joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rex Hartwig

Rex Noel Hartwig (s. 2. syyskuuta 1929) on australialainen tennispelaaja. Hän ylsi vuonna 1954 kaksinpelissä finaaliin sekä Australian että Yhdysvaltain avoimissa. Ensimmäisessä hän hävisi Mervyn Roselle, viimeksi mainitussa Vic Seixasille.

Hartwig voitti vuosina 1953–1955 Yhdysvaltain avoimissa, Australian avoimissa ja Wimbledonissa neljä nelinpelimestaruutta parinaan Mervyn Rose. Lisäksi hän eteni vuonna 1953 Rosen kanssa finaaliin Wimbledonissa, mutta hävisi Lew Hoadille ja Ken Rosewallille.

Lähteet 

Australialaiset tennispelaajat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Hullukaali

Hullukaali eli kylähullukaali (Hyoscyamus niger), aiemmin villikaali, on kaksivuotinen myrkyllinen koisokasvi. Hullukaali sisältää antikolinergisiä alkaloideja, hyoskyamiinia ja skopolamiinia, joita käytetään lääkkeinä. Se kasvaa melko harvinaisena suojaisissa ja lämpimissä paikoissa. Hullukaalin siemenet kestävät itämiskykyisinä satoja vuosia. Suomeen se on alkujaan tuotu Etelä-Euroopasta lääkekasviksi. Se voi ilmestyä maan kaivuutöiden jälkeen, kun siemenen pinta rikkoutuu.

Myrkyllisyys 
Hullukaali saattaa olla myrkyllinen pieninäkin annoksina sen sisältämistä tropaanialkaloideista johtuen. Useimmiten se aiheuttaa käyttäjälleen hallusinaatioita, pupillien laajentumista, levottomuutta ja ihon punoittamista. Harvinaisempia käytöstä aiheutuneita oireita ovat ainakin takykardia, kouristukset, oksentelu, verenpaineen kohoaminen, hyperpyreksia ja ataksia.

Pieninä annoksina sitä on käytetty muun muassa hammassärkyyn, mutta suurina hengenvaarallinen. Annostus on täysin sattumanvaraista ilman laboratorio-olosuhteita, sillä myrkkyjen pitoisuudet vaihtelevat eri kasvien välillä. Kasvin kaikki osat ovat myrkyllisiä, mutta erityisen myrkyllisiä ovat siemenet.

Katso myös 
 hulluruohot (Datura)

Lähteet 
 Lasse J. Laine: Suomen luonto-opas. WSOY 2000. ISBN 951-0-23942-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Eliaksen yrttitarha: Hullukaali (Internet Archive)
 Den virtuella floran: Hullukaali, Pihahullukaali (Hyoscyamus niger) 
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Hyoscyamus niger 
 United States Department of Agriculture (USDA): Hyoscyamus niger 
 Flora of China: Hyoscyamus niger 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hyoscyamus niger 

Hullukaalit
Myrkylliset kasvit
Antikolinergit
Deliriantit
Peter Lilienthal

Peter Lilienthal (s. 27. marraskuuta 1929) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Berliinissä, mutta muutti vuonna 1939 perheineen Uruguayyn, jossa hän aloitti opintonsa.

Vuodesta 1956 Lilienthal jatkoi opintojaan Universität der Künste Berlinissä. Hän on vuosikymmenien saatossa luonut laajan tuotannon, jonka joukossa ovat muiden muassa elokuvat David (1979) ja Das Autogramm (1983).

Lilienthal voitti vuonna 1979 Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun. Hänelle on myönnetty kolme Saksan elokuvapalkintoa (1970, 1983, 1987), ja hän oli vuonna 1970 ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.

Aiheesta muualla 
  

Saksalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Karhusiilikäs

Karhusiilikäs (Diacrisia sannio) on siilikkäisiin (Arctiidae) kuuluva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraan etusiivet ovat vaaleankeltaiset ja niissä on ruusunpunaiset reunat sekä siipitäplä. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset. Siipiväli on 35–45 mm. Naaraan etusiivet ovat oranssinruskeat ja niissä on punaiset siipisuonet sekä punainen siipitäplä. Takasiivet ovat tummanharmaat ja niissä on punainen reunus. Naaras on myös selvästi koirasta pienempi mutta ruumiinrakenteeltaan rotevampi. Sen siipiväli on vain 32–40 millimetriä.

Levinneisyys ja lentoaika 
Karhusiilikäs lentää yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuussa. Lentoajan huippu on suurin piirtein juhannuksena. Perhonen on yleinen Suomen eteläosissa, se esiintyy myös Rovaniemen korkeudelle, mutta sitä pohjoisempana sitä ei ole havaittu.

Elinympäristö ja elintavat 

Laji viihtyy niityillä, tienvierustoilla, hakkuuaukeilla ja muissa avoimissa maastoissa, mutta harvoin tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella. Karhusiilikästä tavataan usein yhdessä täpläsiilikkään kanssa. Koiraat lentävät ympäri vuorokauden ja tulevat joskus valolle, mutta naaras on aktiivinen vain päivällä, yleensä auringonpaisteessa. Koiraita tapaa huomattavasti naarasta useammin. Ne lentävät nopeasti, muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella joitakin kymmeniä metrejä kerrallaan. Naaras lentää hitaammin ja pysyttelee matalalla kasvillisuuden lomassa.

Naaras munii 150–200 munaa, jotka se sijoittaa ravintokasvien lehtien alapinnoille pieniin ryhmiin. Toukat kuoriutuvat runsaan viikon kuluttua. Toukka talvehtii ja on talven jälkeen yöaktiivinen. Toukokuun lopulla toukat koteloituvat kasvillisuuden joukkoon lähelle maanpintaa.

Ravintokasvi 
Toukka elää monilla kasvilajeilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuvia toukasta

Siilikkäät
Ioninen neste

Ioninen neste eli suolasula on neste, joka koostuu ioneista, yleensä orgaanisesta kationista ja epäorgaanisesta, moniatomisesta anionista.  Tyypillisesti kationi on varsin suuri epäsymmetrinen molekyyli, esimerkiksi kvaternäärinen ammonium-, imidatsoli-, pyridiini- ja fosfoniumjohdannainen. 
Nykyisin yleisin ionisissa nesteissä esiintyvä kationi on 1-butyyli-3-metyyli-imidatsoliumioni (bmim). Anioneina käytetään yleensä "neutraaleja" heikosti koordinoituvia anioneja, kuten heksafluorofosfaattia PF6−, tetrafluoroboraattia BF4−, bis(trifluorometyylisulfonyyli)amidia (F3CSO2)2N− ja trifluorimetaanisulfonaattia F3CSO3−. 
Ensimmäinen valmistettu ioninen neste oli etyyliammoniumnitraatti C2H5NH3+ NO3−, s.p. 12 °C), joka löydettiin vuonna 1914.
Ionisilla nesteillä on useita edullisia ominaisuuksia, jonka vuoksi niitä voidaan käyttää monissa teollisissa sovellutuksissa. Ionisilla nesteillä on erittäin alhainen höyrynpaine, ts. ne eivät haihdu. Niillä on laaja nestemäisen olomuodon lämpötila-alue, parhaimmillaan −96 – +400 °C. Ioniset nesteet eivät ole paloherkkiä toisin kuin monet orgaaniset liuottimet. Eräät ioniset nesteet ovat niukkaliukoisia sekä veteen että orgaanisiin liuottimiin, jolloin ioniseen nesteeseen liuenneet yhdisteet voidaan helposti uuttaa erilleen ja ioninen neste voidaan käyttää uudelleen. Haihtumattomuutensa ja kierrätettävyytensä vuoksi ionisia nesteitä pidetään ympäristöystävällisenä vaihtoehtona perinteisille orgaanisille liuottimille. Ionisilla nesteillä on erinomaiset liuotusominaisuudet ja kemialliset reaktiot tapahtuvat niissä nopeammin kuin perinteisissä liuottimissa. Lisäksi niillä on myös katalyyttisiä ominaisuuksia. Erityisesti kaksifaasireaktiossa, Diels–Alder-reaktioissa ja Friedel–Crafts-reaktioissa ioniset nesteet ovat osoittautuneet erittäin käyttökelpoisiksi. Esimerkiksi Friedel–Crafts-reaktio voidaan tehdä ionisessa nesteessä ilman Lewishappo-katalyyttiä. Ioniset nesteet ovat hyviä liuottimina myös mikroaalto- ja entsyymireaktiossa. Ionisissa nesteissä voidaan käyttää homogeenisia (liukenevia) katalyyttejä, jolloin arvokas katalyytti voidaan ottaa talteen ja kierrättää.

Lähteet
F. Endres, S. Zein El Abedin (2006). "Air and water stable ionic liquids in physical chemistry". Phys. Chem. Chem. Phys. 8: 2101. doi:10.1039/b600519p. 
S. Fujita, H. Kanamaru, H. Senboku and M. Arai (2006). "Preparation of Cyclic Urethanes from Amino Alcohols and Carbon Dioxide Using Ionic Liquid Catalysts with Alkali Metal Promoters" (open access). Int. J. Mol. Sci. 2006 (7): 438–450.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ioniset nesteet - tavoitteena uuden ajan vihreä kemia, Turun Sanomat 6.2.2005
1st international Ionic Liquids web portal all around ionic liquids

Suolat
Liuottimet
Sarvijaakko

Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis) on sarvijäärien heimoon (Cerambycidae) kuuluva keskikokoinen (12–17 mm) ja litteähkö kovakuoriainen, joka elää vain hyvin heikkokuntoisissa tai kuolleissa männyissä. Lajia tavataan harvoin myös kuusella. Sarvijaakkoa esiintyy muualla myös pihdoilla ja lehtikuusilla. Sitä esiintyy metsissä Euroopassa, Venäjällä ja Keski-Aasiassa. Suomessa laji esiintyy lähes kaikkialla, paitsi aivan pohjoisimmissa paikoissa. Laji tunnetaan pitkistä tuntosarvistaan. Koiraan tuntosarvet ovat pidemmät kuin naaraan, pisimmät suomalaisilla hyönteisillä. Koiraan tuntosarvet ovat suunnilleen viisi kertaa ja naaraan kaksi kertaa ruumiin pituiset. Sarvijaakon ruumis on kokonaan hyvin tiheän ja lyhyen ruskeanharmaan karvoituksen peitossa. Naaraalla on takaruumiin kärjessä pitkä munanasetinputki. Sarvijaakko pystyy tuottamaan häirittynä voimakasta nirskuttavaa ääntä liikuttamalla etuselkäänsä peitinsiipiään vasten. Lajin toukkakäytävät kulkevat kokonaan puun ja kuoren välissä. Toukka koteloituu kuoren alle, paksun kaarnan sisään tai aivan pintapuuhun.

Sarvijaakon toukat kilpailevat elintilasta vahingollisen ja erittäin merkittävän männyn tuhohyönteisen pystynävertäjän (Tomicus piniperda) toukkien kanssa. Sarvijaakon luontainen saalistajana on ainakin isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis)
Ötökkätieto.fi: Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis)
iNaturalist: Suutari (Monochamus sutor)
UPM-Kymmene, Kari Heliövaara: Metsiemme kovakuoriaisia, Sarvijaakko (Acanthocinus aedilis) sivu 26 (pdf)
Lamiinae.org: Acanthocinus aedilis 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Acanthocinus aedilis 
Pherobase: Semiochemicals of Acanthocinus aedilis, the Timberman 

Sarvijäärät
Metsätuhot
Ned’s Declassified

Ned’s Declassified (Ned’s Declassified School Survival Guide) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka loi Scott Fellows. Sarja keskittyy päähahmon Ned Bigbyyn, joka käy James K. Polkin yläastetta, jossa hän kertoo miten selviytyä erilaisista kiperistä ja noloista tilanteista. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ensi kerran 7. syyskuuta 2004, jonka jälkeen se päätyi kokonaiseksi sarjaksi. Siitä tuotettiin yhteensä 54 jaksoa, jotka esitettiin 12. syyskuuta 2004 aina 8. kesäkuuta 2007 asti.

Juoni 
Sarjassa keskitytään Ned Bigbyyn (Devon Werkheiser) ja hänen parhaisiin kavereihinsa Jennyfer ”Moze” Mozelyyn (Lindsey Shaw) ja Simon ”Cookie” Nelson-Cookiin (Daniel Curtis Lee), jotka koulunkäyntinsä ohella kertovat ja toimivat selviytymisoppaan tavoin, miten selvitä yläasteen noloista ja tukalista tilanteista. 

Mukana ovat myös talonmies Gordy (Daran Norris), joka tekee harvoin työnsä kunnolla ja suuren sotkun seurauksena hänellä on keksitty tekosyy välttää velvollisuuksiaan. Suzie Crabgrass (Christian Serratos) on Nedin ihastus jo ala-asteelta lähtien ja Mozen ”arkkivihollinen”, joka myöhemmin kuitenkin ystävystyy hänen kanssaan. Lisäksi sarjassa esiintyy koulukiusaaja Billy Loomer (Kyle Swann), joka ryhmänsä kanssa on usein Nedin kimpussa.

Aiheesta muualla 
 Nickelodeon.fi

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Tilannekomediat
Nicolas Todt

Nicolas Todt (s. 17. marraskuuta 1977 Le Chesnay, Yvelines) on ranskalainen Formula 1 -manageri. Hän on Ferrarin Formula 1 -tallissa pitkään tallipäällikkönä ja muissa johtotehtävissä toimineen, entisen FIA:n puheenjohtajan Jean Todtin poika.

Todt on toiminut muun muassa Formula 1 -kuljettaja Felipe Massan sekä suomalaisen Aaro Vainion managerina. Vuonna 2020 hän toimii Charles Leclercin managerina. Lisäksi hän omistaa osan GP2-sarjassa kilpailevasta ART Grand Prix -tallista.

Hän valmistui Toulouse Business Schoolista vuonna 2000..

Lähteet

Formula 1 -taustavaikuttajat
Ranskalaiset henkilöt
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kosteusmittari

Kosteusmittari on ilman kosteuden tai muun väliaineen kosteuden mittaamiseen tarkoitettu laite. Kosteusmittareita tehdään hyvin  erilaisilla toimintaperiaatteilla, joille on yhteistä se, että mitataan jonkun helpommin mitattavan ominaisuuden muuttumista kosteuden mukana:

Hiuskosteusmittari mittaa hiusten venymistä kostuessaan ja kutistumista kuivuessaan. Sama ominaisuus on monlla muillakin ohuilla orgaanisilla materiaaleilla. Hiuskosteusmittareita näkee mm. taidemuseoissa seuraamassa kokoelmien kosteutta.

Psykrometri mittaa haihdunnan aiheuttamaa jäähtymistä. Siinä on kaksi lämpömittaria, joista toisen ympärillä on kostea kangas. Kosteaa mittaria tuuletetaan vakiopuhalluksella, jolloin haihtuminen riippuu vain ympäröivän ilman kosteudesta. Haihtuminen jäähdyttää mittaria, ja kuivan ja kostean mittari lämpötilaerosta voidaan laskea ilman kosteus.
Resistiivinen kosteusanturi mittaa vastuksen muuttumista  
Kapasitiivinen kosteusmittari mittaa kapasitanssin muuttumista, kun vesimolekyylit imeytyvät ohueen polymeerikalvoon. 
Kastepisteanturi perustuu jäähdytettävään peiliin, jonka pintaan tiivistyy pisaroita, kun se jäähdytetään tarpeeksi kylmäksi.  Näitä on käytetty aiemmin Yhdysvalloissa lentosääasemilla.

Lähteet 

Säähavaintolaitteet
Mittalaitteet
Micko Hell

Micko Hell (oik. Mikko Huvinen, s. 15. marraskuuta 1978 Helsinki) on suomalainen muusikko ja hän on mm. Micko Hell and The Motherfuckers, Million Dollar Beggars ja Denigrate yhtyeiden solisti. Hän on tehnyt kappaleen Denigraten kanssa vuonna 2002 valmistuneeseen elokuvaan Menolippu Mombasaan.

Diskografia

Denigrate

Million Dollar Beggars

Gloomy Grim

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Dirty Sexy Money

Dirty Sexy Money on yhdysvaltalainen Craig Wrightin luoma draamasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa kaksi kautta 26. syyskuuta 2007 – 8. elokuuta 2009. Suomessa sarjan molemmat kaudet on esittänyt Nelonen.

Roolihahmot

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Aiheesta muualla 
 IMDB - Dirty Sexy Money

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Bob Charles

Sir Robert James "Bob" Charles (s. 14. maaliskuuta 1936 Carterton, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen golfaaja. Hän syntyi vasenkätisenä Cartertonissa Pohjoissaarella.

Charles aloitti ammattilaisuransa vuonna 1960 ollessaan 24-vuotias. Ennen ammattilaisuransa aloittamista hän työskenteli pankissa. Charlesista tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1972 ja komentaja vuonna 1992. New Zealand Order of Meritiin hänet nimitettiin 1999. Charlesista tuli vuonna 2008 ensimmäinen uusiseelatilainen World Golf Hall of Famen jäsen.

Charles voitti yhden majorin: vuoden 1963 Britannian avoimen golfturnauksen. Kaikkiaan hänelle kertyi PGA Tour -voittoja kuusin kappalein.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset golfaajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Don January

Donald Ray "Don" January (s. 20. marraskuuta 1929) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän saavutti PGA Tourilla kymmenen voittoa, joiden joukossa oli yksi major: vuoden 1967 PGA Championship. 

January pelasi Ryder Cupissa vuosina 1965 sekä 1977, ja hän sai vuoden 1976 Vardon Trophyn. 

January on myöhemmin menestynyt senioripelaajana. Hän voitti Senior PGA Championshipin vuosina 1979 ja 1982. 

Yhdysvaltalaiset golfaajat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Don Massengale

Don Massengale (23. huhtikuuta 1937 – 2. tammikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän voitti muun muassa Canadian Openin vuonna 1966 ja ylsi toiseksi PGA Championshipissa 1967. 

Massengale pelasi myöhemmin Senior PGA Tourilla. Hän kuoli 69-vuotiaana sydänkohtaukseen synnyinosavaltiossaan Teksasissa 2. tammikuuta 2007. 

Myös Massengalen Rik-veljestä (s. 1947) tuli ammattilaispelaaja. 

Yhdysvaltalaiset golfaajat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Merserointi

Merseroinnilla tarkoitetaan puuvillan käsittelemistä lipeäliuoksilla (NaOH) niin, että se lujittuu ja saa silkinpehmeän kiillon. Lipeällä ja erilaisilla tavoilla puuvillaa ja kangasta käsittelemällä voidaan parantaa muitakin ominaisuuksia kuten pesunkestävyyttä ja sen värjäytyvyytä. Lipeällä ja rikkihapolla pystytään saamaan myös kankaaseen aikaan läpikuultava vaikutelma.

Menetelmä on saanut nimensä brittiläisen tekstiiliteollisuusmiehen John Mercerin (1791–1866) mukaan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Puuvilla
Ercole Baldini

Ercole Baldini (s. 26. tammikuuta 1933) on italialainen maantiepyöräilijä, joka voitti vuoden 1958 Italian ympäriajon. Hän voitti kultaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja maailmanmestaruuskilpailuissa Reimsissä 1958.

Baldinin sijoittui vuonna 1959 Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailun kuudenneksi.

Lähteet 

Italialaiset maantiepyöräilijät
Italialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Rigobert Song

Rigobert Song Bahanag (s. 1. heinäkuuta 1976 Nkanglikock, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on Kamerunin maajoukkueen entinen kapteeni ja pelaaja.

Song on edustanut vuonna 1994 alkaneella ammattilaisurallaan aiemmin kotimaassaan Tonnerre Yaoundéa, Ranskassa Metziä ja Lensia, Italiassa Salernitanaa, Englannissa Liverpoolia ja West Hamia sekä Saksassa Kölniä. Turkkilaisseura Galatasarayhin hän siirtyi vuonna 2004.

Kamerunin maajoukkueessa Song debytoi vuonna 1993. Hän on Kamerunin eniten otteluita pelannut pelaaja pelattuaan urallaan 137 kertaa A-maajoukkueessa ja neljissä MM-kisoissa. Song on edustanut Kamerunia MM-kisoissa vuosina 1994, 1998, 2002 ja 2010. Vuoden 2002 turnauksessa hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän on saavuttanut Kamerunin riveissä Afrikan-mestaruuden vuosina 2000 ja 2002.

Song sai MM-kisoissa punaisen kortin sekä vuonna 1994 että vuonna 1998. Hän on MM-historian nuorin ulosajettu pelaaja ja Zinédine Zidanen ohella ainoa kaksissa kisoissa ulosajettu pelaaja.

Song sai aivohalvauksen lokakuun alussa 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Profiili Galatasarayn sivuilla 
Maaottelutilastot RSSSF:n sivuilla 

Kamerunilaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Afrikan mestarit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Angelzoom

Angelzoom on saksalaisen laulajan, Claudia Uhlen, sooloprojekti. Yhtyeen ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 2004. Levyn soundtrack- ja new age -tyylistä äänimaisemaa hallitsee Claudian korkea, oopperatyylinen laulanta. Useimmat kappaleet lauletaan englanniksi.

Angelzoomin ensimmäisen albumin julkaisi Nuclear Blast. Tuottajana toimi Bernd Wendlandt, joka sävelsi levylle 15 musiikkikappaletta. Albumin neljä kappaletta on covereita, joskin Angelzoomin versiot ovat niin omaperäisiä, että alkuperäiset kappaleet ovat vaikeasti tunnistettavissa. Useimmat sellokohdat soittaa B. Deutung, kitaraa soittaa Pitti Piatkowsky, ja muut muusikot esiintyvät vain yksittäisissä kappaleissa. Vierailevia artisteja ja yhtyeitä albumilla ovat Apocalyptica, Joachim Witt, Letzte Instanz, miLù yhtyeestä Mila Mar, Inchtabokatables, Roadernallee ja Nik Page.

Laulaja Claudia tunnetaan myös tanssimusiikkiyhtye X-Periencen laulajana. Huhtikuussa 2005 Angelzoom esiintyi samoilla keikoilla Apocalyptican Euroopan kiertueella.

Angelzoomin toisen albumin julkaisi Wannsee Records vuonna 2010.

Albumit

Angelzoom (2004) 
 Turn The Sky 	(feat. Apocalyptica)
 Back In The Moment (feat. Joachim Witt)
 Blasphemous Rumours (Depeche Mode -cover)
 Otium 
 Falling Leaves 
 Guardian Angel 
 Crawling (Linkin Park -cover)
 Bouncing Shadows 
 Fairyland 
 Dream In A Church (feat. Letzte Instanz)
 Lights 
 Newborn Sun (feat. Milù yhtyeestä Mila Mar)
 Into My Arms (Deine Lakaien -cover) (feat. Roedernallee)
 Christmas Dreams
 Peace Of Mind (Bonuskappale)

Nothing Is Infinite (2010) 
 Battle Angel Chpt. V
 The Things You Said (Album Version)
 These Arms Of Mine
 Runaway
 Battle Angel Chpt. I
 My Innermost
 Hypnotised
 Fragile
 Everyone Cares
 Battle Angel Chpt. II
 Doomsday
 Clones
 Handsome World
 Afterlife

Singlet 
(Kutsutaan virallisesti nimellä Maxi CD)

Fairyland (2004) 
 Fairyland (Radio Version) 
 The World Between (Non Album Track) 
 Sapphire Sky (Non Album Track) 
 Fairyland (Blutengel Club Mix) 
 Fairyland (Sacrifight Army Remix / Guitars On Front)

Back In The Moment (2005) 
 Back In The Moment (Single Version) 
 Back In The Moment (Piano Version) 
 Back In The Moment (Ambient Crossover Mix) 
 Infinite (Non Album Track) 
 Blasphemous Rumours
 Back In The Moment (Alternative Radio Version)

The Things You Said (2010) 
 The Things You Said (Radio Version)
 Handsome World (Edit)
 The Things You Said (Ambient)
 The Things You Said (Club Remix)

Everyone Cares (2011) 
 Everyone Cares (Radio Version)
 Everyone Cares (Atmospheric Mix)
 Everyone Cares (Ambient Mix)
 Battle Angel Chpt. VI (Non Album Track)

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu

Saksalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Ambient-artistit
Herodeksen palatsi

Herodeksen palatsi oli kuningas Herodeksen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Jerusalemiin rakennuttama palatsikompleksi. Kompleksi rakennettiin Jerusalemin yläkaupunkiin niin sanotulle Siioninvuorelle, josta se vartioi kaupungin länsipuolta samalla, kun Herodeksen temppeli vartioi itäpuoliskoa. Palatsissa oli kolme tornia, jotka oli nimetty Herodeksen Mariamme-vaimon, hänen veljensä Fasaelin ja hyvän ystävänsä Hippikuksen mukaan. Antiikin historioitsija Josephus Flavius kuvaili palatsia ja sen rakennustöitä. Hänen mukaansa palatsissa oli useita kamareita makuuhuoneiksi ja lukuisa pylväskäytäviä jotka reunustivat hulppeaa puutarhaa ja vesialtaita.

Rakennus tuhoutui lähes täysin Jerusalemin piirityksessä vuonna 70, kun Tituksen johtamat roomalaiset ryöstivät ja tuhosivat kaupungin. Piirittäessään kaupunkia roomalaiset linkosivat kiviä kaupunkiin, ja Josephus kertoo sen koituneen palatsikompleksin kohtaloksi. Palatsin raunioita on kaivettu ja tutkittu Daavidin torniksi nimetyn alueen lähettyvillä. Esille on kaivettu esimerkiksi palatsiin kuuluneiden tornien jäänteitä sekä mahdollisesti ruokasalina käytetty yleinen tila.

Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että Jeesuksen oikeudenkäynti prefekti Pontius Pilatuksen edessä olisi mahdollisesti voinut myös tapahtua Herodeksen palatsissa jota Josephuksen mukaan Pilatus ajoittain käytti residenssinä vieraillessaan Jerusalemissa.

Lähteet 
Bible-history.com Herod's Palace

Viitteet

Jerusalemin entiset rakennukset ja rakennelmat
Palatsit
Arkeologiset kohteet Israelissa
Elwood Hillis

Elwood Haynes Hillis (s. 6. maaliskuuta 1926) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Kokomossa, Indianassa, ja sai lakimieskoulutuksen. 

Hillis palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1944–1946. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1971–1987, mutta ei ollut uudelleen ehdolla vaaleissa 1986.

Lähteet 

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Schweizer Fernsehen

SF (Schweizer Fernsehen; vuoteen 2005 asti SF DRS Schweizer Fernsehen der deutschen und rätoromanischen Schweiz) oli Sveitsin saksankielinen televisioyhtiö, jonka studiot sijaitsivat Zürichissä. SF:n TV-kanavat olivat SF 1, SF zwei sekä pääosin uutis- ja ajankohtaisohjelmiin keskittyvä SF info. Näiden lisäksi SF ylläpiti vuodesta 2007 lähtien kanavaa HD Suisse yhteistyössä Sveitsin ranskan- (TSR, Télévision Suisse Romande) ja italiankielisten (TSI, Televisione svizzera di lingua italiana) televisioyhtiöiden kanssa. SF kuului osana Sveitsin kansalliseen radio- ja televisioyhtiöön SRG SSR idée suisse, jonka pääkonttori sijaitsi Bernissä. 

Saksankielisen sekä saksaksi dubatun ohjelmatarjonnan lisäksi SF lähetti pienen määrän retoromaaninkielistä ohjelmaa, mm. päivittäiset uutiset ja ajankohtaismakasiineja.

SF:n tärkeimmät kansainväliset yhteistyökumppanit olivat saksalaiset ARD ja ZDF sekä itävaltalainen ORF, jotka ylläpitivät yhdessä mm. saksankielistä 3sat-kanavaa. Lisäksi SF tuotti ohjelmia saksalais-ranskalaiselle ARTE-kulttuurikanavalle.

SF osaksi SRF:ää vuonna 2012 
SF:n toiminta päättyi vuonna 2012, kun Sveitsin yleisradiotoimintaa järjesteltiin. SF:n toiminta on ollut 16.12.2012 alkaen osa Sveitsin saksankielistä mediakanavaa, SRF:ää (Schweizer Radio und Fernsehen), joka on valtakunnallisen SRG SSR:n osa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Schweizer Fernsehen
SRG SSR
SRF:n videopalvelu 

SRG SSR
Sveitsiläiset televisiokanavat
Vuonna 1953 perustetut televisiokanavat
Vuonna 2012 lakkautetut televisiokanavat
Väite

Väite voi tarkoittaa seuraavia asioita: 

 filosofiassa yleisimmin: propositio eli väitelause
 premissi
 argumentti.
Paavo Fossi

Paavo Matti Fossi (14. tammikuuta 1904, Ilmajoki – 1979) oli Ilmajoella asunut maanviljelijä, toimittaja ja kirjailija.

Fossi oli Ilmajoki-lehden päätoimittajana 15 vuoden ajan ja hän kirjoitti lehteen myös säännöllisesti pakinoita. Fossin kirjallinen tuotanto koostuu yli 150 novellista joita julkaistiin eri lehdissä. Kahdeksan novellin kokoelma ilmestyi vuonna 1958 kirjana nimeltä Kertomuksia. Fossi voitti 1954 Helsingin Sanomien järjestämän kansainvälisen novellikilpailun Suomen sisällissotaa kuvaavalla novellillaan Hetkiä. Fossin novellikokoelma Toisia kertomuksia on ilmestynyt Ilmajoki-seura ry:n kustantamana ja Maire Paltareen toimittamana 2017. Teos sisältää 45 novellia.

Fossi oli vuonna 1962 yksi Pohjanmaan Kirjailijat ry:n neljästätoista perustajajäsenestä. 

Fossi oli innokas valokuvaaja ja hänen valokuviaan on ollut esillä eri näyttelyissä.

Teokset 
 Kertomuksia.  WSOY 1958
 Aavemorsian.   Kirjapaino Il-Mo, Ilmajoki 1966 (nimellä Paul Hamari)
  Toisia kertomuksia toim. Maire Paltare, kustantaja Ilmajoki-Seura ry 2017.

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta
 Museovirasto: Yli-Lauroselan kesänäyttelyt 2006 (Web Archive-linkki)
  Juri Nummelinin blogi 4.10.2007: Vielä kerran unohdettuja
 Suomen kuvittajat blogit: Paavo Fossin kirjojen kansikuvia

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Paavo Fossi : Kaukjärven haamu, Hakkapeliitta, 01.02.1938, nro 5, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
The Jerusalem Post

The Jerusalem Post on israelilainen englannin- ja ranskankielinen tabloid-sanomalehti. Lehden perusti Gershon Agron perusti 1. joulukuuta 1932 nimellä The Palestine Post. Vaikka The Jerusalem Post tavoittaa päivittäin kymmeniätuhansia lukijoita, lukijamäärät eivät silti ole yhtä suuria kuin isommilla hepreankielisillä sanomalehdillä. The Jerusalem Postin lukijakunta koostuu kuitenkin paljolti erilaisista lukijoista, kuten israelilaisista poliitikoista, ulkomaisista journalisteista ja turisteista. Lehteä toimitetaankin ympäri maailman.

Historia 
Nykyinen The Jerusalem Post perustettiin alkujaan nimellä The Palestine Post. Perustaja Gershon Agron oli amerikkalainen journalisti sekä lehtitoimittaja, joka asui Palestiinan mandaatissa. Alkujaan lehti kannatti juutalaisten valtion syntyä Palestiinaan sekä avoimesta vastusti Ison-Britannian yrityksiä vastustaa juutalaisten maahanmuuttoa mandaatin aikana.

Aikaisemmin The Jerusalem Post kannatti Israelin työväenpuoluetta ja lehden poliittinen näkemys olikin liberaali tai keskusta-vasemmistolainen. Vuonna 1989 Hollinger Inc. osti The Jerusalem Postin. Kanadalaisen konservatiivisen lehden, ja sen johtajan Condrad Blackin hallinnon alaisena The Jerusalem Postin poliittinen kanta siirtyi keskusta-oikeistolaiseksi ja lehti rupesi kannattamaan Likudia.

Nykyisyys 
Tällä hetkellä The Jerusalem Postin katsotaan kallistuvan maltilliseen oikeistoon poliittisessa kannassaan, vaikkakin vasemmistomyönteisiä kolumneja esiintyykin toimituksen sivuilla. The Jerusalem Post kannattaa talouspolitiikkaa, joka lähentelee neoliberalismia.

Muiden israelilaisten lehtien tapaan The Jerusalem Post ilmestyy sunnuntaista perjantaihin. Lehti ei ilmesty lauantaisin sapatin takia.

Aiheesta muualla 
 The Jerusalem Postin kotisivut 

Kansainväliset sanomalehdet
Jerusalem
Luettelo nykyisistä kardinaaleista

Tämä on luettelo katolisen kirkon elossa olevista kardinaaleista.

Aiheesta muualla
Vatikaanin luettelot kardinaaleista
Nykyisistä kardinaaleista
Kardinaalit

pt:Anexo:Lista de cardeais eleitores por país
Riitta Jalonen

Riitta Elisabet Jalonen (o.s. Aho, s. 22. toukokuuta 1954 Kuusjärvi) on suomalainen kirjailija.

Elämä ja ura
Jalonen valmistui filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1978 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hän opiskeli myös tiedotusoppia, sosiaalipolitiikkaa, taidehistoriaa kotimaista kirjallisuutta ja käytännöllistä filosofiaa. Jalonen työskenteli Hämeen Kansan toimittajana 1981–1986 ja STT:n toimittajana 1987–1992.

Jalosen esikoisteos Enkeliyöt ilmestyi vuonna 1990. Hän voitti teoksella Tammen nuortenkirjakilpailun 1990 ja Topelius-palkinnon 1991. Jalonen sai Hämeen taidetoimikunnan taidepalkinnon 1999. Vuonna 2004 hän sai Finlandia Junior -palkinnon teoksella Tyttö ja naakkapuu. Jalonen sai Runeberg-palkinnon 2006 teokesta Kuvittele itsellesi mies. Hän toimi taiteilijaprofessorina viisivuotiskauden 2012–2016. Hänen teoksensa Kirkkaus oli Runeberg-ehdokas 2016. Vuonna 2021 Jalonen sai Kirjailijaliiton tunnustuspalkinnon. Jalosen teoksia on käännetty 14 kielelle.

Jalonen on naimisissa kirjailija Olli Jalosen kanssa.

Teoksia

Romaaneja 
 Enkeliyöt, Tammi 1990
 Säde, Tammi 1992
 Rakkausmuistot, Tammi 1994
 Taudin syy, Tammi 1996
 Todistaja Brigitin talossa, Tammi 1998
 Yö on oranssi häkki, Tammi 2000
 Hula-hula, Tammi 2002
 Kuvittele itsellesi mies. Naisille, jotka kuuntelevat merisäätä saadakseen tietää aallonkorkeuden, Tammi 2005
 Veteen pudonneet, Tammi 2007
 Hyvää yötä Irma Noora, Tammi 2010
 Kuka sinut omistaa, Tammi 2013
 Kirkkaus, Tammi 2016
 Tanssikaa!, Tammi 2019

Lastenkirjoja 
 Elisabet, nalle ja pikkuveli jota ei ole, Tammi 1992
 Tyttö ja naakkapuu, Tammi 2004
 Minä, äiti ja tunturihärkki, Tammi 2005
 Revontulilumi, Tammi 2006
 Aatos ja Sofia, Tammi 2010
 Aatos ja Sofian sokeriletit, Tammi 2012
 Aatos ja Sofian meri, Tammi 2013
 Aatos ja Sofian sorsapuisto, Tammi 2014

Muita teoksia 
 Matkailijan Irlanti, (yhdessä Olli Jalosen kanssa) Otava 1980
 esseitä eri teoksissa

Lähteet

 Kuka kukin on 2015, Otava 2015

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Riitta Jalonen Tammen sivuilla
 Koski, Mervi: Kirjailijaesittely: Riitta Jalonen Kirjasampo.fi. 29.7.2010.

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Choose to Be Me

Choose To Be Me on Sunrise Avenuen seitsemäs single yhtyeen vuonna 2006 julkaistulta On the Way to Wonderland -albumilta.

Kappale valittiin syksyllä 2007 Saksan Big Brotherin tunnusmusiikiksi.

Kappaleet
 Choose to Be Me (Album version)
 Choose to Be Me (Radio edit)
 Choose to Be Me (Instrumental)
 Choose to Be Me (Live)
 Choose to Be Me (Laos Remix)
 Fail Again

Listasijoitukset

Lähteet 

Sunrise Avenuen kappaleet
Vuoden 2006 kappaleet
ShopHQ

ShopHQ on yhdysvaltalainen ostoskanava jonka omistaa iMedia Brands.

Kanava tunnettiin aikaisemmin nimellä ValueVision, joka aloitti lähetyksensä maanlaajuisesti lokakuussa 1991, tätä ennen kanavan ohjelmistoa lähetettiin omana paikallistelevisio-ohjelmana vuonna 1990. ValueVision vaihtoi nimensä ShopNBC:ksi 2000-luvun alussa. 2000-luvun monien nimenmuutosten jälkeen kanavan nimi muuttui nykyiseen muotoonsa vuonna 2019. ShopHQ:n suurimmat kilpailijat ovat Home Shopping Network (HSN) ja QVC.

ShopHQ tunnetaan erityisesti sen myymistä korutuotteista. Kanava on hiljattain laajentanut valikoimaansa myös kotitaloustuotteisiin, tietokoneisiin, laajakuvatelevisioihin ja ihonhoitotuotteisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ShopNBC:n kotisivut. 
 ShopNBC:n juontajagalleria.  

Yhdysvaltalaiset televisiokanavat
Geraldo Majella Agnelo

Geraldo Majella Agnelo (s. 19. lokakuuta 1933 Juiz de Fora, Minas Gerais, Brasilia) on brasilialainen kardinaali. Hän toimi São Salvador da Bahian arkkipiispana ja siten koko Brasilian priimaksena vuosina 1999–2011.

Agnelo syntyi Juiz de Forassa, Minas Geraisin osavaltiossa ja sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1957. Piispaksi hänet nimitettiin 14. toukokuuta 1978 ja São Salvador da Bahian arkkipiispaksi 13. tammikuuta 1999. Johannes Paavali II nimitti Agnelon kardinaaliksi 21. helmikuuta 2001, ja hän osallistui näin uuden paavin valinneeseen konklaaviin vuonna 2005. Agnelo jäi eläkkeelle arkkipiispan virastaan 12. tammikuuta 2011.

Lähteet 

Brasilialaiset kardinaalit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Toni Braxton

Toni Michelle Braxton (s. 7. lokakuuta 1967) on yhdysvaltalainen laulaja, joka on tunnettu muun muassa kappaleestaan "Un-Break My Heart".

Braxton on voittanut kuusi Grammy-palkintoa.

Elämä 

Braxton kasvoi uskonnollisessa perheessä ja lauloi äitinsä ja sisartensa kanssa kirkkokuorossa. Hän aloitti opiskelut musiikinopettajaksi, mutta jätti opintonsa keske,n kun lauluntekijä Bill Pettaway löysi Braxtonin sisarukset ja nämä saivat levytyssopimuksen vuonna 1990. Toni Braxtonin sooloura alkoi seuraavana vuonna, hän sai laulaa Eddy Murphyn elokuvan ääniraidalla ja julkaisi oman albumin vuonna 1993. Se nousi kärkeen sekä pop- että R & B -myyntilistoilla, ja sitä myytiin yhteensä kahdeksan miljoonaa kappaletta.

Diskografia

Albumit

Studioalbumit 
 1993: Toni Braxton
 1996: Secrets
 2000: The Heat
 2002: More Than a Woman
 2005: Libra
 2008: TBA
 2010: Pulse

Kokoelma-albumit 
 2003: Ultimate Toni Braxton
 2004: Platinum & Gold
 2007: The Essential: Toni Braxton / The Best So Far

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grammy-palkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Thomas Christopher Collins

Thomas Christopher Collins (s. 16. tammikuuta 1947) on katolinen kirkonmies ja kardinaali. Hän syntyi Guelphissa, Kanadan Ontariossa, ja sai pappisvihkimyksensä 5. toukokuuta 1973.

Collins nimitettiin vuonna 2006 Aloysius Matthew Ambrozicin seuraajaksi Toronton arkkipiispana. Hän astui uuteen virkaansa 30. tammikuuta 2007 toimittuaan aiemmin Saint Paulin piispana (1997–1999) ja Edmontonin arkkipiispana (1999–2006). Vuonna 2012 hänet ylennettiin kardinaaliksi.

Lähteet

Kanadalaiset kardinaalit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhteiskuntateoria

Yhteiskuntateoria on tutkimusalue, jolla tarkastellaan yhteiskuntatieteiden peruskäsitteitä, kuten toiminnan tai rakenteen käsitteitä.

Katso myös 
 Jälkistrukturalismi
 Kriittinen teoria
 Postmodernismi
 Rationaalisen valinnan teoria
 Yhteiskuntatieteiden filosofia

Kirjallisuutta

Lähteet 

Tieteenfilosofia
Yhteiskuntafilosofia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Allie DeBerry

Alexandria ”Allie” DeBerry (s. 26. lokakuuta 1994 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa Disney Channelin televisiosarjassa A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit.

DeBerry debytoi The Way She Moves -televisioelokuvassa vuonna 2001. Hän esiintyi pienissä televisiorooleissa muun muassa I'm with Herissä vuonna 2003, True Jackson, VP:ssä 2009 ja Shake It Upissa 2010. A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit -sarjassa DeBerry näytteli Lexi Reedin parasta ystävää Paisley Houndstoothia 31 jaksossa vuosina 2011–2013.

DeBerryn ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 2007 romanttisessa komediassa Love and Mary. Vuonna 2015 hän näytteli naispääosaa tieteiskomediaelokuvassa Lazer Team.

Aiheesta muualla
  

Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Konsuli (ulkomaanedustaja)

Konsuli on valtion konsuliedustustoa ulkomailla johtava lähetetty virkamies. Konsulaatin päällikkö voi virka-asemansa mukaan olla pääkonsuli, konsuli tai varakonsuli.

Suomen valtion edustusto voi laissa määrättynä sijaita ulkomailla suurlähetystön lisäksi myös konsulaattina. Suurlähetystöistä poiketen konsulaatit sijaitsevat pääosin muissa kuin kohdemaan hallinto- tai pääkaupungissa

Esimerkkejä ajankohtaisen lainsäädännön mukaisista konsulaateista ovat  Los Angeles, New York, Hongkong, Kanton, Shanghai, Hampuri ja Pietari.

Virkatoimiensa hoitamista varten konsuli tarvitsee asemamaansa myöntämän toimiluvan eli eksekvatuurin. Konsulien toimivalta ja heitä koskevat erioikeudet määritellään usein valtioiden välisissä kauppa- ja konsulisopimuksissa.

Katso myös 
 Pääkonsuli, myös arvonimi
 Kunniakonsuli

Lähteet 

Hallinnon ammatit
Diplomatia
Anett Pötzsch

Anett Pötzsch (s. 3. syyskuuta 1960) on saksalainen taitoluistelija. Itä-Saksan edustajana hän voitti naisten yksinluistelussa Euroopan-mestaruuden vuosina 1977–1980 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1980.

Pötzsch syntyi Chemnitzissä, joka silloin oli nimeltään Karl-Marx-Stadt. Itä-Saksan-mestari hän oli vuosina 1976–1980.

Pötzsch sijoittui Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa neljänneksi ja voitti Lake Placidin 1980 olympialaisten yksinluistelijana kultaa. Hän on myöhemmällä urallaan menestynyt valmentajana.

Lähteet

Viitteet
 

Itäsaksalaiset taitoluistelijat
Itäsaksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Axel Mårtensson

Axel Mårtensson oli ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Hän oli Suomen jalkapallomaajoukkueen valmentaja vuonna 1945 kahden Ruotsia vastaan pelatun ottelun ajan. Suomi hävisi sekä Göteborgissa että Helsingissä. Mårtensson oli järjestyksessä neljäs Suomen maajoukkueen valmentaja, ja kolmas ulkomaalainen.

Hän oli vuonna 1939 Ruotsin jalkapalloliiton valmentaja.

Lähteet 
 Kalle Virtapohja: Veistämöntorilta maajoukkueuralle, Turun Sanomat 16.10.2007, viitattu 31.1.2008
 Palloliitto: Suomen A-maajoukkueen päävalmentajat 1911–, viitattu 31.1.2008
 Kari Haavisto: Baxter on seitsemäs ulkomaalainen päävalmentaja , Karjalainen, viitattu 31.1.2008

Viitteet 

Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Vielä kerran Viljo ja Heppu hei

Vielä kerran Viljo ja Heppu hei on Heikki Kinnusen vuonna 1985 julkaistu albumi.

Albumi sisältää ÄWPK – Älywapaa palokunta- ja Soitinmenot-viihdesarjassa esitettyjä lauluja. Kappaleissa esiintyivät muun muassa Kinnusen esittämät Heppu, "Viljoa" kyselevä mies ja "Eikö olekin mielenkiintoista?"-lausahdusta hokeva mies.

Kappaleet on säveltänyt George Romain alias Aarno Raninen ja sanoittanut Alan Dorkin alias Pertti Reponen.

Kappaleet
 Eikö olekin mielenkiintoista
 Heppu hei
 Pylypyllyllyy
 Vielä kerran Viljo
 Sesam – aukene
 Sun heppus lähtee nyt
 Samma här
 Lauri ja Viljo (tunnetaan myös nimellä Heppi hervahtaa)
 Pyromaanit
 Lycka till

Vuoden 1985 albumit
Heikki Kinnusen albumit
Kauppaopiston naiset

Kauppaopiston naiset on Kari Peitsamon ensimmäinen single ja samalla ensimmäinen julkaisu. Kappale on Peitsamon säveltämä, sanoittama ja sovittama. Kappaleen ovat levyttäneet myös Osmo’s Cosmos, Jean S., Sami Jones & Vaeltava koira, Niko Ahvonen ja Larharyhmä. Singlen B-puolella on kappale ”Soft Ice”.

Peitsamo on levyttänyt kappaleesta vuonna 2012 uuden version albumilleen Kitarani haluaa rakastella äitiäsi rajusti. Uudessa versiossa säestäjänä toimii Kari Peitsamo Road Hogs ja vierailevana taustalaulajana esiintyy Sipe Santapukki.

Peitsamo levytti kappaleesta jälleen uuden version vuonna 2017 julkaistavalle albumilleen 60. Uusi versio julkaistiin digisinglenä 12. toukokuuta 2017.

Kokoonpano 
 Kari Peitsamo – kitara ja laulu
 Juuso Nordlund – basso
 Kaj Martin – rummut
 Juice Leskinen – taustalaulu

+

 Pekka Nurmikallio – tuottaja, äänittäjä

Soundtrack 
Kauppaopiston naiset on musiikkina samana vuonna ilmestyneessä Risto Jarvan elokuvassa Jäniksen vuosi.

Lähteet 

Kari Peitsamon kappaleet
Vuoden 1977 kappaleet
Lehtolitukka

Lehtolitukka (Cardamine impatiens) on Euroopassa ja Aasiassa laajalle levinnyt valkokukkainen ristikukkaiskasvi. Lehtolitukka on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.

Ulkonäkö ja koko 
Lehtolitukka on yksi- tai kaksivuotinen kasvi ja kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Sen varsi on kalju ja särmikäs. Maata vasten olevan tyviruusukkeen lehdet kuihtuvat nopeasti. Lehtolitukan parilehdykkäiset varsilehdet ovat korvakkeelliset ja lehdykät kapeita ja hampaisia tai liuskaisia. Varsilehtiä on 4–20. Kasvi kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa pienin valkoisin kukin ja on itsepölytteinen. Terälehdet ovat 2–4 mm pitkiä, 0,6-1,2 mm leveitä, soikeat, hieman verholehtiä pitempiä, valkoisia. Heteitä on 6. Kukkien kuihduttua kasvavat pötkömäiset hedelmät eli lidut.Lidut ovat 20–30 mm pitkiä, litteitä, tasapaksuja, melkein peränsä suuntaisia. Lituperät ovat n. ¼ lidusta, yläviistoja. Kypsät lidut avautuvat räjähdysmäisesti kosketuksesta. Siemenet ruskeita, pitkänomaisia, 1,1-1,5 x 0,8-1 mm.

Levinneisyys 
Lehtolitukkaa kasvaa Pohjois-Espanjasta ja Britteinsaarilta Keski-Euroopan kautta Keski-Venäjälle. Lajia tavataan laajasti myös Aasiassa Japaniin saakka sekä Siperiassa. Pohjois-Amerikassa se on harvinainen tulokaslaji. Pohjoismaissa lehtolitukka kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa lehtolitukkaa on tavattu vain Varsinais-Suomesta Houtskarista ja Karjalohjalta. Laji löydettiin Suomesta vasta vuonna 1987.

Elinympäristö 
Lehtolitukka kasvaa rehevissä, tuoreissa metsissä, lehdoissa ja rantapensaikoissa jotka ovat pienilmastoltaan kosteana säilyviä paikkoja.  Suomen esiintymät sijaitsevat kaikki saarissa tai luodoilla.

Lähteet 
 Pykälä, Juha: Lehtolitukka. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 92.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
Laji.fi: Lehtolitukka (Cardamine impatiens)
ITIS: (Cardamine impatiens)
Flora of North America: (Cardamine impatiens) 
Flora of China: (Cardamine impatiens) 

Litukat
Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Nan Goldin

Nan Goldin (s. 1953) on merkittävä yhdysvaltalainen valokuvataiteilija ja dokumenttivalokuvaaja.

Elämäkerta

Goldin syntyi Washington DC:ssä ja kasvoi DC:n esikaupungissa Marylandissa, mutta karkasi kotoa ja oli eri kasvattiperheissä. Myöhemmin hän opiskeli Satya Community Schoolissa Bostonissa, missä opettaja esitteli hänelle kameran vuonna 1968, kun hän oli 15-vuotias. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä oli Bostonissa vuonna 1973, perustuen hänen valokuvaamiselleen kaupungin homo- ja transvestiittiyhteisöjen keskellä, joille hänet esitteli hänen ystävänsä David Armstrong. Goldin valmistui 1977 Tuftsin yliopiston Bostonin School of the Museum of Fine Artsista, jossa hän työskenteli pääasiassa Cibachrome-vedosten kanssa.

Valmistumisensa jälkeen hän muutti New Yorkiin ja aloitti post-punk- ja new wave -musiikkipiirien dokumenttivalokuvauksen. Hän kuvasi myös kaupungin energistä homoalakulttuuria 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa, mennen vähitellen Boweryn kovien huumeiden alakulttuuriin. Nämä vuosina 1979–1986 otetut kuvat muodostavat hänen maineikkaan työnsä The Ballad of Sexual Dependency. Kuvien valokuvaestetiikka ilmentää huumeiden käyttöä, väkivaltaa, aggressiivisia pariskuntia ja omaelämäkerrallisia hetkiä. Suurin osa hänen Ballad-kohteistaan kuoli 1990-luvulla  joko huumeiden yliannostukseen tai AIDSiin; mukaan lukien hänen läheiset ystävänsä ja usein kuvauksen kohteena olleet Greer Lankton ja Cookie Mueller. Balladin jatkoksi hän yhdisti kuviaan kahteen muuhun sarjaan: I'll Be Your Mirror ja All By Myself.

Vuonna 2007 Goldinille myönnettiin Hasselblad-palkinto.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nan Goldin Kiasman sivuilla
 Nan Goldin Museum of Contemporary Photographyn sivuilla 
 Nan Goldin Galerie Yvon Lambertin sivuilla 
 Goldinin haastattelu Foto Tapetassa 

Yhdysvaltalaiset valokuvaajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Teuvo Ihanus

Teuvo Ihanus (s. 1932 Tohmajärvi, Suomi) on suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.

Ammattimuusikko 
Tohmajärvellä syntynyt Ihanus muutti Helsinkiin 1955. Hän tuli pian tunnetuksi johtamansa ja laajalti Suomea kiertäneen tanssiorkesterin myötä, jonka muita jäseniä olivat sittemmin Kullervo Linnan orkesteriin siirtynyt Reijo Viita (tenorisaksofoni, klarinetti, laulu), Göran Lindblad (rummut) ja Pentti Lausi (kitara). Ihanus vieraili yhdessä Viidan kanssa myös Unto Monosen sekä Matti Louhivuoren orkestereissa 1960-luvun alkupuolella, kunnes hän jatkoi oman orkesterinsa kanssa. Reijo Viidan mukaan heidän yhteistyöhönsä mahtui myös seitsemän kuukautta kestänyt yhtäjaksoinen päivittäinen esiintymisputki Ravintola Klaavassa, Helsingissä.

Sävellyksiä ja levytyksiä 
Ihanuksen levytetyin sävellys on harmonikkajenkka "Illan hämärtyessä", jonka ovat hänen lisäkseen levyttäneet muun muassa Erkki Ihalainen, Kari Lindqvist ja Maria Kalaniemi. Kappale on ollut myös Kultainen Harmonikka -kilpailijoiden vakio-ohjelmistoa, ja sen on levyttänyt neljä kyseisessä kilpailussa menestynyttä soittajaa. Muutoinkin Ihanuksen sävellystuotanto on keskittynyt lähinnä instrumentaaliseen viihdeharmonikkamusiikkiin.

Ihanus on levyttänyt sooloharmonikkalevyjä Aaro Kurkelan ja Taito Vainion kanssa. Hänen levytyksiään on sittemmin julkaistu uudelleen useilla harmonikkamusiikkiin keskittyneillä kokoelmalevyillä.

Diskografia
 Teuvo Ihanus ja Aaro Kurkela, Illan hämärtyessä, (Jp-musiikki, 1981)
 Teuvo Ihanus ja Taito Vainio, Pelimannituulella, (Teuvo Ihanus TIV001; single, omakustanne, levytysvuosi 1993??)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset harmonikansoittajat
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Reisjärven Voima

Reisjärven Voima on Reisjärvellä sijaitseva, paikkakunnan vanhin urheilun yleisseura, joka on 1990-luvulta alkaen profiloitunut eritoten nyrkkeilyssä.

Historia 
Vaikka suojeluskuntajärjestön piirissä oli harrastettu myös urheilua, oli Reisjärven ensimmäinen varsinainen urheiluun erikoistunut seura paikallisen työväenyhdistyksen syksyllä 1926 perustama Reisjärven Voimistelu- ja Urheiluseura Voima. Se on myös Oulun piirin vanhimpia TUL:n alaisia seuroja.

Seuran ajatuksena alusta alkaen oli pyrkiä elvyttämään leveälti paikkakunnan urheiluelämää, ja sen aktiviteeteissa olivatkin juoksut, hyppylajit, heitot ja moniottelut sekä talvella hiihto. Toiminnan elvyttyä pitkähkön laman jälkeen 1970-luvun puolivälissä on seuran profiloituneimmaksi lajiksi noussut nyrkkeily. 1980-luvun alussa Reisjärven Pilke ja Voima koordinoivat pienellä paikkakunnalla keskenään, mitä urheilulajeja eri seuroissa harrastetaan, mikä auttoi keskittämään resursseja.

Nyrkkeily ja voimailu
Voiman juniorinyrkkeilijät ovat nousseet Suomen parhaimmistoon sarjoissaan. Tommi Parkkila voitti nyrkkeilyn Pohjoismaiden mestaruuden ja EM-pronssia 18-vuotiaiden sarjassa 1995 sekä Tiina Parkkila naisten SM-kultaa 1997 ja hopeaa 1998. Vuonna 2002 Jaakko Myllylä ja Torsti Parkkila voittivat SM-pronssia yleisessä sarjassa. Vuonna 2006 Myllylä olikin jo kolmatta kertaa Suomen mestari 64 kg:n miesten sarjassa ja kesällä 2007 hän oli yksi kuudesta suomalaisesta nyrkkeilyn ABA-listan 20 parhaasta nyrkkeilijästä Euroopassa omassa sarjassaan.

Seuran menestynein voimailija on painonnostaja Jaana Alakoski, joka oli EM-kisoissa SM-hopeamitalin saavutettuaan yhdestoista 1998.

Muut lajit 
Muina lajeina seuran sivusto mainitsee lentopallon, jalkapallon ja kaukalopallon, joissa sen joukkueet pelaavat alatason sarjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Reisjärven Voiman sivusto

Suomalaiset nyrkkeilyseurat
Voima
Vuonna 1926 perustetut urheiluseurat
Jokapaikan Viljo

Jokapaikan Viljo on vuonna 1985 julkaistu albumi, jossa esiintyivät Heikki Kinnunen, Leo Lastumäki ja muut Älywapaat palokuntalaiset, kuten muun muassa Titta Jokinen.

Albumilla olevat kappaleet ovat lauluja, jotka on esitetty viihdesarjassa ÄWPK – Älywapaa palokunta. 

Kappaleet on säveltänyt Aarno Raninen ja sanoittanut Pertti Reponen.

Kappaleet
 Jokapaikan Viljo 
 Onks Viljoo näkynyt 
 Vanhanpa kansanpa konstejapa muistelen 
 Pieni tulitikkutyttö 
 Tulennielijä 
 Lycka Till 
 Ahaa-Tango 
 Tulivuori (Calypso) 
 Kamina-Kaisa 
 Ei savua ilman tulta 
 Tuhkavalssi 
 Älywapaa palokuntalaulu

Vuoden 1985 esikoisalbumit
Heikki Kinnusen albumit