joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jättilintusiipi

Jättilintusiipi (Troides (Ornithoptera) alexandrae) on maailman suurin päiväperhoslaji. Se elää ainoastaan pienellä alueella Uuden-Guinean koillisrannikon sademetsissä. Laji on harvinainen ja IUCN luokittelee sen erittäin uhanalaiseksi. Lajin nimesi Walter Rothschild vuonna 1907 Englannin kuningatar Alexandran kunniaksi.

Jättilintusiiven siipien kärkiväli on jopa 31 cm ja eläimen vartalo voi olla 8 cm pitkä. Koiraat ovat naarasperhosia pienikokoisempia. Sukupuolet ovat ulkoisesti melko erinäköisiä. Naaras on yleisväritykseltään ruskea ja siinä on vaaleampia kuvioita. Koiraan siivet puolestaan ovat musta-vihreät ja niissä on metallinkiiltoa.

Toukat elävät Pararistolochia-suvun piippuruohoilla, joiden myrkyn ne keräävät elimistöönsä saalistajien karkottamiseksi. Aikuiset perhoset elävät metsän latvuskerroksessa.

Jättilintusiipi kuuluu CITES-sopimuksen ensimmäiseen liitteeseen, joten kaikki lajilla käytävä kauppa on kiellettyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Blue Ornithoptera 
Kuvia lajista

Ritariperhoset
Uhanalaiset selkärangattomat
Harsokorennot

Harsokorennot (Chrysopidae) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti lähes 2000 lajia 85 eri suvussa.

Harsokorennot ovat luultavasti yleisimmin tavattu verkkosiipisten ryhmä. Ruumiin väri vaihtelee heleän vaaleanvihreästä, joka on heimolle tyypillinen väritys, ruskeaan. Verkkosilmät ovat usein kullanväriset, mistä heimon tieteellinen nimi juontaa juurensa. Siivet ovat kirkkaan läpinäkyvät ja levossa korento pitää niitä takaruumiin sivuilla. Tuntosarvet ovat pitkät. Aikuiset harsokorennot liikkuvat yöllä ja tulevat usein valolle. Niitä voikin löytää päiväsaikaan lepäämässä ulkovalojen ja ikkunoiden lähistöltä. Ne syövät lähinnä mettä ja siitepölyä, mutta tilaisuuden tullen myös kirvoja, punkkeja ja muita selkärangattomia. Käsiteltäessä korento voi erittää epämiellyttävää hajua.

Naaras munii öisin yksittäisiä munia, jotka sijaitsevat rihmamaisen varren päässä. Harsokorentojen toukat ovat liikkuvia petoja. Monien lajien toukat keräävät saalistamiensa hyönteisten tyhjiä kuoria takaruumiinsa karvoitukseen hämäten näin lintuja ja muita saalistajia. Koteloituessaan toukka tekee erittämästään silkistä kotelon ja kiinnittyy lehden alapinnalle.

Hyönteinen puree harvoin myös ihmistä. Purema vastaa mäkäräisen puremaa.

Lajit Suomessa 
Suomesta on tavattu 16 harsokorentolajia. Vuoden 2010 Suomen kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan yksikään laji ei ole uhanalainen, mutta kaksi lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja yksi laji jätettiin tuoreiden havaintojen puutteessa arvioimatta (NE).

Luettelo noudattaa lajien systemaattista järjestystä.

 kuhmuporhokorento Nineta flava
 sarviporhokorento Nineta vittata
 hämyporhokorento Nineta inpunctata
 ripsiharsokorento Chrysotropia ciliata
 rengasharsokorento Chrysopa perla
 hankaharsokorento Chrysopa dorsalis
 hietaharsokorento Chrysopa abbreviata
 pikkuharsokorento Chrysopa dasyptera NT
 halmeharsokorento Chrysopa phyllochroma NE
 ketoharsokorento Chrysopa commata NT
 pisamaharsokorento Chrysopa pallens
 viherpisamakorento Dichochrysa prasina
 sysipisamakorento Dichochrysa ventralis
 siroharsokorento Peyerimhoffina gracilis
 pihaharsokorento Chrysoperla carnea
 viiruharsokorento Cunctochrysa albolineata

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Harsokorennot (Chrysopidae)
iNaturalist: Harsokorennot (Heimo Chrysopidae)
ITIS: Chrysopidae 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chrysopidae 
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Chrysopidae (green lacewings), taxonomy 
Tree of Life 

Verkkosiipiset
357 Ninina

357 Ninina on asteroidivyöhykkeen asteroidi, jonka löysi Auguste Charlois Ranskan Nizzassa 11. helmikuuta 1893. Asteroidin alkuperäinen tilapäinen nimi oli 1893 J. Asteroidin läpimitta on 106,10 kilometriä ja kiertoaika 5,59 vuotta.

Lähteet
JPL Small-Body Database Browser: 357 Ninina (1893 J) 
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center

Aiheesta muualla 
 JPL Small-Body Database Browser 

Päävyöhykkeen asteroidit
Helsinki Athletics Cheerleaders

Helsinki Athletics Cheerleaders (HAC) on vuonna 2002 perustettu helsinkiläinen kilpa-cheerleadingin erikoisseura, jonka lajeihin kuuluu cheerleading ja  cheerdance. HAC:lla on takanaan pitkät perinteet – se on perustettu entisen Roosters Cheerleaders kilpa-cheerleading seuran pohjalta, joka toimi 14 vuotta alajaostona amerikkalaisen jalkapalloseuran Roostersin alla.

Seura 
Seurassa liikkuu yli 650 jäsentä, 31 joukkueessa. Seurassa valmentaa yli 75 valmentajaa. Noin kymmenen prosenttia Suomen kaikista cheerleadereista urheilee HAC:ssä. Yhdistyksen kotipaikka on Helsingin kaupunki ja vuonna 2018 leijonien kotiluolaksi avattiin uusi HAC Training Center Helsingin Konalaan.

Seuran arvoja ovat turvallisuus, yhteisöllisyys ja avoimuus. HAC:n valmentajat vastaavat joukkueiden tavoitetason mukaisesta valmennuksesta sekä kehityksestä suunnittelemalla joukkueen tasolle sopivat harjoitukset ja turvallisen harjoitteluympäristön joukkueilleen.

Seura palkittiin vuonna 2009 Pohjola-palkinnolla. ja vuonna 2013 se palkittiin vuoden helsinkiläisseurana. Seuralle myönnettiin vuonna 2016 Olympiakomitean lasten ja nuorten SInettiseura-merkki, nykyinen Tähtiseura- merkki.

HAC:n joukkueet 
Naiset/miehet ovat yli 15-vuotiaita, juniorit 12-15 -vuotiaita, minit 8-12 -vuotiaita ja mikrot alle 8-vuotiaita.

Cheer-joukkueet 
 Elite: Naisten edustusjoukkue
 Xray: Aikuisten sekaedustusjoukkue
 Enchanted: Naisten kilpajoukkue
 Ego: Naisten kilpajoukkue
 Elephants: Aikuisten harrastajajoukkue
 Elixir: Aikuisten klassikkojoukkue
 Eager: Aikuisten alkeisjoukkue
 Jr. Elite: Tyttöjen edustusjoukkue
 Xtreme: Junioreiden sekaedustusjoukkue
 Elation: Tyttöjen A2-joukkue
 Excel: Tyttöjen kilpajoukkue
 Electric: Tyttöjen kilpajoukkue
 Extempore: Tyttöjen harrastajajoukkue
 Mini Elite: Minien edustusjoukkue
 Energy: Minien kilpajoukkue
 Exact: Minien kilpajoukkue
 Effect: Minien harrastekilpajoukkue
 Essence: Minien harrastekilpajoukkue 
 Effort: Minien alkeisjoukkue
 Epic: Minien cheer/tanssi alkeisjoukkue
 Elves: Mikrojen harrastejoukkue
 Epelit: Nuorempien mikrojen harrastejoukkue

Tanssijoukkueet 
 Dance Elite: Naisten edustusjoukkue
 Euphoria: Naisten kilpajoukkue
 Excellence: Naisten kilpajoukkue
 Eternal: Naisten harrastejoukkue
 Emotion: Junioreiden edustusjoukkue
 Elastic: Junioreiden kilpajoukkue
 Exotic: Minien edustusjoukkue
 Enjoy: Minien harrastejoukkue
 Epic: Minien cheer/tanssi harrastejoukkue

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut
 

Helsinkiläiset urheiluseurat
Orvar Nilsson

Orvar Nilsson (20. huhtikuuta 1919 – 21. joulukuuta 2008 Halmstad, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas, joka osallistui vapaaehtoisena sekä talvi- että jatkosotaan.

Orvar Nilsson valitsi jo nuorena sotilasuran. Hän osallistui ruotsalaisen vapaaehtoispataljoonan mukana talvisotaan Sallan rintamalla. Talvisodan jälkeen hän jatkoi opiskelua kadettikoulussa ja valmistui vänrikiksi. 1943 hän liittyi Suomen armeijan ruotsalaiseen vapaaehtoisjoukkoon. Talin–Ihantalan taistelussa luutnantti Nilsson oli Jalkaväkirykmentti 13:a jääkärijoukkueen johtaja. Joukkue koostui kokonaan ruotsalaisista vapaaehtoisista.

Sodan jälkeen Nilsson palasi Ruotsin armeijan palvelukseen. Hän toimi useissa eri tehtävissä, palveli myös YK-joukoissa ja yleni everstiluutnantiksi. Uudesta julkisesta arvostuksesta kertoo Orvar Nilssonin 2003 saama henkilökohtainen tunnustus sekä Suomen ja Ruotsin valtiovallan asennoituminen jatkosodan aikaiseen ruotsalaisten vapaaehtoisten osallistumiseen:

Nilsson kirjoitti kokemuksistaan kirjan Suomen asiasta tuli omani, joka julkaistiin 2003. Hän oli yksi elokuvan Tali-Ihantala 1944 henkilöistä. Elokuvassa Nilssonia esitti Jesper Malm.

Palkinnot ja tunnustukset
Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari 2000
Vapaudenristi II lk. miekoin 2003

Teokset
Krigsminnen, Meijels Bokindustri, 1945.
Liten bricka i stort spel. Grafika, 1983. ISBN 91-85266-23-X.

Lähteet

Ruotsalaiset sotilaat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Taimon koulu

Taimon koulu on Naantalissa, Luikkion kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1982 valmistunut alakoulu. Koulun rehtori on Sami Kolehmainen. Vararehtorina toimii Tiina Koppanen. Koulussa on 316 oppilasta, neljässätoista perusopetusryhmässä. Näin ollen yhdellä luokalla on keskinmäärin 22 oppilasta.

Vuonna 2008 valmistui 1,5 miljoonaa euroa maksanut  peruskorjaus ja koulun laajennus, kun koulussa ilmeni sisäilmaongelmia.

Taimon koulun keittiö valmistaa oman koulun lisäksi Taimon päiväkodin, Soinisten päiväkodin, Suovuoren päiväkodin sekä Ruonan päiväkodin ateriat.

Lähteet 

Suomen peruskoulut
Naantalin oppilaitokset
Al-Sadd

Al-Sadd Sports Club () on qatarilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1969. Sen kotistadion on Jassim Bin Hamad Stadium, joka sijaitsee Dohassa. Joukkue on voittanut eniten maansa liigamestaruuksia, yhteensä kaksitoista.

Saavutukset 
 Qatarin-mestaruus (16): 1972, 1974, 1977, 1980, 1981, 1987, 1988, 1989, 2000, 2004, 2006, 2007, 2013, 2019, 2021, 2022
 Qatarin cup (16): 1975, 1977, 1982, 1985, 1986, 1988, 1991, 1994, 2000, 2001, 2003, 2005, 2007, 2014, 2015, 2017
 Qatarin Crown Prince Cup (5): 1998, 2003, 2006, 2007, 2008, 2017
 Sheikh Jassem Cup (13): 978, 1979, 1980, 1982, 1986, 1987, 1989, 1991, 1998, 2000, 2002, 2007, 2014
 Aasian Mestarien cup/Aasian Mestarien liiga (2): 1989, 2011
 Gulf Club Champions Cup: 1991
 Arabian Mestarien liiga: 2001
 Seurajoukkueiden MM-kisat
Pronssia: 2011

Joukkue 2013–2014

Tunnettuja entisiä pelaajia 
  Xavi 
  Ali Bernabia
  Billel Dziri (2007)
  Mauro Zárate (2007–2008)
  Romário
  Abédi Pelé (1983)
  Ali Daei
  Karim Bagheri
  Youssef Chippo
  Victor Ikpeba
  John Utaka
  Abdul Kader Keïta
  Frank Lebœuf
  José Clayton

Valmentajia
  René Meulensteen (2000–2001)
  Luka Peruzović (2003–2004)
  Bora Milutinović (2004–2005)
  Jorge Fossati (5/2006–8/2007)
  Co Adriaanse (2007–1/2008)
  Émerson Leão (1/2008–1/2009)
  Cosmin Olăroiu (1/2009–1/2011)
  Jorge Fossati (1/2011–)

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu 

Qatarilaiset jalkapalloseurat
Kaarlo Mainio Levander

Kaarlo Mainio Levander (1. marraskuuta 1867 Loviisa – 7. joulukuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen vesieläimiin perehtynyt biologi ja Suomen limnologian isä.

Elämäkerta 
Levander kävi koulua Hämeenlinnassa ja Kuopiossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1889 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1894 (väitöskirja oli nimeltään Beiträge zur Kenntnis einiger Ciliaten). Hän toimi Helsingin yliopiston eläinmuseon amanuenssina 1889–1902 ja eläintieteen professorina 1910–1935.

Kesästä 1889 alkaen maisteri Levander toimi professori Johan Axel Palménin assistenttina tutkien ensin Espoon Lövön merialueen mikrofaunaa ja Palménin perustettua Tvärminnen eläintieteellisen aseman Hankoon vuonna 1902 siirtyi Levander tutkimaan aseman merialuetta. 1891 Levander kävi opintomatkalla Saksassa ja ryhtyi sen jälkeen tutkimaan myös Lövön alueen kalliolammikoiden mikroeliöstöä. Myös Tvärminnessä hän aloitti laajan kalliolammikkotutkimuksen.

Palmén valitsi Levanderin Tvärminnen aseman kuusijäseniseen toimikuntaan ja hän toimi siinä kuolemaansa saakka. 1897 Levander perusti Luonnon Ystävä lehden (nykyisin Luonnon Tutkija) ja toimi lehden päätoimittajana. Suomen Biologian Seura Vanamo ry. ryhtyi julkaisemaan lehteä vuonna 1900. Levander toimi Vanamo-seuran puheenjohtajana Aukusti Juhana Melan kuoleman jälkeen 1904–1919. Hän toimi Suomen Riistanhoito-Säätiön ensimmäisenä puheenjohtajana 1925 alkaen.

Levander oli kaksikielinen. Hän oli ensimmäinen eläintieteen dosentti, joka oli käynyt suomenkielistä koulua ja opetti myös suomeksi. Hän nimesi muutamia uusia eliölajeja.

Lähteet

Kirjallisuus
 Pokki, Jouko (toim.) 2008: Haaveilua ja vedenpesua: Tvärminnen eläintieteellinen asema 1902–2002. Tvärminnen eläintieteellinen asema. Vammalan Kirjapaino Oy. ISBN 978-952-10-5166-1
 Bo-Jungar Wikgren.
 Vanamo-seuran historia.

Viitteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset eläintieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Suomalaiset professorit
The Hills

The Hills on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka käsittelee kalifornialaisten nuorten elämää. Sarjaa tehtiin kuusi tuotantokautta vuosina 2006–2010, sekä vuonna 2016 yhden jakson mittainen "The Hills: That Was Then, This Is Now" -spesiaali. Sarja on jatkoa Laguna Beach: The Real Orange Countylle. The Hills on myös saanut kaksi omaa jatkosarjaa: The City ja Audrina.

Päähenkilöt 

Musta = vakituinen

Harmaa = vieraileva

Valkoinen = ei esiinny

Sivuhenkilöt 

Musta = vakituinen

Harmaa = vieraileva

Valkoinen = ei esiinny

Aiheesta muualla 
 http://www.mtv.com/ontv/dyn/the_hills/series.jhtml

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
Suuri illuusio

Suuri illuusio on ranskalaisen Jean Renoirin ohjaama sodanvastainen ja pasifistinen elokuva vuodelta 1937. Pääosissa ovat Jean Gabin ja Erich von Stroheim.

Suuri illuusio on humaani ja haikea kuvaus vanhasta Euroopasta, jonka unelmat vajosivat ensimmäisen maailmansodan taisteluhautoihin.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Suuri illuusio oli mukana  heistä kahdeksantoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suuri illuusio. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.

Sotaelokuvat
Vuoden 1937 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset draamaelokuvat
Ranskalaiset mustavalkoelokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Jean Renoirin ohjaamat elokuvat
Garmin

Garmin on Sveitsiin rekisteröity teknologiayhtiö, jonka Gary Burrell ja Min Kao perustivat vuonna 1989 Kansasissa, Yhdysvalloissa. Yhtiön nimi tulee perustajiensa etunimistä. Yhtiön tuotanto ja suunnittelu sijaitsevat Kansasissa ja Taiwanissa ja sillä on maailmanlaajuisesti työntekijöitä 65 eri toimipaikassa. Vuodesta 2010 lähtien yhtiö on rekisteröity Schaffhauseniin, Sveitsiin, mutta sen pääkonttori sijaitsee Kansasissa, Yhdysvalloissa.

Yhtiö valmistaa satelliittipaikannuksen laitteita, jotka liittyvät autoiluun, ilmailuun, veneilyyn, ulkoiluun ja urheiluun.

Garminin osake noteerataan Nasdaq-pörssissä ja se oli vuoden 2015 loppuun osa Nasdaq-100-osakeindeksiä.

Garmin osti vuonna 2020 suomalaiselta Firstbeatilta analytiikkaohjelmistojen lisensiointiin kuluttajaelektroniikkavalmistajille liittyvän liiketoiminnan (Firstbeat Analytics). Firstbeat Analyticsin toiminta osana Garminia jatkuu Jyväskylässä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Garminin suomenkielinen sivusto

Paikannus
Pörssiyhtiöt
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Pitkänen

Pitkänen on savolainen sukunimi, joka on yleinen Pohjois-Savossa Nilsiän, Kuopion ja Siilinjärven alueilla, sekä Etelä- ja Pohjois-Pohjanmaalla. Suvun kantaisä on ilmeisesti sortavalalaista alkuperää. Tämä muutti 1500-luvulla Nilsiän alueelle. 1600-luvulla alkoi iso muuttoryntäys pois Savosta ja Pitkäsiä levittäytyi sillä tavalla myös etelämmäksi, mm. Pirkanmaalle.

Tunnettuja Pitkäsiä: 

 Annie Sundman-Pitkänen (1883–1981), näyttelijä
 Antti Pitkänen (1893–1918), jääkärivääpeli
 Antti V. Pitkänen (1923–2005), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos
 Ari Pitkänen (1876–1938), toimittaja
 Asko Pitkänen (s. 1964), budōka
 Asla Pitkänen (s. 1959), neurotieteen professori
 Benjamin Pitkänen, vegaani- ja eläinoikeusaktivisti
 Eero Pitkänen (s. 1984), koripalloilija
 Eino Pitkänen (1904–1955), arkkitehti
 Elias Pitkänen (s. 2004), pesäpalloilija
 Greta Pitkänen (1911–1938, o.s. Malmstén), laulaja
 Heikki Pitkänen, näyttelijä
 Heikki Pitkänen (1942–2012), taidegraafikko ja puupiirtäjä
 Ilkka Pitkänen (s. 1949), kirjailija
 Ilmari Pitkänen (s. 1990), jääkiekkoilija
 Ilmari Pitkänen (1880–1927), kirjailija
 Jenni Pitkänen (s. 1982), jääkiekkoilija
 Jenny Pitkänen, Jennysvoices (s. 1995), ääninäyttelijä ja YouTube-videoiden tekijä
 Joni Pitkänen (s. 1983), jääkiekkoilija
 Jorma Pitkänen (1934–2020) tekniikantutkija ja koneenrakennusopin professori
 Jorma Pitkänen (s. 1947), sarjakuvapiirtäjä
 Juho Pitkänen (1857–1921), opettaja, maanviljelijä, pankinjohtaja, valtiopäivämies
 Jukka Pitkänen (s. 1960), näyttelijä
 Kalervo Pitkänen (1904–1974), pikajuoksija
 Kalle Pitkänen (1869–1952), runoilija
 Keijo Pitkänen (1951–2018), koripalloilija
 Kerttu Pitkänen (1915–1989), toimitusjohtaja ja kauppaneuvos
 Maritta Pitkänen (s. 1951), taidehistorioitsija
 Marjaana Pitkänen (s. 1991), maastohiihtäjä
 Matti Pitkänen (s. 1948), hiihtäjä, olympiavoittaja
 Matti Pitkänen (1885–1958), kansanedustaja (Maalaisliitto)
 Matti A. Pitkänen (1930–1997), valokuvaaja, akateemikko ja kulttuurivaikuttaja
 Matti Pietinen (1859–1918), ent. Pitkänen, kansanedustaja
 Merja Pitkänen (s. 1976), keihäänheittäjä
 Merja Pitkänen (s. 1958), kuvanveistäjä
 Miikka Pitkänen (s. 1996), jääkiekkoilija
 Otto Pitkänen (s. 1997), jalkapalloilija
 Paavo Pitkänen (1926–1994), jääkiekkoilija
 Paavo Pitkänen (1908–1993), kirjailija
 Pauli Pitkänen (1911–1941), hiihtäjä, maailmanmestari
 Pekka Pitkänen (1927–2018), arkkitehti
 Pekka Pitkänen (s. 1950), kuvanveistäjä
 Pekka Pitkänen (1886–1921), kommunistipoliitikko
 Pirkko Pitkänen (s. 1954), kasvatustieteilijä, professori
 Riitta Pitkänen (s. 1977), alppihiihtäjä
 Riku Pitkänen (s. 1991), jääkiekkoilija
 Taavi Pitkänen (1892–1929), suutari ja kansanedustaja (SSTP)
 Taimi Pitkänen (s. 1935), korkeushyppääjä
 Tarja Pitkänen-Walter (s. 1960), taidemaalari ja maalaustaiteen professori
 Toimi Pitkänen (1928–2016), soutaja, hiihtäjä
 Urpo Pitkänen (s. 1938), opettaja ja eräkirjailija
 Yrjö Pitkänen (1892–1935), jääkärikapteeni

Paikannimenä 
 Pitkänen, järvi Espoon Siikajärvellä
 Pitkänen, lampi Heinolan Makkaramäellä
 Pitkänen, lampi Heinolan Marjoniemessä
 Pitkänen, järvi Äänekoskella.
Hof (Norja)

Hof on Norjan kunta Vestfoldin läänissä. Se rajoittuu pohjoisessa Drammeniin, Nedre Eikeriin ja Øvre Eikeriin, idässä Sandeen ja Holmestrandiin, etelässä Rehen ja Lardaliin ja lännessä Kongsbergiin. Kunnan taajamia ovat Hofin keskustaajaman lisäksi Sundbyfoss ja Eidsfoss. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hofin kunnassa oli 3 060 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vestfoldin läänin kunnat
Cooperin pari

Cooperin pari kuvaa suprajohteisiin syntyvää kahden elektronin muodostamaa korreloitunutta paria. Parikorrelaatio aiheutuu suprajohteissa elektronien välille syntyvästä attraktiivisesta eli puoleensa vetävästä vuorovaikutuksesta. Cooperin pari on saanut nimensä suprajohtavuuden mikroskooppisen BCS-teorian yhdeltä isältä, Leon Cooperilta. Cooper osoitti vuonna 1956  ohjaajansa John Bardeenin ehdotuksesta, että pienikin attraktiivinen vuorovaikutus saa aikaan pariutuneita elektronitiloja, joiden energia on pienempi kuin tilojen, joilla parikorrelaatioita ei ole. Tämä Cooperin epästabiilisuus saa aikaan suprajohtavuuden. Yhdessä John Schriefferin kanssa Bardeen ja Cooper kehittivät ideasta suprajohtavuuden mikroskooppisen teorian ja jakoivat Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1972.

Vaikutus 
Cooperin parien ansiosta suprajohteiden alkeisvaraus on kahden elektronin varauksen suuruinen. Tämä näkyy muun muassa suprajohtavassa kvantti-interferenssilaitteessa SQUIDissa, jossa magneettivuo kvantittuu arvoon

Samoin suprajohtavien yksielektronitransistorien varautumisenergia on muotoa

Katso myös 
 Andreevin heijastus

Lähteet

Suprajohtavuus
The Funk Brothers

The Funk Brothers oli studioyhtye, jota levy-yhtiö Motown käytti levytyksissä. Sen jäsenet olivat detroitilaisia studiomuusikoita, jotka soittivat useimpien Motown Records -yhtiön levyjen taustalla 1959–1972, jolloin yhtiö muutti Los Angelesiin. The Funk Brothers soitti sellaisten Motown-hittien kuin "My Girl", "I Heard It Through the Grapevine", "Baby Love", "Signed, Sealed, Delivered I'm Yours", "Papa Was a Rollin' Stone", "The Tears of a Clown" ja "(Love is Like a) Heat Wave" taustalla.

Funk Brothersin merkitys on kuvattu Paul Justmanin dokumenttifilmissä Standing in the Shadows of Motown, joka perustuu Allan Slutskyn samannimiseen kirjaan. Teokset ovat kuvanneet yhtyeen merkitystä arvioimalla, että Funk Brothers "saanut enemmän listäykkösiä kuin The Beatles, Elvis, The Rolling Stones ja The Beach Boys yhteensä."

Pitkäaikaisista jäsenistä Bob Babbit kuoli 16. kesäkuuta 2012 Nashvillessa.

Yhtye esiintyi Kulttuuritalolla vuonna 2007 sekä Helsingin jäähallilla vuonna 2004.

Lähteet 
  

Yhdysvaltalaiset soulyhtyeet
Julio César Romero

Julio César Romero (yleensä Romerito) (28. elokuuta 1960, Luque, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän on yksi 125:stä pelaajasta, jotka Pelé valitsi FIFA 100-listalle.

Romero pelasi 34 maaottelua ja teki niissä 13 maalia vuosina 1979–1990.

Lähteet 

Paraguaylaiset jalkapalloilijat
FIFA 100
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Älä koskaan laula kantria

Älä koskaan laula kantria on Kari Peitsamon avaruusteemainen sooloalbumi vuodelta 1985. Levy on Peitsamon ensimmäinen albumi Kari Peitsamo Revival -yhtyeen hajoamisen jälkeen. Alivaltiosihteeri on levyttänyt oman versionsa kappaleesta Elämää avaruusaluksella, Aku Ankkuli kappaleista Uskon unelmiin ja Lootus sekä Retkibanaani-yhtye levyn nimikappaleesta.

Kappaleet 
A-puoli
 Elämää avaruusaluksella
 3-päinen ystävä
 Uusi avaruusmopo
 Höpsismi auttaa
 He nukkuvat kuka mitenkin päin
 Uskon unelmiin
 Lootus
 Ufokorjaamo
B-puoli
 Lentävä teevati
 Kauniit Saturnuksen renkaat
 Älä koskaan laula kantria
 Matkakuumetta
 Avaruuden arvoitus
 Ruudullisen pojan teema

Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Kari Peitsamo

Kari Peitsamon albumit
Vuoden 1985 albumit
Holmestrand

Holmestrand on Norjan kunta ja kaupunki Vestfoldin läänissä. Se rajoittuu idässä Oslonvuonoon, pohjoisessa Sandeen, lännessä Hofiin ja etelässä Rehen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Holmestrandin kunnassa oli 10 350 asukasta.

Historia 
Holmestrand muodostaa luonnollisen sataman Oslonvuonon rannalla. Jo vuoden 1550 tienoilla hollantilaiset hakivat paikkakunnalta puutavaraa. Vuonna 1663 paikkakunnan satama alistettiin Tønsbergin alaisuuteen ja vuonna 1713 siitä tuli luotsiasema (). Vuonna 1752 Holmestrand sai kaupunkioikeudet ().

Lähteet

Aiheesta muualla

Norjan kaupungit
Vestfoldin läänin kunnat
Sande (Vestfold)

Sande on Norjan kunta Vestfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Drammen, idässä Svelvik, etelässä Holmestrand ja lännessä Hof. Kunnan korkein kohta on nimeltään Presteslettås, 563 metriä merenpinnan yläpuolella. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Sanden kunnassa oli 8 835 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vestfoldin läänin kunnat
Sande

Sande voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Paikkoja
 Sande, Norjan kunta Vestfoldin läänissä
 Sande, Norjan kunta Møren ja Romsdalin läänissä
 Sande, Gaularin kunnan kuntakeskus Sognin ja Fjordanen läänissä
 Sande, länsiafrikkalainen salaseura
 Sandøy tai Sande, saari Gulenin kunnassa Sognin ja Fjordanen läänissä
 Sande, kunta Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa

Henkilöitä
 Emeli Sandé (s. 1987), brittiläinen soul-muusikko
 Tosh Van der Sande (s. 1990), belgialainen maantiepyöräilijä
 Willem van de Sande Bakhuyzen (1957–2005), alankomaalainen elokuvaohjaaja.
Niukkala

Niukkala on kylä Parikkalan kunnassa Etelä-Karjalan maakunnassa Pyhäjärven rannalla.

Kylä kuului Uukuniemen kuntaan vuoden 2005 alkuun saakka, jolloin Uukuniemi liitettiin Parikkalaan . Kylä oli Uukuniemen kunnan keskus, mutta taajamaa se ei ole koskaan muodostanut liian pienen väestöpohjan takia. Niukkalaan johtaa Niukkalantie eli yhdystie 4021 kuutostieltä idästä, tie jatkuu Uukuniemen kylälle. Pohjoiseen päin kuutostielle taas johtavat Kummuntie eli tie 4040 ja Pyhäjärven rantaa seuraileva Maironiementie. Etelään Saaren ja Parikkalan suuntaan pääsee valtakunnan rajaa myötäileviä sivuteitä tai lännempää Tarnalasta Sorokulmantietä numero 4014.

Niukkalan palveluihin kuuluvat muun muassa kyläkauppa, Osuuspankin konttori, urheilukenttä ja kirjasto. Vuonna 2011 Niukkalaan valmistui uusi vierasvenesatama.

Lähteet 

Uukuniemen kylät
Suomen entiset kuntakeskukset
Riitta Räty

Riitta Räty (s. 3. tammikuuta 1950 Tyrvää) on suomalainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti televisiorooleistaan, joita hänellä on ollut muun muassa sarjoissa Ruusun aika, Ilotalo sekä Kotikatu.

Televisiosarjat 
Vetää kaikista ovista (1978) – Anja
Kotirappu (1987) – Sirkka Jaakkola
Tarkkis (1987) – Samin äiti
Ilotalo (1988) – useita rooleja
Häräntappoase (1989) – rouva Nyyssölä 
Elämän rouva, rouva Glad (1990) – Sara Glad
Ruusun aika (1990–1991) – Marja Ruusunen
Pimeän hehku (1996) - Elina Karvonen
Elämän suola (1997) – lääkäri
Kotikatu (1997–2002) – Jaana Karppinen
Korpelan kujanjuoksu (2016-2018) – Synnöve Grahn-Temonen

Televisioelokuvat 

 Se tavallinen tarina (1972) – Eeli
 Äidin kuolema (1974) – hoitajatar
 Toinen nainen (2001) – Ritva Lehtipuro

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Dariusz Wolski

Dariusz Wolski (s. 7. toukokuuta 1956 Varsova, Puola) on puolalainen elokuvaaja. Hänet tunnetaan parhaiten Pirates of the Caribbean -elokuvien kuvauksesta.

Filmografiaa 
 Mafian otteessa (1993)
 Crow (1994)
 Purppuravyöhyke (1995)
 The Fan – pelko iskee  (1996)
 Täydellinen murha (1998)
 Dark City (1998)
 The Mexican (2001)
 Bad Company (2002)
 Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous (2003)
 Hide and Seek (2005)
 Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006)
 Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (2007)
 Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (2007)
 Liisa Ihmemaassa (2010)
 Prometheus (2012)
 The Counselor (2013)
 Exodus: Gods and Kings (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Puolalaiset elokuvaajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Pattijoen Tempaus

Pattijoen Tempaus (PaTe) on vuonna 1946 perustettu urheiluseura. Historiansa aikana lajeina ovat olleet muun muassa: yleisurheilu, paini, nyrkkeily, hiihto, naisvoimistelu, pöytätennis, jääkiekko, salibandy, jalkapallo ja kuntourheilu.
Toiminta on supistunut vähitellen ja tällä hetkellä ainoana lajina on jalkapallo. Kaudella 2014 Pattijoen Tempaus pelasi Oulun V-divisioonassa.

Jalkapallo 
 
Tempaus otti jalkapallon mukaan uudeksi lajiksi vasta 1980-luvulla, tätä aiemmin 1970-luvulla hallitsevina lajeina olleet yleisurheilu ja jääkiekko alkoivat jäämään taka-alalle. Pattijoen Tempaus pelasi kaudella 2014 Oulun Vitosessa. Vuonna 2007 joukkue onnistui nousemaan Neloseen ja säilyikin siellä vaihtelevilla sijoituksilla vuoteen 2010 asti.

Kotikenttä 

PaTe pelaa kotiottelunsa Pattasten urheilupuiston nurmella. Kentän mitat ovat 65×90 metriä. Kentän laidalla on myös koti- ja vierasjoukkueella sekä tuomareille suihku- ja pukeutumistilat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran sivusto

Raahelaiset urheiluseurat
Pattijoki
Suomalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1946 perustetut urheiluseurat
Barclay James Harvest

Barclay James Harvest on vuonna 1966 perustettu brittiläinen yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita muun muassa melodisesta rockista ja klassisesta musiikista. Yhtyeen jäseniä ovat John Lees, Les Holroyd ja Stuart ”Woolly” Wolstenholme. Yhtyeen rumpali Mel Pritchard kuoli vuonna 2004. Woolly Wolstenholme kuoli 13.12.2010 . Barclay James Harvestin yksi tunnetuimmista albumeista on vuonna 1971 julkaistu Once Again, jolla on muun muassa kappaleet ”Mocking Bird” ja ”She Said”.

Levytyksiä

Albumit 

 Barclay James Harvest (1969)
 Once Again (1971)
 and Other Short Stories (1971)
 Baby James Harvest (1972)
 Everyone Is Everybody Else (1974)
 Barclay James Harvest Live (1974)
 Time Honoured Ghosts (1975)
 Octoberon (1976)
 Barclay James Harvest XII (1978)
 Eyes Of The Universe (1979)
 Turn Of The Tide (1981)
 Berlin - A Concert For The People (Live) (1982)
 Ring Of Changes (1983)
 Victims Of Circumstance (1984)
 Face To Face (1987)
 Glasnost (Live) (1988)
 Welcome To The Show (1990)
 Caught In The Light (1993)
 River Of Dreams (1997)

Kokoelma-albumit 
 Early Morning Onwards (1972)
 The Best of Barclay James Harvest (1977)
 The Best of Barclay James Harvest, Volume 2 (1979)
 Mocking Bird – The Early Years (1980)
 The Best of Barclay James Harvest, Volume 3 (1981)
 The Compact Story of BJH (1985)
 Another Arable Parable (1987)
 Alone We Fly (1990)
 The Harvest Years (1991)
 The Best of Barclay James Harvest (1992)
 Sorcerers and Keepers (1993)
 Endless Dream (1996)
 The Best of Barclay James Harvest (1997)
 Mocking Bird (1997)
 Master Series (1999)
 The Collection (2000)
 Mockingbird (2001)
 Mocking Bird – The Best of Barclay James Harvest (2001)
 All Is Safely Gathered In (2005)
 Sea of Tranquility: The Polydor Years 1974–1997 (2009)
 Taking Some Time On: The Parlophone-Harvest Years (1968–73) (2011)
 Child of the Universe: The Essential Collection (2013)
 Titles: The Best Of Barclay James Harvest (2013)
 Evolution Years – The Best of Barclay James Harvest featuring the songs of Les Holroyd (2003)
 That Was Then ... This Is Now (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 John Lee's Barclay James Harvest

Brittiläiset rockyhtyeet
Nøtterøy

Nøtterøy on Norjan kunta ja saari Vestfoldin läänissä. Nøtterøyn saaren lisäksi kuntaan kuuluvat Veierlandin ja Føynlandin saaret sekä 175 pienempää saarta. Pääosa väestöstä asuu Teien taajamassa ja loput Nøtterøyn saaren pohjoisosassa. Kunnan hallintokeskus on Borgheimissa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Tønsberg, etelässä Tjøme, lännessä Stokke sekä Tønsbergfjorden- vuono. Idässä kunta rajoittuu Oslonvuonoon. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 21 100 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Norjan saaret
Vestfoldin läänin kunnat
Terry Sanderson

Terry Sanderson (s. 1946) on brittiläinen aktivisti, toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan homojen oikeuksien puolestapuhujana ja sekularistina. Hän on Gay Times -lehden pitkäaikainen kolumnisti. Häneltä on ilmestynyt myös useita kirjoja, kuten How to be a Happy Homosexual (1986) ja The Gay Man’s Kama Sutra (2003). Hänestä tuli National Secular Societyn johtaja vuonna 2006.

Aiheesta muualla 
 Guardian.co.uk – Terry Sandersonin kirjoituksia 

Ateistit
Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Tjøme

Tjøme on Norjan kunta ja sen samanniminen pääsaari Vestfoldin läänissä. Tjøme sijaitsee Oslonvuonon länsilaidalla ja rajoittuu vuonoon idässä ja etelässä. Lännessä on Tønsbergfjorden-vuono, jonka takana on Sandefjord. Pohjoisessa kunnan rajanaapurina on Nøtterøy Vrengensundetin salmen takana.

Tjømen saari on pitkulainen, 12 km pitkä ja pinta-alaltaan 24,5 km². Sen lisäksi kuntaan kuuluvat Brøtsøn ja Hvasserin saaret, joista on myös siltayhteys toisiinsa. Kolmen pääsaaren lisäksi kuntaan kuuluu 475 pienempää saarta ja luotoa, joilla ei ole ympärivuotista asutusta. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 865 asukasta.

Lähteet 

Norjan saaret
Vestfoldin läänin kunnat
Zombie Loan

Zombie-Loan () on manga, jonka ovat luoneet Peach-Pit, Banri Sendo ja Shibuko Ebara. Mangan pohjalta on myös valmistunut anime. Zombie-Loanissa on myös Shōjoai ja Shōnen’ai viittauksia (Shōjoain puolelta löytyy vähän suorempaakin toimintaa).

Juoni

Michiru Kita on hyvin erikoinen tyttö, sillä hänellä on kyky nähdä shinigamin (/shinikamin) silmillään tumma rengas pian kuolevien ihmisten kaulassa. Eräänä tavallisena alkaneena päivänä, Michirun luokkatoveri ottaa tältä "taidolta" Michirua suojaavat silmälasit pois hänenpäästään, ja Michiru näkee jotain mitä ei halunnut nähdä; Chika Akatsukin ja Shito Tachibanan, kahden hänen luokka-toverinsa kaulassa mustat renkaat. Michiru päättää estää heidän kuolemansa ja ryhtyy seuraamaan heitä. Mutta pojat ovatkin jo kuolleita, zombeja ja elävät "zombilainan" avulla. He metsästävät laittomia zombeja saadakseen rahaa lainansa maksamiseen.

Päähenkilöt

Michiru Kita (紀多 みちる Kita Michiru)
Michirulla on shinigamin silmät, joilla voi nähdä kuolevien ihmisten kauloissa tummiarenkaita. Hän voi elää normaalia elämää, jos pitää silmälasit nenällään. Chika ja Shito tahtovat käyttää Michiru taitoja jyväkseen zombien metsästyksessään. Ääninäyttelijänä toimii Houko Kuwashima.

2000-luvun anime ja manga
Shōnen
Animesarjat
Mangasarjat
Toiminta-anime ja -manga
Romanttinen anime ja manga
Komedia-anime ja -manga
Yaoi
Lardal

Lardal on entinen Norjan kunta Vestfoldin läänin sisämaassa. Se liitettiin Larvikin kuntaan vuonna 2018.

Sen rajanaapureita olivat pohjoisessa Kongsberg ja Hof, idässä Re ja Andebu, etelässä Larvik ja lännessä Siljan. Kunnan hallinnollinen keskus oli Svarstadissa, joka oli myös kunnan ainut taajama. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Lardalin kunnassa oli 2 435 asukasta.

Kunnan alueen läpi virtaa pohjoisesta etelään Numedalslågen-joki, joka on tunnettu hyvänä lohijokena. Korkein kohta on Vindfjell Telemarkin rajalla, 622 metriä merenpinnasta. Kunnan läpi kulkevat tiet 32 ja 40.

Vaakuna
Kunnan vaakunassa oli punaisella pohjalla kultainen huldra.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vestfoldin läänin kunnat
Norjan entiset kunnat
Larvik
Adam Laakkonen

Adam Laakkonen (15. tammikuuta 1883 Leppävirta – 1. kesäkuuta 1926 Ylitornio) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1918. Sisällissodan jälkeen Laakkonen eli pakolaisena Ruotsissa, josta käsin hän organisoi laittoman SKP:n toimintaa Pohjois-Suomessa.

Elämä 
Leppävirran Sorsakoskella syntyneen Laakkosen vanhemmat olivat sahatyömies Adam Heikki Laakkonen ja Ulla Pöllänen. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli 13-vuotiaasta lähtien muun muassa tehdastöissä ja rakennuksilla, kunnes aloitti vuonna 1906 SDP:n Oulun läänin pohjoisen vaalipiirin piirisihteerinä Kemissä. Laakkonen toimi myös Kemin työväenyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1909–1914. Kansanedustajaksi hänet valittiin vuoden 1913 eduskuntavaaleissa.

Sisällissodan käynnistyttyä Laakkonen nimitettiin SDP:n puolueneuvoston sekä Vallankumouksellisen ylioikeuden jäseneksi. Lisäksi Laakkonen valittiin Työväen pääneuvostoon, mutta hän ei osallistunut sen toimintaan. Maaliskuun lopussa kansanvaltuuskunta lähetti Laakkosen ja Juho Komun edustajikseen Neuvosto-Venäjän kanssa Petsamossa suoritettavaan rajankäyntiin.

Lokakuussa 1918 Laakkonen matkusti Pietarista Tukholmaan ja haki Ruotsista poliittista turvapaikkaa. Vielä samana syksynä SKP:n Tukholman toimisto lähetti Laakkosen, Vilho Antikaisen ja Väinö Takalan Pohjois-Ruotsiin tehtävänään organisoida puolueen maanalaista toimintaa Kemin ja Tornion seuduilla. Laakkonen perusti Luulajaan etapin, josta käsin hoidettiin yhteyksiä Lapin ja Vuoreijan kautta Murmanskiin. Hän työskenteli myös Luulajassa ilmestyneen Revontulet-sanomalehden toimittajana. Aleksi Tuorilan tultua Laakkosen tilalle hän ryhtyi hoitamaan Haaparannassa toiminutta etappia muun muassa välittämällä suomalaisille kommunisteille rahoitusta sekä kiellettyjä painotuotteita.

Laakkonen kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Ruotsin Ylitorniossa kesäkuussa 1926.

Perhe 
Laakkosen puoliso oli Hanna Alviina Törmänen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri
Työväen pääneuvoston jäsenet
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Alasdair Gray

Alasdair Gray (28. joulukuuta 1934 – 29. joulukuuta 2019) oli skotlantilainen kirjailija ja taiteilija, jonka tunnetuimmat teokset ovat Lanark (jota hän kirjoitti 30 vuotta) sekä surrealistisen pornografinen tajunnanvirtateos 1982, Janine.

Gray alkoi kirjoittaa Lanarkia jo vuonna 1954, ja sen jälkeen hän kirjoitti sitä epäsäännöllisesti koko 1960- ja 1970-luvut. Se kertoo Glasgow’sta ja sen tummasta versiosta Unthankista. Teosta verrattiin nopeasti James Joycen Odysseukseen, ja se teki Graystä sekä hänen pienestä kustantajastaan Canongate Booksista tunnetun. Grayn seuraavat teokset olivat vuonna 1985 ilmestynyt 1982, Janine ja vuonna 1992 ilmestynyt Mary Shelleyn Frankensteinin uusintaversio Poor Things, josta hän sai muun muassa The Guardianin kirjapalkinnon.

Gray sai Poor Things -kirjaan tekemien taidokkaiden kuviensa ansiosta huomiota myös kuvataiteilijana. Hän sai tämän jälkeen tilauksia monista muraali- ja muotokuvatöitä. Grayn julkisiin töihin kuuluu muun muassa Hillheadin metroasemalle tehty muraali.

Lähteet 

Skotlantilaiset kirjailijat
Radiokäsikirjoittajat
Brittiläiset taiteilijat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Johann Georg Faust

Johann Georg Faust (1480 – noin 1540) oli saksalainen okkultisti, alkemisti ja astrologi. Hänen elämänsä toimi mahdollisesti pohjana legendalle Faustista, sielunsa paholaiselle myyneestä oppineesta miehestä. Myöhemmin kirjoitetut Christopher Marlowen ja Goethen kuuluisat fiktiiviset teokset perustuvat samaan tarinaan. 

Tiedot historiallisen Johann Faustin elämästä ovat epävarmoja. Hän oletettavasti syntyi vuonna 1480 Knittlingenissa ja opiskeli Heidelbergin yliopistossa. 1500-luvun alkupuolella hän harjoitti astrologiaa, alkemiaa, lääkintää ja taikuutta eri puolilla eteläistä Saksaa. Faust kuoli noin 1540 Staufen im Breisgaun kaupungissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alkemistit
Astrologit
Saksalaiset okkultistit
Vuonna 1480 syntyneet
1500-luvulla kuolleet
Timothy Kast

Timothy Spicher-Kast (s. ) on sveitsiläinen jääkiekkoilija.

Aikaisemmin Kast on pelannut Nationalliga B:n HC Lausannessa ja Nationalliga A:n HC Servette Genèvessä. HC Servetteen hän siirtyi kesken kauden tammikuussa 2009. Kaudeksi 2009–2010 Kast palasi EHC Baseliin, mutta siirtyi sieltä vielä saman kauden aikana La Chaux-de-Fondsiin. Kaudella 2012–2013

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Sveitsiläiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Bertills

Anna Katarina Mikaela Bertills (s. 4. lokakuuta 1979 Vöyri) on suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa on Suomen ruotsalainen kansanpuolue (RKP).

Bertills oli kesäkuusta 2008 kesäkuuhun 2010 yksi puolueensa kolmesta varapuheenjohtajasta. Hän ei ollut ehdolla kolmannelle varapuheenjohtajakaudelle puoluekokouksessa 2010. Hän on toiminut myös RKP:n Vöyri-Maksamaan paikallisosaston puheenjohtajana vuosina 2007–2009 ja puolueensa nuorisojärjestön Svensk Ungdomin puheenjohtajana toukokuusta 2005 toukokuuhun 2007. Bertills on ollut RKP:n ehdokkaana neljissä vaaleissa. Kunnallisvaaleissa 2012 hänet valittiin Vaasan kaupunginvaltuuston jäseneksi. Kunnallisvaaleissa 2004 hän jäi Turussa kolmannelle varasijalle. Hän oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2007, joissa sai 1 393 ääntä Vaasan vaalipiirissä, ja europarlamenttivaaleissa 2009, joissa sai 6 000 ääntä, kuudenneksi eniten puolueensa ehdokkaista. Suurin osa hänen eurovaaleissa saamistaan äänistä, 4 447, tuli Vaasan vaalipiirin alueelta. 

Bertills on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri, joksi valmistui Åbo Akademista vuonna 2002, pääaineenaan kansainvälinen politiikka. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1998 Vöyrin yhteislukiosta (). Tammikuusta 2004 lokakuuhun 2005 Bertills työskenteli Jan-Erik Enestamin, joka oli tuolloin ympäristöministeri, eduskunta-avustajana ja marraskuusta 2008 kesäkuuhun 2009 hän oli kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallinin erityisavustaja. Maaliskuussa 2007 hän aloitti liikuntajärjestö Finlands Svenska Idrottin koulutus- ja tiedotusyksikön päällikkönä, josta tehtävästä jäi virkavapaalle marraskuussa 2008. 2010 - 2018 Bertills toimi Folkhälsan Utbildning Ab:n toimitusjohtajana. Elokuussa 2018 Bertills perusti yhdessä Linn Jungin kanssa viestintätoimisto Bertills & Jung 

Bertills on naimisissa Andreas Backin kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Anna Bertillsin verkkosivut

Erityisavustajat
Svensk Ungdomin puheenjohtajat
Vaasan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Ralph Hopiavuori

Ralph Hopiavuori (s. , Ontario) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi WHA-liigassa kolmen kauden aikana yhteensä 70 runkosarja- ja 12 pudotuspeliä.

Ura
Hopiavuori pelasi juniorina OHA-liigan Kitchener Rangersissa vuosina 1968–1971. Kesken kauden 1970–1971 hän siirtyi OHA:n Toronto Marlborosiin. Detroit Red Wings varasi hänet kesällä 1971 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 30. Seuraavana syksynä Hopiavuori siirtyi IHL:n Port Huron Wingsiin. Hän oli osan kaudesta sivussa murrettuaan ranteensa. Hän osallistui syksyllä 1972 Detroitin harjoitusleirille ja pelasi kaksi harjoituspeliäkin, mutta lopulta hän ei saanut sopimusta joukkueeseen. 

Hopiavuoren ura jatkui kaudella 1972–1973 NHL:n kanssa kilpailleen WHA:n Cleveland Crusadersissa, mutta hän joutui olemaan osan kaudesta sivussa murtuneen poskiluun takia. Hän pelasi kaudella vain 29 runkosarjaottelua. Seuraavalla kaudella (1973–1974) hän pelasi 13 peliä Clevelandissa, mutta suurin osa kaudesta kului AHL:n Jacksonville Baronsissa. Kaudella 1974–1975 Hopiavuori pelasi 28 ottelua WHA:n Indianapolis Racersissa sekä 17 ottelua alemmissa sarjoissa. Viimeisen ammattilaiskautensa (1975–1976) Hopiavuori pelasi NAHL:n Mohawk Valley Cometsissa, minkä jälkeen hän jatkoi jääkiekkoilua amatöörinä kolmen kauden ajan Cambridge Hornetsissa.

Tilastot

Lähteet
 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Pälve

Heikki Pälve (s. 1954 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen lääkäri ja ammattiyhdistysjohtaja.

Pälve on toiminut toukokuusta 2005 alkaen Suomen Lääkäriliiton toiminnanjohtajana. Hän seurasi tehtävässä eläkkeelle siirtynyttä Markku Äärimaata, joka oli ollut toiminnanjohtajana vuodesta 1982. Aikaisemmin Pälve on toiminut Lääkäriliiton puheenjohtajana, vuosina 2001–2003, ja liiton valtuuskunnan jäsenenä, vuosina 1986–1991 ja 1995–2000. 

Pälve on koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori, joksi hän väitteli Turun yliopistossa vuonna 1991. Lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1980 ja anestesiologian erikoislääkäriksi vuonna 1987. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1974  Jyväskylän maalaiskunnan (vuoden 2009 kuntaliitoksen jälkeen Jyväskylä) Vaajakosken lukiossa. Ennen siirtymistään Lääkäriliiton toiminnanjohtajaksi Pälve on työskennellyt muun muassa anestesiologian erikoislääkärinä Turun yliopistollisessa keskussairaalassa ja anestesiologian, tehohoidon ja ensihoidon opettajana Turun yliopistossa.

Pälve on myös kunnallispoliitikko, puolueenaan kokoomus. Hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 2005-2012. Kunnallisvaaleissa 2004 hän sai 1027 ääntä (neljänneksi eniten Turun kokoomusehdokkaista) ja kunnallisvaaleissa 2008 609 ääntä (kuudenneksi eniten kaupunkinsa kokoomusehdokkaista).

Pälve on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, molemmat poikia.

Lähteet

Viitteet 
 

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Turun kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Iisvesi (Suonenjoki)

Iisvesi on Suonenjoen kaupunginosa. Iisvedellä sijaitsee alakoulu luokille 1–6.

Historiaa
Iisvesi oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1923–1955. Se oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen sisämaan suurin puutavaran lähetysasema ja sisävesien suurin puutavaran lastauspaikka. Siellä oli myös useita sahalaitoksia, joiden työntekijät rakensivat Iisvedelle Kolikkoinmäen nimellä tunnetun puutaloalueen.

Iisvedeltä oli kotoisin iskelmälaulaja Erkki Junkkarinen. Hänen kanssaan teki yhteistyötä säveltäjä Lauri Jauhiainen, joka syntyi Pielavedellä, mutta eli lapsuutensa Iisveden Kolikkoinmäen yhdyskunnassa lähellä Erkki Junkkarista. Hän teki Erkki Junkkarisesta kirjan Ruusuja hopeamaljassa.

Liikenne
Iisvedelle johtaa Savon radalta myös haararata, Iisveden rata. Radalla on nykyisin vain tavaraliikennettä, mutta ennen vuotta 1936 sitä käytettiin myös matkustajaliikenteeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Iisveden koulu

Suonenjoen kaupunginosat
Pohjois-Savon maakunnan entiset taajamat
Greg Tebbutt

Greg Tebbutt (s. ) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi WHA:n Birmingham Bullsissa sekä NHL:n Quebec Nordiquesissä ja Pittsburgh Penguinsissa kolmella kaudella yhteensä 64 ottelua tappelijana. Roolistaan huolimatta Tebbutt teki puolustajalle paljon tehopisteitä alemmissa sarjoissa tehden vähintään 20 maalia viidellä kaudella.

Ura
Juniorina Tebbutt pelasi jääkiekkoa WCJHL:n Victoria Cougarsissa. Joulukuussa 1976 hän siirtyi pelaajavaihdossa saman liigan Regina Patsiin. Kesällä 1977 hänet varasi NHL:n Minnesota North Stars (vuorolla 130) ja WHA:n Birmingham Bulls (vuorolla 49). Varauksista huolimatta Tebbutt jatkoi juniorijääkiekkoilua vielä yhden kauden pelaten yli-ikäisenä Flin Flon Bombersissa.

Toukokuussa 1978 Tebbutt teki ammattilaissopimuksen Birmingham Bullsin kanssa. Puolet ensimmäisestä ammattilaiskaudestaan 1978–79 Tebbutt pelasi farmijoukkueessa ja puolet Birminghamissa. Kesällä 1979 WHA ja NHL yhdistyivät, jolloin Tebbuttin pelaajaoikeudet palautuivat NHL:n Minnesota North Starsille. Minnesotalla ei kuitenkaan ollut käyttöä hänelle  ja laittoi hänet waiver-listalle. Tebbuttin ura jatkui Quebec Nordiquesissa, joka otti hänet waiver-listalta. Kaudella 1979–80 Tebbutt pelasi kuitenkin vain kaksi peliä Quebecissa ja suurin osa kaudesta meni farmijoukkueissa. Seuraava kausi meni kokonaisuudessaan farmissa ja lisäksi hän oli sivussa osan kaudesta syksyllä saamansa olkapäävamman vuoksi, joka vaati leikkauksen. Elokuussa 1981 Nordiques päätti purkaa Tebbuttin sopimuksen.

Kaksi seuraavaa kautta Tebbutt pelasi IHL:ssä ja AHL:ssä. Kaudella 1982–83 hän teki Baltimore Skipjacksissä 28 maalia, joka oli AHL:n puolustajien maaliennätys (ennätyksen rikkoi John Slaney vuonna 2000). Kauden päätteeksi hänet valittiin myös AHL:n parhaaksi puolustajaksi. Uuden NHL-sopimuksen Tebbutt solmi heinäkuussa 1983 Pittsburgh Penguinsin kanssa. Kaudella 1983–84 hän pelasi 24 peliä Penguinsissa, mutta suurin osa kaudesta meni jälleen Pittsburghin farmissa. Tebbuttin ura jatkui tämän jälkeen vielä neljän kauden ajan, joiden aikana hän pelasi sekä AHL:n että IHL:n eri joukkueissa. IHL:ssä hän teki kolmella peräkkäisellä kaudella vähintään 20 maalia ja otti yli 200 jäähyminuuttia. Tebbutt ehti pelata ammattilaisena yhdessätoista eri seurassa, ennen kuin lopetti uransa vuonna 1988.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Minnesota North Starsin varaamat pelaajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Likusterit

Likusterit (Ligustrum) on oliivikasvien eli öljypuukasvien (Oleaceae) heimoon kuuluva suku, jossa on noin 40–50 lajia. Näistä osa on ainavihantia, osa puoliainavihantia, osa lehtensä pudottavia pensaita ja pieniä puita. Lajit ovat lähtöisin Euroopasta, Pohjois-Afrikasta, Aasiasta ja Australaasiasta. Monimuotoisimmillaan ne esiintyvät Kiinassa, Himalajalla, Japanissa ja Taiwanissa. Suomessa suvun lajeista on kasvatettu lähinnä aitalikusteria, joka luonnonvaraisena menestyy Etelä-Ruotsin korkeudelle saakka.

Likusterien pienikokoiset ja voimakastuoksuiset kukat sijaitsevat kukinnoissa. Niissä on neljä terälehteä ja kaksi korkeaa hedettä, joissa on keltaisia ja punaisia ponsia sekä näiden välissä matala emi. Terälehdet ja kukinnot putoavat kukan hedelmöityttyä. Tällöin emi jää verhiön sisään. Kukinta alkaa, kun kasvukauden astepäiväluku on 330. Terttuina kasvavat pienikokoiset hedelmät ovat tyypiltään luumarjoja, väriltään lilasta mustaan. Joidenkin lajien hedelmä on ihmiselle lievästi myrkyllinen.

Lajeja 
 Ligustrum japonicum – japaninlikusteri
 Ligustrum lucidum – kiiltolikusteri
 Ligustrum ovalifolium – soikkolikusteri
 Ligustrum sinense – kiinanlikusteri
 Ligustrum tschonoskii – neidonlikusteri
 Ligustrum vulgare – aitalikusteri

Ekologia 
Suotuisissa kasvuoloissa yksittäinen pensas saattaa tuottaa tuhansia hedelmiä, joita linnut mielellään käyttävät ravinnokseen.
Likustereita käyttävät ravintonaan myös monien perhosten toukat.

Ongelmia
Monien muiden kasvien tavoin likusterit ovat myrkyllisiä hevoselle. Seuduilla, joiden luontaiseen kasvistoon likusterit eivät kuulu, näistä on tullut rikkakasveja, jotka korvaavat luontaisia lajeja levittäytymällä erämaa-alueille. Erityinen ongelma tämä on ollut Pohjois-Amerikassa, missä ei luontaisesti esiinny yhtään tämän suvun lajia. Uudessa-Seelannissa likusterien kasvatus ja viljely on kokonaan kielletty niiden aiheuttamien terveyshaittojen takia – likusterien siitepöly on tunnettu astman ja ihottuman aiheuttaja. Siellä likusterien hävittämiseen riittää ilmoitus viranomaisille niiden sijainnista. Ligustrum robustum -likusterilaji luetaan sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.

Isossa-Britanniassa tehdyssä tutkimuksessa 36 prosenttia puutarhureista ilmoitti, että jättäisi likusterien takia kiinteistön hankkimatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ligustrum

Oliivikasvit