joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ford CVH -moottori

CVH tarkoittaa tiettyä nelisylinteristä Ford Motor Companyn vuosien 1981 ja 1991 välillä valmistamaa bensiinimoottoria.

CVH-moottori (Compound Valve angle Hemispherical combustion chamber) esiteltiin vuonna 1981 kolmannen sukupolven Escortissa. Sitä käytettiin myöhemmin myös Sierrassa, Fiestassa ja Orionissa. CVH-moottorit rakennettiin Daebornin moottoritehtaalla Amerikan markkinoille ja uudella Bridgend in Walesin moottoritehtaalla Euroopan markkinoille.

Moottori on yksilöllinen siinä mielessä, että sen venttiilit on sijoitettu siten, että sylinterien palotila voi olla puolipallon muotoinen ilman kalliimpaa kahden nokka-akselin järjestelyä. Venttiileissä oli myös hydrauliset venttiilinnostimet ensimmäisenä eurooppalaisessa Ford-moottorissa.

Vuonna 1981 esiteltiin suorituskykyisempi versio, jota käytettiin XR3-, RS1600i-, XR3i-, RS Turbo s1- ja Mk4 RS Turbo s2 -malleissa.

CVH-moottorilla oli maine vaatimattomana ja äänekkäänä kovissa nopeuksissa. Jakohihna petti yleensä 100–150 tuhannen kilometrin välillä. Jakohihnan vaihtoväli oli alussa 40 tuhatta kilometriä, mutta vaihtoväliksi muuttui myöhemmin 60 tuhanteen.

Moottoria valmistettiin useilla eri tilavuuksilla 1,1 litrasta 1,9 litraan. Pienimmät menivät Euroopan markkinoille.

Käyttökohteet 

 1980–1986 Ford Escort Mk3: 1.1, 1.3, 1.6, XR3, XR3i, RS1600i, RS Turbo s1 
 1986–1990 Ford Escort Mk4: 1.4, 1.6, XR3i, RS Turbo s2
 1990–1998 Ford Escort Mk5: 1.4, 1.6 (1.6 korvattiin Zetecillä vuonna 1992) 
 1983–1989 Ford Fiesta Mk2: 1.3, 1.4, XR2
 1989–1992 Ford Fiesta Mk3: 1.4, XR2i, RS Turbo, (korvattiin Zetecillä vuodesta 1993 eteenpäin) 
 1988–1993 Ford Sierra: 1.6, 1.8 (korvasivat Pinto-moottorin vuodesta 1989 eteenpäin) 
 1983–1986 Ford Orion Mk1 (Eurooppa): 1.3, 1.6
 1986–1990 Ford Orion Mk2 (Eurooppa): 1.4, 1.6
 1990–1992 Ford Orion Mk3 (Eurooppa): 1.4, 1.6
 1982–1988 Ford EXP (USA) 1.6 ja 1.9
 1982–1993 Morgan 4/4 1.6
 1997–1999 Mercury Tracer (USA) 2.0
 1991–1996 Mercury Tracer (USA) 1.9
 1981–1984 Mercury Lynx (USA) 1.6
 1985–1987 Mercury Lynx (USA) 1.9
 2000–2002 Ford Focus (USA) 2.0

1.1-moottoria tarjottiin vain Manner-Eurooppaan. Isossa-Britanniassa 1,1-litraiset Escort mk3:t käyttivät 1 117 cm³ Kent-moottoria.

Cvh-moottori
Polttomoottorit
Rannikkorahkasammal

Rannikkorahkasammal (Sphagnum affine) on kookkaita ja rotevia lajeja sisältävän Sphagnum-sektion hennoin laji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun.

Ulkonäkö 
Yleisväriltään rannikkorahkasammal on vaaleanvihreää tai kellertävää. Rannikkorahkasammal muistuttaa kalvakkarahkasammalta (Sphagnum papillosum), etelänrahkasammalta (Sphagnum palustre) ja vaalearahkasammalta (Sphagnum centrale). Rannikkorahkasammalen varsilehdet ovat noin 1 millimetrin ja haaralehdet noin 1,5 millimetrin mittaisia.  Se on kaksikotinen.

Elinympäristö ja levinneisyys 
Lajia esiintyy Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Suomessa sitä esiintyy ainoastaan kymmenellä eri paikalla Lounais-Suomessa. Sen elinympäristöä ovat suot ja nimensä mukaan rannat. Suomen uhanalaisuusluokittelussa rannikkorahkasammal on erittäin uhanalainen. Sen uhkia ovat ojitus, turpeenotto ja metsien muutokset. Euroopassa laji on elinvoimainen.

Seuralaislajit 
Rannikkorahkasammalen yleisimpiä seuralaislajeja ovat etelänrahkasammal, kalvakkarahkasammal, korpirahkasammal (Sphagnum girgensohnii), punarahkasammal (Sphagnum magellanicum) ja rämerahkasammal (Sphagnum angustifolium).

Lähteet 
 Biomi.org: Lehtisammalet
 Ymparisto.fi

Viitteet 

Rahkasammalet
Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Frances O’Connor (näyttelijä)

Frances O'Connor (s. 12. kesäkuuta 1967 Wantage, Oxfordshire) on brittiläissyntyinen australialaisnäyttelijä.

O'Connor syntyi Wantagen kaupungissa Englannin Oxfordshiressä pianistiäidille ja ydinfyysikkoisälle. Hän oli kaksivuotias, kun perhe muutti Perthiin, Länsi-Australiaan. O'Connorin perhe oli roomalaiskatolinen, ja hän suoritti collegensa perthiläisessä tyttökoulussa Mercedesissä. Hän on käynyt The Western Australian Academy of Performing Arts -teatterikoulun ja suorittanut Curtin University of Technology -yliopistossa BA-tutkinnon kirjallisuudessa.

O'Connor ja hänen pitkäaikainen kumppaninsa Gerald Lepkowski saivat ensimmäisen lapsensa huhtikuussa 2005.

Filmografia 
 Law of the Land (1993, TV-sarja)
 Rakkauden vaikeudet (1996) 
 Kiss or Kill (1997) 
 Thank God He Met Lizzie (1997)
 Piru panee parastaan (1998) 
 Kasvattitytön tarina (1999) 
 Rouva Bovary (2000)
 Ihana Adam (2000) 
 Pyörryksissä (2000) 
 A.I. – Tekoäly (2001) 
 Tärkeintä on olla aito (2002) 
 Windtalkers (2002) 
 Aikamatka (2003) 
 Piccadilly Jim (2004) 
 Rautaiset enkelit (2004) 
 Book of Love (2004) 
 Lasaruslapsi (2004) 
 Three Dollars (2005) 
 Cashmere Mafia (2008, TV-sarja)
 Blessed (2009)
 Mr Selfridge (2013, TV-sarja)
 Kadonnut (2014, TV-sarja)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Australialaiset näyttelijät
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Rantarahkasammal

Rantarahkasammal (Sphagnum auriculatum) on sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Laji on uhanalaisuusluokittelussa elinvoimainen. Suomessa rantarahkasammalta esiintyy Lounais-Suomessa. Siitä on myös käytetty tieteellistä nimeä Sphagnum denticulatum. Yleisväriltään se on kellertävää tai vaaleanvihreää. Se kasvaa karuilla ja keskiravinteisilla paikoilla.

Lähteet

Rahkasammalet
Magdalena (joki)

Magdalena () eli Yuma () on Kolumbian suurin joki. Se on 1 650 kilometrin pituinen ja sijaitsee pääasiassa maan länsiosissa. Sen alajuoksu on pitkälti purjehduskelpoinen, vaikka sen suistossa esiintyy ajoittain liikkuvia hiekkasärkkiä. Joen nimi on annettu Raamatun Maria Magdalenan mukaan. 

Magdalena alkaa Andeilta Etelä-Kolumbiasta. Sen jokilaakso jakaa Andien pohjoisosan kahteen osaan. Joki virtaa pääasiassa koillissuuntaan, mutta rannikon alangolla se kääntyy länteen ja noin 100 kilometriä lännempänä jälleen pohjoiseen. Joki laskee Karibianmereen, ja sen suulla on Barranquillan kaupunki. Joen varrella on myös Magdalena-niminen Kolumbian departementti.

Joen varrella on kuvattu suuri osa Mike Newellin vuonna 2007 ohjaamasta elokuvasta Rakkautta koleran aikaan, joka perustuu Gabriel García Márquezin samannimiseen romaaniin.

Kolumbian joet
Karibianmereen laskevat vesistöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Munib Younan

Munib Younan (; s. 18. syyskuuta 1950 Jerusalem, Israel) toimi vuodesta 1998 vuoteen 2018 Jordanian ja Pyhän maan evankelisluterilaisen kirkon piispana Palestiinassa ja Jordaniassa. Hänen seuraajanaan toimii Sani Ibrahim Azar. Hänen puolisonsa on vuodesta 1980 alkaen ollut Suad Yacoub Haifasta (alun perin vuonna 1948 tyhjennetystä Kfar Bir'imin kylästä). Perheessä on kolme lasta. Munib Younan on suorittanut teologian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa. Younan on Jerusalemin kansainvälisen kristillisen komitean () neuvoston puheenjohtaja. Hänet valittiin 24. heinäkuuta 2010  Luterilaisen maailmanliiton puheenjohtajaksi seitsemän vuoden kaudelle, joka päättyi toukokuussa 2017. Vuodesta 2004 Younan on ollut Lähi-idän evankelisten kirkkojen yhteisön () puheenjohtaja. Vuonna 2001 hän sai  Suomen kristillisen rauhanliikkeen rauhanpalkinnon ja vuonna 2005 Beetlehemin tähti-palkinnon Palestiinan presidentiltä Mahmoud Abbasilta.

Julkaisut
 .

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Sovinnon edellytykset Lähi-idässä 
 Sovinto Lähi-Idässä Punaisen Ristin kansainväliselle komitealle ja YK:lle piispa Younanin puhe Porissa 15.7.2009)
 "Pyhä Maa" - Kristillisiä näkökulmia Israelin-Palestiinan konfliktiin (ml. piispa Younanin tiedotteita ja lausuntoja).

Luterilaiset piispat
Palestiinalaiset henkilöt
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Enel (yritys)

Enel () on 1962 perustettu italialainen energiayritys. Yritys on julkinen ja Italian pörssissä (Borsa Italiana). Suurin omistaja on Italian hallitus yli 25% osakeomistuksella. Enelillä on yli 70 000 työntekijää 40:sä eri maassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Energiayhtiöt
Italialaiset pörssiyhtiöt
Energia Italiassa
Valtionyhtiöt
François Picard

François Picard (26. huhtikuuta 1921 – 29. huhtikuuta 1996) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui ainoastaan vuoden 1958 Marokon GP:hen, jossa hän keskeytti kolaroituaan Olivier Gendebienin kanssa ja saatuaan vakavia vammoja. Hän toipui mutta lopetti kilpailemisen autourheiluluokassa.

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Gnarkill

Gnarkill on yhdysvaltalainen hardcore punk -yhtye. Se perustettiin vuonna 2002 Pennsylvaniassa. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, jotka ovat Gnarkill (2002) ja Gnarkill vs. Unkle Matt and the ShitBirdz (2006).

Jäsenet
 Brandon DiCamillo – laulu
 Rich Vose – kitara
 Bam Margera – kosketinsoittimet
 Jess Margera – rummut
 Matt Cole – mikseri

Diskografia
 Grankill (2002)
 Gnarkill vs. Unkle Matt and the ShitBirdz (2006)

Yhdysvaltalaiset hardcore punk -yhtyeet
Korruptio Italiassa

Korruptio Italiassa kertoo Italian korruptiosta eli vallan väärinkäytöstä oman tai sidosryhmän edun tavoitteluun. Vuonna 2014 Italia oli  Transparency Internationalin korruptioindeksissä 69. sijalla kaikkiaan 175 maan joukossa.

Italian järjestäytyneen rikollisuuden liikevaihto on 10 % BKT:stä. Italian BKT on 1250 mrd. €. Harmaan talouden vuoksi valtio menettää 100 mrd. € verotuloja vuosittain. Julkisen hallinnon korruptiokustannukset ovat 60 mrd. €/v.

Poliittinen korruptio
Transparency Internationalin (TI) mukaan ehdokkaiden ja puolueiden velvollisuus on varmistaa rahoituksen puhtaus ja kerättyjen ja käytettyjen varojen julkisuus. Puolueiden kuuluu hylätä rahoitus, joka sitoo niitä muihin kuin julkisiin etuihin. Poliittinen korruptio oli Maailman talousfoorumin (WEF) mukaan lokakuussa 2003 EU-maista suurinta Kreikassa, Irlannissa ja Italiassa. TI:n barometrissä vuonna 2006 puolueiden korruptio oli suurinta Euroopassa Italiassa ja Puolassa.

Poliittiseen korruptioon voi sisältyä myös vapaa tai tuettu medianäkyvyys. Pitkään pääministerinä toiminut Silvio Berlusconi oli samanaikaisesti suurin yksityinen radio- ja tv-toimija ja valvoi kolmea valtion omistamaa verkkoa. Italiassa korkeat poliitikot on suojattu korruptiosyytteiltä. Vastaavaa on ainakin ehdotettu vuonna 2004 myös Azerbaidžanissa, Ranskassa ja Kreikassa.

Korruptio rakentamisessa
Italiassa korruptio altistaa julkisten rakennustarkastusten ja rakennusmääräysten huomioimattomuuteen. Maanjäristysalueella se on tappavaa. Maanjäristykset eivät tapa ihmisiä vaan romahtavat rakennukset.

Vesihuolto
Milanossa yksityisen vesiyrityksen johtaja vangittiin paikallispoliitikkojen lahjonta-aikomuksesta 2,9 miljoonalla dollarilla vuonna 2001. Lahjonnan tavoite oli voittaa 145 miljoonan dollarin vedenpuhdistusprojektin sopimus. Myös kaupunginjohtaja vangittiin.

Mafia
Italiassa on neljä mafiaklaania: Cosa Nostra, Camorra, 'Ndrangheta ja Sacra corona unita. Toimintaan sisältyy huumekauppa, uhkapelit, ihmiskauppa ja rakennusteollisuuden rahanpesu ja laittomat investoinnit. Mafialla on yhteyksiä Italian poliittisiin puolueisiin.

Katso myös 
 Antonio Di Pietro
 Tangentopoli
 Ihmisoikeudet Italiassa

Lähteet

Italian politiikka
Italian talous
Korruptio Euroopassa
Rikollisuus Italiassa
Panhard-tanko

Panhard-tanko on auton alustassa käytetty tanko, jonka tarkoitus on välittää ajoneuvon kulkusuuntaan nähden sivuttaissuuntaisia voimia rungon ja jäykän akselin välillä siten, että rungon ja akseliston keskilinjan välinen etäisyys pysyy jotakuinkin vakiona. Samalla tanko kuitenkin sallii pystysuuntaisen, ajoneuvon jousituksesta johtuvan liikkeen. Tangon nimitys juontaa ranskalaisesta Panhard-merkkisestä autonvalmistajasta, jonka tuotteissa niitä ensimmäisenä käytettiin.

Panhard-tankoa käytetään usein kierre- tai ilmajousituksella varustettujen jäykkien taka-akselien yhteydessä, sillä nämä jousitustyypit eivät kykene välittämään sivuttaissuuntaisia voimia akselin ja rungon välillä, toisin kuin lehtijousitus, jolla varustetuissa akseleissa panhard-tankoa näkee vain poikkeustapauksissa. Tanko on nivelletty kummastakin päästä siten, että jousitus voi toimia häiriöttä.

Panhard-tangon etuna on edullinen hinta ja yksinkertainen rakenne. Haittana siinä on pienen sivuttaissuuntaisen liikkeen aiheuttaminen akseliston ja rungon keskilinjan kesken jouston aikana. Tämä johtuu tangon säteittäisestä liikeradasta koriin nähden. Ongelma on kuitenkin sitä pienempi mitä pidempää tankoa käytetään, eli mitä suurempi on liikeradan säde. Tankoa käytetään nykyään enimmäkseen henkilöautoa isommissa ajoneuvoissa.

Lähteet

Auton rakenne
Amin al-Husseini

Hajj Amin al-Husseini  tai al-Husaini (1895/1897 – 4. heinäkuuta 1974) oli  arabinationalisti ja muslimijohtaja Palestiinan brittiläisessä mandaatissa. Hän oli keskeinen sionismin vastustaja ja soti lopulta myös brittihallintoa vastaan.  

Al-Husseini oli islamilainen lainoppinut ja Jerusalemin suurmufti (1921–1948). Brittiläinen mandaattihallinto nosti hänet Palestiinan brittiläisen mandaatin muslimiväestön johtajaksi, kun alue oli perustettu Remon konferenssissa vuonna 1920. Al-Husseini kuului jerusalemilaiseen mahtisukuun, jonka jäsenet perinteisesti ovat olleet Jerusalemin suurmufteja eli korkeimpia sharia-lain tulkitsijoita.   

Al-Husseini johti vuonna 1936 alkanutta arabikapinaa brittejä ja juutalaisia vastaan. Brittihallinto karkotti hänet lopullisesti Palestiinasta. Toisessa maailmansodassa Palestiinan juutalaiset tukivat brittejä, kun taas Saksa yritti itsenäisyyslupauksilla saada aikaan arabikapinan alueen brittihallintoa vastaan. Vuonna 1941 Irakissa tehtiin kapinayritys, jolloin myös  Bagdadiin paennut al-Husseini antoi fatwan kehottaen siinä muslimeja pyhään sotaan brittejä vastaan. 

Amin al-Husseini oli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan liittolainen ja tapasi vuonna 1941 Adolf Hitlerin. Hän auttoi rekrytoimaan Bosnian muslimeja näiden omaan SS-divisioonansa. Sodan päätyttyä hän pääsi Ranskan suojeluksessa Kairoon ja säästyi oikeudenkäynneiltä. Hänen tiedetään olleen mukana kehittämässä radikaalia islamia, jonka pohjana on ollut muslimiveljeskunta aate.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Haj Amin Husseini (1895–1974) , Passia.org 
 Muftin elämänvaiheet, Jewish Virtual Library 
 Hilma Granqvist : Jerusalemin suurmuftin kanssa panmuhamettilaisessa kokouksessa, Suomen Kuvalehti, 06.11.1937, nro 45, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Palestiinalaiset henkilöt
Suurmuftit
1890-luvulla syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Muslimiveljeskunnan jäsenet
Porin keskiaaltoasema

Porin keskiaaltoasema otettiin käyttöön kesällä 1988 taajuudella 963 kHz. Lähettimen teho oli 600 kW, ja se kuului juuri valmistuneeseen Porin lyhytaaltoasemaan. Preiviikin kaupunginosassa sijaitseva keskiaaltoasema korvasi Turun 100 kW:n lähettimen, joka oli käyttänyt samaa taajuutta. Uuden lähettimen kuuluvuusalueeksi määriteltiin koko pohjoinen Itämeri ja erityisesti Tukholman seutu.

Keski- ja lyhytaaltolähetykset Porista päättyivät 31.12.2006 Yleisradion lähetysten osalta. Porin lyhytaaltokeskuksen omistanut Digita Oy joutui etsimään itselleen uusia asiakkaita, kun sopimus Yleisradion kanssa oli päättynyt kyseisessä vuodenvaihteessa. Tähän saakka Yleisradio oli ollut käytännössä Porin lyhyt- ja keskiaaltoaseman ainoa asiakas.

11. toukokuuta 2009 julkaistiin tieto, jonka mukaan Radio86 on aloittanut kiinalaiseen kulttuuriin keskittyvän radiokanavan lähetykset taajuudella 963 kHz. Digita toimittaa palvelun Porin keskiaaltoasemalta. Radio86 Tampereelta ja China Radio International Kiinasta tuottavat ohjelmia eri kielillä kanavalle. Kuuluvuusalueeksi on määritelty Pohjoismaat ja Baltia.

Lähteet 

Porin rakennukset ja rakennelmat
Radiotoiminta
Espoon Akilles

Espoon Akilles (EsAk) on vuonna 1946 perustettu espoolainen urheiluseura. Seuran nimi oli vuoteen 1989 asti Voimistelu- ja Urheiluseura Matinkylän Akilles r.y. Seuralla on vuosien saatossa ollut useita lajeja. Alkuaikoina hiihto ja nyrkkeily olivat merkittävimmät. Nykyään päälajeja ovat koripallo sekä suunnistus, joka tuli lajivalikoimaan 1950-luvulla.

Seuran naisten koripallojoukkueen noustua mestaruussarjaan 1993 perustettiin Espoo Basket Team yhdessä EPS-Basketin kanssa.

Seura järjestää yhdessä Leppävaaran Sisun kanssa Espoorastit-kuntosuunnistusta.

Menestyneitä Akilleksen urheilijoita ovat olleet 1 500 m Helsingin olympialaisissa juossut Aulis Pystynen, suunnistuksen maailmanmestari Kari Sallinen sekä hiihtosuunnistuksen viestin maailmanmestari Raili Sallinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Espoolaiset urheiluseurat
Suomalaiset suunnistusseurat
Vuonna 1946 perustetut urheiluseurat
Videopuhelu

Videopuhelu tarkoittaa tietokoneen, älypuhelimen tai muun vastaavan kautta käytävää keskustelua, jossa osapuolet näkevät toisensa. Videopuheluun voi osallistua kaksi, tai yleensä useampiakin henkilöitä. Videopuhelun toiminta edellyttää, että kaikilla osapuolilla on käytössä vähintään mikrofoni, jotta ääni kuuluu. Kuvaa varten tarvitaan myös kamera, joka on yleensä web-kamera tai älypuhelimen kamera. Matkapuhelimissa videopuhelut yleistyvät 3G-verkon käytön laajetessa.

Tunnettuja videopuheluita tarjoaviin palveluita ovat muun muassa Skype ja Google Hangouts sekä yrityskäyttöön tarkoitetut Google Meet, Skype for Business ja Zoom.

Valokuvia

Katso myös 
 Videoneuvottelu

Aiheesta muualla 

 Ylen Elävä arkisto: Kotimainen näköpuhelin oli kaukonäköinen keksintö
 

Tietoliikenne
Puhelintekniikka
Lily Loveless

Lily May Loveless (s. 16. huhtikuuta 1990  Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on kotoisin Hackneystä, Itä-Lontoosta, jossa on käynyt myös roomalaiskatollista koulua. Loveless tunnetaan parhaiten roolistaan Naomi Campbellina Skins – liekeissä -nuortensarjassa, josta hän myös sai BAFTA-palkinnon.

Skins – liekeissä oli Lovelessin televisiodebyytti. Hän näytteli sarjan kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella vuosina 2009–2010. Sen jälkeen hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Bedlam ja The Fades vuonna 2011. Samana vuonna Loveless teki ensimmäisen elokuvaroolinsa itälontoolaisesta tyttöjengistä kertovassa trillerissä Sket, jossa hänen roolinsa oli Hannah.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Nicolas Falacci

Nicolas Falacci on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja sekä -tuottaja. Hän on luonut yhdessä vaimonsa Cheryl Heutonin kanssa televisiosarjan Num3rot. Nicolas on myös käsikirjoittanut sarjan jaksoja.

Lähteet 
 

Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Rengaskorkki

Rengaskorkki on kruunukorkin tyyppinen pullonkorkki, johon liitetystä renkaasta vetämällä korkki aukeaa. Suomessa rengaskorkkeja valmistaa hämeenlinnalainen Finn-Korkki Oy , jonka tuotantoon ne ovat kuuluneet vuodesta 1983 lähtien. Muualla maailmassa niitä valmistetaan mm. Japanissa ja Thaimaassa. Rengaskorkin suosio väheni Suomessa 1990-luvun alussa, mutta 2000-luvulla käyttö on jälleen kasvanut. Ainakin Laitilan Wirvoitusjuomatehdas on ottanut sen Suomessa uudelleen käyttöön. 1970-luvun takuukorkki oli rengaskorkin tapainen.

Lähteet 

Keksinnöt
Korkit
Pullot
Virvoitusjuomat
Bache

Bache voi viitata seuraaviin:

David Bache, englantilainen autojensuunnittelija
Francis Edward Bache, englantilainen säveltäjä
Raymond Baché, ranskalainen yleisurheilija
Sarah Franklin Bache, Benjamin Franklinin tytär

Muita merkityksiä
USS Bache (DD-470), yhdysvaltalainen sotalaiva

Katso myös
Bach (täsmennyssivu)
Baach, paikkakuntia Saksan Baden-Württembergissä
Paakkurahkasammal

{{Taksonomia/kasvit
| nimi = Paakkurahkasammal
| kuva =
| leveys =
| kuvateksti =
| status = Elinvoimainen
| status_fi = Elinvoimainen
| status_fi_ref = <ref>{{Verkkoviite | Osoite = https://laji.fi/taxon/MX.44037 | Nimeke = Paakkurahkasammal – Sphagnum compactum| Tekijä = | Ajankohta = | Julkaisu = Laji.fi| Viitattu = 4.8.2022 }}</ref>
| iucn = 87567509/87741765
| iucn_arvioija = Schröck, C.
| iucn_vuosi = 2019
| iucn_versio = 2022-1
| iucn_viitattu = 4.8.2022
| kunta = Kasvit Plantae| alakunta = Sammalet Bryobionta| kaari = Lehtisammalet Bryophyta| alakaari =
| luokka = Sphagnopsida| lahko = Sphagnales| heimo = Sphagnaceae| suku = Rahkasammalet Sphagnum| laji = compactum| kaksiosainen = Sphagnum compactum
| kaksiosainen_auktori = DC. in Lam. & DC.
| wikispecies = Sphagnum compactum
| commons =
}}

Paakkurahkasammal (Sphagnum compactum) on sammallaji, joka kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun.

 Ulkonäkö 
Paakkurahkasammal on ulkonäöltään pötkömäinen. Sillä on tiheässä ulospäisiä haaroja kaksi tai kolme samassa kimpussa. Yleisväriltään paakkurahkasammal on kellanvihreä tai kellertävä, siinä ei ole punaista. Sen varsi on tumma ja varsilehdet ovat pienet ja kolmiomaiset. Se muistuttaa joskus nummirahkasammalta (Sphagnum molle''). Itiöpesäkkeet ovat sillä tavallisia.

Levinneisyys 
Paakkurahkasammalta esiintyy koko Suomessa.

Elinympäristö 
Paakkurahkasammal kasvaa vähäravinteisilla paikoilla, koska se on heikko kilpailija.

Lähteet 

Rahkasammalet
Kymönkosken koulu

Kymönkosken koulu on Viitasaaren kunnassa Keitelejärven pohjoisosassa Kymönvirran rannalla sijaitseva peruskoulu. Kymönkosken koulu on toinen jäljellä olevista kyläkouluista Viitasaarella (Huopanan koulun lisäksi). Koulu aloitti toimintansa vuonna 1902. Uusi koulurakennus valmistui vuonna 1967 ja se peruskorjattiin ja laajennettiin vuonna 2004. Vuoden 2004 laajennuksen aikana Kymönkosken oppilaat siirtyivät puoleksi vuodeksi Kolimanpään kouluun. Nykyään se on 3-opettajainen koulu.

Vuonna 2007 Kolimanpään koulun oppilaat siirrettiin Kymönkosken kouluun, koska Kolimanpään koulu lakkautettiin.

Vuonna 2009 kesällä tehtiin kouluun piharemontti. Piharemontissa koulun piha muutettiin hiekasta asfaltiksi.

Vuoden 2017 syksyllä koulun pihaan asennettiin neljä uutta pihavälinettä.

Koulun johtaja on Jaana Kaskilahti.

Aiheesta muualla 

 Koulun kotisivu

Suomen peruskoulut
Viitasaaren oppilaitokset
Hammer-on

Hammer-on on tapa soittaa kielisoitinta, yleisimmin kitaraa. Siinä painetaan sormi voimakkaasti otelautaa vasten, mikä aiheuttaa kyseisellä otelaudan nauhalla tai kohdalla sijaitsevan sävelen soimisen. Tällä tavoin kielisoittimella voidaan soittaa osa sävelistä näppäämättä yhtäaikaisesti kieltä värähtelemään toisella kädellä. Tämä helpottaa etenkin nopeiden melodioiden soittamista.

Hammer-onin vastakohta on pull-off, jossa kielen värähtely aiheutetaan vetäisemällä otekäden sormi nopeasti pois otelaudan nauhan tai kohdan päältä. Nopeaa hammer-on- ja pull-off-tyylin vuorottelua kahden sävelen välillä kutsutaan trilliksi.

Katso myös 
 Tilutus
 Pull-off

Kitaransoittotekniikat
Teddy Pilette

Theodore "Teddy" Pilette (s. 26. heinäkuuta 1942 Bryssel, Belgia) on entinen belgialainen Formula 1 -kuljettaja ja André Piletten poika. Hän osallistui neljään Formula 1 -osakilpailuun kausilla 1974 ja 1977. Hän oli 17. Belgian GP:ssä 1974 neljä kierrosta kärjen takana. Pilette lähti kyseisestä kilpailusta 27. lähtöruudusta. Muista kilpailuista hän karsiutui.

Pilette voitti Britannian Formula 5000 -sarjan mestaruuden vuosina 1973 ja 1975. Hän voitti Span 24 tunnin ajon Ford Caprilla vuonna 1978. Hän kilpaili Formula Ford -sarjassa vuonna 1992 ja vuonna 1994 Saksan Formula 3 -sarjassa.

Belgialaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
David Piper

David Piper (s. 2. joulukuuta 1930 Edgware, Lontoo, Britannia) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Formula 1 -osakilpailuun kausilla 1959 ja 1960. Hän oli 12. sijalla Britannian GP:ssä 1960.

Piper loukkaantui elokuvan Le Mans kuvauksissa ja menetti osan toisesta jalastaan. Hän kilpailee nykyään historiallisissa tapahtumissa Porsche 917 -autolla.

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Salvaging What’s Left

Salvaging What’s Left on The Red Shoren debyytti-EP. Se julkaistiin vuonna 2006.

Kappaleet 

The Valentines Day Massacre	
Sink or Swim	
What Doesn't Kill You...?	
Effigy of Death	
I Only Smile When You're Bleeding	
Pulling Teeth

Aiheesta muualla 
 Salvaging What's Left discogs.com -sivustolla
 

Vuoden 2006 EP:t
The Red Shoren albumit
Käyrälehtirahkasammal

Käyrälehtirahkasammal (Sphagnum contortum) on sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Yleisväriltään käyrälehtirahkasammal on kellertävää tai ruskeaa. Laji on alueellisesti uhanalainen koko Suomessa lukuun ottamatta Tunturi-Lappia, jossa sitä ei esiinny. Valtakunnallisessa luokittelussa käyrälehtirahkasammal on silmällä pidettävä.

Lähteet

Rahkasammalet
Mihail Nikolajevitš Romanov

Suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš Romanov (25. lokakuuta  (J: 13 lokakuuta) 1832 Pietarhovi, Venäjän keisarikunta – 18. joulukuuta 1909 Cannes, Ranska) oli Venäjän keisarin Nikolai I:n ja tämän puolison Aleksandra Fjodorovnan seitsemäs lapsi ja neljänneksi vanhin poika, keisari Aleksanteri II:n nuorempi veli.

Mihail Nikolajevitš palveli pitkään (1862–1882) Transkaukasian kenraalikuvernöörinä Tbilisissä. Turkin sodassa (1877–1878) hän palveli Venäjän Kaukasuksen-joukkojen ylipäällikkönä ja sai sotamarsalkan arvon 1878. Vuonna 1881 Aleksanteri II:n kuoltua ja Aleksanteri III:n noustua valtaan Mihail Nikolajevitš nimitettiin Venäjän valtakunnanneuvoston puhemieheksi epäsuosioon joutuneen vanhemman veljensä Konstantin Nikolajevitšin sijaan. Tätä virkaa hän hoiti vuoteen 1905 asti. 

Vuonna 1857 suuriruhtinas Mihail Nikolajevitš avioitui Badenin prinsessan Cäcilian kanssa, joka oli Badenin suurherttuan Leopold I:n ja Ruotsin prinsessan Sophien tytär. Cäcilia otti nimen Olga Fjodorovna, ja he saivat seitsemän lasta, jotka muodostivat sitten Mihailovitšeina tunnetun Romanovien sukuhaaran.

 Nikolai Mihailovitš Romanov (1859–1919)
 Anastasia Mihailovna Romanova (1860–1922)
 Mihail Mihailovitš Romanov (1861–1929)
 Georgi Mihailovitš Romanov (1863–1919)
 Aleksandr Mihailovitš Romanov (1866–1933)
 Sergei Mihailovitš Romanov (1869–1918)  
 Aleksei Mihailovitš Romanov (1875–1895)

Lähteet 

Romanov-suku
Venäjän marsalkat
Varakuninkaat
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1909 kuolleet
Renato Pirocchi

Renato Pirocchi (26. maaliskuuta 1933 Notaresco – 29. heinäkuuta 2002 Chieti) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui ainoastaan vuoden 1961 Italian GP:hen. Hän oli kilpailussa 12.

Pirocchi kilpaili myös Formula Junior -luokassa 1960-luvulla sekä lukuisissa MM-sarjaan kuulumattomissa kilpailuissa ollen muun muassa 12. Syrakusan GP:ssä ja 11. Zeltwegissä Lorenzo Bandinin kanssa.

Italialaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Oikeussuhde

Oikeussuhde on kahden tai useamman henkilön tai oikeushenkilön välinen sidos, jonka avulla näiden toisiinsa kohdistamat oikeudet ja velvollisuudet voivat toteutua. Oikeusnormeihin perustuvan oikeussuhteen olemassaolo ei tarkoita, että kyseinen suhde kadottaisi sosiaaliset ulottuvuutensa. Esimerkiksi avioliitto on oikeussuhde siksi, että se on oikeusinstituutio. Parisuhteen muuttuminen avioliitoksi merkitsee sosiaalisen suhteen oikeudellistumista. Toisaalta tuomioistuimen päättäessä, kumpi vanhemmista sopii erotilanteessa paremmin lapsen huoltajaksi ei tarkoita, että inhimilliset suhteet sysättäisiin syrjään. Myös valtion ja kuntien väliset rahoitusta koskevat päätökset liittyvät oikeussuhteisiin, mutta päätökset ovat samalla myös poliittisia toimia.

Lähteet

Oikeustiede
Charlotte York

Charlotte York Goldenblatt (aikaisemmin York MacDougal) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Sinkkuelämää sekä sarjaan perustuvissa elokuvissa Sex and the City - Sinkkuelämää ja Sex and the City – Sinkkuelämää 2 ja sarjassa And Just Like That.... Hahmoa esittää näyttelijätär Kristin Davis.

Hahmo
Charlotte syntyi Connecticutissa, Yhdysvalloissa Sandra Whitehead Yorkin ja Tri Stephen Foster Yorkin perheeseen. Charlottella on yksi veli, Wesley. Charlotte kävi yliopiston Smith Collegessa. Hän on ammatiltaan galleristi. Konservatiivisin sarjan naisista, Charlotte korostaa aina rakkauden merkitystä suhteessa miehiin ja seksiin, ja haluaa löytää ”oikean”. Charlotten hiukset ovat usein poninhännällä.

Rooli

Sarjan alkaessa Charlotte on sinkku ja työskentelee taidegalleriassa New Yorkissa. Vapaa-ajallaan hän tapaa ystäviään Carrie Bradshaw'ta, Samantha Jonesia ja Miranda Hobbesia sekä käy treffeillä eri miesten kanssa etsien sitä oikeaa. Charlotte on kuitenkin epäonninen miessuhteissaan kunnes hän tapaa sattumalta tri Trey MacDougalin, jonka kanssa hän alkaa pian seurustella. Treyn tavattuaan Charlotte uskoo löytäneensä vihdoin oikean miehen.

Charlotte ja Trey menevät pian naimisiin. Charlotte jättää työnsä galleriassa naimisiin menon jälkeen, ja suunnittelee lasten hankkimista. Charlottella ja Treyllä on kuitenkin ongelmia ensin seksin ja sitten lasten hankinnan kanssa. Charlotte saa tietää, että hänellä on hyvin vähäiset mahdollisuudet tulla raskaaksi. Charlottelle tulee myös ongelmia Treyn äidin, Bunnyn kanssa, koska Bunny sekaantuu Charlotten mielestä liikaa poikansa elämään. Lopulta ongelmat ajavat Charlotten ja Treyn avioeroon ja Charlotte joutuu taistelemaan Bunnyn kanssa asunnostaan. Avioeron jälkeen Charlotte ottaa vastaan uuden työn taidemuseosta.

Charlotte aloittaa suhteen avierojuristinsa Harry Goldenblattin kanssa. Suhteen muututtua vakavaksi hän kääntyy episkopaalista juutalaiseksi, kun Harry kertoo, että voi mennä naimisiin vain juutalaisen naisen kanssa. Pari päätyy naimisiin ja sarjan lopussa he adoptoivat tyttären Kiinasta. Lapsi saa nimekseen Lily. Sinkkuelämää-elokuvassa Charlotte ja Harry saavat luonnollista tietä vielä toisen tyttären, Rosen.

Aiheesta muualla
 HBO - Sex and the City - Charlotte York sarjan virallisella sivulla
 Sex and the City - The Movie
 MTV3 - Sinkkuelämää - Charlotte York MTV3:n sivuilla

Televisiohahmot
Elokuvahahmot
Sinkkuelämää
Georgia Nicolsonin salatut elämät

Georgia Nicolsonin salatut elämät (Confessions of Georgia Nicolson) on Englannissa suosittu teini-ikäisille tytöille suunnattu kirjasarja, jonka on kirjoittanut Louise Rennison. Se on teini-ikäisen tytön Georgian päiväkirja, johon hän kirjoittaa koulusta, pojista, ystävistään ja turhautuneisuudesta perhettään kohtaan. Georgia on ensimmäisessä kirjassa 14-vuotias ja viidennessä hän on 16-vuotias. 

Kahteen ensimmäiseen kirjaan perustuen on tehty elokuva Angus, Thongs and Perfect Snogging, joka ilmestyi Iso-Britanniassa vuonna 2008 ja Suomessa 2009.

Kirjat 
Kirjoja on yhteensä kymmenen. Kirjoja piti aluksi ilmestyä vain neljä, mutta Rennison päätti jatkaa sarjaansa senkin jälkeen.

Kirjat:
 Kissanpäiviä ja jumalaisia jätkiä (Karisto 2001, Angus, Thongs and Full-Frontal Snogging) 
 Minihameita ja miesmagneetteja (Karisto 2001, It's OK, I'm wearing really big knikers, US: On the Bright Side, I'm Now the Girlfriend of a Sex God)
 Poptähtiä ja puskuripulmia (Karisto 2002, Knocked Out by My Nunga-Nungas)
 Rimakauhua ja ranskalaisia (Karisto 2003, Dancing in my Nuddy-Pants)
 Irtoripsiä ja Italian ihmeitä (Karisto 2005, ...and that's when it fell off my hand, US: Away Laughung on a Fast Camel)
 Bikineitä ja biisoninsarvia (Karisto 2006, ...and then he ate my boy entrancers)
 Häähumua ja hyytelöpolvia (Karisto 2007, Startled By His Furry Shorts)
 Kauneusunia ja kilpakosijoita (Karisto 2009, Luuurve is a Many Trousered Thing, US: Love is a Many Trousered thing)
 Kaukokaipuuta ja kukkotappeluita (Karisto 2010, Stop in the Name of Pants!)
 Sukkahousuja ja salarakkaita (Karisto 2011, Are These my Basoomas I See Before Me?)

Oppaat ja oheisteokset
 Let the Snog Fest Beging! Fabbity-fab Journal''

Kirjasarjat
Nuortenkirjat

en:Confessions of Georgia Nicolson
Sam Posey

Sam Posey (s. 26. toukokuuta 1944 New York, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja ja journalisti. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla 1971–1972 ja oli 12. vuoden 1972 Yhdysvaltain GP:ssä. Hän kilpaili myös Trans Am -sarjoissa 1960-luvulla ja voitti vuoden 1969 Lime Rock Trans Am -kilpailun. Posey kilpaili myös Le Mansin 24 tunnin ajossa 10 kertaa, ja hän oli kolmas vuoden 1971 kilpailussa. Hän voitti Sebringin 24 tunnin kilpailun vuonna 1975. Posey ryhtyi kilpailuselostajaksi 1980-luvulla.

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Yhdysvaltalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Toivo Sariola

Toivo Kalervo Sariola (26. kesäkuuta 1914 Terijoki – 3. huhtikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, yleisurheilija ja pesäpalloilija.

Urheilu-ura 

Sariola karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Kultaa viestissä voittanut Jesse Owens ystävystyi Sariolan kanssa kisojen aikana ja antoi tälle kiitollisuuden eleenä Yhdysvaltain joukkueen viestikapulan. Hän sijoittui Viro-maaottelussa 100 metrin juoksussa toiseksi vuosina 1935 ja 1936. Hän saavutti SM-hopeaa 100 metrin juoksussa vuonna 1935 ja pituushypyssä vuonna 1938. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa oli 10,8 s ja pituushypyssä 744 cm.

Pesäpalloilijana Sariola pelasi kahdesti Viro-maaottelussa ja kahdeksan kertaa Itä–Länsi-ottelussa.

”Tope” Sariolan edustamia seuroja olivat  Keravan Urheilijat, Tampereen Pyrintö ja Koo-Pee.

Urheilun jälkeen 

Toivo Sariola toimi tivolinjohtajana. Hän oli Suomen Yksityisyrittäjäin Puolueen kansanedustajaehdokkaana vuoden 1975 eduskuntavaaleissa.

Hänellä oli myös vuonna 1939 saatu radioamatöörilupa tunnuksella OH2PF.

Saavutukset pesäpallossa

Pelaajana 
 1 SM-hopea: 1937
 8 Itä–Länsi-ottelua: 1934–1940, 1947

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset pituushyppääjät
Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Inga Thommessen

Inga Caroline Thommessen (13. kesäkuuta 1956 Lontoo, Englanti – 3. joulukuuta 2020 Odense, Tanska) oli iskelmälaulaja, joka osallistui Suomen eurovisiokarsintoihin 1976 kappaleella "Tillsammans med barn". Thommessen teki Suomessa yhden pitkäsoiton Love Records -levymerkille 19-vuotiaana.

Thommessen asui Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Japanissa, Suomessa, Irlannissa, Norjassa ja Tanskassa. Hän oli Norjan entisen Suomen suurlähettilään Knut Thommessenin tytär.

Diskografia
 Stay for a while (1976)

Lähteet
Historia 
http://www.viisukuppila.fi

Viitteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu 
 

Norjalaiset laulajat
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Iskelmälaulajat
Super Tourenwagen Cup

Super Tourenwagen Cup (lyh. STW) oli saksalainen kilpa-autosarja, jota ajettiin vuosina 1994–1999. Vuodesta 1998 lähtien sarjan nimi oli Deutsche Supertourenwagen Meisterschaft. Sarjaa ajettiin tuolloisilla FIA:n Class II -säännöillä, samankaltaisilla autoilla kuten esimerkiksi Britannian (BTCC) ja Ranskan (Supertourismo). STW-sarja oli aluksi Saksan toiseksi arvostetuin vakioautosarja DTM-sarjan jälkeen, jota ajettiin FIA:n Class I -säännöillä.

STW-sarjaan osallistui muun muassa BMW, Ford, Peugeot, Nissan, Audi ja Honda. Mestaruuden voittaneita kuljettajia olivat Johnny Cecotto, Joachim Winckelhock, Laurent Aiello, Emanuele Pirro ja Christian Abt. Muuten merkittäviä ja nimekkäitä kuljettajia sarjassa olivat Riccardo Patrese, Baijerin Prinssi Leopold ja Hans-Joachim Stuck.

Kilpailuja ajettiin perinteisillä saksalaisilla kilparadoilla kuten Hockenheimissa, Nürburgringillä ja Avusissa.

Mestarit

Lähteet 
SuperTouring.co.uk
SuperTouringRegister.com
SuperTouringCars.net
FIA STC Article 262 

Autourheilusarjat
Saksan moottoriurheilu
Hirō Onoda



Hirō Onoda (, 19. maaliskuuta 1922 Kainan – 16. tammikuuta 2014 Tokio) oli keisarillisen Japanin armeijan luutnantti, joka antautui vasta 29 vuotta toisen maailmansodan jälkeen. 

Onoda piileskeli 30 vuotta Filippiinien Lubangsaarella. Hän oli saanut päälliköltään majuri Taniguchilta käskyn jäädä saarelle, ”vaikka Japanin armeija tuhoutuisi”. Onoda ei saanut peruutuskäskyä sodan loppuvaiheissa, ja suostui antautumaan vasta 10. maaliskuuta 1974 saatuaan käskyn sodan ajan päälliköltään. Onoda luovutti miekkansa Filippiinien ilmavoimien komentajalle, kenraalimajuri Jose Rangudolle, ja sai miekkansa takaisin. Siten hän oli virallisesti lopettanut sotilasuransa.

Seuranaan saarella Onodalla oli sotilas Kinshichi Kozuka, joka sai surmansa Filippiinien viranomaisten ja piileskelijöiden välisessä laukaustenvaihdossa aiemmin. Myös Onoda ja Kozuka tappoivat piileskelyvuosinaan useita paikallisia, Filippiinien diktaattori Ferdinand Marcos myönsi heille kuitenkin täyden armahduksen Japanin hallituksen maksettua 300 miljoonan jenin summan. Antautumisensa jälkeen Onoda palasi Japaniin mutta pettyi pian maan länsimaalaistumiseen ja muutti veljensä luokse japanilaiseen siirtokuntaan Brasiliassa. Vuonna 1984 Onoda palasi takaisin Japaniin ja toimi useissa äärikansallismielisissä järjestöissä kuten vaikutusvaltaisessa Nippon Kaigissa sekä piti selviytymiskursseja nuorille. Myös Onodan vaimo Machie toimi 2000-luvulla Nippon Kaigin naisten järjestön johtajana. Onoda kuoli keuhkokuumeeseen Tokiossa 91-vuotiaana tammikuussa 2014.

Lähteet 
 Vuosi 74, KG Bertmark kustannus Oy, 1974

Viitteet

Aiheesta muualla 
"The War is Over... Please Come Out": Japanese Soldier Surrenders 29 Years After the End of World War II
"Words to Live by" - Interview with Hiroo Onoda (Judit Kawaguchi, Jan 2007, Japan  Times)
"Thirty Years in the Jungle! Could you do it?" short Biography 
"The Soldier Who Wouldn't Quit" article by Alan Bellows
"Hey! The War is Over" article by Steve Silverman 
Onoda Shizen Juku homepage (Japanese)

Kirjallisuutta 
 

Japanilaiset sotilaat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Thaimaansuomalainen

Thaimaansuomalainen on suomenkielinen lehti, jota toimitetaan Pattayalla Thaimaassa. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi elokuussa 2006. Syyskuusta 2007 se on ilmestynyt neljästi vuodessa matkailusesongin aikana: syyskuussa, marraskuussa, tammikuussa ja maaliskuussa. Syyskuusta 2009 alkaen lehden laajuus on ollut neljäkymmentä sivua.

Lehden levikki on noin 2 500 kpl, josta puolet myydään Pattayan alueella. Lisäksi lehteä myydään ainakin Phuketissa, Hua Hinissä, Ko Samuilla ja Suomessa. Lehden päätoimittaja on A. Juhana Keronen. 

Tammikuusta 2010 Thaimaansuomalainen jatkuu ainoastaan nettilehtenä, kun painettu lehti muutti nimensä tekijänoikeudellisista syistä. Uusi lehti on nimeltään Thaipaleella.

Lähteet

Aiheesta muualla
Thaimaansuomalaisen sivut

Ulkosuomalainen lehdistö
Thaimaalaiset sanomalehdet
Riikka Suikkari

Riikka Suikkari (entinen Warras, entinen Schmidt, o.s. Suikkari) on Yle TV1:n kuuluttaja. Hän on ollut kuuluttajana elokuun lopusta 2005, kun hänen edeltäjänsä Sirkka Stormbom jäi eläkkeelle.

Suikkari valmistui Helsingin yhteislyseosta ylioppilaaksi vuonna 1984 ja hän on koulutukseltaan teologian maisteri. Hän on näytellyt vuonna 1990 valmistuneessa elokuvassa Porttikielto taivaaseen.

Lähteet

 Vieraana entiset oppilaamme Suikkarin sisarukset. Hyllin uutisia. Helsingin yhteislyseo 8.12.2005 (Web Archive)

Suomalaiset televisiokuuluttajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Jimi

Jimi on miehen etunimi, Jaakob-nimen muunnelma kuten myös englannin­kielisissä maissa yleiset nimet Jim ja Jimmy.

Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Jimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 5 035 suomalaiselle pojalle. Heistä suurin osa on 2000-luvulla syntyneitä. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut annettu kenellekään.

Tunnettuja Jimejä 

 Jimi Aavikko, suomalainen jääkiekkoilija
 Jimi Daniel Christian, brasilialainen lentopalloilija
 Jimi Heikkinen, suomalainen pesäpalloilija
 Jimi Heinonen, suomalainen jääpalloilija
 Jimi Jalonen, suomalainen jääkiekkoilija
 Jimi Koskinen, suomalainen koripalloilija
 Jimi Kuronen, suomalainen jääkiekkoilija
 Jimi Nylund, suomalainen jääkiekkoilija
 Jimi Ochsenknecht (Jimi Blue), saksalainen näyttelijä ja laulaja
 Jimi Palanto, suomalainen jääkiekkoilija ja rullakiekkoilija
 Jimi Salonen, suomalainen freestylehiihtäjä
 Jimi Santala, suomalainen jääkiekkoilija
 Jimi Sero, suomalainen basisti
 Jimi Suomi, suomalainen jääkiekkoilija
 Jimi Tauriainen, suomalainen jalkapalloilija
 Jimi Vaarala, suomalainen jalkapallomaalivahti

Jimi taiteilijanimenä  

 Jimi Constantine (oik. Konstantinos Jorma Hiekkanen), suomalainen laulaja, kitaristi ja näyttelijä
 Jimi Hendrix (oik. James Marshall Hendrix), yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä
 Jimi Jamison (oik. Jimmy Wayne Jamison), yhdysvaltalainen rockmuusikko
 Jimi Pääkallo (oik. Konstantinos Hiekkanen), suomalainen laulaja, kitaristi ja näyttelijä
 Jimi Sumén (oik. Jouko Tapani Sumén), suomalainen muusikko
 Jimi Tenor (oik. Lassi Lehto), suomalainen  säveltäjä ja multi-instrumentalisti

Kuvitteellisia Jimejä 

 Jimi Aro, Uusi päivä -televisiosarjan hahmo
 Jimi Kurpitsa, tv-sarjassa Popsikkaat
 Jimi Matala (), piirrossarjan päähenkilö

Lähteet

Etunimet
Yrjö Lalla

Yrjö Alexander Lalla (7. syyskuuta 1908 Lokalahti – 30. syyskuuta 1993 Mynämäki) oli suomalainen taidemaalari. Hän kunnostautui myös koristetakojana, puunveistäjänä ja taidegraafikkona.

Lalla valmistui Turun taideyhdistyksen piirustuskoulusta vuonna 1933. Hän teki 1950-luvulla opintomatkoja Tanskaan, Ranskaan ja Saksaan. Hän maalasi satoja muotokuvia malleinaan muun muassa Edvin Laine ja Liisa Tuomi sekä kotipaikkakuntansa Mynämäen rakennuksia ja maisemia. Hänen maalauksiaan on muun muassa Turun taidemuseon ja Amos Andersonin taidemuseon kokoelmissa.

Koristetakojana Lalla valmisti Mynämäen kirkon porraskaiteet.

Lalla suunnitteli Mynämäen aseveljien vuonna 1940 toteutetun lipun, josta vuonna 1957 muokattiin Mynämäen sissien partiolippukunnan lippu. Hän suunnitteli myös urheiluseura Mietoisten Maununpoikien lipun.

Lallalle myönnettiin vuonna 1985 Kalevala-mitali ja Aurora-mitali.

Lähteet 
 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Aurora-mitalin saajat
Fable

Fable on Big Blue Boxin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin alun perin vuonna 2004 julkaisema toimintaroolipeli.

Peli on julkaistu Xboxille, Microsoft Windowsille ja Mac OS X:lle.

Fablen tarina perustuu Albionin kuvitteelliseen maailmaan. Pelistä on julkaistu myös laajennettu versio Fable: The Lost Chapters.

Pelijulkaisut
 Fable: The Lost Chapters (2005) on laajennettu uudelleenjulkaisu
 Fable Anniversary (2013) on remasteroitu versio Fable: The Lost Chapters -pelistä

Pelaaminen

Hahmo 
Pelin edestessä sankari kasvaa. Pelaajan taistellessa paljon miekalla, pelihahmon lihakset kasvavat. Taikurina pelatessa voima rätisee hahmon sormenpäissä. Jos hahmo piileskelee varjoissa jousen kanssa, iho vain kalpenee. Parturissa pelaaja voi valita hahmolleen erilaisia partoja ja viiksiä. Hahmon voi myös tatuoida.

Juoni 
Fable kertoo pojasta, jonka kylään hyökkää ryhmä rosvoja. Rosvot tappavat jokaisen paitsi pojan äidin ja siskon, jotka eivät suostu kertomaan missä poika on. Yksi Heroes Guildin jäsen hakee pojan palavasta kylästä ja vie hänet Heroes Guildin linnaan. Siellä poika opettelee taistelutaitoja (miekkailu, jousella ampuminen ja taikuus). Kun poika on oppinut taistelemaan, hän pääsee Guildin jäseneksi. Siitä alkaa seikkailu, jossa hän yrittää pelastaa siskoaan ja äitiään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 videopelit
Toimintaroolipelit
Avoin pelimaailma -pelit
Xbox-pelit
Windows-pelit
Mac OS -pelit
Sinne sun tänne ja takaisin

Sinne sun tänne ja takaisin on suomalaisen Seitsemän seinähullua veljestä -yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1978.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Lähteet 
 Albumi Suomen Äänitearkiston tietokannassa

Vuoden 1978 albumit
Seitsemän seinähullun veljeksen albumit
Riku Lätti (suomalainen muusikko)

Riku Lätti (s. 15. elokuuta 1966 Rauma)  on suomalainen iskelmälaulaja, joka saavutti  Seinäjoen tangomarkkinoilla vuonna 2001 toisen sijan ja tangoprinssin tittelin. Lätin esikoisalbumi Sydäntensärkijä ilmestyi vuonna 2003.

Diskografia
 Sydäntensärkijä (2003)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu

Suomalaiset iskelmälaulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Vuonna 1966 syntyneet
Tšelmet Tšeljabinsk

Tšelmet Tšeljabinsk () on venäläinen jääkiekkoseura, kotoisin Tšeljabinskista. Joukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ssä ja toimii KHL-seura Traktor Tšeljabinskin farmijoukkueena.

Historia
Seura perustettiin vuonna 1948 nimellä Metallurg Tšeljabinsk. Seuran nimeksi vaihdettiin nykyinen Metšel Tšeljabinsk vuonna 1990 uuden sponsorin Metšelin mukaan. Joukkue nousi vuonna 1997 Venäjän jääkiekon superliigaan voitettuaan Vysšaja Ligan itäisen mestaruuden. Superliigassa Metšel Tšeljabinsk pelasi vuosina 1998–2003 yhtä aikaa kotikaupunkinsa kilpailijan Traktor Tšeljabinskin kanssa. Kaudesta 2003–2004 lähtien Metšel Tšeljabinsk on pelannut jälleen Vysšaja Ligassa. Vysšaja Liga muuttui vuonna 2010 VHL:ksi ja seura jatkoi sarjassa. Seuran nimi vaihtui jälleen vuonna 2012, jolloin se otti käyttöön nykyisen nimensä Tšelmet Tšeljabinsk.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Maksim Smelnitski 
 Apuvalmentaja: Juri Dobriškin 
 Apuvalmentaja: Sergei Tertišni 
 Maalivahtivalmentaja: Konstantin Štrakhov 
 Fysiikkavalmentaja: Kirill Garifullin 
 Kehitysvalmentaja: Vjatšeslav Karavdin 
 Huoltopäällikkö: Igor Zaharov 
 Toimitusjohtaja: Stanislav Šumakov 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Joukkueen kotisivut 

Venäläiset VHL-seurat
Maywood (Illinois)

Maywood on kunta (village) Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Cookin piirikuntaan ja on osa Chicagon esikaupunkialuetta. Maywoodin pinta-ala on 32,9 km² ja asukasluku 26 987 (2000).

Historia 

Maywood perustettiin vuonna 1869.

Tunnettuja henkilöitä Maywoodista 

 John Prine
 Shannon Brown
 Jim Brewer
 Fred Hampton
 Eugene Cernan
 Walter Burley Griffin
 Dennis Franz

Cookin piirikunta (Illinois)
Illinoisin kunnat
Rachel Nichols

Rachel Emily Nichols (s. 8. tammikuuta 1980 Augusta, Maine) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Nichols ryhtyi malliksi opiskellessaan Columbia Universityssä 1990-luvun lopulla. Hän siirtyi vähitellen näyttelemään televisiossa ja elokuvissa 2000-luvun alussa; hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli romanttisessa draamassa Syksy New Yorkissa, jonka jälkeen hän sai yhden jakson roolin neljännen tuotantokauden Sinkkuelämää-sarjasta. Hänen ensimmäinen iso roolinsa oli elokuvassa Tosinuija ja vielä nuijempi.

Hänen tunnetuin roolinsa lienee Rachel Gibson sarjassa Alias  sekä Kiera Cameron sarjassa Continuum. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa The Amityville Horror, The Woods, P2 ja G.I. Joe: The Rise of Cobra sekä televisiosarjoissa Criminal Minds – FBI-tutkijat

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Hirventappaja

Hirventappaja () on James Fenimore Cooperin vuonna 1841 julkaistu kirja. Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1740. Kirjan tapahtumapaikkana on Otsego-järvi New Yorkin osavaltion alueella. Hirventappaja on kronologisesti Cooperin Nahkasukka-sarjan ensimmäinen osa, vaikka ilmestyikin viimeisenä.

Juoni 

Kirja kertoo Hirventappajan nimellä tunnetun Natty Bumppon ja Hätä-Harryn nuoruudesta. Kirjan alussa Hirventappaja ja Hätä-Harry tapaavat Tom Hutter -nimisen ansastajan ja suojautuvat tämän luokse metsässä vaanivilta mingoilta.

Torjuttuaan mingojen yrityksen hyökätä Hutterin asuntolaivalle Harry ja Tom Hutter lähtevät kostamaan intiaaneille. Yritys ei suju, vaan molemmat jäävät intiaanien vangeiksi. Saman päivän iltana Hirventappajan avuksi saapuu delaware-intiaani Chingachgook. Hirventappajan ja Chingachgookin on nyt pelastettava toverinsa vihollisen käsistä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset romaanit
Vuoden 1841 kirjat
David Prophet

David Prophet (9. lokakuuta 1937 Hongkong – 29. maaliskuuta 1981 Silverstone, Northamptonshire) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun kausilla 1963 ja 1965. Hän oli 14. Etelä-Afrikan GP:ssä 1965. Hän oli myös kuudes vuoden 1963 Randin GP:ssä.

Prophet kuoli helikopterionnettomuudessa Silverstonessa vuonna 1981.

Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
(avain)

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet