joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Klubitus

Klubitus on Suomen suurin internetissä toimiva elektroniseen tanssimusiikkiin ja klubikulttuuriin keskittynyt portaali. Sivusto on perustettu syyskuussa 2000, jolloin sen nimi oli Klubbaajan opas... Helsinkiin, mutta vuoden 2001 vaihteessa sivuston nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa. Rekisteröityneitä käyttäjiä oli vuoden 2001 joulukuussa noin 800, seuraavan vuoden lopussa lukema oli jo 3 750. 22. maaliskuuta 2008 käyttäjiä oli 15 098.. Rekisteröityjen käyttäjien ikähaarukka on noin 18–27.

Toiminta 

Klubitus tarjoaa pääasiassa elektronisen tanssimusiikin ystäville erilaista informaatiota ja palveluja, joihin kuuluvat muun muassa keskustelualue, blogit ja tapahtumajärjestäjille mahdollisuus ilmoittaa tulevista tapahtumista kaikkien nähtävillä olevaan kalenteriin. Palvelu ei edellytä rekisteröitymistä, mutta rekisteröimällä nimimerkin saa käyttöönsä lisäominaisuuksia, kuten musiikin tuottajien sekä DJ:den sivustolle lataamien kappaleiden sekä miksausten lataamisen ja keskustelualueelle kirjoittamisen sekä blogien käytön. Sivusto on saatavilla suomeksi ja myös englanniksi, sillä englanninkielisten käyttäjien määrä on huomattava.

Muuta 

Sivuston ylläpito koostuu kahdesta teknisestä ylläpitäjästä ja joistakin foorumimoderaattoreista. Sivustolle tehtään 9 000–10 000 vierailua päivittäin, ja kuukaudessa sivustolla käy noin 100 000 uniikkia IP-osoitetta. Vuonna 2007 sivustolla vieraili yhteensä noin 1 300 000 uniikkia IP-osoitetta, jotka tekivät yhteensä 3 400 000 vierailua, ja sivulatauksia kertyi noin 67 000 000 kappaletta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Klubitus

Urheilu- ja vapaa-aikasivustot
Elektroninen tanssimusiikki
Tuirasta Ruijan rannoille

Tuirasta Ruijan rannoille on Oulun Tuiran kaupunginosassa Oulujoen suistossa Merikosken rantatöyräällä Koskitien ja Tervaporvarin siltojen risteyksessä sijaitseva julkinen ulkoveistos. Mitoiltaan 340 x 340 x 250 cm oleva valettu pronssiveistos on Ari Kochin veistämä kirjailija ja professori Samuli Paulaharjun muistomerkki.

Aloitteen veistoshankkeen käynnistämiseksi teki Oulu-seura vuonna 1990. Alun perin muistomerkin paljastusajankohtaa kaavailtiin vuodeksi 1994, jolloin Paulaharjun kuolemasta oli kulunut 50 vuotta, mutta myöhemmin se siirrettiin vuoteen 1995, kun Paulaharjun syntymästä oli kulunut 120 vuotta. Teos paljastettiin Oulun päivien yhteydessä 2. syyskuuta 1995. Mieskuoro huutajat esiintyi veistoksen julkistamistilaisuudessa. Veistoksen ilmiasu symboloi matkantekoa ja uteliaisuutta. Kohteensa lisäksi veistos kertoo tekijän mukaan myös tekoajasta, tekijästä ja ympäristöstä. Veistoksella ei ole jalustaa.

Katso myös
 Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus

Lähteet
 Oulun taidemuseo - Julkiset ulkoveistokset: Tuirasta Ruijan rannoille

Oulun patsaat ja veistokset
Tuira
Ari Koch

Ari Ensio Koch (s. 20. kesäkuuta 1956 Keminmaa) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Limingan taidekoulussa vuosina 1977-1978, Oriveden Opiston kuvataidelinjalla 1978-1979 ja Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1979-1982.

Hän debytoi taiteilijana Oulussa vuonna 1980.

Koch teki 1980-luvulla pronssiveistoksia, ja tuolloin hänen teostensa muotokieltä luonnehti geometrisuus ja kantikkuus, mutta hän vaihtoi materiaalin 1990-luvulla puuhun, minkä seurauksena muotokieli pehmeni.

Kochin usein vähäeleisten teosten aiheet liittyvät usein luonnossa liikkumisesta saatuihin elämyksiin, kalastukseen ja vaeltamiseen. Hänen teoksiaan on pidetty myös runollisina. Koch korostaa tunnemuistin ensisijaisuutta suhteessa näkömuistiin.

Eräs tunnetuista Oulun maamerkeistä on Kochin veistämä Samuli Paulaharjun muistomerkki Tuirasta Ruijan rannoille.

Koch työskentee Limingassa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.

Kirjallisuutta 
 Reijo Rinnekangas: Pohjoista valoa, Pohjoinen, 1990
Puusta käsin = Wood men, (toim. Elina Vieru), Oulun taidemuseon julkaisuja 38, 2000

Julkiset veistokset 
Elämän langat, Kempeleen koulukeskus, 1982
Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus, pronssiveistos, Oulun ammattikorkeakoulu, 1987
Meren merkit, pronssiveistos, Kellon maannousun muistomerkki, Haukipudas, 1989
Karhi, pronssiveistos, Haapajärvi, 1990
Tuirasta Ruijan rannoille, pronssiveistos, Samuli Paulaharjun muistomerkki, Tuira, Oulu, 1995
Pakkassavu, puuveistos, Oulun Yliopiston arkkitehtuurin osaston lisärakennus A-paja, Aleksanterinkatu 6, Oulu, 2003

Kuvia teoksista

Lähteet

Aiheesta muualla

Oulun taidemuseo - Julkiset ulkoveistokset: Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus
Oulun taidemuseo - Julkiset ulkoveistokset: Tuirasta Ruijan rannoille

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
George Pratt

George Charles Pratt, 2. markiisi Camden KG (2. toukokuuta 1799 – 6. elokuuta 1866) oli brittiläinen poliitikko. Hänen isänsä oli ensimmäinen markiisi John Pratt.

Pratt istui Toryen edustajana maansa parlamentissa vuosina 1821–1830 ja 1831–1832. Hänestä tehtiin Sukkanauharitarikunnan ritari vuonna 1846 ja Brecknockshiren lordiluutnantti vuonna 1865. 

Pratt meni 27. elokuuta 1835 naimisiin Harriet Murrayn kanssa. Parille syntyi yksitoista lasta. 

Brittiläiset poliitikot
Vuonna 1799 syntyneet
Vuonna 1866 kuolleet
Yaphet Kotto

Yaphet Frederick Kotto (15. marraskuuta 1939 – 15. maaliskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli urallansa lähes sadassa elokuvassa ja televisiosarjassa, muun muassa Bond-elokuvassa Elä ja anna toisten kuolla pääkonna Kanangaa. Lisäksi hänet muistetaan toimintakomediasta Keskiyön pako ja scifielokuvasta Alien – kahdeksas matkustaja.

Ura 
Kotto aloitti uransa 16-vuotiaana Actors Mobile Theater Studiolla, ja teatteridebyyttinsä hän teki 19-vuotiaana Othellossa. Tämän jälkeen hän jatkoi uraansa Broadwayllä, ja hänen ensimmäisiä elokuviansa olivat Nothing But a Man (1964) ja Thomas Crownin tapaus (1968). Kottolla oli myös vuonna 1969 vierailevan näyttelijän asema televisiosarjassa Hawaii Five-O.

Kotto sai vuonna 1973 roolin James Bond -elokuvan Elä ja anna toisten kuolla pääpahiksena. Hän esitti elokuvassa karibialaista korruptoitunutta poliitikkoa Kanangaa sekä tämän alter egoa Mr. Bigiä. Ian Flemingin samannimisessä romaanissa Kananga on vaarallisen ylipainoinen rikollisjohtaja, mutta Kotto teki elokuvassa hahmosta tyylikkäämmän ja karismaattisemman.

Bondin jälkeen Kotto näytteli elokuvissa Truck Turner (1974), Osasto 291 - Detroit (1978) ja Alien – kahdeksas matkustaja (1979). Kottolla oli sivurooli myös muun muassa elokuvissa Brubaker – kiveäkin kovempi (1980) ja Juokse tai kuole (1987). Televisiossa Kottoolla oli rooleja muun muassa sarjoissa A-Team ja Murhasta tuli totta. NBC:n poliisisarjassa Homicide – pelon kadut hän näytteli vuosina 1993–1999.

Tausta 
Kotto syntyi New Yorkissa sairaanhoitaja Gladys Marien ja liikemies Avraham Kotton (oikealta nimeltään Njoki Manga Bell) poikana. Hänen isänsä Avraham oli kamerunilainen hepreaa puhuva juutalainen prinssi, joka muutti Yhdysvaltoihin 1920-luvulla.

Yaphet Kotton isoisoisä kuningas Alexander Bell, myös juutalainen, hallitsi Doualan aluetta Kamerunissa 1800-luvun lopulla. Kotton mukaan hänen sukunsa muutti Palestiinasta Egyptin kautta Kameruniin, jossa asui paljon afrikkalaistaustaisia värillisiä juutalaisia. Kotton perhe harjoitti juutalaisuutta, ja perheen miespuoliset jäsenet käyttivät kipaa. 

Kotto oli naimisissa kolme kertaa, ja hän oli viiden lapsen isä. Tessie Sinahonin kanssa Kotto oli naimisissa vuodesta 1998 lähtien, ja he asuivat Baltimoressa, Marylandissa. 

Kotto väitti olleensa Britannian kuningattaren Viktorian lapsenlapsenlapsenlapsi. Kotton mukaan kuningattaren pojalla Albert Edwardilla, sittemmin Edvard VII, oli suhde Douallan kuninkaan Manga Bellin tyttären prinsessa Nakanden kanssa, ja suhteesta olisi syntynyt avioton lapsi, Kotton isoisoisä Alexander Bell. Tästä ei ole todisteita. Elisabet II:n tiedottajan mukaan kuningatar ei tunnusta väitettä todeksi ja sanoo, ettei Edvard VII koskaan käynyt Kamerunissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Kazuyoshi Miura

Kazuyoshi Miura (; s. 26. helmikuuta 1967) on japanilainen jalkapalloilija. Hän oli Aasian ja J. Leaguen vuoden pelaaja 1993. 

Shizuokassa syntynyt Miura teki maajoukkuedebyyttinsä 26. syyskuuta 1990 ja pelasi siinä aktiivisesti vuoteen 2000. 

Useiden japanilaisten ammattilaisseurojen ohella Miura on pelannut pitkiä aikoja Brasiliassa sekä lyhyempiä ajanjaksoja Italiassa (Genoa CFC), Kroatiassa (Dinamo Zagreb) ja Australiassa (Sydney FC). 

Kun Miura pelasi elokuussa 2020 Japanin Cupissa vielä yli 53-vuotiaana, hän on pelaaja joka on pelannut peräti viidellä eri vuosikymmenellä.

Miura siirtyi tammikuussa 2022 lainasopimuksella neljännen sarjatason Suzuka Point Gettersin riveihin. Hän jatkaa uraansa vielä 54-vuotiaana ja on maailman vanhin ammattilaissarjassa pelannut jalkapalloilija.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla
National Football Teams
Japan National Football Team Database

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
MM-rallikausi 1999

MM-rallikausi 1999 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 27. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 17. tammikuuta ja päättyi Walesin ralliin 23. marraskuuta. Kuljettajien mestaruuden voitti Tommi Mäkinen.

Kilpailut

Tulokset

Kuljettajat

Valmistajat

Lähteet
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut oli vuosittain järjestetty arvoturnaus, jota pelattiin vuosina 1977–1998. Vuodesta 1999 kilpailut laajenivat maailmanmestaruuskisoiksi, kun Yhdysvallat ja Kanada tulivat mukaan turnaukseen.

Euroopan-mestuuden voitti jokaisena kertana joko Neuvostoliitto tai myöhemmin Venäjä, Ruotsi, Suomi tai Tšekkoslovakia. Ruotsi voitti yhteensä kahdeksan mestaruutta, Neuvostoliitto viisi, Suomi ja Tšekkoslovakia neljä sekä Venäjä yhden. Näiden maiden ulkopuolelta mitaleillekin noustiin vain kahdesti, kun Saksa voitti hopeaa vuonna 1995 ja Sveitsi pronssia vuonna 1997.

Turnauksessa oteltiin myös pääsarjaa alemmilla sarjatasoilla B-, C- ja D-sarjoissa. Toisaalta vuonna 1995 ei pelattu D-sarjaa, vaan sen tilalla pelattiin C2-sarja. Vastaavasti taas vuosina 1998–2000 pelattiin D2-sarjan turnaus.

Mitalistit ja kisapaikkakunnat

Mitalitaulukko

Lähteet 

 Suomen jääkiekkomuseo: U18 EM-kisat 1977-1998 ja U18 MM-kisat 1999-2012

Viitteet 

Jääkiekkokilpailut
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1984

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1984 olivat kahdeksannet viralliset alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut.

MM-kilpailut järjestettiin Ruotsissa Norrköpingissä ja Nyköpingissä. Maailmanmestaruuden voitti toisen kerran perättäin Neuvostoliitto. Hopea meni Suomeen ja pronssi Tšekkoslovakiaan. 

Kisojen pistepörssin voitti Suomen Raimo Helminen, jonka tehot 11+13 oli uusi turnausennätys. Helmisen ennätyksen rikkoi vasta Peter Forsberg vuonna 1993. Helminen valittiin myös kisojen tähdistökentällisen keskushyökkääjäksi. Muut valitut olivat Neuvostoliiton maalivahti Jevgeni Belošeikin, puolustaja Aleksei Gusarov ja laitahyökkääjä Nikolai Borštševski sekä Tšekkoslovakian puolustaja František Musil ja laitahyökkääjä Petr Rosol.

Turnaus 

Sveitsi putosi B-sarjaan.

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Allan Perry
Paras puolustaja:  Aleksei Gusarov
Paras hyökkääjä  Raimo Helminen

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Jevgeni Belošeikin
Puolustajat:  Aleksei Gusarov,  František Musil
Hyökkääjät:  Petr Rosol,  Raimo Helminen,  Nikolai Borštševski

Lopputulokset 

 A-sarja

 B-sarja

 C-sarja

Lähteet 
 TSN:n artikkeli turnauksesta 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1984 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1984

Viitteet 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1984 jääkiekko
Ruotsin urheilutapahtumat
Norrköpingin urheilu
Nyköpingin kunta
Nokisorsa

Nokisorsa (Anas rubripes) on pohjoisamerikkalainen sorsalaji.

Koko ja ulkonäkö 
Nokisorsa on 53–61 cm pitkä. Nokisorsalla on tumma vartalo, vaaleampi pää ja kaula, oranssit jalat ja tummat silmät. Sillä on purppuransininen tai turkoosi siipipeili, jossa on kapea ja epäselvä, likaisenvalkea takareuna. Nokka on kellanvihreä, ja naaraalla nokan harja on heiman tummempi kuin koiraalla.

Levinneisyys 
Nokisorsat elävät Pohjois-Amerikassa Kanadasta Meksikoon ja Bermudalle. Niitä harhautuu säännöllisesti Länsi-Eurooppaan. 
Maailmassa arvioidaan olevan noin 400 000 nokisorsaa. Suomen ensimmäinen nokisorsa havaittiin vuonna 2004 Sodankylässä.

Ravinto 
Nokisorsa on kaikkiruokainen ja makeilla vesillä syö pääasiassa kasvimateriaalia mukaanlukien siemeniä, lehtiä, juuria ja marjoja sekä vuorovesialueilla simpukoita, etanoita, pieniä äyriäisiä ja niveljalkaisia.

Lähteet 

Sorsat (suku)
Tim Krul

Timothy Michael ”Tim” Krul (s. 3. huhtikuuta 1988 Haag, Etelä-Hollannin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Englannin mestaruussarjan Norwichissa.

Ura 
Krul pelasi vuosina 2001–2005 ADO Den Haagissa. Hän siirtyi vuonna 2005 Newcastle Unitediin, jossa hän teki aikuistason debyyttinsä 29. heinäkuuta 2006.

Krul lainattiin skotlantilaiseen Falkirk FC:iin 3. elokuuta 2007; alun perin sopimuksen oli määrä umpeutua 1. tammikuuta 2008, mutta sitä päätettiin jatkaa kauden loppuun.

Tim Krul on pelannut lainasopimuksella myös Ajaxissa, AZ:ssa ja Brightonissa, jonne hän siirtyi myöhemmin pysyvällä siirrolla. Krul siirtyi heinäkuussa 2018 ilmaiseksi Norwichiin, kun hänen sopimuksensa Brightonin kanssa oli päättynyt.

Krul on edustanut Alankomaita nuorten sekä vuodesta 2011 aikuisten maajoukkueissa. Vuoden 2014 MM-kisojen puolivälierien ottelussa Hollanti - Costa Rica hänestä tuli ensimmäinen maalivahti, joka on arvokisoissa vaihdettu sisään vain rangaistuslaukauskilpailua varten. Hän torjui rangaistuspotkukilpailussa kahdesti ja auttoi Hollannin välieriin. Lokakuun 2015 jälkeen hänellä oli maaotteluissa lähes viiden vuoden tauko, kunnes hän palasi maajoukkueeseen lokakuussa 2020.

Lähteet 
 http://www.transfermarkt.co.uk/en/tim-krul/profil/spieler_33027.html?from=direktErgebnis

Viitteet 

Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
The Very Best of Saxon: 1979–1988

The Very Best Of Saxon: 1979–1988 on heavy metal -yhtye Saxonin vuonna 2007 julkaistu kokoelma. Se koostuu kolmesta levystä, joille on koottu Saxonin parhaita kappaleita vuosien 1979 ja 1988 väliltä. 


Kappaleet 
Kappaleiden järjestys voi vaihdella painoksesta riippuen.

CD 1 
 Wheels of Steel 
 Stand Up and Be Counted 
 747 (Strangers in the Night) 
 See the Light Shining 
 Suzie Hold On 
 Judgement Day (live)
 Motorcycle Man 
 Street Fighting Gang 
 Backs to the Wall 
 Militia Guard 
 Big Teaser 
 Rainbow Theme 
 Frozen Rainbow 
 Stallions of the Highway 
 Strong Arm of the Law 
 Taking Your Chances 
 Dallas 1 PM 
 And the Bands Played on

CD 2 
 Hungry Years 
 Heavy Metal Thunder 
 Never Surrender 
 20,000 Ft 
 Midnight Rider 
 Princess of the Night 
 Fire in the Sky 
 Motorcycle Man (live)
 747 (Strangers in the Night) (live)
 Strong Arm of the Law (live)
 20,000 Ft (live)
 Wheels of Steel (live)
 Dallas 1 PM (Live at the Hammersmith Odeon)
 Midnight Rider (Live at the Hammersmith Odeon)
 Power and the Glory
 Nightmare
 Midas Touch
 Redline

CD 3 
 Sailing to America 
 A Little Bit of What You Fancy 
 Do It All for You 
 Just Let Me Rock 
 Crusader 
 Back on the Streets 
 Live Fast Die Young 
 Rock 'n' Roll Gypsy 
 Krakatoa 
 Waiting for the Night 
 Chase the Fade 
 Rock the Nations 
 Northern Lady 
 Everybody Up (live) 
 Ride Like the Wind 
 Red Alert 
 I Can't Wait Anymore 
 Broken Heroes

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Saxonin albumit
Alopaeus (suku)

Alopaeus [alopeːus] (, joskus translitteroituna muodossa Alopeus) on itäsuomalainen pappis- ja virkamiessuku, jonka jäsenet ovat kohonneet merkittäviin asemiin myös Venäjän palveluksessa. Suvun vanhin tunnettu jäsen Tuomas Kettunen asui Naukkarilassa Kerimäellä 1500-luvulla. Jotkut suvun jäsenet ovat palauttaneet nimen muotoon Kettunen tai Tuomas-Kettunen.

Tuomas Kettusen poika Andreas Thomae Kettunius (mainitaan 1578) oli Jääsken kappalaisena, ja tämän poika Bartholdus Andrae Kettunius (k. 1634) Jääsken kirkkoherrana 1612. Hänen pojanpoikansa Jääsken kappalainen Magnus Kettunius (k. 1692) otti neljän veljensä kanssa 1600-luvun lopulla nimen Alopaeus (kreik. alopeks, kettu); muuan toinen sukuhaara omaksui nimen Norrgren.

Johan Alopaeus aateloitiin vuonna 1772 ja hän otti käyttöön sukunimen Nordenswan.

Suvun jäseniä 
 Samuel Alopaeus (1721–1793) oli suomalainen pappi ja mineralogi
 Johan Alopaeus (1731–1811), aateloitiin vuonna 1772 nimellä Nordenswan
 Magnus (Maximilian) Alopeus (1748–1822), Venäjää palvellut diplomaatti, todellinen salaneuvos
 David Alopeus (1769–1831), Venäjää palvellut diplomaatti ja todellinen salaneuvos, Magnus Alopeuksen veli, kreivi
 kreivi Fredrik Alopaeus (1810–1862), suomalainen kenraali Venäjän armeijassa, Davidin poika 
 Magnus Jacob Alopaeus (1743–1818), Porvoon piispa 1809–1818 
 Pehr Johan Alopaeus (1773–1814), sivistyshistorioitsija, koulumies, Magnus Jakob Alopaeuksen poika
 Magnus Erik Alopaeus (1806–1874), lääninrovasti, teologian kunniatohtori, valtiopäivämies, Pehr Johan Alopaeuksen poika
 Johan Magnus Alopaeus (1837–1913), opettaja, rehtori ja samomalehden toimittaja, Magnus Erik Alopaeuksen poika
 Gerhard Pehr Alopaeus (1849–1926), juristi, valtiopäivämies ja Mikkelin pormestari, Magnus Erik Alopaeuksen poika
 Ivar Gerhard Alopaeus (1879–1931), juristi, pankinjohtaja ja Viipurin oikeuspormestari, Gerhard Pehr Alopaeuksen poika
 Erik Alopaeus (1883–1923), eduskunnan ensimmäinen oikeusasiamies, Gerhard Pehr Alopaeuksen poika
 Ivar Gabriel Alopaeus (1855–1918), juristi ja Haminan pormestari, Magnus Erik Alopaeuksen poika
 Magnus Alopaeus (1775–1843), opettaja, pappi ja professori, Aurora-seuran jäsen, Magnus Jakob Alopaeuksen poika
 Jakob Alopaeus (1812–1882), tykistönkenraali
 Jutte Alopaeus (s. 1870), suomalainen lastenkirjailija
 Carl Henrik Alopaeus (1825–1892), Porvoon piispa 1885–1892
 Erik Tuomas-Kettunen (1916–2001), vuorineuvos, kirjailija
 Marianne Alopaeus, o.s. Rosenbröijer (1918–2014), suomenruotsalainen kirjailija
 Valpuri Alopaeus (1919–1969), kirjallisuuden suomentaja
 Veli Tuomas-Kettunen (1932–2015), lavastaja, kuvataiteilija

Lähteet  

Suomalaiset suvut
Mignon

Mignon on Fazerin vuodesta 1896 valmistama pääsiäismuna. Se on Fazerin toiseksi vanhin edelleen myynnissä oleva tuote Pihlaja-marmeladimakeisen (1895) jälkeen. Munan mantelipähkinänougatmassa on valettu aitoon kananmunankuoreen.

Valmistus
Lähes alkuperäisellä reseptillä valmistettavia Mignoneita valmistuu vuosittain noin 1,5 miljoonaa kappaletta. Ne valmistetaan käsityönä Fazerin Vantaan tehtaalla. Prosessi alkaa kuitenkin kanaloissa, jossa valikoidaan sopivan kokoiset ja -laatuiset munat. Sieltä ne lähetetään kananmunapakkaamoon, jossa kananmunankuoria tyhjennetään Mignoneja varten. Kananmunat rei’itetään, puhalletaan tyhjiksi, pestään, desinfioidaan ja kuivataan. Tehtaalla niitä valmistetaan marraskuusta alkaen 3–4 kuukauden ajan. Munankuoret täytetään mantelipähkinänougatsuklaamassalla hanasta, ja ne viedään kovettumaan jäähdytystunneliin. Munan täyttöaukko suljetaan sokeritulpalla, joka on tehty puuterisokerista, riisivalkuaisesta ja vedestä. Munien pakkaus tehdään myös käsin. Mignon-munat ovat maidottomia, ja ne painavat 52 grammaa.

Historia 
Karl Fazer toi Mignon-munan idean työmatkaltaan Saksasta. Vuodesta 1896 valmistettu makeinen on siitä asti kuulunut suomalaiseen pääsiäisperinteeseen. Aikoinaan tätä pääsiäisherkkua valmistettiin muun muassa Venäjän tsaariperheelle.

Vuonna 2009 Mignon-massasta alettiin valmistaa myös Mignon-konvehteja. Munanmuotoinen konvehtirasia painaa 150 grammaa.

Munan ainekset
Sokeri, kaakaovoi, manteli 15 %, hasselpähkinä 15 %, kaakaomassa ja vanilliiniaromi. Mignon-munan ainoa eläinperäinen raaka-aine on kananmunankuori.

Mignon-munassa ja -konvehdeissa käytetään ecuadorilaista Arriba-kaakaomassaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
  Mignon-muna kuuluu pääsiäiseen, Fazer
 Käsityön taidonnäyte: kuinka syntyy Fazerin Mignon-muna, YouTube

Fazerin makeiset
SHOUTcast

SHOUTcast on monialusteinen, omisteinen/suljettu ohjelmisto median suoratoistoon. Nullsoftin kehittämä ohjelmisto on saatavilla ilmaiseksi. Se mahdollistaa MP3- tai AAC-formaatissa olevan äänen lähettämisen internetin yli muille kuuntelijoille.

Toiminta 
SHOUTcast-lähettäjän tietokone toimii palvelimena, jolta kuuntelija poimii signaalin, joka voi sisältää äänilähetyksen lisäksi radioaseman perustietoja. Ohjelma käyttää ensisijaisesti HTTP-protokollaa lähetyksiin.

SHOUTcast-lähetykseen ja kuunteluun käytetyt sovellukset ovat saatavilla seuraaville järjestelmille: FreeBSD, Linux, macOS, Solaris, Palm OS ja Windows. Kuuntelusovellus on saatavilla myös Windows Mobileen, Series 60 -sarjan puhelimiin,  PSP-pelikonsoliin (PSPradio), Nintendo DS -pelikonsoliin (DSOrganize) ja iPhoneen ja iPod Touchiin.

Monet ohjelmat tukevat SHOUTcastin lähetysformaattia. Näitä ovat ainakin sekä Nullsoftin oma Winamp että Amarok,  iTunes, VLC, XMMS ja Zinf.

Käyttötarkoitus 
Useimmiten SHOUTcastia käytetään Internet-radiolähetysten kuunteluun tai lähettämiseen.

Katso myös 
 Icecast
 PeerCast

Lähteet

Aiheesta muualla 
 SHOUTcastin virallinen sivusto 
 Nullsoftin virallinen sivusto  
 SHOUTCAST-palvelimen pystyttäminen lyhyesti

Internet
Radio
Ohjelmistot
Voss (vesi)

Voss on norjalainen pullotetun veden tuotemerkki, jonka ovat kehittäneet Ole Christian Sandberg ja Christopher Harlem. He päättivät tehdä Ivelandin kunnan vedestä ylellisyysjuoman, joka olisi yhtä tavoiteltua kuin kalleimmat samppanjamerkit. Entinen Calvin Kleinin palveluksessa työskennellyt suunnittelija Neil Kraft palkattiin suunnittelemaan lasipullo, jossa vesi myydään.  

Markkinointikanavina käytettiin samppanjaa maahan tuovia yrityksiä. Strategiaan kuuluu se, ettei tavallinen kuluttaja voi ostaa Voss-vettä, vaan tuote on tarkoitettu vain niille, joilla on varaa juoda samppanjaakin. Vettä on markkinoitu varsinkin Yhdysvaltoihin, jossa siitä on tullut kuuluisa brändi.

Norjan television TV2:n esittämän dokumenttiohjelman mukaan Vossin vesi on peräisin samasta pohjavesikaivosta kuin Ivelandin kunnan vesiyhtiön talousvesi. Yrityksen markkinointia sanotaan ohjelmassa harhaanjohtavaksi, koska se antaa ymmärtää veden olevan poikkeuksellisen puhdasta ja peräisin koskemattomasta luonnosta. Yritys harkitsi oikeustoimia ohjelmassa esitettyjen tulkintansa mukaan virheellisten väitteiden johdosta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Voss-kotisivut

Pullovesi
Elintarvikealan tuotemerkit
Valuuttamarkkinat

Valuuttamarkkinat ovat tilanteita, joissa valuuttaa vaihdetaan toiseen. Tällöin on sovittava niiden keskinäinen vaihtokurssi. 
Valuuttamarkkinat poikkeavat muista markkinoista siinä, että niillä vaihdettavat rahasummat ovat tavattoman suuria. Nämä rahasummat ovat lisäksi nopeassa kasvussa. Keskimääräinen päivittäisen kaupan määrä kansainvälisillä valuuttamarkkinoilla oli vuonna 2019 yli 6,6 biljoonaa dollaria. Rahamarkkinat ovat myös likvidit. Rahaa voidaan siirtää valuutasta toiseen kirjaimellisesti sekunnissa.

Edellä mainittujen ominaisuuksien vuoksi kansainvälisten valuuttamarkkinoiden katsotaan olevan lähimpänä ideaalisia täydellisen kilpailun markkinoita.

Valtiot voivat eri tavoin vääristää valuuttansa arvoa. Tätä nimitetään valuuttavääristelyksi. Oman valuutan arvon alentaminen on usein maalle edullista, sillä se tekee maan vientituotteet entistä kilpailukykyisimmiksi. Yhdysvaltojen vuonna 2015 hyväksymä tullilaki määrittelee, että valuuttavääristely on kyseessä, kun 
 Kyse on Yhdysvaltain ”merkittävästä kauppakumppanista”, jonka kanssa käytävän kahdenvälisen kaupan arvo on ainakin 55 miljardia dollaria.
 Kyseisellä kauppakumppanilla on Yhdysvaltain kaupasta ”huomattava” eli ainakin 20 miljardin dollarin ylijäämä.
 Kauppakumppani ylläpitää kansainvälisessä kaupassaan ”merkittävää” vaihtotaseen ylijäämää, joka on yli kolme prosenttia maan vuotuisen bruttokansantuotteen arvosta.
 Kauppakumppani vaikuttaa ”jatkuvalla ja yksipuolisella tavalla” valuuttamarkkinoihin ostamalla ulkomaisia valuuttoja enemmän kuin kahden prosentin bkt-osuutta vastaavalla summalla.

Katso myös
Valuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Raha
Kansainvälinen talous
The Gathering (albumi)

The Gathering on thrash metal -yhtye Testamentin julkaisema studioalbumi vuodelta 1999.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Chuck Billy – laulu
 James Murphy – soolokitara
 Eric Peterson – rytmikitara
 Steve DiGiorgio – basso
 Dave Lombardo – rummut

Vuoden 1999 albumit
Testamentin albumit
Remington 870

Remington 870 on yhdysvaltalaisen Remington Arms -yhtiön vuodesta 1950  valmistama pumppuhaulikko. Sitä on valmistettu 12, 16, 20, 28 ja .410 kaliiperisina useilla piipun pituuksilla ja lukuisina eri malleina sekä metsästys- ja kilpa-ammunta-, että poliisi- ja sotilaskäyttöön.

Variaatiot
Wingmaster
Express
Marine
Police
Tactical

Aiheesta muualla 

Remington sivu 870:lle (Englanniksi) 
Remington sivu 870 Tacticalille (Englanniksi)
Armeijan käyttämän Remingtonin sivu
Modern Firearms
Nazarian´s Gun´s Recognition Guide On Remington 870
  Tärkeitä eroja Remington 870 Police ja 870 Express haulikoiden välillä

Haulikot
Kiinan ralli

Kiinan ralli on suurin Kiinassa järjestettävä rallikilpailu. Ensimmäinen kilpailu ajettiin vuonna 1997, ja se oli osana rallin maailmanmestaruussarjaa kaudella 1999. Sittemmin sitä on ajettu osana rallin Aasian-Tyynenmeren mestaruussarjaa (APRC).

Voittajat
Lähde:

Lähteet
Kapteynin tähti

Kapteynin tähti on punainen alikääpiötähti eteläisellä taivaalla, Maalarin tähdistössä. Se sijaitsee 3,9 pc (12,7 valovuoden) etäisyydellä ja löydettiin vuonna 1897. Sen ominaisliike on kaikista tähdistä toiseksi suurin, häviten vain Barnardin tähdelle.

Kapteynin tähti kiertää Linnunradan keskustaa retrogradisesti ja onkin meitä lähin Linnunrataa ympäröivään haloon kuuluva tähti. Radan perusteella on arveltu, että se on saattanut muodostua jossakin galaksimme ympärillä olevista pallomaisista tähtijoukoista. Tähden metallipitoisuus on hyvin matala: vain noin kymmenesosa Auringon metallipitoisuudesta.

Tähti on nimetty löytäjänsä, hollantilaisen tähtitieteilijän Jacobus Kapteynin mukaan.

Lähteet

Punaiset kääpiöt
Paul Winchell

Paul Winchell (21. joulukuuta 1922 – 24. kesäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen vatsastapuhuja ja ääninäyttelijä, joka tuli tunnetuksi vatsastapuhumisesta 1950- ja 1960-luvulla. Hän oli Tiikerin ensimmäinen ääninäyttelijä Disneyn Nalle Puh -animaatioissa 1960-luvun lopulta 1990-luvun lopulle asti. Winchell oli myös amatöörikeksijä, joka loi muun muassa ensimmäisen keinotekoisen sydämen.

Winchell on taustaltaan puolalainen ja oikealta nimeltään Pinkus Wilchinski. Myös hänen tyttärensä April Winchell on ääninäyttelijä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Voice Chasers

Yhdysvaltalaiset vatsastapuhujat
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset keksijät
Hollywood Walk of Fame
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Kaiapoijoki

Kaiapoi on Pegasuksenlahteen laskevan Waimakaririn sivujoki Uuden-Seelannin Eteläsaarella, Canterburyn pohjoisosassa. Joet yhtyvät Waimakirin estuaarissa. Kaiapoin varrella sijaitsevat asutuskeskukset Rangiora, Kaiapoi ja Woodend. Kaiapoin pituus on noin 16 kilometriä ja sen valuma-alue on 430 neliökilometriä.

Lähteet

 Uuden-Seelannin joet
Waimakaririn vesistö
Waipara (joki)

Waipara on noin 40 kilometriä pitkä joki Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Joen varrella sijaitsee myös samanniminen kaupunki. 

Waipara saa alkunsa neljästä latvajoesta, jotka yhdistyvät Waiparaksi. Joet ovat Weka Creek, Boby Stream, Home Creek ja Omihi Stream, ja ne saavat alkunsa Canterburyn tasangon länsiosissa. Joki virtaa ensin itään ja kääntyy sitten Waiparan kaupungin jälkeen etelään ja laskee Pegasuksenlahteen.

Lähteet

Uuden-Seelannin joet
Tyyneenmereen laskevat vesistöt
Zorro – miekka ja ruusu

Zorro – miekka ja ruusu () on kolumbialainen telenovela, jota Suomessa esitti Nelonen. Sarjaa on tehty 122 jaksoa. Sarja tunnuskappaleen nimi on Amor Gitano ja sen esittävät Alejandro  Fernandez ja Beyoncé Knowles. Se pohjautui löyhästi Isabel Allenden kirjoittamaan Zorron tarina -romaaniin.

Rooleissa

Lähteet

Kolumbialaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Caracol Televisiónin telenovelat
Telemundon telenovelat
Albert Einstein -mitali

Albert Einstein -mitali on vuosittain myönnettävä tiedepalkinto. Sen myöntää Bernin Albert Einstein Society. Palkintoa on myönnetty vuodesta 1979. Albert Einstein -mitalia ei tule sotkea toisiin Albert Einsteinin mukaan nimettyihin palkintoihin, joita ovat muun muassa Albert Einstein -rauhanpalkinto ja Albert Einstein -palkinto.

Palkinnonsaajat  

 1979 - Stephen Hawking ja Feza Gürsey
 1982 - Friedrich Wahlen
 1983 - Hermann Bondi
 1984 - Victor Weisskopf
 1985 - Edward Witten
 1986 - Rudolf Mössbauer
 1987 - Jeanne Hersch
 1988 - John Archibald Wheeler
 1989 - Markus Fierz
 1990 - Roger Penrose
 1991 - Joseph Hooton Taylor, Jr.
 1992 - Peter Bergmann
 1993 - Max Flückiger, Adolf Meichle
 1994 - Irwin Shapiro
 1995 - Chen Ning Yang
 1996 - Thibault Damour
 1998 - Claude Nicollier
 1999 - Friedrich Hirzebruch
 2000 - Gustav Tammann
 2001 - Johannes Geiss, Hubert Reeves
 2003 - George F. Smoot
 2004 - Michel Mayor
 2005 - Murray Gell-Mann
 2006 - Gabriele Veneziano
 2007 - Reinhard Genzel
 2008 - Beno Eckmann
 2009 - Kip Thorne
 2010 - Hermann Nicolai
 2011 - Adam Riess, Saul Perlmutter
 2012 - Alain Aspect
 2013 - Roy Kerr
 2014 - Thomas Kibble
 2015 - Stanley Deser, Charles W. Misner
 2016 - Aleksei Jurjevitš Smirnov
 2017 - LIGO Scientific Collaboration and the Virgo Collaboration

Lähde

Lähteet 

Fysiikan palkinnot
Königgrätzin taistelu

Königgrätzin taistelu (tunnettu myös nimellä Sadowan taistelu) käytiin 3. heinäkuuta 1866 Preussin ja Itävallan johtaman koalition välillä. Tähän Preussin–Itävallan sodan ratkaisutaisteluun osallistui Preussin 1., 2. ja 3. armeija eli yhteensä noin 225 000 miestä. Preussin joukkoja johti kenraali Helmuth von Moltke. Itävaltalaisia johti kenraali Ludwig von Benedek, jolla oli komennossaan 223 000 miestä.

Taistelun alkujärjestelyt
Moltke käytti rautateitä joukkojensa siirtoihin ja saapui siksi Königgräziin (nykyiseen Sadowaan, Tšekin tasavaltaan Hradec Královén () lähistölle) ennen Benedekiä, joka joutui siten jättämään vasemman sivustansa lähes suojattomaksi. Lisäksi Benedek oli sijoittanut reservinsä liian lähelle pääjoukkoja, mikä tarkoitti, että preussilaiset voisivat saartaa hänen joukkonsa. Benedek järjesti joukkonsa vanhentuneeseen 1700-luvun tyyliin ja kärsi tappioita jo ryhmitysvaiheessa. Lisäksi Itävallan koalition joukkojen moraali oli huono ja heistä hieman yli 100 000 oli slaaveja, joita taistelun lopputulos ei juuri kiinnostanut.

2. heinäkuuta Moltken tiedustelijat paikallistivat itävaltalaiset.

Taistelun kulku

Lennätinyhteyksien katkettua Preussin 2. armeija ei lähtenyt hyökkäykseen, kuten Moltke oli suunnitellut ja 2. sekä 3. armeija joutuivat Itävallan tykistön tuleen, jolloin preussilaisten hyökkäykset tyrehtyivät, heidän vallattuaan vain pienen metsikön. Tällöin itävaltalaiset ryhtyivät vastahyökkäykseen, joka osoittautui virheeksi, sillä preussilaisilla oli takaaladattavat kiväärit, joilla pystyi ampumaan nopeasti makuultakin. Keskipäivään mennessä ei ollut tapahtunut mitään ratkaisevaa, vaikka itävaltalaiset olivat kärsineet raskaita tappioita, pystyivät he silti pitämään puolensa. Noin kello 14 Preussin 2. armeija saapui rintamalle iskien itävaltalaisten oikeaan sivustaan, joka oli kulunut taistelussa. Samalla Preussin 1. armeija iski itävaltalaisten keskustaan estäen oikean sivustan avustamisen. Pian Itävallan oikea sivustan puolustus murtui ja Itävallan häviö oli sinetöity.

Benedek onnistui huonon sään, viimeisen vastaiskun ja tykistön tulen turvin vetäytymään pelastaen näin mahdollisimman suuren osan armeijastaan. Silti taistelussa oli kuollut tai haavoittunut 20 000 itävaltalaista ja vain 9 000 preussilaista, lisäksi 20 000 itävaltalaista jäi vangiksi.

Voiton selitys ja seuraukset
Preussin käyttämä uusi aseteknologia, uuden tekniikan (rautateiden ja lennättimen) hyödyntäminen sekä hyvin koulutettu yleisesikunta takasivat Preussille voiton.

23. elokuuta solmittiin rauhansopimus Preussin ja Itävallan välillä. Preussi ei vaatinut Itävallalta lainkaan alueita. Sodan jälkeen Preussin ja Itävallan välit pysyivät varsin hyvinä ja 1879 ne olivat jo niin hyvät, että Saksan ja Itävallan keisarikunnat solmivat kaksiliiton.

Katso myös
Königgrätzer Marsch

Lähteet 

Preussin–Itävallan sota
Itävallan taistelut
Bob Parker

Sir Bob Parker (s. 1953) on uusiseelantilainen entinen televisiojuontaja ja Christchurchin entinen kaupunginjohtaja (2007–2013).

Parker juonsi vuosina 1984–1996 uusiseelantilaista versiota This Is Your Life -televisioformaatista. Hänet valittiin Banksin niemimaan hallinnollisen alueen majuriksi vuonna 2001. Parker kannatti hallintopiirinsä yhdistämistä Christchurchiin, ja liitoksen tapahduttua maaliskuussa 2006 hänestä tuli Banksin niemimaan edustaja Christchurchin kaupunginvaltuustoon. Syyskuun 2007 paikallisvaaleissa Parker nousi Garry Mooren seuraajaksi Christchurchin kaupunginjohtajana. Hän sai päälle 46 000 ääntä, voittaen selvästi vastaehdokkaansa Megan Woodsin yli 15 000 äänellä. Parker ei ole koskaan kuulunut yhteenkään puolueeseen.

Helmikuussa 2011 Christchurchissä tapahtui voimakas, 185 kuolonuhria vaatinut maanjäristys. Parker sai kehuja johtajuudestaan maanjäristyksen jälkihoidossa, ja hänet aateloitiin vuodenvaihteessa 2013–2014 (Knights Companion of the New Zealand Order of Merit, KNZM).

Lähteet

Uusiseelantilaiset poliitikot
Daytime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Teatteri Pesä

Teatteri Pesä on vuonna 1978 perustettu ammattimaisesti toimiva keravalainen teatteriryhmä, jolla ei ole omaa kotiteatteria. Teatteri toimii asiakkaan tarjoamissa tiloissa. Tilausesityksien ohella teatteri harjoittaa hyväntekeväisyystoimintaa.

Aiheesta muualta 
Teatteri Pesän kotissivut
Ilona, Teattereiden esitystietokanta 

Suomen teatterit
Helsingin katolinen hiippakunta

Helsingin katolinen hiippakunta kattaa koko Suomen. Siihen kuuluu kahdeksan seurakuntaa, joissa oli vuoden 2019 alussa yhteensä  jäsentä. Piispa Teemu Sippo erosi virastaan toukokuussa 2019, minkä jälkeen hiippakunnan asiainhoitajaksi valittiin Marco Pasinato. Hiippakunnassa on 31 pappia.

Historia 
Suomen apostolinen vikaarikunta perustettiin 1920. Sitä ennen Suomen katoliset seurakunnat olivat kuuluneet Mahilioŭn arkkihiippakuntaan. Vuonna 1955 vikaarikunta korotettiin Helsingin hiippakunnaksi.

Helsingin katoliset piispat
Ennen vuotta 1955 Suomi oli niin kutsuttu apostolinen vikaarikunta, jota hoiti apostolinen vikaari. Tämä vikaari ei ollut Helsingin piispa, vaan jonkin toisen alueen titulaaripiispa.

Apostoliset vikaarit 1923–1955
Mikael Buckx SCJ 1923–1933 (Dolichen titulaaripiispa)
Gulielmus Cobben SCJ 1934–1955 (Amathus in Palaestinan titulaaripiispa)

Helsingin piispat 1955–

Katso myös 
 Katolinen kirkko Suomessa
 Luettelo Suomen katolisista kirkoista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hiippakunnan kotisivut

Katolinen kirkko Suomessa
Katolisen kirkon hiippakunnat
When the Empire Falls (albumi)

When the Empire Falls on heavy metal -yhtye When the Empire Fallsin esikoisalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2008. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet "The Blood In Your Hands" ja "When The Empire Falls".

Kappaleet

Singlet

Kokoonpano
 Tommi Tanhuanpää – laulu
 Rami Jämsä – kitara
 Markus Härkönen – kitara
 Ville Wacklin – basso
 Rolle Markos – rummut

Lähteet

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Suomalaiset metallialbumit
HR 4796A

HR 4796A on tähti eteläisellä taivaalla, Kentaurin tähdistössä. Tähti saattaa näkyä hyvin suotuisissa oloissa paljain silmin pisteenä mutta paremmin kiikarilla. Eteläisen sijaintinsa takia tähti ei näy Suomessa.

Se sijaitsee noin 220 valovuoden etäisyydellä meistä. HR 4796A on nuori tähti, jonka iäksi arvioidaan vain noin 8 miljoonaa vuotta. Se on noin kaksi kertaa Aurinkoa massiivisempi ja noin kaksikymmentä kertaa kirkkaampi. Tähdellä on seuralaisenaan punainen kääpiötähti, jonka näennäinen kirkkaus on HR 4796 B Spektriluokan M2.5 V kumppani. Sen etäisyys päätähdestä on 500 AU.

Tähden pölykiekko 

Vuonna 1991 HR 4796A:n ympäriltä löydettiin protoplanetaarinen kiekko, jossa on ainetta noin 1026–1027 grammaa. Infrapunaemission perusteella on päätelty, että kiekon efektiivinen lämpötila on noin 78 K ja se muodostuu hiukkasista, joiden läpimitta vaihtelee noin mikrometristä muutamiin kymmeniin mikrometreihin. Koska pienemmät hiukkaset ajautuisivat kuitenkin nopeasti pois tähden läheisyydestä, jonkin mekanismin on tuotettava niitä jatkuvasti lisää. Käytännössä tällaisen tarjoavat kiekossa tapahtuvat planetesimaalien väliset törmäykset. Kiekossa sironneen valon perusteella hiukkaset muodostuvat silikaattien lisäksi orgaanisista yhdisteistä, jotka muistuttanevat paljon mm. Titanilla esiintyviä tholiineja.

Tähteä kiertävä pöly ulottuu 100 AU:n päähän ulottuvaan renkaaseen asti.

Lähteet

Kaksoistähdet
A-spektriluokan pääsarjan tähdet
M-spektriluokan pääsarjan tähdet
Ma Ying-jeou

Ma Ying-jeou (s. 13. heinäkuuta 1950 Hongkong) on ollut Kiinan tasavallan eli Taiwanin presidentti vuodesta 2008 vuoteen 2016. Hän on aiemmin toiminut oikeusministerinä, Taipein pormestarina sekä Kuomintang-puolueen puheenjohtajana vuosina 2005−2007. Hän voitti presidentinvaalit maaliskuussa 2008.

Man suurimpana saavutuksena pidetään parantuneita suhteita manner-Kiinaan, joka on muun muassa taannut Taiwanille mahdollisuuden päästä mukaan Maailman terveysjärjestön yleiskokoukseen. Kriitikkojen mukaan hän on tosin antanut myös liian paljon myönnytyksiä kansantasavallalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taiwanin presidentit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Suojelijat

Suojelijat on 10-osainen draamasarja, joka esitettiin Nelosella keväällä 2008. Sarja kertoo yhdeksästä vartijasta ja yhdestä kultasepänliikkeen omistajasta. Jokainen jakso nähdään aina eri henkilön näkökulmasta. Sarjan tapahtumat nivoutuvat suurin piirtein samaan vuorokauteen.

Sarjan tunnusmusiikkina kuultiin Herra Ylpön & Ihmisten kappale Kleopatra.

Jaksot

|}

Näyttelijät

Tuotantotiedot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nelosen Suojelijat-sivusto 
 Filmiteollisuuden Suojelijat -tietosivusto
 Suomen elokuvasäätiön Suojelijat -tietosivu 
 

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Dante XXI


Dante XXI on thrash metal -yhtye Sepulturan kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2006. Se on viimeinen Sepulturan julkaisu, jolla soittaa rumpali Igor Cavalera ja yhtyeen neljäs studioalbumi ilman laulaja-kitaristi Max Cavaleraa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Derrick Green – laulu, rytmikitara
 Paulo Jr. – basso, taustalaulu
 Igor Cavalera – rummut, lyömäsoittimet
 Andreas Kisser – soolokitara, taustalaulu

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic: 
 Alternative Press: 
 Imperiumi.net: 9+/10
 Soundi: 
 Stylus Magazine: C–

Lähteet 

Sepulturan albumit
Vuoden 2006 albumit
Tekken (videopeli)

Tekken on Namcon ja julkaisema taistelupeli, joka on Tekken-pelisarjan ensimmäinen osa. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna 1994 ja maaliskuussa 1995 se ilmestyi PlayStationille. Tekken oli ensimmäinen yli miljoona kappaletta myynyt PlayStation-peli.

Pelaaminen 
Monen muun tappelupelin tavoin Tekkenissä valitaan usean hahmon kokoonpanosta yksi taistelija, jolla otellaan kasvoikkain yksi kerrallaan ilmestyvien vastustajien kanssa. Olennainen osa pelin ja sen seuraajien taistelumekaniikka on myös se, että kutakin pelihahmon raajaa vastaa yksi pelinäppäin; esimerkiksi PlayStation-sovituksessa ympyränäppäintä painettaessa hahmo potkaisee oikealla jalallaan.

Yksinpelin tavoitteena on voittaa Heihachi Mishiman järjestämä Iron Fist -turnaus, joka koostuu yhdeksästä taistelusta. Voittamalla turnauksen eri hahmoilla pelaaja saa lisää taistelijoita kahdeksan alkuvaihtoehdon lisäksi. Peliympäristöinä toimivat eri puolilla maailmaa sijaitsevat tunnetut kaupungit ja nähtävyydet, kuten Angkor Wat, Kioto, Akropolis ja Chicago.

Oletusasetuksissa pelin ottelut jakautuvat kahteen 40 sekuntia kestävään erään, joiden määrää ja kestoa voidaan myös erikseen nostaa tai laskea. Jokaisen erän jälkeen hahmojen elämäpalkit uusiutuvat.

Tarina 
Heihachi Mishima, mahtava ja armoton Mishima Zaibatsu -organisaation omistaja, on ilmoittanut pitävänsä King of the Iron Fist Tournament -nimisen taisteluturnauksen. Palkinnoksi turnauksen voittajalle on luvassa miljardi dollaria. Tapahtumaan osallistuu kahdeksan eri taistelulajien taitajaa ympäri maailmaa. Yksi heistä on voittamaton maailmanmestari, joka ei ole ollenkaan kiinnostunut turnauksen rahapalkinnosta, vaan hän haluaa kostaa Heihachille.

Tämä mies on nimeltään Kazuya Mishima, Heihachi Mishiman poika. Heihachi heitti viisi vuotta vanhan poikansa alas jyrkänteeltä, mutta pahat voimat säilyttivät Kazuyan hengissä. Tästä silti katkeroituneena Kazuya vannoo kuolemaa Heihachille. 

Muita turnaukseen osallistuvia henkilöitä ovat muun muassa Paul Phoenix, Marshall Law, Yoshimitsu, Nina Williams, King, Jack ja Michelle Chang.

Hahmot

Aloitushahmot 
 Kazuya Mishima
 King
 Nina Williams
 Paul Phoenix
 Michelle Chang
 Marshall Law
 Yoshimitsu
 Jack

Avattavat hahmot 
 Lee Chaolan
 Anna Williams 
 Kuma 
 Kunimitsu 
 Armor King
 Wang Jinrei 
 Prototype Jack 
 Ganryu 
 Heihachi Mishima
 Devil (Kazuya Mishiman toinen puku)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Tekken-pelit
Vuoden 1994 videopelit
Kolikkopelit
PlayStation-pelit
PlayStation Network -pelit
Lehmän vuosi

Lehmän vuosi on suomalainen draamasarja, jota esitettiin Yle TV2 -kanavalla tammikuusta 2006 alkaen. Sarja oli alun perin kuusiosainen, mutta suuren suosion ansiosta siihen kuvattiin kuusi uutta osaa, jotka esitettiin maaliskuusta 2008 lähtien. Kolmannen tuotantokauden kuvaukset alkoivat elokuussa 2008 ja ne jatkuivat jouluun saakka. Kolmas tuotantokausi esitettiin 14. huhtikuuta – 19. toukokuuta 2010.

Sarjan päähenkilö on eläinlääkäri Hanna Takala, joka palaa sarjan alussa kotikuntaansa Haapavirralle. Sarjassa seurataan kyläläisten elämää.

Sarja on kuvattu Tampereen ympäristössä Hämeenkyrössä, Nokialla ja Vammalassa eli nykyisessä Sastamalassa. Kylät Karkku, Jumesniemi, Kutala ja Sarkola olivat keskeisiä kuvauspaikkoja.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi

Katsojaluvut

Ensimmäinen tuotantokausi 
Sarjan katsotuin jakso on ollut ensimmäisen tuotantokauden viimeinen jakso, jota katsoi 768 000 katsojaa. Ensimmäistä tuotantokautta seurasi keskimäärin 675 000 katsojaa.

Toinen tuotantokausi 
Toisen tuotantokauden katsotuin jakso oli 16. huhtikuuta esitetty osa 10, jolla oli 695 000 katsojaa. Kyseisellä viikolla Lehmän vuosi oli kolmanneksi katsotuin draamasarja Salattujen elämien ja Kotikatsomon jälkeen. Toista tuotantokautta katsoi keskimäärin 645 000 katsojaa.

Kolmas tuotantokausi 
Kolmannen tuotantokauden avausjakso keräsi keskimäärin 724 000 katsojaa ja oli samalla kanavansa viikon katsotuin ohjelma. Jakso oli myös sarjan katsotuin jakso sitten ensimmäisen kauden.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset draamasarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Andreas III

Andreas III  (s. noin 1265 – 1301) oli Unkarin ja Kroatian kuningas 1290–1301. 
Hän oli Andreas II:n nuorimman pojan poika ja siten osa Árpádin dynastiaa. Avioliittojen kautta Árpádit olivat sukua lähes kaikille Euroopan hallitsijasuvuille. Isänsä kuoleman jälkeen hän eli Venetsiassa sukulaisten hoivissa, kunnes palasi Unkariin 1290. Hänet kruunattiin Esztergomissa. 

Kun Andreas III kuoli vuonna 1301 ilman jälkeläisiä, Unkaria siihen asti hallinnut Árpádin suku sammui. Valtaan nousi pitkien valtataisteluiden jälkeen lopulta Anjou-suvun Kaarle Robert.

Lähteet 

 

Unkarin hallitsijat
Vuonna 1265 syntyneet
Vuonna 1301 kuolleet
Andre Iguodala

Andre Tyler Iguodala (s. 28. tammikuuta 1984 Springfield, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Iguodala aloitti NBA-uransa vuonna 2004 Philadelphia 76ersissä. Vuonna 2012 hän siirtyi Denver Nuggetsiin, seuraavalla kaudella Golden State Warriorsiin ja vuonna 2019 Memphis Grizzliesiin. Ennen NBA-uraansa hän pelasi Arizonan yliopistossa. 

198-senttisellä Iguodalalla on isänsä puolelta nigerialaisia juuria. Hän oli ensimmäisen kierroksen yhdeksäs NBA:n vuoden 2004 varaustilaisuudessa. Iguodalan pelipaikka on joko heittävä takamies tai pieni laituri.

Yhdysvaltain maajoukkueessa Iguodala on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2010 ja olympiakultaa vuonna 2012.

NBA-ura 

Philadelphia 76ers valitsi Iguodalan vuoden 2004 NBA-varaustilaisuuden yhdeksäntenä varauksena. Heti tulokaskaudellaan hän pelasi avauksessa kaikissa 82 runkosarjaottelussa, ainoana Sixers-pelaajana. Hän oli myös joukkueestaan ainoa, joka teki tripla-tuplan kauden aikana.

Kaudella 2005–2006 Iguodala pelasi jälleen kaikissa otteluissa avausviisikossa. All-Star-viikonloppuna hän sijoittui donkkikisassa toiseksi Nate Robinsonin jälkeen ja hänet valittiin Rookie Challenge -ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi toista kauttaan pelanneiden joukkueen (Sophomores) voitettua tulokaspelaajien joukkueen (Rookies).

Allen Iversonin siirryttyä Denver Nuggetsiin joulukuussa 2006 Iguodalan odotettiin nousevan 76ersin uudeksi johtohahmoksi. Hän paransikin tilastojaan hyvin edellisistä kausista.

Iguodala pelasi Philadelphia 76ersissä kahdeksan kauden ajan. Hän oli näinä vuosina (2004–2012) neljästi joukkueensa eniten pisteitä tehnyt pelaaja ja teki parhaimmillaan lähes 20 pistettä per ottelu (korkein pistekeskiarvo 19,9 kaudelta 2007–2008). Elokuussa 2012 hän siirtyi Denver Nuggetsiin oltuaan osa neljän joukkueen välistä pelaajakauppaa, jossa muita siirtyneitä pelaajia olivat muun muassa 76ersin hankkima Andrew Bynum ja Los Angeles Lakersin hankkima Dwight Howard.

Iguodala on voittanut Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden vuosina 2015, 2017, 2018 ja 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikannigerialaiset
The Ritual

The Ritual on thrash metal -yhtye Testamentin vuonna 1992 julkaistu viides studioalbumi. Tällä albumilla Testament siirtyi thrash metal -tyylistään perinteisemmän heavy metallin suuntaan.

Kappaleet

Kokoonpano
Chuck Billy – laulu
Alex Skolnick – kitara
Eric Peterson – kitara
Greg Christian – basso
Louie Clemente – rummut

Testamentin albumit
Vuoden 1992 albumit
Vapauden kansa

Vapauden kansa (ital. Il Popolo della Libertà eli, PdL) oli italialaisen miljardöörin Silvio Berlusconin johtama keskusta-oikeistolainen puolue. Puolue syntyi kun Forza Italia ja Alleanza Nazionale yhdistyivät maaliskuussa 2009. Puolueen toiminta siirrettiin marraskuussa 2013 uuteen puolueeseen, jolla on vanha nimi Forza Italia.

Ennen puolueeksi muuttumista PdL oli oikeistopuolueiden koalitio vuoden 2008 vaaleissa.

Vuonna 2013 Vapauden kansa sai edustajainhuoneen vaaleissa 21,56 prosenttia äänistä ja senaatin vaaleissa 22,3 prosenttia. Puolue kuului keskustaoikeiston liittoumaan, jonka johdossa oli Berlusconi. Tästä liittoumasta tuli edustajainhuoneen toiseksi suurin ryhmä ja senaatissa suurin. Puolue muodosti hallituksen yhdessä Demokraattisen puolueen kanssa. Hallituksen varapääministerinä on puolueen puoluesihteeri Angelino Alfano. Puheenjohtaja Berlusconi ei ole mukana hallituksessa. Marraskuussa 2013 puolue jakaantui, kun puoluesihteeri Alfano ilmoitti perustavansa uuden hallitusta tukevan puolueen. Seuraavana päivänä Berlusconin Vapauden kansa päätti siirtää toimintansa uuteen puolueseen, jolla on vanha nimi Forza Italia. Marraskuussa Forza Italia veti pois tukensa hallitukselta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Puolueen kotisivu 

Italialaiset puolueet
Euroopan kansanpuolue
Argentiinan ralli

Argentiinan ralli (Rally Argentina) on Argentiinassa ajettava rallikilpailu, joka ajetaan Calamuchitassa lähellä Villa Carlos Pazia Córdoban provinssissa. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980, josta lähtien se myös kuului rallin MM-sarjan kilpailukalenteriin.

Vuonna 2020 rallia ei ajettu koronaviruspandemian vuoksi. Myös vuoden 2021 ralli peruttiin. Vuonna 2022 ralli järjestettiin jälleen, mutta se ei kuulunut MM-sarjaan.

Voittajat
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset sivut
Kinski

Kinski on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Klaus Kinski, saksalainen näyttelijä
Nastassja Kinski, saksalainen näyttelijä; Klaus Kinskin tytär
Pola Kinski, saksalainen näyttelijä; Klaus Kinskin tytär
Nikolai Kinski, saksalainen näyttelijä; Klaus Kinskin poika