joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matti J. Kuronen

Matti Juhani Kuronen (s. 20. elokuuta 1940 Lappeenranta) on suomalainen Lappeenrannassa asuva eläkkeellä oleva rovasti, perheneuvoja ja kirjailija. 

Kuronen valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1964, jolloin hänet myös vihittiin papiksi. Hän on toiminut vankilapappina Konnunsuon vankilassa vuosina 1964–1969, seksuaaliterapeuttina, mielenterveysseuran puheenjohtajana, parisuhdeneuvojana ja perheasiain neuvottelukeskuksen johtajana. Kuronen on pitänyt pitkään aamuhartauksia Yle Radio 1:ssä. Perhettään kohdanneiden vakavien sairauksien jälkeen hän perusti Lappeenrantaan Tuonen tupa-nimisen kahvilan jossa keskustellaan kuolemasta. 

Kuronen mainitsee harrastuksikseen olevien olojen rakentavan arvostelun, jazzmusiikin ja pyöräilyn. Hän on sotilasarvoltaan reservin kersantti. Kuronen oli sitoutumattomana presidentin valitsijamiehenä vuoden 1982 presidentinvaalissa. Lisäksi hän on ollut Lappeenrannan kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen.


Teoksia 
 Pako : Kari Heinonen, karkuri. Kirjapaja, Helsinki 1972
 Rakkauden matalampi veisu. WSOY 1976
 Sinun kanssasi sotaan. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1976
 Kiltisti kotona. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1977
 Seitsemäs taivas on meidän : keski-ikä lopun alku vai alun loppu?. WSOY 1977
 Suojelkaa Suomen miestä. WSOY 1979
 Ihmisen ääni. WSOY 1980
 Rikasta minua : kirja avioliiton kasvumahdollisuuksista. WSOY 1982
 Sovitellen ; kirj. Matti J. Kuronen, Arto Laitinen. Kirjapaja, Helsinki 1982
 Käännetyt käskyt : vähää isompi katekismus nykysuomeksi. Kirjapaja, Helsinki 1984
 Erokirja. WSOY 1985
 Elämän viheriöt : terapiaa tulosvastuullisille. WSOY 1990
 Uusi ihmisten johtaminen ; kirj. Esko Härkönen, Matti J. Kuronen, Jouko H. Nissinen. 9. uus. painos Tuloskirjat, Helsinki 1990
 Willin miehen teologia ; piirrokset Henrik Tikkanen. LK-kirjat, Lappeenranta 1995
 Markukse evankeljumi Karjala murteell : onks teill montakii rieskaa reissuss, kääntänt Matti J. Kuronen. Kirjapaja, Helsinki 2001
 Miehen askelissa. Kirjapaja, Helsinki 2001
 Penseys. Kirjapaja, Helsinki 2005
 Vihdoinkin kahden. Kirjapaja, Helsinki 2005
 Väitöskirja : johdatus urbaanin teokomiikan perusteisiin ; piirrokset Toni Brantberg. Kirjapaja, Helsinki 2007

Toimitustöitä 
 Kuvakirja Konnunsuolta 1918-1968 ; toim. Lauri Holopainen ja Matti J. Kuronen. Konnunsuo-seura, Lappeenranta 1968
 Karjalaisii katkismus. Kirjapaja, Helsinki 2000

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena : Toivon tuoja, Rumpali-rovasti Matti J. Kuronen, esitetty alun perin 24.7.2017
 Yle Areena, Matti J. Kurosen haastattelu, Radio Suomi Lappeenranta 2.5.2017
 Matti J. Kurosen 26.04.2017 Yle Radio 1:ssä pitämän aamuhartauden teksti
 Matti J. Kurosen 03.05.2017 Yle Radio 1:ssä pitämän aamuhartauden teksti

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset kirjailijat
Lappeenrannan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Merisukaheinä

Merisukaheinä (Polypogon maritimus) on sukaheinien (Polypogon) sukuun kuuluva heinäkasvilaji. Aiemmin se on sijoitettu sutiheinien (Chaetopogon) sukuun nimellä Chaetopogon creticus.

Merisukaheinä on yksivuotinen, mättäinä kasvava heinälaji. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa 35 cm korkeiksi. Lehtilavat ovat muodoltaan tasasoukkia, 5–10 cm pitkiä ja 0,1–0,5 cm leveitä. Kielekkeet ovat 1–6 mm pitkiä. Merisukaheinän kukinto on tiivis, tähkää muistuttava röyhy, joka on 5–7 cm pitkä ja usein purppuravivahteinen. Tähkylät ovat 2–3 mm pitkiä ja väriltään kellanvihreitä. Tähkylöiden kaleet ovat ripsilaitaisia. Ulkohelpeet ovat 1,0–1,2 mm pitkiä ja vihneettömiä. Sisähelpeet ovat ulkohelpeidenkokoisia. Merisukaheinä kukkii kesä–elokuussa. Merisukaheinän hedelmä on 0,7–0,9 mm pitkä jyvä.

Merisukaheinä kasvaa vuorten rinteiden kosteilla ruohostomailla sekä marskiniityillä. Merisukaheinä kasvaa alkuperäisenä Euraasiassa sekä Afrikan pohjoisosissa. Lajia tavataan Välimeren rannikoilta aina Keski-Aasiaan, Mongoliaan ja Kiinaan asti. Lisäksi lajia on myös viety Pohjois-Amerikkaan, jossa sitä kasvaa ainakin Kalifornian ja Floridan seuduilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Merisukaheinä (Polypogon maritimus)
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Polypogon maritimus 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Polypogon maritimus 

Sukaheinät
Biden

Biden voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Joe Biden (s. 1942), on Yhdysvaltain 46. ja nykyinen presidentti 
 Jill Biden (s. 1951), on Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, presidentti Joe Bidenin puoliso
 Hunter Biden (s. 1970), yhdysvaltalainen asianajaja ja lobbari, Joe Bidenin poika.
Pittsburghin synagogaisku

Pittsburghin synagogaisku oli terrori-isku, joka tapahtui Yhdysvalloissa Pittsburghssa sijaitsevassa Tree of Life -synagogassa 27. lokakuuta 2018. Synagogaan jumalanpalveluksen aikana tunkeutunut aseistautunut mies surmasi 11 ihmistä. Kyseessä oli Yhdysvaltaiin lähihistorian pahin juutalaisia vastaan kohdistunut isku.

Tekijä 
Hyökkääjä oli 46-vuotias äärioikeistolainen Robert Gregory Bowers. Hänen motiivinaan oli antisemitismi ja juutalaisia koskevat salaliittoteoriat. Bowers oli ennen tekoaan levittänyt juutalaisvastaisia vihaviestejään alt-right-yhteisön suosimassa sosiaalisen median Gab-viestipalvelussa. Viimeisessä viestissään Bowers viittasi Yhdysvaltoja lähestyvään siirtolaiskaravaaniin syyttäen juutalaista HIAS-avustusjärjestöä, ja kertoi tekevänsä asialle jotakin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antisemitismi Yhdysvalloissa‎
Synagogaisku
Vuoden 2018 terrori-iskut
Donald Trumpin presidenttikausi
Terrori-iskut Yhdysvalloissa
The Megas

The Megas on yhdysvaltalainen cover-yhtye, joka perustettiin Los Angelesissa vuonna 2008. Sen tuotanto perustuu Capcomin luomaan Mega Man -videopelisarjaan, jonka peleihin on lisätty sanoitukset sekä uusia sävellyksiä. Sanoitukset laajentavat pelien yksinkertaisia tarinoita ja antavat jokaiselle kahdeksasta Robot Masterista oman persoonallisuutensa. Heidän Mega Man 2 -videopeliin pohjautuva esikoisalbuminsa Get Equipped julkaistiin tammikuussa 2008.

Yhtye on saavuttanut mainetta videopelimusiikkiskenessä mm. Newgroundsissa ja MySpacessa, sekä se on tehnyt lukuisia live-esiintymisiä ympäri Yhdysvaltoja, ensisijaisesti videopelitapahtumissa kuten MAGfest, Nerdapalooza ja Video Games Live -kiertueella.

Diskografia

Studioalbumit

EPt 
 
 
 
 
 
Snakes (2020)

Remix-albumit 
 Get Acoustic (2010)

 Demot 
 Demo Get (2008)

Singlet 
 ”Scent Blasters” (2013)
 ”The Quick and The Blue” (Enhanced edition)" (2016) MM25: Mega Man Rocks
 ”Man on Fire” (Enhanced edition) (2016) MM25: Mega Man Rocks
 ”I'm Not The Breakman” (Street Cleaner Remix) (2018) Street Cleaner
"Chill Xmas" (Chill Xmas) (2018)
"Blue Christmas" (Chill Xmas) (2018)

Musiikkivideot 
 ”You've Sparked a War” (2010)
 ”Gotta Run/Be the One” (2011)

Muita esiintymisiä

Aiheesta muualla 
 The Megas.com

Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Ilmari Karvonen

Ilmari Karvonen (7. elokuuta 1893 Luumäki – 12. helmikuuta 1967) oli suomalainen kirkkoherra. Hän kuului evankeliseen liikkeeseen.

Karvosen vanhemmat olivat vääpeli Reinhold Karvonen ja Selma Korhonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1912 ja suoritti teologian erotutkinnon 1915 sekä pastoraalitutkinnon 1918. Karvonen vihittiin papiksi 1916.

Karvonen oli vt. kirkkoherrana Kaukolassa, Sortavalan maaseurakunnassa, Nurmeksessa ja Rautjärvellä. Hän oli Sammatin kappalaisena 1919–1922, Viipurin tuomiokirkkoseurakunnan komministerinä vuodesta 1922, tuomiokapitulin asessorina 1932–1938 sekä Nousiaisten vt. kirkkoherrana vuodesta 1950 ja kirkkoherrana 1951–1958. Hän jäi eläkkeelle 1958. Hän sai rovastin arvon 1938.

Karvonen oli Viipurin suomalaisen lyseon uskonnon opettajana 1922–1923; Viipurin kauppaoppilaitoksen pikakirjoituksen opettajana 1923–1929 ja 1943–1944 sekä Viipurin kirkkomusiikkiopiston uskonnon opettajana 1931–1935.

Teoksia 
 Sydän ja elämä : lastuja hengellisen elämän syventämiseksi. Suomen lähetysseura, Helsinki 1928
 Valitan surua. Suomen lähetysseura, Helsinki 1936
 Kaksi todistajaa : Johan Henrik Martin ja Karl Gustaf Sirén : piirteitä evankelisen liikkeen historiasta Viipurissa ja sen ympäristöllä. Suomen lut. evank.-yhdistys, Helsinki 1936
 Elämän veden lähteelle : hengellistä elämää ja Raamatun-tuntemusta syventämään. Suomen kirkon sisälähetysseura, Sortavala 1937
 Sanan sytykkeitä : raamatullisia tekstejä ja viittauksia erilaisia kirkollisia toimituksia varten ; koonn. Ilmari Karvonen. Otava 1946

Lähteet 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Jioji Konrote

Jioji Konousi Konrote (s. 26. joulukuuta 1947)  on fidžiläinen upseeri ja poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä vuodesta 2015. Hänet valittiin jatkokaudelle elokuussa 2018 opposition protesteista huolimatta.

Konrote on eläkkeelle jäänyt kenraalimajuri. Hän johti rauhanturvaoperaatiota Libanonissa ja toimi sen jälkeen Fidžin suurlähettiläänä Australiassa 2001–2006. Sen jälkeen hänellä oli ministerin tehtäviä. Konrote on ensimmäinen presidentti, jonka äidinkieli ei ole fidžin kieli (iTaukei), ja ensimmäinen, jonka valitsi parlamentti eikä päälliköiden neuvosto.

Lähteet 

Fidžin presidentit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Kristilliset arvot

Kristilliset arvot perustuvat pääosin Raamatun opetuksiin. Kristityt ajattelevat, että kristilliset arvot perustuvat Jumalan kunnioittamiseen ja käskyjen, kuten esimerkiksi Kymmenen käskyn noudattamiseen. Uudessa Testamentissa esiintyvät Jeesuksen opetukset ovat myös pohja monille länsimaalaisille arvoille.

Uuden Testamentin opetukset 
Jeesuksen opetukset raamatussa sisältävät: 

 Rakkauden kaksoiskäsky: "Jeesus vastasi: »Rakasta Herraa, Jumalaasi, koko sydämestäsi, koko sielustasi ja mielestäsi. Tämä on käskyistä suurin ja tärkein. Toinen yhtä tärkeä on tämä: Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi."  

 Uskoutuminen avioliittoon: "He eivät siis enää ole kaksi, he ovat yksi. Ja minkä Jumala on yhdistänyt, sitä älköön ihminen erottako." 

 Maallisesta luopuminen: "Jeesus sanoi hänelle: »Jos tahdot olla täydellinen, niin mene ja myy kaikki, mitä sinulla on, ja anna rahat köyhille. Silloin sinulla on aarre taivaissa. Tule sitten ja seuraa minua»." 

 Kostosta luopuminen: "Jos joku lyö sinua poskelle, tarjoa toinenkin poski. Jos joku vie sinulta viitan, anna hänen ottaa paitasikin." 

 Syntien anteeksiantaminen: "Ja anna meille velkamme anteeksi, niin kuin mekin annamme anteeksi niille, jotka ovat meille velassa." 

 Ehdoton rakkaus: "Mutta teille, jotka minua kuulette, minä sanon: Rakastakaa vihamiehiänne, tehkää hyvää niille, jotka teitä vihaavat. Siunatkaa niitä, jotka teitä kiroavat, rukoilkaa niiden puolesta, jotka parjaavat teitä."

Katso myös 
Kristillinen etiikka

Lähteet  

Kristillinen filosofia
Arvot
Maija Kauhanen

Maija Kauhanen (s. 1986) on suomalainen kansanmuusikko ja kanteletaiteilija. Hän on soittanut useissa yhtyeissä, kuten Okra Playground, Malmö, Rönsy ja Folk’Avant.

Kauhasen ensimmäinen sooloalbumi Raivopyörä palkittiin 2018 Emma-gaalassa vuoden etno-albumina. Vuonna 2017 Kauhanen sai Kritiikin kannukset -palkinnon. Vuoden 2017 Etnogaalassa Kauhanen palkittiin vuoden tulokkaana.

Diskografia 
Raivopyörä (2017)
Menneet (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Maija Kauhasen kotisivut

Suomalaiset kansanmuusikot
Suomalaiset kanteleensoittajat
Emma-palkinnon saajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Urho Kähkönen

Urho Kähkönen (s. 23. tammikuuta 1967 Kuhmo) on suomalainen kuvataiteilija, joka käyttää monenlaista tekniikkaa, kuten kuvataidetta, videotaidetta, veistostaidetta ja erilaisia sekatekniikoita sekä yhteisöteoksia. Hän on toiminut erilaisissa työtehtävissä Etelä-Suomessa. Hän on suorittanut tutkinnon Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksen elokuva- ja videoilmaisun nelivuotisella linjalla 1999. 

Kähkönen palasi synnyintilalleen Kuhmon Kuusamonkylään vuonna 2008 vapaaksi taiteilijaksi, ja hän työskentelee myös opettajana kansalaisopistossa. Kähkönen on hyvin tuottelias ja arvostettu. Hän on ollut mukana useissa kutsunäyttelyissä, myös ulkomailla, ja yksityisnäyttelyitä on hänellä ollut yli 20. Hänellä on alkuvuodesta oma näyttely Kajaanin taidemuseossa alkuvuodesta 2019. Hänen mottonaan on pyrkimys valoon, koska kokee nykyajassa paljon pimeitä piirteitä. Myös Kähkösen kotimaisemia pidetään merkittävänä taiteellisena ympäristötekona.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://www.kuhmolainen.fi/artikkeli/nayttely-tuonen-virrassa-sieluon-ilmaa-kevyempi-193723731/
 https://www.taiko.art/urho-kahkonen
 http://ots.artoulu.fi/taiteilija/kahkonen-urho 
 http://www.galleria12.fi/fi/ws/350/k%C3%A4hk%C3%B6nen+urho.html
 https://www.maaseuduntulevaisuus.fi/artikkeli-1.371409 
 https://tapahtumat.luontoon.fi/hae-tapahtumia/630
 https://kaltio.fi/tag/urho-kahkonen/ 
 https://www.instagram.com/art_urho_kahkonen/?hl=fi
 https://www.taidetarinat.com/taidetarinat/urho-khknen-karkkitaivas?c=1 

Suomalaiset videotaiteilijat
Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
TrSS St David (1906)

TrSS St David oli Great Western Railwaylle vuonna 1906 rakennettu matkustaja-alus.

Historia 
Aluksen rakensi John Brown and Company Great Western Railwayille se oli  yksi kolmesta uudesta aluksesta, jonka kaksi muuta sisaralusta olivat TrSS St George ja TrSS St Patrick.

Vuodesta 1914 vuoteen 1919 se muutettiin sairaalaivaksi ensimmäisen maailmansotaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen käskystä. Se uudistettiin vuonna 1925.

20. elokuuta 1927 laiva törmäsi sen sisaralukseen TrSS St Patrickiin Fishguardin satamassa.

Vuonna 1932 laiva sai uuden nimen Rosslare. Laiva romutettiin syyskuussa 1933.

Lähteet 

Höyrylaivat
Sairaalalaivat
D-tuotanto

D-tuotanto Ilkka Lipsanen tai D-Tuotanto Ky on Ilkka Lipsasen eli Dannyn 16. syyskuuta 1966 perustama eräs Suomen vanhimmista ohjelmatoimistoista. Se on perustamisestaan lähtien vastannut Dannyn ohjelmatoiminnasta, mutta sen kautta suosioon on noussut lisäksi noin sata muuta artistia, kuten Kirka, Markku Aro, Topi Sorsakoski, Virve Rosti ja Ami Aspelund. Sen listoille kuului aikoinaan myös iäkkäämpiä tähtiä, kuten Tapio Rautavaara, Olavi Virta, Tauno Palo ja Ansa Ikonen.

Yrityksen perustamisen syynä oli alun perin se, että Dannyn manageri Tappi Suojanen ei suostunut korottamaan Dannyn palkkaa. Parhaimmillaan yritys työllisti 360 henkilöä ollen Suomen suurin ohjelmatoimisto. Ilkka Lipsasen mukaan suosio perustui muun muassa siihen, että yritys pyrki noudattamaan sääntöjä. Lipsanen oli huomannut, ettei alalla noudatettu työlainsäädäntöä, minkä lisäksi tiedon puutteen takia vallalla oli turvaton ja levoton ilmapiiri. Työntekijät eivät tunteneet oikeuksiaan, ja monet ohjelmatoimistot jättivät työntekijöilleen kuuluvat sosiaalimaksut ja vakuutukset kokonaan maksamatta. Lisäksi D-tuotanto panosti keikkojen maantieteelliseen ketjuttamiseen, kun aiemmin esiintymisiä oli Suomessa tehty etäisyyksistä riippumattomalla ”tikkataulumyynnillä”.

D-tuotanto hajosi vuonna 1974, kun muun muassa Kirka, Kisu ja Markku Aro perustivat yhdessä oman ohjelmatoimistonsa. Siitä lähtien D-tuotanto on toiminut pienempimuotoisena. Vuonna 2018 yritys toimi Kirkkonummella ja sen liikevaihtoluokka oli 0,2–0,4 miljoonaa euroa.

Ilkka Lipsanen palkittiin syyskuussa 2016 Keskuskauppakamarin kultaisella ansiomerkillä tunnustuksena ansiokkaasta työstään D-Tuotanto Ky:ssä 50 vuoden ajan.

Lähteet 

Danny
Suomalaiset yritykset
Nicholas Kujala

Nicholas Kujala (s. 15. toukokuuta 1995 Helsinki) on suomalainen nuorisopoliitikko. Hän toimi Nuorten Pohjoismaiden Neuvoston  puheenjohtajistossa Pohjoismaiden Keskustanuorten edustajana 2018–2019.

Koulutus 
Kujala valmistui ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 2015. Hän opiskelee geologiaa Helsingin yliopistossa.

Politiikka

Puoluepoltiikka

Suomen Ruotsalainen Kansanpuolue RKP 
Kujala on Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) puoluevaltuuston jäsen. Hän oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2015 Uudenmaan vaalipiirissä ja kuntavaaleissa 2017 Espoon vaalipiirissä muttei tullut valituksi.

Kujala oli Espoon suomenkielisen opetus- ja varhaiskasvatuslautakunnan varajäsen 2017–2018.

RKP-nuoret 
Kujala on ollut RKP-nuorten varapuheenjohtaja vuodesta 2018. Hän on johtanut järjestön koulutuspoliittista valiokuntaa toimintavuonna 2013–2014 ja on toiminut liiton kansainvälisten asioiden valiokunnassa vuodesta 2018.

Nuorisopolitiikka

Espoon Nuorisovaltuusto 
Nicholas Kujala oli Espoon nuorisovaltuuston jäsen vuodesta 2010 vuoteen 2016. Hän toimi nuorisovaltuuston varapuheenjohtajana vuonna 2012 ja puheenjohtajana 2014. Vuonna 2014 hän edusti myös nuorisovaltuustoa Espoon kaupunginvaltuustossa.

Finlands Svenska Skolungdomsförbund FSS 
Nicholas Kujala oli Finlands Svenska Skolungdomsförbundin puheenjohtaja vuosina 2015–2017. Kujala oli yhden kauden Opiskelun ja koulutuksen tutkimussäätiö Otus rs. hallituksessa vuosina 2016–2018.

Suomen Nuorisoalan kattojärjestö Allianssi ry 
Kujala on toiminut Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssi ry:n (aiemmin Suomen nuorisoyhteistyö Allianssi ry) hallituksen jäsenenä vuodesta 2016. Kujala on edustanut vuodesta 2018 järjestöjä RKP-nuoret, Ungmartha rf ja Finlands Svenska Ungdomsförbund FSU Allianssin hallituksessa. Kujala oli Allianssin osallisuus ja vaalit -luottamushenkilöryhmän jäsen vuonna 2018 ja kansainvälinen nuorisopolitiikka -luottamushenkilöryhmän jäsen vuonna 2019.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1995 syntyneet
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Juhani Kivelä

Juhani Kivelä (s. 1. maaliskuuta 1934 Nokia) on suomalainen metsänhoitaja, hallintotieteiden ja valtiotieteiden tohtori sekä emeritusvaltiosihteeri.

Elämä ja ura 

Juhani Kivelä on toiminut Valtiovarainministeriön hallinnollisena alivaltiosihteerinä (1989–1999), Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVAn, johtajana ja varatoimitusjohtajana (1980–89), Rantaloma/Rantasipi Oy:n toimitusjohtajana (1965–80), Metsähallituksen Viitasaaren hoitoalueen apulaismetsänhoitajana (1963–65), Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n hankintametsänhoitajana (1961–62) ja Kansallisosakepankki KOP:n Viitasaaren konttorin johtajana (1959–61).

Juhani Kivelän hallintotieteen alan väitöskirja Valtiokonsernin talousohjauksen tila – tuki vai taakka? julkaistiin Tampereen yliopistossa 2010. Hän jatkoi tutkimustyötään ja hänen toinen väitöskirjansa ''Hiljainen hälytys – Yhteiskunnan häiriötilanteiden hallinnan tila vuosina 2012–2014", valtiotieteen alalta, julkaistiin Helsingin yliopistossa 2016.

Kivelän harrastuksia ovat olleet partio ja suunnistus, hiihto ja pyöräily. Hänellä on suunnistuksessa kaksi nuorten Suomen viestimestaruutta vuosilta 1951 ja 1952.

Juhani Kivelän isä oli kansanedustaja ja Mannerheim-ristin ritari Eero Kivelä, veli emeritus puoluesihteeri Pekka Kivelä ja poika on Sitran johtaja  Antti Kivelä.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 

Suomalaiset metsänhoitajat
Suomalaiset valtiosihteerit
Suomalaiset alivaltiosihteerit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Huttunen (jääkiekkoilija)

Heikki Huttunen (s. 25. syyskuuta 1998 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Huttunen laukoo oikealta.

Ura 
Huttunen on Kirkkonummen Salamoiden kasvatti. Hän siirtyi jo 13-vuotiaana Yhdysvaltoihin, jossa Huttunen pelasi mm. Green Bay Jr. Gamblersin ja Milwaukee Jr. Admiralsin joukkueissa. Hän palasi kaudeksi 2014–2015 Suomeen ja siirtyi Espoo Bluesin organisaatioon. Huttunen oli kaudella 2015–2016 Blues Akatemian B-nuorten paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 14+23=37. Hän vahvisti pudotuspeleissä kuitenkin Bluesin ykkösjoukkuetta, jossa Huttunen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2016–2017 hän jakoi tehoilla 11+26=37 seuran A-nuorten sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Aarne Talvitien kanssa. Kaudella 2017–2018 Huttunen debytoi miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua Mestis-joukkue Espoo Unitedissa.

Kaudeksi 2018–2019 Huttunen siirtyi Mikkelin Jukureiden A-nuoriin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 20+44=64, joilla Huttunen oli A-nuorten SM-liigan alkusarja ja runkosarja yhteenlaskettuna sarjojen paras pistemies. Hänet palkittiin A-nuorten SM-liigan opiskelijapalkinnolla. Huttunen debytoi kauden aikana myös Jukureiden SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Huttunen teki liigadebyyttinsä 18. joulukuuta 2018 JYPiä vastaan. Hänet merkittiin Jukureiden nelosketjun oikeaan laitaan Valtteri Hotakaisen ja Ville Leskisen viereen. Huttunen sai ottelussa jääaikaa 10.25 minuuttia. Pekka Kähönen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.

Huhtikuussa 2019 Huttunen teki Jukureiden kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kaudella 2019–2020 liigassa 26 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Suurimman osan kaudestaan Huttunen pelasi kuitenkin seuran A-nuorissa, joiden sisäisen pistepörssin toisen sijan hän jakoi Tom Grönblomin kanssa edellään Kalle Matikainen. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2020–2021 Huttunen pelasi varsin pienessä roolissa 47 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä.

Kaudeksi 2021–2022 Huttunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Rovaniemen Kiekon pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen urheilu 1947

Suomen urheilu 1947 käsittelee vuoden 1947 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.

Vuoden urheilija 

Urheilutoimittajain Liitto valitsi ensimmäisen kerran Vuoden urheilijan. Äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:

Ammunta 

 Maailmanmestaruuskilpailuissa Pauli Janhonen voitti kultaa vapaakiväärin täysottelussa. Suomi voitti lisäksi kaksi kultaa joukkuekilpailuissa. Vapaakiväärin pystyasennon voittajia olivat Janhonen, Olavi Elo, Bruno Frietsch, Onni Hynninen ja Toivo Mänttäri. Isopistoolilla kultaa voittivat Matti Kallio, Mauri Kuokka, Jaakko Rintanen ja Väinö Skarp.

Jalkapallo 

 Suomen maajoukkue pelasi viisi ottelua, joista tuloksena oli 3–3-tasapeli Norjan kanssa syyskuussa Helsingin olympiastadionilla sekä neljä tappiota. Vaasalainen Stig-Göran Myntti teki Norjaa vastaan kaksi maalia. Heinäkuussa Aatos Lehtonen aloitti työnsä maajoukkueen valmentajana. Vuonna 1937 alkanut neljän maan kesken pelattu Pohjoismaiden-mestaruusturnaus saatiin päätökseen ja Suomi sijoittui viimeiseksi.
 Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Turun Toverit ja pronssille sijoittui Kotkan Työväen Palloilijat.

Jääkiekko 

 Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran Tampereen Ilves, hopeaa sai Hämeenlinnan Tarmo ja pronssille sijoittui Tammerfors Bollklubb. Kaikki kolme kärkijoukkuetta päätyivät tasapisteisiin ja mestaruuden ratkoivat Ilves ja Tarmo uusintaottelussa, jonka Ilves voitti 10–2.

Jääpallo 

 Suomen maajoukkue hävisi helmikuussa Tukholmassa Ruotsille 2–7.
 Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran Warkauden Pallo -35, hopeaa sai Oulun Palloseura ja pronssille sijoittui kolmannen peräkkäisen kerran Helsingin IFK.

Koripallo 

 Miesten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Helsingin NMKY ja hopeaa sai toinen helsinkiläisseura Työväen Mailapojat.

Paini 

 Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa saavuttivat Lennart Viitala alle 52-kiloisten sarjassa ja Pauli Riihimäki yli 87-kiloisissa.

Painonnosto 

 Juhani Vellamo saavutti MM-pronssia ja EM-hopeaa alle 82,5-kiloisten sarjassa.

Pikaluistelu 

 Lassi Parkkinen voitti miesten ja Verné Lesche naisten yleisluistelun maailmanmestaruuden.

Yleisurheilu 

 Mikko Hietanen voitti maratonilla Pohjoismaiden-mestaruuden ja sijoittui Bostonin maratonilla toiseksi. Radalla hän juoksi maailmanennätykset 20.8. Kuopiossa 15 maililla (1.18.48,0) ja 28.9. Jyväskylässä 30 000 metrillä (1.40.49,8).

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1947 urheilu
1947
Joseph Zeller

Joseph Richard "Joe" Zeller (19. syyskuuta 1918 Campus, Illinois – 12. joulukuuta 2018 lähellä New Tripolia) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän loi poliittisen uransa Pennsylvaniassa, jossa toimi Emmauksen pormestarina ja istui viisi kautta Pennsylvanian edustajainhuoneen jäsenenä. 100-vuotiaaksi elänyt Zeller kiitti pitkäikäisyydestään positiivista elämänasennettaan.
 
Zellerin vanhemmat olivat Carl ja Frances (Kunkel) Zeller. Lapsena hän kohtasi menetyksiä, sillä veli kuoli espanjantautiin ja äiti-Zeller menehtyi toisen poikansa ollessa 11-vuotias.

Ennen poliittista uraansa Zeller palveli Yhdysvaltain laivastossa toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset poliitikot
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Tiina Jortikka-Laitinen

Tiina Jortikka-Laitinen on suomalainen diplomaatti.

Jortikka-Laitinen työskenteli 1980–1990-lukujen aikana Suomen suurlähetystöissä Madridissa sekä Budapestissa ja Suomen-edustajistossa Euroopan neuvostossa, sittemmin Pariisissa (2000–2004). Hän on toiminut myös lukuisissa muissa Suomen ulkoasiainministeriön tehtävissä. Vuosina 2010–2013 hän oli suurlähettiläänä Tunisiassa ja Libyassa ja vuosina 2017-2021 suurlähettiläänä Espanjassa ja Andorrassa. 2022-2023 hän toimii Etelämanner-sopimuksen Suomen isäntämaasihteeristön päällikkönä. 

Jortikka-Laitinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset diplomaatit
Elävät henkilöt
Suomen suurlähettiläät
Patrick Mahomes

Patrick Lavon Mahomes II (s. 17. syyskuuta 1995 Tyler, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Mahomesin pelipaikka on pelinrakentaja. Mahomes on pelannut kaudesta 2018 alkaen Kansas City Chiefsissä. Hänet varattiin vuoden 2017 varaustilaisuudessa 10. pelaajana ja järjestyksessä toisena pelinrakentajana. Hänet valittiin kaudella 2018 Pro Bowl -otteluun sekä sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Mahomesia pidetään yhtenä liigan parhaista nykyisistä pelinrakentajista.  Hänet valittiin koko sarjan parhaaksi pelaajaksi vuonna 2018, miehen ensimmäisen kokonaisen liigakauden jälkeen.

Hän solmi heinäkuussa 2020 10 vuoden jatkosopimuksen seuransa Kansas City Chiefsin kanssa. 503 miljoonan dollarin sopimus on historian rahakkain Pohjois-Amerikan joukkueurheilussa kautta aikain.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Statement Festival

Statement Festival on elokuussa 2018 Ruotsissa Göteborgissa järjestetty musiikkifestivaali, jolle sai sekä lavalla että yleisössä osallistua, jos oli nainen, transmies tai muunsukupuolinen. 

Ruotsin tasa-arvoasiamies (DO) ilmoitti, että rajoitus on syrjivä, mutta koska suurempaa vahinkoa ei syntynyt koska sisääntullessa ei vieraita tarkastettu, rangaistuksia ei koidu. 

Festivaalin perustaja on koomikko, tv-esiintyjä Emma Knyckare.

Lähteet 

Musiikkitapahtumat
Ruotsin tapahtumat
Kortteinen (Ähtäri)

Kortteinen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärin Lepikonperän ja Kortteisperän välissä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 107 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvenselkä on laaja ja avoin, mutta se on matalana paikoin kivinen. Järvessä on kartan mukaan kahdeksan saarta, jotka vaikuttavat olevan ruoppauskasoja rantojen puhdistuksen jäljiltä. Ruoppauspenkereiltä vaikuttavat myös kaksi kapeaa ja suoraa niemeä, joista pisin on 80 metriä pitkä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 0,49 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00049 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 0,46 metriä ja suurin syvyys on 1,0 metriä. Vaikka järvi on tasapohjainen, on syvin kohta löytynyt järven itärannan puolelta.

Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja järven rannat ja lähiympäristö on alavaa ja soistunutta metsämaata. Suomaasto on tiheästi ojitettua. Vain lepikonperällä ulottuu rantaan asti peltomaita. Järven ympäristön haja-asutus muodostuu neljästä taloudesta, joista yksi on maatila. Niistä muodostuu länsirannalla Lepikonperä. Kortteisperä sijaitsee kauempana järven rannasta. Rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 17253 ja siitä haarautuvalta Lepikonperän kautta kulkevalta tieltä.

Järvenlasku 
Vaikka järvelle ei ole tehty varsinaista järvenlaskua, on sen lasku-uomia perattu tukinuiton helpottamiseksi. Sekä Ylistä- että Alista Kortteisenkoskea on perattu poistamalla siitä kiviä nostamalla ja ampumalla. Samalla oikaistiin hiemaan joen uomaa. Toimenpiteet ilmeisesti laskivat järven vedenpintaa, sillä sen rajaviivan tuntumassa on vesijättömaalle edelleen olemassa oma raja.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Kortteisen–Kivijärven alueeseen (35.473) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 173,5 metriä mpy.

Järvi saa pääosan vedestään Kortteisensalmesta, joka on Kivijärven lasku-uoma. Järveen on johdettu lukuisia suo-ojia ympäröiviltä soilta, joita ovat Kortteisensuo, Juoleikonsuo ja Lylylamminsuo. Kortteinen lähialueella on kaksi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Suolampi (6 ha), jonka laskuojaksi on muodostunut kaivettu johto-oja Ankkurilahteen, ja Lehtilampi (2 ha), joka laskee järveen Kortteisenlahteen kauempaa Kortteisenperän takaa. 

Järven laskujoki Kortteisenjoki lähtee järven lounaisrannasta ja se laskee 1,8 kilometrin päähän Niemisveden Pemuun. Joella on pudotusta 14,8 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Niemisjoen valuma-alue
Ähtärin järvet
Jeesus-lapsi

Jeesus-lapsi on tunnettu myös nimillä jumalallinen lapsi, pyhä lapsi ja Santo Niño. Nämä nimet kuvaavat Jeesusta hänen syntymästään 12-vuotiaaksi.

Raamatussa Jeesuksen lapsuudesta kerrotaan ainoastaan Matteuksen ja Luukkaan evankeliumeissa.  Niissäkin kerrotaan lähes yksinomaan hänen syntymäänsä ja kaikkein varhaisimpaan lapsuuteensa liittyvistä tapahtumista; ainoa hänen myöhemmän lapsuutensa ja nuoruutensa aikainen tapahtuma, josta Raamatussa kerrotaan, on hänen käyntinsä Jerusalemin temppelissä 12-vuotiaana, jolloin kaikki, jotka häntä kuulivat, ihmettelivät hänen ymmärrystänsä ja vastauksiansa.

Kirkolliset juhlapäivät 
Jeesus-lapsen syntymään ja lapsuuteen liittyviä kirkollisia juhlapäiviä, joita vietetään monissa kristillisissä kirkkokunnissa, ovat seuraavat:

 Jeesuksen syntymän juhla, joulu (25. joulukuuta)
 Jeesuksen ympärileikkauksen juhla, (1. tammikuuta)
 Itämaan tietäjien juhla, loppiainen (6. tammikuuta)
 Jeesuksen temppeliintuomisen juhla, kynttilänpäivä (monissa kirkkokunnissa 2. helmikuuta, Suomen ja Ruotsin luterilaisissa kirkoissa kuitenkin aina sunnuntaina).

Filippiineillä vietetään lisäksi Santo Niñon juhlaa tammikuun kolmantena sunnuntaina.

Taide 
Noin kolmannella ja neljännellä vuosisadalla Jeesusta ja hänen elämäänsä alettiin käyttää aiheena taiteessa. Suosituimpia tyylejä olivat maalaukset ja veistokset. Useimmiten Jeesus-aiheiset taideteokset kertovat hänen syntymästään, jossa mukana on yleensä myös Maria ja Joosef. Muita suosittuja kohtauksia Jeesuksen lapsuudesta ovat esimerkiksi hänen ympärileikkauksensa, temppeliintuontinsa ja pako Egyptiin. Taideteokset hänen myöhäisemmiltä teinivuosiltaan ovat harvinaisia, mutta niitä on olemassa.

Apokryfiset tekstit 
Jossain apokryfisissä teksteissä Jeesuksen lapsuudesta kerrotaan legendanomaisia tarinoita, joita ei Raamatussa ole. Tällaisista teoksista tunnetuimpia ovat Tuomaan lapsuusevankeliumi ja Pseudo-Matteuksen evankeliumi. Näiden tarinoiden tarkoitus oli osoittaa, että Jeesuksella oli jo todella nuoresta lapsesta asti yliluonnollisia kykyjä. Yksi kuuluisa tarina kertoo, että nuori Jeesus muovasi savesta varpusia sapattina, ja kun häntä kehotettiin tekemään se uudestaan, niin linnut lähtivät lentoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jeesus
Puoluekannatus Suomessa

Puoluekannatus Suomessa on kooste valtakunnallisista kannatusmittauksista, jotka kuvaavat Suomessa toimivien poliittisten puolueiden kannatusta.

Historia 

Kannatuskyselyiden tulokset on seuraavassa taulukossa lueteltu uusimmasta vanhimpaan. Korkein prosenttiosuus jokaisessa kyselyssä on ilmaistu lihavoidulla tekstillä sekä puolueen tunnusvärin värisellä taustalla mahdolliset tasatilanteet poislukien, jolloin korostusta ei ole. Taulukon päivämäärät kuvaavat kyselyn suorittamisen ajankohtaa, eivät tulosten julkaisuajankohtaa. Kuitenkin jos kyselyn suorittamisen ajanjakso ei ole tiedossa, käytetään julkaisun ajankohtaa.

Viimeisin sarake kuvaa Suomen eduskunnan hallituspuolueiden kannatuksen suhdetta eduskunnan opposition kannatukseen.

Kyselyn laatijatahoista vakiintuneesti Kantar TNS:n gallupien tilaajana on Helsingin Sanomat (Sanoma Media), Tietoykkösen gallupien tilaajana Alma Media (MTV) ja Taloustutkimuksen gallupien tilaajana Yleisradio.

Eduskuntavaalit 2023

Eduskuntavaalit 2019

Aiheesta muualla 
 Suomen virallinen vaalisivusto Vaalit.fi
 Puoluekannatus vuodesta 1994 (kuvaaja, artikkelin lopussa), Yle.fi

Suomen politiikka
Matias Mustonen (korkeushyppääjä)

Matias Otto Eemeli Mustonen (s. 21. huhtikuuta 1997) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Lempäälän Kisa Yleisurheilua ja hänen valmentajanaan toimii Pekka Koskinen. Kalevan kisoista Mustonen on saavuttanut korkeushypyn hopeaa vuonna 2022 ja pronssia vuonna 2018. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli toinen vuonna 2022 sekä kolmas vuosina 2020 ja 2021. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2019. Ennätyksikseen hän on hypännyt ulkoradoilla 217 cm (2021) ja hallissa 213 cm (2021).

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Aaron Kangas

Aaron Antton Mikael Kangas (s. 3. heinäkuuta 1997) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Kankaanpään seudun Leiskua ja hänen valmentajanaan toimii Jarmo Kangas. 

Kangas sijoittui 12:nneksi Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän oli yhdeksäs saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016. Hän sijoittui 11:nneksi samassa puolalaiskaupungissa järjestetyissä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Vuoden 2019 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Gävlessä Kangas oli viides. Kangas osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ja karsiutui loppukilpailusta tuloksella 69,69. Samoin Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 71,08.

Kalevan kisoista Kangas on saavuttanut moukarinheiton kultaa vuosina 2020, 2021 ja 2022, hopeaa vuonna 2019 ja pronssia vuonna 2018. Moukarin SM-talvikilpailuissa hän sai hopeaa 2019. Ennätyksekseen hän on heittänyt 79,05 metriä 5. elokuuta 2020 Espoossa.

Aaron Kankaan veli Arttu Kangas on maaottelutason kuulantyöntäjä.

Lähteet 

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirsi Honkalampi

Kirsi Honkalampi (s. 1965) on Itä-Suomen yliopiston kliinisen psykologian professori.

Koulutus ja ura 
Honkalampi valmistui Joensuun yliopistosta psykologiksi (PsM) vuonna 1992 ja psykologian lisensiaatiksi 1999.  Hän on myös psykoterapeutti (VET, ratkaisukeskeinen suuntaus) ja työnohjaaja. Honkalampi valmistui edelleen psykologian tohtoriksi vuonna 2001. Väitöskirjan aihe oli aleksitymia (Studies on the relationship between alexithymia and depression). Joensuun yliopiston psykologian dosentiksi hänet nimitettiin 2002.

Hän työskenteli Akatemian tutkijatohtorina vuosina 2002–2004 sekä osa-aikaisena tutkijana ja psykologina Kuopion yliopistollisen sairaalan päihde- ja huumevieroitusyksikössä ja Etelä-Karjalan keskussairaalan nuorisopsykiatrian poliklinikalla kliinisenä psykologina. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Kuopion yliopistollisen sairaalan yleissairaalapsykiatrian päiväosastolla kliinisenä psykologina, työnohjaajana ja Kuopion kaupungin johtavana psykologina.

Vuonna 2012 Honkalampi siirtyi kliinisen psykologian yliopistonlehtoriksi Itä-Suomen yliopistoon ja 2013 määräaikaiseen mielenterveyden ja terveyden psykologian professuuriin. Vuoden 2017 alusta hänet valittiin kliinisen psykologian professoriksi. Hän keskittyy tutkimuksessaan mielenterveyden häiriöihin, masennukseen ja aleksitymiaan. Viimeksi mainittuja hän on tutkinut monesta eri näkökulmasta, esimerkiksi nyt neurobiologisesta: aleksitymian ja depression yhteyttä tulehdustekijöihin ja elämäntapoihin.

Honkalampi on nimitetty Sosiaali- ja terveysministeriön yhteydessä toimivan terveydenhuollon palveluvalikoimaneuvoston (PALKO) mielenterveys- ja päihdepalvelujen jaoston jäseneksi vuoteen 2020 saakka. Jaosto valmistelee suosituksia, jotka liittyvät julkisin varoin rahoitettuihin mielenterveys- ja päihdepalveluihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kirsi Honkalammen Google Scholar profiili  (scholar.google.com)
Kirsi Honkalampi. University of Eastern Finland, School of Educational Sciences and Psychology  (researchgate.net)

Suomalaiset psykologit
Suomalaiset professorit
Itä-Suomen yliopiston professorit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Sean McVay

Sean McVay (24. tammikuuta 1986 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. McVay on Los Angeles Ramsin päävalmentaja kaudella 2018. Ennen Ramsia hän toimi Washington Redskinsin hyökkäyksen koordinaattorina. McVaysta tuli NFL:n modernin ajan nuorin päävalmentaja tammikuussa 2017, kun hän siirtyi Redskinsistä Ramsiin.

McVay johdatti Ramsin Super Bowliin toisella kaudellaan 2018, mutta New England Patriots osoittautui loppuottelussa liian vahvaksi. Kaudelle 2021 Rams oli kasannut kokeneen ja vahvan joukkueen, jossa oli useita isoja nimiä. Joukkue selvisi Super Bowliin ja kaatoi kotistadionillaan Cincinnati Bengalsin 23-20. MCVaysta tuli näin nuorin Super Bowlin voittanut päävalmentaja.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Seitsemäntoista

Seitsemäntoista on Yleisradion tuottama kolmiosainen television minisarja vuodelta 2017. Itsenäisen Suomen satavuotisjuhlavuonna valmistunut, nuorille suunnattu draamasarja kertoo kahdesta 17-vuotiaasta tytöstä vuoden 1917 poliittisessa myllerryksessä Helsingissä. Kolmantena päähenkilönä on silloinen pääministeri Oskari Tokoi. Sarjan on käsikirjoittanut Emma Taulo ja ohjannut Atro Lahtela, ja sen pääosissa näyttelevät Elli Melasniemi ja Milla-Mari Pylkkänen teinityttöinä sekä Jarkko Pajunen Tokoina. Koomikkona paremmin tunnettu Stan Saanila esittää Suomen venäläistä kenraalikuvernööriä Mihail Stahovitšia.

Juoni
Eletään vuotta 1917. Huhut Venäjän vallankumouksesta kiirivät Helsinkiin ja sekoittavat sekä pääministeri Oskari Tokoin että Nikolajeffien porvarisperheen elämän. Perheen 17-vuotias tytär Olivia ja perheessä työskentelevä samanikäinen piikatyttö Iita ovat parhaita ystäviä. He tutustuvat nuoreen sosialistipoikaan Juhoon ja sotkeutuvat sitä myötä politiikkaan niin, että heidän ystävyytensä joutuu koetukselle. Olivia katoaa, ja Iita ymmärtää että kyse on jopa elämästä ja kuolemasta. Samaan aikaan Oskari Tokoin hallitus tavoittelee Suomea itsenäiseksi Venäjän vallasta.

Tuotanto
Minisarjan oheismateriaaliksi laadittiin verkkopeli, joka syventää sarjan tarinaa.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla
Sarja Yle Areenassa

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset draamasarjat
Martin Veinberg

Martin Veinberg (s. 1997) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi hyökkäyksen linjamies. Hän edustaa Vaahteraliigassa pelaavaa Helsinki Roostersia.

Veinberg voitti kaudella 2017 Roostersin kanssa Vaahteramaljan. Kaudella 2018 hän ei pelannut lainkaan Vaahteraliigaa NCAA-kelpoisuussääntöjen vuoksi.

Kaikkien aikojen lupaavimpana suomalaispelaajana pidetty Veinberg on saanut stipenditarjouksen seitsemältä NCAA-yliopistojoukkueelta, muun muassa Nebraskan ja Floridan yliopistoilta.

Lähteet

Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Džami

Maulānā Abdurrah-mānibn Ahmed Džami, myös: Abd al-Rahman Jami, (1414–1492) oli persialainen runoilija, oppinut ja suufi. 

Abd al-Rahman otti kirjailijanimensä Džamin kylältä, jossa hän vietti lapsuutensa, suunnilleen Mašhadin ja Heratin puolivälissä. Hän muutti nuorena poikana isänsä kanssa Heratiin ja opiskeli siellä teologiaa, arabian kielioppia ja kirjallisuutta. Hän jatkoi opintojaan Samarkandissa ja menestyi hyvin hadithin, astronomian ja matematiikan opinnoissa. Noin kolmekymppisenä hän koki jonkinlaisen uskonnollisen kriisin, ja joidenkin tietojen mukaan näki enneunen, joka käski hänen luopua opiskelusta ja suuntautua suufilaisuuteen.

Džamin kirjallinen ura kesti lähes viisikymmentä vuotta. Hän kirjoitti runoja sekä persiaksi että arabiaksi ja yli 30 proosateosta. Hänen tunnetuin proosateoksensa Lava’iḥ (Valonvälähdyksiä) käsittelee suufilaisen peruskäsitettä olevaisuuden ykseydestä, ja siihen sisältyy kommentteja muiden suufilaisten mystikoiden töihin. Džamin tunnetuin runokokoelma on seitsemänosainen Seitsemän valtaistuinta (joka tarkoittaa myös Otavan tähtikuviota).

Maulānā Abdurrah-mānibn Ahmed Džami osoitti edeltäjiinsä Nizamiin ja Rumiin verrattuna enemmän tyylillistä kykyä kuin itsenäistä luovaa voimaa. Muutamia hänen lyyrillisistä runoistaan, samoin kuin opetusrunot ”Jūsuf” ja ”Zalīkhā” sekä ”Leilā” ja ”Medžnūn”, on käännetty saksaksi. Suorasanaisessa kertomuksessa ”"Behāristān” Dzami jäljittelee Sa’din ”Ruusutarhaa” ja teoksessaan ”Nafahātu-l-uns” hän esittää noin 600 kuuluisan pyhän miehen elämäkerrat. Džamin elämäkerran on julkaissut 1840 Vinzenz Edler von Rosenzweig, joka on myös saksantanut runoja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Persialaiset runoilijat
Vuonna 1414 syntyneet
Vuonna 1492 kuolleet
Ampumahiihdon maailmancup 2018–2019 – 3. osakilpailu

Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2018–2019 kolmas osakilpailu järjestettiin Nové Město na Moravěssa, Tšekissä 20.–23. joulukuuta 2018.

Yhteenveto

Miehet

Naiset

Tulokset

Miesten pikakilpailu

Miesten takaa-ajo

Miesten yhteislähtö

Naisten pikakilpailu

Naisten takaa-ajo

Naisten yhteislähtö

Maailmancupin kokonaistilanne

Henkilökohtainen

Maat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 

Ampumahiihdon maailmancup 2018–2019
Tšekin urheilutapahtumat
Tšekin ampumahiihto
Vuoden museo -palkinto

Vuoden museo -palkinto on Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitean myöntämä museoalan tunnustuspalkinto. Se voidaan antaa museolle, joka ”on omalla toiminta-alueellaan edistänyt merkittävällä tavalla museoalan yhteiskunnallista näkyvyyttä ja vaikuttavuutta”. Palkinnon saajan valitsee ICOM:n Suomen-komitean ja Suomen museoliiton nimittämä lautakunta, johon kuuluu seitsemän jäsentä.

Vuoden museo -palkintona toimii kuvanveistäjä Pekka Kauhasen suunnittelema pronssinen Esko-veistos (2012). Se on kiertopalkinto, joka siirtyy voittajalta aina seuraavalle voittajalle. Lisäksi voittajille annetaan kunniakirja.

Vuoden museo julkistetaan ja palkitaan toukokuussa Suomen museoliiton järjestämien museopäivien yhteydessä. Vuoden museo valittiin ensimmäisen kerran keväällä 2014. Koronavirustilanteen vuoksi palkintoa ei jaettu vuonna 2020.

Vuoden museo -kilpailun finalistit

2010-luku

2020-luku

Palkintolautakunnan jäsenet

Puheenjohtajat
 Anne Sjöström, Naantalin museon museonjohtaja (2014–2016)
 Maija Ekosaari, ICOM:n edustaja (2017–2019)
 Anne Laiti, ICOM:n edustaja (2021–2022)

Muut jäsenet
 Merja Heiskanen, Kuopion kulttuurihistoriallisen museon museonjohtaja (2014–2016)
 Kimmo Levä, Suomen museoliiton pääsihteeri (2014–2016)
 Liisa Lindgren, Helsingin yliopiston dosentti (2014–2016)
 Päivi Salonen, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2014–2016)
 Kaisa Viljanen, Helsingin Sanomien toimittaja (2014–2016)
 Ditte Winqvist, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2014–2016)
 Selma Green, Vaasan kaupungin museotoimenjohtaja (2017)
 Pirjo Hamari, Museoviraston kehittämisjohtaja (2017, 2019)
Teemu Keskisarja, historioitsija, Helsingin yliopiston dosentti (2017)
 Tuuli Rajavuori, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2017, 2021)
 Johanna Selkee, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2017–2019)
 Pauli Sivonen, Serlachius-museoiden johtaja (2017–2019)
 Nelli Korpi, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2018–2019)
 Risto Kupari, Rauman kaupungin kulttuurijohtaja (2018–2019)
 Teemu Laaksonen, Ylen toimittaja (2018–2019)
 Samu Forsblom, Oulun kaupungin kulttuurijohtaja (2021–2022)
 Toivo Haimi, Ylen toimittaja (2021–2022)
 Elina Makkonen, ICOM:n edustaja (2021–2022)
 Mirva Mattila, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2021–2022)
 Tuulia Tuomi, Lahden museoiden johtaja (2021–2022)
 Sami Louekari, museonjohtaja (2022)

Katso myös
 Vuoden museojulkaisu -palkinto
 Ruotsin Vuoden museo -palkinto
 European Museum of the Year Award

Lähteet 

Museot
Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Sam Maes

Sam Maes (s. 7. kesäkuuta 1998) on belgialainen alppihiihtäjä.

Maes sijoittui nuorten olympialaisissa 2016 suurpujottelussa seitsemänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurpujottelussa 32:s.

Maes kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2018. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Val d’Isèren suurpujottelussa saman vuoden joulukuussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 21:nneksi Saalbach-Hinterglemmin suurpujottelussa niin ikään joulukuussa 2018.

Lähteet 

Belgialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Marjaana Toiviainen

Marjaana Toiviainen (s. 21. helmikuuta 1985 Savonlinna) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Toiviainen on pyrkinyt estämään turvapaikanhakijoiden pakkopalautuksia.

Ura
Toiviainen työskentelee seurakuntapastorina ja vastaa kotoutumisen tuesta Oulunkylän seurakunnassa Helsingissä. Aiemmin hän on ollut Kallion seurakunnan pastori. Hän sai pappisvihkimyksensä marraskuussa 2012.

Toiviainen on tullut tunnetuksi työstään ihmisoikeuksien puolesta ja maahanmuuttajien auttamiseksi. Vuoden 2015 Euroopan pakolaiskriisin aikaan Toiviainen perusti Refugees Welcome -Facebook-ryhmän organisoimaan turvapaikanhakijoiden majoitusta ja majoitti heitä myös omassa kodissaan. Toiviainen on myös aiemmin majoittanut kotonaan erilaisia majapaikkaa tarvitsevia ihmisiä: kodittomia, paperittomia siirtolaisia, Itä-Euroopan romaneja, opiskelijoita ja turisteja.

Toiviainen osallistui vuoden 2017 huhtikuussa mielenosoituksiin, joissa vastustettiin turvapaikanhakijoiden pakkopalautuslentoja. Kotimaa24-verkkolehden mukaan Toiviaisen ja muiden kirkon työntekijöiden mielenosoitustoiminnan seurauksena noin tuhat suomalaista erosi kirkosta Eroakirkosta.fi-sivuston kautta.

Toiviaisen toiminnasta tehtiin 40 valitusta Helsingin hiippakunnan tuomiokapituliin. Tuomiokapituli löysi moitittavaa osassa Toiviaisen toimintatavoista mutta ei päätynyt jatkotoimenpiteisiin asiassa. Heinäkuussa 2017 Toiviainen kieltäytyi noudattamasta poliisin poistumiskäskyä mielenosoituksessa Helsinki-Vantaan lentokentällä. Vantaan käräjäoikeus tuomitsi hänet niskoittelusta kymmeneen päiväsakkoon.

Henkilökohtainen elämä
Toiviainen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Savonlinnassa. Hänen sukunsa on luterilaisia Karjalan evakkoja Uukuniemeltä Venäjän rajan molemmalta puolelta. Toiviainen on käynyt Savonlinnan taidelukion musiikkilinjan. Hän valmistui Helsingin yliopistosta ensin valtiotieteen (pääaineena viestintä) ja sitten teologian maisteriksi. Toiviainen valmistelee väitöskirjaa Lundin yliopistoon toiseuden kohtaamisesta luterilaisessa teologiassa. Ennen papin uraansa hän on ollut kesätoimittajana Itä-Savo-lehdessä ja Kanadan Thunder Bayn suomalaisyhteisön omassa sanomalehdessä. Toiviainen on asunut myös muun muassa Tansaniassa ja puhuu sujuvasti swahilia. Huhtikuussa 2017 Toiviainen harkitsi muuttavansa takaisin Tansaniaan mutta päätyi jäämään Suomeen. Nykyään Toiviainen asuu Helsingin Kalliossa.

Suomen Mielenterveysseura palkitsi Toiviaisen valtakunnallisella mielenterveyspalkinnolla vuonna 2015. Samana vuonna hän sai myös Naistoimittajat ry:n Vuoden kellokas -palkinnon.

Kesäkuussa 2019 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 28 ihmistä Marjaana Toiviaiseen kohdistuneesta epäasiallisesta ja halventavasta kirjoittelusta. Tuomioita tuli kunnianloukkauksista ja yhdestä laittomasta uhkauksesta. Oikeus langetti tuomitut maksamaan korvauksia noin 30 000 euroa.

Lähteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset teologit
Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt