joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kerttulit

Kerttulit (Parulidae) on suurehko heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina Keski-, Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Kerttulit elävät pääosin puissa, vaikkakin muutama laji viettää aikaansa myös maassa. Suurin osa kerttuleista on hyönteissyöjiä. Monilla koirailla on höyhenpeitteessä paritteluaikana kirkkaita värejä, sillä koiraiden pitää joka vuosi valloittaa naaraat puolelleen. Kaikilla lajeilla ei kuitenkaan ole eroja naaraiden ja koiraiden välillä edes paritteluaikana. Kerttulit ovat pieniä lintuja; pienin lintu, rusoperäkerttuli, on 10,6 cm pitkä ja pisin lintu, laulukerttuli, on 19 cm pitkä. Kerttuleiden munien lukumäärä vaihtelee pohjoisten muuttolintujen yli kuudesta munasta, trooppisten paikkalintujen kahteen munaan.

Kerttuleihin on sijoitettu ennen banaanikerttuli ja vuorikerttuli, mutta nykyään ne kuuluvat omiin heimoihinsa.
Kerttuleihin kuuluu 18 sukua ja 108 lajia.

Suvut ja lajit

Inkakerttulit Myiothlypis

Kultakerttulit Vermivora
 Kultakerttuli Vermivora cyanoptera
 Kultasiipikerttuli Vermivora chrysoptera
 Surukerttuli Vermivora bachmanii

Kruunukerttulit Basileuterus

Liekkikerttulit Oreothlypis
 Liekkikerttuli Oreothlypis gutturalis
 Sirppikerttuli Oreothlypis superciliosa

Loistokerttulit Setophaga

Naamiokerttulit Geothlypis

Rantakerttulit Parkesia
 Purokerttuli Parkesia motacilla
 Rantakerttuli Parkesia noveboracensis

Tulikerttulit Cardellina
 Mustahilkkakerttuli Cardellina rubrifrons
 Sitruunakerttuli Cardellina pusilla
 Ruusukerttuli Cardellina versicolor
 Tulikerttuli Cardellina rubra
 Viirurintakerttuli Cardellina canadensis

Viherkerttulit Leiothlypis

Viuhkakerttulit Myioborus

Lajeja, joilla on oma sukunsa
 Kiipijäkerttuli Mniotilta varia
 Kolokerttuli Protonotaria citrea
 Lymykerttuli Limnothlypis swainsonii
 Rämekerttuli Oporornis agilis
 Saintluciankerttuli Leucopeza semperi
 Tulipääkerttuli Seiurus aurocapilla
 Viheltäjäkerttuli Catharopeza bishopi
 Viirupääkerttuli Helmitheros vermivorum

Lähteet  

Seulonnan keskeiset artikkelit
Espanjan Grand Prix 1979

Espanjan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 1979 Jaraman radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut ranskalainen Patrick Depailler, jolle voitto oli uran toinen ja viimeinen. Ligierille voitto oli kauden kolmas ja viimeinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.14,50
Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.16,44 (kierroksella 72)

Lähteet 

1979
Madridin itsehallintoalueen urheilu
Jeff Stinco

Jean-François "Jeff" Stinco (s. 22. elokuuta 1978) on kanadalainen rockmuusikko, joka tunnetaan parhaiten Simple Plan -yhtyeen kitaristina. Hän syntyi Montréalissa, Québecissä. Vuonna 1999 hän tapasi entiset lukiotoverinsa 
Chuck Comeaun sekä Sébastien Lefebvren. Stinco on esiintynyt myös näyttelijänä muun muassa elokuvassa Nitro (2007).

Kanadalaiset kitaristit
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Dick Groat

Richard Morrow "Dick" Groat (s. 4. marraskuuta 1930 Wilkinsburg, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja koripalloilija. Hän pääsi pitemmälle baseballissa ja tuli vuonna 1960 valituksi National Leaguen "Most Valuable Playeriksi".

Groat oli NL:n viisinkertainen All-Star-pelaaja vuosina 1959–1960 ja 1962–1964. Vuonna 1960 hän oli Lou Gehrigin muistopalkinnon saaja ja NL:n lyöntimestari. 

Groatin ammattilaisjoukkueina olivat viisitoistavuotisen uran aikana:

 Pittsburgh Pirates (1952–1962)
 St. Louis Cardinals (1963–1965)
 Philadelphia Phillies (1966–1967)
 San Francisco Giants (1967)

Koripalloa Groat pelasi ensin Duken yliopistolla, sitten kauden NBA:n Fort Wayne Pistonsissa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset baseballpelaajat
Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Falchion

Falchion on jalkaväen yksiteräinen, viiltoihin ja raskaisiin lyönteihin soveltuva yhden- tai kahdenkäden miekka, joka on juuresta kapeampi ja levenee terän kärkeä kohti. Kärjessä saattoi myös olla pieni ohut pistin. Ylellisimmissä malleissa oli myös väistin ja ponsi, mutta alempiluokkaisten miekassa ei välttämättä ollut kumpaakaan. Tätä miekkatyyppiä käytettiin eniten Skotlannissa ja Irlannissa, mutta sitä on myös esiintynyt muuallakin Euroopassa, kuten Ranskassa. Sitä käytettiin erityisesti 1000–1200-luvuilla. Aseen nimi tulee latinankielen sanasta faux, ’sirppi’. Pituudeltaan falchion on vajaan metrin mittainen ja paino noin kaksi kiloa.

Miekat
David Maust

David Edward "Crazy-Dave" Maust (5. huhtikuuta 1954 – 20. tammikuuta 2006) oli amerikkalainen sarjamurhaaja ja pedofiili jonka kaikki uhrit olivat nuoria poikia. Maustia on uhriensa ja tekotapojensa perusteella verrattu John Wayne Gacyyn.

Nuoruus 

Maust joutui äitinsä hylkäämänä Chicagon valtion mielisairaalaan 9-vuotiaana, jossa hän vietti neljä vuotta ja joutui seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi. Myöhemmin istuessaan vankilassa Maust raiskattiin uudelleen.

David Maust syntyi Connellsvillessä, Pennsylvaniassa vuonna 1954. Hänen vanhempansa olivat George ja Eva Maust. Isä otti avioeron äidistä Davidin ollessa 7-vuotias, ja hän jäi äitinsä hoitoon. George Maust kasvoi sijaiskodissa, koska hänen vanhempansa olivat kuolleet ennen kuin hän täytti 12 vuotta.

David Maust joutui äitinsä pakottamana mielisairaalaan 9-vuotiaana. Äiti väitti että David oli sytyttänyt tuleen veljensä sängyn, ja myöhemmin myös yrittänyt hukuttaa tämän. Davidin äiti kertoi hoitohenkilökunnalle tämän olevan häiriintynyt, psykoottinen, marginaalisesti käyttäytyvä, paljon huomiota kaipaava ja narsistinen. Äiti oli itse viettänyt kuukauden mielisairaalassa Pennsylvaniassa. David Maust itse kertoi myöhemmin että mielisairaala oli täynnä lapsia joiden vanhemmat olivat itse sairaita, eivätkä joko pystyneet tai halunneet huolehtia lapsistaan. David itse tunsi että äitinsä vain jätti hänet sinne.

Äidin mukaan hoitohenkilökunta ei ottanut huomioon sitä mitä hän oli kertonut pojastaan: tämä varasteli, valehteli ja oli muutenkin käytökseltään täysin kontrolloimaton. Äidiltä kysyttiin tarkemmin Davidin huonosta käytöksestä kotilomilla, mutta tämä ei kertonut – sanoi vaan ettei halua poikaansa kotiinsa.

Tosiasiassa Davidilla oli menneisyydessään väkivaltaista käytöstä, hän oli esimerkiksi kuristanut (muttei tappanut) kahta ystäväänsä ilman syytä, ja veljensä muistaa tämän hakanneen oravan pesäpallomailalla kuoliaaksi "huvin vuoksi".

Murhat 

Maustin epäillään syyllistyneen vähintään yhdeksään murhaan (joista viisi on voitu varmistaa), mukaan lukien yksi Saksassa hänen suorittaessaan asepalvelusta; kaksi Texasissa 1980-luvun alkupuolella; kolme Illinoisissa vapauduttuaan vankilasta vuonna 1999; ja kolme Hammondissa, Indianassa missä uhrien ruumiit löydettiin betonilattian alta Maustin asunnosta.

Maust todettiin kyvyttömäksi vastaamaan teoistaan oikeudessa vedoten useisiin mielenterveydellisiin syihin.

Kuolema 

Maust kuoli 51-vuotiaan St. Anthony Medical Center –sairaalassa Crown Pointissa, Indianassa 20. tammikuuta 2006. Maust oli yrittänyt sellissään itsemurhaa hirttäytymällä lakanaan. Hän kuoli 27 tuntia myöhemmin.

Aiheesta muualla 
Serial Killer: David Maust (engl.) - Aikajana David Maustin elämästä.
David Maust: Interview with a serial killer  (engl.) - David Maustin haastattelu.
David Maustin kuva

Yhdysvaltalaiset sarjamurhaajat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1954 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Bruno Kernen

Bruno Kernen (s. 1. heinäkuuta 1972 Thun, Sveitsi) on uransa lopettanut sveitsiläinen alppihiihtäjä.

Kernen voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden vuonna 1997, Italian Sestrieressä. Samoissa MM-kilpailuissa hän oli vielä alppiyhdistetyssä toinen. 1999 Vailin MM-kilpailuissa hän ei selviytynyt mitaleille, mutta St. Moritzin maailmanmestaruuskilpailuissa 2003, hän saavutti pronssimitalin syöksylaskussa ja sijoittui supersuurpujottelussa 8:ksi. Bormion MM-kilpailuista 2005 tulivat syöksyn 5:s sija, ja super-G:n 8:s sija. Uransa viimeisissä arvokisoissa, Åren MM-kilpailuissa 2007, Kernen sijoittui super-G:ssä pronssille.

Kernen saavutti uransa ainoan olympiamitalin Torinon kisojen syöksylaskusta, jossa hän sijoittui pronssille. Samoissa olympialaisissa hän osallistui vielä supersuurpujotteluun, jossa sijoittui 18:ksi. Naganon olympialaisissa Kernen keskeytti syöksylaskussa ja sijoittui super-G:ssä 11:ksi.

Junioreiden MM-kilpailuissa 1991, Kernen voitti alppiyhdistetyn mestaruuden ja saavutti super-G:ssä pronssia.

Urallaan Kernen pystyi kolmeen maailmancupin osakilpailuvoittoon ja oli palkintokorokkeella yhteensä seitsemän kertaa. Hän kärsi urallaan paljon loukkaantumisista ja ilmoitti kesällä 2007 lopettavansa polvivaivan takia.

Osakilpailuvoitot

Lähteet

Kernen Ski-databasen sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla
Bruno Kernenin kotisivut 

Sveitsiläiset alppihiihtäjät
Sveitsiläiset olympiamitalistit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Paul Lansky

Paul Lansky (s. 18. kesäkuuta 1944 New Yorkissa) on elektronisen musiikin säveltäjä, joka on tehnyt musiikkia 1970-luvulta saakka. Hän on George Perlen oppilas, ja itse on nykyään musiikin säveltämisen professori Princetonin yliopistossa, ja häntä pidetään yhtenä elektronisen musiikin pioneerinä.

Radioheadin kappaleessa "Idioteque," yhtyeen vuoden 2000 albumilta Kid A, on huomattava sample Lanskyn nauhalta "Mild und Leise" (1973), joka taas "sämplää" Richard Wagnerin "Tristan und Isoldea". Lansky on kirjoittanut esseen Radioheadista, ja essee löytyy kirjasta The Music and Art of Radiohead, ja myös internetistä .

Lansky on pahamaineisen gangsterin Meyer Lanskyn veljenpoika.

Diskografia
 Smalltalk, 1990
 Homebrew, 1992
 More Than Idle Chatter, 1994
 Fantasies And Tableaux, 1994
 Folk Images, 1995
 Things She Carried, 1997
 Conversation Pieces, 1998
 Ride, 2001
 Alphabet Book, 2002
 Music Box, 2006
 Etudes and Parodies, 2007

Aiheesta muualla
Paul Lanskyn kotisivut Princeton.edu:ssa 
Lyhyt biografia ja kuva 
Artikkeli Lanskysta ja hänen haastattelunsa

Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Willis Reed

Willis Reed Jr. (s. 25. kesäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi New York Knicksissä vuosina 1964–1974. Hänet otettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1982.

Reed oli vuonna 1970 NBA:n "Most Valuable Player". Pelaamisen lopetettuaan hän jatkoi uraansa valmentajana.

Vuonna 1996 NBA valitsi Reedin yhdeksi historiansa viidestäkymmenestä suurimmasta pelaajasta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsingin Juniorijouset

Helsingin Juniorijouset (The Helsinki Strings) on Csaba ja Géza Szilvayn vuonna 1972 perustama jousiorkesteri. Orkesterin viitisenkymmentä soittajaa ovat 10–20 -vuotiaita ja he opiskelevat musiikkia Itä-Helsingin musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa. 

Orkesteri teki ensimmäisen pitkä­soittonsa Scandia-levy­merkille vuonna 1978. Sen jälkeen on yhtyeeltä ilmestynyt useita pitkä­soittoija, niin että niiden yhteis­määrä on nykyisin 40 kappaletta.

Juniorijousten yli 70 televisio-ohjelmasta ”Viuluviikarit Musiikkimaassa” -sarja on vaikuttanut Suomen musiikkikasvatukseen. Helsingin Juniorijousten jäsenistä on kasvanut satoja ammattimuusikoita – kansainvälisen tason solisteja, kamari- ja orkesterimuusikoita, konserttimestareita, kapellimestareita, jousisoiton opettajia ja muita musiikkialan ammattilaisia. Orkesteri on tehnyt noin 50 ulkomaan kiertuetta konsertteineen, muun muassa vuonna 2013 se soitti Wienin filharmonikkojen kultaisessa salissa.

Juniorijousten perustajat (1972) ja pitkäaikaiset johtajat Csaba ja Géza Szilvay siirtyivät eläkkeelle vuonna 2010. Lukuvuoden 2010–2011 Juniorijousia johti Pirkko Simojoki. Syksystä 2011 lähtien orkesteria on johtanut viulutaiteilija ja konserttimestari Jukka Rantamäki.

Diskografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Helsingin Juniorijousten www-sivut 

Roihuvuori
Suomalaiset orkesterit
Helsingin musiikki
Kuuban kommunistinen puolue

Kuuban kommunistinen puolue (, lyh. PCC) on Kuubaa hallitseva puolue. Se perustettiin virallisesti 3. lokakuuta 1965. Puolue on ideologialtaan martilainen ja marxilais-leniniläinen. Sen pääsihteeri on vuodesta 2021 ollut Miguel Díaz-Canel. Puolue julkaisee lehteä Granma.

Puolue perustettiin heinäkuussa 1961, kaksi vuotta sen jälkeen kun Fidel Castro oli valittu maan pääministeriksi. Se perustettiin nimellä Organizaciones Revolucionarias Integradas (ORI) yhdistämällä Castron johtama Movimiento Revolucionario 26 de Julio, Partido Socialista Popular (PSP) ja Directorio Revolucionario 13 de Marzo. 

Maaliskuussa 1962 se sai nimen Kuuban sosialistisen vallankumouksen yhdistynyt puolue (), lyh. PURSC. Lokakuussa 1965 nimeksi tuli Kuuban kommunistinen puolue, jolloin myös keskuskomitea muodostettiin. 

Puolueen ensimmäinen varsinainen kokous järjestettiin Havannassa joulukuussa 1975 ja sen johtava asema kirjattiin helmikuussa 1976 hyväksyttyyn uuteen perustuslakiin. Seuraavat puoluekokoukset on järjestetty 1980, 1986, 1991 ja 1997. Puoluekokous valitsee keskuskomitean, jossa on viidennen kokouksen jälkeen 150 jäsentä. Puolueen pysyvät johtoelimet ovat politbyroo ja sihteeristö. Vuonna 1991 sihteeristöstä luovuttiin ja laajennettuun politbyrooseen nimitettiin parikymmentä jäsentä. Sihteeristö perustettiin kuitenkin uudelleen 2006.

Puolueella on nuorisojärjestö Nuorten kommunistien liitto ().

Aiheesta muualla 

 Kuuban kommunistinen puolue 

Kommunistiset puolueet
Kuuban politiikka
Kunnallisvaalit 1945

Kunnallisvaalit järjestettiin joulukuussa 1945 Suomessa. Äänioikeuttaan käyttäneiden naisten määrä oli ensimmäistä kertaa suurempi kuin miesten. Sosialidemokraatit ja kommunistijohtoiset kansandemokraatit olivat pääsääntöisesti – ensimmäisen ja ainoan kerran – vaaliliitoissa kautta maan. Kunnanvaltuutettujen toimikausi oli säädetty normaalia lyhyemmäksi eli kahdeksi vuodeksi, koska edellisten valtuustojen toimikausi oli toisen maailmansodan seurauksena kestänyt yhdeksän vuotta. Seuraavan vuoden alussa tapahtui seitsemän kuntaliitosta, mm. Helsingin suuri alueliitos. Näissä kunnissa vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.

Tulokset

Lähteet 

Vuoden 1945 vaalit
Kunnallisvaalit
Sergei Karjakin

Sergei Karjakin (, , s. 12. tammikuuta 1990 Simferopol) on venäläinen (alkujaan ukrainalainen) shakinpelaaja. 
 
Karjakinista tuli nuorin shakin suurmestari 12 vuoden ja 7 kuukauden ikäisenä 20. elokuuta 2002. Samana vuonna hän toimi silloisen FIDE:n maailmanmestari Ruslan Ponomarovin avustajana.

Vuonna 2004 Bilbaossa pelattiin kolmen tietokoneen ja kolmen suurmestarin otteluturnaus. Karjakin oli ainoa, joka onnistui voittamaan pelin tietokonetta vastaan. Hänen kukistamansa ohjelma oli nimeltään Deep Junior.

Vuonna 2007 Karjakin pääsi semifinaaleihin FIDE:n maailman cupissa Hanti-Mansijskissa. 

Karjakin voitti vuonna 2009 arvostetun Corus-turnauksen Wijk aan Zeessa useiden huippupelaajien edellä.

Kesäkuussa 2014 Karjakin voitti toistamiseen superturnauksen Norjassa.

Marraskuussa 2016 Karjakin pelasi maailmanmestaruudesta Magnus Carlsenia vastaan mutta hävisi sen niukasti.

Karjakin sai maaliskuussa 2022 FIDE:n langettaman kuuden kuukauden kilpailukiellon, koska hän oli julkisesti tukenut Venäjän aloittamaa Ukrainan sotaa.

Yksityiselämä
Vuonna 2009 Karjakin muutti Venäjälle ja otti Venäjän kansalaisuuden. Samana vuonna hän meni naimisiin naisten kansainvälisen mestarin Kateryna Dolžikovan kanssa. Avioliitto kesti vajaat kolme vuotta ja 2014 Karjakin avioitui Galia Kamalovan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Shakin suurmestarit
Venäläiset shakinpelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Marokon jalkapallomaajoukkue

Marokon jalkapallomaajoukkue on Marokon kuninkaallisen jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Marokkoa kansainvälisissä otteluissa.

Marokko on selviytynyt viisi kertaa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen, mutta vain kerran, Meksikossa 1986 se on selviytynyt ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon. Se on voittanut Afrikan-mestaruuden kerran, vuonna 1976.

Maailmanmestaruuskilpailut 

1930-1958 - Ei osallistunut
1962 - Ei selviytynyt karsinnoista
1966 - Vetäytyi
1970 - 1. kierros
1974-1982 - Ei selviytynyt karsinnoista
1986 - 2. kierros
1990 - Ei selviytynyt karsinnoista
1994 - 1. kierros
1998 - 1. kierros
2002-2014 - Ei selviytynyt karsinnoista
2018 - 1. kierros

Afrikan mestaruuskilpailut

Päävalmentajat

Tilastoja

Parhaat maalintekijät 
Päivitetty 15. toukokuuta 2021:

Eniten otteluita maajoukkueessa 

Päivitetty 17. kesäkuuta 2013:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 Maroc Football 

Jalkapallomaajoukkueet
Marokon jalkapallo
Skidmore, Owings and Merrill

Skidmore, Owings & Merrill (SOM) on yhdysvaltalainen, Chicagossa kotipaikkaansa pitävä arkkitehtitoimisto, joka on suunnitellut useita maailman korkeimmista pilvenpiirtäjistä. Toimiston perustivat vuonna 1936 Louis Skidmore ja Nathaniel Owings; 1939 mukaan liittyi John Merrill. Yritys avasi ensimmäisen toimistonsa New Yorkin kaupunkiin vuonna 1937. SOM on nykyisin yksi maailman suurimmista arkkitehtiyrityksistä, ja se on keskittynyt enimmäkseen korkeatasoisiin liike- ja toimistorakennuksiin. SOM alkoi ensimmäisenä laajamittaisesti käyttää kiiltäviä lasielementtejä pilvenpiirtäjissä.

SOM on suunnitellut muun muassa tällä hetkellä maailman korkeimman rakennuksen, Burj Khalifan Dubaissa, Yhdysvaltojen nykyään korkeimman rakennuksen Willis Towerin sekä New Yorkiin, syyskuun 11. päivän iskuissa tuhoutuneiden World Trade Center -kaksoistornien tilalle nousevan Freedom Towerin.

Merkittäviä rakennuksia 

 John Hancock Center, Chicago, Illinois, Yhdysvallat, 1969
 Willis Tower (aiemmin Sears Tower), Chicago, Illinois, Yhdysvallat, 1973
 Carlton Centre, Johannesburg, Etelä-Afrikka, 1973
 Ninoy Aquinon kansainvälisen lentoaseman 3. terminaali, Manila, Filippiinit, 1997
 Jin Mao Tower, Shanghai, Kiina, 1998
 San Franciscon kansainvälisen lentoaseman ulkomaan terminaali, San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat, 2001
 Ben Gurionin kansainvälisen lentoaseman 3. terminaali, Tel Aviv, Israel, 2004
 7 World Trade Center, syyskuun 11. päivän iskuissa tuhoutuneen WTC7:n tilalle rakennettu uusi rakennus, New York, Yhdysvallat, 2006
 Changin kansainvälisen lentoaseman 3. terminaali, Changi, Singapore, 2007
 Trump International Hotel and Tower, Chicago, Illinois, Yhdysvallat, 2009
 Burj Khalifa, Dubai, Arabiemiirikunnat, 2010
 One World Trade Center, New York, New York, Yhdysvallat, 2014

Rakennukset työn alla 
 Al Hamra Tower, Kuwait City, Kuwait
 Broadgate Tower, Lontoo, Englanti
 Chemsunny Plaza, Peking, Kiina
 Nanjing Greenland Financial Center, Nanjing, Kiina
 Pan Peninsula Towers, Lontoo, Englanti
 Pearl River Tower, Guangzhou, Kiina
 Karlatornet, Göteborg, Ruotsi

Aiheesta muualla 

 www.SOM.com

Suunnittelu- ja konsultointitoimistot
Arkkitehtitoimistot
Genoa CFC

Genoa Cricket and Football Club on genovalainen jalkapalloseura, joka pelaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä.

Genoa on Italian vanhin yhä toimiva jalkapalloseura. Historiallisesti seura lukeutuu Italian menestyksekkäimpiin. Genoa on voittanut yhdeksän Italian-mestaruutta eli scudettoa. Italian cupin seura on voittanut kerran.

Genoan paikallisvastustaja on Sampdoria. Seurojen yhteinen kotistadion on Stadio Luigi Ferraris.

Historia 

Genoan perustivat englantilaiset vuonna 1893 nimellä Genoa Cricket and Athletic Club. Seuran lajeina olivat alun perin kriketti ja yleisurheilu. Vuonna 1899 seuran nimeksi tuli Genoa Cricket and Football Club. Genoa on tosin tunnettu myöhemmin muillakin nimillä. Vuonna 1901 seura otti käyttöön nykyiset punasiniset paidat.

1920-luvulle asti Genoa oli Italian johtava jalkapalloseura. Seura voitti kaikkien aikojen ensimmäisen Italian-mestaruuden vuonna 1898. Viimeisen yhdeksästä mestaruudestaan Genoa voitti vuonna 1924. Ainoan Italian cupin voittonsa seura saavutti vuonna 1937. 1940-luvulle asti Genoa lukeutui Italian huippuseuroihin. Tosin 1930-luvulla seura putosi ensimmäistä kertaa Serie B:hen. 1940-luvun lopulta 1980-luvun alkuun asti Genoa pelasi välillä Serie A:ssa ja välillä Serie B:ssä. 1970-luvulla seura käväisi jopa Serie C:ssä.

Vuonna 1985 liikemies Aldo Spinelli hankki Genoan haltuunsa. Seura nousi Serie A:han vuonna 1989. Vuonna 1991 Genoa sijoittui Serie A:ssa peräti neljänneksi. Seuraavana vuonna seura selviytyi UEFA Cupissa välieriin asti. Vuonna 1995 Genoa putosi jälleen Serie B:hen. Spinelli jätti seuran vuonna 1997. Pahimmillaan Genoa putosi Serie C1:een asti. Vuonna 2007 seura nousi jälleen Serie A:han.

Saavutukset 
Italian-mestaruus (9)
1898, 1899, 1900, 1902, 1903, 1904, 1915, 1923, 1924 
Italian cup (1)
1937

Entisiä pelaajia

Päävalmentajia  
 James Richardson Spensley (1896–1907)
 William Garbutt (1912–1927, 1937–1939 ja 1946–1948)
 Renzo De Vecchi (1927–1930)
 Luigi Simoni (1975–1978, 1980–1984 ja 1987–1988)
 Osvaldo Bagnoli (1990–1992)
 Delio Rossi (1999–2000)
 Roberto Donadoni (2003)
 Luigi De Canio (2004)
 Serse Cosmi (2004–2005)
 Francesco Guidolin (2005)
 Giovanni Vavassori (2005–2006)
 Gian Piero Gasperini (2006–2010)
 Davide Ballardini (2010–2011, 2013)
 Alberto Malesani (2011, 2012)
 Pasquale Marino (2011–2012)
 Luigi De Canio (2012) 
 Luigi Delneri (2012–2013)
 Fabio Liverani (2013)

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran sivusto 

Italialaiset jalkapalloseurat
Genova
Grant Gee

Grant Gee (s. 24. lokakuuta 1964) on englantilainen elokuvaohjaaja, joka asuu tällä hetkellä Brightonissa. Hän syntyi Plymouthissa ja opiskeli maantiedettä Oxfordissa ja Illinoisissa.

Hänet tunnetaan dokumentistaan Meeting People Is Easy (1999), joka kertoo brittiläisestä alternative rock -yhtyeestä Radioheadista. Dokumentti seurasi yhtyettä kiertueellaan kolmannen, erittäin suositun, albuminsa OK Computer (1997) jälkeen. Geen lapsi Alfie Gee syntyi elokuvan kuvaamisen aikana.

Filmografia ohjaajana 
Found Sound (1996, 27 min)
Meeting People Is Easy (1998, 95 min)
"Among Giants" EPK (1998)
(Tel Aviv) City Symphony (2000, 6 min)
400 Anarchists (2002, 20 min)
JC-03 (2003, 30 min)
Don't Crash: The Documentary of the Making of the Movie of the Book of the Radio Series of 'The Hitchhiker's Guide to the Galaxy'" (2005, 68 min)Demon Days: Live at the Manchester Opera House (2005, 70 min) (toinen ohjaaja: David Barnard)Torsion (2005, 18 min)(Mr.) Fred Zentner's Cinema Bookshop Was Here (2005, 10 min)Joy Division (2006, 93 min)

 Musiikkivideot 
 Spooky - "Stereo", Stereo EP (1995)
 Spooky - "Shunt", Shunt EP (1996)
 Spooky - "Fingerbobs", Found Sound (1996)
 Radiohead - "No Surprises", OK Computer (1997)
 Mansun - "Six", Six (1999)
 Blur - "Tender", 13 (1999)
 The Auteurs - "The Rubettes", How I Learned to Love the Bootboys (1999)
 Jean-Louis Murat - "Jim", Mustango (1999)
 Coldplay - "Shiver", Parachutes (2000)
 Badly Drawn Boy - "Another Pearl", The Hour of Bewilderbeast (2000)
 Mansun - "I Can Only Disappoint U", Little Kix (2000)
 Idlewild - "Roseability", 100 Broken Windows (2000)
 Les Innocents - " Le cygne", Les Innocents (2000)
 Les Innocents - "Une vie moins ordinaire", Les Innocents (2000)
 Les Innocents - "Danny Wilde", Les Innocents (2000)
 Mansun - "Electric Man", Little Kix (2000)
 Neil Finn - "Rest of the Day Off", One Nil (2001)
 Stephen Malkmus and the Jicks - "Discretion Grove", Stephen Malkmus (2001)
 Embrace - "Wonder", If You've Never Been (2001)
 Sparklehorse - "Devil's New", It's a Wonderful Life (2001)
 Spooky - "Belong", Belong single (2002)
 Badly Drawn Boy - "You Were Right", Have You Fed The Fish? (2002)
 Suede - "Obsessions", A New Morning (2002)
 The Datsuns - "Harmonic Generator", The Datsuns (2003)
 The Kills - "Fried My Little Brains", Keep on Your Mean Side (2003)
 Zero 7 - "Somersault", When It Falls (2004)
 Nick Cave and the Bad Seeds - "Nature Boy", Abattoir Blues/The Lyre of Orpheus (2004)
 Gorillaz - "White Light", Demon Days: Live at the Manchester Opera House (2006) (toinen ohjaaja: David Barnard)
 Morning Runner - "The Great Escape", Wilderness Is Paradise Now (2006)
 Badly Drawn Boy - "Born in the U.K.", Born in the U.K. (2006)
 Luke Haines - "Off My Rocker at the Art School Bop", Off My Rocker at the Art School Bop'' (2006)

Aiheesta muualla 

Grant Gee Music Video DataBasessa 

Musiikkivideo-ohjaajat
Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Jerusalemin muslimikortteli

Jerusalemin muslimikortteli  (arabiaksi: حارة المسلمين‎; hepreaksi: הרובע המוסלמי‎) on yksi vanhan kaupungin neljästä perinteisestä korttelista. Muslimikortteli, joka rajoittuu idässä Leijonaporttiin, etelässä Temppelivuoreen ja Damaskusporttiin lännessä, on vanhan kaupungin väkiluvultaan suurin kortteli. Via Dolorosa alkaa muslimikorttelista.

Muslimikortteli
CDNA

cDNA eli komplementaarinen DNA on lähetti-RNAsta syntetisoitu yksiketjuinen DNA-molekyyli, josta puuttuvat intronit. cDNA valmistetaan RNAsta käänteisellä transkriptiolla käyttäen apuna käänteiskopioijaentsyymiä. cDNAta käytetään lähinnä RT-PCRssä.

Lähteet

DNA
Belgian Grand Prix 1979

Belgian Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1979 Zolderin radalla Belgiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut eteläafrikkalainen Jody Scheckter. Kilpailun aikana johdossa olivat Patrick Depailler, Jacques Laffite, Alan Jones ja Jody Scheckter.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.21,13
Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.23,09 (kierroksella 63)

Lähteet 

Belgian Grand Prix
Triumph (yhtye)

Triumph on kanadalainen rockyhtye, joka oli suosittu  1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla. Triumph oli useita kertoja ehdolla Juno-palkinnoille, muun muassa Vuoden yhtye -palkinnolle 1979, 1985, 1986 ja 1987. Yhtye perustettiin Torontossa rumpali-laulaja Gil Mooren (s. 1951) ja basisti-kosketinsoittaja-tuottaja Mike Levinen (s. 1949) ) tavattua kitaristi-laulaja-lauluntekijä Rik Emmettin (s. 1953) managerin toimistossa vuonna 1975.

Albumit
 Triumph (1976)  
Rock and Roll Machine (1977) CAN #36 US #185  
‎Just a Game (1979) CAN #19 US #48 kulta
Progressions of Power (1980) CAN #24 US #32
Allied Forces (1981) CAN #13 US #23 Platina
Never Surrender (1983) CAN #34 US #26 kulta
Thunder Seven (1984) CAN #37 US #35 kulta
Stages (Live) (1985) CAN #31 US #51
The Sport of Kings (1986) CAN #51 US #108
Surveillance (1987) CAN #35 US #82
Classics (kokoelma) (1989)) kulta
Edge of Excess  (1993) 
In the Beginning (1993)  Triumph uudelleennimettynä ja re-masteroituna
King Biscuit Flower Hour (In Concert)  (DVD) (Live) (1996)
Live at the US Festival (Live) (2003) 
A Night of Triumph (DVD) (Live) (2004)
Livin' for the Weekend: Anthology (kokoelma) (2005) 
Extended Versions: Triumph (kokoelma) (2006)

Kanadalaiset rockyhtyeet
The Onion Movie

The Onion Movie on yhdysvaltalainen satiirikomediaelokuva, joka julkaistiin suoraan DVD:lle vuonna 2008. Satiirielokuvan ohjasivat Tom Kuntz ja Mike Maguire. Pääosassa näyttelevät muun muassa Steven Seagal ja Len Cariou.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 Elokuvan traileri

Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Bondage Goat Zombie


Bondage Goat Zombie on itävaltalaisen Belphegor -yhtyeen seitsemäs täyspitkä albumi vuodelta 2008. Yhtyeen mukaan osa kappaleista käsittelee kuuluisan Markiisi de Saden kirjoitelmia.

Albumi julkaistiin Nuclear Blastin kautta Euroopassa 11. huhtikuuta, Pohjois-Amerikassa 15. huhtikuuta ja Brasiliassa 18. huhtikuuta. Albumista on saatavilla myös LP ja digipack. Digipackissa on mukana yhtyeen kuvaamaa lisämateriaalia esimerkiksi albumin teosta studiolla, otoksia Bondage Goat Zombie -musiikkivideon kuvauksista, muutama konserttitaltiointi ja faniosasto. 

Albumi nousi kotimaassaan Itävallassa albumilistan sijalle 42. Saksassa albumi debytoi albumilistan sijalla 81.

Kappaleet

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
Belphegorin albumit
Monacon Grand Prix 1979

Monacon Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. toukokuuta 1979 Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti Ferrarilla paalupaikalta startannut Jody Scheckter.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Jody Scheckter – 1.26,45
Nopein kierros: Patrick Depailler – 1.28,82 (kierroksella 69)

Lähteet 

Monacon Grand Prix
Nick Dinsmore

Nick Dinsmore eli Eugene (s. 17. joulukuuta 1975 Jeffersonville, Indiana, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen World Wrestling Entertainmentin painija, joka on entinen World Tag Team -mestari. Hän painaa 103 kg ja on 183 cm pitkä. Hän ei läpäissyt kolmatta huumetestiä, joten WWE purki sopimuksen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Nick Dinsmore Online World of Wrestling -sivustolla
TV.com elämänvaiheet

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Gloria Vanderbilt

Gloria Laura Madeleine Sophie Vanderbilt (20. helmikuuta 1924 – 17. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, vaatesuunnittelija, kuvataiteilija, kirjailija ja julkisuuden henkilö. 

Hän syntyi New Yorkissa tunnettuun Vanderbiltin sukuun. Hänen isänsä kuoli maksakirroosiin Glorian ollessa puolitoistavuotias, ja Glora peri viisi miljoonaa dollaria puoliksi sisarpuolensa kanssa.

Vanderbilt opiskeli Art Students League of New Yorkissa. Televisiojulkkis Anderson Cooper on hänen lapsensa neljännestä avioliitosta kirjailija Wyatt Emory Cooperin kanssa. Aiempia puolisoita olivat kapellimestari Leopold Stokowski ja elokuvaohjaaja Sidney Lumet. Yksi lapsista, Carter Cooper, teki itsemurhan 22. heinäkuuta 1988.

Vanderbilt kuoli kotonaan Manhattanilla 17. kesäkuuta 2019. Hänellä oli todettu mahasyöpä aiemmin kesäkuun alussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  
 Anderson Cooper muistelee äitiään, CNN YouTubessa 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset julkisuuden henkilöt
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Ferencváros

Ferencvárosi Torna Club eli Ferencváros on budapestiläinen urheiluseura. Parhaiten se tunnetaan jalkapalloseurana, joka pelaa Unkarin korkeimmalla sarjatasolla OTP Bank Ligassa.

Ferencváros on Unkarin jalkapallohistorian menestynein seura voitettuaan Unkarin-mestaruuden 30 kertaa ja Unkarin cupin 23 kertaa. Vuonna 1965 seura voitti Messucupin. Vuonna 1995 Ferencváros selviytyi ensimmäisenä unkarilaisseurana Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Mitropa Cupin seura voitti aikanaan kahdesti.

Ferencváros pudotettiin Unkarin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle talousvaikeuksien vuoksi vuonna 2006. Aiemmin seura oli pelannut yhtäjaksoisesti maan korkeimmalla sarjatasolla aina pääsarjan perustamisesta eli vuodesta 1901 lähtien. Paluu pääsarjaan onnistui kaudeksi 2009–2010.

Saavutukset 
Unkarin-mestaruus (33)
1903, 1905, 1907, 1909, 1910, 1911, 1912, 1913, 1926, 1927, 1928, 1932, 1934, 1938, 1940, 1941, 1949, 1963, 1964, 1967, 1968, 1976, 1981, 1992, 1995, 1996, 2001, 2004, 2016, 2019, 2020, 2021, 2022
Unkarin cup (24)
1913, 1922, 1927, 1928, 1933, 1935, 1942, 1943, 1944, 1958, 1972, 1974, 1976, 1978, 1991, 1993, 1994, 1995, 2003, 2004, 2015, 2016, 2017, 2022
Unkarin supercup (6)
1993, 1994, 1995, 2004, 2015, 2016
Messucup (1)
1965
Mitropa Cup (2)
1928, 1937

Kuuluisia pelaajia 
Flórián Albert
László Budai
Zoltán Czibor
Ferenc Deák
Zoltán Gera
Tamás Hajnal
Sándor Kocsis
László Kubala
Krisztián Lisztes
György Sárosi
Imre Schlosser
Tibor Simon
Dániel Tőzsér
Zoltán Varga

Entisiä valmentajia 

  Ricardo Moniz
  Stanko Poklepović
  Serhi Rebrov
  Marijan Vlak

Aiheesta muualla 

Viralliset kotisivut 

Unkarilaiset jalkapalloseurat
Budapestin urheilu
Cycles


Cycles on grindcore-yhtye Rotten Soundin viides albumi. Se julkaistiin 9. tammikuuta 2008 levymerkillä Spinefarm Records.

Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 12. Kappaleista ”Praise the Lord” ja ”Blind” kuvattiin musiikkivideot.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Keijo Niinimaa – laulu
 Mika Aalto – kitara
 Toni Pihlaja – basso
 Sami Latva – rummut

Vierailevat muusikot 
 Juha Yli-koski – soolokitara (kappaleet 3, 9 ja 14)
 Ilari Autio – sello (kappale 18)
 Spellgoth – laulu (kappaleet 2, 5 ja 9)

Tuotanto 
 Janne Saksa – tuottaja, äänittäjä
 Pelle Henricsson – masteroija
 Thomas Boutet – kansikuva
 Thomas Ekström – valokuvat

Arvostelut 
 About.com: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Nyt.fi: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Rotten Soundin albumit
Vuoden 2008 albumit
Janne Saksan tuottamat albumit
Ranskan Grand Prix 1979

Ranskan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. heinäkuuta 1979 Dijonin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Renault'lla paalupaikalta startannut Jean-Pierre Jabouille. Voitto oli ensimmäinen, joka saavutettiin turbomoottorilla.

Kilpailu tunnetaan myös taistelusta, joka käytiin toisesta sijasta Ferrarin Gilles Villeneuven ja Renault'n René Arnouxin välillä. He ohittivat ja ottivat rengaskontaktia toisiinsa useasti viimeisten kierrosten aikana. Taistelua on usein kuvailtu yhdeksi ikimuistoisimmista hetkistä Formula 1-sarjassa. Vaikka Arnoux jäi lopulta kolmanneksi, hän on myöhemmin kuvaillut tapausta yhdeksi parhaista Formula 1- muistoistaan.. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen, jossa kumpikin Williams-tallin autoista ylsi pisteille.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Jean-Pierre Jabouille – 1.07,19
Nopein kierros: René Arnoux – 1.09,16 (kierroksella 71)
Michelin rengasvalmistajan 10. voitto.

Lähteet 

Ranskan Grand Prix
Cerveteri

Cerveteri on kunta Italiassa Latiumin alueella lähellä Roomaa. Kunnassa on vajaat 40 000 asukasta.

Cerveteri tunnettiin alun perin nimellä Caere tai Caere Vetere eli vanha Caere. Cerveteri on tunnettu etruskien haudoista. Necropoli della Banditaccia on etruskien hauta-alue, joka on yhdessä läheisen Tarquinian kanssa hyväksytty Unescon maailmanperintölistalle. Necropoli della Banditaccia on 400 hehtaarin laajuinen, Välimeren seudun laajin nekropoli. Vierailijoita päästetään kymmenen hehtaarin osaan. Alueella on yli tuhat hautakammiota, useimmat niistä etruskeille tyypillisissä hautakummuissa.  

Nekropoli on kehittynyt 900-luvulta eaa. Sitä laajennettiin 600-luvulta eaa. alkaen tarkan suunnitelman mukaan.

Lähteet 
 Nielsen, Marjatta & Kaimio, Jorma & Jarva, Eero: Etruskit. WSOY, 2003. ISBN 951-0-27743-6.

Viitteet

Aiheesta muualla 

http://www.comune.cerveteri.rm.it/
Unesco

 
 

Latiumin kaupungit
Rooman metropolikaupungin kunnat
Etruskit
Åkerblom

Åkerblom on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anne Åkerblom (s. 1960), suomalainen judoka
 Bengt Åkerblom (1967–1995), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Bror Åkerblom (1908–1984), suomalainen kielitieteilijä, paikallishistorioitsija ja professori
 Christian Theodor Oker-Blom, vuoteen 1865 Åkerblom (1822–1900), suomalainen kenraali ja senaattori
 Curt Åkerblom, Orre Christian, suomalainen muusikko
 Hans Åkerblom (1934–2019), suomalainen lastentautien ja pediatrisen endokrinologian erikoislääkäri ja professori
 Iras Åkerblom (1922–2008), suomalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Kristian Åkerblom (K. V. Åkerblom) (1877–1954), kansakoulunopettaja, kouluneuvos, filosofian kunniatohtori ja RKP:n kansanedustaja 1910–1930-luvuilla
 Maria Åkerblom (1898–1981), suomalainen herätysliikkeen johtaja ja unissasaarnaaja
 Matti Åkerblom (1740–1819), suomalainen rakennusmestari ja kirkonrakentaja, tunnetaan muun muassa Angelniemen kirkon rakentajana
 Rudolf Åkerblom (1849–1925), suomalainen taidemaalari
 Viktor Åkerblom, oululainen porvari, Kurimon ruukin omistaja

Katso myös
Villa Åkerblom, huvila Laajalahden rannalla Espoossa
Oker-Blom, sukunimi.
Grönhagen

Grönhagen on ruotsalainen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara on liitetty Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 68. Saksalainen suku on alun perin kotoisin Verdenistä. Gotlannin laamanni Clas Henrik Grönhagen aateloitiin vuonna 1678 ja liitettiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1680 aatelisena sukuna numero 929.

Suvun jäseniä 
 Johan Adolf Grönhagen (1753–1826), everstiluutnantti Porin rykmentissä
 Knut Gustaf Ferdinand Grönhagen (1823–1909), jalkaväenkenraali Venäjän keisarillisessa armeijassa
 Berndt Adolf Grönhagen (1826–1888), suomalainen eversti ja valtiopäivämies, Knut Gustaf Ferdinand Grönhagenin veli
 Karl Grönhagen (1865–1944), suomalainen kapteeni, sanomalehtimies, kustantaja ja taidemaalari, Berndt Adolf Grönhagenin poika
 Yrjö von Grönhagen (1911–2003), suomalainen tietokirjailija, Karl Grönhagenin poika
 Berndt von Grönhagen, suomalainen dokumenttielokuvien tekijä
 Anders Grönhagen (s. 1953), Fredrikstad FK:n valmentaja

Lähteet 

Suomalaiset aatelissuvut
Ruotsin aateli
2007 TU24

{{NÄKYVÄOTSIKKO:2007 TU24}}
2007 TU24 on asteroidi, jonka löysi Catalina Sky Survey -tutkimusryhmä 11. lokakuuta 2007.

Asteroidi kuuluu Apollo-asteroideihin ja se ohitti Maan 29. tammikuuta 2008 noin klo 10.33 Suomen aikaa vain 0,0037 AU:n eli 553 000 kilometrin etäisyydeltä. Tämä vastaa vain 1,4 Kuun ja Maan välimatkaa ja kyseessä onkin lähin tällä hetkellä tunnettu potentiaalisesti vaarallisen asteroidin suorittama Maan lähiohitus ennen vuotta 2027. Se on myös lähin Maan ja asteroidin kohtaaminen vuoden 2006 jälkeen. Ohitukseen ei liittynyt törmäysriskiä. 

Ohituksen aikana asteroidin näennäinen magnitudi kohosi 10,3:een, jolloin se oli havaittavissa jo melko pienelläkin kaukoputkella (noin 7,5 cm läpimitasta ylöspäin). Kohde himmeni loitontuessaan nopeasti.

2007 TU24:n fysikaalisista ominaisuuksista ei tiedetä mitään, mutta sen uskotaan olevan S-tyypin asteroidi. Kohteen kirkkauden ja tyypin perusteella oletetun albedon perustella sen läpimitan arvellaan olevan noin 0,15–0,6 km. Ensimmäisten tutkamittausten perusteella kohde näyttäisi olevan hyvin epäsäännöllisen muotoinen ja sen läpimitaksi arvioidaan noin 250 metriä. Lähiohituksen aikana 2007 TU24:aa oli tarkoitus havaita mm. Goldstonen sekä Arecibon radioteleskoopeilla. Näiden havaintojen perusteella saatettiin saada aikaan kolmiulotteinen kuva asteroidista.

Lähteet 
Asteroid Zooms by Earth  (julkaistu 29.1.)
NASA Scientists Get First Images of Earth Flyby Asteroid  (julkaistu 25.1.)
Near-Earth Asteroid 2007 TU24 to Pass Close to Earth on Jan. 29  (julkaistu 24.1.)
Asteroidin ominaisuudet 
Radan visualisointiappletti NASAn sivuilla 
NASA: Astronomy Picture of the Day 30.1.2008

Apollo-asteroidit
Pekka Haukinen

Pekka Jaakko Juhani Haukinen, kirjoittajanimi Johnny Walker, (14. syyskuuta 1940 Ylivieska – 1. lokakuuta 1966 Huittinen) oli suomalainen kustannusvirkailija, kriitikko ja kirjailija.

Henkilöhistoria
Pekka Haukisen vanhemmat olivat Johannes Konstantin Haukinen ja Elma Eliina Ihalainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1959 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Haukinen oli naimisissa 1959–1964 Päivi Astrid Rannan kanssa ja vuodesta 1966 näyttelijä Eeva-Maija Haukisen kanssa. Haukinen kuoli syksyllä 1966 liikenneonnettomuudessa.

Haukinen näytteli Maunu Kurkvaaran ohjaamissa elokuvissa Rakas (1961), Raportti eli balladi laivatytöistä (1964) ja Kielletty kirja (1965) sekä Aito Mäkisen ohjaamassa elokuvassa Onnelliset leikit (1964). Hän oli Ralf Långbackan ohjaamassa Mainos-tv:lle tehdyssä näytelmäelokuvassa Poikkeus ja sääntö, (1965) käsikirjoittaja, tuottaja ja kuvaaja.

Kirjallinen tuotanto
Haukinen tuli tunnetuksi pakinoistaan, joita hän kirjoitti Ylioppilaslehteen nimimerkillä Johnny Walker, mutta hän julkaisi myös runokokoelman ja kuunnelman, suomensi jännityskirjallisuutta ja toimi teatterikriitikkona.

 Teokset 
 Pihlajanmarjat: Runoja. WSOY 1960
 Hissi, kuunnelma, 1961
 Johnny Walker''. Toimitustyö ja graafinen asu: Erik Wiik. Alkuperäiset Johnny vinjetit Timo Martin. Piirrokset Margho. Ylioppilaslehti 1966

Lähteet 
 Suomen kirjailijat -tietokanta

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Pakinoitsijat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Suomentajat
Suomalaiset näyttelijät
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Avoin sisältö

Avoin sisältö () on sisältöä, joka on avoimesti kenen tahansa saatavilla, hyödynnettävissä, muokattavissa ja jaettavissa mihin tahansa käyttötarkoitukseen, jopa kaupallisesti. Avoin sisältö lisensoidaan avoimella lisenssillä, joka antaa luvan käyttää sisältöä edellä kuvatulla tavalla.

Maailman suurin avoimen sisällön hanke on Wikipedia.

Vapaa sisältö 

Kuten ohjelmistojenkin osalta puhutaan avoimista sekä vapaista ohjelmistoista, voidaan sisältöjenkin osalta puhua avoimesta sekä vapaasta sisällöstä. Nämä ovat toistensa synonyymeja. Termien takana on hieman erilainen näkökulma, arvot ja kulttuuri. Onkin mielipidekysymys, kumpi näistä näkökulmista halutaan tuoda esiin.

Lisenssejä 

 Creative Commons -lisenssit (11 versiota)
 Design Science License
 Free Creations License (katso freecreations.org)
 GNU Free Documentation License
 Open Content License
 Open Directory Project License — jota käyttää Open Directory Project
 Open Gaming License — Open Gaming Foundation:n lisenssi, jonka on kirjoittanut Wizards of the Coast
 Open Publication License — Open Content Projectin käyttämä lisenssi

Katso myös 
 Avoin oppisisältö
 Avoin data
 Avoimuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Openverse, hakukone avoimen sisällön etsimiseen

Avoin sisältö
Jerusalemin taistelu (1917)

Jerusalemin taistelu vuonna 1917 päättyi Jerusalemin valtaukseen osmaneilta, jotka pian Megiddon taistelun jälkeen menettivät Palestiinan briteille. 

Brittien komentaja Edmund Allenby oli voittanut ottomaanit El Mugharin taistelussa kuukautta aiemmin. Molemmat osapuolet välttivät taistelua itse kaupungissa. Britit aloittivat hyökkäyksen kahdeksas päivä ja valtasivat kaupungin seuraavana päivänä.

Ensimmäisen maailmansodan Lähi-idän taistelut
Yhdistyneen kuningaskunnan taistelut
Jerusalemin historia
Osmanien valtakunnan taistelut
1917
J. W. Enqvist (yritys)

J. W. Enqvist Oy oli pääosin Tampereen seudulla vuosina 1875–1965 toiminut metsäteollisuusyritys , jonka perusti tehtailija ja liikemies J. W. Enqvist (1853–1907). Yrityksen toiminta alkoi 1875, ja aluksi se omisti vain Enqvistin isän Johan Reinhold Enqvistin perustaman Santalahdessa sijainneen sahalaitoksen. 1900-luvun alussa yritys omisti jo useita sahoja, paperitehtaan sekä oman laivanvarustamon. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1908. Yrityksellä oli myös Virtain Killinkoskella puuhiomo ja massatehdas vuosina 1911–1954.

J. W. Enqvist Oy perusti vuonna 1914 Tampereen Lielahteen sulfiittiselluloosatehtaan ostettuaan Lielahden kartanon, joka oli kuulunut aikoinaan myös paroni Wilhelm von Nottbeckille. Yhtiö osti vuonna 1916 myös viereisen 1889 perustetun Niemen sahan.

J. W. Enqvist Oy siirtyi G. A. Serlachius Oy:n haltuun yritysostolla vuonna 1965. Serlachius rakennutti Lielahden alueelle vaahtomuovitehtaan 1970 ja aaltopahvitehtaan 1971. Niemen saha suljettiin 1965, ja sulfiittiselluloosan valmistus Lielahdessa päättyi 1985. Metsäteollisuuden tuotantoa jatkoi alueelle perustettu CTMP-kemihierretehdas, joka kuitenkin suljettiin vuonna 2008.

Katso myös
 Suomen paperiteollisuus

Lähteet 
 Sivonen, Pauli (toim.) (2004) Kotkan siipien suojassa - Gösta Serlachiuksen taidesäätiön 70-vuotisjuhlajulkaisu. Mänttä. Gösta Serlachiuksen taidesäätiö.
 Sakari Kestinen: Tehtaiden Tampere (2004)

Viitteet

Suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt
Suomen selluloosatehtaat
Tamperelaiset yritykset
Audi A4

Audi A4 on Audin vuodesta 1994 lähtien valmistama ylemmän keskikokoluokan automalli, joka korvasi Audi 80:n.

Audi A4 B5 (1994–2001) 

Ensimmäisen sukupolven Audi A4 pohjautui samaan B5-pohjalevyyn kuin Volkswagen Passat. Kuten Passatissakin, A4:ssa oli moottori pitkittäin ja voimansiirtovaihtoehtona oli etuveto tai Quattro-neliveto. Moottorivalikoima oli laaja, sisältäen neli- ja kuusisylinterisiä moottoreita kokoluokassa 1,6–2,8 litraa. Yksi suosituimpia moottoreita A4:ssa oli Volkswagen-konsernin 1,9-litrainen turbodiesel.

Urheilumalli S4 julkistettiin vuonna 1998, ja keväällä 2000 seurasi huippumalli RS4.

Vuonna 1999 ensimmäisen sukupolven Audi A4 sai faceliftin. Faceliftissä se sai muun muassa uudet etu- ja takavalot sekä pieniä muutoksia sisätiloihin.

Audi A4 B6 (2001–2005) 

Vuoden 2000 lopulla julkistettiin toisen sukupolven Audi A4, joka pohjautui B6-pohjalevyyn.

Vuonna 2003 toisen sukupolven Audi A4 sai faceliftin. Samana vuonna julkaistiin myös uusi Cabriolet-avoauto, joka vihdoin korvasi vanhentuneen 80-malliin perustuneen avoauton. FSI-tekniikka lisättiin uuteen kaksilitraiseen moottoriin.

Uusi S4-malli julkistettiin vuonna 2003.

Audi A4 B7 (2004–2008) 

Vuonna 2005 esiteltiin kolmannen sukupolven Audi A4 uudella B7-pohjalevyllä. Mallin piirsi italialainen Walter dè’Silva. Audi A6 -mallin 3,0-litrainen turbodieselmoottori esiteltiin myös A4-mallissa, mutta hieman pienitehoisempana kuin A6:n vastaava moottori. Muut muutokset sisälsivät uuden singleframe-etumaskin, uudelleenmuotoillun peräosan, lisävarusteena valinnaiset Bi-Xenon-ajovalot, suuremmat etu- ja takajarrut, uuden kuusivaihteisen Tiptronic-vaihteiston, jousitusmuutoksia ja pieniä uudistuksia sisätiloissa.

Quattro-neliveto oli saatavilla melkein kaikkien moottorien kanssa, 3,0 TDI oli myynnissä ainoastaan Quattrona.

Uusi RS4-malli julkaistiin Euroopassa vuonna 2005. Moottorina siinä oli uusi vapaasti hengittävä 4,2-litrainen 420-hevosvoimainen V8-moottori. Vuonna 2005 esiteltiin myös kaksiovinen Cabriolet.

Audi A4 B8 (2007–2015) 

Neljännen sukupolven Audi A4 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Se perustuu samalle perusrakenteelle keväällä 2007 esitellyn Audi A5:n kanssa. Kooltaan se oli suurempi kuin edellinen sukupolvi. Pienin moottori oli 1,8-litrainen TFSI ja suurin myöhemmin S4-mallissa esitelty 3,0 V6 TFSI. Avant-farmari saapui sedanin rinnalle keväällä 2008.

Audi A4 B9 (2015–) 

Viidennen sukupolven Audi A4 tuli markkinoille vuonna 2015.

Audi A4 B10 (2023?-) 

Täysin uuden Audi A4:n julkistamista odotetaan vuonna 2023.

Lähteet

Aiheesta muualla 

A4
Seulonnan keskeiset artikkelit
D-segmentin autot
Coolio

Coolio (oik. Artis Leon Ivey, Jr., 1. elokuuta 1963 – 28. syyskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan ”Gangsta's Paradise” -kappaleesta.

Coolio oli kotoisin Pennsylvaniasta ja kävi myöhemmin koulua Kalifornian Comptonissa. Coolion ensimmäinen single oli 1980-luvun lopulla julkaistu ”Watcha Gonna Do”, jota soitettiin radiossa kalifornialaisilla hip hop -asemilla. Hän liittyi tämän jälkeen rapyhtye WC and the Maad Circleen ja esiintyi sen vuoden 1991 esikoisalbumilla Ain’t a Damn Thang Changed.

Coolio teki vuonna 1994 sopimuksen levy-yhtiö Tommy Boy Recordsin kanssa ja julkaisi samana vuonna esikoislevynsä It Takes a Thief, joka myi platinaa. Sen suosituin single oli "Fantastic Voyage", joka nousi Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan kolmanneksi. Coolion todellinen läpimurto yleiseen tietoisuuteen oli kappale ”Gangsta’s Paradise”, joka oli mukana vuoden 1995 elokuvassa Levottomat sielut. Coolio teki kappaleen yhtessä gospelmuusikko L.V:n kanssa, ja siihen sämplättiin Stevie Wonderin kappaletta ”Pastime Paradise”. Kappale oli Yhdysvalloissa vuoden myydyin single, ja Coolio sai siitä Grammyn. Kappale julkaistiin myös samannimisellä albumilla.

Coolion kolmas albumi oli vuonna 1997 julkaistu My Soul, jolla oli muun muassa single ”C U When U Get There”. Se ei menestynyt edellisten albumien tavoin, ja sen suosiota heikensivät Coolion yksityiselämän ongelmat. Ensin hänet pidätettiin Saksassa myymälävarkaudesta ja liikkeen omistajan pahoinpitelystä, ja seuraavana vuonna hän sai Kaliforniassa syytteen aseenkantorikoksesta. My Soul myi kultaa, mutta se oli hänen viimeisensä Tommy Boylle. Sen jälkeen hän julkaisi vielä viisi albumia, Coolio.com (2001), El Cool Magnifico (2002), The Return of the Gangsta (2006), Steal Hear (2008) ja From the Bottom 2 the Top' (2009).

Musiikkiuransa aikana ja sen jälkeenkin Coolio oli mukana televisiossa erilaisissa ohjelmissa. Hän sijoittui vuonna 2004 kolmanneksi saksalaisessa televisio-ohjelmassa, jossa etsittiin paluuta tekeviä artisteja. Hän teki muun muassa keittokirjan Cookin’ With Coolio'' ja esiintyi television kokkiohjelmissa. Lisäksi hän näytteli useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.

Albumit 
 1994 – It Takes a Thief
 1995 – Gangsta's Paradise
 1997 – My Soul
 2001 – Fantastic Voyage: The Greatest Hits
 2002 – El Cool Magnifico
 2006 – The Return of the Gangster
 2008 – Steal Hear
 2009 – From the Bottom 2 the Top

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1963 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Valeria Golino

Valeria Golino (s. 22. lokakuuta 1966 Napoli) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi Napolissa kreikkalaiselle äidille ja vietti osan nuoruudestaan Ateenassa.

Golino on saanut parhaan naisnäyttelijän palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla rooleistaan elokuvissa Storia d'Amore (1986) ja Per Amor Vostro (2015). Vuonna 2006 hänelle myönnettiin David di Donatello -elokuvapalkinto, jota edelsi ehdokkuus vuonna 2003.

Golino on näytellyt enimmäkseen italialaisissa elokuvissa. Suuri yleisö tuntee hänet muun muassa Barry Levinsonin Oscar-palkitusta Sademiehestä (1988).

Lähteet

Aiheesta muualla 
  

Italialaiset näyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt