joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Triple Nine Society

Triple Nine Society (lyhenne TNS) on vuonna 1978 perustettu yhdistys, jonka jäsenet ovat saavuttaneet yhdessä tai useammassa aikuisväestölle tarkoitetussa standardoiduissa älykkyystesteissä suuremman älykkyysosamäärän kuin 99,9 % väestöstä. Yleensä tämä tarkoittaa, että älykkyysosamäärän on oltava vähintään 146 olettaen, että älykkyysosamäärän keskihajonta on 15 ja keskiarvo 100. 

Tämä vertautuu  Mensa International –järjestöön, joka on TNS:ää paremmin tunnettu ja jäsenmäärältään suurempi järjestö korkean älykkyysosamäärän omaaville ihmisille. Mensa hyväksyy hakijat, joiden älykkyyden taso on parempi kuin 98 % väestöstä, joka tarkoittaa nykyisin samaa kuin vähintään 132 pistettä esimerkiksi Cattellin testissä, jossa keskihajonta on 16. 

Kesäkuussa 2010 TNS raportoi noin 980 jäsentä, jotka asuvat lähes 30 maassa (myös Suomessa), joskin useimmat jäsenet ovat Yhdysvalloista.
TNS julkaisee Vidya –nimistä lehteä, joka sisältää eri aiheisiin perehtyneiden jäsenten kirjoittamia artikkeleita. Yhdistyksen jäsenet viestivät toistensa kanssa sähköpostilla, viikoittaisella IRC-yhteydellä sekä erilaisissa tapahtumissa. Eurooppalaiset jäsenet ovat perustaneet XING-neuvotteluohjelmistoa käyttävän ryhmän. 

Triple Nine Seura perustuu demokratian periaatteisiin. TNS toteaa, että ryhmä kannustaa jäsentensä näkemysten vapaata ilmaisua. Seuraavassa Triple Nine Societyn perustusasiakirjan johdantokappale:
 
"Triple Nine Seura on sitoutuu ystävyyteen, viestintään, älyllisen etsinnän seikkailuun ja yksilön mahdollisuuksien parempaan toteutumiseen. Se ei salli kenenkään määrätä toisen ajattelua eikä suosittele mitään ajattelumallia jäsenilleen. Se pyrkii välttämään ainutlaatuisuuteen perustuvaa eristäytyneisyyttä. Yhdistyksen johtoajatus on tasa-arvoinen ja toverillinen pikemmin kuin ylemmyyteen perustuva. Yhdistys on uudistumiselle ja kehittymiselle avoin ." 
- Triple Nine Seura" 

(Englannin kielellä:
"The Triple Nine Society is committed to friendship, communication, the adventure of intellectual exploration, and a greater realization of individual potentials. It neither sanctions the imposition of one person's philosophy on another nor subscribes to any particular philosophy for its members. It will strive to avoid the insularity of mere exclusiveness. The guiding principle of the Society is democratic and collegial rather than hierarchical. The Society will remain open to innovation and evolution.
— Triple Nine Society")

Huomattavat jäsenet

Ronald Hoeflin, filosofi
Mike Keefe, toimittaja-sarjakuvantekijä, Pulitzer-palkinnon voittaja
Kirk Kirkpatrick, liikemies
Jack Schaeffer, muusikko
Robert Forster, näyttelijä

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto: http://www.triplenine.org
Triple Nine Societyn maailmanlaajuinen yleinen kokoontuminen: 
http://ggg999.org
Korkea ÄO yhdistykset ja testejä jäsenpääsemiseksi tarkoituksiin:  http://www.polymath-systems.com/intel/hiqsocs/hiqsocs1.html
Muita korkea ÄO yhdistyksiä verkossa: http://www.eskimo.com/~miyaguch/#societies
Denver Post ominaisuus Triple Nine Societyn:  http://ed.schreiber.org/tns/Post/

Kansainväliset järjestöt
Älykkyys
Svenska folkskolans vänner

Svenska folkskolans vänner r.f. on suomenruotsalainen yhdistys, joka on perustettu 1882 edistämään suomenruotsalaisten koulutusta ja sivistystä. 

Yhdistyksen perusti Vilhelm Grefberg. Sen jälkeen kun Suomeen tuli oppivelvollisuus 1921, yhdistyksen tehtävänä on ollut tukea yksityisiä ruotsinkielisiä kansakouluja ja lasten päiväkoteja seuduilla, joilla ruotsin kieli on vähemmistöasemassa. Nykyisin yhdistys ylläpitää myös ruotsinkielisiä kansankorkeakouluja ja ammattikoulutusta Axxell Utbildning Ab:n puitteissa. Yhdistys omisti kustantamo Schildts förlagin, ja sillä on huomattava omaisuus. Yhdistys innostaa ja tukee myös yksityishenkilöitä palkinnoilla ja stipendeillä. 

Tukiyhdistyksellä Svenska folkskolans vänners understödsförening r.f. on noin 8 500 henkilöjäsentä. Emoyhdistyksen Svenska folkskolans vänner jäseneksi kutsuu sen hallitus..

Yhdistys on julkaissut vuosittain vuodesta 1886 vuosikirjaa SFV-kalendern Vuodesta 2015 neljästi vuodessa ilmestyvän jäsenlehden nimi on SFV-magasinet. Svenska folkskolans vänner on julkaissut vuodesta 2009 alkaen verkossa ollutta Uppslagsverket Finlandia, joka on lukijoiden käytössä maksutta. Yhdistys julkaisi vuosina 1922-2015 jäsenlehteä Svenskbygden.

Omistuksia 
 Yhdistys on Veritas Eläkevakuutuksen seitsemänneksi suurin osakkeenomistaja 7,32 prosentin osuudella

Talous

Jaetut avustukset

Lähteet

Aiheesta muualla
Svenska folkskolans vänner, yhdistyksen verkkosivusto

Suomenruotsalaiset järjestöt
Newman

Newman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alfred Newman (1901–1970), yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä
 Ali Newman, Brother Ali (s. 1978), yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja
 Alysha Newman (s. 1994), kanadalainen seiväshyppääjä
 Barnett Newman (1905–1970), yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
 Barry Newman (s. 1958), yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä
 Edwin Newman (1919–2010), yhdysvaltalainen televisiopersoona ja kirjailija
 Guy Newman (s. 1969), australialainen vesipalloilija
 James Newman (s. 1985), englantilainen laulaja ja lauluntekijä
 Jocelyn Newman (1937–2018), australialainen liberaalipuolueen poliitikko
 John Newman (s. 1990), brittiläinen laulaja ja lauluntekijä
 John Henry Newman (1801–1890), englantilainen pappi ja runoilija
 Joy Newman (s. 1945), brittiläinen uimahyppääjä
 Max Newman (1897–1984), englantilainen matemaatikko ja koodinmurtaja
 Paul Newman (1925–2008), yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, yrittäjä ja kilpa-autoilija
 Randy Newman (s. 1943), yhdysvaltalainen lauluntekijä, säveltäjä, sovittaja, laulaja ja pianisti
 Richard Newman (s. 1949), yhdysvaltalais-kanadalainen ääninäyttelijä
 Ryan Newman (s. 1998), yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä
 Thomas Newman (s. 1955), yhdysvaltalainen säveltäjä
 Walter Newman (1916–1993), yhdysvaltalainen käsikirjoittaja
 William Clifford Newman (1928–2017), yhdysvaltalainen katolinen piispa.
Luigi Luciano

Luigi Luciano (s. 7. heinäkuuta 1980 Campobasso, Italia), paremmin tunnettu nimellä Herbert Ballerina on italialainen radiojuontaja ja näyttelijä.

Filmografia

Elokuvat
 Che bella giornata, (2010)

TV-Sarjat
 La Villa di Lato, (2009)
 Drammi Medicali, (2009)

Italialaiset radiojuontajat
Italialaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Dentsu International

Dentsu International (aiemmin Dentsu Aegis Network) on globaali markkinointiviestinnän konserni, jonka pääomistaja on japanilainen mainostoimistojätti Dentsu. Dentsu toimii globaalisti  143 markkinalla ja työllistää noin 66 000 ihmistä. Dentsu suunnittelee ja toteuttaa strategista markkinointia luovalla suunnittelulla, mediasuunnittelulla ja -ostamisella, sisältämarkkinoinnilla sekä datalla ja analytiikalla. Suomessa Dentsu työllisti edellisen virallisen tilinpäätöksen mukaan 189 henkilöä. Suomen-yhtiön toimitusjohtajana toimi vuosina 2019–2021 Pauli Aalto-Setälä. 

Suomessa Dentsun toimistoperheeseen kuuluu mediatoimistot Carat ja Vizeum, tulospohjaisen markkinoinnin toimisto iProspect, luova digitoimisto Isobar, sisältömarkkinointitoimisto John Brown Media, kokemuksellisen markkinoinnin toimisto MKTG, ulkomainontaan erikoistuva Posterscope ja ohjelmallisen ostamisen yhtiö Amnet.

Dentsun toimistoperhe Suomessa

Carat on Ranskassa vuonna 1966 perustettu mediatoimisto, joka aloitti toimintonsa Suomessa vuonna 1991 nimellä Oy Carat Finland Ab. Kansainvälisesti Carat toimii 150 maassa ja työllistää 10 000 työntekijää.

Vizeum on yli 55 maassa toimiva mediatoimistoketju. Suomen toimisto perustettiin vuonna 2003 ja toimii nimellä Vizeum Oy.

Isobar (entinen White Sheep Oy) on luova digitoimisto joka toimii 45 maassa. White Sheep perustettiin Suomessa vuonna 2003 ja Aegis Media Finland Oy osti sen vuonna 2008.

iProspect Finland on digitaalisen markkinoinnin liiketoimintayksikkö. iProspect on perustettu Yhdysvalloissa vuonna 1996 ja se aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2008. iProspect Finland toimii  hakukone- ja konversio-optimoinnin, sosiaalisen median, verkkoanalytiikan sekä hakusana-, display- ja mobiilimainonnan parissa. Kansainvälisesti iProspect toimii 54 maassa ja työllistää yli 4 000 henkilöä.

John Brown Media on englantilainen sisältömarkkinointitoimisto joka perustettiin Suomeen huhtikuussa 2017.

Posterscope on ulkomainontaan erikoistunut toimistoketju. Suomeen toimisto perustettiin vuonna 2006.

MKTG (entinen Irokeesi Oy) on tapahtumamarkkinointiin erikoistunut toimisto. Aegis Media Finland osti Irokeesi Oy:n lokakuussa 2012.

Amnet on ohjelmallisen ostamisen yhtiö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Dentsu Finlandin verkkosivut
Caratin verkkosivut
Vizeumin verkkosivut
Isobarin verkkosivut
iProspectin verkkosivut
John Brown Median verkkosivut
Posterscopen verkkosivut
MKTG:n verkkosivut 
Amnetin verkkosivut

Suomalaiset yritykset
Hanna van der Steen

Hanna van der Steen (s. 1973) on suomalainen kirjailija. Aiemmin hän on kirjoittanut Senttu-sarjan, Tähtisilmät-fantasiakirjatrilogian   sekä Kullanhohtoisia unelmia  -satukirjan. Lisäksi hän on toimittanut Netta Walldénin kanssa kirjan Mikä moka! (2013), johon on koottu nuorten ja julkisuuden henkilöiden kommelluksia, sekä Olli Luoman kanssa Ilmasta riippuen -kirjan, joka kertoo sekä kuumailmapallopilotti Olli Luoman kokemuksista että yleisemmin kuumailmapalloista,

Van der Steen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän asuu Hämeenlinnassa.

Teokset
 
Ennustus, e-kirja. Tähtisilmät-sarja 1. Hämeenlinna: Karisto, 2018.
 
Kirous, e-kirja. Tähtisilmät-sarja 2. Hämeenlinna: Karisto, 2018.

Lumous, e-kirja. Tähtisilmät-sarja 3. Hämeenlinna: Karisto, 2018. ISBN 9789512365241
 
 
  
Senttu ja isosedän haamu. Karisto, 2018, ISBN 978-951-23-6331-5.
Senttu ja isosedän haamu. Karisto, 2018, ISBN 9789512363322
Senttu ja keksintöjen kesä. Karisto, 2019,ISBN 978-951-23-6587-6
Senttu ja seikkailu Mumbaissa. Karisto, 2020, ISBN 978-951-23-6800-6
Punapipoinen poika. KVALITI, 2022, ISBN 978-952-7202-73-9

Lähteet

Aiheesta muualla
Hanna van der Steenin kotisivu

Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Brantingin muistomerkki

Brantingin muistomerkki () on muistomerkki Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen perustajan Hjalmar Brantingin muistoksi. Muistomerkki on 5 metriä korkea ja 6 metriä leveä. Pronssisen muistomerkin valmisti ruotsalainen kuvanveistäjä Carl Eldh. Veistoksen keskellä seisova mies on Hjalmar Branting ja hänen ympärillään olevat ihmiset ovat työläisiä. Muistomerkki sijaitsee Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Carl Eldhin piti alkaa valmistaa veistosta vuonna 1926, vuosi Hjalmar Brantingin kuoleman jälkeen, mutta veistosta alettiin valmistaa vasta vuonna 1952. Muistomerkki joutui vandalismin kohteeksi 17. toukokuuta 1992, kun pieni pommi räjähti veistoksen vieressä. Muistomerkki korjattiin kaksi vuotta myöhemmin, mikä maksoi noin 320 000 Ruotsin kruunua (noin 36 000 euroa).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tukholman patsaat ja veistokset
Muistomerkit
Trauma (yhtye)

Trauma oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka tunnetaan parhaiten basisti Cliff Burtonin yhtyeenä ennen hänen liittymistään Metallicaan. Yhtye koki olemassaolonsa aikana lukuisia kokoonpanomuutoksia ennen hajoamistaan vuonna 1985. Se julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa Scratch and Scream vuonna 1984. Yhtye oli tosin tätä ennen, vuonna 1982, äänittänyt kappaleen Such a Shame Brian Slagelin kokoelmalle Metal Massacre II.

Diskografia 
 Metal Massacre II "Such a Shame" (1982)
 Scratch and Scream (1984)
 Rapture and Wrath (2014)
 As the World Dies (2018)

Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet
1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Choctawin kieli

Choctawin kieli on choctawi-intiaanien kieli, jota puhutaan McCurtainin piirikunnassa Oklahoman kaakkoisosassa ja itäisessä ja keskisessä Mississippissä. Joitain puhujia on myös Louisianassa ja Tennesseessä. Choctawia puhuu 11 400 henkilöä. Puhujien määrä on laskussa. Suurin osa puhujista on vanhempia aikuisia, lapset suosivat englantia.

Choctawin kieli kuuluu muskogee-kielten läntiseen ryhmään. Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.

Lähteet 
 

Muskogee-kielet
Britannian Formula 3

Britannian Formula 3 oli kansainvälinen moottoriurheilusarja, jossa kaikki kilpailut ajettiin pääasiassa Isossa-Britanniassa. Joitakin kilpailuja ajettiin Manner-Euroopassa. Moni Britannian F3 mestareista ovat ajaneet Formula 1:ssä, joista tunnetuimpia kuljettajia ovat Nelson Piquet , Mika Häkkinen , Ayrton Senna , Emerson Fittipaldi , Rubens Barrichello ja Jackie Stewart. Lisäksi Jyrki Järvilehto, Mika Salo, Jim Clark, Takuma Satō, Nelson Piquet Jr, Jaime Alguersuari, Daniel Ricciardo ja Jean-Éric Vergne ovat nousseet tästä sarjasta Formula 1:siin. 

Sarjassa ajettiin Dallaran valmistamilla autoilla. Autot käyttivät Mercedes-Benzin, Volkswagenin ja Mugen Hondan moottoreita. Autoissa oli Cooper Tiren renkaat. 

Sarja alkoi jo vuonna 1951, jonka sarjan ensimmäisen mestaruuden voitti Eric Brandon. Eniten tiimimestaruuksia saavutti Carlin, joka voitti yhteensä 11 mestaruutta.

Sarja lakkautettiin vuoden 2014 päätteeksi.

Mestarit 

Formula-sarjat
Yhdistyneen kuningaskunnan moottoriurheilu
Felix Rosenqvist

Felix Rosenqvist (s. 7. marraskuuta, 1991, Värnamo) on ruotsalainen moottoriurheilija, joka kilpailee IndyCar Series -sarjassa. Hän on toiminut Formula E -sarjassa Mahindra Racing -tallin kuljettajana vuosina 2016–2018. Hän on vuoden 2015 Euroopan Formula 3 -sarjan mestari. Rosenqvist on kilpaillut myös Indy Lights, Blancpain GT Series ja DTM-sarjoissa.

Ura 
Rosenqvist aloitti Karting-uransa vuonna 2004 ja kilpaili siellä vuoteen 2006 asti. Vuonna 2007 Rosenqvist ajoi Aasian Formula Renault Challence -sarjaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi Pohjois-Euroopan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2008 hän voitti Formel Asia 2.0 -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Italian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2009 Rosenqvist voitti NEZ Formula Renault -sarjan mestaruuden. Hän voitti myös Ruotsin Formula Renaultin mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi Formula Palmer Audi -sarjassa muutamia kilpailuja. Vuonna 2010 hän ajoi Saksan Formula 3-sarjassa sijoittuen loppupisteissä viidenneksi ja vuonna 2011 oli myös Formula 3 Euroseries -sarjassa viides. Samana vuonna hän voitti Formula 3 Masters -kilpailun. Vuonna 2012 hän jatkoi F3-eurosarjassa voittaen neljä kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi. 

Vuonna 2013 Rosenqvist kilpaili uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi toisen kerran voittoon Formula 3 Masters -kilpailussa ollen toinen kuljettaja Valtteri Bottaksen jälkeen, joka on pystynyt voittamaan kilpailun kahdesti. Vuonna 2014 Rosenqvist jatkoi Euroopan F3 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun kauden aikana sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi. Vuoden lopussa hän ajoi arvostetun Macaon Grand Prixin kilpailun voittoon. Vuonna 2015 Rosenqvist onnistui voittamaan Euroopan F3 -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti Macaon GP:n jo toiseen otteeseen.

Vuonna 2016 Rosenqvist siirtyi kesken kauden DTM-vakioautosarjaan korvaten Formula 1 -sarjaan siirtyneen Esteban Oconin. Vuoden 2016 lopulla Rosenqvist debytoi Formula E -sarjassa Mahindra Racing -tallissa. Hän ajoi heti ensimmäisessä kilpailussaan kilpailun nopeimman kierroksen. Ensimmäisen paalupaikkansa ja palkintosijansa hän sai Marokon osakilpailussa. Sarjan ensimmäinen voitto tuli Saksan osakilpailusta ja hän sijoittui kauden jälkeen lopputuloksissa kolmanneksi. Toisen kauden aikana Rosenqvist ajoi voittoon Hongkongissa ja Marokossa. Kaudella 2018–19 Rosenqvist ajoi ainoan kilpailun Saudi-Arabiassa ennen kuin siirtyi IndyCar Seriesiin.

Formula E -tilastot

† = Kuljettaja ajoi yli 90 % kisapituudesta ja sai tuloksen.

Lähteet 

Ruotsalaiset autourheilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Formula E -kuljettajat
DTM-kuljettajat
Elävät henkilöt
Kuningas kulkureitten

Kuningas kulkureitten on  Roland af Hällströmin ohjaama elokuva vuodelta 1953. Elokuvan tekoon lähdettiin Kulkurin valssin menetyksen innostamana, ja vaikutteita tuli monista muista saman lajin elokuvista.

Toimi Kiviharjun suunnittelema juliste valittiin Suomen Filmikamari ry:n järjestämässä kilpailussa vuoden 1953 parhaaksi elokuvajulisteeksi.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Kritiikeissä elokuvaa on pidetty välityönä. Tv-maailman kriitikko määrittelee elokuvan kuivaksi ja ylinäytellyksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Roland af Hällströmin ohjaamat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1953 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset historialliset elokuvat
Maaria Päivinen

Maaria Päivinen (s. 1982 Tohmajärvi) on suomalainen kirjailija ja runoilija.

Päivisen esikoisromaani Silja ja Mai ilmestyi vuonna 2010. Toinen romaani, Minä rakastan sinua nuori mies, julkaistiin vuonna 2011, ja kolmas, Pintanaarmuja, vuonna 2013. Se oli ehdolla vuoden 2014 Runeberg-palkinnon ja Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2014 Päiviseltä julkaistiin ensimmäinen runokokoelma, Sinun osasi eivät liiku. Syksyllä 2014 ilmestyi hänen neljäs romaaninsa On nälkä, on jano. 

Päivinen on koulutukseltaan äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.

Teokset 
 Silja ja Mai, Ntamo 2010, ISBN 978-952-215-151-3
 Minä rakastan sinua nuori mies, Ntamo 2011, ISBN 978-952-215-163-6
 Pintanaarmuja, Ntamo 2013, ISBN 978-952-215-370-8
 Sinun osasi eivät liiku, Ntamo 2014, ISBN 978-952-215-492-7
 On nälkä, on jano, Into Kustannus 2014, ISBN 978-952-264-315-5
 Kellari, Into Kustannus 2017, ISBN 978-952-264-644-6

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maaria Päivinen Prosak-proosaklubilla Kirjastokaista-video. 17.9.2013.
 Huikea kirjailija, jota ei löydetty  Voima-lehti. 8/2013.
 Rämö, Marjo: ”Kaiken kauheuden keskellä on myös jotain kaunista”  Uusimaa. 17.1.2014
 Nowak, Nadja & Puttonen, Seppo: Hyväntekijä pahassa maailmassa Yle Uutiset. 23.1.2014. 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Ouran saaristo

Ouran saaristo (myös Karvianourat, ) on saaristo Selkämerellä Merikarvian kunnassa. Se sijaitsee avomeren äärellä. Mantereelta on ensimmäisiin saariin matkaa noin 4-6 kilometriä.

Pyöreämuotoinen saaristo käsittää yli 300 pientä, pääosin lähes puutonta saarta ja luotoa.

Ouran saaristo kuuluu Selkämeren kansallispuistoon ja on myös Natura 2000-aluetta. Pääsaareen Ouraluotoon pääsee Merikarvian Krookasta lähtevillä venekuljetuksilla. Saareen johtaa 1,8 metrin syvyinen väylä. Lisäksi Hamskerin saaressa on retkisatama, jonne johtaa 1,2 metrin väylä.

Vuonna 2002 sai ensiesityksensä Ouran saaristoon sijoittuva Arvo Salon kirjoittama Ouraooppera. Sitä esitettiin harrastelijavoimin neljänä peräkkäisenä kesänä Krookan satamaan rakennetulla näyttämöllä.

Luonto 
Ouran saarista suurimpia ovat keskellä saaristoa sijaitsevat Pastuskeri, Hevosluoto, Lankrunni, Kuuskrunni, Hamskeri ja Stukkrunni. Näillä saarilla kasvaa myös metsää, ja saarien sisäosien painanteissa on suoperäistä maastoa. Pienempien saarien kasvillisuuteen on olennaisesti vaikuttanut niillä tapahtunut laiduntaminen.

Luonto muistuttaa pohjoisempana olevan Merenkurkun saaristoa. Rantoja hallitsevat tyrnin lisäksi muun muassa merisuolake ja merikohoke. Saarien linnusto on erittäin runsas. Muuttoaikaan saarilla levähtää muun muassa merihanhia, lapasotkia ja pilkkasiipiä. Myös merikotkia on havaittu Ourassa.

Ouraluoto 

Merikarvian kunnan omistama Ouraluoto on saariston lounaisosassa sijaitseva matkailu- ja virkistysalue. Saarella on muun muassa sauna, hiekkapohjainen uimaranta sekä nuotio- ja telttapaikkoja. Ouraluodolla on toiminut luotsiasema vuoteen 1968 saakka. Vanhaa luotsiasemaa vuokrataan nykyään kokous-, ruokailu- ja majoitustiloiksi. Sen kolmannessa kerroksessa on näköalapaikka. Lisäksi Ouraluodossa sijaitsee historiallinen niin sanottu Ryssänkasarmi, jota vuokrataan majoituskäyttöön.

Ouraluodon vieressä sijaitsevalla Pookikarilla on vuonna 1850 alun perin valmistunut Ouran pooki, joka viitoittaa Merikarvian satamaan.

Lähteet 
Luontoon.fi
Merikarvian kunta

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ouran saaristo Yle Elävässä arkistossa

Merikarvia
Satakunnan nähtävyydet
Suomen saaristot
Suomen merialueiden saaret
Suomen Natura-alueet
Jalkapallon Suomen Cup 1981

Jalkapallon Suomen Cup 1981 oli cupin 27. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 302 joukkuetta joista 40 liiton sarjojen ulkopuolelta.
Loppuotteluun selvisivät Helsingin Jalkapalloklubi ja Kuusysi, ja se pelattiin Helsingin Pallokentällä. Ottelun voitti HJK 4-0.

1. kierros

SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueet 
1. kierroksella SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueista muodostettiin 12 otteluparia. Näiden otteluiden voittajat etenivät suoraan cupin 8. kierrokselle.

Suomen Cupin ottelut 8.kierroksesta alkaen 

14 rangaistuspotkukilpailu.

HJK:n kokoonpano:
Eero Virta, Olli Isoaho, Kalle Niemi, Ari Lehkosuo, Jari Europaeus, Jouko Soini, Juha Dahllund, Jari Rantanen, Pasi Rasimus, Atik Ismail, Pasi Jaakonsaari, Jari Parikka, Martti Holopainen.

Lähteet 
 
 Suomen Cupin finaalit 
 Miesten Suomen Cupin mestarijoukkueet 1955-

Vuoden 1981 jalkapallo
Suomen Cup
Püspökladány

Püspökladány on noin 14 300 asukkaan kaupunki Koillis-Unkarissa, Hajdú-Biharin läänissä. Se sijaitsee Debrecenin lounaispuolella kolmen alueen, Sárrétin, Hortobágyn ja Nagykunságin yhtymäkohdassa. Kaupunki on tärkeä liikenteellinen solmukohta Budapestista Záhonyyn kulkevan valtatie 4:n ja Romaniasta Biharkeresztesiin kulkevan valtatie 42:n välillä. 

Püspökladány on ollut Hämeenlinnan ystävyyskaupunki vuodesta 1987.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kaupungin verkkosivusto

Unkarin kaupungit
Noora Toivo

Noora Toivo (s. 29. kesäkuuta 1989 Toijala) on suomalainen aitajuoksija. Hän edusti kilpa-urallaan Toijalan Vauhtia ja hänen valmentajanaan toimivat isäpuolensa Robin Millard vuosina 2001–2011 sekä 2014–2020 ja Juha Sainio 2011–2014. Aitajuoksujen lisäksi Toivo juoksi myös sileitä pikamatkoja.

Kalevan kisoissa 2013 Toivo saavutti pronssia 400 metrin aidoissa. Hän sai vuonna 2010 ulkoradoilla kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta. Sisäradoilla Toivo on saanut 300 metrin aitajuoksussa kultaa (2012) ja hopeaa (2008), pronssia 400 metrin aitajuoksussa (2009) sekä hopeaa 400 metrin juoksussa (2012).

Myös Toivon kaksoissisko Nelli Toivo on pikajuoksija, sekä siskopuoli Emma Millard aitajuoksija.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Noora Toivon verkkosivut

Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Kertomus näkevistä

Kertomus näkevistä (Ensaio sobre a Lucidez) on Nobel-palkitun kirjailijan José Saramagon teoksen Kertomus sokeudesta sisarteos.

Juoni
Kertomus näkevistä sijoittuu neljän vuoden päähän valkotaudin alkamisesta. Kirjassa on kaksi osaa, joista ensimmäinen alkaa vaaleilla, joissa suurin osa pääkaupungin asukkaista palauttaa tyhjän lapun. Vaalit synnyttävät kaaoksen, josta etenkin valtaeliitti on huolissaan, koska vallanjako on epäselvä.
Toisessa osassa, tavataan edellisestä romaanista tutut henkilöt. Sokeuden aikana silmälääkärin vaimo, auttoi näkevänä joukkoa ihmisiä, jotka ovat siitä lähtien olleet ystäviä ja pitäneet yhteyttä. Tämän ryhmän kaupungista paossa oleva johto panee valvontaan. Pian sokeat saavat näkönsä takaisin mutta tapahtumille etsitään syyllistä, johon silmälääkärin vaimo on näkönsä säilyttäneenä täydellinen ehdokas.

Lähteet

José Saramagon teokset
Vuoden 2004 kirjat
Aavasaksan Urheilijat

Aavasaksan Urheilijat (lyhenne AavU) on vuonna 1937 Ylitorniolla perustettu urheiluseura. AavU on yleisseura ja sen lajivalikoimiin kuuluvat hiihto, yleisurheilu, painonnosto, jalkapallo, ilma-aseampumaurheilu ja kuntoliikunta. Tunnettuja AavU:n riveissä urheilleita ovat muun muassa. Sami Jauhojärvi, Emma Montell, Annu Montell ja Ida Aidanpää.

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Ylitornion urheilu
Vuonna 1937 perustetut urheiluseurat
Sjuksköterskeföreningen i Finland

Sjuksköterskeföreningen i Finland ('Suomen sairaanhoitajataryhdistys') on vuonna 1898 perustettu ruotsinkielinen sairaanhoitajien järjestö Suomessa. Järjestö on Pohjoismaiden ensimmäinen sairaanhoitajien järjestö.

Järjestön puheenjohtajat 
Järjestön puheenjohtajina ovat toimineet: 
Anna Falcken 1897–1901 
 Hilda Montin 1901–1903
 Olga Öhqvist, o.s. Lackström 1903–1904
 Ellen Jansson, o.s. Ekblom 1904–1905
 Sophie Mannerheim 1905–1926
 Emma Åström 1926–1934
 Rachel Edgren 1934–1952)
 Maj-Lis Juslin 1952–1962
 Annemarie van Bockhoven 1962–1968
 Valborg Louhisto 1969
 Brita Rönnberg 1970–1972
 Laila Tolonen 1973–1975
 Ragnborg Peltoniemi 1976–1977
 Anita Hannusas 1978–1993
 Märta Marjamäki 1993–2002
 Ann-Helén Sandvik 2002–2008
 Christel Roberts 2008–

Lähteet

Aiheesta muualla 
Järjestön kotisivut
Järjestön historiikki 

Suomalaiset järjestöt
Sairaanhoitajat
Jasmin Showlah

Jasmin Susanna Showlah (s. 30. toukokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa HIFK:ta. Showlahia valmentaa Olli-Pekka Mykkänen. Hänen valmentajanaan toimi 2013-2019 Atte Pettinen. Sitä ennen Showlahia valmensi Anne Suoranta.

Saavutukset 
Aikuisten SM-kilpailuista Showlah on saavuttanut ulkoradoilta hopeaa 100 metrin juoksusta (2010) sekä kolme kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta ja yhden hopean 4 × 400 metrin viestijuoksusta. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 60 metrin juoksussa kultaa 2016 ja kolme pronssia, 200 metrin juoksussa yhden hopean sekä viestijuoksussa kultaa 2017 ja kaksi hopeaa.

Ainoa arvokisaedustus Showlahilla on 19-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2008, jossa hän juoksi 100 metrin alkuerissä 37. sijalle ajalla 12,08.

Henkilökohtaiset ennätykset 
Lähde: Tilastopaja

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ahmattiahvenet

Ahmattiahvenet (Champsodontidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta.

Lajit ja anatomia 
Ahmattiahventen heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 5–13 lajia. Lajeihin kuuluu muun muassa ahmattiahven (Champsodon vorax). Ahmattiahvenet ovat pienikokoisia kaloja, jotka kasvavat 15–40 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja suuripäisiä. Heimon kaloilla on kaksi selkäevää, joista etumainen on lyhyt ja piikikäs ja taaempi pidempi ja pehmeäruotoinen. Myös peräevä on hyvin pitkä. Vatsaevät ovat pitkät ja sijaitsevat eturuumiissa ennen pienikokoisia rintaeviä. Suu on ahmattiahvenlajeilla suuri, se ulottuu silmien taakse. Hampaat ovat terävät. Väriltään lajit ovat ruskehtavia ja kyljet ovat hopeanväriset. Ruumiissa voi olla tummempia laikkuja.

Levinneisyys 
Ahmattiahvenia tavataan Afrikan rannikolta ja Punaiselta mereltä Havaijille ulottuvalta vyöhykkeeltä. Niitä on tavattu läheltä pohjaa 400–1100 metrin syvyydestä ja ne mahdollisesti nousevat öisin lähemmäksi pintaa. Kalat liikkuvat suurinakin parvina ja ne saalistavat ruuakseen pienempiä eläimiä.

Lähteet 

Lyhtyahvenkalat
Pentti Kemppainen

Pentti Olavi Kemppainen (s. 1945) on suomalainen radiotoimittaja, valtiotieteen tohtori ja radiotutkija. Hän aloitti Yleisradion toimittajana vuonna 1966 nuorten ohjelmien palveluksessa ja teki sen ensimmäistä pop-musiikkiohjelmaa ja oli mm. Suomen ensimmäinen radio-dj esiintyen nimellä Poppamies vuonna 1970

1970-luvulla Kemppainen toimitti myös Yleisradion asiaohjelmia kuten Taiteessa tapahtuu, Kirjakanava, Kello 12:n mietelause sekä Neuvostoliittoa esittelevä Näin naapurissa -sarja. Hän myös ohjasi Salvador Dalin elämästä kertovan kuunnelman Ahne nero sekä suositun Nalle Puh -luentasarjan, jossa lukijoina olivat Matti Pellonpää ja Kari Väänänen. 1990-luvulla Kemppainen toimi Yleisradion Radiomafia-kanavan ohjelmajohtajana. 

Kemppainen julkaisi tohtorinväitöskirjansa Radion murros Helsingin yliopiston Valtiotieteellisen tiedekunnan Viestinnän laitoksella vuonna 2001   . Vuonna 2011 hänelle myönnettiin viestinnän dosentin arvo. Kemppainen on myös konsultoinut Liikenne- ja viestintäministeriötä ääniradion tulevaisuudennäkymistä

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Kemppainen, Pentti: Radio kuuluu kaikille; kaupallisen radion historia Suomessa. Into: Helsinki 2015 ISBN 978-952-264-359-9
 
 
 Kemppainen, Pentti: Radion murros; julkisradioiden kanavauudistukset Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Helsingin yliopiston viestinnän laitos 2001. ISBN 952-10-0171-2

Aiheesta muualla 
  Pentti Kemppainen kartoitti radion lähihistoriaa Kirjastokaista-video
  Pentti Kemppainen esitelmöi aiheesta Nuorten radio eilen, tänään ja huomenna

Suomalaiset radiotoimittajat
Musiikkitoimittajat
Ylen toimittajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiiltokuvia

Kiiltokuvia on syksyllä 2014 MTV3-kanavalla esitetty suomalainen draamasarja. Sen ohjasi Lauri Nurkse ja käsikirjoitti Katja Kallio. Tuotantoyhtiönä toimi Jarowskij.

Sarjan keskiössä on kukkakauppias Lili (Jonna Järnefelt), joka on kahden lapsen yksinhuoltaja. Muita keskeisiä henkilöitä ovat Lilin vanhemmat Mikko (Heikki Nousiainen) ja Soile (Sinikka Sokka), sekä heidän äitinsä Johanna (Anneli Sauli) ja Liisa (Anja Pohjola).

Rooleissa

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Erään murhan anatomia

Erään murhan anatomia (Anatomy of a Murder) on yhdysvaltalainen näytelmäelokuva vuodelta 1959. Elokuva on Otto Premingerin ohjaama oikeussalidraama, joka perustuu tuomari John D. Voelkerin alias Robert Traverin romaaniin Erään murhan anatomia vuodelta 1958. Romaanin tapahtumat sijoittuvat Michiganiin, ja niiden taustalla on vuonna 1952 pidetty murhaoikeudenkäynti, jossa Voelker toimi puolustusasianajajana.

Elokuvan päärooleissa nähdään James Stewart, Lee Remick, Ben Gazzara, Arthur O’Connell ja George C. Scott. Elokuvan jazz-vaikutteisen musiikin sävelsivät Duke Ellington ja Billy Strayhorn, ja Ellington nähdään sivuroolissa kapakanomistajana. Alkutekstijakson animaation suunnitteli Saul Bass.

Erään murhan anatomia kuuluu elokuvahistorian merkittävimpiin oikeussalidraamoihin. Yhdysvaltain elokuvainstituutin äänestyksessä vuonna 2008 se oli seitsemänneksi paras oikeussalidraama. Elokuvassa käsitellään raiskaustapausta suorasukaisesti, ja Preminger pyrki horjuttamaan siten niin sanottua Haysin koodia, joka sääteli elokuvien siveellisyyttä.

Elokuva sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta elokuvasta ja parhaasta miespääosasta, mutta se ei voittanut ainuttakaan palkintoa. Elokuvan musiikki sai kaksi Grammy-palkintoa.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Erään murhan anatomian vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2012 se valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.

Elokuva sijoittuessa monien amerikansuomalaisten asuttamaan Michiganiin sen sivuhahmoina nähdään kaksi amerikansuomalaista henkilöä, Toivo ja Sulo.

Näyttelijät

Lähteet

Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Vuoden 1959 yhdysvaltalaiset elokuvat
Otto Premingerin ohjaamat elokuvat
Oikeussalidraamat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Koloss

Koloss on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin seitsemäs kokopitkä studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2012 Saksassa, 26. maaliskuuta muualla Euroopassa, ja 27. maaliskuuta Yhdysvalloissa. Albumin miksasi Daniel Bergstrand, joka on aikaisemmin miksannut Meshuggahin albumit Destroy Erase Improve (1995) ja Chaosphere (1998).  

Koloss on obZenin tavoin suorasukaisemman ja ponnekkaamman kuuloinen kuin aikaisemmat julkaisut. Se näkyy selkeästi myös kantaa ottavissa lyriikoissa. Albumin nauhoituksessa käytettiin kokonaan Cubasen ohjelmistopohjaisia kitaravahvistinmallinnuksia. Albumin rummut kuulostavat orgaanisemmalta aiempaan verrattuna, mutta Tomas Haaken levyllä käyttämä rumpusetti on edeltävilläkin albumeilla käytetty Sonor SQ2.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sanoittanut Tomas Haake, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Jens Kidman − laulu
 Fredrik Thordendal − kitara
 Mårten Hagström − kitara
 Dick Lövgren − bassokitara
 Tomas Haake − rummut

Arvostelut 
 Metacritic: 78/100
 Allmusic: 
 Alternative Press: 
 Inferno: 
 Kaaoszine.fi: 10/10
 Soundi:

Lähteet 

Meshuggahin albumit
Vuoden 2012 albumit
Luisa Kiala

Luisa Kiala (s. 25. tammikuuta 1982) on angolalainen käsipalloilija. Hän kuului joukkueisiin, jotka sijoittuivat yhdeksänneksi kesäolympialaisissa 2004, kahdenneksitoista kesäolympialaisissa 2008 ja kymmenenneksi kesäolympialaisissa 2012. Hän on toisen olympiaurheilijan, Marcelina Kialan sisko.

Kiala oli mukana voittamassa kultaa Afrikan kisoissa 2011. Hän kilpaili myös käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2011.

Lähteet 

Angolalaiset käsipalloilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Ryti: Sota-ajan muistelmat 1939–1944

Risto Ryti: Sota-ajan muistelmat 1939–1944 on Risto Rytin kirjoittamien tekstien pohjalta koonnut ja toimittanut Hannu Rautkallio. Teos on ilmestynyt 2012 ja sen on kustantanut Paasilinna.

Teos on koottu Rytin teksteistä, jotka oli siirretty sotien jälkeen turvaan Yhdysvaltoihin Stanfordin yliopiston Hoover-instituuttiin Rytin puolustusasianajajan Hjalmar Procopén kokoelman mukana. Ajankohdasta on epäselvyyttä: Rautkallio ilmoittaa vuodeksi 1945, Stanfordin arkistotietojen mukaan ne ovat saapuneet sinne 1947. Ajankohdalla on merkitystä tulkittaessa sitä, onko sotasyyllisyysoikeudenkäynti vaikuttanut tekstiin.

Teoksessa on paljon, noin kolmasosa, Rytin siihen lisäämiä raportteja, kirjeitä ja muistioita sekä myös Rautkallion lisäämä alkuperäisasiakirjoja ja omaa, osin kiistanalaisena pidettyä, tutkimustietoa.

Kritiikki
Poliittiseen historiaan erikoistunut Markku Jokisipilä katsoo, ettei teos tuo tutkimukselle mitään sellaista uutta, mikä ei olisi jo aiemmin tiedossa tai julkaistu, eikä Rytin papereita siten hänen mukaansa voi pitää uhohdettuina tai salattuina. Hän pitää teosta ”sekavana ja lukukokemusta puuduttavana”. Ryti oli tekstejä kirjoittaessaan stressaantunut ja sairas, mikä antaa niille leimansa. Kansallisarkistossa on muistelmaluonnos, jonka julkaisemista harkittiin 1970 mutta L. A. Puntila, joka toimi Rytin sihteerinä 1940–1943, katsoi ettei ”sairaan miehen sanelemien” muistelmien julkaiseminen palvele ketään. Jokisipilän mukaan nyt Hoover-käsikirjoitus on olennaisilta osin samaa tekstiä kuin Kansallisarkistossa säilössä oleva.

Rautkallio vastaa Jokisipilän kritiikkiin toteamalla sen harhautukseksi. Hän sanoo, että muistelmat on päivätty huhti-toukokuulle 1945, ja Ryti oli aloittanut kirjoitustyön edellisvuoden puolella. Vailla Suomen passia ja maanpaossa ollut Procopé siirsi paperit 1947 arkistoon turvaan. Rautkallion mukaan Ryti ei vankilassa enää palannut muistelmiin vaan työn alla oli Rahan historia. Kansallisarkistossa oleva luonnos on Rautkallion mukaan syntynyt 1950-luvun alussa. Jokisipilä korostaa kommentoidessaan vastausta, että kyse ei ole muistelmista, vaan Rytin teksti on vastaus Suomen ulkopolitiikan selvityskomitean kysymyksiin ja samalla se on tehtyjen ratkaisujen puolustus. Hän huomauttaa myös, että saman tekstin eri versioita on julkaistu useissa muissa yhteyksissä, eikä kyse siis ole kateissa olevista muistelmista.

Rytin tarkoitus oli jatkaa kirjoittamista vankeusaikana, mutta työ jäi yritykseksi. Jokisipilän mukaan terveysongelmien lisäksi osasyynä oli, ettei Rytillä ollut edellytyksiä poliittisten muistelmien kirjoittajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Teos kustantajan Paasilinnan sivulla

Vuoden 2012 kirjat
Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat
Kirjat Suomen historiasta
Suomi 1939–1945
Suomalaiset sotahistorian tietokirjat
Oripään Vesa

Oripään Vesa on Oripäässä vuonna 1929 perustettu urheiluseura. Seuran toiminta kuitenkin hiipui muutamassa vuodessa ja lopulta loppui kokonaan vuonna 1933. Seura herätettiin uudelleen henkiin vuonna 1945 ja siitä lähtien sen toiminta on jatkunut keskeytyksettä. Seura on koko historiansa ajan toiminut yleisseurana ja uudelleenperustamisen yhteydessä seuran lajivalikoimaan kuuluivat yleisurheilu, jalkapallo, pesäpallo, painonnosto ja joukkuevoimistelu. Nykyisin seuran lajivalikoimaan kuuluvat päälajiksi muodostuneen yleisurheilun lisäksi painonnosto, lentopallo, kuntourheilu ja veteraaniurheilu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Oripää
HEO

Helsingin Evankelinen Opisto eli HEO on kansanopisto Helsingin Kalliossa. Se tarjoaa media- ja kulttuurialan opintoja sekä yliopiston perusopintoja mm. historiassa, kasvatustieteissä, kauppatieteissä, liikuntatieteissä, lääketieteessä, oikeustieteessä, psykologiassa, terveystieteissä ja valtiotieteissä. HEO:ssa on vuosittain yli 700 opiskelijaa ja se on Suomen suurin kansanopisto.

HEO aloitti toimintansa Helsingin Kalliossa vuonna 1949. Se toimii opetusministeriön toimiluvalla ja saa toimintaansa valtionosuutta. Opiston ylläpitäjä on Helsingin evankelisen opiston säätiö. HEOn yhteydessä toimii oma ravintola Kirstin Keidas, joka on myös lounas- ja tilausravintola.

HEO Kulttuuri 
HEO Kulttuuri tarjoaa taideopetusta kirjoittamisen, kuvallisen ilmaisun, musiikin ja teatterin aloilla. Opiskelu painottaa käytännön tekemistä ja keskittyy ilmaisutaitoon ja esiintymiseen, elokuva- ja TV-ilmaisuun, käsikirjoittamiseen, musiikkiin ja lauluntekoon ja teatteriohjaamiseen.

HEO Media 
HEO Media on erikoistunut viestintään. Sen opetusmetodina on tarkoin ohjattu käytännön tekeminen, jossa tutustutaan toimittajuuteen käytännön harjoitusten kautta. Opiston medialinjoihin kuuluu muun muassa graafinen suunnittelu, urheilutoimittaja, pelisuunnittelu sekä radio- ja TV-journalismi.

HEO Yliopistoon 

HEO Yliopistoon on lukuvuoden mittainen valmennuskurssi korkeakouluopintoihin. HEOssa voi suorittaa avoimen yliopiston opintoja ja parantaa valmiuksia pyrittäessä yliopistojen tiedekuntiin tai ammattikorkeakouluun. Perusopinnot voi hyväksilukea myöhemmin osaksi korkeakoulututkintoa. Yliopistokurssien lisäksi HEOssa on kursseja, joissa teoria ja käytäntö yhdistyvät vierailuilla ja työharjoittelussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
HEO:n kotisivut

Helsingin oppilaitokset
Kallio
Suomen kansanopistot
Evankelisuus
Kristilliset oppilaitokset Suomessa
The Mall at the World Trade Center

The Mall at the World Trade Center oli New Yorkin kaupungissa, Lower Manhattanilla sijainnut ostoskeskus, joka sijaitsi World Trade Centerin rakennuskompleksin maanalaisissa kerroksissa. Se tuhoutui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001. Austin J. Tobin Plaza -aukion alla sijainnut ostoskeskus oli Lower Manhattanin suurin. Se sijaitsi metroasemien vieressä ja sen läpi kulki päivittäin arviolta 200 000 ihmistä.

Syyskuun 11. päivän iskut

11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Ostoskeskus koki suuria vaurioita, ja keskuksen käytävät täyttyivät savulla. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. Tornien sortuminen vaurioitti pahoin World Trade Centerin ostoskeskusta.

Ensimmäisen lentokoneen törmäys Pohjoistorniin aiheutti suuren paniikin ostoskeskuksessa. Paikalla ollut silminnäkijä Allison Summers kuvailee tapahtumia ostoskeskuksessa törmäyshetken jälkeen.

Uusi ostoskeskus
Uuteen, rakenteilla olevaan World Trade Centerin rakennuskompleksiin on suunnitteilla uusi ostoskeskus. Uuden kaksikerroksisen keskuksen pinta-ala tulee olemaan noin 46 000 neliömetriä, mikä tekee siitä jälleen Lower Manhattanin suurimman ostoskeskuksen. Tosin pinta-alaltaan uusi keskus on alkuperäistä noin puolet pienempi johtuen  Syyskuun 11. päivän iskujen muistomuseon vaatimasta tilasta. Ostoskeskus ulottuu myös uusien Two-, Three- ja Four World Trade Centerin pohjakerroksiin. Uuden ostoskeskuksen arvellaan valmistuvan vuonna 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Artikkeli ostoskeskuksesta sekä kuvia ennen iskuja 

New Yorkin kauppa- ja ostoskeskukset
Syyskuun 11. päivän iskut
New Yorkin entiset rakennukset ja rakennelmat
Manhattanin rakennukset ja rakennelmat
Financial District (Manhattan)
NextGen Series

NextGen Series on jalkapallokilpailu eurooppalaisille alle 19-vuotiaiden seurajoukkueille. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 2011–2012. Pelitavaltaan NextGen Series mukailee Mestarien liigaa.

Ensimmäisen mestaruuden voitti Internazionale. Kilpailun hallitseva mestari on Aston Villa.

Sarjajärjestelmä 
Ensimmäisellä kaudella kilpailuun kutsuttiin 16 seuraa niiden akatemioiden tason perusteella. Joukkueet jaettiin neljään neljän joukkueen alkulohkoon, joiden kaksi parasta etenivät pudotuspeleihin.
Kaudella 2011–2012 kilpailuun osallistuivat Aston Villa, Liverpool, Manchester City, Tottenham, Wolfsburg, Internazionale, Marseille, Ajax, PSV, Molde, Rosenborg, Sporting, Celtic, Barcelona, Basel ja Fenerbahçe.

Kaudeksi 2012–2013 kilpailu on laajentui 24 joukkueen kokoiseksi. FC Basel jättäytyi pois ja uusina osallistujina mukaan liittyivät Arsenal, Chelsea, Paris Saint-Germain, Anderlecht, TsSKA Moskova, Athletic Bilbao, Juventus, Borussia Dortmund ja Olympiakos.

Voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 NextGen Seriesin virallinen sivusto

Jalkapallon seurajoukkuekilpailut
Momtšilgrad

Momtšilgrad () on kaupunki ja kunta Kărdžalin alueella Etelä-Bulgariassa. Kunnan asukasluku on 16 155, ja itse Momtšilgradin keskustaajamassa asuu 7 798 asukasta (vuonna 2011). Momtšilgrad sijaitsee Varbitsajoen varrella itäisillä Rodopivuorilla,

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Momtšilgradin kotisivut , , 

Bulgarian kaupungit
Väinö Sinisalo

Väinö Viljam Sinisalo (ent. Heikman, 13. helmikuuta 1892 Mäntsälä – 27. maaliskuuta 1951 Riihimäki) oli suomalainen poliitikko, puoluekannaltaan sosialidemokraatti.

Sinisalo toimi syyskuusta 1933 huhtikuuhun 1945 kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli jäsenenä eduskunnan kansanvakuutusvaliokunnassa,
kulkulaitosvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Riihimäen kauppalanvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä, ensiksi mainitun puheenjohtajana vuosina 1940–1951 ja presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1937, 1940 ja 1943.

Sinisalo toimi työurallaan maa-, metsä-, uitto-, rakennus- ja rautatietöissä Mäntsälässä, Keuruulla, Hyvinkäällä ja Hausjärvellä, Valtionrautateiden polttoainevaraston esimiehenä Riihimäellä, Riihimäen Herajoen työväentalon vahtimestarina ja kieltolakipoliisina.

Väinö Sinisalon puoliso oli Lyyli Sinisalo (o.s. Flinck), jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1912. Näyttelijä Veikko Sinisalo oli heidän poikansa.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Riihimäen kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Park Jeong-suk

Park Jeong-suk (; s. 28. maaliskuuta 1991) on eteläkorealainen maahockeypelaaja. Hän on osallistunut olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Park pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin Ateenan kisoissa 2004, joissa Etelä-Korea oli seitsemäs ja teki kuudessa ottelussa kaksi maalia, kun joukkue sijoittui yhdeksänneksi Pekingissä 2008.

Lähteet 
 
 Parkin profiili sports-reference.com -sivustolla  

Eteläkorealaiset maahockeypelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Marcus Foligno

Marcus Foligno (s. 10. elokuuta 1991 Buffalo, New York) on yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-joukkue Minnesota Wildia. Tammikuussa 2021 Foligno teki Wildin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 9,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän ja veljensä Nick, joka edustaa Boston Bruinsia, ovat Mike Folignon poikia.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Minnesota Wildin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Saana Valkama (jääkiekkoilija)

Saana Valkama (s. 27. kesäkuuta 1994 Pirkkala) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Svenska damhockeyliganissa pelaavaa AIK:ta kaudesta 2021–2022 lähtien. Aiemmin hän pelasi SM-sarjassa Team Oriflame Kuortaneessa kausilla 2010–2014 ja Tampereen Ilveksessä kaudella 2014–2015, jolloin Ilves saavutti SM-pronssia, Vermontin yliopiston joukkueessa kausilla 2015–2019 sekä Ruotsin pääsarjassa Linköpings HC:ssä 2019–2020 ja Leksands IF:ssä kaudella 2020–2021.. Hänen kasvattajaseuransa on Pirkkalan Pingviinit. 

Valkama on pelannut SM-sarjassa 102 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 56 maalia ja antanut 47 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt yhdeksässä ottelussa neljä maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän teki pelaamissaan 135 ottelussa 26 maalia ja antoi 38 maalisyöttöä. Ruotsin pääsarjassa hän on 104 runkosarjaottelussa tehnyt 25 ja syöttänyt 27 maalia. Pudotuspeleissä hän on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä.  

Valkama pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 ja 2012. Vuoden 2011 kisoissa Suomi sai pronssia. Naisten maajoukkueessa hän teki ensimmäisen maalinsa Saksaa vastaan helmikuussa 2012. Hän pelasi samana vuonna naisten MM-kilpailuissa Suomen sijoittuessa neljänneksi. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen MM-joukkueeseen myös 2016 sekä pronssijoukkueeseen 2017.

Valkama on pelannut 71 naisten maaottelua. Niissä hän on tehnyt kuusi maalia ja antanut kaksi maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on tehnyt kaksi maalia pelaamissaan 18 ottelussa. (tilanne 22.2.2022)

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Marco Sørensen

Marco L. Sørensen (s. 6. syyskuuta 1990 Svenstrup) on tanskalainen moottoriurheilija. Vuonna 2009 Sørensen kuului Renault'n nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2012–2014 hän kuului Lotuksen kehitysohjelmaan. Hänen nuorempi veljensä Lasse Sørensen on myös moottoriurheilija.

Ura 
Sørensen kilpaili Karting-sarjoissa vuodet 1998–2006, jonka jälkeen hän siirtyi kilpailemaan Tanskan Formula Ford -sarjaan vuonna 2006. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2007 sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2008 Sørensen ajoi ADAC Formel Masters -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Sørensen ajoi Formula Renault Northern European Cup -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa ollen sarjan 15:s. Vuonna 2010 Sørensen kilpaili Saksan F3-sarjassa sijoittuen 11:ksi. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi. 

Vuonna 2012 Sørensen ajoi World Series by Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2013 Sørensen jatkoi sarjassa. Hän voitti Itävallan viikonlopun molemmat kilpailut sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2014 Sørensen jatkaa kolmannen kauden sarjassa siirtyen Tech 1 Racing -talliin saavuttaen yhden kakkossijan Monacon kilpailusta sijoittuen sarjassa 12:ksi. Samana vuonna hän debytoi kesken kauden GP2-sarjassa voittaen yhden kilpailun kauden aikana sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2015 Sørensen jatkoi GP2-sarjassa siirtyen Carlin -talliin. Hän ei saavuttanut pisteitä lainkaan kauden aikana ja hän jätti loppukauden kilpailut väliin ja hänen paikkansa otti Johnny Cecotto Jr.

F1-ura 
Vuonna 2009 Sørensen kuului Renault'n nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2012–2014 Sørensen kuului Lotuksen nuorten kuljettajien ohjelmaan. Vuonna 2014 hän toimi tallin testi- ja varakuljettajana.

GP2 -tulokset 

Tanskalaiset autourheilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
GP2-kuljettajat
Elävät henkilöt