joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ursula Kuczynski

Ursula Beurton, o.s. Kuczynski, vakoojanimi Sonja, kirjailijanimi Ruth Werner (15. toukokuuta 1907 Berliini – 7. heinäkuuta 2000 Berliini) oli saksalaissyntyinen vakooja, joka työskenteli 1930-luvulta alkaen toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan Neuvostoliiton hyväksi. Hän välitti Neuvostoliittoon tietoja muun muassa Britannian ja Yhdysvaltojen Manhattan-ohjelmasta. Hänet palkittiin Neuvostoliitossa everstin kunnia-arvolla. Salanimellä Ruth Werner hän kirjoitti sittemmin DDR:ssä asuessaan kirjoja.

Berliiniläissyntyisen Kuczynskin vanhemmat olivat juutalaisia kommunisteja. Toisten tulkintojen mukaan hänen isänsä Robertin paikka poliittisessa kentässä vaihteli keskustavasemmistosta jyrkän linjan oikeistoon. Ursula kouluttautui Moskovassa radiosähköttäjäksi. Hän kuului Saksaa vakoilleeseen Punainen orkesteri -ryhmään, mutta sodan edetessä hän siirtyi työskentelemään Britanniaan. Kuczynski oli Iso-Britannian atomipommiprojektissa työskennelleen vakoilijan Klaus Fuchsin yhteyshenkilö eli hoitaja ja poistui Iso-Britanniasta Itä-Saksaan tämän paljastuttua helmikuussa 1950. 

Hannah Veale on tehnyt hänestä dokumenttielokuvan Atomipommin varastaja, jossa haastatellaan Kuczynskin poikaa Peter Beurtonia.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Historia: Atomipommin varastaja, Yle.fi, 2.2.2019

Brittiläiset vakoojat
Saksalaiset vakoojat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Glattzentrum

Glattzentrum on kauppakeskus Sveitsin Wallisellenissä, Zürichin koillispuolella. Ostoskeskus avattiin vuonna 1975. Kauppakeskuksen vuotuinen kävijämäärä on 9 miljoonaa. 

Liikevaihdoltaan kauppakeskus on Sveitsin suurin (vuonna 2015 606 milj. Sfr). Myyntitiloja kauppakeskuksessa on 43 400 neliömetriä, ja myynti neliötä kohden oli vuonna 2015 noin 14 000 Sfr.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Sveitsin kauppakeskukset
Wallisellen
Gran Alianza por la Unidad Nacional

Gran Alianza por la Unidad Nacional, (suomeksi suunnilleen Kansallisen yhtenäisyyden suurliitto,) myös "Unidad", lyh. GANA on El Salvadorissa vaikuttava keskustaoikeistolaiseksi itsenä määrittelevä puolue. Se perustettiin vuonna 2010, ja käytännössä sen perustivat Arena-puolueesta eronneet jäsenet, ja se tekee yhteistyötä vasemmistolaisen FMLN-puolueen kanssa. GANAn presidenttiehdokas Nayib Bukele valittiin vuoden 2019 vaaleissa El Salvadorin presidentiksi. Jo vuonna 2014 puolue oli ollut mukana presidentinvaalissa ehdokkaanaan Arenasta siirtynyt entinen presidentti Antonio Saca. 

Puolueella on 11 parlamenttipaikkaa yhteensä 84:stä vuoden 2018 tilanteen mukaan.

Lähteet 

Elsalvadorilaiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Koha-Suomi

Koha-Suomi Oy on täysin kuntien omistama yhtiö, jonka kautta kunnat ylläpitävät ja kehittävät Koha-kirjastojärjestelmää yhteistyössä. Yritys on perustettu loppukesällä 2016 Kohti Kohaa –hankkeen tuloksena.

Yritys toimii non-profit-periaatteella; sen tavoitteena ei ole tuottaa taloudellista voittoa. Yritys toimii tiiviissä yhteistyössä omistajakuntien kirjastojen kanssa.

Koha-Suomi Oy:n kotipaikka on Mikkeli.

Kirjastokimpat ja kirjastot 

 Lapin kirjasto
 OUTI-kirjastot
Vaara-kirjastot
 Siilinjärven kirjasto
 Lumme-kirjastot
 Kyyti-kirjastot
 Helle-kirjastot

Lisäksi Vaski-kirjastojen Koha käyttöönottoprojekti on käynnistynyt Huhtikuussa 2020.

Lähteet 

Suomen kirjastot
Heikki Kännö

Heikki Kännö (s. 1968) on suomalainen taidemaalari ja kirjailija. Hän on valmistunut taidemaalariksi Turun piirustuskoulusta ja työskennellyt muun muassa vapaana taiteilijana ja graafisena suunnittelijana. Kännö asuu ja työskentelee Turussa.

Toisella teoksellaan Sömnö Kännö voitti Runeberg-palkinnon (2019).

Kriitikko Vesa Rantaman mukaan Kännön tuotanto on omalaatuista ja se ammentaa viime vuosisatojen eurooppalaisesta hengenelämästä. Kännö ottaa vakavasti esoterian ja magian vuosisataiset perinteet ja käyttää niitä taitavasti fiktionsa polttoaineena. Rantaman mukaan Kännö ei ole varsinainen tyylitaituri tai kielellä briljeeraaja, vaan hän edustaa toteavan funktionalistista lausekäsitystä, joka kuitenkin polveilevine sivulauseineen muistuttaa enemmän saksalaista kuin suomalaista proosatraditiota.

Teokset 
 Markku Into & Heikki Kännö, 1998: Paha hämärä. Amanita. ISBN 951-95973-9-5
 Heikki Kännö: Mehiläistie. Sammakko, 2017. ISBN 9789524833745
 Heikki Kännö: Sömnö. Sammakko, 2018. ISBN 9789524833622

Heikki Kännö: Ihmishämärä. Sammakko, 2022. ISBN  9789524834230

Palkintoja 
 Runeberg-palkinto 2019

Lähteet

Aiheesta muualla
Markus Määttänen (16.2.2018) Kuvataiteilija Heikki Kännö vaihtoi maalaamisen kirjoittamiseen 20 vuotta sitten: "Olen aina tykännyt siitä, että saa leikkiä" (aamulehti.fi)
360 video: Writer Heikki Kännö shows his workroom and tells about his way to work  (youtube.com)

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikanbassi

Amerikanbassi (Morone americana) on bassien heimoon kuuluva kalalaji. Johann Friedrich Gmelin kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1789.

Ulkonäkö ja koko 
Amerikanbassin kyljet ovat hopeiset. Rintaevät ovat oranssiset, muut evät sekä pyrstö tummanharmaat. Silmä on haaleankeltainen. Laji on yleensä noin 13 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu yksilö oli pituudeltaan 58 senttimetriä ja painoi 2,2 kilogrammaa. Amerikanbassi voi elää jopa lähes 20 vuoden ikäiseksi.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Laji esiintyy nimensä mukaisesti ainoastaan Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Amerikanbassi on pohjakala. Se elää meri-, murto- ja makeassa vedessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen. Amerikanbassi elää 10 metrin keskisyvyydessä.

Lähteet 

Bassit
Thomas Strakosha

Thomas Fotaq Strakosha (s.19. maaliskuuta 1995 Ateena, Kreikka) on albanialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia. Vuoteen 2022 hän edusti italialaista Laziota, jonka ykkösmaalivahti hän oli helmikuusta 2017 alkaen. Hän on pelannut myös Albanian maajoukkueessa. Strakoshan isä Fotaq on entinen jalkapalloilija ja myös Thomasin veli Dhimitri on jalkapalloilija.

Seurajoukkueura

Uran alku 
Strakoshan ura alkoi Panionioksessa, josta seuraavana vuonna Lazio osti hänet 75 tuhannen euron siirtosummalla. Hänestä tuli Lazion Primavera joukkueen tärkeimpiä pelaajia.

Lazio 

Kun Lazion maalivahti Juan Pablo Carrizo siirtyi Interiin, Strakosha sai mahdollisuuden Lazion edustusjoukkueessa. Hän ei kuitenkaan päässyt kertaakaan kentälle.

Laina Salernitanaan  

Heinäkuussa 2015 Strakosha lainattiin juuri Serie B:hen nousseeseen Salernitanaan saamaan kokemusta. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä 9. elokuuta Pisaa vastaan Italian cupissa ja liigadebyyttinsä 6. syyskuuta Avellinoa vastaan.

Paluu lainalta 

Heinäkuussa 2016, Strakosha palasi lainaltaan Lazioon. Kun Etrit Berisha lähti kesällä Atalantaan ja Federico Marchetti oli loukkaantunut, Strakosha sai mahdollisuutensa Laziossa Milania vastaan ja piti viisi päivää myöhemmin ensimmäisen Serie A -nollapelinsä Empolia vastaan. 

Strakosha aloitti kauden 2017–2018 pelaamalla Lazion Italian supercup -voitossa. Strakosha valittiin kauden 2017–2018 parhaaksi nuoreksi maalivahdiksi. Toukokuussa 2019 hän oli Italian cupin loppuottelussa voittamassa Atalantaa ja joulukuussa 2019 Italian supercupin loppuottelussa voittamassa Juventusta.

Strakoshan sopimus Lazion kanssa jatkui kesäkuuhun 2022 asti.

Maajoukkueura 

Strakosha sai kutsun Albanian maajoukkueeseen elokuussa 2016, harjoitusotteluun Marokkoa vastaan. Hän ei pelannut siinä ottelussa. Strakosha teki maajoukkuedebyyttinsä Italiaa vastaan marraskuussa 2016.

Lähteet 

Vuonna 1995 syntyneet
Albanialaiset jalkapallomaalivahdit
Elävät henkilöt
Michael Grzesiek

Michael Grzesiek, (s. 2. kesäkuuta 1994 Toronto, Kanada) tunnettu käyttäjänimellään Shroud, on kanadalainen striimaaja ja entinen Counter-Strike: Global Offensive -ammattilaispelaaja. Hänellä on maailman parhaimpiin kuuluva osumatarkkuus ammuntapeleissä ja häntä pidetään PlayerUnknown's Battlegroundsin maailman parhaimpina pelaajina.

Ura 
Shroud aloitti CS:GO-uransa ESEA-liigan joukkueista Exertus ja Manajuma. Hän tuli jo varhain tunnetuksi väijyntä-, pelinratkaisu- ja ammuntataidoistaan. Hyvien näyttöjen myötä Shroud solmi elokuussa 2014 sopimuksen suuren ammattilaisjoukkue Cloud9:n kanssa ja samalla hänen Twitch-kanavansa räjähti suureen nousuun, sillä katsojat alkoivat huomata kuinka taitava hän on. Shroud ja Cloud9 saavuttivat ensimmäisen ja ainoan merkittävän voittonsa ESL Pro Leaguen neljännellä kaudella syksyllä 2016. Grzesiek jatkoi pelaamista sen jälkeen joukkueessaan vielä neljän vuoden ajan vaihtelevalla menestyksellä, kunnes hänet penkitettiin elokuussa 2017 ja hänet korvasi Tarik "tarik" Celik. Jo ennen penkitystä Shroudin motivaatio kilpapelaamiseen ei ollut enää kohdillaan, sillä häntä oli jo pitkään kiinnostanut enemmän striimaaminen. Hän lopetti virallisesti peliuransa huhtikuussa 2018 ja siirtyi samalla striimaamaan täyspäiväisesti Twitchiin. Vuonna 2019 Shroud on Twitch-palvelun toiseksi seuratuin henkilö heti Ninjan jälkeen yli 5 miljoonalla seuraajallaan ja hänen jokaisella striimillään on noin 20 000–100 000  katsojaa.

Saavutukset

Lähteet 

Kanadalaiset henkilöt
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Elektronisen urheilun ammattilaiset
Striimaajat
American University

American University (lyh. AU tai American) on yksityinen metodistiyliopisto Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washington D. C.:ssä. Vuonna 1893 perustetussa yliopistossa on noin 10 000 opiskelijaa. Yliopiston 36 hehtaarin kampus sijaitsee District of Columbian luoteisosassa lähellä Ward Circlen asuinaluetta, noin 15 minuutin metromatkan päässä Washingtonin keskustasta.

American Universityn opiskelijat tunnetaan poliittisesti hyvin aktiivisina ja hyötyvät oppilaitoksen läheisistä suhteista pääkaupungin poliittisiin instituutioihin. Americanin entisiä opiskelijoita ovat muun muassa edustajainhuoneen jäsenet Loretta Sanchez, Donald Manzullo, Betsy Markey ja Bill Shuster.

Yliopiston urheilujoukkueet tunnetaan nimellä American Eagles. Ne ovat mukana NCAA:n I divisioonassa.

Tiedekunnat
 School of International Service
 College of Arts and Sciences
 School of Business
 School of Communication
 School of Professional and Extended Studies
 School of Public Affairs
 School of Education
 Washington College of Law (WCL).

Vuonna 2017 tutkintonsa suorittaneista 38 prosentilla oli pääaineenaan yhteiskuntatieteet, 17 prosentilla liiketaloustieteet, 9 prosentilla journalismi tai viestintä ja 6 prosentilla visuaaliset tai esittävät taiteet.

U.S. News & World Report-aikakauslehden vuoden 2019 yliopistorankingissä American on Yhdysvaltojen yliopistoista sijalla 78 ja undergraduate-opetuksensa osalta sijalla 28.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Washingtonin (DC) yliopistot ja korkeakoulut
Metodismi
Tibiteikka

Tibiteikka – Uzbekistanin kansantaidetta on suomalainen televisio-ohjelma, musikaalinen dokumentti, joka kuvattiin  Uzbekistanissa, Ferganan laaksossa, Ferganassa, Kokandissa ja Samarkandissa 1986. Tibiteikka lähetettiin Yle TV1:ssä 1987. Ohjelman tuotti Yle TV1 Viihdetoimitus, sen käsikirjoitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo. Kuvauksesta vastasi Jussi Laine ja äänityksestä Urpo Hyvärinen sekä Kari Jäntti. Tibiteikan leikkasi Lena Hemming. Tekijät olivat Ylen henkilökuntaa. Yhteystoimittajana Uzbekistanissa oli Utkur Kamilov Uzbekistanin Gosteleradiosta. Tibiteikan kuvaus ja äänitys palkittiin kunniamaininnalla televisioviihteen Venla-kilpailussa.

Tibiteikka on varsinaisesti uzbekkien koristeellinen kansallispäähine.

Ohjelma kertoo keskiaasialaisesta kansanperinteestä, musiikista, kuvataiteesta, koruompelusta, savenvalannasta ja historiallisesta arkkitehtuurista. Oppaina toimivat uzbekkinuoret Fatimahon ja Suhratzon, jotka viettävät häitään ohjelman loppukohtauksessa.

Tibiteikan ensilähetys oli TV1:ssä 10.4.1987, ja se uusittiin TV1:ssä 22.8.1988.

Värifilmille kuvatun ohjelman kesto on 56’38”.

Lähteet

 Suomalaiset televisio-ohjelmat
 Yle TV1:n televisio-ohjelmat
ASL Airlines Belgium

ASL Airlines Belgium (aiemmin TNT Airways) on belgialainen rahtilentoyhtiö. Yhtiö operoi charter-lentoja pääosin Euroopassa. Yhtiön kotipaikka ja pääkonttori sijaitsee Liègen lentoasemalla. Yhtiö oli aiemmin osa TNT Expressiä, mutta lopulta myytiin vuonna 2016 ASL Airlines Irelandille jonka jälkeen se rebrandattiin ASL Airlines Belgiumiksi.

Historia 
 1999: TNT Airways perustetaan Belgiassa. 
 2000: Ensimmäinen BAe 146-300 QT toimitetaan yhtiölle. Yhtiö aloittaa heti lennot Liègestä Wieniin. Yhtiö saa ensimmäisen Airbus A300B4F koneensa. Yhtiöstä tulee IATA:n jäsen. Yhtiö aloittaa laajentamisen Eurooppaan.
 2001: Yhtiö saa sertifikaatin, jonka avulla yhtiö voi kouluttaa miehistöä Belgiassa. Sertifikaatti on A300- ja BAe 146-koneille.
 2002: Yhtiö saa luvan operoida Boeing 747-400ERF konetta. Yhtiö sopii code-share lennon China Southern Airlinesin kanssa päivittäiselle reitille Liège - Shanghai - Shenzhen.
 2003: Yhtiö saa ensimmäisen Boeing 747-300SF-koneen. Yhtiö saa luvan kouluttaa miehistöä Boeing 737-300-koneeseen Belgiassa.
 2004: Yhtiö saa luvan lentää matkustajia Boeing 737-koneella. Yhtiö alkaa lentää matkustajia eri kohteisiin Välimerellä. 
 2005: Yhtiö saa ensimmäisen matkustajalentoihin tarkoitetun Boeing 737-koneen. Yhtiö saa ensimmäisen Boeing 737-300QC-koneen.
 2006: Yhtiö saa ensimmäisen BAe 146QC-koneen. Yhtiö saa ensimmäisen Boeing 747-400ERF-koneen.
 2007: Yhtiö lentää ensimmäisen Liège - Shanghai -lentonsa käyttäen uutta Boeing 747-400ERF-konettaan. Yhtiö saa toisen Boeing 747-400ERF-koneensa.
 2008: Yhtiö lentää ensimmäiset lentonsa Liège - Shanghai - Singapore -reitillä käyttäen Boeing 747-konetta.
 2009: Yhtiö lentää ensimmäisen Liège - Hongkong -reittinsä Boeing 747-koneella.
 2010: Yhtiö laajentaa rahtiverkostoaan lentämällä viisi kertaa viikossa rahtia Moskovasta Liègeen. Yhtiö lentää ensilentonsa Chongqingiin. Yhtiö esittelee ensimmäiset Boeing 777 koneensa. Koneet toimitetaan vuonna 2011.
 2011: TNT Airwaysin emoyhtiö TNT Express ja postiyhtiö TNT Post jakautuvat kahdeksi eri yhtiöksi. 
 2012: Yhtiö laajentaa code-share-lentoja Emirates Sky Cargon kanssa. Emirates saisi tilaa TNT Airwaysin Liège - New York -reitillä, ja TNT Airways saa tilaa Emiratesin Hongkong - Dubai - Liège -reitillä.
 2016: ASL Airlines Ireland osti TNT Airwaysin TNT Expressiltä. Pian TNT Airways rebrandattiin ASL Airlines Belgiumiksi.

Kohteet 
ASL Airways Belgium lentää useisiin kohteisiin Oseaniassa, Afrikassa, Aasiassa ja Euroopassa.

Laivasto

Lähteet 
 https://www.iata.org/publications/Pages/code-search.aspx
 http://www.globaltrademag.com/global-trade-daily/news/asl-finalizes-acquisition-of-tnt-air-operations/ 
 http://www.aslairlines.be/ 
 http://www.aslairlines.be/76_Contact.html
 http://www.mobilit.fgov.be:7081/bcaa/aircraft/search.jsf 
 http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/england/west_midlands/5219956.stm

Belgialaiset lentoyhtiöt
Rahtilentoyhtiöt
Antti Siika-aho

Antti Siika-aho on keskustan helsinkiläinen poliitikko ja eduskuntavaaliehdokas. Vuoden 2018 lopulla Siika-aho nimitettiin elinkeinoministeri Mika Lintilän erityisavustajaksi. Aiemmin Siika-aho on toiminut mm. Keskustanuorten pääsihteerinä vuosina 2016-2018.

Siika-aho on myös Keskustan puoluehallituksen jäsen.

Siika-aho on toiminut aiemmin Suomen ja Pohjois-Korean suhteita edistävän Suomi–Korea-seuran puheenjohtajana.

Koulutus 
Siika-aho on valmistunut filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2014. Ylioppilaaksi hän valmistui 2005 Haapajärven lukiosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Antti Siika-ahon kotisivut 

Suomen Keskustan poliitikot
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Pikku naisia (vuoden 2019 elokuva)

Pikku naisia (Little Women) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Greta Gerwig. Elokuva perustuu yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin klassikkoromaaniin Pikku naisia vuosilta 1868–1869. Elokuvan pääosissa ovat Saoirse Ronan, Emma Watson, Florence Pugh, Eliza Scanlen, Laura Dern, Timothée Chalamet, Meryl Streep, Tracy Letts, Bob Odenkirk, James Norton, Louis Garrel ja Chris Cooper. 

Pikku naisia sai ensi-iltansa 7. joulukuuta 2019 Museum of Modern Artissa. Teatteriensi-illan se sai joulupäivänä 25. joulukuuta 2019 Yhdysvalloissa ja 31. tammikuuta 2020 Suomessa. Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2020 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta, naispääosasta (Ronan), naissivuosasta (Pugh) sekä parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Elokuva voitti parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon Jacqueline Durranin puvustuksesta.

Rooleissa

Arvosteluja

Lähteet

Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Lällättäminen

Lällättäminen tai lällättely on usein riimimuotoista, lorumaista tai säveleistä kiusoittelua, härnäämistä tai kiusaamista, joka on yleistä erityisesti pienten lasten keskuudessa. Sanaa käytetään myös aikuisten vahingoniloisesta toiminnasta.

Huudahdukset lällällää, ähäkutti ja ähäpiti ilmentävät tyypillisesti vahingoniloa, sitä että niiden lausuja on voittanut kuuntelijan, tai sitä, että hän on tätä parempi jossakin. Lällättelyn pelkkä sävel ilman sanallista selvennystä riittää ilmaisemaan lausujan tarkoitusperän hyvin universaalisti ja kulttuurista riippumatta. Sävel on sama kuin englanninkielisen tuutulaulun, Bye Baby Bunting.

Lällätyslorut ovat myös suullisen kansanperinteen muoto.

Tavallisia muotoja lällättämisloruille Suomessa ovat:

 ”Läl-läl läl-lä lie-ru”
”Läl-lä läl-lä lie-ru, et saa mua kiinni”
 ”Läl-lä läl-lä lie-ru, sulta pääsi pieru”
”Matti patti pakana, istuu oven takana” (”Liisa piisa pakana...”)
”Matti patti pakana, istuu oven takana, mitä siellä tekemässä, kissanpoikia pesemässä”
”Matti (patti pakana) istui puussa tutti suussa nenä räässä järki jäässä potta päässä.”

Lällättely muissa kielissä 

 ”Skvallerbytta bing bång” tai ”Du kan inte ta mig” (”Et voi saada minua kiinni”) ruotsiksi
 ”Ædda bædda buse” norjaksi
 ”Nyah nyah nyah nyah nyah nyah” Itä-Yhdysvalloissa ja Britanniassa
 ”Nanny nanny boo-boo”, jota jatketaan sanoilla ”Et saa minua kiinni” Etelä-Amerikassa
 ”Na na, banana” tai ”Na-na-na banana” hepreaksi
 ”Nananananère” ranskassa
 ”Ulovi me, ulovi me, kupit ću ti novine. Novine su skupe, poljubi me u dupe.” kroatiassa (”Ota kiinni, ota minut kiinni, ostan sinulle sanomalehden. Sanomalehdet ovat kalliita, suutele peppuani.”)
 ”Lero lero” Meksikossa

Kiusoitteleva lällättely 
Lällättelyn hyväntahtoista kiusoittelua, ja sitä saatetaan käyttää esimerkiksi hippaleikissä takaa-ajajan motivoimiseen pakenevien lasten toimesta.

Seksuaalissävytteinen lällättely 
Kahta lasta, joiden saatetaan arvella olevan ihastunut toisiinsa, saatetaan myös kiusoitella laulamalla eräänlainen lällätysloru: ”Matti ja Maija ne yhteen sopii, huomenna pannaan pussauskoppiin”.

Lähteet

Kiusaaminen
Käytös- ja tapatieto
Lorut
Kansanperinne
Jouko Liljeroos

Jouko Liljeroos (s.  1950 Virrat) on suomalainen maastohiihtäjä. Ammatillisen uransa hän teki rajavartijana ja myöhemmin voiteluasiantuntijana Vuokatin urheiluopistolla.

Liljeroos oli voittamassa vuonna 1970 nuorten MM-kisoissa hopeaa Pertti Teurajärven, Eljas Nygårdin ja Pekka Tiihosen kanssa Norjan voittaessa tulevien tähtien Oddvar Brån ja Ivar Formon johdolla.

Aikuisiällä Liljeroos muutti Sotkamoon ja sittemmin Kuhmoon. Hän oli mukana MM-kisojen esikisoissa vuonna 1973 Falunissa ja 1977 Lahdessa. Vuoden 1973 esikisoissa hän oli paras suomalainen. Pääsyn vuoden 1974 MM-kisoihin esti sairastelu ennen kisoja. Vuonna 1977 Liljeroos saavutti ensimmäisen Suomen mestaruutensa 30 kilometrin matkalla. 

Talvesta 1978–1979 tuli Liljeroosin uran paras. Hän saavutti kaksi Suomen mestaruutta eli 15 kilometrillä ja 50 kilometrillä. Seuraavana talvena ennen Lake Placidin helmikuun 1980 olympialaisia hän loukkaantui Kuusamossa törmättyään harjoituslenkillä poroon ja katkaisten rytäkässä solisluunsa. Kuntoutuminen olympialaisiin ei onnistunut. 

Urheilu-uransa aikana LIljeroos toimi jo rajavartijana Kuhmossa ja sen jälkeen Sotkamossa Vuokatin urheiluopistolla voiteluasiantuntuija.

Saavutuksia 
 3 Suomen mestaruutta (1977 30 km, 1979 15 km ja 50 km)

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Striimaaja

Striimaaja ( tai live streamer) on henkilö, joka lähettää pelikuvaa verkossa suorana lähetyksenä katsojille suoratoistopalvelun kautta. Pääosa striimaajista lähettää pelikuvansa pääosin Twitch-palveluun, mutta osa käyttää myös pienempiä alustoja, kuten Youtube Gaming ja Mixer.

Suurimmat striimaajat elättävät itsensä pelkällä striimaamisella. Heidän toimeentulonsa koostuu sponsoreista, mainostuloista ja katsojatuloista. Katsojat voivat tukea striimaajia lähettämällä niille lahjoituksia tai tilaamalla heidän kanavan, mikä maksaa noin viisi euroa kuussa riippuen palvelusta. Tilaamisella katsoja saa haltuunsa erikoismerkin nimensä viereen ja mahdollisuuden käyttää striimaajan itseluomia hymiöitä. Suosituimmilla striimaajilla tilaajamäärä on noin 50 000.

Tunnettuja striimaajia 

 Cloakzy
 Daequan
 Dakotaz
 DrDisrespect
 Loltyler1
Ninja
Shroud
Summit1g
 Tfue
 Timthetatman

Lähteet 

Videopeleihin liittyvät artikkelit
Internet-kulttuuri
Markus Lehmusruusu

Markus Lehmusruusu (s. 1983) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän opiskeli elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 2007–2015. Lehmusruusu on ohjannut elokuvia, lyhytelokuvia, mainoksia sekä televisiosarjoja. 

Filmografia

Elokuvat 

 Risto Räppääjä ja pullistelija (2019)

Lyhytelokuvat 

 Puita ja semmosia (2011)
 Miss Zahra (2015)

Televisiosarjat 

 Konttori, kaudet 2 ja 3 (2018–2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Elävät henkilöt
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elias Gillgren

Elias Gillgren (s. 21. marraskuuta 1997) on ruotsinsuomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin IFK Motalaa ja on pelipaikaltaan puolustuspelaaja.

Gillgren on kasvanut vahvalla Ruotsin jääpallokulttuurin ydinalueella Lidköpingissä ja aloittanut jääpalloilun paikallisen Villan junioreissa.

Seurajoukkueura

Miesten sarjassa Gillgren aloitti 17-vuotiaana Lidköpings AIK:ssa Allsvenskanissa kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän oli Elitserienin suurseuran Villan riveissä, mutta ei vakiinnuttanut paikkaansa. Niinpä Gillgren siirtyi Elitserieniin nousseen IFK Motalan puolustukseen, jossa hän sai vahvan aseman joukkueen puolustuksessa ja teki keväällä 2017 kahden vuoden jatkosopimuksen.

Keväällä 2022 Gillgren solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen IFK Motalan kanssa.

Maajoukkueura

Gillgren on edustanut Suomen nuorten maajoukkuetta ja teki ensi esiintymisen Suomen maajoukkueessa 8. syyskuuta 2018. Keväällä 2019 käydyissä MM-kisoissa hän oli Suomen joukkueessa, joka voitti pronssimitalin.

Saavutukset 

Maajoukkueessa:

MM-pronssi: 2019

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elias Gillgren Bandysidan-sivustolla 

Elävät henkilöt
Suomalaiset jääpalloilijat
Ruotsalaiset jääpalloilijat
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1997 syntyneet
Abdullah al-Haj

Abdullah al-Haj (s. 30. heinäkuuta 1959) on Pahangin sulttaani ja Malesian kuudestoista kuningas. Sulttaani Abdullah nimitettiin Malesian kuninkaaksi 31. tammikuuta 2019, vain kaksi viikkoa sen jälkeen kun hänet oli asetettu Pahangin sulttaanin virkaan. Abdullah peri Pahangin sulttaaniuden isältään Ahmad Shahilta, joka luopui vallasta poikansa hyväksi. Malesian kuninkaanviran kiertojärjestyksen mukaan Pahangin sulttaanista tuli maan kuningas Kelantanin sulttaani Muhammadin luovuttua kruunusta. Ahmad Shah oli toiminut Malesian kuninkaana vuosina 1979–1984, eikä hän heikon terveytensä vuoksi enää halunnut ottaa kuninkaanvirkaa vastaan.

Lähteet

Malesian kuninkaat
Pahangin sulttaanit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Konsta Jaakola

Konsta Jaakola (s. 4. huhtikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Jaakola laukoo oikealta.

Ura 
Jaakola on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+6=7. C-nuorten Mestiksen runkosarjassa Jaakola oli Karhu-Kissojen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 19+17=36. Hän voitti kauden päätteeksi C-nuorten Mestispronssia. Vuodet 2014–2016 Jaakola kävi Yhdysvalloissa Rice Memorial High Schoolia. Jälkimmäisellä kaudella 2015–2016 hän oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä sekä MPHL:ssä tehoilla 11+7=18 että high school -sarjassa tehoilla 28+31=59. Kauden 2016–2017 Jaakola pelasi EHL-junioriliigaa Philadelphia Little Flyersissa.

Kaudeksi 2017–2018 Jaakola palasi Suomeen ja siirtyi KooKoon A-nuoriin. Kaudella 2018–2019 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Jaakola debytoi samalla kaudella myös KooKoon SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Jaakola teki liigadebyyttinsä 6. helmikuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka KooKoon kokoonpanosta, kun Toni Kähkönen oli sivussa, Anrei Hakulinen maajoukkueessa ja Henri Kanninen jättänyt joukkueen. Jaakola merkittiin KooKoon nelosketjun oikeaan laitaan Mikko Virtasen ja Tomi Leivon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.16 minuuttia.

Jaakola siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hänen siirtonsa taustalla oli myös varusmiespalvelus Jääkäriprikaatissa. Jaakolan tulokaskausi Mestiksessä toi 33 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4.

Kaudeksi 2020–2021 Jaakola siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan KH Toruńiin. Hänen ensimmäinen kokonainen pääsarjakautensa toi 32 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 7+6=13.

Jaakola palasi kaudeksi 2021–2022 Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Heinolan Peliittoihin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Heinolan Peliittojen pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Oskari Kalajanniska

Oskari Kalajanniska (s. 18. syyskuuta 1999 Haapajärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura 
Kalajanniska on Haapajärven Kiilojen kasvatti. Hän muutti perheineen 15-vuotiaana Jyväskylään ja siirtyi JYPin C-nuoriin. Kalajanniska voitti kaudella 2014–2015 C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 6+6=12. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa hän oli JYPin paras maalintekijä 16 osumallaan. Kauden 2015–2016 päätteeksi Kalajanniska voitti B-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2016–2017 hän voitti JYPin B-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 18+22=40.

Toukokuussa 2018 Kalajanniska teki JYPin kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorissa, joiden kapteenistoon Kalajanniska nousi. Hän sai tililleen ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 5. tammikuuta 2019 Turun Palloseuraa vastaan. Kalajanniska merkittiin JYPin 13. hyökkääjäksi. Hän jäi ottelussa lopulta ilman peliaikaa. 

Kalajanniska sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa kauden 2019–2020 avauskierroksella 13. syyskuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänet merkittiin JYPin nelosketjun vasempaan laitaan Anton Stråkan ja Samuli Ratisen viereen. Kalajanniska sai ottelussa jääaikaa 8.44 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki kauden viidennessä ottelussaan 25. syyskuuta 2019 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Kaikkiaan Kalajanniska teki tulokaskaudellaan 32 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Hänen kauttaan haittasi kuitenkin joulukuussa 2019 tullut olkapäävamma, kun Kalajanniska loukkaantui KooKoon Arttu Pellin taklattua häntä selästä. Pelli sai tilanteesta 2+10-minuutin rangaistuksen. Kalajanniska oli sivussa tammikuun 2020 puolivälin. Hän pelasi kauden aikana myös viisi ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.

Kaudella 2020–2021 Kalajanniska pelasi JYPissä vain kolme ottelua, kunnes helmikuussa 2021 seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Kalajanniska pelasi siellä lopulta kauden loppuun. Kaudeksi 2021–2022 hän teki TUTOn kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Helmikuussa 2022 Kalajanniska palasi loppukauden kattavalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella JYPiin.

Kalajanniska siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen.

Muuta 
Kalajanniskan isä Juha on entinen pesäpalloilija, joka voitti Oulun Lipon riveissä vuonna 1998 sekä voitti kolme kertaa Ykköspesiksen lyöjäkuninkuuden. Myös Oskari Kalajanniska itse pelasi pesäpalloa Haapajärven Pesä-Kiiloissa lukkarina ja kopparina. Hän pelasi juniorina myös kerran Itä–Länsi-ottelussa. Kalajanniska lopetti pesäpalloilun kuitenkin 15-vuotiaana hänen perheensä muutettua Jyväskylään.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Kokkolan Hermeksen pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
9K33 Osa

9K33 Osa (ven. 9К33 "Оса", Nato-raportointinimi:SA-8 Gecko) on neuvostoliittolais-valmisteinen ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Asetyyppi otettiin käyttöön vuonna 1971 sekä esiteltiin julkisuudessa 1976. Ohjausmenetelmä on tutkaseuranta (beam-riding) sekä komento-ohjaus (command control). Ensimmäisissä versioissa ohjuksia on 4 kpl, mutta sittemmin 3 kpl. Ohjusjärjestelmä on TELAR-tyyppinen eli ajoneuvo-alustaan asennettava ja tutkan sisältävä, omamassaltaan 130 kg. 19 kg:n taistelulataus perustuu tuhoamisvaikutukseltaan, sirpaloituvaan räjähdepanokseen (HE-fragmentation) sekä isku- ja herätesytyttimeen. Ohjuksen toimintamatka on 12 km. Järjestelmä tarvitsee erillisen huoltoajoneuvon uusien ohjuksien lataamista varten. Merivoimien käyttöön on ilmeisesti toimitettu niin kutsuttua laivastotyyppiä eli M-versiota tästä ilmatorjunnan ohjusasetyypistä.

Lähteet 
 Hogg, Ian: Tykistö- ja ohjusaseet. Karisto, Hämeenlinna, 2011. Suom. Petri Kortesuo. Alkuteos englanniksi, 2000: Amber Books Ltd. ISBN 978-951-23-5456-6.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 
 
https://www.bellingcat.com/news/mena/2016/11/02/hide-seek-story-jaish-al-islams-9k33-osa-sams/
 

Lähi-ilmatorjuntaohjukset Neuvostoliittolaiset ohjukset
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2019

Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2019 järjestettiin Sarıkamışissa, Turkissa 5.–11. helmikuuta. Ruotsi, Venäjä ja Norja voittivat kukin kolme kultamitalia. Neljäs mitaleille yltänyt maa oli Suomi.

Sprintti

Miehet

Naiset

Keskimatka

Miehet

Naiset

Pitkä matka

Miehet

Naiset

Viesti

Miehet

Naiset

Sprinttiviesti

Lähteet 
 
 
 
 
 

2019
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut
Turkin urheilutapahtumat
Norwegian Air Sweden

Norwegian Air Sweden  on Norwegian Air Shuttlen ruotsalainen sisaryhtiö. 20. lokakuuta 2018 perustettu yhtiö operoi Boeing 737-800 -lentokonelaivastolla. Yhtiön kotikenttä ja solmukohta on Tukholman läheisyydessä sijaitseva Arlandan lentoasema.  Yhtiön kaikki ilma-alukset on rekisteröity Ruotsiin.

Laivasto 
Syyskuussa 2018:

 3 Boeing 737 MAX 8            
2019:

 3 Boeing 787-9
 13 Boeing 737 MAX 8 

Heinäkuussa 2021:

 21 Boeing 737-800

Lähteet 

Norwegian Air Shuttle
Ruotsalaiset lentoyhtiöt
Halpalentoyhtiöt
Makedonia (maantiede)

Makedonia (, , ) on historiallis-maantieteellinen alue Balkanin niemimaalla. Sen nimi on peräisin antiikin aikaiselta, aluetta hallinneelta Makedonian valtakunnalta. Nykyisin historiallinen Makedonia jakaantuu pääasiassa Kreikan ja Pohjois-Makedonian alueille. Pienempiä osia on Bulgarian, Albanian, Kosovon ja Serbian alueilla.

Antiikin aikana

Makedonian valtakunta 

Makedonian valtakunta oli helleeninen valtakunta, jonka pääalueet sijaitsivat nykyisen Kreikan alueella sen pohjoisosassa. Se syntyi noin 700 eaa. ja sen suurinta kukoistuskautta oli 300-luku eaa. Tuolloin valtakunta valloitti ensin Filippos II:n johdolla koko Kreikan alueen ja sitten Aleksanteri Suuren johdolla suuren osan kreikkalaisten tuolloin tuntemasta maailmasta, mukaan lukien Persian ja Egyptin. Hellenistisellä kaudella valtakunta käsitti jälleen lähinnä valtakunnan vanhan ydinalueen Pohjois-Kreikassa sekä muun Manner-Kreikan. Alue liitettiin Rooman valtakuntaan vuonna 168 eaa. Roomalaisajalla alue muodosti alun perin Rooman provinssin nimeltä Macedonia. Myöhemmin alkuperäinen Makedonian alue Pohjois-Kreikassa oli jaettuna kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Macedonia Prima ja Macedonia Secunda.

Nykyaikana

Kreikan Makedonia 

Makedonia on yksi nykyisen Kreikan valtion historiallis-maantieteellisistä alueista. Alue liitettiin Kreikkaan ensimmäisen ja toisen Balkanin sodan vuosina 1912–1913 jälkeen.

Nykyisin kreikkalainen Makedonia jakaantuu kolmeen hallinnolliseen alueeseen, jotka ovat:

 Itä-Makedonia ja Traakia
 Keski-Makedonia
 Länsi-Makedonia

Kreikkalaisen Makedonian keskus on Thessalonikin kaupunki.

Pohjois-Makedonia 

Pohjois-Makedonia, aiemmin Makedonian tasavalta tai virallisesti Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, on yksi hajonneesta Jugoslaviasta vuonna 1991 syntyneistä valtioista. Päin vastoin kuin edellä mainitut kreikkalaiset alueet, kyseessä on eteläslaavilainen valtio. Pohjois-Makedonian pääkaupunki on Skopje.

Koska historiallisen Makedonian alue jakaantuu pääosin kahden valtion alueelle, Kreikan ja Makedonian tasavallan välillä oli pitkään kiistaa Makedonian nimestä. Kreikka vastusti pitkään sitä, että nimi ”Makedonia” esiintyy sen pohjoisen naapurin nimessä, ja halusi, että nimellä viitattaisiin vain antiikin aikaiseen valtakuntaan sekä Kreikan nykyiseen maakuntaan. Pitkäkestoinen kiista tunnetaan Makedonian nimikiistana. Kiista sovittiin vuonna 2018, jolloin Makedonian tasavallan nimeksi sovittiin Pohjois-Makedonia. Nimenmuutos astui voimaan vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla
Meymand

Meymand ( , kirjoitetaan myös Maymand, Meimand ja Maimand) on kylä Meymandin maalaiskunnassa, Shahr-e Babakissa, Kermanin maakunnassa Iranissa. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan väestön määrä oli 673 ihmistä, perheitä oli 181.

Historia 
Meymand on hyvin vanha kylä, joka sijaitsee lähellä Shahr-e Babakin kaupunkia Kermanin maakunnassa Iranissa.  Meymandin uskotaan olevan ensisijainen ihmisten asuinpaikka Iranin tasangolla 12 000 vuotta sitten.  Monet asukkaat asuvat käsin kaivetuissa taloissa kivien keskellä, joista osissa on asuttu 3000 vuoden ajan. 

Näiden rakenteiden alkuperän osalta on ehdotettu kahta teoriaa:  Ensimmäisen teorian mukaan kylä on rakennettu Aryanin heimon ryhmän joukosta noin 800–700 vuotta eaa.  On mahdollista, että Meymandin kalliorakenteet rakennettiin uskonnollisiin tarkoituksiin.  Mithrasin palvojat uskovat, että aurinko on voittamaton, ja tämä ohjasi heitä pitämään vuoret pyhinä. Toisen teorian mukaan kylä juontaa juurensa toiseen tai kolmanteen vuosisataan. Arsacid-aikakauden aikana eteläisen Kermanin eri heimot muuttivat eri suuntiin.  Nämä heimot löysivät sopivat asuinpaikat ja asettuivat rakentamaan koteja itselleen. 

Meymandin elinolosuhteet ovat ankaria maaperän kuivuuden ja kesän korkeiden ja talven kylmien lämpötilojen vuoksi. Paikallinen kieli sisältää monia sanoja muinaisista Sassanidin ja Pahlavin kielistä. 

Vuonna 2005 Meymandille myönnettiin UNESCO-Kreikka Melina Mercourin kansainvälinen palkinto kulttuurimaisemien turvaamisesta ja hoidosta (noin 20 000 dollaria).  

4. heinäkuuta 2015 kylä lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon .

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Hasse Svens

Hasse Svens on ruotsalainen toimittaja, joka työskentelee Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n Suomen kirjeenvaihtajana. Hän asuu Helsingissä ja tekee tarvittaessa juttuja myös Baltiassa.

Svens aloitti työt SVT:ssä vuonna 1982. Vuodesta 1985 lähtien hän on ollut SVT:n Suomen ja Baltian kirjeenvaihtaja, asemapaikkanaan Helsinki. Svens päätti hakea Suomen kirjeenvaihtajaksi suomalaisen vaimonsa innoittamana. Pestiään varten hän opiskeli Ruotsissa kansanopiston kurssilla suomen kieltä.

Svens on tullut tunnetuksi myös dopingjournalistina. Hän on paljastanut dokumenteissaan muun muassa, että 1990-luvun huippuhiihtäjillä Björn Dähliellä ja Vladimir Smirnovilla oli hiihtouransa aikana poikkeuksellisen korkeat veroarvot, mikä viittaa dopingin käyttöön.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Vappu ja Marja Live

Vappu ja Marja Live on Vappu Pimiän ja Marja Hintikan juontama keskusteluohjelma, jota lähetettiin suorana kevätkausilla 2019 ja 2020.

Ohjelman ensimmäinen kausi esitettiin helmi-huhtikuussa 2019. Ohjelmaa esitettiin alkukauden ajan samanaikaisesti sekä MTV3 että AVA-kanavilla, mutta kuudennesta jaksosta alkaen jaksojen ensilähetys oli vain MTV3-kanavalla. Toinen kausi esitettiin maalis-toukokuussa 2020.


Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman jaksot mtv-palvelussa

Suomalaiset keskusteluohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
AVA:n televisio-ohjelmat
Luistelijan ensiesiintyminen

Luistelijan ensiesiintyminen () on vuonna 1907 valmistunut ranskalainen mykkäelokuva. Louis Gasnierin ohjaamaa komediaa pidetään Max Linderin keikarihahmon debyyttinä.

Juoni
Max on päättänyt lähteä luistelemaan. Hän vuokraa luistimet, kiinnityttää ne kenkiinsä ja lähtee jäälle. Kokematon luistelija kaatuu kerta toisensa jälkeen, törmäilee muihin ja särkee silinterihattunsa. Arvokkuutensa menettänyt Max viedään pois jäältä ja lopussa hän itkee katkerasti.

Tuotanto ja vastaanotto
Tarinan mukaan ajatus elokuvasta syntyi Pathé Frèresin studion vieressä sijainneen järven jäädyttyä. Paikalle kutsuttiin keikarimaisesti pukeutunut Max Linder, jonka ei tarvinnut edes näytellä, sillä hän ei ollut koskaan luistellut. Yhdeksästä otoksesta koostuva elokuva on puhdasta slapstickiä, mutta sen koomisuutta lisää Linderin keikarihahmo, joka esiintyi nyt ensimmäistä kertaa. Elokuvan tekniikka on vielä hyvin primitiivinen, eikä lähikuvien puuttuminen tee oikeutta Linderin koomikonlahjoille.

Luistelijan ensiesiintyminen ei tehnyt Maxista kerralla suosittua, sillä hänen ohjaajansa Louis Gasnier siirtyi pian Italiaan ja Linder jatkoi sivuosien esittämistä Pathélla. Tie menestykseen avautui vuoden 1909 alussa, jolloin Linderin pahin kilpailija André Deed lähti vuorostaan Italiaan. Linderin kertoman mukaan hänen Luistelijan ensiesiintymisestä saamansa palkkio ei edes korvannut näyttelijän menetyksiä: repeytyneitä housuja, lyttyyn mennyttä silinteriä ja kadonnutta kalvosinnappia.

Elokuvaa esitettiin Suomessa kesäkuussa 1908. Lehti-ilmoituksissa ei vielä mainittu näyttelijän nimeä, mutta Savon Sanomien mukaan kuva oli ”tavattoman naurattava”. Max Linder alkoi tulla tunnetuksi Suomessa syksystä 1909 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Luistelijan ensiesiintyminen Georg Renkenin Max Linder -filmografiassa 
 
 Luistelijan ensiesiintyminen Pathén filmografiassa

Ranskalaiset mykkäelokuvat
Ranskalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1907 ranskalaiset elokuvat
Jimi Heinonen

Jimi Heinonen (s. 1. maaliskuuta 1996) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin Edsbyns IF:ää ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 

Heinonen pelasi jääpallouransa ensimmäiset vuodet Varkaudessa WP-35:n riveissä, mutta siirtyi syksyllä 2014 Helsinkiin Botnia -69:n riveihin. Botniassa hän oli voittamassa Suomen mestaruuden keväällä 2016. Hän oli Bandyliigan runkosarjan maalintekijätilaston kärkikolmikossa niin keväällä 2016 kuin 2017 Kolmen Botnia-kauden jälkeen syksyllä 2017 Heinonen siirtyi Ruotsin Elitserieniin Uppsalan Siriuksen riveihin.,  

Kesällä 2021 Heinonen siirtyi Siriuksesta Edsbyns IF:ään kolmen vuoden sopimuksella.

Maajoukkueura 

Jimi Heinonen pelasi Suomen poikien, nuorten ja alle 23-vuotiaiden edustuksen kautta syksyllä 2016 Suomen maajoukkueeseen ja edelleen kevään 2017 MM-kisajoukkueeseen. Heinonen on ollut Suomen MM-joukkueessa keästä 2017 alaken ja saavuttanut kolme MM-pronssia.

Saavutukset 
Seurajoukkueessa:
 Suomen mestaruus: 2016 (Botnia)
 Ruotsin mestaruus: 2022 (Edsbyns IF)

Maajoukkueessa:
 MM-pronssia: 2017, 2018, 2019
 Poikien Maailmanmestaruus: 2013

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jimi Heinonen Bandysidan-sivustolla 

Elävät henkilöt
Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Jenni Pitko

Jenni Pitko (s. 15. elokuuta 1986 Kemi) on suomalainen vihreiden poliitikko, ensimmäisen kauden kansanedustaja, Vihreän eduskuntaryhmän puheenjohtaja ja kaupunginvaltuutettu Oulussa. 

Hänet valittiin ensimmäistä kertaa Oulun kaupunginvaltuustoon vuonna 2012. Hän on toiminut kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana ja vihreiden valtuustoryhmän puheenjohtajana. Kuntavaaleissa 2017 Jenni Pitko sai yhteensä 1348 ääntä, mikä oli vaaleissa oululaisista vihreistä ehdokkaista eniten. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Pitko tuli valituksi 3614 äänellä Oulun vaalipiiristä eduskuntaan.

Ammatiltaan Jenni Pitko on arkkitehti. Hän on opiskellut Oulun yliopistossa, toiminut Oulun yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana vuonna 2011 ja Oulun yliopiston hallituksen jäsenenä loppuvuonna 2013.

Lähteet 

Nykyiset kansanedustajat
Vihreän liiton poliitikot
Oulun kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Torbjörn Magnusson

Torbjörn Magnusson on ruotsalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Sammon konsernijohtajana vuodesta 2020 lähtien ja Nordean hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2019 lähtien. Koulutukseltaan hän on tekniikan lisensiaatti Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta.

Magnusson toimi Ifin toimitusjohtajana vuosina 2002–2019.

Lähteet 

Ruotsalaiset yritysjohtajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Töölönlahden koulutuskampus

Töölönlahden koulutuskampus on Helsingin pörssissä noteeratun Soprano Oyj:n pääkonttorina toimiva rakennus sekä konsernin koulutuskampus. Koulutuskampus sijaitsee vuonna 1952 valmistuneessa Suomen Sokerin entisessä pääkonttorirakennuksessa. Sopranon lisäksi kampuksella toimii muitakin koulutusalan yrityksiä.

Historia 
Vuonna 1952 Mannerheimintien varteen valmistui Hugo Harmian ja Woldemar Baeckmanin suunnittelema Suomen Sokerin punatiilinen pääkonttorirakennus, jossa Töölönlahden koulutuskampus sijaitsee. Vuosina 1822–1965 toiminut Töölön sokeritehdas oli Helsingin Töölössä, Töölönlahden rannalla sijainnut sokeritehdas. Talolla on pitkä historia ja talossa ovat aikaisemmin toimineet Suomen Sokerin lisäksi Suomen ulkoministeriö, Tieturin koulutuskeskus sekä Containerships Oyj. Suomen Ulkoministeriön tehtävissä toimineen Martti Ahtisaaren neuvotteluhuoneena toiminut mutterinmallinen tila on säilytetty alkuperäisessä muodossa ja kalusteissa. Neuvotteluhuone on museoviraston suojeluksessa ja kalusteet ovat numeroituja.

Rakennuksen julkisivulla sijaitsee ikoninen Viljo Savikurjen sommittelema Sokerityttö. Veistos on realistinen, luonnollista kokoa oleva pronssiveistos, joka esittää koiralle sokeria tarjoavaa tyttöä. Sokeritytön mallina toimi silloin 12-vuotias koululainen Seija Hänninen. Veistoksen matalaan kivijalustaan on kaiverrettu teksti ”SUOMEN SOKERITEOLLISUUS 1756-1956”. Veistos paljastettiin 15.8.1956 Suomen Sokeri Oy:n 200-vuotisjuhlatilaisuudessa. 

Rakennuksen ulkoseinässä on vuonna 1997 paljastettu reliefillä varustettu muistolaatta, jossa kerrotaan suomeksi ja viroksi Viron varapääministerin Jüri Vilmsin kuolleen sokeritehtaan alueella 13. huhtikuuta 1918.

Lähteet 

Taka-Töölö

Kampuksen yritykset 

 Soprano Oyj
Management Institute of Finland MIF Oy
JTO
Fintra
Infor
MIF Tutkinnot
Tieturi Oy
Claned Group Oy Ab
 Jyväskylän Ammattikorkeakoulu
 EduCluster Finland 
 PINO Network
 Fazer Sakkaroosi -ravintola
 Rusanen MicroClean Oy
VaasaETT Ltd Ab Oy

Taka-Töölö
Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Punakot

Punakot (Bartsia) on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 50 lajia. Niiden lisäksi sukuun on kuvattu useita muitakin lajeja, mutta näiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.

Punakot ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, jotka elävät puoliloisina. Ne ovat kasvutavaltaan pystyjä ja niiden varret ovat haarattomia. Lehdet sijaitsevat vastakkain ja ovat ruodittomia, soikeanpuikeita sekä sahalaitaisia. Kukat sijaitsevat lyhyessä tähkämäisessä kukinnossa varren latvassa, joka on usein yksipuoleinen. Tukilehdet ovat ruskeanvioletteja. Verhiöt ovat neliliuskaisia, ja teriöt ovat ruskeanvioletteja. Heteitä on neljä kappaletta. Hedelmä on munanmuotoinen kota.

Suurin osa punakkolajeista kasvaa Etelä-Amerikassa Andien vuoristossa. Suomessa ja Ruotsissa esiintyy vain yksi punakkolaji: pohjanpunakko eli punakko (Bartsia alpina).

Punakkojen (Bartsia) suvun tieteellinen nimi viittaa 1700-luvulla eläneeseen saksalaiseen lääkäriin Johannes Bartschiin.

Lajeja 
 Bartsia adenophylla
 Bartsia alba
 Bartsia alpina – pohjanpunakko eli punakko
 Bartsia australis
 Bartsia crenata
 Bartsia flava
 Bartsia glandulifera
 Bartsia pauciflora
 Bartsia pyricarpa
 Bartsia ramosa
 Bartsia remota
 Bartsia rigida
 Bartsia sericea
 Bartsia serrata
 Bartsia strigosa
 Bartsia tenuis
 Bartsia tricolor
 Bartsia trixago – kirjobellardia

Lähteet 

Näivekasvit
З́

З́ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta З, johon on lisätty perään akuutti tarke. Kirjain on käytössä montenegron kielessä. Se vastaa latinalaista kirjainta Ź.

Kyrilliset kirjaimet
Afrikansilli

Afrikansilli (Ethmalosa fimbriata) on sillien heimoon kuuluva kalalaji.

Ulkonäkö ja koko 
Lajilla on kyljessä lähellä kiduksia musta täplä. Afrikansilli on yleensä noin 25 senttimetrin mittainen. Suurin toistaiseksi tavattu yksilö painoi kilogramman ja oli 46 senttimetrin mittainen.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Afrikansilliä esiintyy Afrikan länsirannikolla Länsi-Saharasta Angolaan. Afrikansilli viihtyy yleensä 0–50 metrin syvyydessä. Se elää meri-, murto- ja makeassa vedessä.

Lähteet 

Sillit
Sömnö

Sömnö on Heikki Kännön vuonna 2018 ilmestynyt romaani. Kännö voitti teoksella Runeberg-palkinnon 2019. Kirjassa on 550 sivua.

Lähteet 

 Aamulehden artikkeli aiheesta

Vuoden 2018 kirjat
Harjukset

Harjukset (Thymallinae) on lohien heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu vain yksi suku joka on harjukset (Thymallus).

Lähteet 

Lohikalat
Gornjak-UGMK Verhnjaja Pyšma

Gornjak Utšaly () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Verhnjaja Pyšmasta, Sverdlovskin alueelta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL:ssä. Seura tekee yhteistyötä KHL:ssä pelaavan Avtomobilist Jekaterinburgin kanssa.

Gornjak perustetiin Utšalyssa, Baskortostanin tasavallassa vuonna 2012 ja joukkue liittyi kaudella 2013–2014 kansalliseen MHL-B-juniorisarjaan. Gornjak voitti sarjan mestaruuden 2016 ja 2017, minkä jälkeen seura liittyi aikuisten VHL-sarjaan. Vuonna 2021 joukkue siirrettiin lähemmäksi KHL-yhteistyöseuraa Avtomobilistia Verhnjaja Pyšman kaupunkiin.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Aleksei Aleksejev 
 Apuvalmentaja: Rustjom Ganejev 
 Apuvalmentaja: Filipp Metljuk 
 Apuvalmentaja: Aleksei Simakov 
 Toimitusjohtaja: Airat Nurgalijev 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

Venäläiset VHL-seurat
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2018

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 olivat 11. UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne pelattiin  Sloveniassa 30. tammikuuta – 10. helmikuuta 2018. Euroopan mestaruuden voitti Portugali, joka kukisti finaalissa jatkoajalla hallitsevan mestarin Espanjan 3-2. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Portugalin Ricardinho.

Turnaus jää historiaan viimeisenä 12 joukkueen turnauksena ja viimeisenä kahden vuoden välein pidettävänä turnauksena. Seuraavat Euroopan-mestaruuskilpailut toteutetaan 16 joukkueen turnauksena ja vasta vuonna 2022 eli neljä vuotta myöhemmin. Tulevaa kisaisäntää ei ole vielä valittu. Turnauksen kisakaupunkina toimi Ljubljana ja kaikki ottelut pelattiin Arena Stokizella.

Otteluohjelma 
Kisoissa pelattiin kolmen joukkueen alkulohkot ja seuraavaksi pudotuspelit. Turnaukseen osallistui yhteensä 12 maata, ja turnauksessa pelattiin yhteensä 20 ottelua; kaksi ottelua jokaisena pelipäivänä.

Tilastoja 
Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Portugalin Ricardinho. Parhaaseen tähdistökentälliseen valittiin seuraavat pelaajat:

Merkkipaaluja 
 Ricardinhosta (POR) tuli turnauksen aikana Euroopan mestaruus-kisojen kautta aikain paras maalintekijä (22 maalia). Eder Lima on samalla listalla kolmantena 17 maalilla.
 Portugalista tuli historian toinen maa, joka on samaan aikaan hallitseva Euroopan Mestari futsalissa ja jalkapallossa. Ainoa toinen tähän saavutukseen yltänyt maa on Espanja (2008-2014 ja 2016).
 Espanja saavutti ensimmäisenä maana 50 lopputurnaus ottelun ja 200 maalin rajapyykit.

Lähteet 

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 2018 urheilu