joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sounds

Sounds oli brittiläinen viikoittainen musiikkilehti, jota julkaistiin välillä 10. lokakuuta 1970 – 6. huhtikuuta 1991. Lehti tuli tunnetuksi erityisesti keskiaukeamajulisteistaan, jotka olivat aluksi mustavalkoisia, mutta vuodesta 1971 lähtien värillisiä. Samoin lehti tuli tunnetuksi New Wave of British Heavy Metalin ja Oi! punkin äänenkannattajana kukoistusaikoinaan 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Lehti oli paras punkin ja sen eri suuntausten asiantuntijalehti 1980-luvun alussa. 1980-luvun lopussa lehden toimittaja John Robb oli maailman ensimmäinen henkilö, joka julkaisi jutun ja haastattelun Nirvanasta. Samoin hän ensimmäisenä kirjoitti Madchester-vaihtoehtorockin suuntauksesta, joka vaikutti erityisesti Manchesterin seudulla. 

Lehti oli yksi Britannian 1980-luvun musiikkilehdistöä hallinneesta kolmesta suuresta Melody Makerin ja New Musical Expressin kanssa. Lehti lakkautettiin 1991 pitkän syöksykierteen jälkeen, vaikka lehti oli juuri taas nousussa muutamia kuukausia ennen lakkautustaan. Soundsin hard rockiin ja NWOBHM:en erikoistunut alajulkaisu oli Kerrang!, joka jatkaa nykyään itsenäisenä julkaisuna. 1980-luvun alkupuoliskolla Kerrang!-lehdessä ja Soundsissa suomalaisyhtyeistä erityisen tunnetuksi tuli Hanoi Rocks. Myöhemmin 1990-luvulla ja 2000-luvulla Kerrang! on tukenut erityisesti HIM:iä.

Musiikkilehdet
Brittiläiset aikakauslehdet
Dodge Magnum

Dodge Magnum tuli vuonna 2004 julkisuuteen kun Magnum-nimi herätettiin uudelleen henkiin. Kyseessä on Chryslerin LX -pohjalevyyn perustuva Pohjois-Amerikan markkinoille tehty farmarimalli, joka on ensimmäinen Dodgen valmistama farmarimalli sitten Dodge Coltin vuonna 1991. Käytännössä Magnum on Chrysler 300C:n farmariversio pienin kosmeettisin muutoksin. Magnumia valmistettiin Bramptonissa, Kanadan Ontariossa koko elinikänsä: vuosimallit 2005-2008.

Chrysler 300C:n tavoin malli oli yhtiölle menestys ja se myi huomattavasti edeltäjäänsä, Dodge Intrepidiä paremmin. Magnumista tehtiin myös poliisiautoversio kilpailemaan Yhdysvaltojen poliisiautomarkkinoilla Ford Crown Victorian kanssa.

Dodge Magnumeja myytiin yhteensä 169080 kappaletta; huippuvuonna 2005 peräti 52487 kpl ja 2008, viimeisenä mallivuotena talousromahduksen aikaan enää 6912 kpl.

Kehitys 

SXT ja RT -malleissa oli saatavilla myös neliveto. Nelivetoisten mallien vaihteistona on Mercedes-Benzin valmistama viisivaihteinen automaattivaihteisto, jota käytettiin myös takavetoisissa RT ja SRT-8-malleissa. SE ja takavetoinen SXT oli varustettu nelivaihteisella automaatilla.

Vuonna 2006 tuli saataville suorituskykyisempi SRT-8 versio, jonka voimanlähteenä on tehokas 6,1-litrainen Hemi-moottori. Autossa on 20" vanteet, jäykempi jousitus, isommat jarrulevyt, madallukset sekä erilainen keula ja perä. SRT-8-mallin 0-100 km/h kiihtyvyys on noin 5,1 sekuntia. Varttimailin kiihdytys ottaa aikaa 13,1 sekuntia loppunopeuden ollessa 174 km/h. SRT-8 esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä 2005 ja se nimettiin parhaaksi uudeksi muskeliautoksi vuonna 2006.

Mallivuodeksi 2008 Magnum sai faceliftin. Keulassa on uusi aggressiivisempi ilme ja sisustaa muokattiin viihtyisämmäksi. 2008 oli Magnumin viimeinen vuosimalli ja se korvattiin Dodge Journeyllä.

Moottorit 

SE (2700 cm3) (EER) - 190 hv
SXT (3500 cm3) (EGJ) - 250 hv
RT (5700 cm3) (Hemi) 
SRT-8 (6100 cm3) (Hemi) - 425 hv, 569 Nm

Magnum
E-segmentin autot
Mid-size-luokan autot
Full-size-luokan autot
2000-vuosikymmenen autot
Turpa täynnä


Turpa täynnä on punk rock -yhtye Kylähullujen ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 36.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Alexi Laiho – kitara, laulu
 Vesku Jokinen – laulu
 Tonmi Lillman – rummut

+

 Jukka Varmo – äänittäjä, miksaaja

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Kylähullujen albumit
After Forever (albumi)


After Forever on samannimisen yhtyeen viides ja viimeinen kokopitkä studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2007.

Albumi nousi Alankomaissa MegaCharts-listan kuudennelle sijalle.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Floor Jansen – laulu
 Sander Gommans – kitara, laulu
 Bas Maas – kitara, laulu
 Luuk van Gerven – basso
 Joost van der Broek – koskettimet
 Andre Borgman – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi: 8½/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 After Forever discogs.com -sivustolla

Vuoden 2007 albumit
After Foreverin albumit
14 (luku)

14 (neljätoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 13 ja seuraa luku 15.

Matematiikassa 
 14 on puolialkuluku ja siten yhdistetty luku.
 14 on yksi Catalanin luvuista.
  on kertoma-alkuluku.
 14 on kolmen ensimmäisen neliöluvun summa eli neliöpyramidiluku: .
 14 ensimmäisen alkuluvun summa (281) on alkuluku.

Luonnontieteissä 
 Piin järjestysluku alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä on 14.
 Typpi-14 on typen vakaa isotooppi.
 Vedyn sulamispiste on noin 14 kelviniä.

Muissa yhteyksissä 
 M14 on amerikkalainen kivääri.
 Grumman F-14 Tomcat on amerikkalainen hävittäjälentokone.
 Suojaikäraja on eräissä Euroopan maissa 14 vuotta.
 Korttipeleissä ässän arvo on yksi tai 14.
 Eurooppatie E14 kulkee Ruotsissa ja Norjassa.
 Valtatie 14 kulkee Juvan ja Parikkalan välillä.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Volcana (DC Comics)

Volcana, oikealta nimeltään Claire Selton on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Volcana pystyy hallitsemaan ja manipuloimaan tulta. Hänen ensiesiintymisensä oli Teräsmies-animaatiossa vuonna 1998.

Superman: The Animated Series 
Claire Seltonin ollessa teini-ikäinen hänellä havaittiin kyky tuottaa tulta ajatuksen voimalla. Vanhemmat lähettivät tyttärensä Metropolikseen paranormaaliin kouluun opettelemaan hallitsemaan voimansa, mutta myöhemmin hallituksen agentit veivät tytön mukaansa, sillä he aikoivat tehdä hänestä elävän aseen, pyyhkimällä hänen menneisyytensä ja antamalla Clairelle uuden nimen ”Volcana”. Volcana kuitenkin onnistui karkaamaan agenteilta ja tyytyi elämään varkaana.

Justice League 
Volcana esiintyy Justice Leaguen jaksoissa Only a dream ja Hereafter. Jaksossa Only a dream Volcana pakenee vankilasta Fireflyn, Solomon Grundyn, Mokkasiinikäärmeen ja Luminuksen kanssa. Oikeuden puolustajat saavat kaikki karkurit kiinni ja vievät heidät takaisin vankilaan. Jaksossa Hereafter Volcana, Kalibak, Deadshot, Mokkasiinikäärme, Tähtisafiiri ja Livewire juhlivat Teräsmiehen kuolemaa riehumalla kaupungilla.

Justice League Unlimited 
Volcana esiintyi Justice League Unlimitedissa yhtenä Cadmus-projektin jäsenenä.Hän myös liittyi Gorilla Groddin johtamaan Tuomion Legioonaan ja taisteli Luthorin puolella syntyneessä kapinassa Tuomion Legioonan hallinnasta.Viimeisessä jaksossa hän taisteli muiden Luthorin puolella taistelleiden sekä Oikeuden Puolustajien kanssa Darkseidiä vastaan.

DC-animaatiouniversumi
Piirroshahmot
DC-universumin superroistot
Selvänäköisyys

Selvänäköisyys (, sanoista clair ’selvä’ ja voyance ’näkyvyys’) tarkoittaa paranormaalia kykyä, jonka haltija väittää voivansa saada tietoja esineistä tai tapahtumista käyttämättä aisteja tai johdonmukaista päättelyä. Selvänäkijä väittää voivansa nähdä tulevaa tai mennyttä. Selvänäkijä voi väittää näkevänsä myös omia henkioppaitaan, suojelusenkelinsä tai muita henkimaailman olentoja.

Yleiskielessä selvänäkijöiksi kutsutaan myös ennustajia. Varsinaisesti ennustaminen tarkoittaa selvänäkemistä välineiden avulla, esimerkiksi tarot-korteilla. Muodollisesti selvänäkeminen on selväaistimisen erikoistapaus, jossa väitetty havaitseminen tapahtuu visuaalisesti.

Katso myös
 Homunculus
 Meedio
 Mieli	
 Parapsykologia	
 Metafysiikka
 Telepatia	
 Spiritualismi	
 Kolmas silmä

Lähteet

Kirjallisuutta
 "Auttaako laki meedioihin" Daniel Finkelstein, The Times, 11.4.2007.
 Mental Radio Upton Sinclair, 1929. Alkusanat Albert Einstein.

Parapsykologia
New age
Ennustaminen
Esoteerisuus
Laura Birn

Laura Eveliina Birn (s. 25. huhtikuuta 1981 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.

Ura 

Birn opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 2002–2007 ja valmistui vuonna 2008. Hänet tunnetaan rooleistaan elo­kuvissa Helmiä ja sikoja (2003), Lupaus (2005), Joulutarina (2007), 8 päivää ensi-iltaan (2008), Ralliraita (2009), Puhdistus (2012), Vuo­saari (2012), Leijonasydän (2013) ja Helene (2020). Vuonna 2014 hänellä oli pieni rooli yhdys­valtalaisessa elo­kuvassa Tanssi haudoilla.

Birnin tunnettuja televisiosarjarooleja ovat Karjalan kunnailla (2007), Suojelijat (2008), Morsian (2008),Virta (2011) ja Apple TV+:n sarjassa Foundation (2021).

Teatterin puolella Birnin läpi­murto­rooli oli Siskon rooli Ari-Pekka Lahden esikois­näytelmässä Sydän­maa, jota esitettiin Helsingin kaupunginteatterin Studio Pasilassa näytäntö­kautena 2005–2006. Syksyllä 2006 Birn nähtiin KOM-teatterissa Marjo Niemen käsi­kirjoittamassa näytelmässä Odotus­aika on maksullista puhe­aikaa. Vuonna 2011 hän näytteli Q-teatterissa Saara Turusen käsi­kirjoittamassa ja ohjaamassa näytelmässä Broken Heart Story.

Vuonna 2013 Birn sai parhaan naispääosan Jussin elo­kuvasta Puhdistus (2012). Samana vuonna hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto. Birnin yhdessä Anna Paavilaisen kanssa käsikirjoittama lyhytelokuva Kaksi ruumista rannalla voitti parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2020.

Yksityiselämä 

Birn sai ensimmäisen lapsensa toukokuussa 2015.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Békéscsaba

Békéscsaba (, ) on kaupunki Kaakkois-Unkarissa Békésin läänissä, jonka pääkaupunki Békéscsaba on. Békéscsaban ystävyyskaupunki Suomessa on Mikkeli.


Väestö 
Vuonna 2009 kaupungissa oli 64 784 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungin väestöstä 93,8 prosenttia oli unkarilaisia, 6,0 prosenttia slovakkeja, 0,6 prosenttia saksalaisia, 0,4 prosenttia romaneja ja 0,4 prosenttia romanialaisia. Kaupungin pinta-ala on 193,93 neliökilometriä ja väestötiheys siten 334,1 asukasta neliökilometrillä.

Nähtävyyksiä 
 Barokkikirkko (1700-luvulta)
 Klassinen kirkko (1800-luvulta)
 Kaupungintalo (Miklós Yblin suunnittelema, 1873)
 Mihály Munkácsyn museo
 Mór Jókain teatteri
 Slovakialainen kansanmuseo

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivut

Bekescsaba
Northern Lights: Norwegian Metal Compilation

Northern Lights: Norwegian Metal Compilation (1996) on australialaisen Rowe Productions -levy-yhtiön julkaisema kokoelma-albumi, jonka teemana on norjalainen metallimusiikki. Extolin kappaleita lukuun ottamatta kaikki albumin kappaleet on julkaistu yhtyeiden debyyttialbumeilla: Schaliachin kappaleet Sonrise-albumilla, Antestorin kappaleet Martyrium-albumilla ja Gromsin kappaleet Ascension-albumilla.

Kappalelista
Schaliach: "Last creed"
Schaliach: "You Maintain"
Schaliach: "Coming of the Dawn"
Groms: "Assention"
Groms: "True Wisdom"
Groms: "No One"
Antestor: "Mercy Lord"
Antestor: "Thoughts"
Antestor: "Inmost Fear"	
Extol: "Vicious Intent"
Extol: "Christianity Misunderstood"
Extol: "Seek the Righteous"

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1996 kokoelma-albumit
Antestorin albumit
Extolin albumit
Norjalaiset metallialbumit
Karanovon kulttuuri

Karanovon kulttuuri vallitsi noin 6000 eaa. (kalenterivuotta) alkaen Bulgariassa. Karanovon kulttuuri oli tyypillinen keramiikkaa valmistanut neoliittinen maatalouskulttuuri, jossa ihmiset asuivat kylissä, viljelivät maata ja kasvattivat karjaa. Kulttuurin löytöpaikkoja on muun muassa Azmak.

Samaan aikaan oli Marmarameren ympärillä Finkirtepen kulttuuri, ja Kreikassa Sesklon kulttuurin asutusta.

Katso myös 

Neoliittinen Balkan
Starčevon kulttuuri
Vinčan kulttuuri
Dudeștin kulttuuri
Tripoljen kulttuuri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Köln Context database
V-sign 

Kivikauden kulttuurit
Bulgarian historia
Unleash the Fury

Unleash the Fury on Yngwie Malmsteenin järjestyksessään kuudestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spitfire Records.

Kokoonpano 
 Yngwie Malmsteen – kitara, basso, kitarasyntetisaattori, sitar, taustalaulut ja laulu kappaleissa ”Cherokee Warrior” ja ”Cracking the Whip”
 Dougie White – laulu
 Joakim Svalberg – kosketinsoittimet
 Patrick Johansson – rummut

Kappaleet

Arvostelut 
 Allmusic:

Aiheesta muualla 
 Unleash the Fury discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Yngwie Malmsteenin albumit
Jalkaväkirykmentti 12 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 12 (JR 12) eli niin sanotut Jänkäjääkärit oli Suomen maavoimien 6. divisioonan yksikkö jatkosodassa. Rykmentin rungon muodostivat välirauhan aikainen 12. prikaatin varusmiesyksiköt täydennettynä Sallan alueen reserviläisillä.

Jalkaväkirykmentti 12:n sotatie kulki Sallasta Alakurtin, Kiestingin, Karhumäen ja Poventsan kautta Ihantalaan. Rykmentti osallistui myös Lapin sotaan. Rykmetti oli pitkään hajotettuna eli I ja III pataljoona lähtivät itään Hautajärven kylästä, kun taas II pataljoona (Koskimaa) oli sodan alusta saakka alistettuna jalkaväkirykmentti 53:lle osallistuen Kuusamon suunnan taisteluihin. Rykmentti oli koottuna vasta marraskuun taisteluissa Kiestingin rintamalla. Rykmentti oli Ihantalan taisteluissa ratkaisuasemassa ja sai siitä kunnianimen ”Ihantalan lukko”.

Arkistolaitoksen Suomen sodissa 1939–45 menehtyneiden tietokannan mukaan Jalkaväkirykmentti 12 menetti 1 347 sotilastaan kuolleina jatkosodassa 14. syyskuuta 1944 mennessä. Heistä kaatui 1 005, menehtyi haavoittuneena 221, katosi ja vahvistettiin myöhemmin kuolleiksi 39 ja menehtyi sotavankeudessa 25. Lisäksi 57 sotilasta kuoli muista syistä. 

Rykmentin tappiot menehtyneinä olivat saman tietokannan mukaan erityisen raskaat hyökkäysvaiheessa. 31. joulukuuta 1941 mennessä menehtyneitä oli jo peräti 771. Sen sijaan kesä-heinäkuussa 1944 selvästi vähemmän: 228.

Perustaminen

E/JR 12
I/JR 12
II/JR 12
III/JR 12
13.K/JR 12 eli Kranaatinheitinkomppania
14.K/JR 12 eli (Panssarintorjunta)Tykkikomppania
Kolonna/JR 12

Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen ns. varusmiesrykmenttinä, joten sen varustus oli pääosin parempi kuin divisioonan muiden rykmenttien.

Komentajat 
Rykmentinkomentajina olivat:
jääkärieversti Albert Puroma 11. kesäkuuta 1941 - 29. tammikuuta 1944
eversti Yrjö Hanste 29. tammikuuta 1944 -

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Jänkäjääkäreiden paluu Äyräpäähän ja Ihantalaan

Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit
Marjaniemen Uimarit

Marjaniemen Uimarit ry (MaU) oli helsinkiläinen uintiseura. Seura perustettiin vuonna 1948 Itä-Helsingin Marjaniemessä. Uimarit toimivat aluksi paikallisessa melontaseurassa, Marjaniemen melojissa, mutta kaupungin rakentaman uimarannan valmistuttua uimarit järjestäytyivät omaksi seurakseen.

Toiminnan alkuvaiheessa keskeistä oli lasten uimaopetuksen organisointi. Uimakoulusta oli luontevaa siirtyä kilpauinnin pariin. Jo vuonna 1952 ensimmäinen seuran uimari ylsi tyttöjen nuorten Suomen mestaruuteen. Eila Pyrhönen saavutti lukuisien Suomen mestaruuksiensa ja kansainvälisten menestystensä huippuna 100 metrin perhosuinnissa neljännen sijan Tokion olympialaisissa 1964. Pyrhösen EM-pronssi vuodelta 1966 oli ainoa suomalaisen naisen pitkällä radalla saavuttama arvokisamitali ennen Hanna-Maria Seppälän MM-kultaa v. 2003. Myös Janne Blomqvist ja Riikka Ukkola ovat edustaneet seuraa olympialaisissa upealla kilpailu-urallaan.

Vuosina 1965–1973 harjoitti MaU myös vesipallotoimintaa päästen silläkin sektorilla mestaruussarjaan. Vesipallosta jouduttiin luopumaan hallitilan puutteen vuoksi. Vuonna 1980 toiminta keskitettiin pääosin uuteen Vuosaaren uimahalliin. 

Marjaniemen Uimarit on kasvattanut nuoria kilpauimareita ikäkausisarjojen kansalliselle huipulle 1990- ja 2000-luvuilla. Vuonna 2002 MaU oli yhteispisteissä paras seura Nuorten Talvikisoissa Raumalla ja vuonna 2005 Nuorten lyhyen radan mestaruuskisoissa Tampereella.

Vuoden 2011 alussa tapahtuneessa seurafuusiossa MaU ja Vetehiset yhdistyivät uudeksi seuraksi, ORCA Helsinki ry.

Seurahistoriaa taulukkomuodossa

Marjaniemen Uimarit ry:n puheenjohtajat

Seuran mitalistit Uinnin SM-kilpailuissa 2000-luvulla

2003
 Alpo Lahtinen (800 m VU)

2004
 Alpo Lahtinen (800 m VU)

2005
 Petri Vilpponen (100 m SU, 200 m SU)

2006
 Alpo Lahtinen (200 m VU)
 Petri Vilpponen (200 m SU)

2007
 Marko Vilpponen (4 × 100 m VUV, 4 × 200 m VUV)
 Jesse Hottinen (4 × 100 m VUV, 4 × 200 m VUV)
 Petri Vilpponen (4 × 100 m VUV, 4 × 200 m VUV)
 Alpo Lahtinen (4 × 100 m VUV, 4 × 200 m VUV)

2008
 Marko Vilpponen (200 m PU, 200 m SKU, 400 m SKU)

Aiheesta muualla
 Marjaniemen Uimarien kotisivut
 ORCA Helsingin sivusto
 Harry Finérin MaU-aiheiset sivut
 Suomen Uimaliitto

Suomalaiset uintiseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Marjaniemi
Vuonna 1948 perustetut urheiluseurat
Lee Cooper

Lee Cooper on englantilainen farkkumerkki. Lee Cooperia alettiin tehdä myös Suomessa 1970-luvun puolivälissä suomalaisilla malleilla, joten sitä voitiin vuoteen 2014 saakka kutsua myös suomalaiseksi farkkumerkiksi.

Lee Cooperia teki Suomessa Blueman ja Suomen Lee Cooperit suunnitteli Irja Leimu, joka oli aiemmin ollut suunnittelijana muun muassa Vaaksalla, Kestilällä ja Ruskatexillä. "Peffasta istuu, reisistä svengaa" oli suomalaisten Lee Coopereiden mainoslause, mikä kertoo paljon siitä, millaisiin farkkuihin pyrittiin. Lee Cooper International oli niin tyytyväinen Irja Leimun suunnittelemaan takataskutikkaukseen, että se otti sen farkkuihinsa. Farkkujen, farkkuliivien yms. lisäksi Suomessa suunniteltiin maihari (maihinnousutakki), josta tuli menestys. Iskevän ja värikkään mainoskampanjan avulla Lee Cooper pääsi farkkujen valioluokkaan, jossa olivat 1970-luvulla Bee Gee, Beavers, Falmers, Lee, Mic Mac ja Wrangler.

Lee Coopereita tehtiin pitkään Suomessa, valmistajanaan M.A.S.I Company. Loppuvuodesta 2014 yritys kuitenkin siirsi farkkujen valmistuksen Suomen Keiteleeltä Viroon. Jo vuonna 2004 oli osa Suomen tuotannosta (Viitasaaren farkkuvalmistus) ulkoistettu Viroon.


Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla
 M.A.S.I Company.
 Leecooper.com. 
 Leecooper.fi.

Vaatemerkit
Muromin metroasema

Muromin metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on toinen asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien. Asema avattiin 26. heinäkuuta 1981 ja sinne asennettiin turvaportit ensimmäisenä Kyūshūn saarella 6. joulukuuta 2003.

Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:

 Muromi-joki
 Shoufuki-temppeli

Aiheesta muualla
 Muromi - aseman sivut 

Kūkō-linja
Meinohaman metroasema

Meinohaman metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on ensimmäinen asema Kūkō-linjalla ja Chikuzen-junalinjan ensimmäinen asema. Asema yhdistää juna- ja metroliikenteen kahdella päälinjalla ja sen edessä sijaitsee linja-autoterminaali.

Meinohaman aseman vanhin rakennus avattiin 15. huhtikuuta 1925 palvelemaan Pohjois-Kyūshūn junaliikennettä. 22. maaliskuuta 1983 avattiin yhtenäinen linja Fukuokan lentoasemalta Karatsun kaupunkiin. Vanha rautatielinja kulkee asemalta Hakatan asemalle.

Aseman läheisyydessä sijaitsevät muun muassa:

 Ōbe-puisto
 Fukuokan kaupungin jahtisatama
 Shoppers Mall Marina Town
 Marinoa City Fukuoka, jossa sijaitsee Aasian suurin maailmanpyörä, Sky Dream Fukuoka
 Evergreen Marinoa
 Länsi-Fukuokan satama
 Nishi-kun kaupungintalo

Aiheesta muualla

 Meinohama - aseman sivut 

Kūkō-linja
Simone Mareuil

Simone Mareuil (myös Simonne Mareuil, 25. elokuuta 1903 Périgueux Ranska – 24. lokakuuta 1954) oli ranskalainen näyttelijätär. Hän eli suurimman osan elämästään kotikaupungissaan Périgueux’ssa. Hän näytteli elämänsä aikana kahdessakymmenessä elokuvassa, joista tunnetuin on Luis Buñuelin ja Salvador Dalin klassikko Andalusialainen koira. 

Toisen maailmansodan aikana hän ei asunut synnyinseuduillaan, mutta sodan päätyttyä hän palasi Périgueux’hön, jossa hän vaipui syvään masennukseen. Hän teki polttoitsemurhan julkisella aukiolla valelemalla itsensä bensiinillä ja sytyttämällä tuleen. Hän oli kuollessaan 51-vuotias.

Aiheesta muualla
 

Ranskalaiset näyttelijät
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
IBM 3270

IBM 3270 on IBM:n valmistama tietokonepäätteiden sarja, jonka laitteita on käytetty lähinnä yhtiön suurkoneiden kanssa. Nämä päätteet ovat lohkopohjaisia: toisin kuin merkkipohjaiset päätteet (esimerkiksi suurin osa Digital Equipment Corporationin VT-sarjasta) ne kommunikoivat käyttäen kokonaisuuksia, tietovirtoja (), yksittäisten merkkien sijaan.

Ensimmäiset 3270-sarjan laitteet esiteltiin 1970-luvun alkupuolella.
Nykyään IBM on käytännössä lakkauttanut sarjan, ja pääte-emulointi on korvannut laitteiden käytön.

Aiheesta muualla 

 IBM: The 3270 family of terminals
 Columbia University Computing History: The IBM 3270

Dataliikenne
3270
Talley Defense Systems

Talley Defense Systems on 1960 perustettu yhdysvaltalainen puolustusvälineyritys, joka valmistaa pääasiassa panssarintorjuntaan käytettäviä sinkoja, rypälepommeja sekä bunkkerinmurtamiseen käytettäviä sinkoja. Yhtiön osti vuoden 2006 lopulla tytäryhtiökseen Nammo AS, joka on Norjan valtion ja pääasiassa suomalaisomisteisen Patria Oyj:n keskenään puoliksi omistama yhtiö sen jälkeen kun ruotsalainen Saab AB myi siitä osuutensa.

Tuotanto

 M72 LAW:n ammus (kevyt kertasinko)
 FTG, CPR, HEDP, HEAA, NE (sinko)
 SMAW-D (raskas bunkkerikertasinko)
 kuorma-ammus (risteilyohjus)
 ACA2P-ammus (kenttätykki)

Katso myös
Rypälepommikielto

Lähteet

Aiheesta muualla
Talley Defense Systems 

Yhdysvaltalaiset aseteollisuusyritykset‎
Harry Markowitz

Harry Max Markowitz (s. 24. elokuuta 1927 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä.

Markowitz sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1990 yhdessä Merton Millerin ja William Sharpen kanssa ansioistaan rahoitusteorian kehittäjänä. Hän on tutkinut erityisesti portfolioteoriaa.

Markowitz toimii Rady School of Managementin professorina Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Opiskeltuaan Chicagon yliopistossa hän on työskennellyt useiden maineikkaiden yliopistojen ja RAND Corporationin palveluksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Markowitz Rady School of Managementin sivuilla  

Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät
Nobelin taloustieteen palkinnon saajat
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
Rauno Tuuna

Rauno Uolevi Tuuna (22. joulukuuta 1929 – helmikuu 2007) oli raumalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuin kappale on "Rauma, Rooma, Pariisi".

Hän voitti vuonna 1986 Vuoden Merimieslauluesitys – Kotkan Ruusu –kiertopalkinnon. Ainoan albuminsa Tuuna julkaisi vuonna 1980. Levyllä häntä säestää raumalainen yhtye Hariolax. Levyltä löytyy myös kolme Hariolaxin laulusolistin Jukka Koiviston sävellystä.

Diskografia

 Kanalim barttalt (1980)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Hillman Avenger

Hillman Avenger on aluksi Chrysler Europen ja myöhemmin PSA-konsernin vuosina 1970–1981 valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi Hillman Minxin. Vuonna 1976 auton merkiksi vaihdettiin Chrysler, mutta vuonna 1979 PSA-konsernin ostettua Chrysler Europen autoa alettiin myydä Talbot-merkkisenä. Eri markkina-alueilla autoa on myyty monilla eri merkeillä ja mallinimillä, esimerkiksi osassa Euroopan maista Sunbeamina ja Pohjois-Amerikassa nimellä Plymouth Cricket. Mallin seuraajaksi esiteltiin vuonna 1978 Chrysler Horizon, joka pian kuitenkin muuttui Talbot-merkkiseksi.

Avenger esiteltiin keväällä 1970, ja se oli ensimmäinen ja viimeinen automalli, jonka Rootes Group kehitti ollessaan Chryslerin omistuksessa. Teknisesti Avenger ei ollut kovin edistyksellinen, sillä se oli takavetoinen ja siinä käytettiin työntötankomoottoreita sekä jäykkää taka-akselia. Ensimmäinen korimalli oli neliovinen sedan, vuonna 1972 esiteltiin lisäksi viisiovinen farmari, seuraavana vuonna myös sedanin kaksiovinen versio. Manner-Euroopassa autoa myytiin Sunbeam-merkkisenä, maasta riippuen mallinimenä oli joko Avenger tai 1300/1600.

Etelä-Amerikan markkinoille autoa valmistettiin Argentiinassa ja Brasiliassa Dodge-merkkisenä. Volkswagen Group omisti 49 prosenttia Chryslerin argentiinalaisesta osastosta, jonka se osti kokonaan itselleen vuonna 1980. Tämän seurauksena entistä Dodge 1500 -mallia alettiin vuodesta 1982 alkaen valmistaa Volkswagen-merkkisenä. Valmistus päättyi vasta vuonna 1990.

Syksyllä 1976 Hillman-merkistä luovuttiin ja Avengeria alettiin markkinoida Chrysler-merkkisenä. Tällöin malli koki myös kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkonäköä muokattiin vastaamaan uutta Chrysler Alpine -mallia. Ohjaamoa uudistettiin aiempaa ergonomisemmaksi.

Taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut Chrysler myi vuonna 1978 eurooppalaisen osastonsa ranskalaiselle PSA-konsernille, jolloin Avengerista tuli seuraavana vuonna Talbot-merkkinen. Autoon ei kuitenkaan enää tehty varsinaisia uudistuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Chrysler
Avenger
Talbot
C-segmentin autot
1970-luvun autot
1980-luvun autot
Oscar Ustari

Oscar Alfredo Ustari (s. 3. heinäkuuta 1986 América, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti.

Ura

Seurajoukkueet 

Ustari aloitti uransa Argentiinan pääsarjan Primera Divisiónin Independientessä, jonka pelaavaan kokoonpanoon hän nousi vuonna 2005. Kesällä 2007 hän siirtyi Espanjan pääsarjaan Primera Divisióniin Getafen joukkueeseen. Getafe maksoi Ustarista kuuden miljoonan euron siirtokorvauksen, joka oli seuran ennätys.

Getafessa Ustari debytoi 2–1-tappioon päättyneessä sarjaottelussa Valenciaa vastaan 26. syyskuuta 2007, mutta päävastuun kauden 2007–2008 sarjapeleissä kantoi joukkueen toinen argentiinalaismaalivahti Roberto Abbondanzieri. UEFA Cupin lohkovaiheessa ja pudotuspeleissä kaksikko jakoi peliajan puoliksi joukkueen yltäessä puolivälieriin. Espanjan cupissa Copa del Reyssä Ustari toimi joukkueensa ykkösmaalivahtina. Getafe ylsi kilpailun loppuotteluun, jossa Valencia oli kuitenkin parempi maalein 3–1.

Syyskuussa 2008 Ustari jätettiin ilman Getafen edustusjoukkueen pelinumeroa olympialaisissa sattuneen vakavan loukkaantumisen vuoksi. Hänen aiemmin käyttämänsä numero 1 annettiin Valladolidista lainalle hankitulle Jacobolle.

Vuonna 2012 Ustari siirtyi Argentiinan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaan Boca Juniorsiin.

Maajoukkueet 

Argentiinan maajoukkueessa Ustari teki debyyttinsä Norjaa vastaan 22. elokuuta 2006. Hän oli vuoden 2006 MM-kilpailuissa Argentiinan kolmosmaalivahtina.

Ustari on pelannut useita otteluita myös Argentiinan juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi ykkösmaalivahtina Argentiinan yltäessä alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssille vuonna 2003 ja voittaessa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2005. Elokuussa 2008 Ustari kuului kultaa voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen Pekingin olympialaisissa. Hänen turnauksensa katkesi kuitenkin jo puolivälierävaiheessa Alankomaita vastaan pelatussa ottelussa tapahtuneeseen loukkaantumiseen, jonka odotetaan pitävän hänet sivussa pelikentiltä kahdeksan kuukauden ajan. Hän loukkasi vasemman polvensa nivelsiteet vaarattoman näköisessä tilanteessa nappulakengän tarttuessa nurmeen kiinni.

Saavutukset 

 Alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuspronssi: 2003
 Nuorten maailmanmestaruus: 2005
 Olympiakulta: 2008

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ustari Getafe CF:n sivustolla 
 Ustari La Ligan sivustolla 
 Ustari Football Database -sivustolla 
 Ustari National Football Teams -sivustolla 
 Ustari Transfermarkt-sivustolla 

Argentiinalaiset jalkapallomaalivahdit
Argentiinalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Dodge Dynasty

Dodge Dynasty on etuvetoinen keskikokoinen sedan, joka julkaistiin vuonna 1987 mallivuodeksi 1988. Auton sisarmalli on Chrysler New Yorker, molemmat mallit rakennettiin Chryslerin C-pohjalevylle. Autoa myytiin Kanadassa nimellä Chrysler Dynasty.

Kaikki Dynastyt on valmistettu Belvideressä, Illinoisissa. Tuotannon loppuessa vuonna 1993 tehdas uudistettiin valmistamaan Dodge Neoneita.

Moottorit 
3.3 litrainen V6 moottori on saatavana ainoastaan Chryslerin elektronisesti ohjatun nelivaihteisen automaattivaihteiston, A604 kanssa.

2.5 (K14)
3.0 (2972 cm3) (Mitsubishi 6G72) - 141 hv @ 5000 r/min, 232 Nm @ 2800 r/min
3.3 (3301 cm3) (EGA) - 147 hv @ 4800 r/min, 248 Nm @ 3600 r/min (1990-1993)

Mitat 
Pituus: 4 880 mm
Leveys: 1 750 mm
Korkeus: 1 362 mm
Akseliväli: 2 654 mm

Dynasty
Mid-size-luokan autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
Chrysler New Yorker

Chrysler New Yorker on Chryslerin täysikokoinen edustusluokan auto, jota valmistettiin vuosina 1936–1996. New Yorkerin korvasi Chryslerin mallistossa Chrysler 300M.

Presidentti Kekkosen New Yorker 1963
Tasavallan presidentti Urho Kekkosen uudeksi virka-autoksi hankittiin vuonna 1963 Chrysler New Yorker. Autoa pidennettiin ruotsalaisella Heinelin koritehtaalla 70 senttimetrillä, jolloin sen paino lisääntyi noin tonnilla. Muutostyössä kuljettajan osasto erotettiin matkustamosta välilasilla. Auton varusteisiin kuuluivat painonapeilla toimiva automaattivaihteisto, sähköisesti säädettävät lasit, kaksikaiuttiminen radio, kolme lukuvaloa ja yhdistetty savukkeensytytin-tuhkakuppi. Matkustamossa oli oma lämmityslaite. Tammikuussa 1972 auto siirrettiin puolustusvoimien käyttöön Kaartin pataljoonaan rekisteritunnuksella SA-42 ja poistettiin "käyttöön sopimattomana" vuonna 1979. Nykyisin auto kuuluu Mobilia-tieliikennemuseon kokoelmiin.<ref>Kimmo Levä (toim.): SA-Int – auto sodassa ja rauhassa: Mobilia-vuosikirja 2007, s. 45. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2007.</ref>

Presidentti Kekkosen New Yorker 1972
Suomen tasavallan presidentti Urho Kekkonen sai vuonna 1972 virka-autokseen ruotsalaiskonepajassa 76 senttimetriä pidennetyn Chrysler New Yorkerin, jossa on 7,8 litran V8-moottori ja automaattivaihteisto. Auto varustettiin kahdella C-kasettia käyttävällä nauhurilla, toinen sanelukäyttöön ja toinen stereofonisen musiikin kuunteluun. Viiden hengen matkustamon varusteisiin kuuluvat myös tuolloin harvinaiset rullaturvavyöt ja kokolattiamatto sekä sikarinsytytin ja lukuvalo, mutta ei televisiota eikä baarikaappia. Helsingin Sanomat'' teki auton luovutuksen aikoihin samalle sivulle jutun myös Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonille tilatusta luodinkestävästä Lincolnista ja laski sen maksavan yli 15 kertaa sen minkä Suomen presidentin auto. Viimeisinä vuosinaan Chrysler ehti palvella myös Urho Kekkosen seuraajaksi vuonna 1982 valittua Mauno Koivistoa. Chrysler New Yorkerin tilalle hankittiin vuonna 1985 Cadillac.

Vuonna 2017 presidentin entinen New Yorker oli lahtelaisen Klaus Lindholmin omistuksessa 74 000 kilometriä ajettuna.

1994–1996

Moottorit 

V6-moottori edessä pitkittäin.

3.5 V6 3518 cm3 - 155 kW (211 hv) @5850 r/min, 302 Nm @3350 r/min

Mitat 

Pituus: 5268 mm
Leveys: 1891 mm
Korkeus: 1419 mm
Akseliväli: 2870 mm
Raideleveys e/t: 1574 mm
Omamassa: 1730 kg

Lähteet

Aiheesta muualla 

New Yorker
Full-size-luokan autot
E-segmentin autot
1930-luvun autot
1940-luvun autot
1950-luvun autot
1960-luvun autot
1970-luvun autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
Lasse Laukkanen

Lasse Laukkanen (s. 8. toukokuuta 1956 Haapajärvi) on suomalainen jääkiekkohuoltaja. Hänet valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 169.

Laukkanen on toiminut SM-liiga-joukkue Ilveksen huoltajana 1970-luvulta asti. Hän on myös työskennellyt huoltajana muun muassa 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Vuonna 1995 perustetun SM-liigan huoltajien yhdistyksen puheenjohtajana Laukkanen on toiminut alusta saakka.

Lasse Laukkasen uraan perehtyvä kirja Tuntematon Huoltaja julkaistiin vuonna 2020.

Lähteet

Suomalaiset jääkiekkohuoltajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Arvi Tuomi

Leo Robert Arvid Tuomi (vuoteen 1906 Bergström, 13. maaliskuuta 1893 Helsinki – 13. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä Juhla meren rannalla on vuodelta 1929. Aktiivinen elokuvaura ajoittuu vuosiin 1939–1950, jolloin hän oli lähinnä sivuosissa lähes 50:ssä elokuvassa. Tuomen suurin rooli oli toinen miespääosa Nyrki Tapiovaaran komediassa Kaksi Vihtoria vuonna 1939. Elokuvassa Linnaisten vihreä kamari hänet nähdään hovimestari Holmingina.  Aleksis Kiven elämästä kertovassa elokuvassa ”Minä elän” hän näyttelee Zacharias Topeliusta, samoin kuin pari vuotta aiemmin tehdyssä fiktiivisessä Fredrik Pacius-elämäkertaelokuvassa Ballaadi. Vuonna 1941 Tuomi oli toisena ohjaajana elokuvassa Viimeinen vieras. 

Arvi Tuomi toimi Porin Työväen Teatterin johtajana 1924–1925 sekä Viipurin Työväen Teatterin johtajana 1926–1938. Hänen aviopuolisonsa oli näyttelijä Santa Tuomi. Sekä Arvi että Santa Tuomi nähdään vuonna 1943 valmistuneessa elokuvassa Miehen kunnia. Muista Tuomen elokuvista mainittakoon Rikas tyttö (1939), Valkoiset ruusut (1943), Neiti Tuittupää (1943), Pikajuna pohjoiseen ja Amor hoi! (1950).

Arvi ja Santa Tuomen poika Rauli Tuomi ja tytär Liisa Tuomi olivat myös näyttelijöitä. Arvi Tuomen veli oli näyttelijä Valter Tuomi ja sisar Emmi Jurkka.

Lähteet 

Siiri ja Kaarlo, Kari Uusitalo ja Edita Publishing 2002 (ISBN 951-37-3690-3)
Elonet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinjohtajat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Ihmiskunnan ainoa toivo

Ihmiskunnan ainoa toivo (IAT) on vuonna 1999 perustettu lyhytelokuvaryhmä, joka toimii pääkaupunkiseudulla. Sen tunnetuimpia elokuvia ovat eri festivaaleilla palkitut Normaaliperusviiva, Emma, Hyppy ja lastenelokuva Poika ja vesi sekä Apulannan musiikkivideo Jumala.

Harrastajapiireissä Ihmiskunnan ainoa toivo on tunnettu findie-valtavirrasta poikkeavasta tuotannosta, jota on luonnehdittu yleensä kokeelliseksi elokuvaksi tai draamaksi. Elokuvien toistuvia teemoja ovat perhe- ja parisuhteet, matkat ja ajan kuluminen.

Ryhmän perustaja Ismo Kiesiläinen on ohjannut ryhmän kaikki elokuvat.

Tuotantoa 
Punainen muovipussi, 2019 (13')
Pianotrio nro 1, 2014 (16')
The Boy with the Eternal Truths, 2011 (12')
 Seikkailu, 2011 (54')
 Joonatanin evankeliumi, 2008 (53')
 Normaaliperusviiva, 2007 (26')
 Emma, 2005 (20')
 Meitä on käsiteltävä varovasti, 2004 (3')
 Poika ja vesi, 2003 (19')
 Mun nimi oli ennen Tiina, 2003 (35')
 Jumala (Apulanta), 2003 (4')
 Rannalla, 2002 (19')
 Tekohengitystä, 2001 (9')
 Kaikki on hyvin, 2001 (18')
 Enkeli, 2000 (7')
 Ensimmäinen, 2000 (25')
 Matkaseura, 2000 (5')
 Hyppy, 2000 (3')
 Sokeri, 1999 (12')
 Metsä ei vastaa, 1999

Aiheesta muualla 
 Ihmiskunnan ainoa toivon Internet-sivut
 Ryhmän elokuvia Elonetissä 

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Pierutyyny

Pierutyyny on kumista valmistettu pilailuväline. Pierutyyny puhalletaan täyteen ilmaa ja pannaan sen jälkeen yleensä tuolille, johon pilailun kohteena oleva henkilö istuu. Tämän seurauksena pierutyyny aiheuttaa pierun kaltaisen äänen. Pierutyynyjä on paljon eri kokoisia ja jotkut pierutyynyt täyttyvät itsestään ja jotkut täytyy puhaltaa.

Samankaltaisia tuotteita ovat muun muassa pieruspray ja pierukone joka toimii sähköllä.

Pilailuvälineet
Pieru
Live in Stockholm

Live in Stockholm (EMUS20045) on chicagolaisen Trouble-yhtyeen musiikki-DVD, joka taltioitiin yhtyeen klubikeikalla Tukholmassa marraskuussa 2003. DVD:n tuottivat Peter Anneroth ja Frank Eriksson. Live in Stockholmin julkaisi Escapi Music -levy-yhtiö 26. maaliskuuta 2006.

Keikalla Trouble soittaa setin kenties arvostetuimpia kappaleitaan jokaiselta albumiltaan, jopa The Skullilta, jonka kappaleita yhtye ei juuri ole esittänyt livenä edes albumin ilmestymisen aikoihin. Jotkut ovat kritisoineet lavashow’ta minimalistiseksi ja Eric Wagnerin laulupuolta jokseenkin turhan hillityksi. Syyksi on arveltu sitä, että keikka on yhtyeen ensimmäinen sen jälkeen, kun se hajosi vuonna 1996. Kitaristien Rick Wartellin ja Bruce Franklinin taitavaa työskentelyä on puolestaan kehuttu. Keikkatallenteen ohjasi ja editoi Magnus Göthlund. Kuvaajina toimivat Jim Henneghan, Sven Ranelf, Joakim Gustafsson, Tom Peczynski ja Mikael Sandberg, joka kuvasi myös valokuvat. Tallenteen Dolby Digital 5.1 -stereoäänityksestä vastasi Andreas Bauman (Bauman Audio Media AB).

Leif Edlingin tekemällä yli puolituntisella haastattelulla yhtye selventää historiaansa ja vastaa imagoaan, vaikutteitaan, sanoituksiaan, levy-yhtiökiistojaan, white metal -leimaansa, arkielämäänsä ja comebackiaan koskeviin kysymyksiin.


Yhtyeen kokoonpano keikalla
Eric Wagner – laulu
Bruce Franklin – kitara
Rick Wartell – kitara
Chuck Robinson – basso
Jeff Olsen – rummut

Sisältö

Tukholman keikka (1:16:33)
"R.I.P."		
"Come Touch the Sky"	
"End of My Daze"		
"Plastic Green Head"		
"Fear"		
"Memory's Garden"		
"The Misery Shows (Act II)"		
"Psalm 9"		
"Run to the Light"		
"All is Forgiven"		
"Psychotic Reaction"		
"The Skull"		
"Revelation (Life or Death)"		
"The Tempter"

Extrat
Haastattelu (36:05)
Kuvagalleria

Aiheesta muualla
DVD:n arvio Noise.Fi-sivulla
DVD:n arvio Imperiumi.Netissä

Vuoden 2006 konserttitallenteet
Troublen albumit
Joan Crawfordin filmografia

Joan Crawford (1905–1977) näytteli lähes 50-vuotisen näyttelijänuransa aikana yli sadassa elokuva- ja televisiotuotannossa. Crawford aloitti 20-vuotiaana elokuvauransa, joka kesti aina vuoteen 1970 asti. Vuonna 1925 Crawfordista tuli Metro-Goldwyn-Mayerin sopimusnäyttelijä ja teki elokuvadebyyttinsä draamaelokuvassa Sydämen ääni. Vuonna 1943 Crawford siirtyi Warner Brothersille, jonka kanssa hän teki yhteistyötä aina vuoteen 1952 asti. Vuonna 1955 Crawford vetäytyi suurelta osin elokuvateollisuudesta työskennelläkseen miehensä Alfred Steelen virvoitusjuomayhtiön Pepsin parissa. Steelen kuoleman jälkeen 1959 Crawford teki muutaman elokuvan enimmäkseen taloudellisista syistä. Crawfordin viimeinen elokuvarooli oli elokuvassa Trogi (1970). Vuodesta 1953 alkaen Crawford alkoi näytellä myös televisiossa. Hän on esiintynyt myös monissa radiokuunnelmissa.

45 vuotta kestäneen elokuvauransa aikana Crawfordia ylistettiin monista hänen roolisuorituksistaan. Crawford voitti Oscar-palkinnon parhaasta naispääosasta vuonna 1946 dramaattisesta film noir -elokuvasta Mildred Pierce – amerikkalainen nainen (1945). Ainoaksi jääneen Oscar-palkintonsa voittamisen jälkeen hän oli ehdokkaana vielä kaksi kertaa elokuvista Mieletön rakkaus (1947) ja Pelko (1952).

Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja arkistoesiintymisensä sekä palkinnot ja palkintoehdokkuudet. Elokuvien suomenkieliset esitysnimet on merkitty Suomen elokuva-arkiston ja Valtion elokuvatarkastamon antamien nimien mukaan.

Elokuvat

Televisioesiintymiset

Muut elokuvat

Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

Alaviitteet

Lähteet

Crawford
Robert Mundell

Robert Alexander Mundell, CC (24. lokakuuta 1932 Kingston, Ontario – 4. huhtikuuta 2021 Siena, Toscana) oli kanadalainen ekonomisti.

Mundell sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1999. Hänen optimaalisia valuutta-alueita käsittelevät tutkimuksensa ovat vaikuttaneet muun muassa euron syntymiseen.

Mundell toimi Columbian yliopiston professorina vuodesta 1974. Opintonsa hän suoritti UBC:ssä, MIT:ssä ja LSE:ssä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mundellin kotisivut 
Mundell Columbian yliopiston sivuilla 
Mundell Nobel-säätiön sivuilla 

Kanadalaiset taloustieteilijät
Nobelin taloustieteen palkinnon saajat
Companion of the Order of Canada
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Vladimir Kuzin

Vladimir Semjonovitš Kuzin (, 15. heinäkuuta 1930 Lampožnja, Arkangelin alue, Neuvostoliitto – 5. lokakuuta 2007) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa 1950-luvulla. Hän urheili Leningrad Dynamo -urheiluseurassa. Cortina d'Ampezzon 1956 talviolympialaisissa hän saavutti kultamitalin 4 × 10 kilometrin viestissä ja sijoittui 30 kilometrin matkalla viidenneksi.

Kuzinin parhaat saavutukset hiihdon maailmanmestaruuskilpailuista olivat kaksi kultaa (30 km, 50 km) ja hopea viestistä Falunissa 1954. Hän voitti 1954 Sverdlovskin hiihtokilpailujen 30 kilometrin kilpailun 10. tammikuuta ja sijoittui kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrin kilpailuissa toiseksi. Kuzin voitti tammikuussa 1955 Moskovan kansainvälisen hiihtoviikon 15 kilometrin kilpailun. Seuraavassa kuussa hän jakoi Cortinan olympialaisten esikisojen 30 kilometrin hiihdon voiton Ruotsin Sixten Jernbergin kanssa.

Kuzin palkittiin Leninin kunniamerkillä vuonna 1957. Hän kuoli pitkälliseen sairauteen 77-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Live at Budokan (Dream Theaterin albumi)


Live at Budokan on Dream Theaterin Japanissa vuonna 2004 äänitetty live-julkaisu, joka julkaistiin CD- ja DVD-formaateissa.

CD

Kappaleet

CD 1

CD 2

CD 3

DVD 

Julkaisun DVD-versio kuvattiin niin ikään Tokion Budokanissa. Settilista pyörii enimmäkseen Train of Thought -albumin ympärillä, mutta konsertissa esitettiin myös kappale(ita) yhtyeen ensimmäiseltä levyltä (osa Ytse Jam -kappaleesta Instrumedleyn aikana ja Only a Matter of Time). Ainoastaan Awake-albumilta ei kuulla yhtään kokonaista kappaletta (osa Erotomaniasta Instrumedleyn aikana).

Kappaleet

DVD 1

DVD 2 
 "Riding the Train of Thought": Kiertuedokumentti Japanista
 John Petrucci: Guitar Worldin haastattelu
 Jordan Rudess: Keyboard Worldin haastattelu
 Mike Portnoy: rumpusoolo
 "The Dream Theater Chronicles 2004", kiertueella esitetty avajaisvideo
 Instrumedley multi-angle

Kokoonpano 
 James LaBrie – Laulu, lyömäsoitin
 John Petrucci – kitara, taustalaulu
 Jordan Rudess – kosketinsoitin
 John Myung – basso, Chapman Stick
 Mike Portnoy – rummut, taustalaulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Train of Thought Discogsissa 

Vuoden 2004 konserttitallenteet
Dream Theaterin albumit
Apumekaanikko

Apumekaanikoksi kutsutaan Suomen Puolustusvoimissa palvelevaa Ilmavoimien teknillisen koulun lentoteknillisen aliupseerikurssin käynyttä varusmiestä tai reserviläistä.

Apumekaanikon tehtäviin kuuluu lentokoneiden sekä helikoptereiden käyttöhuolto sekä osallistuminen laajempiin tarkastuksiin sekä huoltoihin. Osa apumekaanikoista voi erikoistua lentokoneiden aseistukseen.

Apumekaanikkoja palvelee Ilmavoimien yksiköiden lisäksi myös niissä Maavoimien sekä Rajavartiolaitoksen yksiköissä, joissa harjoitetaan lentotoimintaa.

Apumekaanikot toimivat kantahenkilökuntaan kuuluvan, lentokoneen vastaavan mekaanikon, valvonnassa. He saavat suorittaa itsenäisesti lentoa edeltävät tarkastukset sekä mm. polttoaineen tankkauksen. He voivat myös osallistua valvottuna huoltotehtäviin.

Aiheesta muualla
 Hävittäjä- ja helikopteriapumekaanikot – intti.fi
 Ilmavoimien aliupseerikurssilta apumekaanikoksi – ilmavoimat.fi

Suomen puolustusvoimien koulutushaarat
Suomen ilmavoimat
Päiväraha

Päiväraha on Verohallinnon päätöksen mukaisesti käsitettynä "korvaus kohtuullisesta ruokailu- ja muiden elinkustannusten lisäyksestä, jotka palkansaajalle aiheutuu työmatkasta". Kuitenkaan verottajan käsityksen mukaan "päivärahaan ei sisälly matkustamisesta eikä majoittumisesta aiheutuvia kustannuksia".  Lisäksi päivärahan maksamisen edellytyksenä on matkakohteen sijaitseminen vähintään 15 km päässä työpisteestä tai kodista. 

Vuodelle 2020 Verohallinto on päättänyt seuraavat enimmäismäärät verottomille päivärahoille :
kokopäiväraha 43 euroa (vuonna 2019 kokopäiväraha 42 e )
osapäiväraha 20 euroa (vuonna 2019 osapäiväraha 19 e)

Päivärahan saaminen edellyttää työ- tai virkamatkaa, joka suuntautuu yli 15 kilometriä työpaikalta tai kotoa riippuen siitä, kummasta alkaen matka tehdään. Osapäivärahaa maksetaan kotimaassa yli kuusi tuntia ja kokopäivärahaa yli 10 tuntia kestävältä työmatkalta. Päivärahan sijaan on myös mahdollista maksaa ateriakorvausta joka on suuruudeltaan enintään 10,75 euroa.  Ateriakorvauksen saamisen edellytyksenä on, ettei työnantaja maksa päivärahaa, työntekijällä ei ole mahdollisuutta järjestää ruokailua ruokatauon aikana tavanomaisessa paikassa.  Ateriakorvausta voidaan korottaa, jos palkansaajalla on kaksi ruokailuun oikeuttavaa taukoa työpäivän aikana ja edellä mainitut korvaukseen oikeuttavat kriteerit täyttyvät. Tällöin ateriakorvauksen määrä on 21,50 euroa. 

Työmatkan kestoajasta riippuen päivärahan enimmäismäärät ovat: 

Esimerkki1: Työmatkasi Suomessa kestää 27 tuntia. Ensimmäisen täyden matkavuorokauden päiväraha on 43 euroa. Viimeisen täyden matkavurokauden päättymisestä on kulunut 3 tuntia kun työmatka päättyy, joten toinen päiväraha on 20 euroa. Olet oikeutettu saamaan 43+ 20 = 63 euroa. 

Jos palkansaaja jonakin matkavuorokautena saa ilmaisen tai matkalipun hintaan sisältyneen ruoan, päivärahan enimmäismäärä on puolet 1 momentin mukaisista määristä. Ilmaisella ruoalla tarkoitetaan kokopäivärahan kysymyksessä ollen kahta ja osapäivärahan kysymyksessä ollen yhtä ilmaista ateriaa. 

Esimerkki 2: Työmatka kestää 29 tuntia ja ruokailet ilmaiseksi kaksi kertaa ensimmäisen 24 tunnin aikana ja kerran viimeisten 5 tunnin aikana. Päivärahojen kokonaismäärä on tällöin: 43/2+20/2 = 31,5 euroa. 

Ulkomaille suuntautuvalla työmatkalla maksetaan ulkomaanpäivärahaa, jonka suuruus vaihtelee matkustuspaikkakunnan kalleuden mukaisesti. Näin päivärahat voivat vaihdella jopa saman valtion sisällä. Esimerkiksi vuonna 2020 päiväraha on Venäjällä yleisesti 63 euroa, mutta Moskovassa 78 euroa ja Pietarissakin 72 euroa. Ulkomaanpäivärahat määräytyvät Verohallinnon vuosittain julkaistavan taulukon mukaisesti. 

Myös asevelvollisille maksettava päivittäinen korvaus on nimeltään päiväraha. Varus- ja siviilipalvelusmiehen päiväraha on palvelusajan mukaan vuonna 2020 5,15 euroa (1–165 pv), 8,60 euroa (166–255 pv) tai 12,00 euroa (256–347 pv). Naispuolisille varusmiehille maksetaan päivärahan lisäksi varusrahaa, jonka tarkoituksena on kattaa niitä hygienia- ja terveystuotteita, joita Puolustusvoimat ei voi tarjota.

Katso myös 
 Matkalasku
 Kilometrikorvaus

Lähteet

Verotus Suomessa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Alaska Airlines

Alaska Airlines  on yhdysvaltalainen lentoyhtiö. Yhtiö lentää Alaskasta muualle Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja Meksikoon. Vuonna 2016 Alaska Airlines julkisti ostavansa Virgin America -lentoyhtiön. Vuoden 2019 alussa fuusioituminen on kuitenkin vielä kesken.

Alaska Airlines liittyi vuonna 2021 Oneworld-allianssiin.

Laivasto

Nykyinen laivasto 
Lokakuussa 2022 Alaska Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 9,2 vuotta.

Katso myös
Alaska Airlinesin lento 261

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset lentoyhtiöt
Oneworld
Illyrialaiset

Illyrialaiset ovat muinainen kansa, joka asui Länsi-Balkanilla, Illyriassa. He puhuivat illyyrin kieltä.

Kreikkalaiset kutsuivat illyrialaisiksi ihmisiä jotka asuivat Makedonian ja Traakian takana, Tonavan alapuolella.

Historia
Illyrialaiset muodostivat useita kuningaskuntia Keski-Balkanilla. Ensimmäinen tunnettu illyrialainen kuningas oli Bardyllis. Illyrialaiset kuningaskunnat olivat usein sodassa Makedoniaa vastaan, ja illyrialaiset merirosvot olivat tunnettu uhka lähialueiden kansoille.

Kun Rooma oli valloittanut Illyrian, suurin osa illyrialaisista roomalaistui. Latina ja latinalainen kulttuuri juurtui alueelle. Illyrialaisesta kaupungista Sirmiumista tuli yksi Rooman imperiumin hallintokaupungeista ja useat keisarit olivat syntyperältään illyrialaisia.

Illyrialaisten kohtalo
Illyrialaisten kohtalo ei ole täysin selvää. Jotkut uskovat, että illyrialaiset kuolivat sukupuuttoon, kun taas jotkut ylläpitävät teoriaa, että albania on illyyrin sukukieli, ja näin albaanit olisivat sukua muinaiselle kansalle.

Nimen myöhäisempi käyttö
Nimeä illyrialaiset käytti Habsburgien monarkia määritellessään eteläslaaveja (serbejä, kroaatteja, sloveeneja jne), koska ajateltiin, että he olivat slaavilaistuneiden illyrialaisten jälkeläisiä. Kun Napoleon valtasi osan eteläslaavien maista 1800-luvun alussa, nämä alueet nimettiin Illyrian provinsseiksi. 

Myös albanialaiseen nationalismiin on usein liittynyt ajatus, jonka mukaan albaanit ovat muinaisten illyyrien jälkeläisiä. Tällöin on haluttu korostaa albaanien eroa slaaveihin nähden.

Muinaiset kansat
Rooman viholliset ja liittolaiset
Illyria