joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anja, tule kotiin

Anja, tule kotiin on Toivo Särkän ohjaama suomalainen melodramaattinen elokuva vuodelta 1944. Ruotsalaiseen näytelmään perustuva elokuva sijoittuu työläismiljööseen.

Elokuva perustuu Hampe Faustmanin ohjaamaan ruotsalaiseen elokuvaan Sonja (1943), joka pohjautuu Herbert Greveniuksen näytelmään Sonja (kantaesitys 1927, julkaistu 1937).

Tuotanto
Särkkä teki käsikirjoituksen melko suoraan näytelmän elokuvasovituksen käsikirjoituksesta. Roolinimet muutettiin suomalaisiksi, vain tarinan toinen konna on molemmissa Otto Samuelsson.

Anjan (Sonjan) viettelykohtauksesta sohvalla edellytettiin sekä Ruotsissa että Suomessa poistettavaksi pätkä, mutta Ruotsissa sitä ei tiettävästi poistettu.

Sota-aikana oli pulaa raakafilmistä, niinpä elokuvaa esitettiin vain kuutena kopiona. Katsojamäärät jäivät keskitasoa pienemmiksi.

Juoni
Elokuvan päähenkilöt ovat työläisiä, Anja ja Mauri, joiden menneisyys tunkee nykyisyyteen. Anjalla on menneisyys Viipurissa, jossa hän ollut katutyttö ja nyt hänen elämäänsä uudestaan ilmestynyt Nikke sutenöörinä. Nikke ottaa kohteekseen nyt Maurin sisaren. Juoneen sisältyy kiristystä, väärennystä ja paljastuksia.

Rooleissa

Arviot
Aikalaisarvioissa nähtiin ruotsalaiseen elokuvaan perustuva elokuva vierasta leimaa kantavana tuontitavarana, ja arviot olivat sen mukaisessti pääasiassa kielteisiä. Esimerkiksi Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) osoittaa tuotantotyypin elokuvan heikkouksia: ”...miljöökuvauksen heikkous, laimeus tai köyhyys ja sen mukana oikean atmosfäärin puute". Myönteistä löysi kuitenkin Kauppalehden kriitikko: ”...se soluu tasaisesti liialliseen pateettisuuteen paisumatta ja vaipumatta liian mielenkiinnottomaksi”, ja jatkaa: ”Hyvä esimerkki onnistuneesta ohjauksesta on syntymäpäivätilaisuus, joka eleineen ja taustoineen oli Anjan parhaita episodeja.”

Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä Arto Pajukallio luonnehti elokuvaa alleviivaavaksi moraliteetiksi. Kriitikon mukaan elokuvan teon aikaan oli kysyntää ”sekä moraalia kohottaville ongelmakuvauksille että anteeksiantoa opettaville draamoille”.

Lähteet 

Vuoden 1944 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Melodraamat
Toivo Särkän ohjaamat elokuvat
Toivo Särkän käsikirjoittamat elokuvat
Miqu December

Miqu December on suomalaisen Plastic Tears -yhtyeen laulaja, lauluntekijä ja keulahahmo. Hän myös säveltää yhtyeen musiikin. Tavastian keikalla 27. heinäkuuta 1993 hän erotti yhtyeensä silloisen rumpalin ja kitaristin kesken keikan heidän voimakkaan humalatilansa vuoksi. Hän on esiintynyt myös vierailevana solistina Ramones-hyväntekeväisyyskonsertissa.

Lähteet 

 Propaganda Records
 Plastic Tears

Aiheesta muualla 

 Plastic Tearsin virallinen sivusto
 Plastic Tears - Myspace
 Miqu December - Myspace

Suomalaiset lauluntekijät
Suomalaiset rocklaulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Valkiaissaarenrahka

Valkiaissaarenrahka on Kurjenrahkan kansallispuistossa, Varsinais-Suomessa sijaitseva suoalue. Se sijaitsee Pöytyän kunnassa, Savojärven ja seututie 204n itäpuolella, noin 12 kilometrin etäisyydellä Pöytyän Riihikoskelta.

Yleiskuva 

Valkiaissaarenrahka on avo-osaansa lukuun ottamatta kokonaan ojitettu. Itäinen avo-osa on kuitenkin säilynyt suhteellisen luonnontilaisena. Suolla on myös tehty 2000-vuosikymmenellä ennallistamistoimia, kun alueen metsäojia on tukittu ja puita on joko raivattu tai kaulattu lahopuun lisäämiseksi.  Yhteensä ennallistamistoimia on tehty 75 hehtaarilla. Suon etelälaitaa pitkin kulkee Kuhankuonon retkeilyreitistön Haukkavuoren reitti -niminen polku ja suon kaakkoislaidalla Korppisaaressa on polun ohessa tulentekopaikka sekä pysäköintialue. Suon kaakkoiskulmalla on myös muutamia allikoita. Suolle johtaa lisäksi kaksi tietä: pohjoisesta tuleva Kaitoonmäen metsäautotie ja eteläkaakosta tuleva Kärrinpaltan metsäautotie. Länsilaidaltaan suo on yhteydessä kansallispuistoon kuuluvaan Lammenrahkaan ja itäpuoleltaan puistoon kuulumattomaan, kokonaan ojitettuun Kärmerahkaan. Muilta suunnilta suo rajoittuu kallioihin ja moreeniharjanteisiin sekä pieneltä osin myös peltoihin. Suo viettää lounaaseen ja on kokonaispinta-alaltaan noin 270 hehtaarin laajuinen.

Suotyypit ja maalajit 

Valkiaissaarenrahkan vallitseva suotyyppi ovat erilaiset rämeet. Niistä yleisimpiä ovat tupasvilla-, isovarpu- ja rahkarämeet. Erilaisista nevoista suolla on eniten lyhytkorsi- ja silmäkenevoja, joita on pääasiassa suon kaakkoisosassa. Suon ojitettujen alueiden suotyypit eivät ole säilyneet alkuperäisen kaltaisina, vaan ne ovat ojitustiheyden, -ajankohdan ja ravinteisuuden mukaan muuttuneet erilaisiksi muuntumatyypeiksi. Keskimäärin suolla on turvetta 3,8 metrin paksuudelta, mutta paksuimmillaan turvekerros yltää 4,8 metriin. Suon pohjamaalaji on moreeni, mutta alueen keskiosalla sen korvaa liejusavi. Ennen suon suojelua tehdyssä Geologian tutkimuskeskuksen kartoituksissa Valkiaissaarenrahka todettiin myös soveltuvan teolliseen kasvuturvetuotantoon sekä osin myös polttoturpeen tuotantoon.

Eläimistö 

Valkiaissaarenrahkan eläimistöön kuuluu muun muassa riekko, joka on Varsinais-Suomessa harvinainen.

Lähteet

Viitteet 

Kurjenrahkan kansallispuisto
Suomen suot
Pöytyän luonto
Suomen tärkeät lintualueet
Bror Emil Hildebrand

Bror Emil Hildebrand (22. helmikuuta 1806 Madesjö – 30. elokuuta 1884) oli ruotsalainen museonhoitaja, historioitsija ja numismaatikko.  

Bror Emil Hildebrand valmistui Lundin yliopistosta maisteriksi 1826. Vuonna 1830 hänestä tuli numismatikan dosentti ja samana vuonna amanuenssi Historiska museetissä. Numismatiikan tiedot hän sai Kööpenhaminassa, Christian Thomsenin opissa. Vuonna 1832 Hildebrand sai paikan Myntkabinettetissä, vuonna 1833 Riksarkivetissä ja valittiin sihteeriksi Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademieniin. 

Bror Emil Hildebrandin poika oli Hans Hildebrand.

Lähteet 
 Svensk Uppslagsbok 12. Malmö 1932.

Ruotsalaiset historioitsijat
Ruotsin akatemian jäsenet
Arkistonhoitajat
Vuonna 1806 syntyneet
Vuonna 1884 kuolleet
Violent Pacification


Violent Pacification EP on hardcorepunk-/thrashmetalyhtye D.R.I.:n toinen studiojulkaisu.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Kurt Brecht – laulu
 Spike Cassidy – kitara
 John Pappe – basso
 Eric Brecht – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Violent Pacification discogs.com -sivustolla 

Vuoden 1984 EP:t
D.R.I.:n albumit
Dealing with It!


Dealing with It! on hardcore punk -yhtye D.R.I.:n kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1985.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kurt Brecht – laulu
 Spike Cassidy – kitara
 Mikey Offender – basso
 Spike Cassidy – basso
 Felix Griffen – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dealing with It! discogs.com -sivustolla 

Vuoden 1985 albumit
D.R.I.:n albumit
Juha Rautio

Juha Rautio (s. 29. tammikuuta 1980 Savonlinna) on runoilija ja musiikintekijä. Häneltä on julkaistu kuusi runokokoelmaa. Ensimmäisten runokokoelmien vastaanotossa nähtiin piirteitä beatrunoudesta ja eksistentialismista sekä nostettiin esiin yhteiskuntakriittisyys. Rautio on myös suomentanut Raymond Carverin runoja. Vuonna 2020 julkaistiin hänen ensimmäinen proosateoksensa novellikokoelma Sunnuntain rajat. Se oli Savonia-palkintoehdokkaana.

Rautio tunnetaan aktiivisesti esiintyvänä runoilijana. Hän on esiintynyt runoklubeilla ja -kiertueilla sekä tehnyt esityksiä eri alojen taiteilijoiden kanssa. Rautio toimii tällä hetkellä Lahden runomaratonin taiteellisena johtajana ja runoyhdistys Nihil Interitin puheenjohtajana. Hän on myös sirkus- ja musiikkiyhdistys Agit-Cirkin jäsen.

Tuotanto

Runokokoelmat 
Rautio, Juha: Trad. Vantaa: Enostone, 2021. ISBN 978-952-7389-61-4.
Rautio, Juha: Sääntö 0. Vantaa: Enostone, 2019. ISBN 978-952-5960-90-7.

Rautio, Juha: Tuopin hintainen 1 runovihko. Helsinki: pienpainate, 2017. Ei isbn-numeroa.

Proosaa 
 Rautio, Juha: Random-karaoke - romaani. Vantaa: Enostone, 2022. ISBN 978-952-7389-85-0.
 Rautio, Juha: Sunnuntain rajat - novelleja. Vantaa: Enostone, 2020. ISBN 978-952-7389-09-6.
Olento ja se - hahmotelmia ajelehtimisen poetiikasta, essee teoksessa Poetiikkaa III (toim. Ville Hytönen). Turku: Savukeidas, 2015. ISBN 978-952-268-104-1.

Suomennokset

Lähteet

Aiheesta muualla
Kustantajan esittely
Agit-Cirk
Kirjailijan kotisivu

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Hildebrand

Hildebrand voi tarkoittaa seuraavia:

 Hildebrand (1020–1085), toscanalainen kirkonmies, myöhemmin paavi Gregorius VII
 Hildebrand, Nikolaas Beetsin (1814−1903) kirjailijanimi
 Hildebrand, ruotsalainen suku, jonka tunnettuja jäseniä ovat:
 Bror Emil Hildebrand (1806–1884), museonhoitaja, historioitsija ja numismaatikko
 Hans Hildebrand (1842–1913), historioitsija ja arkeologi
 Emil Hildebrand (1848–1919), historioitsija ja arkistonhoitaja
 Karl Hildebrand (1870–1952), historioitsija, poliitikko, kirjailija ja kauppamies
 Karl-Gustaf Hildebrand (1911–2005), kirjailija ja taloustieteen professori
 Staffan Hildebrand (s. 1946), elokuvaohjaaja
 Hildebrand, baijerilainen aatelissuku, jonka tunnettuja jäseniä ovat:
 Adolf von Hildebrand (1847–1921), saksalainen kuvanveistäjä
 Alice von Hildebrand (s. 1923), yhdysvaltalainen katolinen filosofi ja teologi
 Bruno Hildebrand (1812–1878), saksalainen taloustieteilijä
 Dietrich von Hildebrand (1889–1977), saksalainen katolinen filosofi ja teologi
 Martin von Hildebrand (s. 1947), amerikkalainen etnologi ja aktivisti
 Muita henkilöitä:
 Brianna Hildebrand (s. 1996), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Franziska Hildebrand (s. 1987), saksalainen ampumahiihtäjä
 Kristin Hildebrand (s. 1985), yhdysvaltalainen lentopalloilija
 Lloyd Hildebrand (1870–1924), brittiläinen ratapyöräilijä
 Timo Hildebrand (s. 1979), saksalainen jalkapallomaalivahti
A Holocaust in Your Head

A Holocaust In Your Head on crust punk -yhtye Extreme Noise Terrorin ensimmäinen pitkäsoitto ja yksi tunnetuimmista crust punk -albumeista. Alkuperäinen julkaisu äänitettiin vuonna 1988 ja julkaistiin ainoastaan vinyylinä. 1991 yhtye äänitti albumista uuden version, joka on alkuperäistä raaempi ja nopeampi. Se julkaistiin alun perin Japanissa Toy's Factoryn kautta Cd:nä ja siitä on tehty useita uusintapainoksia, yksi myös vinyylille.

Kappaleet

Yhtyeen kokoonpano 
 Pete Hurley – kitara
 Mark Gardener – basso
 Tony Dickens – rummut
 Dean Jones – laulu
 Phil Vane – laulu

Vuoden 1988 esikoisalbumit
Brittiläiset grindcorealbumit
Neman

Neman () on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Niemenin (ven. Neman) rannalla 130 kilometriä Kaliningradista koilliseen. Kaupunki on Nemanin piirin keskus. Kaupungissa oli 11 798 asukasta ja koko Nemanin piirissä 20 132 henkeä (vuonna 2010).

Kaupunki on perustettu vuonna 1288. Vuoteen 1742 saakka se oli pieni kauppapaikka. Elämä vilkastui merkittävästi, kun saksalaisyritys Valdgaf perusti kaupunkiin sellutehtaan vuonna 1912. Kaupungilla on historiansa aikana ollut useita eri nimiä: Landeshut, Ragneta, Schalauenburg, Ragaine. Vuonna 1939 kaupungin asukasluku oli jo 10 094 ja kaupunki tunnettiin käsityöläisistään ja kauppiaistaan.  Vuoteen 1945  saakka se kuului Saksan Itä-Preussiin nimellä Ragnit.

Nykyisen nimensä se sai vuonna 1946. Nemanissa toimivat muun muassa sellu- ja paperitehdas,  kaasuvoimala, keramiikkatiilitehdas, kaksi sahaa, vaneritehdas, telakka ja kaksi myllyä. Nähtävyyksiin kuuluvat Ragnitin linnan rauniot.

Nemanin piirin alueelle, kaupungin kaakkoispuolelle rakennetaan Kaliningradin ydinvoimalaa (sijainti ).

Lähteet

Aiheesta muualla

 Nemanin piirin sivusto  
 Paikallislehti Nemanskije Vesti  (nemanvesty.ru)

Kaliningradin alueen kaupungit
Markus Järvenpää

Markus Järvenpää (s. 1983, Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti lukuisista teatterirooleistaan Turun kaupunginteatterissa, joista tunnetuin lienee Vronskin rooli Andri Žoldakin näytelmässä Anna Karenina sekä monologinäytelmä Rikos ja Rangaistus, jonka kanssa Järvenpää esiintyi sekä Tampereen teatterikesässä että vierailevana esityksenä muualla.

Järvenpää valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2009 ja sai heti valmistuttuaan kiinnityksen Turun kaupunginteatteriin. Turun kaupunginteatterin lisäksi hän on näytellyt muun muassa Teatteri Jurkassa ja Ryhmäteatterissa. Järvenpää tuotti 2012 veljensä Mikko Järvenpään kanssa Norppajärvellä  (Seal of Saimaa) dokumenttielokuvan saimaannorpasta ja ihmisen luontosuhteesta. Elokuva sai ensi-iltansa Savonlinnan kansainvälisillä luontoelokuvafestivaaleilla.

Rooleja
Maria Kallio, C More (2021) – Antti Sarkela
Heroes of the Baltic Sea, Yle TV2 (2016) – Brunkeberg taistelija
Syke, Yle TV2 (2014–) – Toni Alanko
Kauppamatkustajan kuolema, Oulun kaupunginteatteri (2013) – Biff Loman
Roba, MTV3 (2012, 2016) – Juha Sjöberg
Mielensäpahoittaja, Turun Linnateatteri (2012) – Kaikki roolit (monologi)
Yksityisiä keskusteluja, Turun kaupunginteatteri (2011) – Tomas
Rikos ja Rangaistus, Turun kaupunginteatteri + vierailut, mm. Tampereen Teatterikesä, Lappeenrannan kaupunginteatteri (2010 - 2012) – Kaikki roolit (monologi)
Kasimir ja Karoline, Turun kaupunginteatteri (2010) – Kasimir
Parhaissakin perheissä, Turun kaupunginteatteri (2010) – Lars, Jari, lenkkeilijä, "parisängyn sielu", homobaarin asiakas
Anna Karenina, Turun kaupunginteatteri (2010) – Vronski, kapellimestari
Tuolla puolen taivaanrajan, Turun kaupunginteatteri (2010) – Francis
Ronja Ryövärintytär, Turun kaupunginteatteri (2009–2010) – Pikku-Plootu
Paniikki, Turun kaupunginteatteri (2008) – Leo
Tuntematon sotilas, Ryhmäteatteri (2008) – Rahikainen
Nollaneljäviisi, Teatteri Jurkka (2008) – Rami

Aiheesta muualla
Turun kaupunginteatteri

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Swindle

Swindle on kuvitteellinen robotti Transformers-universumissa.

The Transformers
Swindle on yksi Combaticoneista, jotka Starscream rakensi toisen maailmansodan aikaisista ajoneuvoista. Swindle muuntautui sarjassa jeepiksi.

Transformers: Armada
Transformers: Armadassa Swindle oli punainen formula-autoksi muuntautuva Mini-Con, jotka esiintyi ensi kertaa jaksossa "Viidakko". Starscream teki hänestä apurinsa.

Transformers: Animated
Transformers: Animatedissa Swindle oli Decepticoneihin kuuluva asekauppias. Hän on erittäin humoristinen muihin Deceptioneihin verrattuna. Swindle esiintyi ensi kerran jaksossa "Pahisten syndikaatti", jossa hän yritti rakentaa laitetta, joka pysäyttäisi kaikki koneet, joihin sen luomat hidastussäteet osuvat. Laite toimi Slo-Mo -nimisen ihmisrikollisen keksimällä kellolla, jonka viisarit oli tehty Ikikipinän siruista. Jakson lopussa Swindle itse altistui säteille ja jäi jumiin ajoneuvomuotoonsa.

Swindle muuntautuu futuristiseksi Hummeriksi.

Ääninäyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lisätietoa Swindlesta TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa

Decepticonit
Mini-Conit
Melonta kesäolympialaisissa 1924

Melonta järjestettiin vuoden 1924 kesäolympialaisissa näytöslajina Pariisissa, Ranskassa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun melonta oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Ranskan olympiakomitea, joka järjesti vuoden 1924 kesäolympialaiset, ehdotti Kanadan olympiakomitealle, että melonta järjestettäisiin näytöslajina kyseisissä olympialaisissa. Kisoissa vastakkain kilpailivat Canadian Canoe Associationin ja Washington Canoe Clubin jäseniä. Tapahtumia oli kuusi.

Tulokset 
Kanadalaisyksikkö
  Roy C. Nurse
  Harry C. Greenshields
  A. A. Lindsay

Kajakkiyksikkö
  C. W. Havens
  Roy C. Nurse
  Harry T. Knight

Kanadalaiskaksikko
  Harry C. Greenshields ja A. A. Lindsay
  Roy C. Nurse ja G. M. Duncan
  K. M. Knight ja Harry T. Knight

Kajakkikaksikko
  C. W. Havens ja Harry T. Knight
  Roy C. Nurse ja G. M. Duncan

Kanadalaisnelonen
  A. A. Lindsay, Harry C. Greenshields, G. M. Duncan ja Roy C. Nurse
  J. F. Larcombe, K. M. Knight, C. W. Havens ja Harry T. Knight

Kajakkinelonen
  J. F. Larcombe, K. M. Knight, C. W. Havens ja Harry T. Knight
  A. A. Lindsay, Harry C. Greenshields, G. M. Duncan ja and Roy C. Nurse

Kesäolympialaiset 1924
1924
Sarvikuonokas

Sarvikuonokas (Oryctes nasicornis) on näyttävä ja suurikokoinen kovakuoriaislaji. Se kuuluu Euroopan kookkaimpiin kovakuoriaisiin.

Koko ja ulkonäkö 
Sarvikuonokas on varsin helposti tunnistettava kovakuoriainen. Sekä koiras että naaras ovat kiiltäviä, tumman kastanjanruskeita. Selkäpuoli on voimakkaan kupera ja keskiruumiin kilpi nousee molemmilla sukupuolilla pään tasolta jyrkästi selän korkeudelle. Koiraan päälaelta kasvaa näyttävä, ylöspäin suuntautunut sarvi. Naaraan päälaella on vaatimaton kohouma. Selkäpanssarien alapuolella kyljissä kasvaa pitkää punaruskeaa karvaa. Aikuinen kuoriainen on noin 30–50 mm pitkä.

Toukat ovat paksuja, läpikuultavan vaaleita ja c-kirjaimen muotoon vääntyneitä ja niiden sivuilla on rivi punaruskeita hengitysaukkoja. Täysikasvuinen toukka voi olla miltei kymmenen senttimetrin pituinen. Pää ja rintajalat ovat oranssinruskeat.

Levinneisyys 
Sarvikuonokasta tavataan Länsi-Euroopasta Etelä-Aasiaan ulottuvalla alueella. Suomessa lajia tavataan nykyisin etelärannikolta ainakin Pohjois-Pohjanmaalla saakka.

Elinympäristö ja elintavat 
Aikuiset sarvikuonokkaat ovat yöaktiivisia ja viettävät päivän piilossa saalistajien katseilta. Vasta illan hämärryttyä kuoriaiset lähtevät liikkeelle. Sarvikuonokas lentää helposti valolle ja kuoriaisia voi tavata etenkin tuulettomina kesäöinä koko yön ajan kirkkaiden valojen luota.

Sarvikuonokkaan kookkaita toukkia löytyy luonnossa lahopuusta ja kannoista, mutta ihmisen seurassa ne viihtyvät erityisesti komposteissa sekä maatuvissa lantakasoissa. Toukan kehitys munasta kuoriaiseksi kestää kolmesta viiteen vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sarvikuonokas (Oryctes nasicornis)
Ötökkätieto: Sarvikuonokas (Oryctes nasicornis)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Oryctes nasicornis 
UniProt: Taxonomy - Oryctes nasicornis 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Oryctes nasicornis 
L'oryctes 

Lehtisarviset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Friman

Friman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: 

 Erkki Friman (1950–2022), suomalainen harmonikkataiteilija, säveltäjä ja sovittaja
 Fanny Friman, Fanny Sariola (1860–1886), suomalainen runoilija
 Jaakko Friman (1904–1987), suomalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti
 Kalervo Friman (s. 1947), suomalainen liikemies ja kunnallispoliitikko
 Kari-Pekka Friman (s. 1966), suomalainen jääkiekkoilija 
 Lasse Friman (s. 1954), suomalainen nyrkkeilijä
 Laura Friman (s. 1980), suomalainen kirjailija ja toimittaja
 Leo Friman, Freeman (s. 1951), suomalainen muusikko
 Maija-Liisa Friman (s. 1952), suomalainen diplomi-insinööri, yritysjohtaja ja hallitustyön ammattilainen
 Nico Friman (s. 1994), suomalainen jääkiekkoilija
 Niklas Friman (s. 1993), suomalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
 Oskar Friman (1893–1933), suomalainen painija ja olympiavoittaja
 Ragnar Friman, oik. Toivo Latva (1902–1937), suomalainen toimittaja ja sosialistipoliitikko
 Rainer Friman (s. 1958), suomalainen iskelmälaulaja, kirjailija ja toimittaja
 Sarita Friman-Korpela, suomalainen romanitutkija ja neuvotteleva virkamies
 Thomas Friman (1821–1886), pietarinsuomalainen opettaja, toimittaja, kirjailija ja kansanvalistaja
 Toivo Friman (1910–1987), suomalainen poliitikko (SKDL)
 Vihtori Friman (1870–1926), suomalainen rehtori
 Ville Friman (s. 1980), suomalainen Insomnium-yhtyeen kitaristi.

Katso myös 

 Freeman (täsmennyssivu)
Hilander-TV

Hilander-TV on Yle TV2:n esittämä ja Filmiteollisuus Finen tuottama 14-osainen viihdesarja, jonka pääosassa on Heikki Hilander. Sarjan ensimmäinen jakso nähtiin 6. syyskuuta 2010. Hilanderin lisäksi sarjassa näyttelevät Mikko Kouki, Pirjo Lonka ja Tuukka Huttunen.

Jaksot 

Yle TV2:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Uusikartano

Uusikartano on Varsinais-Suomessa, Pöytyällä entisessä Yläneen kunnassa sijaitseva kartano ja sen ympärille muodostunut kylä.

Kartano

Varhaisvaiheet osana Yläneenkartanon omistuksia
Uudenkartanon kirjallisesti tunnetuimman ytimen muodostaa varhaiskeskiaikainen suurehko Polviniemen tila Yläneenjoen varressa Yläneellä. Vaasa-suvun poliittisessa talouspelissä keskiaikainen tila merkittiin kartanon luontoiseksi, jolloin se kyettiin siirtämään aatelistolle. Aikanaan alue tuli liitetyksi Yläneen kartanoon.

Erottaminen Yläneenkartanosta ja Sahlberg-suku kartanon omistajana
Uusikartano on erotettu Yläneen kartanosta vuonna 1809. Tällöin noin puolet Yläneen kartanon lampuotitiloista erotettiin uudeksi tilaksi, joka sai tämän jälkeen nimen Uusikartano. Tila oli siis merkitty vanhaksi rälssiksi, minkä omistajaksi pääsi aikanaan majuri Isak Reinhold Sahlberg Eurasta, joka sai aatelittomuudestaan huolimatta luvan ostaa Uudenkartanon osuuden Yläneenkartanosta. Häntä seurasivat Uudenkartanon omistajina poika, luonnontieteilijä ja entomologi, Turun yliopiston professori ja Yläneellä sijainneen Huvituksen puutarhatilan perustaja Carl Reinhold Sahlberg, pojanpoika, luonnontieteilijä ja entomologi Reinhold Ferdinand Sahlberg ja tämän poika Valter Reinhold Sahlberg. Uudessakartanossa asui lapsuudessaan ja nuoruudessaan myös Carl Reinhold Sahlbergin poika, hyönteistieteilijä ja Helsingin yliopiston professori John Sahlberg. Sahlbergin suvun omistuksessa kartano oli vuoteen 1890.

Kartano Björnin suvulla ja Yläneen kunnalla
Vuomnna 1890 kartanon omistajaksi tuli taloustirehtööri F. F. Björni, joka oli hankkinut omistukseensa myös Yläneenkartanon. Vuonna 1910 tilan maista noin 5 500 hehtaaria myytiin valtiolle asutustarkoituksiin. Valtiolle myydyille alueille perustettiin 126 uutta, itsenäistä tilaa.

Björni myi vuonna 1913 Uudenkartanon pojalleen Sulho Björnille (Rantasalo). Vuonna 1924 tilan osti häneltä Kaarlo Selin, joka sitten myi sen 1929 Yläneen kunnalle. Kartanon entiseen päärakennukseen perustettiin kunnalliskoti, mutta rakennus tuhoutui 27. tammikuuta 1938 (ehkä) erään mielisairaan hoidokin sytyttämässä tulipalossa. Palossa kuoli 10 henkilöä. Uudenkartanon peltomaisemat edustavat edelleen komeinta suomalaista ikivanhaa peltokulttuuria, toiseksi vanhinta nykyisellä Pöytyällä heti Yläneenkartanon ydinpeltojen jälkeen.

Kylä
Uudenkartanon alueella asuu noin 500 asukasta, ja kylässä on jo kolmen vuosikymmenen ajan toiminut Himolan teatteri. Vuonna 2011 Uusikartano valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.

Lähteet

Viitteet

Yläne
Pöytyän kylät
Pöytyän rakennukset ja rakennelmat
Suomen kartanot
Varsinais-Suomen vuoden kylät
Norjan jääkiekon I-divisioona

Norjan jääkiekon I-divisioona on Norjan jääkiekon toiseksi korkein sarjataso.

Joukkueet kaudella 2019–20
Comet Halden, Halden
Furuset Ishockey IF, Oslo
Gjøvik Hockey, Gjøvik
Hasle/Løren, Oslo
Haugesund Seagulls, Haugesund
Lørenskog IK, Lørenskog
Nidaros Hockey, Trondheim
Ringerike IK, Hønefoss
Tønsberg Vikings, Tønsberg

Norjan jääkiekkosarjat
Sairaanluonakäynti

Sairaanluonakäynti oli entisajan Suomessa ja Ruotsissa seurakunnan (pitäjän) papille osoitettu kirjallinen tai suullinen pyyntö vierailla sairaan seurakuntalaisen luona. Pyynnössä sairas ilmaisi halunsa keskustella papin kanssa tai ottaa vastaan ehtoollinen. Tavallisesti pappia hakemaan järjestettiin hevoskyyti, jos sairaalla suinkin oli mahdollisuus sellaiseen. Näin pappi saatiin viipymättä sairaan luo. Pappi otti aina mukaansa tarvittavan välineistön eli ehtoollismaljan eli kalkin, ehtoollisleipälautasen eli pateenin ja pienikokoisen ehtoollisleipälippaan sekä pienen pullollisen viiniä. Nämä välineet pappi sijoitti nahkakoteloon, joka mahtui laukkuun tai taskuun.

Suomessa oli keskiajalla erityinen pitäjänhevonen, jolla pappi kyydittiin ripittämään kuolemansairasta seurakuntalaista.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Kirkollisten toimitusten kirjassa on edelleen järjestys sairaan luona vietettävää rukoushetkeä varten. Rukoushetken voi johtaa pappi, seurakunnan työntekijä tai seurakuntalainen. Sairaan luona käyntiin ja rukoushetkeen voidaan liittää öljyllä voitelu tai ehtoollinen, jonka vietossa seurataan omaa järjestystäː Ehtoollinen sairaan luona. Seurakunnissa on tätä varten matkaehtoollisvälineet; pieni rasia, jossa on pieni ehtolliskalkki, pateeni, pullo viiniä varten ja ehtoollisleipiä pienessä rasiassa.

Perinteisesti sairaan luona käynti on Suomessa ja Ruotissa olleet tärkeitä työtehtäviä papille, SIten kutsun tultua lähteä vierailemaan sairaan luona on ohittanut lähes kaikki muut tehtävät. Vain seurakunnan jumalanpalvelus ja kirkollinen toimitus ovat olleet tärkeämpiä. Jos kutsu sairaan luo on tavoittanut papin juuri ennen jumalanpalveluista tai kirkollista toimitusta, on hän hoitanut kyseisen jumalanpalveluksen ja lähtenyt heti sen jälkeen sairaan luo.

Katso myös
 Sairaiden voitelu
 Sairaanvoitelu

Lähteet
Nordisk familjebok

Viitteet

Aiheesta muualla

Stina Fallberg Sundmark, Sjukbesök och dödsberedelse. Sockenbudet i svensk medeltida och reformatorisk tradition. (Bibliotheca Theologiæ Practicæ 84.) Skellefteå: Artos 2008. 

Kirkolliset toimitukset
Kirkkohistoria
Paragon (kilta)

Paragon tai DREAM Paragon (palvelinkohtaisena kokonimenä <DREAM Paragon> Lightning's Blade-EU) oli suomalainen World of Warcraft -kilta. Kilta luokiteltiin World of Warcraftissa maailman parhaimmaksi (PvE)-killaksi vuonna 2010. Paragonin sponsorina toimii tanskalainen tietokoneiden oheislaitteiden valmistaja SteelSeries sekä taiwanilainen tietotekniikka- ja elektroniikkateollisuusyritys Asus. Paragonin verkkosivut olivat erittäin suositut. Suomalaisten verkkosivujen kävijämääriä laskeva verkkopalvelu Oindex listasi vuoden 2011 alussa sen sijalle 26. Kilta ilmoitti lopettavansa toimintansa helmikuussa 2016.

Historia

Killan syntyminen
Kilta syntyi, kun kaksi eri palvelimilla sijaitsevaa kiltaa, Knockout (Twisting Nether-EU) ja Sauna (Stormreaver-EU), yhdistyivät Paragoniksi elokuussa 2008. Myöhemmin kiltaan on kuitenkin tullut jäseniä muista killoista.

Merkittävät saavutukset
Yksi merkittävimmistä saavutuksista oli Blizzard Entertainmentin ensimmäisen yritysmäärällisen päävihollisen Anub'arakin kaato. Sinä päivänä, kun Paragon oli saanut Anub'arakin kaadettua oli kilta käyttänyt noin 45 yritystä, johon oli kulunut yhtäjaksoisesti noin 9 tuntia. Anub'arakilla on yhteensä 50 yritystä per instanssin nollaus ().

Toinen merkittävä on Wrath of the Lich King -lisäosan päättävän ja maaliskuussa 2010 pelin vaikeammaksi luokitellun päävihollisen Lich Kingin kaato. Kaato suoritettiin maailman ensimmäisenä korkeimmalla vaikeustasolla (25-hengen Heroic-taso) 26. maaliskuuta 2010. Kyseiseen kaatoon kilta käytti huikeat yli 170 yritystä.

Toinen merkittävä kaato oli Cataclysm -lisäosan, tarkalleen version 4.2, mukana tulleen Ragnaros-pomon 25-HC-kaato maailman ensimmäisenä. Tähän kilta käytti yli 500 yritystä.

Viimeisin merkittävä saavutus Paragonilta oli Imperator Mar'Gok -pomon kaato Highmaul-raidissa Mythic-vaikeusasteella. Tähän kilta käytti n. 120 yritystä.

Kilpailu
World of Warcraftissa on paljon kilpailua vihollisten kaadoista (PvE-pelaamisesta). Paragonin itse luokittelemia tiukkoja vastustajia ovat muun muassa kansainvälinen Ensidia (Tarren Mill-EU), saksalainen For the Horde (Nazjatar-EU) ja yhdysvaltalainen Premonition (Sen'jin-US).

Esiintymisiä

2009

 Jönköping, Ruotsi: DreamHack Winter 2009

2010

 Vantaa, Suomi: Solid Mojo 2010
 Jönköping, Ruotsi: DreamHack Summer 2010
 Helsinki, Suomi: Assembly Summer 2010
 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat: BlizzCon 2010
 Jönköping, Ruotsi: Dreamhack Winter 2010
 Helsinki, Suomi: Assembly Winter 2010

2011

 Jönköping, Ruotsi: Dreamhack Summer 2011
 Helsinki, Suomi: Assembly Summer 2011

Kaatosijoitukset

25-hengen mitalisijoitukset

10-hengen mitalisijoitukset

Huom! (H) = Heroic

Katso myös
Kilpapelaaminen

Lähteet

Aiheesta muualla
Paragonin viralliset verkkosivut 
Paragonin virallinen YouTube-kanava

Suomalaiset elektronisen urheilun järjestöt
Suomalaiset urheiluseurat
Euran urheilutalo

Euran urheilutalo on monitoimihalli Eurassa.  

Urheilutalossa on viihtyisä iso uimahalli, palloiluhalli, kuntosalikokonaisuus, painisali, keilahalli, kokoustilat ja tilaussauna.
Euran urheilutalo on liikunnan monitoimihalli Eurassa. Urheilutalossa on viihtyisä uimahalli, jossa on 5 eri allasta. 6-ratainen iso allas, monitoimiallas, opetusallas, lasten allas ja kylmä allas. Urheilutalossa on myös vaativallekin käyttäjälle soveltuva kuntosalikokonaisuus (250m2),  palloiluhalli (930 m2) kiinteällä katsomolla (300 hlö), painisali, peilisali ja kokoustila/tilaussauna.  Lisäksi Euran urheilutalossa on yksityinen 6-ratainen keilahalli.

Lähteet
Mikojan-Gurevitš MiG-9

Mikojan-Gurevitš Mig-9 (МиГ-9) (NATO-raportointinimi Fargo) oli neuvostoliittolainen varhainen suihkuhävittäjä.

Historia 
Ensimmäinen koelento tapahtui I-300-prototyypillä 24. huhtikuuta 1946. Konetyypissä käytettiin kahta suihkumoottoria, joiden suihkuputket oli sijoitettu ohjaamon taakse rungon alapuolelle. Tämä aiheutti huolta siitä, kestäisikö pyrstö moottorista purkautuvia kuumia kaasuja. Tämän takia koneeseen asennettiin myöhemmin lämpösuojakilpi koko pyrstön alapuolen matkalle. Tuotantoversion aseistuksena oli yleensä yksi NL-37-tykki, joka oli sijoitettu moottorin imuilma-aukon keskilaipioon. Lisäksi imuilmanottoaukon alapuolella oli kaksi Nudelman-Suranov NS-23 -tykkiä.

Koneessa käytettiin BMW 003A-suihkumoottoria, josta käytettiin nimeä Tumansky RD-20. MiG-9F-malleissa käytettiin RD-21-versiota moottorista.

Kone oli ensimmäinen venäläinen suihkuhävittäjä ennen Jak-15:tä, joka lensi myöhemmin samana päivänä.

Versiot 
I-300: Prototyyppi
MiG-9 (F)
MiG-9 (FP) 
MiG-9 (FL)
MiG-9 (FF) 
MiG-9L: Prototyyppi risteilyohjuksen testaukseen
MiG-9M 
MIG-9UTI: Kaksipaikkainen koulukone

Tekniset tiedot (MiG-9)

Lähteet 
 
 Hallen Hävittäjäsivut/MiG-9 "Fargo"

Viitteet

Aiheesta muualla 

MiG-009
Neuvostoliittolaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet
Luettelo Havaijin kuvernööreistä

Tämä on luettelo Havaijin kuvernööreistä (, ). Havaijin kuvernööri on Havaijin hallinnon johtaja ja Havaijin asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Havaijin uusiin lakiesityksiin. Kuvernöörin virkakauden pituus on neljä vuotta ja ne on rajattu kahteen peräkkäiseen.

Mikäli kuvernööri ei voi hoitaa tehtäväänsä, hänen tilallaan toimii varakuvernööri. Havaijilla varakuvernööri toimii myös automaattisesti osavaltion sisäministerinä, ja hoitaa mm. nimien muutoksista ja sertifioi yhdysvaltalaisia dokumentteja, jotka on tarkoitus lähettää ulkomaille. Kuvernööri voi myös osoittaa varakuvernöörille muita rooleja tarpeen vaatiessa.

Kuvernöörin kelpoisuusvaatimukset on lueteltu osavaltion perustuslaissa:

 Vähintään 30-vuotias
 Täydet poliittiset oikeudet Havaijin osavaltiossa
 Asuinpaikka Havaijin osavaltion alueella vähintään viisi vuotta ennen vaaleja
 Ei saa toimia muussa poliittisessa virassa tai ansiotyössä kuvernöörikautensa aikana

Lisäksi ehdokkaan tulee maksaa 750 dollarin ehdolleasettumismaksu.

Kuvernöörin virka-asuntona toimii Washington Place, joka on aiemmin toiminut Havaijin kuningattaren, Lili‘uokalanin, yksityisasuntona. Myös territorion kuvernöörin virka-asunto toimi samassa rakennuksessa. Vuonna 2020 Kuvernöörin vuosipalkka oli 158 700 dollaria, joka 15. korkein Yhdysvaltain kuvernöörien keskuudessa.

Luettelo

Havaijin territorion kuvernöörit 
Havaijin ollessa Yhdysvaltojen territorio Yhdysvaltain presidentti nimitti Havaijin kuvernöörin.

Lähde:

Havaijin osavaltion kuvernöörit 
Havaijin liityttyä Yhdysvaltojen osavaltioksi 1959 sai se itse valita omat kuvernöörinsä kansanvaaleilla.

Havaijin osavaltion kuvernööreistä on demokraatteja ollut 5 ja republikaaneja 2.

Lähde:

Lähteet 

99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat

Havaijin kuvernöörit
Playa del Carmen

Playa del Carmen on kaupunki Karibianmeren rannalla Meksikossa. Se sijaitsee hieman Cancúnin kaupungista etelään Quintana Roon osavaltiossa. Hallinnollisesti se kuuluu Solidaridadin kuntaan, joka muodostettiin vuonna 1993. Vuonna 2010 kaupungissa oli lähes 150 000 asukasta.

Kaupunki oli alun perin pieni kalastajakylä, joka kasvoi voimakkaasti matkailun myötä kun sieltä avattiin laivayhteys Cozumeliin. Läheinen Cozumelin saari tunnetaan kirkkaista vesistään ja on suosittu sukelluskohde. Nykyään Playa del Carmenissa on lukemattomia hotelleja. Playacarin kaupunginosa sijaitsee ydinkeskustasta etelään ja muodostuu lähes yksinomaan loma-asunnoista, hotelleista ja golfkentistä. Lähin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Cancúnissa.

Lokakuussa 2005 Hurrikaani Wilma pyyhkäisi suoraan kaupungin ylitse ja aiheutti huomattavaa tuhoa.

Playa del Carmenin nimi juontuu Neitsyt Mariasta, sillä hänen ilmestystään Carmel-vuoren Neitsyttä pidetään Cancúnissa pyhimyksenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Meksikon kaupungit
Force It

Force It on UFOn neljäs studioalbumi vuodelta 1975. Albumista julkaistiin vuonna 2007 uusintapainos, johon sisältyi kuusi bonuskappaletta. Albumilla kuullaan ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa kosketinsoittimia, joita soitti Ten Years Afterin Chick Churchill. Force It menestyi kaupallisesti edeltäjäänsä paremmin, ja se olikin ensimmäinen albumi, joka nousi Billboard 200 -albumilistalla sijalle 76, ja Saksassakin se pääsi listan sijalle 35. Sen sijaan Iso-Britanniassa albumi ei noussut listoille. Kriitikot antoivat albumista positiivista palautetta, ja erityisesti kitaristi Schenkerin soittoa kehuttiin.

Kappaleista ”Shoot Shoot”/”Love Lost Love” ja ”High Flyer” / ”Let It Roll” julkaistiin singlet.

Kappaleet 
A-puoli
 Kaikki kappaleet kirjoittanut Phil Mogg ja Michael Schenker, ellei toisin mainita.
 
 
 
 
 

B-puoli

Vuoden 2007 uusintapinoksen bonsukappaleet

Kokoonpano 
 Phil Mogg – laulu
 Michael Schenker – kitara
 Pete Way – bassokitara
 Andy Parker – rummut

 Chuck Churchill – kosketinsoittimet

Lähteet 

Vuoden 1975 albumit
UFOn albumit
Prostějov

Prostějov on kaupunki Olomoucin läänissä Tšekissä. Kaupungissa on asukkaita 45 809 (2010) ja sen pinta-ala on 46,6 km².

Naisten tenniksen WTA-turnaus Nokia Cup järjestettiin kaupungissa vuonna 1999.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin kaupungit
Jet Set Radio

Jet Set Radio (, tunnetaan Pohjois-Amerikassa nimellä Jet Grind Radio) on Smilebitin kehittämä ja Segan julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu alun perin Sega Dreamcastille vuonna . Peli julkaistiin syksyllä 2012 uudelleen HD-versiona useille eri alustoille.

Peli on yksi ensimmäisistä cel shading -varjostusta käyttävistä peleistä.

Pelaaminen 
Jet Set Radiossa pelataan The GGs -nimisen ryhmän jäsenenä. Ryhmä yrittää saada fiktiivisen Tokyo-ton kaupungin haltuunsa ja joutuu hankaluuksiin poliisin ja vihollisjengien kanssa. Pelissä pelaaja liikkuu rullaluistimilla ja hänen tehtävänsä on yleensä korvata vihollisjengien graffitit omillaan.

Kehitys 
Peli tunnetaan ensimmäisenä cel-shading -tekniikkaa käyttävistä videopeleistä. Pelin taiteellinen ohjaaja Ryūta Ueda etsi keinoa graffititaitelijoiden, rullalautailijoiden, j-popin ja hip-hopin energian esittämiseen ja esitti konseptinsa pelin ohjaajalle Masayoshi Kikuchille. Pelissä on musta reunus pelaajan hahmon ympärillä: tällä on tarkoitus erottaa pelaaja jalankulkijoista sekä korostaa pelimaailmaa. Tyyli kiinnosti pelikehittäjiä koska grafiikat pysyisivät ajattomina kun laitteisto kehittyy.

Ääniraita 
Pelin ääniraita:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Pelin tiedot Segan sivuilla 

Vuoden 2000 videopelit
Sega Dreamcast -pelit
Ratchet & Clank: All 4 One

Ratchet & Clank: All 4 One on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin vuonna 2011 julkaisema tasohyppelyvideopeli, joka on osa Ratchet & Clank -pelisarjaa.

Ääninäyttelijät englanniksi

James Arnold Taylor - Ratchet
David Kaye - Clank
Jim Ward - Presidentti Qwark, Komentaja Spog
Armin Shimerman - Tri. Nefarious
Michael Bell - Lawrence
Daniel Hagen - Cronk
Paul Eiding - Zephyr
Jess Harnell - Putkimies
Robin Atkin Downes - Tri. Frumpus Croid
Steve Blum - Mr. Dinkles
Richard Horvitz - Zonit
Cristina Pucelli - Susie Skeebow
Marc Graue - Mr. Zurkon
Freddie Winston - Olentojen äänet (ei mainittu lopputeksteissä)

Ääninäyttelijät suomeksi

Markus Blom - Ratchet
Arto Nieminen - Clank
Sasu Moilanen - Presidentti Qwark, Putkimies
Aku Laitinen - Tri. Nefarious, Lawrence
Antti Jaakola - Tri. Frumpus Croid
Jari Salo - Cronk, Zonit
Janne Porkka - Zephyr
Juhani Rajalin - Komentaja Spog
Ella Pyhältö - Susie Skeebow
Juha Paananen - Kip Darling
Minna Tasanto - Stuertti

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 Playstationin R&C: All 4 One -esittely

Ratchet & Clank -pelit
PlayStation 3 -pelit
Vuoden 2011 videopelit
Nergüin Enhbat

Nergüin Enhbat (; s. 18. maaliskuuta 1962 Ulan Bator) on mongolialainen entinen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia alle 60-kiloisten sarjassa Soulin olympialaisissa 1988.

Lähteet 

 Enhbatin profiili sports-reference.com -sivustolla  

Mongolialaiset nyrkkeilijät
Mongolialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Hallamittari

Hallamittari (Operophtera brumata) on loppusyksyn erittäin yleinen yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Hallamittari on voimakkaasti sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraan etusiipien pohjaväri vaihtelee vaaleanharmaasta vaaleanruskeaan, mutta siinä on yleensä selvä rusehtava vivahde. Etusiiven poikki kulkee useita kapeita, syvään aaltoilevia, tummanharmaita poikkiviiruja, joiden reunat eivät ole kovin terävät. Tärkeänä lajituntomerkkinä takasiiven poikki kulkee selvästi erottuva tumma raita ja etusiiven ulompi poikkijuova kohtaa siiven takareunan kohtisuorasti. Siipien kärjet ovat selvästi pyöreät. Takasiivet ovat vaaleanrusehtavat ja niissä on jokseenkin selkeitä kaarimaisia juovia. Siipiväli on 24–32 mm.

Naaras ei ensisilmäyksellä muistuta perhosta, sillä sen siivet ovat surkastuneet tynkämäisiksi, mustavalkoisiksi liuskoiksi, joiden pituus on alle puolet eläimen vartalon pituudesta. Ruumis on tukeva ja väriltään harmaan ja mustankirjava. Raajat ovat pitkät, ja eräistä muista siivettömistä perhosnaaraista poiketen hallamittarinaaraat liikkuvat pois koteloitumispaikkansa luota.

Huomattavan samannäköinen laji on läheistä sukua oleva lumimittari (Operophtera fagata). Molemmat lajit lentävät samaan aikaan, ja niitä tavataan usein yhdessä samalla biotoopilla.

Levinneisyys ja lentoaika 
Hallamittaria tavataan laajalti Euroopassa. Suomessa lajia tavataan koko maassa, mutta se on yleisempi etelässä. Aikuiset perhoset lentävät syyskuun puolivälistä pitkälle marraskuulle, mutta Etelä-Suomessa perhosia voi tavata jopa joulukuun alkuun saakka. Etelämpänä Euroopassa lentoaika jatkuu jopa helmikuuhun.

Elinympäristö ja elintavat 
Hallamittari lähtee lentoon vasta melko myöhään syksyllä, jolloin useimmat muut perhoslajit ovat jo hävinneet. Perhoset ovat aktiivisia iltayöstä. Laji on esiintymisalueellaan erittäin yleinen ja usein huomattavan runsaslukuinen, jolloin yövalojen luota voi löytää koirasperhosia kymmenittäin. Naaraita löytyy puiden rungoilta, helpoimmin parittelun aikana.

Toukat tuottavat silkkirihmaa, jolla ne saavat liitettyä ravintokasvien lehtiä yhteen suojapaikakseen. Joinakin vuosina esiintyessään runsaina, toukat voivat aiheuttaa merkittäviä vahinkoja kasvillisuudelle. Toukka koteloituu maahan. Talvehtii munana.

Ravintokasvi 
Toukat käyttävät ravinnokseen useita puuvartisia kasvilajeja. Hallamittaria ja sen toukkia esiintyy omena-, luumu- ja kirsikkapuissa sekä tammilla ja lehmuksilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Hallamittari (Operophtera brumata)
 Ötökkätieto: Hallamittari (Operophtera brumata)
 Hallamittari (Operophthera brumata)
 Kasper: Hallamittari (Operophtera brumata)
 Hallamittari
 ITIS: Operophtera brumata 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Operophtera brumata (winter moth) 
 Pherobase: Semiochemicals of Operophtera brumata, the Winter moth 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Vlindernet 

Kenttämittarit
Jorma Sipilä

Jorma Sipilä (s. 17. maaliskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen sosiaalipolitiikan tutkija ja valtiotieteiden tohtori (1976). Hän on ollut Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan, erityisesti sosiaalityön professorina vuodesta 1982, yliopiston rehtori vuosina 1998–2004 ja kansleri vuosina 2004–2009. Hän toimi Suomalaisen tiedeakatemian esimiehenä vuosina 2012–2014.

Sipilän tutkimuksen aiheena ovat olleet muun muassa hyvinvointivaltio, sosiaalipolitiikka ja vanhusten ja lasten palvelut.

Laajempia teoksia

 Sipilä, Jorma & Österbacka, Eva (2013) Enemmän ongelmien ehkäisyä, vähemmän korjailua? Valtiovarainministeriö.
 Sipilä, Jorma & Rantalaiho, Minna & Repo, Katja & Rissanen, Tapio (2012) Rakastettu ja vihattu lasten kotihoidon tuki. Tampere: Vastapaino, 241 s.
 Sipilä, Jorma & Repo, Katja & Rissanen, Tapio (toim.) (2010) Cash-for-Childcare: Consequences for Caring Mothers. Edward Elgar, 168 s.
 Sipilä, Jorma (2007) Valta yliopistossa. Tampere: Vastapaino, 255 s.
 Kröger, Teppo & Sipilä, Jorma (toim.) (2005) Overstretched. European families up against the demands of work and care. Malden: Blackwell, 176 s.
 Anttonen, Anneli & Baldock, John & Sipilä, Jorma (toim.) (2003) The young, the old and the state. Social care systems in five industrial countries. Cheltenham: Edward Elgar, 206 s.
 Anttonen, Anneli & Sipilä, Jorma (2000) Suomalaista sosiaalipolitiikkaa. Tampere: Vastapaino, 299 s.
 Sipilä, Jorma (1997) (toim.) Social Care Services: The Key to the Scandinavian Welfare Model. Aldershot: Avebury, 198 s. (japaniksi 2003)
 Sipilä, Jorma (1996) (toim.) Sosiaalipalvelujen Suomi. Porvoo: WSOY, 268 s.
 Sipilä, Jorma & Tiihonen, Arto (toim.) Miestä rakennetaan - maskuliinisuuksia puretaan. Tampere: Vastapaino, 277 s.
 Sipilä, Jorma (1989, 2. p. 1996) Sosiaalityön jäljillä. Helsinki: Tammi, 264 s.
 Sipilä, Jorma (1985) Sosiaalipolitiikan tulevaisuus. Helsinki: Tammi, 201 s.
 Sipilä, Jorma (1979) Sosiaalisten ongelmien synty ja lievittäminen. Helsinki: Tammi, 199 s.
 Työpaikkojen sijainnin kehitys Suomessa (1976)
 Sipilä, Jorma (1970) Sosiaalipolitiikka. Helsinki: Tammi, 133 s.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jorma Sipilä. University of Tampere, Tampere. Social Theory, Social Policy. Ph.D.  (researchgate.net)
 Jorma Sipilä sai Sosiaalipolitiikka-palkinnon. Tampereen yliopisto 2009.

Tampereen yliopiston professorit
Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Suomalaiset sosiaalipoliitikot
Teenage Dream (Katy Perryn kappale)

”Teenage Dream” on kappale yhdysvaltalaisen laulaja Katy Perryn vuonna 2010 ilmestyneeltä samannimiseltä albumilta. Kappale julkaistiin singlenä 23. heinäkuuta 2010 ja siitä on tehty myös musiikkivideo.

Vuoden 2010 kappaleet
Katy Perryn kappaleet
Dammarhartsi

Dammarhartsi eli dammarvernissa on muun muassa Dipterocarpaceae-heimon puista erittyvää ainetta, joka kovettuu hartsiksi.

Dammarhartsin väri vaihtelee kirkkaasta vaalean kellertävään. Se liukenee hyvin tärpättiin ja lakkabensiiniin, mutta spriihin heikosti. Dammarhartsin CAS-numero on 9000-16-2.

Tärpättiin liuotettua dammarhartsia käytetään öljymaalauksessa ja entisöinnissä. Jauhettua dammarhartsia on käytetty myös grafiikassa akvatintan tekemiseen.

Katso myös
Kopaali

Lähteet

Aiheesta muualla 
Coloria.net: Dammarhartsi
FAO: Dammar gum (pdf) 
ScienceLab, Material Safety Data Sheet: Damar gum  

Taidetarvikkeet
Hartsit
Jyväskylän Pallokerho

Jyväskylän Pallokerho (lyh. JyPK) on Jyväskylässä toimiva jalkapalloseura, joka on keskittynyt nais- ja tyttöjalkapalloon. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa Liigassa. Sen kotikenttä on Harjun stadion.

JyPK järjestää vuosittain juniorijalkapalloturnaukset sekä pojille (Jyväskylä Cup) että tytöille (Hippo-turnaus).

Historia 
Vuonna 1952 perustetun JyPK:n miesten joukkueet yhdistyivät vuonna 1992 JyP-77:n kanssa ja muodostivat uuden seuran JJK Jyväskylän.

Saavutuksia 
TUL Cupin voitto: 1979

Naisten liigajoukkue kaudella 2021 

Päivitetty 24. huhtikuuta 2021

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jyväskylän Pallokerhon viralliset kotisivut
Jyväskylän Pallokerhon naisten edustusjoukkueen kotisivut

Jyväskyläläiset urheiluseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1952 perustetut urheiluseurat
Westhin koodeksi

Westhin koodeksi eli Mathias Johannis Westhin käsikirjoitus on 1540-luvulta peräisin oleva suomalainen 144 lehteä sisältävä liturginen käsikirjoitus, jota säilytetään Kansalliskirjastossa Helsingissä.

Koodeksi sisältää muun muassa suomennokset kirkkokäsikirjasta ja messusta, eräitä rukouksia, sekä suomen-, ruotsin- ja latinankielisiä kirkkolauluja. Useimpiin lauluihin liittyy nuotinnos, ja koodeksi onkin laajin 1500-luvulta säilyneistä suomalaisista musiikkikäsikirjoituksista. Teos on kirjoitettu usealla eri käsialalla ja varustettu Rauman kappalaisen ja kaupunginpedagogin Mathias Johannis Westhin (k. 1549) nimellä. Hän on kirjoittanut suurimman osan koodeksista. Westhin jälkeen teos on ollut Vehmaan kirkossa.

Westhin koodeksin suomenkieliset tekstit on julkaistu Suomen kielen muistomerkkien ensimmäisessä osassa.

Julkaisu 
 Suomen kielen muistomerkkejä I, julk E. N. Setälä ja K. B. Wiklund (1893)

Katso myös
 Codex Aboensis
 Graduale Aboense
 Manuale Aboense
 Missale Aboense
 Palmsköldin katkelma
 Aitolahden koodeksi

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Westhin koodeksi tekstiosuudet sähköisessä muodossa Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen sivuilla

Jumalanpalvelustekstit
Käsikirjoitukset
Kirkkohistoria
1540-luvun kirjat
Solveigin laulu (televisioelokuva)

Solveigin laulu on vuonna 1974 valmistunut kolmiosainen television minisarja, jonka on ohjannut Reima Kekäläinen. Lassi Sinkkosen samannimiseen romaaniin perustuva sarja sijoittuu tapahtumiltaan sota-ajan Helsinkiin. Kertojana on Solveig, nuori tyttö, jonka tarinan kautta rakennetaan kuvaa kolmen työläissukupolven elämästä. Saara on Solveigin äiti, joka on katkeroitunut kovan elämän takia. Famu on Solveigin isänäiti (fammu), joka rakastaa, kun Saara ei osaa.

Solveigin laulu on esitetty televisiossa valmistumisvuotensa jälkeen myös maaliskuussa 1975, helmikuussa 1982, toukokuussa 2005 ja huhtikuussa 2012.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien tv-kriitikko Jukka Kajava kehui sarjaa vuolaasti jo avausjakson jälkeen: ”Solveigin laulussa on lukematon määrä harvinaisen osattuja asioita. Ainoa detalji, joka ei täysin selity, on muisteleva kiharoitettu nyky-Solveig.” Näyttelijöiden ja ohjaajan hän sanoi ylittävän itsensä. Viimeisen jakson nähtyään Kajava oli hieman pettynyt tarinan latteahkoon lopetukseen, mutta antoi kokonaisuudelle muuten erinomaisen arvion.

Famua esittänyt Aino Lehtimäki sai roolisuorituksestaan Jussi-patsaan vuoden 1974 parhaana naisnäyttelijänä. Lehtimäki ja ohjaaja Kekäläinen saivat sarjasta samana vuonna myös valtionpalkinnot.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarja katsottavissa Yle Areenassa
 

Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset draamasarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Suomalaiset televisioelokuvat
1970-luvun televisiosarjat
Tom Bombadilin seikkailut

Tom Bombadilin seikkailut () on vuonna 1962 julkaistu J. R. R. Tolkienin kirjoittama runokokoelma, joka kuuluu hänen Keski-Maa-tarinoidensa yhteyteen. Kokoelman 16 runosta kaksi sisältyy myös Tolkienin pääteokseen, Taruun sormusten herrasta. Kirjan nimestä huolimatta vain kaksi ensimmäistä runoa kertovat Tom Bombadilista.

Tom Bombadilin seikkailujen suomennos ilmestyi syyskuussa 2012. Kokoelman runot on kääntänyt Alice Martin lukuun ottamatta kolmea Panu Pekkasen jo aiemmin Tarua sormusten herrasta varten kääntämää runoa.

Tausta 
Ajatus kokoelmasta tuli Tolkienin tädiltä Jane Neavelta, joka kirjoitti hänelle vuonna 1961 ja pyysi häntä tekemään pienen kirjan, jonka ”keskuksena olisi Tom Bombadil? Sen kokoista kirjaa, että meillä vanhoilla tädeillä olisi varaa ostaa se joululahjaksi.” Vastauksessaan Tolkien arveli, että hänen alkuperäisestä Oxford Magazinessa julkaistusta Tom Bombadil -runostaan voisi saada ”kelpo kirjasen”, jos Pauline Baynes kuvittaisi säkeistöt. Uusien runojen kirjoittaminen ei häntä innostanut. Kustantaja kehotti kuitenkin Tolkienia täydentämään kokoelmaa muilla runoilla.

Marraskuun 1961 ja huhtikuun 1962 välillä Tolkien kävi läpi aiemmin kirjoittamiaan runoja etsien kokoelmaan sopivia. Tulos ei ollut hänen mielestään kovin häävi, ja hän myös epäili valitsemiensa runojen sopivuutta kokoelmaksi – juuri minkäänlaista yhdistävää tekijää niissä ei ollut, ellei ”kuvitelma, että ne ovat peräisin Konnusta, jotakuinkin Sormusten herran ajoilta. Mutta sekään ei päde kaikkiin noin vain.” Pääosa kokoelman runoista on hänen 1920–1930-luvulla kirjoittamiaan, joskin ”Kissan” hän oli kirjoittanut lapsenlapselleen Joan Annelle vuonna 1956. Runon ”Bombadil veneilee” hän kirjoitti varta vasten kirjaa varten. Tolkienin toiveiden mukaisesti Baynes suostui kirjan kuvittajaksi.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tom Bombadilin seikkailut Kontuwikissä.

J. R. R. Tolkienin kirjat
Runokokoelmat
Vuoden 1962 kirjat