HMHS Britannic

HMHS Britannic oli White Star Line -varustamon RMS Olympicin ja RMS Titanicin sisaralus, joka laskettiin vesille vuonna 1914. Laivan nimen on sanottu pitäneen olla alun perin Gigantic, mutta Titanicin onnettomuuden jälkeen nimi vaihdettiin, sillä varustamon arvellaan pitäneen aiottua nimeä liian uhmakkaana. Britannic valittiin laivan nimeksi oletettavasti ensimmäisen maailmansodan edellä vallinneen isänmaallisuuden vuoksi. Laiva upposi ajettuaan merimiinaan vuonna 1916 Kreikan rannikolla toimiessaan sairaalalaivana.

Historia

Uudet laivat 
Vuonna 1907 White Star Linen pääjohtaja J. Bruce Ismay ja Belfastissa sijaitsevan Harland & Wolff -telakan puheenjohtaja lordi Pirrie päättivät rakentaa kolme linjalaivaa, jotka kokonsa, ylellisyytensä ja turvallisuutensa puolesta kilpailisivat Cunard Linen Lusitanian ja Mauretanian kanssa, mutta olisivat hitaampia. Joidenkin väitteiden mukaan Britannicin nimeksi piti tulla Gigantic, mutta varustamo kiisti kaavailleensa nimeä.

Rakentaminen 
Britannic oli hyvin samantyylinen kuin sisaraluksensa Olympic ja Titanic. White Star Line tilasi aluksen Harland and Wolffilta Belfastista. Laivan köli laskettiin 30. marraskuuta 1911 samassa altaassa kuin Olympic telakkanumerolla 433, ja alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1914.

Britannicilla oli 29 kivihiilikattilaa, jotka tuottivat höyryä kahdelle nelisylinteriselle mäntähöyrykoneelle ja yhdelle matalapaineiselle Parsons-turbiinille. Aluksella oli neljä savupiippua, joista yksi oli ilmastointihormi, joka ulkonäkösyistä rakennettiin savupiipun näköiseksi. Britannicin oli tarkoitus kuljettaa noin 3 200 matkustajaa ja miehistön jäsentä. Sillä oli kolme eri luokkaa. Lisäksi kuusi Britannicin viidestätoista vesitiiviistä laipioista korotettiin B-kannelle asti, jotta ne voisivat estää veden virtaamisen koko alukseen. Se oli hieman pidempi kuin sisaraluksensa Olympic ja Titanic. 

Ennen valmistumistaan valtamerialukseksi se pakko-otettiin 13. marraskuuta 1915 ensimmäiseen maailmansotaan, jossa se toimi sairaalalaivana (HMHS eli His Majesty’s Hospital Ship) Välimerellä. Tällöin aluksen sisustus purettiin kaikessa kiireessä, joskin esimerkiksi ensimmäisen luokan pääportaikon lasikupoli ja porraskaiteet jätettiin paikoilleen, mutta seinäpanelointi purettiin ja myytiin huutokaupassa aluksen upottua.

Titanicin uppoamisen jälkeiset muutokset 

Titanicin upottua ja ennen Britannicin vesillelaskua alukseen tehtiin muutoksia, joihin kuului sen rungon tekeminen 29 metriä leveäksi, joka oli kaksi jalkaa eli noin 60 senttimetriä leveämpi kuin sisaraluksilla. Lisäksi laivaan lisättiin yksi turbiini lisää, jonka takia aluksen koneteho oli noin 13 000 kW korkeampi. Aluksen rungon muotoilu muuttui siten, että se ei olisi niin herkkä muun muassa jäävuorille. Alukseen asennettiin enemmän pelastusveneitä, niitä oli yhteensä noin 48.

Ensimmäinen palvelus 
Kun Gallipolin taistelun uhreja alkoi tulla enemmän, tuli tarve muuttaa suurin osa linjalaivoista sairaalalaivoiksi. Hallitus päätti pakko-ottaa Britannicin sairaalalaivaksi 15. marraskuuta 1915, koska aluksessa oli sopivia tiloja haavoittuneille. Alus maalattiin valkoiseksi, lisäksi sen kylkeen maalattiin vihreä raita ja suuret punaiset ristit. White Starin pääkonttorissa Liverpoolissa päätettiin 12. joulukuuta, että aluksen kapteeniksi tulisi varustamon kokeneimpiin kapteeneihin kuulunut Charles A. Bartlett, joka oli toiminut myös aluksen rakennustöiden valvojana.

Alus muutettiin siten, että se kykeni kuljettamaan 3 300 haavoittunutta ja lääkintähenkilökunnan, johon kuului 52 lääkäriä, 101 sairaanhoitajaa ja 336 apuhoitajaa, sekä 675 hengen miehistön. Hyttejä aluksella oli haavoittuneille 2 034. Ensimmäisen palveluksen päätyttyä 6. kesäkuuta 1916 Britannic palasi Belfastiin, jossa sitä alettiin muuttamaan takaisin matkustajalaivaksi. Britannian hallitus maksoi White Star Line yhtiölle 75 000 puntaa korvaamaan muutoksen takaisin matkustajalaivaksi. Muutos kesti useita kuukausia, ennen kuin se keskeytettiin, kun alus kutsuttiin takaisin palvelukseen sairaalalaivana.

Toinen palvelus 
Britannian amiraliteetti kutsui Britannicin takaisin palvelukseen sairaalalaivana 26. elokuuta 1916, ja alus palasi Välimerelle neljättä matkaa varten 24. syyskuuta samana vuonna. 29. syyskuuta matkalla Napoliin Britannic joutui voimakkaaseen myrskyyn, josta Britannic pääsi läpi ilman vahinkoja. Britannic lähti takaisin Southamptoniin 9. lokakuuta. Tämän jälkeen Britannic teki viidennen matkansa, ja saapui Mudrosiin miehistön keskuudessa levinneen elintarvikeperäisen sairauden takia. Britannicilla seurattiin tiettyä rutiinia. Kello kuudelta aamulla potilaat herätettiin ja tilat siivottiin. Aamiainen tarjoiltiin klo 6.30, sitten kapteeni tarkasti koko aluksen. Lounas tarjoillaan klo 12.30 ja tee klo 16.30. Potilaita hoidettiin aterioiden välillä ja ne, jotka halusivat mennä kävelylle pystyivät tekemään niin. Klo 20.30 potilaat menivät nukkumaan ja kapteeni teki vielä yhden tarkastuskäynnin.

Uppoaminen 

Tiistaina 21. marraskuuta 1916 kello 8.12 aamulla Britannicin kulkiessa Kéan ja Makrónisoksen saarten välisessä Kéansalmessa Kreikan vesillä laivaa ravisutti voimakas räjähdys, joka repi sen kylkeen ammottavan aukon. Alus upposi 55 minuutissa. Aluksen päällikkö Charles Alfred Bartlett yritti viimeisenä keinona ajaa laivan matalikolle siinä kuitenkaan onnistumatta. Koneiden pysäyttämättä jättäminen johti ihmishenkien menetyksiin. Britannicilla olleista 1 300 henkilöstä vain 30 sai surmansa, hekin pelastusveneissä, jotka joutuivat laivan potkurin runtelemiksi. Sairaanhoitaja Violet Jessop työskenteli molemmilla laivoilla näiden upotessa ja selvisi hengissä kummallakin kerralla. Hän oli työskennellyt myös Olympicilla tämän törmätessä risteilijä HMS Hawken kanssa vuonna 1911.

Britannicin hylkyä tutkittaessa huomattiin, että aluksen keula oli katkennut. Tämä viittasi siihen, että laivalla oli sattunut toinenkin räjähdys. Miina oli lämmittäjien mukaan räjähtänyt paapuurin puolella. Tutkijat huomasivat myös, että yksi Britannicin repeämän viereisistä höyrykoneista oli räjähtänyt. Tutkijat löysivät hajonneen koneen vierestä paljon hiiltä, joka kokeiden mukaan oli räjähtänyt. Tämä saattaisi viitata siihen, että laivalla oli tapahtunut hiilipölyräjähdys.

Uppoamisen kulku 
Räjähdyksen tapahduttua kello 8.12, sen tekemä vaurio oli osastojen 2 ja 3 välissä. Kuusi osastoa, keulapiikki, osastot 1, 2 ja 3 ja kattilahuoneet 5 ja 6 olivat veden vallassa. Kapteeni Bartlett antoi käskyn sulkea vesitiiviit ovet, valmistella pelastusveneet ja lähettää hätäsignaali. Räjähdys oli kuitenkin vaurioittanut antennia niin, että lennätin pystyi vain lähettämään viestejä, muttei vastaanottamaan niitä. Kello 8.14 Britannic oli kallistunut hieman tyyrpuuriin, ja vähän eteenpäin. Samoihin aikoihin kapteeni Bartlett päätti käynnistää moottorit uudelleen ja ajaa laivan Kéa-saaren rantaan. Pelastusveneitä alettiin laskea jo tässä vaiheessa. Ensimmäinen vene laskettiin kello 8.20, kahdeksan minuuttia räjähdyksen jälkeen. Kello 8.30 yksi veteen laskettu pelastusvene joutui potkureiden tekemään virtaan ja lopulta paapuurin puoleinen, puoliksi vedestä sojottava, käynnissä oleva potkuri tuhosi sen. Muutamaa minuuttia myöhemmin myös toinen pelastusvene joutui samaan potkuriin. Yhteensä 30 ihmistä kuoli.

Kello 8.35 Bartlett antoi varsinaisen käskyn evakuoida alus ja sammuttaa koneet. Bartlett onnistui pysäyttämään koneet vain sekunteja ennen kuin kolmas vene olisi joutunut potkurin murskaamaksi. Keula oli alkanut upota nopeasti, kun Bartlett yritti ajaa Britannicia rantaan. Kello 8.50 Britannicin kallistuma tyyrpuuriin oli noin 10 astetta ja aluksen nimikyltti keulassa oli melkein vedessä. Bartlett käski keskeyttää pelastusveneiden laskun, vaikka laivan uppoamiseen olikin enää 17 minuuttia. Bartlett käynnisti moottorit uudelleen ja yritti matalikolle, joka sai veden tulvimaan D-kannelle. Lopulta hän luovutti.

Kello 9.00 vesi oli melkein venekannella. Bartlett puhalsi kaksi pitkää puhallusta pillillä, käski evakuoida konehuoneen ja lähti uimaan veteen ensimmäisten venetaavettien kohdalta. Tässä vaiheessa vesi oli yltänyt jo venekannelle. Hän ui lähistöllä olevaan veneeseen. Konemiehet pakenivat 24 metrin korkeudesta neljännen savupiipun kohdalta C-kannelta.  

Britannic kaatui hitaasti tyyrpuurin puoleiselle kyljelleen ja savupiiput alkoivat romahtaa. Ensin romahti kolmas savupiippu keulasta lukien, sitten ensimmäinen ja toinen ja lopulta neljäs. Kello 9.06 Britannic oli täysin kyljellään ja sen keula osui matalalla olevaan pohjaan. Kello 9.07, 55 minuuttia räjähdyksen jälkeen Britannic upposi. Laivan 48 pelastusveneestä 28 oli laskettu veteen.

Hätäsignaalin saaneet HMS Scourge ja HMS Heroic saapuivat pelastamaan kaikki 1 270 eloonjäänyttä.

Uppoamisen syyt 
Laivan räjähdyksestä syytettiin aluksi saksalaista torpedoa, mutta myöhemmin todennäköisenä syyllisenä pidettiin saksalaista miinaa. Myöhemmin saatiin tietää, että saksalainen sukellusvene oli muutamaa viikkoa aikaisemmin miinoittanut Britannicin käyttämän kanaalin. Miina ei saanut aikaan kovin suurta tuhoa pohjassa, ja laivan olisi pitänyt pysyä pinnalla, mutta laipioiden vesitiiviit ovet kattilahuoneessa oli jätetty auki. Laiva ei kestänyt jättimäiseen konehuoneeseen tulvineen veden massaa vaan upposi. Myös tuuletusluukkuja oli jätetty auki paikalla vallinneen helteen vuoksi. Miinaräjähdys tapahtui kohtalokkaaseen aikaan aamulla vahdinvaihdon aikana, jolloin miehistön oli päästävä liikkumaan laipioiden vesitiiviiden ovien läpi. Lisäksi laivan rakentamisessa käytetyt niitit olivat hauraampia kuin laivan runko; ne ruostuivat siis nopeammin ja tekivät rungosta suunniteltua heikomman.

Hylyn sijainti 

Britannicin hylky sijaitsee noin 120 metrin syvyydessä Kreikan rannikolla Kéan saaren luoteispuolella (). Ensimmäisenä sitä tutki sen löytänyt tutkimusmatkailija Jacques-Yves Cousteau vuonna 1975. Hylky on riittävän matalalla sukeltajien tutkittavaksi, mutta sitä pidetään Ison-Britannian sotahautamuistomerkkinä, ja kaikkiin tutkimuksiin on saatava sekä Ison-Britannian että Kreikan hallitusten hyväksyntä.

Populaarikulttuurissa 
Britannicin viimeisistä hetkistä on tehty yksi elokuvasovitus, Brian Trenchard-Smithin ohjaama osittain fiktiivinen televisioelokuva Britannic, joka valmistui vuonna 2000.

Lähteet 
 
 YouTube, Titanic Honor & Glory: Britannic Sinks – Real Time Documentary

Viitteet

Aiheesta muualla 

Harland and Wolffin valmistamat alukset
Höyrylaivat
Kéa
Kreikan hylyt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Uponneet matkustaja-alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
White Star Linen laivat
Sairaalalaivat