joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Patrick Fernández Flores

Patrick Fernández Flores (26. heinäkuuta 1929 Ganado, Texas – 9. tammikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Galvestonin hiippakuntaan 26. toukokuuta 1956 ja nimitettiin San Antonion arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Italican titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Raimondi, jota avustivat Francis James Furey ja John Louis Morkovsky.

Flores sai 4. huhtikuuta 1978 nimityksen El Pason piispaksi (virkaan asettaminen: 29. toukokuuta) ja 23. elokuuta 1979 San Antonion arkkipiispaksi (virkaan asettaminen: 13. lokakuuta). Hän jäi eläkkeelle 29. joulukuuta 2004.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Héctor Luis Lucas Peña Gómez

Héctor Luis Lucas Peña Gómez (s. 18. lokakuuta 1929) on kuubalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Cuban arkkihiippakuntaan 26. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Novalicianan titulaaripiispaksi 12. tammikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cesare Zacchi, jota avustivat Pedro Claro Meurice Estiu ja Francisco Ricardo Oves Fernández.

Peña Gómez sai 8. tammikuuta 1979 nimityksen Holguínin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 14. marraskuuta 2005.

Lähteet 

Kuubalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Bruno Kreisky -palkinto

Bruno Kreisky -palkinto on kahden vuoden välein jaettava palkinto, joka perustettiin lokakuussa vuonna 1976 Itävallan liittokansleri Bruno Kreiskyn 65-vuotissyntymäpäivän kunniaksi. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin vuonna 1979.

Palkinto jaetaan ihmisoikeuksia edistäneille. Palkinto jaettiin vuonna 1993 kahteen osaan. Ensimmäinen osa myönnettiin ihmisoikeuksiin ja toinen kansainvälisiin suorituksiin. Palkintosumma on noin 7 000–30 000 euroa.

Palkinnon jakaa Bruno Kreisky Preis für Verdienste um die Menschenrechte. Palkinnon saajat valitsee Bruno Kreisky säätiön johtokunta yhdessä kansainvälisen juryn kanssa.

Palkinnon saajat

Lähteet

Aiheesta muualla
Bruno Kreisky Preis für Verdienste um die Menschenrechte, Bruno Kreisky Stiftung 
Bruno Kreisky Prize for Services to Human Rights, Bruno Kreisky Stiftung 

Ihmisoikeuspalkinnot
Swift

Swift voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

 SWIFT eli Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication hoitaa pankkien tunnusnumeroiden rekisteröinnin ja pitää yllä luetteloa näistä numeroista
 SWIFT-koodi (SWIFT-osoite) tarkoittaa ISO 9362 -standardin mukaista pankin tunnusnumeroa
 Swift Current, kaupunki Saskatchewanissa, Kanadassa
 Swift, varhaisperunalajike
 Swift-teleskooppi, Maata kiertävä gammapurkauksia tutkiva teleskooppi
 Supermarine Swift, nuolisiipimallinen suihkuhävittäjä
 Swift-roottori, vaaka-akselinen tuuliturbiini
 Suzuki Swift, automalli
 Swift, Applen vuonna 2014 julkaisema ohjelmointikieli

Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia 
 Swift (1549), 60-tonninen alus
 HMS Swift Prize (1689), 20-tykkinen kuudennen luokan alus
 HMS Swift (1695), kuusitykkinen prikantiini
 HMS Swift (1697), 10-tykkinen alus
 HMS Swift (1699), nelitykkinen sluuppi
 HMS Swift (1704), Swift-luokan 12-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1721), Otter-luokan 12-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1741), Drake-luokan 10-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1761), 10-tykkinen kutteri
 HMS Swift (1763, kutteri), kuusitykkinen kutteri
 HMS Swift (1763), Swift-luokan 14-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1773), kahdeksantykkinen sluuppi
 HMS Swift (1777), Swan-luokan 14-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1779), 16-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1783), kuusitykkinen sluuppi
 HMS Swift (1793), Hawk-luokan 16-tykkinen sluuppi
 HMS Swift (1794), kuunari
 HMS Swift (1798), Suurten järvien tykkivene
 HMS Swift (1804), 16-tykkinen prikisluuppi
 HMS Swift (1817), kutteri/emälaiva
 HMS Swift (1835), kahdeksantykkinen priki
 HMS Swift (1879), tykkivene
 HMS Swift (TB81), torpedovene
 HMS Swift (1907), hävittäjä
 HMS Swift (G46), S-luokan hävittäjä
HMS Swift (P243), Peacock-luokan korvetti.

Sukunimenä 
 Alfred Swift (1931–2009), eteläafrikkalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti
 Ben Swift (s. 1987), englantilainen rata- ja maantiepyöräilijä
 Clive Swift (1936–2019), englantilainen näyttelijä
 Frank Swift (1913–1958), englantilainen jalkapalloilija
 Graham Swift (s. 1949), englantilainen kirjailija
 Jonathan Swift (1667–1745), irlantilainen anglikaanipappi, kirjailija ja runoilija
 Kim Swift (s. 1983), yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija
 Lewis A. Swift (1820–1913), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
 Michael Swift (s. 1987), eteläkorealais-kanadalainen jääkiekkoilija
 Stephanie Swift (s. 1972), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Taylor Swift (s. 1989), yhdysvaltalainen countrylaulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Seulonnan keskeiset artikkelit
Joanne Shenandoah

Joanne Shenandoah (23. kesäkuuta 1957 – 22. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen laulaja ja muusikko. Hän kuului irokeesien alkuperäiskansaan.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset intiaanit
Yhdysvaltalaiset laulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Nainen ja yhteiskunta

Nainen ja yhteiskunta on Risto Jarvan ohjaama yhteiskunnallinen dokumentti vuodelta 1968, jonka tilasi Postisäästöpankki PSP. Elokuva voitti parhaasta tilauselokuvasta Jussi-palkinnon vuonna 1969.

Palkinnot
 Valtion elokuvapalkinto 1968 (50 000 markkaa).

Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 1968 suomalaiset elokuvat
Risto Jarvan ohjaamat elokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Puolanminttu

Puolanminttu (Mentha pulegium) eli vuoriminttu on aromaattisen tuoksuinen ruohokasvi minttujen suvussa. Sitä viljellään maustekasvina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Puolanminttu (Mentha pulegium)
Kasviatlas: Puolanminttu (Mentha pulegium) Suomessa.
ITIS: Mentha pulegium 
United States Department of Agriculture (USDA): Mentha pulegium 
Flora of China: Mentha pulegium 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Mentha pulegium 

Mintut
Duncan Jones

Duncan Zowie Haywood Jones (s. 30. toukokuuta 1971) on englantilainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnettuja elokuviaan ovat Kuu (2009) ja Source Code (2011). 

Jonesin seuraava elokuva on Warcraft: The Beginning, joka perustuu Warcraft-videopelisarjaan. Sen ensi-iltapäiväksi oli ilmoitettu 10. kesäkuuta 2016.

Jonesin vanhemmat ovat David Bowie ja Angela Bowie.

Filmografia 
 Whistle (2003, lyhytelokuva)
 Kuu (2009)
 Source Code (2011)
 Warcraft: The Beginning (2016)
 Mute (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
David Bowie
Moptin alue

Moptin alue () on hallintoalue Malin keskiosassa. Sen pinta-ala on 79 017 neliökilometriä. Alueella on 2 036 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).

Maantiede
Moptin alue muodostaa 6,3 % Malin pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Timbuktun ja lounaassa Ségoun alueisiin sekä kaakossa Burkina Fasoon.

Alueen läpi virtaa Nigerjoki, joka muodostaa Nigerin sisämaasuistoksi kutsutun laajan tulva-alueen. Muita luonnonalueita ovat Bandiagaran–Homborin ylänkö, Gondo-Mondoro ja Gourma. Järviä ovat Débo, Waladou, Korientzé, Korarou, Aougoundou ja Niangaye.

Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin ilmastovyöhykkeisiin. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 150 ja 750 millimetrin välillä.

Hallinnollinen jako ja asutus
Alue käsittää kahdeksan piiriä: Bandiagara, Bankass, Djenné, Douentza, Koro, Mopti, Ténenkou ja Youwarou. Niihin kuuluu 103 maalais- ja viisi kaupunkikuntaa. Kaupunkikuntia ovat Bandiagara, Djenné, Douentza, Mopti ja Ténenkou. Kyliä ja nomadiryhmiä on 2 078. 

Alueella asuu 14,0 % Malin väestöstä. Asukastiheys on Bamakon sekä Sikasson ja Ségoun alueiden jälkeen maan neljänneksi suurin, 26,2 henkeä neliökilometrillä. Kaupunkiväestön osuus on 9,8 %.

Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, dogoneja, bambaroita, markoja, bozoja, somonoja, songhaita ja boboja. Lisäksi on muun muassa tuaregeja, maureja ja moseja. Puhutuimmat kielet ovat dogon (41,4 %), fulani (25,9 %), bambara (11,1 %), bozo (9,1 %), songhai (4,4 %), tamašek (2,0 %) ja marka (1,8 %).

Talous
Tärkeimmät liikenneväylät ovat etelästä pohjoiseen johtava maantie RN16 sekä Nigerjoki. Sévaréssa Moptin lähellä on lentokenttä.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, fonio ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siipikarja sekä vähäisemmässä määrin kamelit ja siat. Kalastus tuottaa vuosittain 70 000–120 000 tonnia tuoretta, kuivattua tai savustettua kalaa. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan.

Nähtävyydet ja matkailu
Alueen nähtävyyksiä ovat Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvat Djenné ja Dogonimaa, Nigerin sisämaasuisto, historialliset Moptin, Homborin ja Hamdallahin keskukset sekä seudun eläimistö, perinteinen arkkitehtuuri ja käsityötaide. Matkailupalvelut ovat vielä vähäisiä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Moptin alueen sivusto 
 Moptin alueneuvoston sivusto
Kleinschmidt

Kleinschmidt on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Jutta Kleinschmidt, saksalainen moottoriurheilija
 Otto Kleinschmidt, saksalainen lintutieteilijä ja teologi
Varusteleka

Varusteleka on vuonna 2003 perustettu armeijatavaran erikoisliike. Yrityksen tilat sijaitsevat Helsingin Konalassa, jossa varasto- ja myymälätilaa on yhteensä 3 000 neliömetriä. Varusteleka on alansa suurimpia yrityksiä niin Suomessa kuin Euroopassakin; vuoden 2013 alussa se työllisti 53 henkilöä. Asiakaskunnan ja yrityksen kasvettua tarjontakin on kasvanut, ja alkuvuosien – lähestulkoon yksinomaan – halvan sotilasylijäämän lisäksi valikoimaan kuuluu nykyään lukuisia armeija- ja ulkoilualan tuotteita. Vuodenvaihteesta 2012–2013 alkaen Varusteleka on tuonut omalla brändillään markkinoille itse suunnittelemiaan ja valmistuttamiaan tuotteita, mukaan lukien keikkalaukkuja.

Varustelekan perusti sen omistaja Valtteri Lindholm ollessaan 21-vuotias. Yrityksen toimitusjohtajana toimi Henri Nyström vuoden 2015 syksyyn asti ja vuonna 2016 uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Jari Laine. Varustelekan liikevaihto oli 9,6 miljoonaa euroa vuonna 2016.

Markkinointi 
Varusteleka on tunnettu rempseästä viestinnästä ja markkinoinnista. Yritys on myös kerännyt puoleensa kritiikkiä esimerkiksi ”vaimonhakkaajapaitoina” () myymiensä hihattomien aluspaitojen takia.
Vaimonhakkaajapaita ei Mainonnan eettisen neuvoston mukaan kehottanut väkivaltaan eikä ollut hyvän tavan vastainen. Sen sijaan neuvosto antoi huomautuksen Jugoslavian armeijan baretista, jota myytiin nimellä kansanmurhabaretti. Kesällä 2018 yritys sai jo kolmannen huomautuksen neuvostolta. Yksityishenkilö oli kannellut serbialaisen kenttäpullo-pakki-yhdistelmän kuvauksesta, jossa oli sana "genocide". Pakkisysteemistä vitsailtiin, että se oli niin hankala, että siitä juotuaan kykeni hirmutekoihin ilman eri käskyä.

Vuoden 2013 tammikuussa Varusteleka nousi otsikoihin puolustusvoimien puututtua venäläisvalmisteisen Anglija-maastopuvun maahantuontiin ja myyntiin. Syynä oli puvussa käytetty suomalaisen M05-maastokuvion kopioksi väitetty väritys, joka on Suomessa mallisuojattu.

Yritys toimi Iron Sky -elokuvan pääsponsorina ja hoiti lähes kaiken puvustuksen.

Vuonna 2014 Varusteleka oli otsikoissa Arnold Schwarzeneggeriin liittyvän kampanjansa johdosta. Make Arnold Come-video oli huhtikuussa 2015 kerännyt yli 600 000 katselukertaa Youtubessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Varustelekan kotisivut
 Varustelekan Alasin-tietopankki

Suomalaiset yritykset
Konala
Verkkokaupat
Magellanin pilvet

Magellanin pilvet, Pieni Magellanin pilvi (SMC) ja Suuri Magellanin pilvi (LMC), ovat kaksi epäsäännöllistä kääpiögalaksia, jotka ovat nähtävissä eteläisen pallonpuoliskon taivaalla. Kummatkin pilvet ovat Linnunradan satelliittigalakseja ja kuuluvat näin ollen myös Paikalliseen ryhmään.

Pilvet on nimetty Fernão de Magalhãesin () mukaan.

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Linnunradan alaryhmä
Prozac Nation

Prozac Nation on Miramax Films -filmiyhtiön elokuva vuodelta 2001. Ohjaaja on Erik Skjoldbjærg. Pääosissa Christina Ricci, Anne Heche, Jessica Lange, Michelle Williams ja Jason Biggs. Elokuva perustuu Elizabeth Wurtzelin omaelämäkertaan, joka kuvaa hänen opiskeluvuosinaan kokemiaan masennusta ja lääkeaddiktiota. Nimi viittaa lääkemerkkiin, onnellisuuspilleriksi kutsuttuun mielialalääkkeeseen Prozaciin, jota hänelle määrättiin.

Elokuvan maailmanensi-ilta oli 8. syyskuuta 2001 Toronton elokuvajuhlilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Elämäkertoihin ja muistelmiin perustuvat elokuvat
Jonah Hill

Jonah Hill Feldstein (s. 20. joulukuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan komediarooleistaan elokuvissa Superbad (2007), Paksuna (2007), Forgetting Sarah Marshall (2008), Funny People (2009), Keikkaa pukkaa (2010), 21 Jump Street (2012), This Is the End (2013), 22 Jump Street (2014) ja War Dogs (2016) sekä myös vakavammista rooleistaan elokuvissa Moneyball (2011) ja The Wolf of Wall Street (2013), joista kummastakin hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.

Taustaa 
Jonah Hill Feldstein syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hänellä on nuorempi sisko Beanie Feldstein, joka on myös näyttelijä. Hänellä oli myös vanhempi veli Jordan Feldstein. Hill kasvoi Cheviot Hillsin naapurustossa Los Angelesissa.

Ura
Hill teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2004 elokuvassa I Heart Huckabees, jossa hän näytteli yhdessä Jason Schwartzmanin ja Dustin Hoffmanin kanssa. Hill pääsi myöhemmin näyttelemään suurempaa sivuroolia elokuvassa Paksuna. Hill oli ehdolla Teen Choice -palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Accepted (2006). Hän pääsi myös näyttelemään pääosaa elokuvassa Superbad. Hän sai roolistaan elokuvassa Moneyball (2011) sekä Golden Globe- että Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 2012 hän näytteli yhdessä Channing Tatumin kanssa elokuvassa 21 Jump Street. Hill sai myös pienen roolin Quentin Tarantinon elokuvasta Django Unchained. Vuonna 2013 Hill esiintyi elokuvassa The Wolf of Wall Street, josta hän sai uransa toisen parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden.

Hillin ensimmäinen elokuvaohjaus Mid90s ilmestyi vuonna 2018.

Yksityiselämä 
Hill tapasi Gianna Santosin vuonna 2018 ja he kihlautuivat syksyllä 2019 ja erosivat elokuussa 2020. Pari asui yhdessä Kalifornian Santa Monicassa Hillin omistamassa kartanossa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikanjuutalaiset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Oskari Kuitunen

Oskari Kuitunen (3. syyskuuta 1892 Kangasniemi – 22. syyskuuta 1972 Mikkeli) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kansanperinteen kerääjä ja runoilija. 

Kuitunen toimi opettajana Kangasniemen Harjunmaan koululla vuoteen 1959 saakka. Hän keräsi Kangasniemen alueelta sanoja ja sanontoja sekä noin 14 000 paikannimilappua.

Teoksia 
 Harrastamme rahan säästämistä : kansakoulun säästäväisyystunnin ohjelma. Etelä-Savon säästöpankkiyhdistyksen julkaisuja Nide 2. Etelä-Savon säästöpankkiyhdistys, 1945
 Kiteitä : runoja. Omakustanne 1963

Lähteet 
 
 Kotimaisten kielten keskus : Paikannimien kerääjät ja keruutulokset 
 Kangasniemen muuttuva rakennettu ympäristö : Harjunmaa (Jukka Joutsin Kangasniemi-sivusto)

= Viitteet 

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Paavo Montonen

Paavo Montonen (28. marraskuuta 1892 Uusikirkko – 23. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija. 

Montonen toimi Helsingin Sanomien Viipurin kirjeenvaihtajana 1927–1932 ja hän pakinoi Uusi Suomi-lehteen 1943–1944 nimimerkillä Jeremias. Montonen oli aktiivisesti mukana myös nuorisoseuraliikkeessä.

Teoksia 
 Rakkautta ja osuustoimintaa : yksinäytöksinen näytelmä. Osuuskauppojen iltamaohjelmistoa 4. Suomen osuuskauppojen keskuskunta, Helsinki 1920
 Niin täytyy olla : romaani. WSOY 1927
 Neljäkymmentä vuotta : Etelä-Karjalan nuorisoseuran 40-vuotiselta taipaleelta ; toim. Paavo Montonen. Etelä-Karjalan nuorisoseuran johtokunta, Viipuri 1930
 Valitse oikein : suositteleva luettelo eri kustantajien näytelmistä. Suomen nuorison liitto, Helsinki 1938
 Juhlakirja : Nuorisoseurajärjestö vuosina 1931-1941 ;  toim. Paavo Montonen. Suomen nuorison liitto, Helsinki 1941
 Etelä-Karjalan nuorisoseuraliikkeen historia 1 : Vuodet 1890-1917 ; toim. Paavo Montonen ; toimituskunta Erkki Paavolainen ym. Etelä-Karjalan nuorisoseura, Kerava 1943
 Vilho Tynkkynen : Vihreät liput : nuorisoseuralukemisto ; toimituskunta Paavo Montonen, M. E. Mäki, Vihtori Mäkelä. Suomen nuorison liitto, Helsinki 1949
 Etelä-Karjalan nuorisoseuraliikkeen historia 2 : Vuodet 1918-1950 ; toim. Paavo Montonen ; toimituskunta Erkki Paavolainen ym. Etelä-Karjalan nuorisoseura, Imatra 1950
 Kanneljärvi : kahdeksan kylän pitäjä. Kanneljärven historiatoimikunta, Lohja 1957

Lähteet 
 
 Harri Veijonen : Genealogia : toimittaja Paavo Montonen

Suomalaiset toimittajat
Pakinoitsijat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Sininen Saimaa

Sininen Saimaa on suomalainen matkailuaiheinen dokumenttielokuva vuodelta 1954.

Palkinnot
 Jussit 1955: lyhytelokuvan ohjaus: Väinö Vento.

Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Matkailuohjelmat
Vuoden 1954 suomalaiset elokuvat
Viapori (lyhytelokuva)

Viapori – Suomenlinna on vuonna 1972 valmistunut lyhyt dokumenttielokuva Suomenlinnan historiasta. Elokuva voitti vuonna 1972 parhaan lyhytelokuvan Jussin.

Elokuvassa käydään läpi Suomenlinnan historiaa alkaen ruotsalaisesta kaudesta. Ruotsalaisten kausi Suomenlinnassa päättyi vuonna 1808, kun Suomenlinna antautui kahden kuukauden piirityksen jälkeen venäläisille. Peippo käsittelee myös Suomenlinnan sisällissodan jälkeistä roolia, jolloin linnake oli vankileirinä jossa oli suuri kuolleisuus. Itsenäisyyden ajalta Peippo käsittelee Suomenlinnan historiaa vankilana ja työsiirtolana. Hän yhdistelee elokuvaa, maalauksia ja piirustuksia linnakkeen asukkaista, vangeista ja sotilaista ja lomittaa kerronnassaan linnakkeen menneisyyden nykyiseen aikaan turistikohteena.

Peippo käyttää elokuvassa kokeellisia elementtejä ja multimediatekniikoita elokuviin sovellettuna. Se oli tuolloin uutta suomalaisessa elokuvahistoriassa. Elokuvassa selostajana toimi Elias Härö. Peipon tausta kuvataiteilijana tulee esiin hänen kuvankäsittelystään elokuvassa.

Palkinnot 
 Jussi palkinto 1972: paras lyhytelokuva.
 Elokuvatuotannon laatutuki 1972 (50 000 mk). 
 Tampereen elokuvajuhlat 1973: kunniamaininta.
Lähteet:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Suomenlinna
Vuoden 1972 suomalaiset elokuvat
Pullmanin lakko

Pullmanin lakko () oli koko Yhdysvaltain laajuinen konflikti vuonna 1894.

Taustalla oli rautatievaunuja valmistaneen Pullman Palace Car Companyn päätös alentaa työntekijöidensä palkkoja 25 prosentilla vuoden 1893 laskusuhdanteen seurauksena. Yhtiön tehdaskaupungissa Illinoisin Pullmanissa lähellä Chicagoa ei kuitenkaan suoritettu vastaavia vuokrien alennuksia, joten työntekijöiden elinkustannukset nousivat äkisti. Tämän seurauksena noin 4 000 yhtiön työntekijää meni korpilakkoon 11. toukokuuta 1894. Yrityksen omistaja George Pullman ei kuitenkaan halunnut neuvotella lakkoilevien työntekijöiden kanssa. Tämän seurauksena Eugene V. Debs, aikansa suurimman rautatietyöntekijöiden ammattiliiton American Railway Unionin johtaja, julisti Pullmanin junat maanlaajuiseen boikottiin. Ammattiliittoon kuuluneet rautatietyöläiset 27:ssä osavaltiossa kieltäytyivät ajamasta Pullmanin valmistamia vaunuja, minkä takia Pullmanin oli pakko lopettaa vaunujen valmistaminen lakon ajaksi kokonaan.

American Railway Unionin boikotti alkoi 26. kesäkuuta. Seuraavan neljän päivän aikana 125 000 rautatietyöläistä lopetti työnteon vastalauseena työnantajiensa määräyksille käyttää myös Pullmanin vaunuja. Rautatieyhtiöt palkkasivat lakkoilevien työntekijöiden tilalle lakkorikkureita, mikä kiristi osapuolien välejä entisestään.

29. kesäkuuta Debs järjesti rauhanomaisen mielenosoituksen Blue Islandilla Illinoisissa lakkoilijoiden tueksi. Mielenosoitus kuitenkin yltyi väkivaltaiseksi ja osa mielenosoittajista sytytti alueelle tulipaloja ja suisti junia raiteilta. Tästä huolimatta ihmisten sympatiat olivat lakkolaisten puolella ja kymmenet tuhannet ihmiset jäivät pois töistä osoittaakseen tukeaan rautatieläisille.

Illinoisin kuvernööri John P. Altgeld sympatisoi lakkolaisia ja kieltäytyi käyttämästä sotilasjoukkoja mielenosoitusten hajottamiseen. Saadakseen mielenosoitukset päättymään presidentti Grover Cleveland päätti 4. heinäkuuta lähettää Illinoisiin liittovaltion sheriffejä sekä noin 12 000 armeijan sotilasta, komentajanaan Nelson Miles. Liittovaltion joukkojen saapuminen Blue Islandille johti mielenosoittajien ja armeijan yhteenottoon, jossa kuoli 13 ja haavoittui 57 lakkolaista. Lakko päättyi viikon sisällä ja joukot kutsuttiin takaisin 20. heinäkuuta.

Lakon aikana oikeusministeri Richard Olney oli ohjeistanut oikeusistuimet antamaan määräyksiä, joiden mukaan postinkulkua ja osavaltioiden välistä kauppaa hidastavat toimet (toisin sanoen lakko ja boikotti) tulisi lopettaa. Koska Debs ja muut ammattiyhdistysjohtajat eivät olleet noudattaneet näitä määräyksiä, heidät tuomittiin myöhemmin vankeuteen oikeuden halveksinnasta. Osavaltioiden välisen kaupan haittaamisen kriminalisointi liittyi vuoden 1890 Sherman Antitrust Act -lakiin. Pullmanin lakon jälkiselvittely osoitti, miten monopoliyrityksiä vastaan tarkoitettu antitrustilainsäädäntö käännettiinkin ammattiliittoja vastaan.

Lähteet 
 Pullman Strike Encyclopedia of Chicago. 
Pullman Strike  Encyclopædia Britannica Online Academic Edition

Yhdysvaltain taloushistoria
Mielenosoitukset ja levottomuudet Yhdysvalloissa
1894
Lakot Yhdysvalloissa
Hirtettyjen kettujen metsä (elokuva)

Hirtettyjen kettujen metsä on Jouko Suikkarin vuonna 1986 käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, joka perustuu Arto Paasilinnan samannimiseen romaaniin.

Elokuva on esitetty kolme kertaa televisiossa TV2-kanavalla: 1.1.1987, 24.8.1994 ja 28.12.1996.

Juoni
Alkoholisoitunut majuri Remes (Aarno Sulkanen) turhautuu kasarmilla ja pyytää virkavapaata. Siihen suostutaan sillä ehdolla, että Remes vetää vielä yhdet sotaharjoitukset. Niiden aikana Remes törmää ovelaan ammattirikolliseen Oiva Juntuseen (Markku Toikka), joka piilottelee kultaharkkoja metsässä. Roisto saa Lemmenjoelle kullanhuuhdontaan majurista apulaisen, joka suostuu melkein mihin tahansa, kun näkee tilaisuutensa tulleen ja vapauden koittavan.

Rooleissa

Muuta tietoa 

Jouko Suikkari (s. 1948) oli valmistunut ohjaajaksi Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja tv-linjalta vuonna 1977, käynyt Yleisradion ohjaajakurssin ja työskennellyt valokuvaajana, tv-toimittajana ja tv-ohjaajana. Hän kertoi lukeneensa Paasilinnan Hirtettyjen kettujen metsän heti romaanin ilmestyttyä vuonna 1983 ja ryhtyneensä välittömästi suunnittelemaan aiheesta elokuvaa. Alun perin Hirtettyjen kettujen metsästä piti tulla televisioelokuva, mutta lopulta se valmistui Yleisradion ja Suikkarin oman yrityksen, keravalaisen Studio Artesis Oy:n yhteisenä tuotantona ja se päätettiin esittää ensin elokuvateattereissa. ”Tätä suunniteltiin kolme vuotta, filmattiin kolme kuukautta ja lopulta se piti saattaa teatterikuntoon kolmen päivän varoitusajalla”, Suikkari totesi ensi-illan kynnyksellä (Iltalehti 15.3.1986).

Esikoiselokuvansa ensi-illan aikaan Suikkarilla oli valmiina käsikirjoitus myös Paasilinnan romaanista Isoisää etsimässä, mutta TV2:n vetäydyttyä hankkeesta elokuva ei koskaan toteutunut. Suikkarin seuraava pitkä näytelmäelokuva Rundi valmistui 1990.

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Helena Ylänen ihmetteli ensi-ilta-arviossaan, miksi näin kömpelö ja visuaalisesti osaamaton ohjaus sinänsä hauskasta tarinasta on tuotu elokuvateattereihin. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-uusinnan alla 1994 sen vaikuttavan yllättävän hyvältä. Hänestä Jouko Suikkari ohjaa varmasti, käsikirjoitus on hyvin laadittu käsikirjoitus ja toteutus pohdittu. Sulkanen ja Toikka näyttelevät Fräntin mielestä hyvin, ja tarina tulee yhä kiinnostavammaksi loppua kohti.

Lähteet 

Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
CIDOC Conceptual Reference Model

CIDOC CRM (CIDOC Conceptual Reference Model) on johtava standardi kulttuuriperinnön tallennuksessa ja luokittelussa. Järjestelmää on laajennettu muun muassa MPEG-7-standardilla. Standardin kehittämisestä vastaa Center for Intercultural Documentation (CIDOC) -organisaatio.

CIDOC CRM:n päätarkoitus on mahdollistaa kulttuuriperintöön liittyvän tiedon siirtäminen eri muotoisistä lähteistä. Tähän pyritään tarjoamalla sisällön määritelmiä ja selvennyksiä, joiden avulla eri muotoiset tiedot voidaan muuttaa yleisesti ymmärrettävään muotoon. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi yhden instituution sisällä erilaisista omista tietolähteistä tai eri tahojen muodostamasta tiedosta Internetissä.

CRM määrittelee kulttuuriperinnön ja museoiden dokumentaatiossa käytettyjen tietokantarakenteiden semantiikkaa ja dokumenttien rakennetta pyrkien selittämään yleisellä tasolla nykyisin dokumentoitavaa sisältöä. Se ei kuitenkaan määrittele terminologiaa, jota tietosisällössä käytetään, eikä ohjeista, mitä pitäisi dokumentoida. 

Erityisiä tavoitteita, joihin CRM pyrkii, ovat: 
Tuoda tietojärjestelmien kehittäjille tietoa käsitemallintamisesta, jonka avulla kulttuuriperintötieto voidaan tehokkaasti rakenteistaa ja luoda relaatioita.
Toimia yleisenä kielenä, jonka avulla kehittäjät voivat muotoilla kulttuuriperintöön liittyvän sisällön hallintaa tukevia vaatimuksia ja toiminnallisuutta.
Toimia muodollisena kielenä, jonka avulla yleiset tietosisällöt voidaan tunnistaa eri muotoisista lähteistä. Erityisesti niin, että voidaan tehdä automaattisia tiedonsiirtoja ilman tiedon merkityksen katoamista.
Helpottaa kyselyjä yhteen liitetyistä aineistoista perusluokkien yleisen mallin ja suhteiden avulla.
Auttaa muokkaamaan vapaasti kirjoitettua informaatiota rakenteiseen muotoon.

Katso myös
 OWL (Web Ontology Language) – W3C:n standardoima tiedon kuvailukielien perhe.
 Tallennetuotanto

Aiheesta muualla
 The CIDOC CRM Website

W3C-standardit
Museot
Kulttuuriperintö
Brigitte Lahaie

Brigitte Lahaie (s. 12. lokakuuta 1955, Tourcoing, Ranska) on ranskalainen radiotoimittaja ja entinen pornonäyttelijä, joka on näytellyt myös eroottisissa elokuvissa sekä mainstream-elokuvissa. Lahaien ura aikuisviihteen parissa rajoittuu vuosiin 1976-1980, jona aikana hän ehti esiintyä kymmenissä pornoelokuvissa.

Lahaie jätti aikuisviihteen vähitellen 1970-luvun lopulla. Vuonna 1978 hän näytteli pienen roolin Jean Rollinin eroottisessa kauhuelokuvassa Les raisins de la mort ja jo vuotta myöhemmin hän oli pääosassa saman ohjaajan elokuvassa Fascination. Yhteistyö Rollinin kanssa oli alkanut jo aiemmin hardcore-pornon merkeissä. Lahaien näyttelijänura on jatkunut aina 2000-luvulle saakka useilla sivu- ja päärooleilla. Aktiivisimmillaan hän oli 1980-luvulla.

Vuosina 2001–2016 Lahaie juonsi RMC-kanavalla seksuaalisuuteen ja rakkauteen keskittyvää päivittäistä radio-ohjelmaa Lahaie, l'Amour et Vous.

Lähteet 

Ranskalaiset pornonäyttelijät
Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruben Östlund

Claes Olle Ruben Östlund (13. huhtikuuta 1974 Styrsö, Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 

Östlund työskenteli 1990-luvulla hiihtokeskuksissa ja teki lasketteluelokuvia. Myöhemmin hän opiskeli elokuvan tekoa Göteborgin yliopiston elokuvakoulussa. Östlund kiittää, että koulussa kannustettiin etsimään omaa ääntä ja tuettiin ensisijaisesti taiteilijoita, mikä on ”erityistä nykypäivän kaupallisen elokuva-ajattelun keskellä”.

Östlundin elokuva Play (2011) perustui uutiseen, jossa kerrottiin kuinka somalipojat ryöstivät samanikäisiä poikia ruotsalaisessa kauppakeskuksessa. Östlund päätti tehdä siitä provokatiivisen elokuvan. Valmistumisvuonnaan 2011 se esitettiin Cannesissa ja herätti toimittajat kysymään, onko hän rasisti. Elokuva sai vuonna 2012 Guldbagge-palkinnon parhaasta ohjauksesta ja parhaasta kuvauksesta.

Östlund vieraili kesäkuussa 2012 Sodankylän elokuvajuhlilla, missä esitettiin hänen neljä pitkää elokuvaansa ja yksi lyhytelokuva.

Östlund on voittanut Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun kahdesti, vuonna 2017 elokuvallaan The Square ja 2022 elokuvallaan Triangle of sadness.

Filmografia 
 Låt dom andra sköta kärleken (lyhytelokuva, 2001)
 Familj igen (lyhytelokuva, 2002)
 Gitarrmongot (2004)
 Kohtaus nro 6882 elämästäni (Scen nr: 6882 ur mitt liv, lyhytelokuva, 2005)
 Nattbad (lyhytelokuva, 2006)
 De ofrivilliga (2008)
 Händelse vid bank (lyhytelokuva, 2009)
 Play (2011)
 Turisti (2014)
 The Square (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Svensk Filmadatabas.  

Ruotsalaiset elokuvaohjaajat
Ruotsalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Windsor Spitfires

Windsor Spitfires on jääkiekon juniorijoukkue joka pelaa OHL-liigassa. Windsor Spitfires on voittanut Memorial Cupin kaksi kertaa peräkkäin, vuosina 2009 ja 2010. Lisäksi seura voitti historiansa kolmannen mestaruuden vuonna 2017. Windsor Spitfiresissä pelanneet merkittävimmät pelaajat ovat ainakin Taylor Hall (OL) ja Ryan Ellis (P). Molemmat pelaavat NHL:ssä; Taylor Hall pelaa Buffalo Sabresissa ja Ryan Ellis pelaa Nashville Predatorsin riveissä.

Joukkue kaudella 2022–2023 

Lähde: EliteProspects

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Marc Savard 
 Apuvalmentaja: Andy Delmore 
 Apuvalmentaja & Henkilöstöjohtaja: Jerrod Smith 
 Maalivahtivalmentaja: Perry Wilson 
 Videovalmentaja: Johnathan Moran 
 Fysiikkavalmentaja: Aaron English 
 Luisteluvalmentaja: Kathy McLlwain 
 Huoltopäällikkö: J.R. Grant 
 Puheenjohtaja: John Savage 
 Toimitusjohtaja: Bill Bowler 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja & Kykyjenetsinnänjohtaja: Frank Evola 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Windsor Spitfiresin verkkosivut 
 Windsor Spitfiresin EliteProspects sivut

Ontariolaiset jääkiekkoseurat
Elizabeth Gillies

Elizabeth Egan ”Liz” Gillies (s. 26. heinäkuuta 1993 Haworth, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tunnettu muun muassa Victorious-nuortensarjasta, joka on nähty Nickelodeon-kanavalla. Gillies esitti sarjassa Jadea, joka on melko ilkeä kaikille.

Gillies debytoi Broadwaylla vuonna 2008 musikaalissa 13, jossa hän näytteli Lucya. Hän esiintyi myös muun muassa Virgin Mobilen mainoksessa ennen kuin sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta Donnellyn mafiaveljet.

Vuonna 2017 Gillies alkoi näytellä Fallon Carringtonia televisiosarjassa Dynastia, joka pohjautuu 1980-luvun samannimiseen saippuasarjaan. Alkuperäisessä Dynastiassa hahmoa esittivät Pamela Sue Martin ja Emma Samms.

Gillies on myös Winx-piirrossarjan Daphnen ääninäyttelijä. Hän on näytellyt myös elokuvassa The Clique, joka julkaistiin suoraan DVD:lle.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Caruana

Caruana on maltalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Charles Caruana (1932–2010), gibrartarilainen katolinen piispa
 Fabiano Caruana (s. 1992), italialais-yhdysvaltalainen shakin suurmestari
 Mauro Caruana (1867–1943), maltalainen katolinen arkkipiispa
 Peter Caruana (s. 1956), gibraltarilainen poliitikko
John Harington

Sir John Harington (joskus myös muodossa Harrington; 4. elokuuta 1560 Kelston, Somerset, Englanti – 20. marraskuuta 1612 Kelston, Somerset, Englanti) oli englantilainen hovimies, kirjailija, keksijä ja taiteilija, joka tunnetaan parhaiten WC-pöntön keksijänä. Harington oli merkittävä jäsen kuningatar Elisabet I:n hovissa. Hän kuitenkin menetti runojensa ja muiden kirjoitustensa takia suosionsa Elisabetin sekä tämän seuraajan Jaakko I:n silmissä.

WC-pöntön keksiminen 
Harington rakennutti vuonna 1596 kaksi WC-pönttöä: toisen itselleen ja toisen kuningatar Elisabet I:lle. Hän julkaisi myös keksinnöstään teoksen A New Discourse upon a Stale Subject: The Metamorphosis of Ajax. Kirja sisälsi poliittisia viittauksia Elisabetin suosikki Robert Dudleyyn, mistä kuningatar suuttui ja jonka seurauksena Harington karkotettiin hovista. Lisäksi Haringtonia arvosteltiin kirjasta niin, että hän luopui viemäröintialasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset keksijät 
Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1560 syntyneet
Vuonna 1612 kuolleet
Luka Magnotta

Luka Rocco Magnotta, syntymänimeltään Eric Clinton Kirk Newman  (s. 24. kesäkuuta 1982) on kanadalainen pornonäyttelijä ja -malli, joka murhasi ja paloitteli 33-vuotiaan kiinalaisopiskelija Jun Linin. Linin ruumiinosia oli murhan jälkeen postitettu Kanadan konservatiivipuolueelle ja Kanadan liberaalipuolueelle. Murha oli kuvattu videolle, jota levitettiin Internetissä nimellä 1 lunatic 1 ice-pick. Videolla näytetään muun muassa, kuinka Magnotta puukottaa sänkyyn sidottua Liniä jääpiikillä ja veitsellä ja leikkaa elottoman Linin pään irti asettaen sen piironkilaatikkoon. Videon loppupuolella hän myös irrottaa hänen kätensä ja käyttää sitä itsetyydytykseen ja lopulta harrastaa anaaliseksiä silvotun ruumiin kanssa syöttäen palasia siitä koiralle. Magnottaa oli aiemmin epäilty Internetissä levitettyjen kissantappovideoiden tekijäksi.

Magnotta pakeni Kanadasta Eurooppaan ja Interpol julkaisi hänestä etsintäkuulutuksen. Hänet pidätettiin 4. kesäkuuta 2012 berliiniläisessä internetkahvilassa, jossa hän oli etsinyt kuvia ja uutisia itsestään.

Oikeus tuomitsi Magnottan joulukuussa 2014 murhasta elinkautiseen vankeuteen, josta on mahdollista anoa ehdonalaiseen pääsyä 25 vuoden istumisen jälkeen. Hän sai lisäksi 19 vuoden vankeusrangaistuksen muista rikoksista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.iltalehti.fi/ulkomaat/2012060615677107_ul.shtml

Vuonna 1982 syntyneet
Kanadalaiset näyttelijät
Homopornonäyttelijät
Kanadalaiset murhaajat
Kanadalaiset elinkautisvangit
Nekrofiilit
Elävät henkilöt
Hannele Kylänpää

Hannele Kylänpää (s. 1948) on suomalainen kuvanveistäjä. Kylänpää opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemian koulussa. Hänet tunnetaan etenkin lapsi- ja eläinaiheisista veistoksistaan.

Mitalitaiteilijana Kylänpää on suunnitellut mm. Helsingin  450-vuotismitalin.

Julkiset teokset 

Kylänpään julkisia teoksia ovat mm. Rovaniemellä sijaitseva suurikokoinen Äiti Lappi -patsas, Pasilassa sijaitseva Vedet-teos ja Silja (Frans Emil Sillanpään romaanin Nuorena nukkunut päähenkilö) Hämeenkyrössä sekä Heinäveden kirjaston edessä sijaitseva Otto Kotilaisen muistomerkin veistos Lintupoika (1990).

Kotkalaisessa Sapokan vesipuistossa ollut Kylänpään pronssinen sorsaveistos, emo ja poikanen, varastettiin 2004. Sen emo tuli esiin tv-ohjelman kuvauksissa syksyllä 2013. Arvioitavaksi tuonut henkilö oli ostanut sen huutokaupasta. Teos on palautettu paikalleen.

Kuvia julkisista teoksista

Palkinnot ja tunnustukset

 1976 Suomen Taideyhdistys: Dukaattipalkinto
 2008 Suomen Taideyhdistys: Tunnustuspalkinto merkittävästä elämäntyöstä
 2012 taiteilijaeläke

Lähteet

Aiheesta muualla 
Äiti Lappi-teos
Kylänpää teoksia Helsingissä 
Helsingin taiteilijaseura

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
CoCom

CoCom eli  Coordinating Committee for Multilateral Export Controls oli länsiliittouman perustama tuonti- ja vientialan järjestö, joka perustettiin viiden vuoden aikana toisen maailmansodan jälkeen  juuri kylmän sodan alkuvaiheissa ja jonka päämääränä oli säädellä huipputeknologian vientiä SEV:n ja Varsovan liiton maihin. CoCom lopetettiin kylmän sodan jälkeen 31. maaliskuuta 1994, ja se korvattiin Wassenaarin sopimuksella.

Laki ja säännöt 
Yhdysvalloissa CoComin toiminta perustui 1960-luvulla säädetyn AECA-lain (Arms Export Control Act) nojaan, jota valvottiin Yhdysvaltain ulkoministeriön ITAR-osaston kautta (International Traffic in Arms Regulations). Tämä organisaatio toimii yhä edelleen.

Jäsenet 

CoComin ulkopuolelle jäivät seuraavat valtiot, jotka kuitenkin tekivät sen kanssa yhteistyötä: Irlanti, Itävalta, Ruotsi, Suomi, Sveitsi ja Uusi-Seelanti.

Suomi ja CoCom
Suomi ulkopoliittisesti puolueettomana maana ei osallistunut Neuvostoliiton vastaiseen teknologiavientikieltoon, mutta vientikieltoluetteloa ylläpiti yksityinen Suomen Metalli-, Kone- ja Sähköteknisen Teollisuuden Keskusliitto, koska Suomen valtio ei voinut puolueettomuutensa vuoksi hallinnoida neuvostovastaisen vientikieltojärjestön toimintoja. Käytännössä vientikiellossa oleville laitteille tai tuotteille, joissa oli käytetty vientikielto-osia, ei myönnetty kauppa- ja teollisuusministeriön alaisesta lisenssivirastosta vientilupaa.

Liikemiesten salakuljetettua 1980-luvulla VAX-tietokoneen Neuvostoliittoon, langetti siitä oikeus Suomessa tuomion. Myöhemmissä oikeusasteissa tutkittiin, oliko kauppa merkinnyt tosiasiassa sitä, että Neuvostoliittoon olisi viety jotain sellaista, mitä sillä ei todella olisi ollut tai voinut olla ja tuomio muutettiin vapauttavaksi Suomen lain vastaisena.

Suomen valtiosopimuksiin perustumaton osallistuminen COCOMin oli Nokian toimintaedellytys, koska jos Suomi ei olisi osallistunut COCOMiin, olisi suomalaisilta yrityksiltä voitu kieltää yhdysvaltalaisen teknologian hankkiminen tai olisi vaikeutettu niiden kauppaa Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloille oli yllätys Rauma-Repola Oceanicsin valmistamien tutkimussukellusveneiden korkea taso, minkä vuoksi Rauma-Repolaa uhattiin vaikeuksilla, mikäli se jatkaa MIR-1 ja MIR-2 -kaltaisten sukellusveneiden valmistamista Neuvostoliitolle.

Rikkomukset
Vuosina 1982–1984 japanilainen Toshiba ja norjalainen Kongsberg toimitti kahdeksan tietokoneohjattua potkurien työstökonetta Neuvostoliittoon, joka oli CoComin vastainen. Yhdysvaltain viranomaiset katsoivat kaupan laittomaksi sillä perusteella, että ne paransivat neuvostosukellusveneiden kulkua. Yhdysvaltain kongressi antoi Toshiballe sanktiot ja esti yhtiön joidenkin vientituotteiden viennin Yhdysvaltoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 CoCom control lists, as published by the British Government
 CFAO 36-56 -- Export Controls Over Strategic and Military Goods 
 Establishment of New General License for Shipments to Country Groups QWY and the People's Republic of China
 The reincarnation of CoCom: Explaining post-war export controls
 Export Control Blog 

Kansainvälinen kauppa
Aseteollisuus
Kauppasaarrot
Yo La Tengo

Yo La Tengo (joskus lyhennettynä YLT) on yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye, joka perustettiin Hobokenissa, New Jerseyssä vuonna 1984. Vuodesta 1992 kokoonpanoon on kuulunut Ira Kaplan (kitara, piano, laulu), Georgia Hubley (rummut, piano, laulu) ja James McNew (basso, laulu). Yhtye ei ole saanut suurta valtavirran menestystä, mutta silti sitä kutsutaan "kriitikoiden olennaisimmaksi yhtyeeksi" ja  vahvan kulttimaineen ylläpitäjäksi.

Diskografia

Studioalbumit
Ride the Tiger (1986)
New Wave Hot Dogs (1987)
President Yo La Tengo (1989)
Fakebook (1990)
May I Sing with Me (1992)
Painful (1993)
Electr-O-Pura (1995)
I Can Hear the Heart Beating as One (1997)
And Then Nothing Turned Itself Inside-Out (2000)
Summer Sun (2003); US No. 115
I Am Not Afraid of You and I Will Beat Your Ass (2006)
Popular Songs (2009)
Fade (2013)
Stuff Like That There (2015)
There's a Riot Going On (2018)
We Have Amnesia Sometimes (2020)

Kokoelmat
Genius + Love = Yo La Tengo (1996)
Mishmoshi-Moshi (2000)
Prisoners of Love: A Smattering of Scintillating Senescent Songs: 1985–2003 (2003
Yo La Tengo Is Murdering the Classics (2006)
They Shoot, We Score (2008)

EP:t
That Is Yo La Tengo (1991)
Upside-Down (1992)
Shaker (1993)
From a Motel 6 (1994)
Tom Courtenay (1995)
Camp Yo La Tengo(1995)
Little Honda (1997)
Autumn Sweater (1997
Danelectro (2000)
Nuclear War (2002)
Merry Christmas from Yo La Tengo(2002)
Today Is the Day (2003)
Here To Fall Remixes (2010)
Stupid Things (2012)

Yhdysvaltalaiset indie rock -yhtyeet
Aliina Pennanen

Aliina Soininen (o. s. Pennanen ; 7. marraskuuta 1887 Rautu – 11. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija. 

Soininen valmistui opettajaksi Heinolan seminaarista vuonna 1910. Hän toimi vuosina 1913–1955 opettajana Helsingin maalaiskunnan Pukinmäen kokeilukansakoulussa, jossa hän piti myös etiikanopetuksen kokeilutunteja.

Soinisen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Pennanen ja Anna Babkoff. Hän meni naimisiin 1918 Pellervo-Seuran konsulenttina toimineen agronomi Kaarlo Mikael Johnsson Soinisen (1889–1953) kanssa.

Teoksia 
Nimellä Aliina Pennanen:
 Valkeat kivet: satuja; kuvitus Rudolf Koivu. Otava, 1915.

Nimellä Aliina Soininen:
 Suurta ja pientä lasten maailmassa: siveysopin opetuksen kokeiluja kansakoulussa. 1. Otava, 1931.
 Koulukasvatuksen kokeilua Pukinmäen kokeilukansakoulussa 1913–1943. Valtioneuvoston kirjapaino, 1949.
Lisäksi hän teki oppikirjoja

Lähteet 
  (vanhentunut linkki)
 Ossian Mestertonin sukutukimussivusto: Pietari Juusten s. 1470 ja hänen jälkeläisiään yhteensä 7714 taulua: Taulu 2572
 Gunnar Johnsson: Savon Johnsson suku taulu IX. SSV 9(1925), s. 69–80

Viitteet

Aiheesta muualla
Karjala-tietokanta

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Čáslav

Čáslav () on kaupunki Keski-Böömin läänissä, Itä-Tšekin tasavallassa. Kaupungin pinta-ala on 26,46 km². Vuonna 2019 kaupungissa on 10 326 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kaupungin kotisivut

Tšekin kaupungit
Call Me Maybe

”Call Me Maybe” on kanadalaisen poplaulajan Carly Rae Jepsenin kappale hänen ensimmäiseltä EP-levyltään Curiosity. Kanadalainen levy-yhtiö julkaisi sen EP-levyn ensimmäisenä singlenä 20. syyskuuta 2011. Jepsen keräsi kappaleellaan kansainvälistä huomiota, kun Justin Bieber ja Selena Gomez kuulivat sen ja jakoivat sen Twitterissä. Hänet kiinnitettiin School Boy Records -levy-yhtiöön, jonka jälkeen single julkaistiin Yhdysvalloissa 22. helmikuuta 2012.

Kappaleesta tuli Jepsenin kansainvälinen läpimurto. Kappale sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Tanskassa, Ranskassa, Hollannissa, Norjassa, Puolassa ja Ruotsissa, sekä listaykköseksi Australiassa, Suomessa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa, Skotlannissa, Sveitsissä, Tšekissä ja Yhdysvalloissa.

”Call Me Maybe” palkittiin parhaan singlen Juno-palkinnolla vuonna 2013. Lisäksi se oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi parhaana popsooloesityksenä ja vuoden kappaleena.

Tausta ja kokoonpano 
Carly Rae Jepsen, Josh Ramsay ja Tavish Crowe tekivät kappaleen, ja sen tuotti Ramsay. Levy-yhtiö 604 Records julkaisi kappaleen Kanadassa 20. syyskuuta Curiosity-albumin ensimmäisenä singlenä. Tammikuussa 2012 poplaulajat Justin Bieber ja Selena Gomez olivat vierailulla Kanadassa, ja he kuulivat kappaleen radiosta. He tweettasivat siitä, jonka jälkeen Jepsen sai kansainvälistä huomiota sekä levytyssopimuksen School Boy Recordsin kanssa. Bieberin managerin Scooter Braunin mukaan Bieber ei ole koskaan aikaisemmin tukenut toista artistia tällä tavalla. Levy-yhtiö Interscope Records julkaisi kappaleen maailmanlaajuisesti.

Musiikkivideo 

Ben Knechtel ohjasi kappaleen musiikkivideon ja se julkaistiin 1. maaliskuuta 2012. Videon alussa Jepsen vakoilee viehättävää naapuriaan (näyttelijänä Holden Nowell), joka ajaa nurmikkoaan. Otettuaan paitansa pois naapuri huomaa Jepsenin vakoilevan häntä ja Jepsen piiloutuu ikkunan alle. Seuraavaksi kohtaus siirtyy autotalliin, jossa Jepsen harjoittelee yhtyeensä kanssa kappaletta. Harjoittelun jälkeen Jepsen pesee autoaan ja yrittää saada naapurin kiinnittämään huomiota itseensä. Hän kuitenkin putoaa auton konepelliltä ja naapuri auttaa hänet ylös. Tämän jälkeen naapuri katsoo, kun Jepsenin yhtye esittää kappaletta. Kun yhtye lopettaa soittamisen, Jepsen alkaa kirjoittaa omaa puhelinnumeroaan ja aikoo antaa sen naapurilleen, mutta huomaa naapurin antavan oman puhelinnumeronsa yhdelle yhtyeen miespuolisista jäsenistä.

Internet-ilmiö 
Carlos Pena ja Big Time Rush julkaisivat yhdessä Ashley Tisdalen, Justin Bieberin ja Selena Gomezin kanssa oman versionsa musiikkivideosta. Video on saavuttanut yli 65 miljoonaa katselukertaa. Myös Katy Perry on julkaissut musiikkivideosta oman versionsa ystäviensä kanssa, ja se on saavuttanut yli miljoona katselukertaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen musiikkivideo YouTubessa

Vuoden 2011 kappaleet
Carly Rae Jepsenin kappaleet
Porin Ooppera

Porin Ooppera on vuonna 1976 perustettu Satakunnassa toimiva alueooppera. Se tuottaa vuosittain oopperaproduktion yhdessä Pori Sinfoniettan ja Porin Oopperakuoron kanssa. Omien laulajien lisäksi solisteina on myös maakunnan ulkopuolelta tulevia vierailijoita. Porin Oopperan kotisalina on 2000-luvulla toiminut pääosin Promenadikeskus. 

Vuonna 2004 Porin Ooppera ja Pori Sinfonietta levyttivät Ari Rasilaisen johtamana Fredrik Paciuksen oopperan Kaarle-kuninkaan metsästys.

Lähteet
Porin Oopperan kotisivut
Pori Sinfonietta 

Oopperat Suomessa
Porin musiikki
Mustalahti (Tampere)

Mustalahti on Särkänniemen vieressä oleva lahti Tampereella Näsijärvessä Paasikivenkadun (ent. Paasikiventien) kyljessä. Aivan Mustanlahden vieressä satama-alueella on myös Kortelahti.

Mustalahden satama 

Mustanlahden rannalla on ollut satama 1830-luvulta lähtien, jolloin satama oli tärkeä sisävesiliikenteen matkustajille sekä tavarakuljetuksille. Mustanlahden satamasta liikennöi myös HL Kuru, joka upposi myrskyssä Siilinkarin läheisyydessä syyskuussa vuonna 1929. Satamassa käytiin paljon kauppaa. Vuonna 1977 sataman ohi kulkemaan rakennettiin Paasikiventie..

Mustanlahden satamasta liikennöi nykyään mm. SS Tarjanne.

Mustanlahden satamassa on palveluja Näsijärvellä veneileville sekä venepaikkoja. Satama-alueella ja sataman laiturilla järjestetään usein tapahtumia - mm. moottoripyöräilijät kokootuvat siellä kesäisin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mustanlahden kotisivut
Ilmapanoraamakuva Mustanlahden satamasta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com

Suomen lahdet
Tampereen liikenne
Näsijärvi
Särkänniemi (kaupunginosa)