joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Liike Jumalan kymmenen käskyn palauttamiseksi

Liike Jumalan kymmenen käskyn palauttamiseksi  (engl. Movement for the Restoration of the Ten Commandments of God) oli Ugandassa perustettu uskonlahko, jonka johtajien apokalyptinen uskomus johti satojen ihmisten murhaamiseen 17. maaliskuuta 2000.

Liike syntyi Joseph Kibweteeren ja Credonia Mwerinden yhteistyön tuloksena. Kibweteere oli lähtenyt tapaamaan Credonia Mwerindea kuultuaan viesteistä, joita tämä oli väittänyt saavansa Neitsyt Marialta. Liike julisti maailmanlopun koittavan 31. joulukuuta 1999. Sen johto valvoi myös erittäin tarkoin jäsentensä yksityiselämää: esimerkiksi saippua, seksuaalinen kanssakäyminen ja tarpeeton suullinen kommunikaatio kiellettiin.

Kun kävi ilmeiseksi, ettei maailmanloppua tule lahkon johtajien ilmoittamana aikana, väitti johto sen edelleen koittavan jossakin vaiheessa vuotta 2000. Saman vuoden maaliskuun 17. päivänä lahkon jäsenet kerättiin kirkkoon, joka sytytettiin tuleen sillä seurauksella, että 330 ihmistä menetti henkensä. Satoja jäseniä oli surmattu jo ennen tulipaloa myrkyllä, kuristaen ja puukottamalla. Lahkojohtajien asuntojen läheltä löytyi joukkohautoja joissa oli lisäksi 450 ruumista, osa oli lahkon jäseniä etsimään tulleita omaisia. Lahkojohtajia tai heidän ruumiitaan ei ole löydetty.

Lähteet 
 BBC News - When devotion means death:    http://news.bbc.co.uk/2/hi/africa/682357.stm  
 Uskontojen uhrien tuki ry: Liike Jumalan 10 käskyn palauttamiseksi 
   
Kultit
Ugandalaiset järjestöt
Ugandan historia
Alicia Markova

Dame Alicia Markova DBE (1. joulukuuta 1910 – 2. joulukuuta 2004) oli brittiläinen balettitanssija. 

Markova syntyi Lontoossa juutalaiseen sukuun nimellä Lilian Alice Marks. Hänen nimensä venäläisti Sergei Djagilev, jonka Ballets russesiin hän liittyi Monte Carlossa 14-vuotiaana. 

Djagilevin kuoltua vuonna 1929 Markova palasi Britanniaan jatkamaan uraansa. Hänet muistetaan muun muassa hänen Gisellen tulkinnastaan. Hän perusti vuonna 1950 nykyisen English National Balletin Anton Dolinin kanssa. 

Markova kuoli juuri 94-vuotispäivänsä jälkeen hoivakodissa, johon hän oli joutunut kärsittyään halvauskohtauksen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Alicia Markovan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Brittiläiset balettitanssijat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Aito Iskelmä Oikea Asema

Aito Iskelmä Oikea Asema oli Pohjois-Savossa toiminut kaupallinen paikallisradio. Kanava oli yksi kolmesta Oikean Aseman radiokanavasta. Toimiluvanhaltija oli Sanoma Media Finland Oy. Asemalla oli toimistot ja toimitukset Kuopiossa, Iisalmessa ja Varkaudessa. Nykyinen Aito Iskelmä Oikea Asema syntyi iisalmelaisen Radio Salmisen, varkautelaisen Radiovarkauden ja kuopiolaisen Oikean Aseman yhdistyttyä. 1. heinäkuuta 2008 radioaseman osakekanta myytiin Kevyt Kanava Oy:lle ja se osaksi Iskelmä-ketjua. 1. syyskuuta 2016 kanava siirtyi osaksi Aito Iskelmä -ketjua. 2. syyskuuta 2019 kanavan hallinta siirtyi Sanoma Media Finland Oy:lle. Vuoden 2019 lopussa Aito Iskelmä yhdistettiin toisen Nelonen Median iskelmäradiokanavan Aito Kajauksen kanssa, minkä seurauksena paikallislähetykset päättyivät aluemainonnan säilyessä. Aito Iskelmä Oikea Aseman nykyisillä taajuuksilla aloitti 30. joulukuuta 2019 Helmiradio.

Historia 
Asema aloitti toimintansa nimellä Oikea Asema 18. syyskuuta 1985 Kuopiossa taajuudella 96,7 MHz. Oikea Asema oli yksi Suomen ensimmäisistä paikallisradioista. Radioaseman ensimmäinen toimitusjohtaja oli Nils "Nisse" Tuominen (myöhemmin Suomen Paikallisradioliiton puheenjohtaja) ja ensimmäinen päätoimittaja Antti O. Arponen. Nykyisin Varkaudessa taajuus on 92,7 MHz ja Iisalmessa 89,5 MHz. 

24. syyskuuta 2007 lähtien kaikilla kolmella paikkakunnalla on lähetetty pääosin yhteneväistä ohjelmavirtaa. Kesästä 2008 lähtien ohjelmavirtaa tuotettiin Iskelmä-ketjun kautta Iskelmä Oikea Asema -brändin alla. Kullakin paikkakunnalla lähetetään myös jonkin verran myös paikallista sisältöä, pääasiassa paikallisia uutisia. Yhteistyön Bauer Median Iskelmä-kanavan kanssa loputtua syyskuun alussa 2016 kanava on toiminut Aito Iskelmä -brändin alla. Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanavan, johon myös Oikea Asema kuuluu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Oikean Aseman Internet-sivusto

Kuopion media
Paikallisradiot
Nelonen Median radiokanavat
Radio Manta

Radio Manta oli Pirkanmaalla ja Satakunnassa vuoteen 2011 toiminut kaupallinen paikallisradio. Toimiluvanhaltija oli Kustannusliike Aluelehdet Oy. Radio Manta liittyi vuonna 2011 Iskelmä-ketjuun, jonka seurauksena aseman nimi on nyt Iskelmä Sastamala.

Radio Manta aloitti toimintansa 9. lokakuuta 1989 Vammalassa (nykyisessä Sastamalassa) taajuudella 101,2 MHz. Myöhemmin asema avasi lähettimet Ylöjärvelle (107,4 MHz) ja Kokemäelle (98,0 MHz).

Lähteet

Sastamala
Suomalaiset radioasemat
Paikallisradiot
666 (luku)

666 on luonnollinen luku, jota edeltää luku 665 ja seuraa 667.

Matematiikassa 
 666 on yhdistetty luku.
 666 on runsas luku.
 666 on kolmioluku, koska se on luonnollisten lukujen 1…36 summa.
 666 on kahden peräkkäisen kolmioluvun neliöiden summa: . Toisin sanoen .
 666 on seitsemän ensimmäisen alkuluvun neliöiden summa: .
 Kymmenjärjestelmässä 666 on palindromiluku ja Smithin luku.
 Roomalaisin numeroin ilmaistuna luku 666 muodostuu kuudesta ensimmäisestä roomalaisesta numerosta järjestyksessä: DCLXVI.
 666:n Eulerin φ-funktio on .
 666 on kahden peräkkäisen palindromialkuluvun summa: .
 666 on numeroidensa ja numeroidensa kuutioiden summa: .
 666 on neliönsä numeroiden kuutioiden ja kuutionsa numeroiden summa. (Ainoa toinen sellainen positiivinen kokonaisluku on 2 583.)

Muualla 
 666 on rulettipyörän lukujen summa.
 Lukua 666 käytetään usein symbolina Aryan Brotherhood -tatuoinneissa.
 Kristinuskossa 666 tunnetaan ns. pedon lukuna.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Rahkapatukka

Rahkapatukka (, , , ) on makea välipala, joka on tehty maitorahkasta. Se on suosittu välipala Baltiassa. Kohuke nimenä on deminutiivi maitorahkasta () eli vapaasti suomennettuna "rahkanen".

Tyypillisesti kohuke on noin viiden senttimetrin mittainen. Maitorahkan lisäksi välipala sisältää usein mm. suklaakuorruutteen ja jonkinlaisen hyytelötäytteen, ellei maitorahkaa itsessään ole maustettu esimerkiksi vaniljalla tai vadelmalla.

Kohuke Suomessa
Suomalainen elintarvikeyritys Deliciest toi kohukkeet Suomen markkinoille Maisku-tuotenimellä vuonna 2015 makuina vanilja ja suklaa. Makuvalikoima laajentui pian viiteen makuun. Maisku-patukat valmistetaan Virossa. Sittemmin ainakin S-ryhmä on ottanut valikoimiinsa myös virolaisen Saaremaan kohukkeita.

Lähteet

Maitotuotteet
Turo’s Hevi Gee (albumi)


Turo’s Hevi Gee on samannimisen huumoriorkesterin vuonna 2007 julkaistu yhdeksäs studioalbumi.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet on sovittanut Turo's Hevi Gee.

 Yksiörock – 02:33 (Säv. Turo's Hevi Gee, san. Janne Piiroinen)
 Kesälesken ikävämpi ikävä – 03:14 (Säv. ja san. Piiroinen)
 Citroën – 03:18 (Pieni mies) (Säv. Jukka Kuoppamäki, san. Arto Aho)
 Se on vaikeaa – 02:22 (Säv. Pekka Parviainen, san. Parviainen – Piiroinen)
 Karpo – 02:28 (Säv. Piiroinen – Pekka Heinänen – Ari Hukkanen, san. Piiroinen – Hukkanen)
 Virallinen valvoja – 03:12 (Säv. Piiroinen – Heinänen, san. Piiroinen – Hukkanen)
 Uhanalaiset herkut – 03:45 (Säv. Piiroinen, san. Piiroinen – Hukkanen)
 Antabus – 03:48 (Enkeleitä toisillemme) (Säv. Jope Ruonansuu, san. Piiroinen – Arttu Taponen)
 Yhden miehen kaubamaja – 04:00 (Säv. Heinänen, san. Piiroinen – Heinänen)
 15 päivää ilman tupakkaa – 03:53 (Living next door to Alice) (Säv. Mike Chapman, san. Piiroinen – Aho)
 Ska-musiikkia – 02:44 (Säv. Turo's Hevi Gee, san. Piiroinen)
 Viimeinen lupaus – 03:24 (Säv. ja san. Piiroinen)
 Nahkapalkeet – 02:40 (Säv. Trad., san. Piiroinen – Aho)

Kokoonpano 
 Ari Hukkanen 
 Pekka Heinänen
 Ismo Karonen
 Harri Kinnunen
 Janne Piiroinen

Vierailevat muusikot 
 Marko Porala – saksofoni
 Kuja Salmi – kosketinsoittimet

Tuotanto 
 Kuja Salmi – äänittäjä, miksaaja
 Turo’s Hevi Gee – tuottaja, kannet

Aiheesta muualla 
 Turo's Hevi Gee discogs.com -sivustolla 

Vuoden 2007 albumit
Turo’s Hevi Geen albumit
Lillbacka Global

Lillbacka Global Oy on suomalainen logistiikka-, kuljetus- ja huolintayritys. Yrityksen toimitusjohtaja on Pertti Romppainen ja hallituksen puheenjohtajana toimii teollisuusneuvos Jorma Lillbacka. Yritys perustettiin vuonna 1990 ja se on osa Lillbacka-konsernia. Lillbacka Globalin kotipaikka on Turku.

Yhtiön omat autot liikennöivät muun muassa Saksassa, Tanskassa, Itävallassa, Benelux-maissa ja Italiassa. Yhtiö voi myös edustaja- ja terminaali­verkostonsa ansiosta tarjota maa­kuljetus­palveluita kaikkialle Eurooppaan.

Katso myös 

Lillbacka National
Lillbacka Powerco
PowerPark
PowerLine

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yrityksen kotisivut 

Logistiikkayhtiöt
Suomalaiset yritykset
Hype – Songs of Tom Mahler

Hype – Songs of Tom Mahler on Robert Calvertin sooloalbumi vuodelta 1981. Sen teemana on Tom Mahler -nimisen muusikon seikkailut musiikkibisneksessä ja sen kiemuroissa. Myös samanniminen kirja julkaistiin vuonna 1981.

Kappaleet 

Over My Head
Ambitious
It’s The Same
Hanging out on the Seafront
Sensitive
Evil Rock
We Like to Be Frightened
Teen Ballad of Deano
Flight 105
The Luminous Green Glow of the Dials of the Dashboard (at Night)
The Greenfly & the Rose (alt. version)
Lord of rhe Hornets (alt. version)
Over My Head (erilaiset sanat)
Flight 105 (instrumentaali)
Hanging out on the Seafront (erilaiset sanat)
Lord of the Hornets (erilainen versio)

kappaleet 11–12 ovat vuoden 1989 CD-julkaisun bonuskappaleet ja vuoden 2003 versio sisältää näiden lisäksi neljä uutta bonuskappaletta
kaikki kappaleet Robert Calvert

Muusikot 

Robert Calvert: laulu, kitara, syntetisaattori, perkussio
Simon House: kosketinsoittimet, viulu, taustalaulu
Peter Pavli: sello
George Csapo: kosketinsoittimet, viulu, taustalaulu
Michael Moorcock: 12-kielinen kitara, taustalaulu
Nik Turner: saksofoni, taustalaulu
Trev Thoms: soolokitara
Nick Michaels: rytmikitara
Pete Dowling: rummut, perkussio
Jaqui: Hold Me Tight -ääni 

Vuoden 1982 albumit
Robert Calvertin albumit
Freq

Freq on Robert Calvertin albumi vuodelta 1984. Albumin inspiraationa olivat Ison-Britannian kaivostyöläisten työtaistelut 1980-luvun alkupuoliskolla. Runsas syntetisaattorien käyttö tekee albumista vahvasti konemusiikkivaikutteisen.

Kappaleet 
Ned Ludd
Talk 1
Acid Rain
Talk 2
All The Machines Are Quiet
Talk 3
Picked Line
Talk 4
The Cool Courage Of Bomb Squad Officers
Talk 5
Work Song

CD-version bonuskappaleet:
Lord Of The Hornets (singlen a-puoli 1980)
The Greenfly & The Rose (singlen b-puoli 1980)

kaikki kappaleet Robert Calvert

Muusikot 
Robert Calvert: laulu, kosketinsoittimet, ohjelmointi, kitara, huuliharppu, perkussio
Jill Riches: kosketinsoittimet, laulu
PG Martin: kitara, VOX AC30
Ray Davis: ohjelmointi

CD-version bonuskappaleissa:

Robert Calvert: laulu
Lemmy Kilmister: basso ("Lord Of The Hornets")
Gary Cooper: basso ("The Greenfly & The Rose")
Simon King: rummut
Huw Lloyd Langton: kitara
Steve Swindells: kosketinsoittimet

Vuoden 1984 albumit
Robert Calvertin albumit
Test-Tube Conceived

Test-Tube Concieved on Robert Calvertin viimeinen sooloalbumi vuodelta 1986. Albumin konseptina olivat uudet teknologiat ja geneettiset ratkaisut. Edeltäjäänsä verrattuna albumi on enemmän bändilevy, perinteisiä soittimia kuten kitaraa käytetään runsaammin.

Kappaleet 

In Vitro Breed
The Rah Rah Man
Telekinesis
I Hear Voices
Fanfare For The Perfect Race
On Line
Save Them From The Scientists
Fly On The Wall
Thanks To The Scientists
Test-Tube Conceived
Test-Tube Conceived (live) (vuoden 2003 cd-painoksessa)

kaikki kappaleet Robert Calvert

Muusikot 

Robert Calvert: laulu, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, kitara
Dave Anderson: basso
Martin Holdcraft: kitara, rumpu-ohjelmointi, kosketinsoittimet, nauhaloopit

Vuoden 1986 albumit
Robert Calvertin albumit
Hämeenlinnan vaakuna

Hämeenlinnan vaakuna on Hämeenlinnan kaupungin virallinen tunnus. 

Vaakunan heraldinen selitys: ”punaisessa kentässä alareunaltaan aaltokoroinen, kilven reunasta toiseen ulottuva muuri, josta nousee kaksi jyrkkäkattoista tornia ja näiden välissä rakennus; kaikki hopeaa, ikkuna-aukot ovat mustat ja linnan yläpuolella saatteena kultaiset auringonkasvot.”

Vaakuna perustuu 1600-luvun kaupunginsinettiin. Tunnus viittaa keskiajalla Vanajaveden äärelle rakennettuun Hämeen linnaan, jonka tuntumaan kaupunki vuonna 1639 perustettiin. Nykyisen vaakunan on vanhan, heraldisesti ongelmallisen vaakunan pohjalta suunnitellut Gustaf von Numers, ja se on vahvistettu 21. syyskuuta 1956. 

Olennaisin ero uuden ja vanhan vaakunan välillä on väritys. Vanhassa vaakunassa oli hopeisella kilvellä sinisen aaltokoroisen hirren (Vanajavesi) päällä punainen linna ja sen yläpuolella kultaiset (eräissä versioissa punaiset) auringonkasvot. Linnan väri viittasi suoraan Hämeen linnan rakennusmateriaaliin, joka on punatiili. Numers selkeytti vaakunaa ja vaihtoi linnan ja kilven värit toisin päin. Vanajavettä symboloi nyt alareunan aaltokoro, ja muurin kuvioinnin voi tulkita viittaavan linnan tiilirakenteeseen.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kirjallisuutta venäjäksi
 Бойко Дм. А. Геральдика Великого Княжества Финляндского. – Запорожье, 2013.

Vaakuna
Hämeenlinna
Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat
Oscar Lewis

Oscar Lewis (syntyjään Lefkowitz, 25. joulukuuta 1914 – 16. joulukuuta 1970) oli yhdysvaltalainen antropologi. Hän tutki muun muassa köyhyyttä kulttuurisena ilmiönä. Lewisin tunnetuin teos on Sánchezin lapset, joka kertoo köyhästä perheestä Meksikossa. Kirjan pohjalta tehtiin elokuva Sanchezin perilliset (1978).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lyhyt biografia englanniksi

Yhdysvaltalaiset antropologit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Suuntavilkku

Suuntavilkku (eli suuntavalo, tai lyhyesti vilkku) on ajoneuvoon pareittain, kummallekin puolelle, asennettu valaisin, joka syttyy ja sammuu tasaisin väliajoin. Sillä ajoneuvon kuljettaja osoittaa, mihin suuntaan hän aikoo vaihtaa kaistaa tai kääntyä. Suuntavilkku käynnistetään kytkimestä, joka on tavallisesti sijoitettu auton ohjauspylvääseen. Nykyaikaisissa automalleissa suuntavilkku kytkeytyy automaattisesti pois päältä kääntymisen jälkeen. Suuntavilkku on liikenteen sujumisen kannalta tärkeä, koska sen ansiosta muut tielläliikkujat saavat tiedon ajoneuvon kulkusuunnasta.

Jos ajoneuvossa – kuten useimmissa polkupyörissä – ei ole suuntavilkkua, voidaan aiottu kääntymissuunta sen sijasta osoittaa esimerkiksi kädellä viittaamalla.

Suuntavilkkujen yhteydessä on yleensä myös hätävilkkutoiminto.

Auton rakenne
Auton sähköjärjestelmät

en:Automotive lighting#Turn signals
Naiskalat

Naiskalat (Albuliformes) on viuhkaeväisten luokkaan kuuluva kalalahko, johon joissakin luokituksissa sisällytetään vain yksi heimo, naiskalat (Albulidae), jossa on kaksi sukua ja ainakin viisi lajia. Käsitykset lahkon laajuudesta kuitenkin vaihtelevat. On esitetty paluuta laajempaan lahkorajaukseen, jossa myös liskoankeriaat (Halosauridae) ja piikkiankeriaat (Notacanthidae) sisältyvät naiskaloihin eivätkä erilliseen piikkiankeriaskalojen lahkoonsa (Notacanthiformes).

Naiskalojen läheisimpiä sukulaisia ovat tarponikalojen lahkon (Elopiformes) tarponit (Megalopidae) ja lady- eli hopeakalat (Elopidae). Tarponeista poiketen naiskalojen suu avautuu selvästi kuonon alapuolelle, joten kuono ei ole tarponimaisesti ylös työntyvä. Naiskalat kykenevät ladykalojen ja tarponien tapaan hengittämään ilmaa uimarakkoonsa, minkä ansiosta ne voivat tulla toimeen vähähappisissakin vesissä. Samaan Elopomorpha-ylälahkoon kuuluvat myös ankeriaskalat. Kaikkien näiden elämänkiertoon kuuluu nauhamainen leptocephalus-toukka, joka ei lainkaan muistuta aikuista kalaa.

Naiskalojen heimon lajit ovat vaelluskaloja. Niitä tavataan kaikkialta maailmasta lämpimistä valtamerten rannikkovesistä, murtovedet mukaan lukien. Kalat asuvat pääasiassa jokien suualueilla, mutta ne vaeltavat merelle kutemaan kuun kierron mukaisissa sykleissä. Ne käyttävät ravinnokseen matalahkojen rannikkovesien pohjassa eläviä matoja, nilviäisiä ja äyriäisiä. Naiskalojen havaitaan usein heilauttavan pyrstöään merenpinnan yläpuolella.

Naiskalojen vartalo on hopeanhohtoinen ja solakka, ja niiden selkäpuoli on yleensä sinertävä tai vihertävä. Selkä- ja rintaevät ovat mustat. Aikuisten naiskalojen pituus on yleensä 40–100 cm, mutta jotkut lajit voivat kasvaa runsaan metrin mittaisiksikin. Kalojen paino on tavallisesti yhdestä kolmeen kiloa.

Lähteet
Sirkku Peltola

Sirkku Peltola (oik. Sirkka-Liisa Peltola, s. 18. joulukuuta 1960, Kangasala) on palkittu suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja ohjaaja. Peltola on ollut aktiivinen teatterintekijä 1980-luvulta.

Ura 
Sirkku Peltolan esikoisnäytelmä Pikku jättiläinen esitettiin Jyväskylän ylioppilasteatterissa vuonna 1985. Peltola pitää tätä merkittävimpänä teoksistaan, koska sen avulla hän löysi 'oman estetiikkansa'. Peltola on siitä eteenpäin toiminut monissa eri teattereissa, muun muassa Kuopion kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa. Peltolan hahmot ovat usein tragikoomisia antisankareita. Hänen näytelmänsä käsittelevät aiheita kuten yksinäisyys, vieraantuneisuus, työttömyys, kuolema ja köyhyys.

Peltola on saanut uransa aikana monia eri palkintoja ja tunnustuksia. Hänen näytelmiään on käännetty yli kymmenelle kielelle. Hän on myös toiminut Tampereen teatterikesän taiteellisena johtajana sekä Teatteriohjaajaliiton hallituksessa.

Peltolalle tärkeimpiä kirjailijoita ja teoksia on Väinö Linnan Pohjantähti-trilogia, Aleksis Kiven Seitsemän veljestä ja Hella Wuolijoen Niskavuori-sarja.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Jyväskylän kaupungin taidepalkinto 1987 
 Ikiliikkujateatterin tunnustuspalkinto 1988 
 Suomen näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto 2002 
 Pirkanmaan läänin taidepalkinto 2004 
 Olavi Veistäjä -palkinto 2005 
 Suomi-palkinto 2005 
 Kalle Kaiharin kulttuuripalkinto 2007 
 Tampereen kaupungin ensimmäisen luokan kultainen ansiomitali 2008 
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2009 
Pro Finlandia 2018

Näytelmät

Yksityiselämä 
Sirkku Peltola syntyi viisilapsiseen perheeseen Kangasalla. Hän asuu nykyään Lauri Viidan vanhassa talossa Tampereen Pispalassa yhdessä puolisonsa, muusikko Heikki Salon kanssa. Heillä on kaksi lasta, Pilke ja Valentin.

Sirkku Peltolan veli on näyttelijä Sulevi Peltola.

Kirjallisuutta
Peltolan urasta ja elämästä kertoo kirja Sirkku Peltola 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seppälä, Aila: Heikki Salon ja Sirkku Peltolan liitto kestää Iltalehti.fi. 10.12.2007.
 Ylen Elävä arkisto: Miten minusta tuli minä, Sirkku Peltola
 Sirkku Peltola Tampereen kaupunginkirjaston sivuilla (Arkistoitu sivu)
 Näytelmäkirjailija Sirkku Peltola kertoo tragikoomisia tarinoita ihmisistä yhteiskunnan reunamilla
 Voi sanoa, että on oppinut sen, ettei mitään opi, sanoo Sirkku Peltola, 60
 Tamperelaiskirjailija Sirkku Peltola harkitsee jatkoa suositulle näytelmäsarjalle
 Ilokiveltä maailmalle – Sirkku Peltola kertoo yhteiskunnasta pienen tarkasteluluukun läpi
 Ohjaaja-kirjailija Sirkku Peltola: Tärkeintä on nauru

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset dramaturgit
Guilty (albumi)

GUILTY on Ayumi Hamasakin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2008.

Albumista on julkaistu kaksi eri versiota: pelkän CD:n sekä CD:n ja DVD:n sisältävät versiot. Molempien versioiden CD:n kappaleet ovat samat, mutta jälkimmäisessä versiossa on mukana myös DVD, joka sisältää musiikkivideoita sekä "näin tehtiin" -videoita albumin kappaleista. Myös versioiden kansikuvat eroavat toisistaan.

Albumilta on julkaistu singlet Glitter/fated, talkin' 2 myself ja Together When..., joista viimeinen julkaistiin vain digitaalisessa muodossa.

Albumi on Hamasakin ensimmäinen albumi, joka ei saavuttanut Oriconin listalla ykkössijaa.

Kappaleet

CD 
 Mirror
 (don't) Leave me alone
 talkin' 2 myself
 decision
 GUILTY
 fated
 Together When...
 Marionette -Prelude-
 Marionette
 The Judgement Day
 glitter
 MY ALL
 reBiRTH
 untitled ～for her～

DVD 
 距愛 ～Distance Love～(glitter/fated)<short film>
 talkin' 2 myself<video clip>
 decision<video clip>
 Together When...<video clip>
 Marionette<video clip>
 (don't) Leave me alone<video clip>
 距愛 ～Distance Love～(glitter)<making clip>
 距愛 ～Distance Love～(fated)<making clip>
 talkin' 2 myself<making clip>
 decision<making clip>
 Together When...<making clip>
 Marionette<making clip>
 (don't) Leave me alone<making clip>

Katso myös 
 Ayumi Hamasakin diskografia

Lähteet 

Ayumi Hamasakin albumit
Vuoden 2008 albumit
Terence Stamp

Terence Henry Stamp (s. 22. heinäkuuta 1938 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän on saanut lupaavimman tulokkaan Golden Globen (1963) ja Cannesin parhaan miesnäyttelijän palkinnon (1965). Hän on ollut myös Oscar-ehdokkaana ja kahdesti Bafta-ehdokkaana.

Stamp syntyi Lontoossa vanhempiensa viidestä lapsesta vanhimpana. Elokuvien lisäksi hän on tehnyt äänirooleja televisiosarjoihin ja videopeleihin, kuten Static Shock, Smallville ja Halo 3.

Hänen veljensä Chris Stamp on psykodraamaterapeutti ja on aiemmin ollut manageri ja tuottaja, jonka tukemana The Who -yhtye nousi maailmanmaineeseen.

Vuonna 2003 hän näytteli elokuvassa Kummituskartano.

Filmografia
 Billy Budd (1962)
 Neitoperho (1965)
 Modesty Blaise – pistävä perhonen (1966)
 Kaukana mielettömästä maailmasta (1967)
 Teorema (1968)
 3 askelta yöhön (1968)
 Meetings with Remarkable Men (1979)
 Priscilla, aavikon kuningatar (1994)
 Tähtien sota: Episodi I – Pimeä uhka (1999)
 Kummituskartano (2003)
 Pomon tytär (2003)
 Elektra (2005)
 Wanted (2008) 
 Salainen agentti 86 (2008) 
 Yes Man (2008)
 Operaatio Valkyrie (2008)
 Kohtalon valvojat (2011)
 Laulu Marionille (2012)
 Big Eyes (2014)
 Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille (2016)
 Crooked House (2017)
 Bitter Harvest (2017)
 Viking Destiny (2018)
 Murhamysteeri (2014)
 Last Night in Soho (2021)

Omaelämäkerta 
Stamp, Terence: The Ocean Fell into the Drop. London: Repeater Books, 2017. ISBN 978-1-910924-53-2.

Aiheesta muualla 
 

Brittiläiset näyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Dolorex-juttu

Dolorex-juttu oli Dolorex-nimisen lääkkeen ympärille 1980-luvun alussa kietoutunut rikosvyyhti. Dolorex oli voimakas, morfiinin tapainen kipulääke, joka oli tarkoitettu käytettäväksi tabletteina tuskien lievittämiseen kuolevien syöpäpotilaiden saattohoidossa. Dolorex-jutussa lääkettä oli käytetty huumausaineena ja sitä oli välitetty pimeille markkinoille. Narkomaanit eivät käyttäneet Dolorexia tabletteina, vaan valmistivat siitä liuosta, jota he käyttivät suonensisäisesti. Vaikutuksiltaan aine muistutti morfiinia tai jopa heroiinia.

Dolorex-juttu tuli julkisuuteen maaliskuussa 1980. Jo edellisenä vuonna poliisi ja apteekit olivat kiinnittäneet huomiota siihen, että Dolorex-tabletteja liikkui katukaupassa valtavia määriä - näin siitä huolimatta, että Dolorexin käyttöä valvottiin tiukasti. Huumepoliisi otti kiinni päätekijöiksi epäillyn helsinkiläisen eläkeläispariskunnan, 54-vuotiaan miehen ja 57-vuotiaan naisen. Kun poliisi pyrki saamaan selville, mistä valtava Dolorex-tablettien määrä oli peräisin, ilmeni, että useat lääkärit olivat kirjoittaneet Dolorex-reseptejä tuhansille henkilöille. Lääkkeitä ei ollut alun perinkään tarkoitettu vieroitushoitoon, vaan huumeeksi. Oikeudenkäynnissä lääkärit väittivät kuitenkin olleensa tietämättömiä Dolorexin joutumisesta huumemarkkinoille.

Dolorex-jutun ympärillä oli pyörinyt suuria rahasummia, tabletteja oli käytetty jopa maksuvälineinä. Yhden tabletin hinta katukaupassa oli 25–35 markkaa. Syytteeseen asetettiin kaikkiaan 10 lääkäriä ja 31 välittäjää. Välittäjistä suurin osa oli huumeiden käyttäjiä. Jutun syyttäjänä toimi Helsingin kaupunginviskaali Ritva Santavuori.

Apteekkarit olivat epäilleet, ettei heillä ollut oikeutta välittää Dolorexia aidoista lääkemääräyksistä huolimatta. He olivat tiedustelleet menettelyohjeita lääkintöhallituksesta, mutta sieltä ei ollut vastattu heidän tiedusteluihinsa. Jutun tutkinnan aikana apteekkarit auttoivat viranomaisia oma-aloitteisesti. 

Oikeus antoi päätöksensä 25. helmikuuta 1981. Päätekijöinä ollut eläkeläispariskunta  tuomittiin jatketusta törkeästä huumausainerikoksesta ja varastetun tavaran kätkemisestä kahdeksi vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen. Juttuun sekaantunut toinen eläkeläismies tuomittiin huumausainerikoksesta yhdeksi vuodeksi ja neljäksi kuukaudeksi sekä toinen eläkeläisnainen yhdeksi vuodeksi ja kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. Lääkäreistä kolme tuomittiin ehdollisiin vankeusrangaistuksiin, kaksi sakkoihin ja yksi jätettiin rikoksen vähäpätöisyyden vuoksi tuomitsematta.

Lähteet 

 Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirjat 1981 ja 1982

 Santavuori, Ritva: Rouva Syyttäjä, Edita 1997

Suomalaiset rikostapaukset
1980-luvun rikokset Suomessa
Huumausaineisiin liittyvät oikeustapaukset
Kipulääkkeet
Michael Jelenic

Michael Jelenic on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, joka sai Batmanin myötä Daytime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2007.

Filmografia

Elokuvat
The Batman vs. Dracula (2005)
Wonder Woman (2009)
Superman/Shazam! – Return of Black Adam (2010)

Televisiosarjat
Jackie Chan seikkailee (2002–2003)
Batman (2004–2006)
Ben 10 (2007)
Legion of Super Heroes (2007)
Batman: The Brave and the Bold (2009)

Aiheesta muualla
 
 TV.com 

Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
DC-animaatioiden tekijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Como (lehti)

Como on suomalainen verkkojulkaisu, joka käsittelee muun muassa elokuvia, musiikkia, pelejä ja viihdemaailman uutisia ja viraaleja. Aiemmin se oli myös paperilehti, vuosina 2002–2013 julkaistu maksuton noutolehti, jota sai jakelutelineistä kautta Suomen muun muassa elokuvateattereista ja videovuokraamoista. Como oli pienikokoinen ja aikakauslehtimuotoinen värillinen julkaisu, josta löytyivät uudet elokuvien ensi-illat, dvd-julkaisut, levyuutuudet ja artikkeleja viihteen tekijöistä. 

Lehteä julkaisi ja portaalia ylläpitää kustannusyhtiö Pop Media Oy. Pop Media Oy:n liikevaihto oli edellisellä tilikaudella 2,5 miljoonaa ja tilikauden tulos 203 tuhatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.como.fi/
 http://www.popmedia.fi/

Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Suomalaiset elokuvalehdet
Suomalaiset musiikkilehdet
Suomalaiset videopelilehdet
Pop Media
Boris Pankin

Boris Dimitrijevitš Pankin (; s. 20. helmikuuta 1931 Frunze, Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta) on poliitikko, joka toimi lyhyesti Neuvostoliiton viimeisenä ulkoministerinä ennen sen kaatumista vuonna 1991. Hän toimi myös maansa suurlähettiläänä Ruotsissa (1982–1990) ja Tšekkoslovakiassa (1990–1991).

Pankin oli lastenkirjailija Astrid Lindgrenin (1907–2002) henkilökohtainen ystävä.

Pankin on myöhemmällä iällään muuttanut vakituisesti Brommaan, Ruotsiin. Hänellä on puolisonsa Valentinan kanssa kaksi lasta ja lapsenlapsia. Hänelle myönnettiin tammikuussa 2005 "kuukauden tukholmalaisen" arvonimi.

Neuvostoliiton suurlähettiläät
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Manfred Wörner

Manfred Wörner (24. syyskuuta 1934 – 13. elokuuta 1994) oli saksalainen poliitikko. Hän toimi Länsi-Saksan puolustusministerinä (1982–1988). Hän oli vuodesta 1988 Naton pääsihteeri, kunnes kuoli 59-vuotiaana suolistosyöpään.

Wörner oli Saksan kristillisdemokraattisen unionin jäsen ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1965.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset kristillisdemokraattiset poliitikot
Naton pääsihteerit
Saksan ministerit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Lee Trevino

Lee Buck Trevino (s. 1. joulukuuta 1939) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi Dallasissa, Teksasissa meksikolaislähtöisille vanhemmille ja palveli neljä vuotta Yhdysvaltain merijalkaväessä. 

Trevino voitti kahdesti US Openin (1968, 1971), British Openin (1971, 1972) ja PGA Championshipin (1974, 1984). Hän voitti viisi kertaa Vardon Trophyn, ja vuonna 1981 hänelle myönnettiin paikka World Golf Hall of Famessa. 

Vuonna 2000 Golf Digest -lehti nimesi Trevinon lajin kaikkien aikojen 14. suurimmaksi pelaajaksi.

Lähteet 
 Lee Trevino www.golflegends.org-sivustolla

Yhdysvaltalaiset golfaajat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Marañón

Marañón-joki on yksi Amazonin alkulähteiden joista. Se alkaa Perussa noin 5 800 metrin korkeudelta Yapuran jäätiköltä Andeilta.

Joki kulkee ensin 1 600 kilometriä, yhtyy Ucayali-jokeen, ja nämä joet yhdessä muodostavat Amazonin alun Nautan lähellä Loreton alueella. Marañonin tärkeimpiä sivujokia ovat Utcubamba, Crisnejas, Chamayo, Cenepa, Santiago, Morona, Pastaza, Huallaga ja Tigre.

Koskien ja putousten takia joella voi kulkea veneellä vain sen alajuoksulla. Jokilaakson kansoista mainittakoon jibarot.

Aiheesta muualla

 Perun joet
Amazonin vesistö
Albanian parlamentti

Albanian parlamentti () koostuu 140:stä nelivuotiskaudelle valitusta jäsenestä.

Albanian parlamentin suurin puolue on tällä hetkellä (v. 2007) Demokraattinen puolue, jolla on 56 paikkaa. 

Parlamentti valitsee Albanian presidentin. Parlamentin puheenjohtajana on toiminut syyskuusta 2005 Jozefina Topalli.

Aiheesta muualla 
 Albanian parlamentin viralliset sivut , 

Parlamentti
Parlamentit
The Ghan

The Ghan on australialainen matkustajajunavuoro, joka liikennöi Adelaidesta Alice Springsin kautta Darwiniin. Juna liikennöi 2 979 kilometrin mittaisella reitillä kahdesti viikossa. Matkan kesto pääteasemien välillä on 49–54 tuntia, sisältäen neljän tunnin pysäykset Adelaidessa ja Katherinessa.

Nykyisen junavuoron nimi on lyhennetty muoto junavuoron aiemmasta lempinimestä, The Afghan Expressistä. Lempinimi viittasi afgaanien ohjastamiin kamelikaravaaneihin, jotka liikkuivat samalla reitillä ennen rautatien valmistumsta.

Historia
Ensimmäinen juna liikennöi Commonwealth Railwaysin omistamalla Port Augustan ja Alice Springsin välisellä rataosalla 6. elokuuta 1929. Tuolloin käytössä olleen rautatien raideleveys oli 1 280 millimetriä.

Vasta vuonna 1980 valmistui uusi Tarcoolan ja Alice Springsin välinen standardiraideleveyksinen rataosuus. Tämä raideleveydeltään 1 435 millimetrin rataosuus yhdisti Alice Springsin Trans-Australian Railway -ratalinjaan, ja samalla myös henkilöliikenne siirtyi käyttämään uutta rataa.

Alice Springsin ja Darwinin välisen rataosuuden rakennustöt aloitettiin heinäkuussa 2001, ja ensimmäinen matkustajajuna saapui Darwiniin 4. helmikuuta 2004.

Liikennöinti
The Ghan liikennöi reitillään kahdesti viikossa. Aiemmin Alice Springsin ja Darwinin välisellä osuudella liikennöitiin yksi vuoro viikossa sesonkiaikojen ulkopuolella. Junaa liikennöi Secro Group -konserniin kuuluva Great Southern Railway -yhtiö.

Onnettomuudet
12. joulukuuta 2006 The Ghan törmäsi tasoristeyksessä ajoneuvoyhdistelmään, jolloin seitsemän junan yhdestätoista vaunusta suistui kiskoilta. Onnettomuus tapahtui 35 kilometriä etelään Adelaidesta. Yksi junan matkustajista loukkaantui vakavasti ja vietiin sairaalaan kriittisessä tilassa. Ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja pidätettiin.

6. kesäkuuta 2007 The Ghan törmäsi ajoneuvoyhdistelmään tasoristeyksessä. Onnettomuuspaikka sijaitsi 50 kilometriä pohjoiseen Adelaidesta. Turmassa loukkaantui kolme matkustajaa, ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja jäi puristuksiin ajoneuvonsa hyttiin.

Lähteet
Rozycki, Jack (tammi – maaliskuu 2003). "The Never Never Line. Australia's biggest project: the Adelaide-Darwin railway". Australian Geographic 69: s. 50–67.

Viitteet

Aiheesta muualla
 The Ghan 
 History of the line
 History of the Adelaide-Darwin Railway
 The Ghan ephemera

Henkilöjunaliikenne
Australian rautatieliikenne
Ranskan Grand Prix 1989

Ranskan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. heinäkuuta 1989 Paul Ricardin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alain Prost – 1.07,203
Nopein kierros: Mauricio Gugelmin – 1.12,090 (kierroksella 29)
Jean Alesin, Éric Bernardin, Martin Donnellyn, Bertrand Gachot'n ja Emanuele Pirron ensimmäinen Grand Prix
Jean Alesin ensimmäiset MM-pisteet
Olivier Grouillardin ensimmäinen ja ainoa MM-piste
Alain Prostin 20. paalupaikka
Mauricio Gugelminin ensimmäinen kilpailun nopein kierros
Ferrarin 450. Grand Prix
Onyx-tallin ensimmäiset MM-pisteet
 YLE lähetti kilpailun suorana lähetyksenä selostajana Juha Jokinen.
 Kilpailu nähtiin suorana lähetyksenä klo 15.35-18 välisenä aikana TV1:ssä Suomessa.
 Helsingin Sanomat 9.7.1989

Lähteet 

Ranskan Grand Prix
Britannian Grand Prix 1989

Britannian Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1989 Silverstonen radalla Britanniassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden kolmas.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.09,099
Nopein kierros: Nigel Mansell – 1.12,017 (kierroksella 58)
40. Britannian Grand Prix
Luis Pérez Salan uran ensimmäinen ja ainoa MM-piste.

Lähteet 

Britannian Grand Prix
Paul van den Broeck

Paul N. van den Broeck (18. syyskuuta 1904 – ?) oli belgialainen rattikelkkailija. Hän voitti olympiapronssia rattikelkkailun 4 miehen joukkuekilpailussa vuoden 1924 talviolympialaisissa Chamonix’ssa.

Belgialaiset olympiamitalistit
Belgialaiset rattikelkkailijat
Vuonna 1904 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Sampola

Sampola voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Sampola, Porin kaupunginosa
 Sampola, työväenopiston rakennus Tampereella
 Sampola, kylä Iitissä
 Sampola, nuorisoseurantalo Iin Oijärvellä
 Sampola, Vasemmistoliiton toimitalo Akaan Viialassa
Stefan Lindfors

Erik Stefan Lindfors (s. 3. toukokuuta 1962 Maarianhamina) on suomalainen graafinen suunnittelija, kuvanveistäjä, muotoilija ja sisustusarkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Åbo Katedralskolanista vuonna 1982 ja valmistui sen jälkeen taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1988. Lisäksi Lindfors on tehnyt opetustyötä taidealan korkeakouluissa. Lindfors on saanut useita kotimaisia ja ulkomaisia muotoilualan palkintoja.

Lindfors on suunnitellut muun muassa astioita, huonekaluja, valaisimia, vaatteita ja kankaita sellaisille suomalaisille kotitalousväline- ja kalusteyrityksille kuin Arabialle, Iittalalle ja Martelalle sekä vaatealan yrityksille kuten Marimekolle. Hän on työskennellyt myös elokuva- ja televisio-ohjaajana. Televisiossa hänen ohjaamiaan televisiomainoksia on nähty esimerkiksi telealan yristen DNA:n ja Nokian kampanjoissa. Lindfors on ohjannut myös joitakin musiikkivideoita muun muassa suomalaiselle HIM-yhtyeelle kappaleille The Funeral of Hearts, Tears On Tape ja Into The Night. Hänen Into the Night -musiikkivideonsa äänestettiin parhaaksi amerikkalaisen musiikkialan Internet-sivuston järjestemässä äänestyksessä vuonna 2014.

Lindforsin suunnitteleman Plup-pullovesipullon kokonaisympäristövaikutuksista syntyi kohu lokakuussa 2008. Vesipullon markkinoinnissa luvattiin luovuttaa 10 prosenttia pullon kokonaishinnasta Itämeren pelastamiseen. Tästä huolimatta Plup-vesipulloa ei voinut kierrättää normaaleissa pullonpalautusautomaateissa.

Yksityiselämä 
Lindfors sairasti nuorena anoreksiaa ja painoi vain 55 kiloa. Lindforsilla on kaksi lasta näyttelijä-tuottaja Katariina Lehtosen kanssa, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 2005–2013. Lindforsilla on myös yksi poika aiemmasta suhteestaan.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet 
 http://www.stefanlindfors.com/

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Stefan Lindfors Works

Suomalaiset sisustusarkkitehdit
Suomalaiset muotoilijat
Ahvenanmaalaiset henkilöt
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Mainoselokuvaohjaajat
Suomalaiset musiikkivideo-ohjaajat
Eifelland

Eifelland oli saksalainen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa kaudella . Talli osallistui kahdeksaan osakilpailuun saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä.

Rolf Stommelen ajoi Luigi Colanin suunnittelemalla Eifelland 21 -autolla, joka pohjautui March 721 -ajokkiin. Autossa oli voimanläheenä Ford Cosworth DFV 3.0 V8 -moottori ja renkaat tallille toimitti Goodyear.

Parhaimmillaan Stommelen ylsi kilpailussa kymmenenneksi Monacon GP:ssa ja Britannian GP:ssa 1972. Molemmilla kerroilla hän starttasi kilpailuun 25. lähtöruudusta.

Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
(avain)

Lähteet

Saksalaiset Formula 1 -tallit
Formula 1 -valmistajat
Traktaatti (kirjallisuus)

Traktaatti on lyhyt, kirjallinen työ, joka kertoo "lyhyesti ja ytimekkäästi" aiheestaan, tyypillisesti uskonnosta tai tieteestä, tosin traktaatin tarkoitus on historian kuluessa vaihdellut. Nykyisin traktaatiksi voidaan kutsua lyhyttä pamflettia. Traktaatin tarkoitus on yleensä olla lyhyt ja iskevä ja siten lyhyesti tutustuttaa sen lukija käsiteltävään aiheeseen nopeasti. Traktaattien käytettävyys kasvoi huomattavasti kirjapainon keksimisen jälkeen, kun tekstien massapainattaminen kävi mahdolliseksi. Myös Martti Lutherin teesit olivat traktaatteja.

Kirjat
Uskonnolliset kirjoitukset
Aktivismi

fr:Tract
Koivurasti

Koivurasti oli Joensuun keskustassa Kirkkokadulla sijaitseva kahvila. Se oli sulkemisvuonna 2008 tiettävästi kaupungin pisimpään samalla nimellä ja samalla paikalla sijaitseva kahvila. Koivurasti perustettiin Kirkkokatu 18:aan vuonna 1971, kun kerrostalo tontille valmistui.

Kahvila vaali alkuperäistä 1970-luvun henkeä. Sisustus oli alkuperäinen, ja ikkunassa oli muun muassa 1970-luvun virvoitusjuomamainokset. Kokouksia varten kahvilassa oli kolme kabinettia. Tilaa oli noin 200 neliömetriä.

Kahvilan teki tunnetuksi sen omistaja Elsa Vuorimaa, ja se tunnettiin Elsan baarina. Vuorimaa hoiti kahvilaa vielä yli 85-vuotiaana. Kahvilasta ja sen omistajasta on tehty dokumenttielokuva, ja siellä on kuvattu Ilonen talo -elokuvaa ja Kotiteollisuuden ”Vieraan sanomaa” -musiikkivideo. Baarissa on pidetty myös konsertteja.

Pääsiäisviikolla 2008 Elsa Vuorimaa ilmoitti myyneensä kahvilan; Koivurasti lopetti huhtikuussa.  Tilat osti OAJ:n paikallisjärjestö toimitiloikseen. 

Elsa Vuorimaasta valmistui Jaakko Kilpiäisen dokumentti Koivurastin Elsa, jonka ensi-esitys oli Rokumentti-elokuvafestivaalilla Joensuussa 15. marraskuuta 2008.

Lähteet

Karjalan Heili 5.12.2007
City-lehti 14/2007
Topi Linjama: Kahvila Koivurasti in memoriam 
Fotomik: Itä-Suomi
 Heikki Tarma: Joensuu, katuja ja kortteleita. s. 226. Joensuu 2011.

Viitteet

Joensuun rakennukset ja rakennelmat
Kahvilat
Saksan Grand Prix 1989

Saksan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. heinäkuuta 1989 Hockenheimringillä Länsi-Saksassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden neljäs. McLarenin menestystä täydensi Alain Prost sijoittumalla toiseksi.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.42,300
Nopein kierros: Ayrton Senna – 1.45,884 (kierroksella 43)
Honda-moottorit saavuttivat 800 MM-pisteen rajan.
 Kisa näytettiin koosteena TV1:llä selostajana Juha Jokinen.

Lähteet 

Saksan Grand Prix
Oikeudenmukainen Venäjä

Oikeudenmukainen Venäjä (, Spravedlivaja Rossija) on 28. lokakuuta 2006 muodostettu venäläinen sosiaalidemokraattinen puolue, joka syntyi Rodinan, Elämän puolueen ja Venäjän eläkeläisten puolueen yhdistyessä. Sen johtoon tuli entinen Elämän puolueen johtaja ja liittoneuvoston puhemies Sergei Mironov. 

Puolue on julistanut olevansa "työläisten puolue" ja rakentavansa "uutta sosialismia". Toukokuussa 2007 Mironov ehdotti puolueen ja Venäjän federaation kommunistisen puolueen yhdistymistä, minkä kommunistit tyrmäsivät. 

Puolueen entinen johtaja Mironov oli vuoteen 2010 tunnettu presidentti Putinin tukijana, ja etenkin kommunistit ovat syyttäneet puoluetta Kremlin käsikassaraksi.

Kansanpuolue yhdistyi Oikeudenmukaiseen Venäjään 14. huhtikuuta 2007.

Vuoden 2007 duuman vaaleissa Oikeudenmukainen Venäjä sai 7,7 % äänistä, ja se ylitti siten niukasti äänikynnyksen. Puolue sai duumaan 38 edustajaa.

Venäjän ekologisen puolueen "Vihreät" XV puoluekokous kehotti marraskuussa 2008 jäseniään liittymään Oikeudenmukaiseen Venäjään, mutta jatkoi ympäristöliikkeenä.

Kuuluisia puolueen jäseniä
Sergei Mihejev

Lähteet

Aiheesta muualla

 www.spravedlivo.ru

Sosialistiset puolueet
Venäjän puolueet
Saeima

Saeima on Latvian kansallinen parlamentti. Se on yksikamarinen ja koostuu sadasta jäsenestä, jotka valitaan suhteellisella vaalitavalla neljän vuoden toimikaudeksi.  Saeima kokoontuu Liiviläisen ritarikunnan eli Kalparitariston käyttöön vuosina 1863–1867 rakennetussa parlamenttitalossa Riiassa. Talon ovat suunnitelleet arkkitehdit Robert Pflug ja Jānis Baumanis. Talon edessä on ritaristoon kuuluneen Wolter von Plettenbergin patsas.

Latvian uuden itsenäisyyden ajan yhdeksäs saeima valittiin vuonna 2006. Sen suurimmaksi puolueeksi tuli Kansanpuolue, jolla oli 23 paikkaa 100:sta. Vaalit on tämän jälkeen järjestetty vuonna 2010 ja ennenaikaisesti 2011 kansanäänestyksen päätettyä silloisen presidentin Valdis Zatlersin ehdotuksen mukaan parlamentin hajottamisesta korruptioepäilyjen takia.

Vuonna 2014 valitun kahdennentoista saeiman suurimmaksi puolueeksi nousi venäläismielinen Harmonia (, , soglasija, 24 paikkaa) ja toiseksi Yhtenäisyys (, 23 paikkaa).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Latvian politiikka
Parlamentit
Live Desire

Live Desire on suomalaisen rock-yhtyeen Smackin vuonna 1986 ilmestynyt livealbumi. Yhtye tunnettiin aikanaan nimenomaan vetovoimaisena ja energisenä live-esiintyjänä, ja albumi oli yhtyeen uran kolmas. Se on nauhoitettu syyskuussa 1986 vain kahdelta keikalta Helsingissä Tavastia Klubilla ja Haminassa Husulan Casinolla. Kyseisiä esiintymisiä ei pidetä yhtyeen onnistuneimpina, mutta albumi antaa silti hyvän kuvan Smackistä live-esiintyjänä, ja levylle valitut kappaleet ovat yhtyeen tuotannon parhaimmistoa.

Kappalelista 
Some Fun
(I Think I'm Gonna) Buy This Town
Run Rabbit Run
Pass That Bottle
Walkin' On the Wire
Cemetary Walls
Somewhere Out of the Day
Maggie McGill
Ten Foot Cell
Good Mornin' Headache
Rattlesnake Bite
Black Bird
Search and Destroy

Kokoonpano 
 Claude – laulu
 Manchuria – kitara, laulu
 Rane – kitara, laulu
 Jimi Sero – basso, laulu
 Kinde – rummut

Lähteet 

Vuoden 1986 konserttitallenteet
Smackin albumit
T. T. Oksalan tuottamat albumit
Unkarin Grand Prix 1989

Unkarin Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. elokuuta 1989 Hungaroringillä Unkarissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Nigel Mansell, jolle voitto oli kauden toinen.

Kilpailu 
Paalupaikan valtasi yllättäen Riccardo Patrese ennen Ayrton Sennaa. Toisesta yllätyksestä vastasi Dallara-kuljettaja Alex Caffi, joka oli aika-ajojen kolmas. 

Startissa Patrese ja Senna pitivät paikkansa, mutta Caffi putosi ensimmäisen mutkan jälkeen nopeasti taaksepäin. Tämän jälkeen kärki pysyi muuttumattomana, kunnes Patrese keskeytti johtoasemasta jäähdyttimen hajottua. Senna johti ja Nigel Mansell oli kaiken tämän jälkeen toisena, vaikka oli lähtenyt vasta lähtöruudusta 12. Mansell sai Sennan kiinni ja lähti ohittamaan tätä kierroksella 58. Juuri sillä hetkellä edessä oli kuitenkin jo kierroksella jäänyt Stefan Johansson, joka kärsi vaihdelaatikko-ongelmista. Senna lähti ohittamaan Johanssonia tämän oikealta puolelta (sisäkautta), mutta Mansell valitsi vielä sisemmän linjan ja otti johtopaikan Sennalta. Sijoitukset eivät enää vaihtuneet tämän jälkeen: Mansell voitti, Senna toinen, Thierry Boutsen kolmas, Alain Prost neljäs, Eddie Cheever viides ja Nelson Piquet kuudes.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Riccardo Patrese – 1.19,726
Nopein kierros: Nigel Mansell – 1.22,637 (kierroksella 66)
Williamsin 30. paalupaikka
Ferrarin 110. kilpailun nopein kierros
Renault-moottoreiden 150. Grand Prix
 Kisa näytettiin TV2:n koosteena selostajina Markku Pentikäinen ja Juha Varjosaari.

Lähteet 

4. Helsingin Sanomat 13.8.1989 

Unkarin Grand Prix
Dow Finsterwald

Dow Henry Finsterwald, Sr. (6. syyskuuta 1929 Athens, Ohio, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 2022 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen golfaaja.

Finsterwald pelasi golfia jo yliopistotasolla opiskellessaan Ohion yliopistossa. Hän aloitti ammattailaisuransa vuonna 1951, ja ensimmäisen PGA-kiertueen osakilpailun hän voitti 1955. Hän voitti kaikkiaan 12 PGA-kiertueen osakilpailua. Finsterwald palkittiin kiertueen parhaana pelaajana vuonnna 1958, jolloin hän voitti myös PGA Championshipin, joka pelattiin tuolloin ensimmäisen kerran lyöntipelinä. Finsterwald oli vuosina 1957, 1959, 1961 ja 1963 Yhdysvaltain joukkueessa Ryder Cupissa.

Finsterwald jatkoi golfin parissa vielä pelaajauransa jälkeen. Hän toimi Coloradon PGA:n johtajana 1971–1972 ja PGA of American varajohtajana 1976–1978. United States Golf Associationin sääntökomiteassa Finsterwald oli mukana vuodesta 1979 vuoteen 1981.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset golfaajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Jeffrey Archer

Jeffrey Howard Archer, Weston-super-Maren paroni Archer (s. 15. huhtikuuta 1940) on brittiläinen kirjailija ja poliitikko. Hän on entinen parlamentin jäsen (1969–1974) ja Konservatiivipuolueen varapuheenjohtaja, jolle myönnettiin vuonna 1992 elinikäinen päärinarvo.

Poliittinen ura
Archer oli 29-vuotias, kun hänet valittiin vuonna 1969 konservatiivipuolueen edustajaksi parlamentin alahuoneeseen sen koko historian nuorimmaksi jäseneksi. Poliittinen ura katkesi kuitenkin 1974 konkurssiin. Pääministeri John Majorin aikana Archer kiersi puhumassa ympäri maata konservatiivisen puolueen sanomaa.

Vuonna 1985 silloinen pääministeri Margaret Thatcher kutsui Archerin konservatiivisen puolueen pr-päälliköksi. Archer valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi. Hän joutui kuitenkin jälleen luopumaan poliittisista tehtävistä, sillä vuonna 1987 hän sai syytteen seksin ostamisesta Monica Coghlan -nimiseltä prostituoidulta. Hän voitti oikeudenkäynnin ja sai 500 000 puntaa henkisistä kärsimyksistä, mutta vuonna 1999 hän joutui toistamiseen ongelmiin, kun häneen kohdistettiin epäily alibin väärentämisestä kyseisessä oikeudenkäynnissä. Archer vetäytyi  Lontoon pormestariehdokkuudesta ja sai heinäkuussa 2001 neljän vuoden vankeustuomion väärästä valasta. Vapauduttuaan heinäkuussa 2003 hän lopetti poliittisen uransa.

Kirjailijaura
Archerin esikoisteos Miljoonan dollarin petos (1976) perustuu pitkälle omakohtaisiin kokemuksiin. Hän on julkaissut romaaneja, novelleja, näytelmiä, televisiosarjoja ja lastenkirjallisuutta. Archerin kirjoja on julkaistu 97 maassa lähes 40 kielellä.

Suomennetut teokset 
 Miljoonan dollarin petos (1976)
 Kerrotaanko presidentille? (1977)
 Leppymättömät (1979)
 Kane ja Abel (1980)
 Tuhlaajatytär (1982)
 Valtataistelu (1984)
 Kunnian tähden (1986) – myös Kirjavaliot-lyhennelmä (1989)
 Täydellinen murha: Kaksitoista kertomusta (1989, novellikokoelma)
 Suuri unelma (1991)
 Varkaiden kunnia (1993) – myös Kirjavaliot-lyhennelmä (1995)
 Jättiläiset (1996)
 Vain aika näyttää (2016)
 Isän synnit (2017)
 Vaietut salaisuudet (2017)
 Maksun aika (2018)
 Miekkaa vahvempi (2019)
 Minkä taakseen jättää (Cometh the hour), suom. Susanna Tuomi-Giddings, Kerava: Sitruuna, 2020 ISBN 978-952-7343-17-3
 Kruuna vai klaava (Head You Win) suom. Saana Rusi, Kerava: Sitruuna, 2020 ISBN 978-952-7343-23-4 
 Miehistä parhain (This Was A Man), suom. Susanna Tuomi-Giddings, Kerava: Sitruuna, 2021 ISBN 978-952-7343-34-0
 Totta vai tarua (Tell tale) suom. Hanni Salovaara, Kerava: Sitruuna, 2021 ISBN 978-952-7343-41-8
 Näkymätön verkko (Hidden in Plain Sight) suom. Suvi Koskiniemi, Kerava: Sitruuna, ilmestyy 2022 ISBN 978-952-7343-83-8

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset tieteiskirjailijat
Brittiläiset kirjailijat
Brittiläiset poliitikot
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt