Lance Macklin

Francis Noel Lancelot 'Lance' Campbell Macklin (2. syyskuuta 1919 Kensington Lontoo – 29. elokuuta 2002 Tenterden Kent) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.

Ura
Macklin syntyi Lontoossa vuonna 1919 lontoolaisperheeseen, jonka isä Noel Macklin oli liikemies moottoriveneitä (mm. Fairmilea) ja kilpa-autoja (mm. Invictaa ja Railtonia) valmistavassa yrityksessä. Hän sai ensimmäisen maailmansodan aikaisista asevarustelusuorituksistaan ritarin arvon. Francis itse opiskeli Sveitsissä, palveli toisessa maailmansodassa Kuninkaallisen laivaston aseistettujen moottoriveneiden joukko-osastossa ja sodan jälkeen hän kiinnostui ystäviensä tavoin kilpa-autoilusta. Hän osti Maseratin kilpa-auton ja yritti päästä Mansaarten kilpailuun, mutta häntä ei päästetty kilpailemaan ajokokemuksen puutteen vuoksi. Ajokokemusta hän sai ajamalla iltaisin isänsä valmistamalla Invictalla ympäri Lontoon Belgrave Squarea, mitä hän kuvaili seuraavasti: "Tuolloin se (Belgrave Square) oli päällystetty puisilla laatoilla. Sateella siitä tuli niin liukas, ettei sitä voinut uskoa todeksi. Tulin yökerhosta kahdelta aamuyöllä, hyppäsin Invictan kyytiin ja käytin 10 minuuttia driftaamalla nelipyöräiselläni sitä (Squarea) ympäri."

Macklin sai kokemusta isommista urheiluautoluokista ajaessaan Ian Metcalfen kanssa Span 24 tunnin ajoja, ja vaikka kilpailu päättyi keskeytykseen Aston Martinin tallipäällikkö John Eason Gibson tarjosi vaikuttuneena Macklinin ajotaidoista hänelle kuljettajanpaikkaa kaudeksi 1949. Vuonna 1950 Macklin ja George Abecassis sijoittuivat Le Mansin 24 tunnin ajoissa viidenneksi, minkä seurauksena Abecassis kutsui hänet ajamaan HWM:n rahoituksen puutteesta kärsivään Formula 2 -talliin. Macklinin parhaaksi saavutukseksi jäi vuoden 1951 Le Mansin 24 tunnin ajoista kolmas sija Eric Thompsonin kanssa. Hän siirtyi vuonna 1953 Aston Martinilta Bristolin kilpa-autotalliin kilpaillen heikolla menestyksellä, mitä hän on kuvaillut uransa huonoimmaksi päätökseksi. Kaudeksi 1954 hän vaihtoi jälleen Austin-Healeyhyn ajaen Sebringin 12 tunnin ajoja, joissa sijoittui kolmanneksi.

Hän osallistui 15 Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun kausilla 1952-1955, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä. Kaudet 1953 ja 1954 olivat Macklinille erityisen hankalia, sillä hän keskeytti jokaisen kilpailun, joihin noina kausina osallistui. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.

Vuonna 1955 Macklin osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon Sveitsissä ja oli osallisena pahassa onnettomuudessa, jossa kuljettaja Pierre Levegh sekä yli 80 katsojaa saivat surmansa. Macklin selvisi fyysisesti loukkaantumattomana, mutta onnettomuus jätti häneen syvät henkiset arvet. Entiset ystävykset Macklin ja Mike Hawthorn syyttivät toisiaan Levegh'n kuolemasta sekä onnettomuudesta ja riita oli melkein menossa oikeuskäsittelyyn, kunnes Hawthorn kuoli vuonna 1959 onnettomuudessa. Macklin lopetti ajouransa ajettuaan vielä muutaman kisan.

Formula 1 -tulokset

Muuta
 Kilpa-ajojen ohella Macklin harrasti nyrkkeilyä ja poolonpeluuta sekä harjoitteli Ranskan ja Britannian hiihtojoukkueessa, kunnes kärsi polvivammasta. George Abecassis kuvaili ystäväänsä seuraavasti: " "Hänestä (Macklinistä) olisi voinut tulla erittäin hyvä kilpa-ajaja... tai olympiahiihtäjä. Hänellä oli hämmästyttävän hyvä tasapainoaisti enkä epäile etteikö hän olisi pärjännyt hyvin, mutta erityisintä oli kuitenkin se, ettei hän ikinä ollut kiinnostunut siitä."

 Mackliniä pidettiin naistenmiehenä, joka vaikutti myös hänen ajamiseensa Formula 2 -luokassa. The Telegraph kuvailee asiaa seuraavasti: "Hyvännäköinen, pehmoisia puhuvan hurmuri-Macklinin keskittyminen herpaantui naisseuran läsnäolosta. Jos auto hajosi harjoituksissa, niin hän ei ollut siitä pettynyt. 'No jaa,' hän tapasi sanoa, 'Menenpä tästä kylille etsimään tipusia.' Blondien kohdalla hän ei ilmestynyt harjoituksiin."

 Kilpa-ajojen jälkeen Macklin työskenteli Facel Vegan autotehtailla vuoden 1963 konkurssiin asti sekä Lontoon H R Owenin automyynnissä. Eläköityään hän muutti Espanjaan.

Lähteet

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet