joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Recuerdos de la Alhambra

Recuerdos de la Alhambra (suom. Muistoja Alhambrasta) on espanjalaisen kitaristin ja säveltäjän Francisco Tárregan säveltämä kitarateos. Sävellyksen nimi viittaa Granadassa Etelä-Espanjassa sijaitsevaan Alhambran palatsiin.

Recuerdos de la Alhambra on kenties tunnetuin esimerkki klassisen kitaran tremolo-tekniikasta, jossa peukalo soittaa ensin bassosävelen ja nimetön, keskisormi ja etusormi toistavat kolme kertaa saman melodiasävelen. Nopeasti soitettuna tämä luo vaikutelman jatkuvasta melodiaäänestä, vaikka todellisuudessa kyse on saman sävelen nopeasta toistosta. Recuerdos de la Alhambra alkaa a-mollissa, mutta tahdissa 21 sävellaji vaihtuu A-duuriin. Sävellys on 58 tahdin mittainen, sen tahtilaji on 3/4 ja esitysmerkintä andante.

Lähteet

Aiheesta muualla
Recuerdos de la Alhambra PDF-tiedostona
Stanley Yatesin artikkeli teoksesta 

1890-luvun musiikkiteokset
Odd Hassel

Odd Hassel (17. toukokuuta 1897, Oslo – 11. toukokuuta 1981, Oslo) oli norjalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1969 varausta siirtävien yhdisteiden tutkimuksesta. Hän jakoi palkinnon Derek Bartonin kanssa.

Hassel aloitti kemian, matematiikan ja fysiikan opinnot Oslon yliopistossa vuonna 1915 ja hän valmistui sieltä vuonna 1920.  Oltuaan vuoden Etelä-Euroopassa hän vietti jonkin aikaa Münchenissä professori Kazimierz Fajansin johtamassa laboratoriossa. Siellä hän tutki adsorptioindikaattoreita. Muutettuaan Berliiniin Hassel työskenteli Kaiser Wilhelm -instituutissa röntgenkristallografian parissa. Siellä ollessaan hän saavutti filosofian tohtorin arvon Fritz Haberin johdolla. Vuosina 1925-1964 hän toimi Oslon yliopistossa.

Hasselin päämielenkiinto suuntautui epäorgaaniseen kemiaan. 1930-luvulta eteenpäin hän tutki myös orgaanisten yhdisteiden kuten sykloheksaanin ja samankaltaisten yhdisteiden rakenteita. Hassel oli juuri julkaissut pienen tutkimuksen sykloheksaanin konformaatioisomeereista, kun natsit veivät hänet Grinin keskitysleirille. Hän vapautui sieltä vuonna 1944.

1950-luvulla Hassel aloitti tutkimukset varausta siirtävien yhdisteiden rakenteista.

Aiheesta muualla 
 elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla

Nobelin kemianpalkinnon saajat
Norjalaiset kemistit
Oslon yliopiston professorit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Ješiva

Ješiva () on juutalainen koulu, jossa voi opiskella Tooraa, Mišnaa ja Talmudia. Tavallisesti ješivat ovat ortodoksijuutalaisia, pojille ja miehille tarkoitettuja instituutioita. Vastaava tytöille ja naisille tarkoitettu oppilaitos on midraša, vaikka nykyään ješiva-sanaa voidaan käyttää myös kouluista, joissa opiskelee naisia.

Käsite ješiva ketana ("pieni ješiva") viittaa nuoremmille, noin lukioikäisille pojille tarkoitettuun kouluun, ješiva gedola ("suuri ješiva") taas tätä vanhempien oppilaiden oppilaitokseen. Jo naimisissa olevien miesten ješivaa kutsutaan nimellä kollel.

Perinteisesti kaupungin rabbi saattoi pitää synagogan yhteydessä koko- tai osapäiväisiä oppilaita, joiden elatus maksettiin yhteisön varoista. Päätettyään opintonsa nämä oppilaat saattoivat halutessaan jatkaa rabbeiksi opiskelua.

Aiheesta muualla 

 Jewish Encyclopedia: Yeshibah 

Juutalaisuus
Uskonto ja koulutus
Outworld (yhtye)

Outworld on progressiivinen metallia soittava yhtye.
Sen toiminta aloitettiin 1997 kitaristi Rusty Cooleyn johdolla.

Historia
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano oli pianisti Bobby Williamson, kitaristi Rusty Cooley,
rumpali Darren Davis ja basisti Brent Marches.
Ensimmäiseksi he tekivät instrumentaalista musiikkia.

Kokoonpano

Nykyiset jäsenet
 Rusty Cooley − kitara
 Shawn Kascak − basso
 Matt Mckenna − rummut

Entiset jäsenet
 Kelly Carpenter − laulu(2002-2006)
 Carlos Zema − laulu (2006-2008)
 Darren Davis − rummut (1997-2003)
 Brent Marches − basso (1997-2003)
 Bobby Williamson − kosketinsoitin (1997-2008)
 Stephen Vance − rummut
 Mikey Lewis − rummut
 Shane Dubose − basso
 Jeff Huerta − rummut

Diskografia

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 virallinen Outworld MySpacessa
 Outworld Encyclopaedia Metallumissa

Brittiläiset progressiiviset metalliyhtyeet
Italian Grand Prix 1979

Italian Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. syyskuuta 1979 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut eteläafrikkalainen Jody Scheckter. Samalla hän varmisti uransa ensimmäisen kuljettajien maailmanmestaruuden.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Jean-Pierre Jabouille – 1.34,580
Nopein kierros: Clay Regazzoni – 1.35,60 (kierroksella 46)

Lähteet 

Italian Grand Prix
Luettelo Finnish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2008

Luettelo Finnish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2008.

Katso myös

Lähteet 

2008
Finnish Dance Chart 2008
Oskari Saari

Samu Oskari Saari (s. 23. lokakuuta 1975) on suomalainen urheilutoimittaja ja Formula 1 - ja jääkiekkoselostaja. Hän selosti F1-kilpailuja MTV3- ja MTV3 MAX -kanavilla vuosina 2004–2016. Tammikuussa 2017 hän siirtyi MTV:ltä Moskito Television Oy:hyn urheilutuotannon johtajaksi ja vastaa Moskiton urheilusisällöistä sekä niiden kehittämisestä. Hän on myös toiminut Tulosruudun uutistenlukijana ja toimittajana sekä salibandytuomarina ja MTV3:n salibandyselostajana. Hän on antanut äänensä myös muun muassa elokuvissa Autot 2 ja Lentsikat selostaja Oskari Kaasarille.

Poliittista historiaa Helsingin yliopistossa opiskellut Saari on naimisissa. Pariskunnalle syntyi tytär heinäkuussa 2009.

Saaren teos Alkemisti – Petteri Nykyn tarina oli ehdolla Vuoden urheilukirja 2011 -palkinnon saajaksi. 

Vuoden 2018 talviolympialaisissa Saari selosti miesten jääkiekon kaikki Suomen ottelut TV5:llä ja Eurosportilla.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Oskari Saaren Pitstop-blogi
 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Jean-Louis Schlesser

Jean-Louis Schlesser (s. 12. syyskuuta 1948 Nancy, Ranska) on entinen ranskalainen autourheilija. Hän osallistui kahteen Formula 1 -kilpailuun kausilla  ja . MM-pisteitä hän ei saavuttanut.

Schlesser menestyi paremmin muissa rata-autoilusarjoissa.

Schlesser voitti kuuluisan Pariisi–Dakar-rallin vuosina 1999 ja 2000 Itse kehittelemällään autolla Schlesser-Renaultilla.

Lähteet 

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
World Touring Car Championship -kuljettajat
British Touring Car Championship -kuljettajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurinkokeitin

Aurinkokeitin hyödyntää auringonenergiaa ruoan valmistuksessa. Auringonsäteily ohjataan kattilan pohjaan, jolloin vesi lämpenee jopa kiehumispisteeseen asti.

Näin esimerkiksi Afrikassa päästään vähentämään polttopuun tarvetta, jolloin eroosion eteneminen hidastuu. Aurinkoenergian käyttö säästää aikaa mahdollisesti niukoissa polttopuuvarojen keräämisessä ja säästää rahaa kalliin kerosiinin tai propaanin käytössä. Aurinkokeittimellä saadaan 80–130 °C:n lämpötila, mutta keittäminen kestää tavanomaista kauemmin.

Aurinkokeitinten käytön edistäminen on yksi osa Suomen kehitysapua Afrikkaan. Lisäksi Suomi ostaa Kiinasta 175 000 tonnin hiilidioksidin päästöoikeudet vuonna 2008 jakamalla 31 kylään aurinkokeittimiä Ningxia Hui:ssa.

Aurinkouuni
Aurinkouuni on auringon säteilyllä ruokaa lämmittävä uuni, jollaisia on alettu käyttää aurinkoisissa kehitysmaissa polttopuun säästämiseksi.

Aurinkouunilla voidaan tarkoittaa myös metallien sulattamiseen tarkoitettua aurinkoenergiaa hyödyntävää laitetta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Aurinkokeitin wikiassa 
Aurinkokeitin, Artikkeli TEP yhdistyksen sivuilla

Aurinkoenergia
Välineet
Ruoanlaitto
Kanadan Grand Prix 1979

Kanadan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta 1979 Circuit Île Notre-Damen radalla Kanadassa. Kilpailun voitti Williamsilla paalupaikalta startannut Alan Jones.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alan Jones – 1.29,892
Nopein kierros: Alan Jones – 1.31,272 (kierroksella 65)

Lähteet 

Kanadan Grand Prix
Aile

Aile () oli japanilainen rockyhtye, joka luokitellaan usein oshare kei -tyyliin. Yhtyeen perustivat vuoden 2001 marraskuussa laulaja Akito, kitaristi Hiro ja basisti Fumi. Yhtyeen hajotessa vuonna 2008 alkuperäisistä jäsenistä oli jäljellä enää Akito, koska monet jäsenet olivat eronneet.

Jäsenet 
Akito – laulu
Moe – kitara
Tsuyoshi – basso
Kohsuke – rummut

Aiheesta muualla 
 JaMEn sivu Ailelle
 Viralliset sivut

Japanilaiset rockyhtyeet
Kielin rauha

Kielin rauha solmittiin 14. tammikuuta 1814 Tanskan ja Ruotsin välillä. Rauhansopimuksessa Norja jäi Ruotsin etupiiriin ja Tanskalle luvattiin hyvitykseksi Ruotsin Pommeri.

Tausta 
Elokuussa 1807 Britannia halusi varmistaa siihen asti kuusi vuotta puolueettomana olleen Tanskan laivaston omalle puolelleen ja hyökkäsi Tanskaan. Britit piirittivät Kööpenhaminan ja valtasivat lähes koko Tanskan laivaston itselleen. Sen seurauksena Tanska liittyi Napoleonin puolelle ja julisti sodan Ruotsille 1808. Sota raunioitti Tanskan talouden ja vuonna 1813 valtio meni konkurssiin. Britannia eristi Norjan ja Tanskan laivastoylivoimallaan. Saarto merkitsi Tanskassa ja Norjassa talouskriisejä ja pulaa, Norjassa koettiin suoranainen nälänhätä. Vuonna 1813 Napoleon koki tappiot Venäjällä ja Leipzigissa ja joulukuussa kruununprinssi Kaarle Juhana hyökkäsi mannermaalta käsin Tanskaan. Diplomaattinen paine Kööpenhaminassa kasvoi ja Tanskan kuningas Fredrik VI antautui ylivoiman edessä 6. tammikuuta 1814. Talvella 1813–1814 Skagerrakiin oli muodostunut myös valtava jäämassa joka eristi Norjan entistä pahemmin Tanskasta.

Rauhansopimus 
Kahdeksan päivää myöhemmin, 14. tammikuuta, solmittiin rauhansopimukset Tanskan ja Ruotsin, Tanskan ja Englannin sekä vähän myöhemmin myös Tanskan ja Preussin sekä Tanskan ja Venäjän välillä.

Itse rauhansopimuksessa Tanska luovutti Norjan Ruotsin etupiiriin ja liittyi Napoleonin vastaiseen liittokuntaan. Hyvitykseksi Tanskan piti saada Ruotsin Pommeri. Sopimus solmittiin 14. tammikuuta ja ratifioitiin 31. tammikuuta Tukholmassa ja 7. helmikuuta Kööpenhaminassa. Sopimus merkitsi Norjan irtautumista Tanskasta 434 vuoden yhteiselon jälkeen. Sopimuksessa todettiin myös, että Norja liittyisi itsenäisenä valtiona unioniin Ruotsin kanssa. Sitä ennen maa oli ollut Tanskan osa. Sopimus erotti Islannin, Färsaaret ja Grönlannin Norjasta.

Rauhansopimuksen jälkeiset tapahtumat 
Ruotsin kuningas Kaarle XIII julisti 8. helmikuuta 1814 norjalaisille, että he muodostaisivat itsenäisen valtakunnan, jossa olisi vapaa mielipiteenmuodostus, kansallinen edustus sekä verotusoikeus. Historioitsijat pitävät julistuksen arkkitehtina kruununprinssi Kaarle Juhanaa. Fredrik VI nimitti Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrikin Norjan valtionhoitajaksi ja tämä teki parhaansa edistääkseen norjalaisten vastarintaa estääkseen Ruotsin yliotteen ja saadakseen mahdollisesti Norjan tulevaisuudessa takaisin Tanskan yhteyteen. Fredrik VI käynnisti myös mittavat toimet kuljettaakseen viljaa nälänhädän kourissa olevaan Norjaan.

Rauhansopimus ei koskaan toteutunut suunnitellusti. Preussi miehitti Pommerin, ja Norja julistautui ensin itsenäiseksi Kristian Fredrikin johdolla sekä määritteli itselleen oman perustuslain Eidsvollin kansalliskokouksessa. Lyhyen kesäsodan jälkeen Norjan oli kuitenkin taivuttava personaaliunioniin Ruotsin kanssa.

Katso myös 
Napoleonin sodat
Eidsvollin kansalliskokous

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kielin rauhansopimus ruotsiksi ja ranskaksi 

Rauhansopimukset
Norjan historia
Ruotsin rauhansopimukset
Tanskan historia
Rauha 1814
1814
1800-luvun kansainväliset sopimukset
Nexus Polaris

Nexus Polaris on black metal -yhtye Covenantin toinen albumi vuodelta 1997. Albumi oli huomattava ilmestys aikanaan kahdesta syystä: juuri muovautunut yhtye oli Black metal -maailmassa jonkinasteinen "All Star" -kokoonpano sen sisältäessä jäseniä bändeistä kuten Mayhem, Dimmu Borgir, Ulver sekä Arcturus ym. ja koska musiikkityyli oli poikkeuksellisen melodia/syntetisaattori painotteista, jatkaen näin Dimmu Borgirin edellisenä vuonna viitoittamaa tietä (Enthrone Darkness Triumphant).

Yleistä 

Tämä levy, yhdessä Dimmu Borgirin ja Cradle of Filthin menestyksen kanssa, oli viemässä black metallia suuren yleisön suosioon tai ainakin tietoisuuteen, mutta tämä kehityskulku tyrehtyi muutaman vuoden sisällä. Seurauksena oli alalajin jakautuminen syntetisaattoreita ja melodioita hyväksi käyttäviin yhtyeisiin ja puristeihin, jotka halveksivat kyseisiä elementtejä. Puristit eivät hyväksy menestyviä tai liian melodisia yhtyeitä black metal -musiikiksi ollenkaan, pitäen Immortal/Darkthrone -tyylistä raakaa ja tyylipuhdasta tuotantoa ainoana aitona black metallina.

Albumi on todella voimakkaan melodinen ja sisältää alalajille harvinaisen taitavaa soitantaa. Tuotanto on myös aikansa moderneinta eli puhdasta eroten myös tässä suhteessa muista black metal -levytyksistä. Voima, vauhti ja pahuus pitävät levytyksen kuitenkin black metallin raameissa kokoonpanosta puhumattakaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Nagash – laulu, bassokitara
 Sarah Jezebel Deva – laulu
 Blackheart – kitara
 Astennu – kitara
 Hellhammer – rummut
 Sverd – kosketinsoitin

Muut tekijät 
 Siggi Bemm – tuottaja, masteroija
 Mathias – äänittäjä
 Flea Black – grafiikka, layout
 Andreas Marschall – kansikuva
 Per Heimly – valokuvat
 Christophe Szpajdel – logo

Arvostelut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1998 albumit
The Kovenantin albumit
Herodeksen temppeli

Herodeksen temppeli tai kolmas temppeli oli Herodes suuren vuonna 19 eaa. Jerusalemiin rakennuttama laajennus Toisesta temppelistä. Temppeliä kutsuttiin myös nimellä kolmas temppeli ja se sijaitsi todennäköisesti nykyisen Kalliomoskeijan paikalla.

Temppeli tuhoutui ensimmäisen juutalaissodan aikana Jerusalemin piirityksessä vuonna 70. Vuonna 691 viimeisetkin temppelin jäännökset raivattiin ja paikalle rakennettiin Kalliomoskeija.

Lähteet 

Arkeologiset kohteet Jerusalemissa
Temppelit
Jerusalemin entiset rakennukset ja rakennelmat

en:Second Temple#Herod's Temple
Koulukadun kenttä

Koulukadun kenttä on tekojäärata Tampereen keskustassa, Kaakinmaan kaupunginosassa sijaitsevan Koulukadun varrella.

Alun perin paikalla oli kolme Tampereen Tennisseuran tenniskenttää. Ilves sai Tennisseuralta luvan jäädyttää kentät talvisaikaan ja rakensi paikalle jääkiekkokentän harjoituksiaan ja otteluitaan varten loppuvuodesta 1934. Tuolloin kenttää ympäröi vain jääpallokentän kaltainen matala reunus, eikä katsomorakennelmiakaan ollut. Ilves ylläpiti kenttää ja myi jääaikaa myös muille seuroille. Kenttää kutsuttiin läheisen oppilaitoksen mukaan Talouskoulun tai kansanomaisemmin Soppakoulun kentäksi.

Varsinainen korkealaitainen kiekkokaukalo sekä katsomo rakennettiin Koulukadulle syksyllä 1945. Uusitun kentän avausottelu pelattiin 14. joulukuuta. Kentän äärelle mahtui aluksi 4 500 katsojaa. Koulukadun SM-sarjan-yleisöennätys on vuodelta 1964 ottelusta Tappara–TK-V, 10 655 katsojaa.

Vuonna 1956 Koulukadulle rakennettiin Suomen ensimmäinen tekojäärata. Sitä olivat rakentamassa Tampereen kaupunki, paikallisten jääkiekkoseurojen pelaajat ja naapurissa sijainnut virvoitusjuomatehdas Pyynikki Oy, jonka kylmälaitteet huolehtivat kentän jäädytyksestä. Tekojäällä on sanottu olleen ratkaiseva merkitys koko Suomen jääkiekkoilun ammattilaistumiselle, kun peli- ja harjoittelumahdollisuudet lisääntyivät kauden pidetessä ja jäävarmuuden parantuessa.

Vuosien varrella kentällä vieraili useita ulkomaalaisia joukkueita. Kanadan ja Neuvostoliiton maajoukkueiden vierailut keräsivät katsomoihin jopa yli 10 000 katsojaa.

Kun vahvat tamperelaisjoukkueet Ilves, KOOVEE ja Tappara siirtyivät vuonna 1965 valmistuneeseen Hakametsän jäähalliin, Koulukadulle jäivät pelaamaan alemmilla sarjatasoilla pelaavat joukkueet. Nykyään, kun Tampereelle on rakennettu useita jäähalleja, Koulukadun kenttä on etupäässä yleisöluistelukäytössä ja läheisten koulujen liikuntatuntien pitopaikkana.

Kentän viereisessä talossa toimi aikoinaan De Gamlas Hem -vanhainkoti, josta syntyivät termit "mummokori" ja "ylämummo", joka tarkoitti Pyhäjärven puoleisen maalin vasenta ylänurkkaa.

Tuoreita tapahtumia

KOOVEE järjesti Koulukadun kentällä 29. marraskuuta 2009 seuran 80-vuotisjuhlan, jonka ohjelmaan kuului mm. tamperelaisten jääkiekkolegendojen näytösottelu ja Suomi-sarjan ottelu KOOVEE–Nokian Pyry. Tapahtumaa seurasi 1 414 katsojaa.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Koulukadun kenttä ja tekojäärata

Lähteet

Suomen tekojääradat
Tampereen urheilu
Kaakinmaa
Robert Bloch

Robert Albert Bloch (5. huhtikuuta 1917 Chicago – 23. syyskuuta 1994 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityskirjailija. Bloch syntyi saksanjuutalaiseen sukuun, mutta juutalaisuus ei ollut läsnä hänen kotonaan tai kasvatuksessa. 

Huivi (1947) on Blochin esikoisromaani. Noir-jännitysromaani kertoo aloittelevasta ja lopulta Hollywoodiin päätyvästä kirjailijasta, joka murhaa rakastajattariaan punaisella huivilla. 

Psyko (1959) on Alfred Hitchcockin ohjaaman elokuvaversion vuoksi se teos, josta Bloch tuli kuuluisaksi. Psyko II (1982) on edeltäjäänsä heikompana pidetty jatko-osa.

Kauhu-7 (1963) on epätasaisena pidetty novellikokoelma. Teos julkaistiin Suomessa taskukirjana. Novellissa ”Teurastaja tähtien takaa” Bloch tapattaa verisestiH. P. Lovecraftia muistuttavan hahmon Cthulhu-taruston jumalan kynsissä. On arveltu, että teoksen takakansiteksti oli ensimmäinen kerta, kun Lovecraft mainittiin Suomessa ja suomeksi, mutta joitakin Lovecraft-suomennoksia on julkaistu lukemistolehdissä 1950-luvulla.

Kauniita unia – parempia painajaisia (1960) on toinen novellikokoelma, joka julkaistiin myös kioskikirjasarjassa lyhennettynä versiona. Kokoelman viimeinen novelli ”Majakka” (1953) perustuu Edgar Allan Poen keskenjääneeseen tarinaan.

Suomennetut teokset

Romaanit
 Huivi (1947, 1966)
 Psyko (1959)
 Konsertto revolverille ja orkesterille (1960)
 Psyko II (1982)

Novellikokoelmia
 
 Kauhu-7 (Horror -7, 1963) suom. Viljo Kokkonen, Helsinki: E. O. Savolaisen kp 1964
Sisältää novellit: Enok; Richard Claytonin kummallinen lento; Kuolleista paluu; Mandariinin kanarialinnut; Tien aukaisija; Sebekʼn salaisuus; Teurasta tähtien takaa
Kauniita unia – parempia painajaisia (alkuteos 1960) Nykylehdet 1980. Sarja: Science fiction -sarja
 Sisältää novellit: Karamellejä kullanmurulle, Unelmien tehtailijat, Taikurin oppipoika, Suutelen varjoasi -., Avulias henki, Silmälasit, Unkarilainen rapsodia, Majakka

Novelleja
 ”Juhlat luostarissa” (1935), teoksessa Kauhupokkari 1, 1991.
 ”Ghoulien luola” (1936), teoksessa Outoja tarinoita 4, 1992.
 ”Kunnioittaen, Viiltäjä-Jack ” (1943), teoksessa Outoja tarinoita 1, 1990.
 ”Barsacin Pedot” (1944), teoksessa Weird Tales, 1992.
 ”Lizzie Borden otti kirveen” (1946), teoksessa Outoja tarinoita 5, 1993.
 ”Kissako kielesi vei” (1948), teoksessa Suuri noitakirja, 1994. Nimellä ”Kissan minttu” teoksessa Mystisiä kissatarinoita, 1995.
 ”Autiosta talosta löytynyt muistikirja” (1951), teoksessa Musta kivi, 1995.
 ”Mies, jolla oli harraste” (1957), teoksessa Murha on sydämen asia, 1989.
 ”Nykyelämää” (1957), teoksessa Pahan palkka, 2003.
 ”Mallivaimo” (1961), teoksessa Pieni kauhukirja, 1992.
 ”Filmiväki ” (1969), teoksessa Murhaava Hollywood, 1994.
 ”Valokuvamalli” (1975), teoksessa Värisyttävä kosketus 2, 1995.
 ”Ei-kuollut” (1987), teoksessa Vampyyrit, 1993.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Bat Is My Brother: The Unofficial Robert Bloch Website 
  Robert Bloch ISFDb:ssä 

Yhdysvaltalaiset kauhukirjailijat
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset novellikirjailijat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Jari Kettunen

Jari ”Kepa” Kettunen (s. 3. toukokuuta 1962) on suomalainen rumpali ja laulunkirjoittaja. Hän soittaa lisäksi erilaisia lyömäsoittimia, sähkökitaraa sekä laulaa taustoja.

Koulutus ja pedagogin työ  
Kettunen opiskeli rumpujensoittoa Pop & Jazz Konservatoriossa ja lyömäsoittimia Kuopion musiikkiopistossa. Hän on toiminut sittemmin rumpujensoiton opettajana Metropolia Ammattikorkeakoulussa   ja Porvoon musiikkiopistossa.

Yhtyeet  
Kettunen soittaa muuan muassa Riku Niemi Orchestrassa, Laura Sippola &Tuki -yhtyeessä, Tijuana Taxissa, Vantaan Viihdeorkesterissa, Aboriginal Pig Bandissa, Jukka Syrenius Bandissä sekä Heikki Salo Tulipalo -yhtyeessä. Kettunen on myös toiminut Wigwamin rumpalina vuodesta 1993, minkä lisäksi hän on soittanut Kari Tapion, Pave Maijasen, Honey B. and the T-Bonesin ja Kojon yhtyeissä. Kettunen on myös studio-, TV- ja teatterimuusikko.
Hän on ollut Agentsin vakituinen rumpali vuodesta 2014.

Sooloprojektit
Kettunen julkaisi keväällä 2009 rautalanka-levyn Long Prairie River, joka sisältää 12 hänen omaa sävellystään. Hän soittaa levyllä rumpujen lisäksi soolokitara-osuudet. Albumin ohessa julkaistiin sarjakuvavihko, jonka kuvituksesta vastaa sivellinvedoin sarjakuvataiteilija Petteri Tikkanen.

Levyn ensimmäinen kappale on "KGB", jonka rautalankayhtye The Shadows levytti aikanaan nimellä "FBI". Kettusen versio ei kuitenkaan ole Shadows-cover, vaan perkussio- ja tasavireinstrumenteille uudelleen sovitettu versio.

Vuonna 2010 Kettunen sävelsi levylle jatkoa.

Tunnustuksia  
Kunniamaininta Modern Drummer -lehden Peart Drum Giveaway -kilpailussa vuonna 1987.
Vuonna 2009 Kettunen valittiin Gretsch-rumpuvalmistajan edustajaksi.
Vuonna 2010 Kettunen sai Vantaan orkesteri ry:n myöntämän tunnustuspalkinnon.

Diskografia  
 Kepa Kettunen: Long Prairie River (2009). Samsara Records SAMCD005

DVD:t 
 ''Vihdoinkin! / Kari Tapio, Paula Koivuniemi, Jorma Kääriäinen & RNO (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kepa Kettunen MySpacessa
 Setti soimaan Kepa Kettusen johdolla
 Kepa Kettunen soittamallaan Kesäyö-musiikkivideolla

Suomalaiset rumpalit
Suomalaiset sessiomuusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Wigwamin jäsenet
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Von Fieandt

Von Fieandt [fon 'fiːant] on suomalainen aatelissuku. Suku on lähtöisin Schwertestä Ruhrin alueelta Westfalenista. Hans Viant (k. 1525) saapui 1490-luvulla Tallinnaan ja liittyi Mustapäiden veljeskuntaan. Hänestä tuli raatimies 1508 ja Tallinnan pormestari 1519. Virossa nimi esiintyi myös muodoissa Viandt, Vieandt ja Fiant.

Kornetti Albrecht Fieandt asettui 1600-luvun loppupuolella Ruotsin palvelukseen. Hänen poikansa Johan Henrik Fieandt (1683–1741) palveli Savon Rykmentissä majurina ja kaatui Lappeenrannan taistelussa 1741. Johan Henrikin seitsemän lasta korotettiin aatelissäätyyn ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1752 aatelisena sukuna numero 1920. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 128. Vuodesta 1912 on suvun jäseniä asunut myös Ruotsissa.

Suvun jäseniä 

 Otto Karl von Fieandt (1758-1825), kartantekijä ja topografikunnan päällikkö
 Otto Henrik von Fieandt (1762–1823), eversti, komensi ruotsalaisia joukkoja Suomen sodan Kokkonevan taistelussa
 Erik Gustav von Fieandt (1807–1888), kenraalimajuri
 Constantin von Fieandt (1820–1866), tilanomistaja ja valtiopäivämies
 Robert Mauritz von Fieandt (1821–1890), lääninagronomi, tilanomistaja, Vierun ruukin perustaja
 Karl Johan von Fieandt (1849–1925), professorin arvonimen saanut piirilääkäri
 Bror Albert von Fieandt (1852–1894), juristi, virka- ja valtiopäivämies, Karl Johan von Fieandtin veli
 Otto Alfred von Fieandt (1853–1929), maanmittari ja virka- ja valtiopäivämies
 Carl Wilhelm Daniel von Fieandt (1855–1932), juristi, virka- ja valtiopäivämies
 Arvid Harald von Fieandt (1873–1955), hammaslääkäri ja valtiopäivämies, Karl Johan von Fieandtin velipuoli
 Halvar von Fieandt (1879–1936), korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkäri
 Rainer von Fieandt (1890–1972), Suomen pääministeri vuosina 1957–1958.
 Marta von Fieandt-Björkman (1895–1932), oopperalaulaja
 Kai von Fieandt (1909–2000), Helsingin yliopiston psykologian professori.
 Dorrit von Fieandt (1927–2021), o.s. Flinkenberg, suomalainen keramiikkataiteilija

Katso myös
Fieandt, täsmennyssivu

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Fieandt, von
Sørlandet

Sørlandet on runoilija Vilhelm Kragin (1871–1933) 16. maaliskuuta 1902 Morgenbladet-lehdessä luoma käsite, jonka tarkoituksena oli profiloida Norjan eteläisin osa omaksi maantieteelliseksi alueekseen. Nykyisin Sørlandet-käsite samaistetaan usein Agderin alueen ja siihen kuuluvien Länsi-Agderin läänin ja Itä-Agderin läänin kanssa, mutta käsitteen määritys ei ole täysin yksiselitteinen.

Länsi- ja Itä-Agderin läänien yhteenlaskettu pinta-ala on 16 434 km² (5,1 % Norjan mannerpinta-alasta) ja niissä asui 271 291 asukasta lokakuussa 2007. Siten se on ehdottomasti pienin neljään muuhun Norjan pääalueeseen, Østlandetiin, Vestlandetiin, Trøndelagiin ja Pohjois-Norjaan, verrattuna. Alueen suurin kaupunki on Kristiansand ja siellä sijaitsee 9 muuta kaupunkia ja 20 muuta kuntaa.

Ennen vuotta 1902 Agder oli osa Vestlandetia ja esimerkiksi lehti Vestlandske Tidene ilmestyi Arendalissa, Itä-Agderin läänissä. Samaten Kristiansandin ja Stavangerin välisen rautatien nimenä oli Vestlandsbanen.

Sørlandetia on kuvattu jopa henkisenä tai unenomaisena tilana, jonka Østlandetilta kotoisin olevat ihmiset ja Kristiansandista kotoisin olevat runoilijat ovat kehittäneet. Tällöin Sørlandet on olemassa vain kesällä ja auringonpaisteisella säällä, kattaen kapean rantakaistaleen merenrannikkoa, mikä jättäisi muun muassa Agderin sisämaa-alueet käsitteen ulkopuolelle.

Sørlandet-termi tuli ensimmäistä kertaa sanakirjaan (Illustrert Norsk Konversationsleksikon) 1913 ja Kragiin viitattiin nimen keksijänä. Samana vuonna Stortinget nimesi Vestlandsbanenin uudelleen Sørlandsbaneniksi. Asia vaati äänestyksen, jonka tulos oli 83–40. Asian puolesta puhuivat kaikki Agderin kansanedustajat, jossa he painottivat, miten tärkeä alueen ihmisille on nimen kautta tuleva identiteetti. Heidän mielestään Agder pääsi myös liian huonosti esille valtionhallinnossa, luoden mielikuvan raja-alueesta, joka on "vähän Østlandia", "vähän Vestlandia".

Joka tapauksessa ainakin seuraavat Agderin rannikkokaupungit lasketaan Sørlandetiin kuuluviksi:
Flekkefjord
Farsund
Lyngdal
Mandal
Kristiansand
Lillesand
Grimstad
Arendal
Tvedestrand
Risør

Piirit 
Sørlandetiin on perinteisesti kuulunut kaksi piiriä:
Agder
Setesdal

Lähteet 

Norjan alueet
Tommi Hänninen

Tommi ”Tex” Hänninen (s. 1968) on suomalainen sarjakuvataiteilija ja graafikko, joka tunnetaan muun muassa töistään Like-kustannuksen ja Johnny Kniga -kustantamon graafikkona ja Bunnyduck-sarjakuvistaan, joissa seikkaileva hahmo, pupuankka on esiintynyt muun muassa television evvk-ohjelman alkutunnuksessa, Femmagaalan ulkoasussa ja Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä. Hänninen on myös piirtänyt kansikuvituksia useille artisteille, muun muassa Hybrid Childrenille ja The 69 Eyesille. Uusi kirja tulossa vuonna 2018.

Sarjakuva-albumit

Aiheesta muualla 
 Tommi Hänninen .

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Vihtori Vainio

Juho Vihtori Vainio (alun perin Johansson, 2. elokuuta 1890 Jokioinen − 25. maaliskuuta 1942 Karkkila) oli suomalainen  Suomen sosialistista työväenpuoluetta vuonna 1923 edustanut kansanedustaja. Hän tuli eduskuntaan Matti Väisäsen tilalle, kun Väisänen julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi 20. joulukuuta 1922. Vuonna 1923 Vainio tuomittiin vankilaan poliittisista syistä kuten muutkin SSTP:n kansanedustajat.

Siviiliammatiltaan Vainio oli viilaaja. Vainion vanhemmat olivat työmies Juho Johansson ja Kustaava Henrika Rönn. Hän oli naimisissa kahdesti (Lydia Amanda Blomqvist 1910−1915 ja Emma Suominen 1916−).

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Frédéric Leclercq

Frédéric "Fred" Leclercq (s. 23. kesäkuuta 1978 Ranska) on ranskalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten englantilaisen extreme power metal -yhtyeen DragonForcen entisenä basistina vuosina 2006-2019. Nykyisin Frédéric vaikuttaa saksalaisen thrash metal -yhtye Kreatorin riveissä ja hän soittaa myös Maladaptive-yhtyeessä, jossa hän soittaa kitaraa, koskettimia ja laulaa sekä puhuu ranskan lisäksi myös saksaa ja englantia.

Yleistä
Frédéric Leclercq osaa soittaa bassokitaran lisäksi myös normaalia kitaraa, koskettimia sekä laulaa. DragonForcen entisen basistin jätettyä bändin pyydettiin yhtyeen kitaristin Herman Lin vanhaa kaveria Frédéric Leclercqiä täyttämään basistin paikan yhtyeen Japanin ja Pohjois-Amerikan kiertueilla. Fred osoitti muiden bändin jäsenten mielestä sellaista lahjakkuutta ja kypsyyttä, että häntä pyydettiin jäämään bändin vakituiseksi jäseneksi. Fred suostui empimättä.

Lavashow
Fredin monilahjakkuutta hyödynnetään DragonForcen lavashowssa. Esimerkiksi joskus Fred saattaa vaihtaa yhtyeen toisen kitaristin Sam Totmanin kanssa soittimia kesken laulun. Fred myös esittää usein kitarasooloja muiden bändin jäsenten esittäessä sooloja yleisölle.

Aiheesta muualla 
 Frédéric Leclercq - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives 
 Maladaptiven sivusto 

DragonForce
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Ein Kerem

Ein Kerem (, ) on Jerusalemin kaupunginosa. Kristillisen perimätiedon mukaan Johannes Kastaja syntyi Ein Keremissa, minkä vuoksi se on suosittu pyhiinvaelluskohde.

Vuonna 1961 Ein Keremiin perustettiin Hadassahin yliopistollinen sairaala ja sinne siirrettiin heprealaisen yliopiston lääketieteellinen tiedekunta.

Jerusalemin kaupunginosat
Paavo Aaltonen (jääkäri)

Paavo Aaron Aaltonen (18. marraskuuta 1894 Pori – 4. toukokuuta 1938 Tampere) oli Suomalainen jääkärivääpeli ja osaston esimies.

Perhe ja koulutus
Aaltosen vanhemmat olivat koneenhoitaja Johan Gustaf Aaltonen ja Adolfina Tauri ja hänen puolisonsa oli Jenny Maria Aalto. Aaltonen kävi kansakoulun.

Jääkärikausi

Aaltonen työskenteli ennen jääkäriksi ryhtymistään liikeapulaisena Porissa. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 23. heinäkuuta 1916. Hänet siirrettiin 5. lokakuuta jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
Aaltonen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. maaliskuuta 1918 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta edelleen joukkueenjohtajaksi 18. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan 15. huhtikuuta 1918. Aaltonen otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Hotakassa, Ilveksessä ja Muolaalla sekä Galitsinan valtaukseen.

Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Aaltonen palveli 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, minkä nimi ensin muutettiin Jääkäripataljoona n:o 3:ksi ja sitten Kajaanin sissipataljoonaksi. Hänet komennettiin 17. tammikuuta1919 2. Divisioonaan, Aaltonen erosi puolustusvoimista kun Libaussa tehdyn sitoumus päättyi 11. helmikuuta 1919.

Sotilasuran jälkeen Aaltonen työskenteli Tukkuliike W:m Sandberg oy:n lähetysosastonesimiehenä Tampereella. Siviilityönsä ohella hän toimi vuosina 1919 - 1921 komppanianpäällikkönä Tampereen suojeluskunnassa.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Brüssel Kaupallinen

Brüssel Kaupallinen (BK) oli oululainen rockyhtye, joka soittaa aggressiivista suomenkielistä musiikkia. Yhtye perustettiin vuonna 1989. Bändin nimi tulee radiossa luetuista valuuttakursseista. Alkuperäinen nimi oli Brüssel ei-Kaupallinen, mutta ensimmäisen lunastetun keikkapalkkion jälkeen nimi muutettiin Brüssel Kaupalliseksi. Brüssel Kaupallinen on yksi Kotiteollisuus-yhtyeen suurimmista esikuvista. Vuonna 1996 julkaistu Aika -ep oli Kotiteollisuuden rumpalin Jari Sinkkosen mukaan vaikuttamassa vahvasti bändin kehitykseen. Yhtyeen kolmas albumi, arvostelumenestys Musta polku julkaistiin maaliskuussa 2009 bändin oman levy-yhtiön kautta. Levyn tuotti Hiili Hiilesmaa. Yhtye juhli 20 -vuotiasta uraansa vuonna 2009. Brüssel Kaupallisen viides studioalbumi Murheenkruunu julkaistiin 31.lokakuuta 2014.

Nykyinen kokoonpano 
Janne Helttunen – laulu
Antti Leiviskä – kitara
Petteri Korkala – basso
Juha-Pekka Aunola – rummut

Entiset jäsenet 
 Kyösti Soini – basso (1989–1992)
 Veli-Matti Ylihukka – kitara (1991–1997)
 Tom Sirviö – basso (1992–1994 ja 2004–2005)
 Ari Eldon – basso (1994–1997)
 Jukka Kangas – kitara (2004-2008)

Julkaisut

Studioalbumit

EP:t

Singlet 
 ”Kädet ristissä rinnan päällä” / ”Kivinen Kosteus” (1994, Bad Vugum)
 ”Jatkumo” / ”Varkaiden puutarha” (2005, UHO)

Kokoelmilla

Aiheesta muualla 
 Brüssel Kaupallisen kotisivut
 Brüssel Kaupallinen @ Facebook
 

Suomalaiset rockyhtyeet
Sateenkaariperhe

Sateenkaariperhe on perhe, joissa yksi tai useampi vanhemmista kuuluu seksuaali- tai sukupuolivähemmistöön. Yleensä puhekielessä sateenkaariperheellä tarkoitetaan homo- tai lesbovanhempien ja heidän lastensa muodostamia perheitä. Nimitys tuli julkisuuteen 1990-luvulla. Sillä tarkoitetaan myös biseksuaalisena tai transsukupuolisena vanhemmiksi tulleiden perheitä. Sateenkaariperheen nimitys viittaa seksuaalivähemmistöjen käyttämään lippuun. Perhemuodot sateenkaariperheitten sisällä ovat moninaisia, aina apilaperheistä transvanhemman perheisiin. Sateenkaariperheitten lapset ovat yleensä syntyneet koti-inseminaation tai hedelmöityshoitojen avulla, tai he ovat syntyneet puolisoiden edellisissä suhteissa.

Koska sateenkaariperheet eivät virallisissa tilastoissa näy välttämättä oikein, on tarkkaa määrää esimerkiksi sateenkaariperheissä asuvista lapsista vaikea laskea. Sateenkaariperheet ry on vuonna 2014 arvioinut, että Suomessa elää ydinperheen muotoisissa, samaa sukupuolta olevien parien perheissä vähintään 2 000 lasta ja kaikissa sateenkaariperheissä arviolta 10 000 lasta.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Sateenkaariperheet ry
 Oudot perheet: Normeja ja ihanteita 2000-luvun Suomessa (väitös)

Perhe
Sosiaaliset suhteet
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt
Viulusonaatti nro 5 (Beethoven)

Viulusonaatti nro 5 F-duuri, opus 24 on Ludwig van Beethovenin säveltämä kamarimusiikkiteos viululle ja pianolle. Se tunnetaan nimellä Kevätsonaatti. Teos julkaistiin vuonna 1801.

Teoksen osat
Allegro
Adagio molto espressivo
Scherzo: Allegro molto
Rondo: Allegro ma non troppo

Ludwig van Beethovenin teokset
1800-vuosikymmenen musiikkiteokset
Philips Videopac G7000

Philips Videopac G7000 on Philipsin vuosina 1978–1986 valmistama toisen sukupolven pelikonsoli. Yhdysvalloissa laitetta valmisti Philipsin omistama Magnavox, jossa se tunnettiin nimellä Magnavox Odyssey². Brasiliassa konsoli tunnettiin nimellä Philips Odyssey.

Laitteessa oli peliohjaimina kaksi joystickia. Konsolissa oli kiinteästi mukana näppäimistö, ainoana pelikonsolina markkinoilla. Suorittimena konsolissa oli Intel 8048 (Intel MCS-48) mikrokontrolleri. Pelit olivat ROM-moduuleilla. Videopacille julkaistiin peruspelien ohella muun muassa 3 lautapelin ja videopelin yhdistelmää, soitto-ohjelma, shakkimoduuli sekä ohjelmointimoduuli. Laitteessa on 64 tavua RAM-muistia ja kilotavun verran ROM-muistia.

Philips julkaisi koneesta myös kaksi mustavalkonäytöllä varustettua muunnosta G7200 ja N60 sekä myöhemmin kehittyneemmän mallin nimeltä Philips Videopac+ G7400.

Katso myös
 Magnavox Odyssey

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Videopac.org
 Centre for computing history 

Pelikonsolit
Vuoden 1978 tekniikka
Minka Kuustonen

Minka Kuustonen (s. 24. elokuuta 1985 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa, elo­kuvissa sekä televisio­sarjoissa. Kuustonen opiskeli Tampereen yli­opiston näyttelijän­työn laitoksella, josta hän valmistui teatteri­taiteen maisteriksi keväällä 2011.

Ura 

Kuustonen on helsinkiläinen freelance­näyttelijä ja näyttelee muun muassa Suomen Kansallis­teatterissa, jossa hän on näytellyt näytelmissä Patriarkka, Franken­stein, Saiturin joulu, Kuningas kuolee ja Persona.

Kuustonen näytteli yhden kolmesta pää­osa­roolista 1. elo­kuuta 2014 ensi-iltaan tulleessa Inari Niemen ohjaamassa elo­kuvassa Kesäkaverit, jossa hänen iso­siskonsa näytteli toista pää­osa­roolia. Minka on esiintynyt sarjoissa Sata lasissa ja Kansan mies. Vuonna 2014 hänet nähtiin muun muassa sarjoissa Raja, Nymfit, Klikkaa mua ja Tellus. Alku­vuonna 2017 Kuustonen oli näyttelijänä MTV3:n viihde­ohjelmassa Putous.

Näyttelijän­työn lisäksi Kuustonen on myös toiminut käsi­kirjoittajana ja osana työ­ryhmää elo­kuvassa Wendy and the Refugee Neverland.

Yksityiselämä 

Kuustosen isä on muusikko Mikko Kuustonen ja iso­sisko näyttelijä Iina Kuustonen sekä serkku koomikko Sami Hedberg. Hänen avo­puolisonsa on näyttelijä Aku Sipola. Loka­kuussa 2017 uutisoitiin, että Minka odottaa parin ensimmäistä lasta, joka syntyi helmi­kuussa 2018.

Marras­kuussa 2010 Kuustonen joutui pakenemaan asunnostaan kerros­talon ullakolta tulipaloa, joka syttyi saman talon ala­kerrassa sijainneessa ravintolassa Tampereen keskustassa. Palossa sai surmansa kolme ja loukkaantui neljä ihmistä. Kuustosen asunto kärsi savu­vahinkoja osana pizzeria Julietin tuhopolttoa, jossa kuoli kolme ihmistä.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Peter Rosegger

Peter Rosegger, (31. heinäkuuta 1843 Alpl, Steiermark - 26. kesäkuuta 1918 Krieglach) oli itävaltalainen kirjailija. Alkuperäisen nimensä Roßegger hän muutti Roseggeriksi julkaistuaan ensimmäiset työnsä ja huomattuaan, että samalla seudulla asuu viisi samannimistä miestä, joista kukaan ei ollut hänelle sukua. 

Peter Rosegger syntyi metsänhoitaja Lorenz Roßeggerin ja tämän vaimon Marian pojaksi. Koska Alplissa ei ollut oppivelvollisuutta, monet, kuten myös Roseggerin isä, olivat lukutaidottomia. Niinpä hän oppi paljon äidiltään. Rosegger sai vain vähän kouluopetusta. Vanhemmat toivoivat pojastaan pappia, mutta koulutus olisi tullut liian kalliiksi. Koska Rosegger oli ruumiiltaan liian heikko tullakseen maanviljelijäksi, aloitti hän 17-vuotiaana opinnot Sankt Kathrein am Hauensteinissa. Hänen tulonsa olivat pienet ja hän sai elantonsa myymällä kirjoja, enimmäkseen kylätarinoita, ovelta ovelle. Näin hän tutustui erilaisiin ihmisiin ja alkoi pian itsekin kirjoittaa.

Rosegger oli koko elämänsä harras katolilainen, joka noudatti aina uskollisesti opinkappaleita, sulkematta kuitenkaan silmiään katolisen kirkon epäkohdilta. Hän oli kaksi kertaa naimisissa, ensin Anna Pichlerin kanssa vuodesta 1873 vuoteen 1875, jolloin vaimo kuoli vähän toisen lapsen syntymän jälkeen. Vuonna 1879 Rosegger avioitui toisen vaimonsa, Anna Knaurin, kanssa ja heille syntyi kolme lasta.

Vuonna 1913 Rosegger oli ehdolla Nobel-palkinnon saajaksi.

Peter Rosegger kuoli 26. kesäkuuta 1918 Krieglachissa 74 vuoden iässä. Hänen hautakivensä löytyy Krieglachin hautausmaalta. Hän itse halusi ”yksinkertaisimman haudan, kuten jokaisella alplilaisella maanviljelijällä, sillä siinä on jo aivan tarpeeksi, jos joku 50 vuoden päästä tietää kuka Rosegger oli.”

Roseggerin syntymätalo, koulu Alplissa kuten myös asuin- ja kuolintalo Krieglachissa toimivat nykyään museoina.

Teoksia 

Runoja:
 Zither und Hackbrett, 1870 
 Mein Lied, 1911 

Romaaneja: 
 Heidepeters Gabriel, 1882 
 Der Gottsucher, 1883 
 Jakob der Letzte, 1888 
 Peter Mayr, Der Wirt an der Mahr, 1891 
 Das ewige Licht, 1897 
 Erdsegen, 1900 
 Inri, 1905 
 Die Försterbuben, 1907 
 Die beiden Hänse, 1911 

Kertomuksia:
 Geschichten aus Steiermark, 1871 
 Geschichten aus den Alpen, 1873 
 Streit und Sieg, 1876 
 Mann und Weib, Liebesgeschichten, 1879 
 Allerhand Leute, 1888 
 Der Schelm aus den Alpen, 1890 
 Durch!, 1897 
 Als ich noch der Waldbauernbub war, 1902 
 Wildlinge, 1906 
 Lasset uns von Liebe reden, 1909 
 Der erste Christbaum 

Omaelämäkertoja: 
 Die Schriften des Waldschulmeisters, 1875 
 Waldheimat, 1877 
 Mein Weltleben, 1898,1914 
 Schriften in Steirischer Mundart, 1907 
 Gesammelte Werke (40 Bde.), 1913-1916

Itävaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1843 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Loru

Loru on luettava tai laulettava nokkelasanainen hokema. Lorut ovat usein lastenloruja ja liittyvät lasten leikkeihin tai peleihin. Lorulle on ominaista helposti tarttuva nopea rytmi, ja siinä on usein alkusoinnullisuutta. Loru voi olla esimerkiksi kysymys- ja vastausketju, kuten itäsuomalaisessa traditiossa.

Lorut opettavat lapsille sanastoa ja laskutaitoa. Moniin loruihin liittyy myös tansseja, liikkeitä ja leikkejä. 

Vanhimpia suomalaisia lastenloruja ovat Kantelettaren lastenlorut. Eri maissa tunnetuimpia lastenlorujen kokoelmia ovat olleet monet Hanhiemon nimen alla kulkevat kirjat.

Tunnetuimpia suomalaisia loruja ovat esimerkiksi ”Oli ennen onnimanni” ja ”Entten tentten teelikamentten”. Suomenkielisiä lastenlorujen tekijöitä ovat muun muassa Kirsi Kunnas, Marjatta Kurenniemi, Kaarina Helakisa ja Eppu Nuotio.

Englantilaisen Agatha Christien dekkari Eikä yksikään pelastunut perustuu tunnettuun anglosaksiseen lastenloruun. Loruja on hyödynnetty myös nonsenserunoudessa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Lastenlaulut
Runous
Lorut
David Franklin

David Franklin (s. 7. toukokuuta 1962 Fremantle, Länsi-Australia) on australialainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Farscape.

Ura
Franklinin näyttelijän ura alkoi 1970-luvulla, jonka jälkeen hän on esiintynyt enimmäkseen televisiosarjoissa. Franklin muun muassa esitti Brutusta Xena-televisiosarjassa, ja Andrew Rhynea Tunteita ja tuoksuja -sarjassa. Vuonna 2007 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa elokuvassa Ben 10: Race Against Time.

Australialaiset näyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
FLSmidth

FLSmidth & Co. A/S on tanskalainen, vuonna 1882 perustettu muun muassa sementti- ja mineraaliteollisuuden koneita ja -tehtaita valmistava, rakentava ja suunnitteleva yritys.

1900-luvulla yhtiö toimitti lukuisia sementtiuuneja muun muassa Paraisten Kalkkivuori Oy:lle sekä Lohjan Kalkkitehdas Oy:n Virkkalan sementtitehtaalle. Suomessa FLSmidth omistaa tytäryhtiönsä Cembrit Holdingin kautta Cembrit Oy:n.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 FLSmidth 

Tanskalaiset pörssiyritykset
Teollisuusyritykset
OMX Copenhagen 20 -indeksi
Julkiset hankinnat

Julkiset hankinnat tarkoittaa tavara- ja palveluhankintoja, joita hankintalainsäädännössä määritellyt hankintayksiköt toteuttavat hankintalain (1397/2016) mukaan, mm. julkisilla tarjouspyynnöillä.

Kirjallisuutta

Aiheesta lisää
Julkisten hankintojen neuvontayksikkö
Työ- ja elinkeinoministeriö
Edilex teema: Julkiset hankinnat 
Julkiset hankinnat -lehti sähköisessä muodossa
Julkisten hankintojen seurantapalvelu Credita

Kauppaoikeus
Mikko Haljoki

Mikko Markus Haljoki (26. marraskuuta 1936 Anjala – 20. helmikuuta 2015 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja, kirjailija, laulunsanoittaja ja pakinoitsija.

Haljoki työskenteli toimittajana vuodesta 1962 lähtien ja oli työssä muun muassa Viikkosanomissa ja VIP-lehdessä. Hän toimi myös MTV:n asiaohjelmajaoston jaospäällikkönä. Muutettuaan 1971 Hämeenlinnaan Haljoki alkoi tehdä toimittajatyötä freelancerina eri aikakauslehtiin ja televisioon. 

Haljoki kirjoitti 1970-luvulla pakinoita Seura-lehteen nimimerkillä Mikko-setä ja hän teki hupailuja ja viihdekäsikirjoituksia Yleisradion viihdetoimitukselle ja MTV:lle 1960-luvulla. Hän teki myös laulunsanoituksia muun muassa Rauno Lehtisen säveltämään kappaleeseen ”Toiset meistä”. Haljoelle myönnettiin valtion ylimääräinen sanomalehtimieseläke.

Teoksia 
  Nuori, ikävöity, kuollut, dekkari.  Karisto 1963
  Sano teeveesti vaan: hymyä, huulta ja herjaa kuvaruudun maailmasta, tekijät Mikko Haljoki ja Jouko Sorjanen.  Karisto 1966
  Tonttujoukko varpahillaan: tarina täydellisestä rikoksesta, dekkari.  Karisto 1966
  Pontikkari, auta miestä viinamäessä eli kirja niille jotka ovat pieniin päin.  Lehtimiehet, Tampere 1969 ( yhdessä Unto Kivelän ja Pekka Vuoren kanssa, ryyppäämisen alueella liikkuvia houreellisia kuvitelmia)
  Sopan ja kauhan miehet: pakinoita, kuvitus Jorma Nousiainen.  Otava 1979
  Suuri suomalainen ravikirja, yksi kirjoittajista.  WSOY 1982
  Kadonneitten hotelli, veijaridekkari.  Book Studio, Hyvinkää 1991
  Kuinka kopla eli ja vaikutti: Hämeenlinnan soitannollisen kerhon vuosikymmenet 1945-1995.  Hämeenlinnan soitannollinen kerho 1995
  Oppimisen vuoksi : Hämeenlinnan ammattiopetuksen tekijöitä ja näkijöitä 1946-1996, haastattelut Mikko Haljoki.  Hämeenlinnan ammattioppilaitos 1996

Lähteet 
 Suomen kirjailijat -tietokanta
 Lista Haljoen teoksista (Web Archive -linkki)

Viitteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Pakinoitsijat
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
MacArthur Park (kappale)

MacArthur Park on Jimmy Webbin säveltämä ja sanoittama kappale, joka julkaistiin Richard Harrisin esittämänä vuonna 1968. Kappale on nimetty Los Angelesissa Yhdysvalloissa sijaitsevan MacArthur Park -nimisen puiston mukaan. Kappale  tunnetaan muun muassa kertosäkeen tekstistä ”Someone left the cake out in the rain”.

Kappale ylsi Billboard Hot 100 -listan toiselle sijalle mutta vuonna 1978 julkaistu Donna Summerin versio saavutti ensimmäisen sijan.

Rakenne 

Kappaleessa on havaittavissa neljä osiota. Ensimmäinen osio alkaa sanoilla "Spring was never waiting for us girl", ja se kestää noin 2,5 minuuttia. Toinen osio alkaa sanoin ”There will be another song for me”, ja kappale hidastuu ja muuttuu hiljaisemmaksi. Kolmas osio on puolitoista minuuttia kestävä nopeatempoinen instrumentaaliosio, joka alkaa, kun kappaletta on kulunut hieman alle viisi minuuttia. Viimeinen osa on minuutin kestoinen osa, joka on melko samanlainen kuin ensimmäinen osa, mutta rakenne on hieman erilainen ja tempo on hitaampi. Erona on muun muassa se, että ”MacArthur's Park is melting” -kohta alkaa tällä kertaa F:llä eikä C:llä, kuten alussa.

Richard Harrisin versio 

Näyttelijä-laulaja Richard Harris oli ensimmäinen, joka levytti MacArthur Parkin. Kappale julkaistiin hänen A Tramp Shining -albumillaan vuonna 1968. Harrisin versio palkittiin Grammy-palkinnolla samana vuonna.

Richard Harris laulaa koko kappaleen ajan ”MacArthur's Park”, vaikka kappaleen nimessä ei s-kirjainta olekaan. S-kirjain on kuitenkin säilynyt myös cover-versioissa.

Harrisin version kokonaiskesto on noin 7 minuuttia 20 sekuntia.

Cover-versiot 
Kappaleen on esittänyt myös moni muu; tunnetuin cover lienee Donna Summerin discoversio vuodelta 1978. Countrymuusikko Waylon Jennings esitti kappaleen The Kimberlys -yhtyeen kanssa, ja he saivat versiostaan Grammy-palkinnon vuonna 1970. Jennings levytti kappaleen myös toisen kerran, albumilleen Are You Ready for the Country (1976).

Nimekkäisiin esittäjiin lukeutuvat edellisten lisäksi Frank Sinatra, The Fifth Dimension, Andy Williams, Hugo Montenegro, The Queers, Glen Campbell, Maynard Ferguson, Beggars Opera, Stan Kenton, Sammy Davis Jr., Justin Hayward, Four Tops, Vic Damone ja Liza Minnelli. Näistä ainakin Sinatran versio on melko lyhyt, vain alle kolme minuuttia, sillä se alkaa ”There will be another song for me” -kohdasta. 

Suomeksi kappaleen on tulkinnut Hectorin HEC-yhtye vuonna 1977 ilmestyneellä H.E.C.-albumillaan. Kappaleen suomenkielisen tekstin ”Vanhan kirkon puisto” on kirjoittanut Hector.

Negatiivinen palaute 

MacArthur Parkista on tehty useita parodioita lähinnä outojen metaforiensa takia. Humoristi Dave Barry teki lukijoilleen mielipidetiedustelun huonoimmasta kappaleesta ikinä. Harrisin versio MacArthur Parkista ”voitti”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MacArthur Park Suomen Äänitearkistossa
 Vanhan kirkon puisto Suomen Äänitearkistossa

Vuoden 1968 kappaleet
Möttönen

Möttönen voi tarkoittaa seuraavia:
 Möttönen, kylä Perhon kunnassa
 iso lihapiirakka.

Möttönen on myös suomalainen sukunimi:
 Aarne Wennfrid Möttönen, jääkäri
 Matti Möttönen (1935–1988), oikeuslääketieteen professori
 Matti Möttönen (s. 1959), kontra-amiraali

Fiktiivisenä hahmona:
 korpraali Möttönen, Einari Ketolan näyttelemä fiktiivinen hahmo.

Katso myös:
 Isomöttönen, sukunimi
M/S J. L. Runeberg

M/S J. L. Runeberg (ent. S/S Helsingfors Skärgård) on moottorilaiva, joka liikennöi kesäisin Helsingistä Porvooseen ja Loviisaan. Se on rakennettu vuonna 1912. Laivan alkuperäinen höyrykone vaihdettiin vuonna 1962 dieselmoottoriin. Se viettää talvet entisöitävänä kotisatamassaan Porvoossa. Risteilessään Porvooseen se pysähtyy pyydetäessä Haikon kartanossa ja Mustassa-Hevosessa. Laivalla on kahvila ja neljä salonkia.

Aluksen historia 
Helsingin kaupunginvouti takavarikoi aluksen 22. elokuuta 1965 maksamattomien velkojen vuoksi. Seuranneessa huutokaupassa aluksen osti Leo Vuoristo, joka oli puolisonsa Sadun kanssa ostanut hieman aiemmin Haikon kartanon. Alus myytiin 1985 Ingmar Gustafssonille ja Ted Lönnroosille, minkä jälkeen se kunnostettiin talkoovoimin. Aluksen 75-vuotista taivalta juhlistettiin matkalla Tukholmaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Malmberg, Thure: M/S J. L. Runeberg - saaristolaiva sydämissämme 1912-2012, omakustanne (?)
 Aluksen verkkosivut
 IHA Lines

Höyrylaivat