joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jyrki Saarikoski

Jyrki Olavi Saarikoski (12. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt 1980-luvun alusta Yleisradion ulkomaantoimittajana, erityisesti television A-ohjelmissa. Vuosina 1990–1995 hän oli Ylen kirjeenvaihtajana Moskovassa, ja hän on myöhemminkin raportoinut Venäjältä, Tšetšenian sodasta ja Ukrainan kriisistä sekä lyhyinä uutisjuttuina että laajoina dokumenttiohjelmina. Hän on tehnyt paljon juttuja myös Afrikasta.

Alppilan yhteislyseon jälkeen Saarikoski opiskeli tiedotusoppia Tampereen yliopistossa ja toimi 1980–1981 ainejärjestön puheenjohtajana.

Jyrki Saarikosken tytär on aktivisti, toimittaja Atlas Saarikoski.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ulkomaantoimittaja Jyrki Saarikoski Yle Radio 1:n Kuuluttajan vieraana
Jyrki Saarikoski Ritva-ohjelmatietokannassa

Ylen toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Ron Mueck

Ron Mueck (s. 1958 Melbourne) on australialainen kuvanveistäjä, jonka veistämät hahmot ovat hätkähdyttävän realistisia, mutta aina luonnollisesta koostaan poikkeavia, joko monumentaalisen suuria tai pienoisveistoksia.

Mueck oppi kädentaidot saksalaissyntyisiltä vanhemmiltaan, jotka olivat molemmat nukentekijöitä, jollaisena hän toimi itsekin ennen taiteilijauraansa. Myöhemmin hän työskenteli toistakymmentä vuotta elokuvien ja mainosten erikoistehosteiden ja pienoismallien parissa. Näitä taitojaan hän hyödyntää taiteellisessa työssään. Hänellä ei ole muodollista taidekoulutusta.

Mueck aloittaa veistoksen tekemisen perinteisen kuvanveistäjän tavoin muovailemalla savimallin, jonka hän valaa pronssin sijaan silikoniin tai lasikuituun ja viimeistelee erilaisilla materiaaleilla. Veistoksissaan Mueck tavoittaa henkilöhahmojensa ilmeissä, eleissä ja asennoissa hetken, johon katsoja kykenee samastumaan. Teosta tarkkaillessa katsoja tulee luoneeksi sille oman tarinansa.

Näyttelyitä
Taiteellisen läpimurtonsa Mueck teki 1997 taiteenkeräilijä Charles Saatchin järjestämässä Sensation-näyttelyssä Lontoossa, jolloin hänen pienoisveistoksensa Dead Dad nousi huomion keskipisteeksi. Laajempaa kansainvälistä kuuluisuutta hän sai vuoden 2001 Venetsian biennaalissa viisimetriä korkealla veistoksellaan Boy. Vuonna 2016 Mueckilla oli ensimmäinen pohjoismainen näyttely Sara Hildénin taidemuseossa Tampereella. Näyttelyn näki vähän yli 115 000 katsojaa, mikä on museon ennätysmäärä.

Aiheesta muualla 
Sara Hildénin taidemuseo

Lähteet 

Australialaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
74 (luku)

74 (seitsemänkymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 73 ja seuraa luku 75.

Matematiikassa 
 74 on puolialkuluku ja siten yhdistetty luku.
 74 on vajaa luku.
 74 voidaan muodostaa kahden neliöluvun summana: .
 74 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana kahdella tavalla:  tai .
 74 on kahden peräkkäisen alkuluvun (405 221 ja 405 227) keskiarvon kuutiojuuri.
 74 on palindromi senaarijärjestelmässä: 2026.

Luonnontieteissä 
 74 on volframin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Germanium-74 on germaniumin vakaa isotooppi.
 Tina-124, telluuri-126, jodi-127 ja ksenon-128 ovat vakaita isotooppeja, joiden ytimissä on 74 neutronia.

Muissa yhteyksissä 
 AK-74 on venäläinen rynnäkkökivääri.
 Kantatie 74 kulkee Joensuun ja Ilomantsin välillä.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Erwin Wurm

Erwin Wurm (s. 27. heinäkuuta 1954 Bruck an der Mur) on itävaltalainen kuvanveistäjä. Wurmin taiteessa on vaikutteita readymade, pop-taiteesta ja käsitetaiteesta.

Opiskelu ja työ 
Wurm opiskeli taidehistoriaa, kieliä ja kirjallisuutta Grazin yliopistossa vuosina 1974 – 1977 ja jatkoi tämän jälkeen taideopintojaan Mozarteumissa vuosina 1977 – 1979. Hän työskenteli vuonna 1983 Wienin teknillinen yliopiston assistenttina. Vuonna 1995 hän oli vierailevana professorina École des Beaux-Artsissa Pariisissa ja vuosina 1996 – 1997 Linzin yliopistossa. Vuosina 2002 – 2021 hän oli Wienin yliopiston professorina.

Taide 
One Minute Sculptures –teossarjassaan Wurm innoittaan museokävijöitä tekemään omia yhden minuutin veistoksiaan. Valokuvin toteutetuissa veistoksissa ihmiset ja arkiset esineet yhdistyvät yllättävillä tavoilla. Niiden kautta huomaa, että on helpompi olla, kun itseään ei aina ota niin vakavasti ja asettuu joskus alttiiksi omituisuuksille. Yhden minuutin veistoksista tuli tunnettuja, kun rockbändi Red Hot Chili Peppers teki omia versioitaan Wurmin ideoista Can't Stop-kappaleen videoon.

Aiheesta muualla 

Erwin Wurm

Lähteet 

Itävaltalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Sikurit

Sikurit (Cichorium) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu seitsemän lajia. Monia sikurilajeja ja niistä jalostettuja lajikeryhmiä viljellään ruokakasveina.

Lajeja 
 endiivi (Cichorium endivia)
 sikuri eli hyötysikuri (Cichorium intybus)
 kääpiöendiivi (Cichorium pumilum)
 tyynysikuri (Cichorium spinosum)

Endiivin viljelymuotoja ovat siloendiivi ja kähäräendiivi (eli frisée). Sikurin viljelymuotoja ovat endiivisalaatti, salaattisikuri, punasikuri ja juurisikuri.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Sikurit (Cichorium)
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sikurit (Cichorium)
 Den virtuella floran: Cikorior (Cichorium) 
 ITIS: Cichorium 
 United States Department of Agriculture (USDA): Cichorium 
 Flora of China: Cichorium 
 Pherobase: Floral volatiles of Genus Cichorium
Kallioiset

Kallioiset (Erigeron) on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 455 lajia, joita kasvaa lähes koko maailmassa. Lähisukuiset koiransilmät (Conyza) yhdistetään mahdollisesti kallioisiin, mutta niitä pidetään toistaiseksi myös erillisenä sukuna.

Kallioislajeja 
 karvaskallioinen (Erigeron acris, syn. Erigeron acer)
 sädekallioinen (Erigeron annuus)
 kultakallioinen (Erigeron aurantiacus)
 helokallioinen (Erigeron aureus)
 argentiinankoiransilmä (Erigeron bonariensis, syn. Conyza bonariensis)
 sopulinkallioinen (Erigeron borealis)
 kalderankallioinen (Erigeron calderae)
 kanadankoiransilmä (Erigeron canadensis, syn. Conyza canadensis)
 Erigeron chrysopsidis
 pursukoiransilmä (Erigeron floribundus)
 vuorikallioinen (Erigeron glabratus)
 siniharmaakallioinen (Erigeron glaucus)
 marokonkoiransilmä (Erigeron gouanii, syn. Conyza gouanii)
 tummakallioinen (Erigeron humilis)
 rentokallioinen (Erigeron karvinskianus)
 lehtokallioinen (Erigeron macranthus)
 jalokallioinen (Erigeron speciosus)
 valjukoiransilmä (Erigeron sumatrensis, syn. Conyza sumatrensis)
 tunturikallioinen (Erigeron uniflorus)

Lajit Suomessa 
Kallioislajeista Suomessa luonnonvaraisena kasvavat karvaskallioinen, sopulinkallioinen, sädekallioinen, tummakallioinen ja tunturikallioinen. Koiransilmistä Suomessa kasvaa vakiintuneena kanadankoiransilmä ja argentiinankoiransilmä on havaittu satunnaistulokkaana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Kallioiset – Erigeron
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kallioiset (Erigeron)
Den virtuella floran: Erigeron L. – Binkor 
ITIS: Erigeron 
United States Department of Agriculture (USDA): Erigeron 
Flora of China: Erigeron
Springfield Thunderbirds

Springfield Thunderbirds on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura. Sen kotipaikka on Springfield. Joukkue on perustettu vuonna 2016 ja on NHL-seura St. Louis Bluesin farmijoukkue.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 30. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Drew Bannister 
 Apuvalmentaja: Stu Bickel 
 Apuvalmentaja: Daniel Tkaczuk 
 Videovalmentaja: Jeff Jordan 
 Fysiikkavalmentaja: Abe Edson 
 Huoltopäällikkö: Steve Passineau 
 Puheenjohtaja: Nathan Costa 
 Toimitusjohtaja: Kevin McDonald 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 
 Springfield Thunderbirdsin virallinen sivusto

Viitteet 

AHL-seurat
Florida Panthers
Vuonna 2016 perustetut urheiluseurat
The Ranch

The Ranch on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja. Sen ensimmäinen osa julkaistiin Netflixissä 1. huhtikuuta 2016, toinen 7. lokakuuta 2016 ja kolmas 16. kesäkuuta 2017. Sarjan pääosia esittävät Ashton Kutcher ja Danny Masterson ovat molemmat tuttuja 70’s Show -sarjasta. Sarjassa on myös vieraillut muitakin 70's Show -sarjan tähtiä kuten Wilmer Valderrama, Debra Jo Rupp ja Kurtwood Smith

Näyttelijät

Lähteet 

Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Yhdysvaltalaiset toimintasarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Netflix-alkuperäissarjat
Tucson Roadrunners

Tucson Roadrunners on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura. Sen kotipaikka on Tucson, Arizona. Joukkue on perustettu vuonna 2016 ja on NHL-seura Arizona Coyotesin farmijoukkue.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 6. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Steve Potvin 
 Apuvalmentaja: John Slaney 
 Apuvalmentaja: Zack Stortini 
 Fysiikkavalmentaja: Parker Poore 
 Huoltopäällikkö: Eric Bechtol 
 Toimitusjohtaja: John Ferguson, Jr. 
 Jääkiekkotoimminanjohtaja: Jake Wagman 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 
 Portland Piratesin virallinen sivusto

Viitteet 

AHL-seurat
Arizona Coyotes
Steve Earle

Stephen Fain "Steve" Earle (s. 17. tammikuuta 1955 Fort Monroe, Hampton, Virginia) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja. 

Nashvillessä 1970-luvun puolivälissä Earle sai opetusta laulujen tekemiseen Townes Van Zandtiltä ja Guy Clarkilta. Earle on ollut yhteiskunnallisesti aktiivinen. Teini-iässä hän vastusti Vietnamin sotaa. Hän on lauluissaan ottanut kantaa sosiaaliseen ja taloudelliseen eriarvoisuuteen. Hän on vastustanut kuolemanrangaistusta ja maamiinoja. Yhdysvaltain presidentinvaaleissa vuonna 2016 hän kannatti Bernie Sandersia. 1990-luvun puolivälissä Earle pääsi eroon pitkään kestäneestä huumeriippuvuudesta.  

Hänen ensimmäinen studioalbuminsa Guitar Town (1986) myi kultaa Yhdysvalloissa ja platinaa Kanadassa. Guitar Town nousi Billboardin country-albumien ykköseksi ja toi kaksi Grammy-ehdokkuutta. Toinen albumi Exit 0 (1987) äänitettiin yhdessä kiertueyhtyeen The Dukes kanssa, ja se pääsi Billboardin country-albumien Top 20 -listalle ja toi Earlelle jälleen kaksi Grammy-ehdokkuutta. Kolmas albumi Copperhead Road (1988) myi kolmoisplatinaa Kanadassa ja kultaa Yhdysvalloissa ja oli seitsemäs Billboardin country-albumien listalla. Vuonna 1990 ilmestynyt The Hard Way äänitettiin jälleen yhdessä The Dukesin kanssa.

Tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Copperhead Road", "Guitar Town", "Hillbilly Highway" ja "Nowhere Road".

Diskografia

Studioalbumit

 Guitar Town (1986)
 Exit 0 (1987)
 Copperhead Road (1988)

 The Hard Way (1990)
 Train a Comin''' (1995)
 I Feel Alright (1996)
 El Corazón (1997)

 Transcendental Blues (2000)
 Jerusalem (2002)
 The Revolution Starts Now (2004)
 Washington Square Serenade (2007)
 Townes (2009)

 I'll Never Get Out Of This World Alive (2011)
 The Low Highway (2013)
 Terraplane (2015)
 So You Wanna Be an Outlaw (2017)
 Guy (2019)
 Ghosts of West Virginia (2020)

 Yhteisalbumit 
 The Mountain (1999)(yhdessä: Del McCoury Band)
 Colvin & Earle (2016)(yhdessä: Shawn Colvin)

 Kokoelmat 
 Early Tracks  (1987)
 Essential Steve Earle (1993)
 Fearless Heart (1995)
 Ain't Ever Satisfied: The Steve Earle Collection (1996)
 Angry Young Man: The Very Best of Steve Earle (1999)
 The Devil's Right Hand: An Introduction to Steve Earle (2001)
 Side Tracks (2002)
 The Collection (2002)
 20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Steve Earle (2003)

Livealbumit  
 Shut Up And Die Like An Aviator (1991)
 BBC Radio 1 Live in Concert (1992)
 Together at the Bluebird Café (2001)(Townes Van Zandtin ja Guy Clarkin kanssa)
 Just an American Boy (2003)
 Live from Austin, TX (2004)
 Live at Montreux 2005 (2006)

Lähteet 

Rolling Stone: Steve Earle: Country Radical 
Steve Earle : Best Ever Albums

Viitteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 1955 syntyneet
Yhdysvaltalaiset countrymuusikot
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Elävät henkilöt
Jukka Wasama

Jukka Tapani ”Judo” Wasama (18. marraskuuta 1956 Turku – 21. syyskuuta 2016 Espoo) oli etnoyhtye Piirpaukkeen ensimmäinen rumpali vuoteen 1980 ja perusti myös yhtyeen Wasama Quartet veljensä Olli-Pekka Wasaman kanssa. Hän oli mukana myös Paroni Paakkunaisen Karelia-yhtyeessä kolmen albumin verran ja etnojazzyhtye Tuigussa, jonka toisen levyn teko jäi kesken Wasaman kuollessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset rumpalit
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Luettelo Suomen virallisen Striimatuimmat-listan ykkösistä vuonna 2016

Tämä on luettelo Suomen virallisen Striimatuimmat-listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2016. Listan julkaisu aloitettiin viikolla 17/2016.

Lähteet
 Musiikkituottajat → Tilastot → Suomen virallinen lista → Striimatuimmat

Striimatuimmat 2016
Grob G 115

Grob G 115 on Saksassa suunniteltu ja valmistettu kaksipaikkainen alkeiskoulukone. Grobin koulutuskoneessa on 180 hevosvoiman Lycoming-mäntämoottori voimalaitteena.

Suomen Ilmavoimat hankki lokakuussa 2016 Yhdistyneestä kuningaskunnasta kaikkiaan 28 Tutor T1 -mallinimellä tunnettuja G 115 -koulutuslentokoneita. Koneet ostettiin käytettynä Britannian kuninkaallisilta ilmavoimilta. Kokonaiskauppa oli arvoltaan arviolta hieman yli 6,5 miljoonaa euroa, minkä lisäksi kalusto on myöhemmin suunniteltu modernisoitavan Suomessa.

Tekniset tiedot

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grobin ilma-alukset
Saksalaiset koulukoneet
1980-luvun koulukoneet
Legacy (Christ Agonyn albumi)

Legacy on puolalaisen black metal -yhtye Christ Agonyn tuleva kymmenes studioalbumi, joka julkaistaan 18. marraskuuta 2016 levymerkillä Witching Hour Productions.

Kappaleet 
Conjuration
Sigillum Diaboli
Seal ov the Black Flame
Black Blood ov the Universe
Devil Worship
Coronation
Legacy ov Sin & Blood

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Christ Agonyn albumit
Vuoden 2016 albumit
Our Voices Shall Remain


Our Voices Shall Remain on Throes of Dawn -yhtyeen kuudes albumi, joka julkaistiin 20. elokuuta 2016. Musiikillisesti yhtye jatkaa edellisen albumin linjoilla.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 46.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Henri "Kaamos" Koivula – laulu, saksofoni
 Juha Ylikoski – soolokitara
 Jani Heinola – rytmikitara
 Harri Huhtala – basso
 Juuso Backman – rummut
 Henri Andersson – kosketinsoittimet

Arvostelut 
 Kaaoszine: 7.5/10

Lähteet 

Throes of Dawnin albumit
Vuoden 2016 albumit
Pierre Descargues

Pierre Descargues (22. syyskuuta 1925 Montrouge – 20. tammikuuta 2012 Chevilly-Larue) oli ranskalainen toimittaja, kuvataidekriitikko, valokuvaaja ja kirjailija. Hän oli naimisissa ranskalaisen taiteilija Catherine Valogne’n kanssa, joka tunnetaan myös taiteilijanimellä Catherine Val. Pariskunnalla oli vahva yhteys Suomeen ja heidän poikansa Olivier osaa suomea.

Descargues tutustui ranskalaiseen taiteilijaan Yves Kleiniin 1950-luvulla. Hän teki muun muassa valokuvasarjan ja lehtijutun Kleinin tyhjyysesityksestä nimeltään Aineettoman kuvallisen herkkyyden vyöhykkeen luovutusseremonia. 

Descargues toimitti viikoittain suosittua radio-ohjelmaa, jossa käsiteltiin taidetta.

Aiheesta muualla 
Pierre Descargues: Yves Klein ja 160 g kultaa

Lähteet

Ranskalaiset toimittajat
Ranskalaiset taidekriitikot
Ranskalaiset kirjailijat
Ranskalaiset valokuvaajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Hong Kong Central Harbourfront Circuit

Hong Kong Central Harbourfront Circuit on katurata Central and Western Districtissä Hongkongissa Kiinassa.

Se valmistui vuoden 2016 Formula E -sarjan osakilpailua varten. Radalla kilpailtiin ensimmäistä kertaa 9. lokakuuta 2016.

Voittajat

Formula E

Lähteet
Hong Kong Central Harbourfront Circuit FIA Formula E Championship 
Kartta ja radan historiaa RacingCircuits.info

Viitteet

Kiinan moottoriradat
Formula E -radat

Hongkongin rakennukset ja rakennelmat
Kyle Chalmers

Kyle Chalmers (s. 25. kesäkuuta 1998 Port Lincoln, Etelä-Australia) on australialainen uinnin olympiavoittaja. Hän edustaa Marion Swimming Clubia ja häntä valmentaa Peter Bishop.

Chalmers voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 100 metrin vapaauinnissa nuorten maailmanennätysajalla 47,58. Puolimatkassa hän oli ollut vasta seitsemäntenä. Hän saavutti lisäksi pronssia 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti jälleen kolme mitalia. Hän saavutti hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ennätystään sivuavalla ajalla 47,08, jolla hän hävisi Yhdysvaltain Caeleb Dresselille 0,06 sekuntia. Puolimatkassa Chalmers oli kolmantena 0,32 sekuntia Dresseliä jäljessä. Chalmers sai Tokiossakin kaksi viestipronssia, tällä kertaa 4 × 100 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä.

Kazanin MM-kilpailuissa 2015 Chalmers ui alkuerissä Australian 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka loppukilpailussa sai toisella kokoonpanolla hopeaa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ennätysajallaan 47,08 ja 4 × 100 metrin vapaauinnin sekaviestissä sekä pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti 4 × 100 metrin vapaauintiviesteissä kultaa sekajoukkueiden ja hopeaa miesten kilpailussa.

Chalmers saavutti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 kultaa 100 metrin vapaauinnissa sekä kolme viestimitalia. Saman vuoden Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti neljä kultaa ja yhden hopean sekä Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 kolme kultaa ja yhden hopean  

Chalmers saavutti Nanjingin nuorten olympialaisissa 2014 pronssia poikien 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui vain alkuerissä. Singaporen nuorten MM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa 50 ja 100 metrin vapaauinneissa sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa poikien 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä sekä pronssia poikien 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.

Lähteet ja huomautukset 

Australialaiset uimarit
Australialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Chips Keswick

Sir John Chippendale "Chips" Lindley Keswick (s. 2. helmikuuta 1940 Lontoo) on brittiläinen liikemies ja jalkapallovaikuttaja, joka on toiminut Englannin Valioliigassa pelaavan Arsenalin puheenjohtajana vuodesta 2013 lähtien.

Keswick on luonut pitkän uran pankkiirina. Hän on aiemmin toiminut yksityisen sektorin lisäksi muun muassa Bank of Englandin johtokunnan jäsenenä.

Brittiläiset liikemiehet
Brittiläiset yritysjohtajat
Brittiläiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Pankinjohtajat
Brittiläiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Putous (8. tuotantokausi)

Putouksen kahdeksas tuotantokausi esitettiin keväällä 2017. Ohjelma palasi ruutuun MTV:n 60-vuotisen tv-taipaleen kunniaksi.

Kesken seitsemännen tuotantokauden Joonas Nordman ilmoitti jättävänsä Putouksen. Myöhemmin ilmoitettiin Nordmanin toimivan ohjelman ohjaajana. Näyttelijät julkistettiin 29. marraskuuta 2016. Kausi alkoi 21. tammikuuta 2017. 

Näyttelijöinä jatkoi seitsemänneltä kaudelta Jenni Kokander. Uusina Putous-näyttelijöinä nähtiin Minka Kuustonen, Timo Lavikainen, Mikko Penttilä, Kaisa Hela, Pilvi Hämäläinen ja Ernest Lawson sekä ohjelman juontaja Roope Salminen. 

Ohjelman uusi osio oli Putous Junior, joka antoi kotisohvien lapsihahmoille mahdollisuuden päästä mukaan ohjelman nettiin, yleisöön ja jopa suoraan lähetykseen. 

Elokuussa 2017 Jenni Kokander ilmoitti, että hän ei jatka Putouksessa tämän kauden jälkeen. 

Vuoden sketsihahmo -kilpailun voitti Pilvi Hämäläisen esittämä Aina Inkeri Ankeinen.

Tulikoe ja näytön paikka

Vuoden sketsihahmokilpailu

Katsojaluvut

Lähteet 

Tuotantokaudet
Luettelo suomalaisista Nobel-palkinnon saaneista

Tämä on luettelo suomalaisista Nobel-palkinnon saaneista.

Huomautukset 

Nobel-palkitut
Luettelot suomalaisista henkilöistä
Villisin seisake

Villisin seisake (ratakm 177+739) on lakkautettu seisake Paimiossa rantaradalla lähellä Kaarinan ja Paimion rajaa. Villisi avattiin 1. heinäkuuta 1937 lähinnä maidonkuljetuksen takia Tammisilta–Hepojoki-kylätien viereen. Nimensä seisake sai vuosisatoja vanhasta Villisten kylästä, jota paikalliset kutsuivat Villisiksi. Seisakkeen liikenne jäi hiljaiseksi, ja se lakkautettiin 31. toukokuuta 1975. Seisakkeen vieressä oli puolipuomilaitos nimeltään Villisi.

Lähteet 

Varsinais-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat
Paimion liikenne
Toikkalan seisake

Toikkala (, ratakm 174+222) on lakkautettu seisake Paimion kaupungissa rantaradalla. Seisake avattiin 15. syyskuuta 1931. Viimeinen pysähdys seisakkeella tehtiin 25. toukokuuta 1979 Turun ja Paimion välisen paikallisliikenteen päättyessä. Toikkalan seisake lakkautettiin seuraavana päivänä 26. toukokuuta. Seisakkeesta noin 40 metriä Helsingin suuntaan sijaitsi Toikkalan tasoristeys, joka on korvattu hieman sivummalla olevalla alikulkutiellä.

Lähteet 

Varsinais-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat
Paimion liikenne
Pekka Luhtanen

Pekka Luhtanen (s. 1937) on suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan ekonomi. Hän sai vuonna 1989 vuorineuvoksen arvonimen. Hän oli Luhdan, sittemmin L-Fashion Group, toimitusjohtaja vuodesta 1972.

Teokset
 Elämäni langat ja linjat. V. Luhtanen Oy, Luhta Oy, L-fashion group Oy vuosina 1958-1999 perheyhtiöstä sukuyhtymäksi, omakustanne 2004

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuorineuvokset
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset muotialan vaikuttajat
Olavi Luukkanen

Martti Olavi Luukkanen (s. 1944) on suomalainen metsätieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopiston kehitysmaiden metsänhoidon henkilökohtainen ylimääräinen professori vuodesta 1984. Hänen tutkimuskoteitaan ovat olleet dendrologia, puiden fotosynteesi ja trooppinen metsänhoito.

Luukkanen on johtanut vuonna 2002 perustettua Viikin tropiikki-instituuttia.

Lähteet 

Suomalaiset metsätieteilijät
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Uuraan linnoitus

Uuraan linnoitus (myös Trångsundin linnoitus, ) on Venäjällä Uuraan (nyk. Vysotsk) kaupungissa sijaitseva merilinnoitus, joka on rakennettu nykyiseen muotoonsa 1860-luvulla. Uuraansaaren ja Ravansaaren välisen kapean salmen rannalle rakennetun linnoituksen tarkoituksena oli suojata Viipuriin johtavaa laivaväylää. Parin kilometrin pituinen Viipurinlahden salmi on kapeimmillaan vain 180 metrin levyinen ja linnoituksen ruotsinkielinen nimi Trångsund tarkoittaakin juuri ”kapeaa salmea”. Nykyään Uuraan linnoitus on pahoin rapistunut.

Historia 
Pietari Suuri perusti Uuraan linnoituksen Suuren Pohjan sodan aikana vuonna 1710. Paikalla oli jo ilmeisesti aikaisemmin ollut joitakin 1600-luvulla valmistuneita ruotsalaisten puolustusrakennelmia. Uuraansaaren pohjoiskärjessä Louhikonniemessä sijaitseva linnoitus sai nykyisen muotonsa vasta Krimin sodan jälkeen vuosina 1864–1867 tehdyissä rakennustöissä. Samalla Pietari Suuren aikaiset rakennelmat hävisivät kokonaan. Siihen liittyvat myös salmen toisella puolella olevaan Ravansaareen vuosina 1855–1860 valmistuneet linnoitteet.

Uuraan linnoitus kävi vanhanaikaiseksi merisodankäynnin muuttuessa 1880-luvun aikana, jolloin se varustettiin uudelleen järeämmillä 8-tuumaisilla tykeillä. Myöhemmin 1900-luvun alussa linnoitusta suunniteltiin osaksi Pietari Suuren merilinnoitusta, jonka tarkoituksena oli suojata Pietarin kaupunkia. Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä sen aseistus kuitenkin purettiin ja linnoitus jäi tyhjilleen. Suomen sisällissodan aikana 1918 linnoitus toimi Uuraan punakaartin tukikohtana ja koulutuskeskuksena. Lisäksi talvisodan aikana linnoituksen alueella ja viereisessä Ravansaaressa käytiin Viipurinlahden taisteluja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Uuraan linnoitus Willimiehen jäljillä -blogi.

Viipurin linnoitteet
Arto Mansala

Arto Olavi Mansala (s. 7. marraskuuta 1941 Kuopio) on suomalainen diplomaatti.

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulussa 1960 ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta 1965. Lisäoppia hän hankki opintomatkoilla Sveitsiin 1965 ja Ranskaan 1966 sekä tutkijana Yhdysvalloissa Harvardin yliopiston Center for International Affairs -keskuksessa 1980–1981.

Mansala on ollut suurlähettiläs Budapestissä 1985–1989, Pekingissä 1989–1992, Moskovassa 1993–1996 ja Bonnissa 1996–2001. Palattuaan kotimaahan hän oli ulkoasiainneuvos ulkoministeriön poliittisella osastolla 2001–2002, alivaltiosihteeri 2002–2003, valtiosihteerin sijainen kesän 2003 ja valtiosihteeri syyskuun alusta 2003. Mansala jäi eläkkeelle vuonna 2008.

Teokset
 Arto Mansala ja Juhani Suomi (toim.): Suomalainen diplomaatti: Muotokuvia muistista ja arkistojen kätköistä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003. ISBN 951-746-536-X
 Kohti kaaoksen pitkää yötä, WSOY, 2014

Lähteet

Kirjallisuutta
 Suomen liikkumavara suurlähettiläs Arto Mansalan ystäväkirja. Toim. Pertti Torstila, Martti Häikiö ja Jussi Pekkarinen, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2011.

Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Venäjän suurlähettiläät
TeraScale

TeraScale on koodinimi AMD:n julkaisemalle grafiikkasuorittimien mikroarkkitehtuurille. 

Arkkitehtuurin seuraaja Graphics Core Next julkistettiin vuonna 2011.

TeraScale on käskykannaltaan VLIW, eli jokaisessa käskysanassa on monta operaatiota, jotka suoritetaan samalla kellojaksolla rinnakkain. Lisäksi suoritin moniajaa montaa säiettä SIMT-mekanismilla, eli siinä on joukko rinnakkaisia säikeitä, joille on vain yksi yhteinen käskynhakulogiikka; Niin kauan kuin nämä säikeet suorittavat samaa käskyä, käsky haetaan vain kerran ja kaikki säikeet suorittavat sen, mutta jos joku säie hyppää eri kohtaan koodissa kuin muut säikeet, näitä ei voida ajaa rinnakkain koska tämän säikeen pitäisi hakea eri käsky kuin muiden säikeiden. Tässä tilanteessa suoritetaan peräkkäin ensin tietyn käskyn suorittavat säikeet, sitten eri käskyn suorittavat säikeet, ja suoritus hidastuu. 

Terascale-arkkitehtuurissa samoja prosessoriytimiä käytetään sekä verteksivarjostimille että pikselivarjostimille, eli se pohajutuu niin sanottuun Unified Shader -malliin.

Xbox 360 -konsolin Xenos -grafiikkasuoritin on sukua Terascale-arkkitehtuurille, mutta eroaa siitä kuitenkin selvästi.

TeraScale 
Ensimmäisen sukupolven mikroarkkitehtuuri on TeraScale. Yksi käsky voi sisältää viisi rinnakkaista operaatiota(VLIW5) , ja näistä kolmea tai neljää käytettiin tyypillisesti laskemaan saman vektorin eri komponentteja. Monimutkaisemmat operaatiot oli mahdollista suorittaa vain viidennessä laskentayksikössä.

Arkkitehtuuria käyttivät mm. suorittimet jotka valmistettiin koodinimellä Radeon R600 (Radeon HD 2000 -sarja sekä FireGL 2007).

TeraScale 2 
Arkkitehtuurin toinen sukupolvi on TeraScale 2 (VLIW5).

Arkkitehtuuria käyttivät mm. suorittimet jotka valmistettiin koodinimellä Radeon R800

Evergreen 
Evergreen on AMD:n koodinimi grafiikkasuoritin (GPU) mikropiirisarjalle (Radeon HD 5000 -sarja).

Sarjan suorittimet käyttivät TeraScale -mikroarkkitehtuuria.

Malleja ovat:
 5870 (Cypress)
 5770 (Juniper) 
 5670 (Redwood)

TeraScale 3 
Arkkitehtuurin kolmas sukupolvi on TeraScale 3 (VLIW4). Tässä versiossa VLIW-leveys pudotettiin viidestä neljään, eli jokainen käsky voi sisältää vain neljä operaatiota. AMD oli huomannut, että tyypillinen näytönohjaimella ajettava ohjelmakoodi kykeni vain erittäin harvoin hyödyntämään kaikkia viittä laskentayksikköä käskytason rinnakkaisuutena, ja pudottamalla viides laskentayksikkö pois suoritinytimistä voitiin tehdä pienempiä ja niitä saatiin mahtumaan näytönohjainpiirille enemmän.

Northern Islands 
Northern Islands on AMD:n koodinimi grafiikkasuoritin (GPU) mikropiirisarjalle (Radeon HD 6000 -sarja).

Sarjan suorittimet käyttivät TeraScale -mikroarkkitehtuuria.

Käytetty mm. Trinity ja Richland AMD APU-suorittimissa Piledriver-suorittimien kanssa.

Lähteet 

 AMD
Grafiikkasuorittimet
Nordic Challenge Cup

Nordic Challenge Cup (NCC) oli urheiluautosarja jossa ajettiin kolme osakilpailua vuonna 1969. Kilpailut ajettiin Suomessa ja Ruotsissa. Seuraavana vuonna sarja korvattiin Interserie-sarjalla, jota ajettiin ympäri Eurooppaa.

Kilpailut

Lopputulokset

Lähteet 

 www.racingsportscars.com 

Urheiluautosarjat
Purjevihmat

Purjevihmat (Teline) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu luultavasti yksi hyväksytty laji, Kanariansaarilla kasvava Teline osyroides. Monet purjevihmalajit tai koko suku on liitetty saman tribuksen muihin sukuihin, väriherneisiin (Genista) tai vihmoihin (Cytisus). Suvun nimi Teline lienee nykyisin väriherneiden synonyymi. Muutamia purjevihmalajeja käytetään huonekasveina.

Purjevihmalajeja 
 kanarianpurjevihma eli kanarianvihma (Teline canariensis eli Genista canariensis)
 madeiranpurjevihma eli madeiranvihma (Teline maderensis eli Genista maderensis)
 laakeripurjevihma eli ruukkuvihma (Teline stenopetala eli Genista stenopetala)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Purjevihmat (Teline)

Hernekasvit
Kanariansaarien kasvit
Jill Whelan

Jill Whelan (s. 29. syyskuuta 1966) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Lemmenlaiva-televisiosarjassa roolinimellä Vicki Stubing. 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuoden Eeva

Vuoden Eeva valitaan vuosittain Eeva-aikakauslehden lukijaäänestyksen tuloksen perusteella. Äänestyksessä palkitaan nainen, joka on edellisen vuoden aikana saavuttanut jotain merkittävää ja toiminut näin kannustavana esikuvana naisille. Vuoden Eevat ovat olleet niin kulttuurin, politiikan, tieteen ja taiteen kuin urheilun ja viihteen tekijöitä.

Palkittuja 

Vuoden Eevoja on valittu vuodesta 1976. Alla olevassa listauksessa vuosiluvut tarkoittavat sitä vuotta, jolloin valinta tehtiin.
 1977 – Helena Takalo
 1980 – Ritva Valkama
 2002 – Pirjo Kauppinen
 2003 – Kati Outinen
 2004 – Tarja Halonen
 2006 – Helena Ranta
 2007 – Kristiina Elstelä
 2008 – Jaana Laitinen-Pesola
 2009 – Pirkko Mannola
 2011 – Irja Askola
 2012 – Tarja Halonen
 2013 – Jenni Haukio
 2014 – Raakel Lignell

Muita voittajia mm. Eeva Ahtisaari.

Vuonna 2015 Vuoden Eeva -kilpailu uudistui. Kilpailu jakautui kolmeen kategoriaan: Vuoden tähdeksi, Vuoden vaikuttajaksi ja Vuoden tulokkaaksi.
 2015 – Paula Vesala (Vuoden tähti), Anne Berner (Vuoden vaikuttaja), Anna Rukko (Vuoden tulokas).
 2016 – Seela Sella (Vuoden tähti)
 2017 – Saara Aalto (Vuoden tähti), Jenni Haukio (Vuoden vaikuttaja), Mira Potkonen (Vuoden tulokas).
 2018 – Krista Pärmäkoski (Vuoden tähti), Sirpa Jalkanen (Vuoden vaikuttaja), Ulla Kulju (Vuoden tulokas).
 2020 – Aira Samulin
 2021 – Elina Pekkarinen

Lähteet 

Suomalaiset palkinnot
Kunniamaininnat
Death Resonance

Death Resonance on Soilworkin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast. Se sisältää uuden materiaalin lisäksi B-puolia ja harvinaisuuksia yhtyeen viideltä edelliseltä albumilta.

Kappaleet

Arvostelut 
 Kaaoszine: 9/10
 Metal Injection: 7.5/10

Lähteet 

Vuoden 2016 kokoelma-albumit
Soilworkin albumit
Vereinigte Stahlwerke

Vereinigte Stahlwerke oli saksalainen terästeollisuuden yhtymä. Yhtymä toimi natsi-Saksassa ja tuotti takkirautaa, teräsharkkoja ja -levyjä sekä räjähteitä ja ruskohiiltä. Yhtymän tuotteita käytettiin erityisesti aseteollisuudessa, ja sen tuotteet olivat siten keskeisiä natsi-Saksan asevarustelussa. Yhtymään kuuluivat Thyssen AG, Phönix Gruppe, Rheinische Stahlwerke, Rhein-Elbe-Union GmbH, Deutsch-Luxemburgische Bergwerks- und Hütten-AG, Bochumer Verein ja Gelsenkirchener Bergwerks-AG. Yhtymä yhdisti saman katon alle valtaosan terästeollisuuden yrityksistä, mutta siihen eivät kuitenkaan kuuluneet Hoesch AG, Krupp AG, Klöckner-Werke, Gutehoffnungshütte ja Mannesmann.

Katso myös
IG Farben

Saksalaiset teollisuusyritykset
Marija Botškarjova

Marija Leontjevna Botškarjova (, 1889 Novgorodin kuvernementti – 16. toukokuuta 1920 Krasnojarsk) oli venäläinen sotilas, joka taisteli ensimmäisessä maailmansodassa ja perusti myöhemmin vuoden 1917 vallankumouksen aikana Venäjän väliaikaisen hallituksen puolella taistelleet naisten kaartit.

Elämä 
Novgorodin kuvernementissa syntynyt Botškarjova muutti kotoaan 15-vuotiaana Siperian Tomskiin, jossa hän avioitui paikallisen talonpojan kanssa. Pian hän kuitenkin erosi väkivaltaisesta miehestään. Hänet pakotettiin työskentelemään jonkin aikaa myös prostituoituna, ennen kuin hän tutustui Jakov Buk -nimiseen juutalaismieheen, jonka kanssa hän avasi lihakaupan Sretenskin kaupungissa. Vuonna 1912 Buk kuitenkin karkotettiin Jakutskiin ja sieltä edelleen Amgaan, jonne Botškarjova seurasi miestään.

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä 1914 Botškarjova jätti myös väkivaltaiseksi osoittautuneen Bukin ja liittyi keisarillisen armeijan jalkaväkeen keisari Nikolai II:n erityisluvalla. Myöhemmin Botškarjova haavoittui kahdesti itärintaman taisteluissa. Tsaarinvallan kukistuttua 1917 helmikuun vallankumouksessa Venäjän väliaikainen hallitus määräsi hänet muodostamaan kokonaan naisista koostuvan sotilasyksikön, joka sai nimekseen 1. naisten kuolemanpataljoona. Siihen liittyi aluksi parituhatta vapaaehtoista, mutta lopulta jäljelle jäi vain 300 innokkaimmaksi osoittautunutta. Botškarjovan kaarti toimi myös punaisten perustamille Suomen sisällissodan naiskaartien esikuvana.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen bolševikit karkottivat Botškarjovan entiselle kotiseudulleen Tomskiin, josta hän kuitenkin palasi Pietariin jo vuoden 1918 alussa. Kun Botškarjovalla paljastui olleen yhteyksiä valkoiseen armeijaan, bolševikit antoivat hänelle kuolemantuomion, joka kuitenkin muutettiin karkotukseksi. Huhtikuussa 1918 Botškarjova matkusti Vladivostokin kautta Yhdysvaltoihin, jossa hän keskusteli Venäjän tilanteesta presidentti Woodrow Wilsonin kanssa ja saneli New Yorkissa muistelmansa venäläiselle emigranttikirjailijalle Isaac Don Levinelle. Yhdysvalloista Botškarjova jatkoi matkaa Iso-Britanniaan, josta hän kuningas Yrjö V:n tavattuaan palasi jälleen Neuvosto-Venäjälle. Botškarjova matkusti Pohjois-Venäjän interventioon osallistuvien brittijoukkojen mukana Vienanmeren rannalla sijaitsevaan Arkangeliin ja jatkoi sieltä edelleen huhtikuussa 1919 Tomskiin. Botškarjovan tarkoituksena oli nyt koota amiraali Aleksandr Koltšakin joukkojen alaisuuteen naisista muodostettu lääkintäosasto, mutta hän jäi jälleen bolševikkien vangiksi, ja salainen poliisi Tšeka teloitti hänet Krasnojarskissa toukokuussa 1920.

Lähteet 
Мария Леонтьевна Бочкарева  Знаменитые женщины.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset sotilaat
Venäläiset teloitetut
Venäläiset feministit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Magma (Gojiran albumi)


Magma on ranskalaisen metalliyhtye Gojiran kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 17. kesäkuuta 2016 levymerkillä Roadrunner Records. Albumi on nauhoitettu yhtyeen omalla New Yorkissa sijaitsevalla Silver Cord -studiolla. Magma käsittelee muusikkoveljesten Joe ja Mario Duplantierin äidin vakavaa sairautta sekä kuolemaa, ja se on tunnelmaltaan raskas, synkkä ja epätoivoinen.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 5, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.

Vastaanotto 

Albumi sai hyvän vastaanoton. Arvostelujen keskiarvoja mittaavan Metacriticin arvio Magmasta on 84/100, joka perustuu 11 arvioon. Kaaoszinen Tommi Lindfors kehui erityisesti laulaja Joe Duplantierin ja basisti Jean-Michel Labadien antaumuksellista ja raivoisaa tulkintaa, ja antoi albumille arvosanan 9–. Soundin Vesa Siltanen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän sanoi yhtyeen onnistuneen uusiutumaan. Hän sanoi kokonaisuuden olevan tunnelmallinen ja raskaspoljentoinen draamankaari, vaikka se eteneekin ajoittain liiankin painavaksi ja jopa yksitoikkoiseksi. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen kehui yhtyeen tuoretta ja yksinkertaisempaa otetta sekä sävellysten mielenkiintoisuutta, mutta koki levyn laadun notkahtavan loppua kohden.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joe Duplantier – laulu, kitara, huilu, tuottaja, miksaaja, sovittaja
 Christian Andreu – kitara
 Jean-Michel Labadie – basso
 Mario Duplantier – rummut

Lähteet 

Vuoden 2016 albumit
Gojiran albumit
Sinulle on postia (televisiosarja)

Sinulle on postia on syksyllä 2016 MTV3-kanavalla esitetty tositelevisiosarja, jossa ihmiset voivat lähettää kirjeen heille tärkeille henkilöille. Aiheena voivat olla muun muassa kiitos, rakkaus tai anteeksipyyntö. Ohjelmassa juontajat Tuija Pehkonen, Juuso Mäkilähde ja Lorenz Backman toimittavat kirjeet niiden vastaanottajille.

Ohjelmaan haettiin osallistujia keväällä 2016 ja ohjelman tekijät saivat ilmoittautumisia yli 1000 kappaletta. Ohjelmassa myös muun muassa Mira Luoti ja Joel Hallikainen lähettävät kirjeet lähimmilleen.

Sinulle on postia -ohjelmaformaatti palkittiin keväällä 2017 Cannesissa International Format Awards -kilpailun Best Brand Driven Format -kategoriassa.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman traileri MTV:n YouTube-kanavalla

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Baer

Baer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anna Elisabeth Baer (1722–1799), suomalainen kauppias ja laivanvarustaja 
 Édouard Baer (s. 1966), ranskalainen näyttelijä
 Karl Erik Fabian Edvard Knut von Baer (1802–1862), suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri
 Karl Ernst von Baer (1792–1876), virolainen biologi
 Katarina Baer (s. 1969), suomalainen toimittaja
 Lars Anders Baer (s. 1952), ruotsalainen poronhoitaja ja saamelaispoliitikko
 Max Baer (1909–1959), yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari
 Ralph Baer (1922–2014), saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen keksijä
 Richard Baer (1911–1963), Auschwitzin keskitysleirin komendantti
 Riina Baer (s. 1993), suomalainen salibandyn pelaaja 
 Willy Baer (1875–1961), Suomessa vaikuttanut saksalainen kuvataiteilija.
Erkki Mäentakanen

Erkki Kalervo Mäentakanen (10. joulukuuta 1933 Laukaa – 4. kesäkuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan kauppatieteiden kandidaatti. Hän on ollut suurlähettiläs Tel Avivissa  ja Nicosiassa 1982–1984 ja sen jälkeen ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston osastopäällikkö 1984–1988. Sitten hän oli suurlähettiläs Ottawassa 1988-1991 ja Haagissa 1991–1997.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Erkki Mäentakasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomen suurlähettiläät
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Pentti Mäkeläinen

Pentti Keijo Mäkeläinen (s. 1944) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun teräsrakennetekniikan professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteitaan ovat rakenteiden mekaniikka, muovirakenteet ja palotekniikka.

Lähteet 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Mauri Määttänen

Mauri Pellervo Määttänen (s. 1943) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Oulun yliopiston teknillisen mekaniikan professori 1978–1988 ja Teknillisen korkeakoulun lujuusopin professori vuodesta 1988. Hänen tutkimuskohteitaan ovat lujuusoppi ja majakkarakenteet.

Lähteet 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorit
Oulun yliopiston professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Marokon ePrix 2016

Marokon ePrix 2016 eli 2016 Marrakesh ePrix  oli Formula E -sarjan kauden 2016–2017 toinen osakilpailu. Kilpailu ajettiin 12. marraskuuta 2016 Marrakechin katuradalla Marrakechissa, Marokossa. 

Felix Rosenqvist lähti kilpailuun paalupaikalta. Sébastien Buemi onnistui kuitenkin nousemaan kilpailun voittoon ja otti näin ollen kauden toisen voittonsa. Toiseksi sijoittui Sam Bird ja kolmanneksi paalupaikalta lähtenyt Rosenqvist. Kilpailua oli seuraamassa paikan päällä 7 000 katsojaa, joiden joukossa muun muassa Grammy-ehdokas Akon.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

Kuljettajien pisteet

Valmistajien pisteet

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Marokon ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2016–2017
Marko Humphrey-Lahti

Marko Humphrey-Lahti on englantilainen kuvanveistäjä. Hän asuu ja työskentelee Hertfordshiressä Englannissa puolisonsa, kuvataiteilija Eva Humphrey-Lahden kanssa.

Ura 
Humphrey-Lahden veistokset liikkuvat abstraktin ja esittävän taiteen välimaastossa. Humphrey-Lahti tutustui kuvanveistoon alun perin Välimeren saarella Gozossa, Maltalla. Hän opiskeli lisää kuvanveistoa Hertfordshiren yliopistossa.

Humphrey-Lahden veistoksia on ollut useaan otteeseen esillä muun muassa Royal Society of British Artistsissa ja National Societyssä Lontoossa. Hänen teoksiaan on näytteillä lisäksi Saksassa, Gibraltarilla, Guernseyssä ja New Yorkissa.

Vuonna 2008 hänen veistoksensa olivat ehdolla Royal Academyn näyttelyyn ja seuraavana vuonna hänet valittiin jäseneksi Royal British Society of Sculptorsiin. Vuonna 2014 hän sai pronssiluokan Threadneedle-taidepalkinnon. Hänen Hugging Pair -veistoksensa ovat voittaneet kunniamainintoja Saatchi Artissa Yhdysvalloissa Los Angelesissa. Vuonna 2016 Royal British Society of Sculpturers valitsi Markon taiteilijaresidenssiin Pietrasantaan Italiaan.

Marko Humphrey-Lahden veistoksia on nähtävillä julkisissa sekä yksityisissä kokoelmissa ja puutarhoissa Britanniassa, Euroopassa, Australiassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa.

Lähteet 
 Royal British Society of Sculptors 
 Herts Visual Arts  

Englantilaiset kuvataiteilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Toni Jyvälä

Toni Jyvälä on suomalainen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän pitää Pornoaddiktin päiväkirja -nimistä blogia. Jyvälä on kertonut julkisuudessa menettäneensä luottotietonsa soiteltuaan seksipuhelimiin.

Jyvälä esiintyy vuonna 2017 Porissa Rakastajat-teatterissa näytelmässä, jonka nimi on Elämä kunnossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://tonijyvala.fi/ 
https://pornoaddiktinpaivakirja.fi/ 

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset stand up -koomikot
Renault Z.E.15

Renault Z.E.15 on Formula E -sarjaan suunniteltu E.dams-Renault’in sähköauto kaudeksi 2015–2016. Auto on suunniteltu yhdessä Spark Racing Technologiesin Williamsin, McLarenin, Dallaran ja Renault’n kanssa. Auto on läpikäynyt myös FIA:n törmäystestin, jonka myös Formula 1 -autot käyvät läpi. Renkaat autolle toimitti ranskalainen rengasvalmistaja Michelin.

Sébastien Buemi voitti autolla kuljettajien maailmanmestaruuden ja E.dams-Renault valmistajien maailmanmestaruuden.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Z.E.15
Formula E -autot
Viipurin merkinantokomppania

Viipurin merkinantokomppania oli vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana toiminut Viipurin punakaartin osasto, joka oli muodostettu kokonaan naisista. Sen päällikkö oli Toini Mäkelä.

Toiminta 
Viipurin merkinantokomppania perustettiin vajaat kaksi viikkoa sisällissodan alkamisen jälkeen 8. helmikuuta 1918. Se oli Helsingin ja Valkeakosken naiskaartien ohella ensimmäisiä sisällissodan aikana perustetuista noin 20 naiskaartista. Komppaniaan liittyi noin 150 työläisnaista, jotka saivat koulutusta muun muassa aseiden käsittelyssä sekä erilaisissa viestitehtävissä. Sen jäsenet toimivat aluksi vartiopalveluksessa ja tekivät myös kaupungin ulkopuolelle suuntautuneita tiedusteluretkiä. Myöhemmin Viipurin merkinantokomppanian naiset osallistuivat Antrean rintaman ja Viipurin taisteluihin. 

13. huhtikuuta Antreassa käydyssä Pullilan taistelussa kaatui kahdeksan komppanian naista. Lisäksi useita teloitettiin Viipurin valtauksen jälkeen toukokuussa. Jotakin antautui valkoisille, mutta suurin osa merkinantokomppanian jäsenistä onnistui pakenemaan Neuvosto-Venäjälle. Siellä heitä liittyi Toini Mäkelän kokoamaan Pietarin suomalaiseen naiskomppaniaan, joka muun muassa osallistui taisteluihin suomalaista Aunuksen retkikuntaa vastaan kesällä 1919.

Lähteet 

Suomen sisällissodan punaiset sotilasyksiköt‎
Viipurin historia
Ravenswood (televisiosarja)

Ravenswood on yhdysvaltalainen kauhudraamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC Family -televisiokanavalla 22. lokakuuta 2013. Se on Valehtelevat viettelijät -sarjan spin-off. Spin-off -sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Pennsylvanian kaupunkiin Ravenswoodiin, jossa joukko nuoria yrittää selvittää kaupungin yllä leijuvaa kirousta.

Sarjan lähtölaukauksena toimi Valehtelevat viettelijät -sarjan neljännen kauden halloween-erikoisjakso, joka esitettiin samana päivänä kuin spin-offin aloitusjakso. Jaksossa pääsarjan tytöt matkustivat Ravenswoodiin etsimään kadonnutta ystäväänsä. Spin-offia tehtiin lopulta yksi kymmenen jakson mittainen tuotantokausi. Alhaisten katsojalukujen vuoksi kanava ei tilannut sarjaan lisää jaksoja.

Juoni 
Sarjan alussa Valehtelevista viettelijöistä tuttu Caleb on matkustanut Rosewoodin naapurikaupunkiin Ravenswoodiin. Hän tutustuu sijaisperheessä kasvaneeseen Mirandaan, joka on tullut kaupunkiin saadakseen tietoja perheestään ja tavatakseen ainoan elossa olevan sukulaisensa; enon, joka hylkäsi hänet pienenä. Kaupungissa he tapaavat muita nuoria: isänsä menettäneet sisarukset Olivian ja Luken, sekä sanomalehdessä työskentelevän Remyn. Viisikko yrittää saada selvyyttä kaupungin yllä leijuvasta kirouksesta, jonka hyökkäyksen kohteeksi he joutuvat.

Näyttelijöitä

Päärooleissa

Sivurooleissa

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
Freeformin televisio-ohjelmat
Lenita Susi

Lenita Susi (s. 18. heinäkuuta 1996 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänen äitinsä on kirjailija Pauliina Susi.

Susi aloitti näyttelemisen 6–7-vuotiaana päiväkodin näytelmissä ja Keravan Vekarateatterissa. Vuonna 2005 hän esiintyi lyhytelokuvassa, minkä jälkeen hän teki televisiomainoksia. Roolituspalvelun kautta Susi sai paikan Dome Karukosken vuoden 2014 Mielensäpahoittajassa, mitä seurasi hänen ensimmäinen suurempi roolinsa Mika Kaurismäen Elämältä kaiken sain -elokuvassa vuonna 2015. Vuonna 2016 Susi näytteli rikossarjassa Sorjonen. Huhtikuussa 2021 MTV3 kertoi, että Susi aloittaa näyttelijänä Salatut elämät -saippuasarjassa.

Näyttelemisen ohella Susi harrastaa muun muassa k-pop-tanssia ja opettaa tanssikoulussa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Elävät henkilöt
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1996 syntyneet
Luther Burbank

Luther Burbank (7. maaliskuuta 1849, Lancaster, Massachusetts – 11. huhtikuuta 1926 Santa Rosa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen itseoppinut kasvitieteilijä, jolla oli huomattava merkitys kasvinjalostuksen kehittämisessä. 55 vuotta kestäneen uransa aikana hän jalosti yli 800 hyötykasvilajiketta: hedelmiä, viljoja, vihanneksia, ruohokasveja ja kukkia.

Burbank syntyi 18-lapsiseksi kasvaneen maanviljelijäperheen 13. lapsena Massachusettsissa. Hän kävi vain alkeiskoulun, mutta kiinnostui teini-iässä Charles Darwinin teoksesta The Variation of Animals and Plants under Domestication ja aloitti kasvinjalostuskokeilut perheensä maatilalla. Kun hän oli 21-vuotias perheen isä kuoli ja Luther Burbank osti perintörahoillaan maatilan Massachusettsin Lunenburgista. Siellä hän työskenteli kaksi vuotta perunanjalostuksen parissa ja tuloksena oli yhä Pohjois-Amerikan eniten tuotettu Russet Burbank -lajike. Burbank myi vuonna 1875 oikeudet lajikkeeseen 150 dollarilla ja käytti rahat muuttaakseen Kaliforniaan, jossa hän osti pienen maatilan ja puutarhan Santa Rosasta. Myöhemmin hän hankki toisen maatilan Kalifornian Sebastopolista. Hän sai 1900-luvun alkuvuosina työhönsä apurahoja muun muassa Carnegie-säätiöltä.

Burbankin evoluutiota korostavat ja uskonnottomat ajatukset olivat usein ristiriidassa kristillisvetoisen amerikkalaiskulttuurin kanssa.

Burbankin talo ja puutarha Kalifornian Santa Rosassa toimivat yleisölle avoimena kotimuseona.

Hän nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Burbank.

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Yhdysvaltalaiset kasvitieteilijät
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Leualliset selkärankaiset

Leualliset selkärankaiset (Gnathostomata) on ryhmä, johon kuuluu 60 000 lajia, eli 99 prosenttia kaikista elävistä selkärankaisista.

Ensimmäiset leualliset selkärankaiset ilmestyivät keskisellä ordovikikaudella. Niiden leuat olivat kehittyneet kiduskaarista, jotka tukivat niiden kiduksia. Niiden alkuperäinen tarkoitus ei ilmeisesti liittynyt mitenkään syömiseen, vaan hengityksen tehostamiseen. Leukoja käytettiin pumppuamaan vettä kiduksiin. Evoluution myötä niiden tarkoitus muuttui.

Panssarihait siluurikaudella olivat ensimmäiset kalat joilla oli purevat leuat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fossiilien salat paljastuivat näin selkärankaiset saivat naaman yli 400 miljoonaa vuotta sitten

Selkärankaiset
Seulonnan keskeiset artikkelit