joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Käpylän Urheilijat

Käpylän Urheilijat on vuonna 1921 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on keskeytynyt kahdesti mutta aloitettu uudelleen.

Seura liittyi Työväen urheiluliittoon (TUL). Ensi alkuun seura menestyi painissa, jonka raskaassa sarjassa seuran jäsen Kaarlo Ponsén oli aikansa paras maailmassa ja myös kautta aikojen Käpylän menestynein urheilija. Käpylän Urheilijat rakennutti vuonna 1925 talkootyöllä Käpylän työväentalon. 1920-luvulla Käpylän Urheilijat suuntautui työväenurheiluliikkeen kommunistiseen siipeen, joten sosiaalidemokraatit erosivat seurasta ja perustivat Käpylän Kunnon. Käpylän Urheilijat osallistui vuonna 1928 Punaisen urheiluinternationaalin järjestämiin Moskovan spartakiadeihin, joissa Ponsén johti suomalaisten maajoukkuetta. Tämän seurauksena seura erotettiin TUL:sta ja lakkautettiin 1931, ja sen talo siirtyi konkurssihuutokaupassa Helsingin Työväenyhdistyksen omistukseen. Sodan jälkeen seura perustettiin 1946 uudelleen, mutta toiminta hiipui 1970-luvulla. Vuonna 1982 toiminta alkoi jälleen, nyt jalkapallolla, ja laajentui varsinkin lasten ja nuorten liikuntakouluksi, ja mukaan tuli muun muassa skeittaus. Sitten se oli mukana järjestämässä Käpylän Kyläjuhlia ja perustamassa 1995 Käpylän Yhdyskuntaklubia, ja lopulta se liittyi Yhdyskuntaklubin kerhotoiminnan osaksi vuonna 2001.

Seura menestyi myös lentopallossa ja nousi 1961 SM-sarjaan josta kuitenkin putosi seuraavana vuonna. Nykyisin se on liikuntaseura.

Lähteet

Helsinkiläiset urheiluseurat
Arvo Kananen

Arvo Albert Kananen (30. kesäkuuta 1916 Viitasaari – 9. marraskuuta 2014 Viitasaari) oli suomalainen maanviljelijä, pankinjohtaja ja taidemesenaatti, koulutukseltaan agrologi.

Arvo Kananen syntyi Viitasaaren Pasalassa maanviljelijäperheeseen. Hän kävi kansakoulun ja kirjeopistossa keskikoulua. Sotien aikana hän palveli armeijassa, muun muassa puolustusministeriössä. Hän valmistui agronomiksi Mustialan maamiesopistosta vuonna 1946 ja toimi maanviljelijänä Viitasaarella ja Pihtiputaalla vuoteen 1958 asti. Sen jälkeen hän työskenteli parikymmentä vuotta pankinjohtajana Pihtiputaalla ja jäi eläkkeelle vuonna 1979.

Kananen harrasti itse maalaamista, ja hän halusi ryhtyä tukemaan ja edistämään kuvataidetta. Vuosina 1986–1987 hän rakennutti lapsuuskotinsa maisemiin Ateljeetalo Tuulensuun, johon liittyy veistospuisto. Taloa vuokrataan työskentelytilaksi taiteilijoille, ja he maksavat vuokransa näyttelytasoisina teoksina. Ateljeetalon taidekokoelmiin on näin karttunut runsaasti teoksia suomalaisilta ja ulkomaalaisilta tekijöiltä, ja Kananen hankki teoksia myös itse. Ateljeetalon toiminnan turvaamiseksi Kananen perusti vuonna 2000 säätiön. Hänen kuolemansa aikoihin taidekokoelma käsitti noin 300 teosta. — Vuonna 2016 vuokrausperiaate muuttui siten, että vuokra maksetaan rahana.

Veistospuistossa on kuuden taiteilijan teoksia: Hannu Siren, Carolus Enckell, Veikko Hirvimäki, Martti Aiha, Pekka Jylhä, Radoslaw Gryta.


Teoksia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ateljeetalo Tuulensuun sivusto.
 Arvo Kanasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. 

Suomalaiset pankinjohtajat
Suomalaiset mesenaatit
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Suviranta (Järvenpää)

Suviranta on taiteilija Eero Järnefeltin talo Järvenpäässä, Tuusulanjärven rannassa. Talo on rakennettu vuonna 1901. Järnefelt asui perheineen talossa vuoteen 1917, jonka jälkeen he muuttivat Helsinkiin. Myös F. E. Sillanpää on oleillut talossa. Eero Järnefeltin tytär Laura Järnefelt muutti taloon vuonna 1933, ja asui talossa kuolemaansa, vuoteen 1985 saakka.

Päärakennus on pinta-alaltaan noin 450 kerrosneliömetriä. Tontissa on maata kaksi hehtaaria ja vettä noin kaksi hehtaaria. Kiinteistöön kuuluu päärakennuksen lisäksi talousrakennus ja rantasauna. Yleiskaavassa alueella on SR-määräys, eli se on suojeltava alue.

Järvenpään kaupunki osti 775 00 eurolla tammikuussa 2018 Suvirannan sen omistajalta ja talossa asuvalta Järnefeltin tyttärenpojalta Juhani Kolehmaiselta, jolle jäi elinikäinen asumisoikeus taloon. Kauppaan kuuluu myös talon irtaimistoa noin 75 000 euron arvosta. Talosta on tarkoitus aikanaan tehdä Järnefelt-museo.

Lähteet

Järvenpään rakennukset ja rakennelmat
Lepola (Järvenpää)
Suomen asuinrakennukset
Frillesås BK

Frillesås Bandy eli virallisemmin Frillesås Bandyklubb (BK) on vuonna 1960 perustettu Ruotsin järvialueen maakunnan Hallandin Kungsbackan kunnan jääpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Elitserienissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joukkueen virallinen sivu

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Kungsbackan kunta
Paul Héroult

Paul-Louis-Toussaint Héroult (10. huhtikuuta 1863 Thury-Harcourt, Ranska — 9. toukokuuta 1914 Antibesin lähistöllä) oli ranskalainen kemisti. Héroult keksi alumiinin sähkömetallurgisen valmistamismenetelmän sekä kehitti valokaariuunin, jota tarvitaan teräksen valmistukseen. Uusi alumiinin valmistusmenetelmä, joka tunnetaan nimellä Hall–Héroult-menetelmä, halvensi metallin hintaa ja mahdollisti halvan alumiinin ja sen johdannaisten laajamittaisen hyödyntämisen.

Lähteet

Ranskalaiset keksijät
Ranskalaiset kemistit
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1914 kuolleet
Alikulku

Alikulku on tunnelimainen tien tai kadun osuus, joka alittaa toisen väylän. Myös rautatien alittavaa tunnelia voidaan kutsua alikuluksi, alikulkutunneliksi tai -käytäväksi. Alikulkuja rakennetaan esimerkiksi jalankulkijoille tai pyöräilijöille liikenneturvallisuuden parantamiseksi.

Alikulku toteutetaan risteyssillan avulla huomioiden vaadittava alikulkukorkeus. Jalankulku- ja pyöräilyväylien mitoittava alikulkukorkeus on yleensä väylällä käytettävän kunnossapitokaluston vaatima tila.

Alikulut ovat usein luonteeltaan ympäristöönsä verrattuna matalalla sijaitsevia väyliä eli pintavedet valuvat alikulkuun ja alikulun yhteyteen rakennetaan aina joko painovoimainen tai pumppaamollinen kuivatusjärjestelmä varmistamaan hulevesien poistuminen väylältä normaalioloissa. Kustannussyistä hyväksytään alikulun tulviminen poikkeuksellisten kovien sateiden aikana.

Alikulut parantavat risteämisen turvallisuutta, mutta voivat lisätä huonosti suunniteltuina alikulun käyttäjien riskejä. Alikulun valaisun tarve selvitetään, sillä erityisesti pitkät valaisemattomat alikulut ovat hämäriä jopa keskellä päivää ja kirkkaasta päivänvalosta alikulkuun siirryttäessä voi näkyvyys olla heikko. Toinen riskitekijä ovat alikulun sillan rakenteet, jotka muodostavat näkemäesteen sivuille eikä esimerkiksi alikulkua kohti ylittävän väylän tasolta laskeutuva pyöräilijä näe alikulusta tulijaa ajoissa.

Alikulkuja rakennetaan paitsi ihmisten myös villieläinten käyttöön. Villieläimille tarkoitetut alikulut sijoitetaan selvästi erilleen ihmisten käyttämistä väylistä, jotta eläimet eivät hyljeksi alikulkua. Alikululle voi syntyä tarve esimerkiksi leveän väylän halkaistessa jonkin lajin asuinalueen kahtia. Erityisesti isojen eläinten ohjaaminen eritasossa leveiden väylien toiselle puolelle parantaa sekä eläinten elinolosuhteita että liikenneturvallisuutta.

Galleria

Katso myös
Tunneli

Aiheesta muualla

Liikenneinfrastruktuuri
Urša Bogataj

Urša Bogataj (s. 7. maaliskuuta 1995 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa.

Bogataj saavutti nuorten talviolympialaisissa 2012 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Nuorten MM-kilpailujen joukkuemäessä hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs 2015, viides 2013 ja kuudes 2014. 

Aikuisten MM-kilpailuissa Bogataj sijoittui 17:nneksi Val di Fiemmessä 2013. Seefeldissä 2019 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksas sekä naisten joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä neljäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuemäessä sekä oli suurmäessä yhdestoista ja normaalimäessä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Bogataj voitti kultaa sekä normaalimäessä että sekajoukkuemäessä.

Bogataj sijoittui 20:nneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Schonach im Schwarzwaldissa tammikuussa 2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2017–2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ljubnossa helmikuussa 2019. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui kolmanneksi Oberstdorfissa. Kaudella 2021–2022 hän oli toinen Nižni Tagilissa ja Ljubnossa sekä kolmas Lillehammerissa, Klingenthalissa ja Ramsaussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hinzenbachissa helmikuussa 2022. Loppukauden aikana hän oli kahdesti kolmas Lillehammerissa, kerran toinen Oslossa ja voitti kahdesti Oberhofissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas.

Lähteet 

Slovenialaiset mäkihyppääjät
Slovenialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Tarmo Yli-Rajala

Tarmo Aarno Juhani Yli-Rajala (s. 8. lokakuuta 1937 Käkisalmi) on suomalainen Viialassa asuva yhteiskuntatieteiden lisensiaatti, eläkkeellä oleva kirjastotoimenjohtaja ja kirjailija.

Yli-Rajala oli Kaltion toimituskunnan jäsen 1976–1980, Optimisti-kirjallisuuslehden toimitussihteeri 1978–1982 ja päätoimittaja 1985 sekä Virtain Joulu -lehden päätoimittaja ja toimituskunnan jäsen 1984–1988. Hän toimi Virroilla asuessaan myös kirjallisuuspiirin vetäjänä.

Yli-Rajala on kirjoittanut kolme romaania ja murrepakinakokoelman. Hänen pakinoitaan on julkaistu vuodesta 1992 alkaen Suomenselän Sanomissa ja Aamuset-lehdessä.

Teokset 
 Armas ol' aika: romaani. Pohjoinen, Oulu 1980
 Kasvosi: romaani. WSOY 1992
 Kissin viikset: kuupanoota 1992–96. Suomenselän sanomat, Virrat 1996 (vuosina 1992-1996 Suomenselän Sanomissa ja Aamusetissä ilmestyneitä murrepakinoita ja mietelmiä)
 Ei mikään: nuoruutta etsimässä: romaani. Mediapinta, Tampere 2014

Toimitustöitä 
 Antaas olla akan järvessä: sananparsia. Virtain seura, Virrat 1985
 Tauno Leo Fabritius: Tasavaltalaisena Espanjan sisällissodassa; toim. Tarmo Yli-Rajala. Finnpublishers, Tampere 1986
 Säpäleitä: Virtain kirjoittajapiirin antologia 1986; vastaava toimittaja Tarmo Yli-Rajala; kuvitus Heikki Heikkilä ym. Virtain kirjoittajapiiri, Virrat 1986
 Sata vuotta Virtain historiaa. 1987
 Herra meitä koitteloo, sanoo Rantalan muori ku kissi kuoli: vanhoja sananparsia Jalasjärveltä; toimittanut ja kuvittanut Tarmo Yli-Rajala. T. Yli-Rajala, Virrat 1991

Lähteet 

Suomalaiset kirjastonhoitajat
Suomalaiset kirjailijat
Pakinoitsijat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Nordic Futsal Cup 2014

Vuoden 2014 Nordic Futsal Cup oli järjestyksessään toinen futsalin Pohjoismaiden-mestaruuskilpailu. Turnaus pelattiin Tampereen Pirkkahallissa ja Hyvinkään Martinhallissa 4.–7. joulukuuta 2014. Mukana olivat isäntämaa Suomen lisäksi Norja, Tanska ja hallitseva mestari Ruotsi. Joukkueet pelasivat turnauksessa yksinkertaisen sarjan.

Sarjataulukko

Ottelut

Maalintekijät 
3 maalia
  Panu Autio
  Stian Sortevik

2 maalia
  Jukka Kytölä
  Morten Ravlo

1 maali

  Jim Bothmann Jensen
  Patrik Burda
  Admir Ćatović
  Mounir El-Masrouri
  Mathias Etèus
  Miika Hosio
  Juhana Jyrkiäinen

  Kevin Jørgensen
  Nikola Ladan
  Cristopher Moen
  Magnar Nordtun
  Johan Roxström
  Antti Teittinen

 Oma maali
  Tomi Lahtinen
  Abdurahim Lajaab

Lähteet 
Nordic Futsal Cup Suomen Palloliitto

2014
Vuoden 2014 urheilu
Tampereen urheilutapahtumat
Hyvinkään urheilutapahtumat
Keihäspuukasvit

Keihäspuukasvit (Curtisiaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi laji: keihäspuu (Curtisia dentata).

Ulkonäkö ja koko 
Keihäspuu on ainavihanta puu, jossa on eräitä iridoidiyhdisteitä. Lehdet ovat sahalaitaiset. Kukinto sijaitsee varsipäätteisesti. Kukissa on pieni verhiö, jossa on yhtä monta lehteä kuin on heteitä; ne sijaitsevat kohdakkain. Kehänalainen ja yhdislehtinen sikiäin on kahdesta neljään emilehdestä koostunut. Hedelmä on neljäsiemeninen marja. Siemenessä on vähäpätöinen alkio. Kromosomiluku n = 13.

Levinneisyys 
Keihäspuu kasvaa Afrikan eteläosassa.

Luokittelu 
Keihäspuu on läheistä sukua Kapmaassa kasvavalle sälepensaiden (Grubbia) suvulle. Molemmat ovat jäänne vanhasta kehityslinjasta, joka oli aikoinaan laajemmalle levinnyt. Etelä-Englannista on löytynyt keihäspuiden sukuun luokiteltavia hedelmäfossiileja, jotka ovat peräisin eoseenikaudelta.

Käyttö 
Keihäspuun puuaines on kovaa ja soveltuu mm. huonekalujen, maataloustarvikkeiden ja keihäänvarsien valmistukseen.

Lähteet 
 Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 1. – Otava, Helsinki. 1979. ISBN 951-1-05098-2
 Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 2. – Otava, Helsinki. 1980. ISBN 951-1-05492-9
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tuntomerkit ja viljelyohjeita englanniksi, kuvia: http://www.plantzafrica.com/plantcd/curtisdent.htm

Cornales
Kasviheimot
Timo Kukkola

Timo Kukkola (s. 14. huhtikuuta 1938 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä. ja Kemin kaupunginkirjaston kirjastonjohtaja.

Teoksia 
 Kissajahti. WSOY 1965
 Pohjoisten kirjoittajien työskentelyolosuhteet. 1972
 Hornanlinnan perilliset : 70 vuotta suomalaista salapoliisikirjallisuutta. WSOY 1980
 Sherlock Holmes & Co. Suomen dekkariseuran julkaisuja 1. Helsinki 1985
 Dekkaristin käsikirja. Suomen dekkariseuran julkaisuja 2. Helsinki 1986, 2. uud. laitos The Crime Corporation, Kemi 1997
 Suomalaisia rikoskirjailijoita. Suomen dekkariseuran julkaisuja 9.  The Crime Corporation, Kemi 1991, 2. uud. ja laaj. laitos 1998

Toimitustöitä 
 Pohjoista puhetta : Pohjoiset kirjailijat ry:n julkaisu ; toim. Timo Kukkola, Alli Liste ja Anneli Pukema. Oulu 1970

Suomennoksia 
 G. K. Chesterton : Sininen risti ja muita kertomuksia isä Brownista ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 3. The Crime Corporation, Kemi 1987
 G. K. Chesterton : Jumalan vasara ja muita kertomuksia isä Brownista ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 4. The Crime Corporation, Kemi 1988
 Arthur Conan Doyle : Viimeinen tervehdys ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 5. The Crime Corporation, Kemi 1988
 Arthur Conan Doyle : Sherlock Holmesin muistikirja  ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 8. The Crime Corporation, Kemi 1990
 G. K. Chesterton : Lentävä tikari ja muita kertomuksia isä Brownista ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 10. The Crime Corporation, Kemi 1994
 Arthur Conan Doyle : Neljän merkki ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Crime Corporationin julkaisuja 13. Kemi 1999
 G. K. Chesterton : Isä Brownin vähäuskoisuus ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Crime Corporationin julkaisuja 14. Kemi 2000

Lähteet 

Suomentajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Uutiset

Suomen Uutiset oli vuosina 1959–1995 ilmestynyt sanomalehti, jota kustansi Suomen Maaseudun Puolue. Marraskuuhun 1961 saakka se tunnettiin nimellä Pientalonpoika.

Suomen Uutiset lopetti ilmestymisensä maaliskuussa 1995, jolloin SMP oli kärsinyt tappion eduskuntavaaleissa, eikä pystynyt enää tukemaan lehteä taloudellisesti. Sen viimeinen päätoimittaja oli Kari Räisänen.

Suomen Uutiset -verkkojulkaisu 

Joulukuussa 2014 perussuomalaisten julkaiseman Perussuomalainen-lehden verkkosivusto vaihtoi nimekseen Suomen Uutiset. Päätoimittajana toimii Matias Turkkila. Perussuomalaisten puoluejulkaisun paperiversio jatkaa kuitenkin ilmestymistä alkuperäisellä Perussuomalainen-nimellään.

Suomen Uutiset ei ole sitoutunut Julkisen sanan neuvoston Journalistin ohjeisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kustantajan Oy Pientalonpojan yhtiöhistoriaa porssitieto.fi

Suomalaiset puoluelehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Suomen Maaseudun Puolue
Perussuomalaiset
Riitta Jallinoja

Riitta Jallinoja (o.s. Haantie, s. 1943) on suomalainen sosiologi, joka nimitettiin Suomen ensimmäiseksi perhesosiologian professoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2002. Hänet tunnetaan muun muassa naisen asemaa, perhettä ja modernia elämää koskevista tutkimuksistaan. 

Jallinoja suoritti sosiologian tohtoritutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1983. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään Suomalaisen naisasialiikkeen taistelukaudet (1983) ja se oli Aura Korppi-Tommolan mukaan eräs ensimmäisiä suomalaisia nykyaikaisen naisnäkökulman omaksuneita väitöskirjoja. Jallinoja on julkaissut alallaan useita teoksia ja johtanut muun muassa Suomen Akatemian rahoittamaa perheen murros -tutkimushanketta, osallistunut lukuisiin alan kansainvälisiin tutkimushankkeisiin ja tieteellisiin neuvottelukuntiin sekä ohjannut useita perhesosiologian alaan kuuluvia väitöskirjoja.

Jallinojalle on myönnetty Valtion tiedonjulkistamispalkinto, sekä muun muassa Helsingin yliopiston J. V. Snellman- ja Väestöliiton Elsa Enäjärvi-Haavio -palkinnot. Hän toimi myös valtiotieteellisen tiedekunnan varadekaanina. Hänen puolisonsa on arkkitehti Reijo Jallinoja.

Jallinoja valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001.

Teokset
Changes in the Life Patterns of Families in Finland: National Report Based on Statistics and Earlier Studies, 1980 (Elina Haavio-Mannilan kanssa)
Suomalaisen naisasialiikkeen taistelukaudet, 1983, (diss.)
Moderni elämä, 1991.
Perheen aika, 2000.
Perheen vastaisku: familistista käännettä jäljittämässä, 2006.
Families, Status and Dynasties: 1600-2000, 2017.

Lähteet

Suomalaiset sosiologit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Matti Pietikäinen (professori)

Matti Kalevi Pietikäinen (s. 20. maaliskuuta 1949 Kiuruvesi, Suomi) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on eräs tärkeimpiä suomalaisia hahmontunnistuksen, digitaalisen kuvankäsittelyn ja konenäön tutkimuksen uranuurtajia. Pietikäisen tutkimusryhmän kehittämä Local Binary Pattern (LBP) -tekstuurioperaattori on eräs hahmontunnistuksen kansainvälisen tiedeyhteisön eniten viitatuista menetelmistä. Menetelmään perustuva 2000-luvulla kehitetty kasvojentunnistusmenetelmä on myös eräs alueen tärkeimpiä. LBP:n erilaisia muunnelmia kehitetään jatkuvasti ja sitä käytetään myös muilla sovellusalueilla.

Pietikäinen suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon vuonna 1973, tekniikan lisensiaattitutkinnon vuonna 1977 ja tekniikan tohtoritutkinnon vuonna 1982 Oulun yliopistossa. Hän on vieraillut tutkijatohtorina Marylandin yliopistossa 1984-1985 ja hänet nimitettiin tietotekniikan professoriksi Oulun yliopistossa vuonna 1991. Hän on toiminut useissa kansallisten ja kansainvälisten tiedeseurojen luottamus- ja johtotehtävissä ja saanut alansa tiedepalkintoja. Vapaa-ajallaan Pietikäinen harrastaa golfia.

Pietikäinen on saanut IEEE:n fellow-arvonimen vuonna 2011.

Lähteet

Oulun yliopiston professorit
Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Suomalaiset insinöörit
IEEE:n ansioituneet jäsenet
Viitatuimmat tutkijat Clarivaten mukaan
Wilhelm Johannsen

Wilhelm Ludvig Johannsen (3. helmikuuta 1857 Kööpenhamina, Tanska – 11. marraskuuta 1927 Kööpenhamina) oli tanskalainen kasvi- ja perinnöllisyystieteilijä. Johannsen tunnetaan käsitteiden geeni, genotyyppi ja fenotyyppi luojana. Hän on ollut merkittävä varhainen genetiikan tieteenalan uranuurtaja, joka loi menetelmiä ja käsitteitä 1900-luvun vaihteen perinnöllisyyttä tutkineeseen tiedeyhteisöön. Johannsenin esittelemä organismin genotyypin (perinnölliset ominaisuudet) ja fenotyypin (havaittavat ominaisuudet) ero on edelleen merkittävä biologian tutkimuksen perusta. Johannsen kritisoi vitalismiin ja teleologiaan perustuvia biologisia selityksiä ja korosti realistista ja materialistista lähestymistapaa, joka ei kuitenkaan pyrkinyt ymmärtämään biologisia ilmiöitä pelkästään fysiikan ja kemian lakien kautta.

Johannsen toimi Kööpenhaminan yliopiston kasvifysiologian professorina 1905-1926. Hän vieraili merkittävillä luentokiertueilla Yhdysvalloissa ja hänet nimitettiin Harvardin yliopiston kunniatohtoriksi 1909. Hän oli myös Tanskan kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Hän oli myös Kööpenhaminan yliopiston rehtori 1917-1918. Hän tutki ja julkaisi aktiivisesti aina kuolemaansa saakka vuonna 1927.

Lähteet

Tanskalaiset biologit
Geneetikot
Tanskalaiset professorit
Rehtorit
Kööpenhaminan yliopiston professorit
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Jean-François de La Pérouse

Jean François de Galaup, comte de La Pérouse (22. elokuuta 1741 Albi, Ranska — noin 1788 Vanikoro, Santa Cruzin saaret, Salomonsaaret) oli ranskalainen meriupseeri ja tutkimusmatkailija. Hän kartoitti laajalti Tyynenmeren alueita 1780-luvun jälkipuoliskolla.

La Pérouse on syntyisin aatelisperheestä Albin seudulta. 15-vuotiaana vuonna 1756 hän aloitti merisotakoulun. Hän oli mukana Ranskan ja Iso-Britannian seitsenvuotisessa sodassa Pohjois-Amerikassa. Ranskan kuningas Ludvig XVI nimitti hänet uusia kauppareittejä etsivän tutkimusretkikunnan johtajaksi. Retkikunnan tehtävänä oli täydentää James Cookin tutkimuksia ja kartoittaa Pohjois-Amerikan länsirannikkoa Alaskasta Kaliforniaan. Vuosina 1785–1786 tehdylle retkelle lähti suuri tieteilijöiden ja taiteilijoiden ryhmä, ja heidän tuekseen otettiin kirjasto ja laboratorio. Tutkimuksissa voitiin hahmottaa tarkasti Alaskan rikkomainen rannikko ja tarkentaa Havaijin sijaintia 500 km länteen päin, mutta toisaalta retkikunta menetti kaksi laivaa ja 21 miestä. Seuraavaksi vuosina 1786–1788 La Pérousen retkikunta purjehti Tyynenmeren yli Kalifornian Montrey Baysta Kiinan Macaoon. Tämän jälkeen hän lähti vielä yhdelle tutkimusmatkalle, joka suuntautui Australiaan ja Tyynenmeren saarille. 

La Pérouse katosi tutkiessaan Australian itärannikkoa, kun hän lähti nykyisen Samoan alueelta kohti Uutta-Kaledoniaa 1788. Katoaminen herätti suurta huomiota, mutta etsinnöistä huolimatta arvoitusta ei saatu ratkaistuksi.  Retkikunnan laivojen jäännökset ja matkamuistiinpanot löydettiin osittain vuonna 1828 ja lopullisesti vuonna 1964. La Pérousen salmi pohjoisella Tyynellämerellä on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset tutkimusmatkailijat
Ranskalaiset sotilaat
Ranskalaiset kadonneet henkilöt
Tyynenmeren historia
Vuonna 1741 syntyneet
1700-luvulla kuolleet
Brendan Lemieux

Brendan Lemieux (s. 15. maaliskuuta 1996) on Yhdysvalloissa syntynyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsissä. Lemieux solmi 2015 vuoden kesällä kolmivuotisen tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Marraskuussa 2020 Lemieux teki Rangersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen jonka cap hit on 1,55 miljoonaa dollaria. Maaliskuussa 2021 Rangers kauppasi Lemieuxin Los Angeles Kingsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon.

Ura

Juniorina 
Lemieux liittyi kesken kauden 2012–2013 OHL:ssä pelaavaan Barrie Coltsiin aloitettuaan USHL-joukkue Green Bay Gamblersissa. Hän oli Kanadan joukkueessa mukana voittamassa kultaa Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hänet valittiin myös pelaamaan CHL Top Prospects Gamessa.

Perhe 
Lemieux on entisen NHL-laitahyökkääjä Claude Lemieuxin poika.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Los Angeles Kingsin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Tupala (täsmennyssivu)

Tupala tarkoittaa seuraavia:

 Tupala, Mikkelin kaupunginosa
 Tupala, Porin kaupunginosa

Sukunimi
 Terttu Tupala, (s. 1924) äidinkielenopettaja ja kirjailija
 Unto Tupala (30. maaliskuuta 1924 Lahti – 19. marraskuuta 2014 Lahti), lahtelainen arkkitehti

Lähteet 

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Ercole contro i tiranni di Babilonia

Ercole contro i tiranni di Babilonia (”Herkules vastaan Babylonian tyrannit”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Domenico Paolella. Sen sankaria Herkulesta esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Peter Lupus alias Rock Stevens. Peplumien kukoistuskauden loppuvaiheessa kuvattu elokuva on paikoin absurdi mutta viihdyttävä. Se menestyi vaatimattomasti Italian elokuvateattereissa.

Juoni
Assur, Salmanassar ja heidän sisarensa Tanit hallitsevat julmasti Babyloniaa. Heidän orjiensa joukossa on Kreikan kuningatar Esperia, jota Assyrian kuningas Phaleg tavoittelee vaimokseen. Tanit ja hänen veljensä saavat selville Phalegin aikeet ja yrittävät tappaa hänet kotimatkalla. Esperiaa etsimään lähtenyt Herkules pelastaa kuninkaan, joka lähettää hänet miehineen Babyloniin. Vallanhimoinen hallitsijakolmikko tuhoaa toisensa, Herkules pelastaa Esperian ja kapinoivat orjat surmaavat Phalegin. Sitä ennen Herkules sortaa maahan Babylonin kaupungin Daidaloksen suunnitteleman salaisen koneiston avulla.

Näyttelijät

Tuotanto
Ercole contro i tiranni di Babilonia on kuvattu Superpanoramico-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Eliosin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran maisemissa. Samalla kokoonpanolla tehtiin samaan aikaan toinenkin elokuva, Golia alla conquista di Bagdad, jossa käytetään samaa kuva-aineistoa. Kuvastoa on lainattu myös Robert Aldrichin Sodomasta ja Gomorrasta.

Peplumin kukoistuskauden lopussa tehty elokuva on yksinkertainen, paikoin absurdi, mutta samalla melko viihdyttävä toimintaseikkailu. Kömpelönoloinen Peter Lupus oli viimeisenä Italiaan tullut amerikkalainen kehonrakentajanäyttelijä. Hän lausuu elokuvassa tyylilajin sankareita osuvasti kuvaavat vuorosanat: ”Mitä väliä nimelläni on? Teitä kiinnostavat vain lihakseni.” Sivuosissa nähdään nimettömät voimamiehet Mario Novelli ja Puccio Ceccarelli.

Elokuva tuotti Italiassa vaatimattomat 132 miljoonan liiran pääsylipputulot. Sen laajakangasversio on saatavilla italialaisena ja ranskalaisena DVD-julkaisuna. Ranskalainen versio sisältää myös italiankielisen ääniraidan. Amerikkalainen versio on tarjolla heikkotasoisina public domain -julkaisuina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

77.4 Elokuvataide
Italialaiset seikkailuelokuvat
Vuoden 1964 italialaiset elokuvat
No One (Alicia Keysin kappale)

”No One” on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Alicia Keysin kappale hänen kolmannelta As I Am -studioalbumiltaan. Sen sanoittivat ja tuottivat Keys, Kerry Brothers, Jr. sekä George M. Harry, ja se julkaistiin albumin johdantosinglenä syyskuussa 2007. Se oli Keysin siihenastisen uran suurin hitti, joka saavutti lukuisten singlelistojen kärkiä, mukaan lukien Billboard Hot 100:n viideksi peräkkäiseksi viikoksi sekä Hot R&B/Hip-Hop Songs -listan kymmeneksi peräkkäiseksi viikoksi. Se on hänen toinen soolouralla julkaisemansa Yhdysvaltain singlelistan kärjen saavuttanut kappale vuonna 2001 julkaistun kappaleen ”Fallin’” jälkeen. Vuonna 2008 ”No One” listattiin ”Billboard Hot 100 All-Time Top Songs” -listan 42. sijalle sekä Top Billboard Hot 100 R&B/hip-hop songs -listan 14. sijalle. Vuonna 2009 kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listan vuosikymmenen päätöslistan kuudenneksi. Se sijoittui myös Billboardin "Hot 100 55th Anniversary: The All-Time Top 100 Songs" -listan 48. sijalle.

”No One” voitti 10. helmikuuta 2008 pidetyssä vuoden 2008 Grammy-palkintogaalassa kategorioissa ”paras naisartistin R&B-lauluesitys” ja ”paras R&B-kappale”. Seremonian aikana Keys esitti sen duettona John Mayerin kanssa. Kappale oli myös vuoden 2008 kuunnelluin kappale Yhdysvaltain radioissa 3,08 miljardilla kuuntelijalla. Kappaletta on myyty yli neljä miljoonaa maksullista latausta Yhdysvalloissa.

Lähteet

Vuoden 2007 kappaleet
Alicia Keysin kappaleet
Guamatelaceae

Guamatelaceae on koppisiemenisten Crossosomatales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi laji: Guamatela tuerckheimii.

Ulkonäkö ja koko 
Laji on lamoava ainavihanta pensas, jonka lehdet ovat vastakkaisina pareina, sahalaitaisia, kourasuonisia ja alta vaalean tiheäkarvaisia. Kukassa on värikäs verhiö ja lusikkamaiset kehälehdet. Heteitä on kymmenen, ponnet ovat nuolimaisia. Emiö koostuu kolmesta erillisestä emilehdestä, joissa kussakin on paljon siemenaiheita. Vartaloiden kärjet ovat kasvaneet yhteen. Hedelmä on tuppilo, jota suojaa verhiö. Siemeniä on paljon.

Levinneisyys 
Laji kasvaa Meksikossa, Guatemalassa ja Hondurasissa. Kasvin nimi on Guatemalan anagrammi.

Luokittelu 
Kasvia on aiemmin pidetty ruusukasveihin (Rosaceae) kuuluvana. Ulkonäöltään kasvi on melko vatukkamainen.

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 kuva: http://bigu.260mb.com/Galeria/guamatelatuerckheimiiguamatelaceae.html

Crossosomatales
Kasviheimot
Yrjö Sora

Yrjö Waldemar Sora (synt. Sourander, 14. lokakuuta 1897 – 25. marraskuuta 1945 Helsinki) oli Suomen rajavartiolaitoksen eversti ja jatkosodan aikainen rykmentin- ja prikaatinkomentaja. Sora komensi Erillistä Rajajääkäripataljoona 2:ta 15. heinäkuuta 1941 – 4. elokuuta 1941. Tämän jälkeen hän komensi JR 48:aa 5. elokuuta 1941 – 28. helmikuuta 1943. Sora nimitettiin 22. kesäkuuta 1944 20. prikaatin komentajaksi eversti Armas Kempin jälkeen, kun Suomi oli menettänyt Viipurin.

Julkaisuja 
Nimellä Y. W. Sourander:
 Vapaussodan punainen armeija sodankäyntivälineenä. Tiede ja ase 1/1933

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset everstit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Letov Š-28

Letov Š-28 on tšekkoslovakialainen Letov-lentokonetehtaan valmistama sotilaslentokone. Se kehiteltiin vuonna 1934. Alois Šmolíkin suunnittelema kone oli kaksitaso, jonka siipi- ja peräsinrakenteet olivat tuetut ja ohjaamo avonainen. Laskeutumisteline oli kiinteä ja muotosuojaton päätyypin (Š-328) osalta. Moottori oli lisenssivalmisteinen Bristol Pegasus IIM-2, jota valmisti Walter-tehdas. Moottorin lentoonlähtöteho oli 635 hv. Avia Vr-36 moottorilla olevia Š-428 -koneita valmistui vähäisessä määrin. Moottori oli lisensoitu Hispano-Suiza 12Nbr ja 650 hv tehoinen. Hyvin pieni määrä tehokkaammalla Gnome-Rhône Mistral Major-moottorilla (teho 800 hv) olevia lentokoneita rakennettiin. Nämä olivat muunnosta Š-528.

Konetyypistä kehiteltiin useita eri variantteja, joista merkittävämpänä Š-328. Sen valmistusmäärä ylitti 400 koneyksilöä. Konetyyppiä käytettiin tiedustelutehtävissä ja kevyenä pommituskoneena sekä vähäisessä määrin yöhävittäjänä. Aseistus käsitti 4x 7,7 mm konekiväärejä, näistä 2x yläsiivissä ja kiinteästi eteenpäin ampuvina. Lisäksi taka-ampumossa oli 2x 7,7 mm kk:t liikuteltavina. Suurin pommikuorma oli 500 kg. Tšekkoslovakian ohella konetta käytti Bulgaria, Natsi-Saksa sekä Neuvostoliitto. Koneen huippunopeus oli 280 km/h.

Lähteet 
Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2. (s.152-153)

Viitteet

Aiheesta muualla 
http://histaviation.com/Letov_S-328.html
http://www.avionslegendaires.net/avion-militaire/letov-s-328/
http://www.samolotypolskie.pl/samoloty/1611/126/Letov-s-328 
http://forum.valka.cz/viewtopic.php/p/4915#4915 (tšekiksi)

Pommikoneet
Tšekkoslovakialaiset tiedustelukoneet
1920-luvun tiedustelukoneet
Jari Saarman

Jari Saarman on suomalainen bassobaritoni, joka opiskeli Sibelius-Akatemiassa alkaen 1989 Anssi Hirvosen oppilaana. Diplomin hän sai valmiiksi 1995. Lisäoppia hän on hankkinut mm. Jorma Hynnisen ja Herbert Brauerin kursseilta.

Saarman oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1991–2011. Sieltä hän oli virkavapaalla vuosina 1995–1997, jolloin hän lauloi Münsterin oopperan solistikunnassa Saksassa. 

Hän on esiintynyt Suomessa, Ruotsissa, Italiassa, Unkarissa, Venäjällä, Yhdysvalloissa ja Saksassa. Jari Saarman on kuulunut Suomen oopperaliiton solistipankkiin 1999–2000 sekä esiintynyt oratorio- ja passiokonserttien solistina Suomessa, Saksassa, Unkarissa ja Italiassa.

Hän on levyttänyt Muistojeni Georg Ots -levyn vuonna 2002.   Hänen veljensä Risto Saarman ja Jukka Saarman ovat myös oopperalaulajia.

Lähteet

Suomalaiset muusikot
Castro Pretorio

Castro Pretorio on Rooman kahdeksastoista rione, jota ympäröivät lännessä Trevi, luoteessa Sallustiano, pohjoisessa ja idässä Aurelianuksen muuri sekä etelässä Esquilino ja Monti. Sen koko on noin 104 hehtaaria, väkiluku 5 500 ja väestötiheys 5 300 asukasta neliökilometrillä (2013). Kaupunginosa ulottuu kolmelle Rooman seitsemästä kukkulasta – Esquilinukselle, Quirinalikselle ja Viminalikselle.

Castro Pretorion kaupunkikuvaa hallitsee vuosina 298–306 rakennettu Diocletianuksen kylpylä, Rooman valtakunnan suurin kylpylälaitos, jonne mahtui samanaikaisesti yli 3 000 vierasta. Kylpylän rakenteita on säilynyt paljon alkuperäisessä asussaan ja niitä on hyödynnetty myös myöhemmissä rakennusprojekteissa, kuten Piazza della Repubblican aukiolla ja Santa Maria degli Angeli e dei Martirin kirkossa. Kylpylän koillisosassa sijaitsee Museo nazionale romanon museoalue, johon kuuluu Michelangelon suunnittelema kartusiaanien luostari.

Museolla on kaupunginosassa toinen haaraosasto Palazzo Massimon uusrenessanssipalatsissa lähellä Rooman päärautatieasemaa ja Piazza della Repubblicaa. Sen lähistöllä sijaitsevat myös egyptiläinen Dogalin obeliski 13. vuosisadalta ennen ajanlaskun alkua sekä vuonna 1880 avattu Rooman oopperatalo. Idässä, rautatieaseman toisella puolella kohoaa puolestaan vuonna 1887 vihitty Sacro Cuore di Gesùn uusrenessanssityylinen kirkko.

Kaupunginosan koilliskulmassa, Via Venti Settembren päässä on Michelangelon 1500-luvulla suunnittelema Porta Pia, joka korvasi antiikinaikaisen Porta Nomentanan Aurelianuksen muurissa. Juuri Porta Pian kautta Italian bersaglierijoukot tunkeutuivat Roomaan 22. syyskuuta 1870 ja suistivat vallasta Kirkkovaltion, minkä jälkeen Rooma julistettiin yhdistyneen Italian pääkaupungiksi. Kaupunginmuurin ulkopuolella, Castro Pretorion itäisimmässä osassa sijaitsee toinen merkittävä jäänne Rooman valtakunnasta: vuonna 23 valmistunut pretoriaanikaartin kasarmialue Castra praetoria, jonka muurien suojissa toimivat nykyisin Italian kansalliskirjasto ja armeija.

Rajat 
Castro Pretorion rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
 Trevi: Via XX Settembre
 Sallustiano: Via Venti Settembre → Piazzale di Porta Pia
 Nomentano: Aurelianuksen muuri (Viale del Policlinico → Viale Castro Pretorio)
 Tiburtino: Aurelianuksen muuri (Viale Pretoriano → Piazzale Sisto V)
 Esquilino: Porta Tiburtina → Via Marsala → Piazza dei Cinquecento → Via Giovanni Giolitti → Via Gioberti
 Monti: Via Esquilino → Piazza Esquilino → Via Agostino Depretis → Via delle Quattro Fontane

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rooman kaupunginosat
Reetta Niemelä

Reetta Niemelä (s. 28. helmikuuta 1973 Turku) on suomalainen runoilija ja lastenkirjailija.

Elämä ja ura
Niemelä on opiskellut Turun yliopistossa ekologiaa ja kansatiedettä. Hän oli perustamassa turkulaista kirjoittajayhdistys Kapustarintaa. Niemelä on myös osallistunut hankkeeseen, jossa edistetään lasten ja nuorten sanataidekasvatusta ja suomen kielen opetusta Venäjällä. Hän on toiminut myös lasten kirjallisuuslehti Vinskin päätoimittajana. Kirjoittamisen lisäksi Niemelä on työskennellyt muun muassa opettajana, museo-oppaana ja puutarhurina.

Vuonna 1997 Niemelä voitti jaetun ensimmäisen sijan Nuoren Voiman Liiton Runokilvassa. Samana vuonna hän voitti Runo-Kaarina-palkinnon ja Suomen Kirjailijaliiton esikoiskirjapalkinnon runoteoksellaan Joen huoma on aina valoisa. Niemelä on kirjoittanut muun muassa esikouluikäisille suunnattua Milja-lastenkirjasarjaa. Tarinoiden pohjalta on tehty myös televisiosarja. Hänen teoksensa Miljan kesä ja Miljan talvi (2002) sekä Makkarapiruetti (2005) olivat Finlandia Junior -palkintoehdokkaina.

Vuonna 2007 Niemelälle myönnettiin Turun kulttuurilautakunnan Aboa-palkinto. Seuraavana vuonna hän sai Varsinais-Suomen taidepalkinnon. Vuonna 2011 Niemelä sai Kaarina Helakisa -palkinnon ja Suomen sanataideopetuksen seuran palkinnon vuoden 2011 sanataideteosta. Vuonna 2017 hänet palkittiin Suomen tietokirjailijoiden Tietopöllö-palkinnolla. Niemelä sai vuonna 2021 Arvid Lydecken -palkinnon teoksesta Mustan kuun majatalo (kuvitus Katri Kirkkopelto). Teos valittiin myös lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi 2022.

Niemelän teoksia on käännetty liettuaksi, norjaksi, ruotsiksi, saksaksi, tanskaksi, unkariksi, venäjäksi ja viroksi.

Tuotanto

Lastenkirjat 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Milja-sarja (2002–2009)
 
 
 
 
 
 
 

Tikkumäki-sarja
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Nähdään majalla-sarja
 
 
 

Pikkiriin pulmatoimisto

Lähteet

Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Ari Lahti

Ari Lahti -nimisiä henkilöitä ovat:

 Ari Lahti (s. 1960), suomalainen muusikko, taidekehystäjä, valokuvaaja ja yrittäjä
 Ari Lahti (s. 1961), suomalainen pituushyppääjä
 Ari Lahti (s. 1963), suomalainen toimitusjohtaja
 Ari-Pekka Lahti, suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja
Stachyuraceae

Stachyuraceae on koppisiemenisten Crossosomatales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi suku: tiukuhännät (Stachyurus).

Tuntomerkit 
Lajit ovat aina- tai kausivihantia pensaita tai pieniä puita, joiden karvat eivät ole erittäviä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat tiheäsahaisia sekä korvakkeellisia. Kukinto on pitkä terttu ja sijaitsee lehtihangassa. Kukat ovat neljälukuisia ja kaksineuvoisia, mutta voivat olla toiminnallisesti yksineuvoisia, jolloin kasvit ovat kaksikotisia. Heteitä on kaksi kertaa verholehtiä enemmän. Mesiäinen sijaitsee sikiäimen tyvellä, ja sikiäin muodostuu neljästä yhteen kasvaneesta emilehdestä. Istukat ovat turvonneita kärki- ja laitaistukoita ja niissä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on monisiemeninen marja. Siemenessä on vaatimaton alkio, jonka alkeislehdet ovat kookkaat. Kromosomiluku n = (11) 12.

Levinneisyys 
Suku kasvaa Etelä-Kiinassa ja Japanissa.

Luokittelu 
Tiukuhäntien (Stachyurus) suvussa on viisi lajia. Takhtajan (1997) vei suvun omana heimonaan Theales-lahkoon. Heimon lähin sukulainen on kuitenkin Crossosomataceae.

Lajeja 
Lajeja:
 Stachyurus chinensis Franch.
 Stachyurus cordatulus Merr.
 Stachyurus himalaicus Hook.f. & Thomson ex Benth.
 Stachyurus obovatus (Rehder) Hand.-Mazz.
 Stachyurus retusus Y.C. Yang
 Stachyurus salicifolius Franch.
 Stachyurus yunnanensis Franch.

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 (and more or less continuously updated since). http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Crossosomatales
Kasviheimot
Kutteri (purjealustyyppi)

Kutteri on yksimastoinen pitkittäistakiloitu purjealustyyppi, jossa on isopurje ja kaksi kaksi peräkkäistä keulaharusta tai –purjetta. Keulakolmion pinta-ala on suurempi kuin maston taakse jäävän kolmion pinta.

Kutteri ja sluuppi eroavat siinä, että kutterilla on kaksi keulapurjetta ja sluupilla yksi. 

Yhdysvaltojen rannikkovartiosto ja eräät laivastot ovat määritelleet "cutter"-nimisen venetyypin eri tavalla.

Lähteet 

Purjealustyypit
Pakka (tietorakenne)

Pakka (engl. deque, lyhenne sanoista double-ended queue eli kaksipäinen jono) on tietojenkäsittelytieteessä käytetty abstrakti tietotyyppi, jonka toiminta muistuttaa pinon ja jonon toimintaa. Pakassa on kaksi päätä, joihin molempiin voidaan suorittaa operaatioita. Pakka vastaa käytännössä kuin korttipakkaa kädessäsi, voit ottaa siitä kortteja joko päältä tai alta.

Operaatiot 
Pakan rajapinta koostuu seuraavista operaatioista:
 insert first: lisää alkion pakan päällimmäiseksi
 insert last: lisää alkion pakan viimeiseksi
 remove first: poimii (eli poistaa ja palauttaa) ensimmäisen alkion
 remove last: poimii (eli poistaa ja palauttaa) viimeisen alkion
 empty: tarkistaa, onko pakka tyhjä

Katso myös 
 Pino
 Jono
 Prioriteettijono

Ohjelmointi
Tietorakenteet
Angelina

Angelina on naisen etunimi, Angela-nimen latinalainen diminutiivimuoto.

Suomessa nimi Angelina on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 863 henkilölle.  Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Angelinan nimipäivä on 8. joulukuuta.

Tunnettuja Angelinoja 

 Angelina Beloff (1879–1969), venäläis-meksikolainen taidemaalari
 Angelina Del Mar, Eva Angelina (s. 1985), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Angelina Golikova (s. 1991), venäläinen pikaluistelun maailmanmestari
 Angelina Gontšarenko (s. 1994), venäläinen jääkiekkoilija
 Angelina Jolie (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja
 Angelina Myers-Martino (s. 1967), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja 
 Angelina Pivarnick (s. 1986), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Angelina Valentine (s. 1986), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Angelina Žuk-Krasnova (s. 1991), venäläinen seiväshyppääjä

Kuvitteellisia Angelinoja 

 Angelina Johnson, Harry Potter -kirjasarjan henkilö

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Vetle Sjåstad Christiansen

Vetle Sjåstad Christiansen (s. 12. toukokuuta 1992 Geilo) on norjalainen ampumahiihtäjä. Hän debytoi ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2012–2013. Myös Christiansenin isoveli Eirik Robert Christiansen on ampumahiihtäjä.

Arvokilpailut 
Christiansen voitti Östersundin MM-kilpailuissa 2019  kultaa viestissä ja sekaviestissä. Normaalimatkalla hän sijoittui kahdeksanneksi, yhteislähdössä 12:nneksi, takaa-ajossa 23:nneksi ja pikakilpailussa 31:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän hiihti ensimmäisen osuuden Norjan hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa sekä oli takaa-ajossa kymmenes ja yhteislähdössä kolmastoista. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Christiansen voitti viestin maailmanmestaruuden.

Pekingin olympialaisissa 2022 Christensen voitti kultaa viestissä ja saavutti pronssia yhteislähtökilpailussa. Hän oli Norjan viestijoukkueen ankkuri ja nousi 43 sekunnin takaa-ajoasemasta lähes puolen minuutin voittoon ammuttuaan kaikki kymmenen tauluaan alas tarvitsematta varapatruunoita. Yhteislähtökilpailussa hän saavutti pronssia. Normaalimatkalla hän oli kolmastoista ja takaa-ajossa viidestoista.

Vuonna 2013 hän voitti EM-kisoista kultaa sprintistä ja hopeaa takaa-ajosta. Pariviestissä hän sai pronssia 2016, hopeaa 2017 ja kultaa 2018. Christiansen on myös moninkertainen nuorten ja junioreiden MM-mitalisti; hänellä on yksi kulta, kolme hopeaa ja viisi pronssia. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän sai kaksi kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin.

Maailmancup 
Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Christiansen saavutti vuonna 2012 oltuaan Östersundin sprintissä 23. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Hanty-Mansijskin sprintissä 2013. Christiansen saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa takaa-ajokilpailussa Hochfilzenissä joulukuussa 2018, kun hän oli kolmas. Hän oli samalla kaudella toinen Canmoren normaalikilpailussa. Park Cityssä hän voitti pikakilpailun ja oli takaa-ajossa toinen. Hän sijoittui kaudella 2018−2019 normaalimatkan cupissa toiseksi. Kaudella 2019−2020 hän oli Le Grand-Bornandin ja Ruhpoldingin takaa-ajoissa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Kaudella 2021–2022 Christiansen sijoittui Östersundin ensimmäisessä pikakilpailussa toiseksi. Hän voitti toisen pikakilpailun jälkeen käydyn takaa-ajon. Le Grand-Bornardin takaa-ajossa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Otepään yhteislähtökilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi, yhteislähtöcupissa kolmanneksi sekä pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa viidenneksi.

Lähteet 
 

Norjalaiset ampumahiihtäjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Petri Grönholm

Petri Grönholm (s. 15. marraskuuta 1993) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Akaa Futsalia. Grönholmim pelaajarooli on pivot eli kärkihyökkääjä.  Grönholmin kasvattajaseura on KaVo. Hän debytoi Ilveksen paidassa Futsal-liigassa kaudella 2012-13. Grönholm on kaksinkertainen Suomen-mestari kausilta 2012-2013 ja 2013-2014.

Grönholm on myös pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa. Joulukuussa 2014 hän oli mukana voittamassa Nordic Futsal Cupia, eli Pohjoismaiden mestaruutta maajoukkueen kanssa. Grönholm on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa.

Lähteet 
 http://www.ilvesfs.fi/joukkue.php?pelaaja_id=39 
 http://www.palloliitto.fi/uutiset/futsal/futsalmaajoukkue-pm-turnaukseen-nimetty-0

Suomalaiset futsalpelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Makedonía (sanomalehti)

Makedonía () on kreikkalainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti, jota julkaistaan Thessalonikissa. Se on ilmestynyt vuodesta 1911. Makedonía on Pohjois-Kreikan suurin sanomalehti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Μακεδονία. Sanomalehden verkkosivut. 

Kreikkalaiset sanomalehdet
Jani Korpela

Jani Korpela (s. 8. heinäkuuta 1997 Tampere) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Puolan pääsarjassa pelaavaa Rekord Bielsko-Bialaa. Kotimaisessa Futsal-liigassa Korpela on edustanut Kampuksen Dynamoa ja Ilves FS. Korpela kuuluu myös Suomen maajoukkueen vakiokalustoon. 

Korpela debytoi Futsal-liigassa Ilveksen paidassa lokakuussa 2014 Leijona Futsalia vastaan. Kauden päätteeksi hän  voitti Ilveksen kanssa SM-pronssia. Toukokuussa 2015 Korpela kävi näytillä Espanjan pääsarjan ElPozo Murciassa , mutta palasi takaisin Ilveksen riveihin. Korpela siirtyi Jyväskyläläiseen Kampuksen Dynamoon kaudeksi 2016-2017. Hän saavutti hopeaa Kampuksen Dynamon kanssa kyseisellä kaudella ja perättäiset Suomen mestaruudet 2018 ja 2019. Korpela valittiin kauden 2017-2018 päätteeksi myös Vuoden Futsalpelaajaksi. Korpela siirtyi futsalammattilaiseksi vuonna 2019, kun hän solmi sopimuksen Puolan pääsarjajoukkueen Rekord Bielsko-Bialan kanssa. 

Korpela debytoi Suomen futsalmaajoukkueessa neljän maan turnauksessa Makedoniassa 28.10.2014 vain 17-vuotiaana. Maajoukkueessa Korpela on tehnyt viimeisen kuuden kauden aikana yksitoista maalia.

Tilastofakta: Jani Korpela on laukonut maalin kaikissa seurajoukkueidensa debyyttiottelussaan. 

 4.10.2014 Futsal-Liiga Ilves FS-Leijona Futsal 22.29 1-0 Ilves FS Jani Korpela (Antti Teittinen) 
 24.9.2016 Futsal-Liiga KaDy - Sievi FS 30:41 2-4 KaDy Jani Korpela 
 1.9.2019 Super Cup Rekord Bielsko-Biała - Piast Gliwice 5.31 1-0 Rekord Jani Korpela (Jan Janovsky)

Lähteet

Aiheesta muualla 

https://www.ilvesjalkapallo.fi/uutiset.html?a100=156396
http://www.ilvesfs.fi/joukkue.php?pelaaja_id=48 
http://www.palloliitto.fi/uutiset/futsal/futsalmaajoukkue-pm-turnaukseen-nimetty-0
http://www.palloliitto.fi/uutiset/futsal/jani-korpela-futsalmaajoukkueeseen

Suomalaiset futsalpelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Tervetuloa Ruotsiin!

Tervetuloa Ruotsiin! (Welcome to Sweden) on amerikkais-ruotsalainen komediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ruotsalaisella TV4-kanavalla 21. maaliskuuta 2014. Sarjan on luonut yhdysvaltalainen koomikko Greg Poehler omien kokemustensa pohjalta, ja hänen siskonsa Amy Poehler toimii sarjan tuottajana.

Greg Poehler esittää sarjassa kirjanpitäjä Brucea, joka on asunut 10 vuotta New Yorkissa ja muuttaa sarjan alussa Ruotsiin tyttöystävänsä Emman perässä. Ruotsissa hän joutuu tekemisiin tyttöystävänsä omalaatuisten sukulaisten kanssa ja yrittää samalla sopeutua maan tapoihin.

Ruotsissa sarjan avausjaksoa seurasi lähes 1,7 miljoonaa katsojaa, ja kanava tilasi sarjasta toisen tuotantokauden. Yhdysvalloissa sarjan esitys aloitettiin NBC:llä 10. heinäkuuta 2014. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin AVA:lla 3. marraskuuta 2014, ja se keräsi keskimäärin 278 000 katsojaa. Kyseessä oli kanavan eniten katsojia kerännyt yksittäinen televisiosarjan jakso.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Sarjan suomalaiset kotisivut
 Sarjan ruotsalaiset kotisivut 
 Sarjan yhdysvaltalaiset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Ruotsalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
TV4:n televisio-ohjelmat
Pekka Majuri

Pekka Majuri (s. 25. syyskuuta 1949 Toijala) on suomalainen kokoomuksen poliitikko, entinen Helsingin kaupunginvaltuutettu ja eversti evp. Hänet valittiin Helsingin Kokoomuksen puheenjohtajaksi joulukuussa 2014. Majuri oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.

Majuri jäi eläkkeelle Puolustusvoimista vuonna 2008. Hän ehti palvella loppuvuosinaan mm. Puolustusministeriössä, Pääesikunnassa ja Puolustusvoimien Materiaalilaitoksessa.

MPK:n toiminnanjohtaja hän oli vuosina 2003–2008 .

Hänen vuonna 1998 Kadettikoulusta valmistunut poikansa everstiluutnantti Petri Majuri  on toiminut heinäkuusta 2015 lähtien Tykistökoulun johtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pekka Majurin verkkosivut

Helsingin kaupunginvaltuutetut
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomalaiset everstit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt