joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mordred

Mordred tai Modred (walesin kielellä Medraut) on kuvitteellinen henkilö ja yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä taruissa. Hän on petturi, joka taistelee Arthuria vastaan Camlannin taistelussa. Arthur surmaa taistelussa Mordredin, mutta haavoittuu myös itse kuolettavasti.

Arthur ja Mordred ovat sukulaisia, lähteistä riippuen joko eno ja sisarenpoika tai isä ja poika, tai joskus jopa molempia. Yleensä Mordred esiintyy kirjallisuudessa aviottomana poikana, joka on syntynyt Arthurin ja tämän sisarpuolen Morgausen välisen sukurutsauksen yhteydessä. 

Hahmo on vähitellen kehittynyt taruston eri versioissa nykyisenkaltaiseksi pahuuden ruumiillistumaksi. Mordredin nimi oli alun perin Medraut, ja hän on saattanut olla walesilainen historiallinen henkilö, joka vastusti Arthuria ja taisteli hänen kanssaan Camlannissa tuhoisin seurauksin. Walesilaisissa kertomuksissa hän ei kuitenkaan ole juonittelija tai paha. Vasta Geoffrey Monmouthilainen antoi teoksessaan Historia Regum Britanniae Mordredille tutun konnan roolin, joka on sittemmin säilyi myöhäiskeskiajan kirjallisuudessa. Geoffrey myös nimesi hahmon Mordrediksi, joka on kornilainen tai bretonilainen nimi. Geoffrey Monmouthilaisen kertomuksessa Mordred on Arthurin sisarenpoika, joka hallitsee valtakuntaa yhdessä Guineveren kanssa sillä aikaa kun Arthur on sotaretkellä Galliassa. Modred taivuttelee kuningattaren aviorikokseen, kaappaa valtaistuimen ja tekee rauhan vihattujen saksien kanssa, jotka Arthur oli tuhonnut Badonissa. Arthur palaa kiireesti kotiin ja kohtaa Mordredint Camel-joen rannalla Cornwallissa. Kapinallinen vallananastaja tapetaan ja Arthur viedään Avaloniin.

Mordred säilyttää pahan roolinsa keskiaikaisissa ritariromaaneissa. Hänen himonsa Guineverea kohtaan on vain yltynyt, mutta nyt kuningatar yllyttää Mordredia suhteeseen. Tämä on kenties provokaatiota, sillä Mordred juonittelee Agravainin kanssa paljastaakseen kuningattaren suhteen Lancelotiin. Vulgata-syklissä Mordredin luonnotonta pahuutta korostetaan tekemällä hänestä Arthurin ja tämän sisarpuolen Morgausen salattu poika. Vaikka sukurutsa on tahaton, se korostaa Mordredin roolia Arthurin vainoojana. Joissakin teksteissä Mordredin synkkää pahuutta kuitenkin vähätellään ja jopa säälitään. Ritariromaaneissa lopullinen taistelu sijoitetaan Cornwallin sijaan Salisburyn lähistölle. 

Sittemmin myös Maloryn Le Morte d’Arthur -runoelman mukaan Mordred saa alkunsa, kun Arthur makaa sisarpuolensa Morgausen kanssa tietämättä, että he ovat sukulaisia. Marion Zimmer Bradley käytti tätä tarinanosaa hyväkseen luodessaan romaaninsa Avalonin usvat. Hän vain vaihtoi Morgausen Morgaineen ja tilaisuudeksi rituaalin, joka päättyi seremonialliseen aktiin. Itse rituaali oli osa Arthurin kuninkaaksi vihkimistä ja sitä johti Avalonin ylipapitar Viviane, jonka juonittelusta tämä sukurutsa juuri aiheutui.

Katso myös
Avalonin usvat, minisarja

Lähteet 

Pyöreän pöydän ritarit
Leukippos

Leukippos (, 400-luku eaa.) oli kreikkalainen esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi. Hän oli atomismin isä. Atomismin mukaan kaikki maailmankaikkeudessa koostui katoamattomista, jakamattomista elementeistä, joita kutsuttiin atomeiksi.

Leukippos syntyi Miletoksessa tai Abderassa. Jotkut kuitenkin sanovat hänen syntyneen Eleassa, sillä hänen filosofiansa liittyy elealaisten filosofiaan. Hän oli elealaisen Zenonin, Empedokleen ja joonialaiseen koulukuntaan kuuluneen Anaksagoraan aikalainen.

Leukippokselta ei ole säilynyt kirjoituksia, jotka voitaisiin varmasti laittaa hänen nimiinsä. Hänen kirjoituksensa näyttävät sulautuneet myöhemmin yhteen hänen kuuluisimman oppilaansa Demokritoksen töiden kanssa. Jälkeenpäin ei ole mahdollista erottaa yhtään asiaa, joissa heidän voitaisiin katsoa olleen eri mieltä. Hänen maineensa jäi kokonaan hänen näkemyksensä systematisoineen Demokritoksen maineen alle. Diogenes Laertioksen mukaan Epikuros jopa epäili Leukippoksen historiallisuutta. Aristoteles ja Theofrastos kuitenkin selkeästi antoivat hänelle kunnian atomismin keksimisestä.

Diogeneen mukaan hän ajatteli, että kaikkeus on rajaton ja muutos on jatkuvaa kaikkien asioiden muuttuessa toisikseen. Kaikkeus koostuu sekä tyhjyydestä että kappaleista eli atomeista ja niiden muodostamista isommista kappaleista. Muutos on jatkuvaa liikettä, jossa kappaleet putoavat, kieppuvat ja törmäilevät tyhjyydessä ja synnyttävät sillä tavalla olemassa olevat maailmat. Tähdet ovat syntyneet liikkeessä ja syttyneet sen vuoksi tuleen. Maa on syntynyt, kun atomit ovat pakkautuneet yhteen keskelle.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 
 Diogenes Laertios: Merkittävien filosofian elämät ja opit:
 Leukippoksen elämäkerta  
 Leukippoksen elämäkerta 
 

Esisokraatikot
Materialistit
Naturalismi (filosofia)
Loitsu

Loitsut ovat lausuttujen, kuiskattujen, ajateltujen tai laulettujen sanojen ketjuja, joilla on tarkoitus vaikuttaa tapahtumien kulkuun tai aikaansaada jotain tapahtumaan yliluonnollisesti. Loitsut luetaan muistista tai loitsukirjoista, ja tätä kutsutaan loihtimiseksi, loitsuamiseksi tai manaamiseksi. Myös kiroaminen on loihtimista. Kiroamisella pyritään toisen vahingoittamiseen elämässä tai jopa elämän jälkeen.

Loitsut ovat perinteisesti liittyneet moniin uskontoihin, esimerkiksi Euroopan vanhoihin uskontoihin. Kristinuskon levittyä Eurooppaan ei-kristillisistä loitsuista tuli noituuden eräs merkki. Kuitenkin myös kristinuskoon on kuulunut pakanallisia loitsuja muistuttavia toimituksia, kuten pahojen henkien ulos manaaminen.

Manaaminen on jonkun pahan loihtimista pois. Esimerkiksi paha henki, joka oli tunkeutunut ihmiseen, saatettiin uskomuksen mukaan manata pois.

Toiminta 

Loitsijoiden keskuudessa on useita kantoja siitä, mikä saa loitsut toimimaan. Yksi kanta on se, että Jumalan, jumalten tai henkiolentojen avunanto antaa loitsulle sen voiman. Toiset ovat sitä mieltä, että loitsun nimenomaan erottaa rukouksesta se, ettei siinä vedota ulkopuolisiin voimiin vaan loitsijan oma henkinen voima saa aikaan toivotun muutoksen. Kolmannet väittävät, että loitsija ohjaa maailmassa kulkevia energiavirtoja. Nykyaikana yleinen käsitys on se, että loitsulla on lumevaikutus: se vaikuttaa, koska loitsija uskoo sen voimaan. Jos ihminen uskoo kokeneensa valkoista magiaa hän saa lumevaikutuksen seurauksena positiivisia tunteita ja taas uskoessaan kokeneensa mustaa magiaa hän saa plasebovaikutuksen seurauksena negatiivisia tunteita.

Suomalaiset loitsut 

Suomalaisia ja Karjalaisia loitsuja tunnetaan muistiinmerkittyinä paljon, useimmat niistä kalevalamittaisia. Suomalaisen loitsun eräs perustyyppi perustuu loihdittavan kohteen alkuperän eli synnyn tuntemiseen ja julkilausumiseen. Uskottiin, että jos jonkun asian, esimerkiksi vihollisen, raudan, veren tai pedon myyttinen alkuperä ja kehitys nykymuotoonsa asti tunnetaan, sitä voidaan myös tällä tiedolla hallita.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 
 
 

Taikuus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Maissihiutaleet

Maissihiutaleet ovat aamiaismuroja, jotka tehdään sekoittamalla keitettyä maissia sokerin, suolan ja vitamiinien kanssa, litistämällä ne telojen välissä ohueksi ja paahtamalla. Maissihiutaleet nautitaan kylmän maidon kanssa. Maissihiutaleet keksi Will Kellogg vuonna 1894 ravinnoksi erään parantolan potilaille.

Katso myös
 Aamiaismurot
 Kellogg Company

Lähteet

Aiheesta muualla 

Maissivalmisteet
Viljatuotteet
Yhdysvaltalainen keittiö
Meštšeran kieli

Meštšeran kieli on muinaisten meštšeralaisten puhuma kuollut suomalais-ugrilainen kieli. Sen puhujat asuivat Keski-Venäjällä sijaitsevalla Meštšoran alangolla.

Kielestä ei ole säilynyt muistiinmerkintöjä. Sen arvellaan olleen sukua mordvalaisille kielille. Okajoen seudun paikannimistössä on mahdollisesti meštšeran kieleen palautuvia aineksia. Meštšeralaiset sulautuivat venäläisiin ja tataareihin viimeistään 1600-luvulla ja samalla myös kieli sammui.  

Pauli Rahkonen esitti vuonna 2013 julkaistussa väitöskirjassaan arkeologisiin todisteisiin ja vesistöjen paikannimiin pohjautuen, että meštšeran kieli kuului mitä todennäköisimmin suomalais-ugrilaisten kielten joukossa permiläisiin kieliin.

Lähteet

Euroopan kuolleet kielet
Suomalais-ugrilaiset kielet
Venäjän kielet
Kalteva taso

Kalteva taso on fysiikassa eräs yksinkertaisiksi koneiksi nimitetyistä systeemeistä. Kaltevaa tasoa voidaan käyttää avuksi nostettaessa esinettä alemmalta tasolta ylemmälle. Tällöin voiman ei tarvitse olla niin suuri kuin pystysuoraan nostettaessa, vaikka työntömatka kasvaakin. Tehty työ on yhtä suuri kummassakin tapauksessa, jollei oteta huomioon kitkan vaikutusta.

Tasapainoehto 

Kaltevalla tasolla olevaan kappaleeseen kohdistuva painovoima mg voidaan jakaa pinnan suuntaiseen ja sitä vastaan kohtisuoraan komponenttiin. Pintaa vastaan kohtisuora komponentti on suuruudeltaan mg cos θ, missä m on kappaleen massa, g painovoiman kiihtyvyys ja θ pinnan kaltevuuskulma. Tämän komponentin vaikutuksen kuitenkin kumoaa pinnan antama tukivoima, minkä vuoksi painovoimasta jää vaikuttamaan vain tietty, kyseisen kaltevan pinnan suuntainen komponentti, jonka suuruus on mg sin θ.

Kaltevalla tasolla oleva kappale on tasa­painossa, kun tason suuntaisesti kohti tason yläpäätä vaikuttava voima (f) on yhtä suuri kuin se kappaleen painon komponentti, joka on samoin kyseessä olevan kaltevan tason suuntainen:

Tällöin tämän voiman suhde kappaleen painoon on sama kuin kaltevan pinnan korkeuden suhde sen pituuteen eli tason kaltevuuskulman sini.

Jos sen sijaan voima vaikuttaa vaaka­suoraan, kannan suuntaisesti, on kappale tasapainossa, kun tämän voiman suhde kappaleen painoon on yhtä suuri kuin kaltevan pinnan korkeuden suhde sen kantaan eli kun tämä suhdeluku on yhtä suuri kuin kaltevuuskulman tangentti. Kaltevan pinnan, tai kaltevan tason, kantaa vastaa kuvassa kolmion vaakasuora pohjaosa.

Kiihtyvä liike kaltevalla tasolla 

Jos kaltevalla tasolla olevaan kappaleeseen ei vaikuta muita voimia kuin itse kappaleen paino, pinnan antama tukivoima ja kitka, kappale saa kiihtyvyyden

,

missä μ on kappaleen ja pinnan välinen kitkakerroin.  Kappale lähtee siis liikkeelle, mikäli kaltevuuskulman sini on suurempi kuin sen kosini kerrottuna kitkakertoimella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Astel-hanke: Kalteva taso

Klassinen mekaniikka
Kirgiisin kieli

Kirgiisin kieli (kirgiisiksi кыргызча, قىرعىز, kyrgyzča, кыргыз тили, قىرعىز تىلى, kyrgyz tili) on Kirgisiassa ja sen lähialueilla asuvien kirgiisien puhuma turkkilainen kieli. Kirgiisi on Kirgisian tasavallan virallinen kieli.

Levinneisyys ja puhujamäärä
Vuonna 1989 Neuvostoliiton alueella laskettiin olevan 2,5 miljoonaa kirgiisiä, joista 97,8 % puhui kirgiisiä äidinkielenään. Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan Kirgisiassa asui 3,1 miljoonaa kirgiisiä. Heitä on myös Uzbekistanissa (175 000 henkeä), Tadžikistanissa (yli 64 000), Kazakstanissa (noin 15 000) ja Venäjällä (31 800 vuonna 2002). Kiinan Xinjiangin alueella kirgiisejä on noin 140 000, heistä valtaosa Kyzylsun kirgiisien piirikunnassa. Pieniä ryhmiä on Afganistanin koillisosassa ja Pakistanissa.

Historia ja murteet
Kirgiisi kuuluu turkkilaisten kielten itäisen haaran kirgiisiläis-kiptšakkilaiseen ryhmään. Sen lähin sukukieli on altai, tai pikemminkin sen etelämurteet. Molempien kielten pohjana ovat Jenisein muinaisten kirgiisiheimojen murteet, joihin on sekoittunut kiptšakkilaisia ja mongolilaisia aineksia. Nykyinen kirgiisin kieli muotoutui Tienšanin vuoristoalueella 1300–1500-lukujen aikana.

Kieli jakautuu pohjoiseen ja eteläiseen murreryhmään. Monet piirteet ovat yhteisiä useille eri murteille, joita ei voida selkeästi erottaa toisistaan.

Kirjakieli
Kirgiisin kirjakieli syntyi vuosina 1923–1924 reformoidun arabialaisen kirjaimiston pohjalta. Vuonna 1928 siirryttiin Neuvostoliiton turkkilaisten kansojen yhteiseen latinalaiseen kirjaimistoon (ns. uusi kirjaimisto) ja vuonna 1940 kyrilliseen aakkostoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ө, ү ja ң. Kirjakielen normit perustuvat eri murteiden yhteisiin piirteisiin.

Kirgiisin kirjaimisto

Suuri osa kirgiiseistä osaa venäjää ja monet myös uzbekkia, tadžikkia tai uiguuria. Kirgisian itsenäistymisen jälkeen kirgiisi julistettiin maan viralliseksi kieleksi ja sen käyttöä on pyritty laajentamaan. Venäjällä on yhä virallinen asema ”kansojen välisen kommunikaation välineenä”. Nykyään kirgiisiä osaa 70 % tasavallan koko väestöstä.

Katso myös
 Kirgiisit
 Kirgisia
 Turkkilaiset kielet

Lähteet

Aiheesta muualla
Kirgiisinkielinen Wikipedia
Kirghiz. Systems of romanization (the The BGN/PCGN 1979 System ja ISO 9:1995)  (eki.ee)
Unicode test page and transliteration / transcription tables for writing systems (alphabets, abjads, syllabaries) of various languages: Kirgiisin kieli   (geonames.de)

Kazakstanin kielet
Kiinan kielet
Kirgisian kielet
Tadžikistanin kielet
Turkkilaiset kielet
Uzbekistanin kielet
477



Tapahtumia 
 Hunerikista tuli vandaalien kuningas.

Syntyneitä

Kuolleita 
 25. tammikuuta – Geiserik, vandaalien kuningas

400-luku
Kansallinen hallintokoulu

Kansallinen hallintokoulu (, ENA) on Ranskassa sijaitseva oppilaitos. Se perustettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 Pariisiin, mutta on sittemmin siirretty Strasbourgiin. Se kouluttaa johtavia ranskalaisia virkamiehiä ja muita johtajia.

Enarkki

Koulun käynyttä kutsutaan enarkiksi (). Ranskassa enarkit ovat arvostettuja poliittisia johtajia ja huippuvirkamiehiä, mutta heitä on myös syytetty teknokraattisiksi ja ylimielisiksi. Myös syytöksiä ”koulutuksellisesta nepotismista” on esitetty.

Suomesta enarkkikoulutukseen pääsee vuosittain 1–2 henkilöä. Pääsyyn vaaditaan ainakin akateeminen loppututkinto ja hyvä ranskan kielen taito.

Kuuluisia enarkkeja

 presidentit: Valéry Giscard d'Estaing, Jacques Chirac, Nicéphore Soglo, François Hollande,  Emmanuel Macron ja Adly Mansour 
 pääministerit: Édouard Balladur, Michel Rocard, Jacques Chirac, Edem Kodjo, Lionel Jospin, Jean-Paul Proust, Alain Juppé, Laurent Fabius, Dominique de Villepin ja Édouard Philippe 
 ministerit: Claude Cheysson, Pierre Joxe,  Élisabeth Guigou, Martine Aubry, Michel Sapin, Ségolène Royal, Pierre Moscovici ja Fleur Pellerin
 toimitusjohtajat: Gérard Mestrallet ja Henri de Castries
 tutkijoita: Richard Descoings
 muut: François-Xavier Ortoli, Michel Camdessus, Jean-Claude Trichet, Pascal Lamy ja Sylvie Goulard

Aiheesta muualla

 Koulun verkkosivu 

Ecole nationale d'administration
Strasbourg
Kyösti Virrankoski

Kyösti Tapio Virrankoski (s. 4. huhtikuuta 1944 Kauhava) on suomalainen entinen Euroopan parlamentin jäsen ja entinen kansanedustaja. Virrankoski oli Euroopan parlamentin budjettivaliokunnan ensimmäinen varapuheenjohtaja ja toimi vuoden 2008 EU:n budjetin yleisesittelijänä. Lisäksi hän oli talousarvion valvontavaliokunnan jäsen sekä maatalousvaliokunnan varajäsen. Virrankoski on ollut Kauhavan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1973 vuoteen 2000. Hän oli valtuuston puheenjohtaja koko 1990-luvun.

Virrankoski työskenteli Euroopan parlamentissa vuosina 1996–2009. Keskustan kansanedustajana hän toimi vuosina 1991–1995. Hän putosi eduskunnasta vuoden 1995 vaaleissa. Lisäksi hän työskenteli puolustusministerin poliittisena sihteerinä vuosina 1983–1987. 

Hänen vanhempansa ovat Väinö Antti Virrankoski (1906–1969) ja Impi Irja Ireene Klemola (1906–1992) Hänellä oli neljä vanhempaa sisaruksta, joista vanhin oli Lapuan toimitusjohtaja Antti Aimo Kullervo Virrankoski (1927–1993). Hänen serkkunsa oli toimittaja ja kirjailija Pertti Klemola (1939–2003). 

Kyösti Virrankoski on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri ja varsinaiselta ammatiltaan matematiikan lehtori.

Aiheesta muualla 
 
 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Suomen Keskustan europarlamentaarikot
Kauhavan kaupunginvaltuutetut
Vaasan vaalipiiri
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Alois Kayser

Alois Kayser (1877–1944) oli saksalainen katolinen lähetyssaarnaaja. Hän vietti noin neljäkymmentä vuotta elämästään Naurun saarella, Tyynellämerellä. Hän kuoli Chuukissa, Mikronesiassa.

Kayser kirjoitti naurun kielen kieliopin sekä mahdollisesti sanakirjan. Naurun hallitus nimesi myöhemmin maan ainoan koulun Kayserin mukaan.

Naurulaiset henkilöt
Saksalaiset kielitieteilijät
Saksalaiset lähetyssaarnaajat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Infinitiivi

Infinitiivi eli nimitapa on verbin substantiivinen nominaalimuoto. Toisin sanoen verbiä, joka on infinitiivimuodossa, käytetään kuten mitä tahansa substantiivia. Se taipuu sijamuodoissa ja toimii lauseenjäsenenä kuten nominit.

Suomen kielessä vain MINEN-infinitiivi taipuu kaikissa sijamuodoissa; A-, E-, MA- ja MAINEN-infinitiivit taipuvat vain jossain sijamuodoissa. Persoonamuodot ovat nominien persoonamuotoja, eivät verbien persoonamuotoja.

Suomen infinitiivi

Suomen kielessä on neljä infinitiivimuotoa, ja ensimmäisellä infinitiivillä on kaksi muotoa.

Esimerkki

Lähteet 

Kielioppi
Seulonnan keskeiset artikkelit
Wolofin kieli

Wolof on nigeriläis-kongolainen kieli. Kieltä puhuvat äidinkielenään wolofit, mutta suurin osa muistakin senegalilaisista ymmärtää kieltä. Kieli on Senegalin puhutuin.

Kieltä äidinkielenään puhuvia on kaikkiaan 3 976 500 ja toisena kielenään noin 3&nbsp500 000. Wolofia puhutaan Senegalin lisäksi Gambiassa, jossa se on monin paikoin yleiskielen asemassa, ja jonkin verran Mauritaniassa. Wolofissa on muutamia alueellisia murteita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Leipoldt's Wolof Language Project 
Wolof Online
An Annotated Guide to Learning the Wolof Language 

Gambian kielet
Senegalin kielet
Mauritanian kielet
Atlantinkongolaiset kielet

hr:Gambijski wolof (jezik)
SWEAT-indeksi

SWEAT-indeksiä käytetään hyvin rajujen ukkosten ja tornado-ukkosten ennustamisessa. Se toimii huonosti Suomen oloissa. Indeksi lasketaan ilmakehän vakaudesta ja tuulioloista. Kun indeksi ylittää 300, erittäin rajut ukkoset ovat mahdollisia.

SWEAT alle 272: ei ukkosia, 273–299 pieni ukkosten mahdollisuus, 300–400 keskinkertainen mahdollisuus, ankaran ukkosen raja lähestyy. 401–600 Voimakas ukkosen riski, muutamia ankaria ukkosia ja yksittäisä tornadoja. 601–800 melko varmasti voimakkaita ukkosia ja tornadoja. Yli 801 suuria tuulivaurioita.

Lähteet

Viitteet

 Ilmakehän epävakaisuusindeksit
Xhosan kieli

Xhosa eli isiXhosa on yksi Etelä-Afrikan tasavallan virallisista kielistä. Se kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten ryhmään. Xhosaa puhuu äidinkielenään noin 7 900 000 ihmistä eli noin 18 prosenttia Etelä-Afrikan tasavallan väestöstä. Heistä suurin osa kuuluu  xhosa-kansaan. Kieltä puhutaan pääasiassa Western Capen ja Transkein alueilla mutta myös Botswanassa ja Lesothossa.

Xhosa on läheistä sukua zulun sekä eräiden muiden bantukielten kanssa. Lisäksi kielellä on useita murteita. Xhosaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Muun muassa Etelä-Afrikan kansallislaulun sanoituksista osa on xhosan kielellä. 

Etelä-Afrikan kielet
Bantukielet
Zulun kieli

Zulu (omakiekinen nimi: isiZulu) on Etelä-Afrikassa puhuttava bantukieli. Zulua puhuu äidinkielenään noin 12 miljoonaa ihmistä, pääosin zulu-kansan jäsentä. Yhteensä puhujia on 27,7 miljoonaa, mikä tekee zulusta maailman 51. puhutuimman kielen. Zulua ymmärtää noin puolet eteläafrikkalaisista. Yli 95 prosenttia zulun puhujista asuu Etelä-Afrikassa. Loput asuvat pääasiassa Malawissa, Mosambikissa ja Swazimaassa. Zulu on yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielestä.

Zulun katsotaan olevan elinvoimainen ja sen lähimmät sukulaiskielet ovat mm. xhosa, ndebele ja swati. 

Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.

Zulun kieleen on omaksuttu lainasanoja englannin ja afrikaansin kielistä. Seuraavassa Sowetosta tallennetussa zulunkielisessä näytteessä afrikaansperäiset sanat on lihavoitu ja englanninkieliset merkitty kursiivilla:

Fonologia

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Kielioppi 
Zulun perussanajärjestys on verbi-objekti. Subjekti ilmaistaan yhdessä verbin kanssa. Muita verbin taivutusmuodoista ilmeneviä asioita ovat mm. tempus, kausatiivisuus,, aspekti ja kieltomuoto.

Persoonapronominit 
Zulun persoonapronominit ovat:
mina = minä
wena = sinä
yena = hän
thina = me
nina = te
bona = he

Etuliitteet 
Muiden bantukielien tapaan zulussa käytetään etuliitteitä muokkaamaan sanojen merkitystä. Yksiköille ja monikoille on eri etuliitteet.

Sanasto 
Zulu on vaikuttanut Etelä-Afrikassa puhuttavaan englantiin sanastollisesti: paikallisia zulusta lainattuja sanoja ovat mm. donga ('ditch', oja), ubuntu ('humanity', ihmiskunta) ja muti ('medicine', lääke). Yleisenglantiin ja muihin maailman kieliin zulusta lainattuja sanoja ovat mm. impala ja mamba.

Zulunkielisiä fraaseja 
 "Sawubona" ("Päivää" yhdelle henkilölle)
 "Sanibonani" ("Päivää" useammalle henkilölle) 
 "Unjani" ("Kuinka voit/mitä kuuluu?" yhdelle)) 
 "Ninjani" ("Kuinka voit/mitä kuuluu?" useammalle) 
 "Ngiyaphila" ("Hyvin/hyvää", vastaus edellisiin)
 "Ngiyabonga" ("Kiitän sinua")
 "Siyabonga" ("Kiitämme sinua") 
 "Isikhathi sithini?" ("Paljonko kello on?") 
 "Mina funani wena." ("Minä rakastan sinua.")
 Amandla! ("Valta!")

Lähteet

Aiheesta muualla

Etelä-Afrikan kielet
Bantukielet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Militarismi

Militarismi tarkoittaa joko sotilaallisten seikkojen yksipuolista korostamista, sotahenkisyyttä ja sotaisuutta tai sotilasvaltaa.  

Sotilasvallan lisäksi militaristiseksi voidaan sanoa myös poliisivaltaa, tai yleisesti valtiota, jossa toimeenpaneva valta ei ole poliittisella elimellä, vaan hallinnollisella poliisi- ja/tai sotilasinstituutiolla. Lisäksi sillä voidaan viitata valtioon, joka toteuttaa poliitiikkaansa vahvan sotilaallisen järjestyksen avulla (kts. autoritarismi).
 
Militarismi on oppi, jonka mukaan sotilaiden tulisi hallita valtiota tai ainakin olla vaikutusvaltaisessa ja arvostetussa asemassa. Militarismin perusajatus on, että sotilaallinen voima on yksi kaiken turvallisuuden ja siten valtion perustehtävän lähtökohdista. Laajemmassa mielessä sanaa käytetään viittaamaan kaikkeen asevoimien merkitystä korostavaan poliittiseen ajatteluun tai sotilaallisia ihanteita vaalivaan aatteeseen, usein arvostelevassa mielessä.

Lähteet 

Sodankäynti
Politiikan käsitteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
John Harvey Kellogg

John Harvey Kellogg (26. helmikuuta 1852 – 14. joulukuuta 1943) oli lääketieteen tohtori Michiganista, Yhdysvalloista. Hän toimi parantolan johtajana ja hoiti potilaitaan holistisesti ravinnon, liikunnan ja peräruiskeiden avulla. Kellogg oli kasvissyönnin voimakas puolestapuhuja. Nykyisin hänet tunnetaan parhaiten maissihiutaleiden keksijänä yhdessä veljensä kanssa.

J.H. Kellogg oli taustaltaan adventisti ja hän olikin seitsemännen päivän adventisti. Maissihiutaleiden keksimisen ja suosittelun tausta oli ensisijaisesti uskonnollinen. Kelloggin erityisenä huolenaiheena oli masturboinnin synti ja sen aiheuttamat terveysongelmat kuten epilepsia, selkärangan rappeutuminen, näön ja kuulon menettäminen, idiotia, sydänsairaudet ja hedelmättömyys. Kellogg suositteli, että terveellisen ravinnon kuten maissihiutaleiden syömisen lisäksi itsesaastutusta (self-abuse) ehkäistäisiin parhaiten ympärileikkauksin. Ne tuli suorittaa ilman puudutusta, jotta koettu kipu koettaisiin rangaistuksena. Tytöillä myös klitoriksen käsittely karbolihapolla oli hänen mukaansa tehokas menettely. J.H. Kellogg vastusti veljensä Will Keith Kelloggin ideaa, että hiutaleisiin lisättäisiin sokeria, mutta ratkaisu teki tuotteesta taloudellisen menestyksen. 

Kellogg osallistui 1900-luvun alusta saakka myös rodunjalostukseen tähtäävään liikkeeseen ja rahoitti sitä. Hän kannatti valikoivaa lisääntymistä ja rotuerottelua. Kelloggilla itsellään oli mustia kasvattilapsia.

Lähteet 

Lääketieteen edustajat
Ravitsemustieteilijät
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Tankki täyteen

Tankki täyteen oli yksi 1980-luvun katsotuimmista ja uusituimmista suomalaisista television komediasarjoista. Sitä esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV2:lla vuosina 1978–1980. Ensimmäinen tuotantokausi (1978) käsitti kuusi jaksoa ja toinen (1980) viisi jaksoa.

Henkilöhahmot 
Sarjan keskipiste on Emilia ja Sulo Vilénin (Sylvi Salonen ja Tauno Karvonen) huoltoasema, jossa ei juuri käy asiakkaita, koska uudelta ohikulkutieltä ei enää ole pääsyä huoltamolle. Sulo Vilénin vakiovastaus huoltamon ja monen muunkin hiukan epäonnistuneen ostoksen suhteen on aina ”kun sai niin halvalla”, tämä on myös vähän tarttunut Sulon poikaan Juhanaan.

Vilénien aikamiespoika Juhana (Ilmari Saarelainen), niin ikään naimaton baariapulainen Ulla (Tuire Salenius), rovasti (Erkki Siltola) ja kantavieras, kyläpoliisi Artturi Reinikainen (Tenho Saurén) kuuluvat sarjan keskeisiin hahmoihin. Konstaapeli Reinikainen oli niin suosittu, että sai myöhemmin oman nimikkosarjansakin Reinikainen. Tämä oli suomalaisen television ensimmäisiä spin-off-sarjoja.

Sarjan käsikirjoittivat Neil Hardwick ja Jussi Tuominen. Sarjan ohjasi Esko Leimu yhdessä Neil Hardwickin kanssa. Tuominen on luonnehtinut Juhana Viléniä hänen ja Hardwickin yhteiseksi alter egoksi.

Sijainti 
Sarjan ulkokuvissa esiintyvä huoltamo oli 1980-luvun lopulla purettu Kesoil-huoltoasema, joka sijaitsi Ylöjärven keskustassa Vaasan- ja Kuruntien risteyksen länsipuolella noin 100 metriä Kuruntien sillasta Vaasaan päin. Sarjan kuvausten aikana jo käytöstä poistetun huoltamon baariosassa asui romaniperhe, jonka hevostallina oli korjaamopuoli. Huoltamon paikalle on rakennettu kerrostaloasutusta. Huoltamo oli valmistunut vuonna 1960 Tampereen ja Porin seuduilla toimineelle Autori-huoltoasemaketjulle ja siirtynyt Kesoilin väreihin vuonna 1964.

Jaksoluettelo

Näyttelijät

1. kausi (1978)

2. kausi (1980)

Esitykset 
Viimeisin uusinta esitettiin maaliskuusta 2022 alkaen TV2:lla, jolloin sarjasta esitettiin kaikki jaksot. Sarjasta esitettiin Orimattilan paikallisessa kesäteatterissa jaksoista 1–6 koottu teatteriversio, jonka ensi-ilta oli 4. heinäkuuta 2008. Myös Kauhajokinen Teatteri Kajo esitti kesinä 2009 ja 2010 ensimmäistä tuotantokautta musiikilla höystettynä ja vuonna 2012 toisen tuotantokauden. Teatteri Eurooppa Neljän tekemä musiikkiteatteriversio sai ensi-iltansa Sappeen kesäteatterissa 15. kesäkuuta 2011.

Julkaisut 
 Huoltamo halvalla (jaksot 1–6) VHS (2001)
 Yrittänyttä ei laiteta – halvalla (jaksot 7–11) VHS (2002)
 Kaikki halvalla (jaksot 1–11) DVD (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Tilannekomediat
Suomalaiset komediasarjat
Perhesarjat
1970-luvun televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Voimasana

Voimasana oli suomalainen, vuonna 2004 perustettu pienkustantamo. Voimasana oli yleiskustantamo, mutta painotti okkulttista ja filosofista kirjallisuutta. Alanimekkeen Telum Saxum tarkoitus oli keskittyä päälinjasta poikkeaviin julkaisuihin (Jane Austenin Tahto ja Toiveet).

Kustantamo lopetti toimintansa 31. elokuuta 2008 ja sulki kotisivunsa.

Julkaisut 

 Jane Austen: Tahto ja toiveet, 2006.

 

 

 

 

 

 

 

Suomalaiset kirjankustantamot
Paasion II hallitus

Paasion II hallitus oli Suomen tasavallan 55. hallitus. Se oli SDP:n vähemmistöhallitus, jolle kertyi 195 hallituspäivää. 1972 eduskuntavaalien tulokseen perustuva hallitus toimi 23. helmikuuta 1972 – 4. syyskuuta 1972. Paasion hallituksen jälkeen aloitti Sorsan I hallitus.

Vuoden 1972 eduskuntavaalien jälkeen Kekkosen tarkoituksena oli kansanrintaman palauttaminen hallitukseen. SKDL:n sisäisen erimielisyys, ja SDP:n ja keskustapuolueen keskinäisen yhteistyön hankaluus estivät uuden kansanrintaman syntymisen. Näin ollen presidentti päätyi nimittämään virkaan tilapäiseksi tarkoitetun sosiaalidemokraattisen vähemmistöhallituksen. 
Paasion II hallitus joutui kapeasta pohjastaan huolimatta selvittämään tärkeitä kysymyksiä, joiden ratkaisua ei voitu lykätä. Nämä johtivat budjettiongelmiin, eikä näin ollen suunnitellussa tulopoliittisessa kokonaisratkaisussa päästy haluttuihin tuloksiin.  
Kun syyskuussa 1972 oli enemmistöhallituksen muodostamiseen tähtäävissä neuvotteluissa vihdoin päästy etenemään, oli Paasion II hallitus valmis jättämään paikansa. Viralliseksi eronsa syyksi hallitus ilmoitti, että sen "hartiat olivat liian kapeat" valmisteilla olleen Suomen ja Euroopan talousyhteisön (EEC) välisen vapaakauppasopimuksen viemiseen eteenpäin.

Lyhytikäisen hallituksen lempinimiä olivat "Nappulaliiga", johtuen sen nuoresta keski-iästä ja "Punatulkkuhallitus", viitaten sen pelkästään SDP:stä koostuneeseen miehitykseen. Hallituksen kokoonpano kuvasti uuden sukupolven, suurten ikäluokkien voimakasta esiinmarssia politiikan kentällä. Vahvimmaksi ryhmäksi hallituksen sisällä muodostuivatkin poliittisesti nuoret ministerit: ulkoministeri Kalevi Sorsa, oikeusministeri Pekka Paavola, kauppa- ja teollisuusministeri Seppo Lindblom, kansliaministeri Matti Louekoski ja opetusministeri Ulf Sundqvist. Kulttuuriministeriksi tuli Kalevi Sorsan vanha ystävä, kirjailija Pentti Holappa. Vain 26-vuotias Sundqvist oli Suomen kaikkien aikojen nuorin valtioneuvoston jäsen. Edellinen ennätyksen haltija oli Olli J. Uoti, joka oli tullut Sukselaisen ensimmäisen hallituksen sosiaaliministeriksi 27-vuotiaana syksyllä 1957. 

Toinen valtiovarainministeri Margit Eskman siirtyi toukokuun lopussa 1972 Kansaneläkelaitoksen johtajaksi ja hänen tilalleen tuli kansanedustaja Seija Karkinen.

Ministerit

Lähteet 

Suomen hallitukset
Valkopeippi

Valkopeippi (Lamium album) on huulikukkaisiin kuuluva monivuotinen kasvi. Lajinimi album tarkoittaa valkoista. Valkopeippi kasvaa noin puolen metrin korkuiseksi, ja nuorena se on hyvinkin samannäköinen kuin nokkonen; lehdet ovat samanmuotoiset ja sijaitsevat samaten vastakkaisesti. Varsi on myös nelisärmäinen ja karvat harvasti. Englanniksi kasvin nimi on White dead-nettle, eli valkoinen kuollut nokkonen, koska sillä ei ole poltinkarvoja – eli se ei voi pistää.

Valkopeippiä tavataan Etelä-Suomessa, mutta ei juurikaan pohjoisempana. Se kasvaa typpipitoisessa maassa, aivan kuten nokkonenkin. Valkopeipin siemenet säilyttävät itävyytensä hyvin kauan. Kuivatuista valkopeipin kukista ja lehdistä keitetty tee sopii kuukautiskipujen hoitoon, Keski-Euroopassakin valkopeippiä on käytetty rohdoskasvina. Nokkoskeittoa tehdessä pataan voi laittaa mukaan myös valkopeippiä, sillä se on myrkytön, mutta ravintoarvoltaan se ei ole nokkosen luokkaa.

Valkopeipin erottaa nokkosesta lehtien rakenteen, kukintojen ja mehevämmän, helpommin katkeavan varren perusteella. Valkopeippiä kasvaa usein nokkosten joukossa. Valkopeipistä voidaan myös valmistaa keltaista väriä.

Lähteet 
 Yrttitarha
 Den virtuella floran: Vitplister (Lamium album L.)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Valkopeipin (Lamium album) levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Valkopeippi (Lamium album)
 ITIS: Lamium album 
 United States Department of Agriculture (USDA): Lamium album 
 Flora of China: Lamium album 

Peipit
Lääkekasvit
Värikasvit
Epitrakiili

Epitrakiili (  ) on ortodoksisen papin ja piispan käyttämä liturginen jumalanpalvelusvaate.

Epitrakiili kuvaa pappeuden siunattua taakkaa ja Jumalan armoa, jota vihitylle vaatteen kantajalle on runsaasti vuodatettu pappisvihkimyksen yhteydessä. Epitrakiili on toimittavan papin tärkein apuväline: ilman sitä ei voi toimittaa mitään, vain ruokarukoukset tai eri tilaisuuksien alkurukoukset voi lausua ilmankin. 

Kun pappi pukee epitrakiilia, hän lausuu rukouksen: "Kiitetty olkoon Jumalamme, joka vuodattaa armonsa pappeihin, niin kuin kalliin öljyn, joka vuotaa partaan, Aaronin partaan, joka vuotaa hänen viittansa liepeille."  

Epitrakiili on ommeltu yhteen kahdesta kangaskaistaleesta, jotka yhdistetään toisiinsa keskeisiin mysteerioihin (sakramentteihin) viittaavilla seitsemällä napilla. Epitrakiilissa on kuvattu kuusi ristiä edessä ja yksi takana niskaosassa. Pappi pitää epitrakiilia ikään kuin esiliinaa edessään.

Epitrakiililla peitetään synninpäästön yhteydessä polvistuneen katujan pää päästösanoja lausuttaessa, samoin pappi yhdistää epitrakiilia käyttäen vihkitoimituksen aikana morsiamen ja sulhasen kädet ennen kuin taluttaa heidät kolmesti ristin ja evankeliumikirjan ympäri. 

Ortodoksisen diakonin vastaava tunnus on orari ja piispan omofori.

Läntisissä kirkoissa epitrakiilia vastaa papin ja piispan tunnuksena stola.

Katso myös 
orari
omofori
liturgia
Suomen ortodoksinen kirkko

Aiheesta muualla 
 Epitrakiili / Ortodoksi.net

Ortodoksinen kirkko
Liturginen vaatetus
Omofori

Omofori (kreik. ωμοφόριον,omoforion, ven. омофор, omofor) on vanha piispallinen jumalanpalveluspuvun osa. Omofori on ortodoksisen piispan (pappeuden) tunnus.

Omofori on kadonneen lampaan vertauskuva. Se muistuttaa kaikkia siitä kun Kristus - Hyvä Paimen - otti harteilleen kadonneen lampaan. Samalla kun omofori on Kristuksen läsnäolon tunnus, se symboloi piispan samankaltaisuutta Taivaallisen Ylipapin kanssa.

Omoforia on kahta kokoa: iso ja pieni. Isoa pidetään liturgiapalveluksen alussa aina epistolan lukemiseen asti. Epistolan aikana sitä ei käytetä, ja sen jälkeen iso vaihdetaan pieneen, jota sitten käytetään palveluksen loppuaika; pientä omoforia kannetaan mukana myös suuressa saatossa, kun ehtoollislahjat tuodaan esiin. 

Omofori on vastaavanlainen liturginen jumalanpalvelusasu kuin on epitrakiili papille tai orari diakonille.

Piispat käyttävät pientä omoforia myös silloin, kun he suorittavat yksittäisiä toimituksia, esimerkiksi kodin siunauksia tai kirkkoon liittämisiä; jotkut pitävät sitä silloin yksinään viitan päällä, joillakin on sen alla lisäksi epitrakiili. Samoin silloin, kun piispa ottaa vastaan synnintunnustuksia, hän saattaa käyttää juuri omoforin lievettä synninpäästön antamiseen. 

Kerran vuodessa eli apostoli Jaakobin muistopäivänä 26. lokakuuta toimitettavassa Jaakobin liturgiassa piispa kantaa suurta omoforia koko palveluksen ajan felonin päällä, koska tässä liturgian alkuperäisimpänä pidetyssä muodossa ei käytetä Bysantin tai Venäjän keisarillisista hoveista periytyviä tunnuksia kuten sakkosta, mitraa, kotkamattoa tai siunauskynttilöitä. Sen sijaan piispansauva kuuluu tässäkin palveluksessa asiaan.

Katso myös 
 epitrakiili
 orari
 Suomen ortodoksinen kirkko

Aiheesta muualla 

 Omofori / Ortodoksi.net

Ortodoksinen kirkko
Liturginen vaatetus
Be

Be tai BE voi tarkoittaa seuraavia:

 
 
 
 
 Be Incorporated, BeOS-käyttöjärjestelmän kehittänyt ohjelmistoyritys
 Bachelor of Engineering, B.E., alempi korkeakoulututkinto
 BE, ruotsalaisen Pain of Salvation -yhtyeen albumi
 Be, hip hop -artisti Commonin albumi.
 BE, Beady Eyen albumi
 BE-statistiikka, Bosen–Einsteinin statistiikka statistisessa fysiikassa 
 BE-yhdistelmän ajokortti
 Be, saari Madagaskarilla
 bā’ eli be, arabialainen kirjain.
FIE

Kansainvälinen miekkailuliitto (, FIE) on olympiamiekkailun kansainvälinen lajiliitto. Sen nykyinen päämaja sijaitsee Lausannessa Sveitsissä, ja siihen kuuluu 117 kansallista lajiliittoa, jotka edustavat miekkailua kansallisissa olympiakomiteoissa. Suomesta FIE:n jäsenenä on Suomen Miekkailu- ja 5-otteluliitto.

Urheilumiekkailu alkoi varsinaisesti ensimmäisistä moderneista olympialaisista Ateenan olympialaisista 1896, ja laji on yksi neljästä kaikissa olympialaisissa mukana olleesta lajista. Myös nykyolympialaisten isä paroni Pierre de Coubertin harrasti miekkailua. Urheilumiekkailun ensimmäiset vuodet olivat riitaisia ja sekavia eri maiden, erityisesti Ranskan ja Italian, miekkailukoulujen erojen vuoksi. Tilanne  selkeytyi, kun FIE perustettiin Pariisissa 29. lokakuuta 1913. FIE:n tehtävänä on valvoa urheilumiekkailua ja huolehtia lajin säännöistä erityisesti kansainvälisten kilpailujen osalta. Suomessa laji on marginaalinen.

Liiton tila 2022
Liiton puheenjohtaja on Vladimir Putinin ydinpiiriin kuuluva venäläinen oligarkki Ališer Usmanov, jolta suurin osa liiton rahoituksesta tulee, ja liitto on siten riippuvainen hänestä. Vuonna 2020 liiton vuosibudjetista 93 prosenttia oli Usmanovin rahoittamaa. Usmanov on länsimaiden pakotelistalla. Jos Usmanov lopettaa rahoituksen, liitto saattaa olla konkurssin partaalla. Liitto on miekkailija Niko Vuorisen mukaan Usmanovin talutusnuorassa, ja Umanovin vuoksi liitto ei ole tuominnut eikä ilmaissut muutenkaan kantaansa Venäjän sotimiseen Ukrainassa. Kansalliset liitot eivät Vuorisen mukaan uskalla vaatia Usmanovin eroa, mikä kertoo hänestä pelosta ja taloudellisesta riippuvuudesta. Muita sponsoreita liitolla ei ole. Usmanov uhkailee oikeustoimilla, jos häntä vastaan joku nousee.

Lähteet

Aiheesta muualla 
FIE:n kotisivu 

 
Miekkailu
Kansainväliset urheilujärjestöt
Helga

Helga on skandinaavinen naisen etunimi. Suomessa nimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 7 535 naiselle ja ainakin yhdelle miehelle.

Nimen alkuperä 

Helga on naispuolinen muoto nimestä Helge, joka tarkoittaa ’pyhää, pyhitettyä’.

Tunnettuja Helgoja 

 Helga Arendt, saksalainen juoksija
 Helga Haase, itäsaksalainen pikaluistelija
 Helga Hellebrand-Wiedermann, itävaltalainen meloja 
 Helga Hoffmann, saksalainen pituushyppääjä ja viisiottelija 
 Helga Kangro, virolainen kirjailija ja lääkäri
 Helga Klein (myöh. Erny), saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
 Helga Lindner, saksalainen kilpauimari
 Helga Liné, saksalais-portugalilais-espanjalainen näyttelijä
 Helga Mees, saksalainen miekkailija 
 Helga Németh, unkarilainen käsipalloilija 
 Helga Nowitzki, saksalainen koripalloilija
 Helga Nuorpuu, suomalainen mainostoimittaja, kirjailija ja kääntäjä
 Helga Nõu, virolainen kirjailija
 Helga Pedersen, norjalainen poliitikko ja ministeri
 Helga Reinikainen, suomalainen taidemaalari
 Helga Sailo, suomalainen laulaja
 Helga Seidler (o.s. Fischer), saksalainen pika- ja viestijuoksija 
 Helga Sjöstedt, suomalainen kuvittaja
 Helga Söderström, suomalainen taidemaalari
 Helga Trüpel, saksalainen poliitikko
 Helga Väänänen, suomalainen iskelmälaulaja
 Helga West, suomensaamelainen teologi, toimittaja ja runoilija
 Helga Margrét Þorsteinsdóttir, islantilainen seitsenottelija

Kuvitteellisia Helgoja 

 Helga, sarjakuvasankari Harald Hirmuisen vaimo
 Helga-neiti, M. A. Nummisen tunnetuksi tekemässä iskelmässä ”Olen nähnyt Helga-neidin kylvyssä” (1972)
 Helga, Pasila-televisiosarjassa esiintyvä konstaapeli
 Helga Gunkel, poliisi, toinen päähenkilöistä chileläisessä televisiosarjassa Helga y Flora
 Helga Puuskupuh, Puuskupuhin tuvan perustaja Harry Potter -kirjasarjassa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Punapeippi

Punapeippi (Lamium purpureum) on huulikukkaisiin kuuluva yksivuotinen, 10–30 senttimetrin korkuinen kasvi. Se on Suomessa muinaistulokaskasvi. Sillä on punertavat kukat. Englanniksi kasvin nimi on purple dead nettle, eli kuollut purppuranokkonen, koska sillä ei ole poltinkarvoja – eli se ei voi pistää. Kasvi on epämiellyttävän hajuinen. Punapeippi muistuttaa hyvin paljon liuskapeippiä (Lamium hybridum) ja jossain määrin myös välipeippiä (Lamium confertum) ja sepiväpeippiä (Lamium amplexicaule).

Sitä tavataan koko Euroopassa Pohjois-Suomea ja Pohjois-Ruotsia lukuun ottamatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Punapeipin levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Punapeippi (Lamium purpureum)
 Luontoportti: Punapeippi (Lamium purpureum)
 United States Department of Agriculture (USDA): Lamium purpureum 

Peipit
René Oosterlinck

René Oosterlinck (s. 1944 Belgia) toimi vuodesta 2008 vuoden 2010 loppuun Euroopan avaruusjärjestön Galileo-ohjelman johtajana. Hän oli ESAn ulkosuhteiden johtaja (External Relations) 1. kesäkuuta 2005 kesään 2008. Oosterlinck johti tuolloin ESAn ulkomaansuhteita, opetusta ja tiedotusta. 

Oosterlinckillä on kaksi insinööritutkintoa ja lakitutkinto: Higher State Technical Institute for Nuclear Industries of Brussels myönsi ensimmäisen insinööritutkinnon vuonna 1966 ja toisen tutkinnon hän sai 1969 Leuvenin yliopistosta; lakitutkinto on Leidenin yliopistosta vuodelta 1977. Oosterlinck puhuu sujuvasti hollantia, ranskaa, englantia ja saksaa. Hän osaa jonkin verran espanjaa, italiaa, kiinaa ja japania.    
    
Oosterlinck aloitti työuransa vuonna 1969 fysiikan ja matematiikan opettajana Kongon demokraattisessa tasavallassa (entisessä Belgian siirtomaassa nimeltään Belgian Kongo). Vuonna 1971 hän siirtyi patentti-insinööriksi International Patent Officeen Haagiin. Vuonna 1979 Oosterlinck liittyi ESAan. Hän toimi johtotehtävissä kansainvälissä asioissa ja teknologiansiirrossa vuoteen 1984 asti, jolloin hänestä tuli henkilöstöpäällikkö (Head of the Personnel and Site Services Department).   
    
Oosterlinck ESAn johti lakiosastoa vuodet 1998–1999, minkä jälkeen hän johti Galileo- ja EGNOS-ohjelmia. Vuodesta 2004 lähtien hän on toiminut avaruuslainsäädännön luennoitsijana Gentin yliopistossa Belgiassa.

Lähteet
 ESAn lehdistötiedote N° 28–2005 – Paris, 1 June 2005.

Belgialaiset virkamiehet
Belgialaiset henkilöt
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
205



Tapahtumia 
 Caracalla ja Geta konsuleina Roomassa.

Syntyneitä 
 Plotinos, filosofi.

Kuolleita 
22. tammikuuta - Gaius Fulvius Plautianus (luultavasti)

Lähteet 

200-luku
Progeria

Progeria eli Hutchinsonin–Gilfordin syndrooma on mutaation aiheuttama tauti, jonka seurauksena lapsi vanhenee 6–10 kertaa normaalia nopeammin. Jo 5-vuotiaina potilailla on monia vanhuuden tunnusmerkkejä kuten kaljuuntumista ja ryppyjä. Progeriapotilailla ei kuitenkaan tavata kaikkia vanhuuden ominaisuuksia kuten syövän esiintymistiheyden kasvua tai hermosolujen tuhoutumista, neuropatiaa. Progeriaa sairastavat elävät keskimäärin 13-vuotiaiksi, vain harva elää yli 16-vuotiaaksi. Vanhimmaksi elänyt progeriapotilas oli kuollessaan yli 30-vuotias. Progeria aiheuttaa ainoastaan ennenaikaisen fyysisen vanhenemisen; sairaus ei vaikuta ihmisen henkisiin ominaisuuksiin. Progeria ei siis kasvata todennäköisyyttä dementoitua poikkeuksellisen nuorena.

Progeria havaitaan yleensä lapsen ollessa 18–24 kuukauden ikäinen. Progeriasta kärsivä lapsi kuolee tavallisimmin sydänvikaan. Erään tutkimuksen mukaan syövän hoidossa käytettävät farnesyylitransferaasi-inhibiittorit saattaisivat auttaa progeriaan tai jopa parantaa sen.

Maailmassa on todettu toistaiseksi vain noin sata progeriatapausta. Tällä hetkellä elossa on alle 60 progeerikkoa. Sairauden totesivat ensimmäisinä Jonathan Hutchinson vuonna 1886 ja Hastings Gilford 1904. Vahvistetut progeriatapaukset ovat perinteisesti olleet satunnaisia mutaatioita. Sen vuoksi tieteellisen mielenkiinnon kohteeksi on päätynyt intialainen perhe, jossa on viisi progeriasta kärsivää lasta.

Progerian aiheuttaa 50 aminohapon deleetio lamiini-A:ta koodaavassa geenissä. Lamiini-A on proteiini, joka polymerisoituu tumassa muodostaen tumakalvon sisäpuolelle laminan, tumalevyn. Lamina tukee tuman arkkitehtuuria ja osallistuu tärkeisiin tehtäviin kuten DNA:n ja RNA:n synteesiin. Progeriapotilailla on progressiivisia poikkeavuuksia tuman muodossa ja tumakotelossa.

Muita ennenaikaista vanhenemista aiheuttavia harvinaisia sairauksia on mm. Cockaynen oireyhtymä. Wernerin oireyhtymä on samantyyppinen sairaus, mutta siinä nopea vanheneminen ilmenee vasta murrosiän jälkeen. Myös siitä kärsivien kohtalona on ennenaikainen kuolema.

Taudin kasvoina on julkisuudessa usein esiintynyt brittiläinen Hayley Okines, joka kuoli 17-vuotiaana huhtikuussa 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Progeria Research Foundation 

Oireyhtymät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Erotomania

Erotomania eli de Clerambault'n syndrooma on harvinainen persoonallisuushäiriö, josta kärsivä henkilö kuvittelee harhaisesti toisen henkilön olevan rakastunut itseensä. Erotomanian kohde on usein korkeammassa asemassa oleva tai julkisuudessa esiintyvä ihminen. Erotomanisia harhoja esiintyy usein skitsofrenian yhteydessä. Sairauden kuvasi ensimmäisenä ranskalainen psykiatri Gaëtan Gatian de Clérambault (1872–1934).

Toisessa merkityksessä nimitystä erotomania on käytetty myös hyperseksuaalisuuden synonyymina.

Esimerkkejä 
Yhdysvaltain presidentin Ronald Reaganin surmaamista yrittäneen John Hinckleyn raportoidaan tehneen yrityksensä Jodie Fosteriin kohdistuneen erotomanisen fiksaationsa vuoksi.

Kulttuurissa

Erotomania-aiheisia elokuvia ovat muun muassa portugalilainen O Fantasma (2001) ja ranskalaiset elokuvat Anna M. (2007) ja Rakastaa... ei rakasta (2002).

Populaarimusiikissa erotomania-sana mainitaan Popeda-nimisen tamperelaisen rock-yhtyeen samannimisessä kappaleessa. Myös progressiivista rockia/metallia soittava yhtye Dream Theater on tehnyt samannimisen kappaleen.

Kirjallisuudessa erotomania merkityksessä hyperseksuaalisuus esiintyy Veikko Huovisen tarinassa "Heimojensa karkoittamat" kokoelmassa Rasvamaksa (1973).

Lähteet 

Psyykkiset harhat
Oireyhtymät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaarle V (Ranska)

Kaarle V Viisas () oli Ranskan kuningas vuosina 1364–1380. Hän oli Juhana II Hyvän poika, kolmas Valois-sukuinen hallitsija ja ensimmäinen dauphin. 

Kaarle joutui 19-vuotiaana kruununprinssinä Poitiers’n taisteluun vuonna 1356, vaikka hänellä ei ollut lainkaan sotilaskokemusta. Kun kuningas Juhana II joutui tällöin englantilaisten vangiksi, piti Kaarlen toimia sijaishallitsijana vuosina 1356–1360. Kaarle kietäytyi maksamasta englantilaisten vaatimia lunnaita. Edelleen Kaarlen oli taisteltava Kaarle Navarralaista vastaan Ranskan sisällä ja pakenemaan Pariisista jacqueriekapinan mellakoita. Hän otti opikseen edellisten taistelujen virheistä ja varoi avoimia kenttätaisteluja englantilaisia vastaan.

Hallituskaudellaan Kaarle V:llä oli hyviä neuvonantajia, joita kutsuttiin marmoseteiksi, ja hän onnistui kääntämään Ranskalle siihen asti katastrofaalisen satavuotisen sodan kulun. Entisten yltiöpäisten ritarirynnäköiden sijaan Kaarle V suostui vain pieniin taisteluihin. Hänen konnetaabelikseen nimittämänsä Bertrand du Guesclin oli alhaisaatelia ja saavuttanut asemansa yksinomaan ansioillaan. Tämä ärsytti sekä omaa ritariylimystöä että Edvard III:a, joka haukkui Kaarle V:tä ”mokomaksikin asianajajaksi”. Kaarle V sanoi, että jos hän kerran on asianajaja, niin siinä tapauksessa hän haastaa Englannin oikeuteen. Vuoteen 1374 mennessä Ranska oli vallannut takaisin suurimman osan Englannin voittamista alueista. Kaarle kuoli 1380 ja häntä seurasi alaikäinen poika Kaarle VI.

Lähteet

Ranskan hallitsijat
Keskiajan henkilöt
Vuonna 1338 syntyneet
Vuonna 1380 kuolleet
Disney

Disney tarkoittaa yleensä The Walt Disney Company -yhtiötä ja siihen sisältyviä medioita ja toimintoja.

Disney voi tarkoittaa myös seuraavia asioita:

Media 
 The Walt Disney Company, yksi maailman suurimmista media- ja viihdeteollisuusyhtiöistä
 Walt Disney Pictures, The Walt Disney Companyn elokuvatuotannon päästudio
 Walt Disney Animation Studios, The Walt Disney Companyn animaatiostudio
 Disney Channel, lapsille suunnattu televisiokanava

Henkilöitä 
Disney (henkilö) tarkoittaa yleensä The Walt Disney Companyn perustajaa Walter Elias Disneytä (Walt Disney).

Disney voi tarkoittaa myös seuraavia henkilöitä:

Walt Disneyn sukulaisia 
 Elias Disney (1859–1941), Waltin ja Roy Oliverin isä
 Flora Call Disney (1868–1938), Waltin ja Roy Oliverin äiti
 Herbert Arthur Disney (1888–1961), Waltin ja Roy Oliverin veli
 Raymond Arnold Disney (1890–1989), Waltin ja Roy Oliverin veli
 Roy Oliver Disney (1893–1971), Waltin veli ja toinen The Walt Disney Companyn perustajista
 Roy Edward Disney (1930–2009), Roy Oliverin poika ja Save Disney -kampanjan vetäjä
 Walter Elias Disney (a.k.a. Walt Disney, 1901–1966), yhdysvaltalainen piirroselokuvien tuottaja, ohjaaja, ääninäyttelijä ja animaattori
 Lillian Disney(1899–1997), Waltin vaimo
 Diane Marie Disney, Waltin ja Lillianin tytär
 Sharon Mae Disney (1936–1993), Waltin ja Lillianin adoptoitu tytär
 Ruth Flora Disney (1903–1995), Waltin ja Roy Oliverin sisko

Muita henkilöitä 
 Melissa Disney, ääninäyttelijä, Walt Disneyn kaukainen sukulainen

Katso myös 
Disney liittyy myös seuraaviin:

Huvipuistoja 
 Disneyland, huvipuisto Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa
 Disneyland Paris, huvipuisto Pariisin lähellä Ranskassa
 Tokio Disneyland, huvipuisto Tokion lähellä Japanissa
 Walt Disney World, huvipuisto Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa.

Laivayhtiö 
 Disney Cruise Line (DCL), The Walt Disney Companyn omistama laivayhtiö
 Disney Dream, Disney Cruise Linen risteilyalus
 Disney Fantasy, Disney Cruise Linen risteilyalus (2012)
 Disney Magic, Disney Cruise Linen risteilyalus
 Disney Wonder, Disney Cruise Linen risteilyalus

Muuta 
 Disney on Ice, Yhdysvalloista kotoisin oleva jokavuotinen luistelunäytös
 Disney XD, lapsille suunnattu televisiokanava
 Playhouse Disney, 2–6-vuotiaille suunnattu televisiokanava
 Walt Disney Concert Hall, musiikkitalo Los Angelesissa, Yhdysvalloissa
 Disney Junior, 2–7-vuotiaille suunnattu televisiokanava
 Disney Channel, koko perheelle suunnattu televisiokanava
 Disneyana, The Walt Disney Companyn valmistamia keräilytuotteita

Seulonnan keskeiset artikkelit