Sopraano

Sopraano on korkein äänialoista. Sopraano tarkoittaa kuorossa korkeinta stemmaa jota kutsutaan ykkössopraanoksi. Oopperassa sopraanot laulavat korkeimmat roolit. Äänityyppinä sopraano tyypitetään väliksi C4-C6 ja tyypillisesti sopraano pystyy laulamaan myös tätä korkeampia säveliä, mutta sävelet C4:n alapuolella tuottavat sopraanolle tyypillisesti haasteita.

Kuoroissa sopraanot laulavat korkeinta stemmaa ja siten yleensä myös melodiaa. Koska katolinen kirkko kielsi renessanssin aikaan naisia laulamasta kirkossa, sopraanon osa kirkkokuoroissa annettiin poikasopraanoille ja myöhemmin kastraateille, miehille joiden kurkunpää oli kastraation vuoksi jäänyt esipuberteettiseen tilaan.

Ääniala
Sopraano on äänityypeistä korkein ja sopraanon tessitura on korkeimmalla. Sopraanon vahvuusalue on kuorolaulamisessa sävelissä C4-F5. Kuorossa sopraano laulaa kuoron korkeimmat sävelet. Harjaantuneella sopraanolla ei ole vaikeuksia laulaa C6-säveltä jota kutsutaan sopraano-c:ksi, mutta kuorossa sopraanon korkein sävel jää usein A5:een. Kuorossa sopraano yleensä kuljettaa melodiaa. Sopraano laulaa pää-äänellä eli ylärekisterissä ja sopraanon pää-ääni on voimakas. Sopraanon äänelle on tyypillistä puhtaus joka johtuu yläsävelsarjan niukkuudesta. Oopperalaulamisessa sopraano pyrkii usein lisäämään ääneen tenorin tumman äänenvärin.

Sopraano viihtyy korkealla paremmin kuin mezzosopraano eikä väsy korkealla laulamiseen. Henkilö voi olla sopraano, jonka ylärekisteri vain on kehittymätön. Sopraanon ääni elää ja on joustava G5-C6 paikkeilla. Lyyrisen sopraanon korkein sävel on D6:n paikkeilla. Tunnetun lyyrisen sopraanon Anna Netrebkon mukaan jo sävelet B♭5 ja B5 ovat korkeita säveliä. Koloratuurisopraanon korkeimmat sävelet ovat tyypillisesti F#6:n ja G6:n paikkeilla. Koloratuurisopraano saattaa pystyä laulamaan A6:n. Korkeimman laulettavan sävelen jälkeen sopraano siirtyy vihellysrekisteriin jossa äänihuulten välistä pääsee lauluäänen sijaan vihellys.

Sopraanon rintaääni eli alarekisteri on tyypillisesti kehittymätön ja heikko. Sopraano ei pääse mataliin säveliin ja alle C4:n sävelet tuottavat tyypillisesti vaikeuksia. Sopraanon matalimmat sävelet ovat tyypillisesti henkeviä ja heikkoja ja matalin laulukelpoinen sävel voi olla B3. On kuitenkin olemassa laajan äänialan sopraanoja joilla alarekisteri on kehittyneempi. Esimerkkejä tällaisista ovat muiden muassa Mariah Carey, Tarja Turunen, Saara Aalto, Sia ja Leona Lewis. Alarekisteriä käytetään populaarimusiikissa, eikä kuorossa ja oopperassa matalia säveliä sopraanolta vaadita.

Tyypillisesti oopperateosten korkein sävel on C6, mutta on joitain oopperoita joissa esiintyy säveliä tätä korkeammalta. Tunnettu korkea sävel F6 esiintyy Mozartin Taikahuilun Queen of the Night -osan loppuhuipennuksena.

Sopraanoilla on harjoitellessa ja äänenavauksessa tapana osua korkeaan säveleen C6:n yläpuolella josta äänen annetaan valua alaspäin mahdollisten ylärekisterin katkokohtien siloittamiseksi ennen ylärekisterissä laulamista. Liukumalla siloittamaton ylärekisteri saattaa muutoin katketa kesken klassistyylisen laulamisen.

Diskanttiavaimen eli g-avaimen korkeimman osoittaman nuottiviivan sävel on F5. Välittömästi viivan yläpuolella on sävel G5 ja ensimmäinen apuviiva tarvitaan säveleen A5. C6-sävel merkitään kahden apuviivan avulla. Sopraanon laulamat korkeimmat sävelet siis merkitään apuviivoilla nuottiviivaston yläpuolelle. Sopraanolle sopii sävellaji F-duuri, johon kuuluvat sävelet F4 sekä F5 ja C6 on korkein sävel.

Sopraanon ääni jakaantuu useampaan rekisteriin. Rintarekisteri on sävelten G3-E flat 4 välillä. Sävelen E flat 4 kohdalla sopraano siirtyy keskirekisteriin, joka ulottuu säveleen F sharp 5 asti. Keskirekisteri voidaan jakaa alempaan keskirekisteriin E flat 4-C sharp 5 ja ylempään keskirekisteriin C sharp 5-F sharp 5. Sopraanon ylärekisteri eli pää-ääni on välillä F sharp 5-C6 tai C sharp 6. Flageolet-rekisteri on D6 tai D sharp 6 sävelten paikkeilta korkeimpiin mahdollisiin säveliin..

Musikaaleissa ja musiikkiteatterissa sopraanon tulisi olla kykenevä puhumaan hyvällä laadulla vähintään G4- tai A4-sävelen korkeudelta. Sopraanon belttausväli alkaa sävelestä B4/C5 ja ulottuu F5:een ja sitä korkeammallekin.

Sopraanotyyppejä
Oopperan maailmassa sopraanoääniä luokitellaan luonteensa ja värinsä perusteella erilaisiin äänityyppeihin. Monet pääsankarittaren roolit on kirjoitettu nimenomaan sopraanoille. Alla on lueteltu sopraanotyyppejä niihin yhdistettävine rooleineen.

Leggiero- eli subretti-sopraano
Subretin ääni on lempeä, kevyt ja ilmava. Yleensä keskirekisteri käytössä. Roolit usein hersyviä, elämänmakuisia hahmoja, joista yleisö pitää.
Adele (Lepakko)
Ännchen (Taika-ampuja)
Despina (Così fan tutte)
Marzellina (Fidelio)
Musetta (La Bohème)
Nannetta (Falstaff)
Susanna (Figaron häät)
Zerlina (Don Giovanni)

Lyyrinen koloratuurisopraano
Kevyt, akrobaattinen ääni, jonka ääniala ulottuu kolmiviivaiseen oktaavialaan.
Blondchen (Ryöstö Seraljista)
Gilda (Rigoletto)
Norina (Don Pasquale)
Olympia (Hoffmannin kertomukset)
Rosina (Sevillan parturi)
Sofie (Ruusuritari)
Zerbinetta (Ariadne auf Naxos)
Lauretta (Gianni Schicchi)
Oskar (Naamiohuvit)
Adina (Lemmenjuoma)
Lakmé (Lakmé)
Amina (Unissakävelijä)
Ophèlie (Hamlet)
Elvira (Puritaanit)

Dramaattinen koloratuurisopraano
Akrobaattinen, voimakas ja dramaattinen ääni joka ulottuu kolmiviivaiseen f:ään.
Konstanze (Ryöstö Seraljista)
Fiordiligi (Così fan tutte)
Yön kuningatar (Taikahuilu)
Rosalinde (Lepakko)
Violetta (La Traviata)
Donna Anna (Don Giovanni)
Lucia (Lucia di Lammermoor)
Margareta (Faust)
Lady Macbeth (Macbeth)
Anne (Elostelijan elämä)
Lucrezia (Lucrezia Borgia)
Norma (Norma)

Lyyrinen sopraano
Pehmeä, täyteläinen ääni jonka ala vastaa subrettia, mutta jonka perusluonne ja ylärekisteri ovat vahvemmat. Roolihahmot usein spintorooleja kevyempiä.
Kreivitär Almaviva (Figaron häät)
Donna Elvira (Don Giovanni)
Mimi (La bohème)
Pamina (Taikahuilu)
Micaëla (Carmen)
Liù (Turandot)
Nedda (I Pagliacci)
Manon (Manon)

Spintosopraano
Täyteläinen, lyyrinen ääni joka kuitenkin kykenee dramaattisiin lopetuksiin.
Agathe (Taika-ampuja)
Donna Anna (Don Giovanni)
Elsa (Lohengrin)
Alice Ford (Falstaff)
Desdemona (Otello)
Leonora (Trubaduuri)
Tatjana (Jevgeni Onegin)
Rezia (Oberon)
Elisabeth (Tannhäuser)
Marsalkatar (Ruusuritari)
Elisabetta (Don Carlos)
Manon Lescaut (Manon Lescaut)
Tosca (Tosca)
Cio-Cio San (Madama Butterfly)

Dramaattinen sopraano
Voimakas, dramaattinen, vähemmän taipuisa ääni. Varattu usein sankarillisille ja/tai traagisille hahmoille. Ääniala pienestä b:stä tai a:sta kolmiviivaiseen c:hen.
Aida (Aida)
Gioconda (La Gioconda)
Leonore (Fidelio)
Leonora (Kohtalon voima)
Sieglinde (Valkyyria)
Ariadne (Ariadne auf Naxos)
Santuzza (Cavalleria rusticana)
Amelia (Naamiohuvit)
Abgaille (Nabucco)
Salome (Salome)

Wagner-sopraano
Dramaattinen ääni, joka pystyy pitämään puolensa täyden orkesterin pauhatessa. Usein myyttinen sankaritar.
Senta (Lentävä hollantilainen)
Elektra (Elektra)
Kundry (Parsifal)
Brünnhilde (Valkyyria, Jumalten tuho, Siegfried)
Isolde (Tristan und Isolde)
Turandot (Turandot)

Tunnettuja sopraanokappaleita musikaaleissa
Memory (Cats)
Good Morning Baltimore (Hairspray)
I Feel Pretty (West Side Story)
Defying Gravity (Wicked)

Tunnettuja sopraanoja

Aino Ackté
Sarah Brightman
Montserrat Caballe
Maria Callas
Victoria de los Angeles
Lisa della Casa
Mirella Freni
Angela Gheorghiu
Edita Gruberová
Barbara Hendricks

Soile Isokoski
Raita Karpo
Lotte Lehmann
Jenny Lind
Karita Mattila
Anna Netrebko
Birgit Nilsson
Camilla Nylund
Lea Piltti
Lucia Popp

Reetta Ristimäki
Elize Ryd
Elisabeth Schwarzkopf
Joan Sutherland
Elisabeth Söderström
Pirkko Talola-Aaltonen
Renata Tebaldi
Kiri Te Kanawa
Tarja Turunen
Anita Välkki
Simone Simons

Katso myös
Luettelo sopraanoista kansallisuuden mukaan jaoteltuna
Poikasopraano
Kontratenori, sopranista
Kastraattilaulaja
Ääniala
Altto
Kontra-altto
Mezzosopraano

Lähteet

Aiheesta muualla 

  

Äänialat
Seulonnan keskeiset artikkelit