joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Erkki Merikallio

Erkki Johannes Merikallio () oli suomalainen lakitieteen ylioppilas ja jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.

Perhe ja koulutus
Merikallion vanhemmat olivat kruununjyvästön varastonhoitaja Aleksander Hellman ja Edla Erika Ahlberg. Merikallio kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915.

Jääkärikausi

Merikallio toimi aktiivisena jääkärivärvärinä Oulun seudulla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).

Suomen sisällissota
Merikallio astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Muolaan pitäjän Hotakan kylässä, missä hän haavoittui 25. huhtikuuta 1918. Hänet vietiin Heinjoen kenttäsairaalaan, missä hän lopulta menehtyi haavoihinsa 27. huhtikuuta 1918. Samassa taistelussa kaatui myös muun muassa jääkärivääpeli Armas Sihvo ja haavoittui komppanian päällikkö jääkäriluutnantti Lennart Hannelius ja jääkärivääpeli Pehr-Axel Wahren (pistintaistelussa). Kaikkiaan tässä taistelussa 18. jääkäripataljoonan (Nordenswan) 1. komppanian (Kaarlo Heiskanen) kaatuneet olivat 1 upseeri, 1 vääpeli, 1 kersantti, 20 sotamiestä sekä haavoittuneina menetykset olivat 40 sotamiestä. Merikallio oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Oulussa, jonne hänet myös haudattiin.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
 Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. 
 Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
 Toim. Donner, Svedlin ja Nurmio: Suomen vapaussota I–VIII, Gummerus Jyväskylä 1920–1925.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Suojeluspyhimys

Suojeluspyhimys on pyhimys, jonka uskotaan suojelevan esimerkiksi jotakin tiettyä paikkakuntaa, kirkkoa, ammattikuntaa tai yksityistä henkilöä. Esimerkiksi Pyhää Luciaa pidetään sokeiden suojeluspyhimyksenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pyhimykset
Step Up (elokuva)

Step Up on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen tanssielokuva, jonka on ohjannut Anne Fletcher. Pääosia näyttelevät Channing Tatum ja Jenna Dewan.

Juoni 

Elokuva kertoo köyhästä pojasta, joka asuu kasvattivanhempiensa luona slummissa ja rikkaasta tytöstä, joka asuu hienossa talossa äitinsä kanssa. Heitä molempia yhdistää rakkaus tanssiin. Tyler joutuu tuhoamansa koulun teatterinlavan seurauksena yhdyskuntapalveluun siivoamaan rikkaiden taidekouluun, jossa Nora opiskelee. Nora tarvitsee kipeästi tanssiparia oman parinsa loukattuaan jalkansa, ja ilmenee, että Tylerkin rakastaa tanssia, muttei balettia kuten Nora, vaan hip-hoppia. Lopulta he yhdistävät baletin ja hip-hopin loppuesitykseen, ja näin erilaiset nuoret tuovat tanssiin omaa tyyliään, ja lopulta he rakastuvat toisiinsa.

Näyttelijät 

Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat
Anne Fletcherin ohjaamat elokuvat
Step Up -elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Banc d’Arguinin kansallispuisto

Banc d’Arguinin kansallispuisto () sijaitsee Mauritanian länsirannikolla. Se on tärkeä lintujen talvehtimis- ja pesimäalue.  Yli kaksi miljoonaa pohjoiseurooppalaista lintua talvehtii vuosittain puiston alueella. Puistossa pesii 25 000-40 000 paria noin viidestätiostä lajista: flamingoja, pelikaaneja ja tiiroja. Puiston ytimen muodostaa joukko pieniä saaria ja hiekkasärkkiä.  Niitä ympäröivät rikkaat kalavedet. Matalat, saviset rannat ovat tärkeä ruokailualue myös muualla pesiville linnuille. 

Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde.

Lähteet 
UNESCO

Mauritanian maantiede
Kansallispuistot
Unescon maailmanperintökohteet Mauritaniassa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Veikko Kerttula

Veikko Juhani Kerttula (23. heinäkuuta 1940 Tampere – marraskuu 2022 Espoo) oli suomalainen elokuvaohjaaja, televisio-ohjaaja ja näyttelijä.

Elämä 
Kerttula suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa, näytteli Ylioppilasteatterissa ja työskenteli 1960–70-luvuilla ohjaajana Mainos-TV:ssä ja 1980-luvulla Yleisradiossa. Tuloksena oli yli 30 tv-näytelmää kuten Tarinoita kerrottavaksi, minisarja Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja, Oikeamieliset (1969), Taksikuski (1969) ja Kämppä (1970). Seuraavalla vuosikymmenellä Kerttula ohjasi televisiolle muun muassa elokuvat Se tavallinen tarina (1972) ja Simpauttaja (1975), jotka nekin palkittiin parhaan ohjauksen Jusseilla. Edellinen perustuu Hannu Salaman samannimiseen romaaniin, jälkimmäinen Heikki Turusen. Kerttulan ainoa pitkän elokuvan ohjaustyö on Veijo Meren romaaniin Jääkiekkoilijan kesä perustuva elokuva Iso vaalee (1983).

Näyttelijänä Kerttula muistetaan erityisesti pääosastaan Mikko Niskasen elokuvassa Hopeaa rajan takaa (1963). Hänen vastanäyttelijöinään olivat Jaakko Pakkasvirta ja Pertti Pasanen. Lisäksi Kerttula näytteli pienen roolin Matti Ijäksen elokuvassa Katsastus (1988).

Veikko Kerttulan puoliso oli Tupuna Vaissi vuosina 1964–1984.

Filmografia
 Hopeaa rajan takaa (1963)
 Iso vaalee 1983
 Katsastus (1988)

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset televisio-ohjaajat
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Wanda Dubiel

Wanda Agnieszka Dubiel (s. 15. marraskuuta 1974 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä.

Ura 
Dubiel valmistui Teatteri­korkea­koulusta 1998. Hän oli 12 vuotta kiinnitettynä näyttelijänä Kansallis­teatterissa ennen siirtymistään freelanceriksi vuonna 2011.

Teatterin lisäksi Dubiel on esiintynyt pienissä rooleissa muun muassa elo­kuvissa Paratiisin lapset (1994), Levottomat (2000), Rakkauden rasvaprosentti (2012) ja Ei kiitos (2014) sekä televisiosarjoissa Tahdon asia (2005), Isänmaan toivot (1998) ja Täysin työkykyinen (2003). Hän näytteli Nelosella maalis­kuussa 2014 alkaneessa draama­sarjassa Mustat lesket.

Yksityiselämä 
Wanda Dubielin isä on puolalainen jazzmuusikko ja äiti suomalainen. Dubiel on myös Puolan kansalainen. Hän on kuitenkin asunut koko ikänsä Suomessa eikä puhu puolaa.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Teatteri

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Phoenix Pictures

Phoenix Pictures on vuonna 1995 perustettu yhdysvaltalainen elokuvayhtiö perustivat yhtiön nykyinen puheenjohtaja Mike Medavoy ja nykyinen johtaja Arnold Messer. Phoenix tekee yhteistyötä tuotantoyhtiöiden Sony Pictures Entertainmentin, Onexin, FremantleMedian and Showtimen kanssa. 

Yhtiön ensimmäiset tuotannot saivat ensi-iltansa 1996 lopulla. Ne olivat Barbra Streisandin ohjaama ja tähdittämä Tilaa rakkaudelle sekä Milos Formanin Larry Flynt – minulla on oikeus.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset elokuvayhtiöt
Aimo Räsänen

Aimo "Ami" Räsänen (s. 26. joulukuuta 1965 Vehmersalmi) on suomalainen näyttelijä.

Ura
Aimo Räsänen on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja tv-sarjoissa. Hän halusi jo nuorena näyttelijäksi, mutta päätyikin ensiksi mielenterveyshoitajan ammattiin. Räsänen haki teatterikouluun 25-vuotiaana.

Näyttämöllä hän on esiintynyt pääsääntöisesti Tampereen Työväen Teatterissa. Television puolelta hänet muistetaan etenkin sarjasta Uusi päivä, jossa hän näytteli hahmoa nimeltään Otso Karhu.

Räsänen on toiminut ohjaajana ainakin Työväen Teatterin vuoden 2020 esityksessä Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä. Oman roolinsa lisäksi näytelmässä nähtiin myös Esko Roine ja Miia Selin.

Vuoden 2021 syksystä Räsänen on yksi Komisario Palmu -hahmon esittäjistä lavalla. Hän tulkitsee Palmua ensi-iltansa Tampereen Komediateatterilla saaneessa juhlavuotisnäytelmässä; Levätkää rauhassa, komisario Palmu.

Yksityiselämä

Aimo Räsänen on kotoisin Vehmersalmelta, jossa hän syntyi pienviljelijän perheeseen. Räsäsen ollessa kaksivuotias tapahtui koko kylää järkyttänyt tragedia: hänen tätinsä sytytti talonsa rakennukset tuleen tehden itsemurhan. Tapahtuma vaikutti perheen ilmapiiriin huomattavasti, ja Räsäsestä tuli lapsena perheen humoristi, joka yritti piristää muita.    

Räsäsen pojat ovat jääkiekkoilijoita, joista vanhin, Aapeli Räsänen voitti vuonna 2016 alle 18-vuotiaiden MM-kultaa, jonka jälkeen lähti pelaamaan Yhdysvaltoihin. Myös toinen poika, Iivari Räsänen pelaa jääkiekkoa ja pääsi veljensä tavoin pelaamaan Yhdysvaltoihin. Aimo sekä hänen vaimonsa ovat molemmat aktiivisesti osallistuneet poikiensa harrastukseen.

Näytelmiä

Tampereen Työväen Teatteri 

 Vaimoke (1998)
 Pitkäjärveläiset (1999)
 Kovan onnen lapsia (1999)
 Ellenin aika (1999)
 Kaislikossa suhisee (1999)
 Avoimien ovien päivä (1999)
 Puukkojunkkarit (2000)
 Rakas murhakopla (2001)
 Varmat päivät (2001)
 Bobby Fischer asuu Pasadenassa (2001)

 Kesäyön uni (2002)
 Sydänkohtauksia (2002)
 Suu messingillä (2003)
 Suruttomat (2004)
 Siunattu hullus (2004)
 Suomen hevonen (2005)
 Rakkauden lähde (2006)
 Arne Anka (2006)
 Venetsian kauppias (2006)
 Lehtikeisari (2007)

 Patukkaooppera (2007)
 Seitsemän veljestä (2008)
 Yksiöön en Äitee ota (2008)
 Kultainen vasikka (2008)
 Pieni raha (2009)
 Todellinen löytö (2010)
 Lämminveriset (2011)
 Urakkaporukka (2012)
 Mielensäpahoittaja ja poika (2013)
 Ihmisellinen mies (2013)

 Hevosten keinu (2015)
 Yksi halusta toinen rakkaudesta (2015)
 Suku on syvältä (2016)
 Presidentti ja tyttö (2017)
 Pässi (2018)
 Myrsky (2019)
 Poikabändi (2019)
Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä (2020)
 Karvas pala (2020)

Tampereen Komediateatteri 

 Riemurahat (2014)
 Tankki täyteen (2015)
 Reinikainen (2016)

 Kaasua, komisario Palmu! (2017)
 Puhtaat valkeat lakanat (2018)
Mummun saappaassa soi fox (2020)
Levätkää rauhassa, komisario Palmu (2021)

Muualla 

 Kun tyttö on hyvä (2014, Lahden kaupunginteatteri)
 Mielensäpahoittaja ja poika (2020, Teatteri Vantaa) 
Lähde: [], ellei toisin mainita.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Seppo Huunonen

Seppo Huunonen (s. 19. huhtikuuta 1939 Viipuri) on suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja sekä kuvanveistäjä.

Ura
Huunonen on ohjannut kolme pitkää elokuvaa. Niistä menestynein on esikoiselokuva Lampaansyöjät (1972), joka oli Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin perustuva veijaritarina kahdesta lampaanmetsästäjästä. Pääosia näyttelivät Leo Lastumäki ja Heikki Kinnunen. Myös Spede Pasanen oli kiinnostunut romaanin filmatisoinnista, mutta Huunonen ehti ennen häntä. Elokuva oli yksi 1970-luvun suomalaisen elokuvan suurimmista yleisömenestyksistä.

Lampaansyöjien lisäksi Huunonen on ohjannut elokuvat Karvat (1974) ja Piilopirtti (1978). Edellinen perustui Lionel Whiten romaaniin, jonka pohjalta Jean-Luc Godard oli ohjannut elokuvansa Hullu Pierrot (1965). Huunosen versiossa Jean-Paul Belmondon korvasi Tampereen työväenteatterin näyttelijä Mikko Majanlahti. Jälkimmäinen puolestaan oli Huunosen yritys tehdä uudestaan Lampaansyöjien kaltainen komedia. Karvat-elokuvan menestys oli tekijöilleen pettymys. Se sai reilut 60 000 katsojaa eli vain noin viidenneksen Lampaansyöjien katsojaluvusta.  Piilopirtti oli yli 230 000 katsojallaan ensi-iltavuotensa toiseksi paras yleisömenestys. 1970-luku on jäänyt Huunosen ainoaksi vuosikymmeneksi elokuvaohjaajan roolissa.
 
Ohjaamiensa elokuvien lisäksi Huunonen oli mukana niiden käsikirjoitustyössä. Karvat hän kirjoitti yksin, mutta Lampaansyöjät hän kirjoitti yhdessä Pekka Hakalan kanssa. Piilopirtissä hänen käsikirjoituskumppaneinaan toimivat Vesa Nuotio ja Pertti Reponen.
 
Huunonen suunnitteli yhdessä Henri Torrin kanssa Seattlen maailmannäyttelyn Suomen osaston 1960-luvun alussa.

Kalevala
Huunosen ja muun muassa Paavo Liskin ohjaama Kalevala-näytelmä Nurmeksessa oli 1980-luvun alussa maailman ensimmäinen täysmittainen Kalevala-dramatisointi. Sitä esitettiin Bomban talon ympäristössä kolmena kesänä. Huunonen asui Nurmeksessa vuosina 1981–1988.

Huunonen on Kalevalaisen kulttuurin liiton puheenjohtaja. Hän on julkaissut teoksen Uuden laulun Kalevala: Mythologia Fennica epos (Kalevalaisen kulttuurin liitto, Helsinki 2004).

Lähteet 
Suomen kansallisfilmografia osa 8

Viitteet

Aiheesta muualla
 
”Karvat väristen me liikutaan ja kohta hirressä kiikutaan.” Seppo Huunosen haastattelu vuodelta 2010 Film-O-Holic-sivustolla.
Huunonen Teemu Kassilan haastateltavana 2019. Video 60 min, YouTube

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikko Majanlahti

Mikko Erkki Arvo Einari Majanlahti (vuoteen 1948 Mansikka, s. 29. elokuuta 1933 Jääski) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.

Majanlahti sai ensimmäiset näyttämökokemuksensa Tampereen työväenopiston näytelmäpiirissä ja raittiusseuran näytelmäkerhossa 1950-luvun alkuvuosina. Teatterikoulun jälkeen hänen ensimmäinen kiinnityksensä oli Lappeenrannan kaupunginteatterissa, jossa hän toimi vähän aikaa myös virkaatekevänä johtajana. Vuonna 1961 hän siirtyi näyttelijäksi Tampereen teatteriin ja sieltä vuonna 1965 Tampereen Työväen Teatteriin.<ref name="juuti">Mikko Juuti: ”Teatterin lumo on säilynyt”. Ilta-Sanomat 3. helmikuuta 2018, s. 26–27. Sanoma Mwdia.</ref>

Majanlahti johti Tampereen Työväen Teatteria vuosina 1981–1986 ja Turun kaupunginteatteria vuosina 1986–1990. Tämän lisäksi hän on ollut toiminut näyttelijänä useissa näytelmissä, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet muistetaan muun muassa rooleista Mika Kaurismäen elokuvasta Klaani (1984) sekä Erkko Kivikosken elokuvasta Kesyttömät veljekset (1969). Hän on näytellyt päärooleja muun muassa televisionäytelmässä Taide pitkä, elämä lyhyt (1967) ja Seppo Huunosen elokuvassa Karvat'' (1974).

Majanlahti on muistellut, että 1970-luvun taistolaisuus näkyi selvästi Tampereen teattereissa. Teatterikorkeakoulun opettajana ja rehtorina 1980-luvulla toimineen Jouko Turkan opetusmenetelmät herättivät runsaasti huomiota julkisuudessa, mutta Majanlahden mukaan ne eivät näkyneet teatterien näyttämöillä.

Majanlahden puoliso oli näyttelijä Maija-Liisa Majanlahti. Näyttelijät Antti Majanlahti ja Sanna Majanlahti ovat heidän lapsiaan.

Lähteet
Tampereen Työväen Teatteri

Viitteet

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinjohtajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Francesco Hayez

Francesco Hayez (10. helmikuuta 1791 – 21. joulukuuta 1882) oli italialainen romantiikan ajan taidemaalari. Hän syntyi Venetsiassa ranskalaistaustaiselle isälle sekä muranolaiselle äidille ja kasvoi näiden viidestä pojasta nuorimpana.

Hayez aloitti opintonsa nuorena ja sai vuonna 1809 Venetsian akatemiasta stipendin vuoden opintoihin Accademia di San Lucassa. Hän oli Roomassa vuoteen 1814 ja muutti sen jälkeen Napoliin. Hänestä tuli vuonna 1850 Breran akatemian johtaja Milanossa. 

Hayez kuoli Milanossa tuohon aikaan hyvin korkeassa 91 vuoden iässä. 

Hayez tunnetaan muun muassa taidokkaista muotokuvamaalauksistaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Neoclassicism and Romanticism 

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1791 syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
Romantiikan taiteilijat
Keijo Romppainen

Keijo Romppainen on suomalainen näyttelijä. Romppainen on esiintynyt kahdessa elokuvassa, Joulupukin päänsärky (1998) ja Kuolema käy kuusi beessä (1993). Hän on näytellyt myös kesäteattereissa, muun muassa Elimäellä ja Lapinjärven kesäteatterissa näytelmässä Vihtorin harha-askel (2006) ja Votkaturistit (2007). Hän on ollut äänenä elokuvissa Fievel matkalla Amerikkaan, Regular Show (Mordecai), Fievel matkalla villiin länteen, Basil Hiiri – Mestarietsivä (Rattigan) ja Taika-Trollit sekä animaatiosarjassa Fragglit ja piirrossarjassa Sandokan. Hän on myös ohjannut näytelmiä.

Aiheesta muualla

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Riitta Björn

Riitta Annikki Björn, o.s. Juntunen, (s. 5. joulukuuta 1965 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Teatterikorkeakoulun täydennyskoulutuskeskuksen kaksivuotisessa näyttelijätyön koulutusohjelmassa 1998–1999. Pohjakoulutukseltaan hän on ylioppilas (1984).

Teatterirooleja
 La Laila (Ritva Kinnunen, kampaaja, haastattelija), Lähiöteatteri 2005 
 No, johan on joulu Täti Monika (Täti Monika), Lähiöteatteri 2004  
 Rölli ja Metsänhenki (Iso Rölli), Lähiöteatteri 2004  
 Laulu tulipunaisesta kukasta (Kyllikki), Lähiöteatteri yhteistyössä Veneskosken kesäteatterin kanssa 2003 
 Mimmi lehmä ja varis (Mimmi lehmä), Lähiöteatteri 2003

Elokuva- ja tv-rooleja
 Taivaan lahja -lyhytelokuva (Virva papin tytär), ohjaaja Markku Pölönen 1987
 Kotikatu-sarja, sairaanhoitaja 2002
 Salatut elämät -sarja, poliisi 2004

Dubbaukset

Lähteet
http://www.nayttelijaliitto.fi/nayttelijahaku/profiili/?E*num=27425
http://www.helsinginfreet.net/yhteystiedot/default.asp?sex=1&pvm1=&pvm2=&alasivu=2

Viitteet

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Sauna (vuoden 2008 elokuva)

Sauna on  suomalainen kauhuelokuva, joka tuli ensi-iltaan 24. lokakuuta 2008. Elokuvan ohjaaja on A.-J. Annila ja sen on käsikirjoittanut Iiro Küttner. Elokuva  sijoittuu vuoteen 1595.

Juoni 

Kaksikymmentäviisivuotinen sota, pitkä viha, on päättynyt Ruotsin ja Venäjän välillä. Täyssinän rauhansopimuksessa sovittua rajaa maastoon merkitsemään määrätään sekä ruotsalaisista että venäläisistä koostuvia ryhmiä, joista yhteen osallistuvat suomalaiset veljekset Erik ja Knut Spore. Erik on pitkän sodan kovettama, Knut Tukholmassa opiskellut kartanpiirtäjä. Matkalla veljekset surmaavat talonpojan ja jättävät tämän tyttären kellariin kuolemaan, mutta pohjoisen soilla tytön aave palaa vainoamaan heitä. Pian he saapuvat nimettömään kylään suon keskellä. Kylän laidalla sijaitsee ikivanha sauna, jossa kylää aiemmin asuttaneiden munkkiveljien uskomuksen mukaan synnit on mahdollista pestä pois.

Tietoa

Keskeiset näyttelijät

Tuotantoryhmä

Tuotantotiedot 
 Tuotantoyhtiö: Bronson Club
 Rahoittava TV-yhtiö: YLE
 Kuvaukset: 26.10.2007–7.11.2007 Suomessa (muun muassa Torronsuolla Tammelassa) ja keväällä 2008 Tšekissä
 Ensi-ilta: syksy 2008
 Tuotantobudjetti: noin miljoona euroa

Jussi-palkinnot ja -ehdokkuudet 
Elokuva palkittiin vuonna 2009 kolmella Jussi-palkinnolla:

 Paras äänisuunnittelu
 Paras lavastus
 Paras puvustus.

Lisäksi elokuva oli ehdokkaana parhaasta miespääosasta (Ville Virtanen), parhaasta miessivuosasta (Tommi Eronen) ja parhaasta leikkauksesta.

Levitys
Elokuva tuli kaupalliseen teatterilevitykseen Ruotsissa seuraavana vuonna (25. lokakuuta 2009), ja sitä esitettiin useilla elokuvajuhlilla. Elokuva on julkaistu DVD:nä Pohjoismaissa sekä muun muassa Saksassa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Isossa-Britanniassa sekä blu-rayna Saksassa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 http://www.bronsonclub.fi/
 Haastattelu: A.-J. Annila & Jesse Fryckman ja Sauna. Film-O-Holic.com

Vuoden 2008 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset kauhuelokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Elämäsi

Elämäsi on vuonna 1975 julkaistu Christianus-kuoron studiolevy.

Kappaleet 

 Vihreänä seisoo metsä
 Mä illalla myöhään
 Niin ootko kiireinen
 Elämäsi
 Lyhyt on elämämme
 Jeesus, ystävä parhain
 Nyt joku kolkuttaa
 Jeesuksesta laulan
 Tahdon kertoa
 Golgatalle
 Mä sauvaani tartuin
 Jeesus, sielun lääkäri
 Hän nosti minut turmion kuopasta
 On iloa

Vuoden 1975 albumit
Christianus-kuoron albumit
Paavo Virtasen kauneimmat laulut


Paavo Virtasen kauneimmat laulut on vuonna 2007 julkaistu Christianus-kuoron studioalbumi.

Kappaleet 
 Nyt tulkaa  
 Mä kuulen, jossain satakieli laulaa
 En vaieta mä saata
 Niin ihmeisen sä näätkö lähteen
 On jossain taivas
 Toivoni maa
 Sä Isä taivaan
 Suurimmatkin synnit
 Taivon ovi aukee
 Ristin sä Jeesus kannoit
 Katselen ristin uhria
 Golgatan veressä voima on
 Maan niin ihanan mä tiedän
 Uusi Jerusalem
 Oi, Herrani sulle laulan
 Kirkas aamu pian koittaa
 Taivaan käskyhuuto

Vuoden 2007 albumit
Christianus-kuoron albumit
Paul Adam

Paul Adam (7. joulukuuta 1862 Pariisi, Ranska – 2. tammikuuta 1920 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, jonka monipuoliseen tuotantoon kuuluu muun muassa historiallisia romaaneja, kuten L'Enfant d'Austerlitz (1901). 

Adamin esikoisteosta Chair molle (1885) syytettiin epäsiveellisyydestä, mutta kirjailijaa vastaan nostettu kanne kumottiin oikeudessa. Myöhemmissä teoksissaan hän esiintyy mystikkona tai sosialistina. Romaanilla La force hän aloitti puolittain historiallisten romaanien sarjan.

Adamin äiti on kirjailija Juliette Adam.

Lähteet 

Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1862 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Eohippus

Eohippus oli Pohjois-Amerikassa varhaisella eoseenikaudella noin 55-45 miljoonaa vuotta sitten elänyt pieni, suunnilleen kissan kokoinen, vain noin viisi kiloa painanut pieni hevosen esi-isä. Se ei oikein muistuttanut nykyisiä hevosia, ja kavioita sillä ei ollut, vaan etujaloissa oli kolme ja takajaloissa neljä varvasta. Eohippusta pidettiin kauan Hyracotheriumin lajina, mutta on nyt erotettu omaksi suvukseen.

Historia 
Vuonna 1876 Othniel Charles Marsh kuvasi luurangon nimellä Eohippus validus. Se muistutti Richard Owenin löytämää Hyracotheriumia ja siirrettiin siihen. Hyracotherium todettiin hiljattain parafyleettiseksi, ja suku käsittää nykyään vain lajin H. leporinum. E. validus todettiin identtiseksi aikaisemmin nimetyn Hyracotherium angustidensiksen kanssa, ja siitä tuli Eohippus angustidens.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Dinosaurukset eli hirmuliskot Tunturisusi

Esihistorialliset nisäkkäät
Hevoseläimet
Susanna Tamaro

Susanna Tamaro (s. 12. joulukuuta 1957 Trieste) on italialainen kirjailija. Hänen suosituimpien teostensa joukkoon lukeutuu romaani Va’ dove ti porti il cuore (1994), joka on käännetty kymmenille kielille, mukaan lukien suomeksi nimellä Kulje sydämesi tietä (Otava, 1995). Tamaro kertoi syyskuussa 2018, että hänellä on Aspergerin oireyhtymä.

Lähteet 

Italialaiset kirjailijat
Autismin kirjon henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Sanna Majanlahti

Sanna-Annikki Majanlahti (s. 16. maaliskuuta 1962 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä.

Majanlahden näyttelijäura alkoi merkittävällä roolilla Mikko Niskasen elokuvassa Ajolähtö (1982). Tuolloin hän opiskeli vielä Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 1984. Tämän jälkeen hän on näytellyt pääsääntöisesti teatterissa. Majanlahti on ollut kiinnitettynä muun muassa Turun kaupunginteatterissa (1987–1989), Jyväskylän kaupunginteatterissa (1991–1995) sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Nykyisin Majanlahti on freelancer ja asuu Tampereella. Hän on esiintynyt muun muassa runoesityksessä Postia Saturnukseen, johon musiikin on tehnyt hänen puolisonsa Tomi Pelli.

Sanna Majanlahden vanhemmat ovat näyttelijät Maija-Liisa Majanlahti (1939–2017) ja Mikko Majanlahti. Hänen veljensä oli näyttelijä Antti Majanlahti (1966–2017).

Lähteet
Majanlahden tiedot Tampereen freelancer-näyttelijöiden sivuilla

Viitteet

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Oulun konservatorio

Oulun konservatorio on musiikin perus- ja ammatillista koulutusta antava Oulun kaupungin omistama oppilaitos. Ammatillisessa koulutuksessa on noin 60 opiskelijaa ja peruskoulutuksessa 650 opiskelijaa. Oppilaitos toimii Oulun musiikkikeskuksessa Karjasillan kaupunginosassa. Pop- ja jazz-musiikin koulutus tapahtuu Kotkantien kampuksella Kaukovainion kaupunginosassa.

Konservatorion edeltäjä on Oulun musiikkiopisto, jonka Oulun Musiikkiyhdistys perusti vuonna 1952. Opetusministeriö muutti musiikkiopiston konservatorioksi vuonna 1978, minkä jälkeen Oulussa voitiin aloittaa musiikinopettajien ja orkesterimuusikoiden koulutus. Vuodesta 1984 lähtien konservatoriossa on koulutettu myös kanttoreita.

Musiikkiopiston pitkäaikainen opettaja ja sittemmin konservatorion rehtori 1975–1990 oli tenorilaulaja, kuoronjohtaja, kanttori-urkuri Elias Palola, jonka poika viulisti Erkki Palola toimi myöskin konservatorion opettajana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Oulun konservatorion verkkosivut
 Hannus, Tanja: Oulun konservatorio on talenttitaivaan tähtitehdas Yle Uutiset. 26.1.2014.

Konservatorio
Oulun oppilaitokset
Suomalaiset musiikkialan oppilaitokset
Kaukametsän opisto

Kaukametsän opisto on Kajaanissa toimiva kansalaisopisto. Sen toiminta alkoi syksyllä 1971. Kajaanin maalaiskuntaan perustetusta opistosta tuli Kajaanin kaupungin kansalaisopisto kuntaliitoksen yhteydessä 1977. Opisto siirtyi nykyisiin tiloihin Kaukametsään vuonna 1987, jolloin opisto sai nimekseen Kaukametsän opisto.  Opiston rehtorina (vs.) toimii Tarja Peitsaho.

Opiston toimialue ja perustehtävä
Opetusta järjestetään Kaukametsän lisäksi noin 40 eri paikassa lähiöissä ja haja-asutusalueella Kajaanissa. Kaukametsän opisto on kaikille avoin vapaan sivistystyön oppilaitos, jossa voi opiskella ja harrastaa monipuolisesti muun muassa kieliä, kuvataiteita, kädentaitoja, liikuntaa, tietotekniikkaa, musiikkia sekä yhteiskunnallisia ja humanistisia aineita. Opinnot pohjautuvat elinikäisen oppimisen periaatteeseen ja ihmisen haluun oppia uutta ja kehittyä.  

Opiston motto on: Oppimisen iloa kestävästi.

Opiston toiminta-alueet
 avoin kansalaisopisto-opetus 
 avoin yliopisto-opetus 
 taiteen perusopetus 
 taiteen perusopetus lapsille
 Kaukametsän käsityökoulu 
 Kaukametsän kuvataidekoulu 
 taiteen perusopetus aikuisille
 visuaalisten taiteiden laaja oppimäärä 
 tutkinnot
 yleiset kielitutkinnot 
 hygieniapassit 
 erityisryhmien opetus
 yhteistyöverkostot
 kurssitoiminta
yritysten, järjestöjen, oppilaitosten ja työvoimahallinnon ostamat kurssit 
 projektit ja hankkeet
 tilojen vuokraus

Opetusaineet
 yhteiskunnalliset aineet 
 kielet 
 tietotekniikka 
 kuvataiteet 
 kirjallisuus 
 tanssi 
 musiikki 
 ilmaisu – ja näyttämötaiteet
 tekstiilityö
 tekninen työ
 ravitsemus- ja terveyskasvatus 
 liikunta 
 taiteen perusopetus

Lähteet 
 Kaukametsän opiston verkkosivut

Viitteet

Aiheesta muualla
 Kansalaisopistojen liiton verkkosivut

Kansalais- ja työväenopistot
Kajaanin oppilaitokset
Berit Bertling

Berit Bertling Cappelen (s. 1966 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut esimerkiksi Olwyns saga -kirjasarjan (10 kirjaa).

Berit on ollut jo lapsuudestaan asti kiinnostunut Euroopan historiasta. Sittemmin hän on opiskellut lakia, psykologiaa, englannin kieltä sekä kirjallisuutta. Leipätyönään hän on markkinoija.

Beritillä on kaksi lasta.

Lähteet 
Cappelendamm.no

Bertling Cappelen, Berit
Bertling Cappelen, Berit
Elävät henkilöt
Mannila (Jyväskylä)

Mannila on Jyväskylän 15. kaupunginosa, joka sijoittuu Palokan ja Lohikosken sekä Tuomiojärven ja Palokkajärven väliselle alueelle. Asutus koostuu pääosin omakoti- ja rivitaloista. Viime vuosina alueelle on rakennettu kerrostaloja vanhan omakotialueen ja nelostien väliselle alueelle sekä Mannisenmäen uudelle alueelle. Matkaa Mannilaan on kaupungin keskustasta noin neljä kilometriä. Palokankeskukseen, jossa lähimmät palvelut sijaitsevat on Mannilasta matkaa noin kaksi kilometriä. Mannila koostuu kahdesta osasta: Mannilasta ja Rantueesta. Rantuetta sanotaan myös Ala-Mannilaksi ja Mannilaa Ylä-Mannilaksi .

Vuonna 2013 toiminnan aloittanut Mankolan yhtenäiskoulu sijaitsee Mannilassa ja siellä opiskelee noin 630 oppilasta. Koulun ympäristössä sijaitsee myös vuonna 1932 rakennettu Keski-Suomen emäntäkoulun päärakennus.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jyväskylän kaupunginosat
Kantakaupunki (Jyväskylä)
Christopher Alexander

Christopher Alexander (s. 4. lokakuuta 1936 Wien) on itävaltalaissyntyinen arkkitehti. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa ja sai tohtorinarvonsa Cambridgen yliopistosta, mutta muutti vuonna 1958 Yhdysvaltoihin. Hänestä tuli vuonna 1963 professori Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä. Alexander asuu yhä Berkeleyssä.

Alexander on kuulunut vuodesta 1996 jäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan. Alexanderia pidetään suunnittelumallin isänä. Hän oli yksi A Pattern Language -kirjan kirjoittajista vuonna 1977.

Teokset 

 Notes on the Synthesis of Form (1964)
 Community and Privacy, with Serge Chermayeff (1965)
 A city is not a tree (1965)
 The Atoms of Environmental Structure‎ (1967)
 A Pattern Language which Generates Multi-service Centers‎, with Ishikawa and Silverstein (1968)
 Houses Generated by Patterns (1969)
 The Oregon Experiment (1975)
 A Pattern Language, with Ishikawa and Silverstein (1977)
 The Timeless Way of Building (1979)
 The Linz Cafe (1981)
 The Production of Houses, with Davis, Martinez, and Corner (1985)
 A New Theory of Urban Design, with Neis, Anninou, and King (1987)
 Foreshadowing of 21st Century Art: The Geometry of Very Early Turkish Carpets (1993)
 The Mary Rose Museum, with Black and Tsutsui (1995)
 The Nature of Order Book 1: The Phenomenon of Life (2004)
 The Nature of Order Book 2: The Process of Creating Life (2004)
 The Nature of Order Book 3: A Vision of a Living World (2004)
 The Nature of Order Book 4: The Luminous Ground (2003)

Aiheesta muualla 
 Alexanderin Design Patternit. (PDF)

 
Itävaltalaiset arkkitehdit
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Robert Bacon

Robert Bacon (5. heinäkuuta 1860 – 29. toukokuuta 1919) toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä 1909 presidentti Theodore Rooseveltin hallinnossa.

Bacon toimi JPMorgan Chase & Co. -yhtiössä, josta erosi 1903. Hänet nimitettiin apulaisulkoministeriksi vuonna 1905 ja ulkoministeriksi 27. tammikuuta 1909. Hän palveli ulkoministerinä 5. maaliskuuta asti ja sen jälkeen Yhdysvaltain Ranskan-suurlähettiläänä vuoteen 1912.

Yhdysvaltain ulkoministerit
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Baikal-Energija

Baikal-Energija (ven. Байкал-Энергия) on venäläinen jääpallon Superliigajoukkue Irkutskin kaupungista.

Seuran edeltäjä oli vuonna 1923 perustettu Sverdlovski Transportnik. Vuonna 1947 Itä-Siperian rautatieyhtiö perusti uuden seuran Lokomotivin, ja jääpallotoiminta lähti Irkutskissa nousuun. Lokomotiv nousi ensi kertaa Neuvostoliiton pääsarjaan vuonna 1960 ja pelasi siellä kauteen 1992. Kyseisellä aikavälillä se pelasi kuitenkin kaikkiaan neljä kautta (1961/1962, 1980/1981, 1984/1985 ja 1989/1990) toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Paras sijoitus, viides sija, pääsarjassa tuli kaudella 1966.

Neuvostoliiton romahdettua rautatieyhtiö ja siten myös Lokomotiv joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Venäjän liigan ensimmäiselle kaudelle 1991-1992 seura osallistui uudella nimellä Sibskana, uuden pääsponsorin metsäyhtiön mukaan. Alku oli varsin lupaava, sillä Sibskana voitti Venäjän mestaruussarjan itälohkon ja sijoittui lopulta neljänneksi mikä oli seuran historian paras sijoitus. Sibskana saavutti liigahopeaa vuonna 1998 ja pronssia vuosina 1995 ja 1999. Vuonna 2001 energiayhtiö Irkutskenergo ryhtyi seuran toiseksi sponsoriksi, ja joukkue tunnettiin sponsoreiden mukaan kaksi kautta nimellä Sibskana-Energija. Metsäyhtiö jäi pois seuran taustalta 2004, ja seura on siitä lähtien tunnettu nykyisellä nimellä Baikal-Energija.

Saavutuksia
Saavutuksia Venäjän liigassa:
 1 hopea 1998
 3 pronssia 1995, 1999, 2015

Venäjän Cupissa:
 1 kulta 2015

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran virallinen kotisivu

Venäläiset jääpalloseurat
Vuonna 1923 perustetut urheiluseurat
Irkutsk
Carel Struycken

Carel Struycken (s. 30. heinäkuuta 1948 Haag, Alankomaat) on näyttelijä, joka esiintyy elokuvissa, televisiosarjoissa sekä teatterissa. Hän on poikkeuksellisen pitkä, 213 cm, ja siksi hän on yleensä päässyt näyttelemään mm. komediarooleissa (esimerkiksi The Addams Family – Perhe Addams -elokuvassa hovimestari Lurchina). 

Twin Peaks -televisiosarjassa Struycken esiintyy arvoituksellisia neuvoja antavana Jättiläisenä. Hän palasi Jättiläisen rooliin Twin Peaksin vuonna 2017 esitetyllä kolmannella tuotantokaudella, jonka lopputeksteissä hahmoon viitataan jonolla kysymysmerkkejä.

Struycken asui nuoruudessaan Curaçaolla. Hänellä on akromegalia.

Lähteet 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Georgian presidentinvaali 2008

Georgian presidentinvaali 2008 järjestettiin 5. tammikuuta 2008. Vaali olisi pitänyt järjestää vasta syksyllä 2008, mutta Georgian mielenosoituksista ja siitä seuranneen poikkeustilan vuoksi presidentinvaalit aikaistettiin tammikuulle 2008.

Vaaleissa ehdokkaina olivat:
Levan Gatšetšiladze
Davit Gamqrelidze
Gia Maisašvili
Šalva Natelašvili
Badri Patarkatsišvili
Mikheil Saakašvili
Irina Sarišvili-Tšanturia

Vaalit voitti Mikheil Saakašvili saatuaan äänienemmistön ensimmäisellä kierroksella.

Presidentinvaali 2008
Presidentinvaali 2008
Vuoden 2008 vaalit
Presidentinvaalit maittain
Epocheclipse – 30 Year Anthology

EpochEclipse 30 Year Anthology on Hawkwindin 30-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistu kolmen CD:n kokoelma, joka sisältää kappaleita yhtyeen koko uralta.

Kappaleet 
CD 1 
Hurry on Sundown (Hawkwind Zoo-demo)
Paranoia (Part 2) 
Master of the Universe 
Children of the sun 
Silver Machine  
Seven by Seven  
Brainstorm 
Space Is Deep 
Urban Guerilla 
Brainbox Pollution 
Sonic Attack 
Orgone Accumulator 
Lost Johnny 
The Psychedelic Warlords (Disappear in Smoke) (single edit) 

CD 2 
Motorhead 
Assault and Battery (Part 1) 
The Golden Void (Part 2) 
Magnu 
Kerb Crawler 
Steppenwolf 
Back on the Streets 
Quark Strangeness and Charm 
Hassan I Sahba 
Spirit of the Age 
Psi Power 
25 Years 
High Rise 
Death Trap 
Uncle Sam's on Mars 

CD 3 
Shot Down in the Night (singleversio) 
Motorway City 
Levitation 
Angels of Death 
Coded Languages 
Some People Never Die 
Choose Your Masques 
Night of the Hawks 
Needle Gun 
The War I Survived 
Black Elk Speaks 
Right to Decide 
Sputnik Stan 
Love in Space 
Silver Machine (Infected by the Scourge of the Earth)

Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Hawkwindin kokoelma-albumit
Epocheclipse

Epocheclipse on Hawkwindin kokoelma-albumi. Se on yhden cd:n versio samaan aikaan julkaistusta 3 cd:n Epocheclipse-kokoelmasta.

Kappaleet 
Silver Machine
Master of the Universe
Urban Guerilla
Sonic Attack
The Psychedelic Warlords (Disappear in Smoke) (single edit)
Assault and Battery (Part 1)
Motorhead
Back on the Streets
Quark Strangeness and Charm
25 Years (12" remix)
Motorway City
Angels of Death (single edit)
Night of the Hawks
Needle Gun
Right to Decide (radio edit mix)
Alien I Am (Roswell edit)
Love in Space (single mix)
Silver Machine (Infected by the Scourge of the Earth) (radio edit)

Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Hawkwindin kokoelma-albumit
Masters of Rock

Masters of Rock on Hawkwindin kokoelma-albumi vuosilta 1970–1975. Lisäksi mukana on bonuksina kaksi liveraitaa vuodelta 2001. Albumi kuuluu EMI:n Masters of Rock -sarjaan.

Kappaleet 
Master of the Universe 
Brainstorm 
Motorhead
Sonic Attack 
Lord of Light (singleversio) 
Hurry on Sundown
Orgone Accumulator 
Lost Johnny
Silver Machine 
Urban Guerilla
Mirror of Illusion
Paradox
Love in Space (live 2001) 
Lighthouse (live 2001) 

Vuoden 2002 kokoelma-albumit
Hawkwindin kokoelma-albumit
Mikkelin musiikkijuhlat

Mikkelin Musiikkijuhlat on Mikkelin musiikkijuhlien kannatusyhdistys ry:n (per. 1991) ylläpitämä klassisen musiikin festivaali. Juhlat järjestetään vuosittain kesä-heinäkuun vaihteessa, ja kävijämääräksi on vakiintunut noin 5 000 henkeä. 

Juhlien konsertteja on järjestetty vuodesta 1992 alkaen niin kongressi- ja konserttitalo Mikaelissa (700 paikkaa), Mikkelin tuomiokirkossa (1 100 paikkaa) kuin Mikkelin maaseurakunnan kirkossakin (1 500 paikkaa). Musiikkijuhlien syntyyn oli voimakkaasti vaikuttamassa kriitikko Seppo Heikinheimo, jolla oli huvila Hirvensalmella.

Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana toimi 1993–2022 pietarilaisen Mariinski-teatterin pääjohtaja, kapellimestari Valeri Gergijev. Juhlien organisaatiossa on kaksi kokoaikaista työntekijää, festivaalijohtaja Teemu Laasanen ja projektipäällikkö Mila Topelius. Festivaaliviikon järjestelyt pohjautuvat kuitenkin suurelta osin vapaaehtoistyöhön. Mikkelin musiikkijuhlien konsertteja on radioitu, videotallennettu ja levytetty (Philips Classics, Deutsche Gramophone). Musiikkijuhlien esiintyjärungon muodostavat Mariinski-teatterin orkesteri ja kuoro. Ohjelmistossa on sinfoniakonsertteja ja oopperoiden konserttiesityksiä, lisänä kuullaan solistikonsertteja, kamarimusiikkia ja ohjelmaa lapsille.

Musiikkijuhlilla on vuosien varrella kuultu lukuisia Mariinskin kasvattamia oopperamaailman tähtiä, kuten Olga Borodina, Olga Gortshakova, Olga Trifonova, Dmitri Hvorostovski ja Gegam Grigorian. Muina solisteina ovat esiintyneet muun muassa alttoviulisti Juri Bashmet, viulisti Vadim Repin ja pianisti Alexander Toradze. Suomalaisista taiteilijoista Mikkelissä ovat esiintyneet muun muassa Jaakko Ryhänen, Soile Isokoski, Esa-Pekka Salonen, Reka Szilvay, Jukka-Pekka Saraste ja Santtu-Matias Rouvali.

Mikkelin Musiikkijuhlien yhteydessä on toiminut Mariinskin nuorten laulajien akatemian kansainvälinen mestarikurssi, johon vuosittain osallistui 30–40 nuorta laulajaa 10–15 maasta. Akatemian rehtorina on toiminut Larissa Gergijeva. Mestarikurssien järjestelyistä vastasi Mariinskin kesäakatemian kannatusyhdistys ry.

Gergijev toimi Mikkelin musiikkijuhlien taiteellisena johtajana miltei 30 vuotta, mutta yhteistyö päättyi 2022, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Gergijev tunnettiin Venäjän presidentin Vladimir Putinin tukijana. Samassa yhteydessä päättyi yhteistyö myös Mariinski-teatterin kanssa. 

Mikkelin Musiikkijuhlien kannatusyhdistys ry:n hallituksen puheenjohtajana toimi 1992-2021 Jukka Tikka. Keväästä 2021 alkaen puheenjohtajana on toiminut Markus Tykkyläinen. Musiikkijuhlien hallintojohtajana toimi Jorma Hartikainen vuoteen 1993, Kari Moring vuoteen 2016 ja Jari Hokkanen vuoteen 2019 saakka. Mikkelin Musiikkijuhlien festivaalijohtajana (ent. hallintojohtaja) on toiminut vuodesta 2018 lähtien Teemu Laasanen. Maaliskuussa 2022 Musiikkijuhlien hallitus nimitti Laasasen toimimaan myös taiteellisena johtajana kauden 2022 loppuun saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mikkelin musiikkijuhlat

Mikkelin tapahtumat
Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa
Mikkelin kulttuuri
Bisoprololi

Bisoprololi (kauppanimellä Emconcor) on selektiivisten beetasalpaajien ryhmään kuuluva lääkeaine, jota käytetään pääasiallisesti sydänsairauksien ja korkean verenpaineen hoitoon. Tarkemmin, bisoprololi on selektiivinen tyypin β1 adrenergisten reseptorien toiminnan estäjä. Lääke estää adrenaliinin ja noradrenaliinin vaikutuksia elimistössä, ja laskee siten verenpainetta sekä hidastaa sydämen lyöntitiheyttä vähentäen myös sen työtaakkaa. Lääke ehkäisee myös sydänlihaksen niukasta hapensaannista johtuvaa puristavaa rintakipua eli angina pectorista.

Aiheesta muualla 
KEGG: Bisoprolol 
ChemBlink: Bisoprolol 

Beetasalpaajat
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Oulun kaupunginvaltuusto

Oulun kaupunginvaltuusto on Oulun kaupungin kunnanvaltuusto ja ylin päättävä toimielin. Valtuustossa on 67 jäsentä, jotka on valittu 4 vuoden toimikaudeksi. Valtuusto päättää talouden perusteista, kuten veroprosentista ja maksuista. Valtuusto myös valitsee luottamushenkilöt, kuten kaupunginhallituksen ja korkeimmat viranhaltijat. Kaupunginvaltuuston kokoukset ovat julkisia.

Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain

Vuoden 1945 kunnallisvaaleissa kansandemokraattien jättämät kaksi vaalilistaa hylättiin. Toisesta puuttui riittävä määrä allekirjoituksia ja toinen jätettiin niukasti määräajan jälkeen. SKDL kehottikin kannattajiaan äänestämään sosialidemokraattisia ehdokkaita. 

Vuonna 1946 toimeenpantiin valtioneuvoston määräyksestä uudet kunnallisvaalit Oulun kaupungissa ja Oulujoen kunnassa. Ne katsottiin tarpeellisiksi, koska Oulunsuun alue liitettiin kaupunkiin ja uusilla vaaleilla haluttiin saada kumpaankin kuntaan oikeudenmukainen kuva muuttuneista poliittisista voimasuhteista.

Puheenjohtajat 
1904–1920 Gabriel Gustaf Wilhelm Borg (rkp) 
1922 Gabriel Gustaf Wilhelm Borg (rkp) 
 1926–1936 Antti Jauho (Kansallinen Edistyspuolue)
 1939–1961 Otto Karhi (sdp)
 1961–1967 Eljas Mikkonen (sdp)
 1967 Antero Väyrynen (sdp)
 1968 Kauko Hjerppe (skdl)
 1969 Esko Helevä (kok)
 1970 Veli Kostama (lkp)
 1971 Jouko Mäkelä (sdp)
 1972 Sakari Kontio (kesk)
 1973–1974 Kauko Hjerppe (skdl)
 1975–1976 Väinö Aalto (sdp)
 1977–1983 Matti Ruokola (kesk)
 1984 Eino Laaksonen (kesk)
 1985–1988 Seppo Rounaja (kok)
 1989–1992 Jorma Seppänen (kok)
 1993–1996 Leena Piikivi (sdp)
 1997–2001 Jorma Seppänen (kok)
 2001–2004 Jorma Yypänaho (kok)
 2005–2007 Matti Pikkarainen (kesk)
 2007–2008 Kyösti Oikarinen (kesk)
 2009–2012 Riikka Moilanen (kesk)
 2012–2015 Mari-Leena Talvitie (kok)
 2015– Juha Hänninen (kok)

Kaupunginhallituksen puheenjohtajat

 1977–1978 Martti Ursin (kok)
 1978–1981 Juha Linna (kok)
 1981–1984 Seppo Rounaja (kok)
 1985–1992 Eino Laaksonen (kesk)
 1993–1996 Jorma Seppänen (kok)
 1997–2000 Kari Myllyniemi (kesk)
 2001–2004 Matti Pikkarainen (kesk)
 2005–2008 Tuija Pohjola (sdp)
 2009–2011 Esko Kurvinen (kok)
 2011–2012 Mari-Leena Talvitie (kok)
 2012–2017 Riikka Moilanen (kesk)
 2017–2021 Kyösti Oikarinen (kesk)
 2021– Mirja Vehkaperä (kesk)

Valtuusto 2021–2025
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oulun kaupunginvaltuuston esityslistat ja pöytäkirjat
 Kunnallisvaalit 24.10.2004

Kaupunginvaltuusto
Suomen kunnanvaltuustot
Gerda Christian

Gerda Christian (o.s. Daranowski; 13. joulukuuta 1913 Berliini, Saksan keisarikunta – 14. huhtikuuta 1997 Düsseldorf, Saksa) oli yksi Adolf Hitlerin yksityissihteereistä.

Ennen työskentelyään Hitlerille Gerda Daranowski oli toiminut Elizabeth Ardenin sihteerinä. 

Hitlerin kaksi aiempaa sihteeriä Johanna Wolf ja Christa Schröder olivat valittaneet työn paljoudesta. He pyysivät lisää työvoimaa, mutta Hitler epäröi koska ei halunnut välttämättä palkata uutta henkilöä sisäpiiriinsä. Lopulta hän myöntyi ja palkkasi Gerdan 1937. Hitler rupesi kutsumaan Gerdaa lempinimellä ”Dara”.

Gerda avioitui ilmavoimien upseerin Eckhard Christianin kanssa helmikuussa 1943 ja piti tauon töissään. Tällä aikaa Hitler korvasi hänet Traudl Jungella, mutta Gerdakin palasi uudelleen palvelukseen kesällä 1943.

Gerda Christian oli yksi viimeisistä Führerbunkerin asukkaista toisen maailmansodan viimeisinä päivinä. Hitlerin tehtyä itsemurhan Gerda yritti paeta Berliinistä muiden bunkkerissa majailleiden kanssa, mutta kellarissa piilotteleva ryhmä vangittiin 2. toukokuuta 1945.

Sodan jälkeen hän asui Düsseldorfissa, jossa hän työskenteli hotellissa. Hän oli entisen natsi-Saksan propagandaministeriön valtionsihteerin ja sodanjälkeisen uusnatsijohtaja Werner Naumannin ystävä. Gerda Christian kuoli syöpään 1997.

Adolf Hitler
Sihteerit
Natsi-Saksan henkilöt
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Lehmänkauppa

Lehmänkauppa (myös muodossa lehmäkauppa) on sanonta, jolla tarkoitetaan kaupankäyntiä vastapalveluksilla, yleensä jonkinlaista vaihtokauppaa. Sanaa käytetään erityisesti politiikan yhteydessä, kun esimerkiksi puolueiden on hankittava toisten tuki omille hankkeilleen saadakseen niiden taakse välttämättömän enemmistön. Tämä edellyttää yleensä muille mieluisien hankkeiden tukemista vastapalveluksena. Monesti sanalla on lievästi tuomitseva sävy, ja lehmänkaupoilla voidaan viitata myös periaatteistaan tinkimiseen. Sana viittaa vertauskuvallisesti kaupantekoon lehmillä.

Tavallisimpia tapoja lehmänkaupan tekemiseen on joidenkin päättäjien äänestyskäyttäytymisen "ostaminen" antamalla tiettyjä lupauksia, esimerkiksi virkapaikoista, ennen ratkaisevaa äänestystä. Menettelyä sanotaan käytettävän erityisen paljon poliittisessa kaupankäynnissä.

Ruotsissa sosiaalidemokraattien ja talonpoikaisliiton hallitusyhteistyön käynnistymistä keväällä 1933 kutsuttiin lehmänkaupaksi ().

Katso myös
Takinkääntö
Julkisen valinnan teoria

Lähteet

 
Poliittiset käsitteet
Metaforat
Napakotilo

Napakotilo (Discus ruderatus) on pienikokoinen maakotilo, jota tavataan myös Suomessa. Sen kiekkomainen kuori on tasaisen punaruskea, halkaisijaltaan noin seitsemän millimetriä. Levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Euroopasta Alpeille ja Karpaateille. Napakotilo syö lahopuuta ja viihtyy metsissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 BioLib (kuva)

Maakeuhkokotilot
Zygmunt Krasiński

Zygmunt Napoleon Krasiński (19. helmikuuta 1812 Pariisi – 23. helmikuuta 1859 Pariisi) oli puolalainen romantiikan ajan runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän on yhdessä Adam Mickiewiczin ja Juliusz Słowackin kanssa yksi maan kansallisrunoilijoista, "kolmesta bardista".

Krasińskin isä kreivi Vincenty Krasiński oli ensin kenraali Napoleonin palveluksessa, sitten puolalainen senaattori ja myöhemmin Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen. Äiti oli ruhtinatar Maria Radziwill. Krasiński joutui Varsovassa ylioppilaana ollessaan sisäiseen ristiriitaan, kun yleinen mielipide syyttä epäili hänen Venäjän hallitsijalle uskollista isäänsä puolalaisvastaisista aikeista. Hän siirtyi silloin ulkomaille. 

Lähestyvä heinäkuun vallankumous ja sosiaalinen kuohunta saivat nuoren Krasińskin pohtimaan eurooppalaisen sivistyksen ja yhteiskunnan perimmäisiä kysymyksiä. Tältä pohjalta ovat syntyneet Nieboska Komedya (1835, suom. Ei-jumalainen komedia) ja sen jatko Niedokończony poemat, 'Keskenjäänyt runoelma') sekä mahtava, vain näennäisesti kreikkalaisten ja roomalaisten välistä kansallis- ja sivistystaistelua kuvaava näytelmä Irydjon (1836). Krasińskin kansalliset ihanteet ja hänen surunsa Puolan kohtalosta saavat ilmaisunsa runoelmassa Przedświt ('Aamunsarastus', 1843) ja 'Tulevaisuuden virsissä' (Psalmy przyszlósci, 1845–1848).

Ajatusten syvyys, tunteiden jalous ja vilpittömyys sekä muodon kirkkaus sijoittavat hänet Krasińskin Puolan suurimpien runoilijoiden joukossa, ja hänen nimensä on mainittu Adam Mickiewiczin ja Juliusz Słowackin rinnalla. Krasińskin kootut teokset ilmestyivät Leipzigissä 1863.

Krasińskin nimeä kantava kirjasto Biblioteka Ordynacji Krasińskich w Warszawie ('Varsovan Krasiński-kirjasto') on Puolan
kansalliskirjasto.

Suomennettu teos
Ei-jumalainen komedia, puolan kielestä suomentanut Jalo Kalima. Helsinki: Otava 1909.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolalaiset runoilijat
Puolalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1859 kuolleet
Romantiikan kirjailijat
Sinä

Sinä on persoonapronomini, joka viittaa henkilöön, jolle puhe kohdistetaan. Sana sinä on yksikön toista persoonaa vastaava pronomini. 

Useissa kielissä on aina käytettävä sinä-pronominia, kun halutaan ilmaista, että lauseen tekijänä on yksikön toinen persoona. Muutamissa kielissä kuten vaikkapa espanjassa, italiassa, suomessa ja venäjässä sinä-pronomini ei ole välttämätön, vaan pelkkä persoonapääte riittää ilmaisemaan yksikön toisen persoonan. 

Vieraille henkilöille puhuttaessa sinä-sanan sijasta käytetään tavallisesti sanaa te ja sen mukaisia monikon toisen persoonan verbimuotoja. Tätä tapaa sanotaan teitittelyksi, sinä-sanan käyttöä taas sinutteluksi.

Taivutuksia 
 nominatiivi sinä
 genetiivi sinun
 akkusatiivi sinut
 partitiivi sinua
 essiivi sinuna
 translatiivi sinuksi
 inessiivi sinussa
 elatiivi sinusta
 illatiivi sinuun
 adessiivi sinulla
 ablatiivi sinulta
 allatiivi sinulle

Pronominit
Valtteri Virmajoki

Valtteri Virmajoki (aik. Valtteri Vuokko, s. 19. maaliskuuta 1901 Artjärvi – 23. toukokuuta 1961) oli suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Minä jätän sinut (1944), Ruusu ja kulkuri (1948) ja Omena putoaa... (1952). Virmajoki näytteli myös paljon teatterissa. Virmajoki palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.

Virmajoki kuoli 60-vuotiaana 23. toukokuuta 1961.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet