joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peuhkuri

Peuhkuri on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Eetu Peuhkuri (s. 1990), jääpalloilija
 Joonas Peuhkuri (s. 1989), jääpalloilija
 Kimmo Peuhkuri (s. 1984), jalkapalloilija
Alex Vinatzer

Alex Vinatzer (s. 22. syyskuuta 1999) on italialainen alppihiihtäjä.

Vinatzer voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 kultaa sekä pujottelussa että suurpujottelussa. Saman vuoden nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui pujottelussa neljänneksi ja suurpujottelussa 26:nneksi. Vuoden 2018 nuorten MM-kilpailuissa Davosissa Vinatzer oli toinen pujottelussa Clément Noëlin jälkeen. Suurpujottelussa hän oli neljäs ja supersuurpujottelussa 21:s. Talviolympialaisissa 2018 Vinatzer sijoittui Italian joukkueessa joukkuekilpailun viidenneksi. Åren vuoden 2019 MM-kilpailuissa Vinatzer voitti pronssia joukkuekilpailussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa neljänneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Vinatzer kilpaili ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2017. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2018, oltuaan Saalbach-Hiterglemmin pujottelussa kuudestoista. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2020. Sitä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 12:nneksi. Hän oli kolmas Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2020. Kaudella 2021-2022 Vinatzer sijoittui toiseksi Val d’ Iseren pujottelussa.

Lähteet

Italialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksi Barrière

Aleksi Barrière (s. 1989 Pariisi) on ranskalais-suomalainen ohjaaja-dramaturgi, kirjailija ja La Chambre aux echos -musiikkiteatteriryhmän perustajajäsen.

Elämä ja ura  

Aleksi Barrière on opiskellut filosofiaa Sorbonnen yliopistossa Pariisissa sekä ohjausta Prahan Esittävien taiteiden akatemiassa. Hän on työskennellyt dramaturgina ja lavastajana sekä ohjaaja Peter Sellarsin assistenttina.

Vuonna 2010 Barrière perusti yhdessä kapellimestari Clément Mao-Takacsin kanssa La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän, jonka toiminnan painopisteenä on musiikkiteatterin uusien muotojen kehittäminen ja eri taiteenlajien välisen dialogin lisääminen. Ryhmä on esiintynyt useissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Ryhmän vuonna 2017 Pariisissa kantaesitetty musiikkiteatteriproduktio Violences nähtiin Suomen Kansallisoopperassa helmikuussa 2019.

Barrière toimii säännöllisesti ohjaajana ja/tai libretistinä eri säveltäjien, mm. Juha T. Koskisen, Djuro Zivkovicin ja Outi Tarkiaisen kanssa. Vuonna 2018 Barrière kehitti ja ohjasi Hampurin Oopperaan säveltäjätrio Alexander Chernyshkovin, Andreas Eduardo Frankin ja Anastasija Kadisan monikielisen oopperan Das Floss. Barrièren ohjaama, säveltäjä Diana Syrsen kanssa tehty monikielinen monodraamateos Connected Identities kantaesitettiin Pariisin Musée du quai Branly’ssa huhtikuussa 2021.

Vuosien 2013-2021 aikana Barrière on työskennellyt yhdessä Kaija Saariahon ja Sofi Oksasen kanssa Innocence-oopperan dramaturgina ja kääntäjänä. Ooppera on sävelletty yhdeksänkieliseen librettoon, jonka monikielinen Barrière laati Oksasen suomenkielisen tekstin pohjalta. Innocence sai kantaesityksensä Aix-en-Provencessa heinäkuussa 2021. Syksyllä 2021 Venetsiassa kantaesitetään Barrièren ja Saariahon yhteinen monikielinen kuoroteos Reconnaissance''.

Barrière kirjoittaa säännöllisesti Pariisin oopperan julkaisuun Octave Magazine sekä hän on luennoinut muun muassa Chicagon yliopistossa.

Barrièren vanhemmat ovat säveltäjä Kaija Saariaho ja tietokonemuusikko­ Jean-Baptiste Barrière.

Viitteet

Aiheesta muualla 
http://en.chambreauxechos.org

http://aleksibarriere.org

Ranskalaiset henkilöt
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ranskansuomalaiset
Suomen ranskalaiset
Emma-patsas

Emma-patsas on Suomessa musiikkialan menestyjille Emma-gaalassa jaettava pronssista valettu letti- ja sarvipäinen pienoispatsas. Lähes 4 kilogrammaa painava patsas on ontto paitsi massan pienentämiseksi, myös valmistusteknisistä syistä. Jos se ei olisi ontto, se olisi liian raskas käsitellä palkintojenjakotilaisuudessa.

Emma-palkinnon innoittajana on ollut Ture Aran laulama iskelmä Emma, joka on peräisin vuodelta 1929. Palkintoa on jaettu vuodesta 1983 lähtien.

Pienoispatsaita on vuodesta 2013 lähtien valmistanut Tampereella sijaitseva valimoalan valtakunnallinen koulutus-, tutkimus- ja tuotekehitysyksikkö Valimoinstituutti. Aiemmin näitä jykeviä naishahmoja valmisti vantaalainen Sievätyyli Oy.

Emma-patsaan valmistus alkaa mallin mukaan tehdyn muotin valmistamisella. Onttouden mahdollistaa sisäosa eli keerna. Palkintopatsaan malli on hellittävä eli se saadaan muotista pois muottia rikkomatta. Pronssiharkko kuumennetaan 1 250 asteiseksi ja sula massa kaadetaan muottiin, jossa valmistuu kolme pienoispatsasta kerralla. Valmistuksessa käytetyssä pronssiseoksessa on 90 prosenttia kuparia ja 10 prosenttia tinaa. Litra massaa painaa vajaa yhdeksän kiloa ja yhdessä pienoispatsaassa on metallia noin kolme desilitraa. Vaikka pronssi on arvostettu materiaali, sen kilohinta on vain noin kymmenen euroa vuonna 2019.

Muotista otettu valukappale on pinnaltaan rosoinen ja se täytyy hioa, jotta siitä saadaan kiiltävä. Hiottu Emma upotetaan vielä kaliumsulfidiseokseen, jossa se saa patinoinnin ja elottomaan pintaan tulee syvyyttä. Vuonna 2019 Emmoja tilattiin 35 kappaletta, mutta niitä valmistettiin muutama enemmän,  jotta valuvikaiset patsaat voidaan korvata moitteettomalla kappaleella. Pienoispatsaista pyritään tekemään mahdollisimman tasalaatuisia ja keskenään samankaltaisia. Niissä ei saa näkyä työstön jälkiä, eikä hiomakoneen jättämiä karkeita kohtia. Valmiiden patsaiden tulee myös olla samansävyisiä keskenään.

Valmiit pienoispatsaat toimitetaan yli sata kiloa painavana pakettina Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n toimistoon Helsinkiin. Jotta palkinnonsaajien nimet pysyisivät salassa, saajien nimilaatat liimataan patsaisiin vasta viime hetkellä. Kaiken kaikkiaan Musiikkituottajien toiminnanjohtaja Antti Kotilainen pitää palkinnon ja tapahtuman tulevaisuutta erittäin valoisana, sillä juhlatilaisuus on suuri ja palkinnot arvostettuja ja himoittuja.

Lähteet

Suomen patsaat ja veistokset
AIK Bandy

AIK Bandy on vuonna 1905 toimintansa aloittanut AIK:n jääpallojaosto, nyttemmin oma jääpalloseura Ruotsin Tukholmasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Elitserienissä. Seura on voittanut kolme Ruotsin mestaruutta, viimeisimmän vuonna 1931.

Historia

1910-luvun suurseura
AIK tuli mukaan ruotsalaiseen jääpalloiluun 1909, jolloin se voitti välittömästi Ruotsin mestaruuden ja samassa yhteydessä pelatun Pohjoismaisen mestaruuden. Seuraavan kerran AIK menestyi cup-muotoisena pelatussa sarjassa 1913, jolloin tuli Ruotsin mestaruusfinaalissa tappio, mutta voitto Pohjoismaiden mestaruuskisassa. Seuraavana vuonna 1914 AIK otti sekä Ruotsin että Pohjoismaisen mestaruuden. AIK oli loppuottelussa Ruotsin mestaruudesta vielä kaksi kertaa eli keväällä 1915 ja 1917, mutta koki molemmilla kerroilla tappion IFK Uppsalalle.

Menestyksen hiipuminen
AIK ei menestynyt enää 1920-luvulla Ruotsin cup-muotoisissa jääpallomestaruuskisoissa. Jääpallomestaruudesta pelattiin Ruotsissa ensimmäisen sarjamuotoisena kaudella 1931, ja siinä AIK voitti välittömästi mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa toisen lohkon ykkösen eli Karlstadin IF Götan. Sen jälkeen AIK oli vielä 1930-luvun alkupuoliskolla Ruotsin jääpallon kärkijoukkueita pääsemättä kuitenkaan enää loppuotteluun. AIK:n menestys heikkeni 1930-luvun lopulla niin, että keväällä 1940 seura putosi Ruotsin 2-lohkoisesta pääsarjasta. Seuraavan kerran AIK nousi Ruotsin jääpallon 2-lohkoiseen pääsarjaan kaudelle 1950 ja pysyi pääsarjassa aina kevääseen 1960 asti. AIK kävi vielä kauden 1964-1965 pääsarjassa pudoten siitä kuitenkin yhden kauden jälkeen. Seuran menestys heikkeni 1970-luvulla, ja niinpä kevään 1986 jälkeen monilajinen AIK-seura luopui jääpallosta miesten osalta. Naisten jääpallosta tuli AIK:lle menestyslaji AIK-naisten voittaessa useita Ruotsin mestaruuksia 1980-luvulta lähtien.

Jääpallon uudelleennousu seurassa
Syksyllä 2004 eli lähes 20 vuoden jälkeen AIK aloitti miesten jääpallotoiminnan uudelleen. Kaudelle 2008 AIK siirtyi pelaamaan Sollentunasta Solnaan Bergshamra IP:lle. Seura pelasi tällöin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta syksyn 2017 panostuksilla seura nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle eli Allsvenskaniin kauden 2018 jälkeen. Uusia nimipelaajia olivat mm. suomalaiset Pekka Rintala ja Rolf Larsson sekä venäläinen Rinat Šamsutov. Seuraavasta kaudesta 2019 tuli jälleen menestys, kun AIK nousi karsintojen kautta Elitserieniin. Syksyllä 2019 seuraan siirtyi suomalaisista pelaajista kokenut Ilari Moisala ja Kalle Lempinen. Kokemusta edustivat joukkueessa uusina pelaajina myös maailmanmestarit Pavel Rjazantsev, Patrik Nilsson ja Johan Willes. Valmennuspuolelle tuli myös kokeneita entisiä ruotsalaispelaajia eli Andreas Bergwall ja Magnus Muhrén.

Saavutukset
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa

3 Ruotsin mestaruutta: 1909, 1914 ja 1931
4 hopeaa: 1913, 1915, 1917, 2021
Kansainvälisiä saavutuksia:
Pohjoismaiden mestaruus: 1909, 1913 ja 1914

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
SvenskaFans

AIK
Ruotsalaiset jääpalloseurat
Tukholman urheilu
Kate Miller-Heidke

Kate Miller-Heidke (s. 16. marraskuuta 1981 Brisbane, Queensland, Australia), on australialainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Hän edusti Australiaa kappaleella "Zero Gravity" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.

Aikaisin vuonna 2019 ilmoitettiin, että Miller-Heidke olisi yksi kymmenestä kilpailijasta, jotka kilpailevat Australian ensimmäisissä euroviisukarsinoissa nimeltä Eurovision: Australia Decides. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltä "Zero Gravity". 9. helmikuuta 2019 pidetyssä finaalissa Miller-Heidke keräsi 135 pistettä ja voitti kilpailun.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Australialaiset laulajat
Australian euroviisuedustajat
Vuoden 2019 euroviisuedustajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Emil Larsson

Emil Larsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

Emil Larsson, ruotsalainen jääkiekkoilija
Emil Larsson, ruotsalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja
Lara Della Mea

Lara Della Mea (s. 10. tammikuuta 1999) on italialainen alppihiihtäjä.

Della Mea voitti pronssia pujottelussa Euroopan nuorten olympiafestivaaleissa 2017. Samoissa kilpailuissa hän oli suurpujottelun kuudes. Saman vuoden Nuorten MM-kilpailuissa Åressa hän oli suurpujottelun kymmenes. Vuoden 2018 Nuorten MM-kilpailuissa Davosissa Della Mea sijoittui suur- ja supersuurpujlttelussa 24:nneksi ja alppiyhdistetyssä 28:nneksi. Åren vuoden 2019 MM-kilpailuissa Della Mea saavutti pronssia joukkuekilpailussa ja Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 tuloksena joukkuekilpailusta oli kahdeksas sija. Della Mea kaatui Cortinan joukkuekilpailun avauskierroksella kilpaillessaan Suomen Erika Pykäläistä vastaan. Hänen vasemmasta polvestaan katkesi ristiside, eikä hän kilpaillut enää sinä talvena. Pekingin olympialaisissa 2022 Della Mea sijoittui pujottelussa 30:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Della Mea kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2018. Ensimmäiset pisteensä ja parhaan sijoituksena hän saavutti joulukuussa 2018 Semmeringin pujottelussa, jossa hän oli kuudestoista. Alkuvuonna 2019 Della Mea sijoittui Zagrebin pujottelussa 17:nneksi ja Mariborin pujottelussa 28:nneksi. Joulukuussa 2019 Lienzissä ja tammikuussa 2020 Zagrebissa hän sijoittui pujottelussa 24:nneksi.

Della Mea on kilpaillut myös eurooppa-cupissa, jossa hän on ollut parhaimmillaan kaksi kertaa toinen.

Lähteet 

Italialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Newton de Souza Queiroz Jr

Newton de Souza Queiroz Jr. "Newton" (s. 20. huhtikuuta 1991 São Paulo) on brasilialainen futsalpelaaja, joka pelaa futsal-liigassa Tornion Palloveikkojen riveissä kaudella  2020–2021. Pelaajaprofiililtaan Newton on laituri. Newton siirtyi Tornioon jyväskyläläisestä Kampuksen Dynamosta, jossa hän on pelannut syksystä 2018 alkaen. Ennen Suomeen tuloaan Newton on pelannut futsalia myös Brasiliassa, Sveitsissä, Ranskassa (voittaen kaksi mestaruutta 2014 ja 2015) sekä Gibraltarilla (mestaruus 2018).

Newton osoittautui tehokkaaksi pelaajaksi jo myöhässä alkaneella debyyttikaudellaan: 33 liigamaalia ja 14 maaliin johtanutta syöttöä oikeuttivat runkosarjan pistepörssin 4. sijaan. Newton myös iski hattutempun ratkaisevassa kolmannessa finaaliottelussa ja auttoi näin Dynamon toiseen perättäiseen mestaruuteensa.

Lähteet 

Vuonna 1991 syntyneet
Futsalpelaajat
Brasilialaiset urheilijat
Elävät henkilöt
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2014

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2014 olivat 9. UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne pelattiin Belgiassa 28. tammikuuta – 8. helmikuuta 2014. Euroopan mestaruuden voitti Italia, joka kukisti finaalissa Venäjän 3-1. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Italian Gabriel Lima.

Turnauksen ohjelma 
Lopputunauksessa pelattiin yhteensä 20 ottelua. Kaikki ottelut pelattiin Antwerpenissä; Sportpaleis areenalla pelattiin lohkovaiheen otteluita ja kaikki pudotuspelit, Lotto Arenalla pelattiin lohkovaiheen otteluita.

Tilastoja

Lähteet
Ford World Rally Team

Ford World Rally Team on Fordin tehdastiimi, joka kilpaili Rallin MM-sarjassa kausilla 1997–2012. Kausina 2006–2007 talli voitti valmistajien mestaruuden. Talli vetäytyi sarjasta kauden 2012 jälkeen taloudellisten syiden takia.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rallin MM-sarjan tallit
Brittiläiset autourheilutallit
Qatar World Rally Team

Qatar World Rally Team ja Coco Bandicoot Qatar World Rally Team on qatarin tukema rallitiimi, joka kilpaili Rallin MM-sarjassa kausina 2012–2013.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Aiheesta muualla 

Rallin MM-sarjan tallit
Kaunislehdon talomuseo

Kaunislehdon talomuseo on Hyrynsalmen kunnan ylläpitämä museo. Kaunislehdon alkuperäisiä rakennuksia ovat päärakennus ja sauna. Muut museoalueen rakennukset on koottu eri puolilta kuntaa ja ne on pystytetty rakennusten alkuperäisille paikoille. Näin ollen asemakaava on pysynyt samana, jolloin se muistuttaa tyypillistä 1900-luvun alun hyrynsalmelaista taloa pihapiireineen.  Rakennusten lisäksi alueella on kaksi rautahyttiä, tervahauta ja veneitä. 

Hyrynsalmi ja siellä virtaava Emäjoki on toiminut ennen Kainuun helmenkalastuksen keskuksena. Jokihelmisimpukkaa on pyydetty Kainuussa keskiajalta lähtien. Pyyntitaito saapui Kainuuseen ja Hyrynsalmelle Vienan Karjalasta saapuneiden laukkukauppiaiden mukana. Kaunislehdosta löytyykin Suomen kattavin helmenpyyntivälineistö.

Kaunislehto sijaitsee vanhalla kaskialueella, johon on myöhemmin kasvanut kaunis lehtometsä. Siksipä maisemaa ja myöhemmin rakennettua torppaa ruvettiin kutsumaan Kaunislehdoksi.

Museoalueen rakennukset   

1.  Päärakennus, alkuperäisellä paikalla

2.  Sauna, alkuperäisellä paikalla

3.  Paja, siirretty Tapaninkylästä, pystytys 1970  

4.  Kruununtorpparin savupirtti 

5.  Piimäaitta 

6.  Vaateaitta  

7.  Jyväaitta, pystytys 1970

8.  Ruoka-aitta  

9.  Riihi, pystytys 1971-72

10. Riihilato, pystytys 1979 ja katto päälle 1980

11. Masiinahuone, pystytys 1981 ja katto päälle 1982

12. Lammasnavetta 

13. Navettakota 

14. Navetta ja lato, navetta pystytetty 1970

15. Käymälä 

16. Talli, pystytys 1971-72

17. Hollitalli, pystytys 1977

18. Kamarirakennus, kamarin kehikko pystytetty 1978

19. Heinälato

20. Rautahytti

21. Tervahauta

Valokuvia

Aiheesta muualla 
Kaunislehto Facebookissa
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY
Suomussalmen kotiseutumuseo Kainuun museoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa

Lähteet 

Hyrynsalmen rakennukset ja rakennelmat
Kainuun paikallismuseot
MV Britannic

MV Britannic tai RMS Britannic oli White Star Line -yhtiön Harland and Wolffin valmistama linjalaiva, joka vaihtoi kahdesti omistajaa ennen kuin se romutettiin vuonna 1960.

Valmistus 
Huhtikuussa 1927 White Star Line tilasi uuden Britanniciksi nimetyn ylellisen linjalaivan Harland & Wolffin telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta. Alus olisi suurin moottorilaiva, Englannin lipun alla ja samalla se oli maailman toiseksi suurin. Alus oli myös kolmas White Star Line -yhtiön linjalaiva jolla oli nimi "Britannic."

Tekniset tiedot 
Britannicin bruttovetoisuus oli 26 943 grt ja nettovetoisuus oli 15 445 tonnia. Ylin kansi oli 99 metriä pitkä ja skanssi oli 33 metriä pitkä. Alus oli kaksipotkurinen moottorialus. Aluksessa oli 12 sementoitua laipiota. Aluksessa oli neljä nelitahtimoottoria ja kaksitoimiset öljymoottorit, joissa on 20 sylinteriä.

Aluksella oli kaksi suurta savupiippua, joista etummaisessa oli sekä makean että kuuman veden säiliöitä.

Historia 

Toisen maailmansodan alussa alus pyydettiin Southamptoniin, missä se nopeasti varustettiin joukkojen kuljettamiseen. Muutama päivä myöhemmin alus lähti Glasgowiin hakemaan brittiläisen Intian armeijan ja merivoimien upseereita, jotka sitten kuljetettiin Bombayhin. Siellä alus aseistettiin ja jätti Englantiin useita tonnia tavaroita. Sodan aikana alusta vastaan hyökättiin useita kertoja. Sodan päätyttyä laiva oli kuljettanut noin 180 000 sotilasta. Sodan jälkeen laiva jatkoi matkustajaliikenteessä aina vuoteen 1960.

Britannic lähti 11. marraskuuta 1960 viimeiselle matkalleen Liverpoolista New Yorkiin. Se lähti 25. marraskuuta paluumatkalle Liverpooliin, jonne alus saapui viimeisen kerran joulukuun 2. päivänä, 275 matkan jälkeen.

Britannic myytiin nopeasti romutusta varten. 16. joulukuuta 1960 alus jätti Merseyn viimeisen kerran omalla höyryllä Thomas W. Wardin pihalle Inverkeithingissä, Fifessä, jossa se saapui 19. joulukuuta Skotlantiin romutettavaksi. Britannic oli yksi viimeisimmistä aluksista White Star Line -yhtiön lipun alla.

Lähteet

Viitteet 

White Star Linen laivat
Kuninkaallisen laivaston apuristeilijät
Everything Is Love

Everything Is Love (tyyliteltynä EVERYTHING IS LOVE) on Beyoncén ja Jay-Z:n muodostaman The Carters-duon esikoisalbumi, joka julkaistiin 16. kesäkuuta 2018.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Jay Z:n albumit
Beyoncé Knowlesin albumit
Vuoden 2018 albumit
Rajaeste

Rajaeste on kahden valtion rajaa myöten kulkeva rakennelma, kuten aita tai muuri. Rajaesteen tarkoituksena on yleensä rajavalvonta, laittoman maahanmuuton pysäyttäminen tai salakuljetuksen estäminen. Joissain tapauksissa rajaesteillä merkitään kiistanalaisia valtionrajoja.

Nykyajan rajaesteitä

Vuonna 2017 maailmassa oli 20 valmista raja-aitaa tai rajamuuria, seitsemän rakenteilla, yksi suunnitteilla ja viisi ehdotuksen asteella. Intia on rakentamassa kaikkiaan noin 5 500 kilometrin mittaista rajaestettä Bangladeshin, Pakistanin ja Burman vastaisille rajoilleen.

Joitain nykyisin käytössä olevia valmiita tai rakenteilla olevia rajaesteitä (rakennuttaja mainittu ensimmäisenä):
 Ceutan raja-aita Espanjan ja Marokon välillä
 Länsirannan turva-aita Israelin ja Länsirannan välillä
 Marokon muuri Länsi-Saharassa
 Meksikon ja Yhdysvaltain raja-aita
 Melillan raja-aita Espanjan ja Marokon välillä
 Unkarin ja Serbian raja-aita
 Intian ja Pakistanin rajaeste
 Intian ja Bangladeshin rajaeste
 Intian ja Myanmarin rajaeste
 Pakistanin ja Afganistanin rajaeste
 Iranin ja Pakistanin rajaeste
 Etelä- ja Pohjois-Korean rajaeste
 Saudi-Arabian ja Jemenin rajaeste
 Saudi-Arabian ja Irakin rajaeste
 Kuwaitin ja Irakin rajaeste
 Arabiemiraattien ja Omanin rajaeste
 Turkin ja Syyrian rajaeste
 Egyptin ja Palestiinan rajaeste
 Kenian ja Somalian rajaeste
 Botswanan ja Zimbabwen rajaeste
 Etelä-Afrikan ja Zimbabwen rajaeste
 Kreikan ja Turkin rajaeste
 Bulgarian ja Turkin rajaeste
 Ukrainan ja Venäjän rajaeste
 Uzbekistanilla on rajaesteet Afganistanin, Kazakstanin, Kirgistanin ja Turkmenistanin rajoillaan

Historiallisia rajaesteitä
 Antoninuksen valli, roomalaisten valli Britanniassa
 Berliinin muuri Itä- ja Länsi-Berliinin välissä
 Hadrianuksen valli, roomalaisten valli Britanniassa
 Limes Germanicus Rooman valtakunnan ja germaaniheimojen välissä
 Kiinan muuri Kiinan ja pohjoisten kansojen välissä

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
Aleksi Rantamaa

Aleksi Ilkka Rantamaa (s. 24. heinäkuuta 1993 Turku) on suomalainen toimittaja ja tubettaja. Hän työskentelee Ylen Kioski-palvelussa, ja on päävastuussa sen YouTube-kanavasta. Tubettajana hänen taiteilijanimensä oli Mentaalisavuke.

Ura 
Rantamaa aloitti tubettamisen Mentaalisavuke-käyttäjänimellä jo 2010-luvun alussa, jolloin oli ensimmäisiä suomalaisia tubettajia. Rantamaa tunnettiin tubettajana mielipiteitä jakavana, sillä hän erosi tyyliltään muista suomalaisista tubettajista ollessaan huomattavasti kärjistävämpi ja kiihkeämpi. Hän pyrki itsekin keskustelemaan juuri niistä aiheista, jotka ärsyttivät häntä. Hän itse kutsui itseään "Suomen vihatuimmaksi tubettajaksi" vuonna 2014.

Rantamaa kuitenkin lopetti tubettamisen vuonna 2015. Syyksi hän kertoi "kiinnostumisen loppumisen", sekä sen, että oli jo "antanut kaiken Suomitubelle." Rantamaa on myöhemmin kertonut katuvansa joitain tekemiään Mentaalisavuke-videoita, ja hän on piilottanut useita niistä näkyvistä.

Keväällä 2015 Rantamaa siirtyi työskentelemään Yle Kioskiin. Yle Kioskin YouTube-kanavan nimeksi vaihdettiin Aleksi Rantamaa 3. marraskuuta 2018, sillä suurimman osan kanavan sisällöstä tuotti Rantamaa.

Lähteet 

Suomalaiset tubettajat
Ylen toimittajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Sirénin talomuseo

Sirenin talomuseo on Porlammin kotiseutumuseon sivupiste. Se sijaitsee noin puolen kilometrin päässä kotiseutumuseon museoalueesta. 

Talomuseo on talonpoikaistorppa, joka on rakennettu 1870-luvulla. Siinä on huone ja keittiö. 1900-luvun alussa torppaan rakennettiin toinen huone.
 
Pihapiirissä oli aikanaan useita ulkorakennuksia, kuten sauna, liiteri, karjasuojia ja lato. Ne purettiin 1950-luvulla. Pihan toisella puolella olevat aitat ovat jäljellä. Pienemmän aitoista, liha-aitan, toi 

Matti Sirén toi pienemmän aitan muuttaessaan Artjärveltä tilalle Porlammiin, jonka hän osti Vestmanilta. Sirén asui tilallaan 1960-luvulle asti. Loppuaikoina tilalla asui myös tytär Aino. Matin lapsenlapset vuokrasivat museolle tilan rakennukset 1965, jolloin jäljellä oleva, osaksi 1800-luvun lopun irtaimisto, siirtyi museon omistukseen.
 
Vuonna 1995 Porlammin kotiseutumuseo osti rakennukset ja pihapiirin itselleen. Viime aikoina talomuseon irtaimistoa on täydennetty 1900-luvun alkupuolen hengessä. Talon pihamaalla on kaivo ja kylä- ja lautakeinut.

Lähteet
SS Lapland

SS Lapland oli Red Star Line -varustamon matkustaja-alus, joka rakennettiin Harland & Wolffin telakalla. Laivan vesillelasku tapahtui 27. kesäkuuta 1908. Alus näytti ulkoa samalta kuin sen sisaralukset Samland, Gothland ja Poland, mutta oli huomattavasti suurempi.

Laiva 
Lapland rakennettiin Harland & Wolffin telakalla Pohjois-Irlannin Belfastissa vuonna 1909, toisin kuin useimmat muut aikansa tämän kaltaiset alukset. Alus oli 184,6 metriä pitkä, 21,5 metriä leveä ja sen huippunopeus oli 17 solmua. Siinä oli kaksi savupiippua, neljä mastoa ja kaksi höyrykoneilla käyvää potkuria. Sen kapasiteetti oli 17 540 bruttorekisteritonnia, ja se oli suurin koskaan Red Star Lineille rakennettu alus.

Laplandiin oltiin asennettu sähkökäyttöisiä hissejä, jotka eivät olleet tuohon aikaan kovin yleisiä. Aluksessa oli myös kuntosali ja stenografiatoimisto. Lisäksi matkustajilla oli pääsy lasitetulle kävelykadulle.

Historia 

Lapland aloitti 10. huhtikuuta 1909 neitsytmatkansa Belgian lipun alla.Neitsytmatkan reitti oli Antwerpenistä, Belgiasta Doveriin, Englantiin ja sieltä Yhdysvaltojen New Yorkiin. Alus aloitti viimeisen matkan tällä reitillä 7. huhtikuuta 1914 ja 9. tammikuuta 1914 alus kävi Liverpoolin, Englannin ja New Yorkin reitillä.

Titanicin miehistön jäsenten haku 

Huhtikuussa 1912 White Star Line osti Laplandin tuodakseen Titanicin miehistön eloon jääneet jäsenet Englantiin, kun heidät oli pidätetty Yhdysvalloissa tutkimuksia varten. Lapland saapui Englantiin 28. huhtikuuta, 13 päivää Titanicin uppoamisen jälkeen.

Ensimmäinen maailmansota 
Lapland aloitti 29. lokakuuta 1914 Liverpool-New York reitillä Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alla jolloin sen omisti Cunard Line. Huhtikuussa 1917 se osui miinaan Merseyssä, mutta onnistui kuitenkin pääsemään Liverpooliin. Kesäkuussa 1917 alus muutettiin joukkojenkuljetusalukseksi.

Sodan jälkeen 
24. marraskuuta 1918 laiva aloitti ensimmäisen matkansa Compiègnen aselevon jälkeen, purjehtimalla Liverpoolista New Yorkiin White Star Linen lipun alla ja 2. elokuuta 1919 aloitti kuudennen ja viimeisen kierroksensa tällä reitillä. 16. syyskuuta 1919 alus siirrettiin Southamptoniin, Englantiin - New Yorkin reitille, White Star Linen lipun alla ja teki kolme matkaa tällä reitillä. Viimeisin oli 27. marraskuuta 1919.

29. huhtikuuta 1932 alus aloitti viimeisen matkansa Antwerpenin, Southamptonin, Havren, New Yorkin, välillä. Alus romutettiin vuonna 1933 Osakassa, Japanissa.

Lähteet 

White Star Linen laivat
Höyrylaivat
Hälytysajoneuvo

Hälytysajoneuvo on ajoneuvo, jonka tehtävänä on vastata hätätilanteisiin. Hälytysajoneuvot ovat Suomessa sairaanhoitopiirien vastuulla, jotka voivat järjestää ne itse, tehdä pelastuslaitoksen kanssa yhteistyössä tai siirtää ne yksityisille yrittäjille. Hälytysajoneuvot saavat yleensä rikkoa liikennesääntöjä päästäkseen hälytyspaikoille mahdollisimman nopeasti. Kuitenkin joissain valtioissa hälytysajoneuvon kuljettaja voidaan silti haastaa oikeuteen, jos kuljettaja osoittaa "harkitsematonta muiden turvallisuuden laiminlyöntiä". 

Suomessa hälytysajoneuvon ohittaessa hidastetaan vauhtia ja annetaan tilaa.

Tyypit 
On olemassa useita hälytysajoneuvoja. Hälytysajoneuvoja ovat muun muassa: 

 Lainvalvonta 
 Poliisiauto 
 Poliisimoottoripyörä 
 SWAT- ajoneuvo 
 Poliisipolkupyörä 

 Pelastustoimi 
 Paloautot (Sammutusautot, tikasautot, yms.) 
 Vuoristopelastusajoneuvo 
 Uimavalvojan ajoneuvo 
 Lentokenttäpaloauto 

 Ensihoito 
 Moottoripyöräambulanssi 
 Ambulanssi 
 Pelastushelikopteri

Varustus 
Suurin osa hälytysajoneuvoista varustetaan hälytysvaloilla ja sireeneillä, jotka helpottavat hälytysajoneuvojen kulkua ja havainnointia liikenteessä sekä näkyvyyttä onnettomuuspaikalla. 

Paikallisista laeista riippuen ajoneuvot voivat joutua antamaan tietä hälytysajoneuvoille, jotka kulkevat hälytysajossa. Esimerkiksi Utahissa hälytysajossa olevalle hälytysajoneuvolle kaikkien ajoneuvojen on annettava tietä ajamalla tien laitaan, pysähtymällä ja odottamalla hälytysajoneuvon ohi kulkemista. Joillain alueilla, joilla tämän tyylisiä lakeja ei ole, silti useat antavat tilaa hälytysajoneuvoille.

Avun pyytäminen 
Monissa maissa hälytysajoneuvot lähetetään yleensä hätäkeskuksesta, joka ottaa puhelut hätänumerosta, kuten 911, 999, 111 tai 112.
Nigerian vaalit 2019

Nigerian vaaleissa 2019 järjestetään 23. helmikuuta 2019,  kun aikaisemmin ilmoitettua 16. helmikuuta vaalipäivää lykättiin viikolla. Vaaleissa valitaan presidentti, varapresidentti ja kansalliskokous. Vaali on kuudes joka neljäs vuosi järjestettävä  vaali sotilasvallan päättymisen jälkeen vuonna 1999. Presidentin esivaalit pidetään todennäköisesti vuoden 2018 viimeisten kuuden kuukauden aikana.

Vaalijärjestelmä 
Nigerian presidentti valitaan muunnetulla kahdella äänestyskierroksella. Jos presidentti valitaan ensimmäisellä kierroksella, ehdokkaan on saatava äänten enemmistö ja yli 25 prosenttia äänistä vähintään 24:ssä 36 osavaltiosta. Jos mikään ehdokas ei ylitä tätä kynnystä, järjestetään  toinen kierros.

Edustajahuoneen 360 jäsentä valitaan neljäksi vuodeksi, samaan aikaan presidentin kanssa, käyttäen enemmistövaalitapaa vaalipiireissä, josta valitaan yksi edustaja.

Senaatin 109 jäsentä valitaan neljän vuoden toimikaudeksi, samaan aikaan presidentin valinnan kanssa niistä 108 vaalipiireistä, joista valitaan yksi edustaja ja yksi yhden edustajanpaikan vaalipiiri, joka koostuu liittovaltion pääkaupunkialueesta, kaikki enemmistövaalilla.

Presidenttiehdokkaat 
Nykyinen presidentti Muhammadu Buhari valittiin 29. syyskuuta 2018 pidetyssä puolueen esivaaleissa All Progressives Congressin ehdokkaaksi.

Muut ilmoitetut ehdokkaat ovat: 

 Atiku Abubakar, entinen varapresidentti, joka on PDP:n presidenttiehdokas.
 Startup52:n perustaja Chike Ukaegbu on AAP:n presidenttiehdokas.
 Donald Duke, entinen Cross River Staten kuvernööri, on SDP: n presidenttiehdokas.
 Fela Durotoye , innostava puhuja ja Alliance for New Nigerian presidenttiehdokas.
 Oby Ezekwesili, entinen opetusministeri ja Bring Back Our Girls -kampanjan johtaja. Hän lopetti kampanjansa 24. tammikuuta 2019 yhdistääkseen tuen muiden ehdokkaiden kanssa tukeakseen yritystä APC: tä ja PDP: tä vastaan 
 Tope Fasua, suuren Nigerian uudistamispuolueen perustaja ja kansallinen puheenjohtaja. 
 Rabiu Kwankwaso, entinen Kano-osavaltion kuvernööri.
 Sule Lamido, entinen Jigawan osavaltion kuvernööri.
 Ahmed Makarfi, Kansandemokraattisen puolueen kansanedustajakomitean entinen puheenjohtaja. 
 Obadiah Mailafia, entinen Nigerian keskuspankin varapuheenjohtaja ja Afrikan demokraattisen kongressin ehdokas.
 Kingsley Moghalu, entinen CBN:n varapuheenjohtaja ja Tuftsin yliopiston oikeustieteiden ja diplomatian koulun käytännön professori.

 Gbenga Olawepo-Hashim, öljyliiketoiminnan moguli ja Peoples Trustin presidenttiehdokas.
 Remi Sonaiya, KOWA-puolueen jäsen ja entinen yliopistonlehtori.
 Omoyele Sowore, ihmisoikeusaktivisti, demokratiaa tukeva kampanjoitsija ja uutissivuston Sahara Reporters julkaisija.
 Kabiru Tanimu Turaki  entinen erityisedustaja.

Lähteet 

Nigerian politiikka
Moreira

Moreira on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Afonso Augusto Moreira Pena eli Afonso Pena (1847–1909), brasilialainen poliitikko, joka toimi Brasilian presidenttinä 1906-1909
 Airto Moreira (s. 1941), brasilialainen jazzmuusikko
 André Moreira (s. 1995), portugalilainen jalkapalloilija
 António Montes Moreira (s. 1935), portugalilainen roomalaiskatolinen piispa
 Arthur Moreira Lima (s. 1940), brasilialainen pianisti
 Aymoré Moreira (1908–1998), brasilialainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Daniel Moreira (s. 1977), ranskalainen jalkapalloilija
 Daniel Felipe Tomazi Moreira Caumo eli Daniel Caumo (s. 1989), brasilialainen jalkapalloilija
 David Luiz Moreira Marinho eli David Luiz (s. 1987), brasilialainen jalkapalloilija
 Fatima Moreira de Melo (s. 1978), alankomaalainen maahockeypelaaja
 Gil Antônio Moreira (s. 1950), brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
 Gilberto Passos Gil Moreira eli Gilberto Gil (s. 1942), brasilialainen laulaja, kitaristi, sanoittaja ja kulttuuriministeri
 Jean Raphael Vanderlei Moreira eli Jean (s. 1986), brasilialainen jalkapalloilija
 Jonathan Cícero Moreira eli Jonathan (s. 1986), brasilialainen jalkapalloilija
 José Moreira (s. 1982), portugalilainen jalkapallomaalivahti
 José Moreira de Melo (s. 1941), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa
 José Carlos Moreira (s. 1983), brasilialainen pikajuoksija
 José Francisco Moreira dos Santos (s. 1928), angolalainen roomalaiskatolinen piispa
 Lucas Moreira Neves (1925–2002), brasilialainen kardinaali
 Maria Fernanda Moreira Ribeiro eli Fernanda Ribeiro (s. 1969), portugalilainen kestävyysjuoksija
 Odilon Guimarães Moreira (s. 1939), brasilialainen roomalaiskatolinen piispa
 Ozu Moreira (s. 1986), brasilialaissyntyinen japanilainen beachfutispelaaja
 Ricardo Miguel Moreira da Costa eli Ricardo Costa (s. 1981), portugalilainen jalkapalloilija
 Ronaldo de Assis Moreira eli Ronaldinho (s. 1980), brasilialainen jalkapalloilija ja poliitikko
 Sara Moreira (s. 1985), portugalilainen kestävyysjuoksija
 Sérgio Miguel Moreira Paulinho eli Sérgio Paulinho (s. 1980), portugalilainen maantiepyöräilijä
 Walter Moreira Salles Júnior eli Walter Salles (s. 1956), brasilialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja
 Yanick Moreira (s. 1991), angolalainen koripalloilija
Miguel Almirón

Miguel Almirón (s. 10. helmikuuta 1994 Asunción, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kaksi kautta Yhdysvalloissa MLS-seura Atlanta Unitedissa ja siirtyi tammikuussa 2019 Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin noin 20 miljoonalla punnalla, joka oli sekä Newcastlen ja MLS:n siirtoennätys.

Almirón aloitti pääsarjauransa kotimaansa Cerro Porteñossa. Vuonna 2015 hän siirtyi argentiinalaiseen Club Atlético Lanúsiin, jonka riveissä hän voitti Argentiinan mestaruuden vuonna 2016. Vuodet 2017–2018 hän edusti pohjoisamerikkalaisen MLS-liigan Atlanta Unitedia ja voitti MLS Cupin eli liigan mestaruuden vuonna 2018. Mestaruuskautena hän teki 13 maalia ja antoi 11 maalisyöttöä. Tammikuussa 2019 Almirón siirtyi englantilaisseura Newcastle Unitediin viiden ja puolen vuoden sopimuksella. Hän pelasi kevätkaudella 2019 Valioliigassa kymmenen ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 36 liigaottelua, joista 35:ssä avauskokoonpanossa ja 22:ssa täydet minuutit mutta onnistui maalinteossa ensimmäisen kerran vasta juuri ennen joulua Crystal Palacea vastaan ja toisen kerran tammikuussa Wolverhampton Wanderersia vastaan. Heinäkuussa hän teki vielä maalin peräkkäisissä otteluissa Bournemouthia ja West Ham Unitedia vastaan ja nosti siten kauden liigamaalimääränsä neljään. FA Cupissa hän teki kuudessa ottelussa yhteensä neljä maalia. Kaudella 2020–2021 Almirón teki 34 liigaottelussaan neljä maalia, joista kaksi helmikuussa Southamptonia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 valioliigaottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki kauden ainoan maalinsa huhtikuussa Crystal Palacea vastaan.

Almirón pelasi ensimmäisen maaottelunsa Paraguayn maajoukkueessa syyskuussa 2015. Hän pelasi vuoden 2016 Copa América Centenariossa, vuoden 2018 MM-kilpailujen karsinnoissa sekä vuosien 2019 ja 2021 Copa Américassa. Hänellä on heinäkuun 2022 loppuun mennessä yhteensä 45 maaottelua ja niissä hän on tehnyt kuusi maalia, syyskuussa 2019 ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan, marraskuussa 2019 Bulgariaa vastaan, kesäkuussa 2021 Copa Américan alkulohko-ottelussa Chileä vastaan, maaliskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Ecuadoria vastaan sekä kaksi maalia kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan.

Lähteet 

Paraguaylaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Yacuíba

Yacuíba on kaupunki Boliviassa Tarijan departementissa. Kaupungissa oli 61 844 asukasta vuoden 2012 väestönlaskennassa.

Ilmasto 
Yacuíbassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 100 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 26 °C. Viilein kuukausi on kesäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 16 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 200 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 8 millimetriä.

Lähteet 

Bolivian kaupungit
Korkeamäki (sukunimi)

Korkeamäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Hannu Korkeamäki, muusikko, säveltäjä, sovittaja, sanoittaja ja tuottaja
Oili Korkeamäki (1934–2017), kansatieteilijä
Ossi Korkeamäki (1974–2012), taloustieteilijä
Kemilä

Kemilä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Dagmar Kemilä (1891–1961), kansakoulunopettaja ja oppikirjojen tekijä
Eero Kemilä, luontovalokuvaaja ja -kirjailija
Jouko Kemilä (1941–2019), pesäpalloilija
Jussi Kemilä (s. 1978), pesäpalloilija
Jutta Kemilä (s. 1972), pika-aitajuoksija
Minna Kemilä (s. 1970), korkeushyppääjä
SS Albertic

SS Albertic oli White Star Line -yhtiön matkustaja-alus. Alus oli alun perin toiminut pohjois-saksalaiselle Norddeutscher Lloyd -yhtiölle, mutta myöhemmin myytiin White Star Linelle.

Rakentaminen 
SS Alberticin rakentaminen alkoi juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa, jonka takia sen rakentamista jatkettiin vasta vuonna 1919, mutta alus oltiin ehditty jo kölinlaskea vuonna 1914. Se ei ollut valmiina merille ennen maailmansotaa. SS Alberticin on rakentaminen alkoi uudelleen vuonna 1919 ja sen vesillelasku tapahtui 23. maaliskuuta 1920, Bremenissä, Pohjois-Saksassa Lloydissa. Vuonna 1923 aluksen osti Royal Mail ja nimettiin uudelleen nimellä Ohio. White Star Line osti aluksen itselleen vuonna 1927 ja nimesi sen Alberticiksi.

Tekniset tiedot 
SS Albertic oli 18 940 tonnia bruttovetoisuudeltaan. Alus oli 180 metriä pitkä, 21 metriä leveydeltään ja 11 metriä syväydeltään. Aluksella oli kaksi savupiippua ja kaksi mastoa. Aluksella oli 10 laipiota, jotka oltiin osittain asfaltoitu ja osittain sementoitu. Aluksella oli sähkövaloistus ja sukellusvenesignaalilaite. Aluksella oli kaksi nelisylinteristä kolmivaiheista höyrykonetta, joissa oli kahdeksan sylinteriä. Moottoreiden nimellisteho oli 2 788 hevosvoimaa. Alus pystyi kuljettamaan yhteensä noin 1400 matkustajaa.

Historia 
Alus aloitti neitsytmatkansa nimellä Ohio 3. huhtikuuta 1923, Hampurista New Yorkiin, Southamptonin ja Cherbourgin kautta.

Vuonna 1927 Royal Mail myi Ohion White Star Lineille miljoonalla punnalla ja nimesi sen Alberticiksi. Albertic uusi reitti oli Liverpoolista Quebeciin ja Montrealiin. Alus aloitti tällä reitillä 22. huhtikuuta 1927. Alberticin reitti vaihtui 5. toukokuuta 1928. Kyseinen reitti oli Lontoosta Quebeciin ja Montrealiin Southamptonin kautta.

Celtic (II) 
Kun White Star Line -yhtiön laiva Celtic (II) oli matkalla joulukuussa 1928, alus jäi jumiin kivikkoon ja sen korvasi Albertic. Albertic siirrettiin New Yorkin Liverpooliin reitille Celticin tilalle ja teki ensimmäisen matkansa tällä reitillä 2. helmikuuta 1929.

Albertic palasi 9. toukokuuta 1930 takaisin vanhalle reitilleen, joka oli Liverpoolista Quebeciin ja Montréaliin.

Viimeiset vuodet 
Albertique teki viimeisen matkan White Star Line lipun alla, Liverpoolista Quebeciin ja Montrealiin, 29. elokuuta 1930, ennen kuin alus siirrettiin Clyde-joelle Skotlantiin.

Toukokuussa 1934, kun Albertic oli edelleen Skotlannissa, White Star liittyi Cunard-lineen. Albertic oli osa Cunard White Star Linen laivastoa, mutta ei koskaan enää purjehtinut matkustaja-aluksena.

Albertic myytiin 34 000 punnalla romutettavaksi Osakaan, Japaniin, vuonna 1934.

Lähteet 

White Star Linen laivat
Höyrylaivat
Törmälä

Törmälä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Edwin Törmälä (1916–1976), juristi ja toiminnanjohtaja
Emanuel Törmälä (1849–1900), pappi, kirjailija ja kääntäjä
Jouko Törmälä (s. 1938), musiikkipedagogi, kuoronjohtaja, säveltäjä, sovittaja ja tietokirjailija
Pertti Törmälä (s. 1945), keksijä ja professori
Teemu Törmälä (1882–1937), vasemmistopoliitikko ja Kustannusliike Kirjan johtaja
Tiia Törmälä (s. 1990), kivääriampuja.
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 olivat 10. UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus järjestettiin Serbiassa 2. - 13.2 2016. Euroopan mestaruuden voitti Espanja, joka kukisti finaalissa Venäjän 3-7. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Espanjalainen Miguelin.

Kaikki ottelut pelattiin Belgradissa Kombank Arenalla.

Turnauksen kulku 
Kisoissa pelattiin kolmen joukkueen alkulohkot ja seuraavaksi pudotuspelit. Turnaukseen osallistui yhteensä 12 maata, ja turnauksessa pelattiin yhteensä 20 ottelua; kaksi ottelua jokaisena pelipäivänä.

Tilastoja

Turnauksen All-Star joukkue 

  Miodrag Aksentijević (MV)
  Higuita (MV)
  Paco Sedano (MV)

  Sergei Abramov
  Álex
  Douglas Jr.
  Mladen Kocić
  Leo
  Gabriel Lima
  Miguelín
  Marko Perić
  Ricardinho
  Mario Rivillos
  Robinho

Lähteet
Krimin tataarien karkottaminen

Krimin tataarien karkottaminen (krimintataariksi Qırımtatar halqınıñ sürgünligi, tai pelkästään Sürgünlik, "karkotus") oli 18.–20. toukokuuta 1944 tapahtunut Krimin tataarien etninen puhdistus Krimillä. Neuvostoliiton mukaan karkotuksen tarkoitus oli rangaista Krimin tataareja väitetystä yhteistyöstä natsi-Saksan kanssa.

Karkotuksen suoritti Neuvostoliiton turvallisuuspäällikkö ja salaisen poliisin johtaja Lavrenti Berija. Kolmen päivän aikana Berijan NKVD siirsi Krimin tataareja, myös kommunisteja ja puna-armeijan jäseniä, karjajunilla Uzbekistaniin. Karkotus koski arviolta yli 151 000 Krimin tataaria. Krimin tataarit olivat yksi kymmenestä etnisestä ryhmästä, jotka pakkosiirrettiin Neuvostoliiton väestönsiirtojen aikana.

Karkotuksen aikana kuoli tuhansia ihmisiä karjavaunuissa hapen, ruuan ja juotavan puutteeseen sekä tauteihin, etenkin pilkkukuumeeseen. Uzbekistanissa ollessaan Krimin tataarit laitettiin pakkotyöhön puuvillapelloille, tietöihin, tehtaisiin tai kaivoksiin. Arvioiden mukaan jopa 40 % perille selvinneistä Krimin tataareista kuoli nälkään ja sairauksiin ensimmäisen viiden vuoden aikana.

Nikita Hruštšov tuomitsi 1965 Stalinin politiikan, myös etnisten ryhmien karkotukset, mutta hän ei hyväksynyt Krimin tataarien paluuta Krimille. Krimin tataarien lisäksi myös Volgan saksalaisiin tai meskhetinturkkilaisiin ei sovellettu rehabilitointia. Krimin tataarit pysyivät Keski-Aasiassa 1980-luvulle asti, jolloin Gorbatšov antoi heidän palata kotiseuduilleen. Krimin korkein neuvosto julisti 14. marraskuuta 1986 karkotuksen rikokseksi.

Karkotuksen ovat tunnustaneet kansanmurhaksi Ukraina vuonna 2015 sekä Latvia, Liettua ja Kanada vuonna 2019.

Vuoden 2016 Euroviisuissa Ukrainan edustaja Jamala esitti kappaleen 1944, joka käsitteli Krimin tataarien karkottamista ja oli omistettu Jamalan omien sanojen mukaan hänen isoisoäidilleen.

Lähteet 

|Tataarien karkottaminen
Muuttoliike
1944
MIM-72 Chaparral

MIM-72 Chaparral (M48 Chaparral, M730 Chaparral) oli yhdysvaltalainen SPAAM-tyylinen (Self-propelled anti-aircraft missile system) ilmatorjuntaohjusjärjestelmä, joka on etusijassa tarkoitettu maavoimien, lähi-ilmatorjuntaa varten tehtyyn suojaamiseen.
Ohjusjärjestelmässä on lämpöhakuinen ilmatorjuntaohjus, periaatteessa AIM-9 Sidewinderia vastaava, panssariajoneuvon alustalla. Ohjus oli laivaston käyttämä D-tyyppi, sen kantama oli 9 km ja lakikorkeus 3 km sekä suurin nopeus 2,5 Machia. Tuliannos eli ohjuslataus oli 4 ohjusta, mutta 12 ohjusta kuului yhden yksikön järjestelmään kaiken kaikkiaan. Miehistön määrä oli 2 henkeä.
Asetyyppi otettiin käyttöön vuonna 1969, ohjusasevaunuja valmistettiin 600 vaunuyksikön verran. Se palveli vielä 1980-luvulla, mutta se poistettiin käytöstä vuoteen 1990 mennessä. Ampuma-alusta eli lavetti oli saman tyyppinen kuin M163 Vulcanin aseistuksessa.

Asetyypin edeltäjä oli 1959 lähtien Forward Area Air Defense -ohjelmassa kehitetty MIM-46 Mauler, joka ei tullut tuotantoon sen lukuisten ongelmien vuoksi. Tämän vuoksi armeija aloitti 1963 Interim Forward Area Air Defense -ohjelman, joka otti käyttöön Sidewinderin. Järjestelmään kuului MIM-72 Chaparral -ohjus, M54-laukaisin ja M730-kuljetus/laukaisinvaunu ohjuksille, joista yhdessä käytetään nimeä M48-tuliyksikkö. Vaunun alusta perustii M113-kuljetusvaunuun. "Interim" viittaa väliaikaisratkaisuun, mutta Maulerin ongelmia ei ikinä saatu ratkaistua.

MIM-72 Chaparral oli Yhdysvaltain asevoimien ohella käytössä sen muutamissa liittolaismaissa. Euroopan alueella Portugali oli ainut tämän asetyypin käyttäjämaa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset ohjukset
Ilmatorjuntaohjukset
Marcos Ligato

Marcos Ligato (22. marraskuuta 1977) on argentiinalainen ralliautoilija, joka nykyisin kilpailee lähinnä kotimaansa kansallisessa sarjassa. Ensimmäiset MM-rallinsa Ligato ajoi vuosina 1998, 1999 ja 2000 Argentiinan MM-rallissa. Vuosina 2001–2006 hän kilpaili säännöllisesti MM-sarjssa. Kaikkiaan Ligato on osallistunut 62 MM-osakilpailuun joissa on kahdesti ylätänyt yleiskilpailun 7. sijalle. N-ryhmän tuotantoautojen PWRC-sarjassa Ligato oli neljäs kaudella 2001, kolmas kaudella 2005 ja toinen kaudella 2012. Ligatolla on myös Etelä-Amerikan CODASUR-sarjan mestaruus kaudelta 2000 ja Argentiinan kansallisen sarjan mestaruus vuodelta 2015. Hänen kartanlukijanaan on toiminut pääsääntöisesti hänen maanmiehensä Ruben Garcia.

Lähteet

Argentiinalaiset ralliautoilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1977 syntyneet
Kyösti Väntänen

Kyösti ”Kössi” Väntänen (s. 1967) on suomalainen äänisuunnittelija, joka on palkittu Jussilla elokuvista Bad Luck Love (2000) ja Raja 1918 (2007). Elokuvauransa hän aloitti lapsipääosien näyttelijänä televisioelokuvissa Aikapoika ja mono (1976) ja Villahousupakko (1977).

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset äänisuunnittelijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Jussi-palkinnon saajat
Jesper Larinmaa

Jesper Larinmaa (s. 9. toukokuuta 1998 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura 
Larinmaa on TuTon oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran C-nuorten kapteenina. Kaudeksi 2014–2015 Larinmaa siirtyi Turun Palloseuran B-nuoriin. Hän pelasi myös yhden playoff-ottelun seuran A-nuorissa, jossa Larinmaa voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.

Kaudella 2018–2019 Larinmaa jakoi 17 osumallaan TPS:n sisäisen maalipörssin voiton Aarne Intosen ja Arttu Nevasaaren kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös TPS:n SM-liigajoukkueessa, jossa Larinmaa pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä 15. helmikuuta 2019 vieraissa Tapparaa vastaan. Larinmaa merkittiin TPS:n nelosketjun vasempaan laitaan Jonne Virtasen ja Oskari Siikin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.10 minuuttia.

Huhtikuussa 2019 Larinmaa teki TPS:n SM-liigajoukkueen kanssa vuoden mittaisen juniorisopimuksen. Hän pelasi kauden 2019–2020 suurimmaksi osaksi A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies Larinmaa oli tehoilla 15+22=37. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua ilman tehopisteitä.

Larinmaa siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella takaisin kasvattajaseuransa TUTO Hockeyn Mestis-joukkueseen. Hänen tulokaskautensa toi 30 runkosarjaottelussa tehot 4+15=19 ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Larinmaa oli runkosarjassa TUTOn paras pistemies ja maalintekijä. Kesäkuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas toukokuussa 2022.

Muuta 
Larinmaa valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2017. Hänen isoveljensä Mikko ja Joonas ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Joonas pelaa hyökkääjänä Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttan-joukkue Tranås AIF:ssä ja hän pelannut myös kuusi SM-liigaottelua JYPissä kaudella 2020–2021.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
TuTo Hockeyn pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Universe (vuoden 1983 videopeli)

Universe on Omnitrend Softwaren kehittämä ja julkaisema simulaatio-/strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna  Atari 400/800 kotitietokoneille ja seuraavana vuonna Apple II:lle, sekä myöhemmin DOS:lle.

Peli oli aikoinaan huomattavan kallis (89.96 dollaria, 181.18 dollaria vuoden 2006 rahassa) ja vaati ennätykselliset neljä levykettä. Pelille on julkaistu seuraajat Universe II vuonna 1985 ja Universe III vuonna 1989 joissa roolipelielementtejä on lisätty peliin.

Pelaaminen 
Pelaaja lentää avaruusaluksella ja voi harjoittaa kaupankäyntiä (kuljettamalla lastia), tehdä kaivostoimintaa tai ryhtyä rosvoksi.

Peli on suurelta osin tekstipohjainen. Pelaaminen sisältää avaruuden tutkimusta kuten Elitessä. Pelissä on myös eräitä roolipelaamisen elementtejä kuten pelissä Starflight.

Kehitys 
William (Bill) Leslie ehdotti pelin tekemistä Omnitrendille, joka teki sovellusohjelmia yrityksille tuohon aikaan. Peli ohjelmoitiin ValForth -kielellä.

Kahden jatko-osan jälkeen Omnitrend kehitti pelin Breach, josta tuli oma sarjansa.

Vastaanotto 
Computer Gaming World julkaisi pelistä kaksi arvostelua vuonna 1984 samassa numerossa, joissa peliä sanottiin ”pakkohankinnaksi” (). Peliä luonnehdittiin ”erinomaiseksi interaktiiviseksi avaruusseikkailuksi”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1983 videopelit
Apple II -pelit
Atarin 8-bittisten kotitietokoneiden pelit
DOS-pelit
Scifipelit
Avaruuskaupankäynti- ja taistelupelit
Rajamaan raskas lumo

Rajamaan raskas lumo on Marjatta Müllerin vuonna 2001 kirjoittama historiallisiin tosiseikkoihin pohjautuva romaani. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Karjalankannakselle Suomen suuriruhtinaskunnan aikoihin, kertoen sadan vuoden ajanjaksolla kahden suvun, Kopan ja Takan yhteiselosta. Kopan ja Takan suvut perustuvat puolestaan kirjailijan oikeisiin sukujuuriin, Sakkolan ja Metsäpirtin alueilla vaikuttaneisiin Kuopan ja Hatakan sukuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Müller, Marjatta | Kirjasampo.
 Metsäpirttiin liittyvää kirjallisuutta.

Vuoden 2001 kirjat