joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mustanaamio (Blackshirt)

Mustanaamio (engl. Blackshirt) alias Richard Verrell on kuvitteellinen sankarihahmo, jota on Suomessa julkaistu sarjakuvana Korkeajännityssarjassa brittiläisestä "Super Detective Library" -lehdestä käännettynä. 

Mustanaamion loi Graham Montague Jeffries kirjailijanimellä Bruce Graeme. Hänen kirjoittamansa novellit julkaistiin ensimmäisen kerran kirjaksi koottuna vuonna 1925. Novellit oli aluksi julkaistu lehdissä New Magazine ja The Thriller. Jeffries kirjoitti Mustanaamio-tarinoita toiseen maailmansotaan saakka, kunnes hänen poikansa Roderic jatkoi kirjojen kirjoittamista nimellä Roderic Graeme aina vuoteen 1969 saakka. Sarjassa seikkailevat myös Mustanaamion esi-isät (Monsieur Blackshirt) ja poika.

Richard Verrell on suosittu salapoliisikirjailija, mutta myös mustissa vaatteissa ja musta naamiohuppu päässään seikkaileva herrasmiesrosvo, joka yleensä taistelee rikollisuutta vastaan. Varkaan koulutuksensa hän sai kasvattivanhemmiltaan, jotka löysivät Lontoon kaduilla yksinään harhailleen lapsen. Vanhempien kuoltua onnettomuudessa Verrell hankkii itselleen koulutuksen ja uuden henkilöllisyyden. Kirjailijanuransa hän aloittaa 22-vuotiaana, värväytyy lopulta armeijaan ja kotiutuu mitaleja saaneena sotasankarina. Vaikka hän menestyy hyvin kirjailijana, hän ryhtyy varkaaksi saadakseen jännitystä elämäänsä. 

Mustanaamio omaa lähes yli-ihmismäiset kyvyt ja voimat. Vain Scotland Yardin tarkastaja Wright tietää, kuka Mustanaamio todella on. 

Salaisen henkilöllisyyden omaava seikkailijanimeä käyttävä sankari on elänyt Britannian kirjallisuudessa Punaisen neilikan päivistä saakka. 

Korkeajännityssarjassa Mustanaamiota piirsi Bill Lacey, joka on piirtänyt myös Rick Randomia.

Yhdysvalloissa kustantamo Moonstone on julkaissut Blackshirt-sarjakuvaa (ensimmäinen ilmestyi 2004), jossa hahmo on modernisoitu nykyaikaan, sankarin nimikin on muuttunut muotoon Richard Jerrill.

Katso myös 
 Korkeajännityssarja
 Jet-Ace Logan
 Rick Random
 Battler Britton

Aiheesta muualla 
http://www.antikvariaattimakedonia.fi/moog/index.php?sivu=lehdet&moog_sankari_id=88  
http://populaari.blogspot.fi/2008/03/mustanaamio.html 

Korkeajännitys
Sarjakuvahahmot
Kvanttimystiikka

Kvanttimystiikka tarkoittaa kvanttimekaniikan uskonnolliseen tulkintaan perustuvia uskomuksellisia, uskonnollisia ja usein näennäistieteellisiksi tulkittuja oppijärjestelmiä. Kvanttimystiikka yhdistää kvanttimekaniikan ilmiöitä yleensä uskonnollisiin näkemyksiin tai yliluonnollisiin olioihin. Esimerkiksi teoriat tyhjiöstä, joka ei todellisuudesta ole tyhjä, on tulkittu kaikkialla olevaksi maailmansieluksi. 

Kvanttimystiikan isänä pidetään fyysikko Fritjof Capraa, joka esitteli näkemyksiään kirjassaan Fysiikka ja tao (1975, suom. 1983). Hän yhdisteli itämaisia ja mayojen uskonnollisia näkemyksiä kuten kohtalonyhteyden kvanttimekaniikkaan. Hän pohjasi käsityksiään muun muassa nykyään hylättyyn teoriaan siitä, että alkeishiukkaset koostuisivat aina muista alkeishiukkasista ikään kuin loputtomana jatkumona.

Tunnetuimpia kvanttimystiikan teoksia on Danah Zoharin The quantum self. Kirjassaan Zohar väittää tietoisuutta Bose-Einstein-kondensaatiksi.

Kirjallisuutta

Kvanttimystiikkaa edustavia teoksia

Kvanttimystiikkaa arvostelevia teoksia 

 Victor J. Stenger. (1995). The Unconscious Quantum: Metaphysics in Modern Physics and Cosmology, Prometheus Books, ISBN 1-57392-022-3, 

 Useita tekijöitä: Paholaisen asianajajan paluu (1997)

 

New age
Fysiikan filosofia
Näennäisfysiikka
Reggaeton

Reggaeton on tanssimusiikin muoto, joka tuli suosituksi 1990-luvun lopulla Latinalaisen Amerikan nuorten keskuudessa. Se syntyi Panamassa nimellä reggae en español ja on levinnyt Pohjois-Amerikkaan erityisesti Puerto Ricoon ja Eurooppaan 2000-luvun alkupuolella. Reggaeton sekoittaa jamaikalaisia musiikkivaikutteita reggaeta ja dancehallia latinalaisen Amerikan bomba-, plena- sekä hip hop -musiikkiin. Musiikkiin yhdistetään yleensä espanjankielistä räppäystä.

Artisteja 

 Alexis & Fido
 Angel y Khriz
 Arcangel
 Calle 13
 Cardi B
 Daddy Yankee
 Don Omar
 Farina
 Hector El Father
 J Balvin
 Jowell & Randy

 Miquelito
 Mr. Vegas
 Ñengo Flow
  Nicky Jam
 Rakim & Ken-Y
 Tito El Bambino
 Wisin & Yandel
 Voltio
 Chino & Nacho

Aiheesta muualla 

 www.reggaeton.eu 
 Reggaetonline.net  mm. Internet-radio, sanoituksia, kuvia
 La Pegajosa Mix Internet-radio (Reggaeton / Hip Hop Latino)
 ReggaetonFever.com
Kvemo Kartli

Kvemo Kartli (, "alempi Kartli") on hallintoalue (mkhare) Georgian eteläosassa. Alueella on noin 443 500 asukasta (2022) ja sen pinta-ala on 6 528 neliökilometriä. Kvemo Kartlin pääkaupunki on Rustavi.

Kvemo Kartli käsittää puolet historiallisesta Kartlin alueesta, josta koko Georgia () on saanut nimensä ja jonka antiikin lähteet tunsivat nimellä Iberia. Alue rajautuu Samtskhe-Džavakhetiin lännessä, Šida Kartliin (ylempään Kartliin) luoteessa, Mtskheta-Mtianetiin pohjoisessa, Kakhetiin idässä ja Armeniaan sekä Azerbaidžaniin etelässä. Georgian pääkaupunki Tbilisi sijaitsee hallintoalueen pohjoisrajalla. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan alueen asukkaista 51,3 prosenttia oli georgialaisia, 41,8 prosenttia azereja ja 5,1 prosenttia Armenialaisia.

Kvemo Kartli jaetaan yhteen piirivapaaseen kaupunkiin* ja kuuteen piirikuntaan:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kvemokartli.gov.ge

Georgian alueet
Kaikuluotaus

Kaikuluotaus (engl. sonar, lyhennys sanoista ”sound navigation and ranging”) on tekniikka, joka hyödyntää äänen etenemistä ja heijastumista kohteiden paikallistamiseen, useimmiten veden alla. Kaikuluotausta käytetään merenpohjan kartoittamiseen, hylkyjen paikantamiseen, vihollisen laivojen ja sukellusveneiden seurantaan sekä kalaparvien etsimiseen. Myös auton pysäköintitutka toimii kaikuluotauksen periaatteella.

Kaikuluotaimen tyypillisesti käyttämä taajuus on 5–50 kHz. Kaikuluotain lähettää pulssimuotoisen äänisignaalin, "pingin", ja vastaanottaa heijastuneen kaikusignaalin vedenalaisella mikrofonilla eli hydrofonilla. Havaitun signaalin muodosta voidaan tehdä johtopäätöksiä myös pohjan maalajeista.

Kaikuluotaimen keksi Lewis Nixon vuonna 1906. Sitä käytettiin jäävuorien paikallistamiseen. Tarkempia kaikuluotaimia alettiin nopeasti kehittää vuonna 1912 Titanicin uppoamisen jälkeen, jolloin brittiläinen Lewis Richardson ja saksalainen Alexander Behm saivat kumpikin patentin parantamilleen kaikuluotaimille.

Eläinkunnassa muun muassa lepakot ja delfiinit käyttävät kaikuluotauksen tapaista menetelmää saalistaessaan pimeässä.

Katso myös 
Tutka
Ultraäänilaite

Lähteet

Aiheesta muualla 

Akustiikka
Mittalaitteet
Navigointi
Sensoritekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Piikivi

Piikivi eli limsiö on kalkkikiven keskelle muodostunut kvartsisaostuma. Piikivet olivat kivikaudella arvokkaita, koska niiden lohkopinnat ovat teräviä ja ne sopivat siten työkaluiksi.

Piikiven iskusta karkaistun hiiliteräksen kanssa syntyy helposti kipinä, ja piikivenkappaletta käytettiin tuluksissa ja tuliaseiden piilukoissa 1850-luvulle asti.

Piikiven väri vaihtelee suuresti sen mukaan, mitä metalleja kiviaineksessa on; yleisimpiä värejä ovat harmaanruskean eri sävyt, vihertävä ja ruosteenpunainen. Ne ovat tavallisesti keskeltä tummempia kuin pinnalta.

Suomen kivikautinen väestö hankki piikivensä ulkomailta: Venäjältä, Skandinavian eteläosista tai Keski-Euroopasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Esihistoria
Silikaattimineraalit
Esihistoriallinen tekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Työmuisti

Työmuisti on muisti, joka tallentaa lyhytkestoisesti tietoa samalla kun aivot muokkaavat sitä. Tieto tulee työmuistin työstettäväksi aistimuistista. Työmuisti pitää asioita mielessä vain muutamia sekunteja. Työmuistista asia voi tallentua säilömuistiin, jossa olevat asiat voidaan muistaa pysyvästi. Jollei tietoa kerrata aktiivisesti, se katoaa muutamissa sekunneissa. Työmuistin toiminta liittyy läheisesti tarkkaavaisuuteen. Tiedon lyhytaikaisen taltioinnin lisäksi työmuistin tehtäviin kuuluu muistissa olevan tiedon käsittely.

Perinteisesti työmuistin kooksi on määritelty 7±2 toisiinsa liittymätöntä mieltämisyksikköä, mutta tutkimusten mukaan todellinen koko on 4. Ihmisen työmuisti pystyy vastaanottamaan 40-60 bittiä tietoa sekunnissa. Tämä vastaa lyhyttä lausetta. 

Työmuisti koostuu aivosolujen yhteistyöstä ja perustuu hermosolujen toiminnan hetkelliseen tahdistumiseen. Sanamuistista vastaava aivojen etuotsalohkon alaosa pitää tiedon muistissa ja näkömuistista vastaava yläosa työstää sitä. Työmuistin suorituskyky riippuu pitkälti geeneistä. Sen yksilöllinen kapasiteetti näkyy eroina aivoalueiden vuorovaikutuksessa.

Baddeleyn ja Hitchin työmuistimalli 

Baddeleyn ja Hitchin työmuistimalli (1974) koostuu keskusyksiköstä ja kahdesta alayksiköstä. Keskusyksikkö ohjaa tarkkaavaisuutta ja koordinoi tiedon hallintaa ja varastointia alayksiköissä. Alayksiköt ovat fonologinen kehä ja visuospatiaalinen muistilehtiö. 
Fonologinen kehä koostuu taltiosta jossa verbaalinen tieto säilyy muutamia sekunteja, sekä kertausjärjestelmästä, jonka avulla tietoa ylläpidetään mielessä äänettömästi toistamalla.
Visuospatiaalinen muistilehtiö ylläpitää tietoa objektien ominaisuuksista, paikasta näkökentässä ja objektien välisistä avaruudellisista suhteista.
Mallia on myöhemmin täydennetty episodisella taltiolla, joka yhdistää edellä mainituista alayksiköistä ja pitkäkestoisesta muistista tulevaa informaatiota ymmärrettäviksi tapahtumiksi.

Cowanin työmuistimalli

Cowanin mallissa työmuisti on se osa säilömuistia, johon tarkkaavaisuus kohdistuu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Muisti
Seulonnan keskeiset artikkelit
Fairchild 24

Fairchild 24J 60 De Luxe oli 1930-luvun yhdysvaltalainen, yksitasoinen, yksimoottorinen ja kaksi- tai nelipaikkainen yleisilmailukone.

Taustaa 
Konetta valmisti Fairchild-konsernin lentokonetehdas vuodesta 1932 lähtien. Se oli aluksi vain kaksipaikkainen, mutta myöhemmät versiot olivat nelipaikkaisia. Kone oli tuotannossa vuoteen 1948 asti ja sitä valmistettiin 1 950 kappaletta.

Käyttö Suomessa 
Heinäkuussa 1939 Suomessa rekisteröitiin OH-RIM, joka oli ansiolentokäytössä, kunnes Suomen ilmavoimat pakko-ottivat sen lokakuussa 1939. Konetta ei talvisodan jälkeen enää palautettu omistajalleen vaan ilmavoimat osti koneen syksyllä 1940. Huhtikuussa 1941 kone tuhoutui Malmilla siipien irrottua, koska korjauksessa oli unohdettu kiinnittää siipitukien pultit eikä tätä havaittu tarkastuksessa. 

Konemalli oli 1950-luvulla Suomen yleisin yleisilmailukone, jolloin siviilirekisterissä oli 18 konetta.

Tekniset tiedot

Yleiset ominaisuudet 
 Kärkiväli: 11,08 m
 Pituus: 7,24 m
 Korkeus: 2,4 m
 Siipipinta-ala: 16 m²
 Tyhjäpaino: 670 kg
 Lentopaino: 1 160 kg

Suorituskyky 
 Suurin nopeus: 210 km/h
 Lakikorkeus: 4 800 m
 Lentomatka: 840 km

Lähteet 
 
   

24
Yhdysvaltalaiset yleisilmailukoneet
1930-luvun yleisilmailukoneet
Iskuaalto

Iskuaalto on ääntä nopeampi aalto. Sen etenemisnopeus on suurempi kuin lämpöliike aineessa. Lämpöliikkeen eli äänen nopeus riippuu muun muassa aineen tiheydestä ja lämpötilasta. Iskuaalto on joko hetkellinen paineaalto tai pysyvämpi aalto.

Iskuaaltojen muodostumiseen vaikuttavat muun muassa ilman koostumuksen äkilliset vaihtelut kuten ilman lämpötila ja paine. Aallot kasvattavat ilmanvastusta ja lentokoneessa tarvittavaa moottoritehoa rajusti. Lentokoneessa asia voidaan ratkaista ohuemmalla siipiprofiililla tai nuolimuotoisella siipikonfiguraatiolla.

Paineaallon tyyppinen iskuaalto syntyy pommin räjähtäessä. Pitkäkestoinen iskuaalto syntyy aurinkotuulen törmätessä Maan magneettikenttään. Iskuaalto syntyy myös lentokoneen lentäessä ääntä nopeammin tai vaikkapa kaasun virratessa avaruudessa suurella nopeudella. Kun meteori törmää Maan ilmakehään, syntyy iskuaalto. Iskuaaltoa voidaan sanoa myös šokkirintamaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 eFluids gallery 
 Bomb Shock Wave Estimation 
 NASA Glenn Research Center information on:
 Oblique Shocks 
 Multiple Crossed Shocks 
 Expansion Fans 

Aaltoliike
David Richards

David Pender Richards (s. 3. kesäkuuta 1952 Wales, Iso-Britannia) on englantilainen rallin ja Formula 1 -kilpa-autoilun merkittävä vaikuttaja. Hän myös omistaa urheiluautovalmistaja Aston Martinin. Vuonna 2005 Richards sai Brittiläisen imperiumin komentajan (Commander of the Order of the British Empire, CBE) arvonimen ansioistaan moottoriurheilussa. Vuonna 2017 Ranskan autokerho Automobile Club de l´Ouest (ACO) palkitsi hänet pitkäkestoisesta omistatuneisuudesta Le Mansin 24 tunnin ajoja kohtaan "Spirit of Le Mans" -palkinnolla. Lisäksi hänelle on myönnetty vuonna 2017 kunniajäsenyys Motor Sport Hall of Fame -kunniagalleriassa sekä Prodriven autotehtaansa menestyksen kunniaksi Industry Champion Award -palkinto.

Richards on toiminut Ari Vatasen kartanlukijana rallin MM-sarjassa voittaen kaudella 1981 hänen vierellään maailmanmestaruuden. F1-sarjassa hän on toiminut tallipäällikkönä Benettonilla sekä BAR-tallissa. Hondan ostettua BAR:n Richards joutui vetäytymään tehtävästään. Ralliautoilun puolella hän on toiminut Prodriven tallipäällikkönä, jonka puitteissä pyöritti Subarun rallitoimintaa, joka päättyi Subarun vetäytymiseen lajista kauden 2008 jälkeen. Richards omisti myös WRC -sarjan tv-oikeudet, mutta myi ne eteenpäin vuonna 2007. Prodrive ajatti myös Mini John Cooper Works WRC autoa MM-sarjassa vuosina 2011-2013, vaikka menettikin tehtaan virallisen tuen alkuvuodesta 2012.

F1-kuljettaja Jenson Buttonia pidetään hänen löytönään.

Vuonna 2006 Richardsin Prodrive-talli valittiin monien hakijoiden joukosta kaudeksi  Formula 1 -sarjaan. Richardsin ohella paikkaa tavoittelivat muun muassa entinen tallipäällikkö Eddie Jordan ja entisen F1-kuljettaja Jean Alesin johtama japanilainen Direxiv-ryhmittymä. Prodrive ei kuitenkaan osallistunut kyseiselle kaudelle, koska talli ajautui asiakastallien autoja koskevaan kiistaan FIA:n kanssa. Talli haki paikkaa uudelleen kaudelle , mutta ei tullut hyväksytyksi. 

Richardsin Prodrive ajattaa tällä hetkellä esimerkiksi Aston Martinin rata-autoja eri kestävyyskisoissa.

Vuonna 2005 Richardsista ja Prodrivesta julkaistiin moottoriurheilusta kertova kirja "Driven Man: David Richards, Prodrive and the Race to Win".

Lähteet

Aiheesta muualla
 Prodriven viralliset sivut 
"David Richards - Driven man" -kirja

Rallin maailmanmestarit
Formula 1 -tallipäälliköt
Brittiläiset liikemiehet
Brittiläiset urheiluvaikuttajat
Englantilaiset kartanlukijat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Brittiläisen imperiumin komentajat
Anthony Davidson

Anthony Denis Davidson (s. 18. huhtikuuta 1979 Hemel Hempstead, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen autourheilija. Hän voitti Sebringin 12 tunnin ajon vuonna 2010. Hän sijoittui neljänneksi Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 2011.

Vuonna 1987 hän aloitti karting-uransa. Kart-urallansa hän ajoi kartingia Britannian, Euroopan ja Pohjois-Amerikan sarjoissa. Hän siirtyi autoihin vuonna 1999, jolloin hän voitti Britannian Formula Ford -talvisarjan mestaruuden. Vuonna 2000 Davidson voitti Formula Ford Festival World Cup -kilpailun ja sijoittui kolmanneksi Britannian Formula Ford -sarjassa. Hän voitti McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon 2000. Samana vuonna hän voitti FIA European Formula 3 Cupin mestaruuden ja sijoittui kolmanneksi Masters of Formula 3 -kilpailussa ja toiseksi Britannian F3-sarjassa.

Tällä hetkellä Davidson työskentelee Toyotan tehdas kuljettajana FIA World Endurance Championship -sarjassa ja Mercedes AMG Petronas F1 tallin simulaattori ajajana. Hän työskentelee myös englantilaisen Sky Sports F1 HD televisiokanavan F1 analyytikkona.

Formula 1 -ura 
Davidson testasi BAR-tallin autoa kaudella 2001. Hän ajoi ensimmäiset Formula 1 -kilpailunsa Minardin ratissa kaudella 2002. Hän korvasi kilpailuissa tallin Alex Yoongin, joka oli sivussa aikaisempien kisojen karsiutumisien johdosta. Davidson ei vakuuttanut kilpailuissa eikä saanut kilpakuljettajan paikkaa seuraavaksi kaudeksi, joten hänen oli tyydyttävä testikuljettajan paikkaan BAR-tallissa. Kun tallin toinen testikuljettaja Takuma Satō sai kilpakuljettajan paikan kauden 2003 viimeisessä osakilpailussa, tuli Davidsonista tallin kolmas kuljettaja.

Kaudet 2004–2006 

Kaudella 2004 Davidson oli BAR-tallin kolmas kuljettaja ja ajoi tallin kolmatta autoa perjantain ensimmäisissä harjoituksissa. Kaudella 2005 Davidson ajoi yhden kisan tuuraten Takuma Satōa Malesian GP:ssä, mutta joutui keskeyttämään tekniseen vikaan jo kilpailun alkukierroksilla. Kaudella 2006 Davidson toimi Hondan testikuljettajana.

Kaudet 2007–2008 

Kausi 2007 oli Davidsonin ensimmäinen täysi kausi F1-sarjassa. Hän ei yltänyt kauden aikana kisassa kertaakaan kahdeksan parhaan joukkoon ja jäi siten pisteittä. Davidson jatkoi Super Agurin toisena kilpakuljettajana myös kaudella 2008. Talli kuitenkin kärsi isoista talousvaikeuksista ja sulki lopulta talousvaikeuksien takia ovensa Espanjan GP:n jälkeen, jolloin Davidson jäi ilman ajopaikkaa. Myöhemmin Davidson toimi Hondan ja Brawn GP:n testikuljettajana. Hän toimi myös BBC Radio 5 Live kanavan kommentaattorina. Davidson yritti paluuta F1-sarjaan kaudelle 2011 Virgin ja Lotus-talleissa, mutta ei saanut kilpakuljettajan paikkaa. Hän toimi kaudella Mercedeksen testikuljettajana.

Formula 1 -tulokset

Kaudet numeroina

Lähteet
 http://www1.skysports.com/formula1/presenters/anthony-davidson

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
 Anthony Davidson: tilastot
 Driverdb

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Ross Brawn

Ross Brawn (s. 23. marraskuuta 1954 Manchester, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen entinen Mercedes GP:n Formula 1 -tallin tallipäällikkö, ja nykyinen Formula 1 moottoriurheilunjohtaja.  

Brawn toimi formulauransa alussa Benettonin ja Ferrarin teknisenä johtajana. Kausina - hän toimi tallipäällikönä Hondan F1-tallissa. Pesti päättyi yllättäen, kun Honda vetäytyi F1-sarjasta kauden 2008 jälkeen. Ross Brawn osti tallin itselleen ja nimesi sen Brawniksi. Kaudella  Brawn voitti sekä kuljettajien että valmistajien maailmanmestaruudet. Ross Brawn myi tallinsa Mercedes-Benzille ja jatkoi uuden Mercedes-tallin tallipäällikön tehtävissä. Vuoden 2013 päätteeksi hän jätti tallin.

Ura

Taktikkona 

Ross Brawn jätti vuonna 1976 työnsä Britannian atomienergian tutkimuskeskuksessa ja siirtyi intohimonsa, autourheilun, pariin.
Frank Williams palkkasi Brawnin vuonna 1978 vasta perustettuun Formula 1 -talliinsa. Williamsilta hän siirtyi Jaguarille vuonna 1989 ja edelleen Benettonille vuonna 1992. Hänen katsotaan osaltaan olleen teknisenä johtajana Michael Schumacherin menestyksen takana tämän voittaessa maailmanmestaruuksia. Vuonna 1996 Brawn seurasi Schumacheria Italiaan Ferrarille. Brawn tuli tunnetuksi tallia eteenpäin ajaneena voimana, sillä Brawnin mukaan aina voidaan parantaa tuloksia, ja ainoastaan siten saavutetaan menestystä. Erityisesti Brawnin kykyä tehdä oikeita kisan aikaisia taktisia ratkaisuja pidetään ilmiömäisenä. Ferrari myös palkitsi Brawnin avokätisesti: F1 Racing -lehti arvioi vuonna 2006 Brawnin ansainneen noin viisi miljoonaa dollaria vuodessa Ferrarilla jo muutaman kauden ajan. Kauden 2006 jälkeen Brawn ilmoitti pitävänsä välivuoden.

Tallipäällikkönä 

Välivuoden jälkeen Brawn palasi F1:n pariin siirtymällä Hondan F1-tallin tallipäälliköksi marraskuussa 2007.  Tätä tehtävää Brawn hoiti vuoteen 2009, jolloin Honda päätti yllättäen jättää Formula 1-sarjan. 

Kun ostajaa ei löytynyt, joutui Brawn ostamaan tallin, jonka hän nimesi Brawn GP:ksi. Talli teki historiaa kaudella  voittamalla sekä valmistajien että kuljettajien mestaruudet samalla kaudella. Onnistuneen kauden jälkeen Ross Brawn myi enemmistön tallistaan Mercedes-Benzille. Talli vaihtoi nimensä Mercedes GP:ksi ja Brawn nimettiin jatkamaan sen tallipäällikkönä. Hän jätti tallipäällikön tehtävät vuoden 2013 päätteeksi.

Lähteet 

Formula 1 -tallipäälliköt
Brittiläiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Hr1

Raskas pikajunaveturi Hr1 (ennen vuoden 1942 nimiuudistusta P1), eli tuttavallisemmin Ukko-Pekka, oli Valtionrautateiden voimakkain henkilöliikenteen höyryveturi. Tyyppiä rakennettiin kaiken kaikkiaan 22 kappaletta Lokomon ja Tampellan konepajoilla vuosina 1937–1957. Veturin pyörästöjärjestys on 4-6-2 ja suurin sallittu nopeus 110 km/h. Veturin massa on 93 tonnia, mutta työkunnossa sen kokonaismassaa kasvattavat tämän lisäksi noin 63 tonnia vettä ja hiiltä.

Hr1 muistuttaa suuresti saman aikakauden raskasta rahtijunaveturia Tr1 "Risto". Ulkoasultaan veturit muistuttavat toisiaan. Siinä missä "Ukko-Pekoissa" on kolme kookasta vetävää pyöräparia, "Ristoissa" oli neljä akselia pienemmillä pyörillä. Ratkaisulla Tr1 pystyi vetämään raskaampia junia nopeuden kustannuksella.

Hr1-vetureiden yksilötiedot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

   
http://www.hoyryveturimatkat1009.fi/
Metrojunaportaali (kuvia)
Kiskot ritisivät, kun 150 tonnin veturijättiläinen ajoi ulos tehtaalta, ja heikkopäisiä hirvitti kun Suomen rautateillä ajettiin ensi kertaa 110 kilometrin vauhtia, Aamulehti, 17.10.1937, nro 280, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Museorautatiekalusto
Suomalaiset höyryveturit
Ministerineuvosto

Ministerineuvosto voi tarkoittaa seuraavia:

 Euroopan unionin neuvosto, Euroopan unionin elin, johon kuuluvat jäsenvaltioiden ministerit
 Pohjoismaiden ministerineuvosto, Pohjoismaiden hallitusten yhteistyöelin
Ukko-Pekka

Ukko-Pekka voi tarkoittaa seuraavia:
 Suomen tasavallan presidentin Pehr Evind Svinhufvudin lempinimi
 raskaan pikajunaveturin Hr1 lempinimi
 suomalaisen sotilaskiväärin M39 lempinimi
 S/S Ukkopekka, höyrylaiva
 Ukko-Pekan silta, silta Naantalissa
 Ukkopekka, Reserviupseerikoulun kurssi 177

Etunimenä 
 Ukko-Pekka Luukkonen (s. 1999), jääkiekkomaalivahti
 Ukko-Pekka Yliranta (s. 1990), suomalainen harmonikansoittaja.
Gianmaria Bruni

Gianmaria "Gimmi" Bruni (s. 30. toukokuuta 1981 Rooma) on italialainen autourheilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja. F1-luokassa hän ajoi kaudella 2004. Kausina 2005 ja 2006 Bruni ajoi GP2-sarjassa.

Bruni syntyi Roomassa Italiassa. Kymmenenvuotiaana hän valehteli ikänsä päästäkseen ajamaan kartingia (minimi-ikä oli 12 v.). 

Ensimmäisen kerran Bruni pääsi ajamaan kilpa-autoa Italian Formula Renault -sarjassa vuonna 1997. Hän voitti sarjan vuonna 1998, ja siirtyi sen jälkeen Euroopan Formula Renault sarjaan vuodeksi 1999. Senkin voitettuaan seuraava sarja oli Ison-Britannian Formula 3, jossa hän oli viides vuonna 2000 ja neljäs vuonna 2001.

Kisattuaan monissa samanlaisissa Euroopan sarjoissa Bruni pääsi kokeilemaan F1-autoa, kun Minardin F1-tiimi halusi kokeilla hänen kykyjään. Hän päätyi Minardin testikuljettajaksi vuodeksi 2003. Seuraavana vuonna hän löysi sponsoreita päästäkseen Minardin kilpakuljettajaksi. Hän ajoi Minardin kilpakuljettajana kaudella 2004, muttei saanut yhtään MM-pistettä, koska auto oli sarjan huonoin.

Bruni siirtyi GP2-sarjaan vuonna 2005. Ensimmäisen kilpailunsa sarjassa hän voitti Espanjassa Barcelonassa ja ajoi toiseksi Monacossa. Hän lähti Coloni-tallista kesken kauden ja siirtyi Durango-talliin. Hän ajoi itsensä paalulle ensimmäisessä kisassaan uudessa tallissa Spa-Francorchampsin kilpailussa. Kilpailussa hän joutui keskeyttämään. Seuraavalla kaudella Bruni ajoi Trident tallissa voittaen kaksi kilpailua. Vuonna 2007 Bruni siirtyi FIA GT Championships sarjaan. Bruni kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 2008. Vuosina 2012 ja 2014 Bruni oli yhdessä suomalaisen Toni Vilanderin ja Giancarlo Fisichellan kanssa GTE-Pro luokkansa parhaat Le Mansin 24 tunnin kilpailussa.

Nykyään Bruni kilpailee FIA World Endurance Championship urheiluautosarjassa. Vuonna 2014 Bruni voitti GT Pro luokan maailmanmestaruuden yhdessä Toni Vilanderin kanssa.

Formula 1 -tulokset

Kaudet numeroina

GP2-tulokset

FIA WEC -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Italialaiset Formula 1 -kuljettajat
GP2-kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Jorubat

Jorubat on kansa Nigerian lounaisosassa ja Beninissä Afrikassa, johon kuuluu noin 43 miljoonaa ihmistä. He muodostavat noin 21 prosenttia Nigerian väestöstä ja ovat siten maan suurin etninen ryhmä. Lounais-Nigerian lisäksi merkittäviä jorubayhteisöjä on Beninissä, Togossa, Sierra Leonessa, Kuubassa ja Brasiliassa. Jorubat harjoittavat maanviljelyä, karjanhoitoa ja kauppaa.

Joruban kieli on yksi Nigerian neljästä pääkielestä yhdessä paikallisten hausan ja igbon sekä siirtomaa-ajalta periytyvän englannin kanssa.

Uskonnot 
Joruboiden uskontoihin kuuluu kristinusko, islam sekä joruba. Joruba uskonto on länsiafrikkalainen uskonto, joka levisi Kuubasta tulleiden orjien harjoittamana. Yoruba on polveutunut voudousta. Jorubassa ei ole pyhiä kirjoituksia vaan tietoa levitetään perimätietona. Joruba on monoteistinen uskonto ja henkiä, jotka ovat välittäjinä jumalan ja ihmisen välillä kutsutaan orishoiksi.

Katso myös 
 Santeria

Aiheesta muualla  

Beninin etniset ryhmät
Ghanan etniset ryhmät
Nigerian etniset ryhmät
Norsunluurannikon etniset ryhmät
Sierra Leonen etniset ryhmät
Togon etniset ryhmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
https://www.sanomapro.fi/sarjat/verso/
Sothot

Sothot on suuri ryhmä keskenään sukua olevia, bantukieliä puhuvia kansoja Afrikan eteläosassa, varsinkin Lesothossa ja läheisillä Etelä-Afrikan tasavallan alueilla. Siihen kuuluu noin 5 miljoonaa henkeä, jotka pääosin maanviljelijöitä ja karjanhoitajia.

Lesothon etniset ryhmät
Etelä-Afrikan etniset ryhmät
Timo Kahilainen

Timo Eero Kahilainen (s. 1963) on suomalainen muusikko, näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja.

Kahilainen tunnetaan parhaiten Kummeli-huumoriohjelmasta. Koulutukseltaan hän on luokanopettaja. Hänet valittiin Kangasalan lukion kunniaylioppilaaksi 2006. Hän pääsi sieltä ylioppilaaksi 1983 ja valmistui opettajaksi vuonna 1991.

Kahilainen on toiminut Salmela Komitea -yhtyeen kosketinsoittajana ja lauluntekijänä.

Timo Kahilainen on Heikki Vihisen kanssa käsikirjoittanut näytelmiä; Tampereen Teatteriin komedian Saunailta (2001) ja farssin Alivuokralainen (2003), musiikkinäytelmän Kalliolle kukkulalle (2008) Pyynikin kesäteatterille sekä Tampereen Työväen Teatteriin farssin Maailmanlopun hautaustoimisto (2011). Le Coq – taistelu ravintolasta on käsikirjoittajakaksikon viides yhteinen näytelmä. Yhdessä Heikki Vihisen kanssa Kahilainen on käsikirjoittanut myös Kummeli-ryhmän elokuvat Kummeli Kultakuume (1997), Kummelin Jackpot (2006) sekä Kummeli Alivuokralainen (2008), joka perustuu edellä mainittuun näytelmään. Viidennessä Kummeli-elokuvassa, Kummeli V:ssä (2014) käsikirjoittamassa oli heidän lisäkseen Heikki Silvennoinen.

Timo Kahilainen omistaa oman tuotantoyhtiön Jackpot Films Oy (tunnettu aikaisemmin nimellä Kanta-Hämeen Mainospellet Oy). Heikki Silvennoisen kanssa Kahilainen omistaa Kummeli-tuotantojen takana olevan Porkkana Ryhmä Oy.

Kahilaisen ensimmäinen virallinen ohjaustyö on Kummeli V -elokuvan Mahtava Making of -mainosfilmi.

Diskografia

Kummeli 
 Artisti maksaa (1994)
 Kummeli Stories – Elokuvasävelmiä ynnä muuta (1995)
 Parhaat palat (2002)

Heikki Silvennoinen 

 Mature and Cool (1992)

Filmografia 

¹ myös käsikirjoittajana, ² tuottajana, ³ säveltäjänä

¹ myös käsikirjoittajana, ² tuottajana, ³ säveltäjänä

Teatteri 
 Kummeli Revyy, Tampereen Teatteri (1997-1998) – useita rooleja ¹
 Maailmanlopun hautaustoimisto, Tampereen Työväen Teatteri (2011-2012) – Patu / Pelsepuupi ¹
¹ myös käsikirjoittajana

Käsikirjoittajana 
 Saunailta, Tampereen Teatteri (2001-2002)
 Alivuokralainen, Tampereen Teatteri (2003-2010)
 Beatlehem (televisioelokuva, 2003) ¹
 Kalliolle kukkulalle, Pyynikin kesäteatteri (2008)
 Le Coq – taistelu ravintolasta, Helsingin kaupunginteatteri (2020)
¹ myös tuottajana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Kummeli
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomalaiset koomikot
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikojan MiG-31

MiG-31 () on MiG-25:n seuraajaksi suunniteltu nopea torjuntahävittäjä. Se oli Neuvostoliiton hävittäjistä kehittynein ennen maan hajoamista.

Suunnittelu

MiG-25:n korvaajan suunnittelu alkoi Je-155MP-kehityskoneella, joka teki ensilentonsa 16. syyskuuta 1975. Se muistutti ulkoisesti MiG-25:ttä, mutta oli täysin uusi malli. Runkoa pidennettiin aseupseerin takaohjaamoa varten. Koneen valmistuksessa käytettiin kaksi kertaa enemmän titaania ja kolme kertaa enemmän alumiinia teräksen sijaan. Uusi kone oli kestävämpi ja kesti jopa 5 g:n rasituksen yliäänilennossa. Yliääninopeus oli mahdollista matalammissa korkeuksissa. Polttoainekuormaa lisättiin ja koneessa käytettiin uusia Solovijev D-30F6 -moottoreita. Huippunopeudeksi tuli 3 000 km/h korkealla ja 1 500 km/h merenpinnassa. Toimintasäde on 720 km ja siirtolentomatka 3 300 km.

Ketteryydessä kone ei kuitenkaan päässyt lähellekään Suhoin Su-27-koneen tasoa ja se onkin konetyyppinä viimeisiä kylmänsodan aikaisia torjuntahävittäjiä, suunniteltu ampumaan alas strategisia pommikoneita ja AWACS-koneita eikä pärjäämään hävittäjienvälisessä ilmataistelussa.

Käyttö

Koneen tuotanto alkoi 1979 ja ensimmäiset koneet tulivat ilmatorjuntajoukkojen palvelukseen 1982. Koneen kuvasi ensimmäisen kerran norjalainen lentäjä Barentsinmeren yllä 1985. Noin 500 konetta valmistettiin, joista Venäjällä on käytössä 280–370 ja kolmisenkymmentä Kazakstanilla. Venäjä aikoo modernisoida koneensa, jolloin niiden käyttöikä jatkuu vähintään vuoteen 2030.

Aseistus

MiG-31 on maailman ensimmäinen hävittäjä, jossa otettiin käyttöön vaiheistettuantenninen tutka, erittäin tehokas Zaslon S-800. Useilla säteillä ja taajuuksilla toimiva tutka pystyy läpäisemään vihollisen häirinnän ja havaitsee hävittäjän kokoisen kohteen noin 200 km:n etäisyydeltä. Tulenjohto voi seurata 10 kohdetta yhtä aikaa ja lukita neljä niistä Vympel R-33 (Nato: AA-9 Amos) -ohjusten maaliksi. Neljä MiG-31-konetta voidaan yhdistää datalinkillä jopa 200 km:n etäisyydeltä toisistaan kattamaan laajan alueen. MiG-31M/MiG-31D/MiG-31BS-mallien tutka on päivitetty Zaslon-M-malliksi, joka voi havaita AWACSin kokoisen kohteen jopa 400 km:n päästä.

Pääaseistuksena on rungon alla 4×Vympel R-33, jonka kantama on 160 km, R-37-mallissa 280 km. Lisänä ovat lyhyen matkan R-40 (AA-6 Acrid)- ja R-60 (AA-8 Aphid)- tai R-73 (AA-11 Archer) -ohjukset siivissä. Myöhemmissä malleissa myös R-77 "Amraamski" (AA-12 Adder). MiG-31:ssä on myös tykki, GŠ-6-23, johon on 260 ammusta, joka riittää vain neljän sekunnin tulitukseen. MiG-31M-mallissa tykki on poistettu ja tilalla on kaksi lisäpaikkaa R-33/R-37-ohjuksille.

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet 

MiG-031
Seulonnan keskeiset artikkelit
Neuvostoliittolaiset hävittäjälentokoneet
1970-luvun hävittäjälentokoneet
Salerno

Salerno on kaupunki Campaniassa Lounais-Italiassa. Siellä asuu noin 135 000 asukasta. Keskiajalla kaupunki oli kuuluisa korkeakoulustaan. Liittoutuneet nousivat maihin Salernossa vuonna 1943 ja se oli sen jälkeen hetken ajan Italian pääkaupunki ennen Rooman valloitusta.

Nähtävyydet 
Salernon tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluvat tuomiokirkko sekä Arechin linna vuorenrinteellä kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin länsipuolelta alkaa Amalfin rannikko, joka kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.

Liikenne 
Salernon kautta kulkee moottoritie A3 Napolista Reggio Calabriaan. Lisäksi sieltä on moottoritieyhteydet Casertaan ja Avellinoon. Salernon rautatieasema on risteyspaikka, jossa pysähtyvät sekä paikallisjunat että kaukoliikenteen junat. Salernossa on pieni lentokenttä, jonka kaupallinen käyttö on lyhyen kiitotien vuoksi vähäistä. Kesäisin Salernosta on laivayhteys Caprin saarelle.

Lähteet 

Salerno
Supi

Supi voi viitata yleiskielessä tai murteissa seuraaviin:

Eläinlajeja
Pesukarhut eli supit (Procyon), puolikarhujen suku (Tämä sanan käyttö perustuu erään intiaanikielen pesukarhua tarkoittavaan sanaan.)
Ravunsyöjäsupi (Procyon cancrivorus)
Cozumelinsupi (Procyon pygmaeus)
Pesukarhu eli supi (Procyon lotor)
Barbadosinsupi (Procyon lotor gloveralleni), sukupuutton kuollut pesukarhun alalaji
Tresmariasinsupi (Procyon lotor insularis), pesukarhun alalaji
Supikoira (Nyctereutes procyonoides), koiraeläin
 "Suomensupi", turkistarhoilla tuotetusta supikoiran nahasta käytetty nimitys
Päästäinen (heimo Soricidae) eli supiainen, supihiiri; sanasta suippo

Sukunimenä

 Luis Paulo Supi (s. 1996), brasilialainen shakin suurmestari

Muita merkityksiä
Supikas on suippopäinen kenkä.
Sami Ruusukallio

Sami-Kalle Ruusukallio (s. 25. joulukuuta 1963) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Eppu Normaalin nykyisenä basistina.

Ruusukallio vaikutti useissa lyhytikäisissä yhtyeprojekteissa, kunnes liittyi vuonna 1989 tyttöbändi Ilonan riveihin Ilotulitus -albumin ajaksi. Ruusukallio liittyi Eppu Normaaliin vuonna 1989 korvaten yhtyeestä lähteneen Mikko Nevalaisen, ja hän on Eppu Normaalin historian pitkäaikaisin bassokitaristi. Hän toimii myös yhtyeen taustalaulajana, laulaen Eppu Normaalin kitaristi Mikko "Pantse" Syrjän kanssa tavallisesti korkeampia melodioita kuin yhtyeen päälaulaja Martti Syrjä. Hän on myös nuotittanut Eppu Normaalin kappaleita, ja ne on julkaistu Repullinen nuotteja ja Repullinen nuotteja 2 -nuottikirjojen muodossa vuosina 1998 ja 2005.

Eppu Normaalin ohella Ruusukallio on tehnyt yhteistyötä myös monien eri suomalaisten muusikkojen kanssa. Hän on esimerkiksi vieraillut taustalaulajana Pate Mustajärven, Anssi Tikanmäen, Toni Lähteenmäen ja Aki Karuvehan albumeilla.  Lisäksi hän toimi bassokitaristina Popedan vuoden 1995 studioalbumilla Live at the BBC, ja vieraillut myös Popedan kitaristi Costello Hautamäen sooloalbumilla A Little Bit Crazy (1988). Vuonna 1992 hän liittyi Dave Lindholmin alun perin yhden vuoden mittaiseksi ideoimaan Screaming Thunders -yhtyeprojektiin yhdessä Eppu Normaalin kitaristi Juha Torvisen ja rumpali Aku Syrjän kanssa, mutta Daven ja laulaja Joe Vestichin lähdettyä kolmikko jatkoi keikkailua yhtyeen nimen alla uuden laulajansa, Sami Hintsasen kanssa. Screaming Thunders esiintyy edelleen, tosin hyvin harvoin.

Diskografia

Eppu Normaali 
Historian suurmiehiä (1990)
Paskahatun paluu (1991, kokoelma-albumi)
Studio Etana (1993)
Onko vielä pitkä matka jonnekin? (1994, livealbumi)
Repullinen hittejä (1996, kokoelma-albumi)
Reppu 2 – toinen repullinen kuolemattomia Eppu-klassikoita (2003)
Singlet 1978-1991 (2003)
Sadan vuoden päästäkin (2004)
Syvään päähän (2007)
Eppu Normaali Klubiotteella (2008-2009)
Jackpot – 101 Eppu-klassikkoa 1978–2009 (2009)
Mutala (2011, Eppu Normaalin materiaalia akustisina sovituksina)

Muilla julkaisuilla 
Costello Hautamäki - A Little Bit Crazy (1988)
Ilona - Ilotulitus (1989)
Toni Lähteenmäki - Haaveilen (1990)
Popeda - Live at the BBC (1995)
Anssi Tikanmäen yhtye - Perinteinen poplevy (2001)
Artistit Auttavat Aasiaa–2005 - Maksamme velkaa (2005)
Pate Mustajärvi - Ajan päivin, ajan öin (2005)
Aki Karuveha - Oman onnensa seppä (2007)
Eri esittäjiä - ''Da Da (Kuulat sekaisin) (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.eppunormaali.fi

Eppu Normaalin jäsenet
Suomalaiset basistit
Suomalaiset rockmuusikot
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Svolvær

Svolvær on Norjan Lofooteilla Austvågøyn saarella sijaitseva Våganin kunnan keskustaajama ja Lofoottien epävirallinen ”pääkaupunki”. Svolvær sai kaupunkioikeudet vuonna 1996. Vuonna 2012 Svolværissa oli noin 4 200 asukasta.

Lofast-tietunneliyhteys Lofooteilta mantereelle avattiin vuonna 2007, ja siitä asti  Svolværiin on päässyt autolla Evenesistä alle 2,5 tunnissa. Svolvær on myös pysähdyspaikka Hurtigruten-laivareitillä. Svolværin lentoasema on toinen Lofoottien kahdesta pienestä lentokentästä.

Turistit aloittavat usein Lofootteihin tutustumisensa Svolværista, koska sinne on suora autolauttayhteys mantereelta Skutvikista. Lauttayhteys vie noin kaksi tuntia. Lofooteille on myös kolme muuta autolauttayhteyttä: Etelässä neljän tunnin lauttamatka mantereelta Bodøstä Moskenesiin sekä pohjoisessa Vesterålenin puolella 25 minuutin lauttayhteys Melbusta Fiskebøliin ja Kaljordista Hanøyhyn.

Svolværin talot ovat tyypillisiä norjalaisia, kaksikerroksisia, koristeellisia ja värikkäitä. Kylä on ollut taiteilijoiden suosiossa ja siellä toimii edelleen useita taidegallerioita.

Svolværin kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Harald Sund ja August Nielsen. Se valmistui vuonna 1934. Kirkossa on 450 istumapaikkaa ja siellä järjestetään usein konsertteja.

Lähteet

Norjan kaupungit
Vågan
Norjan taajamat
Jalta

Jalta (, , ) on kaupunki Krimin autonomisessa tasavallassa Mustanmeren pohjoisrannikolla. Kaupunki kuuluu kansainvälisen oikeuden mukaisesti Ukrainalle de jure, mutta on ollut helmikuusta 2014 lähtien Venäjän hallussa. Itse kaupungissa on runsas 78 000 asukasta. Koko Jaltan kaupunkipiirin alueella asuu runsas 141 000 ihmistä. Kaupunkipiiriin kuuluu Jaltan ohella Aluškan kaupunki, 21 kaupunkityyppistä taajamaa (näistä suurimpia ovat Haspra, Gurzuf ja Masandra) sekä noin 1 400 maaseutuasukasta.

Historia

Jaltan sanotaan olevan muinaisten kreikkalaisten merimiesten perustama satamakaupunki. Varhaisimmat kirjalliset tiedot siitä ovat 1100-luvulta arabien muistiinpanoissa. 1800-luvulta alkaen tämä ranta- ja kylpyläkaupunki oli venäläisten suosima lomakohde. Tolstoi ja Tšehov viettivät siellä kesiään. Keisari Aleksanteri III rakensi Massandran palatsin Jaltan pohjoispuolelle Livadijaan ja Nikolai II Livadian palatsin 1911. Jalta oli suosittu matkailukohde myös Neuvostoliiton aikana.

Jalta nousi kansainväliseen tietoisuuteen viimeistään vuonna 1945 toisen maailmansodan loppuvaiheissa, kun niin sanotussa Jaltan konferenssissa Winston Churchill, Franklin D. Roosevelt ja Josif Stalin sopivat Saksan kohtalosta sodan jälkeen, antautuneiden valtioiden kohtalosta, Puolan asemasta ja YK:n perustamisesta.

Neuvostoliiton hajottua Jaltan talous kääntyi alamäkeen, kun uusrikkaat matkailijat suuntasivat Jaltan sijasta Välimeren rantakohteisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Autonomisen tasavallan länsiosan kattava 1:200 000 topografiakarttalehti v.2006 (jpg) 
Yalta (Toronton yliopiston Ukraina-tietosanakirjan artikkeli (alkujaan 1988))  (encyclopediaofukraine.com) 

Krimin autonomisen tasavallan kaupungit
Grong

Grong on Norjan kunta Pohjois-Trøndelagin läänissä. Se sijaitsee E6-tien varressa 200 kilometriä Trondheimista pohjoiseen.

Grongin läpi virtaa Namsen-joki, jossa on kolme suurta koskea. Lohenkalastus on tärkeä elinkeino.

Lähteet

Aiheesta muualla
Heineken International

Heineken International on alankomaalainen panimoyhtiö, joka on tuotantomäärältään yksi maailman suurimmista. Sen tunnetuin olutmerkki on Heineken. Yhtiön pääkonttori on Amsterdamissa. Sen historia alkaa vuodesta 1864, kun Gerard Adriaan Heineken osti De Hooibergin panimon Amsterdamissa.

Heineken omistaa 167 panimoa 70 maassa ja työllistää noin 84 000 ihmistä. Yhtiö tuotti 221,6 miljoonaa hehtolitraa olutta vuonna 2020.  Heinekenin lisäksi yhtiöllä on 170 muuta olutmerkkiä, joihin sisältyy myös paikallisia tai alueellisia erikoisoluita, muun muassa Amstel, Brand ja alkoholiton olut Buckler. 

Heineken omistaa muun muassa olutmerkit Affligem, Americas, Asia Pacific, Bintang, Birra Moretti, Cruzcampo, Desperados, Dos Equis, Edelweiss, Foster’s (Euroopassa), Gösser, Harar, Kingfisher, Lagunitas, Maltina, Mort Subite, Newcastle Brown Ale, Ochota, Primus, Red Stripe, Sagres, Sol, South Pacific Export, Tecate, Windhoek, Zlaty Bazant ja Zywiec. 

Kesällä 2012 yritys osti lisää Asia Pasific Breweries -konsernia, joka valmistaa muun muassa Tiger-olutta. Heinekenin omistus konsernista on kaupan jälkeen 82 prosenttia. Heineken omisti Suomessa Hartwallin, mutta se myi osuutensa tanskalaiselle panimoyhtiö Royal Unibrew’lle heinäkuussa 2013.

Rasismisyytökset
Vuonna 1994 Heinekenin sponsoroima tv-sarja nuorille, Hotel Babylon, jonka tuotti Bob Geldofin Planet 24, sisälsi Heinekenin lausuman mukaan ”liian paljon neekereitä” (). Vuoden 1996 alussa Heinekenilta tuli anteeksipyyntö ja lausunto, jonka mukaan he eivät tue syrjintää.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut
 The TV parts that black men can't reach

Euronext 100 -indeksi
Olutmerkit
Panimot
Alankomaalaiset teollisuusyritykset
Alankomaalaiset pörssiyhtiöt
Björn Soldan

Nils ”Nisse” Björn Soldan (6. lokakuuta 1902 Göteborg  Ruotsi – 9. syyskuuta 1953 Lontoo, Britannia) oli suomalainen valokuvaaja ja elokuvaaja. 

Soldan oli Juhani Ahon ja tämän vaimon, Venny Soldan-Brofeldtin, sisaren Tilly Soldanin avioton lapsi. Tilly Soldan synnytti hänet Göteborgissa. Björn Soldan oli virallisesti Tillyn ottolapsi. Vuonna 1931 Soldan meni naimisiin brittiläissyntyisen Vivien Birsen kanssa.

Soldan opiskeli elokuvausta 1920-luvulla Saksan Münchenissä. Hän perusti vuonna 1925 velipuolensa Heikki Ahon kanssa Aho & Soldan -yhtiön, joka tuotti ja kuvasi yli 300 elokuvaa.

Soldan avioitui vuonna 1931 pietarilaissyntyisen, skotlantilais-englantilaisen tanssijan Vivien Birsenin kanssa joka oli opiskellut Sibelius-Akatemiassa.

Sotavuosina Soldan toimi tk-kuvaajana rintamalla. Sodan jälkeen hän muutti Englantiin ja työskenteli siellä kuolemaansa saakka BBC:n suomenkielisen osaston toimittajana Lontoossa.

Dokumenteissa
Björn Soldanista kerrotaan Peter von Baghin Lastuja – taiteilijasuvun vuosisata dokumenttielokuvassa (2011). Elokuva kertoo Juhani Ahon suvun tarinaa 1800-luvun lopulta kohti nykyaikaa. Keskeisiä henkilöitä elokuvassa ovat Juhani Aho, hänen vaimonsa taidemaalari Venny Soldan-Brofeldt ja Ahon lapset Heikki Aho ja Björn Soldan. Kolmatta sukupolvea edustaa Juhani Ahon lapsenlapsi, valokuvaaja Claire Aho.

Lähteet 
 Juhani Ahon pojat. Web Archive 2004 (Yle). Viitattu 29.8.2016.

Viitteet

Aiheesta muualla
 AHO & SOLDAN – Pioneering photographers and filmmakers. Ahosoldan.com.
 

Suomalaiset valokuvaajat
Suomalaiset elokuvaajat
Britanniansuomalaiset
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Esko Kiviranta

Esko Emil Kiviranta (s. 2. syyskuuta 1950 Sauvo) on suomalainen Keskustan kansanedustaja Varsinais-Suomen vaalipiiristä (vuodesta 2003 alkaen). Kiviranta toimii eduskunnan valtiovarainvaliokunnan ja tarkastusvaliokunnan varsinaisena jäsenenä. Valtiovarainvaliokunnassa hän on sivistys- ja tiedejaoston puheenjohtaja, verojaoston jäsen sekä maatalousjaoston jäsen. Lisäksi Kiviranta on Suomen Pankin pankkivaltuuston sekä Yleisradion hallintoneuvoston jäsen. Vuosina 2018−2019 Kiviranta toimi eduskunnan valtiovarainvaliokunnan verojaoston puheenjohtajana. Koulutukseltaan hän on agronomi, maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja varatuomari. Sotilasarvoltaan Kiviranta on reservin kapteeni.
Kansanedustajan työnsä ohessa hän on viljellyt kotitilaansa – viljaa ja muuta kasvinviljelyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Kotisivut

Nykyiset kansanedustajat
Sauvon kunnanvaltuutetut
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomen Keskustan poliitikot
Suomalaiset juristit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Gheorghe Hagi

Gheorghe Hagi (s. 5. helmikuuta 1965 Săcele, Romania) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.

Ura pelaajana

Hagi, joka on etniseltä taustaltaan aromanialainen ja lempinimeltään Karpaattien Maradona, on voittanut Romanian vuoden pelaaja -palkinnon ennätykselliset kuusi kertaa. Hänet myös hiljattain nimettiin Romanian vuosisadan pelaajaksi. Hagi pelasi 125 maaottelua, joissa teki 35 maalia ja edusti Romaniaa kolmissa MM-kilpailuissa. Hän voitti UEFA Cupin Galatasarayn riveissä vuonna 2000.

Pelaamisen jälkeiset vuodet 

Aktiiviuransa päättymisen jälkeen Hagi on toiminut valmentajana. Hänestä tuli Romanian maajoukkueen päävalmentaja 2001, mutta pesti kesti vain puoli vuotta Romanian jäätyä rannalle vuoden 2002 MM-kisoista. Seuraava työpaikka oli Turkin liigan Bursaspor, mutta Hagi jätti joukkueen huonon kauden alun jälkeen.

Hagi piti puolitoista vuotta taukoa jalkapalloilun maailmasta ja toimi Mustanmeren rannikolla sijaitsevan hotellin johtajana. Tämän jälkeen hän palasi Galatasarayn leipiin, tällä kertaa johtotehtäviin. Hagi erosi tehtävästään kauden 2004–2005 lopuksi, Galatasarayn sijoituttua liigassa kannattajien pettymykseksi vasta kolmanneksi.

Vuonna 2006 Hagi valmensi romanialaista FCU Politehnica Timișoaraa, mutta sai potkut vain kuuden kuukauden jälkeen kehnojen tulosten vuoksi.

Vuonna 2007 Hagi toimi Steaua Bukarestin päävalmentajana, mutta sai potkut syksyllä huonosti alkaneen Mestarien liigan vuoksi.

Lokakuussa 2010 Hagi palasi valmennustehtäviin Galatasarayn päävalmentajana.  Menestystä ei kuitenkaan tullut toivotulla tavalla ja Hagi sai potkut maaliskuussa 2011 Galatasarayn ollessa Turkin liigassa vasta sijalla 11. 

Hagi toimi vuosina 2014–2020 omistamansa romanialaisen jalkapalloseuran FC Viitorul Constanțan valmentajana.

Mestaruudet pelaajana

  Steaua Bukarest
 Romanian Liiga: 1986–87, 1987–88, 1988–89 (3)
 Romanian Cup: 1986–87, 1988–89 (2)
 UEFA Super Cup: 1986

  Real Madrid
 Supercopa de España: 1990

  Brescia
 Anglo-Italian Cup: 1993–1994

  Barcelona
 Supercopa de España: 1994

  Galatasaray
 Turkin Liiga: 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–00 (4)
 Turkin Cup: 1998–99, 1999–00 (2)
 Turkin Supercup 1996,1997 (2)
 Uefa Cup: 1999–00
 UEFA Super Cup: 2000

Mestaruudet Valmentajana

  Galatasaray
 Turkin Cup: 2004–05

Muuta 

 Hänellä on kaksi lasta.
 Hagi on Adrian Mutun kummisetä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut

Romanialaiset jalkapalloilijat
Romanialaiset jalkapallovalmentajat
FIFA 100
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Pulkkosieni

Pulkkosieni (Paxillus involutus) on kellertävänruskea ja myrkyllinen pulkkosienten sukuun ja Boletales-lahkoon kuuluva sienilaji. Se on Suomessa erittäin yleinen.

Tuntomerkit 

Pulkkosienen ruskeansävyinen lakki on 5–15 senttimetriä leveä. Nuorilla yksilöillä lakin reunat ovat kiertyneet alas. Sienen heltat ovat tiheät, johteiset ja väriltään kellertävät. Ne lähtevät irti samaan tapaan kuin samaan lahkoon kuuluvilta tateilta. Helttojen väri tummenee nopeasti koskettaessa. Pulkkosienen jalka on kellanruskea ja tyveen päin suippeneva. Sen pituus on 3–6 senttimetriä. Malto on kellanvaaleaa ja sitkeää. Vahingoittuneista kohdista malto muuttuu ruskeaksi. Sienen itiöpöly on ruskeaa.

Samannäköisiä lajeja 

Pulkkosienen voi sekoittaa mustarouskuun (Lactarius necator). Pulkkosienen heltat eivät vuoda maitiaista lainkaan ja tummuvat nopeasti kun niitä koskee. Mustarouskun heltat vuotavat runsaasti pysyvästi valkoista nestettä.

Kasvuaika ja -paikka 

Pulkkosieni kasvaa yleisenä erilaisissa metsissä, puistoissa, hakkuualueilla, joutomailla, pihoilla ja puutarhoissa. Sieni viihtyy erityisesti taajamien metsissä ja ihmistoiminnan vaikuttamilla paikoilla. Sientä tavataan alkukesästä loppusyksyyn ja kanta on usein melko runsas.

Pulkkosieni on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Myrkyllisyys ja käyttö ravintona 

Pulkkosientä on ennen vanhaan käytetty melko runsaasti ruokasienenä, mutta nykyisin sitä pidetään myrkkysienenä. Pulkkosienen myrkyllisyyden aiheuttavaa yhdistettä ei tunneta, joskin epäiltynä on ainakin involutiini, joka on pulkkosienestä eristetty fenolijohdos. Pulkkosienen myrkyn arvellaan kuitenkin aiheuttavan herkistymistä tai keräytyvän elimistöön. Myrkyn vaikutus voimistuu syöntikertojen toistuessa. Se aiheuttaa elimistössä vakavan ruoka-aineallergiaa muistuttavan vasta-ainereaktion, jolloin kehittynyt vasta-aine tuhoaa veren punasoluja. Tämä voi johtaa veren rasvojen nopeaan sakkautumiseen sisäelinten hiussuoniin. Jatkuva pulkkosienen syönti saattaa johtaa jopa kuolemaan.

Neuvostoliitossa sitä pidettiin kauppasienenä vuoteen 1981 saakka, jonka jälkeen sen myyminen kiellettiin poistamalla se kauppasienten luettelosta. Venäjällä pulkkosienet on perinteisesti keitetty ja suolattu. Siitä saatetaan tehdä myös salaattia. Joidenkin lähteiden mukaan sitä edelleen käytetään runsassatoisena ruokasienenä 2000-luvulla Venäjällä huolimatta siitä, että sitä pidetään myrkyllisenä ja että myös sienioppaat pitävät sitä myrkyllisenä. Sienen nimi on svinuška tonkaja ("ohut porsas"), mutta sitä kutsutaan myös nimillä svinuška tonkonogaja ("ohutjalkainen porsas"), svinoje uho ("siankorva") tai dunka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Pulkkosieniryhmä – Paxillus involutus coll.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pulkkosieni (Paxillus involutus)
Luontoportti: Pulkkosieni (Paxillus involutus)

Boletales
Myrkkysienet
Kuvainpalvonta

Kuvainpalvonta eli ikonolatria on haukkumanimi sellaisille uskonnollisille ja kulttuurillisille käytännöille, joissa huomion kohteena näyttäisi päällisin puolin tarkasteltuna olevan kuva tai patsas. Kuvainpalvonta voi kohdistua väitettyihin epäjumaliin tai se voi liittyä saman uskonnon toisten lahkojen toimintaan. 

Reformaation aikana protestantit syyttivät katolista kirkkoa kuvainpalvonnasta, sillä sen pyhäköissä on usein runsaasti pyhimysten kuvia ja krusifiksejä. Vaikka katolinen kirkko katsookin palvonnan sijasta vain kunnioittavansa näitä kuvia, liittyi reformaatioon kuvien tuhoamista. Tällöin syntyi ikonoklasmia.

Lähteet

Uskonto