joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alvin Goldman

Alvin Ira Goldman (s. 1938) toimii filosofian professorina Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Aikaisemmin hän opetti Michiganin yliopistossa ja Arizonan yliopistossa. Goldman väitteli filosofian tohtoriksi Princetonin yliopistossa. Hänen puolisonsa on filosofi Holly Smith Goldman. Goldmanin keskeisiä tutkimusalueita ovat tietoteoria, mielenfilosofia ja kognitiotiede. 

Goldman on korostanut kognitiotieteen merkitystä tietoteorialle. Tässä hän edustaa Quinen naturalisoitua tietoteoriaa. Goldman on tutkinut erityisesti yhteisöllisen tietoteorian kysymyksiä ja on soveltanut lähestymistapaansa tietoteoriaan muun muassa oikeustieteeseen (erityisesti näyttöön), äänestämiseen ja tiedostusvälineisiin.

Julkaisuja
 Action (1965)
 A Theory of Human Action (1970)
 Epistemology and Cognition (1986)
 Liaisons: Philosophy Meets the Cognitive and Social Sciences (1991)
 Philosophical Applications of Cognitive Science (1993)
 Readings in Philosophy and Cognitive Science (editor), (1993)
 Knowledge in a Social World (1999)
 Pathways to Knowledge: Private and Public (2004)
 Understanding Mind (2005)
Artikkeleita
 "What is Justified Belief?" in Justification and Knowledge (1979), s. 1–23.
 "A Causal Theory of Knowing" in The Journal of Philosophy v. 64 (1967), s. 335–372.

Aiheesta muualla
 Rutgersin yliopiston esittelysivu ja lista julkaisuista

Teonfilosofit
Tietoteoreetikot
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo suomenruotsalaisen kalenterin miesten etunimistä

Tämä on täydellinen luettelo miesten etunimistä, jotka esiintyvät Suomen ruotsinkielisessä nimipäiväkalenterissa. Vuonna 2015 nimipäiväkalenterissa oli 362 miestennimeä.

Vuoden 2020 nimipäiväuudistuksen myötä ruotsinkieliseen nimipäiväkalenteriin lisättiin 13 uutta miesten etunimeä.



A 
Abraham
Adam
Adolf
Adrian
Alarik
Albert
Albin
Alec
Alex
Alexander
Alexis
Alf
Alfons
Alfred
Algot
Allan
Alvar
Alvin
Amos
Anders
André
Andreas
Anton
Arne
Arnold
Aron
Artur
Arvid
Atle
August
Axel

B
Ben
Bengt
Benjamin
Benny
Bernhard
Bernt
Bertel
Bertil
Birger
Bjarne
Björn
Bo
Boris
Bror
Bruno
Brynolf
Börje

C
Charlie
Colin
Conny

D
Dag
Dan
Daniel
David
Dennis
Dick

E
Ebbe
Eddie
Edgar
Edvard
Edvin
Egil
Einar
Eirik
Ejvind
Elias
Eliel
Elis
Elliot
Elmer
Elof
Emanuel
Emil
Enar
Engelbert
Engelbrekt
Erik
Erland
Ernst
Eskil
Eugen
Evald
Evert

F
Fabian
Felix
Ferdinand
Filip
Finn
Fjalar
Folke
Frank
Frans
Fred
Fredrik
Frej
Frejvid
Fridolf
Fritjof

G
Gabriel
Georg
Gerhard
Germund
Gert
Glenn
Gottfrid
Greger
Gregorius
Grels
Gudmund
Gunnar
Gustav
Guy
Göran
Gösta
Göte

H
Halvar
Hampus
Hannes
Hans
Harald
Harry
Helge
Helmer
Hemming
Henning
Henrik
Henry
Herbert
Herman
Hilding
Hjalmar
Holger
Hugo
Håkan

I
Ian
Immanuel
Inge
Ingemar
Ingmar
Ingolf
Ingvald
Ingvar
Isak
Ivar

J
Jack
Jakob
Jan
Janne
Jarl
Jasper
Jean
Jens
Jeremias
Jerker
Jerry
Jesper
Jesse
Jim
Jimmy
Joakim
Joel
Johan
Johannes
John
Johnny
Jon
Jonas
Jonatan
Josef
Julius
Jöran
Jörgen
Jörn

K
Kaj
Kalle
Karl
Kasimir
Kasper
Ken
Kennet
Kent
Kettil
Kevin
Kim
Kjell
Klas
Klaus
Knut
Konrad
Konstantin
Krister
Kristian
Kristoffer
Kurt

L
Lars
Lasse
Leif
Lennart
Leo
Leon
Leonard
Leopold
Levi
Liam
Linus
Lorentz
Ludvig
Lukas

M
Magnus
Malte
Manne
Marco
Mark
Markus
Martin
Mats
Mattias
Mauritz
Max
Maximilian
Melker
Melvin
Mikael
Milo
Milton
Mio
Morgan
Moritz
Måns
Mårten

N
Neo
Nico
Nicolas
Niklas
Nils
Noah
Noel

O
Odin
Ola
Olav
Ole
Oliver
Olle
Olof
Orvar
Oskar
Ossian
Osvald
Otto
Ove

P
Patrik
Paul
Peik
Per
Peter
Petter
Pontus

R
Rabbe
Rafael
Ragnar
Ragnvald
Rainer
Ralf
Rasmus
Raul
Reinhold
Rikard
Robert
Robin
Roger
Roland
Rolf
Ron
Ronald
Ronny
Roy
Ruben
Rudolf
Rufus
Runar
Rune
Rurik

S
Sam
Samuel
Sebastian
Selim
Severin
Sigfrid
Sigurd
Sigvard
Simon
Sixten
Staffan
Stefan
Sten
Stig
Sture
Styrbjörn
Sune
Svante
Sven
Sverker
Sylvester
Sören

T
Tage
Ted
Teodor
Theo
Tim
Tobias
Tom
Tomas
Tommy
Tony
Tor
Torbjörn
Tord
Tore
Torgny
Torkel
Torolf
Torsten
Torvald
Tryggve
Ture

U
Ulf
Ulrik
Uno
Urban

V
Valdemar
Valentin
Valfrid
Valter
Verner
Vidar
Viggo
Viking
Viktor
Vilhelm
Ville
Vincent
Volmar
Volter

W
William

Y
Yngvar
Yngve

Z
Zacharias

Å
Åke

Ö
Öjvind
Örjan
Östen

Katso myös
Luettelo suomenruotsalaisen kalenterin naisten etunimistä
Luettelo suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä

Lähteet

Miesten etunimet
Suomenruotsalaisen kalenterin miesten etunimistä
Seppo Nikkilä

Seppo Tapani Nikkilä (s. 23. joulukuuta 1936 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä.

Nikkilä pelasi koko uransa 1955–1969 Kooveessa, joka pelasi koko ajan SM-sarjassa lukuun ottamatta yhtä kautta. Nikkilä voitti Kooveen kanssa joukkueen ainoan Suomen-mestaruuden vuonna 1968. Yhteensä Nikkilä pelasi SM-sarjassa 203 ottelua, joissa hän saavutti tehopisteet 91+106.

Nikkilä pelasi A-maajoukkueessa 63 ottelua ja keräsi niissä tehopisteet 17+17. Maailmanmestaruuskisoihin hänet valittiin kolme kertaa ja olympialaisiin kerran.

Pääsarjatasolla Nikkilä pelasi myös lentopalloa, jossa edusti Järvensivun Kisaa.

Saavutukset ja palkinnot 
1 Euroopan-mestaruuskilpailujen hopea (vuonna 1962)
1 Suomen-mestaruus (vuonna 1968)
3 SM-hopeaa (vuosina 1959, 1962, 1964) ja 2 SM-pronssia (vuosina 1960, 1961)
1 Suomen Cup -mestaruus (vuonna 1968)
SM-sarjan paras pistemies (vuonna 1964)
SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (vuosina 1964 ja 1965)
SM-sarjan tähdistökentällisessä (vuonna 1964)
Suomen Jääkiekkoleijona #45

Tilastot

Lähteet 
 Urheilumuseo: Suomen Jääkiekkoliiton mestaruussarjan ja Suomen A-maajoukkueen digitoidut ottelupöytäkirjat. Urheilumuseon arkiston hakupalvelu 

Nikkilän tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Eurohockeyn tilastosivu

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Samuli Paronen

Samuli Paronen (23. toukokuuta 1917 Virolahti – 26. elokuuta 1974 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjailija, taidemaalari ja työmies. Vaikka vaatimattomissa oloissa elänyt Paronen julkaisi esikoisteoksensa vasta 47-vuotiaana ja kuoli jo 57-vuotiaana, hän ehti kirjoittaa arvostetun tuotannon: kahdeksan romaania, novellikokoelman ja aforismikokoelman Maailma on sana, josta hänet parhaiten tunnetaan.

Elämä ja ura

Paronen syntyi Virolahden Ravijoen kylässä ja oli vanhempiensa Väinö Parosen ja Ida o.s. Tasan ainoa lapsi. Suutari-isä oli ollut perustamassa paikallista työväenyhdistystä ja punakaartin jäsenenä osallistui Suomen sisällissotaan. Väinö Paronen ei osallistunut väkivaltaisuuksiin tai taistelutoimiin, mutta hänet vangittiin toukokuussa 1918. Hän kuoli Tammisaaren vankileirillä saman vuoden elokuussa.

Ompelutöillä itsensä ja poikansa elättänyt äiti puolestaan kuoli influenssaan vuonna 1932. Näin Samuli Paronen jäi orvoksi 14-vuotiaana. Paroselle määrättiin holhooja, mutta hän jäi kuitenkin asumaan kotimökkiinsä.

Kansakoulun jälkeen Paronen elätti itsensä työmiehenä lähinnä metsä- ja maataloustöissä. Vuonna 1935 hän pestautui holhoojansa luvalla merimieheksi, minkä jälkeen hän oli kesät sillilaivoilla ja talvet rakennustyömailla. Helsingissä asuessaan Paronen meni naimisiin vuonna 1937 vuokraemäntänsä Aino Meurosen kanssa, joka oli häntä 20 vuotta vanhempi. Avioliitto jäi lapsettomaksi.

Eri paikoissa asuttuaan hän osti vuonna 1950 vaimonsa kanssa Janakkalasta maatilan. Siellä hän kirjoitti esikoisromaaninsa Kesä Aataminkylässä.

Vuodesta 1964 lähtien Paronen asui osa-aikaisesti Riihimäellä ja muutti sinne pysyvästi vuonna 1968. Riihimäkeläiset tunnistivat Parosen pitkän ja kumaraisen hahmon isosta mustasta huopahatusta, joka peitti tummat tuuheat hiukset. Samuli Paronen oli tuttu näky Riihimäellä, sillä hän istuskeli mielellään puistoissa ja lukusaleissa, asemakahvilassa kahvilla tai syömässä. Hän hankki lisätienestiä rakennuksilla apumiehenä. 

Paronen kuoli keuhkosyöpään 1974 Ahveniston sairaalassa.

Teokset
 Kesä Aataminkylässä (1964)
 Kuolismaantie (1967)
 Lallinkorven leipä (1968)
 Tämä on huone 8 (1968)
 Kaivos (1970)
 Huone puutalossa (1971)
 Laiva (1972)
 Kapina (1973)
 Kortteeri (1974)
 Maailma on sana (1974)
 Testamentti : Jälkeenjääneitä mietteitä (2000)

Samuli Paronen -palkinto
Samuli Paronen -palkinto myönnetään ansioista aforistiikan alalla. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006. Palkinnon jakaa Suomen aforismiyhdistys.

Lähteet
Yrjö Hosiaisluoma: Järjestyksen kourista vapauden valtakuntaan: Samuli Parosen elämä, tuotanto ja yhteiskuntakritiikki. SKS, Helsinki 1990.

Viitteet

Lähteitä ja aiheesta muualla

Elämänvaiheita 
Samuli Parosen aforismeja
Samuli Parosen seura
Hannu Mäkelä: Samuli. Otava, Helsinki 2006.
Kalevi Seilonen: Parosen maailmasta. Parnasso 1983:1.
Yrjö Varpio: Kirjailija muuttuvassa maailmassa. Parnasso 1974:2.
 

Suomalaiset kirjailijat
Aforistikot
Suomalaiset novellikirjailijat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Tetrakromaattinen värinäkö

Tetrakromaattinen värinäkö eli nelivärinäkö on kyky muodostaa eri värejä neljällä eri silmän verkkokalvolla olevalla valoa aistivalla tappisolutyypillä. Ihmisillä on tyypillisesti trikromaattinen eli kolmivärinäkö, jolloin tappisoluja on punaherkkiä, viherherkkiä ja siniherkkiä, ja ne aistivat kolmea perusväriä, joiden yhdistelmistä aivoissa muodostuvat kaikki muut värit. Erään arvion mukaan naisista noin 2–3 prosentilla on tetrakromaattinen näkö, jolloin he saattavat voida nähdä jopa 100 miljoonaa eri väriä.

Maaselkärankaisten silmän perustyypissä on neljänlaisia tappisoluja, joista kunkin herkkyysmaksimi on valon eri aallonpituusalueella. Nämä herkkyyshuiput sijoittuvat yleensä lähiultravioletin alueelle (360–370 nanometriä), siniselle (420–440 nm), vihreälle ja keltaiselle (520–530 nm) sekä punaiselle (noin 600 nm). Lajien välillä on eroja. Tällaisen eläimen värinäköä sanotaan tetrakromaattiseksi. Se tavataan suurella osalla kaloista, sammakkoeläimistä, matelijoista ja päiväaktiivisista linnuista. Tetrakromaattisessa silmässä jokaisessa tappisolussa on väritön tai värillinen öljypisara, joka suodattaa solun herkkyysmaksimia lyhytaaltoisemman valon. 

Pitkään maanalaista tai yöelämää viettäneet eläinlajit, kuten käärmeet ja nisäkkäät, ovat evoluution kuluessa menettäneet tetrakromaattisen värinäön. Samalla niiden tappisoluista ovat hävinneet öljypisarat. Nisäkkäiden kohdalla tämä muutos tapahtui niiden yli 100 miljoonan vuoden aikana, jolloin dinosaurukset hallitsivat maailmaa ja nisäkkäiden pienikokoiset esi-isät viettivät pääasiassa yöelämää. Nisäkkäillä on pääasiassa vain kahdenlaisia tappisoluja ja siksi niiden värinäkö on dikromaattinen. Euraasian mantereen ja eräiden Amerikan mantereen apinoiden (mukaan lukien ihmiset) trikromaattinen värinäkö syntyi, kun osa vihreää aistivista tappisoluista muuttui punaista aistiviksi.

Katso myös
 Concetta Antico
 Tappisolu
 Trikromaattinen värinäkö
 Värisokeus

Lähteet

Näkö
La Concorde

La Concorde (”Sydämellinen yksimielisyys”) on Gabonin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Georges Aleka Damas. Se otettiin käyttöön Gabonin itsenäistyessä vuonna 1960.

Ranskankieliset sanat

Kuoro:
Uni dans la Concorde et la fraternité
Éveille-toi Gabon, une aurore se lève,
Encourage l'ardeur qui vibre et nous soulève!
C'est enfin notre essor vers la félicité.
C'est enfin notre essor vers la félicité.

Éblouissant et fier, le jour sublime monte
Pourchassant à jamais l'injustice et la honte.
Qu'il monte, monte encore et calme nos alarmes,
Qu'il prône la vertu et repousse les armes.

Kuoro 

Oui que le temps heureux rêvé par nos ancêtres 
Arrive enfin chez nous, réjouisse les êtres, 
Et chasse les sorciers, ces perfides trompeurs. 
Qui semaient le poison et répandaient la peur. 

Kuoro 

Afin qu'aux yeux du monde et des nations amies 
Le Gabon immortel reste digne d'envie, 
Oublions nos querelles, ensemble bâtissons 
L'édifice nouveau auquel tous nous rêvons. 

Kuoro 

Des bords de l'Océan au cœur de la forêt, 
Demeurons vigilants, sans faiblesse et sans haine! 
Autour de ce drapeau, qui vers l'honneur nous mène, 
Saluons la Patrie et chantons sans arrêt!

Käännös

Kuoro:

Sydämellisen yksimielisyyden ja veljeyden yhdistämä,
Gabon, herää, päivä sarastaa.
Tuo rohkeasti esiin se voima, joka saa meidät värisemään innosta ja nostaa mielemme!
Viimeinkin me nousemme kohti onnea.
Viimeinkin me nousemme kohti onnea.

Loistavana ja ylpeänä koittaa tuo ihana päivä,
joka karkottaa iäksi epäoikeudenmukaisuuden ja häpeän.
Se koittaa, kirkastuu ja karkottaa pelkomme,
se edistää hyvettä ja karkottaa sodan.

Kuoro

Koittakoot viimein ne onnelliset päivät, josta esi-isämme unelmoivat,
koittakoot meille ja ilahduttakoot sydämemme, 
ja karkoittakoot noidat, nuo pahaa tahtovat petturit,
jotka kylvivät myrkkyä ja levittivät pelkoa. 

Kuoro

Säilyttäköön kuolematon Gabon hyvän nimensä 
maailman ja ystävällisten kansojen silmissä, 
unohtakaamme keskinäiset kiistamme, rakentakaamme yhdessä 
se uusi rakennus, josta kaikki olemme nähneet unta. 

Kuoro 

Valtameren rannoilta sademetsän sydämeen 
pysykäämme valppaina, vailla heikkoutta ja vailla vihaa! 
Tämän lipun ympärillä, joka vie meidät kunniaan, 
tervehtikäämme isänmaata ja laulakaamme aina! 

Kuoro

Aiheesta muualla
Kuuntele Gabonin kansallislaulu

Gabon
Kansallislaulut
Michelle Williams

Michelle Ingrid Williams (s. 9. syyskuuta 1980 Kalispell, Montana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi esiintymisestään Dawson's Creek -draamasarjassa. Hän on esiintynyt useissa art house -elokuvissa, joista tunnetuin on vuonna 2005 julkaistu Brokeback Mountain.

Kun Williams oli 9-vuotias, hänen perheensä muutti San Diegoon, Kaliforniaan. Hänen äitinsä vei hänet vuonna 1995 julkaistun Peto -elokuvan (Species) koe-esiintymiseen Los Angelesissa, ja Williams saikin pienen roolin. Myöhemmin hän näytteli useissa pienissä elokuva- ja televisiosarjarooleissa, ennen kuin hän nousi kuuluisuuteen Jen Lindleyn roolin myötä menestyssarjassa Dawson's Creek, jossa hän oli yksi päähenkilöistä vuosina 1998–2003. Williams oli ensimmäistä kertaa elokuvan pääosaroolissa vuonna 1999 ilmestyneessä Watergate-skandaalia parodioivassa elokuvassa Pressan tytöt (Dick). Toista pääosaa näytteli Kirsten Dunst.

Williamsin tunnetuimmat elokuvaroolit ovat sivuosat elokuvissa Halloween H20 (Halloween H20: Twenty Years Later) ja Brokeback Mountain, josta hän sai Critics’ Choice -palkinnon, Golden Globen, BAFTAn, sekä Oscar-ehdokkuuden. Williams näytteli Marilyn Monroeta elokuvassa My Week with Marilyn, josta hän voitti Golden Globen ja sai siitä Oscar-ehdokkuuden. Hän oli toisen kerran Oscar-ehdokkaana vuoden 2016 elokuvasta Manchester by the Sea.

Yksityiselämä 

Williamsilla on vuonna 2005 syntynyt tytär entisen kihlattunsa, edesmenneen näyttelijä Heath Ledgerin kanssa. Williams kihlautui vuonna 2017 finanssiasiantuntija Andrew Youmansin kanssa. Williams avioitui elokuvaohjaaja Thomas Kailin kanssa maaliskuussa 2020 ja he saivat lapsen saman vuoden kesäkuussa.

Valikoitu filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Amerikannorjalaiset
Vuonna 1980 syntyneet
Golden Globe -palkinnon saajat
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ry Tanindrazanay malala ô!

Ry Tanindraza nay malala ô (”Oi rakas isänmaamme”) on vuodesta 1958 Madagaskarin kansallislaulu. Malagassinkielisen tekstin on kirjoittanut Pasteur Rahajason ja musiikin säveltänyt Norbert Raharisoa.

Sanat

I

Ry Tanindrazanay malala o!
Ry Madagasikara soa
Ny Fitiavanay anao tsy miala,
Fa ho anao doria tokoa

Fiverenena

Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.

II

Ry Tanindrazanay malala o!
Irinay mba hanompoana anao
Ny tena sy fo fanahy anananay,
'Zay sarobidy sy mendrika tokoa

Fiverenena

Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.

III
Ry Tanindrazanay malala o!
Irinay mba hitahiana anao,
Ka ilay Nahary izao tontolo izao
No fototra ijoroan'ny satanao.

Fiverenena

Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.

Lähteet 

Kansallislaulut
Madagaskar
Alppihiihdon maailmancup 1967

Alppihiihdon maailmancup -kausi 1967 oli sen historian ensimmäinen alppihiihdon maailmancup -kausi. Mestaruuden voitti miesten puolella selkeästi ranskalainen Jean-Claude Killy ja naisten puolella taas kanadalainen Nancy Greene.

Miehet

Kokonaiscup

Pujottelu

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

Suurpujottelu

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

Syöksylasku

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

Naiset

Kokonaiskilpailu

Pujottelu

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

Suurpujottelu

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

Syöksylasku

Kilpailut ja voittajat

Loppupisteet

Lähteet
 FIS: Miesten tulokset
 FIS: Naisten tulokset

1966–1967
Vuoden 1967 urheilu
Nunarput utoqqarsuanngoravit

Nunarput utoqqarsuanngoravit (”Meidän muinainen maamme”) on Tanskaan kuuluvan autonomisen Grönlannin kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Henrik Lund ja säveltänyt Jonathan Petersen. Se on ollut käytössä vuodesta 1916. Vuodesta 1979 laulun asema on ollut virallinen.

Grönlanninkieliset sanat

Nunarput, utoqqarsuanngoravit niaqqut ulissimavoq qiinik.
Qitornatit kissumiaannarpatit tunillugit sineriavit piinik.

Akullequtaasut merlertutut ilinni perortugut tamaani
kalaallinik imminik taajumavugut niaqquit ataqqinartup saani.

Atortillugillu tamaasa pisit ingerlaniarusuleqaagut
nutarterlugillu noqitsigisatit siumut, siumut piumaqaagut.

Inersimalersut ingerlanerat tungaalitsiterusuleqaarput,
oqaatsit ”aviisit” qanoq kingunerat atussasoq erinigileqaarput.

Taqilluni naami atunngiveqaaq, kalaallit siumut makigitsi.
Inuttut inuuneq pigiuminaqaaq, saperasi isumaqaleritsi.

Käännös
Maamme, joka olet vanhentunut niin, että pääsi on aivan valkohiuksinen
Aina olet meitä, lapsiasi, pitänyt sylissäsi ja antanut meille rantojesi rikkauksia.

Kuin perheen keskimmäiset lapset kukoistimme täällä, Kalaallit,
tahdomme tulla ylpeän ja kunnioitettavan pääsi eteen.

Palavasti kaipaamme kehittää ja uudistaa sitä, mitä sinulla on meille antaa,
poistaa tieltämme esteesi, jotta voisimme liikkua eteenpäin, eteenpäin.

Tahdomme tavoittaa kehittyneitten kansojen tavat;
kaipaamme saavuttaa puheen ja kirjainten voiman.

Nöyryys ei ole kurssisi, Kalaallit, herää ja ole ylväs!
Arvokas elo on maalinamme; ota urheasti paikkasi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuuntele laulu

Kansallislaulut
Grönlanti
Namibia, Land of the Brave

Namibia, Land of the Brave (”Namibia, urhojen maa”) on vuodesta 1990 Namibian kansallislaulu. Itsenäistymisensä jälkeen maa järjesti kilpailun uuden kansallislaulun laatimiseksi. Sen voitti Axali Doëseb, joka johti Kalaharin autiomaasta peräisin olevaa kansanmusiikkia soittavaa soitinryhmää.

Sanat englanniksi 

Namibia, land of the brave
Freedom's fight we have won
Glory to their bravery
Whose blood waters our freedom
We give our love and loyalty
Together in unity
Contrasting beautiful Namibia
Namibia our country
Beloved land of savannahs, 
Hold high the banner of liberty
Namibia our Country, 
Namibia Motherland, 
We love thee.

Käännös

Namibia, urhojen maa!
Olemme voittaneet taistelun vapaudestamme.
Kunnia heidän urheudelleen,
joiden veri virtaa vapautemme puolesta.
Me annamme rakkautemme ja uskollisuutemme
yhdessä ja yksimielisinä
vastakohtien kauniille Namibialle.
Namibia, meidän maamme,
savannien ihana maa,
pidä vapauden lippu korkealla.
Namibia, meidän maamme,
Namibia, isänmaa,
me rakastamme sinua.

Aiheesta muualla 

 Kuuntele kansallislaulu

Kansallislaulut
Namibia
Carlos Mesa

Carlos Diego Mesa Gisbert (s. 12. elokuuta 1953) oli Bolivian presidentti (sitoutumaton) 17. lokakuuta 2003 eroonsa 6. kesäkuuta 2005 saakka. Mesa oli suosittu tv-journalisti, jonka Gonzalo Sánchez de Lozada valitsi varapresidenttiehdokkaakseen 2002 vaaleihin. Kun Sánchez de Lozada pakotettiin eroamaan 2003, Mesasta tuli maan presidentti. Hän lupasi, että armeija tai poliisi ei tappaisi kansalaisia hänen kautensa aikana.

Mesa yritti erota tammikuussa 2005 protestien vuoksi, mutta kongressi hylkäsi eronpyynnön. 6. kesäkuuta 2005 yli 80000 mielenosoittajaa ympäröi presidentinpalatsin. Mielenosoittajat vaativat maan kaasuvarojen kansallistamista ja alkuperäisväestön olojen parantamista. Kongressi hyväksyi Mesan eron 10. kesäkuuta. Hänen seuraajakseen tuli korkeimman oikeuden ylituomari Eduardo Rodríguez. Mesa sai myöhemmin syytteen yhdestä kaudellaan tekemästään kauppasopimuksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 biografia (CIDOB) 

Bolivian presidentit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Gonzalo Sánchez de Lozada

Gonzalo Sánchez de Lozada Bustamante (s. 1. heinäkuuta 1930), lempinimeltään "Goni", oli Bolivian presidentti kaksi kautta elokuusta 1993 elokuuhun 1997 ja elokuusta 2002 lokakuuhun 2003. 

Sánchez de Lozada kasvoi Yhdysvalloissa. Hän opiskeli kirjallisuutta ja filosofiaa Chicagon yliopistossa. Hän nousi presidentiksi Movimiento Nacionalista Revolucionario -puolueesta (MNR) Jaime Paz Zamoran jälkeen.

Hän sovelsi Jeffrey Sachsin kanssa talouteen ns. šokkiterapiaa, jonka tarkoitus oli pysäyttää budjettivajeesta johtunut hyperinflaatio. Hän teki sarjan uudistuksia, jotka hajauttivat taloutta, yksityisti maan luonnonvarojen hyödyntämistä, otti käyttöön kaksikielisen koulutuksen ja teki suuria muutoksia perustuslakiin. Hänen kautensa jälkeen presidentiksi valittiin aiemmin diktaattorina toiminut Hugo Banzer.

Sánchez de Lozada valittiin vuonna 2002 toiselle kaudelle 22% ääniosuudella. Hänet pakotettiin eroon mellakoinnin ja lakkojen jälkeen lokakuussa 2003. Häntä pidettiin liian amerikkalaismielisenä, häntä syytettiin uusliberaalista talouspolitiikasta ja suuryhtiöiden väitettiin saavan liian suuren osuuden Bolivian kaasun viennistä Yhdysvaltoihin ja Meksikoon.

Sánchez de Lozada pakeni Yhdysvaltoihin ja sai syytteen perustuslain vastaisista kaasukaupoista ja kansanmurhasta 60 ihmisen saatua surmansa mellakoissa.

Lähteet
 biografia (CIDOB) 
 Bolivia ex-leaders face charges (BBC) 

Bolivian presidentit
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Hugo Banzer

Kenraali Hugo Banzer Suárez (10. toukokuuta 1926 – 5. toukokuuta 2002) oli Bolivian johtaja kahteen otteeseen. Hän kaappasi vallan 22. elokuuta 1971 kukistettuaan presidentti Torresin, johti maata 21. heinäkuuta 1978 asti ja valittiin uudelleen vaaleilla presidentinvirkaan, jota hän hoiti 6. elokuuta 1997 – 7. elokuuta 2001.

Banzer kävi sotakouluja Boliviassa, Argentiinassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa Fort Hoodissa ja School of the Americasissa Panamassa. Hänet ylennettiin everstiksi 1961 ja nimitettiin kolme vuotta myöhemmin ystävänsä, kenraali René Barrientos Ortuñoin hallitukseen opetusministeriksi. Lokakuussa 1970 hän osallistui oikeistolaiseen kaappaukseen, joka syrjäytti kenraali Alfredo Ovando Candían, mutta Banzerin troikan syrjäytti heti kenraali Juan José Torres Gonzálezin vasemmistolainen vastavallankaappaus. Banzer pakeni ulkomaille.

18. elokuuta 1971 hän järjesti kapinan Santa Cruz de la Sierrassa, jossa hänellä oli paljon tukijoita, ja sai La Pazin haltuunsa. Banzer sai täyden vallan 22. elokuuta kolmen miehen sotilasjuntan johdossa. Hän hallitsi maata seuraavat seitsemän vuotta armeijan kenraalina ja presidenttinä.

Kyllästyneenä protesteihin Banzer kielsi 1974 vasemmistopuolueet, ammattiliiton Central Obrera Boliviana ja sulki yliopistot. Banzerin hallinnon, banzeraton aikana tuhansia bolivialaisia pakeni ulkomaille, 3000 pidätettiin ja 200 tapettiin, mm. osana Operación Cóndoria. Banzer syrjäytettiin 1978.

Banzer valittiin monen yrittämän jälkeen uudelleen demokraattisesti presidentiksi 1997, vuonna 1978 perustamansa oikeistolaisen ADN-puolueen (Acción Democrática Nacionalista) ehdokkaana. Vuonna 1985 hän hävisi vaalit toisella kierroksella. Hän yritti presidentiksi myös 1979, 1989 ja 1993.

Banzerin hallintoa arvosteltiin korruptiosta ja nepotismista. Hän sai kansainvälistä arvostusta kokaiinin vastaisesta työstä. Virkakaudellaan hän aloitti yhteistyössä Yhdysvaltain kanssa ohjelman (Dignity Plan) kokapensaiden hävittämiseksi osana huumeiden vastaista taistelua. Vuonna 2001 hänellä havaittiin keuhkosyöpä. Hän erosi virallisesti 7. elokuuta 2001, ja hänen varapresidenttinsä Jorge Quiroga ryhtyi hoitamaan presidentinvirkaa. Banzer kuoli 5. toukokuuta 2002.

Lähteet

Aiheesta muualla
 biografia (CIDOB) 

Bolivialaiset kenraalit
Bolivian presidentit
Opetusministerit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Jorge Quiroga

Jorge Fernando ”Tuto” Quiroga Ramírez (s. 5. toukokuuta 1960) oli Bolivian presidentti elokuusta 2001 elokuuhun 2002. ADN:ää edustanut Quiroga nimitettiin vuonna 1992 valtiovarainministeriksi ja valittiin 1997 Hugo Banzerin varapresidentiksi. Banzer kärsi terveysongelmista ja Quirogasta tuli vt. presidentti 1. heinäkuuta 2001.

Quiroga on syntyisin Cochabambasta. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon tekniikasta Texas A&M:ssa ja ylemmän taloushallinnosta St. Edward's Universitystä. Hän on saanut myös Maailmanpankin ”huomisen johtaja” -palkinnon World Economic Forumilta Davosista. Hän työskenteli IBM:lle ja konsulttina Maailmanpankille ja Kansainväliselle valuuttarahastolle. Hänen vaimonsa on yhdysvaltalainen Virginia Gillum.

Quiroga pyrki myös toiselle kaudelle vuoden 2005 vaaleissa PODEMOSin ehdokkaana. Hän julisti ”nolla-koka”-politiikkaa ja halusi luoda lisää työpaikkoja kauppaa avaamalla. Hän sanoi myös haluavansa Bolivian olevan poliittisesti riippumaton Yhdysvalloista, vaikka häntä pidettiinkin yhdysvaltalaismielisenä. Hän jäi kaukaiseksi kakkoseksi Evo Moralesille 28,6 % ääniosuudella. Quiroga sai myöhemmin syyteen neljästä kautensa aikana tehdystä kaasusopimuksesta.

Vuonna 2010 Quiroga tuomittiin vankilaan kunnianloukkauksesta pankkia kohtaan. Hän on valittanut tuomiosta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 biografia (CIDOB) 
 Profile: Jorge Quiroga (BBC) 

Bolivian presidentit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Tolui-kaani

Tolui-kaani (n. 1190-1232) oli Tšingis-kaanin Börte-vaimon kanssa saamista pojista nuorin. Hän sai isänsä kuoleman jälkeen hallittavakseen Mongolian alueen ja toimi koko Mongolivaltakunnan sijaishallitsijana kunnes veli Ögödei valittiin suurkaaniksi. Tolui oli naimisissa Sorghaghtani Bekin kanssa, ja hän oli Möngken, Kublai-kaanin, Hülegün ja Ariq Böken isä. Vihollisuudet Toluin suvun sekä Ögödein ja Jotšin poikien välillä aiheuttivat ristiriitoja Ögödein ja tämän pojan Güyükin kuolemien jälkeisten sijaishallitsijakausien aikana. Tolui olisi voinut periä valtakunnan yliherruuden, sillä mongoliperinteiden mukaan nuorin poika saattoi periä isänsä, ja lisäksi hän oli taitava suuren armeijan komentaja. Tšingis-kaani oli kuitenkin katsonut Ögödein olevan poliittisesti kyvykkäämpi.

Toluille myönnettiin suurkaanin titteli vasta kuolemansa jälkeen, kun hänen poikansa Möngke nousi valtaan.

Toluin jälkeläisiä elää vielä nykyäänkin Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa.

Lähteet 

Mongolien kaanit
Sijaishallitsijat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1232 kuolleet
Kalevankankaan jäähalli

Kalevankankaan jäähalli (sponsorinimeltään Ikioma Areena) on Mikkelin keskustasta luoteeseen sijaitseva, vuonna 1982 valmistunut jäähalli. Hallissa on 4200 katsojapaikkaa, joista 2 600 on istuma- ja 1 600 seisomapaikkoja. Halli toimii jääkiekon SM-liigaseura Mikkelin Jukurien kotihallina. Hallin yleisöennätys, 4 357 katsojaa, on vuoden 2002 Jukurit–KooKoo -ottelusta.

Hallin vieressä sijaitsee harjoitusjäähalli, joka valmistui vuonna 2000.

Vuosina 2011-2013 jäähalliin tehtiin perusteellinen remontti sekä laajennus, jolloin uudistettiin muun muassa ilmanvaihto, pukuhuonetilat ja hallin yleisilme. Halliin rakennettiin 9 nykyaikaista aitiota sekä ravintola- ja klubitilat. Samassa myös äänentoisto uusittiin ja halliin asennettiin mediakuutio.

Kesällä 2016 hallia uudistettiin edelleen esimerkiksi lisäämällä ravintolatiloja ja istumapaikkoja. Muutosten myötä hallin kapasiteetti putosi 4200 katsojaan.

Lähteet 

Mikkelin urheilu
Mikkelin rakennukset ja rakennelmat
Suomen jäähallit
Jäähalli
Kihnun lentokenttä

Kihnun lentokenttä () sijaitsee Kihnun saarella Virossa, lähellä Säärekülan kylää. Kentän ICAO-koodi on EEKU, ja sen omistaa AS Tallinna Lennujaam.

Lentoasemalla on kaksi nurmipintaista risteävää kiitotietä (15/33 ja 04/22), jotka ovat noin 600-metrisiä. Kentällä ei ole lähestymisvaloja eikä muitakaan navigointijärjestelmiä, joten käytännössä sinne voidaan operoida vain valoisaan aikaan ja hyvissä sääolosuhteissa.

Kihnusta lennetään säännöllisiä lentoja lähinnä talvisin ja keväisin, kun lauttayhteys saarelta mantereelle ei jääolosuhteiden takia ole mahdollinen. Lentoja operoi aikaisemmin Air Livonia Antonov An-28 -potkurikoneilla. Kesäisin kenttää käyttävät myös pienet yksityiskoneet.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kihnun lentokenttä
Kihnu lennujaam

Viron lentoasemat
Kihnun kunta
Töregene-kaanitar

Töregene-kaanitar (k. 1246) hallitsi Mongolivaltakuntaa sijaishallitsijana miehensä Ögödein kuolemasta vuonna 1241 poikansa Güyükin suurkaaniksi valintaan asti vuonna 1246. 

Hän oli häikäilemätön, mutta tehokas vallankäyttäjä yhteiskunnassa, joka perinteisesti oli miesten hallitsema. 

Töregene halusi Güyükin suurkaaniksi jo Ögödein eläessä, kun taas Ögödei suosi Kotshua, joka oli toisen vaimon poika. On arveltu, että Töregene rohkaisi Ögödein juomista, mikä johti tämän kuolemaan. Joidenkin huhujen mukaan Töregene jopa myrkytti Ögödein.

Lähteet 

Mongolien kaanit
Sijaishallitsijat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1246 kuolleet
Pärnun lentoasema

Pärnun lentoasema  sijaitsee Torin kunnassa neljän kilometrin päässä Pärnun kaupungista, Virossa. Lentoasemalla on yksi päällystetty 799 metriä pitkä kiitotie (03/21). 

Kesään 2021 mennessä kiitotiestä tehdään 2000 metriä pitkä ja 30 metriä leveä.

Lentoasemalta on säännöllistä reittiliikennettä talvisin. Kaudella 2018–2019, lokakuun alusta huhtikuun loppuun, saksalainen FLN Frisia-Luftverkehr GmbH lentää torstaisin reitin Pärnu–Ruhnu–Kuressaare–Ruhnu–Pärnu.

Matkustajien määrä lentoasemalla on viime vuosina vähentynyt:
 vuonna 2004: 5 035 
 vuonna 2013: 3 538
 vuonna 2015: 2 067
 vuonna 2017: 856

Historiaa 
Asemalta on ollut säännöllinen lentoyhteys Kihnulle. Liikenne päättyi vuonna 2016 talviliikenteeseen sopivan laivan tultua liikenteeseen..

Air Livonia lensi aikaisemmin säännöllisiä lentoja Pärnusta Kuressaareen, Kihnuun ja Ruhnuun. Kentällä vierailee usein myös yksityiskoneita Skandinaviasta ja muista Euroopan maista. 

Lentoyhtiö Finncomm Airlines lensi keväällä 2011 tilauslentoja Matka-Vekalle Pärnuun Kokkolasta, Kemistä, Seinäjoelta, Kuopiosta, Joensuusta, Porista, Jyväskylästä, Savonlinnasta ja Vaasasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Pärnu Airport

Viron lentoasemat
Pärnu
Torin kunta
Güyük-kaani

Güyük-kaani (noin 1206–1248) oli Mongolivaltakunnan kolmas suurkaani (1246–1248). Hän oli Ögödein poika ja Tšingis-kaanin pojanpoika.

Ennen suurkaaniuttaan Güyük toimi muiden mongolidynastian perillisten tapaan sotilasjohtajana Tšingis-kaanin ja etenkin Ögödein alaisuudessa. Hän osallistui Batun johtamaan hyökkäykseen Venäjälle ja Eurooppaan vuosia 1236–1241. Sen aikana hän riitautui Batun kanssa ja kutsuttiin kerran takaisin Mongoliaan.

Ögödein kuoleman jälkeen Güyükin äiti Töregene käytti sijaishallitsijavaltaansa tehokkaasti ja onnistui nostamaan Güyükin suurkaaniksi Batun ohi huolimatta siitä, että Batu keskeytti jopa Euroopan valloitusretkensä päästäkseen suurkaaniksi. Vuonna 1248 Güyük määräsi Batun tulemaan Mongoliaan tapaamaan häntä, minkä ainakin jotkut tulkitsivat pidättämisaikeeksi. Batu lähtikin matkaan, mutta suuren armeijan kanssa. Myös Güyük valmistautui taisteluun ja sisällissota näytti väistämättömältä. Sitä ei koskaan tullut, sillä Güyük kuoli hallittuaan vain kaksi vuotta,  kenties kihdin ja alkoholismin yhteisvaikutukseen.

Güyükin aikaisella kuolemalla oli merkittävät poliittiset vaikutukset. Güyük olisi halunnut suunnata valloitukset Eurooppaan, kun taas hänen seuraajansa suosivat eteläistä Kiinaa. Güyükin aika myös osoitti että Jotšin perillisten ja muun dynastian välinen juopa oli hajottamassa valtakuntaa.

Lähteet 

Mongolivaltakunnan suurkaanit
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1248 kuolleet
Blini

Blini () eli linni on venäläinen ohukainen, johon käytetään yleensä vehnäjauhoja ja tattarijauhoja. Venäjän ulkopuolella blini tarkoittaa hapatetusta hiivataikinasta tehtyjä ohukaisia. Blinien kanssa nautitaan usein voisulaa, smetanaa tai kermaviiliä, hienonnettua sipulia ja mätiä tai kaviaaria. Yksi versio blineistä on perunablinit. Ne täytetään perunamuusilla, kääritään rullalle ja paistetaan rasvassa. Sana blin on muotoutunut sanasta mlin, joka tarkoittaa myllyä. Pakanallisina aikoina blinit oli omistettu slaavien auringonjumala Jarilolle.

Venäjällä blinejä voidaan nauttia myös jälkiruokana. Niistä voidaan käyttää myös nimitystä "blintšiki" (). Täytteenä käytetään esimerkiksi hilloa, marjoja, suklaakastiketta tai hunajaa. Helmikuussa järjestettävän maslenitsa-viikon aikana blinit ovat perinteinen pääruoka. Venäjällä on ravintoloita, joiden ruokalista perustuu pääasiassa blineihin - sekä suolaisiin että makeisiin, ja ne ovat suosittuja, koska hinnat ovat tavallisesti kohtuulliset. Esimerkiksi Pietarin pääkadulla Nevski Prospektilla tällaisia ravintoloita on useita.  

Blinit ovat mahdollisesti peräisin jo esihistoriallisista ajoista ja ensimmäisiä jauhoista valmistettuja ruokia. Monilla kansoilla on samanlaisia ruokalajeja: venäläisillä blinit, ranskalaisilla "crêpes", suomalaisilla ohukaiset, amerikkalaisilla "pancakes".

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläinen keittiö
Suolaiset leivonnaiset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Miki Biasion

Massimo ”Miki” Biasion (s. 7. tammikuuta 1958 Bassano del Grappa, Italia) on entinen italialainen rallikuljettaja ja kaksinkertainen ralliautoilun maailmanmestari vuosilta 1988 ja 1989. Hänen mestaruusvuosien ajokkinaan oli Lancia.

Biasion nousi rallikansan tietoisuuteen 1980-luvun alussa, kun hän voitti sekä Italian että Euroopan mestaruuden vuonna 1983 Lancia 037:lla. 80-luvun puolivälissä hän siirtyi Lancian tehdaskuljettajaksi MM-rallisarjaan, kun talli haki uutta lähtöä heidän tähtikuljettaja Henri Toivosen kuolemaan johtaneen onnettomuuden jälkeen. Biasion voitti kaksi maailmanmestaruutta ja parhaimmillaan hän voitti melkein kolmasosan kilpailuista. Hänestä tuli toinen rallikuljettaja, joka onnistui puolustamaan menestyksekkäästi maailmanmestaruuttaan (ensimmäinen oli Juha Kankkunen).

Biasion ei 1990-luvulla ollut enää huipussaan. Loppuvaiheessa hän siirtyi Fordin talliin ja lopetti kuljettajanuransa vuoden 1995 lopussa.

Aiheesta muualla 
 Profiili eWRC-sivustolla 

Italialaiset ralliautoilijat
Rallin maailmanmestarit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Stig Blomqvist

Stig Lennart Blomqvist (s. 29. heinäkuuta 1946) on ruotsalainen ralliautoilija. Blomqvist aloitti ralliuransa jo vuonna 1973 ja osallistui rallin MM-sarjaan heti sen alusta alkaen vuonna 1979. Vuodesta 1973 vuoteen 1980 hän toimi Saabin tehdaskuljettajana. Vuonna 1981 Blomqvistin ajokkina oli pääsääntöisesti 2-ryhmän Talbot Sunbeam Lotus. Vuonna 1982 Blomqvist sai kiinnityksen ensin Audi Sport Sweden talliin ja seuraavana vuonna viralliseen Audin tehdastiimiin. B-ryhmän Audi Quattrolla hän saavutti myös ainoan MM-tittelinsä vuonna 1984. Audin tiimissä Blomqvist kilpaili vuoteen 1985 asti, jolloin siirtyi vuorostaan Fordin tehdaskuljettajaksi. Sen ohessa Blomqvist osallistui Argentiinan ja Suomen MM-ralleihin Peugeot'n tehdastiimin Peugeot 205 Turbo 16 autolla.

B-ryhmän tullessa tiensä päähän vuoden 1986 lopussa Blomqist jatkoi Fordin palveluksessa vuoteen 1988 asti. Vuonna 1989 hän osallistui Ruotsin ralliin VAG-Swedenin ilmoittamalla Audi 200 Quattrolla ja Kenian Safari-ralliin VW:n tehtaan ilmoittamalla Golf GTI:lla.

Vuosi 1990 kului Nissanin tehtaan palveluksessa testikuljettajana ja kahtena seuraavana vuonna Blomqvist osallistui seitsemään MM-ralliin Nissan Motorsports Europen ajattamalla Sunny GTI-R ajokilla. Vuonna 1993 Blomqvist osallistui vain kotimaansa MM-ralliin Opel Team Swedenin ilmoittamalla Opel Calibralla, mutta tuloksena oli keskeytys. Vuonna 1996 Blomqvist ajoi Ruotsin ja Kenian MM-rallit Fordin tehdastiimin Escort RS:lla sekä Australian ja Englannin MM-rallit uutena tulokkaana mukaan tulleen Skodan tiimissä ns. Kit-Car luokassa.

Vuodesta 2001 alkaen Blomqvist ajoi kilpaa tuotantoautojen N-ryhmässä David Suttonin varustamalla Mitsubishilla. 2002 joukkoon mahtui myös kolme kilpailua tehdastiimin Skoda Octavia WRClla vailla mainittavaa menestystä.

Vuosina 2003 ja 2004 yhteistyö David Suttonin kanssa jatkui, mutta autoksi oli vaihtunut Subaru Impreza. Vuoden 2004 päätteeksi päätoiminen ralliautoilijan ura tuli päätepysäkilleen. Viimeisenä kahtena vuonna Blomqvist on osallistunut vain kotimaansa MM-ralliin lähinnä harrastusmielellä. Blomqvist asuu Uudessa-Seelannissa.

Stig Blomqvistin poika Tom Blomqvist on autourheilija.


WRC voitot

Katso myös
Rallin MM-sarja

Lähteet

Aiheesta muualla
Blomqvistin tulokset 

Ruotsalaiset ralliautoilijat
Rallin maailmanmestarit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Pannukakku

Pannukakku on taikinasta valmistettu leivonnainen, joka paistetaan rasvassa paistinpannulla tai uunissa. Pannukakkutaikina koostuu tavallisesti munista, jauhoista ja jostakin nesteestä. Pannukakku tunnetaan ympäri maailman. Se tarjotaan kylmänä tai kuumana yleensä makeiden lisukkeiden, kuten hillon, kermavaahdon, sokerin, siirapin tai marjojen, kanssa.

Ohukaisiksi kutsutaan usein pannukakun kaltaisia mutta ohuempia leivonnaisia. Ohukaisen ja pannukakun raja on joskus epäselvä, koska pannukakku- ja ohukaiskulttuuri vaihtelee eri maissa suuresti. Suomessa pannukakku on selvästi ohukaisia paksumpi, ja se paistetaan yleensä uunissa. Lisäksi pannukakku on Suomessa muista maista poiketen usein neliskulmainen, kun taas ohukaiset ovat pyöreitä.

Yleensä pannukakku valmistetaan vehnäjauhoista. Nesteenä saatetaan käyttää maitoa, vettä tai olutta. Variaatioita ovat esimerkiksi maissijauhoista valmistetut yhdysvaltalaiset pannukakut sekä Saksassa ja Puolassa yleiset perunapannukakut. Joissakin maissa, kuten Egyptissä, Kanadassa ja Yhdysvalloissa, pannukakkuihin lisätään kohotusainetta, kuten soodaa tai leivinhiivaa. Itäeurooppalaiset tattarijauhosta tehdyt blinit kuuluvat tähän ryhmään. Etiopialaisen injera-pannukakun annetaan fermentoitua samanlaisen kohotusvaikutuksen aikaansaamiseksi. Amerikkalainen pannukakku on litteä ja ohukaisen muotoinen, hieman makea herkku.

Suomalaisia pannukakkumuunnelmia

Ahvenanmaan pannukakun valmistuksessa käytetään manna- tai riisipuuroa sekä kardemummaa. 

Etelä- ja keskipohjalainen kropsu voidaan tehdä vehnäjauhojen sijasta ohrasta, ja se voi olla makea tai suolainen ruoka. Eräässä suolaisessa versiossa taikinapellin päälle ripotellaan ennen paistamista rapeaksi paistettuja sianlihakuutioita. Perunakropsu tehdään perunasoseesta,  imelletystä perunalaatikkomassasta tai raastamalla jauhotaikinaan raakaa tai kypsää perunaa. Raastetusta perunasta tehty pannukakku tunnetaan Varsinais-Suomessa nimellä riivattu ( = repiä, raastaa) ja Keski-Pohjanmaalla nimellä riiviröpö.

Lähteet 

Leivonnaiset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Edward (prinssi)

Edward, prinssi, Wessexin ja Forfarin jaarli (Edward Antony Richard Louis Mountbatten-Windsor; s. 10. maaliskuuta 1964) on Britannian entisen kuningattaren Elisabet II:n nuorin lapsi ja kuningas Charles III:n veli. Edwardille myönnettiin vuonna 1999 Wessexin jaarlin arvonimi  ja vuonna 2019 Forfarin jaarlin arvonimi .

Koulutus ja työura 
Edward valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1986 pääaineenaan historia. Hän oli Britannian historian kolmas kuninkaallinen, joilla on yliopistotason koulutus. 

Yliopiston jälkeen prinssi Edward toimi lyhyen aikaa merivoimissa, mutta siirtyi pian teatterialalle ja työskenteli muun muassa Andrew Lloyd Webberin yhtiössä. Myöhemmin hän alkoi toimia televisiotuottajana ja perusti oman tuotantoyhtiön vuonna 1993. Tuottajauransa aikana Edwardin syytettiin käyttäneen hyväkseen asemaansa, sillä kuninkaallisen perheen jäsenenä hänellä on pääsy muun muassa Windsorin linnan kuninkaallisiin arkistoihin, joita hän saattoi käyttää ohjelmiensa aineistona. Edwardin tuotantoyhtiö kärsi talousvaikeuksista alusta lähtien.

Vuonna 2002 prinssi Edward ilmoitti lopettavansa tuottajan työt keskittyäkseen edustustehtäviinsä ja tukeakseen äitiään tämän 50-vuotishallitsijajuhlan aikana.

Avioliitto 
Edward solmi 19. kesäkuuta 1999 avioliiton Sophie Rhys-Jonesin kanssa. Hääpäivänä kuningatar Elisabet II myönsi Edwardille Wessexin jaarlin arvonimen, ja hänen puolisostaan tuli siten Wessexin kreivitär. Arvonimi rikkoi perinteen, jonka mukaan hallitsijan pojille oli aina myönnetty herttuan arvonimi.

Wessexin jaarlilla ja kreivittärellä on kaksi lasta, tytär Louise Windsor (s. 8. marraskuuta 2003) ja poika James Windsor (s. 17. joulukuuta 2007). Pariskunta on esittänyt toivomuksen, että heidän lapsiaan nimitettäisiin kuten jaarlin lapsia eikä kuten hallitsijan lapsenlapsia vähentääkseen jälkeläisiltään kuninkaallisten arvonimien tuomaa taakkaa. Virallisesti Lady Louise Windsor onkin hänen kuninkaallinen korkeutensa Wessexin prinsessa Louise ja Severnin varakreivi hänen kuninkaallinen korkeutensa Wessexin prinssi James, mutta näitä titteleitä ei käytetä.

Edustustehtävät 

Jo ennen isänsä kuolemaa prinssi Edward oli ottanut hoitaakseen omien edustustehtäviensä lisäksi myös isälleen Philipille kuuluvia tehtäviä, joista tämä oli halunnut luopua korkean ikänsä vuoksi. Edward toimii muun muassa Kansainyhteisön kisojen liitossa ja maan paralympiaisten tukijana. 

Edwardin edustustehtävät liittyvät yleensä hänen harrastuksiinsa taiteeseen ja urheiluun.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Prinssit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
William Sherring

William D. ”Billy” Sherring (18. syyskuuta 1878 – 5. syyskuuta 1964) oli kanadalainen kestävyysjuoksija.

Sherring sijoittui vuoden 1900 Bostonin maratonilla toiseksi. Hänet valittiin edustamaan Kanadaa 1906 kesäolympialaisiin Ateenaan, mutta rautatietyöläisenä hänen oli vaikea rahoittaa matkaansa. Lopulta hän löi vetoa Cicely-nimisen hevosen puolesta ja voitti onnekkaasti, mikä mahdollisti hänen kisamatkansa. Olympiamaratonilla 45-kiloinen Sherring johti lähes koko matkan ja voitti ajalla 2.51.23,6 seitsemän minuutin erolla toiseksi tulleeseen. Olympiavoittonsa jälkeen hän lopetti urheilun ja työskenteli tullivirkailijana vuoteen 1942 saakka, jolloin jäi eläkkeelle.

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Beaverin artikkeli Sherringistä

Kanadalaiset kestävyysjuoksijat
Kanadalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Bahrainin Grand Prix 2006

Bahrain Grand Prix 2006 (virallisesti 2006 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix) oli Formula 1 -kauden  ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 10.–12. maaliskuuta Bahrain International Circuitin moottoriradalla Bahrainissa.

Kilpailussa tapahtui monta historiallista tapahtumaa: Michael Schumacher ajoi uransa 65. kerran paalupaikalle sivuten  Ayrton Sennan 12 vuotta aiemmin tekemää ennätystä. Nico Rosberg sijoittui uransa ensimmäisessä F1-kilpailussa seitsemänneksi saaden kaksi pistettä. Rosbergista tuli myös kaikkien aikojen nuorin kuljettaja, jonka nimiin merkittiin kilpailun nopein kierros. Kimi Räikkösen autosta hajosi takapää aika-ajojen ensimmäisellä ajojaksolla, minkä vuoksi hän joutui lähtemään viimeisestä eli 22. lähtöruudusta. Räikkönen sijoittui lopulta kolmanneksi nousten peräti 19 sijaa ylöspäin.

Tulokset

Aika-ajo 

 Kimi Räikkönen jäi ilman aikaa auton takaripustuksen hajottua, ennen kuin hän ehti ajaa yhtään nopeaa kierrosta.

Kilpailu 

 Tiago Monteiro lähti kilpailuun varikolta.

Johtokierrokset

Muuta 
 Jarno Trullin 150. kilpailu.
 Nico Rosbergin, Scott Speedin ja Yūji Iden uran ensimmäinen kilpailu.
 Felipe Massan ensimmäinen kilpailu Ferrarilla.
 Ferrarin 180. paalupaikka.
 Felipe Massan ensimmäinen 1. eturivi.
 Nico Rosbergin 1. nopein kierros.
 Hondan ensimmäinen kilpailu itsenäisenä tallina sitten vuoden 1968.
 BMW Sauberin, Toro Rosson, Midlandin ja Super Agurin ensimmäinen kilpailu.

Katso myös 
 Porsche Supercup Bahrainin Grand Prix 2006

Aiheesta muualla 
 Bahrainin GP 2006 - F1-ruutu

Formula 1 -kausi 2006
Bahrainin Grand Prix
Kissankello

Kissankello (Campanula rotundifolia) on monivuotinen 10–60 senttimetriä korkea kellokasveihin kuuluva ruoho. Se on kuivien ja aurinkoisten paikkojen, kuten niittyjen, ketojen, mäenrinteiden, kallioiden ja pientareiden kasvi. 

Kissankello kasvattaa ensimmäisenä vuonna pääjuuren ja matalan lehtiruusukkeen. Toisena vuonna kasvavat kukkaversot, jolloin kasvi myös kehittää uusia ruusukeversoja muodostavia maanalaisia rönsyjä. Kukkaversojen lehdet poikkeavat malliltaan huomattavasti ensimmäisen vuoden ruusukeversojen munuaismallisista lehdistä, jotka yleensä kuihtuvat kukinnan alkaessa kesäkuussa. Kukinta-aikaa kestää kesäkuusta elokuuhun. Kellomaiset kukat ovat nuokkuvia, vaaleansinisiä (harvinaisemmin valkeita) ja kooltaan 10–30 millimetriä. 

Kissankello esiintyy yleisenä koko Suomessa, myös pohjoisen Lapin tuntureilla metsänrajaakin korkeammalla. Suomessa kissankelloa tavataan viittä alalajia, joiden väliset erot ilmenevät muun muassa koossa, kasvupaikassa ja kukkien lukumäärässä: niittykissankello (Campanula rotundifolia subsp. rotundifolia), tunturikissankello (Campanula rotundifolia subsp. groenlandica), lapinkissankello (Campanula rotundifolia subsp. gieseckiana) ja vielä nimeämättömät metsäkissankello ja pohjankissankello. Lapinkissankello on silmälläpidettävä laji.

Kissankello on Keski-Pohjanmaan maakuntakukka.

Lähteet 
Retkeilykasvio (toim. Leena Hämet-Ahti, Juha Suominen, Tauno Ulvinen, Pertti Uotila). Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo. Helsinki, 1998. 4. p ISBN 951-45-8167-9
Uusi värikuvakasvio (toim. Heikki Väänänen; 2. painos: Arto Kurtto). WSOY. Porvoo, 1995. 7. p ISBN 951-0-15608-6
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kissankello (Campanula rotundifolia) 
Nettikasvio: Kissankello  (Campanula rotundifolia)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2018: Kissankellon (Campanula rotundifolia) levinneisyys Suomessa
 Den virtuella floran: Liten blåklocka (Campanula rotundifolia) 
 ITIS: Campanula rotundifolia 
 United States Department of Agriculture (USDA): Campanula rotundifolia 

Kellokukat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen maakuntakukat
Matti Lähitie

Matti Lähitie (s. 13. helmikuuta 1985 Pori) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigaan kaudella 2017 nousevaa JJK Jyväskylää. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.

Lähitie aloitti uransa FC Jazzissa ja kuului seuran kaikkien aikojen menestyksekkäimpään ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-juniorien Suomen mestaruuden. Hänen ohellaan joukkueeseen kuuluivat muun muassa Hermanni Vuorinen, Samu Ruisniemi ja Toni Junnila.
Vuonna 2002 Satakunnan parhaaksi poikajunioriksi valittu Lähitie edusti kasvattajaseuraansa, kunnes siirtyi talousvaikeuksien takia kuopatusta seurasta FC Lahteen. 

Lähitie teki liigadebyyttinsä vuonna 2002. Hän kuului pitkään Suomen juniorimaajoukkueiden runkopelaajiin esiintyen 21 maaottelussa. Kesän 2006 Lähitie edusti Vaasan Palloseuraa. Jyväskylän Jalkapalloklubiin hän siirtyi lokakuussa vuonna 2006 aloitettuaan opiskelut Jyväskylän yliopiston liikunta- ja terveystieteellisessä tiedekunnassa. Seinäjoen Jalkapallokerhon riveihin Lähitie siirtyi kaudeksi 2011 ja pelasi siellä vuoteen 2014 asti. Kaudeksi 2015 Lähitie palasi JJK:hon ja toimii seurassa paitsi pelaajana myös juniorien valmennuspäällikkönä.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Louise Windsor

Louise Windsor (Louise Alice Elizabeth Mary Mountbatten-Windsor; s. 8. marraskuuta 2003), lady, on  Kuningatar Elisabet II:n nuorimman pojan prinssi Edwardin, Wessexin jaarlin ja tämän puolison Wessexin kreivitär Sophien tytär.  Hänen veljensä on James Windsor.

Vanhempiensa toivomuksesta Lady Louisea ei kutsuta prinsessaksi, vaikka hänellä olisi arvonimeen oikeus, sillä vanhemmat halusivat säästää tytärtään kuninkaallisen arvonimen tuomilta velvollisuuksilta ja rasituksilta.

Louise Windsor syntyi kuukauden etuajassa keisarileikkauksella 8. marraskuuta 2003.

Lady Louise on kruununperimysjärjestyksessä kolmantenatoista veljensä, isänsä, tämän vanhempien veljien ja näiden lasten jälkeen.

Lähteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Prinsessat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt