joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Two Dogs

Two Dogs on australialainen fermentoimalla valmistettu sitruunapitoinen virvoitusjuoma. Sitruunat ovat tärkeä osa Two Dogsin valmistusta, eivät pelkästään makuaine. Two Dogsin kehitti Duncan MacGillivray vuonna 1993. Tuotteen osti ranskalainen alkoholijuomayhtiö Pernod Ricard vuonna 1995. Vuonna 2006 tuotteen osti Kirin Brewery Company of Japan -niminen japanilainen yhtiö.

Lähteet

Siiderit
Alkoholijuomamerkit
Australialaiset juomat
Harald Schlegelmilch

Harald Šlēgelmilhs tunnettu paremmin nimellä Harald Schlegelmilch (s. 6. joulukuuta 1987 Riika) on latvialainen moottoriurheilija. Nykyään hän kilpailee Saksan Porsche Carrera Cupissa.

Ura
Schlegelmilch aloitti urheilu-uransa kahdeksanvuotiaana kilpaillen seitsemän vuotta karting-sarjoissa. Vuonna 2003 hän testasi Formula BMW sarjan autoa ja seuraavana vuonna hän voitti Formula Lista Junior sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän kilpaili Skandinavian Formula Renault 2000 sarjassa ja sai Vuoden Tulokas -palkinnon. Vuonna 2005 Schlegelmilch jatkoi Saksan Formula BMW sarjassa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Itävallan Formula 3 Cupissa. Vuonna 2006 Schlegelmilch voitti sekä Saksan että Itävallan F3-sarjojen mestaruudet. Vuonna 2007 Schlegelmilch kilpaili Formula 3 Euroseries sarjassa. Samana vuonna hän testasi Tridentin GP2-autoa. Vuonna 2008 Schlegelmilch sijoittui neljänneksi International Formula Master sarjassa. Samana vuonna hän kilpaili Aasian GP2-sarjassa ja sai kolme pistettä. Vuonna 2009 Schlegelmilch ajoi yksittäisiä kilpailuja Formula Renault 3.5, Atlantic Championship, F3 ja IFM-sarjoissa. Vuonna 2010 hän kilpaili Saksan Porsche Carrera Cupissa. Vuonna 2012 Schlegelmilch ajoi kaksi kilpailua Formula 2-sarjassa.

Lähteet

Elävät henkilöt
Latvialaiset autourheilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Aasian GP2 -kuljettajat
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
Lembit Lõhmus

Lembit Lõhmus (s. 25. syyskuuta 1947 Mustla, Viro) on virolainen taiteilija, taidegraafikko.

Lõhmus opiskeli 1969–1975 Tarton taidekoulussa ja Viron taideakatemiassa Tallinnassa. Vuosina 1975–1977 hän toimi Viron taidemuseon käyttötaideosaston johtajana, 1977–1988 sisustusarkkitehtina, 1989–2003 vapaana graafikkona ja 2003–2010 postimerkkitaiteilijana. Hän on erityisen tunnettu postimerkeistään, sillä noin kolmannes Viron parin viime vuosikymmenen postimerkeistä on hänen suunnittelemiaan.

Lõhmusin suunnitelma voitti vuonna 2004 kansanäänestyksen, jolla valittiin Viron eurokolikoiden kansallinen puoli. Suunnitelman mukaan valmistetut eurokolikot otettiin Virossa käyttöön 1. tammikuuta 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lembit Lõhmusin kotisivut 

Virolaiset taiteilijat
Joseph Kosinski

Joseph Kosinski (s. 3. toukokuuta 1974 Iowa) on yhdysvaltalainen mainos- ja elokuvaohjaaja, joka on työskennellyt tietokonegrafiikan parissa. Kosinskin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö oli Walt Disney Picturesin tuottama Tron: Perintö, joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2010.

Kosinski vietti lapsuutensa Marshalltownissa Iowassa.

Kosinskin aiempiin töihin kuuluu televisiomainosten tietokonegrafiikkaa ja videopelien mainoselokuvia, esimerkiksi videopeli Halo 3:n mainos. 

Tron: Perinnön jälkeen Kosinski ohjasi tieteiselokuvan Oblivion (2013), joka perustui hänen itse kehittelemäänsä tarinaan. Hän oli myös yksi elokuvan käsikirjoittajista ja tuottajista. Elokuvan pääroolissa näytteli Tom Cruise.

Palkintoja
2007 AICP Show – Best Visual Effects for the Gears of War commercial "Mad World"

Filmografia
Tron: Perintö (2010)
Oblivion (2013)
 Only The Brave (2017)
 Top Gun: Maverick (2021)

Lähteet
{{Viitteet}

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Hereafter

Hereafter on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draama- ja fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Clint Eastwood. Päätuottajana toimi Steven Spielberg ja käsikirjoituksesta vastasi Peter Morgan. Elokuvan teemana on kuolemanjälkeinen elämä. Elokuva kuvailee kolme rinnakkaista tarinaa kolmesta henkilöstä joihin kuolema on vaikuttanut eri tavoin.

Matt Damon näyttelee meediota, joka välitti kuolleiden viestejä näiden omaisille, mutta ryhtyi myöhemmin tehdastyöläiseksi.  Cécile de France näyttelee ranskalaista televisiotoimittajaa, joka oli kuolla vuoden 2004 tsunamissa. Frankie ja George McLaren näyttelevät kaksosia, joista toinen jää auton alle ja kuolee.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat
Fantasiadraamaelokuvat
Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat
Jerome Wiesner

Jerome Bert Wiesner (30. toukokuuta 1915 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 21. lokakuuta 1994 Watertown, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen sähköinsinööri, tiedevaikuttaja ja Massachusetts Institute of Technology rehtori.

Elämä 
Wiesner syntyi vuonna 1915 Detroitissa. Hän kasvoi ja kävi koulunsa Dearbornin kaupungissa. Yliopisto opiskelunsa hän suoritti Michiganin yliopistossa. Vuonna 1937 Wiesner sai alemman korkeakoulututkinnon sähkötekniikasta ja matematiikasta. Vuonna 1938 hän valmistui maisteriksi ja kaksi vuotta myöhemmin sähkötekniikan tohtoriksi. Pian Yhdysvaltain liityttyä toiseen maailmansotaan Wiesner liittyi Massachusetts Institute of Technologyssä toimineeseen Radiation Laboratoryyn. Sodan jälkeen hän työskenteli vuoden Los Alamosissa. Vuonna 1946 hän palasi MIT:hen sähkötekniikan apulaisprofessoriksi. Vuodet 1946–1962 Wiesner työskenteli MIT:ssä Radiation Laboratyn seuraajassa elektroniikan tutkimuslaboratoriossa. Hänet nimettiin professoriksi 1950 ja tutkimuslaboratorion johtajaksi 1952. 

Vuoden 1960 presidentinvaalikampanjassa Wiesner oli John F. Kennedyn tukijoukoissa. Kennedyn noustua presidentiksi Wiesneristä tuli presidentin tieteellinen neuvonantaja. Hän vaikutti neuvonantajana erityisesti osittaisen ydinkoekieltosopimuksen syntymiseen. Hän teki sopimuksen eteen paljon taustatyötä ja oli muun muassa yhteydessä neuvostoliittolaiseen tiedevaikuttaja Jevgeni Fjodoroviin. Wiesner jätti paikkansa vuonna 1964, Lyndon B. Johnsonin presidenttikauden alussa.

Wiesner palasi MIT:n palkkalistoille, kun hän aloitti luonnontieteiden tiedekunnan dekaanina. Vuonna 1971 hänet valittiin MIT:n rehtoriksi. Hän oli rehtorina poikkitieteellisten tutkimusten kannattaja. Wiesner vaikutti humanististen tieteiden ja yhteiskuntatieteiden tutkimuksen ja koulutusohjelmien laajentamiseen. Hän oli myös yksi medialaboratorion perustajista.

Wiesner jäi eläkkeelle vuonna 1980. Tämän jälkeen hän istui MIT:n hallintoneuvostossa kuolemaansa asti. Eläköitymisen jälkeen hän jatkoi tiedepolitiikan ja yhteiskunnallisen tilan kommentoijana. Wiesner keskittyi erityisesti asevarusteluun. Vuonna 1993 hän julkaisi Philip Morrisonin ja Kosta Tsipisin kanssa kirjasen Beyond the Looking Glass: The United States Military in 2000 and Later, joka ehdotti kovia leikkauksia Yhdysvaltain armeijan menoihin. Wiesner kuoli monen kuukauden sairastelun jälkeen kotonaan Watertownissa vuonna 1994.

Lähteet 

Yhdysvaltain yliopistojen rehtorit
Yhdysvaltalaiset insinöörit
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Samuel H. Caldwell

Samuel Hawks Caldwell (15. tammikuuta 1904 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1960) oli yhdysvaltalainen sähköinsinööri, joka muistetaan varhaisten tietokoneiden kehittäjänä.

Caldwell teki 1920- ja 1930-luvuilla yhteistyötä Vannevar Bushin kanssa analogiakoneiden parissa Massachusetts Institute of Technologyssä. Hän teki paljon laskentatyötä MIT:n ensimmäisen analogiakoneen kehittämiseen. Kone tunnetaan differentiaalianalysaattorina, ja sen rakensivat Bush oppilaidensa kanssa. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Bushin alaisuudessa National Defense Research Committeessa.

Sodan jälkeen Caldwell johti MIT:n Center of Analysistä, jonka johtajana hän ymmärsi tietokoneiden tulevaisuuden merkityksen ja neuvoi MIT:n johtajia keskittymään sodan jälkeen uudelleen tietokonetutkimukseen. Caldwell oli suuntaamassa yliopistoa esimerkiksi Whirlwind-projektiin. Hän julkaisi vuonna 1949 kuuluisan tietokonetutkimuksensa Analogue and Special Purpose Computing Machines. Vuonna 1958 John Wiley & Sons julkaisi Caldwellin kirjoittaman kirjan Switching Circuits and Logical Design. Caldwell kuoli vuonna 1960.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset insinöörit
Yhdysvaltalaiset tietotekniikan kehittäjät
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Munamies

Munamies () on näyttelijä Riku Niemisen luoma ja esittämä sketsihahmo, joka tuli tunnetuksi MTV3-kanavalla lähetettävän Putous-ohjelman toisella tuotantokaudella talvella 2011. Hahmo nousi suureen suosioon, ja Nieminen sai lukuisia sketsihahmoon liittyviä työtarjouksia. Munamies voitti Putoukseen sisältyneen leikkimielisen ”Vuoden sketsihahmo 2011” -kilpailun. Hän sai kilpailun yleisöäänestyksessä neljä prosenttiyksikköä enemmän ääniä kuin kilpailussa toiseksi sijoittunut sketsihahmo, Aku Hirviniemen esittämä ”valvova rakennusmestari” Timo Harjakainen. Yhdessä Putouksen jaksossa Munamies esitti Rajattoman kanssa oman versionsa Mistakesin kappaleesta ”Pidä huolta”, joka tuli sittemmin myytäväksi internetiin. Munamies teki comebackin vuonna 2017 Putouksen kahdeksannella kaudella ja lauloi coverin Adelen "Hello"-laulusta. Laulu oli serenadi hänen tyttöystävälleen Muna-Liisalle.

Toukokuussa 2011 Munamies julkaisi albumin Munamiehen maailma, jota myytiin syyskuun 2011 loppuun mennessä yli 17 000 kappaletta. Hahmon seuraava albumi oli teemaltaan talviaiheinen, ja se julkaistiin 2. marraskuuta 2011. Molemmat albumit ylittivät kultarajan.

Ominaispiirteet 
Munamies on 60 senttimetriä pitkä (Niemisen oikea pituus on 181 senttiä), kimeä-ääninen kimmoisa kananmuna, joka harrastaa eksistentialismia ja munien maalailua eli bodypaintingia. Hänen tunnuslauseensa on: ”Pieni muna, iso sielu”. Munamiehen muita hokemia ovat ”Kumpi oli ensin, kana vai minä?” ja ”Mun mummuni muni mun mammani, mun mammani muni mun.”

Munamies esitti Putouksessa erilaisia erikoistaitojaan ja kykyjään. Laulutehtävässä Munamies tulkitsi italiankielisen sävellyksen "Con te partirò", ja erityistaitoesityksessään hän osoitti naruhyppelytaitonsa Mikko Zetterbergin ja Sui-Hingin avustuksella. Munamies nähtiin Putouksen aikana myös muun muassa luistelemassa, hyppimässä trampoliinilla, hiihtämässä, laulamassa karaokea ja keilaamassa.

Munamiehellä on paljon sisaruksia ja sukulaisia. Hänen tyttöystävänsä on nimeltään Muna-Liisa, joka on parodia Mona Lisasta. Munamiehellä on myös vaimo, Munamamma ja äitinä Kanaemo.

Diskografia

Albumit

Singlet 
 Pidä huolta (2011)
 Pomppufiilis (2011)
 Bouncy Feeling (2011), Pomppufiilis englanniksi laulettuna
 Munanaa (2011)
 Helle (2011)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Munamiehen virallinen kotisivu 
 Virallinen Facebook-sivu
 Pomppufiilis-musiikkivideo
 Munamiehen esittely Putous-ohjelman kotisivuilla
 Videohaastattelu MTV3-sivustolla
 Munakassa juhlittiin Munamiestä: "Oman kylän poika"
 Ilkka: Munamies mökitetään Munakassa
 Ylen Elävä arkisto: Munamies parantaa maailmaa

Putouksen hahmot
Boris Ignatjev

Boris Ignatjev (, s. 5. joulukuuta 1940) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Joulukuusta 2010 lähtien hän on toiminut FK Dynamo Kiovan apulaisvalmentajana.

Ura

Ignatjev hankki pelaajaoppinsa FK Spartak Moskovan juniorikoulussa, muttei koskaan edustanut Spartakia aikuisten tasolla. Ignatjevin ura ei muutoinkaan ollut järin menestyksekäs ja hän pelasi Neuvostoliiton alempien sarjatasojen joukkueissa. Hän lopetti pelaajauransa 1972.

Valmentajana Ignatjev on tehnyt pitkän uran. Hän aloitti 1973 FK Torpedo Vladimirin peräsimessä siirtyen 1976 Neuvostoliiton jalkapalloliiton palvelukseen alle 19-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Vuonna 1988 hän johdatti Neuvostoliiton ikäluokan Euroopan mestriksi. Hän toimi 1990 lyhyen aikaa Irakin olympiajoukkueen peräsimessä ja 1990-1991 Neuvostoliiton olympiajoukkueen valmentajana. Pesti päättyi Neuvostoliiton romahduksen myötä ja 1992 Ignatjevista tuli ensimmäinen Venäjän U21-maajoukkueen päävalmentaja. Hän valmensi nuoria vain vuoden verran keskittyen 1993 alkaen täysin Venäjän A-maajoukkueen apulaisvalmentajan tehtäviin.

Oleg Romantsevin jätettyä A-maajoukkueen päävalmentajan tehtävät EM-kisojen 1996 jälkeen, nousi Ignatjev päävalmentajaksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut luotsaamaan joukkuetta MM-kisoihin 1998 ja jätti tehtävänsä. Ura jatkui tämän jälkeen FK Torpedo-ZIL Moskovan peräsimessä. Ignatjev nosti seuran kaudella 1998 1. divisioonaan ja kaksi vuotta myöhemmin liigaan. Ignatjev ei kuitenkaan valmentanut Torpedo-ZILiä liigassa, sillä hän siirtyi kauden 2000 jälkeen kiinalaisen Shandong Lunengin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran Kiinan cupin välieriin. Kauden jälkeen Ignatjev palasi Venäjälle toimien seuraavat kaksi vuotta FK Alania Vladikavkazin konsulttina ja FK Lokomotiv Moskovan urheilutoimenjohtajana.

Valmennustehtäviin Ignatjev palasi 2004 FK Saturnin peräsimessä. Hän jätti kuitenkin tehtävänsä helmikuussa ennen kauden alkua. Vuonna 2006 Ignatjev palasi Lokomotiviin urheilutoimenjohtajaksi ja 2007 Saturniin apuvalmentajaksi. Tammikuussa 2009 hänestä tuli Juri Sjominin apulaisvalmentaja FK Dynamo Kiovaan. Kesällä 2009 hän seurasi Sjominia FK Lokomotiv Moskovaan apuvalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä Sjominin tavoin kauden 2010 jälkeen.  Pian Lokomotivista lähtönsä jälkeen Sjomin ja Ignatjev siirtyivät jälleen Dynamo Kiovaan.

Meriitit

 U19 Euroopan mestaruus: 1988
 Venäjän 2. divisioona: 1998
 Venäjän 1. divisioonan hopeaa: 2000

Lähteet
 БОРИС ИГНАТЬЕВ
 The profile for Boris Ignatev

Viitteet

Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat
Neuvostoliittolaiset jalkapallovalmentajat
Venäläiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Séamus Coleman

Séamus Coleman (s. 11. lokakuuta 1988 Donegal, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Evertonia.

Seurajoukkueura 
Colemanin päälaji oli 17-vuotiaaksi saakka gaelilainen jalkapallo. Jalkapalloa hän pelasi St. Catherinesin joukkueessa, josta siirtyi Irlannin pääsarjaseura Sligo Roversiin kesällä 2006. Hän pelasi seurassa 55 liigaottelua, joissa teki yhden maalin.

Coleman siirtyi Evertoniin 70 000 euron siirtosummalla tammikuussa 2009. Hän debytoi ykkösjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa Benficaa vastaan 22. lokakuuta 2009. Ensimmäisen valioliigaottelunsa hän pelasi kolme päivää myöhemmin Boltonia vastaan. Keväällä 2010 hän pelasi kaksi kuukautta lainalla Mestaruussarjan Blackpoolissa. Hän pelasi yhdeksän liigaottelua ja kolme nousukarsintaottelua seuran noustessa Valioliigaan.

Coleman on pelannut Evertonissa kaikkiaan 290 ottelua ja tehnyt 26 maalia kauden 2018–2019 loppuun mennessä. Hän on pelannut seurassa 248 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt 20 maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua ja tehnyt kaksi maalia. FA Cupissa hän on tehnyt 22 ottelussa kolme maalia ja Liigacupissa 12 ottelussa yhden maalin.

Maajoukkueura 
Coleman pelasi Irlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua vuosina 2007–2010. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Walesia vastaan helmikuussa 2011. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Saksaa vastaan lokakuussa 2012. Hän pelasi täydet minuutit Irlannin kaikissa neljässä ottelussa EM-kilpailuissa 2016. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan lokakuussa 2016.

Coleman on marraskuun 2019 loppuun mennessä pelannut 56 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Lähteet 

Irlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Eric Furlatt

Eric Furlatt (s. 2. joulukuuta 1971 Trois-Rivières, Quebec, Kanada) on kanadalainen NHL-erotuomari, joka käyttää NHL:n erotuomareiden numeroa 27. Furlatt vihelsi ensimmäisen NHL-ottelunsa 8. joulukuuta 2001 Philadelphia Flyersin ja Columbus Blue Jacketsin pelissä. Hän on viheltänyt 460 sarjapeliä ja 38 playoffs-peliä. Hän loukkaantui pahoin polven seutuville Los Angeles Kings–Boston Bruins-pelissä, kun hänen polven ristisiteet murtuivat. Hän kuitenkin palasi tauon jälkeen NHL:ään.

Lähteet

Kanadalaiset jääkiekkotuomarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Franz Anton von Schiefner

Franz Anton von Schiefner [frants anton fon ši:fner] (18. heinäkuuta (J: 6. heinäkuuta) 1817 Rääveli (nyk. Tallinna), Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta — 16. marraskuuta (J: 4. marraskuuta) 1879 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli baltiansaksalainen kielitieteilijä ja kansatieteilijä, Kalevalan ensimmäisiä kääntäjiä. Häntä pidetään yhtenä uralistiikan, tibetologian, mongolistiikan ja kaukasistiikan perustajista.

Elämänvaiheet
Franz Anton von Schiefner syntyi Räävelissä (nykyisessä Tallinnassa) baltiansaksalaiseen kauppiasperheeseen, joka oli lähtöisin Böömistä. Schiefner suoritti ylioppilastutkinnon Räävelin katedraalikoulussa ja opiskeli oikeustieteitä Pietarin yliopistossa vuosina 1836–1840 ja orientalistiikkaa Fredrik Wilhelmin yliopistossa Berliinissä 1840–1842.

Vuodesta 1843 alkaen Schiefner toimi latinan ja muinaiskreikan lehtorina pietarilaisessa kymnaasissa ja vuodesta 1863 kirjastonhoitajana Keisarillisessa tiedeakatemiassa. Hän oli tiedeakatemian ylimääräinen jäsen vuodesta 1852 kuolemaansa saakka. Hän teki tutkimusmatkoja Englantiin vuosina 1863, 1865 ja 1878. Hän sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1866.

Tieteilijä
Schiefner julkaisi useita tutkimuksia tiibetin ja mongolin kielestä ja käänsi Uuden testamentin mongoliksi.

Lisäksi Schiefner oli aikansa parhaita suomalais-ugrilaisten kielten tuntijoita. Hän osallistui Viron kansalliseepoksen Kalevipojan julkaisemiseen. 

Schiefner käänsi Kalevalan saksaksi (1852, uusi painos 1914). Vuosina 1853–1862 hän toimitti M. A. Castrénin jälkeenjääneiden kirjoitusten kokoelman Nordische Reisen und Forschungen ja julkaisi useita omia tutkielmia suomalais-ugrilaisesta mytologiasta. Hän tutki myös Kaukasuksen kieliä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anton Schiefner 1852. Kalevala maailmalla. Kalevalaseura.

Baltiansaksalaiset
Virolaiset kielitieteilijät
Venäläiset filologit
Kielenkääntäjät
Vuonna 1817 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Johannes Ojansuu

Johannes Ojansuu (s. 1961) on suomalainen filosofi, filosofian opettaja ja kirjailija. Hänen keskeisiin teemoihinsa kuuluvat filosofisen antropologian, filosofisen psykologian sekä uskonnonfilosofian kysymykset. Kirjoissaan hän on käsitellyt muun muassa ihmisen tietoisuutta niin sanottuna raja-suhteena ja sen merkitystä uskonnolliselle suuntautuneisuudelle sekä kysymystä ihmisluonnon arkaaisesta (arche) perustasta suhteessa kulttuuriin. Ojansuun tutkimustyö liikkuu filosofisen antropologian ja mielenfilosofian risteyskohdassa.  

Hän on toiminut filosofian opettajana Hämeenlinnassa vuodesta 1993 sekä kouluttajana muun muassa Tampereen yliopistossa ja Kriittisessä Korkeakoulussa.

Johannes Ojansuu on palkittu runoistaan 1991 J.H. Erkon palkinnolla sekä aforismeistaan kunniamaininnalla kansallisessa aforismikilpailussa vuonna 2005. Hämeen taidepalkinnon hän sai 2005. Hän on ollut perustamassa myös Juhani Peltosen kirjallisuusseuraa sekä toiminut Hämeen taidetoimikunnassa kirjallisuuden edustajana vuosina 1997–2003.

Ojansuu on tullut tunnetuksi myös hämeenlinnalaisen kulttuurifoorumin Perjantai-Parlamentin vetäjänä, jossa hänen vieraanaan on ollut lukuisia valtakunnallisia kulttuurivaikuttajia. Lisäksi hän on järjestänyt lapsille suunnattuja filosofisia keskusteluja.

Johannes Ojansuun entinen puoliso on entinen Vihreän liiton kansanedustaja Kirsi Ojansuu, ja heillä on kolme lasta.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset filosofit
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Tommi Saarikivi

Tommi Petteri Saarikivi on basisti ja juristi. Saarikivi tuli tunnetuksi soittaessaan Ultra Bra -yhtyeessä bassoa 1994–2001, ja on sittemmin toiminut Scandinavian Music Group -yhtyeen basistina yhtyeen alkuperäisessä kokoonpanossa vuodet 2001–2003, ja myöhemmin satunnaisesti. Tommi Saarikivi on koulutukseltaan varatuomari, ja hänet valittiin Suomen teatterit ry:n toimitusjohtajaksi 16.12.2010. Toimitusjohtajan työssään Saarikivi aloitti kesäkuussa 2011. Saarikivi työskenteli vuodet 2006–2009 Suomen Teattereiden lakimiehenä ja vuoden 2009 neuvottelupäällikkönä.

Saarikivellä on neljä lasta, joista nuorin (s. 2019) kihlattunsa kirjailija Riikka Pulkkisen kanssa.

Lähteet

Suomalaiset basistit
Suomalaiset juristit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Pjotr Denisenko

Pjotr Denisenko (; s. 13. syyskuuta 1920 Tšernihiv – 9. syyskuuta 1998) oli neuvostoliittolainen seiväshyppääjä ja kymmenottelija.

Denisenko oli kymmenottelussa maailmantilaston kymmenen parhaan joukossa vuonna 1946 ja vuosina 1948–1951. Hän kilpaili seiväshypyssä Helsingin olympialaisissa 1952 ja sijoittui neljänneksi tuloksellaan 440 senttimetriä. Denisenko sivusi seuraavana vuonna lajin Euroopan-ennätystä tuloksellaan 444.

Ennätykset 

 Seiväshyppy: 446 (1954) 
 Kymmenottelu: 7287 (1949)

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset seiväshyppääjät Neuvostoliittolaiset yleisurheilun moniottelijat Vuonna 1920 syntyneet Vuonna 1998 kuolleet
Tunisian perustuslaillinen demokraattipuolue

Tunisian perustuslaillinen demokraattipuolue (, , lyhenne RCD) oli tunisialainen poliittinen puolue, jonka perusti Zine el-Abidine Ben Ali helmikuussa 1988. Se korvasi sosialistisen Destourian puolueen.

6. helmikuuta 2011 sisäministeriö kielsi puolueen kokoontumiset ja 9. maaliskuuta oikeus määräsi sen hajotettavaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tunisialaiset puolueet
JiiPee

Jiipeenetti.fi (aiemmin JiiPee) on Poikien ja Tyttöjen keskuksen, Suomen Lähetysseuran ja Kirkon kasvatus- ja perheasioiden keskuksen yhdessä julkaisema lasten ja nuorten verkkolehti, joka alkoi ilmestyä paperimuodossa nimellä Joka Poika jo vuonna 1938. JP-nimen se sai 1985. Nimeä vaihdettiin, koska lehti suunnattiin poikien lisäksi tytöille. JiiPee on poliittisesti sitoutumaton, kristilliseltä arvopohjalta toimitettu lehti, jonka lukijakunta ovat 9-13-vuotiaat tytöt ja pojat.

Lehti ilmestyi paperimuodossa kuusi kertaa vuodessa 32-48 sivuisena. Lehdessä ilmestyi sarjakuva Billy Binnsin ihmerillit (piirtäjä Ted Cowan). Päätoimittajia olivat muun muassa Pentti Tapio ja Eero Jokela. 

Vuoden 2012 tammikuussa JiiPee-lehti siirtyi verkkojulkaisuksi jiipeenetti.fi-sivustolle, ehdittyään ilmestyä 74 vuotta printtilehtenä. Verkkolehden päätoimittajana on PTK:n koulutussihteeri Juha Kinanen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Jiipeenetti.fi -verkkolehti 

Kristilliset lastenlehdet
 Suomalaiset nuortenlehdet
Suomalaiset verkkolehdet
Piipponen

Piipponen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anja Piipponen (1940–1996), iskelmälaulaja
 Esko Piipponen (1923–1995), jalkapalloilija ja urheilutoimittaja
 Henrik Piipponen (1843–1922), pappi, opettaja ja valtiopäivämies
 Ilari Piipponen (s. 1988), keskipitkien matkojen juoksija
 Jukka Piipponen (s. 1959), sotakirjailija
 Marjo Piipponen (s. 1971), juoksija
 Matti Piipponen (1894–1980), Korkeimman oikeuden presidentti 1963–1964
 Matti Piipponen (1937–2021), oopperalaulaja ja professori
 Mauno Gustaf Piipponen (1860–1937), kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos
 Raimo Piipponen (s. 1948), laulaja
 Samuli Piipponen (s. 1993), jääkiekkoilija
 Tapio Piipponen (s. 1957), ampumahiihtäjä
 Toivo Piipponen (1897–1938), jääkärivääpeli
 Topi Piipponen (s. 1997), jääkiekkoilija
 Vuokko Piipponen (1938–2002), televisiokuuluttaja.
Death March Fury

Death March Fury on puolalaisen death metal -yhtye Masachistin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Pig – laulu
 Trufel – laulu, kitara
 Aro – kitara
 Heinrich – basso
 Daray – rummut
 Ross Dolan – vieraileva vokalisti kappaleessa Open the Wounds

Arvostelut 
 Metal.de: 
 Metal Temple:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2009 esikoisalbumit
Masachistin albumit
Johan Mattilas

Johan Mattilas (1821–1873) oli suomalainen valaanpyytäjä.

Mattilas syntyi Kemin pitäjässä talollinen Juhana Matinlassin poikana. Mattilaksen puoliso vuodesta 1847 oli Ruotsin Ylitorniolta kotoisin ollut Greta Katarina, jonka sukunimi on tuntematon. Vuonna 1842 Mattilas lähti Ruijaan ja pestautui harppuunamieheksi valaanpyyntialukseen. Mattilas harjoitti sittemmin valaanpyyntiä itsenäisestikin, vaikka menetti kaksi alusta ahtojäihin. Vuodesta 1852 alkaen hän asui Tromssassa. Syksyllä 1872 Mattilaksen Ellida-niminen pyyntialus jäätyi lähelle Huippuvuorten rantaa ja hän jäi kokin kanssa laivaan muun miehistön siirtyessä rannalle, missä oli ruokatarvikevarasto. Siellä koko miehistö kuitenkin kuoli keripukkiin. Seuraavana keväänä 1873 A. E. Nordenskiöld löysi Mattilaksen ja kokin ruumiit jäältä – miehet olivat pyrkineet Nordenskiöldin talvileiriin Mosselbayhin, mutta olivat nääntyneet matkalle.

Lähteet

Suomalaiset metsästäjät
Vuonna 1821 syntyneet
Vuonna 1873 kuolleet
Valfrid Vasenius

Gustaf Valfrid Vasenius (12. lokakuuta 1848 Helsinki – 31. toukokuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.

Vasenius oli 1880–1887 Helsingin yliopiston estetiikan ja kirjallisuushistorian dosentti ja yliopiston kirjaston amanuenssi 1877–1892 ja varakirjastonhoitaja 1892–1902. Vuosina 1902–1908 hän oli Suomen ja Pohjoismaiden kirjallisuushistorian ylimääräinen professori. Hän oli opettajana myös koulussa ja kirjoitti kirjallisuuskritiikkiä ja yhteiskunnallisia ja kulttuuriaiheisia kirjoituksia muun muassa Valvojaan, jonka perustajia hän oli. Vasenius oli myös Naisasialiitto Unionin perustajia.

Vaseniuksen isä oli kirjankustantaja, kirjakauppias Gustaf Otto Wasenius.

Julkaisut (valikoima)
Henrik Ibsens dramatiska diktning, 1882
Henrik Ibsen. Ett skaldeporträtt, 1882
Historiska undersökningar om Jacob Frese, 1884
Johan Ludvig Runerberg såsom konstnär, 1896
Världsbild och poesi, 1900
Samkänslan och dess yttringar i Finland, 1901 suom. Yhteistunto ja sen ilmaukset Suomessa, Otava 1901
Runeberg Suomen kansan runoilijana, 1904
Runous ja elämä, 1906
Sopusointua etsimässä, 1908
Zacharias Topelius, hans lif och skaldegärning. G. W. Edlund (osat 1–2), Schildt (osat 3–6), 1912–1931 suom. Zacharias Topelius ihmisenä ja runoilijana, Otava, 1912–1933

Aiheesta muualla 
 Vapaasti ladattavia Valfrid Vaseniuksen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergilta

Lähteet

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Bibliografit
Vuonna 1848 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Waseniuksen kirjakauppa

Waseniuksen kirjakauppa oli Helsingissä Pohjois-Esplanadilla 1820-luvulta alkaen toiminut kirjakauppa. 1830-luvulta alkaen se oli yliopiston kirjakauppa ja Helsingin ja koko Suomen johtava kirjakauppa. Akateeminen kirjakauppa osti liikkeen konkurssipesän huonojen aikojen aikana 1914, ja liike toimi sen omistuksessa vuoteen 1969. Liikkeen perustaja ja omistaja oli hämeenlinnalaislähtöinen liikemies Gustaf Otto Wasenius.

Lähteet
Jyrki Hakapää, Ulkomaisen kirjallisuuden tuominen suomeen 1800-luvun alkupuolella.  (pro gradu)

Viitteet

Suomalaiset kirjakaupat
Wasenius

Wasenius tai Vasenius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Wasenius, suomalainen suku
 Adolf Wasenius (1829–1903), suomalainen liikemies ja porvarissäädyn jäsen valtiopäivillä
 Adolf Johan Wasenius (1787–1832), suomalainen virkamies ja sanomalehtien toimittaja
 Birger Wasenius (1911–1940), suomalainen pikaluistelun maailmanmestari
 Carl Wasenius (1821–1899), suomalainen musiikinopettaja ja kapellimestari
 Erik Wasenius (1894–1938), suomalainen jääkärieverstiluutnantti
 Ernst Wasenius (1864–1949), suomalainen hammaslääkäri ja lintutieteilijä
 Gustaf Otto Wasenius  (1789–1852), suomalainen kirjakustantaja ja kirjakauppias, Waseniuksen kirjakaupan perustaja
 Gösta Wasenius (1863–1939), suomalainen palomestari, voimistelija, pikaluistelija ja urheiluvaikuttaja
 Helge Wasenius (1927–2008), suomalainen uimahyppääjä
 Helvi Vasenius (1923–2012), eläinlääketieteen professori
 Hugo Vasenius, myöh. Vasarla (1886–1960), suomalainen vuorineuvos
 Johanna Wasenius, oik. Eija Jansson, suomalainen kirjailija
 Karl Fredrik Wasenius (1850–1920), musiikkikauppias, -arvostelija (”Bis”)
 Margaretha Wasenius, myöh. von Bahr (1921–2016), koreografi
 Nisse Wasenius (1907–1945), suomalainen ampumaurheilija
 Reidar Wasenius (s. 1967), viestintäkonsultti, mielenhallinnan valmentaja ja ääniesiintyjä
 Valfrid Vasenius (1848–1928), suomalainen kirjallisuudentutkija.
Also Starring

Also Starring oli suomalainen mainoselokuvien tuotantoyhtiö. Alson perustivat vuonna 1988 ohjaaja Vellu Valla ja kuvaaja Julle Salminen. Vuonna 2016 tapahtui sukupolvenvaihdos, kun Jullen poika Juhana Salminen siirtyi toimitusjohtajaksi, ja Ville Salminen palasi taloon vastaavaksi tuottajaksi. Veljekset olivat myös osakkaina. Johannes Lassila jatkoi Also Starringin vastaavana tuottajana ja osakkaana ja Vellu Valla käsikirjoittajana ja animaatio-ohjaajana.

Also Starring Oy hakeutui konkurssiin lokakuun lopulla 2018. Juhana Salmisen mukaan päätöksen taustalla oli toimialan pitkäaikainen murros, joka on johtanut pitkien mainoselokuvatuotantojen määrän vähentymiseen..

Historiaa
Alsolla on pitkä ja menestyksekäs historia lukuisten mainoselokuvaohjaajien kanssa työskentelystä, mutta aivan erityisesti Also tunnetaan uusien ohjaajien etsimisessä ja esiintuomisessa. Muun muassa Nalle Sjöblad, Markus Virpiö, Mikko Lehtinen, Pekka Hara sekä Teemu Nikki ovat aloittaneet uransa Alsossa.

Also Starring on saanut kansainvälisiä alan palkintoja, esimerkiksi Clio Festivalilta ja New Yorkin elokuvajuhlilta. Yhtiö on tuottanut mainosten lisäksi Daruden musiikkivideon ”Sandstorm”.

Ohjaajat ja tuottajat

Ohjaajat 

 Anna-Maria Jóakimsdóttir Hutri
 Lauri Laukkanen
 Markus Virpiö
 Mika Ronkainen
 Teemu Niukkanen
 Tuukka Harala
 Sakari Lerkkanen
 Vellu Valla

Tuottajat 

 Johannes Lassila
 Ville Salminen

Palkinnot

Kuukauden parhaat sekunnit -palkinto seuraavista televisiomainoksista:

 huhtikuu 2010 – Tapiola: Unohtuiko jotain?
 syyskuu 2012 – Ikea: Makuuhuone
 marraskuu 2012 – DNA: Erikokoiset eläimet
 helmikuu 2013 – DNA: Teleportti
 kesä-heinäkuu 2013 – DNA: Ajotapoja
 elokuu 2015 – Vattenfall: Suuri saunaelämys

Lähteet

Aiheesta muualla 
Also Starringin kotisivut
 Also Starring Vimeossa
 Also Starring Elonet-sivustolla

Suomalaiset tuotantoyhtiöt
Entiset suomalaiset yritykset
Isabella

Isabella voi viitata ainakin seuraaviin:

Etunimenä
Isabella, naisen nimi
 Isabella Aragonialainen (1247–1271), Ranskan kuningatar, kuningas Filip III:n puoliso
 Isabella Aragonialainen (1271–1336), Portugalin kuningatar, kuningas Dinis I:n puoliso
 Isabella Aragonialainen (1470–1498), Portugalin kuningatar, kuningas Emanuel I:n puoliso
 Isabella Aragonialainen (1470-1524), Milanon herttuatar
 Isabella Clara Eugenia (1566–1633), espanjalaissyntyinen prinsessa, Espanjan Alankomaiden sijaishallitsija 1621–1633
 Isabella Katolilainen, Kastilian kuningatar 1474–1504
 Isabella (1503–1539) keisari Kaarle V:n puoliso
 Isabella II, Espanjan kuningatar 1833–1868
 Isabella de France, Ranskan kuningas Filip IV Kauniin tytär, Englannin kuningas Edvard II:n puoliso
 Isabella, Brasilian sijaishallitsija
 Isabella, Tanskan prinsessa
 Isabella de Urgel, Aragonian kuningatar 1065–1071
 Valois’n Isabella (1389–1409), Ranskan prinsessa, Kaarle VI:n tytär

Sukunimenä
 Tony Isabella (s. 1951), yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja

Muita merkityksiä
 M/S Isabelle, aiemmalta nimeltään M/S Isabella, Tallinkin omistama matkustaja-autolautta
 Isabella, suomalainen televisiosarja vuodelta 2007
 Borgward Isabella, vuosina 1954–1962 valmistettu länsisaksalainen henkilöauto
 isabella, hevosen voikkovärityksen vanha nimitys
 isabella, koiran liilavärityksen toinen nimi
 Operaatio Isabella, Saksan suunnitelma Espanjan ja Portugalin valtaamiseksi toisen maailmansodan aikana
 Isabellan piirikunta, piirikunta Michiganissa, Yhdysvalloissa.

Katso myös
 Isabel
 Isabela
Fritz Graebner

Robert Fritz Graebner (4. maaliskuuta 1877 – 13. heinäkuuta 1934) oli saksalainen antropologi.

Vuosina 1925–1928 hän oli museonjohtaja ja professori Kölnissä. Graebner oli kulttuuripiiriopin tunnetuimpia edustajia kulttuurihistoriallisessa antropologiassa.

Teokset
 "Kulturkreise und Kulturgeschichten in Ozeanien" (Zeitschrift für Ethnologie, 1905)
 Methode der Ethnologie (1911).

Saksalaiset antropologit
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
Tiberius Nero

Tiberius Claudius Nero (kuoli 33 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli keisari Tiberiuksen isä.

Nero halusi vuonna 50 eaa. mennä naimisiin Ciceron tyttären kanssa, mutta sisällissota esti nämä aikeet ja hän liittoutui Julius Caesarin kanssa. Hän toimi muun muassa Caesarin laivaston komentajana Aleksandrian sodassa ja oli kvestori vuonna 48 eaa. Caesar palkitsi Neron sodan jälkeen pappisviralla ja antoi hänen perustaa kolonioita Galliassa. Caesarin murhan jälkeen Nero suosi republikaaneja ja oli valmis palkitsemaan Caesarin murhaajat. Nero oli preettorina vuonna 42 eaa., mutta ei luopunut virastaan vuoden lopulla. Neron ja hänen vaimonsa Livia Drusillan poika Tiberius Claudius Nero, tuleva keisari, syntyi Roomassa 16. marraskuuta 42 eaa.

Nero otti osaa Perusian sotaan Lucius Antoniuksen puolella. Hän pakeni Octavianusta vaimonsa kanssa Sisiliaan, mutta hän ei päässyt yhteisymmärrykseen Sisiliaa hallinnen Sextus Pompeiuksen kanssa ja matkusti Kreikkaan Marcus Antoniuksen luokse. Nero ja hänen perheensä palasi Italiaan vuonna 39 eaa. sen jälkeen kun Octavianus ja Antonius sopivat riitansa. Roomassa Octavianus ihastui heti Neron vaimoon Liviaan ja vaati Neroa eroamaan vaimostaan. Livia synnytti Nerolle toisen pojan Drusus Claudius Neron 14. tammikuuta 38 eaa., ja meni naimisiin Octavianuksen kanssa 17. tammikuuta. Nero ei tämän jälkeen osallistunut julkiseen elämään ja hänen poikansa kasvatettiin ottoisänsä kotona.

Nero kuoli vuonna 33 eaa. Hänen vanhin poikansa Tiberius piti isänsä hautajaispuheen, jonka sisältö ei ole säilynyt.

Lähteet

Viitteet

Roomalaiset poliitikot
Roomalaiset sotilaat
Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. syntyneet
Vuonna 33 eaa. kuolleet
Sari Haapaniemi

Sari Tuulia Haapaniemi (s. 23. joulukuuta 1965, Vaasa) on suomalainen taidemaalari. Sari Haapaniemen maalauksissa esiintyy usein paksuja maalikerroksia, jotka muodostavat maalauksiin kolmiuloitteisuutta ja elävyyttä. Haapaniemen maalausten aiheita ovat mm. musiikki, kukat, talot, maisemat ja henkilöt.

Haapaniemi on syntynyt 1965 Vaasassa, jossa hän asuu ja työskentelee. Haapaniemi on maalannut lapsesta saakka,
ammatikseen vuodesta 1994 lähtien. Haapaniemi on suorittanut taideteollisen korkeakoulun opintoja vuosina 1997-2000.
Haapaniemellä on ollut useita yksityis- ja yhteisnäyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomailla, esim. Tukholmassa, Pariisissa ja New Yorkissa,
sekä yhteisnäyttelyitä mm. Las Vegasissa, museossa Southern Nevada Museum of Fine Art. 

Sari Haapaniemi on naimisissa Ari Juha Haapaniemen kanssa, joka toimii hänen managerinaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Taiteilijan kotisivut
Keski-Pohjanmaa
Satakunnan kansa

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – Star

Star -luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 42 purjehtijaa 21 kansakunnasta otti osaa kilpailuun.

Tulokset 

DNF = Keskeytti, DNS= Ei lähtenyt , DSQ = Diskattiin

Olosuhteet Harmajalla

Lähteet
 http://www.olympic.neostrada.pl/ols/1952HELnr7.pdf

Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Novikov

Novikov (), naisilla Novikova (Но́викова) on yleisimpiä venäläisiä sukunimiä. Se perustuu henkilönimeen Novik (Но́вик), jonka taustalla on adjektiivi novyi (’uusi’). Nimi voi viitata seuraaviin henkilöihin tai asioihin:

Novikov 

 Aleksei Novikov-Priboi (1877–1944), venäläinen kirjailija
 Ignaty Novikov (1907–1993), neuvostoliittolainen varapääministeri, Moskovan olympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtaja
 Igor Novikov (1929–2007), neuvostoliittolainen viisiottelija
 Jevgeni Novikov, neuvostoliittolainen näyttelijä
 Jevgeni Novikov (s. 1980), virolainen jalkapalloilija
 Jevgeni Novikov (s. 1990), venäläinen ralliautoilija
 Jevgeni Novikov, venäläinen suunnittelija
 Leonid Novikov (s. 1984), venäläinen suunnistuksen maailmanmestari
 Nikolai Novikov (1744–1818), venäläinen kirjailija, lehtimies ja kirjankustantaja
 Sergei Petrovitš Novikov (s. 1938), venäläinen matemaatikko
 Sergei Valentinovitš Novikov (s. 1979), valkovenäläinen ampumahiihtäjä
 Sergei Vladimirovitš Novikov (s. 1980), venäläinen maastohiihtäjä
 Sergei Novikov, venäläinen virkamies ja Ruotsissa toiminut oopperaohjaaja
 Serhi Novikov (1949–2021), ukrainalainen judoka
 Serhi Novikov, ukrainalainen taiteilija
 Valentin Novikov (s. 1974), venäläinen suunnistaja

Novikova 

 Jelena Belova, o.s. Novikova (s. 1947), neuvostoliittolainen florettimiekkailija
 Julija Novikova (s. 1980), venäläinen suunnistaja
 Valentina Novikova (s. 1984), venäläinen hiihtäjä.
Swedish House Mafia

Swedish House Mafia on vuonna 2008 perustettu ruotsalainen house-musiikkia tekevä dj-kollektiivi, johon kuuluvat Axel "Axwell" Hedfors, Sebastian Ingrosso ja Steve Angello.

Yhtyeen debyyttialbumi Until One julkaistiin 25. lokakuuta 2010. Yhtye toimi aktiivisesti vuosina 2008–2013, mutta palasi julkisuuteen 2018 esiinnyttyään kevään Ultra Music Festivaleilla Miamissa. Syksyllä 2018 yhtye ilmoitti suuresta konsertista Tukholman Tele 2 Arenalla sekä uudesta tuotetusta musiikista, joka julkaistaisiin myöhemmin.

Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Don't You Worry Child" (mukana John Martin), "Miami 2 Ibiza" (mukana Tinie Tempah), "One (Your Name)" (mukana Pharrell Williams), "Save The World" (mukana John Martin), "Greyhound" sekä  "Leave the World Behind" (mukana Laidback Luke & Deborah Cox). 

Kesäkuussa 2012 Swedish House Mafia ilmoitti lopettavansa One Last Tour -kiertueensa jälkeen. Swedish House Mafian jäähyväiskonsertti järjestettiin Miamissa Ultra Music Festivaleilla maaliskuussa 2013. Viiden vuoden ajan Angello keikkaili sooloartistina, kun Axwell ja Ingrosso duona. Keväällä 2018 Swedish House Mafia teki yllättävän paluun 2018 Ultra Music Festivaaleilla Miamissa viiden vuoden tauon jälkeen.

Diskografia

Studioalbumit 
 Paradise Again (2022)

Kokoelma-albumit 
 Until One (2010)
 Until Now (2012)

Extended Play -levyt 
 Miami 2 Ibiza (2010)
 Save The World (The Remixes) (2011)
 Antidote (Remixes) (2012)
 Don't You Worry Child (Remixes) (2012)

Singlet 
 ”Get Dumb” (feat. Laidback Luke) (2007)
 ”Leave the World Behind” (feat. Laidback Luke & Deborah Cox) (2009)
 ”One” (ensimmäinen Swedish House Mafia -nimellä julkaistu single) (2010)
 ”Miami 2 Ibiza” (feat. Tinie Tempah) (2010)
 ”Save The World” (feat. John Martin) (Extended Mix) (2011)
 ”Antidote” (Swedish House Mafia vs. Knife Party) (2011)
 ”Greyhound” (2012)
 ”Don't You Worry Child” (feat. John Martin) (2012)
 ”It Gets Better” (2021)
 ”Lifetime” (mukana Ty Dolla Sign ja 070 Shake, 2021)
 ”Moth to a Flame” (The Weekndin kanssa, 2021)

Esiintymiset Suomessa 
 20. joulukuuta 2012 – Hartwall Areena, Helsinki

Leave The World Behind 
Vuonna 2014 ilmestyi Swedish House Mafian ja Christian Larsonin tekemä elokuva "Leave The World Behind", joka näyttää ja kertoo yhtyeen jäsenten elämästä ja heidän viimeisestä One Last Tour maailmankiertueesta. Elokuvassa jäsenet puhuvat mm. siitä, miksi he lopettivat, ja että he eivät enää ole parhaita ystäviä kuten ennen Swedish House Mafiaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset sivut 

Ruotsalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Ruotsalaiset house-yhtyeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä 2011

Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä oli Etelä-Sudanissa tammikuussa 2011 pidetty kansanäänestys siitä, pitäisikö alueen jäädä osaksi Sudania vai itsenäistyä.

Tapahtumat 
Äänestys alkoi 9. tammikuuta ja päättyi 15. tammikuuta 2011. Äänestyksen päivämäärästä päätettiin vuonna 2005 Afrikan pisimmän sisällissodan päättyessä. Äänestys sai aikaan kahakoita, joissa kuoli useita ihmisiä. Kansanäänestyksessä 98,83 prosenttia tuki alueen itsenäistymistä, joka todennäköisesti tapahtuu heinäkuussa 2011.

Abyein alue on öljyrikas alue, joka tulee äänestämään myöhemmin samana vuonna siitä, jääkö alue osaksi Sudania vai liittyykö Etelä-Sudaniin. On myös muita kiistanalaisia alueita, joilla äänestyksen pitäminen on toistaiseksi epäselvää ja liittyminen ratkaistaan luultavasti keskusteluina vielä samana vuonna.

Koska suurin osa Sudanin öljyvaroista sijaitsee Etelä-Sudanissa, pelätään, että alueen itsenäistyminen johtaa kiistoihin alueiden omistuksesta tai jopa sotaan.

Katso myös 
 Montenegron kansanäänestys itsenäistymisestä 2006

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuoden 2011 politiikka
Kansanäänestys itsenäisyydestä
Sudanin historia
Kansanäänestykset itsenäisyydestä
Barbora Strýcová

Barbora Strýcová, aikaisemmin Záhlavová-Strýcová (s. 28. maaliskuuta 1986 Plzeň, Tšekkoslovakia), on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 16 tammikuussa 2017 ja nelinpelissä viidenneksi lokakuussa 2018. Kaksinpelissä hän on voittanut kaksi WTA-turnausta ja nelinpelissä 23 WTA-turnausta.

Tennisura

Junioriura 
Junioriurallaan Strýcová menestyi hyvin Grand Slam -turnauksissa. Hän voitti vuonna 2001 Petra Cetkovskán kanssa Australian avointen nelinpelin. Vuonna 2002 hän voitti Anna-Lena Grönefeldin kanssa Ranskan avointen nelinpelin ja Elke Clijstersin kanssa Wimbledonin nelinpelin. Kaksinpelissä hän voitti Australian avoimet vuosina 2002 ja 2003. Vuonna 2002 hänet valittiin International Tennis Federationin maailmanmestariksi.

Ammattilaisura 
Vuonna 2010 Strýcová voitti Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Regina Kulikovan 4 tuntia ja 19 minuuttia kestäneessä ottelussa, ja siitä tuli naisten kaikkien aikojen pitkäkestoisin ottelu Grand Slam -turnauksissa. Toisella kierroksella hän hävisi Dinara Safinalle.

Ranskan avoimissa Strýcová hävisi avauskierroksella Rossana de los Ríosille. Wimbledonissa hän puolestaan pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Jelena Vesninan ja Daniela Hantuchován, mutta hävisi sitten Marija Šarapovalle. Heinäkuussa hän pääsi Prahan turnauksen finaaliin voitettuaan mm. Johanna Larssonin ja Patty Schnyderin. Finaalissa hän hävisi Ágnes Szávaylle luvuin 6–2, 1–6, 6–2. Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Marija Kirilenkolle.

Vuoden 2011 Australian avoimissa hän voitti Aravane Rezaïn ja Jelena Dokićin, kunnes kolmannella kierroksella hävisi Li Nalle. Indian Wells Masters -turnauksessa Strýcová voitti toisella kierroksella maannaisensa, Petra Kvitován, mutta hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Li Nalle luvuin 3–6, 7–6(6), 3–6. Wimbledonissa Strýcová hävisi toisella kierroksella Francesca Schiavonelle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Petra Martićille. Syyskuussa hän otti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Bell Challengen loppuottelussa Marina Erakovicin.

16. lokakuuta 2012 Strýcován dopingnäytteestä löytyi kiellettyä ainetta, ja hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Barbora Strýcován kotisivut

Tšekkiläiset tennispelaajat
Tšekkiläiset olympiamitalistit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Dopingrikkomuksesta tuomitut tšekkiläiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut tennispelaajat
The Best (kappale)

The Best on Mike Chapmanin ja Holly Knightin kirjoittama laulu, jonka Bonnie Tyler levytti vuoden 1988 albumilleen Hide Your Heart. Norjassa single nousi kymmenenneksi ja Britanniassa listan sijalle 95.

Myöhemmin Tina Turner teki kappaleesta cover-version, josta tuli menestynyt single vuonna 1989. Kappale on Turnerin menestysalbumilla Foreign Affair. Saksofonisoolon Turnerin versiolla soittaa Edgar Winter.

Vuoden 1988 kappaleet
Bonnie Tylerin kappaleet
Tina Turner
Lontoon sopimus (1839)

Lontoon sopimus, tunnetaan myös nimellä Lontoon ensimmäinen sopimus oli kansainvälinen sopimus, joka allekirjoitettiin 19. huhtikuuta 1839. Sopimuksen myötä Euroopan suurvallat hyväksyivät Belgian itsenäisyyden ja neutraaliuden sekä sen saksankielisen osan, Luxemburgin, itsenäisyyden. Yksi sen tärkeistä osista oli artikla VII, mikä pakotti Belgian pysymään neutraalina ja sopimuksen allekirjoittaneet valtiot puolustamaan Belgiaa sotatilassa turvaten sen neutraaliuden.

Katso myös 
Lontoon sopimus (1867)

Aiheesta muualla

Belgian historia
Luxemburg
1800-luvun kansainväliset sopimukset
1839
Daemon’s Heart

Daemon’s Heart on puolalaisen black metal -yhtye Moonin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Cezar – kitarat, bassokitara, laulu
 Doc – rummut
 Andrzej ”Andy” Bomba – kosketinsoitin (sessio)

Aiheesta muualla 
 

Moonin albumit
Vuoden 1997 esikoisalbumit
Carl Wasenius

Carl Gustaf Wasenius (6. syyskuuta 1821 Lieto – 23. helmikuuta 1899 Turku) oli ensimmäisiä pätevän koulutuksen saaneita suomalaisia musiikkialan edustajia.

Henkilöhistoria
Waseniuksen vanhemmat olivat maanjako-oikeuden sihteeri  Nicodemus Wasenius ja Maria Johanna Jahn. Hänen puolisonsa vuodesta 1848 oli Olga Apollonia Emilia Millhausen (k. 1890). Musiikkiarvostelija Karl Fredrik Wasenius oli heidän poikansa. Wasenius opiskeli ensin kellosepäksi, mutta ryhtyi sitten opiskelemaan musiikkia Tukholmassa ja Leipzigissä. Hän toimi 1848−1851 viulunsoittajana ja orkesterinjohtajana Turussa, Porissa ja Helsingissä.

Sotilaskapellimestarina Wasenius toimi 1851–1856 ja 1859–1868 ja musiikinopettajana kouluissa 1855–1885, samalla hän johti kuoroja ja harrastajaorkestereita. Hän oli keskeinen henkilö Turun musiikkielämässä, joka elvytti Turun Soitannollisen Seuran toiminnan ja oli sen kapellimestari 1868–1872. Hän perusti yhdessä kirkkomuusikko Oscar Pahlmanin kanssa Turun lukkari- ja urkurikoulun, jonka johtaja ja opettaja hän oli 1877–1891.

Taiteellinen tuotanto
Wasenius sävelsi muun muassa musiikkia näytelmiin, kantaatin ja kuorolauluja.  Hänen sävellyskäsikirjoituksiaan on arkistoituna Kansalliskirjastossa ja Sibelius-museossa. Wasenius julkaisi vuonna 1877 koraalivirsikirjan, jossa on myös kaksi hänen omaa sävellystään, mutta ne eivät ole jääneet käyttöön. Kolmiäänisen laulukirjan hän julkaisi 1884.

Sävellyksiä
Waseniuksen sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
 Musiikkia näytelmiin, kuten Tre friare (Wecksell 1854), Bouppteckningen (Pinello 1855), Guldkorset (1858) ja Auras sångmö (Malmström 1866)
 Kantaatti
 Kuorolauluja, kuten Sjung, sjung, ja marsseja pianolle

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset muusikot
Suomalaiset kapellimestarit
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1821 syntyneet
Vuonna 1899 kuolleet
Satan’s Wept

Satan's Wept on puolalaisen black metal -yhtye Moonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Cezar – kitara, laulu
 Heyron – kitarat
 Blackie – basso, taustalaulu
 Mark – rummut

Aiheesta muualla 
 

Moonin albumit
Vuoden 1999 albumit
Nils Idman vanhempi

Nils (Nicolaus) Idman vanhempi (22. kesäkuuta 1680 Huittinen – 4. kesäkuuta 1750 Huittinen) oli suomalainen sotapappi ja kirkkoherra.

Idmanin vanhemmat olivat Huittisten Nanhian kylän Juuselan ratsutilan omistanut Porin kreivikunnan vouti Daniel Larsson Idman (k. 1684) ja Maria Takku. Idman kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1699. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1702, jolloin hänestä myös tuli Turussa toimineen Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin pataljoonansaarnaaja ja rykmentinadjutantti. Hän osallistui Inkerinmaan taisteluihin sekä Narvan ja Iivananlinnan puolustukseen ja oli vuonna 1706 Viipurin linnan piirityksessä. Sieltä Idman siirtyi uudelleen kootun Turun läänin kaksikasratsuväkirykmentin ja vuodesta 1710 Viipurin läänin kaksikasjalkaväkirykmentin rykmentinpastorina peräytyvien joukkojen mukana pohjoiseen 1713-1714, osallistuen Pälkäneen ja Napuen taisteluihin. 

Suomesta Idman siirtyi Ruotsin puolelle, jossa osallistui vielä Karl Gustaf Armfeltin joukon epäonniseen Norjan-retkeen. Tätä hän kuvaa sekä vuonna 1718 julkaistussa teoksessaan että vuonna 1720 Tukholmassa painetussa saarnassaan Folckets Roop På Norska Fiällerne.

Idman oli nimitetty vuodesta 1719 alkaen Huittisten kirkkoherraksi, mutta hän pääsi hoitamaan tointaan vasta sodan jälkeen vuonna 1721. Idmanista tuli lääninrovasti 1723. Hän osallistui vuoden 1734 valtiopäiville ja oli saarnaajana pappeinkokouksissa Turussa vuosina 1724 ja 1739. Idman erosi kirkkoherran virasta sairauden vuoksi vuonna 1749.

Idmanin puoliso vuodesta 1711 oli Kristina Procopaeus (k. 1747); pappi ja kielentutkija Nils Idman nuorempi oli heidän poikansa.

Lähteet

Viitteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1680 syntyneet
Vuonna 1750 kuolleet