joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Isoisänsilta

Isoisänsilta  () on Helsingin Kalasatamasta aivan Sompasaaren rajalta Mustikkamaalle johtava kevyen liikenteen silta, joka avattiin vuonna 2016. Se on saanut nimensä Mustikkamaan Isoisänniemen mukaan.

Suomen Rakennusinsinöörien Liitto valitsi 2017 Isoisänsillan vuoden sillaksi.

Nimi 
Sillan nimi juontuu Mustikkamaalla olevasta Isoisänniemestä, joka puolestaan on saanut nimensä kalastaja Viktor Wilhelm Wickmanista, joka asui niemellä. Nimen niemelle antoivat hänen jälkeläisensä.

Suunnittelu ja rakentaminen 
Sillan rakentaminen alkoi elokuussa 2014 ja se avattiin 1. kesäkuuta 2016. Markkinaoikeuteen alkuvuodesta 2014 tehty valitus viivästytti rakentamisen aloittamista, mutta sittemmin valitus peruttiin.

Isoisänsillan rakennuttamisesta vastasi A-Insinöörit ja teräsrakenteiden valmistuksesta vastasi Normek Oy. Sillan teräsrakenteiden asennus alkoi kevättalvella 2015.

Sillan rakentamiseksi järjestetyn suunnittelukilpailun voitti insinööritoimisto Pontekin kilpailuehdotus Tiikerihai. Kutsukilpailuun osallistui kahdeksan suunnitteluryhmää. Toteutuksena haastavan Tiikerihain kustannusarvio oli noin neljä miljoonaa euroa. Raadin perusteluiden mukaan sillasta sanottiin tulevan komea maamerkki. Näyttävän sillan arvioitiin antavan paikalle vahvan oman identiteetin.

Suunnittelussa, rakentamisessa sekä projektin hallinnassa on käytetty laajasti digitaalisia keinoja.

Sillan mitat ja rakenne 
Sillan pisin jänneväli on 144,3 metriä, pääjänteen viereiset jänteet ovat 6,7 ja 13,6 metriä. Sillan leveys on Mustikkamaan päässä ja keskiosalla neljä metriä ja se levenee Kalasataman puolella, jossa sillan kautta kulkeva kevyen liikenteen väylä haarautuu kahteen suuntaan. Sillan teräskaari haarautuu Mustikkamaata kohti kahdeksi kaareksi. Sillan ”kansi” eli päällysrakenne on terästä ja se on ripustettu kaaresta 22 vetotankoparilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin sillat
Kevyen liikenteen sillat
Kalasatama
Kaarisillat
Mustikkamaa–Korkeasaari
Livia Orestilla

Livia Orestilla tai Cornelia Orestilla (lähteestä riippuen) oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan toinen vaimo. Orestilla oli aluksi naimisissa Gaius Calpurnius Pison kanssa, mutta kerrotaan että Caligula oli vieraana Orestillan ja Pison häissä, joissa hän ihastui Orestillaan niin, että määräsi, että hänet vietäisiin keisarin omaan kotiin. Caligula ilmoitti seuraavana päivänä ottaneensa uuden vaimon "vanhaan tapaan". Suhde loppui parin kuukauden päästä. Vuonna 40 Caligula syytti Orestillaa ja Pisoa aviorikoksesta ja ajoi heidät maanpakoon.

Lähteet

Viitteet 

Antiikin Rooman naiset
Syntymävuosi tuntematon
Kuolinvuosi tuntematon
Suur-Armenia

Suur-Armenia on armenialainen poliittinen käsite, joka tarkoittaa pyrkimystä yhdistää kaikki historiallisesti armenialaisten asuttamat alueet saman kansallisvaltion alle. Suur-Armeniaksi nimitetty alue käsittää nykyisen Armenian lisäksi Länsi-Armeniaksi kutsutun osan Turkkia, Azerbaidžanista Artsakhin tasavallan (ent. Vuoristo-Karabahin) alueen ja Nahitševanin eksklaavin sekä Georgiasta Javakhetin alueen. Näistä Artsakh ja Javakheti ovat edelleen pääasiassa armenialaisten asuttamia. Myös Turkin Länsi-Armeniassa ja Nahitševanissa oli vielä 1900-luvun alussa huomattava armenialaisväestö, mutta ei enää.

Armenian politiikka
Irredentismi
Suur-Bulgaria

Suur-Bulgaria on nationalistinen ja irrendentistinen käsite, jolla tarkoitetaan bulgarialaisten nationalistien geopoliittista pyrkimystä liittää historiallisesti bulgarialaisina pidettyjä alueita nykyiseen Bulgarian valtioon.

Bulgarian politiikka
Irredentismi
Dedicated to Chaos

Dedicated to Chaos on yhdysvaltalaisen Queensrÿche-yhtyeen albumi, joka ilmestyi 28. kesäkuuta 2011.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Geoff Tate - laulu, saksofoni
 Michael Wilton - kitara
 Eddie Jackson - basso
 Scott Rockenfield - rummut, kosketinsoitin

Vierailevat muusikot 
 Randy Gane - kosketinsoitin
 Kelly Gray - rytmikitara
 Parker Lundgren - rytmikitara
 Jason Ames, Miranda Tate - taustalaulu

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Record Collector: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albumin esittely Queensrÿchen sivustolla 

Queensrÿchen albumit
Vuoden 2011 albumit
Ibn

ibn (myös bin) tarkoittaa arabian kielessä jonkin poika. Näin Muhammad ibn Idris on siis Muhammed Idrisin poika.

Lähteet

Arabian kieli
Mutakivi

Mutakivi on hienorakeista sedimenttikiveä, joka on alun perin ollut mutaa, silttiä tai lietettä. Raekoko on alle 0,06 mm; yksittäisiä rakeita ei voi havaita ilman mikroskooppia. Toisin kuin liuskeet, mutakivet eivät lohkea levymäisesti.

Katso myös 
 Savikivi

 Sedimenttikivilajit
Tapani Talari

Tapani Talari (s. 20. marraskuuta 1936 Helsinki) on suomalainen heraldikko ja graafinen suunnittelija. Hän on suunnitellut vaakunoita, lippuja ja pöytäviirejä sekä mitaleja, ansiomerkkejä, erikoisleimoja ja sinettejä. Hän on suunnitellut ja taittanut lukuisa julkaisuja sekä osallistunut heraldisten julkaisujen toimitustyöhön (Heraldiikan opas, 1998, Suomalaisia vaakunoita, 2006, ja Vaakunaselitys, 2010) ja kuvittamiseen. Hän on Suomen Heraldisen Seuran jäsen ja toiminut seuran varapuheenjohtajana sekä lausuntotoimikunnan puheenjohtajana.

Heraldiikan perusopetusta hän sai 1980-luvun alussa Taideteollisen korkeakoulun täydennyskoulutusosastossa järjestetyllä heraldiikan kurssilla, jonka opettajina olivat mm. Olof Eriksson ja Jukka Pellinen. Hän on lisäksi opiskellut mainontaa ja tiedottamista eri kursseilla.

Ammattikoulutukseltaan hän on Merisotakoulusta valmistunut (1963) meriupseeri (komentajakapteeni 1980). Hän palveli puolustusvoimissa (1963–1989) mm. Merisotakoulussa reserviupseerien ja kadettien kouluttajana. Pisimmän yhtäjaksoisen ajan, runsaat yksitoista vuotta, hän toimi Ruotuväki-lehden päätoimittajana pääesikunnan tiedotusosastossa (1976–1988). Talari on suunnitellut Suomen merivoimien tunnuksen 1987 ja 1993.

Lähteet 

Suomalaiset heraldikot
Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset upseerit
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Ohjauspaneeli (Windows)

Ohjauspaneeli () on Microsoft Windows -käyttöjärjestelmien komponentti, jolla pystyy tekemään useita oleellisia toimintoja, kuten asetuksien muuttamista ja ohjelmien poistoa. Se muodostuu sovelmista, joihin lukeutuvat mm. laitteistojen ja ohjelmistojen lisääminen ja poistaminen, käyttäjätilien hallinta, sekä saavutettavuusasetusten hallinta.

Sovelmat on tallennettu tietokoneelle .cpl-tiedostoina.

Ohjauspaneeli on ollut osa Microsoft Windowsia Windows 1.0:sta alkaen, ja jokainen versio tämän jälkeen on lisännyt ohjauspaneeliin uusia sovelmia.

Windows 10 -käyttöjärjestelmässä ohajuspaneelin roolia on vähennetty, ja sen on osittain korvannut asetukset-sovellus, joka julkaistiin alun perin Windows 8 -käyttöjärjestelmälle.

Microsoft Windows
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2000

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2000 pelattiin Sveitsissä 14. - 24. huhtikuuta 2000. Mestaruuden voitti Suomi, joka kaatoi finaalissa Venäjän 3–1. Pronssia sai Ruotsi, joka voitti isäntämaa Sveitsin pronssiottelussa 7–1.

Alkusarja

Lohko A 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Lohko B 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Putoamissarja

Pudotuspelit 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Puolivälierät

Sijoituspeli 5. sijasta

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Tilastot

Pistepörssi 
O = Pelatut ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; Pts = Pisteet; +/− = Plus/miinus; RM = Rangaistusminuutit

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Kari Lehtonen
Paras puolustaja:  Magnus Hedlund
Paras hyökkääjä:  Jegor Schastin

Sijoitukset 

A-sarja

B-sarja

 putosi 1-Divisioonaan vuodeksi 2001.

Lähteet 
 Kisat IIHF:n sivuilla 
 Passionhockey.com: IIHF U18 2000 
 Hockeyarchives: IIHF U18 2000

Viitteet 

2000
Sveitsin jääkiekko
Vuoden 2000 jääkiekko
Stina Girs

Stina Girs (oikealta nimeltään Stina Annika Girs-Järvinen, s. 9. huhtikuuta 1987 ) on suomalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi Idols-laulukilpailun viidenneltä tuotantokaudelta, jolloin hän sijoittui kilpailun viidenneksi. Girs on kotoisin Järvenpäästä ja asuu sekä toimii nyt kukkakauppayrittäjänä Hyvinkäällä.

Ura

Uran alku ennen Idolsia 
Stina Girs aloitti musiikkiharrastuksen 7-vuotiaana pianonsoitolla, mutta 12-vuotiaana hän päätti vaihtaa instrumentin kitaraan sekä lauluun. Ala-asteella hän oli mukana tyttöbändissä. Yläasteella Stina valittiin laulajaksi Jerkstars-yhtyeeseen, jossa hän teki kitaristin kanssa kaikki kappaleet.

Vuonna 2009 Stina alkoi opiskella floristiksi. Hän oli pitkään töissä äitinsä kukkakaupassa.

Ennen Idolsia Stina toteutti unelmansa countryhenkisestä sooloprojektista, jolloin hän kokeili Jerkstarsissa vaikuttaneen Juha Pöysän kanssa keikkailua T For Texas Holdem -yhtyeen nimissä.

2010: Idols 
Stina Girs osallistui Idolsin viidennen tuotantokauden koelauluihin Helsingissä joulukuussa 2010. Hän pääsi koelauluista jatkoon ja eteni kisassa teatteriviikonlopun ja semifinaalien kautta finaaleihin asti. Girsiä pidettiin kauden voittajasuosikkina, mutta hän putosi kisasta jo toisessa finaalissa. Hän sijoittui kilpailun viidenneksi.

2011–: Idolsin jälkeen 
Idolsin jälkeen hän solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa, joka julkaisi Girsin esikoisalbumin Sydän edellä 23. marraskuuta 2011. Albumi ei kuitenkaan menestynyt; se nousi vain yhdeksi viikoksi Suomen virallisen albumilistan 49:nnelle sijalle. Albumilta julkaistut singlet ”Kirje” ja ”Anna mun mennä” eivät nousseet myyntilistoille. Girs osallistui ”Anna mun mennä” -kappaleellaan vuoden 2011 Syksyn sävel -kilpailuun.

Tammikuussa 2014 Girs julkaisi uuden singlen, ”Mä tahdon tietää mitä rakkaus on”. Teropekka Virtasen tuottama toinen studioalbumi Labyrintti julkaistiin 30. tammikuuta 2015.

Kesäkuussa 2017 Girs julkaisi singlen ”Kyl sä tiiät”. Kappale on Girsin ensimmäinen uuden levy-yhtiönsä, Kaiku Entertainmentin, kautta julkaisema kappale.

Diskografia 

 Sydän edellä (2011)
 Labyrintti (2015)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stina Girsin viralliset kotisivut
 Stina Girs lauluntekijänä

Suomalaiset poplaulajat
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Rising Sun Pictures

Rising Sun Pictures (RSP) on australialainen erikoistehosteisiin erikoistunut elokuva-alan yhtiö. Se perustettiin vuonna 1995 Adelaidessa, Etelä-Australiassa. Yhtiö on työstänyt erikoistehosteita muun muassa elokuviin Harry Potter ja Feeniksin kilta, Batman Begins ja Superman Returns.

Aiheesta muualla
Rising Sun Picturesin kotisivut

Yhdysvaltalaiset elokuvayhtiöt
Neuquén

Neuquén on Neuquénin maakunnan pääkaupunki Argentiinassa. Patagonian suurimmassa kaupungissa asuu yli 230 000 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1904.

Kaupunkia palvelee aivan sen tuntumassa sijaitseva Presidentti Perónin kansainvälinen lentoasema.

Sisarkaupungit 
Neuquénin sisarkaupungit ovat
 Knoxville, Tennessee, Yhdysvallat
 Treviso, Veneto, Italia
 Valdivia, Chile
 Haifa, Israel

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut

Lähteet 

Argentiinan kaupungit
Presidentti Perónin kansainvälinen lentoasema

Presidentti Perónin kansainvälinen lentoasema ()  on kansainvälinen lentoasema Argentiinassa, joka palvelee Neuquénin kaupunkia. Lentoasemalla on yksi 2 750 metriä pitkä kiitotie. Lentoasmean terminaalilla on kokoa 5 200 neliömetriä.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Aiheesta muualla 

World Aero Data - NQN; SAZN

Lähteet 

Argentiinan lentoasemat
Comodoro Rivadavia

Comodoro Rivadavia on kaupunki eteläisessä Argentiinassa. Kaupungissa asuu noin 175 196 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1901.

Kaupunkia palvelee Kenraali Enrique Mosconin kansainvälinen lentoasema.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut 

Argentiinan kaupungit
Melancholia

Melancholia on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut scifi-draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Lars von Trier. Sen pääosia esittävät Kirsten Dunst, Charlotte Gainsbourg, Kiefer Sutherland, Alexander Skarsgård, Brady Corbet, Cameron Spurr, Charlotte Rampling, Jesper Christensen, John Hurt, Stellan Skarsgård ja Udo Kier.

Elokuvan juoni keskittyy kahteen siskokseen, joista toinen on valmistautumassa häihinsä juuri ennen kuin tähtienvälinen planeetta uhkaa törmätä maahan. Elokuva on tanskalaisen Zentropa-yhtiön tuottama, jonka lisäksi kansainvälistä tuotantotukea tuli Ruotsista, Ranskasta, Saksasta ja Italiasta. Se sai ensi-iltansa Cannesin 64. elokuvafestivaaleilla toukokuussa 2011. Kirsten Dunst sai roolistaan parhaan naisnäyttelijän palkinnon.

Vuonna 2016 Melancholia äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 50 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Juoni
Elokuvan johdanto on hidastettu kuvasarja sen päähenkilöistä ja maapallon tuhoutumisesta toisen planeetan törmätessä siihen.

Johdannon jälkeen alkaa ensimmäinen osa, joka kertoo Justinen (Kirsten Dunst) ja Michaelin (Alexander Skarsgård) häistä. Häät ovat katastrofien sarja, jonka lopuksi Michael jättää Justinen.

Elokuvan toisen osan pääosassa on Justinen sisko Claire (Charlotte Gainsbourg). Claire hoitaa häiden jälkeen vakavasti masentunutta Justinea miehensä Johnin (Kiefer Sutherland) kanssa yhteisessä kodissa. Auringon takaa on paljastanut uusi planeetta, joka on nimetty Melancholiaksi. Melancholia lähestyy Maata, mutta tähtitiedettä harrastava John vakuuttelee törmäystä pelkäävälle Clairelle, että planeettojen radat kulkevat tutkijoiden laskelmien mukaan toistensa ohitse. Mitä uhkaavammaksi tilanne muuttuu, sitä paremmin Justine vaikuttaa toipuvan masennuksestaan.

Näyttelijät

Arvioita
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,8. Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti katsojan pettyvän, jos odottaa tältä von Trierin uutuudelta tämän edellisten elokuvien tapaista rajua rienausta. Tällä kertaa von Trier tarjoaa Maskulan mielestä ”hillittyä hysteriaa”, joka ”silti sekoittaa tuoretta verta eurooppalaisen elokuvan klassisiin perinteisiin”. Hän ei pidä tätä Richard Wagnerin musiikin vyörytyksellä höystettyä elokuvaa ohjaajan parhaisiin kuuluvana, mutta silti visuaalisesti kauniina ”tiheänä alakulona”.

Palkinnot
kymmenen Robert-palkintoa:
 paras elokuva, ohjaus: Lars von Trier
 paras naisnäyttelijä: Kirsten Dunst
 paras sivuosan naisnäyttelijä: Charlotte Gainsbourg 
 paras ohjaaja: Lars von Trier
 paras alkuperäiskäsikirjoitus: Lars von Trier
 paras kuvaus: Manuel Alberto Claro
 paras tuotannon suunnittelu:Jette Lehmann 
 paras erikoistehosteet Hummer Højmark, Peter Hjorth 
 paras äänisuunnittelu: Kristian Eidnes Andersen
 paras leikkaus: Molly Malene Stensgaard

Lähteet

Aiheesta muualla

Arvostelut

Kirjallisuutta
 Timonen, Lauri: ”Koska sydän sanoi niin – Merkintöjä Lars von Trierin Melancholiasta”, Filmihullu 5/2011.

Vuoden 2011 elokuvat
Tanskalaiset elokuvat
Draamaelokuvat
Tieteiselokuvat
Taide-elokuvat
Lars von Trierin ohjaamat elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kenraali Enrique Mosconin kansainvälinen lentoasema

Kenraali Enrique Mosconin kansainvälinen lentoasema ()  on kansainvälinen lentoasema Comodoro Rivadavian kaupungin tuntumassa Argentiinassa. Lentoasema toimii solmukohtana LADE:lle.

Lentoasema rakennettiin vuonna 1929. Uusi terminaali valmistui 1952. Terminaalipinta-alaa on yhteensä  3 415 neliömetriä. Vuodesta 2000 lentoaseman operaattorina on toiminut Aeropuertos Argentina 2000. Lentoasemalla on yksi 2 750 metriä pikä kiitotie.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Lähteet

Aiheesta muualla 
World Aero Data - CRV; SAVC

Argentiinan lentoasemat
Los Menucos

Los Menucos on kylä Río Negron maakunnassa Argentiinassa. Kylän asukasluku oli 5 187 vuonna 2010. Kylä sijaitsee 803 metriä merenpinnan yläpuolella.

Lähteet 

Argentiinan kylät
Replicant – tappajan kopio

Replicant – tappajan kopio () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintajännäri. Elokuvan on ohjannut Ringo Lam ja käsikirjoittanut Lawrence Riggins yhdessä Les Weldonin kanssa. Pääosissa näyttelivät Jean-Claude Van Damme ja Michael Rooker. Taistelukohtausten koreografiasta vastasi Peter Malota.

Juoni
Etsivä Jake Riley on yrittänyt kolme vuotta saada kiinni psykopaattista sarjamurhaaja nimeltä "Torch", joka tappaa nuoria äitejä, jotka ovat hänen mielestä kohdelleet lapsiaan huonosti. Rileyn lopetettua poliisin tehtävät NSA haluaa hänen kuitenkin jatkavan tehtävän parissa ja antavat Rileylle tappajasta tehdyn ihmiskopion parikseen. Kopiolla on telepaattisia kykyjä ja hän kykenee muistamaan samat menneet tapahtumat joita itse murhaaja on tehnyt. Kopion avulla Rileyn on määrä saada murhaaja kiinni.

Rooleissa

Palkinnot

Ehdokkuudet
DVD Exclusive
2001 Paras näyttelijä: Jean-Claude Van Damme
2001 Paras suoraan videolle julkaistu elokuva

Lähteet

Aiheesta muualla
 Leffatykin arvostelu

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Ringo Lamin ohjaamat elokuvat
Elina Lindgren

Elina Sari Tuulikki Lindgren (s. 27. marraskuuta 1983 Oulu) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Oulun Pyrintöä. Häntä ovat valmentaneet Hanna Vesteri, Timo Vuorimaa, Toni Roponen ja vuodesta 2010 Jussi Saarela.

Lindgren sijoittui maastojuoksun EM-kilpailuissa Malmössä 2000 alle 20-vuotiaiden sarjassa 18:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Vuonna 2001 hän sai Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 16.11,55. Maastojuoksun EM-kilpailuissa Thunissa hän oli 20-vuotiaiden sarjassa kahdeksas ja Suomi joukkuekilpailussa neljäs. Vuonna 2002 hän sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 3 000 metrillä 11:nneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa Kroatian Medelinissä hän sai alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa.

Lindgren voitti maastojuoksun Pohjoismaiden-mestaruuden alle 20-vuotiaiden sarjassa 2002 ja oli toinen 2001. Joukkuekilpailussa hän sai edellä mainituilla kerroilla kultaa ja 2000 pronssia. Naisten sarjassa hän sai joukkuepronssia 2005. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2001 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi 5 000 metrillä Helsingissä 2002 ja 10 000 metrillä Göteborgissa 2007.

Lindgren on voittanut 5 000 metrillä Suomen-mestaruuden 2001 ja 2007 ja hopeaa 2011. 10 000 metrillä hän voitti kultaa 2011 ja pronssia 2013. Puolimaratonin Suomen-mestari hän on vuosilta 2004, 2008, 2011 ja 2012 sekä maratonin Suomen-mestari vuodelta 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 3 000 metrillä hopeaa 2002 ja 2003 sekä pronssia 2001. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on ollut toinen 2008 ja 2011 sekä kolmas 2012.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Suomalaiset maastojuoksijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Näkemiin Helena

Näkemiin Helena Lasse Pöystin ohjaama elokuva vuodelta 1955. Elokuva on Pöystin toinen ohjaus. Se perustuu Aino Räsäsen romaaniin Näkemiin, Helena. Koko perheen elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1950-luvun alkuun, ja elokuvaan liittyy takautumina katkelmia edellisestä Helena-elokuvasta.

Helena on jo ikääntynyt maalaistalon emäntä, niinpä aiheena ovat Junkkerin suvun jälkikasvun rakkausmurheet. Lapsuudenystävä Lennu haikailee perheen tarmokkaan tyttären Päivin perään, ja Arttu-pojalla on avioliitossaan ongelmia.

Arviot
Pöystin edellinen ohjaus Kummituskievari oli Leo Nordbergin (Uusi Suomi) mukaan ollut "surullisen huono", eikä Pöysti tässäkään elokuvassa hänen mukaansa ole löytänyt kykyjään. Tosin ei kirjakaan juuri tarjoa mahdollisuuksia, ja "viikonloppuromaanin epämääräinen sivumaku tuntuu filmiä katsottaessa liian selvästi suussa". Elokuvalle olisi Ylioppilaslehden nimimerkki Varjostimen mukaan ollut hyväksi, jos käsikirjoitusta olisi pelkistetty. Tomira Savtschenko (Työkansan Sanomat) näkee elokuvan ansiot: "Tämä on Lasse Pöystin onnistunein filmi." Kuvaajista toinen, Esko Töyri, saa jälleen kiitosta.

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1955 suomalaiset elokuvat
Lasse Pöystin ohjaamat elokuvat
SMS Niobe (1899)

SMS Niobe oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä ja sen köli laskettiin vuonna 1898. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1899 ja se valmistui 25. kesäkuuta 1900.

Palvelus 
Alus myytiin 1925 Jugoslavialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Dalmacija. Toisessa maailmansodassa Italia valtasi aluksen 1941 liittäen sen laivastoonsa nimettynä Cattaroksi, jolloin aluksen aseistuksena oli kuusi 8,5 tuuman Skodan valmistamaa tykkiä sekä kuusi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Syyskuussa 1943 Kriegsmarine sai aluksen liittäen sen laivastoonsa alkuperäisellä nimellä. Alus ajoi karille, johon Britannian kuninkaallisen laivaston moottoritorpedoveneet MTB 276 ja MTB 298  tuhosivat sen 22. joulukuuta 1943.

Lähteet

Viitteet 

Gazelle-luokan risteilijät
Saksalaiset ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Wilco

Wilco on vuonna 1994 perustettu Chicagosta Yhdysvalloista kotoisin oleva vaihtoehtorockyhtye. Jäsenet ovat: Jeff Tweedy, John Stirratt, Nels Cline, Glenn Kotche, Pat Sansone, Mikael Jorgensen.

Diskografia

Albumit
 A.M. (1995)
 Being There (1996)
 Summerteeth (1999)
 Yankee Hotel Foxtrot (2002)
 A Ghost Is Born (2004)
 Kicking Television: Live in Chicago (2005)
 Sky Blue Sky (2007)
 Wilco (The Album) (2009)
 The Whole Love (2011)
 Star Wars (2015)
 Shmilco (2016)
 Ode to Joy (2019)
 Cruel Country (2022)

Aiheesta muualla

 Wilcon virallinen kotisivu

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Ilmari Kohtamäki

Ilmari Kohtamäki (2. toukokuuta 1905 Sarvela, Karvia – 10. toukokuuta 1969 Tampere) oli suomalainen professori ja  kirjallisuudentutkija.

Kohtamäki toimi Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosenttina 1957–1967 ja Turun yliopiston kotimaisen ja yleisen kirjallisuuden professorina 1961–1969.

Teoksia 
 Entisajan metsästyksestä. Sanakirjasäätiö, Helsinki 1931.
 Entisaikaisesta metsästyksestä ja vanhoista pyyntitavoista Etelä-Pohjanmaalla ja erittäinkin Vimpelin seuduilla. Eripainos Etelä-pohjalaisen osakunnan julkaisusta Kyrönmaa 3. Forssa 1933.
 Juhan Fredrik Granlund: Elämä ja kirjalliset sepitelmät. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1936.
 Lohtajan seudun kalastuksesta. Eripainos julkaisusta Vanhaa Lohtajaa. 1938.
 Ensimmäisen ylioppilasalbumimme Joukahaisen alkuvaiheista: Joukahaisen kirjoitukset ja kirjoittajat vv. 1843–1918. Helsinki 1942.
 ”F. E. Sillanpää kyröläisyyden kuvastajana”, Satakunta XIV. 1948.
 Lapuan päivä. Eripainos julkaisusta Kyrönmaa VII. Vaasa 1950.
 Pikku tietäjä 1–2: Käytännön koulut ja kurssit. Toimittanut Ilmari Kohtamäki. Yhtyneet kuvalehdet, Helsinki 1951.
 Pikku tietäjä 3: Kotijuristi. Toimittanut Ilmari Kohtamäki. Yhtyneet kuvalehdet, Helsinki 1951
 Pikku tietäjä 4: Hyvät käytöstavat. Toimittanut Ilmari Kohtamäki. Yhtyneet kuvalehdet, Helsinki 1951
 Ankara puutarhuri: August Ahlqvist suomen kielen ja kirjallisuuden arvostelijana. Väitöskirja. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1956.
 Pietari Hannikaisen "Kanava": Uudenaikaisen lehdistömme ladunavaaja. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1959.
 Tämä kirja omistetaan kirjallisuudentutkijain seuran kunniajäsenen akateemikko V. A. Koskenniemen elämäntyölle. Toimittaneet Lauri Viljanen, Väinö Kaukonen, Ilmari Kohtamäki. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1962.
 Jälkiromantiikka Suomen kirjallisuudessa: Suomenkielisen kirjallisuuden elpyminen. Helsinki 1964.

Lähteet 
 
 
 Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesluettelo 1918–1970.
 Lappalainen, Päivi: Kotimainen kirjallisuus 50 vuotta – tai ehkä sittenkin hiukan enemmän. Sanelma: Kotimaisen kirjallisuuden vuosikirja 2009, s. 15–16. Turun yliopisto.

Turun yliopiston professorit
Suomalaiset kirjallisuustieteilijät
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Suomalaiset professorit
Arpapeliä

Arpapeliä on Leavings-Orkesterin esikoisalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2011 levymerkillä RCA Records.

Leavings-Orkesteriin kuuluvat vuonna 2003 lopetetun Leevi and the Leavingsin jäsenet Niklas Nylund, Juha Karastie sekä Risto Paananen.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Niklas Nylund – laulu, rummut, lyömäsoittimet, kitarat, kosketinsoittimet, piano, ohjelmointi  
 Juha Karastie – kitarat, mandoliini, avainviulu, tinapilli, nokkahuilu, lyömäsoittimet, kosketinsoittimet, taustalaulu
 Risto Paananen – basso, kitarat, lyömäsoittimet, taustalaulu

Arvostelut 
 Nuorgam: 33/100
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arpapeliä discogs.com -sivustolla

Vuoden 2011 esikoisalbumit
Suomalaiset rockalbumit
Rata-SM kausi 2011

Rata-SM-kausi 2011 alkoi Mad-Croc Racella Loimaalta 21.–22.5.2011 ja päättyi Ahvenistolla ajettuun finaaliviikonloppuun 9.–10.9.2011. Sarjan nimestä huolimatta yhdelläkään luokalla ei ollut kaudella 2011 SM-arvoa. Formula Ford oli arvoltaan ”Suomen Juniorimestaruus” (SJM). Lisäksi täyteluokkina ajettiin mm. Legends Trophy ja V1600 Cup.

Kalenteri 

Kaudella 2011 ajettiin neljä osakilpailua. Lisäksi Rata-SM järjesti Virossa viidennen kilpailun, jossa ajoi osa täyteluokista.

Tallit ja kuljettajat

Tulokset

{|
|

Pisteet jaettiin SJM-sarjassa 12 parhaalle seuraavasti: 25-20-16-14-12-10-8-6-4-3-2-1.

Lähteet

Vuoden 2011 moottoriurheilu
Rata-SM (rata-autoilu)
Postileima

Postileima on postilaitoksen käyttämä merkintä, jolla postilähetykseen kiinnitetty postimerkki mitätöidään. Postileimasta ilmenevät yleensä postituspäivä ja -aika sekä postituspaikka. Postileima voidaan lyödä lähetykseen käsin (käsileimasimella tai ketjuleimasimella) tai koneellisesti. Leima osoittaa, että postimerkit on käytetty kuljetusmaksuksi.

Taustaa
Ensimmäinen postileima otettiin käyttöön Englannissa vuonna 1661. 1800- ja 1900-luvulla postilähetykseen saatettiin lyödä useita leimoja sen kulkureitillä ja lähetys leimattiin myös saapumispaikassa. Leima voi myös osoittaa, että lähetys on kulkenut esimerkiksi ilmalaiva- tai helikopterikuljetuksessa.

Postileimasimessa käytetään yleensä mustaa mustetta, jotta se erottuu postimerkistä. Erikoisleimoissa on käytetty myös esimerkiksi punaista mustetta.

Postileiman osoittama lähetyspäivä on virallinen tieto lähetyspäivästä, ja merkintä ratkaisee silloin kun hakemus tai muu asiakirja on postitettava viimeistään tiettynä päivänä.

Aikaisemmin suomalaisissa postileimasimissa luki postitoimipaikan nimi (esimerkiksi "Helsinki 25 · Helsingfors 25"), mutta nykyisin leimasimissa on postinumero ja paikannimi. Leiman kieli määräytyy paikkakunnan kieliolojen mukaan. Niin kutsuttu filateelinen leimaus tarkoittaa, että leima kohdistetaan postimerkkeihin Postin leimausohjeen mukaisesti.

Postileimat muodostavat filateliassa oman keräilykohteensa, ja ne kuuluvat postihistorian alaan. Hyvälaatuinen tai harvinainen postileima voi kasvattaa postimerkin arvoa, tai kohteen arvo muodostuu ainoastaan leimasta.

Postin lajittelukeskuksissa postilähetyksiä leimataan yhä harvemmin. Vuonna 2016 arvioitiin, että postimerkein varustetuista lähetyksistä vain 10–20 % saa postileiman, jolla postimerkki osoitetaan käytetyksi.

Erikoisleimat
Suomessa Posti julkaisee vuosittain kymmenkunta erikoisleimaa, joita käytetään lyhyen aikaa suurtapahtumien yhteydessä, ja uusien postimerkkien ilmestymispäivänä käytetään merkkikohtaista erikoisleimaa (ensipäiväleima). Erikoisleimat ovat yleensä koristeellisempia kuin tavalliset postileimat, ja niissä käytetään kuva-aiheita. Lisäksi matkailukohteissa voidaan käyttää pysyvästi kuvaleimaa.

Frankeeraus
Frankeerauksella tarkoitetaan tehtävää postimaksuarvon osoittavan leiman tekemistä frankeerauskoneella. Frankeerausta käyttävät paljon postia lähettävät yritykset. Frankeerauskoneeseen ladataan tietty määrä maksua.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Fager, T.: Suomen erikoisleimat 1920–1993. Pyhäsalmi, 2005.
 Heimo, P.: Suomen telaleimat. Suomen Filatelistiliitto. Lahti, 1986.

Aiheesta muualla

 Postihistoriallinen Yhdistys ry.
 Leimatietoa: Mikä on erikoisleima? (Posti Oy.)
 Leimaselain — erikoisleimoja. (Posti Oy.)
 Postin leimausohje.

Postimerkkeily
Postiliikenne
Zhongyuanin suuri buddha

Zhongyuanin suuri buddha (中原大佛, Zhōngyuán Dàfó) tai Zhongyuanin buddha, joskus myös Lushanin suuri buddha (), tai joskus Lähdetemppelin buddha, on Vairocana-buddhaa esittävä patsas Kiinan Henanin maakunnan, Pingdingshanin prefektuuritasoisen kaupungin Lushanin piirikunnassa. Turistinähtävyytenä toimiva buddhapatsas vihittiin 1. syyskuuta 2008 ja maksoi 1,2 miljardia Kiinan yuania eli tuolloisen vaihtokurssin mukaan 120 miljoonaa euroa. Sittemmin muokattiin vielä patsaan monikerroksista alustarakennetta. Zhongyuan on usein Henanin maakunnasta käytetty, keskitasankoa tarkoittava nimitys. 

Patsas sijaitsee Tang-dynastian aikana seudulle perustetun buddhalaisen luostarin paikalla. Tuo luostari nimettiin läheisten lähteiden mukaan. Nykyään lähteestä virtaa päivittäin 295 m3 kuumaa, 64-celsiusasteista vettä.

Zhongyuanin buddha on maailman toiseksi suurin patsas. Itse patsas on 128 metriä korkea ja alustan kanssa korkeus on 153 metriä.  

Nyttemmin etenkin kiinalaiset sivustot tuovat esille patsaan olevan 208 metriä ympäristöään korkeampi. Itse buddhankuva on 108 metriä korkea ja sen lotusalusta 20-metrinen. 128-metrinen patsas on 25 metriä korkealla jalustalla. Tämä jalustoineen 153-metrinen patsas sijaitsee 55 metriä ympäristöään korkeammalla, koska patsaalla on (maastonmuokkauksella luotu) kaksitasoinen koroke. 

Guinnessin ennätysten rekisteri, jonne patsas on kirjattu maailman korkeimmaksi buddhapatsaaksi nimellä Zhongyuan buddha, toteaa patsaasta seuraavia mittoja:
 Buddhan korkeus 127,64 m
 buddhankuva 108,448 m
 lotus-alusta 19,291 m
 Jingang-alusta 27,453 m,
 Xumi-alusta edellisen alla 25,238 m, ja
 alimmainen alusta 27,629 m
 kokonaiskorkeus 208,059 m
Patsasta rakennettiin 12 vuotta vuodesta 1997 lähtien. Siihen on käytetty 108 kiloa kultaa, 3 300 tonnia kupariseosta ja 15 000 tonnia erikoisterästä.

Tiedotusvälineissä on kiinnitetty huomiota Kiinan pyrkimykseen rakentaa uusia, huomattavan suuria buddhapatsaita turistinähtävyyksiksi. Zhongyuanin buddhapatsas luokiteltiin vuonna 2011 Kiinan matkailunähtävyyksien korkeimpaan viiden A:n luokkaan.

Intian kilpaileva patsashanke 
Tulkinnasta riippuen patsaan sijoitus maailman korkeimpana patsaana voi olla vaarassa. Intiaan on rakenteilla maan perustajiin kuulunutta ministeri Sardar Patelia kuvaava Yhtenäisyyden patsas (), joka olisi valmistuessaan 182 metriä korkeana patsaana varsinaista Zhongyuanin suurta buddhaa korkeampi. Tämä intialainen patsashanke tulkitsee kiinalaisen Zhongyuanin buddhan korkeudeksi 153 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Overview of Pingdingshan’s tourism (China Daily, 2010-11-28)  (chinadaily.com.cn)
 Graffiti allowed at Buddha statue  (chinadaily.com.cn)
 Thursday, 5 April 2012: Day 214: Pingdingshan and the Spring Temple Buddha (World wondering)  (nevworldwonders.com)
 The world's tallest statue and the infamous Nanyang debacle (Bali to Berlin Overland) 

Kiinan buddhalaiset temppelit
Kiinan patsaat ja veistokset
Henan
The Fall (albumi)

The Fall on brittiläisen alternative bändin Gorillazin neljäs albumi. Levy julkaistiin 25. marraskuuta 2010 "ilmaiseksi" ladattavana Gorillazin omilla sivuilla, vain bändin Sub-Division fan clubiin kuuluville. Levynä se julkaistiin 18. huhtikuuta 2011. Koko albumi nauhoitettiin Damon Albarnin Apple iPadilla Escape to Plastic Beach World Tour -kiertueen Amerikan osion aikana lokakuussa 2010 ja Stephen Sedgwik miksasi sen myöhemmin Englannissa. Albumilla on vähemmän vierailevia artisteja, kuin Gorillazin levyillä on totuttu kuulemaan, mutta ”HillBilly Man”issa kitaraa soittaa Mick Jones, "Aspen Forest" bassoa Paul Simonon ja Bobby Womack laulaa säveltämänsä "Bobby in Phoenix"in.

Kappaleet 
Phoner to Arizona
Revolving Doors
HillBilly Man (featuring Mick Jones on guitar)
Detroit
Shy-town
Little Pink Plastic Bags
The Joplin Spider
The Parish of Space Dust
The Snake in Dallas
Amarillo
The Speak It Mountains
Aspen Forest (featuring Paul Simonon on bass)
Bobby in Phoenix (featuring Bobby Womack as co-writer and on vocals)
California & the Slipping of the Sun
Seattle Yodel (featuring The Archie McPhee Yodelling Pickle)

Arviot 
 Metacritic: 67/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: B–

Lähteet 

Gorillazin albumit
Vuoden 2010 albumit
Christina Grimmie

Christina Victoria Grimmie (12. maaliskuuta 1994 Marlton, New Jersey, Yhdysvallat – 10. kesäkuuta 2016 Orlando, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja. Grimmie tuli alun perin tunnetuksi YouTube-videopalvelussa, jonne hän latasi videoita itsestään laulamassa musiikkikappaleiden cover-versioita. Vuonna 2014 Grimmie osallistui The Voice -laulukilpailuun, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Grimmie kuoli ampumavälikohtauksessa Floridassa 10. kesäkuuta 2016.

Ura 
Christina Grimmien ura käynnistyi vuonna 2009, jolloin 15-vuotias Grimmie latasi zeldaxlove64-nimimerkillä ensimmäiset lauluvideonsa YouTubeen. Hän esitti YouTubessa cover-kappaleita monilta suosituilta artisteilta, kuten Miley Cyrusilta, Justin Bieberiltä ja Katy Perryltä. Hän teki myös yhteistyötä muiden YouTuben laulajien kanssa. Grimmie sai vuonna 2010 managerikseen laulaja Selena Gomezin isäpuolen Brian Teefeyn ja pääsi sittemmin lämmittelijäksi Gomezin kiertueille.

Grimmien esikois-EP Find Me julkaistiin vuonna 2011, ja sen kappaleesta ”Advice” ilmestyi samana vuonna musiikkivideo. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa With Love julkaistiin vuonna 2013.

Vuonna 2014 Grimmie osallistui yhdysvaltalaisen The Voice -laulukilpailun kuudennelle tuotantokaudelle ja sijoittui kolmanneksi. Kilpailussa hänen mentorinaan toimi Adam Levine.

Grimmie esiintyi Suomessa, Helsingin Nosturissa 26. tammikuuta 2015.

Grimmie sai vuonna 2016 postuumisti Teen Choice -palkinnon ”Choice Music Web Star” -kategoriassa. Kesällä 2017 julkaistiin vielä postuumi albumi All Is Vanity.

Kuolema 
10. kesäkuuta 2016 Grimmie oli konsertoimassa Orlandossa Floridassa. Esityksen jälkeen nimikirjoitusten jaon aikana häntä ammuttiin kolmesti, ja hän kuoli vammoihinsa sairaalassa. Surmaaja, 27-vuotias Kevin James Loibl, ampui tilanteessa myös itsensä. Poliisin mukaan ampuja oli valinnut Grimmien tietoisesti kohteekseen, mutta heillä ei uskota olleen yhteyksiä toisiinsa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1994 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Äiti synnyinmaa (Kiova)

Äiti isänmaa (, , "Äiti synnyinmaa") on suurikokoinen muistomerkki Ukrainan Kiovassa. Vuonna 1981 valmistunut, miekkaa kohottavaa naishahmoa esittävä patsas on jalustoineen 102 metriä korkea ja painaa noin 500 tonnia. Miekka on 16 metriä pitkä ja painaa 9 tonnia. Patsaan kilvessä on Neuvostoliiton vaakuna. Materiaalina on ruostumaton teräs ja patsas on osa suuren isänmaallisen sodan museota. Patsaan vieressä olevassa marmorilaatassa on Neuvostoliiton sankareiden nimet. Laatassa on 11 600 sotilaan ja yli 200 työläisen nimi. Patsaan suunnittelivat Jevgeni Vutšetitš (oli myös Volgogradin Äiti synnyinmaa -monumentin suunnittelijana) ja Vasili Borodai.

Katso myös 
 Sosialistinen realismi
 Äiti synnyinmaa (Volgograd)
 Äiti Armenia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Muistomerkit
Kiovan nähtävyydet
Parkinson

Parkinson on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alice Parkinson, australialainen näyttelijä
 Cecil Parkinson (1931–2016), brittiläinen poliitikko ja ministeri
 James Parkinson (1755–1824), englantilainen lääkäri, geologi, paleontologi ja poliitikko, jonka mukaan on nimetty Parkinsonin tauti
 Katherine Parkinson (s. 1978), englantilainen näyttelijä
 C. Northcote Parkinson (1909–1993), englantilainen historiantutkija ja kirjailija, Parkinsonin lain muotoilija
 Phil Parkinson (s. 1967), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Sydney Parkinson (1745–1771), skotlantilainen kasvi- ja luontomaalari
 Tim Parkinson (s. 1973), brittiläinen säveltäjä.
Hankido

Hankido on korealainen itsepuolustuslaji, jonka kehitti suurmestari Myung Jae Nam (1938–1999). Perinteisen hapkidon taitaja Myung Jae Nam kiinnostui 1960-luvulla pehmeistä ja harmonisista tekniikoista (vrt. aikido). Hän alkoi muokata uutta hapkido-tyyliä, jonka harjoittaja pyrkii puolustautuessaan käytettämään fyysistä voimaa mahdollisimman vähän. Tämän vuoksi hankidoa voi kutsua pehmeäksi itsepuolustuslajiksi.

Sanan Hankido merkityksen voidaan tulkita tarkoittavan "itsepuolustuslaji korealaisille".

Lähteet
 Suomen Hankidon kotisivu
 Hankido Euroopassa

Aiheesta muualla
Hankidon pääopettajan verkkosivu

Taistelulajit
Eteläkorealainen kulttuuri
Luettelo viisumivaatimuksista Suomen kansalaisille maittain

Luettelo maista ja erillisalueista, joihin matkustaakseen Suomen kansalainen ei tarvitse viisumia. 172 maata ja aluetta sallivat viisumittoman matkustuksen Suomen kansalaisille tai myöntävät suomalaisille viisumin kohdemaahan saapuessaan.

Viisumivaatimukset maittain

A-C

D-F

G-J

K-L

M-O

P-S

T-Ö

Lähteet 

Rajavalvonta
Matkustusasiakirjat
Luettelot yhteiskunnasta
Ryan Lasch

Ryan Alan Lasch (s. 22. tammikuuta 1987 Lake Forest, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Ruotsin pääsarjassa SHL-liigassa pelaavaa Frölunda HC:ta. Yleisradion toimittaja Matias Strozyk kuvailee Laschia "pienikokoiseksi, nopeaksi luistelijaksi, jolla on terävä luistelutyyli". Kuvauksen mukaan hän on hyvän maalinteon lisäksi myös erinomainen pelinrakentaja. Strozyk kertoo kuitenkin, että Laschia kritisoidaan joskus liiallisesta näppäryydestä rangaistuslaukauksissa.

Ura
Lasch siirtyi Lahden Pelicansiin ruotsalaisseura Södertäljestä toukokuussa 2011 yhden vuoden mittaisella sopimuksella.

Lasch voitti kaudella 2011–2012 SM-liigan runkosarjan pistepörssin kerättyään 62 tehopistettä. Hän voitti myös SM-liigan pudotuspelien pistepörssin 16 pisteellään pisteen erolla JYPin Jani Tuppuraiseen. Lasch teki kauden jälkeen sopimuksen NHL-seura Anaheim Ducksin kanssa. Kauden alku viivästyi työsulun takia, ja Lasch pelasi tammikuulle 2013 asti Ducksin farmijoukkueessa AHL:n Norfolk Admiralsissa ja ECHL:n Fort Wayne Kometsissa. Hän palasi tammikuussa kuitenkin Eurooppaan tehtyään sopimuksen Elitserienin Växjö Lakersin kanssa. Maaliskuussa 2013 Ducks kauppasi Laschin Toronto Maple Leafsiin. Kaupassa Ducks sai Maple Leafsilta David Steckelin.

Kaudeksi 2014–2015 Lasch siirtyi Turun Palloseuraan ja pelasi siellä tammikuun loppuun, kunnes siirtyi Ruotsin pääsarjassa pelaavan Frölunda Indiansin riveihin kauden 2015–16 loppuun ulottuvalla sopimuksella. 

Lach pelasi kaudella 2016-17 SC Bernin joukkueessa.

Sen jälkeen Lasch palasi Frölundan jossa hän pelasi kauteen 2019–2020 asti.

Lasch edusti alkukaudella 2020-21 Pelicansia 23. tammikuuta 2021 saakka jossa hän pelasi yhteensä 26 ottelua tehoin 10+27=37. Loppukaudeksi Lasch siirtyi Sveitsiin, NL-seura ZSC Lionsiin.

Lasch sopi toukokuussa 2021 kolmen vuoden sopimuksen Frölundaan. 

Lasch pelasi myös vuoden 2012 Yhdysvaltain MM-joukkueessa 7 ottelua ja merkkautti niissä kaksi syöttöpistettä.

Muuta
Laschin vaimo on kotoisin Lahdesta.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Veli-Pekka Ketola -palkinnon voittajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Joulukuusivarkaat

Joulukuusivarkaat on Heikki Kujanpään ohjaama suomalainen televisioelokuva. Elokuva esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa ensimmäisen kerran 21. joulukuuta 2009. 

Elokuvan ikäraja on 7 vuotta, ja se kestää noin 76 minuuttia. Elokuvan on käsikirjoittanut Veli-Pekka Hänninen. Tuotantoyhtiönä toimi Tuotanto Oy Säihky.

Näyttelijät

Päärooleissa

Muissa rooleissa

Lähteet
 http://yle.fi/ohjelmat/421503
 Elokuvan lopputekstit

Suomalaiset televisioelokuvat
Vuoden 2009 suomalaiset elokuvat
Kai Maasalo

Kai Armas Rafael Maasalo (4. marraskuuta 1922 Helsinki – 18. elokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen musiikkitieteilijä, toimittaja ja musiikkipäällikkö. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1946. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianon- ja urkujensoittoa sekä orkesterinjohtamista vuosina 1944-1946. 

Maasalo toimi Ilta-Sanomien musiikkiarvostelijana 1946-1956, Yleisradion musiikkipäällikön apulaisena vuosina 1946–1956 ja Yleisradion musiikkipäällikkönä 1956–1976. Tuona aikana Yleisradion klassisen musiikin ohjelmatoiminta astui nykyaikaan. Pyrkimyksenä oli lisätä suomalaisen musiikin määrää radiossa aina 30 % asti. Radion Sinfoniaorkesteri kasvoi tuona aikana täysimittaiseksi sinfoniaorkesteriksi, joka perusohjelmiston lisäksi kantaesitti suomalaisilta nuorilta säveltäjiltä tilattuja teoksia. Hän perusti orkesterin rinnalle Radion Kamarikuoron 1961, Radion nykymusiikkiyhtyeen 1965 sekä Radion lapsi- ja nuorisokuoron. Radiokuoron hän laajensi Radion Sinfoniakuoroksi. Vuosina 1976-1982 hän toimi Yleisradiossa erikoistoimittajana.

Jäsenyydet: Suomen säveltaiteilijoiden liiton sihteeri 1955-1956, johtokunta 1956-1958. Sibelius-viikon säätiön hallitus 1956-1965. Suomen säveltaiteen viikon keskustoimikunnan sihteeri 1961-1964. Nykymusiikin hallitus 1961-1965. Valtion säveltaidetoimikunta 1961-1965.

Kunnianosoitukset: Vapaudenristi (VR) 3, VR 4 mk, Suomen Leijonan R I, Italian Ansio-r. kmr. Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1976.   

Maasalo julkaisi useita musiikkiaiheisia teoksia, muun muassa Suuri sinfoniamusiikki (1956), Suomalaisia sävellyksiä I–II (1965 ja 1969), Radion Sinfoniaorkesterin viisi vuosikymmentä 1927–1977 (1980), Mozart ja hänen pianokonserttonsa (1985) sekä Armas Maasalo (1885-1960): johdatus hänen elämäänsä ja musiikkiuraansa (1998). 

Kai Maasalon isä oli säveltäjä Armas Maasalo.

Suomalaiset musiikkitieteilijät
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Merenptahin steela

Merenptahin steela (tunnetaan myös nimillä Israelin steela ja Merenptahin voitto­steela) on muinaisen Egyptin faaraon Merenptahin kaiverruttama hieroglyfi­teksti. Kaiverrus näkyy faarao Amenhotep III:n pystyttämän graniitti­kiven, steelan kääntöpuolella. Sen löysi William Flinders Petrie vuonna 1896 Theban kaupungin kaivauksista, ja nykyään sitä säilytetään Egyptiläisessä museossa Kairossa. Steela on saanut osakseen paljon julkisuutta, ja sitä pidetään ainoana yleisesti hyväksyttynä muinaisegyptiläisenä dokumenttina, jossa mainitaan ”Isrir” tai ”Israel”. Se on myös varhaisin tunnettu maininta Israelista, ja siksi sitä on kutsuttu myös nimellä Israelin Steela.

Maininta Israelista
Nimenä Israelin Steela on joidenkin mielestä harhaanjohtava, koska steela mainitsee laajuudessaan vain lyhyesti Israelin ja Kanaanin. Seuraava maininta Israelista steeloissa löytyy vasta Meshan steelassa.

Rivillä, jolla Israel mainitaan, se esiintyy yhdessä kolmen muun kukistetun maan tai valtion kanssa, jotka sijoittuvat Kaananin­maahan: Gezer, Yanoam ja Askelon. Maininnat Israelista ovat siis yhdessä säkeistössä monien muiden säkeistöjen jälkeen, jossa mainita faaraon muun muassa kukistaneen Libyan kansan.

Riviltä 27 alkaen karkea suomennos:

Sanonta steelassa "ajettu erämaahan/tuhottu, sen siementä ei enää ole" (engl. wasted, bare of seed) on muodollinen, ja sitä käytettiin yleisesti kuvaamaan kansojen tuhoa. Se kuvaa, että kansan viljavarannot on tuhottu, mikä saattoi aiheuttaa nälänhädän tulevina vuosina. Tätä pidettiin sotilaallisena uhkana Egyptille.

Steela ei tee selväksi, että Israel olisi jo tässä vaiheessa valtio, vaan viittaa kansaan tai heimoon, eikä kuningaskuntaan tai kaupunkivaltioon. Steelassa määrävä muoto on Israelista "ulkomaalaiset" eikä "valtio".

Lähteet

Aiheesta muualla 

Koko steelan kirjoitus englanniksi, Miriam Lichtheim

Muinainen Egypti
Israelin historia
Muinainen Lähi-itä
Piirtokirjoitukset
Albert Kallio

Albert Viktor Kallio (vuoteen 1900 Paavonkallio, ) oli suomalainen poliitikko ja vakuutuspiiripäällikkö. Hän oli Suomen Sosialistisesta Työväenpuolueesta valittu kansanedustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosina 1922–1923.

Kallion ainoa koulutus oli kansakoulu. Hän oleskeli Yhdysvalloissa noin kuusi vuotta vuoteen 1904. Palattuaan Suomeen hän oli Hyvinkään kutomotehtaan tulkki ja kehruumestari 1904–1906, Hyvinkään työväentalon vahtimestari 1906–1912, Viljamaan kehruu- ja kutomotehtaan kehruumestari Orimattilassa 1912–1918, Yhdistyneiden Villatehtaiden johdossa sisällissodan aikana, Hyvinkään työväentalon vahtimestari 1920–1923, Vakuutusyhtiö Kalevan piiripäällikkö Lahdessa ja Porissa 1929–1937, huopatehtaan työnjohtaja Kirvussa 1937–1940, vakuutuspiiripäällikkö Hyvinkäällä vuoteen 1945.

Kallio toimi kunnallispolitiikassa Hyvinkään ja Lahden kaupunginvaltuustossa.

Kallio oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1920. 1920-luvulla hän oli mielipiteidensä vuoksi välillä vangittuna ja välillä maan alla, ettei häntä pidätettäisi.

Lähteet

Viitteet 

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
Hyvinkään kaupunginvaltuutetut
Lahden kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Kalle Kankari

Kaarle (Kalle) August Kankari (28. tammikuuta 1889 Paimio – 5. kesäkuuta 1948 Turku) oli suomalainen poliitikko ja puuseppä. Hän oli Suomen sosialistisesta työväenpuolueesta valittu kansanedustaja  Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosina 1922–1923.

Kankari toimi puuseppänä Uskelassa ja Helsingissä. Hän oli Suomen Puutyöntekijäin Liiton puheenjohtaja 1917–1918 ja 1919–1921, Suomen ammattijärjestön toimitsija 1921–1922, Suomen saha-, kuljetus- ja sekatyöväenliiton puheenjohtaja 1922–1924, Suomen Paperiliiton toimitsija 1929–1930 ja autokoripuuseppä Turussa vuoteen 1948

Kankari oli poliittisista syistä vankilassa 1918–1919, uudelleen vuodesta 1923 sekä vielä 1930–luvun alussa.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Biophilia (albumi)

Biophilia on islantilaislaulaja Björkin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 5. lokakuuta 2011. Björk on kertonut albumin olevan "musiikin, luonnon ja teknologian välisen suhteen meditointia", ja albumilla käytetäänkin erityisesti kyseistä projektia varten suunniteltuja soittimia. Esimakua albumin musiikista on tullut alun perin iPadin Solar System -ohjelmalle sävelletyn "Solar Eclipse" -nimellä kulkevan kappaleen mukana, joka koostuu melko klassisesta filharmonisesta orkesterityylisestä musiikista. Singlestä "Crystalline" on myös tehty musiikkivideo. Jokaisesta kappaleesta tullaan julkaisemaan myös erityinen Apple- iPad ja iPod-sovellus.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.

Live-esiintymiset 
Björk ensiesitti albuminsa kappaleita Manchester International Festival -festivaaleilla Englannissa, jossa hän esiintyi kaikkiaan seitsemänä päivänä aikavälillä 27. kesäkuuta. – 16. heinäkuuta. Björk esitti uusien kappaleidensa lisäksi myös lauluja aiemmilta albumeiltaan.

Kappaleet

Singlet 
 "Crystalline" (2011)
 "Cosmogony" (2011)
 "Virus" (2011)
 "Moon" (2011)

Arvostelut 
 Metacritic: 79/100
 AllMusic: 
 Entertainment Weekly: A–
 Rolling Stone: 
 Rumba: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Björkin albumit
Muawia II

Muawia II (Muawija II) oli islamilaisen perimätiedon mukaan Umaijadien dynastian kalifi Damaskoksessa vuosina 680–682 isänsä Jazid I:sen jälkeen muutaman kuukauden ajan vuonna 682. Kalifiksi tullessaan Muawia oli 17–20-vuotias, ja hänen isänsä oli tehnyt hänestä perijän jo elinaikanaan. Perimystä ei kuitenkaan tunnustettu kaikkialla. Hänen kuoltuaan kalifin arvo siirtyi Muawija I:n serkulle Merwanille, ja maa joutui jälleen sisällissotaan, jonka toisella puolella oli jo aiemmin kapinoinut Abdallah ibn al-Zubayr ja toisella Merwan I.

Historiatieteen näkökulma 

Muawijan pojista tai serkusta nimeltä Merwan ei ole säilynyt arkeologisia todisteita, joten heitä pidetään myös keksittyinä hahmoina. Muawijan (661–680) jälkeen vasta kalifi Abd al-Malik ibn Marwan (680 tai 685–705) on jättänyt historiaan jälkensä, joten välivuodet ovat voineet olla sisällissodan aikaa (interregnum) ilman hallitsijaa. 

Tarinassa, jossa Muawijaa seuraa hänen moraalisesti kelvoton poikansa Jazid, joka pian kuolee samoin kuin toinenkin poika Muawia hallittuaan vain pari kuukautta, voidaan nähdä uskonnollisen kirjallisuuden langettama taivaallinen kosto kalifille, joka oli hylännyt Muhammedin.

Lähteet

Viitteet

Umaijadi-dynastian kalifit
Vuonna 684 kuolleet