joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Timo Wallius

Timo Wallius (s. 2. heinäkuuta 1964) on suomalainen jääpalloilija ja poliitikko. 

Hän on edustanut urallaan useita seuroja, joita ovat WP-35, Akilles ja HIFK Bandy. Vuoden 1998 loppuottelussa hän teki IFK:lle kaksi maalia, jälkimmäisen rangaistuslaukauksella 88. minuutilla. Hän edusti urallaan myös Suomen A-maajoukkuetta. Kausina 1999–2002 Timo Wallius oli HIFK Bandyn edustusjoukkueen valmentajana. Nämä kolme kautta tuottivat kaksi SM-pronssia ja 5. sijan.

Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Fonectan sähköisen liiketoiminnan johtajana. Wallius toimi vuosina Kwantic Oy:n (nyk. Quru oy) toimitusjohtajana 2010–2013 ja vuosina 2013–2017 Arena Interactive Oy:n toimitusjohtajana.

Vuonna 2008 Wallius oli Suomen Kaukalopalloliiton toiminnanjohtajana. Vuosina 2009–2013 Wallius toimi Suomen Jääpalloliiton liittohallituksen jäsenenä  ja liiton Nuorisovaliokunnan puheenjohtajana.. 

Jääpallon parissa Wallius oli WP-35:n päävalmentajana kaudella 2018–2019 ja JPS:n päävalmentajana kaudella 2019–2020. Kausilla 2021–2024 Wallius valmentaa WP-35:n U14-joukkuetta.

Timo Wallius valittiin Varkauden kaupunginvaltuustoon vuonna 2021 ensi yrittämällä, uusista ehdokkaista korkeimmalla äänimäärällä. Hän on seuraavat neljä vuotta Varkauden kaupunginhallituksen varajäsen, elinvoimajaoston varsinainen jäsen ja maakunnan yhteistyöryhmän varajäsen.

Timo Walliuksen poika Kalle Wallius pelaa FC Bolognassa jalkapalloa.

Lähteet 
JPS siirtyi Timo Walliuksen komentoon 
Timo Wallius uusi WP35:n valmentaja
Timo Wallius. Facebook.
Timo Wallius – Kwantic Oy:n uusi toimitusjohtaja
Fonectan haku kävi kuumana
https://nakoislehti.media.fi/warkaudenlehti/e7317a42-b2fe-424f-b54f-42b62106a94b/1eetht

Viitteet

Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot‎
Varkauden kaupunginvaltuutetut
Butanaali

Butyyrialdehydi on orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on voimakkaan pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C4H8O ja rakennekaava CH3(CH2)2CHO. Butyyrialdehydista käytetään myös nimityksiä butanaali, butaanialdehydi, butyylialdehydi, butaali ja butaldehydi.

Butyyrialdehydin moolimassa on 72,1 g/mol, sulamispiste –99 °C, kiehumispiste 75,7 °C, suhteellinen tiheys 0,817 g/cm3, liukoisuus veteen 7 g/100 ml, hajukynnys 0,005 ppm, leimahduspiste –7 °C, itsesyttymislämpötila 230 °C ja CAS-numero 123-72-8. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Valmistus ja käyttö 
Butanaalia tuotetaan korkeassa paineessa propeenista, hiilimonoksidista ja vetykaasusta. Tuotteena muodostuu lisäksi butanaalin isomeeriä isobutanaalia. Menetelmää kutsutaan okso-prosessiksi.
CH3CH=CH2 + CO + H2 → CH3CH2CH2CHO + (CH3)2CHCHO

Yhdistettä käytetään pääasiassa synteeseissä lähtöaineena. Siitä valmistetaan muoveja, hartseja ja liuottimia, kuten heksanolia ja 2-etyyli-1-butanolia.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 

Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Butanaalin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 27.12.2014.

Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Butyyrialdehydi
PubChem: Butyraldehyde 
Human Metabolome Database (HMDB): Butanal 
Food Component Database (FooDB): Butanal 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Butanal 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: N-Butyraldehyde 
Pherobase: Floral Compound - 4Ald 
Pherobase: Semiochemical - 4Ald 

Aldehydit
Trenssi

Trenssi on paksusta puuvillakankaasta, popliinista (”popliinitakki”), gabardiinista, villasta tai nahasta valmistettu polven alle ulottuva päällystakki. Trenssissä on myös yleensä 10 nappia, vyö, pieni viitta takana, epoletit ja kiristysremmit tai napit hihansuissa. Trenssissä voi olla myös irrotettava vuori. Eräs trenssitakkien alkuperäisistä valmistajista oli Burberry. Valmistajan nimen mukaan trenssitakkia on siten kutsuttu myös burberrytakiksi, josta taas on syntynyt arkikieleen nimitys perperi tai berberi. Kangaslaatu taas on usein popliini, jonka vuoksi takkia on kutsuttu popliinitakiksi. Tämä puolestaan on lyhentynyt arkikielessä muotoon poplaritakki. Ompelutekniikassa trenssi viittaa tiheänä siksakkaavaan vahvikeompeleeseen.

Trenssitakin alkumuoto oli Burberryn vuodesta 1901 brittiarmeijalle valmistama upseerien sadetakki, joka ensimmäisen maailmansodan aikana sai nimityksen trench coat eli ’taisteluhautatakki’. Myös popliinitakilla tarkoitetaan trenssiä, vaikka se onkin vain yksi vaihtoehtoisista valmistusmateriaaleista.

Trenssitakki populaarikulttuurissa 

Elokuvissa ja televisiossa trenssillä on ollut monia tunnettuja kantajia:
 Vaaleanpunainen pantteri -komedioiden tarkastaja Clouseau, jota näytteli Peter Sellers.
 Humphrey Bogart useissa elokuvissaan, kuten Maltan haukassa, Cainen kapinassa ja Casablancassa.
 Audrey Hepburn elokuvassa Aamiainen Tiffanylla.
 Peter Falk komisariona tv-sarjan Columbo nimiroolissa.
 Enkeli Castiel tv-sarjassa Supernatural.
 Kyösti Pöysti tv-sarjassa Pasila.
 Eversti Trautman Rambo-elokuvissa, kuten Taistelija.
 Kazuhira Miller videopelissä Metal Gear Solid V: The Phantom Pain.
 Jason Dean elokuvassa Heathers
Useilla hahmoilla Matrix-elokuvissa
Uuno Turhapuro. Tämän ulkoilutakkina on beigen värinen kulunut ja nuhjuinen trenssi.

Lukuisista elokuvista ja televisiosarjoista on tuttu myös kohtaus, jossa hämäräperäinen miespuolinen henkilö raottaa takin päällimmäistä lievettä ja esittelee takin sisäpuolelle kiinnitettyjä myyntiartikkeleitaan. Toinen stereotyyppinen kohtaus on sellainen, jossa trenssiin pukeutunut miespuoinen henkilö avaa takin kokonaan ja on alasti takkinsa alla, toisin sanoen kyseessä on itsensäpaljastelija. Naispuolisen henkilöhahmon kohdalla taas esiintyy stereotypia, jossa nainen kohtaa miehen trenssiin pukeutuneena esimerkiksi hotellihuoneessa tai miehen kotona. Kun nainen riisuu takkinsa, hän onkin sen alla alaston. Tapauksesta sitten riippuu, onko tämä yllätys kohteelleen miellyttävä ja toivottava – vai sen sijaan epämiellyttävä ja tunkeileva.

Katso myös
Päällystakki
Fedora

Lähteet

Aiheesta muualla
Aquascutum, tunnettu valmistaja
Burberry, alkuperäinen patentoija 

Takit
Alianza Popular Revolucionaria Americana

Alianza Popular Revolucionaria Americana on Víctor Raúl Haya de la Torren vuonna 1924 Méxicossa perustama puolue. APRA on Perun vanhin ja samalla se on yksi Latinalaisen Amerikan vanhimmista puolueista. Suuntaukseltaan se on sosiaalidemokraattinen ja sosialistisen internationaalin jäsen. Siitä käytetään myös APRA-lyhenteestä tulevaa nimeä Partido Aprista (Peruano) ja kannattajista apristas.

APRAn perustajat olivat opiskelijoita, perulaiset paossa Augusto B. Leguíaa.

APRAn periaatteet julkaistiin joulukuussa 1926 "The Labour Monthly" -lehdessä artikkelissa What’s the A.P.R.A.. Kantava voima oli jenkki-imperialismin vastustus ja Latinalaisen Amerikan yhtenäisyys. Taloudellisiin tavoitteisiin kuului maan ja teollisuuden kansallistaminen ja Panaman kanavan ottaminen kansainväliseen valvontaan ja solidaarisuus kaikkia kansoja ja riistettyjä luokkia kohtaan. APRA järjestyi varsinaisesti vuoden 1927 Brysselin anti-imperialistisessa konferenssissa ja Perun Partido Aprista Peruano perustettiin 20.9.1930.

1950-luvulla puolue siirtyi oikealle ja otti anti-kommunistisen linjan. Sen valtaannousun estivät kuitenkin viimeistään sotilaat. APRA on tyypillisesti massapuolue ja kansanyliopistoliike ja siihen liittyvä edullisen ruoan ja terveyspalvelujen järjestäminen kuuluu edelleen sen toimintomuotoihin.

Alan García uudisti APRAa 1980-luvulla sosiaalidemokraattiseksi, ja se nousi hänen johdollaan valtaan ensimmäisen kerran 1985. Garcían kausi oli taloudellinen katastrofi inflaation kiihtyessä tuhansiin prosentteihin vuodessa. Garcían tullessa valituksi uudelleen 2006 häntä nimitettiin jopa keskusta-oikeistolaiseksi.

Lähteitä
 El Apra como Movimiento Continental
 The return of Alan García
 Jussi Pakkasvirta: ”Nationalismi ja kontinentalismi: latinalaisamerikkalaiset intellektuellit ja kuvitellun poliittisen yhteisön ongelma (1919-1930)”. Lisensiaatintyö, Helsingin yliopisto 1993.

Aiheesta muualla 

APRA:n kotisivu   

Perulaiset puolueet
Maailmankylä

Maailmankylä tarkoittaa tilannetta, jossa helpottuneet kommunikointikeinot ovat tehneet pitkistäkin välimatkoista merkityksettömiä. Yleisimmin termiä käytetään viittaamaan internetiin ja World Wide Webiin. Maailman voidaan sanoa näiden avulla pienentyneen ja se on kuin yhtä kylää. Termin on kehittänyt Marshall McLuhan. Maailmankylän käsite koskee pääasiassa teollisuusmaita, joissa viestinnän välineet ovat kehittyneet. Suuri osa kehitysmaiden asukkaista jää tämän määritelmän ulkopuolelle sillä heillä ei välttämättä ole käytössään nykyaikaisia kommunikointivälineitä kuten matkapuhelimet ja internet. Maailmankylän käsite liittyy globalisaatioon.

Sosiologia
Globalisaatio
Tietoliikenne
Marita

Marita on monissa maissa esiintyvä naisen etunimi, josta Suomessa on käytössä myös muoto Maritta. Se on alkujaan espanjalainen hellittelymuoto nimestä Maria ja merkitsee ’pikku Mariaa’. Nimeä on toisinaan pidetty myös Margaretan lyhentymänä.

Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Marita on annettu Suomessa 28 717:lle ja Maritta 11 407 henkilölle.

Maritta-nimeä taivutetaan Kielitoimiston ohjeen mukaan seuraavasti: Maritta, Maritan, Marittaa, Maritalla, Marittaan.

Tunnettuja Maritoja, Marittoja ja Mariittoja 
Marita Antsola, suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Sari Maritta Baldauf, Nokia Oyj:n entinen varatoimitusjohtaja
Marita Cauthen, suomalainen toimittaja
Marita Duncker, suomenruotsalainen kirjailija
Marita Fossum, norjalainen kirjailija
Marita Gellman, Miss Suomen perintöprinsessa 1966
Marita Hakala, suomalainen malli
Marita Hauhia, suomalainen kirjailija
Marita Heinonen (o.s. Ruoho), suomalainen suunnistaja
Marita Joutjärvi, ruokatoimittaja ja tietokirjailija
Marita Kalima, suomalainen liikkeenharjoittaja ja kirjailija
Marita Karhunen, suomalainen pesäpalloilija
Marita Koch, saksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Marita Kramer, itävaltalainen mäkihyppääjä
Maritta Kuula, suomalainen laulaja-lauluntekijä
Marita Lange, itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti
Marita Laukkanen, suomalainen taloustieteilijä
Marita Lindahl, Miss Maailma 1957
Marita Lindquist, suomenruotsalainen lastenkirjailija, runoilija ja kielenkääntäjä
Maritta Lintunen, suomalainen kirjailija ja runoilija
Marita Liulia, suomalainen kuvataiteilija
Marita Lybeck, suomalainen tekstiilitaiteilija ja keraamikko
Marita Lång, suomalainen korkeushyppääjä
Marita Meier-Koch, itäsaksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Marita Mäkinen (o.s. Jurva), suomalainen poliitikko (SMP)
Marita Nordberg, suomalainen näyttelijä
Marita Nyqvist, suomalainen endurokuljettaja
Marita Payne, kanadalainen pikajuoksija
Maritta Pitkänen, suomalainen taidehistorioitsija
Maritta Pohls, suomalainen historiantutkija 
Marita Routalammi, suomalainen murhaaja
Marita Skogum, ruotsalainen suunnistaja
Mariitta ”Miitta” Sorvali, suomalainen näyttelijä
Marita Ståhlberg, suomalainen balettitanssija ja koreografi
Marita Taavitsainen, suomalainen laulaja, vuoden 1995 tangokuningatar
Marita Tammelander, suomenruotsalainen kirjailija
Maritta Tammenoja, Maritta, suomalainen iskelmälaulaja
Marita Toikka, Kouvolan kaupunginjohtaja
Maritta Viitamäki, suomalainen näyttelijä
Marita Viitasalo-Pohjola, suomalainen pianisti
Marita Yli-Ilkka, kestävyysjuoksija

Kuvitteellisia Maritoja 
Marita Covarrubias, hahmo televisiosarjassa Salaiset kansiot
Marita Kattila, Aku Ankassa esiintyvä oopperalaulaja (väännös Karita Mattilasta)

Muita Maritoja 
Operaatio Marita (), natsi-Saksan sotatoimi

Lähteet

Etunimet

hu:Marita
pl:Marita
Berlevåg

Berlevåg (, )  on kunta Finnmarkin läänissä Varangin niemimaalla Pohjois-Norjassa. Kunnan keskustaajama on Berlevåg, toinen tärkeä taajama on Kongsfjord. Berlevågin kunta rajoittuu idässä Båtsfjordiin, kaakossa Vesisaareen, etelässä Tenon kuntaan, lännessä Tenonvuonoon ja pohjoisessa Jäämereen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Berlevågin kunnassa oli 1 025 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Gamvik

Gamvik (saameksi Gáŋgaviika) on kunta Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa, Tenonvuonon länsipuolella. Kunnan hallintokeskus on Mehamn, jossa on myös lentokenttä ja Hurtigrutenin lauttasatama. Kunnan asukasluvusta 70 % asuu Mehamnissa. Muut suuremmat kylät ovat Gamvik ja Skjånes. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Gamvikin kunnassa oli 1 063 asukasta.

Gamvikin kunta rajoittuu pohjoisessa Jäämereen, idässä Tenonvuonoon, etelässä Tenon kuntaan ja lännessä Lebesbyn kuntaan.

Gamvikin ja Lebesbyn rajalla Nordkinnin niemimaalla sijaitsee manner-Euroopan pohjoisin piste, Kinnarodden, 71°08′02″N.

Lähteet

Aiheesta muualla
Hasvik

Hasvik (kveeniksi Hasviika, saameksi Ákŋoluokta) on kunta Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Keskustaajama Hasvik sekä Sørvær ja Breivikbotn sijaitsevat Norjan rannikolla Jäämerellä Sørøyan saarella, jolla sijaitsee suurin osa kunnan maapinta-alasta. Sørøyan saarella kunta rajoittuu idässä Hammerfestin kuntaan. Pieni osa kunnasta sijaitsee paljon etelämpänä sijaitsevan Stjernøyan (kveeniksi Siernöijä) saaren luoteiskulmassa. Stjernøyan saarella kunta rajoittuu idässä ja etelässä Alattion kuntaan, sekä lounaassa Lappean kunnan pieneen osaan.

Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hasvikin kunnassa oli 1 023 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Desireless

Desireless (oikea nimi Claudie Fritsch-Mentrop, s. 25. joulukuuta 1952 Pariisi, Ranska) on ranskalainen laulaja. Hänet tunnetaan etenkin 1980-luvun hittikappaleestaan "Voyage voyage".

Lyhyen muotisuunnittelijan uran jälkeen Claudie tapasi tuottaja Jean-Michel Rivatin vuonna 1984, jonka kanssa hän aloitti yhteistyön. Vuotta myöhemmin hän tapasi tunnetun ranskalaisen sanoittajan, François Tabahin, josta tuli hänen pitkäaikainen kumppaninsa. Vuonna 1986 julkaistu single "Voyage, voyage"  saavutti korkeita sijoja useilla Euroopan levylistoilla (jopa Neuvostoliitossa), ja se myi yli viisi miljoonaa kappaletta. 1990 Desireless julkaisi ensimmäisen albuminsa François. Samana vuonna hänelle syntyi tytär, ja hän vetäytyi musiikkialalta parin vuoden ajaksi. 

Hänen toinen albuminsa I Love You julkaistiin 1992. Tämän jälkeen Claudie alkoi laajentaa osaamistaan ja sittemmin  tyylit ovat vaihdelleet electronicasta bossa novaan ja akustiseen. Claudie esiintyy yhä ja tekee yhteistyötä monen muusikon kanssa. Hän on tehnyt vuodesta 2011 tiivistä yhteistyötä ranskalaisen Operation of the Sunin (Antoine Aureche) kanssa.

Julkaisut

Albumit 
 1989: François 
 1994: I love you 
 2003: Ses plus grands succès 
 2004: Un brin de paille
 2007: More Love and Good Vibrations
 2007: Le Petit Bisou
 2011: L'expérience humaine
 2012: L'Œuf du Dragon (EP)
 2012: XP2 (EP)
 2013: L'Œuf du Dragon
 2014: Noun
 2014: Un seul peuple
 2015: 2011-2015
 2015: Guillaume
 2017: Desireless chante Apollinaire

Singlet 
 1984: Cherchez l’amour fou (Air 89)
 1986: Qui peut savoir (Air)
 1986: Voyage, voyage
 1988: John
 1989: Qui sommes nous
 1990: Elle est comme les étoiles
 1994: Il dort
 1994: I love you
 2004: Nul ne sait
 2010: Voyage, Voyage (Dj Esteban Remix 2010)

Aiheesta muualla
www.desireless.net
 

1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Ranskalaiset laulajat
Italodisko-artistit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
McLaren MP4/13

McLaren MP4/13 oli menestyksekäs auto, jolla McLaren -talli kilpaili Formula ykkösissä kaudella 1998. MP4/13:n ylivoima näkyi jo kauden avauskisassa Australian Grand Prix’ssa, kun tallin kuljettajat Mika Häkkinen ja David Coulthard ohittivat kaikki muut kuljettajat vähintään yhdellä kierroksella.

Ferrarin Michael Schumacher antoi kauden kuluessa hyvän vastuksen, mutta Häkkisestä tuli maailmanmestari. McLaren voitti myös valmistajien mestaruuden Häkkisen kahdeksalla ja Coulthardin yhdellä voitolla.

Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)

Lähteet
AUTOCOURSE 1998-99, Henry, Alan (ed.), Hazleton Publishing Ltd. (1998) ISBN 1-874557-43-8

Viitteet

Formula 1 -kausi 1998
M4/13
Kristiansandin stadion

Kristiansandin stadion on pääosin urheilustadionina toimiva paikka Kristiansandissa, Norjassa. Se oli jalkapallojoukkue IK Startin kotistadion vuoteen 2007 saakka. Stadionille mahtuu 16600 katsojaa. Se on avattu vuonna 1905.

Aiheesta muualla 
 Stadionin sivut 

Kristiansand
Norjan jalkapallostadionit
Beverly Oden

Beverly "Bev" Oden (s. 9. maaliskuuta 1971, Millington Tennessee) on yhdysvaltalainen entinen lentopalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskitorjuja. Oden pelasi Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 1996 kesäolympialaisissa. Hänet valittiin vuoden 1990 Yhdysvaltojen yliopistojen parhaaksi pelaajaksi. Hänen sisaruksensa Kim Oden (1988, 1992) ja Elaina Oden (1992) ovat myös olympiatason lentopalloilijoita.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Voodoo Child (Slight Return)

Voodoo Child (Slight Return) on kitaristi Jimi Hendrixin tunnettu kappale, joka löytyy hänen vuonna 1968 ilmestyneen Electric Ladyland -albuminsa lopusta. Raskaan ja dynaamisen kitaroinnin hallitsemaa synkkätunnelmaista kappaletta voi pitää esimerkkinä varhaisesta metallimusiikista. "Voodoo Child (Slight Return)" vakiintui Hendrixin konserttiohjelmiston vakionumeroksi ja se on julkaistu useilla live- ja kokoelmalevyillä. 

Hendrixin kuoleman jälkeen vuonna 1970 kappale julkaistiin singlenä, joka nousi Britanniassa singlelistan ensimmäiselle sijalle.

Kappaleen sanoituksessa laulun kertoja uhoaa olevansa "voodoo-lapsi", joka lyö kämmensyrjällään vuoren maahan. Voodoo-lapsi on ilmeisesti Hendrixin vertauskuvallinen alter ego, jonka myyttinen syntytarina kerrotaan toisessa Electric Ladylandin kappaleessa nimeltään "Voodoo Chile" (huomaa child-sanan murteellinen kirjoitusmuoto kappaleiden nimet toisistaan erottavana yksityiskohtana). 

Esimerkiksi blues-rock-kitaristi Stevie Ray Vaughan ja maailmanmusiikkitähti Angélique Kidjo ovat tehneet kappaleesta omat versionsa. 

Jimi Hendrixin kappaleet
Vuoden 1968 kappaleet
Aapo Vilhunen

Aapo Vilhunen (s. 18. joulukuuta 1935 Helylä, Sortavala) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa sekä elokuvien sivurooleissa, muun muassa poliisina Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elokuvissa. 

Vilhunen on antanut äänensä myös Vili Vilperi -piirrossarjan Herra Vompatille sekä useille hahmoille sarjoissa Kaukametsän pakolaiset ja Nooan saari. 

Vuonna 2013 Vilhuselle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.

Filmografia
 Marja pieni! (1972)
 Amalia (1973)
 Viu-hah hah-taja (1974)
 Jouluksi kotiin (1975)
 Simpauttaja (1975)
 Hänen olivat linnut (1976)
 Pulakapina (1977)
 Jäniksen vuosi (1977)
 Metsästys joulun alla (1977)
 Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978)
 Tup-akka-lakko (1980)
 Sotamies Jokisen vihkiloma (1981)
 Uuno Turhapuron aviokriisi (1981)
 Hamsterit (1982) (televisioelokuva)
 Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982)
 Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin (1983)
 Skorpionin tanssi (1985)
 Lyhyet erikoiset (1986)
 Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986)
 Ei jälkeäkään (1988)
 Lentsu (1990) 
Syysmuutto (1991)
 Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva (1990)
 Hurmaava joukkoitsemurha (2000)
 Emmauksen tiellä (2001)
Kotikatu (2010)
 Tappajan näköinen mies (2011) (televisiosarja)

Dubbauksia

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Inquisitors of Satan


Inquisitors of Satan on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan toinen studioalbumi. Se on tyyliltään perinteisempää black metallia kuin yhtyeen nykyinen avantgardempi suuntaus.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metalliluola: 8.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Inquisitors Of Satan  - BestBlackMetalAlbums.com (englanniksi)

Vuoden 2002 albumit
Deathspell Omegan albumit
Infernal Battles


Infernal Battles on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin suomalaisen Northern Heritagen kautta ja on tyyliltään perinteisempää black metallia kuin yhtyeen nykyinen avantgardempi suuntaus.

Kappale Drink the Devil's Blood löytyy uudelleenäänitettynä yhtyeen tunnetuimmalta albumilta Si Monumentum Requires, Circumspice.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Shaxul – laulu
 Hasjarl – kitara
 Khaos – basso

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2000 esikoisalbumit
Deathspell Omegan albumit
Cherry Bombz

The Cherry Bombz oli Hanoi Rocksin entisten kitaristien Andy McCoyn ja Nasty Suiciden perustama yhtye, jossa oli mukana myös rumpali Terry Chimes (The Clash, Hanoi Rocks), basisti Dave Tregunna (Sham 69, Iggy Pop) ja laulaja Anita Chellemah. Yhtye sai alkuvaiheessa melko runsaasti julkisuutta Hanoi Rocksin seuraajana. Kokoonpano hajosi kuitenkin  vähitellen jo syksyllä 1986.

Yhtye 
Kesällä 1985 Hanoi Rocksin hajottua Andy McCoy, Nasty Suicide, Timo Kaltio ja Terry Chimes perustivat McCoyn ja Suiciden johdolla Cherry Bombzin, jonka laulajaksi otettiin Toto Coelo -yhtyeessä vaikuttanut näyttävän ulkomuodon omannut eksoottinen Anita Chellemah. Puhtaalla Glam rock- ja glam punk-linjalla jatkanut Cherry Bombz sai paljon huomiota maailman musiikki- ja viihdelehdistössä Hanoi Rocksin perijänä. Yhtyeen musiikki kuulostikin Hanoi Rocksilta vain naisen laulamana. Cherry Bombz esitti monia Hanoi Rocksin kappaleita, joita ei oltu ehditty levyttää Hanoi Rocks -albumeille. Ensimmäinen kokoonpano ehti levyttää Britanniassa alun perin julkaistun 7" singlen "Hot Girls In Love / Feline Feeling" ja Japanissa sekä Yhdysvalloissa julkaistun EP:n "Hot Girls In Love / 100 Degrees In The Shade / Feline Feeling / Oil & Gasoline". Lisäksi yhtyeen piti levyttää kokonainen LP, mutta rahat eivät riittäneet kuin "mini-LP:hen" eli käytännössä EP:hen The Cherry Bombz, joka sisälsi samat kappaleet kuin aiemmin julkaistu EP, lisättynä vain kappale "Pin-Up Boy". Loppuvuoden 1985 yhtyeessä jäsenenä ehtinyt olla Timo Kaltio korvattiin vuoden 1986 alusta lähtien Dave Tregunnalla (The Lords of the New Church, Sham 69). Tämä kokoonpano ehti julkaista 7" singlen "House Of Ecstasy / Declaration", EP:n "House of Ecstasy / Declaration / Countryfield Inner City Blues /Running (Back To Your Lover)" ja live-LP:n Coming Down Slow, joka julkaistiin vuonna 1987 yhtyeen jo hajottua. Lisäksi syntyivät vielä keikkavideot "Hot Girls In Love" ja "Live At The Marquee" sekä kokoelmakasetti "100 Degrees In The Shade" vuonna 1986. Yhtye ehti kiertää Yhdysvalloissakin, mutta syksyllä 1986 yhtye hajosi, kun McCoy antoi Chellemahille potkut. Cherry Bombzin muut jäsenet olivat jo kauan olleet tympääntyneitä laulajattareensa.

Diskografia 

 Hot Girls In Love (1985)
 The Cherry Bombz (1985)
 The House Of Ecstasy (1986)
 Coming Down Slow (1987) 
 100 Degrees In The Shade (kokoelmakasetti, 1986)

Videografia 

 Hot Girls In Love (video, 1986)
 Live At The Marquee (video, 1986)

1985 

Anita Chellemah - laulu
Andy McCoy -  sähkökitara, laulu
Nasty Suicide - sähkökitara, laulu
Timo Kaltio - bassokitara
Terry Chimes - rummut

1986 

Anita Chellemah - laulu
Andy McCoy -  sähkökitara, laulu
Nasty Suicide - sähkökitara, laulu
Dave Tregunna - bassokitara
Terry Chimes - rummut

Hanoi Rocks
Nenäliina

Nenäliina on pieni, perinteisesti kankaasta valmistettu liina, jota tyypillisesti käytetään henkilökohtaisen hygienian tai siisteyden ylläpitämiseen, esimerkiksi käsien tai kasvojen pyyhkimiseen tai nenän niistämiseen.

Varsinainen nenäliina keksittiin 1500-luvun puolivälissä Italiassa, josta se levisi Ranskaan ja edelleen Euroopan ylhäisön pariin arvokkaana asusteena. 
Nenäliina voi olla myös paperinen, ja ohuita paperinpalasia käytettiinkin Japanissa nenäliinoina jo eurooppalaisia aiemmin. Paperiset nenäliinat ovat nykyään kankaisia yleisempiä. Kankainen nenäliina kestää paperista kauemmin, koska sen voi pestä tarvittaessa.

Historiallisesti valkoista nenäliinaa on käytetty valkoisen lipun tilalla antautumisen viestittämiseen tai neuvottelujen aloittamiseksi.

Taskuliina miehen vaatetuksessa 

Nenäliinalla voidaan tarkoittaa myös miehen pukeutumiseen liittyvää taskuliinaa. Taskuliina ei kuitenkaan ole nenäliina, eikä sitä käytetä niistämiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Taskuliinan taitteluohjeita 
 http://www.luxemag.org/fashion-history/handkerchief-history.html
 Taskuliinan käyttö ja valintaopas

Kannettavat asusteet
Hygienia
Lourdes Flores

Lourdes Celmira Rosario Flores Nano (s. 7. lokakuuta 1959 Lima) on perulainen poliitikko ja juristi. Hän johtaa Unidad Nacional -liittoumaa ja Partido Popular Cristianoa (2003–2007). Hän oli ehdokkaana vuosien 2001 ja 2006 presidentinvaaleissa jääden molemmilla kerroilla kolmanneksi. Vuonna 2006 APRAn Alan García voitti hänet ensimmäisellä kierroksella 0,5 prosentin erolla. Flores on ollut kongressin jäsenenä 1990–2000, Liman kunnanvaltuustossa 1986–1989 ja 1989–1990. Vuodesta 2006 hän on ollut Universidad San Ignacio de Loyolan rehtori.

Perulaiset poliitikot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Mauno Blomqvist

Mauno Valdemar Blomqvist (20. huhtikuuta 1927 Uskela – 14. toukokuuta 2019 Espoo) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja, äänialaltaan basso. Blomqvist näytteli lähinnä teatterissa. Hän oli perustamassa Salon Viihde­laulajia ja toimi kuoron ensimmäisenä johtajana. Blomqvistin laulu-uraan kuuluu kaikkiaan 223 kappaletta. 

Blomqvistin läpimurtorooli oli Mozartin Ryöstö seraljista -oopperan koominen bassorooli Osmin Turun oopperayhdistyksen tuotannossa vuonna 1966. Sen myötä hän pääsi Savonlinnan oopperajuhlille laulamaan Roccon roolia Beethovenin Fideliossa ja sai sitten kiinnityksen Helsingin kaupunginteatteriin.

Televisio- ja elokuvauransa Blomqvist aloitti televisiosarjassa Hanski, jossa hänet nähtiin talonmies Virtasena. Blomqvist esiintyi kahdeksassa elokuvassa, joista merkittävä osa oli Spede Pasasen tuottamia. Muistettavin on luultavasti kersantti Koistisen rooli Ere Kokkosen ohjaamassa elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984).

Blomqvist oli näyttelijä Markku Blomqvistin veli.

Blomqvistin televisio- ja elokuvaura 

Hanski (1966−1973, televisiosarja)
Karvat (1974)
Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976)
Viimeinen savotta (1977)
Tulipää (1980)
Tup-akka-lakko (1980)
Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)
Hei kliffaa hei (1985)

Levytys 

 Pietarin tietä pitkin, 1971
 Paul Robesonin lauluja, 1977

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Motivus

Motivus oli suomalainen kuntokeskusketju, jolla oli toimipisteitä sekä Helsingissä että Turussa. Kuntosalien lisäksi Motivus tarjosi lukuisia ohjattuja tunteja, kuten jumppia, PACE:a, joogaa ja indoor cycling:iä. Motivuksen omisti Kuntokumppanit Oy.

Motivus Oy jätti konkurssihakemuksen 26. maaliskuuta 2020, ajauduttuaan taloudellisiin vaikeuksiin koronaviruspandemian johdosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kotisivut

Kuntokeskukset
Linnainmaan koulu

Linnainmaan koulu on Tampereella sijaitseva peruskoulu. Vuonna 2004 koulun yhteyteen rakennettiin yläaste. Rehtorina toimii Ilona Pasma. Linnainmaan koulussa on 704 oppilasta (2020). Vuonna 2007 Linnainmaan kouluun perustettiin musiikkiluokka kolmasluokkalaisille.
Koulu on musiikkipainoitteinen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Linnainmaan koulun kotisivut

Tampereen peruskoulut
Linnainmaa
Nikolai Ogarkov

Nikolai Vasiljevitš Ogarkov (30. lokakuuta 1917 Molokovo, Venäjä – 23. tammikuuta 1994 Tver, Venäjä) oli Neuvostoliiton marsalkka ja asevoimien komentaja. Ogarkov nimitettiin Neuvostoliiton marsalkaksi vuonna 1977 ja hän toimi Neuvostoliiton armeijan komentajana vuosina 1977–1984. Konstantin Tšernenko erotti hänet vuonna 1984 Ogarkovin vaatiessa kulutustavaroiden vähentämistä ja aseiden tuotannon ja kehittämisen lisäämistä.

Neuvostoliiton marsalkat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Thomas Wahlroos

Thomas Wahlroos (s. 4. elokuuta 1979) on suomalainen sijoittaja ja aiempi pokeriammattilainen. Pokeriammattilaisen uran Thomas lopetti vuonna 2009, jolloin hän siirtyi sijoittajaksi Spontel Oy:n omistamaan Norjan Sponteliin. Nykyisin hän toimii Norjan Spontelin hallituksen puheenjohtajana.

Ura pokerinpelaajana 
Wahlroos teki läpimurtonsa livepokeriturnauksissa vuoden 2006 aikana. Maaliskuussa 2006 hän oli kymmenes Jeff Williamsin voittamassa European Poker Tourin finaaliturnauksessa Monte Carlossa. Wahlroos ansaitsi sijastaan 33 500 euroa. World Poker Tourin Pariisin osakilpailussa kesäkuussa 2006 Wahlroos oli kolmas voittaen 243 750 euroa. Turnauksen voitti tanskalainen Christian Grundtvig ja toisena oli suomalainen Jani Sointula.

Kesän 2006 World Series of Pokerin (WSOP) turnauksista Wahlroos saavutti kaksi rahasijaa. 10 000 dollarin pot limit omaha -turnauksessa hän oli kahdeksas ja WSOP:n pääturnauksessa 91.

European Poker Masters -turnaussarjaan kuuluneessa Full Tilt Poker Dublin All-Star Challenge -turnauksessa Dublinissa marraskuussa 2006 Wahlroos sijoittui kolmanneksi ja ansaitsi 31 500 euroa. World Poker Tourin viidennen tuotantokauden päättäneessä mestaruusturnauksessa Bellagion kasinolla Wahlroos putosi juuri ennen televisioitua finaalipöytää. Seitsemäs tila toi palkintorahoina 278 465 dollaria. Turnauksen voitti Carlos Mortensen.

Wahlroos on pelannut Suomen televisiossa MTV3:n Pokerimestari 2006 -ohjelmassa. Pokeriammattilaisena hän edusti Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Joulukuussa 2008 Wahlroosin pokeriuran turnausansiot ylittivät miljoona dollaria.

Muu elämä 

Wahlroos asuu Helsingissä. Hän työskenteli ennen pokeriuraansa investointipankkiirina. Vuonna 2008 hän aloitti työskentelyn Avenir Rahastoyhtiö Oy:ssä. Thomas Wahlroosin isä on Björn Wahlroos.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 World Poker Tour:n profiili
 PokerPages.com:n profiili 
 Thomas Wahlroos - pokeriturnaus voitot

Suomalaiset pokerinpelaajat
Suomalaiset liikemiehet
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Sydän toivoa täynnä

Sydän toivoa täynnä on vuosina 1997–1999 MTV3:lla esitetty suomalainen televisiosarja. Sarjan ensimmäisen tuotantokauden käsikirjoitti Heikki Hietamies yhdessä tyttärensä Eve Hietamiehen kanssa. Toisen ja kolmannen tuotantokauden kirjoittivat Eve Hietamies ja Liisa Urpelainen. Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen helsinkiläiseen Toivo-ravintolaan. Olennaista sarjalle oli sen nopea ajankulku. Ei ollut lainkaan tavatonta, että seuraavassa kohtauksessa oli edelliseen kohtauksen jälkeen kulunut useita tunteja, päiviä, viikkoja tai jopa kuukausia.

Sarjan televisioesityksen aikaan julkaistiin myös kaksi sarjaan pohjautuvaa romaania. MTV3 ja Pan Vision julkaisivat koko sarjan neljänä tupla-DVD:nä vuoden 2010 aikana.

Juoni 

Sarja alkaa helsinkiläisen Ravintola Blackcatin ajauduttua konkurssiin, jolloin työntekijät irtisanotaan. Osa saa töitä muista ravintoloista, mutta Anna jää dementoituneen äitinsä omaishoitajaksi. Iäkäs äiti kuitenkin kuolee pian ja Anna jää yksin toimettomaksi. Eräänä iltana hän kulkee entisen työpaikkansa ohitse ja huomaa Blackcatin tilojen olevan vuokrattavana. Lassen tuella Anna vuokraa ilkeältä isännöitsijältä paikan uutta ravintolaa varten. Ensimmäisten jaksojen olennainen teema on vähävaraisen Olli Saaren ja rikkaasta perheestä kotoisin olevan Milla Haran kukoistava rakkaustarina. Milla on raskaana, mutta ei halua pitää lastaan.

Toisella tuotantokaudella uudelleenrakennettu ravintola Toivo avaa ovensa. Anna palkkaa Toivoon uuden kokin, oman ravintolansa konkurssiin ajaneen Matti Lehtosaaren sekä tarjoilijaksi Matin vaimon, Laura Lehtosaaren.

Kolmas tuotantokausi alkaa dramaattisesti Millan kuoltua auto-onnettomuudessa. Vaimonsa kuolemasta syvästi masentunut Olli joutuu laitoshoitoon ja rintasyövästään toipunut Anna lupautuu toistaiseksi Topin huoltajaksi. Millan sukulaiset yrittävät saada Topin huoltajuuden itselleen. Ikäkriisistä kärsivä Inkku haluaisi kokea vanhemmuuden ilon vastavihityn aviomiehensä Nummisen kanssa. Yhdessä Aku ja Julia hankkivat koiranpennun ja ostavat yhteisen asunnon.

Näyttelijät

Jaksoluettelo

DVD-julkaisut 

Sydän toivoa täynnä -sarja julkaistiin neljänä tupla-DVD:nä vuonna 2010.

Romaanit 
 
 

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
Norjan fylket

Norjan fylket () muodostavat Norjan aluehallinnon korkeimman tason ja niitä on yksitoista, ja ne jakaantuvat edelleen 356 kuntaan. Pääkaupunki Oslo muodostaa sekä oman fylkensä että kuntansa.

Fylkeillä on alkujuurensa kuningas Sverre Sigurdinpojan (1184–1202) aikaisissa ylimysten valtapiireissä, jolloin nimenä oli lääni (). Maunu VI Lainparantaja muutti hallintoa niin, että lääninherrat olivat selvemmin kuninkaan alamaisia.

Norjan fylket 1.1.2020 alkaen 
Pohjois-Norja
18 Nordlandin fylke
54 Tromssan ja Finnmarkin fylke
Sørlandet
42 Agderin fylke
Trøndelag
50 Trøndelagin fylke
Vestlandet
15 Møren ja Romsdalin fylke
11 Rogalandin fylke
46 Vestlandin fylke
Østlandet
34 Innlandetin fylke
03 Oslo
38 Vestfoldin ja Telemarkin fylke
30 Vikenin fylke

Norjan läänit (1919–2019)
Norjan läänit () olivat Norjan ylimmän tason hallintoalueita vuosina 1919–2019, kunnes ne korvasi uudet fylket 1. tammikuuta 2020 alkaen. Niitä oli 18 kappaletta, ja ne jakaantuivat edelleen 428 kuntaan. Pääkaupunki Oslo oli sekä oma lääninsä että kunta.

Lääneillä oli virallinen numeronsa vuodesta 1919 alkaen, ja niitä oli alun perin 20 kappaletta. Numero 13 oli käyttämättömänä vuodesta 1972, kun Bergen liitettiin osaksi Hordalandin lääniä ja numerot 16 ja 17 vuodesta 2018, kun Etelä-Trøndelagin ja Pohjois-Trøndelagin läänit yhdistyivät Trøndelagin lääniksi (nro 50). Tässä listassa ovat läänit ja niiden pääkaupungit. Kartassa ovat läänien rajat.

 Østfoldin lääni – Sarpsborg
 Akershusin lääni – Oslo
 Oslo (lääni ja kaupunki)
 Hedmarkin lääni – Hamar
 Opplandin lääni – Lillehammer
 Buskerudin lääni – Drammen
 Vestfoldin lääni – Tønsberg
 Telemarkin lääni – Skien
 Itä-Agderin lääni – Arendal
 Länsi-Agderin lääni – Kristiansand
 Rogalandin lääni – Stavanger
 Hordalandin lääni – Bergen
  Sognin ja Fjordanen lääni – Leikanger
 Møren ja Romsdalin lääni – Molde
 Etelä-Trøndelagin lääni – Trondheim
 Pohjois-Trøndelagin lääni – Steinkjer
 Nordlandin lääni – Bodø
 Tromssan lääni – Tromssa (Tromsø)
 Finnmarkin lääni – Vesisaari (Vadsø)

Lähteet

Katso myös 
 Norjan läänit 1308–1662
 Norjan piirit
Kikherne

Kikkahviherne eli kahviherne (Cicer arietinum) on hernekasveihin kuuluva palkokasvi. Se tunnetaan myös nimellä kikherne, Bengalin gram, garbanzo tai garbanzopapu, egyptiläinen herne, ceci, cece tai chana, tai Kabulin chana. 
.

Viljelyhistoria
Kahviherne on ikivanha viljelykasvi, jota alettiin kasvattaa jo neoliittisella kaudella Lähi-idässä. Pronssikaudella se oli jo tärkeä viljelyskasvi Kreikassa ja Italiassa, ja muinaiset roomalaiset viljelivät sitä runsaasti ja levittivät sitä valtakuntansa eri osiin; roomalaisen poliitikon Ciceron nimen uskotaan johtuvan kahviherneen latinankielisestä nimestä cicer. Nykyään kahvihernettä viljellään ympäri maailmaa lauhkealla ja subtrooppisella alueella. Ylivoimaisesti suurin kahviherneiden tuottaja on Intia (yli 7 miljoonaa tonnia v. 2016). Muita merkittäviä tuottajia ovat Australia, Pakistan, Turkki, Meksiko, Kanada ja Yhdysvallat.

Käyttö ruoanlaitossa
Kikherneet ovat yleisiä Välimeren alueen, Lähi-idän ja Intian ruokakulttuureissa. Niitä käytetään muun muassa hummuksen ja falafelien tekoon. Ne sisältävät runsaasti proteiinia, ravintokuitua, rautaa ja folaatteja. Yhdessä muiden palkokasvien kanssa ne ovat tärkeä osa tasapainoista kasvisruokavaliota.

Koska kikherneet sisältävät lektiinejä ja muita vahingollisia proteiineja, Ruokavirasto on suositellut, että niitä keitetään 45–75 minuuttia. Usein kikherneitä liotetaan parista tunnista vuorokauteen ennen keittämistä. Kikherneitä voi myös idättää. Idätys lyhentää keittoaikaa merkittävästi noin 10–20 minuuttiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Finelli:Kikherne suolattomassa vedessä, kahviherne 
Vegaaniliitto: Nopea hummus 
ITIS: Cicer arietinum 
United States Department of Agriculture (USDA): Cicer arietinum 
Flora of China: Cicer arietinum 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cicer arietinum 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cicer arietinum (chickpea) 

Hernekasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kasuaarit

Kasuaarit (Casuarius) on strutsilintujen lahkoon kuuluvan heimonsa (Casuariidae) ainut suku. Kasuaarit elävät Uudessa-Guineassa ja sen lähisaaristoissa, sekä koillisessa Australiassa. Kasuaarit ovat hyvin arkoja, mutta vaarallisia ärsytettäessä. Guinness World Records onkin luokitellut kasuaarit maailman vaarallisimmiksi linnuiksi, sillä niiden luonne on aggressiivinen ja niillä on voimakkaat raajat, joiden päässä on terävät kynnet. Kasuaarin on väitetty pystyvän potkullaan viiltämään ihmisen vatsan auki.

Ravinto 
Kasuaarit syövät pääasiassa hedelmiä, mutta myös esimerkiksi kukkia, sieniä ja pieniä eläimiä. Kasuaarien on havaittu syövän ravinnokseen hedelmiä vähintään 26 kasvisuvusta. Kasuaarien elinalueella elävä kasuaariluumu on nimetty kasuaarin mukaan. 

Kun puista alkaa pudota hedelmiä, kasuaarit tulevat syömään niitä vartioiden puuta muutaman päivän ajan. Ne lähtevät sitten kun puussa ei ole hedelmiä. Kasuaari nielaisee jopa banaanit ja omenat kokonaisina. 
Kasuaarit ovat tärkeitä sademetsien ekosysteemin kannalta, koska ne nielaisevat myös puiden siemenet ja levittävät niitä ulosteen mukana.

Lisääntyminen 
Lisääntymiskausi alkaa touko- ja kesäkuun välillä. Naarat munivat kolmesta kahdeksaan suurta, kirkkaan vihreää tai turkoosia munaa uroksen valmistaman lehtialustan päälle. Munien koko on noin 9-14 senttimetriä. Vain strutsin ja emun munat ovat suurempia. Naaras ei huolehdi munista tai poikasista vaan lähtee munimaan useiden muiden uroksien pesiin. Uros hautoo munia 50–52 päivää poistaen tai lisäten lehtiä lämpötilan säätämiseksi, ja huolehtii ruskearaitaisista poikasista noin 9 kuukauden ajan suojellen niitä pedoilta, mukaan lukien ihmiseltä.

Lajit 
 Kypäräkasuaari (Casuarius casuarius)
 Pikkukasuaari (Casuarius bennetti)
 Isokasuaari (Casuarius unappendiculatus)

Lajien levinneisyys

Kasuaari ja ihminen 
Järjestöt Uudessa-Guineassa pyydystävät kasuaarin poikasia ja kasvattavat niitä syötäväksi ja lahjaksi. Kasuaareja pidetään yleisesti vaarallisina. Vuonna 2003 tutkituista 221 hyökkäyksestä 150 kohdistui ihmiseen. Usein ihmiset olivat syöttäneet kasuaareja tai jahdanneet niitä.

Lähteet

Kasuaarilinnut
Tulimuurahainen

Tulimuurahainen (Solenopsis invicta) on alun perin Etelä-Amerikassa esiintynyt Solenopsis-suvun muurahaislaji. Laji on kulkeutunut Etelä-Amerikasta Yhdysvaltoihin ja Yhdysvalloista vahingossa rahtilaivojen avulla Australiaan, Filippiineille, Taiwaniin ja Kiinan Guangdongin provinssiin. Tulimuurahaisista on tullut suuri ongelma niiden levinneisyysalueilla, se uhkaa joitakin eliöitä ja sen pistot aiheuttavat pahoja vammoja. Tulimuurahaista pidetäänkin yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Tulimuurahaisten yhteiskunnat liittyvät yhteen ja valtaavat uusia alueita.

Ominaisuudet 
Väriltään punatulimuurahainen on punaoranssi. Ne ovat erittäin aggressiivisia varsinkin puolustautuessaan. Laji on erittäin sitkeä tuholaismyrkkyjä vastaan, samoin kuin faaraomuurahainenkin. Tulimuurahaiset pistävät myös erittäin aggressiivisesti ja suihkuttavat happoa, joka pystyy lamaannuttamaan suunnilleen sen itsensä kokoisen vihollisen.

Esiintymisalue 
Yhdysvaltojen eteläosan ruohomaa; kotoisin alun perin Etelä-Amerikasta.

Ravinto ja elintavat 
Ravintona tulimuurahaisilla ovat pääasiassa muut hyönteiset, mutta syövät mettä, hedelmiä ja siemeniä. Yhdyskunnan koko voi olla jopa 255 000 yksilöä.

Historia 
Tulimuurahaisia tuotiin Brasiliasta Yhdysvaltoihin pääasiassa laboratoriotutkimuksiin 1900–1950-lukujen aikana. Yhdysvaltain hallitus on vuodesta 1957 lähtien kuluttanut yli 200 miljoonaa dollaria muurahaisia torjuviin kemikaaleihin, mutta tuhoja aiheuttavia muurahaisia ei ole saatu hävitettyä. Siksipä toivotaankin, että loiskärpäset (Tachinidae) tappaisivat tulimuurahaisia tehokkaasti, vaikkakaan ne eivät tuhoa muurahaispopulaatiota kokonaan, on se keino kontrolloida sitä, mikäli se osoittautuu tarpeeksi tehokkaaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Solenopsis invicta 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Solenopsis invicta (red imported fire ant) 
 Plantwise: Red imported fire ant (Solenopsis invicta) 
 Pherobase: Semiochemicals of Solenopsis invicta, the Red imported fire ant 

Muurahaiset
Uskontojen parodiat

Uskontojen parodiat ovat uskontojen jäljitelmiä, joilla parodioidaan uskontoja huumorin, satiirin tai pilkan keinoin.

Eräitä parodioita

Diskordianismi 

Diskordianismi on uskonto, joka voidaan mieltää uskontojen parodiaksi, mutta myös oikeaksi pakanaliikkeeksi. Diskordianismia kuvataan usein uskonnoksi, joka on naamioitunut vitsiksi, tai toisin päin. Diskordianismille onkin tyypillistä absurdius.

Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen 

Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen on samaan aikaan sekä näkymätön että vaaleanpunainen. Se parodioi jumalatodistuksia: sen olemassaoloa tai vaaleanpunaisuutta on mahdoton todistaa vääräksi.

Lentävä spagettihirviö 

Lentävä spagettihirviö on parodisilla piirteillä varustettu jumalolento. Se parodioi pääasiassa uskonnollisia luomiskertomuksia ja älykästä suunnittelua.

Monty Pythonin elokuvat 

Brittiläistä uskontoparodiaa edustavat esimerkiksi Monty Python -ryhmän elokuvat Brianin elämä (Monty Python's the Life of Brian, 1979), joka parodioi Jeesuksen elämää, sekä Elämän tarkoitus (Monty Python's Meaning of Life, 1983). Brianin elämästä nousseen kohun innoittamana Ei yhdeksän uutiset -sketsisarjassa esitettiin sketsi, jossa Britannian uskontona oli Monty Python -ryhmän palvontaan perustuva kuvitteellinen uskonto (jota Jeesuksesta kertovan elokuvan väitettiin halventaneen).

Maradoniaaninen kirkko 

Argentiinassa on kehitetty uskontoparodia jalkapalloilija Diego Maradonan ympärille.  Siinä on Maradonan ympärille sijoitettu erilaisia kristinuskon oppeja, riittejä ja kirjoituksia.

Katso myös 
 Iktys-symbolin parodiat

Aiheesta muualla
Uskonnon määritelmä

Uskonnon määritelmiä on lukuisia eikä niistä vallitse yksimielisyyttä. 

Kielitoimiston sanakirjan mukaan uskonto tarkoittaa uskoa ja siihen liittyvää pyhyyden kokemusta yleismaailmallisena ilmiönä, joka usein on muotoutunut oppijärjestelmäksi ja ilmenee erilaisina (yhteisöllisinä) tapoina ja palvontamenoina.

Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen mukaan uskonto on käsitteellistys, joka on tehty suuresta määrästä erilaisia uskomuksia, käyttäytymistaipumuksia ja kokemuksia. Erilaiset asiat nähdään uskonnollisina silloin kun ne täyttävät tietyt tulkitsijan asettamat ehdot.

Katso myös  
 Uskonnon alkuperä
 Uskonto
 Taikausko
 Teismi

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Mitä on uskonto? Johdatus kulttuuri- ja sosiaaliantropologiaan, Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskus / Avoin yliopisto.

Uskonto
Uskontotiede
Uskontososiologia

Uskontososiologia tutkii uskonnon roolia yhteiskunnassa: sen käytäntöjä, historiallisia taustoja, kehityskulkuja ja yleisiä aiheita. Tutkimuksen painopisteenä on erityisesti uskonnon toistuva rooli yhteiskunnissa ja eri historian aikoina. Uskonnonsosiologia eroaa uskonnonfilosofiasta siten, että se ei tutki uskonnollisten uskomusten pätevyyttä – tosin useiden keskenään ristiriitaisten opinkappaleiden vertailu voi edellyttää ”metodologista ateismia”.

Moderni sosiologia alkoi tutkia uskontoa Émile Durkheimin vuonna 1897 julkaistun tutkimuksen myötä, jossa hän käsitteli katolisen ja protestanttisen väestön itsemurhien määriä. Tutkimus oli yhteiskunnallisen tutkimuksen perusteos, joka erotti sosiologian muista tieteenaloista, kuten psykologiasta. Karl Marx ja Max Weber korostivat teoksissaan uskonnon ja taloudellisen tai yhteiskunnallisen rakenteen välistä suhdetta. Nykyisin uskontososiologiassa käsitellään tavallisesti maallistumista, yksityistä uskontoa ja uskonnon yhtenäisyyttä globalisaation ja monikulttuurisuuden yhteyksissä.

Katso myös 
 Uskontotiede

Lähteet 

Sosiologian osa-alueet
Uskontotiede
Pohjois-Karjalan Osuuskauppa

Pohjois-Karjalan Osuuskauppa (PKO) on S-ryhmään kuuluva alueosuuskauppa.

Yrityksen toimialue kattaa suuren osan Pohjois-Karjalasta, Toimipaikat sijaitsevat alueella, jonka kärkinä ovat Kitee, Outokumpu, Lieksa ja Ilomantsi. Yhtiön kotipaikka on Joensuu.

PKO:lla on Prisma-automarket, Sokos-tavaratalo, 27 S-marketia, 39 ravintolaa, 7 ABC-asemaa, 5 Salea ja 4 hotellia. PKO on laajentanut viime vuosina toimintaansa muun muassa perustamalla S-marketteja ja ABC-asemia.

PKO on osuuskunta, jolla oli vuonna 2017 yhteensä yli 80 000 jäsentä. PKO-konsernin liikevaihto vuonna 2016 oli 319 miljoonaa euroa ja ylijäämä 9,5 miljoonaa euroa. Taseen loppusumma oli 204 miljoonaa euroa ja omavaraisuusaste 81 %. Myynnistä 77 % kertyi omistajien tekemistä ostoksista.

Yrityksen myynnistä vuonna 2016 tuli 66 % päivittäistavarakaupasta, 15 % käyttötavarakaupasta, 7 % polttonesteistä, 8 % ravintolakaupasta, 3 % matkailukaupasta ja loput muista toiminnoista. Mainittujen toimintojen lisäksi PKO:n toimintaan kuuluvat hautauspalvelu, kukkakauppa, parturi-kampaamoita sekä terveydenhoito. PK Terveys tarjoaa terveydenhuoltopalveluita työterveys- ja yksityisasiakkaille.

PKO:hon on fuusioitu vuonna 1966 Martonvaaran Osuuskauppa, vuonna 1969 Kauppa-Sampo, Polvijärven Osuuskauppa ja Kuusjärven Osuuskauppa, vuonna 1984 Lieksan Osuuskauppa ja Liperin Osuuskauppa sekä vuonna 1991 Keski-Karjalan Osuuskauppa, joka oli syntynyt 1980-luvulla Kiteen Osuuskaupan, Rääkkylän Osuuskaupan ja tohmajärveläisen Osuusliike Yhteishyvän fuusiossa.

PKO:n toimitusjohtaja on Juha Kivelä (2007-). Hallintoneuvoston puheenjohtaja on Ilkka Pirskanen.

Lähteet 

Pohjois-Karjala

Alueosuuskaupat
Alexia

Alexia, oik. Alessia Aquilani (s. 19. toukokuuta 1967), on italialainen laulaja. Hänellä oli useita englanninkielisiä menestyskappaleita 1990-luvun lopussa, mutta nykyään hän laulaa italiaksi. Alexia tuli tunnetuksi ensin eurodancevaikutteisista kappaleistaan, mutta levy levyltä alkoi siirtyä kohti perinteisempää pop-musiikkia. 

Alexia on myynyt maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa albumia ja Suomessakin yli 110 000.  Alexian Fan Club -levy on Suomen 20:ksi eniten myydyin ulkomainen albumi 85 530:n kopion myynnillään .

Elämäkerta

1990-luku
Alexia syntyi La Spezian kaupungissa Liguriassa Luoteis-Italiassa vuonna 1967. Alexia innostui laulamisesta jo nuorena, ja hän osallistui erilaisiin laulukilpailuihin. 

Hän aloitti yhteistyön tuottaja Roberto Zanettin (tunnettu myös nimellä Robyx) kanssa vuonna 1990 toimimalla taustalaulajana Zanettin eurodance-kokoonpanojen, kuten Double Youn ja Ice MC:n kanssa. Alexia julkaisi ensimmäisen oman singlensä "Me and You" vuonna 1995 Zanettin levy-yhtiön ZYX Musicin tuottamana. 

Ensimmäisen albuminsa, eurodance-vaikutteisen Fan Clubin, Alexia julkaisi 1997 Sonyn tytäryhtiön Dance Poolin tuottamana. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin nimellä Fun Club.

Toisella albumillaan The Party Alexia lähestyi enemmän popmusiikkia. Albumin tunnetuin kappale on Gimme love.

2000-luku
Vuonna 2002, Happy-albumin ilmestymisen jälkeen, Alexia hylkäsi eurodancen täysin ja alkoi laulaa ainoastaan italiaksi.

Hän esiintyi ensimmäisen kerran San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 2002 ja sijoittui toiseksi kappaleellaan "Dimmi Come". Seuraavana vuonna hän yritti uudelleen ja voitti kappaleella "Per Dire Di No".

Lokakuussa 2005 Alexia meni naimisiin Andrea Cameranan kanssa, ja marraskuussa 2006 pari ilmoitti odottavansa ensimmäistä lastaan. Heille syntyi tyttölapsi helmikuussa 2007.

Alexian toistaiseksi uusin julkaisu on Io No -single, joka julkaistiin keväällä 2013.

Diskografia
 Fan Club (1997) 
 The Party (1998) 
 Happy (1999) 
 The Hits (2000) 
 Mad For Music (2001) 
 Alexia (2002) 
 Il cuore a modo mio (2003) 
 Gli occhi grandi della Luna (2004) 
 Da grande (2005)
 Ale''' (2008)
 Ale&c. (2009)
 Stars'' (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset internetsivut
 Viralliset fanisivut

Italialaiset laulajat
Italialaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt