joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Louie

Louie on  yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Louis C.K.. Louie alkoi FX-kanavalla 29. kesäkuuta 2010. Suomessa MTV3 MAX aloitti sarjan esittämisen 22. lokakuuta 2012.

Aiheesta muualla 

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Nikita Štšerbak

Nikita Sergejevitš Štšerbak (; s. 30. joulukuuta 1995 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskia. Montreal Canadiens varasi Štšerbakin ensimmäisellä kierroksella 26. pelaajana kesällä 2014.

Seuraura
Štšerbakin kasvattajaseura on Vastom Moskova. Hän pelasi kauden 2012–2013 MHL-joukkue Kapitan Stupinossa, jonka jälkeen WHL-joukkue Saskatoon Blades varasi Štšerbakin 109. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014 ja voitti liigan tulokkaiden piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi tulokkaiden maalipörssin voiton Brandon Wheat Kingsin Rihards Bukartsin kanssa tehoilla 28+50=78. Štšerbak voitti myös Bladesin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.

Montréal Canadiens varasi Štšerbakin ensimmäisellä kierroksella 26. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Kauden 2014–2015 kynnyksellä, syyskuussa 2014 Blades kauppasi Štšerbakin Everett Silvertipsiin vaihdossa Nik Amundrudiin sekä vuoden 2015 ensimmäisen kierroksen ja vuoden 2016 toisen kierroksen varausvuoroon. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 27+55=82. Štšerbak voitti myös Silvertipsin sisäisen tehotilaston lukemalla +33, kuten myös kevään 2015 pudotuspeleissä, jolloin hän jakoi tilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +5.

Kaudeksi 2015–2016 Štšerbak siirtyi Montréal Canadiensin organisaatioon. Hän aloitti kautensa farmijoukkue St. John’s IceCapsissa.

Maajoukkueura
Štšerbak pelasi Russian Selects -joukkueessa Subway Super Seriesissä vuosina 2013 ja 2014.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Montreal Canadiensin varaamat pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Huutokauppa Helander

Huutokauppa Helander on Helsingissä toimiva huutokauppakamari, joka on perustettu vuonna 1994. Sen omistaa Yesterdays Finland Oy. Helanderista ja sen työntekijöistä on tehty myös televisio-ohjelma Aarteenetsijät joka esitettiin Yle TV 1:ssä keväällä 2014 ja uusittiin kesällä 2018.

Huutokauppa Helander järjestää keskimäärin kolme–neljä huutokauppaa kuukausittain, keskikesällä harvemmin. Huutokaupoissa on tarjolla esimerkiksi huonekaluja, maalauksia, veistoksia, valaisimia, keräilykohteita, käsinsolmittuja mattoja, koruja, asusteita ja monenlaista käyttöesineistöä. Osa Helanderin huutokaupoista keskittyy erityisesti design-esineistöön kuten lasiin, hopeaan, huonekaluihin ja valaisimiin. Toisinaan Helanderilla järjestetään myös temaattisia erikoishuutokauppoja, esimerkiksi taide-, kirja- tai mattohuutokauppoja.

Lähteet

Huutokauppa
Suomalaiset yritykset
Azov-pataljoona

Azov-pataljoona on Itä-Ukrainan kriisin aikana 2014 muodostettu nykyään noin 1 400 hengen suuruiseksi arvioitu vapaaehtoisjoukko, joka toimii Ukrainan sisäministeriön alaisuudessa viranomaisten apuna 14:stä tukikohdasta käsin Itä-Ukrainan separatisteja vastaan käydyssä ATO-operaatiossa.

Pataljoonaa on väitetty etenkin Venäjän tiedotusvälineissä äärioikeistolaiseksi tai fasistiseksi. Vuonna 2014 pataljoonaa komensi äärioikeistolaisen Sosiaalinationalistisen kokouksen (Sotsial-natsionalna assambleja) SNA:n johtaja Andri Biletskyi. Pataljoonan logo muistuttaa sudenkoukkukuviota, joka usein yhdistetään natseihin. Vuonna 2015 arvioitiin, että 10-20 prosenttia sotilaista olisi uusnatseja, mutta vuodesta 2018 alkaen Azovista on siivottu ääriajattelua.

Pataljoonaan on liittynyt myös joitain ulkomaalaisia vapaaehtoisia. Vuonna 2014 italialainen Il Giornale -sanomalehti väitti pataljoonaan liittyneissä olleen myös suomalaispalkkasotilaita. Suomen viranomaiset eivät kuitenkaan pystyneet vahvistamaan tietoa.  Ukrainan sisäministeriö kiisti tiedot ulkomaisista taistelijoista ja pataljoonan tiedotussihteerin Anna Senikin mukaan pataljoonassa on ulkomaalaisia, mutta he eivät kuulu taistelujoukkoihin, vaan auttavat muissa tehtävissä. Hänen mukaansa pataljoonassa ei ollut suomalaisia.
Kuitenkin Dagens Nyheter nimesi alkuvuodesta 2015 pataljoonassa elokuusta 2014 lähtien taistelleen miehen, joka on Suomen ja Ruotsin kansalainen ja suorittanut Suomessa vuoden varusmiespalveluksen.

Yksi kuuluisimpia ulkomaalaisia on ruotsalainen uusnatsi Mikael Skillt, joka on taistellut helmikuusta 2014 tiedusteluryhmän johtajana ja tarkka-ampujana ja omien sanojansa mukaan tappanut marraskuun 2014 alkuun mennessä 150 separatistia. BBC on kertonut että separatistit ovat luvanneet Skilltin tappajalle 7 000 dollarin palkkion. Skilltin oman haastattelun mukaan hän on miljoonan dollarin arvoinen.

Muuta 
Venäjän korkein oikeus on nimennyt Azov-pataljoonan terroristijärjestöksi elokuussa 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 A far-right battalion has a key role in Ukraine’s resistance. Its neo-Nazi history has been exploited by Putin // CNN. March 30, 2022

Itä-Ukrainan sota
Puolisotilaalliset järjestöt
Äärioikeisto
Transfobia

Transfobia tarkoittaa transsukupuolisuuteen ja transsukupuolisiin henkilöihin kohdistuvaa kielteisiä asenteita, tunteita ja käytöstä. Tutkijat kuvaavat transfobiaa peloksi, vihaksi tai inhon ja epämukavuuden tunteiksi niitä henkilöitä kohtaan, jotka eivät mukaudu yhteiskunnan sukupuoleen liittyviin normeihin.
Transfobia ei ole lääketieteellinen fobia, vaan se rinnastuu homofobiaan, rasismiin, sanismiin ja seksismiin. Transfobisia asenteita ei nykyään yleisesti pidetä hyväksyttävinä.

Seuraukset

Transfobia aiheuttaa merkittävää stressiä transsukupuolisille ihmisille, ja se voi johtaa häpeään, heikkoon itsetuntoon, vieraantumiseen ja riittämättömyyden tunteisiin. Transsukupuoliset nuoret yrittävät selvitä stressistä esimerkiksi karkaamalla kotoa, jättämällä koulun kesken, käyttämällä huumeita tai viiltelemällä itseään. Vaikka tarkkojen tilastojen saaminen onkin vaikeaa, transsukupuolisten henkilöiden itsemurhamääriä pidetään erityisen korkeina. Niiden katsotaan johtuvan siitä, miten he tulevat perheen ja yhteiskunnassa taholta kohdelluiksi.

Transsihmisiin kohdistuvat viharikokset ovat joissain määrin yleisiä. Vuonna 2020 rekisteröitiin melkein 400 transihmisen murhaa. 20.11. vietetään kansainvälistä transihmisten muistopäivää, jossa muistellaan viharikoksen kohteiksi joutuneita vainajia.

Katso myös 

 Vähemmistöstressi
 TERF
 Viharikos

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Setan Transtukipiste 

Transsukupuolisuus
Ennakkoluulot
Fobiat
FC Rosengård

FC Rosengård on ruotsalainen Malmössä toimiva naisten jalkapalloseura, joka pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Damallsvenskanissa. Rosengårdin kaupunginosan mukaan nimetty seura perustettiin joulukuussa 2013 jatkamaan LdB FC Malmön toimintaa. Sen edeltäjä puolestaan oli vuosina 1970–2007 toiminut Malmö FF:n naisjaosto Malmö FF Dam.

Saavutukset 
Luettelo sisältää myös Malmö FF Damin ja LdB Malmön saavuttamat voitot.
Ruotsin mestaruus: 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015
Ruotsin cup-mestaruus: 1990, 1997
Ruotsin Supercup: 2011, 2012, 2015

Joukkue kaudella 2019 
Tilanne 15.4.2019.

Lähde:

Aiheesta muualla 
FC Rosengårdin kotisivut

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloseurat
Naisten jalkapalloseurat
Malmön urheilu
Fritz John

Fritz John (14. kesäkuuta 1910 – 10. helmikuuta 1994) oli saksalaissyntyinen matemaatikko, joka tutki osittaisdifferentiaaliyhtälöitä ja hyvin asetettuja ongelmia. Hän tutki myös Radonin muunnosta ja hänet tunnetaan Johnin yhtälöstä.

Elämä ja ura
John syntyi Berliinissä. Hänen vanhempansa olivat Hedwig (o.s. Bürgel) ja Hermann Jacobson-John. Hän opiskeli matematiikkaa 1929-1933 Göttingenissä. Adolf Hitlerin valtaantulon myötä ei-arjalaiset erotettiin opetusviroista ja John muutti Englantiin.

John sai apulaisprofessorin viran Kentuckyn yliopistosta vuonna 1935 ja muutti Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1941. Vuodesta 1946 alkaen hän oli pysyvästi New Yorkin yliopistossa.

Hänen oppikirjansa osittaisdifferentiaaliyhtälöistä oli vaikutusvaltainen ja siitä tehtiin monta päivitettyä laitosta. Eläköidyttyään vuonna 1981 hän tutki epälineaarisia aaltoja.

Lähteet  

Yhdysvaltalaiset matemaatikot
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Murtuva maailma

Murtuva maailma () on brittiläisen yleisradioyhtiön BBC:n tuottama viisiosainen draamasarja, jonka esitys alkoi BBC Two -televisiokanavalla 4. helmikuuta 2013. Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1930-luvun Lontooseen ja jazzmusiikin maailmaan.

Suomessa sarjaa esitettiin Yle TV1:llä tiistai-iltaisin 24.6.–22.7.2014.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 Murtuva maailma Yle. 4.6.2014
 Arvio: Suosittuja mutta sorrettuja Helsingin Sanomat. 24.6.2014

Brittiläiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Yökyöpelit

Yökyöpelit voi viitata johonkin seuraavista:
 Edward Hopperin maalaus Nighthawks, josta on käytetty suomeksi nimeä Yökyöpelit
 Yökyöpelit-lastennäytelmä
 Yökyöpelit-televisiosarja
 Yökyöpelit-musiikkialbumi
Raimo Savinainen

Raimo Mikael Savinainen (s. 11. helmikuuta 1945 Kalajoki) on suomalainen moukarinheittäjä, joka piti hallussaan lajin Suomen ennätystä heitettyään 23. elokuuta 1972 tuloksen 67,72 metriä. Ennätyksen rikkoi seuraavana vuonna Heikki Kangas.

Savinainen sijoittui hopealle Kalevan kisoissa 1967 ja 1968 ja pronssille 1969. Vuonna 1970 hänen kehitystään hidasti harjoituksissa tapahtunut vakava onnettomuus, jossa harjoittelukumppanin heittämä moukari osui Savinaista päähän. Savinainen saavutti vielä kaksi mitalia Kalevan kisoista voitettuaan kultaa vuonna 1972 ja hopeaa 1975. Lopulliseksi ennätyksekseen hän heitti 70,24 metriä vuonna 1976. Seuratasolla Savinainen edusti Rauman Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä ja Tampereen Poliisi-Urheilijoita.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Maaton mies

Maaton mies () on Kurt Vonnegutin vuonna 2005 ilmestynyt lyhyiden kirjoitusten kokoelma.

Aiheesta muualla 
 Tasha Robinson: A Man Without A Country. The AV Club 21.9.2005. 

Esseekokoelmat
Vuoden 2005 kirjat
Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Florent Manaudou

Florent Manaudou (s. 12. marraskuuta 1990 Villeurbanne, Rhône) on ranskalainen 50 metrin vapaauinnin olympiavoittaja. Hän edustaa CN Marseille -seuraa ja on pituudeltaan 199 cm.

Manaudou sijoittui Shanghain 2011 MM-kilpailuissa viidenneksi 50 metrin perhosuinnissa. Hän voitti olympiakultaa 50 metrin vapaauinnissa Lontoon olympialaisissa 2012 ajalla 21,34. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 50 metrin vapaauinnin ajalla 20,70 ja kuului Ranskan kultajoukkueisiin sekä miesten että sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän sijoittui Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa toiseksi 50 metrin vapaauinnissa ja kolmanneksi 50 metrin rintauinnissa.

Manaudou saavutti Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 kultaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Hän sijoittui lisäksi viidenneksi 50 metrin vapaauinnissa ja kahdeksanneksi 50 metrin perhosuinnissa. Hän voitti Berliinissä 2014 pitkän radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,32, 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,98, 50 metrin perhosuinnissa ajalla 23,00 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 20,26, 50 metrin selkäuinnissa niin ikään ME-ajalla 22,22 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.

Manadou voitti Kazanissa 2015 pitkän radan maailmanmestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,19, 50 metrin perhosuinnissa ajalla 22,97 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lontoon EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,73 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,41 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.

Manaudou saavutti Glasgow’n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4×50 metrin vapaauinnin sekaviestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai hopeaa 50 metrin vapaauinnissa.

Ennätykset

50 metrin rata

25 metrin rata

Lähteet 

Ranskalaiset uimarit
Ranskalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Jasse Tuominen

Jasse Tuominen (s. 12. marraskuuta 1995 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa BK Häcken -seuraa, mutta on huhtikuusta heinäkuuhun 2022 lainassa Norjan Eliteserienissä pelaavassa Tromsø IL -seurassa Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Aikaisemmin Tuominen on ulkomailla edustanut myös valkovenäläisseura BATE:a, jonka riveissä hän pääsi myös pelaamaan Eurooppa-liigaa kausilla 2017–2018 ja 2018–2019.

Tuominen nousi FC Lahden edustusjoukkueeseen kaudella 2013, jonka aikana hän pelasi yhden Veikkausliigan ottelun ja kuusi reservijoukkue FC Lahti Akatemian ottelua Kakkosessa. Kaudella 2016 Tuominen teki Veikkausliigassa 27 ottelussa kymmenen maalia ennen siirtoaan Valko-Venäjälle ja BATE:en maaliskuussa 2017.

Tuominen teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Suomen pääsyn vuoden 2020 EM-kisoihin ratkaisseessa karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan 15. marraskuuta 2019 Helsingissä. Tuominen kuitenkin jäi polvivamman vuoksi pois EM-kisoista.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Verner Panton

Verner Panton (13. helmikuuta 1926 – 5. syyskuuta 1998) oli tanskalainen arkkitehti ja huonekalumuotoilija. Hänet tunnetaan rohkeista ja futuristisista kalusteistaan ja sisustuksistaan, jotka usein perustuvat selkeisiin geometrisiin muotoihin, kirkkaisiin väreihin ja muovien käyttöön. Monet Pantonin esineet ovat uustuotannossa muun muassa Vitran valmistamina.

Elämä ja ura
Panton toimi jo kuvataiteilijana Odensessa ennen kuin lähti opiskelemaan arkkitehtuuria Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa Kööpenhaminassa, josta valmistui 1951. Hän harjoitteli pari vuotta Arne Jacobsenin arkkitehtitoimistossa, mutta lähti liian rajuina pidettyine idoineen pian perustamaan omaa toimistoa. Hän tuli tunnetuksi epätavallisista suunnitelmistaan, joihin kuuluivat 1950-luvun loppupuolella muun muassa kokoontaitettava talo, pahvinen talo ja muovinen talo. Myös huonekalusuunnittelijana hän teki pesäeroa tanskalaisiin hillittyihin puukalusteisiin piirtämällä jalattomia ja selkänojattomia tuoleja. Vuonna 1960 hän esitteli maailman ensimmäisen yhtenä kappaleena ruiskuvaletun muovituolin, pinoutuvan S-tuolin, josta tuli hänen ehkä tunnetuin klassikkotuotteensa.

1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Verner Panton alkoi tehdä kokeellisia sisustuksia psykedeelisen värikkäine kalusteineen, seinä- ja kattoverhoiluineen, tekstiileineen ja valaisimineen. Seuraavina vuosikymmeninä hänen 1960-lukulaisena pidetty tyylinsä menetti suosiotaan, mutta kiinnostus Pantonin esineisiin elpyi vuosituhannen vaihteen paikkeilla.

Töitä 
 kartiomainen tuoli (1958)
 S-tuoli (1960)
 Riikinkukkotuoli
 Bayer-yhtiön näyttelylaivojen Visiona O ja II sisustukset, Köln, 1968 ja 1970

Aiheesta muualla
 The Era Verner Panton - His Life & Work
 Virallinen Verner Panton -portaali
 Verner Pantonin elämäkerta Danish Furniture -sivustolla
 Yksityisen keräilijän Pantonworld-blogi

Tanskalaiset muotoilijat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Kostiainen

Kostiainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Auvo Kostiainen (s. 1946), historiantutkija, Turun yliopiston professori
 Elina Kostiainen (s. 1992), kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
 Ilmari Kostiainen (1935–2011), valokuvaaja
 Juha Kostiainen (s. 1965), hallintotieteiden tohtori ja diplomi-insinööri, Sitran Julkishallinnon johtamisohjelman johtaja
 Joonas Kostiainen (s. 1987), moottoriurheilija
 Kalevi Kostiainen (s. 1967), kilpapurjehtija
 Leena Kostiainen (s. 1956), pika- ja keskimatkojen juoksija
 Pekka Kostiainen (s. 1944), säveltäjä ja kuoronjohtaja
 Roope Kostiainen (s. 1985), jalkapalloilija
 Tuomas Kostiainen, Costi (s. 1998), rap-artisti
 Vilhelm Johan Kostiainen (1889–1968), Työväen Urheiluliiton ensimmäinen pääsihteeri
 Veikko Kostiainen (1942–2013), suunnistaja.
Lexi Lehtonen

Lexi Lehtonen (synt. Hannu Lehtonen, 27. toukokuuta 1955 – 15. maaliskuuta 2013) oli suomalainen toimittaja, urheiluselostaja ja kilpamoottoripyöräilijä. 

Lehtonen ajoi 1980-luvulla Road Racingiä ja siirtyi sen jälkeen freelance-toimittajaksi. Hän kirjoitti muun muassa MP Maailma -lehteen sekä toimi kymmenen vuoden ajan moottoriurheiluselostajana Eurosport-kanavalla. Vuonna 2005 ilmestyi Lehtosen kirjoittama Oy Otto Brandt Ab:n historiikki Otto Brandtin tie – Otto Brandts väg, joka valiittiin myöhemmin Vuoden urheilukirjaksi.

Lähteet 

Suomalaiset ratamoottoripyöräilijät
Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1955 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Ostosten palautusoikeus EU-alueella

Ostosten palautusoikeus EU-alueella tarkoittaa kuluttajalle sitä, että hänellä on EU:n alueella samat palautusoikeudet kuin Suomessa. Oikeudet ovat voimassa, kun kauppaa käydään Euroopan unionin sisällä. Samoja säännöksiä noudattavat kaikki EU:n 28 jäsenmaata sekä Islanti, Liechtenstein ja Norja.

Ostosten palauttaminen 

EU:ssa on oikeus perua etämyyntituotteen kauppa 14 päivän kuluessa ostotapahtumasta. Sääntö pätee aina, kun tuotteita ostetaan muuten kuin käymällä fyysisessä kaupassa. Harkinta-aika päättyy 14 päivää tuotteen toimittamispäivän jälkeen. Jos harkinta-aika kuitenkin muuten päättyisi yleisenä vapaapäivänä, harkinta-aika jatkuu seuraavaan arkipäivään asti. Kuluttaja voi perua tilauksen mistä hyvänsä syystä, myös siitä, että hän on vain sattunut muuttamaan mielensä. Peruuttamisesta on aina kuitenkin ilmoitettava. Tuotetta ei voi kuitenkaan palauttaa ilmoittamatta kaupan purkamisesta.

Myyjän on palautettava rahat kuluttajalle 14 päivän kuluessa siitä, kun ilmoitus on vastaanotettu. Myyjä voi lykätä rahojen palauttamista, jos tuotetta ei ole saatu takaisin tai jos ei ole näyttöä siitä, että se on lähetetty takaisin. Palautukseen tulee sisältyä myös kaikki toimituskulut, jotka on ostosten yhteydessä maksettu. Myyjä voi kuitenkin periä maksun lisätoimituskuluista, jos asiakas on erikseen pyytänyt pika- tai erikoistoimitusta. 

Kuluttajan on maksettava tuotteen palautuskulut.

Katso myös 
 Kuluttajansuojalaki
 Kauppaoikeus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Euroopan kuluttajakeskus (ECC) Suomessa
Kuluttajansuoja
Euroopan unioni
Nathan Aké

Nathan Benjamin Aké (s. 18. helmikuuta 1995 Haag, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin valioliigan Manchester Cityssä. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Aké aloitti valioliigauransa Chelseassa kaudella 2012–2013. Hän pelasi myös lainasopimuksella mestaruussarjassa Readingissä sekä Valioliigassa Watfordissa ja Bournemouthissa. Kesällä 2017 hän siirtyi Bournemouthin omistukseen ja kuului siitä lähtien joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kausina 2017–2018 ja 2018–2019 joukkueen kaikki liigaottelut ja ensin mainittuna kautena kahta ottelua lukuun ottamatta ja jälkimmäisenä kautena yhtä ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 15 ensimmäistä liigaotteluaan alusta loppuun mutta loukkaantui 16. ottelussaan Liverpoolia vastaan ja joutui vaihtoon.

Aké siirtyi 45,3 miljoonan euron siirtosummalla Manchester Cityyn kesällä 2020. Hän kärsi avauskaudella loukkaantumisista ja pelasi kaikkiaan vain 13 ottelua, näistä kymmenen Valioliigassa Cityn voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi alkulohko-ottleua Cityn tiellä finaaliin. Liigacupin voittajajoukkueessa hän pelasi vain 16 minuuttia neljännen kierroksen ottelussa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi valioliigamestaruuden voittaneessa Cityssä 14 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia. Mestarien liigan kuudessa pelissä hän viimeisteli yhden maalin.

Maajoukkueura 
Aké on pelannut Alankomaiden eri nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi yhtä vaille kaikki ottelut Alankomaiden voittaessa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011 ja 2012. Hän pelasi myös ikäluokan MM-kilpailuissa 2011. Toukokuussa 2017 hän pelasi miesten maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa Marokkoa vastaan. Hän pelasi kahdessa ottelussa kesällä 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa. Toukokuun 23. päivään 2022 mennessä hän on pelannut 25 maaottelua ja tehnyt maalin kesäkuussa 2018 Italiaa, marraskuussa 2019 Viroa ja maaliskuussa 2022 Tanskaa vastaan.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Atlético Kumpula

Atlético Kumpula on laulaja Kyösti Salokorven luotsaama folk-yhtye. Se julkaisi esikoislevynsä Puutarhajuhlat vuonna 2012. Yhtyeen kappaleet sijoittuvat Kumpulan kaupunginosaan Helsingissä. Toinen levy, Pitkä matka kotiin julkaistiin vuonna 2013. Samana vuonna Atlético Kumpula osallistui myös Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa se selvisi kappaleellaan Paperilyhty semifinaaleihin asti. Atlético Kumpulan tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Me kuulutaan yhteen" ja "Annabella". Yhtyeen muut jäsenet ovat esiintyneet myös mm. Kuningasideassa ja Jätkäjätkissä. Atlético Kumpula on levy-yhtiö Fullsteam Recordsin asiakas.

Yhtyeen jäsenet 

 Kyösti Salokorpi, laulu ja kitara
 Janne Friman, taustalaulu
 Miikka Paatelainen, basso
 Antti Lehtinen/Rasmus Pailos, lyömäsoittimet
 Valtteri Pöyhönen/Martti Vuorinen, kosketinsoittimet
 Samuli Luoma, mandoliini

Lähteet 
 http://atleticokumpula.tumblr.com/#me 
 http://www.helsinginuutiset.fi/artikkeli/246983-atletico-kumpulan-solisti-ei-hatkahda-kritiikista 

Suomalaiset yhtyeet
Pietarin Sunnuntailehti

Pietarin Sunnuntailehti oli Pietarissa vuosina 1871–1873 ilmestynyt sanomalehti.

Pietarin Sunnuntailehti perustettiin kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkoherran Johannes Öhqvistin ja Pietarin Sanomien toimittajan August Hagmanin välisen konfliktin seurauksena. Lehden toimittajana työskenteli seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Avustajina toimivat Öhqvist, Viipurin lyseon lehtori Rietrikki Polén ja Narvan suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra J. W. Murman. Seurakunnan tiloissa toimitettu Sunnuntailehti oli luonteeltaan kilpailijaansa kirkollisempi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti painettiin Pietarissa Veljekset Krugin kirjapainossa. Se oli nelisivuinen ja kolmipalstainen, sivukooltaan hieman Pietarin Sanomia pienempi. Myös lehden levikki oli ilmeisesti pienempi kuin kilpailijalla, ja sen rahoittajana näyttää toimineen kirkkoherra Öhqvist.

Lehden ensimmäisellä sivulla oli Pietarin Sanomista poiketen pääkirjoitus, joka oli sisällöltään uskonnollinen, kansansivistyksellinen tai historiallinen. Sunnuntailehti sisälsi myös muita hartauskirjoituksia sekä opettaja A. Rahkosen kirjoittamia uskonnollisia runoja. Jatkokertomuksia laativat muun muassa Rietrikki Polén ja Tuomas Friman. Poliittisesti lehti oli äärimmäisen varovainen.

Sunnuntailehden uutisaineisto oli pääosin lainattu Pietarin muista lehdistä. Suurin osa uutisista käsitteli Pietarin, lähialueen ja muun Venäjän tapahtumia. Ulkomaanuutisissa keskeinen aihe oli Saksan–Ranskan sota. Pietarin ja Inkerinmaan suomalaisia koskevia uutisia oli melko vähän. Ne keskittyivät etupäässä alueen luterilaisten seurakuntien tapahtumiin. Huomiota herätti muun muassa Inkeriin levinnyt ”hyppääjien” lahko. Suomen uutisissa pääpaino oli Viipurin ja Itä-Suomen tapahtumilla. Ilmoituksia ja mainoksia lehdessä oli vähän.

Loppuvaiheessa Pietarin Sunnuntailehti ilmestyi kaupungin ainoana suomenkielisenä lehtenä. Se lakkasi vuoden 1873 lopussa, kun toimittaja Tuomas Friman perusti Pietarin Lehden.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Pietarin Sunnuntailehti digitoituna kansalliskirjastossa

Pietari
Pietarinsuomalaiset sanomalehdet
Riccardo Saponara

Riccardo Saponara (s. 21. joulukuuta 1991 Forlì, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa. Hän on edustanut myös Ravennaa, Empolia, AC Milania sekä lainalla Sampdoriaa, Genoaa, Lecceä ja Speziaa.

Saavutukset 
 Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruushopea: 2013

Lähteet 
 Riccardo Saponara Soccerway-sivustolla 
 Tilastot Italian poikien maajoukkueissa 
 Tilastot Italian nuorten maajoukkueessa

Viitteet 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Heli Rekula

Heli Rekula (s. 28. helmikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen taiteilija, jonka työt ovat enimmäkseen video- ja valokuvateoksia, usein lavastettuja valokuvia.

Rekula valmistui Lahden Muotoiluinstituutin valokuvauslinjalta vuonna 1991. 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa hän työskenteli freelancer-valokuvaajana ja -kuvatoimittajana muun muassa Helsingin Sanomille. Hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemiassa. Lokakuusta 2009 hän on hoitanut kuusivuotista valokuvataiteen professuuria Norjassa Bergenin Kunst- og designhøgskolenissa.

Vuonna 2001 Rekula osallistui Venetsian biennaaliin. Hänet on palkittu Ars Fennica -tai­de­pal­kin­nolla 2002, valokuvataiteen valtionpalkinnolla 2005 ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnolla 2014 teoksesta Hemingwayn puutarha. Hän oli Carnegie Art Award -pal­kin­toeh­dok­kaa­na vuon­na 2012. Rekulan laaja retrospektiivinen näyttely Autiomaa. Teoksia vuosilta 1989-2004 oli esillä Nykytaiteen museo Kiasmassa vuonna 2005.

Rekula suorittaa parhaillaan kuvataiteen tohtorin opintoja Taideyliopiston Kuvataideakatemian kuvataiteen tohtorin koulutusohjelmassa (KuT). Rekulan tutkimusaiheena on Poissaoleva ruumis - työskentelyprosessin ja esittävän teoksen suhde valokuva- ja liikkuvan kuvan teoksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Heli Rekula Kansallisgallerian kokoelmissa
 Heli Rekula AV-arkissa
 Heli Rekula Helsinki Contemporaryn sivulla

Suomalaiset valokuvaajat
Suomalaiset videotaiteilijat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Ovovivipaarinen

Ovovivipaarinen eläin munii ja hautoo poikasensa sisällään, missä ne myös kuoriutuvat munista. Esimerkiksi sisilisko (Zootoca vivipara) on ovovivipaarinen matelija.

Katso myös
Ovipaarinen (muniva eliö)
Vivipaarinen

Lisääntyminen
Amandine Bourgeois

Amandine Bourgeois (s. 12. kesäkuuta 1979 Angoulême, Ranska) on ranskalainen laulaja. Hän voitti Nouvelle Star kilpailun kuudennen tuotantokauden vuonna 2008.  

Tähän mennessä häneltä on ilmestynyt kolme albumia. Ensimmäinen albumi 20m² ilmestyi vuonna 2009 jota on myyty noin 70 000 kappaletta maailmanlaajuisesti. 
  Tältä albumilta on julkaistu singlet L'Homme de la situation, Tant de moi ja Du temps. Toista albumia Sans amour mon amour vuodelta 2012 myytiin vain noin 5 000 kappaletta. Kolmas albumi Au masculin julkaistiin vuonna 2014.

Bourgeois edusti Ranskaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella L'enfer et moi. Hän esiintyi finaalissa ensimmäisenä ja sijoittui sijalle 23 saaden 14 pistettä ohittaen siis Suomen yhdellä pisteellä.

Albumit 
 20m² (2009)
 Sans amour mon amour (2012)
 Au masculin (2014)

Singlet 
 L'Homme de la situation (2009)
 Tant de moi (2009)
 Du temps (2010)
 Sans amour (2011)
 Incognito (2012)
 Envie d'un manque de problèmes (2012)
 L'Enfer et Moi (2013)
 Ma gueule (2014)
 Alors on danse (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 
 Amandine Bourgeois Spotifyssa
 Amandine Bourgeois Facebookissa

Ranskalaiset poplaulajat
Vuoden 2013 euroviisuedustajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Stina

Stina on naisen etunimi, skandi­naavi­nen lyhentymä nimestä Kristina tai muista samoin
loppuvista nimistä.  Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Stiina. Stinan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 24. heinäkuuta. Suomessa nimi Stina on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1841 ja Stiina 1245 henkilölle.

Tunnettuja Stina- ja Stiina-nimisiä 

 Stina Anderson (1876–1940), ruotsalainen kirjailija ja virsirunoilija
 Stina Aronson (1892–1956), ruotsalainen kirjailija ja opettaja
 Stina Blackstenius (s. 1996), ruotsalainen jalkapalloilija
 Stina Dahlström (s. 1952), suomalainen korkeushyppääjä
 Stina Ekblad (s. 1954), suomenruotsalainen näyttelijä 
 Stina Forss-Aspegren (1914–1989), suomalais-ruotsalainen arkkitehti
 Stina Girs (s. 1987), suomalainen laulaja
 Stiina Jean, suomalainen laulaja
 Stina Katchadourian (s. 1937), amerikansuomalainen kirjailija ja kääntäjä
 Stina Mattila (s. 1970), Kokkolan kaupunginjohtaja
 Stina Nilsson (s. 1993), ruotsalainen maastohiihtäjä 
 Stina Petersen (s. 1986), tanskalainen jalkapallomaalivahti 
 Stina Rautelin (s. 1963), ruotsinsuomalainen näyttelijä
 Stiina Saaristo (s. 1976), suomalainen kuvataiteilija
 Stina Stoor (s. 1982), ruotsalais-saamelainen kirjailija
 Stina Virkkala (s. 2000), suomalainen jalkapalloilija

Lähteet 

Etunimet
Semender

Semender (Samandar) oli Kasaarien kaanikunnan ensimmäinen pääkaupunki (700-luvun alkupuolella). Suuri keskiaikainen kaupunki Kaspianmeren rannalla Dagestanissa.

Historia 
Ilmeisesti Semenderin on perustanut Persian shaahi Khosrau I (531—579), joka rakennutti useita linnoituksia kaukasian-persian rajalla. Bysanttilaisen kirjailijan Theofylaktos Simokattesin mukaan 500-luvulla olisi elänyt myös avaarien heimo zabender. Ilmeisesti he asuivat Pohjois-Kaukasuksella ja antoivat nimensä kaupungille. Nimi on voinut tulla myös iranilaisista kielistä, joissa se tarkoittaa ”ulointa ovea”. 
Arabien-kasaarien sotien aikoihin Semender oli kasaarien tärkein kaupunki. Se sijaitsi pohjoisempana  Derbentin ahtaumasta, minkä vuoksi se oli pitkään arabien sotajoukkojen saavuttamattomissa toisin kuin toinen kasaarikaupunki Belendzher, jonka arabit tuhosivat vuonna 722. Semender valloitettiin vuonna 737 Marvan ibn Muhammedin hyvin valmistellun sotaretken aikana. Tämän jälkeen kasaarien pääkaupunki siirrettiin paljon kauemmas etelärajalta Itiliin, joka sijaitsi  Volgan suistossa. Semenderin alueesta tuli kaanikunnan eteläinen reuna-alue, johon jäi kuitenkin asumaan huomattava kasaariväestö.
800-900-luvuilla kaupungista muodostui huomattava kaupan keskus. Talouden tärkeimpiä tukipilareita oli viininkasvatus. Kaupungissa ja ympäristössä oli 40.000 viinitilaa. Väestö oli hyvin monipuolinen kuten Itilissäkin: juutalaisia, muslimeja ja kristittyjä. Kristittyjen asema oli vahvempi kuin Itilissä ja muslimien asema ilmeisesti heikompi. Kaupungissa oli kaikkien näiden uskontojen pyhättöjä ja toreja. Talot olivat enimmäkseen olkikattoisia puutaloja. Kaupungin hallinnosta on vähän tietoja. Jonkin lähteen mukaan siellä olisi ollut oma hallitsija ja toisen mukaan siellä olisi ollut kasaarikeisarin sukulainen hallitsijana. Semenderin alueen nimi 900-luvulla oli  Dzhidan eikä se kuulunut kasaarikeisarin suoraan alaisuuteen. Vuonna 968/969 kaupunki tuhoutui Kiovan ruhtinas Svjatoslavin sotaretken aikana.
Arabimaantieteilijöiden mukaan Semender sijaitsi jossain Kaspianmeren rannalla 4(8) päivämatkan päässä Derbentistä ja 7(8) päivämatkaa Itilistä. Arkeologeilla on vaikea sijoittaa keskiaikaisia kaupunkeja nykyisessä Dagestanissa. Useimmiten Semenderin sijainniksi on määritelty sama kuin myöhempi kaupunki, Tarki (nykyään samanniminen kylä lähellä Mahatškalaa). Toisen version mukaan se olisi voinut sijaita Terekjoen alajuoksulla lähellä nykyistä Kizljaria. Dagestanilainen arkeologi Murad Gadzhievich oletti, että Semenderin nimisenä olisivat molemmat voineet olla eri aikakausina.

Dagestan
Venäjän entiset kaupungit
Venäjän historia
Kasaarit
Judith O'Dea

Judith O'Dea (s. 20. huhtikuuta 1945 Pittsburgh) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Barbran roolistaan kauhuelokuvassa Elävien kuolleiden yö (1968).

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1945 syntyneet
Atlantic (elokuva)

Atlantic (1929) on brittiläinen mustavalkoelokuva, jonka ohjasi ja tuotti Ewald André Dupont, ja jonka pääosia esittivät Franklin Dyall sekä Madeleine Carroll. Alun perin elokuvasta tehtiin kaksi versiota. Englanninkielinen versio ja saksankielinen versio Atlantik kuvattiin samanaikaisesti. Jälkeenpäin alkoi ranskankielisen version, Atlantis, kuvaaminen keväällä 1930 käyttäen eri kuvamateriaalia sekä osittain erilaista juonta. Neljäs versio julkaistiin mykkäelokuvana.

Lähteet 

Vuoden 1929 elokuvat
Karjalan Ääni

Karjalan Ääni oli Sortavalassa vuosina 1918–1940 ilmestynyt sanomalehti.

Maalaisliittolaiset ja tasavaltalaiset nuorsuomalaiset perustivat Karjalan Äänen vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa monarkismia kannattaneen Laatokan vastapainoksi. Vuonna 1919 siitä tuli yksinomaan maalaisliiton äänenkannattaja. Ahtailla markkinoilla kilpailleen Karjalan Äänen merkitys jäi vähäiseksi. Sen ilmestyminen päättyi talvisotaan.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Wäinö Mäkinen (vastaava toimittaja 1918), Heikki Hyppönen (1919), K. H. Jousimaa (1919), Vihtori Alava (1919–1920), Heikki Tunkkari (1920–1921), L. J. Haaranen (1921–1922), Juho Poutanen (1922–1926) ja Toivo Lankinen (1926–1940).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Karjalan Ääni digitoituna kansalliskirjastossa

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Sortavala
Robert Ayres (näyttelijä)

Robert Ayres (11. joulukuuta 1914 – 5. marraskuuta 1968) oli yhdysvaltalainen elokuva-, teatteri- televisionäyttelijä.

Osittainen filmografia

 Time Lock (1957)
 Titanicin kohtalonyö (1958)

Kuolema
Ayres kuoli 53-vuotiaana 5. marraskuuta 1968 Hemel Hempsteadissä, Isossa-Britanniassa.

Lähteet

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Harve Presnell

Harve Presnell (14. syyskuuta 1933 – 30. kesäkuuta 2009) oli amerikkalainen näyttelijä-laulaja. Hän aloitti uransa 1950-luvun puolivälissä klassisena baritonina, laulaen orkesteri- ja oopperaryhmissä ympäri Yhdysvaltoja. Hänen uransa siirtyi klassisesta musiikista musikaaliteatteriin vuonna 1960, kun Meredith Willson antoi hänelle miespääroolin Broadway -musikaalissa The Unsinkable Molly Brown. Hänen esityksensä "Leadville Johnnyn" roolissa oli menestys ja hän esiintyi roolissa myös musikaalin elokuvaversiossa vuonna 1964, voittaen roolista Golden Globen.

Presnell esiintyi 1960-luvulla vielä muutamassa elokuvassa, mutta 1970-luvun alkuun mennessä se puoli uraa oli loppumassa. Vuosina 1970-1995 hän työskenteli enimmäkseen musikaaliteatterissa Broadwaylla, West Endissä sekä kiertelevissä produktioissa New Yorkin seudulla. Uransa loppupuolella hän esiintyi vielä elokuvissa Fargo (1996), Face/Off – kahdet kasvot (1997), Pelastakaa sotamies Ryan (1998), ja Isiemme liput (2006). Hän myös esiintyi televisiossa Herra Parkerin roolissa televisiosarja Kameleontissa ja Lew Staziakin roolissa Andy Barker, P.I. -sarjassa. Lisäksi hän esiintyi televisiosarjoissa Teräsmieheni sekä Dawson's Creek.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Jack Bauer (maantiepyöräilijä)

Jack Bauer (s. 7. huhtikuuta 1985 Takaka, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen maantiepyöräilijä, joka kilpailee Team BikeExchange -tallissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Endura Racing -joukkueessa 2010, edusti Garmin / Cannondale Pro Teamia 2012–2016, Quick-Step Floorsia 2017 ja vuodesta 2018 Mitchelton-Scott / Team BikeExchange-Jaycoa.  Hän on 191 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kiloa.

Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Bauer sijoittui maantieajossa kymmenenneksi. Hän sai Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hopeaa maantieajossa. Hän voitti Uuden-Seelannin mestaruuden maantiejossa vuonna 2010 ja aika-ajossa 2017.

Saavutukset 
Lähde: Peo Cycling Stats

2009
 Tour Of Southland, 2. etapin voitto
2010
Maantieajon Uuden-Seelannin-mestaruus
2011
Tour of Utah, 3. etapin voitto
2012
Olympialaiset, maantieajossa kymmenes, aika-ajossa 19:s
2013
Japan Cup, voitto
2014
Herald Sun Tour, prologin voitto
Kansainyhteisön kisat, maantieajossa hopeaa
2016
Britannian ympäriajo, 5. etapin voitto
2017
Aika-ajon Uuden-Seelannin-mestaruus

Lähteet 

Uusiseelantilaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Toto Wolff

Torger Christian ”Toto” Wolff (s. 12. tammikuuta 1972 Wien, Itävalta) on itävaltalainen sijoittaja, entinen autourheilija ja Mercedeksen‎ Formula 1 -tallin nykyinen tallipäällikkö.

Wolff kilpaili kuljettajanurallaan muun muassa Itävallan ja Saksan Formula Ford -sarjoissa. Hän voitti luokkansa vuoden 1994 Nürburgringin 24 tunnin ajossa. Hän perusti oman sijoitusyhtiön Marchfifteenin vuonna 1998.

Nykyisin Wolff omistaa yhdessä Formula 1:sten kaksinkertaisen maailmanmestarin Mika Häkkisen kanssa manageriyhtiön, joka toimii muun muassa Alexandre Prémat’n, Bruno Spenglerin ja Valtteri Bottaksen manageriyhtiönä. Wolff osti vuonna 2009 osan Williamsin F1-tallista. Hänet nimitettiin vuonna 2012 tallin moottoriurheilujohtajaksi. Tammikuussa 2013 Wolff siirtyi Williamsilta Mercedeksen moottoriurheilujohtajaksi. Hänen 15 prosentin omistuksensa Williamsista pysyi kuitenkin yhä. Vuonna 2014 Wolff myi ensin viiden prosentin osuuden Brad Hollingerille, helmikuussa 2015 toiset viisi prosenttia ja loput Williams omistuksensa hän myi maaliskuussa 2016. Nykyisin Wolff toimii Mercedeksen tallipäällikkönä.

Wolffin vaimo, kilpa-autoilija Susie Wolff (o.s. Stoddart), toimi vuodet 2012–2015 Williamsin F1-tallin testikuljettajana.

Lähteet 
 http://www.iltasanomat.fi/formula1/art-1288717619892.html 

Itävaltalaiset urheiluvaikuttajat
Itävaltalaiset liikemiehet
Itävaltalaiset autourheilijat 
Formula 1 -tallipäälliköt
Porsche Supercup -kuljettajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
KakaoTalk

KakaoTalk (, lyhyesti Ka’Talk) on korealaisen Kakao-yhtiön pikaviestintäohjelma älypuhelimille, joka on julkaistu maaliskuussa 2010. Sovellus on saatavana 14 kielellä 230 eri maassa.

Sovellus on saatavana Androidille, iPhonelle, BlackBerrylle, Windows Phonelle, Badalle, Nokia Ashalle ja henkilökohtaisille tietokoneille.  

Alusta ylitti 100 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää vuonna 2013. Japanilaisella Line-sovelluksella oli samana aikana 150 miljoonaa käyttää ja Kiinassa WeChatillä oli yli 300 miljoonaa käyttäjää. Vuonna 2014 sovelluksella oli 130 miljoonaa käyttäjää.
Etelä-Koreassa ohjelma on asennettuna yli 90% älypuhelimista: 73% Korean väestöstä on älypuhelin, josta 93% on KakaoTalkin käyttäjiä.

KakaoTalk alkoi pikaviestintäsovelluksena, mutta on laajentanut myöhemmin pelialustaksi. Alustalla ihmiset voivat pelata toistensa kanssa viestintäsovelluksessa ja pelaajat voivat ostaa virtuaalisia esineitä KakaoTalkin virtuaalisilla kolikoilla. Alustan liikevaihto nousi 311 miljoonaan dollariin vuoden 2013 ensimmäisellä puoliskolla.

Lähteet 

Pikaviestintäohjelmat
Android-sovellukset
IOS-sovellukset
Windows Phone -sovellukset
Windows-ohjelmat
Mac OS -ohjelmat
BlackBerry-sovellukset
Bada-sovellukset
Nokia Asha -sovellukset
Petra Manner

Petra Elina Manner (s. 20. tammikuuta 1985) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee uutistenlukijana Yleisradion Urheiluruudussa. Jalkapallon Brasilian MM-kilpailuissa 2014 Manner oli yksi Ylen studio-osuuksien juontajista. Hän toimi juontajana myös jalkapallon MM-kisojen 2018 kisalähetyksissä.

Hän toimi nuorempana Ylen lähettämän Iines-ohjelman juontajana, joita haettiin kouluihin lähetettyjen ilmoitusten kautta. Manner on osallistunut maratoneille ja juossut matkan parhaimmillaan aikaan 3.18.48. Hän oli naimisissa Ylen urheilutoimittajan ja -selostajan Antti Ennekarin kanssa, mutta tämä jätti avioerohakemuksen marraskuussa 2020. Heillä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Ylen toimittajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Agronomitalo

Agronomitalo (aikaisemmin Lääkäreiden talo) on vuonna 1901 valmistunut kansallisromanttis–jugendtyylinen, alkujaan asuinrakennukseksi valmistunut kivitalo Helsingin Kaartinkaupungissa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen. Pohjoisen Makasiinikadun ja Fabianinkadun kulmaan valmistuneeseen taloon asettautuivat asumaan lääkärit, jotka pitivät vastaanottojaan talon suurissa huoneistoissa. Talossa oli myös pienempiä huoneistoja.

Kulmatontin, jolla oli tuolloin puutalo, ostivat vuonna 1898 veljekset Axel, Georg ja Ernst Ehrnrooth. Georg ja Ernst Ehrnrooth myivät osuutensa kahdelle lääkärille, Axel Holmbergille ja Wilhelm Zilliacukselle. Taloon muutti muitakin lääkäreitä, jotka paitsi asuivat siellä myös pitivät talossa vastaanottoaan. Lääkäreiden huoneistot olivat isoja, 150–300 neliöisiä. Pienemmissä huoneistoissa asui keskiluokkaan ja työläisiin kuuluvia.

Talon asukkaisiin kuului muun muassa Nikolai Bobrikovin leikannut kirurgi Richard Faltin sekä rakennuksessa valmistavaa koulua pitäneet sisarukset Annie ja Bertha Edelfelt, joiden isä oli arkkitehti Carl Albert Edelfelt ja Albert-veli taidemaalari.

Agronomiliitto osti rakennuksen vuonna 1953, rakennuksessa on muun muassa liiton toimisto. Omistajanvaihdoksen myötä rakennuksen nimi vaihtui Lääkäreiden talosta Agronomitaloksi.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Kaartinkaupunki
Helsingin liikerakennukset
Gesellius-Lindgren-Saarinen-toimiston suunnittelemat rakennukset
Valtiatar

Valtiatar () on yhdysvaltalainen The CW Television Networkin draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 17. lokakuuta 2013. Sarja seuraa Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin Ranskassa viettämiä nuoruusvuosia. Sarja ei ole kuitenkaan historiallisesti tarkka, vaan enemmänkin nykypäivään tuotu kuvaus historiallisista henkilöistä ja tapahtumista. Yksi sarjan tekijöistä onkin todennut, että he ovat ottaneet taiteellisia vapauksia.

Tammikuussa 2014 sarja palkittiin Yhdysvalloissa parhaan uuden draamasarjan People’s Choice Awardilla ja pian sen jälkeen tiedotettiin, että sarjaan tehdään toinen tuotantokausi. Toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso esittiin Yhdysvalloissa 2. lokakuuta 2014. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin AVA:lla 19. tammikuuta 2014, ja se keräsi 107 000 katsojaa.

Juoni 
Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1500-luvun Ranskaan. 15-vuotias Skotlannin kuningatar Maria Stuart eli Mary on elänyt ranskalaisessa luostarissa, mutta murhayrityksen jälkeen hänet viedään Ranskan hoviin turvaan, jossa hän tapaa tulevaa perhettään ja lapsuuden ystäviään. Maryn on määrä mennä naimisiin Ranskan kuninkaan pojan Frans II:n eli Francisin kanssa, mutta kaikki ei suju suunnitelmien mukaan. Francisin äidin neuvonantaja Nostradamus näkee näyn, jonka mukaan Mary koituu hänen poikansa kuolemaksi.

Näyttelijöitä

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Sarjan viralliset kotisivut 
 Sarjan suomalaiset kotisivut
 Arvostelu: Teinilauma Ranskan hovissa Helsingin Sanomat. 19.1.2014

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Pieter Brueghel nuorempi

Pieter Brueghel nuorempi (1564 Bryssel, Espanjan Alankomaat – 1638 Antwerpen, Espanjan Alankomaat) oli flaamilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan etenkin maaseutua ja uskonnollisia aiheita sekä helvettiä ja Haadesta kuvaavista maalauksistaan.

Pieter Brueghel kuului Brueghelin taiteilijasukuun ja oli samannimisen suvun kantaisän vanhin poika. Tätä kutsutaan yleensä nimellä Pieter Brueghel vanhempi.  Isä alkoi vanhoilla päivillään kirjoittaa sukunimen ilman h:ta mutta pojat käyttivät vanhaa kirjoitustapaa. Pieter pysyi uransa aikana melko uskollisena isänsä tyylille. Hän laati jäljennöksiä monista isänsä töistä, eikä aina voi olla varma, kumpi on alkuperäinen tekijä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pieter Bruegel the Younger Atcyclopedia

Belgialaiset taidemaalarit
Renessanssin taidemaalarit
Vuonna 1564 syntyneet
Vuonna 1638 kuolleet
Neo Geo Pocket Color

Neo Geo Pocket Color (lyhyesti NGPC) oli SNK:n lanseerama käsikonsoli, joka julkaistiin Japanissa vuonna .

Color-malli oli samankaltainen kuin edeltäjänsä Neo-Geo Pocket, mutta siinä oli Nintendon Game Boy Colorin kaltainen väripaletti.

Neo Geo Pocket Color oli myös SNK:n viimeinen valmistama pelikonsoli ennen yhtiön konkurssiin menoa. Konsoli lakkautettiin kuitenkin vain 2 vuoden kuluttua julkaisustaan.

Tekniset tiedot
CPU: Toshiba TLCS900H 16-bittinen ydin
RAM: 12 k/900h
ROM: 64 k
Resoluutio: 160x152 (256x256 virtuaalisessa ruudussa)
4-kanavainen oikosiirto (DMA)
Väripaletti: 146 väriä 4096:sta (tai 20 väriä 4096:sta mustavalkotilassa)
Spritet: 64 spriteä per kuva (8x8), 4 väriä per sprite
Ääni: SN76489
Moduulit: Maksimissaan 4 Mt (32 Mbit)
Patterien kesto: 2 AA-paristoa 40 tunniksi, Litium-ioniparisto (CR2032) tallentamiseen

Lähteet 

Käsikonsolit
Neo Geo
Quebecin aluekunnat

Quebecin aluekunnat ovat Quebecin provinssin toisen tason hallintoalueita. Aluekuntia on kahdenlaisia, varsinaiset aluekunnat (, ) ja niitä vastaavat alueet (engl. equivalent territory, ransk. territoires équivalents). Käytännössä varsinaisiin aluekuntiin kuulumattomat kaupungit muodostavat niitä vastaavat alueet.

Aluekunnat muodostavat provinssin hallinnolliset alueet. Aluekunnat puolestaan jakautuvat kuntiin. Aluekuntia on Quebecissa 86 ja aluekuntia vastaavia alueita on 18.

Intiaanireservaatit ja Notre-Dame-des-Anges eivät kuulu mihinkään aluekuntaan, vaan ovat suoraan hallinnollisen alueen alaisina.

Luettelo

Bas-Saint-Laurent
La Matapédia
La Matanie
La Mitis
Rimouski-Neigette
Les Basques
Rivière-du-Loup
Témiscouata
Kamouraska

Saguenay-Lac-Saint-Jean
Le Domaine-du-Roy
Maria-Chapdelaine
Lac-Saint-Jean-Est
Le Fjord-du-Saguenay
Saguenay, TE

Capitale-Nationale
Charlevoix-Est
Charlevoix
L'Île-d'Orléans
La Côte-de-Beaupré
La Jacques-Cartier
Portneuf
Quebec, TE

Mauricie
Mékinac
Les Chenaux
Maskinongé
Shawinigan, TE
Trois-Rivières, TE
La Tuque, TE

Estrie
Le Granit
Les Sources
Le Haut-Saint-François
Le Val-Saint-François
Coaticook
Memphrémagog
Sherbrooke, TE

Montreal
Montreal, TE

Outaouais
Gatineau, TE
Papineau
Les Collines-de-l'Outaouais
La Vallée-de-la-Gatineau
Pontiac

Abitibi-Témiscamingue
Abitibi-Ouest
Abitibi
La Vallée-de-l'Or
Témiscamingue
Rouyn-Noranda, TE

Côte-Nord
La Haute-Côte-Nord
Manicouagan
Sept-Rivières
Caniapiscau
Minganie
Le Golfe-du-Saint-Laurent

Nord-du-Québec
Jamésie, TE
Kativik, TE
Eeyou Istchee, TE

Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine
Le Rocher-Percé
La Côte-de-Gaspé
La Haute-Gaspésie
Bonaventure
Avignon
Magdalensaaret, TE

Chaudière-Appalaches
L'Islet
Montmagny
Bellechasse
La Nouvelle-Beauce
Robert-Cliche
Les Etchemins
Beauce-Sartigan
Les Appalaches
Lotbinière
Lévis, TE

Laval
Laval, TE

Lanaudière
D'Autray
L'Assomption
Joliette
Matawinie
Montcalm
Les Moulins

Laurentides
Deux-Montagnes
Thérèse-De Blainville
La Rivière-du-Nord
Argenteuil
Les Pays-d'en-Haut
Les Laurentides
Antoine-Labelle
Mirabel, TE

Montérégie
Vaudreuil-Soulanges
Longueuil, TE
Brome-Missisquoi
La Haute-Yamaska
Acton
Pierre-De Saurel
Les Maskoutains
Rouville
Le Haut-Richelieu
La Vallée-du-Richelieu
Marguerite-D'Youville
Roussillon
Les Jardins-de-Napierville
Le Haut-Saint-Laurent
Beauharnois-Salaberry

Centre-du-Québec
L'Érable
Bécancour
Arthabaska
Drummond
Nicolet-Yamaska

Lähteet
Kartta aluekunnista (pdf) Quebecin provinssi.
Annika Damström

Annika Damström on Yleisradion televisiotoimittaja ja -juontaja, joka on toiminut muun muassa Aamu-TV:n, Ylen tv-uutisissa, A-teeman ja A-Talkin juontajana. Vuosina 2004–2005 Damström työskenteli Ylen toimittajana Argentiinassa. Nykyään Damström toimii Yle TV1:n A-studion toimittaja-juontajana. Damström on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta.

Damström kihlautui helmikuussa 2022 vuonna 2018 tapaamansa miehen kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Ylen toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt