joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Go-Inn

Oy Go-Inn Ab oli suomalainen ravintolaketju, joka omisti 1970-luvulla muun muassa Helsingin Esplanadin puiston Happy Daysin ja Makkaratalon Omenapuu-ravintolan. Go Inn -nimisiä ravintoloita oli ainakin Helsingin Aleksanterinkatu 13:ssa 1970-luvun alussa ja Lahden Aleksanterinkatu 10:ssä vuosikymmenen puolivälissä. Jossain vaiheessa Go-Inn omisti myös Kalliossa sijaitsevan ravintola Oivan. Vuonna 1982 Go-Inn-ketju käsitti kymmenen ravintolaa pääkaupunkiseudulla, Lahdessa ja Kouvolassa, ja sen palveluksessa oli keskimäärin 500 henkeä.

Go Inn -ravintolat olivat Matkaravinnon Wimpyn ja Tukon Carrolsin kanssa Suomen ensimmäisiä hampurilaisravintoloita 1970-luvun puolivälissä. Myös pizzat kuuluivat niiden valikoimiin.

Vuonna 1979 avattu Happy Days oli Primulan Old Bakersin ohella Helsingin ensimmäisiä isoja iltaravintoloita, jotka pyrkivät tarjoamaan vaihtoehdon tanssiravintoloille ja hotellien yökerhoille.

Oy Go-Inn Ab oli Oy Karl Fazer Ab:n ja sveitsiläisen elintarvikejätti Nestlén puoliksi omistama. Vuonna 1982 Nestlé luopui osuudestaan, ja vuonna 1983 ainoaksi omistajaksi jäänyt Fazer myi Go-Innin liiketoiminnan silloiselle toimitusjohtajalle Eila Kuurmalle, jonka Center-Inn-perheyhtiöstä tuli sittemmin merkittävä tekijä Helsingin ravintolaelämässä.

Go-Inn on yhä yksi Karl Fazerin monista aputoiminimistä.

Historiaa
Tarinan mukaan Fazerin hallitus lähetti 1960-luvulla jäsenensä Magnus Linderin Sveitsin Nestlélle tutustumaan uusiin amerikkalaisiin johtamistaidon oppeihin, jotka olivat Marcus Wallenbergiltä saadun vinkin mukaan siellä aktiivisessa käytössä. Nestléllä ei kuitenkaan tiedetty tällaisesta mitään, mutta oltiinkin kiinnostuneita yhteistyöstä Fazerin kanssa. Näin perustettiin Helsinkiin Go Inn -ravintolaketju, joka toi kaupunkiin valkoisten liinojen ja jäykän tarjoilun sijaan väriä ja mutkattomuutta. Fazer ja Nestlé perustivat Sveitsiin yhteisyrityksen nimeltä Nordgrill S. A., jonka tytäryhtiöiksi perustettiin Go Inn -nimiset yhtiöt Suomeen, Ruotsiin ja Norjaan.

Lähteet

Helsingin entiset ravintolat
Suomalaiset ravintolaketjut
Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Suomalaiset yritykset
Ummikot ulkomailla

Ummikot ulkomailla on 19. tammikuuta 2016 Nelonen-kanavalla alkanut tositelevisiohjelma, jossa seurataan ensimmäiselle ulkomaanreissuille lähteviä suomalaisia. Juontajana toimii Sara Sieppi. Toinen tuotantokausi alkoi 21. syyskuuta 2016 Jim-kanavalla, ja sitä juonsi Jukka Rasila.

Ohjelmassa on matkustettu Alankomaissa, Britanniassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Kreikassa, Kroatiassa, Latviassa, Luxemburgissa, Puolassa, Ranskassa, Saksassa, Tanskassa, Tšekissä, Turkissa ja Unkarissa.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Scott Hahn

Scott W. Hahn (s. 28. lokakuuta 1957) on yhdysvaltalainen katolilainen teologi, kirjailija, konsultti, professori ja kristitty apologeetta. Hän on entinen presbyteriaanisen kirkon teologi, joka kääntyi katolilaisuuteen. Hahnin akateemisia teoksia ovat Rome Sweet Home ja Karitsan Illallinen: Messu on kuin Taivas Maan päällä. Katolinen Lighthouse Media on julkaissut hänen teoksistaan useita äänikirjaversioita. Hahn on tunnettu hänen merkittävästä tutkimustyöstään kristinuskon varhaisilta, apostolisilta ajoilta ja erilaisista teoreettisista teoksistaan, jotka käsittelevät varhaisia kirkkoisiä.

Vuonna 1957 syntyneet
Yhdysvaltalaiset teologit
Kristilliset apologistit
Elävät henkilöt
Saksin kuningaskunta

Saksin kuningaskunta () oli vuosina 1806–1918 kuningaskunta nykyisen Saksan alueella. Sen pääkaupunki oli Dresden. Kuningaskunta yhdistyi Saksan keisarikuntaan vuonna 1871, mutta säilyi nimellisenä monarkiana keisarikunnan kukistumiseen asti, jolloin siitä tuli vapaavaltio.

Historia

Vaaliruhtinaskunta 
Vuonna 1423 Askanian suvun hallitsema Saksin vaaliruhtinaskunta päätyi Wettinin suvulle, jotka olivat jo valmiiksi Meissenin rajakreivejä ja lääninherroja Thüringenissä. Näin muodostui uusi, voimakas ruhtinaskunta. Saksin nimi vakiintui tälle alkuperäistä saksilaisaluetta hieman etelämpänä sijaitsevalle alueelle, joka alun perin oli thuringiheimon ja slaavilaisten vendien asuma-aluetta.

Saksi oli myöhäiskeskiajan ja uuden ajan merkittäviä saksalaisia valtioita. Sen hallitsijat olivat vaaliruhtinaita, joilla yhtenä harvoista oli oikeus ottaa osaa keisarinvaaliin. Vaaliruhtinas Fredrik August I (August Väkevä) kääntyi kuitenkin luterilaisuudesta katolisuuteen pyrkiessään Puolan kuninkaaksi, ja Saksi menetti johtoasemansa protestanttisten ruhtinaiden joukossa Preussille. Saksi oli kuitenkin edelleen keskitason vaikuttaja Euroopan politiikassa.

Kuningaskunta 
Kun Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta hajosi vuonna 1806, Saksista tuli kuningaskunta ja vaaliruhtinas Fredrik August III:sta tuli kuningas Fredrik August I. Hän teki erehdyksen jäämällä liian pitkään uskolliseksi Napoleonille, ja hänet vangittiin. Preussi pyrki anastamaan kaikki hänen maansa 1813. Itävallan, Ranskan ja Britannian vastustuksesta huolimatta Fredrik August kuitenkin palautettiin valtaan Wienin kongressissa, mutta hän menetti Preussille pohjoisimmat osat maistaan. Näistä maista tuli Preussin Saksin maakunta, joka kuuluu nykyisin Saksi-Anhaltin osavaltioon. Saksin kuninkaille jäljelle jäänyt osa vastasi suunnilleen nykyistä Saksin vapaavaltiota, joskin Saksin vapaavaltioon liitettiin joitakin Preussin anastamia alueita.

Vuosien 1848–1849 vallankumouksessa Saksista tuli vallankumouksellisten pesä, ja muun muassa anarkisti Mihail Bakunin, hovisäveltäjä Richard Wagner sekä arkkitehti Gottfried Semper ottivat osaa toukokuun 1849 kansannousuun. Vuodesta 1871 Saksin kuningaskunta oli osa Saksan keisarikuntaa, mutta sitä hallitsivat edelleen Wettin-sukuiset kuninkaat. Heidät syrjäytettiin ja kuningaskunta kumottiin vuoden 1918  marraskuun vallankumouksessa.

Vuoden 1918 jälkeen Saksi oli osavaltio Weimarin tasavallassa mutta päätyi natsi-Saksan jälkeen Neuvostoliiton miehittämäksi. Saksan demokraattinen tasavalta purki osavaltion 1952, mutta Saksan jälleenyhdistyttyä vuonna 1990 Saksin osavaltio palautettiin ja se on nyt yksi Saksan osavaltioista (liittomaista).

Saksin kuninkaat 
Fredrik August I 1806–1827
Anton 1827–1836
Fredrik August II 1836–1854
Juhana I 1854–1873
Albert I 1873–1902
Yrjö I 1902–1904
Fredrik August III 1904–1918

Katso myös 
Constitution of the Kingdom of Saxony

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Saksin historia
José Abreu (baseball)

José Dariel Abreu Correa (s. 29. tammikuuta 1987 Cienfuegos) on kuubalainen baseballpelaaja, joka on vuodesta 2014 lähtien edustanut MLB:n Chicago White Soxia. Hänen pelipaikkansa on ykkösvahti.

Abreu loikkasi Kuubasta Yhdysvaltoihin elokuussa 2013. Häntä pidettiin tuolloin yleisesti parhaana pelaajana MLB:n ulkopuolella. Abreu solmi vapaana pelaajana White Soxin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, arvoltaan 68 miljoonaa dollaria.

Abreu valittiin tulokaskautensa 2014 päätteeksi National Leaguen vuoden tulokkaaksi. Lisäksi hänet valittiin myös MLB:n tähdistöotteluun.

Lähteet 

Kuubalaiset baseballpelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Christian Fischer

Christian Fischer (s. 15. huhtikuuta 1997 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Arizona Coyotesin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Fischer osaa pelata myös keskellä.

Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan isokokoinen Fischer on pelityyliltään kahden suunnan voimahyökkääjä, joka on kokonaisvaltaisesti taitava pelaaja. Joen mukaan Fischer on hyvä luistelemaan, laukomaan, pelaamaan hyökkäyspäässä ja sijoittumaan. Hän osaa tarvittaessa pelata myös hieman fyysisesti. Fischer laukoo oikealta.

Ura

Seuraura
Fischer on Chicago Missionin kasvatti. Hän ylsi siellä kolmen viimeisen kautensa aikana joukkueensa sisäisen maalipörssin voittoon, kunnes OHL-joukkue Windsor Spitfires varasi Fischerin 203. pelaajana kesällä 2013. Hän pelasi kaksi seuraavaa kautta Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2014–2015 Fischer pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.

Arizona Coyotes varasi Fischerin toisella kierroksella 32. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän teki jo saman vuoden elokuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Fischer siirtyi kaudeksi 2015–2016 hänet kaksi vuotta aiemmin varanneeseen OHL-joukkue Windsor Spitfiresiin. Fischer voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 40+50=90, joilla hän sijoittui koko liigan pistepörssissä kymmenenneksi. Fischer voitti myös Spitfiresin sisäisen tehotilaston lukemalla +35. OHL-kauden päätteeksi, huhtikuussa 2016 hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Springfield Falconsiin, jossa Fischer pelasi kuusi runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3.

Kauden 2016–2017 Fischer aloitti Arizona Coyotesin uudessa farmijoukkueessa, Tucson Roadrunnersissa. Hän debytoi Coyotesin NHL-joukkueessa 21. tammikuuta 2017 Tampa Bay Lightningia vastaan. Fischer teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin. Hänen osumansa jäi Coyotesin 5–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi.

Lokakuussa 2020 Fischer teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Coyotesin kanssa.

Maajoukkueura

Fischer edusti Yhdysvaltoja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Fischer pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Arizona Coyotesin pelaajat
Arizona Coyotesin varaamat pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
CONCACAF Gold Cup 2013

CONCACAF Gold Cup 2013 oli järjestyksessään 12. CONCACAF Gold Cup. Se pelattiin 7.–28. heinäkuuta 2013 Yhdysvalloissa 13:ssa eri kaupungissa yhtä monella stadionilla.

Loppuottelussa isäntämaa Yhdysvallat voitti Panaman 1–0. CONCACAF Gold Cupin voitto oli Yhdysvalloille viides.

Joukkueet 

Turnaukseen pääsivät automaattisesti isäntämaa Yhdysvallat sekä Pohjois-Amerikan muut joukkueet Kanada ja Meksiko. Lisäksi mukaan pääsi Karibian edustajiksi neljä parasta joukkuetta vuoden 2012 Caribbean Cupista (Kuuba, Trinidad ja Tobago, Haiti ja Martinique) sekä Väli-Amerikan edustajiksi viisi parasta joukkuetta vuoden 2013 Copa Centroamericanasta (Costa Rica, Honduras, El Salvador, Belize ja Panama).

Belize osallistui CONCACAF Gold Cupiin vuonna 2013 ensimmäistä kertaa.

Stadionit

Lohko A

Maalintekijät 

Viisi maalia

 Gabriel Torres
 Landon Donovan
 Chris Wondolowski

Neljä maalia
 Rodolfo Zelaya

Kolme maalia

 Ariel Martínez
 Marco Fabián
 Blas Pérez

Kaksi maalia

 Michael Barrantes
 Jean-Eudes Maurice
 José Ciprian Alfonso
 Raúl Jiménez
 Luis Montes
 Kenwyne Jones
 Joe Corona
 Eddie Johnson
 Brek Shea

Yksi maali

 Ian Gaynair
 Jairo Arrieta
 Marvin Chávez
 Jorge Claros
 Rony Martínez
 Nery Medina
 Andy Najar
 Yénier Márquez
 Kévin Parsemain
 Fabrice Reuperné
 Miguel Ángel Ponce
 Jairo Jiménez
 Carlos Rodríguez
 Román Torres
 Keon Daniel
 Kevin Molino
 Mikkel Diskerud
 Clarence Goodson
 Stuart Holden
 Michael Orozco

Oma maali
 Dalton Eiley (Costa Ricaa vastaan)

Lähteet 

CONCACAF Gold Cup
Katri Kirkkopelto

Katri Kirkkopelto (s. 1966) on suomalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja kuvataiteen opettaja. Hän on kuvittanut oppimateriaaleja ja lastenkirjoja sekä suunnitellut kirjojen kansia ja tehnyt lehtikuvituksia.

Kirkkopelto valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1995. Hänen töitään on ollut esillä yksityis- että yhteisnäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Bratislavan kuvitusbienaalessa 2007 ja samaan aikaan Bratislavassa järjestetyssä IBBY Finlandin Finnish Feelings -näyttelyssä. Kirkkopelto on kuvittanut muun muassa Eppu Nuotion Villilä-sarjaa.

Vuonna 2005 Kirkkopellon ja Suna Vuoren lastenkirja Hirveää, parkaisi hirviö oli Finlandia Junior -ehdokkaana ja voitti Pohjoismaisen kuvakirjakilpailun kansallisen sarjan. Vuonna 2009 Kirkkopelto sai Kylli Koski -palkinnon. Hänen teoksensa Molli oli HelMet-kirjallisuuspalkintofinalistina vuonna 2016. Samana vuonna kuvakirja Piki oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas. Molli-sarjan kolmas osa, Molli ja ja maan ääri, valittiin lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi vuonna 2020.

Tuotantoa
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Musta Possu -sarja
 
 
 

Villilä-sarja
 
 
 
 
 
 
 
 

Molli-sarja

Lähteet

Aiheesta muualla
 Molli-sarjan verkkosivut
 Katri Kirkkopelto Kirjasampo.fi:ssä

Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Martina & Esko: Vauvakuumetta

Martina & Esko: Vauvakuumetta on 7. tammikuuta 2010  Sub-kanavalla alkanut tositelevisiosarja, jossa seurattiin Martina Aitolehden ja Esko Eerikäisen vauvaperheen arkea. Toinen tuotantokausi alkoi 31. maaliskuuta 2011, jossa seurattiin Martinan ja Eskon matkaa kolumbiassa.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet 

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset tositelevisiosarjat
The Ninth Hour


The Ninth Hour on power metal -yhtye Sonata Arctican yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 7. lokakuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi on tyyliltään enemmän perinteistä heavy metalia aiempiin julkaisuihin verrattuna. Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.

Vastaanotto 
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Imperiumin Taavi Lindfors sanoi albumin olevan teknisesti ottaen hyvä mutta riskitön ja tylsä perusteos, joka vaatisi rohkeutta säveltämiseen. Myös Soundin Mikko Merilinna tarttui albumin mielenkiinnottomuuteen ja sävellystyön osittaiseen köyhyyteen, mutta piti tuotantoa onnistuneena. V2.fi -sivuston Jesse Kärkkäinen kehui myös albumin tuotantopuolta, mutta kritisoi levyn heikkoa sävellystyötä, josta puuttuu mielikuvitus sekä tarttuvuus.

Kappaleet

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: hyvä
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 V2.fi: 
 Kaaoszine: 8+/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Sonata Arctican albumit
Vuoden 2016 albumit
Sari Aalto

Sari Aalto (s. 13. maaliskuuta 1987 Kempele) on suomalainen vatsastapuhuja, joka on toiminut vatsastapuhumisen ammattilaisena vuodesta 2013 lähtien. Hän on koulutukseltaan teatteri-ilmaisun ohjaaja (AMK). Hän on naimisissa televisiojuontaja Joona Kortesmäen kanssa. Hänen isänsä on suomalainen taikuri Simo Aalto, äitipuolensa taikurin avustaja Kirsti Aalto ja serkkunsa laulaja Saara Aalto. Joulukuussa 2021 Aallolla oli TikTokissa 4,6 miljoonaa seuraajaa.

Vuonna 2015 Aalto esiintyi MTV3:n televisio-ohjelmassa Voitolla yöhön näyttelijä Jukka Rasilan vatsastapuhumiskouluttajana. Syksyllä 2016 Aalto kilpaili Talent Suomi -televisio-ohjelman viidennellä tuotantokaudella sijoittuen toiseksi.

Aalto oli mukana America's Got Talentissa yhdessä Rudi Rokin kanssa, mutta he eivät päässeet koe-esiintymisestä jatkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kärppä, Hanna: Sari Aalto opetteli vatsastapuhujaksi, koska tylsistyi äitiyslomalla – näin jokainen voi oppia taidon. Helsingin Sanomat, elämä, 10.6.2015
 Mäkinen, Eija: Taikurin tytär tietää: leikki on paras perintö. Teaterstiftelsen Vivicas Vänner, 2.10.2014

Aalto, Sari
Suomalaiset viihdetaiteilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Finnaviation

Finnaviation  oli suomalainen lentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 1979, kun Nordair (aiemmin Lentohuolto) ja Wihuri Oy Finnwings yhdistettiin yhdeksi yhtiöksi, josta Finnair hankki 60 prosentin osuuden. Myöhemmin omistusosuus nousi 70 prosenttiin.

Yhtiö lensi muun muassa reittilentoja omilla ja Finnairin tunnuksilla sekä ambulanssi-, tilaus- ja postilentoja. Vuonna 1987 se lensi yli 90 miljoonaa istuinkilometriä ja lähes 500 000 rahtitonnikilometriä.

Finnaviation sulautettiin emoyhtiö Finnairiin 2. syyskuuta 1996.

Laivasto 

Vuonna 1980 Finnaviationin laivastoon kuului 20 lentokonetta. Yhtiö käytti toimintansa aikana ainakin seuraavia konetyyppejä:

 Beechcraft 95-A55 Baron
 Beechcraft Super King Air 300
 Cessna 402B
 Cessna 441 Conquest II
 Dassault Falcon 200
 Embraer EMB-110P1 Bandeirante
 Rockwell 690 Turbo Commander
 Saab 340A
 Saab 340B

Kohteet

1980 
Kesäkaudella 1980 Finnaviationin verkostoon kuului seitsemän kohdetta Suomessa ja kolme Ruotsissa. Lennot Oulun ja Luulajan välillä sekä Vaasasta Sundsvalliin ja Uumajaan se lensi Finnairin tunnuksilla.

 
 Luulaja – Luulajan lentoasema
 Sundsvall – Sundsvallin lentoasema
 Uumaja – Uumajan lentoasema
 
 Jyväskylä – Jyväskylän lentoasema
 Kajaani – Kajaanin lentoasema
 Kuopio – Kuopion lentoasema
 Kuusamo – Kuusamon lentoasema
 Oulu – Oulun lentoasema
 Rovaniemi – Rovaniemen lentoasema
 Vaasa – Vaasan lentoasema

1987 
Vuoden 1987 kesäkaudella Finnaviation lensi kymmeneen kohteeseen Suomessa ja kahteen Ruotsissa. Lennot Maarianhaminan ja Tukholman sekä Vaasan ja Skellefteån välillä se lensi Finnairin tunnuksilla.

 
 Skellefteå – Skellefteån lentoasema
 Tukholma – Arlandan kansainvälinen lentoasema
 
 Helsinki – Helsinki-Vantaan lentoasema
 Kittilä – Kittilän lentoasema
 Kuusamo – Kuusamon lentoasema
 Maarianhamina – Maarianhaminan lentoasema
 Mikkeli – Mikkelin lentoasema
 Oulu – Oulun lentoasema
 Pori – Porin lentoasema
 Tampere – Tampere-Pirkkalan lentoasema
 Turku – Turun lentoasema
 Vaasa – Vaasan lentoasema

Lähteet 

Finnair
Entiset suomalaiset lentoyhtiöt
Kevyt risteilijä

Kevyt risteilijä on pieni tai keskikokoinen sotalaivatyyppi. Termi on lyhenne kevyestä panssaroidusta risteilijästä, joka oli suojattu joko vesirajaan asennetulla panssarivyöllä tai panssarikannella (panssarikansiristeilijä). Vuoden 1930 Lontoon laivastosopimuksen mukaan alustyyppi oli risteilijä, jonka pääaseiden kaliiperi ei ylitä 6,1 tuumaa (155 mm). Risteilijän uppouma ei saanut ylittää 10 000 tonnia.

Ensimmäiset kevyet risteilijät laskettiin vesille vuonna 1878. Ensimmäisen (1914–1918) ja toisen maailmansodan (1939–1945) aikaisissa kevyissä risteilijöissä oli usein joko neljä- (102 mm) tai kuusituumaiset (152 mm) tykit.

Lähteet 
Beeler, John: Birth of the Battleship: British Capital Ship Design 1870–1881. Naval Institute Press, 2001. ISBN 1557502137.
Osborne, Eric W.: Cruisers and Battle Cruisers: An Illustrated History of Their Impact. ABC-CLIO, 2004. ISBN 1851093699.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Laivatyypit
Mikromuovi

Mikromuovi on yhdestä mikrometristä viiteen millimetriä kokoisia muovijätteen paloja.

Tyypit
Mikromuovit voidaan jakaa kahteen ryhmään sen mukaan, mistä ne ovat peräisin:

 Primäärit mikromuovit vapautuvat luontoon pieninä partikkeleina. Niistä 35 prosenttia tulee synteettisten vaatteiden pesusta, 28 prosenttia autonrenkaiden kulumisesta sekä 2 prosenttia hygieniatuotteista. Primäärejä mikromuoveja on merten mikromuoveista arviolta noin 15–31 prosenttia.

 Sekundäärejä mikromuoveja syntyy suurempien muovituotteiden, kuten muovipussien, juomapullojen ja kalastusverkkojen hajotessa pienempiin osiin. Niitä on merten mikromuovista arviolta noin 69–81 prosenttia.

Kertyminen
Mikromuoveja kertyy jatkuvasti maailman meriin ja ilmakehään sekä ruokaan ja juomaan. Vuonna 2017 YK arvioi merissä olevan jopa 51 biljoonaa mikromuovikappaletta. Mikromuovi kertyy ensin merieläinten elimistöön ja päätyy sitä kautta myös maaeläinten kuten ihmisen ruokaan.

Ihmisen verestä mikromuovia havaittiin ensimmäistä kertaa vuonna 2022 julkaistussa hollantilaistutkimuksessa, jossa sitä löytyi suurimmalta osalta tutkituista. Aiemmin mikromuovia on löytynyt esimerkiksi raskaana olevien naisten istukasta. Ruokapakkaukset ovat yksi yleisimpiä veren mikromuovin lähteitä. Pikkulapset saavat pulloruokinnasta miljoonia mikromuovi- ja biljoonia nanomuovipartikkeleita päivässä. Mikromuovia syntyy tuttipullon rapautumisesta sen lämpösteriloinnin yhteydessä.

WWF arvioi vuonna 2019, että ihmisen elimistöön päätyy jopa viisi grammaa mikromuovia viikossa tai 250 grammaa vuodessa. Yhdysvalloissa ja Intiassa mikromuovia esiintyy juomavedessä kaksinkertainen määrä Eurooppaan verrattuna.

Haitat
Mikromuovien terveysvaikutuksista tiedetään vähän. Solukokeissa mikromuovipartikkelit voivat läpäistä solukalvoja ja aiheuttavat tulehdusreaktioita. Mikromuovialtistuksen on todettu hiirikokeissa vahingoittavan suolen epiteeliä sekä vaikuttavan ravintoaineiden imeytymiseen ja suolistomikrobiston koostumukseen. Solu-ja eläintutkimuksissa mikromuovi on aiheuttanut myös solukuolemia ja aineenvaihdunnan häiriöitä.

Lähteet

Jätteet
Muovit
Manuel Antonion kansallispuisto

Manuel Antonion kansallispuisto on luonnonsuojelualue Costa Ricassa. Se sijaitsee Queposin eteläpuolella Puntarenasin maakunnassa Tyynenmeren rannikolla noin 60 kilometriä Costa Rican pääkaupungista San Josésta etelään. Puisto on perustettu vuonna 1972 ja siihen kuuluu 1 950 hehtaaria maata ja 55 000 hehtaaria merta.

Manuel Antonion kansallispuisto on yksi maan suosituimmista kansallispuistoista. Siellä tavataan muun muassa apinoita, laiskiaisia ja puna-aroja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Costa Rican kansallispuistot
Braulio Carrillon kansallispuisto

Braulio Carrillon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Costa Ricassa. Se sijaitsee 20 kilometriä koilliseen Costa Rican pääkaupungista San Josésta. Puiston maisemat ovat jylhät, siellä on vuoria, kanjoneita, sammuneita tulivuoria ja jokia.

Kansallispuisto perustettiin vuonna 1978. Alueella on havaittu 550 lintu-, 169 nisäkäs- ja 123 matelijalajia.

Lähteet 

Costa Rican kansallispuistot
Sugi (1944)

Sugi () oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 25. elokuuta.

Palvelus 
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se kuljetti 1. joulukuuta alkaen kotiutettavia joukkoja Japaniin. Alus luovutettiin 31. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Taiwanille.

Lähteet

Viitteet 

Matsu-luokan hävittäjät
Japanilaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Fujinagatan telakka
Turing Pharmaceuticals

Turing Pharmaceuticals on yhdysvaltalainen lääketeollisuuden yritys. Turingin toimitusjohtajana toimi Martin Shkreli. Helmikuussa 2015 perustetun Turingin pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. Turing nousi julkisuuteen syksyllä 2016, kun yritys oli nostanut Daraprim-nimisen lääkkeen hintaa elokuussa 5000 prosentilla 13,5 dollarista tabletilta 750 dollariin tabletilta. Turingilla on kaksi myynnissä olevaa tuotetta: Daraprim ja Vecamyl. Yritys on nimetty tietokonepioneerin Alan Turingin mukaan.

Aiheesta muualla
Turing Pharmaceuticalsin kotisivut 

Yhdysvaltalaiset yritykset
Lääkevalmistajat
Kaede (1944)

Kaede () oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 4. maaliskuuta 1944. Se laskettiin vesille 25. heinäkuuta ja otettiin palvelukseen kolme kuukautta myöhemmin 30. lokakuuta.

Palvelus 
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se siirrettiin 1. joulukuuta kuljettamaan sotilaita takaisin Japaniin. Alus luovutettiin sotakorvauksena Taiwanille 6. heinäkuuta 1947 ja romutettiin 1962-1963.

Lähteet

Viitteet 

Matsu-luokan hävittäjät
Japanilaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Naby Keïta

Naby Deco Keïta (s. 10. helmikuuta 1995 Conakry) on guinealainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia.

Seurajoukkueura 

Keïta pelasi juniorivuotensa guinealaisessa Horoyassa. Kesällä 2013 hän siirtyi ranskalaiseen Istresiin. Keïta pelasi kaudella 2013–2014 seurassa 23 Ligue 2 -ottelua, joissa hän teki neljä maalia.

Kesällä 2014 Keïta siirtyi Itävallan Bundesliigassa pelaavaan Red Bull Salzburgiin. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjatason ottelunsa 26. heinäkuuta 2014, kun Red Bull Salzburg voitti Wiener Neustadtin vieraissa 5–0. Yhteensä Keïta pelasi kaudella 2014–2015 liigassa 30 ottelua tehden viisi maalia, ja seuraavalla kaudella 29 ottelua tehden 12 maalia. Hän voitti Red Bull Salzburgissa molempina kausina sekä liigamestaruuden että Itävallan cupin. Hänet valittiin Itävallan Bundesliigan vuoden pelaajaksi kaudella 2015−2016. 

Kesällä 2016 Keïta siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan RB Leipzigiin 15 miljoonan euron siirtosummalla. Hän teki kaudella 2016−2017 pelaamissaan 31 liigaottelussa kahdeksan maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Seuraavalla kaudella hän viimeisteli 27 sarjaottelussa kuusi maalia. Mestarien liigassa hän teki viidessä ottelussa kaksi maalia.

Keita siirtyi Englannin Valioliigan Liverpooliin 60 miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2018. Debyyttikaudellaan hän teki 25 liigaottelussa kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuudessa ottelussa ja teki yhden maalin, mutta oli nivusvamman vuoksi sivussa voitokkaasta loppuottelusta. Liverpoolin mestaruuskaudella 2019–2020 hän pelasi 18 valioliigaottelussa, tosin vain yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Hän voitti myös seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain kymmenessä liigaottelussa ja neljässä Mestarien liigan pelissä.

Keita pelasi kaudella 2021–2022 kymmenen Mestarien liigan ottelua ja teki yhden maalin. Tappiollisessa loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Valioliigassa pelaamissaan 23 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia. Hän oli avauskokoonpanossa Liverpoolin voittamissa FA Cupin ja liigacupin loppuotteluissa.

Maajoukkueura 

Guinean maajoukkueessa Keïta pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. heinäkuuta 2013, kun Guinea voitti Malin 1–0 vuoden 2014 African Nations Championship -turnauksen karsintaottelussa. Keïta oli mukana AM-kilpailuissa 2015 pelaten kaikissa Guinean neljässä ottelussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Namibiaa vastaan marraskuussa 2015. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa kaksi ottelua 2019 ja kolme ottelua 2022.

Keita valittiin Guinean vuoden jalkapalloilijaksi 2015.

Saavutukset 

Red Bull Salzburg
 Itävallan Bundesliiga: 2014–2015, 2015–2016
 Itävallan cup: 2014–2015, 2015–2016
Liverpool
 Mestarien liiga: 2018−2019
 Englannin Valioliiga: 2019−2020
 FA Cup: 2021−2022
 Englannin liigacup: 2021−2022

Lähteet

Aiheesta muualla 

Guinealaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Soisalon Seutu

Soisalon Seutu on kerran viikossa tiistaisin ilmestyvä, tabloidikoossa julkaistu sanomalehti. Lehden toimitus sijaitsee Leppävirran keskustassa. Vuonna 2015 levikki oli runsas 4 200 kappaletta. Jakelualue kattaa Leppävirran ja Vehmersalmen. Lehti on perustettu vuonna 1962.

Lehden päätoimittajana toimii Antti Aho.

Soisalon Seutu kuuluu Keskisuomalainen Oyj -konsernin Savon Media -osakeyhtiön julkaisuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Soisalon Seudun uutisia  (soisalonseutu.fi)

Leppävirta
Vehmersalmi
Suomalaiset paikallislehdet
Hiljainen todistaja

Hiljainen todistaja () on brittiläinen BBC:n tuottama kuolinsyytutkintaan keskittyvä draamasarja, jonka on luonut entinen poliisi Nigel McCrery. Sarjan luoja Nigel McCrery on kehittänyt myös rikossarjan Ryhmä Pullman. Se oli BBC:n historian pisimpään pyörinyt rikosdraamasarja.

Sarjassa patologit työskentelevät kuviteellisessa Lyell Centren laboratoriossa jossa tekevät ruumiinavauksia ja tutkimuksia. Sarjan vainajat ja siinä olevat elimet on tehty silikonista, mutta niistä yritetään saada mahdollisimman aidon näköisiä. Kun Emilia Fox, joka esittää Nikki Alexanderia joka on yksi sarjan päähenkilöistä, aloitti sarjassa hän kävi aluksi tutustumassa oikeaan ruumiinavaukseen.

Sarjan hahmot 
Sarjan päähahmo oli sen alussa naispatologi Sam Ryan (Amanda Burton) joka asui ensin Cambridgessa ja muutti sitten Lontooseen. Hänen hahmonsa poistui sarjasta sen kahdeksannella kaudella vuonna 2004, jolloin keskeisiksi hahmoiksi nousivat hänen tiiminsä jäsenet tohtori Harry Cunningham (Tom Ward) ja professori Leo Dalton (William Gaminara) ja vähän myöhemmin tohtori Nikki Alexander (Emilia Fox).

Nykyiset 
 Tri. Nikki Alexander (Emilia Fox) – Kaudesta 8.
 Jack Hodgson (David Caves) – Kaudesta 16.
 Clarissa Mullery (Liz Carr) – Kaudesta 16.
 Tri. Thomas Chamberlain (Richard Lintern) – Kaudesta 17.

Entiset 
 Professori Sam Ryan (Amanda Burton) – Kaudet 1–8.
 Tri. Trevor Stewart (William Armstrong) – Kaudet 1–3.
 Tri. Harry Cunningham (Tom Ward) – Kaudet 6–15.
 Professori Leo Dalton (William Gaminara) – Kaudet 6–16.
 Professori Janet Mander (Jaye Griffiths) – Kaudet 12–15.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Brittiläiset rikossarjat
1990-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
In the Mood for Love

In the Mood for Love (, Fa yeung nin wa) on Wong Kar-wain käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama hongkongilainen draamaelokuva vuodelta 2000. Sen pääosia näyttelevät Maggie Cheung ja Tony Leung Chiu-Wai. 

Elokuva sai ensi-iltansa ja voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2000, ja vuonna 2016 se äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan toiseksi parhaaksi elokuvaksi Mulholland Driven jälkeen. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Vuonna 2010 suomalaiskriitikot äänestivät sen 2000-vuosikymmenen parhaaksi. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.

Elokuva muodostaa väljän trilogian Wong Kar-Wain vuoden 1991 elokuvan Days of Being Wild ja vuoden 2004 elokuvan 2046 kanssa, koska kaikkien pää- tai sivuhenkilönä on sama Tony Leung Chiu-Wain esittämä herra Chow.

Juoni
1960-luvun Hongkongissa Chow Mo-wan (Tony Leung) ja Su Li-zhen (Maggie Cheung) muuttavat puolisoineen toistensa naapureiksi ja tutustuvat vähitellen. Heidän suhteensa lähenee kun he saavat selville, että heidän puolisoillaan on suhde keskenään. Chow ja Su yrittävät myös antautua romanssiin, mutta se ei heiltä onnistu, koska kummankin henkinen tila estää toisen ihmisen pääsyn lähelle. Hahmojen yksinäisyyttä korostetaan muun muassa tiukoilla lähikuvilla ja rajaamalla keskustelukumppaneista toinen näkymättömiin. Tukahdutettua rakkautta kuvataan hidastetuin kuvin ja tärkeässä roolissa olevan vahvan musiikin (Shigeru Umebayashi ja Michael Galasso) avulla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hongkongilaiset elokuvat
Vuoden 2000 elokuvat
Romanttiset draamaelokuvat
Abel Pacheco de la Espriella

Abel Pacheco de la Espriella (s. 22. joulukuuta 1933 San José) on costaricalainen poliitikko. Hän oli maansa presidentti 2002–2006, edustaen Sosiaalisen Kristillisen Yhtenäisyyden Puoluetta (Partido Unidad Sosiaalisen Cristiana – PUSC). Hänet valittiin toisella vaalikierroksella, jossa hän sai 58 prosenttia äänistä huhtikuussa 2002.

Elämäkerta

Perhe 
Abel Pacheco ja hänen ensimmäinen vaimonsa, Elsa Maria Muñoz Bathan, saivat viisi lasta: Abel, Elsa, Yolanda, Sergio ja Valeria. Pacheco meni naimisiin vuonna 1975 toisen vaimonsa, Leila Rodríguez Stahlin kanssa. Vaimo on entinen Miss Costa Rica.

Ura 
Pacheco on lääketieteen tohtori, joka valmistui Universidad Nacional Autónoma de Méxicosta, ja opiskeli psykiatriaa myös Louisianan osavaltionyliopistossa. Hän työskenteli lääkärinä vuodesta 1959 ja johti psykiatrian keskussairaalaa vuosina 1973–1976.

Pacheco oli 1970–1990-luvuilla suosittu televisiojuontaja. Tänä aikana hän jatkoi opettamista University of Costa Ricassa ja samaan aikaan palveli asiakkaita omistamassaan vaateliikkeessä El Palacio del Pantalón. Hän myös kirjoitti useita romaaneja ja popmusiikkia.

Hänen poliittinen uransa alkoi vasta 64-vuotiaana, 1. helmikuuta 1998, kun hänet valittiin eduskuntaan PUSC-puolueen listoilta.

Valmistauduttaessa vuoden 2002 presidentinvaaleihin hänet valittiin PUSCin ehdokkaaksi puoluekokouksessa ylivoimaisella 76% äänimäärällä. Hänen ehdokkuutensa nähtiin puolueen uudistushenkisten voittona.

Pachecon teemoina olivat itseluottamuksen palauttaminen costaricalaisille, valmistautuminen globalisaatioon ja korruption ja köyhyyden kitkeminen.

Valien ensimmäisellä kierroksella Pacheco sai 38,6% äänistä, kun suoraan läpimenoon olisi tarvittu 40%. Toisella kierroksella Pacheco sai 58 prosenttia äänistä, vastustaja sosiaalidemokraatti Rolando Araya hävisi niukalla marginaalilla.

Valtakaudellaan Pachecon oli vaikea saada uudistuksia läpi, sillä hänen puolueellaan ei ollut enemmistöä parlamentissa. Pachecon kiivaasti ajama verouudistus tuli eduskunnan harkittavaksi vasta hänen seuraajansa Óscar Ariasin aikana.

Lähteet 

Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Costa Rican presidentit
Humu Records

Humu Records on suomalainen levy-yhtiö, joka aloitti toimintansa syksyllä 2015. Humun toimintaan kuuluu myös keikkoja ja tapahtumia järjestävä Humu-klubi, kulttuurijulkaisu Humu sanoma, Humu teatteri sekä lyhytkursseja järjestävä Humu-opisto.

Artistit
(proto)Torvinen
Anis Kiitu
Black Peider
Black Peider vs. Jukka Nissinen
Bizzarro
Bizzarro & Jukka Nissinen
Chop Suey
Cheese Finger Brown
Detour 33
Jarkka Rissanen & Sons Of The Desert
Jonas and I
joku iiris
Jukka Nissinen
Kumpulainen & Vapaaherrat
Paha-Viitanen
Samanna
The Country Dark
 Utunen
Vehje
Ville Lehtovaara

Fyysiset julkaisut
Jonas and I - Where From Here (LP)
Jukka Nissinen - III (LP)
Black Peider vs. Jukka Nissinen - John The Revelator (7" single)
Vehje - Terveisiä (EP 7")
Paha-Viitanen - Vihreät kasvot (Kasetti)
Bizzarro & Jukka Nissinen - Taipale Broadcast Volume 1 (LP)
joku iiris - joku iiris (LP+CD)
Chop Suey - Partyhouse Tapes (Kasetti)
Jukka Nissinen - II (LP)
Bizzarro - Luxardo (CD)
Ville Lehtovaara - Regroovable (CD)
(proto)Torvinen - Suomen teiniliitto 1939-1984 (Kasetti)
The Country Dark -Cookie Trail (CD)
Jarkka Rissanen & Sons Of The Desert - Hybrid Soul (CD)
Detour 33 - Tamed by Fear (CD)
Cheese Finger Brown - Low-Down People (CD)
Black Peider - SINGER-SONGFIGHTER (CD)
Jonas and I - These Days (CD)
The Country Dark - Hypnic Jerk (CD)
Utunen - Utunen (LP+CD)
Kumpulainen & Vapaaherrat  - Tekstitetyt Unet (CD)

Aiheesta muualla
Humu Recordsin kotisivu
Humu Records Soundcloud- palvelussa
Humu Records - Facebook

Suomalaiset levy-yhtiöt
Miguel Ángel Rodríguez Echeverría

Miguel Ángel Rodríguez Echeverria (syntynyt 9. tammikuuta 1940) on costaricalainen ekonomisti, asianajaja, liikemies ja poliitikko. Hän palveli Costa Rican presidenttinä vuodesta 1998 vuoteen 2002 ja oli lyhyesti Amerikan valtioiden järjestö OAS:n pääsihteerinä vuonna 2004, ennen kuin joutui eroamaan ja palaamaan kotimaahansa syytettynä taloudellisista väärinkäytöksistä presidenttikaudellaan. Huhtikuussa 2011 hänet tuomittiin 5 vuodeksi vankilaan korruptiosta. Joulukuussa 2012 hänet vapautettiin vetoomustuomioistuimessa, mutta tapaus otettiin uudelleen käsittelyyn 2014. Tapaus liittyi Alcateliin, joka toimitti maahan 400 000 matkapuhelinlinjaa.

Nuoruusvuodet 
Rodríguez opiskeli kauppatieteitä ensin Costa Rican yliopistossa ja sitten Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, mistä hän väitteli vuonna 1966.

Poliittinen ura 
Rodríguez pyrki kolme kertaa presidentiksi. Vuonna 1990 hän hävisi puolueen ehdokkuuden Rafael Ángel Calderón.ille Vuonna 1994 hän voitti puolueensa ehdokkuuden, mutta hävisi vaalit María José Figueres. Lopulta hän pääsi läpi vuonna 1998. Huolimatta hänen kokemuksestaan taloustieteilijänä ja liikemiehenä, hänen presidenttikauttaan pidettiin yleisesti tehottomana. Ehdotetut vapaan markkinatalouden uudistukset, mukaan lukien suunnitelma lopettaa valtion monopoli televiestintäalalla, kaatuivat ammattiliittojen ja virkamiesten vastustukseen. Hän onnistui kuitenkin uudistamaan ja osittain yksityistämään eläkejärjestelmän ja tärkeimmän sataman Tyynellämerellä (Caldera).

Poliittiset näkemykset 
Rodriguez suosi markkinoiden uudistuksia ja talouden avaamista, jotta maahan saataisiin ulkomaisia investointeja. Hänen kaudellaan maa allekirjoitti useita vapaakauppasopimuksia.

Lähteet 

Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Costa Rican presidentit
Warwickin jaarli

Warwickin jaarli on brittiläinen arvonimi, joka on ollut käytössä neljään eri otteeseen Britannian historiassa. Nykyinen Warwickin jaarli on Guy David Greville ja perimysjärjestyksessä seuraavana on tämän poika Charles Fulke Chester Greville. 

Perinteisesti Warwickin jaarli on asunut Warwickin kaupungissa sijaitsevassa linnassa. Vuonna 1978 Grenvillen suku kuitenkin myi linnan Madame Tussaudsille ja nykyinen jaarli asuu Australiassa.

Warwickin jaarlit

1088-1499 
 Henry de Beaumont, 1. Warwickin jaarli (1048 – 1119)
 Roger de Beaumont, 2. Warwickin jaarli (n. 1102 – 1153)
 William de Beaumont, 3. Warwickin jaarli (s. ennen vuotta 1140, k. 1184)
 Waleran de Beaumont, 4th Warwickin jaarli (1153–1204)
 Henry de Beaumont, 5. Warwickin jaarli (n. 1195 – 1229)
 Thomas de Beaumont, 6. Warwickin jaarli (1208–1242)
 Margaret de Beaumont, Warwickin kreivitär (?-1253)
 John Marshal, 7. Warwickin jaarli (jure uxoris; ?-1242)
 John du Plessis, 7. Warwickin jaarli (jure uxoris; ?-1263)
 William Maudit, 8. Warwickin jaarli (n. 1220 – 1268)
 William de Beauchamp, 9. Warwickin jaarli (n. 1240 – 1298)
 Guy de Beauchamp, 10. Warwickin jaarli (?-1315)
 Thomas de Beauchamp, 11. Warwickin jaarli (?-1369)
 Thomas de Beauchamp, 12. Warwickin jaarli (n. 1339 – 1401)
 Richard de Beauchamp, 13. Warwickin jaarli (1382–1439)
 Henry de Beauchamp, 14. Warwickin jaarli (1425–1446)
 Anne de Beauchamp, 15. Warwickin kreivitär (1443–1449)
 Anne de Beauchamp (1426–1492)
 Richard Neville, 16. Warwickin jaarli eli "Warwick kuninkaantekijä" (jure uxoris; 1428–1471)
 Edward Plantagenet, 17. Warwickin jaarli (1475–1499)

1445-46 
 Henry de Beauchamp, 1. Warwickin herttua (1425–1446)

1618-1759 
 Robert Rich, 1. Warwickin jaarli (?-1619)
 Robert Rich, 2. Warwickin jaarli (1587–1658)
 Robert Rich, 3. Warwickin jaarli (1611–1659)
 Charles Rich, 4. Warwickin jaarli (1658–1673)
 Robert Rich, 5. Warwickin jaarli (1620–1675)
 Henry Rich, Kensingtonin lordi (1642–1659)
 Edward Rich, 6. Warwickin jaarli (1673–1701)
 Edward Henry Rich, 7. Warwickin jaarli (1697–1721)
 Edward Rich, 8. Warwickin jaarli (1695–1759)

1759- 

 Francis Greville, 1. Warwickin jaarli (1719–1773)
 George Greville, 2. Warwickin jaarli (1746–1816)
 George Greville, Brooken lordi (1772–1786)
 Henry Richard Greville, 3. Warwickin jaarli (1779–1853)
 George Guy Greville, 4. Warwickin jaarli (1818–1893)
 Francis Richard Charles Greville, 5. Warwickin jaarli (1853–1924)
 Leopold Guy Francis Maynard Greville, 6. Warwickin jaarli (1882–1928)
 Charles Guy Fulke Greville, 7. Warwickin jaarli (1911–1984)
 David Robin Francis Guy Greville, 8. Warwickin jaarli (1934–1996)
 Guy David Greville, 9. Warwickin jaarli (1957-)
 Tämän perijänä toimii Charles Fulke Chester Greville

Lähteet 

Jaarlit
Brittiläiset aateliset
Warwick
Espen Sandberg

Espen Sandberg (s. 1971) on norjalainen elokuvaohjaaja, joka työskentelee yleensä yhdessä maanmiehensä Joachim Rønningin kanssa. He molemmat ovat kotoisin Sandefjordin kaupungista. He ovat Skandinavian suurimpiin kuuluvan mainoselokuvien tuotantoyhtiön Motion Blurin osaomistajia. Rønningin ja Sandbergin esikoisohjaus on Bandidas vuodelta 2006. Vuonna 2017 tulee ensi-iltaan heidän ohjaamansa Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge. Vuonna 2014 he ohjasivat kaksi ensimmäistä jaksoa televisiosarjaan Marco Polo. 

Rønningin ja Sandbergin ohjaamat Max Manus (2008) ja Kon-Tiki (2012) ovat Norjan katsotuimmat elokuvat yli kolmeen vuosikymmeneen. Sandberg opiskeli Tukholman elokuvakoulussa vuosina 1992–1994.

Lähteet
 
Huomautus lähdeviitteisiin 1 ja 2: animaatioelokuva Pilvikallion vauhtikisat (1975) on katsotumpi kuin Max Manus ja Kon-Tiki.

Aiheesta muualla 
  

Norjalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Battles (In Flamesin albumi)

Battles on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin 12. studioalbumi. Se julkaistiin 11. marraskuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast lukuun ottamatta Pohjois-Amerikkaa, jossa Eleven Seven Music toimii jakelijana.

Battlesin tuotti Howard Benson. Albumi on In Flamesin ensimmäinen yhdysvaltalaisrumpali Joe Rickardin kanssa. Bensonin luottomiehiin lukeutuva Rickard soitti albumin äänitysvaiheessa vielä sessiomuusikon statuksella, mutta liittyi myöhemmin vakijäseneksi, minkä yhtye vahvisti syyskuussa 2016. Hän korvasi marraskuussa 2015 In Flamesin jättäneen Daniel Svenssonin.

Yhtye aloittaa albumin tiimoilta Euroopan kiertueen yhdessä Disturbedin kanssa tammikuussa 2017.

Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 60. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan kolmannella sijalla.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Anders Fridén ja Björn Gelotte.

Kokoonpano 
 Anders Fridén – laulu
 Björn Gelotte – kitara
 Niclas Engelin – kitara
 Peter Iwers – bassokitara
 Joe Rickard – rummut

Vierailevat muusikot 
 Örjan Örnkloo – kosketinsoitin
 Marc Vangool – steel-kitara

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 8/10
 Kaaoszine: 8-/10
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2016 albumit
In Flamesin albumit
Andreas Tjernshaugen

Andreas R. Tjernshaugen (s. 13. joulukuuta 1972 Nesodden) on norjalainen sosiologi. Hän toimi useita vuosia norjalaisessa CICERO Senter for klimaforskning -säätiössä ja sen jälkeen Bioteknologinemndan tiedotusvastaavana. Kesäkuusta 2015 alkaen hän on ollut Store norske leksikonin toimittaja.

Tjernshaugen on väitellyt tohtoriksi hiilidioksidin käsittelyyn liittyvästä teknologiapolitiikasta ja ympäristö- ja ilmastokeskusteluun liittyvistä seikoista. Hän on kirjoittanut kirjoja, jotka liittyvät hänen alaansa tai harrastuksiinsa.

Tjernshaugen johti SV:n nuorisojärjestöä Sosialistisk Ungdomia vuosina 1994–1996.

Teokset
 Gasskraft – tjue års klimakamp, Pax forlag i 2007.
 Akvarieboka for barn (2013)
 Tiaisten salainen elämä, Atena 2016, alkuteos: Meisenes hemmelige liv (2015)

Aiheesta muualla
 Presentasjon hos CICERO 
 Andreas Tjernshaugens blogg

Norjalaiset sosiologit
Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Vielä yhdet Chelsea?

Vielä yhdet Chelsea? on Suomessakin esitetty yhdysvaltalainen television komediasarja. Sen on luonut Dottie Zicklin and Julie Ann Larson ja se perustuu Chelsea Handlerin vuoden 2008 kirjaan.

Pääosaa näyttelee Laura Prepon.

Aiheesta muualla
Ohjelman verkkosivut

Yhdysvaltalaiset komediasarjat‎
2010-luvun televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
Rafael Calderón Fournier

Rafael Ángel Calderón Fournier (syntynyt Diriamba, Nicaragua, 14. Maaliskuuta 1949) on costaricalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä 1990 -1994. Hän oli PUSC-puolueen presidenttiehdokas myös vuoden 2010 vaaleissa, mutta peruutti ehdokkuutensa lokakuussa 2009, kun hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen kahdesta korruptiosyytteestä.

Calderon Fournier syntyi Nicaraguassa, missä hänen isänsä, entinen presidentti Rafael Calderón Guardia, oli maanpaossa sisällissodan takia. Vuonna 1958 hän palasi Costa Ricaan.

Poliittinen ura 
Calderon Fournier oli nuorisopoliitikko PUN-puolueessa (Partido Unificacion Nacional). Hänet valittiin kansanedustajaksi vuonna 1974 ja hän palveli kaksi peräkkäistä toimikautta sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Valiokunta valmisteli maahan kansaneläkejärjestelmän.

Vuonna 1982 hän oli presidenttiehdokas ja hävisi Luis Alberto Mongelle. Vuonna 1986 hän yritti uudestaan, mutta hävisi jälleen, tällä kertaa Óscar Ariasille. Vihdoin vuoden 1990 vaaleissa hänet valittiin.

Vuonna 1991 hän sai kunniatohtorin arvon Houstonin yliopistosta.

Presidenttikaudellaan Calderon Fournier edisti liberaalia politiikkaa kaikilla talouden aloilla.

Korruptioskandaalit, oikeudenkäynti ja tuomio 
Calderon Fornier pidätettiin lokakuussa 2004 syytettynä korruptiosta. Hänet vapautettiin vankilasta, ja asetettiin kotiarestiin.

Calderon Fornierin syytettiin ottaneen vastaan rahaa suomalaisen Instrumentariumin yhteistyökumppanilta vastineeksi sopimuksista. Rikokset liittyvät Instrumentariumin vuonna 2003 tekemään kauppaan, jossa yhtiö myi sairaalalaitteita 40 miljoonalla dollarilla Costa Ricaan. Oikeudenkäynti alkoi 3. marraskuuta 2008, ja kuulemiset päättyivät syyskuussa 2009. Huolimatta syytteistä, hän ilmoitti asettuvansa ehdokkaaksi vuoden 2010 vaaleissa. 5. lokakuuta 2009 Calderón tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen ja suuriin korvauksiin. Calderon Fornier valitti tuomiosta, mutta valitus hylättiin 2011. Tuomiota kuitenkin lyhennettiin viidestä kolmeen vuoteen.

Lähteet 

Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Costa Rican presidentit
Yhden illan juttu

Yhden illan juttu on 24. elokuuta 2016 Liv-kanavalla alkanut keskusteluohjelma. Ohjelmassa psykoterapeutti Maaret Kallio tapaa jokaisessa jaksossa yhden tunnetun suomalaisen miehen, jossa he kertovat heidän elämänsä merkittävistä hetkistä ja tulevaisuuden haaveista.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Richard Hammondin koeajossa

Richard Hammondin koeajossa () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Sarjassa seurataan Top Gear -ohjelmasta tutun juontajan Richard Hammondin matkaa yhdysvalloissa testaamassa erilaisia järeitä ja vaarallisiakin koneita. Sarja alkoi yhdysvaltalaisella BBC America-kanavalla 14. huhtikuuta 2012. Suomessa sarjan esittäminen alkoi MTV Max-kanavalla 27. helmikuuta 2014.

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC American televisio-ohjelmat
Lennart Byman

Lennart Leander (L. L.) Byman (14. marraskuuta 1875 Helsinki – 3. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.

Bymanin vanhemmat olivat räätälimestari Leander Byman ja Mathilda Sofia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1894 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1898. Byman vihittiin papiksi 1898 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1901.

Byman toimi Hausjärven vt. pitäjänapulaisena 1898–1899, Hämeenlinnan vankilan vt. saarnaajana ja Hämeenlinnan kappalaisen apulaisena 1899 ja Sipoon vt. kappalaisena 1900. Hän oli Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan komministerin apulaisena 1900–1906, Sipoon kirkkoherran apulaisena 1902–1903, Elimäen vt. kirkkoherrana ja vt. pitäjänapulaisena 1904 sekä Suomen luterilaisessa evankeliumiyhdistyksessä matkasaarnaajana 1900–1907 ja yhdistyksen sihteerinä ja yliasiamiehenä 1900–1922. Tämän jälkeen Byman toimi Sörnäisten ruotsalaisessa seurakunnassa vt. komministerinä 1906–1907 ja komministerinä 1907–1932, Svenska lutherska evangeliföreningen -yhdistyksen sihteerinä 1922–1935 sekä oli Espoon kirkkoherrana 1932–1947 ja Porvoon tuomiokapitulin asessorina 1941–1944. Hän oli toimittajana Barnavännen-lehdessä 1901–1906 ja Sändebudet-lehdessä 1904. Byman sai rovastin arvon 1932.

Byman oli kansanedustajana touko–syyskuussa 1922 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan ruotsalaisten Eirik Hornborgin tilalle.

Lennart Byman oli naimisissa 1898–1927 Agnes Maria Erikssonin kanssa ja vuodesta 1928 Esther Augusta Dahlströmin kanssa.

Teoksia 
Nimellä L. L. Byman:
 Dom och tröst : betraktelse öfver 1 Joh. 3: 20, 21 ; stenografiskt upptecknad. Lutherska Evangeliföreningen, Helsingfors 1906
 Upp till Jerusalem! : predikan, hållen vid invigningen af Luth. evangeliföreningens bönehus i Berghäll Fastlagssöndagen den 25 februari 1906 : stenografiskt upptecknad. Lutherska Evangeliföreningen, Helsingfors 1906
 Svärmiska religiösa rörelser : deras bibliska och psykologiska bakgrund. Söderström, Helsingfors 1927
 Pingstväckelsen i Norden : kritiskt belyst : avhandling för synodalmötet i Borgå stift 1937. Helsingfors 1936
 Om den heliga nattvarden ; av L. L. B. Författaren, Helsingfors 1943
 Skriftskolans frukt ; av L. L. B. Esbo församling, Esbo 1945
 Tro och lära. Svenska lutherska evangeliföreningen i Finaland, Helsingfors 1945, 1965

Lähteet 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Ciego de Ávila (provinssi)

Ciego de Ávila on yksi Kuuban provinsseista.  Se sijaitsee maan keskiosassa. Sen pinta-ala on 6972 neliökilometriä ja vuonna 2015 arvioitu väkiluku noin 433 000. 

Provinssin pääkaupunki on Ciego de Ávila. 

Kuuban suurin järvi, Laguna de la Leche (66 km2) sijaitsee tässä provinssissa. Se on saanut maitojärveä tarkoittavan nimensä siitä että vedenalaiset kalkkiesiintymät tekevät sen vedestä maitomaista.

Kunnat 
 Baraguá
 Bolivia
 Chambas
 Ciego de Ávila
 Ciro Redondo
 Florencia
 Majagua
 Morón
 Primero de Enero
 Venezuela

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ciego de Ávila Province Lonely Planet

Kuuban provinssit
Harkimo

Harkimo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Amanda Harkimo (s. 1990), julkisuuden henkilö ja DJ
 Hjallis Harkimo (s. 1953), liikemies ja kansanedustaja
 Joel Harkimo (s. 1990); poliitikko ja mediapersoona
 Leena Harkimo (s. 1963), kansanedustaja
 Osmo Harkimo (1923–2007), elokuvaaja