joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zhu Chen

Zhu Chen (; s. 30. lokakuuta 1976 Wenzhou, Kiinan kansantasavalta) on kiinalaissyntyinen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosilta 2001−2004. 

Alle 12-vuotiaiden tyttöjen MM 1988, alle 20-vuotiaiden tyttöjen MM 1994 ja 1996. Zhu Chen voitti FIDE:n naisten MM-turnauksen 2001 Moskovassa, lyöden cupin loppuottelussa venäläisen Aleksandra Kostenjukin 5-3. Ottelu oli hyvin tasainen ja ratkesi vasta pikapeliajoin pelatuissa 5. ja 6. pelissä Zhun hyväksi..

Vuonna 2004 Zhu ei päättänyt puolustanut mestaruuttaan Batumissa Georgiassa pelattavassa MM-turnauksessa kertoen syyksi liian lyhyen varoitusajan, Georgian epävarman tilanteen ja raskautensa. Zhu avioitui 2000 qatarilaisen suurmestarin Mohamad Al-Modiahkin kanssa ja myös edustaa nykyään Qataria.

Syyskuun 2009 listalla Zhun Elo-luku oli 2488, joka sijoitti hänet naisissa 18. sijalle. Korkein luku hänellä on 2548 tammikuulta 2008.

Katso myös
 Luettelo naisten maailmanmestareista shakissa

Lähteet
 FIDE:n pelaajakortti Viitattu 27.10.2009

 

Kiinalaiset shakinpelaajat
Shakin naisten maailmanmestarit
Shakin suurmestarit
Shakin nuorten maailmanmestarit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Qaiku

Qaiku oli vuonna 2009 perustettu suomalainen yhteisö- ja mikroblogipalvelu. Se perustettiin edeltäjänsä Jaikun kuihduttua. Qaikussa käyttäjät pystyivät kommentoimaan muita keskusteluja tai artikkeleita tai keskustella keskenään. Lisäksi he pystyivät etsimään viestejä kielen perusteella. Qaikun internetsivut avattiin 9. maaliskuuta 2009 alun perin suomalaiselle yleisölle. Myöhemmin palvelu laajentui englannin-, italian- ja puolankieliseksi.

Qaikun kehittäjät tiedottivat syyskuussa 2012 käyttäjille, että palvelu suljetaan 15. lokakuuta 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Qaiku vastaa, kun Jaiku hiljenee, Tietoviikko 27.4.2009
 Qaiku.com – What Can We Learn From Failure? Qaikun sulkemisen taustoja valottava kirjoitus Arctic Startup -sivustolla

Blogipalvelut
Punamaalikulttuuri

Punamaalikulttuuri (Amerikka) oli muinainen punaokraa haudoissaan käyttänyt intiaanien kulttuuri Mainen osavaltion seuduilla pitkin Atlantin rannikkoa, ulottuen sisämaahankin. Ihmiset elivät kalastuksella ja metsästyksellä. Asutus vaihteli luultavasti vuodenaikojen mukaan sisämaan metsästysleirien ja rannikon kalastusleirien välillä. Ruumiit ja hautalahjat maalattiin punaisella okravärillä. Kulttuuria luonnehtivat hyvin tehdyt keihäänkärjet, bayonetit. Haudat olivat monesti hautausmailla korkeilla kohdilla vesien lähellä. Hautauksia oli hyvin monen tyyppisiä, mikä saattaa viitata eri arvoisiin yhteiskuntaluokkiin. Veneet olivat melko merikelpoisia. Kivityökalujen tekoon käytettävää kiveä kaupattiin alueella jonkun verran. Kulttuuri kehittyi välillä 6500–3000 eaa., ja luhistui vieraiden heimojen saapumiseen noin 1500–1000 eaa.

Arkeologinen viitekehys 

Tämä punamaaliin mieltynyt kivikautinen Mooreheadin hautausperinne kukoisti Yhdysvaltain ja Kanadan rajaseuduilla 3000–1000 eaa. muun muassa Mainessa, saattoi alkaa jo 5500 eaa. Kulttuuri luokitellaan myöhäisarkaaiseksi ja "Maritime archaic -kulttuuriin". Varsinainen Kanadan Maritime archaic -kulttuuri oli pohjoisempana Labradorin rannoilla noin 3000–1500 eaa.

Kulttuuria edeltävää hautausperinnettä saattoi näkyä jo Morrill’s Pointissa Massachusettsissa noin 6500 eaa. Kulttuurin pääpiirteet näkyivät Etelä-Labradorissa jo 5500 eaa., mutta täysin kehittynyt Mooreheadin hautausperinne oli vasta noin 3000 eaa. Kulttuuri alkoi luhistua nopeasti noin 1500 eaa., jolloin uusia heimoja saapui alueelle.

Punaokrakulttuuri 

Punaokrakulttuuri (Red Ocher people) oli toinen kulttuuri, joka kukoisti myöhemmin Illinoisjoen, Ohiojoen ja Suurten järvien rannoilla noin 1000–400 eaa. Kulttuuri teki matalia hautauksia jokilaaksoihin, ja käytti muun muassa kuparia.

Katso myös 
Kanadan kivikausi
Maritime archaic
Pohjois-Amerikan arkaaiset kulttuurit
Okra

Lähteet

Aiheesta muualla 
The Red Paint People

Pohjois-Amerikan arkaainen kausi
Valasjärvi

Valasjärvi (myös Töllevi) oli kylä Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen Petsamon kunnan länsiosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Valasjärvi sijaitsi Paatsjoen laajentuman Töllevinjärven itäpuolella. Valasjärven naapurikyliä olivat pohjoisessa Kolttaköngäs ja etelässä Salmijärvi. Lännessä Valasjärvi rajoittui Norjaan, sillä valtakunnan raja kulki Paatsjokea pitkin. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Valasjärveen tuli kuulumaan Töllevinjärven eli Valasjärven (mm. Töllevi) ja Kuvernöörinkosken seudut. Nykyisin Valasjärven alueella ei ole asutusta.

Kyläkuva 
Jäämerentie kulki kylän eteläosassa olevan Kuvernöörinkosken kautta. Kuotsajärven pohjoispäässä Jäämerentiestä erkani tie Kolttakönkäälle, joka kulki Töllevinjärven itäpuolitse kylän läpi. Pääskypahdan luonnonpuisto sijaitsi kylän kaakkoispuolella. Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Töllevi kuului Salmijärven koulupiiriin. Kolosjoen kaivosyhdyskunnan rakentamisen myötä Salmijärven alueen väkiluku kasvoi nopeasti, jonka seurauksena koulupiiri jaettiin useampaan osaan. Töllevin supistettu kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1938.

Väestö 
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Töllevin 49 asukkaasta oli suomalaisia 46 ja karjalaisia kolme.
 
Asukasluvun kehitys:
27 (1921)
36 (1925)
49 (1929)
41 (1930)
71 (1935)
110 (1939)

Lähteet

Viitteet 

Petsamon kylät
Kari Rosimo

Kari Rosimo (s. 17. elokuuta 1953) on suomalainen raviohjastaja. Hänellä on ammattilisenssi. Nummelassa asuva Rosimo on ajanut yli 25 000 ravilähtöä ja voittanut yli 2 500.

Lähteet 

Suomalaiset raviohjastajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Trocadero (juoma)

Trocadero on ruotsalaisen Saturnus AB:n valmistama omenan ja appelsiinin makuinen virvoitusjuoma. Juomaa on valmistettu vuodesta 1953 lähtien.

Juoma on etenkin Pohjois-Ruotsissa suosittu, ja sitä on nimitetty "Norlannin kansallisjuomaksi". Monet muutkin panimot valmistavat vastaavanlaista juomaa, esimerkkinä Spendrups.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Trocaderon kotisivut 

Virvoitusjuomamerkit
Ruotsalaiset juomat
Neues Forum

Neues Forum oli DDR:n loppuvaiheissa perustettu itäsaksalainen poliittinen oppositioliike, joka oli merkittävässä osassa Saksojen yhdistymisessä. Puolueeksi järjestäytynyt Neues Forum toimii yhä ja on lähellä etenkin Saksan vihreää puoluetta.

Yhdistyneessä Saksassa puolueella on jalansijaa etenkin itäisen osan paikallispolitiikassa. Das Neue Forum -puolueella on kolme edustajaa liittopäivillä ja maapäiväedustus Berliinissä, Brandenburgissa, Mecklenburg-Vorpommernissa, Saksissa ja Ala-Saksissa. Dessau-Roßlaun kaupungissa puolue saavutti kesän 2007 vaaleissa 50 kaupunginvaltuutettua. Myös kaupungin puolueisiin sitoutumaton, suoralla vaalilla valittu ylipormestari Klemens Koschig on lähellä Neues Forumia, kuten myös myöhemmin Saksan liittopresidentiksi valittu Joachim Gauck.

Aiheesta muualla

Saksaksi 
 Neues Forum
 Deutsches Historisches Museum: Neues Forum (mit Text des Gründungsaufrufs)
 Dokumente zum Thema Neues Forum

Englanniksi 
 New Forum from chronik der wende
 Founding proclamation of the New Forum

Saksalaiset puolueet
Korpinurmikka

Korpinurmikka (Poa remota) on pääasiassa Pohjois- ja Itä-Euroopassa kasvava suurikokoinen heinäkasvi. Suomessa korpinurmikka on rauhoitettu Oulun ja Lapin lääneissä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi.

Ulkonäkö ja koko 
Korpinurmikka on hyvin kookas heinä, joka kasvaa 80–150 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on löyhästi mätästävä ja usein pintarönsyllinen. Korsi on 4–8-nivelinen. Lehtitupet ovat leveitä ja litteitä. Lehdet ovat tasasoukkia, lehden kärki on keulamainen ja keskisuonten molemmin puolin on vihreä juova. Heleänvihreitten korsilehtien lapa on 10–15 cm pitkä, ohut ja veltto. Harsu röyhy on 15–30 cm leveä, pituutensa levyinen ja sen haarat pitkiä ja rihmamaisia. Tähkylät ovat 4–5-kukkaisia ja vaaleanvihreitä. Korpinurmikka kukkii kesä-heinäkuussa.

Levinneisyys 
Korpinurmikan päälevinneisyysalue käsittää Fennoskandian, Baltian maat, Puolan, Pohjois-Ukrainan, Valko-Venäjän ja Länsi-Venäjän. Lisäksi lajia tavataan satunnaisemmin Keski-Euroopassa, Kaukasuksella, Pohjois-Venäjällä, ja Keski-Aasiassa. Suomessa korpinurmikkaa tavataan paikoin yleisenä Satakunnasta ja Etelä-Hämeestä. Muualla Suomessa laji on harvinaisempi. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Rovaniemen korkeudella.

Elinympäristö 
Korpinurmikka on kosteiden kasvupaikkojen kasvi. Sitä tavataan kosteissa lehdoissa, lehtokorvissa, lähteiköissä ja lähdepurojen varsilla. Korpinurmikka on harvinaistunut metsänhoidon ja soiden ojituksen takia.

Lähteet 
 Kuopion katoava kasvimaailma. Toim. Renvall, Pertti & Fagerstén, Reino & Knuutinen, Jorma & Vainio, Outi. Kuopion luonnontieteellisen museon julkaisuja 6. Kuopio 2002. 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Korpinurmikan levinneisyys Suomessa.
 ITIS: Poa remota 
 United States Department of Agriculture (USDA): Poa remota 
 Flora of China: Poa remota 

Nurmikat
Dave Powledge

David "Dave" Powledge on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stunt-mies. Hänet tunnetaan elokuvista Epäillyt (1995), Million Dollar Baby (2004) ja Mr. & Mrs. Smith (2005). Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Täydelliset naiset, Coach ja Num3rot.

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Rikospaikalla

Rikospaikalla () on saksalais-itävaltalainen poliisisarja, jota on esitetty vuodesta 1970 lähtien. Sarjaa on kuvattu yli 900 jaksoa ja se jatkuu edelleen. Sarjan esitysoikeudet ovat Saksassa Das Erstellä. Vuosina 1990–2001 sarjaa tehtiin myös Sveitsissä.

ARD:n paikalliset yleisradioyhtiöt sekä Itävallan ORF tuottavat kukin omat Rikospaikalla-jaksonsa, joissa kussakin on omat päähenkilönsä. Tunnetuin sarjan poliisihahmo on Götz Georgen esittämä Horst Schimanski. Sarjaa esitettiinkin 1980-luvun lopulla Suomessa nimellä Schimanski.

Sarjan ohjauksesta ovat vastanneet muun muassa Harmut Griesmayr, Hajo Gies, Theo Mezger ja Hannu Salonen. Eräitä sarjassa esiintyneitä näyttelijöitä ovat Miroslav Nemec, Klaus J. Behrendt, Udo Wachtveitl, Ulrike Folkerts, Dietmar Bär, Berd Michael Lade, Peter Sodann ja Michael Fitz.

Yksi sarjan jakso, ”Borowskin tango”, on tehty myös Suomessa, missä sitä kuvattiin Ilomantsissa ja Helsingissä heinäkuussa 2009. Jakso ensiesitettiin vuonna 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset rikossarjat
ARD:n televisio-ohjelmat
Pitkäjärvi (Petsamo)

Pitkäjärvi oli kylä Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen Petsamon kunnan länsiosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Pitkäjärvi sijaitsi Paatsjoen laajentuman Pitkäjärven etelärannalla. Pitkäjärven naapurikyliä olivat pohjoisessa Salmijärvi ja Menikka sekä etelässä Vouvatusjärvi. Lännessä Pitkäjärvi rajoittui Norjaan, sillä valtakunnan raja kulki Paatsjokea pitkin. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Pitkäjärven kyläkuntaa tulivat kuulumaan Pitkäjärven ja Vouvatusjärven kylät. Nykyisin Pitkäjärven alueella ei ole asutusta.

Kyläkuva 
Jäämerentie kulki kylän kautta. Omaa koulua Pitkäjärvellä ei ollut. Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Pitkäjärvi kuului Salmijärven koulupiiriin. Pitkäjärven pohjoispuolelle Menikkaan perustettiin koulu vuonna 1931 ja eteläpuolelle Höyhenjärvelle vuonna 1932

Väestö 
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Pitkäjärvellä 61 asukkaasta, jotka olivat kaikki suomalaisia.
 
Asukasluvun kehitys:
32 (1921)
66 (1925)
61 (1929)
53 (1930)
79 (1935) (yhdessä Vouvatusjärven kanssa)
90 (1939) (yhdessä Vouvatusjärven kanssa)

Lähteet

Viitteet 

Petsamon kylät
Chromodoris

Chromodoris on sulkamerietanoihin kuuluva värikkäiden merinilviäisten suku, johon kuuluu 165 lajia. Ne kuuluvat vapaakiduskotiloiden lahkoon (Nudibranchia).

Suurimmat Chromodoris-merietanat kasvavat 15 cm pitkiksi, ja voivat painaa yli 400 grammaa. Ne ovat näyttävän värisiä, usein pohjaväriltään kirkkaansinisiä keltaisin, valkoisin ja mustin kuvioin. Ne ovat vahvasti myrkyllisiä. Niillä on pyöreämuotoinen tai soikea vartalo ja vaippa, joka roikkuu reunoilta hameenhelmojen lailla. Etuosassa on kaksi poimullista tuntosarvea, joiden avulla kotilo aistii hajuja ja makuja etsiessään ruokaa. Kukkamaiset kidukset sijaitsevat eläimen selän takaosassa ja peräaukko on kidusten keskellä.

Chromodoris-merietanat syövät sienieläimiä.

Joitakin Chromodoris-lajeja päätyy joskus meriakvaarioihin, joko tahallisen keräämisen seurauksina tai salamatkustajina korallien tai kivien koloissa. Ne elävät vankeudessa korkeintaan muutamia kuukausia ja voivat kuollessaan myrkyttää koko akvaarion asukkaat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Species list  Sea Slug Forum, Australian Museum Online (lajilista, kuvia, kuvauksia)

Kotilot
Kolangiokarsinooma

Kolangiokarsinooma on sappiteistä lähtevä syöpäsairaus. Se voi alkaa maksan sisäisissä tai ulkoisissa sappiteissä. Kyseessä on Suomessa harvinainen sairaus, sillä sappiteiden ja sappirakon syöpiin sairastuu vuosittain yhteensä vain noin 250 suomalaista, ja sappirakon syöpä on näistä yleisemmin tavattu. 

Sappiteiden loisten aiheuttamat infektiot ovat syövän riskitekijä trooppisissa maissa. Myös primaarinen sklerosoiva kolangiitti altistaa syövälle kohottaen kolangiokarsinooman riskin jopa 161-kertaiseksi. Haavainen paksusuolen tulehdus puolestaan on primaarisen sklerosoivan kolangiitin riskitekijä.

Carolin taudista kärsivistä arviolta seitsemän prosenttia saa sappitiesyövän. 

Tyypillinen kolangiokarsinooman aiheuttama oire on keltaisuus. Kun kasvain tukkii sappitiehyen, bilirubiini kertyy potilaan verenkiertoon ja aiheuttaa kyseisen oireen. Elimistöön kertyy lisäksi sappihappoja, mikä johtaa kutinaan. Yleisoireina saattaa esiintyä muun muassa laihtumista ja väsymistä. Keltaisuuden ilmetessä potilaan maksa-arvot ovat tyypillisesti jo hyvin korkeat. 

Kasvaimen poisto leikkauksella ei onnistu useinkaan. Sen estää monilla kasvaimen sijainti tai leviäminen. Jos syöpä on maksan sisällä tai aivan maksan lähellä, voidaan hoitona kokeilla maksansiirtoa. Vaikeahoitoisuutensa takia kolangiokarsinooman ennuste on huono. Jos kasvain saadaan poistettua kokonaan, 30–40 % potilaista elää vielä vähintään viisi vuotta. Suomessa kaikista sappiteiden ja -rakon syöpiin sairastuneista miehistä on viiden vuoden päästä elossa 14 % ja naisista 10 %.

Lähteet 

Syöpätaudit
Ruoansulatuselinten sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mauno Arjavirta

Mauno Johannes Arjavirta (sukunimi vuoteen 1936 Arffman; 23. kesäkuuta 1918 Sotkamo – 31. tammikuuta 2012) oli suomalainen päätoimittaja ja kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Jussi Sotkamo.

Arjavirran vanhemmat olivat räätäli Hemmi Arffman ja Hilma Koskela. Hän oli naimisissa Helvi Haaramaan kanssa.

Arjavirran perhe muutti 1920-luvun alussa Sotkamosta Riihimäelle jonne Hemmi Arffman perusti räätälinliikkeen. Arjavirta kävi ennen sotia maamieskoulun ja VR:n konepajakoulun. Sotavuosien jälkeen hän opiskeli 1946–1947 Työväen akatemiassa. Arjavirta oli sitten toimittajana muun muassa Turun Päivälehdessä ja Hämeen Kansassa ja vuodesta 1958 alkaen hän oli Invalidiliiton Invalidityö-lehden päätoimittajana.

Teoksia 
 Silta yli kuilun, romaani.   Karisto 1955 (nimimerkillä Jussi Sotkamo)
 50-vuotias JOK : piirteitä Janakkalan osuuskaupan toiminnasta vuosilta 1907-1956.   Janakkalan osuuskauppa, Hämeenlinna 1957
 Osuusliike Häme 1927-1957.  Osuusliike Häme, Hämeenlinna 1957
 Tuulinen paikka, romaani.   WSOY 1960
 Ei välitöntä hengenvaaraa, nuorisoromaani.  Otava 1964
 Viiden vuosikymmenen kuvat : Invalidiliitto 1938-1988, toimikunta: Mauno Arjavirta ym.   Invalidiliitto, Helsinki 1989
 Mauno-vaari kertoo lapsuudestaan. 1996

Lähteet 
 
 Riihimäen kaupunginkirjasto : Riihimäkeläiskirjailijoita : Mauno Arjavirta 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
The Way of the Fist

The Way of the Fist on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Five Finger Death Punchin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 31. heinäkuuta 2007. Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla albumi debytoi sijalla 199, ja parhaimmillaan se oli sijalla 101. Suomen albumilistalla albumin paras sijoitus oli 28. Albumi julkaistiin uudestaan kesällä 2008, jolloin se menestyi paremmin.

Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 107. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 28.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

 
 

Bonuskappaleet
 
 
 
 

Iso-Britannian bonuskappaleet
 From Out of Nowhere (Faith No More -cover)
 The Devil’s Own (Live)

Kokoonpano 
 Ivan Moody – laulu
 Zoltan Bathory – kitara
 Jason Hook – kitara
 Matt Snell – basso, taustalaulu
 Jeremy Spencer – rummut

Arvostelut 
 About.com ()
 Kerrang! ()

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Five Finger Death Punchin albumit
Luukasvain

Luukasvain on yleisnimitys mille tahansa luuhun kehittyneelle kasvaimelle. Se voi olla hyvän- tai pahanlaatuinen. Primaarinen pahanlaatuinen luukasvain on luun syöpä, jolla siis on kyky levitä. Monet syövät voivat lisäksi levitä luustoon muualta elimistöstä. Luussa oleva kasvain oireilee usein kipuna ja turvotuksena. Eräät kasvaimet voivat heikentää luuta niin, että se murtuu herkästi. 

Suomessa todetaan vuosittain noin 200 hyvänlaatuista ja 50–60 primaaria pahanlaatuista luukasvainta. Jälkimmäiset ovat selvästi harvinaisempia kuin muiden syöpien luihin lähettämät etäpesäkkeet. Luusyöpiä on kaikista primaarisista pahanlaatuisista kasvaimista alle yksi prosentti. Luuhun voi ilmaantua myös muita syöpiä kuin sarkoomia, esimerkiksi myelooma tai luun lymfooma.

Luustometastaasit ovat eräitä yleisimmistä kivun aiheuttajista syöpäpotilailla.

Osteoblastooma, kondroblastooma, enkondrooma, osteokondrooma ja luun jättisolukasvain ovat esimerkkejä hyvänlaatuisista luukasvaimista. Tyypillisiä luusyöpiä ovat puolestaan osteosarkooma, kondrosarkooma ja Ewingin sarkooma. Nuorilla potilailla luusyövän ilmaantuminen liittyy usein murrosiän kasvupyrähdyksiin.

Aiheesta muualla
 Aiheesta terveyskirjaston sivuilla.
 Syöpäjärjestöt: Sarkooma, Kaikki syövästä

Lähteet 

Tuki- ja liikuntaelinten sairaudet
Syöpätaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hartikainen

Hartikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anni Hartikainen (s. 2003), jalkapalloilija
 Antti Hartikainen (s. 1963), yleisesikuntaupseeri ja Tullin ent. pääjohtaja
 Antti Hartikainen (s. 1976), oboisti ja kapellimestari
 Antti Hartikainen (s. 1985), pesäpalloilija
 Ari Hartikainen (s. 1958), raviohjastaja ja -valmentaja
 Emil Hartikainen (s. 2003), viulisti
 Erkki Hartikainen (1942–2021), uskontokriitikko
 Helinä Hartikainen (s. 1947), maatalouskemisti, professori
 Jani Hartikainen (s. 1975), jalkapalloilija
 Jari Hartikainen (s. 1967), keihäänheittäjä
 Jarkko Hartikainen (s. 1981), säveltäjä
 Jessica Lindfors, o.s. Hartikainen (s. 1977), pikajuoksija, pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
 Johanna Hartikainen (s. 1964), käsikirjoittaja
 Johannes Hartikainen (1912–1979), Mannerheim-ristin ritari
 Juho Hartikainen (1861–1889), toimittaja
 Kaarlo Hartikainen, kirjailija
 Karl Emil Hartikainen (1873–1939), kauppias ja yritys- ja pankinjohtaja, kauppaneuvos
 Niina Hartikainen (s. 1982), laulaja ja musikaaliesiintyjä
 Olli Hartikainen (s. 1968), pesäpalloilija
 Pekka Hartikainen (1861–1889), toimittaja ja kirjailija
 Saana Hartikainen (s. 2000), jalkapalloilija
 Soja Murto-Hartikainen (s. 1975), kansallispukujen valmistaja
 Teemu Hartikainen (s. 1990), jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
 Teemu Hartikainen (s. 1991), koripalloilija.

Kuvitteelliset hahmot
 Härski Hartikainen, hahmo Uuno Turhapuro -elokuvissa
Coloradonvuoripeippo

Coloradonvuoripeippo (Leucosticte australis) on Yhdysvalloissa Coloradon osavaltion vuoristoseuduilla elävä peippoihin kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö 
Kooltaan coloradonvuoripeippo on noin 16 cm. Coloradonvuoripeippokoiraan selkä ja rinta ovat väritykseltään kanelinruskeat. Päälaki on niitä tummemman ruskea. Koiraan vatsa, perä ja pyrstö ovat väriltään vaaean ruusunpunaiset. Siivet ovat Rusekan, mustan valkoisen ja punaisenkirjavat.Koiras eroaa ruusuvuoripeiposta (Leucosticte tephrocotis) ja mustavuoripeiposta (Leucosticte atrata), joilla on harmaa päälaki. Mustavuoripeipo on myös yleisväritykseltän tummempi. Coloradonvuoripeippo on vaaleamman rukea kuin koiras ja höyhenpuvun punainen väri ei erotu yhtä selvästi kuin koiraalla.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Coloradonvuoripeippoa tavataan ainoastaan Kalliovuorten Coloradon osavaltioon kuuluvilta alueilta. Lajin elinympäristöä ovat korkealla puurajan läheisyydessä sijaitsevat ruohikot, pensaikot, kivikot ja jopa jäätiköt. Laji on sopeutunut hyvin kylmyyteen ja selviytyy jopa –35 °C lämpötoloja. Talveksi linnut kuitenkin siirtyvät hieman alemmas noin 2 600 metrin korkeuteen merenpinnasta. Talvisin laji voi muodostaa sekaparvia ruusu- ja mustavuoripeippojen kanssa. Laji luokitelan erittäin uhanalaisksi.

Ravinto 
Coloradonvuoripeipon ravinto koostuu suurelta osin siemenistä, joita se etsii tundralta, pensaikoista ja kivikoista. Lisäksi laji syö jäätyneitä hyönteisiä, joita se etsii jäätiköiltä. Laji selviää hyvin kylmästä talvesta, jos lumi ei peitä kaikkia maassa olevia siemeniä.

Pesintä 
Coloradonvuoripeipot tekevät pesänsä puurajan yläpuolelle kivikkoon tai luoliin. Pesä rakennetaan mudasta, ruohoista sekä juurista. Pesimäkauden aikana samalla parilla on yleensä yksi poikue, mutta pesinnän epäonnistuessa naaras voi munia toisenkin kerran.

Lähteet 

Peipot
Uhanalaiset linnut
Pyry Mikkola

Pyry Mikkola (s. 1961) on suomalainen viulisti. Vuonna 1980 hän sijoittui kuudenneksi Jean Sibelius -viulukilpailussa. Hänet on palkittu myös Kuopion viulukilpailussa (jakoi voiton Kaija Saariketun kanssa 1980) ja kansainvälisessä Wieniawski-kilpailussa Puolassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Äänitearkisto

Suomalaiset viulistit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Tyrmäystipat

Tyrmäystipat on yhteisnimitys lamauttaville aineille, joita lisätään esimerkiksi alkoholijuomaan. Niitä käytetään muun muassa raiskauksen, muun seksuaalisen hyväksikäytön tai ryöstön apuvälineenä. Tyrmäystipan vaikutus on useimmiten huumaava ja sekaannuttava, joskus jopa tainnuttava. Tyrmäystippoina käytetään muun muassa erilaisia lääke- ja huumausaineita, kuten flunitratsepaamia, gammahydroksivoihappoa ja tetrytsoliinia.

Huumaaminen on rangaistavaa, vaikka tapaukseen ei liittyisi muuta rikosta. Poliisin tietoon tyrmäystippatapauksia tulee arvioiduista tapauksista vain pieni osa. Tapausten selvittäminen on ongelmallista, koska tyrmäämistarkoituksessa käytetyt aineet poistuvat verestä nopeasti. Osa poliisin tietoon tulleista harvoista tyrmäystippaepäilyistä on osoittautunut voimakkaaksi humalaksi ilman muita tekijöitä.

Käyttötapa
Tyrmäystippoja lisätään useimmiten vartioimatta jätettyyn alkoholijuomaan. Palattuaan esimerkiksi vessakäynniltä tai tupakoimasta juoman omistaja nauttii juomansa ja humaltuu epätavallisen nopeasti. Tyrmäystipat voivat aineesta riippuen aiheuttaa tajunnan menetystä, verenpaineen laskua ja oksentelua.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tyrmäystipat vaiettu ongelma – uhrit ilmoittavat asiasta harvoin poliisille Yle 14.8.2015.
Tyrmäystipat – urbaani legenda vai hengenvaara? MTV3 16.6.2010.
Colombian Devil's Breath: dokumentti skopolamiinin käytöstä tyrmäysaseena 
Päihteet
Rikollisuus
Peuravuono (kylä)

Peuravuono (myös Kokko) oli kylä Suomeen vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan pohjoisosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Peuravuono sijaitsi Jäämeren rannikolla olevan Peuravuonon pohjukassa. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Peuravuonon alue tuli kuulumaan Vuonokylään. 

Peuravuonosta johti polku Trifonajärven rannalle Trifonan kylän pohjoispuolelle. Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Peuravuono kuului Parkkinan koulupiiriin. Vuonna 1927 Parkkinan koulupiirin pohjoisosasta muodostettiin Vuonokylän koulupiiri, johon Peuravuonokin kuului. Peuravuonon alueella toimi lyijykaivos vuosina 1875-1909.

Väestö 
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Peuravuonossa oli seitsemän asukasta, jotka kaikki olivat suomalaisia.
 
Asukasluvun kehitys:
11 (1921)
7 (1925)
7 (1929)
6 (1930)
4 (1935) 
Vuoden 1935 jälkeen Peuravuonon asukkaat laskettiin Vuonokylän yhteyteen.

Lähteet

Viitteet

Petsamon kylät
Johannes Hevelius

Johannes Hevelius,  (1611 – 1687) oli puolalainen tähtitieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Gdańskin pormestarina ja kaupunginvaltuutettuna.

Heveliusta pidetään yhtenä 1600-luvun merkittävimmistä tähtitieteilijöistä. Hän ihaili Tyko Brahea, ja nimesi oman observatorionsa Sternenburgiksi Tyko Brahen Stjerneborgin mukaan. Hevelius opiskeli Hollannissa Leidenin yliopistossa. Hän kartoitti ja nimesi Kuun pinnanmuotoja sekä monia tähdistöjä. Heveliuksen pääteos on tähtikartasto  Firmamentum Sobiescianum sive Uranographia, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1690.

Heveliuksen suurimman kaukoputken polttoväli oli peräti 45 metriä.

Heveliuksen nimeämiä tähdistöjä 
Näitä tähdistöjä kutsutaan edelleen Heveliuksen antamilla nimillä:
 Ilves
  Kettu
 Kilpi
 Sekstantti
 Sisilisko
 Pieni Leijona

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Puolalaiset tähtitieteilijät
Vuonna 1611 syntyneet
Vuonna 1687 kuolleet
Henrik Gabriel Krusberg

Henrik Gabriel Krusberg (15. maaliskuuta 1779 Huittinen – 1824 jälkeen) oli suomalainen pappi ja virsirunoilija.

Krusbergin vanhemmat olivat Huittisten kappalainen Henrik Krusberg ja Kristina Betulin. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1795. Krusberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1800 ja maisteriksi 1802. Papiksi hänet vihittiin Pietarissa 1803.

Krusberg toimi kirkkoherran apulaisena Tuutarissa Inkerissä 1803 ja Toksovassa 1804. Hän oli Haminan piirikoulun latinan, historian ja maantiedon opettajana 1805–1811 ja sitten Glückstalin vastaperustetun saksalaisen seurakunnan pastorina Etelä-Venäjällä 1811–1816. Hänet erotettiin tästä virasta koska hän ”vahingoitti seurakuntaa käyttäytymisellään enemmän kuin hyödytti sitä oppineilla saarnoillaan”. Krusberg asui tämän jälkeen luultavasti Viipurissa ainakin vielä 1821. Odessan luterilaisen seurakunnan kirkkoherrana hän toimi vuoden 1824 tienoilla.

Krusberg julkaisi myös omalla nimellään tai nimensä alkukirjaimiä käyttäen 1821 Laulun Suomen Tyttärille opiksi, neuvoksi ja varoitukseksi sekä saksasta suomentamansa virren ”Uskon sanat” ja suomennoksen J. D. Valeriuksen runosta ”Tålamodet” (”Kärsivällisyys”).

Ruben Nirvi arvelee, että juuri Krusberg olisi ollut se tuntemattomaksi jäänyt henkilö, joka lähetti 150 virsitekstiä uskonpuhdistuksen 300-vuotisjuhlan yhteydessä 1817 perustetun arkkipiispa Jacob Tengströmin johtaman virsikirjakomitean järjestämiin uusien virsien laatimiskilpailuihin. Peräti 123 niistä päätyi korjattuna Tengströmin vuonna 1836 julkaisemaan kokoelmaan Uusia virsiä. Virsiin, joista 46 oli alkuperäistä, kuuluivat nykyisen virsikirjan virret 540 ”Aurinko armas valollansa” ja 133 ”Halleluja! Nyt ylistys, kunnia, voima, väkevyys”. Virsien sisältö ja sanamuodot osoittavat Krusbergin olleen lähellä herännäisiä.

Lähteet 
 
 
  Sivu 414.
 Suomen evenkelis-luterilaisen kirkon virsikirja : Virsi 540 Aurinko armas valollansa
 Suomen evenkelis-luterilaisen kirkon virsikirja : Virsi 133 Halleluja! Nyt ylistys, kunnia, voima, väkevyys

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset runoilijat
Inkerin kirkon papit
Vuonna 1779 syntyneet
Vuonna 1824 kuolleet
Ordre des Palmes académiques

Ordre des Palmes académiques on ranskalainen ritarikunta, jonka kunniamerkin Ranskan valtio myöntää tunnustuksena opetus- ja akateemisten alojen edustajille. Ritarikunnan on perustanut Napoleon I, ja se myönnettiin alkuun Pariisin yliopiston opettajille. Vuodesta 1866 alkaen arvonimi on voitu myöntää muidenkin ammattikuntien edustajille ja ulkomaalaisille.

Ordre des Palmes académiques -arvonimeä myönnetään kolmessa luokassa:
  komentaja
  upseeri
  ritari

Ritariksi nimettävän täytyy olla vähintään 35-vuotias. Upseeriksi voidaan korottaa aikaisintaan viisi vuotta ritariksi nimittämisen jälkeen ja komentajaksi aikaisintaan viisi vuotta tämän jälkeen. Ylennyksiä jaetaan tammikuun 1. tai kesäkuun 14. päivänä vuosittain.

Amopa Finlande ylläpitää listaa arvonimen saaneista suomalaisista.

Kunniamerkki on myönnetty muun muassa Yleisradion toimittajalle Sini Sovijärvelle työstä ranskan kielen ja ranskalaisen kulttuurin hyväksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Amopa Finlande -järjestön luettelo suomalaisista arvonimen saaneista

Ranskalaiset ritarikunnat
Kauppakeskus Akseli

Kauppakeskus Akseli on Mikkelissä Savilahden kaupunginosassa Hallitustorin luoteiskulmalla sijaitseva kauppakeskus. Siellä palvelee lähes 50 liikettä. Liiketilaa on noin 14 000 neliömetriä.

Palvelut

 A-kioski
 Brand Gallery
 Clas Ohlson
 Click Shoes
 Cow Irishish bar
 DNA Kauppa
 Dressmann
 Elena
 Elisa
 Kahvila Sitruunapisara
 Kekäle
 Keilakukko Mikkeli
 Kookenkä
 Korjausompelimo Katja
 Kultajousi
 Lastentarvike Pikku Tipu
 Life
 Lindex

 Luhta
 Mikkelin Uusi apteekki
 Mikkelin taidemuseo
 New Yorker
 Paperikuu
 Pelaamo
 Ramin konditoria
 Rax Buffet
 Rinta-Joupin esittelypiste
 Scandic Mikkeli -hotelli ja -ravintola
 Specsavers
 Spice Ice
 Subway
 Taito Shop
 Teatteriravintola Ilo
 Top Sport
 Voxyhair

Muuta
Akseli on valittu jo kahdesti Vuoden kauppakeskukseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kauppakeskuksen kotisivut

Akseli
Savilahti (Mikkeli)
Pentti Koskinen

Pentti Pauli Ilmari Koskinen (s. 24. heinäkuuta 1943 Jyväskylä) on suomalainen uimahyppääjä.

Koskinen edusti Suomea kolmien olympialaisten ponnahduslautahypyissä. Tokiossa 1964 hän sijoittui 20:nneksi, Méxicossa 1968 12:nneksi sekä Münchenissä 1972 15:nneksi. EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi vuonna 1962, seitsemänneksi vuonna 1966 sekä 11:nneksi vuonna 1970. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1961, 1963, 1965 ja 1967. Vuoden 1967 universiadeissa hän sijoittui viidenneksi.

Seuratasolla ”Pena” Koskinen edusti Jyväskylän Uimaseuraa, Tikkurilan Lohia ja Kouvolan Uimareita. Hän voitti Suomen mestaruuden ponnahduslautahypyissä vuosina 1962 ja 1964–1972 sekä kerroshypyissä vuonna 1962.

Koskinen toimi aktiiviuransa jälkeen muun muassa uimavalmentajana sekä Suomen Uimaliiton kuten myös Suomen Uimaopetus- ja Hengenpelastusliiton koulutuspäällikkönä. Hänen henkilökohtaisia valmennettaviaan ovat olleet muun muassa Juha Ovaskainen, Virva Glan ja Janne Kangas.

Pentti Koskisen isä Pauli Koskinen on Pro Finlandia -mitalilla palkittu kuvanveistäjä. Pentti Koskisen vaimo Kirsti Koskinen (o.s. Kokkonen) saavutti kaksi SM-pronssia ponnahduslautahypyissä.

Lähteet
 

Suomalaiset uimahyppääjät
Suomalaiset urheiluvalmentajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Nifelvind


Nifelvind on Finntrollin viides studioalbumi, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2010.

Tuotanto 
Finntroll ilmoitti kotisivuillaan heinäkuussa 2009 virallisesti aloittavansa uuden studioalbumin äänittämisen. Albumin sanoitukset on tehnyt edellisten albumien tapaan, Nattföddiä lukuun ottamatta, entinen jäsen Katla.

Äänityssessioista ilmestyi huumoripohjaista päiväkirjaa yhtyeen pääasiallinen säveltäjän Trollhornin julkaisemana. Päiväkirjaan ilmestyi ajan myötä myös lyhyitä videoita uusien kappaleiden miksauksesta, joista sai kuvaa levyn äänimaailmasta. Äänitykset kestivät syyskuun lopulle, ja miksaus aivan syyskuun alkuun.

Äänityksen lomassa yhtyeeseen liitettiin myös virallisesti Virta, joka on tähän mennessä ollut mukana kiertueilla.

27. lokakuuta Trollhorn ilmoitti Finntrollin uusilla kotisivuilla albumin masteroinnin olevan valmis. Ohessa oli myös osittainen kappalelista. Päivää myöhemmin ilmestyi video, jossa on mm. lisää uuden albumin materiaalia. 27. marraskuuta levyn viralliseksi nimeksi julkaistiin Nifelvind.

Kappaleesta Solsagan julkaistiin musiikkivideo Finntrollin MySpace-sivustolla 15. tammikuuta.

Under Bergets Rot -kappale sai myös oman musiikkivideonsa huhtikuussa 2010. Video on yhtyeen ensimmäinen animoitu musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Vreth – laulu
 Routa – kitarat
 Skrymer – kitarat
 Tundra – basso
 Beast Dominator – rummut & lyömäsoittimet
 Trollhorn – kosketinsoittimet, kitarat
 Virta – kosketinsoittimet

Tuotanto 
 Nino Laurenne – miksaus
 Mika Jussila – masterointi

Arviot 
 Blabbermouth: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic: 
 V2.fi:

Lähteet 
 Äänityspäiväkirja 
 Viralliset kotisivut

Viitteet 

Vuoden 2010 albumit
Finntrollin albumit
Pentti Laukkanen

Pentti Laukkanen (s. 23. tammikuuta 1959 Kuopio) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Laukkanen on Kuopion Palloseuran kasvatti, joka edusti SM-sarjassa Kuopion Pallotovereita vuosina 1978–1983. Lisäksi hän pelasi I divisioonaa Kuopion Elossa 1984–1986.

Saavutukset
SM-hopeaa 1978, 1981
Halli-SM 1981

Lähteet 
 Vuorinen, Juha & Kasila, Markku: Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006 Suomen urheilumuseosäätiö, 2007. ISBN 978-952-99075-9-5
 Urheilumme kasvot 1978
 Jalkapallokirja 1978 ja 1981

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Jill Biden

Jill Tracy Jacobs Biden (s. 3. kesäkuuta 1951 Hammonton, New Jersey) on Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, presidentti Joe Bidenin puoliso.

Jill Biden (o. s. Jacobs) vietti nuoruutensa Willow Grovessa Pennsylvaniassa. Hän meni naimisiin entisen yökerhonpitäjän Bill Stevensonin kanssa ja muutti Delawareen vuonna 1970. Hän opiskeli Delawaren yliopistossa englannin kieltä. Avioeronsa jälkeen hän tapasi sokkotreffeillä leskeksi jääneen nuoren poliitikon ja kahden lapsen yksinhuoltajan Joe Bidenin. He menivät naimisiin vuonna 1977, ja heillä on vuonna 1981 syntynyt tytär Ashley. Jill Biden työskenteli opettajana aluksi julkisessa koulussa ja Rockford Centerin psykiatrisessa sairaalassa, ja sen jälkeen 1990-luvun alusta vuoteen 2008 opettajana Delaware Technical Community Collegessa. Hän jatkoi opettajantyötään senkin jälkeen, kun hänen aviomiehestään oli tullut varapresidentti.

Biden on väitellyt tohtoriksi kasvatustieteistä vuonna 2007 Delawaren yliopistossa. Väitöskirja on julkaistu nimellä Jill Jacobs-Biden.

Bidenista tuli vuonna 2021 ensimmäinen Yhdysvaltain presidentin vaimo, joka jatkaa omaa työtään Valkoisen talon ulkopuolella. Biden työskentelee yliopiston opettajana ja on myös ensimmäinen tohtoriksi väitellyt presidentin puoliso Yhdysvalloissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Joe Biden
Amerikanitalialaiset
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Yhdysvaltain varapresidenttien puolisot
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Électricité de France

Électricité de France (EDF) on Ranskan valtion omistama energiayhtiö, joka on Ranskan suurin ja maailman suurimpia sähkön tuottajia. EDF omistaa kaikki Ranskan 58 ydinreaktoria.

Kansainvälisen energiajärjestön (IEA) mukaan (2008) Ranskan sähköntuotanto, noin 9 000 kWh henkeä kohden, on Saksaa (8 000 kWh/henkilö) ja Italiaa (noin 5 000 kWh/henkilö) korkeampi ja Suomea (15 000 kWh/henkilö) matalampi. Syöttötariffi säädettiin vuonna 2001.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskalaiset energiayhtiöt
Ranskalaiset valtionyhtiöt
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Madame

Madame oli Suomen ensimmäinen juorulehti, ja sitä julkaistiin vuosina 1962–1965.

Lehti

Tabe Slioor perusti Madame-lehden "puolustamaan lakia ja oikeutta sekä esiintuomaan yhteiskunnassamme vallitsevaa mädännäisyyttä". Lehdelle jouduttiin rakentamaan oma jakeluverkosto, koska Rautakirja kieltäytyi sen levittämisestä suurkustantajien yrittäessä estää sen myynnin.

Madame sisälsi juttuja suomalaisista ja kansainvälisistä julkisuuden henkilöistä, reportaaseja ajankohtaisista aiheista, reseptejä, horoskooppeja ja ristikoita. Slioorin johtaman Helsingin Mannakiinikoulun syys- ja kevätlukukausien aikoihin lehteen toimitettiin myös kirjallista oppikurssia. Lisäksi lehti mainosti näyttävästi Slioorin Ranskassa tuottamaa parfyymisarjaa Tabe. Timo Sarpanevan suunnittelema pakkaus käsitti neljä eri pulloa: yö-, päivä-, ilta- ja erikoiskäyttöön, ja sitä myytiin vuosina 1963–1965.

Madamen suosituimpiin osastoihin lukeutui Ah société -juorupalsta, joka keskittyi tunnettuihin suomalaisiin julkisuuden henkilöihin kertoen avoimesti myös korkea-arvoisten vaikuttajien tekemisistä. Lehdessä oli myös erillinen autojuorupalsta, jossa kerrottiin autoilijoiden liikennerikkomuksista ja julkaistiin heidän autojensa rekisterinumeroita.

Slioorin alun perin Jallu-miestenlehdessä vuonna 1961 julkaisema Miehet ja minä -muistelmasarja sai jatkoa hänen omassa lehdessään vuosina 1964–1965, kun Madamessa julkaistiin sarjan osat 11–18. Slioorin muutettua Yhdysvaltoihin hänen tyttärensä Aulikki toimitti Madamen viimeiset numerot. Aulikki oli jo aiemmin kirjoittanut juttuja lehteen muun muassa kansainvälisistä seurapiireistä matkustaessaan eri puolilla Eurooppaa ja Pohjois-Afrikassa.

Merkitys
Madame-lehtensä johdosta Sliooria on pidetty skandaalijournalismin uranuurtajana Suomessa. Tampereen yliopiston tutkijan Laura Saarenmaan mukaan "näin jälkikäteen katsoen hän oli hyvinkin merkittävä. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka julkaisi kuuluisuuksien, erityisesti eliitin yksityiselämään liittyviä asioita -- seuraajia tuli vasta 60-luvun lopussa ja 70-luvulla."

Lähteet
 Madame, 1962–1965.
 Tabe, ISBN 9789510220306, WSOY, 1997.
 Helsingin Sanomat, 28.4.2006.
 Ilta-Sanomat, 28.4.2006.
 Suomen kansallisbibliografia, 29.10.2009.

Suomalaiset naistenlehdet
Maija Savutie

Maija Savutie-Myrsky (27. helmikuuta 1910 Lahti – 31. joulukuuta 1988) oli suomalainen kirjallisuus- ja teatterikriitikko sekä kustannustoimittaja. Hän kirjoitti teatteriarvosteluja eri vasemmistojulkaisuihin.

Elämä ja ura
Maija Savutien vanhemmat olivat työnjohtaja Väinö Edvard Savutie (alkuaan Savander) ja Laina Alfiina Viitanen. Väinö Savutie kuului lahtelaisten sosiaalidemokraattien voimahahmoihin. Maija Savutie kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1931, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuutta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1935. Opiskeluaikanaan Savutie imi vaikutteita vasemmistoradikaali Mauri Ryömältä ja etääntyi sosiaalidemokraattisesta aatteesta. Toisen maailmansodan jälkeen Savutie liittyi kansandemokraatteihin. Ensimmäiset teatteriarvostelunsa hän kirjoitti tamperelaiseen Kansan Lehteen vuosina 1937–1941. Sen jälkeen hän työskenteli Suomen Sosialidemokraatille 1943–1944. Vuosina 1945–1947 Savutie oli kustannusvirkailijana Kansankulttuuri-kustantamossa. Sieltä hän siirtyi Vapaan Sanan kulttuuritoimittajaksi 1948–1956. Savutie palasi Kansankulttuuriin vuonna 1960 ja työskenteli yhtiön kirjallisena johtajana vuoteen 1974. Hän toimi 1950-luvun loppupuolelta kuolemaansa asti Kansan Uutisten teatterikriitikkona.

Kriitikkona Savutie saavutti luotettavan ja asiantuntevan maineen. Hän asetti arvostelemansa näytelmät laajempaan yhteiskunnalliseen viitekehykseen, mutta vältti poliittista julistuksellisuutta kirjoituksissaan.

Maija Savutien aviopuoliso oli vuodesta 1936 lähtien diplomi-insinööri Ahti Myrsky, joka lukeutui sosialidemokraattien vasemmistolaiseen siipeen. Liitto päättyi Myrskyn kuolemaan Neuvostoliiton sotavankina vuonna 1942.

Savutielle myönnettiin Ida Aalberg -mitali vuonna 1983.

Lähteet ja viitteet

Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Suomalaiset teatterikriitikot
Suomalaiset kustannustoimittajat‎
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Kanadan koripallomaajoukkue

Kanadan koripallomaajoukkue edustaa Kanadaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Kanadan koripalloliitto.

Kanada on maailmanmestaruuskilpailuissa sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi vuosina 1978 ja 1982. Se saavutti olympiahopeaa Berliinissä 1936, kun koripallo oli ensimmäisen kerran mukana olympiaohjelmassa. Montrealissa 1976 ja Los Angelesissa 1984 Kanada sijoittui olympialaisissa neljänneksi.

Kanada on saavuttanut Amerikan-mestaruuskilpailuissa kaksi hopeaa ja neljä pronssia. Pan-Amerikan kisoissa se saavutti hopeaa vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu  

Koripallomaajoukkueet
Kanadan koripallo
Luis Alberto Lacalle

Luis Alberto Lacalle de Herrera (s. 13. heinäkuuta 1941 Montevideo) on uruguaylainen poliitikko, maan presidentti vuosina 1990–1995 sekä kansallispuolueen (Partido Nacional) johtaja 1999–2004 sekä vuodesta 2009 eteenpäin.

Luis Alberto Lacalle sai toiseksi eniten ääniä lokakuun 2009 presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella. Sen jälkeen hänen vastaehdokkaakseen toiselle kierrokselle tuli José Mujica.

Lacallen suvussa on ollut merkittäviä kansallispuolueen poliitikkoja: hän on äitinsä puolelta Luis Alberto de Herreran sisarenpoika. Poliittisen uransa Luis Alberto Lacalle aloitti Kansallispuolueessa vuonna 1958 herreristojen siiven kannattajana.

Lacalle meni vuonna 1961 töihin Clarín-lehteen ja suoritti 1974 Universidad de la Repúblicasta oikeustieteen tutkinnon.

Lacalle valittiin vuonna 1971 kansanedustajaksi, ja hän peri sedältään puolueen herrerista-siiven johdon. Vuoden 1973 vallankaappauksen jälkeen Lacalle pidätettiin muutamaksi viikoksi. Lacalle osallistui myös salaisen sotilasjunttaa vastustavan liikkeen toimintaan, ja hänet yritettiin murhata hänelle lähetetyllä myrkytetyllä viinipullolla vuonna 1978.

1980-luvulla Lacalle oli Correo de los Viernes y Opinar -lehden kolumnistina ja juonsi Patria y Partido -radio-ohjelmaa. Hän nousi myös puolueen johtoon ja asettui ehdolle vuoden 1989 presidentinvaaleihin, jotka hän voitti.

Lacallen presidenttikautena harjoitettiin taloudessa sokkiuudistuksia: valtion budjettialijäämää leikattiin veroja korottamalla ja leikkauksin, monopoleja hajotettiin, pankit yksityistettiin, maan valuutta kellutettiin, lakko-oikeutta rajoitettiin ja kauppaa vapautettiin. Toimet olivat samankaltaisia kuin naapurimaissa ja Itä-Euroopassa kylmän sodan lopulla.

Uruguayn presidenttinä maaliskuusta 2020 lähtien toiminut Luis Lacalle Pou on hänen poikansa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Luis Alberto Lacalle Biografias y vidas

Uruguayn presidentit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Clodovil Hernandes

Clodovil Hernandes (17. kesäkuuta 1937 Elisiário, São Paulo, Brasilia – 17. maaliskuuta 2009 Brasília, Distrito Federal, Brasilia) oli brasilialainen juontaja ja poliitikko.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Época, CLODOVIL e seu gabinete
 Federação Israelita intima Clodovil Hernandes por racismo

Brasilialaiset poliitikot
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Linja 11 (Pariisin metro)

Paris Métro Ligne 11 (Linja 11) on yksi Pariisin metron kuudestatoista linjasta. Se liittää Les Lilasin Républiquen kautta Pariisin ytimeen, Châtelet'hen. Se rakennettiin muista linjoista poiketen 1930-luvulla korvaamaan ruuhkautunut kaapelivaunu Républiquelta Bellevilleen.

Linja 11 on Pariisin metron lyhyin itsenäinen linja (ei siis 3bis ja 7bis, linjojen 3 ja 7 haaralinjat) vain 6,3 kilometrin pituudellaan. Asemia linjalla on 13. Keskimääräinen kahden aseman välimatka on 525 m. Linja 11 on metron kolmanneksitoista käytetyin linja noin 46,8 miljoonalla vuotuisella käyttäjällään. Linjan kalustona 24 runkoa 4-vaunuisia MP 59 -vaunuja.

Historia 
 29. joulukuuta 1922: Pariisin hallitus päätti uuden metrolinjan rakentamisesta joka korvaisi Bellevillen kaapelivaunun ja jota voisi jatkaa Châtelet'hen.
 28. huhtikuuta 1935: Linja 11 avattiin välillä Châtelet-Porte des Lilas. 12 asemaa.
 17. helmikuuta 1937: Linjaa jatkettiin Porte des Lilasista Mairie des Lilasiin. 1 uusi asema.
 8. marraskuuta 1956: Linjan junat vaihtuivat kumipyöräisiksi.

Kartta ja asemat 

 Châtelet linjat    
 Hôtel de Ville 
 Rambuteau
 Arts et Métiers 
 République    
 Goncourt
 Belleville 
 Pyrénées
 Jourdain
 Place des Fêtes 
 Télégraphe
 Porte des Lilas 
 Mairie des Lilas

Turismi 
Linja 11 kulkee seuraavien nähtävyyksien kautta:
 Hôtel de Ville, Pariisin kaupungintalo (Châtelet'n asema)
 Pompidou-keskus (Rambuteaun asema)
 Conservatoire national des arts et métiers (Arts et Métiersin asema)
 Bellevillen kapunginosa (Bellevillen, Pyrénéesin ja Jourdainin asemat)

Aiheesta muualla 
 RATP:n englanninkieliset kotisivut

Pariisin metro
Kasvihuoneilmiö (kauppa)

Kasvihuoneilmiö on vanhaan kasvihuoneeseen perustettu kahvila, antiikkiliike ja galleria Lohjalla, entisen Nummi-Pusulan kunnan alueella entisen ykköstien, nykyisen seututien 110 varrella, Sammatin liittymän kohdalla, lähellä Salon rajaa, joka on myös Uudenmaan ja Varsinais-Suomen maakuntien raja.

Kahvilan yhteydessä on myös galleria, jossa pidetään esimerkiksi valokuvanäyttelyjä. Yksi sen näyttelyistä on ollut moottoritien rakentajista koottu kuvakavakaldi Tie, joka oli auki vuoden 2009 loppuun. Näyttelystä on tehty myös verkkoversio. Myymälässä on sisustustavaraa ja antiikkia. 

Kasvihuoneilmiö järjestää myös kulttuuritilaisuuksia, joissa on esiintynyt muun muassa Esa Pethman orkestereineen.

Historiaa
Yrittäjä Elisa Palonen aloitti vanhojen tavaroiden osto- ja myyntiliikkeensä syksyllä 1997 Turun Hansakorttelissa nimellä Diverssikauppa. Pian hän löysi vanhan ykköstien varrelta vanhan rekanpesuhallin ja siirsi toimintansa sinne. Hallin kylkeen rakennettiin 500 neliömetrin kasvihuone ja paikka sai nimen Kasvihuoneilmiö. Yhtiön nimenä on yhä Diverssikauppa EP Ky.

Kun Helsingin ja Turun välisen moottoritien Lohja–Muurla-osuus valmistui 2009, liikkeen asiakkaista hävisi 40 prosenttia. Kasvihuoneilmiö oli tuolloin julkisuudessa taistellessaan Tiehallintoa vastaan, joka ei myöntänyt liikkeestä kertovien liikenneopasteiden pystyttämistä lähimmän moottoritieliittymän yhteyteen.. Asiaa ajanut vetoomusadressi sai yli 20 000 allekirjoitusta. Sittemmin Elisa Palonen sai taistella itse kustantamiensa tienvarsitaulujen pitämisestä moottoritien varrella.

Elisa Palonen kuoli marraskuussa 2018 leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Kaksi päivää ennen kuolemaansa hän oli tehnyt testamentin, jonka Varsinais-Suomen käräjäoikeus julisti yksimielisesti pätemättömäksi sen tekoon liittyneen uskonnollisen hyväksikäytön vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kasvihuoneilmiön sivusto

Suomalaiset yritykset
Nummen rakennukset ja rakennelmat (Lohja)
NBA-kausi 1979–1980

NBA-kausi 1979–1980 oli NBA-liigan 34. kausi.

Tapahtumia

 NBA otti käyttöön kolmen pisteen heiton. Boston Celticsin Chris Ford heitti 12. lokakuuta liigan ensimmäisen kolmosen.
 Jazz muutti New Orleansista Salt Lake Cityyn ja joukkueen nimeksi tuli Utah Jazz.
 Tähdistöottelu pelattiin Washingtonissa ja idän joukkue voitti sen lukemin 144–136. Ottelun parhaana pelaajana palkittiin San Antonio Spursin George Gervin.
 NBA oli tehnyt ensimmäistä kertaa sopimuksen kaapelitelevisioyhtiön kanssa. USA Networkin kanssa tehty sopimus oli kolmivuotinen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoinen.
 Tämä kausi oli Magic Johnsonin ja Larry Birdin tulokaskausi, mistä monen mielestä alkoi modernin NBA:n aika. Vauhdikkaampi pelityyli kasvatti katsojalukuja.
 Darryl Dawkins rikkoi kauden aikana kaksi korilevyä. Tämän johdosta liiga otti käyttöön joustavat korirenkaat.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Kareem Abdul-Jabbar, Los Angeles Lakers
 Vuoden tulokas: Larry Bird, Boston Celtics
 Vuoden valmentaja: Bill Fitch, Boston Celtics
 Finaalien MVP: Magic Johnson, Los Angeles Lakers

NBA-kaudet
Vuoden 1979 koripallo
Vuoden 1980 koripallo
NBA-kausi 1977–1978

NBA-kausi 1977–1978 oli NBA-liigan 32. kausi.

Tapahtumia

 New York Nets muuttaa New Jerseyyn ja joukkueesta tulee näin New Jersey Nets.
 Tähdistöottelu pelattiin Atlantassa. Idän joukkue voitti ottelun lukemin 133–125 ja sen parhaana pelaajana palkittiin Buffalo Bravesin Randy Smith.
 Puolustava mestari Portland Trail Blazers voitti 60 ensimmäisestä pelistään 50 ja näytti olevan matkalla mestaruuteen, kun Bill Walton mursi jalkansa ja oli loppukauden sivussa. Portland hävisi 22 viimeisestä pelistään 14 ja putosi pudotuspeleissä toisella kierroksella.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Bill Walton, Portland Trail Blazers
 Vuoden tulokas: Walter Davis, Phoenix Suns
 Vuoden valmentaja: Hubie Brown, Atlanta Hawks
 Finaalien MVP: Wes Unseld, Washington Bullets

NBA-kaudet
Vuoden 1977 koripallo
Vuoden 1978 koripallo