joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ladytron

Ladytron on Liverpoolissa, Englannissa vuonna 1999 perustettu elektropopyhtye. Yhtyeeseen kuuluvat Helen Marnie (laulu, syntetisaattorit), Mira Aroyo (laulu, syntetisaattorit), Daniel Hunt (syntetisaattorit, kitara, laulu) ja Reuben Wu (syntetisaattorit.)

Yhtyeen soundissa yhdistyvät muun muassa elektropop, new wave sekä shoegazing. Yhtye itse kuvaa tyyliään "elektroniseksi popiksi." Jotkut yhtyeen kappaleista, joissa Aroyo laulaa, sisältävät sanoituksia tämän äidinkielellä, bulgariaksi.

Yhtyeen nimi on otettu Roxy Musicin kappaleesta Ladytron. Entisen Roxy Musicin jäsenen Brian Enon mukaan Ladytron on "parasta englantilaista pop-musiikkia."

Historia
Ladytron sai alkunsa vuonna 1999, kun liverpoolilaiset ystävykset Daniel Hunt ja Reuben Wu tapasivat Helen Marnien ja Mira Aroyon. Marnie oli kotoisin Glasgow'sta ja Aroyo Sofiasta. Yhtyeen ensimmäisellä singlellä He Took Her to a Movie laulajana toimi vielä Lisa Eriksson, mutta tämän jälkeen Ladytron muotoutui nykyiseen kokoonpanoonsa. Debyyttialbumin 604 singleistä Playgirl toi yhtyeelle paljon huomiota.

Toinen levy Light & Magic ilmestyi 2002 ja singlet Seventeen, Evil sekä Blue Jeans nousivat pieniksi hiteiksi, varsinkin elektropiireissä. Pitkän kiertueen jälkeen alkoi materiaalin työstäminen kolmannelle albumille. 2005 ilmestynyt albumi sai nimekseen Witching Hour, jolla yhtyeen tyyli muuttui astetta raskaampaan ja synkempään suuntaan edellisten albumien kevyestä elektropopista. Singlet Sugar ja Destroy Everything You Touch nousivat yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden joukkoon. Neljäs studioalbumi Velocifero ilmestyi kesäkuussa 2008.

Tyylilaji
Ladytronin musiikkia voi kuvailla elektroniseksi popmusiikiksi. Yhtye käyttää instrumentteinaan pääasiassa syntetisaattoreita ja on saanut paljon vaikutteita 80-luvun popmusiikista.

Helen Marnie on yhtyeen pääasiallinen laulaja, mutta myös Mira Aroyo laulaa monilla kappaleilla, joista osalla äidinkielellään bulgariaksi.

Ladytron Suomessa
Yhtye on esiintynyt Suomessa kuusi kertaa: Koneisto-festivaaleilla kesällä 2001 sekä huhtikuussa 2007 Nine Inch Nailsin lämmittelijänä Helsingin jäähallissa ja omalla klubikeikallaan Nosturissa. Neljännen vierailunsa yhtye teki Tavastia-klubille joulukuussa 2008.
Viidennen vierailun yhtye teki vuoden 2009 Ruisrockissa ja kuudennen Helsingissä The Circus-klubilla toukokuussa 2011.

Nykyinen kokoonpano 

 Helen Marnie
 Mira Aroyo
 Daniel Hunt
 Reuben Wu

Diskografia 
 604 (2000)
 Light & Magic (2002)
 Softcore Jukebox (2003; kokoelma)
 Witching Hour (2005)
 Extended Play (2006) (tupla-EP)
 Velocifero (2008)
 Best of 00-10 (2011)
 Gravity the Seducer (2011)
 Ladytron (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yhtyeen virallinen kotisivu

Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet
Brittiläiset rockyhtyeet
Brittiläiset synthpop-yhtyeet
Elektro
Metroid Prime Pinball

Metroid Prime Pinball on vuonna 2005 julkaistu Metroid-teemainen flipperipeli Nintendo DS:lle. Metroid Prime Pinball hyödyntää Metroid Primen graafista tyyliä ja tarinallisia elementtejä, ja pelin laudat pohjautuvat Primen kenttiin. Pelin on kehittänyt brittiläinen pelitalo Fuse Games.

Pelaaminen 

Peli on radoiltaan pääosin kuin mikä tahansa flipperi. Normaalista flipperistä poiketen esimerkiksi pelaaja voi ampua, radalla voi vaellella vihollisia ja pallo voi hyppiä seiniä pitkin. Pelin tavoitteena on saada 12 Chozojen artefaktia neljältä eri pöydältä, ja saavuttaa pääsy artefaktitemppeliin tuhoamaan loppuvastus Metroid Prime. Pelin pallo on Metroid-pelien sankari Samus Aran.

Aiheesta muualla 
 Metroid Prime Pinball Nintendo Suomen kotisivuilla
 Metroid Prime Pinball Nintendo.com-sivustolla 

Metroid-pelit
Nintendo DS -pelit
Flipperipelit
Vuoden 2005 videopelit
Kalmah

Kalmah on suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, jolla on levytyssopimus Spinefarm Recordsin kanssa.

Historia 
Kalmahin perustivat Kokon veljekset ja Petri Sankala heidän edellisen yhtyeensä Ancestorin raunioille. Muutaman demon Ancestorissa tehtyään he päättivät koota yhtyeen uudelleen ja nimetä sen Kalmahiksi. 

Uudella kokoonpanolla Antti Kokko, Pekka Kokko, Petri Sankala, Pasi Hiltula ja Altti Veteläinen uusi Kalmah julkaisi demolevyn  Svieri Obraza ja aloitti sitten esikoisalbuminsa tekemisen. Swamplord julkaistiin talvella 2000. Sen suosio yllätti yhtyeen, joka keräsi nopeasti mainetta ja haastatteluja. Kalmahin erikoinen "suometalli" kuitenkin yhdistettiin jostain syystä monesti Children of Bodom -yhtyeeseen. Myöhemmässä vaiheessa nämä "syytökset" katosivat pikkuhiljaa, lopulta kokonaan. 

Yhtyeen kokoonpano muuttui ennen seuraavaa albumia nimeltä They Will Return. Altti (bassokitara) ja Petri (rummut) vaihtuivat Timo Lehtiseen (Catamenia) ja Janne Kusminiin. Melodinen They Will Return keräsi 2002 jälleen suosiota. Kalmahin kolmas albumi Swampsong ilmestyi vuonna 2003. Neljäs albumi The Black Waltz ilmestyi 2006. Tällöin kosketinsoittajaksi oli vaihtunut Marco Sneck. Kalmahin vuonna 2008 julkaistu studioalbumi kantaa nimeä For the Revolution. Uusin albumi 12 Gauge ilmestyi maaliskuussa 2010. Marco Sneckin ilmoitettiin eroavan yhtyeestä syyskuussa 2011.

Yhtyeen maskotiksi kehitetty Suoherra on saanut inspiraatiota Iron Maiden -yhtyeen Eddie-hahmosta.

Jäsenet 

 Antti Kokko – kitara
 Pekka Kokko – laulu, kitara
 Janne Kusmin – rummut
 Timo Lehtinen – basso
 Veli-Matti Kananen – koskettimet

Diskografia 
Studioalbumit
 
 
 
 
 
 
 
 

Demot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kalmahin virallinen sivusto
 
 

 

Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet
Abdelaziz Belkhadem

Abdelaziz Belkhadem () (s. 8. marraskuuta 1945 Aflou, Ranskan Algeria) on algerialainen poliitikko ja maan pääministeri vuosina 2006–2008. Hän oli Algerian parlamentin puhemiehenä 1990–1991 ja maan ulkoministerinä elokuusta 2000 toukokuuhun 2005. Tämän jälkeen presidentti Abdelaziz Bouteflikan läheinen suojatti Belkhadem toimi presidentin henkilökohtaisena edustajana hallituksessa ministerin arvolla, kunnes edellinen pääministeri Ahmed Ouyahia erosi virastaan puolueiden välisten kiistojen seurauksena. Abdelaziz Belkhadem nimitettiin pääministeriksi 24. toukokuuta 2006.

Aiheesta muualla  
 Aljazeeran uutinen pääministerinvaihdoksesta 

Algerian pääministerit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Maahengitys

Maahengitys on prosessi, jossa maaperästä huokuu hiilidioksidia ilmakehään. Se koostuu kahdesta osasta: mikrobit hajoittavat kuollutta orgaanista ainetta (heterotrofinen hengitys), ja kasvien juuret  ja niiden pinnalla elävät mikrobit osallistuvat soluhengitykseen (autotrofinen hengitys).

Metsässä maahengitys kattaa 30-90% ekosysteemin ja ilmakehän välisestä hiilivuosta. Se vaihtelee vuorokauden- ja vuodenaikojen mukaan ja vaihtelee suuresti paikasta toiseen muun muassa humuskerroksen paksuuden ja juurimassan mukaan. Ilman ja varsinkin maaperän lämpötilan nousu sekä ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden kasvu lisäävät maahengitystä-

Lähteet

Viitteet 

Ilmakehä
Ilmastonmuutos
Ugly Kid Joe

Ugly Kid Joe on yhdysvaltalainen vuosina 1989–1997 toiminut hard rock -yhtye, jonka nimi oli parodia Pretty Boy Floydista. Se tuli kuuluisaksi hitistä "Everything about you". Bändi hajosi vuonna 1997, mutta teki paluun kesällä 2010.

Jäsenet 
 Whitfield Crane – laulu (1987–1997, 2010–)
 Klaus Eichstadt – kitara, taustalaulu (1987–1997, 2010–)
 Cordell Crockett – basso, taustalaulu (1991–1997, 2010–)
 Dave Fortman – kitara, taustalaulu (1992–1997, 2010–)
 Shannon Larkin – rummut, perkussiot (1994–1997, 2010–)

Entiset jäsenet 
 Mark Davis – drums, percussionrummut, perkussiot (1990–1993)
 Phil Hilgaertner – basso, taustalaulu (1987–1991)
 Jonathan Spaulding - rummut (1987–1990)
 Eric Phillips - kitara (1987–1990)
 Roger Lahr – kitara, taustalaulu (1991–1992)
 Bob Fernandez – rummut, perkussiot (1994)

Levyillä vierailleet tähdet 
 Carrie Hamilton – piano As Ugly as They Wanna Be (1991 — "Everything About You")
 Stephen Perkins – perkussiot America's Least Wanted (1992)
 Dean Pleasants – kitara America's Least Wanted (1992 — "Same Side")
 Jennifer Barry – taustalaulu America's Least Wanted (1992), taustalaulu Menace To Sobriety (1995), taustalaulu Motel California (1996 — "Would You Like To Be There")
 Rob Halford – taustalaulu America's Least Wanted (1992 — "Goddamn Devil")
 Julia Sweeney – laulu America's Least Wanted (1992 — "Goddamn Devil", "Everything About You")
 Brad Divens – taustalaulu Menace To Sobriety (1995)
 Tom Fletcher – taustalaulu Menace To Sobriety (1995)
 Lemmy – taustalaulu Motel California (1996 — "Little Red Man")
 Angus Cooke – sello Motel California (1996 — "Undertow")
 Tim Wheater – huilu Motel California (1996 — "12 Cents")
 Angelo Moore – saksofoni Stairway to Hell (2012 — "Love Ain't True!")
 "Dirty" Walter A. Kibby II – trumpetti Stairway to Hell (2012 — "Love Ain't True!")
 Sonny Mayo - kitara (2012 Summer European Tour)
 Yael Benzaken - rummut (2012 Summer European Tour)
 Zac Morris - rummut (2012)
 Chris Catalyst - kitara (live in Europe 2016)
 Phil Campbell - kitara Uglier Than They Used Ta Be (2015 - "Under the Bottom", "My Old Man", "Ace of Spades")

Diskografia 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet
1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut ovat suunnistuksen kansainväliset arvokilpailut. Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensi kerran vuonna 1966 ja ne pidettiin joka toinen vuosi vuoteen 2003 saakka (paria poikkeusta lukuun ottamatta), mistä lähtien ne on järjestetty joka vuosi.

Kilpailumatkat 
Alun perin MM-kisoissa oli vain kaksi matkaa: henkilökohtainen kilpailu ja viesti. Vuonna 1991 mukaan otettiin lyhyt matka (n. 25 min) ja vuonna 2001 sprintti. Vuodesta 2014 lähtien kilpaillaan myös sprinttiviestissä, jossa joukkueen muodostavat 2 nais- ja 2 miessuunnistajaa.

Nykyiset kilpailut:
 viesti (kolmen jäsenen joukkueet)
 pitkä matka (aikaisemmin normaalimatka)
 keskimatka (aikaisemmin lyhyt matka)
 sprintti
 sprinttiviesti

Vuonna 2015 kansainvälisen suunnistusliiton ylimääräinen yleiskokous teki päätöksen, jonka mukaan vuodesta 2019 alkaen MM-kisoissa kilpaillaan parittomina vuosina maastomatkoilla ja parillisina vuosina sprinttimatkoilla.

 Vuodesta 2022 alkaen ohjelmaan on kuulunut myös miesten ja naisten pudotussprintti.

Kisapaikkakunnat

Pitkä matka 
Vuoteen 1989 asti nimellä henkilökohtainen kilpailu ja vuosina 1991–2001 normaalikilpailu. Vuodesta 2003 lähtien tätä matkaa on kutsuttu nimellä pitkä matka.

Miehet

Naiset

Lyhyt matka 
Lyhyellä matkalla kilpailtiin vuosina 1991–2001 kunnes se korvattiin keskimatkalla.

Miehet

Naiset

Keskimatka 
Järjestetty vuodesta 2003 lähtien, jolloin korvasi lyhyen matkan.

Miehet

Naiset

Sprintti 
Sprintti järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001.

Miehet

Naiset

Pudotussprintti

Miehet

Naiset

Viesti

Miehet

Naiset

Sprinttiviesti

Lähteet 
 Tulokset kansainvälisen suunnistusliiton sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kansainvälinen suunnistusliitto
Lapuan Sanomat

Lapuan Sanomat on vuonna 1932 perustettu itsenäinen ja puolueeton paikallislehti, joka ilmestyy Lapualla. Lehden päätoimittaja on Tarja Kojola.

Lapuan Sanomat ilmestyy kerran viikossa (ennen vuotta 2020 kaksi kertaa viikossa) ja sen levikki (LT 2017) on 5 916 kpl. Tabloid-kokoinen lehti painetaan I-Print Oy:n sanomalehtipainossa Seinäjoella.

Historiaa 
Lapuan Sanomia julkaisi vuosina 1942–44 Lapuan Aseveliyhdistys. Kun yhdistys piti välirauhansopimuksen seurauksena lakkauttaa, lehti siirtyi kotiseutuyhdistys Lapua-Seuralle. 1960-luvun alussa seura perusti lehtiasioita hoitamaan Lapua Säätiön, joka edelleen julkaisee lehteä. Lapua-Seuran johtokunta toimii Lapua Säätiön valtuuskuntana.

Lehden aiempia päätoimittajia ovat olleet muiden muassa Hannu Risikko ja Juhani Heinola.

Lapuan Sanomat joutui v. 2020 valtakunnallisen mediamylläkän kohteeksi julkaistuaan Instagramissa sinisillä sydänemojeilla varustetun postauksen, jossa Lapuan kaupungin Vuoden kulttuuriteko -palkinnon vastaanottajat poseerasivat sinimustissa, äärioikeistoon liitettävissä vihtoripaidoissa. Päätoimittaja Kojolan mukaan kyseessä ei kuitenkaan ollut äärioikeiston kanssa flirttailu, vaan kyseessä on lapualaisille ja Lapualle tyypillinen kulttuurihistoriaan liitettävä asuste.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lapuan Sanomien kotisivu
 Lapuan Sanomien Facebook-sivu

Suomalaiset paikallislehdet
Lapua
Oulun Purjehdusseura

Oulun Purjehdusseura on perustettu 1881 ja on Oulun vanhin jatkuvasti toiminut urheiluseura. Uleåborgs Tidningen -lehti uutisoi seuran perustamisesta 29. huhtikuuta 1880: "Purjehdusseura on perustettu täällä kaupungissa. Meitä on kehoitettu ilmoittamaan, että yhdistyksen jäsenet ja muut aiheesta kiinnostuneet kokoontuvat niin mieslukuisasti kuin mahdollista Raatin hotelliin lauantaina 1. toukokuuta klo 5 j.pp. päättämään yhdistystä koskevista asioista ym".

Purjehdusseuran ensimmäinen kotisatama sijaitsi Vihreäsaaressa. Vuonna 1972 seura perusti Oulun Merenkävijöiden kanssa yhteisen veneilykeskuksen Hietasaaren Johanssoninrantaan. Vaikka seuran nimi viittaakin purjehtimiseen, niin enemmistö jäsenistön venekannasta on moottoriveneitä. OPS:n ideologiaan kuuluu purjehdus- ja veneilytaitojen edistäminen, junioritoiminnan kehittäminen, merellisen kulttuurin vaaliminen sekä perinteiden kunnioittaminen tulevaisuudenkin tuulissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Oulun Purjehdusseura

Purjehdusseura
Suomalaiset pursiseurat
Michel Chossudovsky

Michel Chossudovsky on taloustieteilijä ja emeritusprofessori Ottawan yliopistossa. Hän on työskennellyt vierailevan professorina ympäri maailmaa, sekä WHO:n, ILO:n ja YL:n alaisissa järjestöissä. Hän on arvostellut myös Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa ja syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen hän on nostanut esille USA:n Al Qaedalle ja Osama bin Ladenille aikoinaan antaman tuen. Chossudovsky on kirjoittanut useita kirjoja, joista osa on julkaistu myös suomeksi, muun muassa ”Köyhyyden globalisointi” ja ”Sota ja globalisaatio”.

Työura 
Chossudovsky on Centre for Research on Globalizationin (CRG) johtaja. Järjestö tutkii muun muassa globalisaatiota ja sen vaikutuksia talouteen ja ihmisoikeuksiin. Hän on myös toiminut vierailevana luennoitsijana Länsi-Euroopan, Latinalaisen Amerikan ja Kaakkois-Aasian maiden yliopistoissa. Hän on myös toiminut eri hallitusten taloudellisena neuvonantajana sekä konsulttina kansainvälisissä järjestöissä, kuten YK:n kehitysyhteistyö verkostossa (UNDP), Afrikan kehityspankissa, Kansainvälisessä työjärjestössä ILO:ssa ja maailman terveysjärjestö WHO:ssa.

Hänen teoksiaan on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle ja hän on kirjoittanut artikkeleja muun muassa Le Monde diplomatiqueen.

Bibliografia 

with Fred Caloren and Paul Gingrich, Is the Canadian Economy Closing Down? (Montreal: Black Rose, 1978) ISBN 0-919618-80-4
Towards Captialist Restoration? Chinese Socialism After Mao (New York: St Martin's, 1986 and London: Macmillan, 1986) ISBN 0-333-38441-5
The Globalisation of Poverty: Impacts of IMF and World Bank Reforms, (Penang: Third World Network, 1997) and (London: Zed, 1997) ISBN 81-85569-34-7 and ISBN 1-85649-402-0
Exporting Apartheid to Sub-Saharan Africa (New Delhi: Madhyam, 1997) ISBN 81-86816-06-2 
'Washington's New World Order Weapons Can Trigger Climate Change', (26. marraskuuta 2000)
Guerres et Mondialisation: A Qui Profite Le 11 Septembre? (Serpent a Plume, 2002) ISBN 2-84261-387-2 
The Globalization of Poverty and the New World Order (Oro, Ontario: Global Outlook, 2003) ISBN 0-9731109-1-0 – Excerpt: 
America's "War on Terrorism" (Pincourt, Quebec: Global Research, 2005) ISBN 0-9737147-1-9

Suomennetut teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
GlobalResearch.ca - Centre for Research on Globalization
Chossudovskyn ajatuksia ilmastonmuutoksesta
Tietoa Chossudovskyn kirjoista
Chossudovskyn ajatuksia Iranin tilanteesta 2005
Chossudovskyn ajatuksia Bosnian sodasta

Kanadalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Kanadalaiset tietokirjailijat
Kehityskriitikot
Kanadalaiset professorit
Salaliittoteoreetikot
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Alister McRae

Alister McRae (s. 20. joulukuuta 1970 Lanark) on skotlantilainen aktiiviuransa lopettanut rallikuljettaja. Hän on ajanut rallin MM-sarjaa muun muassa Hyundain ja Mitsubishin tehdastalleissa ja N-ryhmän MM-sarjassa. Hänen isoveljensä oli maailmanmestari Colin McRae.

Vuosina 2009-2011 Alister McRae ajoi Aasian Tyynenmeren rallisarjaa Protonin tehdaskuljettajana tallikaverinaan Chris Atkinson.  Vuonna 2015 McRae ajoi kuusi osakilpailua Kiinan rallisarjassa BAIC Saab Rally Teamin kuljettajana ja lopetti sen jälkeen aktiiviuransa. Vuodesta 2016 lähtien McRae on ajanut lähinnä näytöskilpailuissa, kuten esimerkiksi Goodwood Rally Showssa.

Aiheesta muualla 
Tuloksia
Tietoa Alister McRaesta

Brittiläiset ralliautoilijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Debatti (lehti)

Debatti on suomalainen verkossa julkaistava itsenäinen mielipidelehti, jota julkaisee Sosialidemokraattiset Opiskelijat (SONK). Debatti siirtyi vuoden 2020 huhtikuussa verkkojulkaisuksi.

Historia

Lehden edeltäjä oli vuosina 1982–1991 ilmestynyt Punakynä. Debatin alkuvuosina lehti ilmestyi keskimäärin kahdesti vuodessa. Vuosituhannen vaihteessa Debatti vakiintui neljästi vuodessa ilmestyväksi sisäisen ja ulkoisen tiedottamisen tarpeita tyydyttäväksi julkaisuksi. Lehti muuttui 2000-luvun puolivälissä järjestölehdestä mielipidelehdeksi. Vuonna 2020 Debatti siirtyi neljästi vuodessa ilmestyvästä printtijulkaisusta verkkojulkaisuksi, jossa juttuja julkaistaan yksitellen. Vanhat lehdet ovat luettavissa Issuu palvelussa. 

Debatti on Kulttuuri- mielipide- ja tiedelehtien liiton jäsen ja SONKin jäsenlehti.

Päätoimittajat ja vastaavat toimittajat
Kalle Virtanen (2020)
Erik Immonen (2017-2018)
Nelli Nurminen (2015-2016)
Tiina Vesa (2014)
Siiri Saastamoinen (2012-2013)
Laura Liski (2011)
Sara Salomaa (2010)
Mikko Laakkonen (2009)
Johannes Erra (2008)
Sonia Meltti (2007)
Eero Ylinentalo (2005–2006)
Inari Juntumaa (2004)
Anu Nummelin (2003)
Katri Söder (2002)
Maija Siiskonen (1997–2000)

Aiheesta muualla
Sosialidemokaattiset opiskelijat – SONK ry
Debatti Kultin sivuilla 

SDP:n lehdet
Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet
Édith Cresson

Édith Cresson (o.s. Campion, s. 27. tammikuuta 1934 Boulogne-Billancourt) on ranskalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1991–1992. Hän oli Ranskan ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa naispääministeri, ja myös lyhytaikaisin pääministeri. Vuonna 1999 hänen toimintansa johti Santerin komission eroon.

Cresson on virkamiehen tytär. Hän valmistui École des hautes études commercialesista, suoritti tohtorin tutkinnon väestötieteessä ja työskenteli tutkijana CFP:llä.

Hän liittyi 1965 Mitterrandin seuraajiin avustamaan presidentinvaalikampanjassa ja liittyi sosialistipuolueeseen 1971. Vuonna 1974 hän pääsi puolueen sihteeristöön vastuullaan nuoriso- ja opiskelija-asiat. Hänet valittiin Thurén pormestariksi vuonna 1977, europarlamenttiin 1979 ja Ranskan kansalliskokoukseen 1981. Vuonna 1983 Cresson valittiin kotikaupunkinsa Châtellerault’n pormestariksi, mitä paikkaa hän piti vuoteen 1997 asti.

Mitterrandin vaalivoiton 1981 jälkeen Cressonista tuli maatalousministeri, missä asemassa hän taisteli maanviljelijöiden ”konservatiivisuutta ja naisvihaa” vastaan joskus jopa väkivaltaisesti. Maatalousministerinä häntä seurasi maanviljelijöiden kanssa rauhan tehnyt Michel Rocard. Cresson siirtyi kauppa- ja turismiministeriöön ja piti useita ministerinasemia hallituksessa. Vuonna 1988 Cressonista tuli eurooppaministeri, mutta hän arvosteli Rocardia hallituksen oikeistolaisuudesta ja jätti hallituksen 1990.

15. toukokuuta 1991 Cresson nimitettiin Ranskan pääministeriksi. Hänen viranhoitoaan ei pidetty onnistuneena, ja se kesti alle vuoden. Cresson korotti sosiaaliturvaa ja arvonlisäveroa, vaikka oli julistanut vastustavansa epäsuoria veroja, eikä löytänyt ratkaisua nuorisotyöttömyyteen. Hän jätti pääministerin aseman 2. huhtikuuta 1992 sosialistien hävittyä paikallisvaalit.

Cresson tunnettiin monista rasistisiksikin leimatuista lausahduksistaan. Hän lausui joka neljännen brittimiehen olevan homoseksuaali ja vertasi japanilaisia muurahaisiin.

Cresson nimitettiin 1995 Jacques Santerin johtamaan Euroopan komissioon, jossa hän oli tiede-, tutkimus-, koulutus- ja nuorisokomissaari. Komissio joutui eroamaan väärinkäytössyytösten vuoksi maaliskuussa 1999. Cresson oli vastuussa Leonardo Da Vinci -ohjelmasta, jonka toteuttamiseen komissiolla ei ollut voimavaroja, joten Cresson palkkasi siihen yksityisen Agenor-yrityksen. Yhtiö järjesti itselleen edullisia sopimuksia, väärensi kuitteja ja palkkasi perheenjäseniä runsaskätisin palkkioin, mistä Cresson ei ilmoittanut komissiolle. Cresson palkkasi myös hammaslääkäriystävänsä AIDS-asiantuntijaksi. Nämä ja muut väärinkäytösepäilyt johtivat 1999 Santerin komission eroon. Cressonia vastaan nostettiin syyte, mutta Brysselin alueoikeus hylkäsi sen vuonna 2004. Euroopan unionin tuomioistuin kuitenkin tuomitsi Cressonin virka-aseman väärinkäytöstä ja tuttaviensa suosimisesta 2006.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Ranskalaiset EU-komissaarit
Ranskalaiset europarlamentaarikot
Ranskan pääministerit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Blessed Ravings

Blessed Ravings on Kyyria-yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi vuodelta 1994. Levy äänitettiin Helsingissä. Tuottajana Kyyria. Levy julkaistiin uudelleen remasteroituna versiona 1998., jolloin levylle lisättiin lähes kaikki Kyyrian siihen mennessä vain singleillä julkaistut kappaleet.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 nimetön piiloraita (virallisesti nimetön, TEOSTO:n mukaan In The Night)

Kokoonpano 
 Ville Tuomi – laulu
 Mig Masta Tanner – kitara
 Nico Etelävuori – basso
 Dick Domestic Blues MF – koskettimet
 Gas Lipstick – rummut

Vierailijat 
 Ile Laaksomaa – saha (kappaleessa "Only Eyes Behind")
 Matti Tegelman – pystybasso (kappaleessa "Anchorite")
 Roope Latvala – kitara (kappaleessa "Winter Winds")

Singlet 

 Only Eyes Behind (1994)
 Skinny Rover (1995)

Muut

Kappale "Only Eyes Behind" julkaistiin myös kokoelmalevyllä Metal Rock Cavalcade 1.

Lähteet 

Vuoden 1994 albumit
Vuoden 1994 esikoisalbumit
Kyyrian albumit
Patrick Tambay

Patrick Tambay (s. 25. kesäkuuta 1949 Pariisi, Ranska), on ranskalainen entinen kilpa-autoilija, mm. Formula 1 -kuljettaja.

Tambay kilpaili F1-sarjassa vuosina 1977–1986. Hän osallistui kaikkiaan 114 osakilpailuun keräten niistä kaksi voittoa, kolme muuta palkintosijaa ja 103 MM-pistettä. Hän ajoi viisi paalupaikkaa ja kaksi kilpailun nopeinta kierrosta.

Tambay joutui kamppailemaan uransa alkuvuodet kilpailukyvyttömissä talleissa, joihin muun muassa McLarenkin tuolloin lukeutui. Hän sai tilaisuutensa dramaattisella tavalla Ferrari-kuljettaja Gilles Villeneuven kuoltua 1982. Ferrari palkkasi Tambayn Villeneuven tilalle ja ajoi Saksan GP:ssä uransa ensimmäiseen voittoon. Kaudella 1983 ranskalainen sijoittui MM-sarjassa neljänneksi 40 pisteellään.

F1-uransa jälkeen Tambay siirtyi urheilupromoottoriksi Sveitsiin, mutta palasi radoille urheiluauton ratissa 1989. Hän sijoittui Jan Lammersin ja Andrew Gilbert-Scottin kanssa neljänneksi Le Mansin 24 tunnin ajossa, ja myöhemmin Tambay ylsi palkintokorokkeelle Pariisi-Dakar-rallissa. Formula 1:ten ja ralliuransa jälkeen Tambay on toiminut autourheilukisojen tv-kommentaattorina sekä Cannesin esikaupungin Le Cannet’n varapormestarina. 

Tambay on Gilles Villeneuven pojan Jacques Villeneuven kummi. Hänen poikansa Adrien Tambay on myös kilpa-autoilija ja on kilpaillut vuodesta 2012 lähtien DTM-sarjassa.

Formula 1 -tulokset

lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja kursivoitu kilpailun nopeinta kierrosta.NC = Kuljettaja ei saanut tulosta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Grandprix.com / Tambay (englanniksi)
 Freeserve.co / Tambay (englanniksi) 
 Grand Prix Racing / Tambay (englanniksi)

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Eettinen kuluttaminen

Eettinen kuluttaminen tarkoittaa tuotteiden tai palveluiden ostamista tiettyjä eettisiä toimintatapoja ja periaatteita noudattavilta yrityksiltä tai yhdistyksiltä. Tähän liittyy epäeettisten tuotteiden ja yritysten boikotointi ja nykyään joillakin kuluttajilla myös epäeettisesti toimiviin valtioihin kytkeytyneiden yritysten boikotointi. Eettiseen kuluttamiseen liittyy olennaisesti myös liiallisen kuluttamisen välttäminen ja tuotteiden huolto, kierrätys tai uudelleenkäyttö.

Eettisyys on subjektiivinen käsite, mutta tarkoittaa tässä yhteydessä sitä, että tuottaja ottaa taloudellisten näkökohtien lisäksi huomioon ympäristölliset (kuten päästöt, eläinkokeet) ja sosiaaliset vaikutuksensa (kuten lapsityövoima, oikeudenmukainen palkkaus). Kuluttaja voi vertailla yritysten eettisyyttä erilaisilla eettisillä indekseillä (kuten DJSI, FTSE4Good) ja tuotteiden eettisyyttä erilaisilla merkeillä (kuten Joutsenmerkki, Ekoenergia-merkki, Reilun kaupan merkki, luomu-merkki).

Katso myös
 Ekoenergia-merkki
 Joutsenmerkki
 Reilu kauppa
 Ympäristömerkintä
 Kulutuskapula

Aiheesta muualla 
Ekoenergia-merkki
Reilu kauppa
WWF Suomi: Vastuullinen elämäntapa
Joutsenmerkki, eli Pohjoismainen ympäristömerkki
EU-kukka, eli Euroopan ympäristömerkki

Kauppapolitiikka
Itäkoski

Itäkosken kylä sijaitsee entisen Kemijoen suurimman kosken, Taivalkosken, itärannalla Keminmaan kunnassa Lapin maakunnassa. Koskeen rakennettiin vesivoimalaitos vuonna 1975. Ennen valjastamista Taivalkoski oli yksi Euroopan parhaista lohen, siian ja nahkiaisen pyyntipaikoista. Itäkosken koulu ja kaupat on lopetettu, mutta kylällä toimii maaseutuhotelli Juopperin Kartano.Muistoksi kalastusajoista Taivalkosken sillan läheisyyteen pystytettiin kuvanveistäjä Teppo Laurinollin Lippomies-patsas vuonna 1988.

Lähteet 

Keminmaan kylät
Antal Doráti

Antal Doráti (9. huhtikuuta 1906 – 13. marraskuuta 1988) oli unkarilaissyntyinen kapellimestari ja säveltäjä.

Doráti syntyi Budapestissa, jossa hänen isänsä soitti viulua orkesterissa. Häntä opettivat Zoltán Kodály, Leo Weiner ja Béla Bartók. Doráti debytoi vuonna 1924 johtamalla Budapestin kuninkaallista oopperaa. 

Doráti teki ensimmäiset levytyksensä Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1947. Doráti teki elämänsä aikana yli 600 levytystä ja kuoli Sveitsissä vuonna 1988.

Dorátin omaelämäkerta julkaistiin vuonna 1979. Vuonna 1983 kuningatar Elisabet II myönsi hänelle Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniamerkin.

Orkesterit 
Doráti toimi seuraavien orkesterien ylikapellimestarina:

 Dallasin sinfoniaorkesteri (1945–1948)
 Minneapolisin sinfoniaorkesteri (1949–1960)
 BBC:n sinfoniaorkesteri (1963–1966)
 Tukholman filharmonikot (1966–1970)
 Kansallinen sinfoniaorkesteri (1970–1977)
 Detroitin sinfoniaorkesteri (1977–1981)
 Kuninkaallinen filharmoninen orkesteri (1975–1979)

Unkarilaiset kapellimestarit
Unkarilaiset säveltäjät
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Marita Lindahl

Marita Lindahl (17. lokakuuta 1938 Helsinki – 21. maaliskuuta 2017) oli suomalainen missi, joka voitti Miss Maailma -kilpailun Lontoossa 14. lokakuuta 1957. Toistaiseksi kukaan muu suomalainen ei ole yltänyt samaan. Marita Lindahl toimi ennen missin uraansa Stockmannin tavaratalossa pedikyristinä. Helsingin Messuhallissa pidetyn Miss Suomi -kilpailun voitto 27. tammikuuta 1957 aloitti hänen menestyksekkään uransa kauneuskuningattarena. 

Samana vuonna Baden-Badenissa pidetyssä Miss Eurooppa -kilpailussa hänet valittiin ensimmäiseksi perintöprinsessaksi ja palkittiin Miss Valokuvauksellisin -palkinnolla. Asiantuntijat sanoivat, että kun vakavan Lindahlin huulilla olisi nähty hymyä, niin voitto olisi ollut hänen. Sen jälkeen hän vapautuikin ja voitti Miss Maailma -kilpailun. Lindahlia verrattiin Monacon ruhtinatar Grace Kellyyn ja heissä olikin paljon samaa. Miss Maailma -kilpailun jälkeen Lindahl matkusti ympäri maailmaa ja teki töitä mm. muotilehti Voguelle. Elokuvarooleja hänelle tarjosivat mm. italialaisohjaajat Federico Fellini ja Luchino Visconti. Lindahlin mielestä hänestä ei kuitenkaan ollut näyttelijäksi ja se olisi ollut hukkaan heitettyä aikaa. Vuonna 1970 Lindahl rakastui silloiseen Yleisradion juontajaan Martti Kirsitiehen ja heidät vihittiin samana vuonna. Seuraavana vuonna heille syntyi poika, ja Martti Kirsitien myöhempi kansainvälinen ura mainonnan parissa vei perheen Englantiin. Sittemmin he olivat asettuneet Oxfordiin.

Lindahl kuoli 21. maaliskuuta 2017 sairauskohtaukseen 78-vuotiaana.

Lähteet

Kirjallisuus
 Uusi Suomi 28.1.1957, s. 7.
 Uusi Suomi 15.10.1957, s. 12.

Viitteet 

Miss Maailma -kilpailun voittajat
Miss Suomi -kilpailun voittajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Britanniansuomalaiset
Fārs

Fārs (, myös muodossa Fars tai Farsistan) on Iranin provinssi, persialaisten kanta-alue, joka on antanut nimensä niin kansalle kuin farsin kielelle. Se sijaitsee Iranin eteläosassa. Provinssi kattaa 122 608 neliökilometriä, joka on 7,53 % Iranin maapinta-alasta.

Seutu tunnettiin muinoin nimellä Pārs tai Persis. Fārsia ovat sen historian aikana hallinneet lukuisat dynastiat, ja sassanidien ja Akemenidien hallitsijasukujen (559–330 eaa.) jäljiltä provinssissa on useita merkittäviä muinaismuistoja, loisteliaita palatseja ja raunioita kuten Aleksanteri Suuren tuhoama Persepolis.

Vuonna 2011 asukkaita oli 4 596 658 (6,12 % Iranin väestöstä), jotka muodostivat 1 251 061 taloutta. Heistä 3 106 732 oli kaupunkilaisia ja 1 475 350 maaseutuasukkaita sekä 14 576 oli vailla pysyvää kotipaikkaa. Provinssin pääkaupunki on runsaan 1,4 miljoonan asukkaan  Šīrāz. 

Maanviljely, petrokemian teollisuus ja turismi ovat alueen tärkeitä elinkeinoja. 

Farsin provinssi muodosti asukasta kohti laskettuna vuonna 2011–2012 (persialainen vuosi 1390) noin 3 478 euron osuuden Iranin bruttokansantuotteesta. Tämä oli selvästi Iranin keskiarvoa (5 054 EUR/vuosi) vähemmän.

Provinssissa oli alkuvuonna 2013 yhteensä 29 aliprovinssitason hallintoaluetta (šahrestan), jotka jakautuivat 84 piirikuntaan (bakhsh). Näissä oli 101 kaupunkia ja 205 alimman aluehallintotason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava:

 Abadeh
 Arsanjan 
 Estahban
 Eqlid
 Bavanat 
 Pasargad 
 Jahrom
 Kharameh
 Khorrambid
 Khonj
 Darab 
 Rostam
 Zarrindasht 
 Sepidan 
 Sarvestan
 Šīraz 
 Farashband
 Fasa 
 Firuzabad 
 Qirokarzin
 Kazerun
 Kavar
 Gerash
 Larestan
 Lamerd
 Marvdasht
 Mamasani
 Mohr
 Neyriz

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin provinssit
Moskovan filharmoninen orkesteri

Moskovan filharmoninen orkesteri on Venäjän pääkaupungissa Moskovassa toimiva sinfoniaorkesteri. Samuil Samosud perusti sen vuonna 1951. Nykyisellä nimellään orkesteri on toiminut vuodesta 1953 lähtien. 

Moskovan filharmonisen orkesterin pitkäaikaisin kapellimestari oli Kiril Kondrašin, jonka johdolla se ensiesitti esimerkiksi Dmitri Šostakovitšin neljännen ja kolmannentoista sinfonian.

Musiikilliset johtajat 
 Samuil Samosud (1951–1957)
 Kiril Kondrašin (1960–1975)
 Dmitri Kitajenko (1976–1990)
 Vasili Sinaiski (1991–1996)
 Mark Ermler (1996–1998)
 Juri Simonov (1998–)

Moskova
Venäläiset sinfoniaorkesterit
Herodes Arkhelaos

Herodes Arkhelaos (23 eaa. – noin 18 jaa.) oli Samarian, Juudean ja Edomin etnarkki vuosina 4 eaa. – 6 jaa. Hänen vanhempansa olivat Herodes Suuri ja Malthake. Herodes Antipas oli hänen veljensä ja Herodes Filippos hänen velipuolensa.

Herodes testamenttasi Juudean pojalleen Arkhelaokselle, vaikka olikin aikaisemmin aikonut jättää sen Antipaalle. Armeija julisti Arkhelaoksen kuninkaaksi, mutta tämä halusi Rooman keisari Augustuksen suostumuksen ennen kuin hän itse julistautuisi kuninkaaksi. Roomassa häntä vastustivat Antipas ja monet muut juutalaiset, mutta vuonna 4 eaa. Augustus nimitti Arkhelaoksen Juudean, Samarian ja Edonin etnarkiksi.

Arkhelaos nai veljensä Aleksanterin lesken Glafyran, vaikka hänen ensimmäinen vaimonsa ja Glafyran toinen mies oli vielä elossa. Juutalaiset syyttivät Arkhelaosta julmuuksista ja Augustus määräsi hänet karkotettavaksi Galliaan. Tämän jälkeen Juudeasta tuli Rooman provinssi.

Aiheesta muualla 
 King Herod Archelaus – Livius.org 

Herodesten hallitsijasuku
Juudan kuninkaat
Juutalaiset Rooman keisarikunnassa
Vuonna 23 eaa. syntyneet
10-luvulla kuolleet
Nána Moúschouri

Ioánna ”Nána” Moúschouri (, kansainvälisesti usein Nana Mouskouri, s. 13. lokakuuta 1934 Chaniá, Kreeta, Kreikka) on kreikkalainen pitkän linjan laulaja, joka asuu Sveitsissä. Hän on levyttänyt tunteellisia lauluja rakkaudesta ja kaipauksesta liki viidenkymmenen vuoden ajan. Hän on ollut myös UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.

Moúschouri on yksi kaikkien aikojen eniten äänitteitä myyneistä naisartisteista. Hänen levyjään on arvioitu myydyn 200–300 miljoonaa kappaletta.

Moúschouri edusti Luxemburgia vuoden 1963 Euroviisuissa laululla "A force de prier", mutta jäi kahdeksannelle sijalle. Vuoden 2006 Euroviisuissa Ateenassa hän aloitti lauluehdokkaiden äänestysajan kääntämällä tiimalasin.

Moúschouri on käynyt esiintymässä Suomessa muutaman kerran, viimeksi vuosina 2000 ja 2005 Finlandia-talossa. Hän teki jäähyväiskiertueen 2005–2008. Vuosina 2013 ja 2014 oli kuitenkin vuorossa vuoden kestävä 80-vuotissyntymäpäiväkiertue "Happy Birthday Tour", esiintymismaina muun muassa Ranska, Belgia, Kanada, Espanja ja Kreikka. Hän julkaisi vuonna 2013 uuden kirjan Itinéraire intime.

Moúschouri on naimisissa tuottajansa André Chapellen kanssa ja hänelle on takanaan yksi eroon päättynyt avioliitto ja kaksi lasta, Héléne ja Nicolas.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset kotisivut 
 Monipuolinen sivusto  
 Fansite Netherlands Nana Mouskouri    (suomeksi)

Kirjallisuutta
 Chanter ma vie (Grasset 1989)
 To ónoma mou eínai Nána (Το όνομα μου είναι Νάνα, Λιβάνη 2006)

Elävät henkilöt
Kreikkalaiset laulajat
Luxemburgin euroviisuedustajat
Vuoden 1963 euroviisuedustajat
Vuonna 1934 syntyneet
Henry Wirz

Henry Wirz (marraskuu 1822–10. marraskuuta 1865) oli Andersonvillen sotavankileirin johtaja Yhdysvaltojen sisällissodan aikana. Wirz syntyi Zürichissä Sveitsissä ja muutti Yhdysvaltoihin 1840-luvun lopulla. Hän asettui lopulta Louisianaan. Wirz oli sotilasarvoltaan kapteeni.

Sisällissodan syttyessä hän liittyi etelävaltioiden armeijaan, ja mm. kävi Euroopassa konfederaation presidentin Jefferson Davisin lähettämänä. Lopulta hänestä tuli vangituille unionin sotilaille tarkoitetun sotavankileirin komentaja Andersonvilleen, Georgiaan. Leirillä menehtyi ainakin 13 000 vankia aliravitsemukseen ja tauteihin. Sodan jälkeen Wirz asetettiin syytteeseen ja hirtettiin Washingtonissa 1865. Hänestä tuli ainoa sisällissodan jälkeen sotarikoksista tuomittu.

Leiristä on tehty myös elokuva nimeltä "Andersonville - kuoleman kenttä". Siinä Wirziä esitti Jan Triska.

Yhdysvaltalaiset rikolliset
Yhdysvaltalaiset sotilaat
Sotarikoksista teloitetut
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1865 kuolleet
Herodes Antipas

Herodes Antipas (lyhennys nimestä Antipatros, 20 eaa. – 39 jaa.) oli Herodes Suuren poika, joka hallitsi kolmasosaa isänsä valtakunnasta. Herodes Suuren kuollessa vuonna 4 eaa. Antipas sai hallittavakseen Galilean ja Peraian. Hänen kaksi veljeään Arkhelaos ja Filippos jakoivat loput valtakunnasta. 

Antipas kukisti heti aluksi kapinan, joka oli puhjennut Herodes Suuren kuoleman jälkeen. Hän jatkoi myös isänsä rakennusohjelmaa ja rakennutti muun muassa Tiberiaan kaupungin, joka oli nimetty keisari Tiberiuksen mukaan. Hän nai Fasaeliin, joka oli Arabia Petrean kuninkaan Aretas IV Filopatriin tytär.   Antipas erosi kuitenkin hänestä ja meni uusiin naimisiin Herodiaan kanssa, joka oli hänen velipuolensa Filippoksen vaimo ja hänen velipuolensa Aristobuloksen tytär. Tästä Antipasta kritisoivat muun muassa Johannes Kastaja ja Josefus. Uuden testamentin mukaan Herodes teloitutti Johannes Kastajan. Vuonna 36 syttyi sota Aretasta vastaan, minkä johdosta Antipas lopulta syrjäytettiin. Lopulta Caligula antoi karkottaa Antipaan Gallian Lugdunum Convenarumiin (nykyisin Saint-Bertrand-de-Comminges) ja antoi hänen hallitsemansa alueet Herodes Agrippalle.

Herodes Antipas kirjallisuudessa ja elokuvissa 
Herodes Antipas esiintyy sivuhenkilönä joissakin Jeesuksen kärsimyshistoriaa käsittelevissä elokuvissa. Tuorein on Mel Gibsonin The Passion of the Christ vuodelta 2004. Lisäksi hän esiintyy  vuonna 1973 Jesus Christ Superstar musikaalin elokuvaversiossa ja vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa The Greatest Story Ever Told. Hänet nähdään myös vuonna 1977 valmistuneessa italialais-brittiläisessä televisiosarjassa Jesus of Nazareth. Elokuvien Herodes Antipas on naismainen, hovinsa naisten ja erityisesti puolisonsa Herodiaan ohjailema ruhtinas. 

Asko Sahlberg julkaisi vuonna 2013 historiallisen romaanin Herodes. Siinä karkoituspaikassaan elelevä vanha tetrarkki muistelee elämänsä kulkua. Häntä vaivaa suurena profeettana pitämänsä Johannes Kastajan kohtalo. Lisäksi hän pohtii hallitsijan asemaa melko pessimistisesti: onko hallitsija vapaa vai onko hänet asemansa vuoksi pakotettu tiettyihin rikoksiin? Kumpi on pelottavampaa: lähestyvä kuolema vai hänen elämänsä elämä? Onko hän sittenkin tehnyt suurimman rikoksen itseään kohtaan?

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Herodes Antipas (tai Herodes) suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)

Herodesten hallitsijasuku
Juudan kuninkaat
Uuden testamentin henkilöt
Talampayan kansallispuisto

Talampayan kansallispuisto on 2 150 km² laajuinen kansallispuisto Argentiinassa La Riojan provinssin keskiosissa. Alue nimettiin kansallispuistoksi vuonna 1997 ja vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintökohteeksi yhdessä Ischigualaston puiston kanssa.

Talampayan perustettiin suojelemaan alueen merkittäviä arkeologisia ja paleontologisia jäännöksiä. Noin 1 500 metriä merenpinnan yläpuolella olevassa puistossa on kauniita maisemia ja tyypillinen vuoristoilmaston eläimistö ja kasvisto.

Puistosta on löytynyt dinosaurusten fossiileita, tosin ei yhtä merkittäviä kuin Ischigualastosta, ja alkuperäisasukkaiden jäänteitä, kuten kalliopiirroksia. Talampayan solassa on näyttäviä kivimuodostelmia, jotka kohoavat 143 m:n korkeuteen. Sola on kapeimmillaan vain kahdeksan metriä leveä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ischigualasto ja Talampayan kansallispuisto UNESCOn sivuilla 
 Travel Planner – Parque Nacional Talampaya  

Argentiinan kansallispuistot
Unescon maailmanperintökohteet Argentiinassa
Ylä-Malmi

Ylä-Malmi () on Malmin peruspiiriin kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä, pääradan ja Malmin rautatieaseman länsipuolella.

Ylä-Malmilla asuu noin 6 600 henkeä (2013) ja työpaikkoja siellä on 4050 (31.12.2003).

Alueella sijaitsee useita päiväkoteja, Malmin ala-asteen koulu, Soinisen koulu ja Malmin yläaste. Lisäksi Ylä-Malmilla sijaitsee Malmin peruspiirin alueen terveysasemana toimiva Malmin sairaala (Talvelantie 6) ja suuren Malmin evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko.

Kuvagalleria

Lähteitä
 Helsinki alueittain (2005). Malmin peruspiirin aluejako ja tilastotietoja.
 Malmin palvelut Opas 2006 

Malmi
Helsingin osa-alueet
Pohjois-Pasila

Pohjois-Pasila () on osa-alue Pasilan kaupunginosassa Helsingissä. Se sijaitsee Hakamäentien pohjoispuolella, pääradan ja Keskuspuiston välissä. Alue kuului Huopalahden kuntaan ennen vuoden 1946 suurta kuntaliitosta.

Ennen vuotta 1949 suuri osa tästä alueesta oli VR:n kaatopaikkana. Vuosina 1949–63 siellä toimi Pasilan kaatopaikka, ja vuodesta 1970 lähtien alueella on ollut VR:n huoltoratapiha, Ilmalan varikko. Lisäksi alueella sijaitsee Posti Groupin pääkonttori, postin lajittelukeskus ja Pohjolan Liikenteen varikko.

Postipuisto 

Alueen länsireunaan, Keskuspuiston rajalle rakennetaan 2020-luvulla kaksi uutta asuntoaluetta, 26 hehtaarin kokoinen Postipuisto ja 17 hehtaarin kokoinen Eteläinen Postipuisto. Eteläisempi Postipuisto sijaitsee Ilmalan rautatieaseman läheisyydessä. Viimeiseksi alueella rakennetaan keskiosat, kun Postin lajittelukeskuksen toiminnot siirtyvät muualle 2030-luvulla. Postipuistosta tulee tehokkaasti rakennettu asuinalue umpikortteleineen. Rakennusten kerrosluku on 5–8. Joukkoliikennettä varten on suunniteltu raitiotien jatkamista Ilmalasta.

Postipuiston pohjoisin osa kuului aikaisemmin Maunulanpuistoon, ja alueella sijaitsi 1970-luvulla rakennettu Metsälän Maaliikennekeskus. Keskukseen sijoittui useita logistiikkayrityksiä, ja sinne rakennettiin rautatieyhteys. Alueella sijainneet logistiikkatoiminnot siirrettiin kuitenkin Vantaalle vuonna 2015, ja Maaliikennekeskus purettiin. Kaupunki siirsi kaupunginosan rajaa 2010-luvulla niin, että alueesta tuli osa Pasilaa.

Katso myös 
 Pasilan kivilinna

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pasila
Helsingin osa-alueet
Alien (Kyyrian albumi)

Alien on Kyyria-yhtyeen toinen albumi vuodelta 1997. Levy äänitettiin Woodhouse Studiossa , Hagenissa, Saksassa 1996. Julkaisupäivämäärä oli 24. helmikuuta 1997, ja tuottajana toimi Kyyria.

Kappaleet

Muut mainittavat
Kappale "P.O.E." on myös julkaistu videona vuonna 2005 "Jyrki Lost Tapes Vol. 2" -kokoelmalla

Singlenä julkaistu kappale "Mind the Light" julkaistiin myös kokoelmalevyllä Metalliliitto 2.

Studiossa yhtye äänitti myös kappaleen Bat Meets the Purple, jonka levy-yhtiö Gun Records julkaisi vuonna 1996 kokoelmalla GUN - Great Unlimited Noises.

Kokoonpano 
 Ville Tuomi – laulu
 Mig Masta Tanner – kitara
 Nico Etelävuori – basso
 Dick Domestic Blues MF – koskettimet
 Gas Lipstick – rummut

Vierailijat 
 Sami Yli-Sirniö – sitar
 Hybrid Children – taustalaulu "juopuneena kuorona"

Singlet 
 Mind the Light (1996)

Lähteet 

Vuoden 1997 albumit
Kyyrian albumit
Valdésin niemimaa

Valdésin niemimaa on niemimaa Atlantin rannikolla Chubutin provinssissa Argentiinassa.

Suurin osa noin 3 625 km² laajuisesta niemimaasta on hedelmätöntä maata. Alueella on kuitenkin myös muutamia suolajärviä, joista suurin sijaitsee 40 metriä merenpinnan alapuolella.

Valdésin niemimaa on merkittävä luonnonsuojelualue ja se on listattu UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Valinta tapahtui vuonna 1999. Rannikolla asuu merinisäkkäitä, kuten korvahylkeitä ja merinorsuja. Etelänmustavalaita löytyy Golfo Nuevolta ja Golfo San Josélta, jotka ovat suojellut merialueet niemimaan ja mantereen välissä. Nämä hetulavalaat tulevat alueelle toukokuun ja joulukuun välisenä aikana parittelemaan ja synnyttämään, koska lahtien vesi on tyynempää ja lämpimämpää kuin avomerellä.

Niemimaan sisäosassa elää nanduja, guanakoja ja maroja. Lintuja edustaa alueella ainakin 181 lajia, joista 66 on muuttolintuja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Valdésin niemimaa UNESCOn sivuilla 
Birding Trip Report – Peninsula Valdez 
Valaiden katselua Valdésin niemimaalla  

Argentiinan maantiede
Niemimaat
Unescon maailmanperintökohteet Argentiinassa
Inner Wellness

Inner Wellness on Kyyria-yhtyeen kolmas ja viimeinen studio-albumi vuodelta 1998. Levy äänitettiin Hyde Street Studiossa San Franciscossa Yhdysvalloissa ja San Rafaelissa Alfa & Omega Studiossa marraskuu 1997 ja tammikuu 1998 välillä. Tuottajana toimi Bernd Burgdorf joka on tuottanut ja äänittänyt artisteja kuten muun muassa Tom Waits, Green Day, Hilary Duff, Enrique Iglesias, Sara Paxton, ja Kelly Osbourne.

”Jesus Döner” -kappale on viittaus etelähelsinkiläiseen, Isolla Roobertinkadulla sijaitsevaan Tuomas-grilliin. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka Heiner Timm on ohjannut nimellä Tim Luna ja tuottanut Cut and Run -yhtiö. Kappaleesta ”Gift” on myös remix-versio.

”Stretcher” ei ole levyn viimeinen kappale, vaan viiden minuutin hiljaisuuden jälkeen seuraa vielä ”Agartha”. Kappaleen nimeä ei ole painettu levyn kanteen, joten se on piiloraita. Se mainitaan kuitenkin yhtyeen virallisilla kotisivuilla.

Kappaleet

Piiloraita
Kappale Stretcher on pituudeltaan 5:54, ja tämä on myös merkitty levyn kanteen. Kappale Agartha, levyllä piiloraita viiden minuutin hiljaisuuden jälkeen, on pituudeltaan 3:58. Kappaletta ei ole levyllä merkitty erilliseksi kappaleeksi, mutta verkkokaupoista ostettuna kappaleen pituus annetaan tänä.

Singlet 
 Jesus D%C3%B6ner (1998)

Kokoonpano 
 Ville Tuomi – laulu
 Mig Masta Tanner – kitara
 Niclas Etelävuori – basso
 Dick Domestic Blues MF – koskettimet
 Gas Lipstick – rummut

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Kyyrian albumit
FC Basel

FC Basel, lyhyesti FCB, on sveitsiläinen jalkapalloseura Baselin kaupungista. Seura perustettiin vuonna 1893. Seura menestyi hyvin 1960- ja 1970-luvuilla voittamalla seitsemän liigamestaruutta. 1980-luku on oli Baselille heikko ja se joutui pelaamaan myös Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seura palasi korkeimmalle sarjatasolle vuonna 1994. 

Uusi vuosituhat on ollut seuralle hyvä. Vuonna 2001 Basel muutti uudelle 33 343 paikkaiselle St. Jakob-Parkille. Vuonna 2002 Basel voitti tuplan, sekä Sveitsin liigan että cupin. Seuraavalla kaudella FCB oli ensimmäinen  Mestareiden liigassa pelannut sveitsiläisseura. Basel jatkoi menestystään kotimaassa voittaen Sveitsin cupin vuonna 2003 ja Sveitsin liigan vuosina 2004 ja 2005. Kaudella 2005–2006 Basel selvisi UEFA Cupin puolivälieriin. Basel oli samana vuonna pitkään kiinni mestaruudessa, mutta menetti sen katkerasti. Kauden viimeisessä ottelussa, jossa joukkueelle olisi riittänyt tasapeli, se hävisi yliajalla tehdyllä maalilla FC Zürichille, joka voitti mestaruuden. Samalla katkesi Baselin historiallinen kotipeliennätys, 52 perättäistä tappiotonta ottelua. 

Basel on kannatukseltaan Sveitsin suosituin seura. Sen yleisökeskiarvo on kirkkaasti Sveitsin liigan suurin, noin 21 000. Seuran kannattajat ovat myös matkustaneet varsin suurilukuisina vierasotteluihin niin Sveitsiin kuin muualle Eurooppaan.

Saavutukset 
Sveitsin mestaruus (20): 1953, 1967, 1969, 1970, 1972, 1973, 1977, 1980, 2002, 2004, 2005, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
Sveitsin cup (12): 1933, 1947, 1963, 1967, 1975, 2002, 2003, 2007, 2008, 2010, 2012, 2017
Sveitsin liigacup: 1973
Coppa delle Alpi (3): 1969, 1970, 1981

Entisiä valmentajia 

  Jörg Berger
  Thorsten Fink
  Urs Fischer
  Christian Gross
  Marcel Koller
  Paulo Sousa
  Rudi Strittich
  Heiko Vogel
  Raphael Wicky
  Murat Yakin

Basel
Baselin urheilu
Esko Kilpiö

Esko Kilpiö (9. lokakuuta 1936 – tammikuu 2004) oli ruotsinsuomalainen näyttelijä. 

Kilpiö syntyi Helsingissä, mutta talvisodan aikana hänet lähetettiin sotalapsena Dala-Järnaan Ruotsiin. Sodan jälkeen hänen äitinsäkin muutti Ruotsiin. Kilpiö opiskeli mainontaa, mutta joitakin vuosia alalla työskenneltyään hän päätti toteuttaa intohimoaan teatteriin ja ryhtyi näyttelijäksi.

1960-luvulla Kilpiö näytteli muun muassa Riksteaternissa ja Tukholman kaupunginteatterissa. 1960- ja 1970-lukujen taitteessa hän siirtyi Norrköpingin Östgötateaterniin, jonka riveissä hän näytteli 1990-luvun lopulle saakka. Hän oli aktiivinen myös teatterialan ammattiyhdistysliikkeessä.

Kilpiö kuoli Tukholmassa 67-vuotiaana tammikuussa 2004.

Valikoitu filmografia
Tule sänkyyni 1968
Lykkeland 1984
Tre kärlekar 1991
Varustamo 1997
Anna Holt - poliisi (TV-sarjan vierailuosa) 1999

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Esko Kilpiö Svensk Filmdatabasissa. 

Ruotsalaiset näyttelijät
Suomalaiset näyttelijät
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet