joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sven-Erik Bäck

Sven-Erik Bäck (16. syyskuuta 1919 – 10. tammikuuta 1994) oli ruotsalainen klassisen musiikin säveltäjä. Hän syntyi Tukholmassa.

Bäck opiskeli vuosina 1939–1943 Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Vuosina 1940–1945 hän sai sävellyksenopetusta Hilding Rosenbergilta. Vuonna 1951 hän matkusti Roomaan opiskelemaan Goffredo Petrassin johdolla. 

Bäck kuoli Tukholmassa 74-vuotiaana. Hänen tuotantoonsa kuuluu kolme kamarioopperaa, konserttoja, kamarimusiikkia ja muuta musiikkia. Hän on säveltänyt myös virsiä, ja Ruotsin kirkon virsikirjassa on viisi hänen säveltämäänsä virttä. Tunnetuin niistä on virsi 74, "Edeltä kulkien kuiluihin laskeuduit" (Du som gick före oss). Virren sävelmän Bäck on säveltänyt ns. kaksitoista säveljärjestelmän mukaisesti, tosin ei täysin järjestelemän mukaisesti, koska eräät sävelet toistuvat. Virren teksti on Olov Hartmanin kirjoittama 1962, mutta sävelmä on jo vuodelta 1959.

Lähteet 

Bäck, Sven-Erik
Oopperasäveltäjät
Bäck, Sven-Erik
Bäck, Sven-Erik
Critérium du Dauphiné

Critérium du Dauphiné (aiemmin Critérium du Dauphiné Libéré) on kesäkuun alkupuolella Dauphinén seudulla Ranskassa ajettava kahdeksanosuuksinen maantiepyöräilykilpailu, joka kuuluu UCI ProTour -sarjaan. Kilpailun järjestää Amaury Sport Organisation, joka vastaa myös muun muassa Ranskan ympäriajosta. Critérium du Dauphiné on yhdessä Sveitsin ympäriajon kanssa tärkeä valmistautumiskilpailu heinäkuista Ranskan ympäriajoa ajatellen.

Koska Dauphiné on vuoristoista seutua, kilpailun ovat usein voittaneet mäkiajon erikoismiehet. Monet Ranskan ympäriajosta tutut nousut, kuten Mont Ventoux, Col du Galibier ja Col de la Chartreuse kuuluvat usein kilpailun reitille. Kaikki ne pyöräilijät, jotka ovat voittaneet Ranskan ympäriajon viisi kertaa tai useammin, ovat myös voittaneet Dauphiné Libéré -kilpailun.

Vuonna 1947 järjestetyn ensimmäisen Dauphiné Libéré -kilpailun voitti puolalainen Eduard Klablinski. Nello Lauredi, Luis Ocaña, Charly Mottet, Bernard Hinault ja Chris Froome ovat voittaneet kilpailun useimmin, kukin kolme kertaa.

Lance Armstrong käytti Dauphiné Libéréä valmistautumiskilpailunaan Ranskan ympäriajoon. Hän voitti kilpailun vuosina 2002 ja 2003, mutta hävisi vuonna 2004 Iban Mayolle, joka ratkaisi voittonsa vahvalla esityksellään Mont Ventoux'n nousussa. Vuonna 2005 Armstrong oli neljäs jääden 59 sekuntia voittajasta, Euskaltel-Euskadi-tallin Íñigo Landaluzesta. Armstrongin saavutukset on myöhemmin hylätty doping-tuomion myötä.

Voittajat

Lähteet 
Tulokset Memoire du cyclisme -tietokannassa  
Tulokset Cycling Archives -sivustolla

Aiheesta muualla

Virallinen nettisivu

UCI ProTour
Pyöräilykilpailut Ranskassa
Jussi Rainio

Juho Reino "Jussi" Rainio (vuoteen 1897 Johan Reinhold Lundén, (5. huhtikuuta 1878 Maaria – 10. toukokuuta 1918 Pori) oli suomalainen toimittaja, osuustoimintamies ja kansanedustaja.

Elämä 
Kansakoulun käynyt Rainio aloitti työuransa 1890-luvun alussa juoksupoikana Uuden Auran kirjapainossa Turussa ja oli myöhemmin sen palveluksessa myös kirjaltajana. Vuodet 1903–1904 hän toimi Pellervo-Seuran neuvonantajana ja vielä vuonna 1904 Riihimäellä osuuskaupan hoitajana. Vuosina 1904–1906 Rainio oli Turussa muun muassa Vähäväkisten osuusliikkeen johtajana sekä Auta itseäsi -lehden päätoimittajana. Poriin hän muutti 1906, työskennellen aluksi Sosialidemokraatin toimittajana sekä myöhemmin lehden päätoimittajana 1908–1914. Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen kansanedustajana hän oli Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1911–1914. 

Sisällissodan aikana Rainio toimi Porissa Osuusliike Kansan toisena johtajana. Hänet pidätettiin sodan loppuvaiheessa 5. toukokuuta ja teloitettiin muutamaa päivää myöhemmin Porin raatihuoneen vankityrmässä, vaikka Rainio oli itse vastustanut aseellisen taisteluun ryhtymistä, eikä myöskään kuulunut punakaartiin. Hänen teloituksensa motiiviksi on asiakirjoihin merkitty "valtiolliset syyt", mutta murhan taustalla saattoivat olla Rainion kärkkäät ”Jäärä”-nimimerkillä julkaisemat lehtikirjoitukset, jotka eivät aina miellyttäneet kaupungin porvaristoa. Vuosina 1908–1909 Rainio kävi kiivasta sanailua tuolloin vielä vanhasuomalaisiin kuuluneen Algot Untolan kanssa, joka kirjoitti Satakunta-lehteen useilla eri nimimerkeillä sekä vielä myöhemmin nimimerkkiä ”Korppi” käyttäneen Satakunnan Sanomien päätoimittajan Antero Lammisen kanssa. Sosialidemokraatin seuraajaksi perustetun Uuden Ajan päätoimittaja Vilho Rantanen on kertonut, että Rainion murhan syynä olivat juuri hänen ”Jäärä”-nimimerkillä laatimat kirjoituksensa. Rantasen mukaan Rainion hakivat Luvian murretta puhuneet suojeluskuntalaiset, jotka hieman myöhemmin surmasivat hänet raa'sti raatihuoneen tyrmässä.

Jussi Rainio on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.

Perhe 
Maarian kunnassa syntyneen Rainion vanhemmat olivat itsellinen Reinhold Rainio ja Augusta Serafia Liisantytär. Hän oli vuodesta 1901 lähtien naimisissa Fanny Amanda Taatilan kanssa. Rainion sisar oli vuonna 1937 Neuvostoliitossa teloitettu kansanedustaja Aino Forsten.

Jussi ja Fanny Rainiolla oli neljä lasta. Teloituksen jälkeen Rainion perhe muutti Väinö Tannerin avustamana Helsinkiin, jossa Tanner myös järjesti heille työpaikkoja. Jussi Rainion tytär Lyyli Rainio (1902–1968) oli Arvo Poika Tuomisen puoliso.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat
Suomen sisällissodan punaiset
Suomen sisällissodan terrorin uhrit
Suomalaiset teloitetut
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Polarvox

Polarvox Oy (vuoteen 1976 Reeb Oy) oli vuonna 1973 perustettu suomalainen levy-yhtiö. Sen katsotaan olleen yksi Finnvoxin läheisyhtiöistä, koska se toimi Finnvoxin naapurina ja sillä oli osin sama omistajakunta. Kuten Finnvoxilla, niin myös Polarvoxilla oli asiakkainaan merkittävä joukko Suomen eturivin muusikoita, kuten Pelle Miljoona ja Tommi Läntinen.

Polarvoxissa artistien kiinnittämisestä vastasi muun muassa rumpalinakin tunnettu Ande Päiväläinen.

Patentti- ja rekisterihallituksen Yritystietojärjestelmän mukaan Polarvox Oy asetettiin selvitystilaan 1. syyskuuta 2009. Yhtiö poistettiin kaupparekisteristä vuonna 2012.

Katso myös
 AAB-Tuotanto
Amulet
Cityboy
 Johanna Kustannus

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Follow the Leader

Follow the Leader on yhdysvaltalaisen Korn-yhtyeen kolmas studioalbumi. Albumia on myyty  maailmanlaajuisesti yli 14 000 000 kappaletta, joista 7 miljoonaa Yhdysvalloissa, joten se on yhtyeen eniten myyty albumi. Se julkaistiin 18. elokuuta 1998. Levyä pidetään yleisesti yhtyeen läpimurtoalbumina. Se on myös yhtyeen ainut albumi, jota ei myydä iTunesissa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa albumi meni suoraan listaykköseksi. Suomessa se nousi albumilistan sijalle 4.

Albumilla yhtye erkani huomattavasti poispäin raskaista kitarariffipohjaisista kappaleista ja erittäin arkaluonteisista aihepiireistä. Albumi sisältää singleinäkin julkaistut hitit "Got the Life" ja "Freak on a Leash", jotka kuuluvat yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin. Albumilla vierailevat Ice Cube ja Limp Bizkitin keulakuva Fred Durst, joista jälkimmäinen ohjasi yhtyeen musiikkivideon "Falling Away from Me".

Albumi alkaa raidasta 13, 12 ensimmäistä kappaletta on hiljaisuutta, jota kestää yhteensä minuutin.

Saavutukset

RIAA:n sertifikaatit

Kappaleet

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 "Earache My Eye" (alkaa kohdassa 9:14 kappaleesta "My Gift to You")

Muusikot
Jonathan Davis - laulu, säkkipilli kappaleessa "My Gift to You"
Brian "Head" Welch - kitara
Reginald "Fieldy" Arvizu - basso
James "Munky" Shaffer - kitara
David Silveria - rummut

Vierailijat
Fred Durst kappaleessa "All in the Family"
Ice Cube kappaleessa "Children of the Korn"

Listasijoitukset 
Albumi

Singlet

Singlet

1998
Got the Life

1999
Freak on a Leash
Children of the Korn

Kokoonpano
 Jonathan Davis - laulu, säkkipilli
 Head - kitara
 Munky - kitara
 Fieldy - basso
 David Silveria - rummut
 Fred Durst - laulu
 Tré Hardson - laulu
 Ice Cube - laulu
 Todd McFarlane - taide
 Greg Capullo - taide
 Joseph Cultice - valokuvaus
 Tommy D. - ohjelmointi
 John Ewing, Jr. - konemestari, avustava insinööri 
 Thomas Kornacker - esiintyjä 
 Stephen Marcussen - masterointi 
 Brendan O'Brien - miksaus 
 Steve Thompson - tuottaja 
 Don C. Tyler - digitaalinen editointi 
 Justin Z. Walden - rummut, ohjelmointi 
 Toby Wright - tuottaja, insinööri

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Kornin albumit
Silja Rantanen

Silja Irene Rantanen (s. 30. heinäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen taidemaalari.

Rantanen opiskeli 1974–1976 Helsingin teknillisessä korkeakoulussa arkkitehtiosastolla ja 1976–1980 Suomen Taideakatemian koulussa maalauslinjalla. Rantanen oli Taideteollisen korkeakoulun opettajana 1983–1986 ja professorina Kungliga Konsthögskolanissa 1994–1995. Rantanen toimi Kuvataideakatemian maalaustaiteen professorina vuosina 2009–2015.

Rantasen maalausten aiheet liittyvät tilan merkitykseen ja kokemiseen, joita hän tarkastelee abstraktin käsitteellisessä muodossa. Hän debytoi Helsingissä 1971 ja on osallistunut kotimaisiin yhteisnäyttelyihin vuodesta 1977 alkaen. 

Rantasen maalausten voidaan katsoa edustavan postmodernismia, vaikka hänet luetaan yleensä myös merkittävien suomalaisten uusekspressionistien ryhmään yhdessä Marika Mäkelän ja Leena Luostarisen kanssa. Rantanen käsittelee tuotannossaan arkkitehtonisia muotoja ja tiloja. Maalausten muotokieli koostuu usein arkkitehtuurin peruselementeistä: viivoista, tasoista ja niiden yhdistelmistä. Rakenne-elementit luovat teoksiin tiloja ja voimakenttiä, jotka heijastavat erilaisia ajatuksia ja tunnetiloja.  Rantasen teokset voivat käsitellä myös arkipäiväisten esineiden, kuten pullapitkon tai astiankuivaustelineen rakennetta.

Rantasen vanhemmat olivat diplomi-insinööri, kauppatieteen lisensiaatti Esko Rantanen ja tekstiilitaiteilija Kirsti Rantanen (o.s. Widing). Hänen puolisonsa oli taiteilija Carolus Enckell vuodesta 1991 kuolemaansa vuonna 2017 saakka.

Silja Rantanen väitteli kuvataiteen tohtoriksi marraskuussa 2014 opinnäytetyöllään, jonka otsikko on Ulos sulkeista: Nykytaiteen teosmuotojen tulkintaa.


Palkinnot ja tunnustukset
 Taiteilijaprofessorin virka 2000–2005
 Carnegie Art Award, II palkinto 1999
 Ars Fennica -palkinto 1996
 Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija 1993
 Nuorten näyttelyn dukaattipalkinto 1981
 Valtion ylimääräinen taiteilijaeläke 2021

Lähteet

Kirjallisuus
Silja Rantanen Kuvataiteilijamatrikkelissa.
 Sirén, Annina:  (2004): Ars Fennica ja palkitsemisen perusteet. Taidehistorian pro gradu. Jyväskylän yliopisto, 2004.
 Saario, Jaana: Kuvataiteilijan esteettisestä havainnosta. Synnyt 1/2005.
Taidehistorian aikajana – Nykytaide. Jyväskylän yliopisto. 
Silja Rantanen: Maalauksia 7. maaliskuuta – 1. huhtikuuta 1984. Galerie Kaj Forsblom. Näyttelyluettelo.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Silja Rantasen teokset Kiasman kokoelmissa.

Suomalaiset taidemaalarit
Kuvataideakatemian professorit
Taiteilijaprofessorit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Aulis O. Kairamo

Aulis Oswald Kairamo (29. huhtikuuta 1905 Helsinki – 13. joulukuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos. Hänen uransa suomalaisen teollisuuden johtotehtävissä ulottui 1930-luvun alkupuolelta 1960-luvun puoliväliin. Kairamo oli toimitusjohtaja Oulu Oy:ssä vuosina 1946–1953 ja Kemi Oy:ssä 1953–1966.

Kairamo valmistui ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1924 ja konerakennuksen diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1930. 1930-luvulla Kairamo osallistui kolmen uuden sulfaattitehtaan suunnitteluun ja rakentamiseen. Hän työskenteli käyttöinsinöörinä Enso-Gutzeitin Kotkan sulfaattiselluloosatehtaalla (1931–1934), Kaukopään sulfaattitehtaalla (1934–1936) ja Oulu Oy:n sulfaattitehtaalla (1936). Vuosina 1936–1946 Kairamo oli Sunila Oy:n tekninen johtaja ja organisoi uuden tehtaan rakennustyöt. Tehtaan uutta teollisuusarkkitehtuuria edustaneen asuntoalueen suunnitteli Alvar Aalto. Sen rakennustyössä Kairamo ja Alvar Aalto toimivat läheisessä yhteistyössä.

Vuosina 1938–1952 ja uudelleen vuodesta 1967 Kairamo istui Kajaani Oy:n johtokunnassa. Vuosina 1944–1945 sekä uudelleen vuodesta 1974 hän oli Oulu Oy:n hallintoneuvoston jäsen.

Kairamon suvussa on ollut muitakin liike-elämän vaikuttajia. Kairamon isä oli professori Alfred Oswald Kairamo, joka oli teollisuusmies ja senaattori. Myös Kairamon isoisä Alfred Kihlman oli teollisuusmies. Aulis Kairamon poika oli vuorineuvos Kari Kairamo, joka oli Nokian toimitusjohtaja 1977–1988. Hänen poikansa oli myös arkkitehti Erkki Kairamo.

Lähteet

Kirjallisuus
 Virtanen, Sakari Virtanen: Lapin leivän isä 100 vuotta, Kemiyhtiön historia. 1993.
 Virtanen, Sakari: Nuottasaaresta Wall Streetille – Oulun metsäteollisuus kauppahuoneista Stora Ensoon. 2003.

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset insinöörit
Vuorineuvokset
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Markku Karpio

Markku Karpio (s. 4. huhtikuuta 1961 Muurla) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.

Karpio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980 ja lastentarhanopettajaksi vuonna 1984.

Karpion teoksiin kuuluvat muun muassa kiusaamisen, erillisyyden tunteen ja rasismin teemoja nuoren pojan näkökulmasta läpikäyvä 3 siltaa mantereelta (1997) ja nuoren tytön aikuisuutta ja omaa identiteettiä etsivää mieltä ja kiihkouskovaisuutta tarkasteleva Tie auki taivasta myöten (2001).

Karpion lastenkirja Puh pah pelistä pois oli vuoden 2005 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas. Samana vuonna Karpio palkittiin Pertsa ja Kilu -nuortenkirjallisuuspalkinnolla. Karpion nuortenkirja Myrskyvaroitus oli ehdolla vuoden 2008 Topelius-palkinnon sekä vuoden 2009 LukuVarkaus- ja Kirjava Kettu -palkintojen saajaksi. Mun isäni on avaruusmies (2012) oli Kirjava Kettu -palkintoehdokkaana vuonna 2014. Selviytymispeli (2014) on jälleen Topelius-palkintoehdokkaana.

Teokset
 Otsalamppu, Otava 1995
 3 siltaa mantereelta, Otava 1997
 Naisten mies, Otava 1999
 Tie auki taivasta myöten, Otava 2001
 Reppu selkään ja retkelle! Koululaisen luonto-opas (yhdessä Anne Petäisen kanssa), Otava 2002
 Puh pah pelistä pois, Otava 2004
 Nuorten televisiosarja Tää ei jää tähän (yhdessä Anita Malkamäen kanssa), YLE 2006
 Myrskyvaroitus, Otava 2008
 Mun isäni on avaruusmies, Tammi 2012
 Selviytymispeli, Tammi 2014
 Kalastuspartio Verkkoviikarit, Karisto 2022

Lähteet

Aiheesta muualla
 Karpio Suomen Nuorisokirjailijoiden nettimatrikkelissa 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Mäntsälän lukio

Mäntsälän lukio on Mäntsälän keskustassa toimiva yli 300 oppilaan suomenkielinen lukio. Mäntsäläläisten ohella sinne hakeutuu opiskelijoita lähialueelta ja radanvarren kunnista.

Opetus  
Mäntsälän lukiossa voi opiskella vieraana kielenä englantia, espanjaa, ranskaa, saksaa ja venäjää. Lukiodiplomin voi suorittaa liikunnassa, musiikissa ja kuvataiteessa.

Lukion laaja kurssitarjonta ja useat opintopolut tukeutuvat osaksi avoimen ammattikorkeakoulun ja avoimen yliopiston tarjontaan.

Lukio tekee yhteistyötä myös Keudan ammattiopiston kanssa, joten kaksoistutkinnonkin suorittaminen on mahdollista.

Lähteet

Lukio
Lukio
Suomen lukiot
Julia Drusilla (Caligulan tytär)

Julia Drusilla (39 – 24. tammikuuta 41) oli Caligulan sekä tämän neljännen ja viimeisen vaimon Caesonian tytär ja ainoa lapsi. Drusilla syntyi Caligulan ja Caesonian häiden aikoihin ja nimettiin todennäköisesti Caligulan lempisisaren mukaan. Caligula vei Drusillan eri jumalattarien temppeleihin ja lopulta Minervan temppelissä asetti lapsen Minervan syliin kehottaen jumalatarta kasvattamaan ja opettamaan tytärtään. Caligula alkoi myös keräämään varoja Drusillan kasvatusta ja myötäjäisiä varten. Drusillan kerrotaan olleen raju luonteeltaan, hän yritti raapia leikkitoveriensa kasvoja. Se sai Caligulan vakuuttuneeksi siitä, että Drusilla oli hänen tyttärensä.  

Drusillan isä murhattiin vuonna 41. Vain hieman tämän jälkeen Drusilla ja hänen äitinsä joutuivat surmatuiksi. Drusilla kuoli kun hänen päänsä murskattiin seinää vasten.

Lähteet

Viitteet

Antiikin Rooman naiset
Roomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 39 syntyneet
Vuonna 41 kuolleet
Vaterin ampulla

Vaterin ampulla () tai hepatopankreaattinen ampulla () on anatominen laajentuma, joka muodostuu sapenjohtimen (ductus choledochus) ja haimatiehyen (ductus pancreaticus) yhtymäkohtaan. Vaterin ampulla avautuu pohjukaissuolen seinämään, jossa sen avautumiskohtaa kutsutaan pohjukaissuolen nystyksi (papilla duodeni major). Pohjukaissuolen nystyssä sijaitsee Oddin sulkijalihas (sphincter Oddi), jonka läpi sapenjohdin ja haimatiehyt kulkevat. Oddin sulkijalihas säätelee sapen ja haimanesteiden pääsyä suoleen.

Historia
Vaterin ampulla on saanut nimensä saksalaisen patologin ja anatomian tutkijan Abraham Vaterin (1684–1751) mukaan. Vater julkaisi ensimmäisenä ihmisenä ampullan kuvauksen vuonna 1720.

Lähteet

Ruoansulatuselimistö

pl:Brodawka Vatera
Pohjukaissuolen nysty

Pohjukaissuolen nysty () eli Vaterin papilla on pohjukaissuolen seinämässä noin 7–10 cm mahanportin alapuolella sijaitseva nysty, jonka kautta sapenjohdin (ductus choledochus) ja haimatiehyt (ductus pancreaticus) laskevat suoleen. Tiehyiden yhtymiskohdan laajentumaa kutsutaan Vaterin ampullaksi. Pohjukaissuolen nystyssä sijaitsee Oddin sulkijalihas (sphincter Oddi), joka säätelee sapen ja haimanesteiden pääsyä suoleen.

Haimatiehyellä voi joillakin henkilöillä olla toinenkin laskukohta, jota kutsutaan pieneksi pohjukaissuolinystyksi (papilla duodeni minor). Se sijaitsee hieman ison pohjukaissuolinystyn edessä ja yläpuolella. Sinne laskevaa haimatiehyen osaa kutsutaan lisähaimatiehyeksi (ductus pancreaticus accessorius).

Ruoansulatuselimistö
Saarroksissa

Saarroksissa () on 17-osainen brittiläinen televisiosarja vuodelta 1967. Sarjan loivat George Markstein ja Patrick McGoohan, ja se esitettiin ITV-kanavalla vuosina 1967–1968. Sarja on esitetty myös Suomessa keväällä 1968 TV-2:ssa ja myöhemmin uusintana Kolmoskanavalla ja Subtv:llä. Sarja kuvattiin 35 mm:n värifilmille yhdysvaltalaista yleisöä varten, mutta Ison-Britannian televisiossa — samoin kuin Suomessa — se esitettiin alun perin mustavalkoisena.

Surrealistinen sarja on saanut kulttistatuksen etenkin scifiharrastajien ja 1960-luvun vastakulttuurin edustajien keskuudessa. Vuonna 2009 sarjan pohjalta tehtiin kuusiosainen minisarja, myös nimeltään Prisoner, jonka pääosia esittävät Jim Caviezel ja Ian McKellen. Iron Maidenin ”Prisoner”-kappale on tehty tähän televisiosarjan pohjalta.

Sarja on julkaistu Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa VHS:nä 1980-luvulla ja DVD:nä 1990-luvun lopulla, sittemmin Pohjoismaissakin. Sarja remasteroitiin ja julkaistiin blu-rayna vuonna 2009. Monofonisen äänen lisäksi julkaisu sisältää 5.1-kanavaisen ääniraidan.

Tarina

Sarja kertoo irtisanoutuneesta huippuagentista, joka siepataan ja viedään omituiseen Kyläksi (The Village) kutsuttuun syrjäiseen paikkaan. Kylässä on Patrick McGoohanin esittämän vangitun agentin lisäksi lukuisia muita asukkaita tai vankeja, joista jokaista kutsutaan numerolla. Vangittu mies saa numeron kuusi. Kylässä on oma rahayksikkö, sanomalehti ja kaikkialla näkyvä vanhanaikaista polkupyörää esittävä tunnus.

Kylää johtaa jaksoittain vaihtuva henkilö Numero Kaksi, joka yrittää saada Numero Kuudelta tietoja ja tekee tyhjäksi tämän yritykset kapinoida tai paeta. Pakenemisen estää ulkona liikkuva valkoisen pallon muotoinen Rover, joka vääjäämättä pyydystää hälytyksen aikana liikkeellä olevat. Numero Kuusi pyrkii löytämään Kylää oletetusti taustalla pyörittävän salaperäisen Numero Yhden.

Jaksot 

|}

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

 The Prisoner TV.com-sivustolla 

Brittiläiset scifi-sarjat
1960-luvun televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Cornel West

Cornel Ronald West (s. 2. kesäkuuta 1953 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen filosofi ja intellektuelli. Hän toimi aiemmin Harvardin yliopistossa ja nykyään uskonnon professorina Princetonin yliopistossa. West on sanonut, että hänen ajattelunsa on omaksunut aineksia afrikkalais-amerikkalaisesta baptismista, marxismista, pragmatismista sekä transsendentalismista.

Teoksia  
 Black Theology and Marxist Thought (1979) 
 Prophesy Deliverance! An Afro-American Revolutionary Christianity (1982) 
 Prophetic Fragments (1988) 
 The American Evasion of Philosophy: A Genealogy of Pragmatism (1989) 
 Breaking Bread: Insurgent Black Intellectual Life (yhdessä bell hooksin eli Gloria Jean Watkinsin kanssa, 1991) 
 The Ethical Dimensions of Marxist Thought (1991) 
 Beyond Eurocentrism and Multiculturalism (1993) 
 Race Matters (1993) 
 Keeping Faith: Philosophy and Race in America (1994) 
 Jews and Blacks: A Dialogue on Race, Religion, and Culture in America (yhdessä rabbi Michael Lernerin kanssa, 1995) 
 Future of the Race (yhdessä Henry Louis Gates, Jr.:n kanssa, 1996) 
 The War Against Parents: What We Can Do For America's Beleaguered Moms and Dads (yhdessä Sylvia Ann Hewlettin kanssa, 1998) 
 The Future of American Progressivism (yhdessä Roberto Ungerin kanssa, 1998) 
 The African-American Century: How Black Americans Have Shaped Our Century (yhdessä Henry Louis Gates, Jr.:n kanssa, 2000) 
 Cornel West: A Critical Reader (George Yancy, toim.) (2001) 
 Democracy Matters: Winning the Fight Against Imperialism (2004) 
 Matrix -elokuvasarjan kommentaarit: The Ultimate Matrix Collection (yhdessä Ken Wilberin kanssa, 2004)
 Post-Analytic Philosophy, toim. yhdessä John Rajchmanin kanssa

Aiheesta muualla 

 Cornel West , Pragmatism.org 
 West on the Eighties 

Pragmatistit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Clifford Husbands

Sir Clifford Straughn Husbands (5. elokuuta 1926 – 11. lokakuuta 2017) oli Barbadoksen kenraalikuvernööri vuosina 1996–2011. Hän astui virkaan vuonna 1996 Dame Nita Barrow'n seuraajaksi. 

Clifford Husbands oli koulutukseltaan lakimies. Hän kuoli 91-vuotiaana kotonaan 11. lokakuuta 2017.

Lähteet 
 Elämäkerta

Viitteet 

Barbadoslaiset henkilöt
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
John Compton

Sir John George Melvin Compton (26. huhtikuuta 1925 Canouan, Saint Vincent ja Grenadiinit – 7. syyskuuta 2007 Castries) oli Saint Lucian kolminkertainen pääministeri. 

Compton toimi Saint Lucian pääministerinä vuosina 1964–1979, 1982–1996 ja joulukuusta 2006 kuolemaansa asti. Hän johti Yhdistynyttä työväenpuoluetta vuosina 1964–1996 ja jälleen vuodesta 2005. 

Compton oli myös viimeisen hallituksensa talousministeri. Toukokuussa 2007 hän päätyi New Yorkissa sairaalahoitoon  kärsittyään aivoverenkiertohäiriön, joka jätti hänet liikuntavammaiseksi. Heinäkuussa 2007 hänen ilmoitettiin eroavan vuoden loppuun; 26. elokuuta hengitysvaikeudet veivät hänet sairaalaan, ja 1. syyskuuta hänet vietiin Martiniquelle saamaan hoitoa. Hän kuoli uusiutuneen aivoverenkiertohäiriönsä komplikaatioihin 82-vuotiaana 7. syyskuuta 2007.

Saint Lucian pääministerit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Chris Hoy

Skotlanti

Sir Christopher Andrew "Chris" Hoy (s. 23. maaliskuuta 1976 Edinburgh) on skotlantilainen ratapyöräilijä. Hän on voittanut olympiakultaa kilometrin aika-ajossa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa, joukkuesprintissä, keirinissä ja eräajossa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, joukkuesprintissä ja keirinissä 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa sekä olympiahopeaa joukkuesprintissä vuonna 2000 Sydneyssä järjestetyissä kesäolympialaisissa.

Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa Hoy on voittanut kilometrin aika-ajon vuosina 2002, 2004, 2006 ja 2007. Eräajon mestaruuden hän on voittanut 2008 sekä keirinin 2007, 2008, 2010 ja 2012. Lisäksi hän on kuulunut joukkuesprintin voittaneeseen Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueeseen vuosina 2002 ja 2005. Hoy on saanut MM-kisoissa myös kahdeksan hopea- ja kuusi pronssimitalia.

Ennen ratapyöräilijäksi ryhtymistään Hoy kilpaili BMX-pyöräilyssä ja lisäksi hän osallistui Skotlannin juniorien soutujoukkueeseen, joka voitti hopeaa Britannian mestaruuskilpailuissa vuonna 1993. 

Hoy aloitti opintonsa St Andrewsin yliopistossa vuonna 1996, mutta siirtyi pian Edinburghin yliopistoon, josta hän valmistui urheilutieteen kandidaatiksi vuonna 1999. Edinburghin yliopisto myönsi Hoylle kunniatohtorin arvon heinäkuussa 2005. Heriot-Wattin yliopisto myönsi kunniatohtorin arvon marraskuussa 2005. 

12. toukokuuta 2007 Hoy yritti rikkoa kilometrin ajon maailmanennätystä. Hän ei aivan onnistunut tavoitteessaan vaan hävisi 0.228 s, mutta onnistui kuitenkin tekemään ennätyksen 500 m lentävän lähdön ajossa.

Lähteet 
Chris Hoy Cyclingwebsite-tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla 

Skotlantilaiset ratapyöräilijät
Brittiläiset olympiavoittajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Kwame Anthony Appiah

Kwame Anthony Appiah (s. 1954) on brittiläis-ghanalainen filosofi, jonka kiinnostuksen kohteisiin kuuluvat poliittinen filosofia, etiikka, kielifilosofia, mielenfilosofia ja afrikkalaisen ajattelun historia. Appiah syntyi Lontoossa, kasvoi Kumasissa Ghanassa, ja opiskeli Bryanston Schoolissa Dorsetissa sekä Clare Collegessa Cambridgessa. Hänen isänsä oli ghanalainen poliitikko ja asianajaja Joe Appiah, ja äitinsä lastenkirjailija Peggy Cripps.

Appiah on työskennellyt läheisesti Henry Louis Gates Jr.:n kanssa ja toimittanut hänen kanssaan Transition Magazine -julkaisua. Molefi Asante on kritisoinut Appiahia "afrikkalaisuuden vastaisuudesta".

Teoksia

Kirjoja 

 Assertion and Conditionals. Cambridge: Cambridge University Press, 1985.
 For Truth in Semantics. Oxford: Blackwell's, 1986.
 Necessary Questions: An Introduction to Philosophy. New York: Prentice-Hall/Calmann & King, 1989.
 In My Father's House: Africa in the Philosophy of Culture. London: Methuen, 1992; New York: Oxford University Press, 1992.
 Color Conscious: The Political Morality of Race. Yhdessä Amy Gutmanin kanssa, johdanto David Wilkins. Princeton, NJ: Princeton University Press, 1996.
 Bu Me Bé: The Proverbs of the Akan. Yhdessä Peggy Appiahin kanssa, Ivor Agyeman-Duahin avustamana. Accra: The Center for Intellectual Renewal, 2002.
 Kosmpolitische Patriotismus. Frankfurt: Suhrkamp, 2002.
 Africana: The Concise Desk Reference, toim. yhdessä H. L. Gates Jr.:n kanssa. Philadelphia: Running Press, 2003.
 Thinking It Through: An Introduction to Contemporary Philosophy. New York: Oxford University Press, 2003.
 The Ethics of Identity. Princeton University Press, 2005.
 Cosmopolitanism: Ethics in a World of Strangers. New York: W. W. Norton, 2006.
 Experiments in Ethics. Cambridge: Harvard University Press, 2008
 Mi cosmopolitismo, Buenos Aires/Madrid, Katz editores S.A, 2008
 The Honor Code: How Moral Revolutions Happen. New York: W. W. Norton, 2010

Romaaneja 

 Avenging Angel. London: Constable, 1990; New York: St. Martin's Press, 1991.
 Nobody Likes Letitia. London: Constable, 1994.
 Another Death in Venice: A Sir Patrick Scott Investigation. London: Constable, 1995.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Anthony Appiahin kotisivu 
 "The Ethics of Identity", radiohaastattelu 
 "What is Race?", radiohaastattelu 

Afrikkalaiset filosofit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaliforniansalamanteri

Kaliforniansalamanteri (Taricha torosa) on Pohjois-Amerikan länsiosissa elävä salamanterilaji.

Koko ja ulkonäkö 

Kaliforniansalamanteri voi saavuttaa jopa 20 cm:n pituuden. Lajin selkäpuoli on punertavan ruskea ja vatsapuoli on oranssi. Silmät ovat keltaiset ja silmäluomet kellertävän vaaleat.
Ulkonäöltään kaliforniansalamanteri on hyvin samannäköinen kuin sukulaisensa länsirannikonsalamanteri.

Levinneisyys 
Kaliforniansalamanteri elää nimensä mukaisesti luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsirannikolla Kaliforniassa.

Elintavat 

Kaliforniansalamanteri asustaa metsien pohjakerroksissa ja niityillä. Keväisin laji siirtyy kutulammelle lisääntymistä varten. Yksilöstä riippuen laji viihtyy suurimman osan ajastaan joko maalla tai vedessä.

Ravinto 
Muiden salamantereiden tapaan kaliforniansalamanterin ruokavalio koostuu pienistä selkärangattomista.

Lemmikkieläimenä 
Suomessa kaliforniansalamantereita on harvoin myynnissä eläinkaupoissa, mutta Keski-Euroopassa ja Amerikassa niitä pidetään terraariossa melko yleisesti. Kaliforniansalamanterin terraarion tulisi olla vähintään 80 × 40 cm:n kokoinen. Terraario sisustetaan sen mukaan, viihtyykö yksilö enemmän vedessä vai maalla. Kaliforniansalamanterin terraariossa tulee aina olla vesialue, jonne eläin mahtuu kokonaan. Vettä täytyy vaihtaa päivittäin, salamanterin herkän ihon vuoksi. Sopiva lämpötila on noin 18–21 astetta, joka voi laskea muutaman asteen yöllä. Jos kaliforniansalamanteri viettää suurimman osan ajastaan maalla, tulisi terraariota sumuttaa päivittäin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sammakkolampi
 Caudata Culture (englanniksi)

Salamanterieläimet
Lemmikkieläimet
Länsirannikonsalamanteri

Länsirannikonsalamanteri (Taricha granulosa) on Yhdysvaltain länsirannikolla elävä salamanterilaji.

Koko ja ulkonäkö 
Länsirannikonsalamanteri on alle 20 cm:n mittainen kokonaispituudeltaan. Lajin selkäpuoli on väriltään punertavan ruskea ja vatsapuoli on oranssi. Salamanterin silmät ovat keltaiset ja silmäluomet samanväriset kuin pää. Silmistä erottaakin parhaiten länsirannikonsalamanterin sen sukulaisesta kaliforniansalamanterista. Nämä kaksi lajia ovat ulkonäöltään melkein samannäköiset. Lajin iholla on pieni määrä hermomyrkkyä, joka ei kuitenkaan vaikuta terveen ihon läpi.

Levinneisyys 
Länsirannikonsalamanterin levinneisyysalue on Pohjois-Amerikan länsirannikolla Kaliforniassa, jossa lajia tavataan luonnonvaraisena.

Elintavat 
Länsirannikonsalamanteri viihtyy vedessä, mutta voi elää myös enimmäkseen maalla.

Ravinto 
Länsirannikonsalamanteri syö erilaisia pieniä selkärangattomia, kuten muutkin salamanterit.

Lemmikkieläimenä 
Suomessa länsirannikonsalamanteri on harvinainen terraariolemmikki, toisin kuin Keski-Euroopassa tai Amerikassa, missä se on melko yleinen terraariossa pidettynä. Länsirannikonsalamanteri voi mennä eläinkaupoissa helposti sekaisin sukulaisensa kaliforniansalamanterin kanssa, mutta niiden elinolosuhteet ovat suunnilleen samanlaiset. Terraariossa tulisi olla maa-aluetta ja riittävän iso uimapaikka. Elinolosuhteet tulee järjestää yksilön viihtyvyyden mukaan, eli jos salamanteri viettää paljon aikaa vedessä, tulee sille tarjota suurempi uimatila. Uimapaikan vesi täytyy vaihtaa päivittäin salamanterin herkän ihon vuoksi. Pohjapinta-alaltaan terraarion pitäisi olla vähintään 80 × 40 cm. Sopiva lämpötila päivisin on noin 16–21 astetta ja lämpötila voi laskea yöksi muutaman asteen. Maalla elävän länsirannikonsalamanterin terraariossa tulee olla riittävä ilmankosteus, jota voi ylläpitää sumuttamalla terraariota päivittäin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sammakkolampi
Caudata Culture 

Salamanterieläimet
Lemmikkieläimet
Kaarle IV (Lothringen)

Kaarle IV () oli Lothringenin herttua vuosina 1624–1634 ja 1661–1675. Hän taisteli kenraalina keisarillisessa armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Ranskan-Hollannin sodassa.

Kaarle nousi valtaan vuonna 1624, mutta luopui vallasta 1634 nuoremman veljensä Nikolauksen hyväksi. Kaarle liittyi katoliseen liigaan kolmikymmenvuotisessa sodassa, ja yhdisti armeijansa Johann Tillyn kanssa Breitenfeldin taistelun jälkeen 1631. Myöhemmin hän palveli kenraalina keisarillisessa armeijassa, osallistuen muun muassa Nördlingenin ja Tuttlingenin taisteluihin. Ranskalaiset miehittivät Lothringenin herttuakunnan 1635 liittyessään kolmikymmenvuotiseen sotaan.

Kolmikymmenvuotisen sodan päätyttyä 1648 Kaarle siirtyi Espanjan palvelukseen, mutta joutui epäsuosioon vuonna 1654, ja espanjalaiset vangitsivat hänet. Hän vapautui vankeudesta Pyreneiden rauhan jälkeen 1659. 

Vuonna 1661 Nikolaus II luopui vallasta, ja Kaarle nousi uudestaan herttuaksi. 1670 Ludvig XIV miehitti herttuakunnan uudestaan Ranskan–Hollannin sodassa ja Kaarle joutui pakenemaan ja liittyi keisarilliseen armeijaan taistellakseen Ranskaa vastaan.

Kaarlen ulkopolitiikkaa leimasi itsepäinen Ranskan vastustus, joka johtui ranskalaisten yrityksistä sulauttaa Lothringenin herttuakunta osaksi Ranskaa. Hän epäonnistui tavoitteessaan ja kuoli maanpaossa Saksassa palkkasoturina. Kaarlen jälkeläiset saivat herttuakunnan takaisin vasta vuonna 1697 yhdeksänvuotisen sodan päätyttyä, mutta Ludvig XIV miehitti sen uudestaan jo Espanjan perimyssodan aikana.

Lähteet

Itävaltalaiset kenraalit
Kolmikymmenvuotinen sota
Vuonna 1604 syntyneet
Vuonna 1675 kuolleet
Ensiaskeleet

Ensiaskeleet (Sony BMG) on Kristian Meurmanin vuonna 2007 julkaisema albumi. Levyn kappaleet ovat kaikki suomenkielisiä covereita. Mukana on muun muassa Vesa-Matti Loirin tulkitsema "Lapin kesä", jonka Meurman esitti myös Idols-finaalissa. Ensiaskeleet nousi Suomen virallisen listan sijalle 2., ja se ylitti 21. kesäkuuta 2007 eli kahden viikon kuluttua julkaisusta kultalevyyn oikeuttavan 15 000 kappaleen myyntirajan.

Meurman tulkitsee myös muun muassa Juice Leskisen sanoittaman "Paperitähdet", Pepe Willbergin "Aamu":n sekä Petri Laaksosen "Täällä Pohjantähden alla". Levyn viimeisellä raidalla olevan Leonard Cohenin "Halleluja":n on kääntänyt ja aiemmin levyttänyt Hector.

Kappaleet 
 Lapin kesä (säv. Taisto Wesslin / Perttu Hietanen, san. Eino Leino)
 Mä elän vieläkin (Highwayman, säv. ja san. Jimmy Webb, suom. san. Juha Tapaninen)
 Nousevan auringon talo (House of the Rising Sun, säv. ja san trad., sov. Alan Price, suom. san. Lasse Mårtenson)
 Paperitähdet (Celluloid Heroes, säv. ja san. Ray Davies, suom. san. Juice Leskinen)
 Kuin yö (Unchained Melody, säv. Alex North, san. Hy Zaret, suom. san. Jyrki Lindström)
 Aamu (säv. Markku Johansson / Pepe Willberg, san. Vexi Salmi)
 Nousta sain aamuun (Mornin Has Broken, säv. trad, san. Eleanor Farjeon, sov. Cat Stevens)
 Mennyt (säv. ja san. Leo Kristian Eerikäinen)
 Täällä Pohjantähden alla (säv. Petri Laaksonen, san. Turkka Mali)
 Viimeiseen mieheen (Only One Woman, säv. ja san. Maurice Gibb / Barry Gibb / Robin Gibb, suom. san. Pertti Reponen)
 Halleluja (Hallelujah, säv. ja san. Leonard Cohen, suom. san. Hector)

Arvostelut 
 Dome.fi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Suomalaiset popalbumit
Suomalaiset rockalbumit
Cover-albumit
Jukka Backlundin tuottamat albumit
Leri Leskisen tuottamat albumit
Jatuli

Jatuli tarkoittaa:

jatulit, skandinaavisten tarujen jättiläiskansa
Jatuli, Neste Oy:n (nyk. Neste Oyj) suurtankkeri 1970-luvulla
Jatuli, liikuntakeskus Haukiputaalla
jatuli, eräs Fennoskandian peruskallion liuskekivimuodostuma
jatulintarha, kivistä koottu labyrinttikuvio
jotuni-sanan synomyymi.
Sonic Brew

Sonic Brew on heavy metal -yhtye Black Label Societyn ensimmäinen albumi vuodelta 1999. Laulaja/kitaristi Zakk Wylde on sanoittanut ja säveltänyt albumin kaikki kappaleet, lukuun ottamatta "No More Tears" kappaletta jonka on säveltänyt Wylden lisäksi Ozzy Osbourne, Mike Inez, Randy Castillo ja John Purdell. Kappaleen alkuperäinen esittäjä on Ozzy Osbourne.

Kappaleet

Kokoonpano
 Zakk Wylde – laulu, kitara, basso, piano
 Mike Inez – basso kappaleessa "No More Tears"
 Phil Ondich – rummut

Black Label Societyn albumit
Vuoden 1999 esikoisalbumit
Linnanvouti

Linnanvouti oli keskiajalla linnaläänin päällikkö. Hän vastasi linnan ja sitä ympäröivän alueen puolustuksesta ja hallinnollisista asioista kuten veronkannosta.

Linnanvouti nykyään 
Nykyään Suomessa linnanvouti on tasavallan presidentin kanslian talous- ja henkilöstöjohtajan virkanimike. Linnanvoudin vastuulle kuuluvat myös tasavallan presidentin käytössä olevat kiinteistöt eli Presidentinlinna, Mäntyniemi ja Kultaranta.

Voudit:
 J. A. Forsström (1920–1922)
 August Lännenpää (1922–1929)
 Leonard Takolander (1929–1948)
 Anselm R. Pyy (1948–1973)
 Arimo Raeste (1973–1990)
 Erkki Ahokas (1990–2006)
 Anne Puonti (2006–2021)
 Ismo Siikaluoma (2021–)

Katso myös 
 Vouti

Lähteet 

Hallinnon ammatit
Unifem

Yhdistyneiden kansakuntien naisten kehitysrahasto (United Nations Development Fund for Women lyh. UNIFEM) oli vuosina 1976-2010 toiminut Yhdistyneiden kansakuntien naistenrahasto.

UNIFEMin päätavoitteet
 Naisten köyhyyden ja yhteiskunnasta ulkopuolelle jättämisen estäminen
 Naisiin kohdistuvan väkivallan lopettaminen
 HIV/AIDSin leviämisen tyrehdyttäminen nuoriin naisiin ja tyttöihin
 Naisten yhteiskunnallisen vaikuttamisen ja konfliktien jälkeisen jälleenrakennuksen tukeminen

Näihin päämäärin pyrkiessään UNIFEM teki monenlaista työtä yli sadassa kehitysmaassa.

UNIFEMin toiminta lakkautettiin, kun YK:n tasa-arvojärjestö UN Women aloitti toimintansa 1.1.2011.

Katso myös 
 UNICEF
 UN Women

Aiheesta muualla 
 http://www.unwomen.fi/historia 

Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöt
Stronger Than Death

Stronger Than Death on heavy metal -yhtye Black Label Societyn toinen albumi vuodelta 2000.

Kappaleet

Kokoonpano
 Zakk Wylde - laulu, kitara, basso, piano
 Phil Ondich - rummut
 Mike Piazza - vieraileva laulaja kappaleessa "Stronger Than Death"

Black Label Societyn albumit
Vuoden 2000 albumit
1919 Eternal

1919 Eternal on heavy metal -yhtyeen Black Label Societyn vuonna 2002 ilmestynyt kolmas studioalbumi.

Wylde teki viisi albumin kappaleista alun perin Ozzy Osbournen Down to Earth-albumille. Osbourne hylkäsi kuitenkin kappaleet liian ”blacklabelmaisina”, joten Wylde piti ne omalla albumillaan. Kappaleet olivat "Bleed For Me", "Life/Birth/Blood/Doom", "Demise Of Sanity", ja alkuperäinen pianoversio "Bridge To Cross":sta sekä demokappale "I'll Find The Way". Kahta viimeistä kappaletta ei koskaan julkaistu.

Japanin painoksessa julkaistiin bonuskappale "Llabdeeps", mikä on "Speedball" käännettynä väärin päin.

Kappaleet

Kokoonpano
 Zakk Wylde (laulu, kitara, basso)
 Robert Trujillo (basso kappaleissa "Demise of Sanity" ja "Life, Birth, Blood, Doom")
 Craig Nunenmacher (rummut)
 Christian Werr (rummut kappaleissa "Bleed for Me", "Demise of Sanity" ja "Life, Birth, Blood, Doom")

Black Label Societyn albumit
Vuoden 2002 albumit
Hangover Music Vol. VI

Hangover Music Vol. VI on heavy metal -yhtye Black Label Societyn viides studioalbumi.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Zakk Wylde.

Tekijät
 Zakk Wylde – laulu, kitara, basso, piano
 John "J.D." DeServio – basso kappaleissa 2, 9, 10 ja 14
 Mike Inez – basso kappaleessa 1
 James LoMenzo – basso kappaleissa 3, 4, 6, 7, 8, 11 ja 15
 Craig Nunenmacher – rummut
 John Tempesta – rummut kappaleessa 14

Black Label Societyn albumit
Vuoden 2004 albumit
Kevättähtimö

Kevättähtimö (Rabelera holostea) on monivuotinen, valkokukkainen tähtimöiden sukuun kuuluva kohokkikasvi.

Ulkonäkö ja koko 

Pysty- tai kohenevavartinen kevättähtimö voi kasvaa 20–30 cm pitkäksi. Varsi on hoikka, hauras, teräväsärmäinen ja kalju. Vastakkain olevat lehdet ovat ruodittomia, 3–8 cm pitkiä, siirottavia ja jäykkiä. Muodoltaan ne ovat kapeanpuikeita, pitkäsuippuisia, teräväkärkisiä ja karheita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko, joka joskus on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon kaikki tukilehdet ovat kalvolaidattomia. Valkoisissa kukissa on viisi verho- ja terä­lehteä. Terälehdet ovat osittain kaksijakoisia, 12–15 mm pitkiä ja 1,5–2 kertaa verholehtien pituisia. Kukan emiö on kolmelehtinen. Suomessa kevättähtimö kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava kota. Laji talvehtii rönsymäisten, juurehtivien versojensa varassa.

Kevättähtimön erottaa muista sukunsa lajeista, esimerkiksi lehtotähtimöstä (S. nemorum) suurten kukkien ja pitkulaisten lehtien avulla. Heinätähtimöstä (S. graminea) sen erottaa ainakin lyhytpontisempien heteiden avulla.

Levinneisyys 
Kevättähtimöä tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaan pohjoisosista Länsi-Venäjälle. Etelässä sitä kasvaa aina Etelä-Italiaan ja Keski-Kreikkaan  saakka, pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian keskiosiin ja Venäjän pohjoisosiin. Kaukasuksella lajilla on oma erillinen esiintymisalueensa. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan Länsi-Siperian eteläosissa, Turkissa, Iranissa, Tunisiassa ja Marokossa. Tulokaslajina kevättähtimöä on tavattu myös Pohjois-Amerikan itärannikolla ja Uudessa-Seelannissa.

Suomessa kevättähtimö on alkuperäislaji etelärannikon tammivyöhykeellä, jossa se on jokseenkin yleinen. Jo Hämeessä se on harvinainen lehtolaji. Satunnaisena tulokaskasvina kevättähtimöä tavataan aina Pohjois-Pohjanmaan eteläosien korkeudelle. Lajin vahvin esiintymisalue Suomessa painottuu Uudellemaalle.

Elinympäristö 
Kevättähtimö kasvaa lehdoissa, lehtomaisissa metsissä, metsänreunoissa ja -aukoissa, lehtoniityillä ja puistojen nurmikoilla. Sopivilla kasvupaikoilla kevättähtimö voi muodostaa suuria, kukinta-aikaan hyvin näyttäviä kasvustoja. Lajin on havaittu viihtyvän erityisen hyvin muurahaispesien ympärillä, mutta syytä tähän ei tiedetä.

Käyttö 
Kevättähtimöä kasvatetaan jonkin verran myös koristekasvina, usein luonnosta siirrettynä.

Lähteet 
 Helsingin kasvit – Kukkivilta kiviltä metsän syliin. Toim. Kurtto, Arto & Helynranta, Leena. Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Yliopistopaino, Helsinki 1998.
 
 Vantaan luonto: Kasvit. Toim. Ranta, Pertti & Siitonen, Mikko. Vantaan kaupunki, Vantaa 1996.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pohjolan kasvien pauloissa: Rabelera holostea (Stellaria holostea) - kevättähtimö
Kasviatlas 2010: Kevättähtimön levinneisyys Suomessa

Kohokkikasvit
Sven Axel Stening

Sven Axel Stening (18. kesäkuuta 1824 Kokkola – 30. kesäkuuta 1855 Kokkola) oli suomalainen runoilija ja kirjailija. Hän kirjoitti ruotsinkielisiä runoja, näytelmiä ja kertomuksia, jotka ilmestyivät enimmäkseen sanomalehdissä ja runokalentereissa.

Henkilöhistoria 

Sven Axel Stening syntyi Kokkolassa 1824. Hänen vanhempansa olivat tullivirkailija Gustav Carl Anton Stening ja Karolina Stening (o.s. Taxell). Steningillä tiedetään olleen ainakin yksi nuorempi veli, myöhemmin Oulussa arkkitehtina toiminut Emil Valentin Stening (1829–1861)

Vuonna 1835 Stening aloitti opintonsa yksityisessä Helsingfors lyceumissa, jonka perustamisessa neljä vuotta aikaisemmin Lauantaiseuran jäsenet olivat olleet aktiivisia. Stening valmistui ylioppilaaksi 1841 ja kirjautui heti yliopistoon Etelä-Pohjalaiseen Osakuntaan. Hänen kiinnostuksestaan kulttuuria kohtaan heijastaa se, että Stening liittyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan 1845 ja kuului siihen kuolemaansa asti.

Yliopistossa opiskellessaan Stening ryhtyi julkaisemaan myös runoja ja kertomuksiaan sanomalehdissä ja runokalentereissa, ajan tapaan anonyyminä nimimerkillä –ng. Hänen ensimmäinen julkaistu tekstinsä oli ilmeisesti jatkokertomus Trohet i döden, joka julkaistiin Helsingfors Tidningarissa joulukuussa 1844. Steningin kirjoituksia ilmestyi myös  Helsingfors Morgonbladissa, ja hänen runojaan sisältyi vuosien 1846 ja 1847 Necken-albumiin ja 1851 ilmestyneeseen Aina-runokalenteriin. Steningin näytelmä Torguemada ilmestyi 1846.

Keväällä 1847 Steining suoritti kandidaatin tutkinnon ja heti kesällä maisterin tutkinnon. Tiedossa ei ole, mitä hän teki valmistuttuaan, mutta vuonna 1852 Stening sai kaupunginkasöörin viran syntymäkaupungistaan Kokkolasta. Kaksi vuotta myöhemmin hän liittyi Vaasan tarkk’ampujapataljoonaan. Stening sairasti kuitenkin keuhkotautia, joka vei 31-vuotiaan alivänrikin vihdoin hautaan Kokkolassa kesällä 1855.

Tuotanto

Runot 

 15. 20. 25. (Necken 1846, 1845)
 Den döda siskan (Necken 1846, 1845)
 Drömmen (Necken 1846, 1845)
 Kärlekens död (Necken 1846, 1845)
 Till näktargalen (Necken 1847, 1846)
 Till vårvinden (Necken 1847, 1846)
 Det bittraste ordet (Aina 1851, 1850)
 Qvinnokärleken (Aina 1851, 1850)

Kertomukset 

 Trohet i döden (Helsingfors Tidningar 14.–21.12.1844)
 Tre dagar (Helsingfors Morgonblad 20.–27.11.1845)
 Informatorn (Helsingfors Morgonblad 14.5.–11.6.1849)

Näytelmät 

 Torguemada (1846)
 De svartsjuke (Helsingfors Morgonblad 1849)

Lähteet 

 
 Hirvonen, Maija (toim.) 1993: Suomen kirjailijat 1809–1916. SKS:n Toimituksia 570. SKS, Helsinki.
 HisKi - Historiakirjojen hakuohjelma.
 SKS = Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
 Suomen kirjailijat -tietokanta .
 Sven Axel Stening. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenet 1831–1892.
 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1824 syntyneet
Vuonna 1855 kuolleet
Jr

Jr tarkoittaa seuraavia:

 
 jalkaväkirykmentti, JR, sotilasyksikkö
 Japan Railways, JR, japanilainen rautatieyhtiö
 Jokioisten rautatie, epävirallinen lyhenne JR, rautatieyhtiö
 jääkärirykmentti, JR, sotilasyksikkö
 nuorempi, jr., latinan sanasta junior, nimen jälkiliite.

Henkilöt
Jr on seuraavien henkilöiden nimi:

 JR (s. 1983), ranskalainen taiteilija
 Park Jin Young (s. 1994), taiteilijanimi Jr., eteläkorealainen laulaja
 Juho Rännäri (1827–1884), taiteilija nimi J.R., suomalainen kirjailija.
Haiman pseudokysta

Haiman pseudokysta on haimassa sijaitseva nestekertymä, joka muistuttaa ulkomuodoltaan kystaa. Pseudokystan neste on haimanestettä, joka sisältää tyypillisesti haiman erittämiä entsyymejä, kuten amylaasia. Pseudokysta eroaa todellisesta kystasta siten, että kystan sisäpintaa verhoaa epiteeli, jota pseudokystan sisäpinnalla ei ole. Pseudokystan pinta voi muodostua esimerkiksi granulaatiokudoksesta ja sidekudoksesta. Todellinen kysta on useimmiten neoplastinen eli kasvainmainen, mutta se voi olla myös synnynnäinen tai liittyä johonkin sairauteen. 

Haiman pseudokysta voi olla akuutti tai krooninen. Akuutti pseudokysta syntyy määritelmän mukaan akuutin haimatulehduksen seurauksena. Krooninen pseudokysta liittyy puolestaan krooniseen haimatulehdukseen. Tulehdus vaurioittaa haimakudosta ja haimatiehyitä, jolloin haimaneste pääsee hajottamaan kudosta ja muodostamaan nestekertymän.

Pseudokystan diagnoosi ja hoito
Haiman pseudokystan diagnoosi tehdään yleensä kuvantamistutkimuksen perusteella. Käytettyjä tutkimuksia ovat esimerkiksi vatsan ultraäänikuvaus, tietokonetomografia tai magneettikuvaus. Haiman pseudokystan ICD-10-koodi on K86.3.

Pseudokysta voi olla pitkään oireeton ja oireilla vasta kasvettuaan riittävän suureksi, jolloin se vie tilaa vatsaontelossa. Oireina voivat olla muun muassa ylävatsakivut, täyttymisen tunne, pahoinvointi ja närästys. Vaarallisempia ovat pseudokystan komplikaatiot, kuten infektoituminen, verenvuoto tai repeäminen vatsaonteloon, keuhkopussiin tai suolistoon.

Haiman pseudokystan hoito on usein vain oireiden hoitoa, eikä oireetonta kystaa tarvitse välttämättä hoitaa. Jos kysta kasvaa liian suureksi, se voidaan kanavoida joko kehon ulkopuolelle tai maha-suolikanavaan, usein mahalaukkuun tai ohutsuoleen. Jos haimatiehyissä on ahtaumia, ne voidaan avata ERCP-tutkimuksen yhteydessä.

Lähteet

Ruoansulatuselinten sairaudet
Eternity (Anatheman albumi)

Eternity on Peaceville Recordsilla vuonna 1996 julkaistu Anatheman albumi. Sillä yhtye alkoi selvästi siirtyä aikaisemmasta doom metal -tyylistään pehmeämpään suuntaan.

Kappaleet 

Vuoden 1996 albumit
Anatheman albumit
Porosaari

Porosaari voi viitata seuraaviin maantieteellisiin kohteisiin:

 Porosaari eli Liemusaari, saari Kuusamojärvessä Kuusamossa 
 Porosaari, saari Muojärvessä Kuusamossa
 Porosaari, saari Viinijärven Kirkkoselällä Outokummussa 
 Porosaari, saari ja rantojensuojelualue Kyyveden järven Poroselällä Mikkelissä
 Porosaari, saari Pielisellä Nurmeksessa
 Porosaari, saari Yli-Kitkan järvellä Posiossa
 Porosaari, saari Ala-Suolijärvellä Posiossa
 Porosaari, saari Simojärvessä Ranualla
 Porosaari, saari Unarin järvellä Sodankylässä
 Porosaari, saari Helsingissä Porolahdessa Tammisalon ja Roihuvuoren välissä