joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aria

Aria (myös Areia, , ) oli maakunta muinaisessa Persian valtakunnassa. Se käsitti osapuilleen saman alueen kun nykyaikainen Afganistanin Heratin maakunta.

Kyyros II Suuri liiti alueen Persian valtakuntaan noin 550 eaa. Persialaisvallan pääkaupunki oli Artakoana, joka ehkä sijaitsi samalla paikalla kun nykyinen Herat. Aleksanteri Suuri valtasi alueen. Artakoana nimettiin uudelleen Aleksandriaksi. Aleksanterin kuoleman jälkeen Ariasta tuli osa Seleukidien valtakuntaa. Vuonna 167 eaa. Aria liitettiin Parthian valtakuntaan.

Lähteet
Timo Kietäväinen

Timo Päivö Kalervo Kietäväinen (s. 31. tammikuuta 1957 Juva) on suomalainen virkamies ja entinen kansanedustaja. Hän toimi keskustan kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä 1983–1991. Kietäväinen aloitti Kevan toimitusjohtajana toukokuussa 2016 ja jäi tehtävästä eläkkeelle marraskuussa 2021.

Ura

Kietäväinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1976, valtiotieteiden kandidaatiksi 1981 ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1982. Valmistuttuaan hän toimi Juvan kunnan suunnittelusihteerinä. Vuosina 1989–1990 Kietäväinen toimi Juvan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Eduskuntaan Kietäväinen valittiin vuoden 1983 vaaleissa. Kansanedustajana hän oli jäsen laki- ja talousvaliokunnassa (1983–1986) ja talousvaliokunnassa (1985–1986). Presidentin valitsijamiehenä Kietäväinen oli vuosien 1982 ja 1988 vaaleissa.

Eduskuntauransa Kietäväinen toimi Suomen Kunnallisliiton (nyk. Kuntaliitto) toimitusjohtajana 1992–1993. Vuodesta 1993 hän toimi Kuntaliiton varatoimitusjohtaja. 

Kietäväinen valittiin Kevan toimitusjohtajaksi helmikuussa 2016. Hän aloitti tehtävässä toukokuussa 2016. Eläkkeelle hän jäi marraskuussa 2021.

Luottamustehtäviä
Kietäväinen on toiminut muun muassa 
Kunnallisliiton hallituksen puheenjohtajana
Osuuskunta Suomen Asuntomessujen hallituksen puheenjohtajana 
Osuuspankkien Keskuspankin (OKO) ja Osuuspankkien keskusjärjestön hallintoneuvostojen jäsenenä
Ekokemin hallituksen puheenjohtajana
Novo Groupin hallintoneuvoston puheenjohtajana
FCG Finnish Consulting Groupin hallituksen varapuheenjohtajana ja
Savon Sanomain Kirjapaino Oy:n hallituksen jäsenenä

Tunnustuksia

Vuonna 2018 presidentti Sauli Niinistö myönsi Kietäväiselle maaneuvoksen arvonimen.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Juvan kunnanvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Suomalaiset järjestöjohtajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Nadia Bjorlin

Nadia Alexandra Bjorlin (s. 2. elokuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli, joka on syntyjuuriltaan ruotsalainen sekä iranilainen. Hänet tunnetaan Chloe Lanena televisiosarjassa Päivien viemää. Nadia tuli toiseksi perintöprinsessaksi Miss Florida Teen -missikisoissa. Nadia on kaunistanut useiden muotilehtien kansia. Nadia seurustelee Brandon Beemerin kanssa.

Biografia 

Varhaisvaiheet

Bjorlin syntyi Yhdysvaltain Connecticutissa, Bethelissä, mutta asui Ruotsissa seitsemänteen ikävuoteen saakka. Hänen isänsä oli ruotsalainen säveltäjä ja ohjaaja Ulf Björlin (1933–1993). Hänen äitinsä, Fary, on sisustaja Iranista. 

Nadia puhuu ruotsia, persiaa, englantia ja laulaa myös muilla kielillä. Hän on myös tunnettu sopraanoäänestään. Kun hänen perheensä muutti West Palm Beachille Floridaan, Nadia ilmoittautui Palm Beach County School of the Arts (nykyään Dreyfoos School of the Arts) -kouluun veljiensä Ulfin ja Jean Paulin kanssa. Siellä Nadia erikoistui musiikkiin ja teatteriin. Kaikki kolme sisarusta ovat menestyneet viihdealalla valmistumisensa jälkeen. 

Björlin osallistui missikisaan vuonna 1998, ja sijoittui toiseksi perintöprinsessaksi Miss Florida Teen USA -missikisoissa.

Ura 

Nadia Bjorlinin suurin saavutus on ollut saippuasarja Päivien viemää, missä hän on esittänyt hahmoa nimeltä Chloe Lane joulukuusta 1999 saakka. Ensin Chloe oli nörttimäinen tyttö isojen lasien kanssa. Yht'äkkiä hänen hahmonsa kuitenkin muuttui hiljaiseksi kaunottareksi, joka myös lauloi. Chloe rakastui rikkaaseen ja suosittuun poikaan nimeltä Philip Kiriakis, jota esitti näyttelijä Jay Kenneth Johnson. Pian heidän romanssi kuitenkin muuttui kivikkoiseksi, ja Chloe yllättäen ihastuukin Brady Blackiin, jota esittää Kyle Lowder. 

Alun perin Nadia Björlin jätti Päivien viemää -sarjan kesäkuussa 2003 keskittyäkseen laulu-uraansa. Sarjassa hänen hahmonsa muutti ollakseen oopperatähti. Nadia kuitenkin palasi sarjaan marraskuussa 2004 sen jälkeen, kun hänen hahmonsa oli yllättäen joutunut auto-onnettomuuteen ja mennyt naimisiin Brady Blackin kanssa. Syyskuussa 2005 Nadia jätti Päivien viemää -sarjan uudelleen ja liittyi sarjaan Sex, Love & Secrets. Sarja peruutettiin, mutta Bjorlin jatkoi vierailevia näyttäytymisiä sarjoissa kuten Jake in Progress ja Out of Practice. Kesän 2005 aikaan Bjorlin teki vierailevia esiintymisiä Fishbowlin radio-ohjelmassa 'Coming Out with Reichen', jota veti Reichen Lehmkuhl. 

Nadia palasi Päivien viemään Chloena 29. marraskuuta 2007.

Yksityiselämä 

Bjorlin oli kihloissa Daniel Sadekin kanssa. Nadia oli myös romanttisessa mielessä liitetty näyttelijä James Stevnsoniin. Tällä hetkellä Nadia seurustelee näyttelijä Brandon Beemerin kanssa.

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu 
 
 Nadia Bjorlin Online  
 Nadian virallinen Twitter
 Nadian virallinen MySpace

Yhdysvaltalaiset mallit
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikaniranilaiset
Amerikanruotsalaiset
Ruotsin käsipallomaajoukkue

Ruotsin käsipallomaajoukkue edustaa Ruotsia käsipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Ruotsin käsipalloliitto.

Ruotsin maajoukkue on saavuttanut olympialaisissa neljä hopeaa. Barcelonassa 1992 se voitti välieräottelussa Ranskan maalein 25–22 ennen kuin hävisi loppuottelussa IVY:n jäsenmaiden ja Georgian muodostamalle yhdistyneelle joukkueelle 20–22. Atlantan olympialaisissa 1996 Ruotsi kukisti välierässä Espanjan 25–20, mutta hävisi finaalissa Kroatialle maalein 26–27. Sydneyssä 2000 Ruotsi voitti välieräottelussa jälleen Espanjan, mutta kärsi loppuottelussa 26–28-tappion Venäjälle. Lontoossa 2012 Ruotsi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Ranskalle 21–22.

Ruotsi on menestynein maa käsipallon miesten MM-kilpailuissa. Se on voittanut neljä kultaa, kolme hopeaa ja neljä pronssia. Ruotsi sai mitalin viisissä ensimmäisissä MM-kilpailuissa. Saksassa 1938 se sai pronssia. Ensimmäisen mestaruutensa se voitti kotikisoissaan 1954 kukistettuaan loppuottelussa Saksan maalein 17–14. Saksan demokraattisessa tasavallassa pelatuissa MM-kisoissa 1958 Ruotsi voitti loppuottelussa Tšekkoslovakian 22–12. Seuraavissa kisoissa Saksan liittotasavallassa 1961 se sai pronssia. Tšekkoslovakian kisoissa 1964 Ruotsi sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Romanialle 22–25.

Seuraavan kerran Ruotsi sai MM-mitalin voitettuaan kultaa Tšekkoslovakian kisoissa 1990 – loppuottelussa se kukisti Neuvostoliiton maalein 27–23. Kotikisoissaan 1993 ja Islannissa 1995 Ruotsi sai pronssia. Japanin MM-kilpailuissa 1997 se sai hopeaa hävittyään finaalissa Venäjälle 21–23. Kaksi vuotta myöhemmin Egyptissä järjestetyissä MM-kilpailuissa Ruotsi voitti neljännen maailmanmestaruutensa kukistettuaan loppuottelussa Venäjän 25–24. Toistaiseksi viimeisimmän MM-mitalinsa Ruotsi sai Rankassa 2001, jossa se hävisi loppuottelussa isäntäjoukkueelle 25–28.

Ruotsi on myös miesten EM-kilpailujen menestyksekkäin maa. Se voitti kultaa ensimmäisissä EM-kilpailuissa Portugalissa 1994 kukistettuaan loppuottelussa Venäjän maalein 34–21. Vuosituhannen vaihteen molemmin puolin Ruotsi voitti kolme peräkkäistä Euroopan-mestaruutta: Italiassa 1998 se voitti loppuottelussa Espanjan 25–23, Kroatiassa 2000 Venäjän 32–31 ja kotikisoissaan 2002 Saksan 33–31. EM-kilpailuissa 2018 Ruotsi saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Espanjalle.

Käsipalloa pelattiin aiemmin myös 11-miehisillä joukkueilla nurmikentällä. Ruotsi menestyi myös tämän ulkolajin MM-kilpailuissa. Ranskassa 1948 se voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa Tanskan maalein 11–4. Sveitsissä 1952 Ruotsi sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Saksan liittotasavallalle. Itävallan kisoissa 1959 Ruotsi sai pronssia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin käsipalloliiton virallinen sivusto 

Maajoukkue miesten
Käsipallomaajoukkueet
Multimedia Super Corridor

Multimedia Super Corridor on Kuala Lumpurissa sijaitseva malesialainen teknologiakeskus. Sen tarkoituksella on nopeuttaa Malesian kehittymista tietotekniikkavaltioksi. 

Se luonnosteltiin vuonna 1996. Nykyään alueella toimii yli 900 yritystä.

Aiheesta muualla 
MSC Malaysia website
MSC Malaysia Capability Development Programmes (CDP)

Lähteet 

Tekniikka
Malesian rakennukset ja rakennelmat
Tiedepuistot
Jacopo Bassano

Jacopo Bassano (tunnettu myös nimellä Jacopo da Ponte, n. 1510 – 13. helmikuuta 1592) oli italialainen taidemaalari, joka vaikutti Venetsian tasavallassa. Hän syntyi ja kuoli Venetsian lähellä sijaitsevassa Bassano del Grappassa, jonka mukaan hän sai nimensäkin.

Kirjallisuus 
 Kirsi Eskelinen: Jacopo Bassano freskomaalarina. Cartiglianon ja Enegon kirkkojen freskot: konteksti, rekonstruktio ja tulkinta. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 206. Väitöskirja. Helsinki: Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2008. 332 s. ISBN 978-952-5031-46-1. ISSN 0356-0759.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jacobo Bassano Web Gallery of Art -sivustolla
Jacobo Bassano WebMuseum, Paris -sivustolla
Jacobo Bassano A World History of Art -sivustolla

 

Italialaiset taidemaalarit
Renessanssin taidemaalarit
1500-luvulla syntyneet
Vuonna 1592 kuolleet
Aqualand Maspalomas

Aqualand Maspalomas (aiemmin nimellä Aquasur) on vesipuisto Kanariansaarten Gran Canarian saarella lähellä Maspalomasia. Se on Kanariansaarten toiseksi suurin vesipuisto Teneriffalla sijaitsevan Siam Parkin jälkeen. Aqualandissa on 33 vesiliukumäkeä, ja siellä voi myös uida merileijonien kanssa. Puisto on avoinna vuoden jokaisena päivänä, ja sinne pääsee bussilla Playa del Inglésistä ja Puerto Ricosta. Sisäänpääsymaksu kaudella 2011–2012 oli aikuisilta 25 ja alle 12-vuotiailta 18 euroa.

Aqualand Maspalomas kuuluu eurooppalaiseen 14 vesipuiston Aqualand-ketjuun, jonka omistaa Suomenkin huvipuistomarkkinoilla toimiva espanjalainen Aspro Parks -konserni. Aspro omistaa myös Aqualandista 8 kilometriä pohjoiseen sijaitsevan Palmitos Parkin, jossa on eläintarha, delfinaario ja kasvitieteellinen puutarha. Vuonna 2014 Aspro Parks ilmoitti investoivansa näihin kahteen kohteeseen 30 miljoonaa euroa vuoteen 2017 mennessä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vesipuiston kotisivut

Vesipuistot
Gran Canaria
55 (luku)

55 (viisikymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 54 ja seuraa luku 56.

Matematiikassa 
 55 on puolialkuluku ja siten yhdistetty luku.
 55 on kolmioluku, sillä se on kokonaislukujen 1…10 summa.
 55 on seitsenkulmioluku.
 55 on neliöpyramidiluku, sillä se on neliölukujen 12…52 summa.
 55 esiintyy Fibonaccin lukujonossa.
 55 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: 552 = 442 + 332.
 55 voidaan esittää kolmen kuutioluvun summana: 33 + 33 + 13.
 55 on palindromi nelijärjestelmässä: 3134.
 55 on palindromi senaarijärjestelmässä: 1316.
 55 on Harshad-luku binäärijärjestelmässä.

Muualla 
 55 on cesiumin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Mangaani-55 on mangaanin vakaa isotooppi.
 55 on Brasilian kansainvälinen suuntanumero.
 Kantatie 55 kulkee Porvoon ja Mäntsälän välillä.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Limbus

Limbus (, ; reuna) on katolisen teologian mukaan välitila, jossa ovat kastamattomina menehtyneet lapset sekä Vanhan testamentin hurskaat henkilöt.

Kastamattomina kuolleille lapsille varattua paikkaa on kutsuttu limbus puerorumiksi ja Vanhan testamentin hurskaille puolestaan on varattu limbus patrum, isien limbus. Näistä ainoastaan jälkimmäinen on katolisen kirkon virallista oppia.

Historia 
Keskiajalla uskottiin yleisesti kastamattomien lasten joutuvan kuollessaan helvettiin. Ongelmaksi alkoi muodostua ajatus viattomien lasten, joilla olisi vain perisynti taakkanaan, kohtalosta. Teologit, kuten Tuomas Akvinolainen, vastasivat ongelmaan kehittämällä käsitteen lasten limbuksesta.

Vuonna 2007 Vatikaanin kansainvälinen teologikomissio julkaisi raportin, jossa todettiin olevan "vakavia perusteita toivoa, että kastamattomina kuolleet lapset pääsevät taivaaseen". Paavi Benedictus XVI hyväksyi raportin. Raportin pohjalta italialainen lehti Corriere della Sera sekä ranskalainen Le Monde tulkitsivat Vatikaanin luopuvan limbus-opista. Oppi on jätetty pois katolisen kirkon katekismuksesta jo 1990-luvulla ja sen on kerrottu olleen hyvin epäsuosittu kirkon sisällä. Oppia on pidetty BBC:n mukaan rasitteena myös evankeliointityössä Aasiassa ja Afrikassa, jossa lapsikuolleisuus on suurta. Esimerkiksi islamin mukaan lapset pääsevät taivaaseen suoraan. 

Teologikomissio korosti kuitenkin raportin puhuvan täyden varmuuden sijaan pelastuksen toivosta. Komission asema on Vatikaanissa myös enemmän neuvoa-antava, kuin virallinen. Paavin hyväksynnästä huolimatta raportti ei ole vielä virallinen julistus, vaan selvitys pelastusteologian perusteista. Paavi Benedictus XVI sanoi vielä kardinaalina ollessaan olevansa valmis luopumaan opista ja pitävänsä sitä pelkkänä teoriana.

Lähteet 

Katolinen teologia
Mazzy Star

Mazzy Star on vuonna 1989 perustettu yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtyeeseen kuuluivat alun perin kitaristi David Roback ja basisti Kendra Smith. Sittemmin Smith jätti yhtyeen, ja hänen tilalleen laulajaksi tuli Hope Sandoval. Yhtyeen tunnetuin kappale on vuonna 1994 julkaistu Fade into You.

Diskografia

She Hangs Brightly (1990)
So Tonight That I Might See (1993)
Among My Swan (1996)

Aiheesta muualla

Mazzy Star Boulevard
All Music Guide Mazzy Starista

Yhdysvaltalaiset psykedeeliset rockyhtyeet
Juutalaisuuden kritiikki

Juutalaisuuden kritiikki on juutalaisuuden uskontokritiikkiä.

Juutalaista teologiaa ja tekstejä kritisoidaan muun muassa siitä, että ne kuvaavat Jumalan persoonallisena hahmona ja antiikin ajan juutalaisuuden Abrahamin ja Mooseksen tavoin. Esimerkiksi filosofi Baruch Spinoza näkee Jumalan sitä vastoin persoonattomana hahmona.

Juutalaisten harrastamaa ympärileikkausta vastaan on perustettu monikansallinen  Jews Against Circumcision -järjestö (JAC).

Katso myös 

 Islamin kritiikki
 Kristinuskon kritiikki
 Ympärileikkaus
 Shlomo Sand
 Antisemitismi

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 David Dvorkin: Why I Am Not a Jew. Free Inquiry 1990. 

Juutalaisuus
Uskontokritiikki
Primaarinen biliaarinen kirroosi

Primaarinen biliaarinen kirroosi (PBC) eli sappikirroosi on autoimmuunisairaus, maksan sisäisten sappiteiden tulehdus. Se etenee hitaasti varsinaiseen kirroosivaiheeseen. Sairaus havaitaan yleensä oireettomassa vaiheessa. Myöhemmin saattaa ilmetä väsymystä, keltaisuutta ja joskus voimakastakin kutinaa. Kirroosivaiheessa tavataan kirroosille tyypillisiä komplikaatioita, kuten askitesta ja hepaattista enkefalopatiaa. Lääkkeillä lievitetään taudin oireita ja hidastetaan sen kulkua. Sappikirroosi on yleinen maksansiirron syy. Immunosuppressiosta huolimatta sairaus uusiutuu usein toimenpiteen jälkeen.

Veren korkea kolesteroli on yleistä henkilöillä, joilla on primaarinen biliaarinen kirroosi tai muu maksasairaus, johon liittyy kolestaasi. Noin neljänneksellä potilaista tavataan ksantoomia, kun tauti todetaan.

Primaarisen biliaarisen kirroosin aiheuttajaa ei tiedetä. Alkoholinkäyttö ei vaikuta sen syntyyn. Sairauden yhteydessä esiintyy usein muun muassa osteoporoosia. Kirroosissa tapahtuva terveen maksakudoksen tuho nostaa maksasyöpäriskiä. Osteoporoosi johtuu siitä, että luustolle välttämättömien rasvaliukoisten vitamiinien saanti ohutsuolesta estyy sappihappojen jäädessä verenkiertoon. Sappihapot ovat pitkäaikaisena rasitteena keskushermostolle myrkyllistä, mikä taas aiheuttaa sairauteen liittyvän enkefalopatian. 

Oireiden kehittyminen voi kestää primaarisessa biliaarisessa kirroosissa hyvin kauan, vuosikymmeniä. Suuri enemmistö (90 prosenttia) sairastuneista on naisia. Kyseessä on harvinainen tauti, jota Suomessa sairastaa 1–2 ihmistä 10 000:sta. Lisäksi taipumus sairauteen vaikuttaa jossain määrin perinnölliseltä. 

On olemassa myös sekundaarinen biliaarinen kirroosi, jonka taustalla voivat olla esimerkiksi sappikivet, biliaarinen atresia, perikolangiitti tai kystinen fibroosi.

Laboratoriodiagnostiikasta 
Primaarista biliaarista kirroosia sairastavilla ovat huomionarvoisia bilirubiinin ja mahdollisesti kolesterolin korkea taso. Myös Alkalinen fosfataasi (AFOS) on usein koholla kuten myös mitokondriovasta-aineet. Varsinaiset "maksaentsyymikokeet" alaniiniaminotransferaasi (ALAT) ja aspartaattiaminotransferaasi (ASAT) eivät tavallisesti ole kovin herkkiä kyseisen taudin määrityksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Gastrolab
 Terveyskirjasto

Autoimmuunisairaudet
Ruoansulatuselinten sairaudet
Maksan sairaudet
Maksa
Kuvataiteen valtionpalkinto

Kuvataiteen valtionpalkinto on vuodesta 1969 jaettu palkinto. Vuonna 2020 palkintosumma oli 14 000 euroa.

Palkinnon jakotapa ja käytännöt ovat vaihdelleet vuosien varrella. Aluksi sitä jaettiin useille taiteilijoille vuosittain, jopa viidelletoista kerralla. Vuodesta 1993 vuoteen 1998 jaettiin Suomi-palkintoa ja Nuoren taiteen Suomi-palkintoa. Vuodesta 1999 alkaen kuvataiteen valtionpalkinto on annettu yhdelle taiteilijalle vuosittain.

Kuvataiteen valtionpalkinnon saajia

1969 Mauno Hartman, Kari Jylhä, Kari Huhtamo
1970 Paul Osipow
1971 Juhani Harri, Antti Neuvonen
1973 Timo Aalto, Matti Helenius, Kari Huhtamo
1974 Paul Osipow, Anneli Sipiläinen, Veikko Lehtovaara
1975 Antero Olin
1976 Paavo Pelvo
1977 Veikko Nuutinen, Esa Riippa
1979 Juho Karjalainen, Anneli Sipiläinen, Pentti Tulla
1980 Hannu Hämäläinen, Harry Henriksson, Veikko Vionoja

1981 Paavo Pelvo
1982 Aimo Kanerva, Esa Laurema, kuvanveistäjä Antti Louhisto
1983 Hannu Gebhard, Alice Kaira, Osmo Monto, Reijo Paavilainen, Jan Kenneth Weckman
1984 Nina Terno, Taisto Rauta, Simo Helenius
1985 Tapani Raittila, Jack Helen Brut
1986 Rafael Wardi, Juha Tammenpää
1987 Reijo Hukkanen, Kirsi Neuvonen, Hannu Väisänen
1988 Kauko Räsänen, Heikki Alitalo
1989 n, Radoslaw Gryta
1992 Henrietta Lehtonen, Kimmo Ojaniemi, Tuomo Blomqvist

Uusimuotoisen valtionpalkinnon saajat

 1999 Helena Hietanen
 2000 Jussi Heikkilä
 2001 Marja Kanervo
 2002 Miina Äkkijyrkkä
 2003 Tapani Mikkonen
 2004 Jan-Erik Andersson, Helinä Hukkataival
 2005 Jaakko Niemelä
 2006 Marjatta Tapiola
 2007 Lauri Astala, Hannu Väisänen
 2008 Kristiina Uusitalo
 2009 IC-98 (Visa Suonpää ja Patrik Söderlund)

 2010 Catarina Ryöppy
 2011 Erkki Pirtola
 2012 Rajataide ry
 2013 Pilvi Takala
 2014 Annu Vertanen
 2015 Vesa-Pekka Rannikko
 2016 Pauliina Turakka Purhonen
 2017: Jyrki Siukonen
 2018: Sasha Huber
 2019: Jukka Korkeila
 2020: Maria Duncker
 2021: Tuula Närhinen

Lähteet 

Kuvataidepalkinnot
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Tommi Paalanen

Tommi Paalanen on Suomen Sexpo-säätiön toiminnanjohtaja. Paalanen sanoo edustavansa näkemyksissään eettistä liberalismia.

Ura ja toiminta 

Paalanen valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2005 teoreettisesta filosofiasta. Hänellä on elämänkatsomustiedon opettajan pätevyys ja hän on ollut Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat Feto ry:n hallituksen jäsen. Paalanen väitteli huhtikuussa 2015 Helsingin yliopistossa aiheesta "Vapaus ja seksuaalisuus – tutkielmia liberaalista etiikasta".

Paalanen on Suomen seksologisen seuran hallituksen jäsen ja sen Seksuaalieettisen toimikunnan puheenjohtaja. Hän pitää Seksualistin päiväkirja -blogia.

Paalanen pitää pornografian ikärajoja Suomessa liian korkeina. Hänen mukaansa porno on pikemminkin hyödyllistä kuin vahingollista. Hänen mukaansa pornon ikäraja tulisi laskea 15 vuoteen sekä seksuaalikasvatukseen suunnitellun materiaalin pitäisi olla saatavilla kaikille ilman rajoituksia. Paalanen ei kannata eläinseksin kriminalisointia Suomessa.

Paalanen oli aloitteentekijänä Helsingin vapaa-ajattelijoiden 4. kesäkuuta 2010 pitämässä kampanjassa, jossa tarjottiin Raamatun vaihtoehdoksi pornolehtiä. Paalanen sai tempauksen ajatuksen Texasin ateistiopiskelijoilta. Heidän tunnuslauseensa oli ”vaihda roskasi roskaan”, toisin sanoen ”väkivaltaa, epäeettisiä elämänohjeita ja naisten alistamista” sisältävä Raamattu olisi suurempi paha kuin porno. Paalasen perusteluissa porno oli sen sijaan myönteinen asia.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seksualistin päiväkirja -blogi
 Slideshare-luentomateriaaliarkisto
 Uutinen väitöksestä: Hyvää vappua! Liberaali seksuaalietiikka tukee seksuaalista hyvinvointia, STT Info 22.4.2015
 Haaveena seksimyönteinen Suomi – 50 vuotta täyttävä Sexpo vaatii seksuaalisuuden huomioimista kaikessa päätöksenteossa, YLE 17.1.2019

Suomalaiset ateistit
Suomalaiset seksologit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivan Starov

Ivan Jegorovitš Starov (; 23. helmikuuta (J: 12. helmikuuta) 1745 Pietari – 17. huhtikuuta (J: 5. huhtikuuta) 1808 Pietari) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti.

Ivan Starov opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1758–1762 ja työskenteli vuosina 1762–1768 Pariisissa sekä Roomassa, jossa hän tutki antiikin ajan muistomerkkejä. Vuodesta 1785 lähtien hän toimi taideakatemian professorina ja vuodesta 1794 sen vararehtorina. Vuonna 1769 Starov sai akateemikon arvonimen.

Vuosina 1772–1774 Starov toimi Pietarin ja Moskovan kivirakennuskomission pääarkkitehtina. Vuodesta 1774 lähtien hän johti Aleksanteri Nevskin luostarin uudistamista ja Pyhän kolminaisuuden katedraalin rakentamista. 1770–1780-luvuilla hän rakensi kartano- ja puistoalueita Pietarin lähelle Taaitsaan, Sivoritsaan ja Pellaan. Starovin huomattavin teos on Taurian palatsi (1783–1789) Pietarissa. 1790-luvulla hän työskenteli Ukrainassa (Grigori Potjomkinin kylä Bogojavlenskissa, katedraali Nikolajevissa, Nikolajevin ja Jekaterinoslavin asemakaavat). Vuodesta 1800 aina kuolemaansa saakka hän valvoi Kazanin katedraalin rakentamista.

Arkkitehti on haudattu Aleksanteri Nevskin luostarin 1700-luvun nekropoliin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ivan Starov Krugosvet-tietosanakirjassa 
 Ivan Starov Pietari-tietosanakirjassa 

Venäläiset arkkitehdit
Vuonna 1745 syntyneet
Vuonna 1808 kuolleet
Uusklassinen arkkitehtuuri
Transhumanssi

Transhumanssi on maanviljelijöiden harjoittamaa karjan mukana siirtymistä vuodenaikojen mukaan. Tyypillisesti transhumanssia harjoittava yhteisö asuu alhaalla laaksossa viljellen maata, ja osa yhteisöstä lähtee kesällä ylemmäs vuoristoon paimentamaan karjaa. Vain paimenet ja karja liikkuvat, ei koko yhteisö.
Joskus transhumanceksi sanotaan nomadista pastoralismia, joka on pitkien matkojen kulkemista paimennettavan karjan mukana.

Katso myös 

Nomadi
Pastoralismi
Sedentismi
Vuotuiskierto
Jutaaminen
Karjamaja

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kulttuuriantropologia
Love and Other Disasters


Love and Other Disasters on ruotsalaisen Sonic Syndicaten kolmas studioalbumi. Albumilta julkaistiin singlet: "Jack of Diamonds", "My Escape", "Power Shift" ja "Contradiction".

Albumi nousi Sverigetopplistanin sijalle 15.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Mission: Undertaker (Japanin bonuskappale)

Kokoonpano 
 Richard Sjunnesson – laulu
 Roland Johansson – laulu, kitara (kappale 9)
 Robin Sjunnesson – kitara
 Roger Sjunnesson – kitara
 Karin Axelsson – bassokitara
 John Bengtsson – rummut

Tuotanto 
 Jonas Kjellgren – tuottaja, äänittäjä
 Roberto Laghi – miksaaja
 Achim Köhler – masteroija
 Sabine Hauptmann – grafiikka
 Torsten Bürgin – grafiikka

Arvostelut 
 ChartAttack: 
 Imperiumi.net: 6–/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Love and Other Disasters discogs.com -sivustolla 

Sonic Syndicaten albumit
Vuoden 2008 albumit
Mia Ehrnrooth

Mia Mikela Ehrnrooth (s. 21. tammikuuta 1987) on suomenruotsalainen näyttelijä, malli ja yrittäjä.

Ehrnrooth näytteli vuosina 2009–2014 televisiosarjassa Salatut elämät kosmetologi Cindy Rintalaa. Hän teki pikapaluun sarjaan marraskuussa 2016. Vuonna 2020 uutisoitiin Ehrnroothin palaavan Cindyn rooliin seuraavana vuonna. Hän näytteli samaa roolia myös vuonna 2010 kuvatussa nettisarjassa Lillukanvarsia. Ehrnrooth vierailee vuonna 2022 yhdysvaltalaisessa saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat Alyssa-nimisen naisen roolissa. Jakso esitetään yhdysvalloissa syys-lokakuussa 2022 ja Suomessa alkuvuodesta 2023.

Syksyllä 2013 Ehrnrooth kilpaili Dancing on Ice -jäätanssiohjelmassa.

Ehrnrooth on toiminut myös mallina. Hänellä on nettikauppa, joka myy sukkia.

Yksityiselämä 
Mia Ehrnrooth kuuluu tunnettuun aateliseen Ehrnroothin sukuun. Purjehduksen olympiamitalisti Tuuli Petäjä-Sirén on Ehrnroothin serkku. Ehrnrooth avioitui vuonna 2012, mutta liitto päättyi eroon vuonna 2016. Helsingissä asuvat Ehrnrooth ja hänen puolisonsa Joel Roos saivat esikoispojan tammikuussa 2018 ja heidät vihittiin lokakuussa 2018. Ehrnroothin raskaudesta julkaistiin Mamma Mia – Meille tulee vauva -sarja Viafreellä.
Kesäkuussa 2019 Ehrnrooth ilmoitti odottavansa toista lasta, joka syntyi joulukuussa 2019.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Ehrnrooth Suku geneanet.org:ssa

Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset mallit
Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Sylkiäiset

Sylkiäiset (Spitting Image) on brittiläinen satiirisarja, jota ITV esitti vuosina 1984–1996 ja jota alettiin esittää uudestaan vuonna 2020. Sarjassa käytetään poliitikkoja ja muita julkisuuden henkilöitä esittäviä nukkehahmoja. Kaikkien poliittisten puolueiden henkilöitä satirisoidaan, mutta erityisen huomion kohteena olivat 1980–1990-luvuilla  konservatiivipuoluetta edustanut pääministeri Margaret Thatcher ja tämän hallituksen ministerit Norman Tebbit, Geoffrey Howe ja Michael Heseltine ja 2020-luvulla Donald ja Melania Trump, Vladimir Putin, Boris Johnson sekä Harry ja Meghan. Myös aikaisemmin varsin lempeästi kohdeltu Britannian kuninkaallinen perhe on satiirin kohteena 1980–1990-luvuilla.

Sarjan alkuperäiset luojat olivat aikaisemmin pilapiirtäjinä toimineet Peter Fluck ja Roger Law, jotka 1970-luvun puolestavälistä alkaen tekivät nukkekarikatyyrejä muun muassa Sternille, Timelle ja The Sunday Timesille. Sarjan ääninäyttelijöinä esiintyivät muun muassa Steve Coogan ja Harry Enfield.

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Museum of Broadcast Communications: Spitting Image 

Brittiläiset televisiosarjat
Satiirisarjat
1980-luvun televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Taivaallinen pyhäkkö

Taivaallinen pyhäkkö on Adventtikirkon piirissä tutuksi tullut käsitys taivaassa sijaitsevasta temppelistä, jossa Jeesus Kristus toimii ylimmäisenä pappina. Ylipapin virassaan Jeesus toimittaa sovitusta katuville ja parannuksen tehneille syntisille. Taivaallisen pyhäkön voi katsoa olevan suoraa jatketta muinaiselle Jerusalemin temppelille, jonka roomalaiset hävittivät vuonna 70. Olihan se rakennettu taivaallisen esikuvansa mukaan. Taivaallinen pyhäkkö liittyy kiinteästi tutkivaan tuomioon, joka sekin on seitsemännen päivän adventistien omintakeinen oppi, joka perustuu Raamattuun.

Adventismi
Star Trek: Deep Space Nine

Star Trek: Deep Space Nine (ST: DS9, DS9) on yhdysvaltalainen tieteistelevisiosarja, jota esitettiin kotimaassaan 1992–1999. Deep Space Nine on järjestyksessä kolmas Star Trek -universumiin sijoittuva televisiosarja, ja sen tapahtumat ajoittuvat vuosien 2369 ja 2375 välille.

Deep Space Nine -avaruusaseman johdossa on pestiinsä aluksi vastentahtoisesti suhtautuva komentaja Benjamin Sisko (Avery Brooks). Hän ei pidä avaruusasemaa hyvänä paikkana poikansa Jaken (Cirroc Lofton) kasvattamiseen. Aseman muuta henkilökuntaa ovat varapäällikkö, bajorilainen majuri Kira Nerys (Nana Visitor), Federaation henkilökuntaa edustavat tiedeupseeri, luutnantti Dax (Terry Farrell), lääkäri Bashir (Alexander Siddig) ja käyttöpäällikkö O'Brien (Colm Meaney). Aseman turvallisuudesta vastaa muodonmuuttaja Odo (René Auberjonois). Tärkeä rooli on myös asemalla ravintolaa pitävällä ferengi Quarkilla (Armin Shimerman). Sarjan neljännen kauden alkaessa asemalle saapuu myös aiemmasta Star Trek – uusi sukupolvi (Star Trek: The Next Generation, ST: TNG, TNG, 1987–94) -sarjasta tuttu klingoni, luutnantti Worf (Michael Dorn).

Televisiosarjan luonne muuttui aikaisemmista sarjoista, kun mukaan tuli sotaisten cardassien ja madonreiän toisessa päässä vaanivan vihamielisen Dominionin muodostama ulkoinen uhka, jota vastaan Liiton on puolustauduttava.

Suomessa Nelonen esitti DS9:stä neljä ensimmäistä kautta vuosina 1997–2000 ja MTV3 Scifi -kanava koko sarjan maaliskuusta 2008 tammikuuhun 2009.

Roolit

Tuotanto

Lähteet

Aiheesta muualla 

Star Trek
1990-luvun televisiosarjat
Suuri päivä

Suuri päivä on tanskalaisen Morten Arnfredin 2005 ohjaama romanttinen komediafilmi. Elokuvassa Anne (Louise Mieritz) pyörittää hääsuunnittelufirmaa ystävänsä Jesperin (Henrik Prip) kanssa. He houkuttelevat asiakkaakseen julkkispariskunnan, mutta suunnitelmat eivät mene putkeen, kun Anne rakastuu sulhaseen jota näyttelee Nikolaj Steen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Tanskalaiset elokuvat
Romanttiset komediat
Vuoden 2005 elokuvat
Kiovan luolaluostari

Kiovan luolaluostari eli Petšerskin lavra () on Kiovassa sijaitseva ortodoksinen luostari, joka vaikutti merkittävästi ortodoksisuuden leviämiseen Venäjällä 1600–1800-luvuilla. Luostari kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Luostari on eräs vanhimmista ja merkittävimmistä itäisistä slaavilaisista luostareista, ja se sijaitsee Kiovan eteläosassa Dneprjoen varrella. Historiallisten kirjoitusten mukaan luostarin perusti Athos-vuorelta palannut munkki Antoni vuonna 1051. Luostarista muodostui pian Kiovan Venäjän merkittävä kulttuurinen keskus.

Luostari tuhoutui vuonna 1240 mongolien valloituksen yhteydessä, mutta se nousi uuteen kukoistukseen 1300- ja 1400-luvuilla Puola-Liettuan alaisuudessa. Brestin unionin jälkeen luostaria oltiin liittämässä Kiovan uniaattikirkon alaisuuteen, mutta luostarin veljestön vastustuksesta johtuen se pysyi ortodoksisen kirkon yhteydessä. Luostari sai vuonna 1598 ensimmäisenä venäläisenä luostarina lavran (pääluostarin) arvonimen. Neuvostovallan aikana luostari toimi museona, mutta se avattiin uudelleen alkuperäiseen tarkoitukseensa 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Unescon maailmanperintökohteet Ukrainassa
Kiovan rakennukset ja rakennelmat
Kiovan historia
Ukrainan luostarit
Lavrat
Imatran veturipalvelu

Imatran veturipalvelu Oy on suomalainen, Imatralla toimiva rautatieyritys. Se perustettiin 1993, kun silloinen Enso-Gutzeit halusi luopua Imatran tehtaidensa rautatieliikenteen hoitamisesta. Imatran tehtaiden lisäksi Veturipalvelu hoitaa nykyään myös Anjalan paperitehtaan ja Inkeroisten kartonkitehtaan vaihtotyöt.

Imatran veturipalvelun tehtäviin kuuluu ainoastaan omistamansa kaluston kunnossapidosta huolehtiminen. Veturipalvelulla onkin vain kaksi työntekijää, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Stora Enso huolehtii tehtaiden rataverkon kunnossapidosta, ja sillä on Imatralla yhteensä 24 veturinkuljettajaa ja junamiestä.

Kalusto
Veturipalvelun kalusto on varsin iäkästä. Vanhimmat veturit ovat 1960-luvun alusta ja silti päivittäisessä käytössä. Veturipalvelulla on kuitenkin toistaiseksi laaja varaosavarasto näitä vetureita varten. Erikoisuutena yrityksellä on Dv15:n teollisuusversio (Valmet 1501/1960), joka on säilyttänyt alkuperäisen Vv15-sarjamerkintänsä. Kaikille Vv15/Dv15 -veturille on annettu lempimi (Diesel, Masi ja Jussi). Veturipalvelu on tehnyt runsaasti kalustohankintoja 2000-luvulla ostamalla muun muassa kaksi täysin uutta Otso100 robot -robottiveturia sekä UPM:n Move90-veturin.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset rautatieyhtiöt
ESBWR-ydinvoimareaktori

ESBWR-ydinvoimalaitos () on General Electricin kehittämä passiivisesti turvallinen kolmannen sukupolven ydinreaktorityyppi (3+), joka on kehitetty SBWR ja ABWR kiehutusvesireaktoreista.

ESBWR:ssä ei ole primääripiirin kiertopumppuja eikä reaktorin sisäisiä sekoituspumppuja, vaan lämmönsiirto hoidetaan vapaalla konvektiolla. Tämä vähentää rakentamisen hintaa ja käyttökustannuksia.

Reaktori pysyy turvallisena 72 tuntia ilman valvomohenkilökuntaa. Laitos voisi olla miehittämätön esimerkiksi sunnuntait.

Hollannin Dodewaardissa oli 60 MW luonnonkiertoreaktori toiminnassa 25 vuotta 1965–1997.

Ominaispiirteet
Polttoainesauvat ovat 3,0 metriä korkeita, kun ne yleensä ovat kiehutusreaktoreissa 3,7 metriä. Reaktorin paineastia on 28 metriä korkea, kun normaali on 21 metriä. Nämä muutokset edistävät jäähdytysveden vapaata kiertoa ilman pumppuja.

Koska pumppuja ei tarvita, niin niille ei tarvita myöskään varalla dieselgeneraattoreita.

Kiehutusreaktoreissa tehdään tärkeää reaktorin hienosäätöä pumppujen nopeudella, koska boorihappoakaan ei voi siihen tarkoitukseen käyttää painevesireaktorin (PWR) tavoin. ESBWR:ssä virtaussäätö on korvattu esilämmityksen tehon säädöllä.

Kytkentäkaavio

Aiheesta muualla
 Global Nuclear Energy: A GE Perspective : Address by the GE CEO (2003).
 Design overview  published in ANS Nuclear News (2006).
 Conceptual Design Review presented to NRC by GE Nuclear - contains pdfs with detailed design & system descriptions.
 Pictures of ESBWR design

Ydinreaktorityypit
Adam Ferguson

Adam Ferguson () oli varhainen skotlantilainen liberaali filosofi.

Ferguson syntyi Athollissa, Skotlannissa. Hän opiskeli Perthissä ennen siirtymistään St Andrewsin yliopistoon. Vuonna 1745 Ferguson sai kappalaisen viran skottilaisessa armeijayksikössä, vaikkei hän ollut vielä valmistunut teologiksi. Hän jätti tehtävänsä vuonna 1754 ja muutti vähäksi aikaa Leipzigiin, mutta palasi kolme vuotta myöhemmin Edinburghiin sillä hänet valittiin oikeustieteellisen kirjaston hoitajaksi David Humen jälkeen. Vuonna 1759 Ferguson sai luonnonfilosofian professorin viran Edinburghin yliopistossa, josta hän erosi 1785 kyllästyttyään opettamaan. Hän kuitenkin jatkoi ajoittaista luennointia. Vuonna 1795 kiersi eripuolilla Eurooppaa ennen kuin asettui kartanoon St Andrewsin läheisyyteen, jossa hän kuoli 1816.

Ferguson on kehittänyt kansalaisyhteiskunnan käsitettä. Hänen mukaansa kansalaisyhteiskunnan avaimet ovat ihmisten luonnollisissa moraalisissa tuntemuksissa, ja kansalaisyhteiskunta on inhimillisen olemisen luonnollinen muoto. Hän sai ajatuksilleen pohjaa Hugo Grotiukselta ja Samuel Pufendorfilta. Hän otti vaikutteita myös Montesquieulta. Ystävällisyys, keskinäinen avunanto ja hyväntahtoisuus ovat inhimillisiä ominaisuuksia kuten ahneus, julmuus ja tunnekylmyyskin. Ihmisluonnolle on ominaista kyky sympatiaan ja empatiaan sekä kyky asettua toisen asemaan. Kyvyssä sympatian tuntemuksiin on Fergusonin mukaan moraalisen ajattelun perusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Adam Fergusonin teoksia Gutenberg-projektissa.

Skotlantilaiset filosofit
Vuonna 1723 syntyneet
Vuonna 1816 kuolleet
Alice DeeJay

Alice DeeJay oli alankomaalainen eurodance-kokoonpano joka oli aktiivisena vuosina 1999–2002. Kokoonpanon muodostivat tuottajat Pronti (oik. Sebastiaan Molijn), Kalmani (Eelke Kalberg) ja DJ Jurgen sekä naisvokalisti Judith Anna Pronk. Yhtyeen saavutettua menestyksensä sen jäsenet ilmoittivat projektin päättämisestä. Nykyään Pronk toimii freelancer-meikkitaiteilijana ja kampaajana.

Kaupallinen menestys
Alice DeeJay julkaisi singlen Better Off Alone heinäkuussa 1999. Britanniassa se myi platinaa ja kohosi Britannian singlelistan kakkoseksi. Muita singlelista TOP 20:een yltäneitä kappaleita olivat Will I Ever, The Lonely One ja Celebrate Our Love, mutta nämä eivät enää kohonneet rakettimaisesti listan kärkeen Better Off Alonen tavoin.

Diskografia

Albumit
Who Needs Guitars Anyway? (2000) (UK #8)

Singlet
Better Off Alone (1999) (UK #2, AUS #4, US #27) - DJ Jurgen presents Alice DeeJay
Back In My Life (2000) (UK #4, AUS #19)
Will I Ever (2000) (UK #7)
The Lonely One (2000) (UK #16)
Celebrate Our Love (2001) (UK #17)

Alankomaalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet
CEit ja CEift

CEit ja CEift ovat Valtionrautateiden antamat sarjatunnukset vuosina 1961–1968 valmistetuille yhdistetyille 1. ja 2. luokan vaunuille. Vaunuja valmistettiin 21. Ensimmäiset vaunut valmisti saksalainen Esslingen ja loput VR Pasilan konepaja. Esslingenin valmistamat vaunut olivat yhdessä alkupään Eit-vaunujen kanssa ensimmäiset teräskoriset vaunut Suomessa.

Vaunut oli jaettu 1. ja 2. luokan osastoihin. Niissä oli sikäli erikoinen ratkaisu, sillä 1. ja 2. luokissa oli erilliset vesikeskuslämmityksen kierrot (sama lämpökattila koko vaunulla, mutta kummankin osaston kierroilla oma kiertovesipumppu ja kolmitieventtiili). Tällöin molempien osastojen lämpötilat voitiin erikseen säätää halutuiksi. Vuonna 1974 neljä vaunua (2660–2663) varustettiin konduktöörihytillä, ja ne muutettiin sarjaan CEift (2690–2693). Istumajärjestys 1. luokassa oli 2+1 ja 2. luokassa 2+2. Vaunuja käytettiin pikajunissa ja erikoispikajunissa. Lisäksi 1990-luvun alussa ajettiin taajamajunia, joissa kalustona oli ainoastaan Dv12 ja sen perässä yksi CEit-vaunu.

Viimeiset vaunut on poistettu käytöstä 2000-luvun alussa. Yksi vaunu (2652) on museoituna Haapamäellä, mutta se on tällä hetkellä hyvin huonossa kunnossa.

Teknisiä tietoja 
 Pituus: 26,4 m
 Leveys: 3,066 m
 Korkeus 4,13 m
 Paino: tyhjänä 41,3–43,1 t
 Telit: München-Kassel (2651–2654), Minden-Deutz
 Suurin rakenteellinen nopeus: 140 km/h (2651–2654: 120 km/h)
 Istumapaikkoja: 30+39 (CEit), 30+33 (CEift)
 Käyttöalue: pikajunat, erikoispikajunat
 Hylätty: kaikki
 Museoitu: CEit 2652 (Haapamäen museoveturiyhdistys)

Valmistusvuodet (numerot) 
 1961 (2651–2654)
 1964 (2655–2659)
 1966 (2660–2666)
 1968 (2667–2671)
 1974 (CEit 2660–2663 → CEift 2690–2693)

Aiheesta muualla 
 Kuvia vaunuista vaunut.orgissa
 Sinisten vaunujen esittelyä Sivuraide.net-sivustolla

Suomalainen rautatiekalusto
Museorautatiekalusto
Zhongguancun

Zhongguancun (kiinaksi 中关村) on Pekingissä sijaitseva kiinalainen teknologiakeskus, jota nimitetään Kiinan Piilaaksoksi.

Zhongguancun on ollut teknologiakeskus 1950-luvulta lähtien - se nimi tuli kiinalaisille tutuksi 1980-luvulla elektroniikan kehittämisen keskuksena. Sitä on kehitetty Kiinan tiedeakatemian ohjeistuksella. Vuonna 1988 se sai formaalin nimen, joka on englanniksi käännettynä "Beijing High-Technology Industry Development Experimental Zone" - nimi muuntui 1999 muotoon "Zhongguancun Science & Technology Zone." 

Alueella syntyneitä yrityksiä ovat mm. Stone Group, Founder Group ja Lenovo Group, jotka perustettiin vuosina  1984-85 Pekingin yliopiston ja Kiinan tiedeakatemian tutkimuksesta. Lenovo osti vuonna 2005 IBM:n mikrotietokonedivisioonan 1,75 miljardilla dollarilla, jolloin siitä tuli maailman kolmanneksi suurin mikrotietokoneiden valmistaja. Myös Baidu ja SINA Corporation ovat alueella syntyneitä yrityksiä. Alueelle on 12000 korkean teknologian yritystä. Alueella toimivat myös
Google, Intel, AMD, Oracle, Motorola, Sony ja Ericsson. Microsoft rakentaa alueelle kiinalaista tutkimuskeskustaan 280 miljoonalla dollarilla aikoen palkata sinne 5000 työntekijää.

Aiheesta muualla 

Article with photos of Zhongguancun's development since the 1980s 
Obituary for Chen Chunxian
Zhongguancun Management Committee 
Zhongguancun Parks 
Travel Introduction to Zhongguancun
Michael Rogers MSNBC Article on Zhongguancun
Hilon Market Building (in Chinese) 
Map of Zhongguancun 

Tiedepuistot
Peking
Kiinan kuntatason alueet
Skorpiós

Skorpiós () on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes- ja Prigkiponísia-saariin. Se sijaitsee Lefkaksen itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,878 neliökilometriä. Saari on nykyisin yksityissaari ja sen asukasluku on 1 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Skorpiós kuuluu Meganísin kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.

Lefkaksen saarella sijaitsevasta Nydrín kylästä on matkaa Skorpiókselle 1,5 meripeninkulmaa eli noin 2,8 kilometriä. Meganísin saari sijaitsee meripeninkulman eli noin 1,8 kilometrin päässä saaresta.

Onassis-suvun yksityissaarena 

Skorpiós lukeutuu Kreikan kuuluisimpiin saariin, sillä laivanvarustaja Aristoteles Onassis (1906–1975) osti aution saaren vuonna 1963 ja vietti siellä lomiaan. Saarelle tuotiin hiekkaa ja istutettiin tuhansittain puita. Onassis ja Jacqueline Kennedy (1929–1994) avioituivat saarella vuonna 1968.

Aristoteles Onassiksen kuoltua vuonna 1975 saari siirtyi tytär Christina Onassiksen omistukseen. Christina Onassiksen kuoltua Aristoteles Onassiksen tyttärentytär Athina Onassis Roussel peri saaren. Hän oli kertonut myyvänsä saaren yli 120 miljoonalla eurolla, sillä saaren ylläpitäminen on kallista. Vuotuiset kustannukset ovat 1,5 miljoonaa euroa. Saarella on vihkikappelin lisäksi luksushuviloita ja Onassiksen suvun hautoja. Esimerkiksi Aristoteles Onassis Christina-tyttärineen on haudattu saarelle.

Venäläisen miljardöörin Dmitri Rybolovlevin tyttären Jekaterinan ilmoitettiin huhtikuussa 2013 ostaneen Skorpióksen Athina Onassis Rousselilta. Saaren kauppahintaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta sen on arveltu olleen yli 100 miljoonaa dollaria.

Kreikan valtio on ollut kiinnostunut saaren omistuksesta, samoin kuin esimerkiksi liikemies Bill Gates, poplaulaja Madonna ja liikemies Roman Abramovitš.

Skorpióksen kapealle rantakaistaleelle on mahdollista rantautua lyhyeksi aikaa, mutta muuten saari on suljettu ulkopuolisilta. Saarella on yksityispoliisi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuvia ja tietoa saaresta 

Meganísi
Tilevoḯdes
Japanese Story

Japanese Story (esitetty televisiossa nimellä Japanilainen tarina) on 2003 valmistunut australialainen elokuva, jonka on ohjannut Sue Brooks.

Juoni 
Geologi Sandy Edwards (Toni Collette) päätyy autokuskiksi japanilaiselle Tachibana Hiromitsulle (Gotaro Tsunashima). Kulttuurien törmäys tuottaa koomisiakin tilanteita, mutta ennen pitkää punaisena hehkuva erämaa tuo Sandyssa ja Hiromitsussa esiin voimakkaampia tunteita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Draamaelokuvat
Vuoden 2003 australialaiset elokuvat
EFit ja EFiti

EFit ja EFiti ovat VR:n antamat kalustosarjatunnukset matkatavaraosastolla varustetuille 2. luokan pikajunavaunuille. VR Pasilan konepaja valmisti vaunuja 66 kappaletta vuosina 1966–1986. Puolet vaunusta muodostaa 2. luokan matkustajaosasto, jossa istumapaikkojen määrä vaihtelee välillä 31–46. Toinen puoli on varattu matkatavaraosastolle, jonka yhteydessä on myös konduktöörihytti. Molemmin puolin matkatavaraosastoa on leveät ovet. Joissain vaunuissa on myös ollut videomonitorit; nämä vaunut kulkivat Videovaunu-nimellä. EFit- ja EFiti-vaunuja käytetään nykyään pikajunissa.

Alun perin kaikki vaunut saivat sarjatunnuksen EFit. Vaunuja rakennettiin kahdessa erässä: vanha sarja (vaunut 23501–23514) rakennettiin vuosina 1966–1969, ja uusi sarja (vaunut 23515–23566) vuosina 1980–1986. Helpoin tapa erottaa uusi ja vanha sarja on katto: uudessa sarjassa on katolla kattojäykisteet, mutta vanhan sarjan katot ovat sileitä. Vuosina 1991–1995 14 uuden sarjan EFit-vaunua muutettiin sarjaan EFiti. Ne saivat uudet numerot 23651–23664. EFiti-vaunuihin lisättiin matkatavaraosastoon invanostin sekä matkustamon puolelle erityisesti pyörätuolimatkustajalle suunniteltu paikka. Lisäksi vaunuun 23664 asennettiin kokeiluna paineilmaovet. Vuosina 1988–1992 muutettiin neljä EFit-vaunua Eifet-sarjan aggregaattivaunuiksi.

Kaikki vanhan sarjan EFit-vaunut on hylätty 2000-luvun alkuun mennessä, ja uuden sarjan hylkäys etenee verkkaiseen tahtiin. Yksi vanhan sarjan vaunu, numero 23513, on museoituna ja ajokunnossa Haapamäellä.

EFiti-sarjan ensimmäinen museoitu vaunu numero 23658 on museoituna Suolahdessa sijaitsevalla Keitele-museolla.

Teknisiä tietoja
Pituus: 26,4 metriä
Leveys: 3,066 metriä
Korkeus 4,13 metriä
Paino: tyhjänä 42–45 t
Telit: Minden-Deutz
Suurin rakenteellinen nopeus: 140 km/h (muutostöiden jälkeen 160 km/h)
Istumapaikkoja: 43–46 (EFit), 31–39 (EFiti)
Käyttöalue: pikajunat
Invapalvelut: EFiti-vaunussa
Hylätty: Kaikki vanhan sarjan vaunut sekä osa uuden sarjan vaunuista
Museoitu: EFit 23513 (Haapamäen museoveturiyhdistys)
Museoitu EFiti 23658 (Keitele-museo)

Valmistusvuodet (numerot)

Vanha sarja

 1966 (23501–23503)
 1967 (23504–23507)
 1968 (23508–23511)
 1969 (23512–23514)

Uusi sarja

 1980 (23515–23529)
 1981 (23530–23544)
 1985 (23545–23559, 23561–23562)
 1986 (23560, 23563–23566)

Muutostyöt

Muutosvuodet EFit → EFiti

1991 (EFiti 23651)
1992 (EFiti 23652–23653)
1993 (EFiti 23654–23660)
1994 (EFiti 23661–23663)
1995 (EFiti 23664)

Muutosvuodet EFit → Eifet

1988 (Eifet 25301)
1989 (Eifet 25302)
1990 (Eifet 25303)
1992 (Eifet 25304)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Kuvia vaunuista vaunut.orgissa
Sinisten vaunujen esittelyä Sivuraide.net-sivustolla

Suomalainen rautatiekalusto
Museorautatiekalusto
Billie Jean

Billie Jean on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kappale sekä single vuoden 1982 albumilta Thriller. Kappale julkaistiin 2. tammikuuta 1983. ”Billie Jean” oli yksi vuoden 1983 parhaiten myyneistä singleistä sekä on yksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä. Kappale on musiikkilehti Rolling Stonen 500 mahtavimman laulun listalla sijalla 58.

Kappaleen sanat kertovat naisesta, joka väittää saaneensa lapsen laulajan kanssa. Jackson on kertonut Thaimaassa antamassaan haastattelussa, ettei kappale kerro yksittäisestä todellisesta henkilöstä, vaan se on yhdistelmä hänen ja hänen veljiensä kokemuksista. Kappale on yhdistetty kuitenkin myöhemmin tapaukseen, jossa Jacksonin kannattaja väitti tämän olevan hänen kaksostensa isä.

Jackson esitti kappaleen aikana televisiosarjassa Motown 25: Yesterday, Today, Forever ensimmäistä kertaa muun muassa kuuluisan tanssityylin moonwalkin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Billie Jean: Sanat 
 Musiikkivideo 

Vuoden 1983 kappaleet
Michael Jacksonin kappaleet
Óscar Cardozo

Óscar René Cardozo (s. 20. toukokuuta 1983 Juan Eulogio Estigarribia, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa paraguaylaista Club Libertadia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Ura

Seurajoukkue 
Cardozo edusti Club 24 de Juniota ja 3 de Febreroa ennen siirtymistään vuonna 2005 Club Nacionaliin, jossa hän nousi nopeasti joukkueensa parhaaksi maalintekijäksi.

Cardozo siirtyi argentiinalaiseen Newell's Old Boysiin kauden 2006–2007 toisella puoliskolla, kun hän oli laukonut yhteensä 17 maalia Nacionalille Paraguayn pääsarjassa. Siirtosumma oli 1,2 miljoonaa dollaria. Hänen maatoverinsa Diego Gavilán, Santiago Salcedo ja Justo Villar pelasivat myös tuolloin Newell's Old Boysissa. Kausi sujui Cardozon osalta hyvin, ja niin hänet äänestettiin vuoden 2006 Paraguayn jalkapalloilijaksi.

21. kesäkuuta 2007 Cardozo siirtyi portugalilaiseen Benficaan noin 11,1 miljoonan euron siirtosummalla. Hän on joukkueen historian toiseksi kallein hankinta, kun vuonna 2001 lissabonilaiset maksoivat Simãosta 13 miljoonaa euroa. Ensimmäisellä kaudellaan Benficassa, Cardozo teki 29 ottelussa 13 maalia.

Kausi 2009–2010 on käynnistyi Cardozon osalta hyvin, hän teki ensimmäisissä 10 ottelussa 8 maalia. 31. elokuuta 2009 syntyi hattutemppu ottelussa Vitória Setúbalia vastaan, jonka Benfica lopulta murskasi luvuin 8–1. Eurooppa-liigan ottelussa 22. lokakuuta 2009 Evertonia vastaan, Cardozo teki 2 minuutissa 2 maalia. Ottelu päättyi lopulta Benfican selvään voittoon 5–0. Cardozon kauden toinen hattutemppu syntyi ottelussa Nacionalia vastaan, jonka Benfica voitti 6–1. 6. joulukuuta 2009 syntyi jo kauden kolmas hattutemppu ottelussa Académica de Coimbraa vastaan. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan maalikuninkuuden 26 osumallaan, joka muodosti kauden kokonaismääräksi 38 maalia kaikki kilpailut mukaan lukien.

Maajoukkue 
Cardozo teki ensiesiintymisensä Paraguayn maajoukkueessa 5. kesäkuuta 2007 pelatussa ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän teki samaisessa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Hän on ollut maajoukkueen mukana vuoden 2007 Copa Américassa sekä vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut kaikkiaan 51 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Cardozon esittely PortuGOAL-sivustolla 
 Cardozon tilastot National Football Teams -sivustolla 

Paraguaylaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt