joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kansainvälinen Booker-palkinto

Kansainvälinen Booker-palkinto () on vuonna 2005 Booker-palkinnon rinnalle perustettu brittiläinen kirjallisuuspalkinto.

Vuodesta 2016 palkinto on myönnetty vuosittain teokselle, joka on käännetty englanniksi ja julkaistu Britanniassa. Aiemmin palkinto myönnettiin joka toinen vuosi koko tuotannosta. Palkinnon suuruus on 50 000 puntaa ja se jaetaan kirjailijan ja kääntäjän kesken.

Palkitut

2005–2015

2016–

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kansainvälisen Booker-palkinnon virallinen sivusto

Kirjallisuuspalkinnot
Charles Hartshorne

Charles Hartshorne (5. kesäkuuta 1897 – 9. lokakuuta 2000) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka keskittyi uskonnonfilosofiaan ja metafysiikkaan. Hän kehitti uusklassisen ajatuksen Jumalasta, sekä esitti modaalisen todistuksen Jumalan olemassaololle, joka oli kehitelmä Anselm Canterburylaisen ontologisesta todistuksesta. Hartshorne kehitti myös Alfred North Whiteheadin prosessifilosofiaa prosessiteologiaksi.

Teoksia 

 Beyond Humanism: Essays in the New Philosophy of Nature (1937, julkaistu myös nimellä Beyond Humanism: Essays in the Philosophy of Nature, 1968)
 The Divine Relativity: A Social Conception of God (Terry-luennot, 1948)
 The Logic of Perfection and other essays in neoclassical metaphysics (1962)
Philosophers Speak of God (toim. yhdessä William L. Reesen kanssa ) (1963)
 Man's Vision of God and the Logic of Theism (1964)
 Anselm's Discovery (1965)
 A Natural Theology for our Time (1967)
 The Philosophy and Psychology of Sensation (1968)
 Creative Synthesis and Philosophic Method (1970)
 Reality as Social Process (1971)
Whitehead's Philosophy: Selected Essays, 1935–1970 (1972)
Aquinas to Whitehead: Seven Centuries of Metaphysics of Religion (1976)
 Whitehead's View of Reality (yhdessä Creighton Pedenin kanssa) (1981)
 Insights and Oversights of Great Thinkers: An Evaluation of Western Philosophy (1983)
 Creativity in American Philosophy (1984)
 Omnipotence and Other Theological Mistakes (1984)
 Wisdom as Moderation (1987)
 The Darkness and The Light: A Philosopher Reflects upon His Fortunate Career and Those Who Made It Possible (1990)
Born to Sing: An Interpretation and World Survey of Bird Song (1992)
The Zero Fallacy: And Other Essays in Neoclassical Philosophy (toim. yhdessä Mohammad Valadyn kanssa) (1997)

Aiheesta muualla 
 Stanford Encyclopedia of Philosophy: Charles Hartshorne 
 Charles Hartshorne Archive, AnthonyFlood.com 
 Charles Hartshorne: The Einstein of Religious Thought  

Yhdysvaltalaiset filosofit
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Tomusokeri

Tomusokeri on erittäin hienoksi jauhettua sokeria. Tomusokeria käytetään mm. leivonnaisten koristeluun siivilöimällä sitä leivonnaisten päälle sekä kuorrutteiden ainesosana. 

Tomusokeri on valmistettu kidesokerista jauhamalla. Jauhetun kidesokerin lisäksi tomusokeri sisältää paakkuuntumisen estämiseen tärkkelystä, mm. perunatärkkelystä. Tomusokeria on myös saatavilla maustettuina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sokeri
David Graf

David Paul Graf (16. huhtikuuta 1950 Zanesville, Ohio – 7. huhtikuuta 2001 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Poliisiopisto-elokuvasarjasta, jossa hän esitti Eugene Tackleberryä. 

Graf valmistui Lancaster High Schoolista ja opiskeli sen jälkeen collegessa teatteria. 

Graf teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1981 elokuvassa Neljä ystävää. Hän esiintyi kaikissa seitsemässä Poliisiopisto-elokuvassa ja vieraili myös useissa televisiosarjoissa, kuten Star Trek: Voyager ja West Wing. Vuonna 2000 Graf näytteli elokuvassa Kunniavelka.

David Graf kuoli 50-vuotiaana äkilliseen sydänkohtaukseen kesken perhehäiden Phoenixissa, Arizonassa 7. huhtikuuta 2001.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Klaus Holma

Klaus Ben Holma (3. huhtikuuta 1914 Hämeenlinna – 9. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kirjailija.

Henkilöhistoria
Holman vanhemmat olivat seemiläisten kielten dosentti, suurlähettiläs Harri Holma (1886–1954) ja Alli Hagfors-Haapakoski (1888–1963). Hän opiskeli ensi alkuun Helsingin Normaalilyseossa ja sittemmin Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa. Siellä hänen luokkatovereitaan olivat muun muassa Eino E. Suolahti, Kai Polón ja Saima Harmaja, joka perehdytti hänet runouteen. Ylioppilastutkinnon Holma suoritti 1932. Isän muutettua perheineen suurlähettilääksi Ranskaan Holma opiskeli taidehistoriaa Pariisin Sorbonnen ja Helsingin yliopistoissa opettajinaan muun muassa Onni Okkonen ja Yrjö Hirn. Hän väitteli filosofian tohtoriksi joulukuussa 1940 aiheenaan Louis Davidin suhde antiikkiin. Paitsi Ranskaa, Holma kierteli Italiassa ja Englannissa. Holma keräsi 1930-luvulla yhdessä äitinsä kanssa taidetta ja antiikkiesineistöä Pariisin antiikkimarkkinoilta ja Ranskan maaseudulta. Kerätty esineistö on nykyisin näytteillä Holman muistokokoelmassa Lahden historiallisessa museossa. Holma avioitui 1939 ranskalaisen Simonne Sachsin kanssa. Talvisodan alkuvaiheissa Holma ja hänen ystävänsä Aladár Paasonen neuvottelivat Ranskan johdon ja Kansainliiton kanssa Suomelle annettavasta tuesta. Holma palasi Pariisista Suomeen tammikuun alussa 1940 ja suoritti sitten upseeriopintoja. Jatkosodan alussa hän palveli rintamalla, mutta myöhemmin pääosin Mannerheimin esikunnassa Mikkelissä. Holma teki itsemurhan 9. marraskuuta 1944. Hänet löydettiin Pohjoisella Rautatienkadulla sijainneen kerrostalon ullakolta hirttäytyneenä.

Kirjallinen tuotanto
Holma oli kielellisesti ja musiikillisesti lahjakas. Hän julkaisi esseitä, runoja, näytelmiä ja taidehistoriallisia tutkimuksia. Häntä innoitti etenkin ranskalainen modernisti André Gide sekä Roger Martin du Gard. Holma kirjoitti julkaistujen teostensa lisäksi jatkosodan aikana toisen maailmansodan aikaiseen Eurooppaan sijoittunutta romaania joka jäi kuitenkin käsikirjoituksen asteelle.

Teokset 
 David: son evolution et son style, väitöskirja. Pariisi 1940
 Nuoruus vanhassa talossa, romaani.  Otava 1943
 Kolme.  Otava 1944
 Runoja, elämäkerrallisen johdannon kirjoittanut Eino E. Suolahti.  Otava 1945
 Michel de Montaigne: Esseitä ; valikoinnin suorittanut Klaus Holma; suomentanut Marketta Enegrén; vieraskieliset sitaatit kääntänyt Reino Hakamies; johdannon kirjoittanut ja selityksin varustanut Eino E. Suolahti.  WSOY 1955, 2. p. 1960, 3. p. 1985, 4. p. 1999

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Lahden Kaupunginmuseo – Klaus Holman muistokokoelma  
 Helka WebVoyage – teosluettelo

Aiheesta muualla

Suomalaiset kirjailijat
 Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset taidehistorioitsijat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Natasha Lyonne

Natasha Lyonne, koko nimeltään Natasha Bianca Lyonne Braunstein (s. 4. huhtikuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan useista komediarooleista, kuten Jessicana American Piessa ja sen jatko-osassa American Pie 2:ssa sekä Meganina elokuvassa But I'm a Cheerleader sekä Kiss-yhtyeeseen perustuvassa elokuvassa Detroit Rock City, jossa hän näytteli Christineä. Hän on kuitenkin tehnyt myös vakavia draamarooleja kuten Tim Blake Nelsonin vuonna 2001 ohjaamassa, Auschwitziin sijoittuvassa Harmaa alue -elokuvassa. Hän on entinen lapsinäyttelijä ja esiintyi muun muassa vuonna 1993 elokuvassa Ville Vallaton Pollyn roolissa.

Lyonne tunnetaan myös suositusta Netflixin alkuperäisvankilasarjasta Orange Is the New Black roolihahmona Nicky Nichols. Hän oli mukana koko ohjelman tuotannon, seitsemän kauden ajan. Kyseisen sarjan ansiosta Lyonne on ollut ehdolla Primetime Emmy -palkintoon parhaasta naisvieralijasta komediasarjassa (jakso: ”Lesbopyyntö hylätty”) vuonna 2014, mutta ei kuitenkaan voittanut.

Lyonne näyttelee sarjassa Russian Doll roolihahmona Nadia.

Yksityiselämä 
Lyonne syntyi New Yorkissa. Hän on joutunut ongelmiin poliisin kanssa syyllistyttyään rattijuopumukseen Miami Beachilla elokuussa 2001 sekä uhkailtuaan ja häiriköityään naapuriaan. Elokuussa 2005 hänen ilmoitettiin potevan Beth Israel Medical Centerissä hepatiitti C:tä, sydänlihastulehdusta ja ilmarintaa. Hän sai myös hoitoa huumausaineriippuvuuteen. Lyonnen isä kiisti Access Hollywoodin haastattelussa perättöminä huhut, joiden mukaan Lyonne olisi ajautunut kodittomaksi. Näyttelijätär siirtyi kuntonsa kohennuttua Goyband-elokuvan (2007) kuvauksiin New Yorkissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Agitaatio

Agitaatio tarkoittaa yleiskielessä voimakasta yritystä vaikuttaa muihin ihmisiin jonkin asian tai aatteen puolesta.  Usein sellainen tapahtuu vetoamalla tunteisiin eli kiihotuksena ja yllytyksenä.  Agitaatiossa käytetään monia keinoja, muun muassa julkisia puheita, lentolehtisiä ja tiedotusvälineitä sekä nykyään myös enenevässä määrin Internetiä.

Agitaation harjoittajaa kutsutaan agitaattoriksi.

Termi propaganda tarkoittaa usein samaa mutta sanat ovat leimautuneet eri käyttäjätahoihin niin, että usein agitaation tai propagandan harjoittajat mieltyvät jompaankumpaan termiin jättäen toisen sanan tarkoittamaan vastustajien harjoittamaa toimintaa.  Esimerkiksi natsi-Saksassa harjoitettiin mieluummin propagandaa, kun agitaatio katsottiin vasemmistolaiseksi toiminnaksi.

Sana agitaatio tulee alun perin latinan sanasta agitare, joka tarkoittaa liikkeelle saattamista, innokasta työskentelyä jonkin puolesta, kehittämistä ja kiihottamista johonkin.

Aiheesta muualla 
 

Aktivismi
Sata-Häme Soi

Sata-Häme Soi on Ikaalisissa vuosittain järjestettävä harmonikkamusiikin ympärille rakentuva festivaali, joka pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972. Tapahtuman alkuunpanija oli silloinen Ikaalisten kansalaisopiston rehtori, innokas musiikkimies Heikki Eränen. Tärkeänä tekijänä juuri Ikaalisten kehittymiselle Suomen eräänlaiseksi harmonikkakeskukseksi on ollut vahva paikallinen musiikkiperinne. Sata-Häme Soi muodostui nopeasti Suomen suurimmaksi alan tapahtumaksi varsinkin sen ensimmäiseksi taiteelliseksi johtajaksi kutsutun Lasse Pihlajamaan ansiosta.  Vuonna 2007 tapahtumassa kävi yli 30 000 festivaalivierasta, joista konserttilipun lunastaneita oli 13 500.
 
Festivaaliin kuuluu Kultaisen ja Hopeisen Harmonikan kilpailut. Kansainvälinen Primus Ikaalinen -kilpailu oli suunnattu nuorille varietee- ja viihdemusiikin taitajille.

Sata-Häme Soi -juhlien toiminnanjohtajana on toiminut vuodesta 2012 Ulla Majuri. Juhlien taiteellinen johtaja on Niko Kumpuvaara.

Festivaali järjestää vuosittain maaliskuussa Suuren Harmonikkaristeilyn Turusta Tukholmaan Silja Europalla samaan tapaan kuin kansanmusiikin ja -tanssin harrastajat järjestävät Folklandia-risteilyn.

Vuonna 2018 kerrottiin Sata-Häme Soi -tapahtuman olevan vakavissa talousvaikeuksissa ja koko festivaalin olevan vaarassa loppua kokonaan. Taustalla ovat Ikaalisista johdetun Suomen Harmonikkaliiton ja Sata-Häme Soi ry:n hallituksen välille syntyneet erimielisyydet vuosittain järjestettävän Suuren Harmonikkaristeilyn tuottojen jaosta. Riidan vuoksi Suomen Harmonikkaliitto järjesti tammikuussa 2018 oman harmonikkaristeilynsä, joka vei noin puolet Sata-Häme Soin maaliskuisen risteilyn osallistujista. Tämän seurauksena Sata-Häme Soi -festivaalin liikevaihto putosi vuoden 2017 560 000 eurosta vuoden 2018 410 000 euroon. Samalla festivaali putosi pois valtion avustamien suurten festivaalien joukosta. Vuonna 2018 Sata-Häme Soi -tapahtumalla oli tappiota ja ostovelkoja noin 166 000 euroa ja lisäksi velkaa Ikaalisten kaupungille noin 64 000 euroa. Ikaalisten kaupunginhallituksen ja -valtuuston on tarkoitus päättää festivaalin kohtalosta syksyn 2018 aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sata-Häme Soi -festivaalin sivut

Harmonikka
Ikaalisten tapahtumat
Musiikkitapahtumat Suomessa
Ilkka Kylävaara

Ilkka Uolevi Kylävaara (25. joulukuuta 1946 Helsinki – 13. kesäkuuta 2020) oli suomalainen toimittaja, ohjaaja ja kirjailija.

Ura
Kylävaara kävi Helsingin saksalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1965. Hän opiskeli dramaturgiksi ja ohjaajaksi Suomen teatterikoulun korkeakoululinjalla ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1971 sekä humanististen tieteiden kandidaatiksi 1974 ja työskenteli ohjaajana Ryhmäteatterissa vuoteen 1974 saakka. Tämän jälkeen Kylävaara oli vapaana kirjailijana, ohjaajana, juontajana, käsikirjoittajana ja toimittajana. 1980-luvun lopussa hän juonsi televisio-ohjelmaa Ilettääkö ja Seppo Ahdin kanssa ohjelmaa Enkelten keittiö. Vuosina 1977–1990 Kylävaara näytteli kuunnelmasarjassa Yhtä köyttä -yhdistys ja oli myös yksi sen käsikirjoittajista.

1980-luvun lopulla Kylävaara toimi myös kiinteistösijoittajana ja joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Maksamatta jääneet velat hänen brysseliläisistä kiinteistösijoituksistaan olivat vuoteen 2007 mennessä kasvaneet lähes 17 miljoonaan euroon.

Kylävaara sanoitti myös laulutekstejä. Vuonna 1996 Pyramid julkaisi Kylävaaran teksteistä ja Kaj Chydeniuksen sävellyksistä koostuvan albumin Unet palaavat Helsinkiin.

Kylävaara julkaisi vuonna 2004 Taistolaisuuden mustan kirjan, johon hän kokosi omia ja muiden kokemuksia 1970-luvun taistolaisesta liikkeestä.

Vuonna 2015 Kylävaaralle myönnettiin taiteilijaeläke.

Ilkka Kylävaara oli Helsingin Sanomien päätoimittajan Keijo Kylävaaran poika.

Tuotanto

Kirjat

Kuunnelmat 
 Pikku ystävätär, 1980
 Naisten miehet, 1980
 Kokenut lentomatkustaja, 1980
 Kaverit, 1981
 Isä, Jaska sanoi että..., 1981

Näytelmät 
Mies pylväässä, 1967
Peltovalta, 1971
Kohta sataa – mummi täyttää 80 vuotta mutta on huonona, 1980
Etappi, 1981
Aurinkoranta, 1981
Saksalainen koulu, 1983
Tyttö joka hyppäsi, 1984
Rinnat ja muita tarinoita, 1985
Naaraat, 1986
Lihat tai henki, 1989
Liike-miehiä, 1991
Treffit, 1993
Mattopyykillä, 1993
Remontti, 1993
Naisten sauna, 1993
Yhden kauppa, 1993
Ridge, 1993
Auto, 1993
En tahdo!, 1994
Pudonneita, 1994
Kalle, naapurissa itsetyydytetään, 1994
Mestari, 1995
Vapauttakaa ketut, 1995
Tulkaa takaisin, Armi ja Gil, 1995
Karnevaalit, 1996
Kissanpäivät, 1996
Olkaa hiljaa ja huutakaa, 1996
Aurinkosaari, 1996
Skandaali!, 2002
Tahdon!, 2004
Digi Digi, 2008

Lähteet

Kirjallisuus
 Kuka kukin on 2007, s. 462. Helsinki 2006. ISBN 951-1-20606-0

Viitteet

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Bad Homburg vor der Höhe

Bad Homburg vor der Höhe (lyhyemmin Bad Homburg) on kaupunki Saksan Hessenin osavaltiossa. Kaupunki on Hochtaunuskreisin keskuskaupunki (Kreisstadt) ja se sijaitsee 10 kilometriä Frankfurt am Mainista luoteeseen. Kesäkuussa kaupungissa oli 54 089 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 51,1 neliökilometriä, ja väestötiheys on 1 058 as./km2. Bad Homburg on jaettu kuuteen eri kaupunginosaan: Innenstadt, Dornholzhausen, Gonzenheim, Kirdorf, Ober-Erlenbach ja Ober-Eschbach.

Historia 
Homburgin, nykyisen Bad Homburgin, kaupunki mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1180. Kaupankäyntioikeudet se sai vuoden 1330 tienoilla. 1800-luvulla kaupunki alkoi niittää mainetta kylpyläkaupunkina Elisabeth-lähteen löydyttyä. Rautatieyhteys Homburger Bahn Frankfurt am Mainin kaupunkiin avattiin 1859. Vuonna 1888 Bad Homburgista tuli Saksan keisarin Vilhelm II:n kesäresidenssi. Toisen maailmansodan aikana kaupunkia pommitettiin.

Kaupungin nimi juontuu Hohenbergin linnan nimestä.

Ystävyyskaupungit 
  Bad Mondorf, Luxemburg
  Cabourg, Ranska
  Chur, Sveitsi
  Dubrovnik, Kroatia
  Exeter, Iso-Britannia
  Mariánské Lázně, Tšekki
  Mayrhofen, Itävalta
  Pietarinhovi, Venäjä
  Terracina, Italia

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 

Hessenin kunnat
Saksan kaupungit
Kirstie Alley

Kirstie Louise Alley (s. 12. tammikuuta 1951, Wichita, Kansas) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.

Ura 
Alley nousi kuuluisuuteen tilannekomediasta Terveydeksi, jossa hän näytteli vuodet 1987–1993. Hän voitti roolistaan niin Emmyn kuin Golden Globenkin. Hänen muita tunnettuja ja Suomessakin nähtyjä tv-sarjoja ovat Veronican salaisuudet (1997–2000), hänen paino-ongelmilleen nauranut televisiosarja Fat Actress (2005), sekä tositelevisiosarja Elämää suurempi Kirstie Alley.

Alley tuli vuonna 2010 toiseksi sarjan Tanssii tähtien kanssa alkuperäisversiossa, ja hänet kutsuttuun sarjan "all stars" -versioon 2012.

Elokuvista Alley muistetaan parhaiten luultavasti kolmesta komediaelokuvasta John Travoltan kanssa: Hei, kuka puhuu (1989), Hei, kuka puhuu myös (1990) ja Hei, kuka puhuu nyt (1993). Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat Star Trek II: Khanin viha (1982), Sokea todistaja (1984), Tarkoituksena tappaa (1988) ja Vaarallinen syrjähyppy (1990). Urastaan Alley on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä 
Alley on ollut kerran naimisissa Parker Stevensonin kanssa vuodet 1983–1997; avioliitosta jäi kaksi adoptoitua lasta. Alley on myöhemmin käsitellyt sarjassaan Elämää suurempi Kirstie Alley elämäänsä Hollywoodissa kahden teinin yksinhuoltajana.

Alley on myös yksi Hollywoodin tunnetuimpia skientologeja, joiden ylläpitämän Narconon-huumeistakuntoutusmenetelmän avulla Alley pääsi irti kokaiiniriippuvuudestaan. Hän on myös kirjoittanut kirjan laihduttamisesta.  Vuonna 2010 Alley toi julkisuuteen oman laihdutustuotteen.

Filmatisoinnit

Televisio 

Alley osallistui Britannian julkkis- Big Brother -tositelevisiokilpailuun vuonna 2018 ja tuli toiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Kirstie Alley – Fab Actress 
 Kirstie Alley NNDB:ssä
 Kirstie Alley News (englanniksi)

Alley,Kirstie
Hollywood Walk of Fame
Golden Globe -palkinnon saajat
Skientologit
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Della Reese

Della Reese (6. heinäkuuta 1931 Detroit, Michigan – 19. marraskuuta 2017 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Emmy-palkittu näyttelijä ja Grammy-palkittu laulaja. Hän aloitti uransa 1950-luvulla jazzlaulajana, josta hänet muistetaan hyvin laululla ”Don’t You Know”. Myöhemmällä uralla hänestä tuli näyttelijä, ja hänet muistetaan parhaiten televisiosarjasta Enkelin kosketus. Hän toimi myös Understanding Principles for Better Living Church -nimisen kirkkojärjestön johtajana Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Della Reesen virallinen sivusto 
 
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset evankelistat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Vieraanvaraisuus

Vieraanvaraisuus tarkoittaa sitä, että ottaa asumukseensa tai tiloihinsa vieraita, ja on heitä kohtaan ystävällinen, avulias ja vastaanottavainen. Vieraanvaraisuuteen kuuluu esimerkiksi tervehtiminen, kestitseminen, yhteinen ajanvietto ja yösijan antaminen tarvittaessa. Eri kulttuureissa ja ryhmillä on erilainen vieraskulttuuri. 

Käytös- ja tapatieto
Sosiaalipsykologia
Timo Saarelainen

Timo Saarelainen (s. 23. elokuuta 1960) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän aloitti lajin kymmenvuotiaana Pohjois-Haagan NMKY:n koripallokerhossa. Saarelainen lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Brigham Young Universityyn ja pelaamaan koripalloa. Hän oli kolmas NBA:han varattu suomalainen pelaaja; Helsingin NMKY:n kasvatti oli Los Angeles Lakersin viidennen kierroksen varaus vuonna 1986. Hän pääsikin tavoittelemaan ammattilaissopimusta mutta putosi viimeisten joukossa Lakersin lopullisesta kokoonpanosta. Sittemmin Saarelainen on asettunut asumaan Utahiin. Saarelainen asuu Yhdysvalloissa ja omistaa mainostoimiston Utahin St. Georgessa, suositussa golf-kaupungissa Utahin ja Arizonan rajalla noin 180 km Las Vegasista pohjoiseen.

Lähteet 
 Timo Saarelainen Suomen Koripalloliitto
 Maajoukkuetilastot  Suomen Koripalloliitto

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Karnobat

Karnobat () on kaupunki Bulgariassa, Burgasin alueella. Kaupungin asukasluku on 18 456 (2011). Sen 806 km²:n maa-alasta 87,37 prosenttia on maanviljelyssä, 9,81 prosenttia metsää ja 2,82 prosenttia asuinaluetta.

Historia 
Seutu on ollut asuttua jo kivikaudella. Antiikin aikana ja keskiajalla asutus on ollut runsasta. Ensimmäinen kirjallinen tieto Karnobatista on vuodelta 1153. Maantieteilijä Abu Abdillah Muhammad al-Idrisi mainitsee sen teoksessaan Geografia. Kaupungin nimi on aikojen kuluessa vaihdellut kirjoitettu vaihtelevasti Karinovassa, Karinabad, Karnovo jne. 1800-luvulta alkaen se ollut seudun hallinnollinen, taloudellinen ja kaupallinen keskus, ja siellä on järjestetty vuosittain markkinat.

Lähteet 

Bulgarian kaupungit
Atomikallo

Atomikallo on superroisto DC Comics universumissa.

Sarjakuvissa

Joseph Martin

Oppilas Joseph Martiniin iski säde joka antoi hänelle yliluonnolliset voimat. Myöhemmin kun joukko rikollisia hyökkäsi hänen kimppuunsa hän sai iskun päähänsä ja hän otti "Atomikallon" puvun joka oli sankari vanhasta elokuvasta. Hän sai myös valtavan annoksen säteilyä mutta myöhemmin hän keksi tavan muuttaa sen energiasäteiksi. Hän taisteli Teräsmistä vastaan koska hän luuli että hän oli elokuvan roisto ja Lois Lanen johon hän rakastui.

Hän myöhemmin menetti osan voimistaan demoni Neronille. Joseph yritti toimia jäljellä olevilla voimillaan supersankarina mutta ilmaantui enemmän rikollisena.

Lähteet 

DC-universumin superroistot
Trollenäsin linna

Trollenäsin linna () on linna Eslövin kunnassa, Ruotsin Skånessa. Nykyisen linnan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1559. Vuonna 1797 hovimarsalkka Arvid Tolle aloitti linnan uudelleenrakennustyöt. 1800-luvun loppupuolella linna muutettiin ranskalaissävytteiseksi renessanssilinnaksi arkkitehti Ferdinand Meldahlin suunnitelmien mukaisesti. Linna koostuu kolmekerroksisesta päärakennuksesta ja kaksikerroksisista siipirakennuksista. 

Linna on ollut historiansa aikana vain kahden suvun, Thottin ja Trollen, omistuksessa. Ensimmäinen tunnettu oli Stig Aagesen (1386-1412) ja rakennus pysyi Thottin suvun omistuksessa 300 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tietoa linnasta 
 Viralliset sivut 
 Slottsguiden 

Skånen läänin linnat
Eslövin kunta
Nigel Glockler

Nigel Glockler (s. 24. tammikuuta 1953) on brittiläinen rumpali. Hänet tunnetaan parhaiten urastaan Saxon-yhtyeessä. 

Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Toyah Willcox's Band. Vuonna 1981 Saxonin rumpali Pete Gill vaurioitti kätensä ja Glockler kutsuttiin paikkaamaan häntä. Hän jätti yhtyeen 1978 liittyäkseen GTR-yhtyeeseen. Kuitenkin vuonna 1988 hän palasi Saxoniin.

Vuonna 1998 Glockler poistui jälleen Saxonista ja saksalainen Fritz Randow korvasi hänet. Vuonna 2001 hän nauhoitti sooloalbumin nimeltä Mad Men and English Dogs Saxon-kitaristi Doug Scarrattin kanssa. Kun Jörg Michael erosi Saxonista liittyäkseen takaisin Stratovariukseen, Glockler teki paluun yhtyeeseen 2005.

Brittiläiset rumpalit
Saxon
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Tuomas Rajala

Tuomas Rajala on suomalainen juontaja ja toimittaja, joka tuli alun perin tunnetuksi YleX-radiokanavan iltapäiväohjelman juontajana.

Rajala juonsi YleX Iltapäivää yhdessä Olli Juneksen kanssa vuosina 2005–2008 ja YleX Aamua vuoden 2008 tammikuusta saman vuoden syyskuuhun saakka. 12. syyskuuta 2008 Rajala ilmoitti aamulähetyksessä lopettavansa radiojuontajan työt Juneksen aisaparina kyseisen lähetyksen jäädessä hänen viimeisekseen YleX:ssä. Tämän jälkeen Rajala ilmoitti jatkavansa edelleen Yleisradion palveluksessa, mutta television puolella.

Vuoden 2021 alussa Rajala aloitti HitMixin juontajana. Rajala irtisanoutui HitMixiltä syksyllä 2021 juontajakollegansa Alma Hätösen kanssa.

27. joulukuuta 2008 – 5. tammikuuta 2009 Rajala juonsi YLE TV2:n nuortenohjelma Summerin talviversiota yhdessä Mirella Pekkosen ja Matti Leinon kanssa. Keväällä 2009 Rajala juonsi YLE TV1:llä esitettyä Saimi ja Jalmari -ohjelmaa yhdessä Mikko Kuustosen kanssa. Kesällä 2009 Rajala näytteli Summeri-ohjelmassa esitetyissä sketseissä mm. Paula Norosen ja Jusu Lounelan kanssa sekä kuului ohjelman taustatiimiin. Syksyllä 2009 Rajalaa nähtiin YLE Teeman Popkult-ohjelmassa sekä edelleen Saimi & Jalmari -ohjelman juontajana. Keväällä 2010 Rajala oli mukana YLE Teeman Popkult-ohjelman tuotantotiimissä.

Rajala on toiminut myös YleX Aamun tuottajana ja tätä ennen vastaavana tuottajana silloisessa omistamassaan Hiisi Media -tuotantoyhtiössä.

16.2.-17.12.2015 Rajala toimi Radio Novan aamuohjelman juontajana yhdessä Minna Kuukan ja Matti Ylösen kanssa.

Helmikuussa 2016 Rajala aloitti Ylen Oulun toimituksen vastaavana tuottajana.

Rajala on kotoisin Jyväskylästä, mutta asuu nykyään Helsingissä. Hän opiskeli vuonna 2000 Jyväskylän kristillisessä opistossa viestinnän ja median linjalla. Hän on myös soittanut rumpuja jyväskyläläisessä Jacks of All Trades -yhtyeessä.

Rajala on naimisissa Anne-Mari Rajalan (o.s. Aaltonen) kanssa, joka oli hänen juontajakollegansa YleX:ssä.

Lähteet 

Suomalaiset radiotoimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Olli Koistinen

Olli Ilmari Koistinen (s. 11. toukokuuta 1956 Oulu) on suomalainen filosofi. Hän on toiminut vuodesta 2002 Turun yliopiston teoreettisen filosofian professorina. Koistinen on tutkinut työssään muun muassa filosofian historiaa ja klassikoita.

Lähteet

Teoksia 

 
 

Suomalaiset filosofit
Turun yliopiston professorit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Aate

Aate on yksilön tai toimijan maailmankatsomusta hallitseva tai yhteisölle ominainen yleisluonteinen näkemys, käsitys tai pyrkimys. Aate on välittömistä tarpeista riippumaton, mahdollisesti olemalla niille myös vastakkainen. Toisessa yleiskielen merkityksessä aate on yleisesti ajatus, mieleenjohtuma, jonka tarkoitus on esim. kehittää ongelmaan ratkaisu.

Katso myös 

 Aatehistoria
 Ajatus
 Idea
 Ideologia
 Ismi
 Meemi
 Mielipide

Aiheesta muualla

Lähteet 

Kognitio
Seulonnan keskeiset artikkelit
Chip ’n Dale: Rescue Rangers (videopeli)

Chip ’n Dale: Rescue Rangers () on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli, joka julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1990. Peli perustuu Disneyn vuosina 1989–1990 valmistuneeseen piirrossarjaan Tikun ja Takun pelastuspartio. Peliä voi pelata yksin- tai kaksinpelinä. 

Peli sai jatkoa vuonna 1993, kun NES:lle julkaistiin Chip ’n Dale Rescue Rangers 2. Huhtikuussa 2017 peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle osana The Disney Afternoon Collection -kokoelmaa.

Juoni 

Tiku ja Taku yrittävät pelastaa pelastuspartion jäsenen Vinkki Vääntölän (), jonka konna nimeltä Kollo (Fat Cat) on vanginnut. Hänellä on myös tavoitteenaan tuhota koko kaupunki.

Vastaanotto 
Mikrobitti antoi arvostelussaan NES-versiolle seuraavat arvosanat: idikset 70, toteutus 90, fiilis 80.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Disney-videopelit
Tasohyppelyt
Capcomin videopelit
Vuoden 1990 videopelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Tiku ja Taku
Pannonhalman benediktiiniluostari

Pannonhalman benediktiiniluostari on Unkarin vanhimpia historiallisia monumentteja. Se sijaitsee Pannonhalman kunnassa Unkarin luoteisosassa. Vuonna 996 perustettu luostari on nykyään osa UNESCOn maailmanperintöluetteloa.

Nykyään luostarikompleksissa asuu noin 50 munkkia. Rakennusryhmään kuuluu basilika kryptineen, pylväskäytävän ympäröimä luostarinpiha, 360 000 teosta käsittävä kirjasto, barokkiaikainen ruokasali ja laaja taidekokoelma. Luostarissa säilytetään myös yhä vanhinta unkarinkielistä dokumenttia: vuodelta 1055 olevaa Tihanyn benediktiiniluostarin perustamisasiakirjaa.

Historia 

Unkarin prinssi Géza perusti luostarin vuonna 996 ensimmäiseksi unkarilaiseksi benediktiiniluostariksi. Luostari perustettiin Pyhän Martinuksen kunniaksi. Gézan poika Tapani I:nen lahjoitti maat ja antoi luostarinoikeudet. Luostarin ensimmäiset rakennukset tuhottiin ja rakennettiin uudelleen vuonna 1137. Basilikan pylväät ja varhaisgotiikka edustava holvi rakennettiin 1200-luvulla käyttäen entisen kirkon seiniä. Vuonna 1486 kuningas Matias Corvinus jälleenrakennutti basilikan goottilaisella tyylillä.

Osmanien tunkeuduttua Eurooppaan 1500-luvulla luostari muutettiin linnoitukseksi. Suleiman Suuren lyötyä unkarilaisten joukot elämä luostarissa vaikeutui ja munkit joutuivat jättämään pahoin vaurioituneen rakennuksen vuonna 1575. Yhteisö palasi luostariin vasta vuonna 1638. Luostarin barokkirakennukset, kuten ruokasali, rakennettiin 1700-luvulla. Nykyisen muotonsa luostari sai 1832, jolloin uusklassinen kirjasto ja torni valmistuivat.

Vuoden 1945 jälkeen kommunistinen Unkarin valtio takavarikoi benediktiiniläisten omaisuudet ja sääntökunnan johtamat koulut. Omaisuus palautettiin vasta kommunismivallan päätyttyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Luostarin kotisivut   
 Luostari Catholic Encyclopediassa 
 Pannonhalman benediktiiniluostari UNESCOn sivuilla  

Benediktiiniluostarit
Unkarin rakennukset ja rakennelmat
Unescon maailmanperintökohteet Unkarissa
Kristinusko Unkarissa

it:Abbazia territoriale di Pannonhalma
ru:Территориальное аббатство Паннонхальма
Pannonhalma

Pannonhalma on kunta Győr-Moson-Sopronin läänissä, Unkarin luoteisosassa noin 20 kilometrin päässä läänin pääkaupungista Győristä. Kunnassa on noin 4 000 asukasta ja se on pinta-alaltaan 29,58 neliökilometriä. Kunnan nimi oli Győrszentmárton vuoteen 1965 asti.

Kunta on tunnettu vuonna 996 perustetusta benediktiiniluostarista, joka kuuluu myös Unescon maailmanperintöluetteloon. Perimätiedon mukaan Pyhä Martinus olisi syntynyt täällä, mutta toisen uskomuksen mukaan Martinus syntyi läheisessä Szombathelyn kaupungissa. Pannonhalma oli pitkään islaminuskoisten Osmanien ja kristityn Länsi-Euroopan rajamaata ja kärsi pahoin tuona aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Unkarin kunnat
Juvan Lehti

Juvan Lehti on Juvalla kerran viikossa torstaisin ilmestyvä tabloidikokoinen paikallislehti, jonka levikki oli 4 047 kappaletta vuonna 2013. Lehteä julkaisee Keskisuomalainen -konserniin kuuluva ESV-Paikallismediat.

Juvan Lehti on perustettu vuonna 1956, ja se ilmestyi kaksi kertaa viikossa vuosina 1981–2006. Lehden nykyinen päätoimittaja on Janne Tiainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 www.juvanlehti.fi - lehden kotisivut.

Suomalaiset paikallislehdet
Juva
Elimäen Sanomat

Elimäen Sanomat oli nykyisin Kouvolaan kuuluvalla Elimäellä keskiviikkoisin ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehden perustivat Reijo ja Alisa Alanko vuonna 1976. Lehti on Sanomalehtien Liiton jäsenlehti. Elimäen Sanomien ilmestyminen lakkasi vuoden 2018 lopussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elimäen Sanomien sivusto 

Suomalaiset paikallislehdet
Kouvolan media
Elimäki
Cramer

Cramer tai Cramér on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Dettmar Cramer (1925–2015), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Floyd Cramer (1933–1997), yhdysvaltalainen pianisti
Gabriel Cramer (1704–1752), sveitsiläinen matemaatikko, jonka mukaan Cramerin sääntö on nimetty
Jennifer Cramer (s. 1993), saksalainen jalkapalloilija
Johan Niclas Cramér (1812−1893), ruotsalainen opettaja ja kirjailija
Johann Baptist Cramer (1771–1949), saksalais-englantilainen pianisti ja säveltäjä
Kevin Cramer (s. 1961), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
Michael Cramer (s. 1949), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Wilhelm Cramer (1746–1799), saksalainen viulisti ja impressaario

Katso myös 

 Kramer
Tähti (täsmennyssivu)

Tähti voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 tähti, avaruuden kaasupallo, taivaankappale
 tähti-symboli, esimerkiksi:
 daavidintähti
 Punainen tähti
 viisikanta eli pentagrammi
 asteriski (*)
 tähti, merkki hevosen päässä
 kuuluisa henkilö, usein näyttelijä tai laulaja

Henkilöt

Etunimi
 Tähti, naisen etunimi

Sukunimi
 Annikki Tähti (1929–2017), suomalainen iskelmälaulaja
 Eila Tähti, suomalainen näyttelijä
 Jouni Tähti (s. 1968), suomalainen vammaisurheilija, pyörätuolibiljardin moninkertainen maailmanmestari
 Leo-Pekka Tähti (s. 1983), suomalainen vammaisurheilija
 Tuomas Tähti (s. 1987), perussuomalaisten taustavaikuttaja ja yhdistysaktiivi

Musiikki
 Tähti, Don Huonojen studioalbumi
 ”Tähti”, Johanna Kurkelan kappale albumilta Kauriinsilmät
 ”Tähti”, Kilven kappale albumilta IV
 ”Tähti”, Loost Koosin kappale albumilta Peruna & timantti
 ”Tähti”, Maija Vilkkumaan kappale albumilta Pitkä ihana leikki
 ”Tähti”, Paula Koivuniemen kappale albumilta Nainen
 ”Tähti”, Pyhimyksen kappale albumilta Salainen maailma
 ”Tähti”, Samuli Edelmannin kappale albumilta Voittola
 Tähdet, tähdet, vuonna 1983 julkaistu Baddingin musiikkialbumi, jolla myös samanniminen kappale

Julkaisut
 Tähti, J. F. Granlundin Turussa vuosina 1863–1867 julkaisema sanomalehti
 Tähti, Suomen kristillisen työväen liiton 1905–1913 julkaisema puoluelehti

Tuotemerkit ja vastaavat
 Tähti, Suomen Polkupyörä- ja Konetehtaan polkupyörämerkki
 Tähti, RAY:n pelikone
 Tähti, Mike Pohjolan laatima roolipeli

Muita
 Operaatio Tähti, Neuvostoliiton sotilasoperaatio toisessa maailmansodassa
Tähystys

Tähystys eli endoskopia on lääketieteellinen toimenpide, jossa tutkitaan elimistön sisäosia endoskoopilla eli tähystimellä, joka on tarkoitusta varten suunniteltu instrumentti.

Endoskooppi sisältää jäykän tai taipuisan putken, jonka sisällä kulkee instrumenttikanava. Toimenpiteen valaisemiseksi käytetään yleensä kehonulkoista valolähdettä, josta valo johdetaan endoskoopin kärkeen kuituoptiikan avulla. Endoskoopissa on linssi tai kamera, joka tuo kuvan tähystettävästä alueesta. Nykyään käytetään yleisesti digitaalisia endoskooppeja, joiden avulla tutkimuksesta voidaan tallentaa kuvia ja videoita.

Tutkimukset
Endoskopialla voidaan tutkia monia elimistön alueita. Yleisimmillä tutkimuksilla on omat nimityksensä.

gastroskopia eli mahalaukun tähystys 
kolonoskopia eli paksusuolen tähystys 
enteroskopia eli ohutsuolen tähystys 
manometria eli ruokatorven paineen- ja happamuudenmittaus 
ERCP eli sappi- ja haimatiehyiden kuvaus
bronkoskopia eli keuhkoputkien tähystys
laparoskopia eli vatsaontelon tähystys
kystoskopia eli virtsarakon tähystys
artroskopia eli nivelen tähystys
sialendoskopia eli sylkirauhasen tähystys
sigmoideoskopia eli paksusuolen loppuosan (Sigma-suoli) tähystys

Kapselikuvaus

Nielaistavassa kapselissa oleva kamera ottaa kuvia, ja kameran kokonaiskuvausaika on noin 8 tuntia. Kapseli on kooltaan isohkon lääketabletin kokoinen. Kapselikuvaus ei mahdollista näytteenottoa. Asiakkaan vyötärölle kiinnitetään vastaanotin, ja olkalaukussa oleva tietokone tallentaa tiedot. Ohutsuolen lisäksi kapselilla voidaan tutkia paksuasuolta, ja menetelmä on asiakkaalle helpompi kokemus kuin paksusuolen tähystys.

Tähystysleikkaus
Tähystyksessä tehty polven leikkaus on osoittautunut tehottomaksi hoidettaessa kipuilevaa polvea, jos polvivaivan syynä on ikääntymisen aiheuttama nivelkierukan repeämä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kirurgia

Seulonnan keskeiset artikkelit
Määräenemmistö

Määräenemmistö on jokin puolikasta suurempi enemmistö, esimerkiksi 2/3 tai 3/4, joka vaaditaan jonkin päätöksen tekemiseen äänestyksessä. Määräenemmistö on siis vaikeampi saavuttaa kuin ehdoton enemmistö eli yli puolet äänen antaneista.

Määräenemmistösäännösten hyötynä voidaan nähdä esimerkiksi se, että ne suojelevat vähemmistöä satunnaisen enemmistön vallankäytöltä.

Monissa valtiosäännöissä perustuslain muuttamiseen tarvitaan kahden kolmasosan enemmistö. Ruotsin kuningaskunnassa 1700-luvun lopulta oli voimassa sääntö, jonka mukaan säätyetuoikeudet, privilegiot, edellyttivät sitä, että niitä muutettiin kaikkien neljän valtiosäädyn yksimielisyydellä. Normaali lainsäädäntö edellytti vain kolmen säädyn yksimielisyyttä. Sama käytäntö siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan valtiosääntöön yhdistys- ja vakuuskirjan kautta.

Myös esimerkiksi osakeyhtiöiden päätöksentekoon sisältyy määräenemmistösäännöksiä. Suomen osakeyhtiölaissa vaaditaan kahden kolmasosan enemmistö yhtiökokouksen äänistä ja osakkeista muun muassa päätökseen yhtiöjärjestyksen muuttamisesta, suunnatusta osakeannista, yhtiön sulautumisesta tai jakautumisesta, tai asettamisesta vapaaehtoiseen selvitystilaan.

Lähteet 

Päätöksenteko
Nicola Abbagnano

Nicola Abbagnano (15. heinäkuuta 1901 – 9. syyskuuta 1990) oli italialainen eksistentialistinen filosofi. Abbagnano syntyi Salernossa, opiskeli Napolissa ja opetti Torinossa.

Abbagnano toimitti vuodesta 1952 Rivista di filosofiaa yhdessä Norberto Bobbion kanssa. Vuonna 1972 hän muutti Milanoon ja kirjoitti Indro Montanellin Il Giornaleen. Hän toimi jonkin aikaa Milanon kulttuuriasessorina.

Abbagnano kuvasi ajatteluaan "positiiviseksi eksistentialismiksi". Hänen "mahdollisen filosofiansa" tuomitsi muut eksistentialistit, koska he joko kielsivät inhimilliset mahdollisuudet tai sitten liioittelivat niitä. Myöhemmissä teoksissaan hän pyrki omaksumaan naturalistisemman ja tieteellisemmän lähestymistavan filosofiaan.

Teoksia 

 Le sorgenti irrazionali del pensiero (1923)
 La fisica nuova. Fondamenti di una nuova teoria della scienza (1934)
 Introduzione all'esistenzialismo (1942)
 History of Philosophy (3 osaa, 1946–1950) 
 L'esistenzialismo positivo (1948)
 Possibilità e libertà (1956)
 Storia della filosofia (1966)
 Dizionario di filosofia (1987)

Aiheesta muualla 
 Nicola Abbagnano: Life and Works 
 Nicola Abbagnano, the International Dictionary of Intellectual Historians 

Italialaiset filosofit
Eksistentialistit
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Mac OS X Leopard

Mac OS X Leopard (versio 10.5) on Applen Mac OS X -käyttöjärjestelmän kuudes pääjulkaisu. Se esiteltiin kehittäjille ensimmäistä kertaa vuonna 2006 Worldwide Developers Conferencessa.

Leopard tuli myyntiin maailmanlaajuisesti 26. lokakuuta 2007. Leopard on ensimmäinen Mac OS X:n versio, jossa on sisäänrakennettuna Boot Camp -ominaisuus, joka mahdollistaa Microsoft Windows -käyttöjärjestelmän asentamisen samaan koneeseen Mac OS X:n kanssa mikäli käytössä oleva Macintosh-tietokone sisältää Intel-suorittimen. Täysin uusi ominaisuus on Time Machine, joka mahdollistaa varmuuskopioinnin automatisoinnin, siirtymisen joustavasti aikaisempaan tilanteeseen ja vaikkapa tarvittaessa pääsyn jo kertaalleen tuhottuihin tiedostoihin. 

Leopard sisältää paljon muitakin uusia ominaisuuksia (Applen mukaan 300 uudistusta), josta mainitaan seuraavat:
 Parannettu tuki 64-bittisyydelle
 Automaattinen varmuuskopiointityökalu (Time Machine)
 Dokumenttien selaaminen Finder-ikkunassa isoina kuvina (CoverFlow)
 Virtuaalityöpöydät (Spaces)
 Dock-valintatyökalun laajennus alikansioiksi (Stacks)
 Tekstidokumenttien, valokuvien ja elokuvien selaus ja katselu avaamatta niitä ko. sovelluksessa lainkaan (QuickLook)
 Käyttöjärjestelmässä valmiina oleva mahdollisuus sekä kahdensuuntaiseen tiedostojakoon että näytönjakoon kahden Macin välillä
 MobileMe -verkkopalvelun (entinen .mac) tilaajille mahdollisuus verkottaa keskenään kaksi Leopard-tietokonetta mistä päin maailmaa tahansa (Back to my Mac eli Takaisin omaan Maciin)
 Koristelun poistoa ja vektorigrafiikkaan perustuva käyttöliittymä

Järjestelmävaatimukset 
Macintosh-tietokone, jossa

PowerPC G4- (vähintään 867 MHz), G5- tai Intel-suoritin
DVD-asema asennusta varten
vähintään 512 Mt RAM-muistia (1 Gt, jos kehittäjätyökalut asennetaan mukaan)
9 Gt levytilaa (12 Gt, jos kehittäjätyökalut asennetaan mukaan)

Leopard oli viimeinen Mac OS X -versio, joka tuki PowerPC-suorittimia.

Versiot 
 10.5 Build 9A581
 10.5.1 Build 9B18 
 10.5.2 Build 9С31 
 10.5.3 Build 9D34 
 10.5.4 Build 9E17 
 10.5.5 Build 9F33 
 10.5.6 Build 9G55 
 10.5.7 Build 9J61 
 10.5.8 Build 9L30

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Applen Mac OS X 10.5 -tukisivusto
 Lista käyttöjärjestelmän uusista ominaisuuksista

MacOS
Brian Barry

Brian Barry (13. tammikuuta 1936 – 10. maaliskuuta 2009) oli brittiläinen filosofi, joka oli keskittynyt etiikkaan ja poliittiseen filosofiaan. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa. Hän oli Lieber-oppituolin poliittisen filosofian emeritusprofessori Columbian yliopistossa ja politiikan tutkimuksen emeritusprofessori London School of Economicsissa. Aiemmin hän opetti Chicagon yliopistossa.

Barry on yhdistellyt analyyttistä filosofiaa politiikan tutkimukseen. Hän on myös yhdistellyt politiikan tutkimusta ja julkisen valinnan teoriaa. Hänet tunnetaan julkisen valinnan teorian kriitikkona.

Teoksia 
 Political Argument (1965)
 Sociologists, Economists and Democracy (1970)
 The Liberal Theory of Justice (1973)
 Democracy, Power, and Justice: Essays in Political Theory (1989)
 Theories of Justice (1989)
 Justice as Impartiality (1995)
 Culture and Equality: An Egalitarian Critique of Multiculturalism (2001)
 Why Social Justice Matters (2005)

Kirjallisuutta 
 Dowding, Keith & Robert E. Goodin & Carole Pateman (toim.) (2004): Justice and Democracy: Essays for Brian Barry.

Aiheesta muualla 
 Brian Barry, Columbian yliopisto 

Brittiläiset filosofit
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Music

Music voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Music, Carole Kingin albumi vuodelta 1971
 Music, Madonnan albumi vuodelta 2000
 ”Music”, albumin samana vuonna singlenäkin julkaistu nimikappale
 Lorenzo Music (1937–2001), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
 The Music, brittiläinen rockyhtye
 Wii Music, vuonna 2008 julkaistu videopeli
 Music Fund, belgialainen hyväntekeväisyysjärjestö
Pall Mall (katu)

Pall Mall () on katu Lontoon Westminsterissä. Se on samansuuntainen The Mallin kanssa ja kulkee St. James's Streetiltä Waterloo Placen yli Haymarket kadulle. Pall Mall East jatkuu puolestaan Trafalgarin aukiolle. Katu on yksi St. Jamesin alueen pääväylistä ja osa A4 seututietä. Nimensä katu on saanut 1600-luvulla paikalla pelatusta samannimisestä kroketin kaltaisesta mailapelistä.

Pall Mall on tunnetuin sen varrella sijaitsevista 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa rakennetuista herrasmiesten yksityiskerhoista (Atheneum, Travellers Club, Reform Club, United Services Club, Oxford and Cambridge Club ja Royal Automobile Club). Aikanaan siellä sijaitsi myös Lontoon taidekeskittymä: vuonna 1814 sillä sijaitsi the Royal Academy, the National Gallery ja huutokauppayritys Christie's, mutta yksikään niistä ei viipynyt pitkään.

Jo useita vuosisatoja lähes koko kadun eteläpuoli on kuulunut hallitsijaperheelle. St Jamesin palatsi sijaitsee kadun eteläpuolen länsipäässä, aikanaan kuninkaallisena asuntona palvellut Marlborough House on sen vieressä itään päin, aivan kadun eteläpuolella sijaitsevan puiston laidalla. Yrjö IV:lle kuulunut kaupunkikartano Carlton House sijaitsi aikanaan kadun itäpäässä ja sen puutarha liittyi St Jamesin puistoon. Pall Mall -kadulla sijaitsi myös sittemmin puolustusministeriöksi nimetty War Office, joka tunnettiin kadun nimellä samaan tapaan kuin Whitehall viittaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallintokeskukseen. 

War Office sijaitsi Cumberlandin herttualle kuuluneen kartanon (Cumberland House) rakennuksissa. Pall Mall-kadulla sijaitsi ainakin kaksi muuta arkkitehtoonisesti tärkeätä herttuoiden kartanoa: Schomberg House ja Buckingham House (Buckinghamin ja Chandosin herttuoiden Lontoon asunto), jota ei pidä sekoittaa toiseen saman nimiseen taloon, joka laajennettiin Buckinghamin palatsiksi. Pall Mallilla sijainnut Buckingham House purettiin vuonna 1908 ja tilalle rakennettiin tilat kuninkaallista automobiilikerhoa varten (Royal Automobile Club).

Ensimmäiset julkiset kaasulla toimivat katuvalot sytytettiin Pall Mallilla 28. tammikuuta 1807.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla

Survey of London -projektin esittelysivu – ja Survey of London -projektin tekstejä kaikista kadun tärkeimmistä rakennuksista sekä kaavioita kadun pohjois- ja eteläpuolista vuonna 1814, ja eteläpuolesta vuonna 1960.
Pall Mall TourUK-sivustolla 
Panorama Pall Mall -kadusta
Luettelo Pall Mall -kadun herrasmiesten kerhoista 1800-luvulla. (myös valokuvia)
The Institute of Directors' 116 Pall Mall

Lontoon kadut
Anette

Anette sekä sen rinnakkaismuoto Annette ovat kansainvälisiä naisen etunimiä. Nimet ovat muunnoksia nimestä Anna. Anna puolestaan juontaa hepreankielisestä, armoa tarkoittavasta nimestä Hannah.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Anette-nimi on ollut 4298 ja Annette 1823 suomalaisella naisella.

Tunnettuja Anetteja  
 Anette Arvidsson, ruotsalainen näyttelijä
 Anette Byskata (o.s. Björkgård), suomalainen kestävyysjuoksija
 Anette Bøe, norjalainen maastohiihtäjä
 Anette Haukilahti, suomalainen keskimatkojen juoksija
 Anette Hoffmann, tanskalainen käsipalloilija
 Anette Latva-Piikkilä, suomalainen urheilutoimittaja
 Anette Norberg, ruotsalainen curling-pelaaja
 Anette Olzon, ruotsalainen Nightwish-yhtyeen laulaja
 Anette Reuterskiöld, suomalainen kirjailija ja seurapiirineiti
 Anette Sagen, norjalainen mäkihyppääjä
 Anette Sjölind, ruotsinsuomalainen jalkapalloilija
 Anette Stai, norjalainen malli
 Anette Trettebergstuen, norjalainen poliitikko ja ministeri

Tunnettuja Annetteja
 Annette Artani, kreikkalainen laulaja–lauluntekijä
 Annette Bening, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Annette Bergbo, ahvenanmaalainen toimittaja ja poliitikko
 Annette Bouligaud, ranskalainen keihäänheittäjä ja koripalloilija
 Annette von Droste-Hülshoff, saksalainen runoilija 
 Annette Dytrt, saksalainen taitoluistelija
 Annette Funicello, yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä
 Annette Gerritsen, alankomaalainen pikaluistelija
 Annette Holmberg-Jansson, ahvenanmaalainen poliitikko ja maakuntahallituksen ministeri
 Annette Kellerman, australialainen uimari ja elokuvanäyttelijä
 Annette Langen, saksalainen lastenkirjailija
 Annette Lu, Kiinan varapresidentti
 Annette Messager, ranskalainen kuvataiteilija
 Annette Münch, norjalainen kirjailija ja aikakauslehtitoimittaja
 Annette Ngo Ndom, kamerunilainen jalkapalloilija
 Annette Obrestad, norjalainen pokerinpelaaja
 Annette O'Toole, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Annette Rogers, yhdysvaltalainen pikajuoksija
 Annette Schavan, saksalainen poliitikko ja ministeri
 Annette Sergent, ranskalainen maastojuoksija
 Annette Skotvoll, norjalainen käsipalloilija
 Annette Soronen (o.s. Tuominen), suomalainen laulaja
 Annette Vilhelmsen, tanskalainen poliitikko

Lähteet 

Etunimet
Slipknot (albumi)

Slipknot on ensimmäinen virallisesti julkaistu Slipknotin albumi. Aiemmin ilmestynyt Mate. Feed. Kill. Repeat. oli omakustanne. Slipknot julkaistiin 29. kesäkuuta 1999 Roadrunner Recordsin kautta, digipack-versio julkaistiin 7. maaliskuuta 2000. Sitä edeltänyt sensuroimaton versio sisälsi esitteen, jossa kirjoitettiin "Amerikan ehdottomasta fasismista".

Kappaleet "Frail Limb Nursery" ja "Purity" jouduttiin poistamaan alkuperäiseltä albumilta, koska ne liittyivät Purity Knightin murhatapaukseen ja tekijänoikeuden väärinkäyttöön (www.crimescene.com). Kappaleet korvattiin kappaleella "Me Inside", kun albumi julkaistiin uudelleen.

Kappaleista "Wait And Bleed" ja "Spit It Out" on tehty musiikkivideot ja "Welcome To Our Neighbourhood" -DVD:llä on kappaleesta "Scissors" jonkinlainen video.

Kappalelista

Kokoonpano
 #0 Sid Wilson – DJ
 #1 Joey Jordison – rummut
 #2 Paul Gray – basso
 #3 Chris Fehn – lyömäsoittimet ja taustalaulu
 #4 James Root – kitara (korvasi Josh Brainardin kesken nauhoitusten)
 #5 Craig ”133” Jones – samplet
 #6 Shawn "Clown" Crahan – lyömäsoittimet ja taustalaulu
 #7 Mick Thomson – kitara
 #8 Corey Taylor – laulu
 #9 Josh Brainard – kitara (lähti pois kesken nauhoituksen)

Sertifikaatit

Lähteet

Vuoden 1999 esikoisalbumit
Slipknotin albumit