joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
MSD

MSD (Yhdysvalloissa ja Kanadassa Merck & Co., Inc.), on yhdysvaltalainen vuonna 1891 perustettu lääketeollisuusyritys. MSD on yksi maailman viidestä suurimmasta lääkeyhtiöstä.

Yrityksellä on 71 000 työntekijää ja se kuuluu Dow Jones Industrial Average -indeksiin.

Myydyimmät tuotteet
Singulair (montelukasti) – astmalääke
Januvia (sitagliptiini) - diabeteslääke
Zetia (etsetimibi) - kolesterolilääke
Remicade (Infliksimabi) - reumalääke
Vytorin (etsetimibi/simvastatiini) - kolesterolilääke
Janumet (sitagliptiini/metformiini - diabeteslääke
Isentress (raltegraviiri) - HIV-lääke
Cozaar (losartaani) - verenpainelääke
Gardasil [Human Papillomavirus Quadrivalent (Types 6, 11, 16 and 18) Vaccine, Recombinant] - papilloomavirusrokote
Proquad - MPR-rokote

Merkittäviä tuotteita
Singu
Ezetrol (etsetimibi) – kolesterolia alentava uuden tyyppinen lääke
Zocor (simvastatiini) – kolesterolia alentava statiini
Propecia/Proscar (finasteridi) – miestyypin kaljuuntumiseen ja eturauhasen liikakasvuun
Emend (aprepitantti) – sytostaatti-hoidosta aiheutuvaan oksenteluun ja pahoinvointiin
Fosamax (alendronaatti) – osteoporoosilääke
Crixivan (indinaviiri) – HIV-lääke
Maxalt (ritsatriptaani) - migreenilääke
Tienam (imipeneemi) - laajakirjoinen antibiootti

MSD Suomessa
MSD Finland Oy on kansainvälisen lääkeyrityksen Merck & Co. , Incin tytäryhtiö. Yhtiön toiminta perustuu uusien lääkevalmisteiden kehittämiseen ja valmistamiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 MSD Finland Oy:n kotisivut
 Tietoa terveydestä ja hyvinvoinnista
 univadis-portaali: tietoa lääkäreille

Dow Jones Industrial Average
Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Kansainvälinen tuomioistuin

Kansainvälinen tuomioistuin on Yhdistyneiden kansakuntien tärkein oikeudellinen elin. Se sijaitsee Alankomaissa, Haagin Rauhanpalatsissa. Tuomioistuin perustettiin vuonna 1945 YK:n peruskirjalla, ja se aloitti toimintansa vuonna 1946. Tuomioistuin menettelee kansainvälisen tuomioistuimen perussäännön mukaisesti, joka on merkittävä osa peruskirjaa. Se käsittelee vain valtioiden välisiä kiistoja, ei kansojen tai yksittäisten ihmisten välisiä kiistoja.

Tuomioistuimessa työskentelee yhteensä 15 YK:n yleiskokouksen ja turvallisuusneuvoston yhdeksän vuoden välein valitsemaa tuomaria. Yhdestä maasta voi olla edustettuna vain yksi tuomari kerrallaan. Istuimen viralliset kielet ovat englanti ja ranska.

Kansainvälistä tuomioistuinta ei pidä sekoittaa Kansainväliseen rikostuomioistuimeen, Pysyvään välitystuomioistuimeen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen tai YK:n tilapäisiin Jugoslavian ja Ruandan sotarikostuomioistuimiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kansainvälisen tuomioistuimen viralliset sivut

Yhdistyneet kansakunnat
Tuomioistuimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vogue (Madonnan kappale)

Vogue on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan uran suurimpiin hitteihin lukeutuva kappale hänen toiselta soundtrackiltään I'm Breathless vuodelta 1990. Voguen ovat tuottaneet ja säveltäneet Madonna ja Shep Pettibone. Kappale nousi singlelistoille ympäri maailmaa, muun muassa Yhdysvalloissa (Billboard-listan ykkösenä kolme viikkoa), Isossa-Britanniassa, Ranskassa ja Kanadassa. Suomessa single nousi virallisen singlelistan ykkössijalle.

Vuoden 1989 Like a Prayer -albumilta julkaistiin kolme suurta hittiä; Like a Prayer, Express Yourself ja Cherish. Mahdollisesti parantaakseen albumin viimeisen singlejulkaisun Keep It Togetherin myyntiä, Shep Pettibone sävelsi singlelle uuden kappaleen, Voguen. Kappale sai osittain inspiraationsa homoseksuaalien miesten New Yorkin klubeilla esittämästä tanssista, voguesta, jossa he yrittävät imitoida suosikkijulkkistensa asentoja ja tyylejä, kuten myös Vogue-muotilehden mallien asentoja. Myöhemmin levy-yhtiössä haluttiin julkaista kappale singlenä, koska se "tuhlattiin" lisäämällä pelkän singlen sivujulkaisuksi.

Voguen musiikkivideota, jonka on ohjannut David Fincher, on usein kutsuttu Madonnan parhaaksi. Kappaleen musiikkivideolla vierailee tanssijoita Madonnan Blonde Ambition Tour -konserttikiertueelta ja hänen omalta dokumentiltaan Truth or Dare. Suuren kohun aiheutti kuitenkin se, että musiikkivideolla Madonnan rinnat näkyvät hänen osittain läpinäkyvän paitansa läpi. MTV halusi leikata kyseisen osuuden videosta pois, mutta Madonna kieltäytyi. Myöhemmin julkaistiin MTV Video Music Awards -gaalasta nauhoitettu uudempi live-video, jossa kappale esitetään 1700-luvun ranskalaisen hienoston teemalla. 

Rolling Stone -lehti listasi Voguen musiikkivideon kaikkien aikojen 28. parhaaksi videoksi.

Lähteet 

Madonnan kappaleet
Vuoden 1990 kappaleet
Nelli

Nelli on suomalainen naisen etunimi.

Nelli on suomalainen muoto Nelly-nimestä, joka on englantilainen lyhentymä nimestä Eleonoora tai Helena.

Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1995, mutta nimi on ollut käytössä jo huomattavasti aikaisemmin. Virossa nimi oli jo vuoden 1824 kalenterissa ja Nelli on siellä vieläkin käytössä.

Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä kirjoilla 4 602 Nelli- ja 1 581 Nelly-nimistä naista.

Tunnettuja Nellejä ja Nellyjä 

 Nelly, oik. Cornell Iral Haynes, Jr (s. 1974), yhdysvaltalainen rap-artisti
 Nelly van Balen-Blanken (1917–2008), alankomaalainen korkeushyppääjä
 Nelli Berg (s. 1985), suomalainen jalkapalloilija
 Nelly Borgeaud (1931–2014), ranskalainen näyttelijä 
 Nelly Ciobanu  (s. 1974), moldovalainen laulaja
 Nelli Cooman (s. 1964), alankomaalainen pikajuoksija
 Nelly Drell (s. 1979), virolainen taidemaalari
 Nelli Ferjabnikova (s. 1949), venäläinen koripalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Nelly Furtado (s. 1978), kanadalainen laulaja ja lauluntekijä
 Nelli Gorbatkova (1958-1981), neuvostoliittolainen maahockeypelaaja
 Nelly Guambe (s. 1987), mosambikilainen taidemaalari
 Nelli Hagman, o.s. Petänen, suomalainen taitoluisteluvalmentaja ja koreografi
 Nelli Hankonen (s. 1977), suomalainen sosiaalipsykologi ja akatemiatutkija
 Nelli Hietala (s. 1981), suomalainen kirjailija 
 Nelly Hristova (s. 1980), suomalainen näyttelijä
 Nelli Kenttä (s. 1996), suomalainen valokuvaaja, toimittaja ja kirjailija
 Nelli Kim (, s. 1957), neuvostoliittolainen telinevoimistelija
 Nelly Korda (s. 1998), yhdysvaltalainen golfaaja
 Nelly Kärkkäinen, ent. Hristova (s. 1980), suomalainen näyttelijä ja ravintoloitsija
 Nelli Laitinen (s. 2002), suomalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
 Nelly Landry (1916–2010), belgialais-ranskalainen tennispelaaja  
 Nelly Lovén (1936–2002), suomalainen näyttelijä
 Nelli Matula (s. 1995), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Nelli Milan (s. 1989), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Nelli Palomäki, suomalainen valokuvaaja
 Nelly Sachs (1891–1970), saksanjuutalainen runoilija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja  
 Nelli Salomäki (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
 Nelli Toivo (s. 1989), suomalainen pikajuoksija
 Nelly Verdy, Violette Verdy (s. 1933), ranskalainen balettitanssija

Kuvitteellisia Nellejä 
 Nelli, televisiosarjassa Nelli ja Noora
 Nelli Perhonen, Risto Räppääjän ystävä
 Nelli Rautio, elokuvan Tyttö sinä olet tähti päähenkilö
 Nelli Neropatti, lastenkirjan Nelli Neropatti päähenkilö

Lähteet

Viitteet
Rōnin

Rōnin (浪人) -nimi annettiin alkujaan Japanissa Nara- ja Heian-kausina ennen 1000-lukua eläneille talonpojille, jotka hylkäsivät maansa välttääkseen ylisuuret verot ja muuttivat alueille, jotka eivät olleet buddhalaisluostareiden tai aateliston omistuksessa.

Myöhempänä aikana rōnin oli samurai, joka ei palvellut tiettyä isäntää, koska tämä oli joko kuollut tai menettänyt maansa. Osa rōnineista hakeutui takaisin daimioiden (lääninruhtinaiden) alaisuuteen, mutta osa heistä kieltäytyi tekemästä tätä lojaaliudesta entistä isäntäänsä kohtaan. Tällaiset rōninit saattoivat hakeutua palkkasotureiksi tai maantierosvoiksi, tai ryhtyivät kauppiaiksi ja käsityöläisiksi. Rōninit perustivat myös kouluja, joissa opetettiin taistelutaitoja, tai ryhtyivät henkivartijoiksi tai kylien suojelijoiksi samuraietikettinsä mukaisesti. Yksi kuuluisimmista rōnineista oli Miyamoto Musashi, joka opetti kenjutsua.

Nykyjapanissa "rōnin" tarkoittaa välivuotta viettävää ylioppilasta; sellaista, joka on hakenut jatko-opiskeluun, muttei ole saanut opiskelupaikkaa ja on siksi "isännätön".

Katso myös 
 47 rōninia

Japanin historia
Raijin

Raijin () on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä ukkosen kami. Ukkosta pidettiin muinoin väkivaltaisen kamin aiheuttamana, ja japanin kielen ukkosta merkitsevä sana kaminari tarkoittaakin kirjaimellisesti ’kamin [aiheuttamaa] ääntä’. Raijin liitettiin kiinteästi maatalouteen ja sateeseen; salamien muun muassa uskottiin lannoittavan riisin kasvua. Salamaan viittaavat sanat inabikari ja inazuma sisältävätkin riisin vartta tarkoittavan sanan ina.

Kamakura-kaudelta lähtien Raijin on esitetty demonin kaltaisena, pilvellä ratsastavana hahmona, jota ympäröi rumpujen kehä. Tämä esitystapa syntyi buddhalaisesta vaikutuksesta. Vanhemmissa kuvauksissa hänen on ajateltu ilmaantuvan pikemminkin käärmeen tai pienen lapsen hahmossa. Muita nimiä Raijinille ovat muun muassa Raiden-sama (雷電様) ja Narukami (鳴神).

Raijinille omistetuissa pyhäköissä kamilta pyydettiin sadetta. Jos salama iski riisipellolle, paikka pyhitettiin shimenawa-köydellä hyvän sadon varmistamiseksi. Kantōn tasangolla, jossa ukkostaa paljon, Raijinin palvonta tällä tavoin oli yleistä. Tochigissa ukkosta esiintyy Japanissa kaikkein eniten, ja siellä onkin useita Raijinille omistettuja pyhäkköjä. Toisaalta ukkonen saattoi aiheuttaa tuhoa, jolta Raijinia palvomalla haluttiin suojautua. Kojikista voidaan päätellä, että Raijin liitettiin tuhoon jo japanilaisessa mytologiassa, mutta tämä yhteys vahvistui Heian-kaudella, kun kami liitettiin kostonhimoisten henkien (goryō) aiheuttamiin kirouksiin ja erityisesti syyttömänä tuomitun Sugawara no Michizanen kulttiin. Michizanea palvottiin kuolemansa jälkeen Karai tenjin -kamina (”tulen ja ukkosen taivaallinen kami”) ja Raijinia laajalti tämän kultin osana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset jumalat
Šintolaisuus
Ukkosen jumalat
Leila

Leila on naisen etunimi.

Leila on arabialaisperäinen nimi, joka merkitsee 'yötä'. Se esiintyy myös persiassa ja hepreassa. Länsimaissa nimi yleistyi George Gordon Byronin teoksen The Giaour (1813) myötä.

Suomessa nimi oli suosituimmillaan 1930–1950-luvuilla. Suomenkielisessä almanakassa Leila on ollut vuodesta 1929.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 15 639 naista on saanut nimekseen Leila.

Tunnettuja Leiloja 
 Leila Aboulela, sudanilainen kirjailija
 Leila Ahmerova, venäläinen maahockeypelaaja
 Leila Alaoui, ranskalais-marokkolainen kuvajournalisti ja terrori-iskun uhri
 Leila Arcieri, yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja yrittäjä
 ‎Leïla Ben Ali, Tunisian presidentti Zine El Abidine Ben Alin leski
 Leila Ben Youssef, tunisialainen seiväshyppääjä
 Leila Danette, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Leila Denmark, yhdysvaltalainen lastenlääkäri
 Leila El Khalifi (Leila K), ruotsalainen rap-artisti
 Leila Haaparanta, suomalainen filosofi
 Leila Hatami, iranilainen näyttelijä 
 Leila Hietala-Hämäläinen, suomalainen kuvanveistäjä
 Leila Itkonen, suomalainen näyttelijä
 Leila Josefowicz, kanadalais-yhdysvaltalainen viulisti
 Leila Kalliala, suomalainen lehtitoimittaja
 Leila Khaled, palestiinalainen poliittinen aktivisti ja lentokonekaappari
 Leïla Kilani, marokkolainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja
 Leila Laatikainen, suomalainen silmälääkäri ja silmätautien professori
 Leila Lehtinen, suomalainen poliitikko (Kokoomus)
 Leila de Lima, filippiiniläinen asianajaja, poliitikko ja ihmisoikeuksien puolustaja
 Leila Lopes, angolalainen Miss Universum 2011
 Leila Lotti, suomalainen valtiotieteen lisensiaatti, yritysjohtaja ja kamarineuvos
 Leila Luik, virolainen kestävyysjuoksija, Liina ja Lily Luikin kolmoissisar
 Leila Lyytikäinen, suomalainen elokuvatuottaja
 Leila Ouahabi, espanjalainen jalkapalloilija
 Leila Pahlavi, iranilainen prinsessa
 Leila Polák, unkarilainen karateka
 Leila Rydman-Kalervo, suomalainen kuvataiteilija
 Leila Simonen, suomalainen kouluttaja ja kirjailija, Stakesin ent. tutkimus- ja kehittämispäällikkö
 Leïla Slimani, marokkolais-ranskalainen kirjailija ja toimittaja
 Leila Tuure, suomalainen kirjailija
 Leila Vaziri, yhdysvaltalainen uimari

Kuvitteellisia Leiloja
 Leila Penelope Makkonen YleX:n radiosarjassa Leila ja Annukka 
 Leila Toroskainen, tv:n viihdeohjelman Iltalypsyn uutistenlukija, Eeva Litmasen roolihahmo
 Leila, Jaskan vaimo Spede Show -tv-sarjan Kuolemaantuomittu-sketseissä (ei tiettävästi varsinaisesti esiinny sketseissä, mutta mainitaan)
 Leila rakkaustarinassa Leila ja Majnun

Leila lauluissa
 Leila-valssi, Georg Malmsténin tunnetuksi tekemä iskelmä

Leila paikannimenä 

 Leila tai Laila, espanjalaisen Isla Perejil -saaren arabiankielinen nimi

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Joensuun kaupunginorkesteri

Joensuun kaupunginorkesteri () on vuonna 1953 perustettu 35 muusikosta koostuva sinfoniaorkesteri.

Orkesterin kapellimestarina ovat toimineet Pentti Sistonen (1957), Pekka Paasio (1966) ja Usko Aro (1972). Sen ensimmäinen taiteellinen johtaja oli Pekka Haapasalo (1974). Häntä seurasivat Juozas Domarkas (1990), Atso Almila (1993) ja Hannu Koivula (2000–2007). Vuosina 2008–2009 taiteellisena johtajana oli Esa Heikkilä. Atso Almila palasi orkesteriin tammikuussa 2010, ensin taiteellisen neuvonantajan tehtävään ja syksystä 2011 alkaen jälleen taiteelliseksi johtajaksi. Orkesterin taiteellinen johtaja on 1. elokuuta 2013 alkaen kolmivuotiskauden ajan hollantilainen Jurjen Hempel. Samana syksynä kautensa päättänyt Atso Almila valittiin orkesterin ensimmäiseksi kunniakapellimestariksi.

Joensuun kaupunginorkesteri kunnallistettiin vuonna 1978. Sen pääasiallisena konserttipaikkana toimii 599-paikkainen Itä-Suomen yliopiston Carelia-sali.

Joensuun kaupunginorkesterissa on soittajia seuraavasti (2008):

I viulussa on 6 soittajaa, II viulussa 5, alttoviulussa 4, sellossa 4, kontrabassossa 2, huilussa 2, oboessa 2, klarinetissa 2, fagotissa 2, käyrätorvessa 2, trumpetissa 2, tuubassa 1 ja lyömäsoittimissa 1 soittaja.

Vuosittain orkesterilla on noin 20 sinfoniakonserttia. Lisäksi viihde-, kamari- ja lastenkonsertit sekä oopperaproduktiot kuuluvat orkesterin perusohjelmistoon. Vuonna 2001 aloitettu Joensuun musiikkitalvi on merkittävä kamarimusiikkitapahtuma, jonka järjestämisessä kaupunginorkesterilla on merkittävä rooli.

Historiaa
 Joensuun orkesteriyhdistys perustettiin 1953.
 Kaupunginorkesteri kunnallistettiin vuonna 1978. 
 Orkesterin ensimmäiseksi intendentiksi nimettiin valt.maist. Heikki Riikonen 1979.
 Carelia-sali valmistui orkesterin omaksi saliksi 1985. Sitä ennen esiintymispaikkoja olivat muun muassa Karjalantalo, Joensuun ammattikoulun sali, Joensuun kaupunginteatteri, kirkot ja musiikkiopiston sali.

Lähteet

Aiheesta muualla
Joensuun kaupunginorkesterin kotisivut
Elsinen, Pertti: Joensuun historia VI, 1998, sivut 189–192
  Joensuun musiikkitalvi 

Suomalaiset sinfoniaorkesterit
Orkesteri
Kaupunginorkesteri
Kuopion kaupunginorkesteri

Kuopion kaupunginorkesteri () on 46 muusikosta koostuva kunnallinen sinfoniaorkesteri Kuopiossa.

Historia
Vuonna 1909 Kuopion Musiikinystäväin yhdistys perusti 23-jäsenisen Kuopion orkesterin. Soittajisto laajeni myöhemmin varuskunnan soittajien ja orkesterin yhdistyessä. Vuonna 1963 Pohjois-Savon prikaati kuitenkin muutti Kajaaniin, ja yhteistyö sotilassoittajien kanssa päättyi. Vuodesta 1976 orkesteri on toiminut kunnallisena, samalla sen nimi muuttui Kuopion kaupunginorkesteriksi.

Kapellimestarina ovat aiemmin toimineet Elias Kahra, Lauri Siimes, Nicholas Smith, Pertti Pekkanen, Robert Black, Atso Almila, Shuntaro Sato, Vello Pähn, Arvo Uro ja Sascha Goetzel.

Toiminta

Orkesteri konsertoi pääasiallisesti Kuopion Musiikkikeskuksessa, jonka pääsali on 1 064-paikkainen. Orkesterilla on vuosittain keskimäärin 40 000 kuulijaa.

Orkesterin ylikapellimestarina on toiminut syyskuusta 2013 alkaen espanjalaissyntyinen Alberto Hold-Garrido. Toisena kapellimestarina toimii Atso Almila ja kunniakapellimestarina maestro Jorma Panula. Elokuussa 2018 alkavalla kolmivuotiskaudella ylikapellimestarina toimii Jaakko Kuusisto.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuopion kaupunginorkesterin kotisivut

Suomalaiset sinfoniaorkesterit
Kuopion musiikki
Chabad-Lubavitch

Chabad-Lubavitch (tai Chabad Lubavitch, joskus myös Chabad, Habad tai Lubavitch) on yksi hasidismi-juutalaisuuden suurimmista lahkoista ja yksi suurimmista ortodoksijuutalaisuuden hasidiliikkeistä maailmalla, erityisesti Yhdysvalloissa ja Israelissa. Päämaja on New Yorkissa.
  
Liike on lähtöisin Venäjältä nykyisen Valko-Venäjän alueelta. Sen nimen osista ”Chabad” tulee heprean kielen sanojen Chochma (”viisaus”), Bina (”ymmärrys”) ja Da'at (”tieto”) alkukirjaimista. Lubavitch on pienen valkovenäläiskaupungin nimi (tarkoittaa venäjäksi ”rakkauden kaupunkia”). Liikkeen perustajan Rabbi Shneur Zalmanin poika Dovber Schneuri (1773–1827) asettui kaupunkiin asumaan.

Järjestön Suomen osasto on toiminut noin vuodesta 2004, ja se muun muassa pitää Helsingissä päiväkotia.
Järjestö omistaa Helsingissä Vanhan tulli- ja pakkahuoneen, johon se rakennuksen peruskorjauksen jälkeen perustaa näyttely- ja koulutuskeskuksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Chabad Lubavitch of Finland.
 Camp Gan Israel in Finland .

Juutalaisuuden suuntaukset
Hanhet

Hanhet (Anserinae) on sorsien (Anatidae) heimon alaheimo. Hanhien alaheimoon kuuluvat varsinaiset hanhet ja joutsenet.

Kesyhanhi on merihanhen kesytetty muoto. Kyhmyhanhi on joutsenhanhen kesytetty muoto.

Ulkonäkö
Hanhet ovat suurikokoisia, voimakasrakenteisia ja pitkäkaulaisia sorsalintuja. Niiden vahvat jalat sijaitsevat ruumiin keskikohdassa, joten ne pystyvät kävelemään maalla helposti. Hanhilla on kiilanmuotoinen nokka, ja ylänokan reunassa on hammastus.

Elintavat
Hanhet kerääntyvät erityisesti muuttoaikoihin ja talvisin suuriksi parviksi. Hanhet ovat kasvinsyöjiä ja ruokailevat pääasiassa laiduntamalla. Hanhien pesä on maassa, ja se on pehmustettu untuvilla.

Suomesta tavatut lajit

Säännöllisesti pesivät lajit 
 kanadanhanhi (Branta canadensis)
 kyhmyjoutsen (Cygnus olor)
 laulujoutsen (Cygnus cygnus)
 merihanhi (Anser anser)
 metsähanhi (Anser fabalis)
 valkoposkihanhi (Branta leucopsis)

Satunnaisesti pesivät lajit 
 kiljuhanhi (Anser erythropus)
 tiibetinhanhi (Anser indicus)

Arktisilla seuduilla pesiviä, Suomen kautta muuttavia lajeja ovat 
 pikkujoutsen (Cygnus columbianus)
 sepelhanhi (Branta bernicla)
 tundrahanhi (Anser albifrons)
 lyhytnokkahanhi (Anser brachyrhynchus)

Satunnaisvieraana Suomessa on tavattu lisäksi 
 punakaulahanhi (Branta ruficollis)
 lumihanhi (Chen caerulescens)
 pikkukanadanhanhi (”Branta hutchinsii”)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Harju, Terho 1975: Hanhien massamuutto syksyllä 1974. - Lintumies 4.1975 s. 123-127. SLY.
 Hästbacka, Hans 1982: Skadskjutna gäss. - Lintumies 1.1982 s. 43. LYL.
 Pirkola, Matti K. 1980: Hanhien värimerkinnästä. - Lintumies 1.1980 s. 28-34. LYL.
 Rinne, Juhani 1979: Hanhien määrittämisen vaikeudesta. - Lintumies 1.1979 s. 39-40, LYL.
ITIS: Anserinae 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen elokuvakontakti

Suomen elokuvakontakti ry oli elokuvantekijöiden vuonna 1970 perustama yhdistys, joka levitti ja promotoi lyhyt- ja dokumenttielokuvia Suomessa. Yhdistys vuokrasi elokuvia pääasiallisesti järjestöjen, kuntien kulttuuritoimien, koulujen ja elokuvatapahtumien esityksiin, mutta myös yksityisille henkilöille. Yhdistyksen valikoimissa oli yli tuhat elokuvaa. 

Vuokrauksen lisäksi Suomen elokuvakontakti ry järjesti elokuvatapahtumia, kuten Helsingin lyhytelokuvafestivaali -tapahtuman (aiemmin Kettupäivät), jossa esiteltiin joka marraskuu uusimmat lyhytelokuvat. 

Yhdistyksellä oli myös lyhyt- ja dokumenttielokuviin erikoistunut verkkokauppa.

Konkurssi 

Vuonna 2016 yhdistyksen hallitus haki yhdistyksen konkurssiin. Syynä oli se, että opetus- ja kulttuuriministeriö lopetti yhdistyksen vuosittaisen toiminta-avastuksen epämääräisen taloudenpidon takia. Ministeriö perii yhdistykseltä takaisin 137 000 euroa avustuksia, joiden käytöstä on raportoitu puutteellisesti tai joita ei ole käytetty haettuihin tarkoituksiin. Suomen Kuvalehden elokuva-alaan erikoistuneen toimittaja Kalle Kinnusen mukaan konkurssi tuli alalle täysin yllätyksenä ja alan ammattilaisten "kismitys oli käsinkosketeltavaa". Yhdistyksessä oli sählätty taloudenpidon kanssa jo aiemminkin: esimerkiksi eräänä vuonna Elokuvakontaktilla yksinkertaisesti unohdettiin hakea festivaalitukea Helsingin lyhytelokuvafestivaalin järjestämiseen.

Konkurssin yhteydessä yhdistyksen hallussa olleet elokuvat toimitettiin Kansalliseen audiovisuaaliseen instituuttiin, jossa osa arkistoitiin ja osa hävitettiin. 

Kesäkuussa 2017 Helsingin Sanomat uutisoi, että Helsingin poliisi tutkii mahdollista avustuspetosta järjestössä. 2021 uutisoitiin, että avustusepäselvyyksissä ei ollut perusteita petossyytteen nostamiselle.

Helsingin Sanomat uutisoi; Valtakunnansyyttäjän päätöksestä käy ilmi, että rikosnimikkeistä vähäisempi eli avustuksen väärinkäyttö oli rikoksena vanhentunut jo poliisin esitutkinnan aikana. Syyttäjä oli lopulta katsonut, että tukien vilpillinen hakeminen ja varojen tahallinen väärinkäyttö jäi selvittämättömäksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yhdistyksen kotisivut
Helsingin lyhytelokuvafestivaali

Suomalaiset elokuva-alan järjestöt
Jagex

Jagex (Java Gaming Experts) on brittiläinen verkkopelien kehittäjä. Yrityksen perustivat veljekset Andrew Gower ja Paul Gower kanssa joulukuussa 2001.

Yrityksen päätoimisto on Cambridgessä, Isossa-Britanniassa. Jagexin suosituin peli on maailmanlaajuisesti menestynyt RuneScape. 
Jagexin työtä on myös peliaiheinen verkkosivusto FunOrb.

Yrityksen ensimmäinen ulkopuolisen kehittäjän peli oli monen pelaajan strategiapeli War of Legends.

Tammikuussa 2021 Carlyle Group osti Jagexin.

Peruttuja ja lakkautettuja 
Vuonna 2010 julkaistu War of Legends suljettiin vuonna 2014 ja vuonna 2015 ilmoitettiin ettei se palaisi takaisin tietoturvaongelmien johdosta.

Jagexin verkkoselainpeli 8realms on lopetettu heikon kannattavuuden johdosta.
Kehityksen alla olleet MechScape ja Stellar Dawn -pelit on peruttu.
Transformers-tuotesarjaan perustunut Transformers Universe on lakkautettu beta-vaiheessa tammikuussa 2015.

FunOrb-sivusto on suljettu vuonna 2018.

Stellar Dawn oli Jagexin kehityksessä oleva tieteisfiktiivinen MMORPG-peli, jota ei koskaan julkaistu. Pelin oli tarkoitus olla Java-pohjainen internetselaimella pelattava peli kuten edeltäjänsä RuneScape. Stellar Dawn tunnettiin aiemmin nimellä MechScape, mutta projekti lopetettiin ja uudelleennimettiin. Pelissä olisi ollut neljä rotua, joilla jokaisella on eri ulkonäkö sekä taidot. Jagex ilmoitti vuonna 2012 keskeyttäneensä pelin kehittämisen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili MobyGamesissä 
 Viralliset sivut 
 RuneScape
 FunOrb

Brittiläiset videopeliyritykset
Luettelo motocrossin maailmanmestareista

Tämä on luettelo motocrossin maailmanmestareista. Vuoteen 2003 asti kilpailtiin kuutioluokissa. Vuosina 2004–2013 ajettiin MX1-, MX2- ja MX3-luokissa, ja vuodesta 2014 miesten luokkia on ollut vain kaksi, MXGP ja MX2. Naiset kilpailevat nykyisin oman luokkansa maailmanmestaruudesta.

Eniten mestaruuksia 

 Stefan Everts 10
 Antonio Cairoli 9
 Joël Robert 6
 Roger de Coster 5
 Eric Geboers 5
 Georges Jobé 5
 Joël Smets 5
 Chiara Fontanesi 5

Lähteet 

Motocrossin maailmanmestarit
Maricica Puică

Maricica Puică (s. 29. heinäkuuta 1950 Iași, Romania) on entinen romanialainen keskimatkojen juoksija.

Puică alkoi menestyä juoksussa vasta suhteellisen varttuneena. Vuonna 1979 hän teki maailmanennätyksen 2 000 metrin juoksussa Bukarestissa ajalla 5.33,5. Vuonna 1982 hän teki mailin juoksun maailmanennätyksen Rietissä ajalla 4.17,44. Samana vuonna hän voitti hopeaa Ateenan EM-kisojen 3 000 metrin juoksussa. 1984 Los Angelesin kesäolympialaisissa Puică sijoittui 1 500 metrin juoksussa kolmanneksi ja voitti 3 000 metrin juoksun, jossa Mary Decker ja Zola Budd törmäsivät. 1986 hän teki uransa viimeisen maailmanennätyksen parantaen 2 000 metrin tulosta Lontoossa lukemiin 5.28,69. Samana vuonna Stuttgartin EM-kilpailuissa hän voitti hopeaa 3 000 metrin kilpailussa. 1987 hän voitti sisäratojen MM-kilpailuissa Indianapoliksessa 3 000 metrillä pronssia ja Rooman MM-kisoissa hopeaa.

Puică kilpaili myös maastojuoksussa, jossa voitti maailmanmestaruuden 1982 ja 1984. Vuonna 1989 Puică esiintyi televisiossa kannattaen Nicolae Ceaușescun hallinnon vastaisia mielenosoituksia.

Romanialaiset keskimatkojen juoksijat
Romanialaiset maastojuoksijat
Romanialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Ramon Bailey

Ramon Bailey (s. 22. helmikuuta 1984, Kingston, Jamaika) on jamaikalainen jalkapalloilija. Hänen on tällä hetkellä ilman seuraa.

Ura 

Bailey muutti yhdeksänvuotiaana Yhdysvaltoihin, New Yorkin Bronxiin. Vaikka Baileyllä oli useita try-outteja eurooppalaisiin seuroihin, päätti Bailey allekirjoittaa sopimuksen MetroStarsin kanssa vuonna 2005. Hän ei pelannut yhdessäkään liigaottelussa, ennen kuin hänet vapautettiin sopimuksesta marraskuussa 2005. Tammikuussa 2006 Bailey allekirjoitti sopimuksen KPV:n kanssa. Hän on kuuluisa pehmeästä kosketuksestaan palloon.

Bailey on pelannut Jamaikan alle 17-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa

Jamaikalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Carnivàle

Carnivàle on yhdysvaltalainen HBO:n tuottama televisiosarja. Se on Daniel Knaufin luoma ja pääosissa ovat Nick Stahl ja Clancy Brown. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, mutta Knaufin mukaan ne muodostavat vasta ensimmäisen kirjan kaikkiaan kolmikirjaisesta eli kuusi kautta käsittävästä tarinasta. Sarjan tuotanto kuitenkin lopetettiin vuonna 2005 tuotantokustannusten kasvaessa ja suosion pysyessä maltillisena.

Juoni
Sarja on jatkuvajuoninen ja sijoittuu Yhdysvaltojen suuren laman aikaan. Sarjan pääjuoni kertoo hyvän ja pahan taistelusta. Kerronta jakautuu kahteen rinnakkain etenevään osaan. Toisessa seurataan kiertävän sirkuksen ja sen mukaan lähtevän Ben Hawkinsin vaiheita. Metodistisaarnaaja Justin Crowe ja hänen perustamansa ja johtamansa seurakunta muodostaa toisen pääjuonteen. Toisen kauden lopussa juonikulut yhtyvät ja sarja loppuu siihen vaikka tarina jää selvästi kesken.

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
HBO:n televisio-ohjelmat
Jessica Lange

Jessica Lange (s. 20. huhtikuuta 1949 Cloquet, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kahdesti Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet on palkittu uransa aikana myös kolmella Emmyllä, viidellä Golden Globella, SAG-palkinnolla sekä Tonylla.

Näyttelijän ura 
Langen ensimmäinen elokuvarooli oli Dino De Laurentiisin King Kongissa vuonna 1976. Roolityötä pidettiin huonona, ja kriitikot arvioivat hänellä olevan paljon parempi ulkonäkö kuin lahjakkuus. Vasta viisi vuotta myöhemmin hän teki läpimurtonsa elokuvassa Postimies soittaa aina kahdesti.

1980- ja 1990-luvuilla Lange teki useita kiiteltyjä rooleja ja sai monia Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuuksia. Elokuvasta Tootsie – lyömätön lyyli Lange voitti parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen. Lisäksi hän oli ehdolla samana vuonna parhaasta naispääosasta elokuvasta Frances, jossa hän esitti näyttelijä Frances Farmeria. Oscar-ehdokkuudet hän sai lisäksi elokuvista Country – katkera sadonkorjuu, Sweet Dreams, jossa hän näytteli country-laulaja Patsy Clineä, ja Soittorasia.

Naispääosan Oscarin ja Golden Globen Lange voitti vuoden 1994 elokuvasta Sininen taivas. Tämän jälkeen hän on ollut enää harvakseltaan valkokankaalla.

Vuonna 1992 Lange teki Broadway-debyyttinsä Tennessee Williamsin näytelmästä Viettelysten vaunu, joka televisioelokuvana toi Langelle Golden Globen. Vuonna 2000 Lange esiintyi Lontoossa Eugene O’Neillin näytelmässä Pitkän päivän matka yöhön.

Yksityiselämä 
Langella on äitinsä puolelta suomalaiset sukujuuret. Isänsä syntyperää hän on kuvaillut hollantilaiseksi ja saksalaiseksi.

Lange oli naimisissa valokuvaaja Paco Granden kanssa 1970–1981. Vuodesta 1982 vuoteen 2010 hän eli näytelmäkirjailija-näyttelijä Sam Shepardin kanssa. Langella on Shepardin kanssa kaksi lasta ja balettitanssija Mihail Baryšnikovin kanssa yksi lapsi.

Lange on Unicefin hyvän tahdon lähettiläs.

Filmografia

Palkinnot, palkintoehdokkuudet ja muut kunniat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Geni: Jessica Lange 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Amerikansuomalaiset henkilöt
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajat
Oscar-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Tony-palkinnon saajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Shiwa 2000

Shiwa 2000 on suomalainen suomisaundi-tyylistä elektronista musiikkia esittävä yhtye. Kokoonpanon vakituiset jäsenet ovat Rick Timebees ja Tim Thick, joka on tuttu myös muun muassa Texas Faggott- ja Mandalavandalz-kokoonpanoista. Vierailevana muusikkona yhtyeen levyillä on esiintynyt muun muassa Bill Tema, joka on tunnettu myös taiteilijanimellä MC Vittumeitsi.

Shiwa 2000:n esikoisalbumin Final Truth 2020 julkaisi kotimainen Karelia Records vuonna 2000. Albumi on sittemmin loppuunmyyty, ja se on lisensoitu uusintapainoksena Intiaan. Suurin osa albumin kappaleista on tehty DOS-pohjaisella Fast Tracker 2-ohjelmalla. Sekä alkuperäinen CD-julkaisu että intialainen lisenssijulkaisu ovat harvinaisia. Intialaisessa painoksessa kansikuva on muutettu alkuperäisestä, sillä alkuperäisessä albuminkannessa on liitetty yhtyeen jäsenten kasvot mm. Shiva- ja Ganesh-jumalien ruumiisiin. Tämä taiteellinen näkemys olisi voinut saada kyseenalaisen vastaanoton Intiassa ja siksi levittäjä päätti muuttaa kansikuvaa.

Yhtyeen toinen albumi Runkmeditation & Perstantra näki päivänvalon vuonna 2006 venäläisen Hippie Killer Productions -levymerkin ensijulkaisuna. Shiwa 2000:n trilogian päättävä albumi Portinfarttijan Hyppypiertari julkaistiin 1. huhtikuuta 2010 Hippie Killer Productionsin kautta. 

Shiwa 2000:n musiikkia kuultiin aikanaan säännöllisesti helsinkiläisen ATV-paikallistelevisiokanavan taustamusiikkina ja kanavan tunnusmusiikkina ollut "ATV Riupeloi" -kappale löytyy myös yhtyeen esikoislevyltä.

Diskografia
Final Truth 2020 (2000)
Runkmeditation & Perstantra (2006)
Portinfarttijan Hyppypiertari (2010)

Aiheesta muualla
Hippie Killer Productions
Shiwa 2000:n nettisivut
Shiwa 2000 Myspacessa
Shiwa 2000 Mikseri.netissä (ilmaisia mp3-tiedostoja)

Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Suomisaundi

Suomisaundi (joskus myös suomisoundi, suomistyge,  tai spugedelic trance) eli Freeform psytrance on nimitys eräälle psytrancetyylille, jota tuotetaan erityisesti Suomessa, missä se on myös saanut alkunsa. Se on yleensä luonteeltaan hyvin erilaista kuin muu psytrance, ja myös kaukana perinteisestä trancesta. "Suomisaundi"-tyylistä musiikkia kuunnellaan ja tuotetaan myös muun muassa Australiassa, Japanissa ja Venäjällä, mutta usein vain suomalaiset käyttävät siitä omaa nimitystään. Ulkomailla tyylisuuntaa kutsutaan monesti myös "freeform"-psytranceksi.

Tyyliltään suomisaundi on vapaamuotoista ilman tiukkoja tyylirajoja. Kappaleet ovat yleensä melodisia ja lainaavat vaikutteita vanhoista goa- ja acid trance -kappaleista. Usein tyyliin sekoitetaan myös funkia ja breaksia, sekä ääniä vanhoista tietokonepeleistä. Mukaan kappaleisiin samplataan kummallisia ääniefektejä, rumpufillejä ja usein myös puhetta suomeksi tai englanniksi. Lähes poikkeuksetta kappaleissa, tai ainakin niiden nimissä, korostuu itseironia tai huumori. 

Suomisaundi-käsite alkoi elää 1990-luvun loppupuolella, vaikka sen juuret ulottuvatkin 1990-luvun alkuun. Tyylisuuntauksen kehittelijöitä ja edelläkävijöitä ovat muiden muassa kokoonpanot Flippin' Bixies, Texas Faggott ja Squaremeat.

Suomalaisista levy-yhtiöistä Exogenic Records ja Freakdance Records ovat julkaisseet pääasiassa suomisaundi-tyylistä musiikkia. Vuodesta 2006 asti Exogenic Records on ollut osa Exogenic Music Groupia, johon kuuluvat myös Exogenic Breaks, XO Records ja Terra Recordings, joista jokainen on keskittynyt erilaiseen musiikkiin. Itse Exogenic Records on julkaissut vuonna 2007 kaksi albumia, Kiwan On The Frequencyn ja Highpersonic Whomenin Push The Limitin, joista molemmat edustavat pääasiassa progressiivisen psytrancen ja housen tyylejä.

Japanissa 6-Dimension Soundz on keskittynyt julkaisemaan pääasiassa suomisaundia. Australialaisen Sonic Dragon Recordsin sub-label Faerie Dragon Records on myös pitkälti keskittynyt suomalaisten artistien tuotannon julkaisemiseen. Monet suositut suomisaundia tuottavat artistit eivät kuitenkaan ole koskaan levyttäneet, vaan julkaisevat musiikkiaan ilmaiseksi MP3-muodossa Internetiin. Antiscarp Records on tunnettu siitä, että kyseisen levy-yhtiön kotisivuilta on vapaasti ladattavissa korkealaatuisina MP3-tiedostoina kymmeniä suomisaundi-levyjä. Vuonna 2007 Antiscarp julkaisi myös kolme albumia konkreettisessa muodossa CD:nä.

Suomisaundi-tyylistä musiikkia esittäviä yhtyeitä ja artisteja

 Aavepyörä
 Alajarvela
 Astroschnautzer
 Bechamel Boyz
 Calamar Audio
 Digital Beat
 Eraser vs Yöjalka
 Exuus
 Flying Scorpions
 Fungi Sub Cutem
 Haltya
 Huopatossu Mononen
 Igor Swamp
 James Reipas

 Kirna
 Lappuliisa
 Lemon Slide
 Luomuhappo
 Mandalavandalz
 Masatronics
 Malek Ommo
 Mullet Mohawk
 NBR
 Noitarumpu, tunnetaan nykyään nimellä Confabulus
 O*men
 Oikeusjyvä
 Omituisten Otusten Kerho (O.O.K.)
 Pavel Svimba

 Puoskari
 Salakavala
 Scum Unit
 Shiwa 2000
 Squaremeat
 Symbioosi
 Texas Faggott
 Tres Lost Amigos
 Troll Scientists
 Ukkonoa
 Vihtahousu

Lähteet 

Psytrance
Suomen musiikki
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2002

{| class="infobox" cellpadding="4" border=3 style="float: right; width: 300px; margin: 0 0 4em 4em; border-collapse: collapse; font-size:95%"
|-
|+ style="font-size: larger; margin-left: inherit;" |  2002 IIHF World Championship Division I
|-http://fi.wikipedia.org/skins-1.5/common/images/button_bold.png
| colspan="2" align="center" | 
|-
| Ajankohta| 14. huhtikuuta –  20. huhtikuuta 2002
|-
| Isäntämaat|   
|- 
| Joukkueet| 12
|- 
| Nousivat  pääsarjaan 2003|   
|- 
| Putoaa  2. divisioonaan 2003 
|   
|-
|}Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2002''' pelattiin Eindhovenissa, Alankomaissa (ryhmä A) sekä Székesfehérvárissa ja Dunaújvárosissa Unkarissa (ryhmä B) 14.–20. huhtikuuta 2002. Ryhmien voittajat, Valko-Venäjä ja Tanska, nousivat MM-kisoihin vuodeksi 2003. Häviäjät, Etelä-Korea ja Kiina, putosivat 2. divisioonaan vuodeksi 2003.

Ryhmä A

Ryhmä B

Lopulliset sijoitukset

Katso myös
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2002
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2002
Jääkiekon 2. divisioonan karsintasarja 2002

Lähteet 
 A-lohkon turnaus IIHF:n sivuilla 
 B-lohkon turnaus IIHF:n sivuilla 

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2002 jääkiekko
Eindhovenin urheilu
Herra Mirandos

Herra Mirandos on Hectorin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1973. Sanoitukset kaikkiin kappaleisiin on tehnyt Hector, paitsi kappaleen ”Sisämaan retkellä” on sanoittanut Jorma Elovaara ja säveltänyt Sakari Lehtinen.

Nostalgia-albumin muutamien laulujen tapaan kappaleissa ”Meiran laulu” ja ”Takaisin Narniaan” on suoria viittauksia C. S. Lewisin Narnia-tarinoihin. Musiikillisesti albumi on sähköisemmin toteutettua kuin edeltäjänsä ja siinä on vaikutteita progressiivisesta rockista sekä osaksi 1950-luvun rockista. Albumin tunnetuin laulu on ”Lumi teki enkelin eteiseen”.

Hectorille myönnettiin albumista kultalevy ennätysajassa vuonna 1974. Myöhemmin albumia myytiin timanttilevyn arvoisesti.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hector, ellei toisin mainita.

Singlet
 Olen hautausmaa / Asfalttiprinssi
 Hector & Cay: Marleena / Lumi teki enkelin eteiseen
 Olen hautausmaa / Lumi teki enkelin eteiseen

Kokoonpano
 Hector – laulu, akustinen kitara, syntetisaattori, rummut (4)
 Pirjo Bergström – piano, urut, syntetisaattori
 Jukka Ruohomäki – VCS 3 -syntetisaattori
 Sakari Lehtinen – akustinen kitara, mandoliini
 Antero Jakoila – sähkökitara, akustinen kitara
 Matti Bergström – basso, klavinetti, syntetisaattori
 Nappi Ikonen – rummut
+ Hector – kannen suunnittelu+ Erik Uddström – valokuvat ja lay-out

Levynkannessa kreditoimattomia muusikoita

Seppo Paakkunainen ja Pekka Pöyry - alttosaksofonit
Gösta Möller - tuuba
Pauli Granfelt, Erkki Inkinen, Pertti Kiri ja Olavi Rignell - viulut
Pentti Palmu ja Veli-Pekka Räsänen - sellot

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Hectorin albumit
Vuoden 1973 albumit
Toyota 2000GT

Toyota 2000GT oli Toyotan toinen vuonna 1965 julkaistuista urheiluautoista, se ja sen pikkuveli Toyota Sports 800 esiteltiin vuoden 1965 Tokion autonäyttelyssä ja 2000GT oli ensimmäinen japanilainen urheiluauto, jolla oli mahdollisuudet kilpailla eurooppalaisten urheiluautojen kanssa.  2000GT:n alumiinista valmistetun korin on suunnitellut Toyotan Satoru Nozaki, vaikka yleisesti luullaankin muotoilijan olleen Albrecht von Göertz. Jopa Toyota USA on jakanut asiasta virheellistä tietoa. Auton kuusisylinterinen moottori on peräisin Toyota Crownista. Yamaha modifioi moottorin tuottamaan 150 hevosvoimaa tehoa, suunnittelemalla siihen uuden kahdella nokka-akselilla varustetun sylinterinkannen. Kaikki Toyota 2000GT:t valmisti Yamaha. Myös koko projekti alumiinikorisen urheiluauton valmistamiseksi oli Yamahalta lähtöisin. 

Toyota 2000GT rikkoi vuonna 1966 78-tunnin Endurance -ajossa 13 kansainvälistä ennätystä ja 3 maailmanennätystä. Näitä olivat 78-tunnin uusi ennätys keskinopeudella 206,02 km/h, 15 000 mailin ennätys keskinopeudella 206,04 km/h ja 10 000 mailin ennätys keskinopeudella 206,18 km/h.

Vaikka 2000GT oli luokkansa parhaita urheiluautoja, sitä ei myyty paljoa korkean hintansa takia eurooppalaisiin kilpailijoihinsa verrattuna. Valmistusmäärä jäi pieneksi, vain 351 kpl, joten on erittäin harvinaista nähdä nykypäivänä 2000GT:tä liikenteessä. Hyvin pian, vuonna 1970 2000GT:n korvasi  uusi, halvempi Toyota Celica. Nykyään Toyota 2000GT:stä on maksettu huutokaupassa jopa 1 200 000 US$.

2000GT tuli kuuluisaksi James Bond -elokuvasta Elät vain kahdesti, jota varten autosta piti valmistaa kaksi avoversiota, koska Sean Connery ei mahtunut kulkemaan autoon nopeasti pituutensa vuoksi. Myöhemmin muitakin yksilöitä muunnettiin Bond-replikoiksi.

Kilparadoillakin 2000GT oli tuttu näky mm. Carroll Shelbyn tiimissä.

Moottori 
Tyyppi: Toyota / Yamaha MF10L - Rivi 6
Iskutilavuus: 1998 cc
Moottorityyppi: DOHC
Polttoaineensyöttö: 3x Solex 40 PHH -kaasuttimet

Lähteet

Aiheesta muualla 

2000GT
1960-luvun autot
1970-luvun autot
Konrad Nielsen

Konrad Nielsen (1875–1953) oli norjalainen kielentutkija ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori.

Konrad Nielsen on kautta aikojen yksi merkittävimpiä saamen kielen tutkijoita. Hän perehtyi suomalais-ugrilaiseen kielentutkimukseen lähinnä E. N. Setälän johdolla. Vuonna 1905 hän teki väitöskirjan Pulmangin pitäjän saamen murteen kvantiteettisuhteista. Vuonna 1911 Nielseniä varten perustettiin Oslon yliopistoon suomalais-ugrilaisten kielten henkilökohtainen professorin virka. Tätä virkaa Nielsen hoiti vuoteen 1946 saakka.

Nielsenin pääteoksena pidetään kolme laajaa osaa käsittävää Lappisk ordbok Lapp dictionary (1932–1938). Neljäs osa, systemaattinen asiasanakirja, ilmestyi vasta tekijän kuoleman jälkeen. Sanakirjassaan hän selvittää sanojen merkitykset norjaksi ja englanniksi. Saamenmaassa hänen pääkielenoppaanaan toimi Tenon alajuoksulta kotoisin oleva Hans J. Henriksen. 

Meidän aikamme kielentutkimukseen vaikuttaa erityisesti hänen suurteoksensa ”Lappisk ordbok”. Siinä käytetty oikeinkirjoitusjärjestelmä tunnetaan nimellä Nielsenin ortografia, ja sitä käytetään Norjan ulkopuolella edelleen laajalti pohjoissaamen kielenainesten kirjoittamiseen historiallis-vertailevan kielentutkimuksen alalla.

Konrad Nielsenin julkaisuja

 Die quantitätsverhältnisse im Polmaklappischen. Suomalais-ugrilaisen Seuran Toimituksia – Mémoires de la Société Finno-ougrienne XX. Helsingfors 1902. XV + 312 s.
 Lappalaisia murteita tutkimassa. Matkakertomus Suomen ja Norjan Lapista (1904)
 Spørsmaalet om den lappiske torvgammes oprindelse (1906)
 Sproglige Bidrag til Belysning av Renskjøtselens Ælde hos Lapperne (1910)
 Die Wissenschaftlige Bedeutung des Lappischen (1913)
 Til undersøkelsen av lappiske stedsnavn (1920)
 Lærebok i lappisk (1926–1929)
 Vårt polarfolk (1930)
 Lappisk ordbok – Lapp dictionary (1932–1938) (yhdessä Asbjørn Nesheimin kanssa)

Norjalaiset kielitieteilijät
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Jeff Smith

Jeff Smith (s. 27. helmikuuta 1960 McKees Rock, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvasta Luupäät ().

Smith syntyi McKees Rockissa, mutta perhe muutti jo hänen lapsuudessaan Columbukseen Ohioon, missä hän asuu edelleen. Smith päätti ryhtyä sarjakuvapiirtäjäksi yhdeksänvuotiaana, kun eräs luokkatoveri toi kouluun näytille Walt Kellyn Pogo-sarjakuvia. Smithin ensimmäinen julkaistu sarjakuva alkoi ilmestyä Ohion osavaltionyliopiston opiskelijalehti The Lanternissä vuonna 1982. Strippisarja Thorn esitteli myöhemmin Luupäistä tunnetut keskushenkilöt, kuten Luupään serkukset ja Venlan mummoineen.

Vuonna 1986 Smith oli mukana perustamassa Ohioon mainostuotantoon keskittynyttä Character Builders -animaatiostudiota. Hän on työskennellyt myös Disneyn animaatiostudiolla. Hänen läpimurtonsa tuli jo heti vuonna 1991 alkaneen Luupäät-sarjakuvan ensimmäisen numeron myötä. Sarjakuva ilmestyy Smithin oman kustantamon Cartoon Booksin kautta.

Luupäissä näkyy vaikutteita muun muassa Smithin lapsuuden sarjakuvista: Walt Kellyn Pogosta, Charles Schulzin Tenavista, Gary Trudeaun Doonesburysta ja Carl Barksin ankkaseikkailuista. Toisaalta hän on kertonut, että 1980-luvun keskivaiheilla ilmestyneet sarjakuvaromaanin uranuurtajat, Frank Millerin Yön ritari, Art Spiegelmanin Maus sekä Alan Mooren ja Dave Gibbonsin Vartijat, saivat hänet uskomaan, että hän voisi kertoa suuren tarinan sarjakuvan avulla. Omakustannesarjakuvalehtinä vuosina 1991–2004 julkaistusta Luupäistä tuli lopulta 1 300-sivuinen sarjakuvaromaani. Smith oli aluksi yrittänyt tarjota sarjakuvaansa isoille kustantamoille, mutta turhaan.

Vuonna 2003, Luupäiden tarinan lähetessä loppuaan, Smith alkoi työstää DC Comicsille 200-sivuista Kapteeni Marvel -tarinaa. Se julkaistiin ensin neljänä lehtenä vuonna 2007 ja koottiin sitten kovakantiseksi kirjaksi Shazam! The Monster Society of Evil.

Kapteeni Marvelin jälkeen Smith palasi omakustanteiden pariin ja aloitti varttuneemmille lukijoille suunnatun sarjakuvan RASL, joka kertoo ulottuvuushyppyihin erikoistuneesta taidevarkaasta. RASL:n ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 2008.

Smith on saanut useita palkintoja, muun muassa National Cartoonists Society Comic Book Awardin vuosina 1995, 1996, 1998 ja 2000 sekä Harvey Awardsin Best Cartoonist -palkinnon vuosina 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2000 ja 2003.

Smith oli kutsuvieraana Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vuonna 2004.

Lähteet

Aíheesta muualla
 Boneville, Smithin kotisivu

Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät
Eisner-palkinnon saajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Estlink

Estlink on kahden merikaapelin muodostama sähkönsiirtoyhteys, joka yhdistää Suomen ja Viron sähköverkot toisiinsa. Yhteyden ensimmäinen kaapeli, Estlink 1 otettiin käyttöön vuoden 2006 lopulla ja toinen, Estlink 2, vuoden 2013 lopulla. Kahden merikaapelin yhteenlaskettu siirtokapasiteetti on noin 1 000 megawattia. Kahden siirtoyhteyden rinnalle on suunnitteilla myös uusi kolmas yhteys.

Estlink 1 
Estlink 1 on Nordic Energy Link -yhtiön rakennuttama 106 kilometriä pitkä sähkönsiirtokaapeli, josta 74 kilometriä kulkee Suomenlahden alitse. Kaapeliyhteys vihittiin käyttöön 4. joulukuuta 2006. Kaapelin siirtokapasiteetti on 350 MW, vuositasolla kaapelia pitkin voidaan siirtää kaksi terawattituntia sähköenergiaa. Kaapelissa on 150 kilovoltin tasajännite, joka muutetaan Espoon siirtoasemalla 400 kV ja Harkun siirtoasemalla 330 kV vaihtojännitteeksi. Merikaapelin ja sen vaatimat muuntamot toteutti ABB. Estlink maksoi noin 110 miljoonaa euroa, josta Nordic Energy Link vastasi omalla pääomallaan viidesosasta. Pohjoismaiden investointipankki on lainannut hankkeeseen 53 miljoonaa euroa ja SEB Eesti Ühispank 31 miljoonaa euroa.

Kaapeli siirtyi suomalaisen Fingridin ja virolaisen Eleringin yhteisomistukseen vuonna 2013, kun yhtiöt ostivat kaapelin AS Nordic Energy Linkiltä 77,6 miljoonalla eurolla.

Estlink 2 
Estlink 2 on Fingridin ja Eleringin yhdessä omistama sähkönsiirtokaapeli Viron Püssistä Porvoon Anttilaan. Yhteyden siirtokapasiteetti on 650 megawattia. Yhteyden pituus on 170 kilometriä, josta 145 kilometriä on merikaapelia. Kaapeli otettiin virallisesti käyttöön 7. helmikuuta 2014, joskin kaapeli oli sähkömarkkinoiden käytössä jo koekäyttöjaksolla eli 6. joulukuuta 2013 alkaen. Hankkeen budjetti oli 320 miljoonaa euroa, josta EU-tukea oli 100 miljoonaa euroa.

Estlink 3 
Estlink 3 -yhteydestä alettiin käydä keskustelua 2020-luvun vaihteessa. Fingridin verkkovisiossa uusi siirtoyhteys nähtiin kansantaloudellisesti hyödyllisenä vuoden 2035 tilanteessa, joskin epävarmuustekijöitä olivat yksittäisten suurten hankkeiden, kuten Viroon suunniteltujen merituulipuistojen, vaikutus Viron suhteellisen pieneen markkina-alueeseen ja  Baltian ja Venäjän sekä Baltian ja Puolan välisen sähkökaupan tulevaisuudennäkymät.

Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 nosti uusien rajasiirtohankkeiden prioriteettia. Viron pääministeri Kaja Kallas toivoi maaliskuussa 2022, että kolmannen siirtoyhteyden suhteen edettäisiin nopeasti, jotta se saataisiin käyttöön viimeistään vuonna 2030. Fingrid otti hankkeen investointiohjelmaansa neljännen Ruotsin yhteyden ohella. Yhtiön Suomen strategisen verkkosuunnittelun johtaja Mikko Heikkilä totesi toukokuussa 2022, että molempien yhteyksien suuruusluokka oli alustavassa suunnittelussa 700–1000 megawattia.

Muut samankaltaiset hankkeet 
United Power suunnitteli Suomeen Kotkan merikaapelia.

Lähteet

Aiheesta muualla
Fingrid: Voimajärjestelmän tila 
Estlink  

Energia Suomessa
Energia Virossa
Merikaapelit (sähkönsiirto)
Suomenlahti
Roni Martin & Jukka Orma Tanssiinkutsu

Roni Martin & Jukka Orma Tanssiinkutsu on suomalainen yhtye, joka levytti moderneja tulkintoja Pentti Saarikosken runokokoelmasta "Maailmasta" vuodelta 1961. Se on taltiointi Roni Martinin säveltämistä ja Jukka Orman sovittamista kappaleista, jotka saivat ensiesityksensä Helsingin Juhlaviikkojen Huvilateltassa kesällä 2004. Tämän jälkeen esitys kiersi Suomea 13:ssa eri kaupungissa. Levyssä yhdistyy mm. soul, funk, jazz, rock ja flamenco ja siinä on todennäköisesti ensimmäinen Suomessa levynä julkaistu rock-kokoonpanon ja flamencotanssijan yhteistyö. Julkaisun kannessa on Rosa Liksomin näkemys Pentti Saarikoskesta eli "Jaloilleen noussut siili". Ilmestymisvuonnaan levy mm. valittiin yhdeksi kriitikoiden vuoden levyistä Helsingin Sanomissa.

Kokoonpano 

 Roni Martin
 Jukka Orma
 Kaari Martin
 Didier
 Alf Forsman
 Rauli Rantanen
 Tero Siitonen

Diskografia

 Maailmasta (2004, Seal on Velvet/Poko Rekords)

Aiheesta muualla

 Kaari ja Roni Martinin sivut

Suomalaiset yhtyeet
Pernilla Wiberg

Pernilla Wiberg (15. lokakuuta 1970, Norrköping) on ruotsalainen alppihiihtäjä. Hän on voittanut olympiakultaa suurpujottelussa 1992 Albertvillessä ja alppiyhdistetyssä 1994 Lillehammerissa. Syöksylaskussa hän saavutti olympiahopeaa 1998 Naganossa. Maailmanmestaruuden Wiberg voitti suurpujottelussa 1991 Saalbachissa, pujottelussa ja alppiyhdistetyssä 1996 Sierra Nevadassa sekä toistamiseen alppiyhdistetyssä vuonna 1999 Vailissa. MM-kisoissa hän saavutti myös hopeaa pujottelussa 1999 ja pronssia syöksylaskussa 1997. Alppihiihdon maailmancupin kokonaisvoiton Wiberg saavutti kaudella 1996/1997 jolloin hän voitti myös pujottelucupin. Hän on voittanut 24 maailmancupin osakilpailua (14 pujottelussa, 3 supersuurpujottelussa sekä alppiyhdistetyssä, 2 suurpujottelussa sekä syöksylaskussa). Vuosina 2002–2010 hän toimi Kansainvälisen olympiakomitean urheilijakomission jäsenenä.

Lähteet

Viitteet 

Ruotsalaiset alppihiihtäjät
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt