joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jatkokäsittelylupa

Jatkokäsittelylupa on Suomen hovioikeuksien tuomioistuinasiassa myöntämä lupa ottaa asia käsittelyyn. Ilman jatkokäsittelylupaa valittaja ei automaattisesti saa oikeutta asiansa käsittelyyn hovioikeudessa. Menettely perustuu oikeudenkäymiskaareen (4/1734), jonka mukaan asiassa tarvitaan jatkokäsittelylupa hakiessa käräjäoikeuden ratkaisuun muutosta valittamalla (25:5 §). Vaikka lainsäädännössä on tiettyjä muutoksenhakukieltoja, ei jatkokäsittelylupaa koskeva vaatimus ole sellainen, sillä se ei estä hakemasta muutosta käräjäoikeuden ratkaisuun hovioikeudessa.. Jatkokäsittelylupajärjestelmä on ollut käytössä 1. tammikuuta 2011 lukien korvaten aiemmin muutoksenhaussa sovelletun seulontamenettelyn.

Oikeudenkäymiskaari jatkaa, että jatkokäsittelyluvan piiriin kuuluvat kaikki riita- ja hakemusasiat sekä rikosasiat, joissa vastaaja on tuomittu alempaan kuin kahdeksan kuukauden vankeusrangaistukseen (25:5 §). Tämä ei kuitenkaan ole ollut menetelmän ensimmäinen soveltamisala, sillä nykyisen säädös on ollut voimassa 1.10.2015 alkaen, aiemmin luvan soveltamispiiri oli suppeampi. Huolimatta eriyttävästä luonteestaan, luvanvaraisissakin asioissa on käräjäoikeuden ratkaisun oikeellisuutta koskeva tutkinta hovioikeudessa. Tämä tapahtuu tavallista kevyemmässä menettelyssä kirjallisen oikeudenkäyntiaineiston pohjalta sekä suppeammassa, lupaperusteiden rajaamassa tutkinnassa.

Lain mukaan hovioikeuden tulee myöntää jatkokäsittelylupa, 
 jos aihetta epäillä käräjäoikeuden ratkaisun lopputuloksen oikeellisuutta 
ilmenee
 käräjäoikeuden ratkaisun lopputuloksen oikeellisuuden arviointi myöntämättä jatkokäsittelylupaa ei ole mahdollista
 luvan myöntö on tärkeää lain soveltamisen kannalta muissa samankaltaisissa asioissa 
 jos on jokin muu painava syy 
Jos jatkokäsittelylupa myönnetään tai sitä ei kyseisessä asiassa tarvita, valitus saa täysimittaisen hovioikeuden käsittelyn. (Jokela 2016, 221) Jos se evätään, käräjäoikeuden ratkaisu jää voimaan. Yksi hovioikeuden tuomari voi jo päättää luvan myöntämisestä (OK 2:8), epääminen edellyttää kolmen tuomarin kokoonpanoa.

Koko järjestelmä perustuu ajatukselle, ettei käräjäoikeudessa kertaalleen käsiteltyä asiaa tulisi tutkia uudelleen koko laajuudessaan tarpeettomasti. Näin hovioikeuksien ja yhteiskunnan voimavarat kohdentuisivat mahdollisimman tarkoituksenmukaisesti. Asianosaisten kannalta on tärkeintä puolestaan virheellisten alioikeuden ratkaisujen saattaminen korjatuiksi tai vastaavasti oikeiden ratkaisujen pysyviksi saaminen mahdollisimman nopeasti ja vähin oikeudenkäyntikuluin.

Lähteet 
 HE 105/2009 vp Hallituksen esitys Eduskunnalle muutoksenhakua käräjäoikeudesta koskevaksi lainsäädännöksi
 Jokela Antti; Oikeudenkäynti I. Oikeudenkäynnin perusteet, periaatteet ja instituutiot, Alma Talent Oy, verkkokirja, 2016, ISBN 978-952-14-2985-9
 Linna Tuula, Prosessioikeuden oppikirja, Alma Talent Oy, verkkokirja, 2012, ISBN 978-952-14-1902-7
 Kantelinen Tero, Jatkokäsittelylupa hovioikeudessa – tutkielma jatkokäsittelyluvan nykytilasta ja korkeimman oikeuden ratkaisujen vaikutuksista, Helsingin yliopisto, pro gradu, 2014

Viitteet 

Prosessioikeus
Ordnance QF 6-pounder

Ordnance QF 6-pounder on brittiläinen 57 mm tykki, jota käytettiin panssarintorjuntatykkinä ja panssarivaunukanuunana. Ase tuli käyttöön 1942.

Vanhemman 2-paunaisen tykin rajoitukset olivat selvät jo ennen toista maailmansotaa ja Woolwich Arsenal sai tehtäväkseen uuden panssaritorjuntatykin kehityksen 1938. Kaliiperiksi valittiin 57 mm, koska tätä kaliiperia oli käytetty jo kauan laivastossa ja valmistuskapasiteetti oli olemassa.
Tykin nimi tulee brittiläisestä käytännöstä ilmoittaa kaliiperi vastaavan kokoisen rautaisen kanuunankuulan painona nauloina. QF (quick-firing) tarkoittaa brittiläisessä terminologiassa tykkiä, jossa käytetään pronssisia hylsyjä.

Tykki valmistui jo 1940 ja lavetti myöhemmin, mutta valmistuksen aloittamista viivytti tappio taistelussa Ranskasta ja Brittiläinen siirtoarmeijan raskaat kalustomenetykset vetäytymisessä. 2-paunaisen valmistusta jatkettiin jotta tuotanto ei keskeytyisi. Arvioitiin että sadan 6-paunaisen valmistus johtaisi 600 2-paunaisen vajeeseen.

Tämän vuoksi tykin valmistuksen aloitus viivästyi marraskuulle 1941 ja sen käyttöönotto toukokuuhun 1942. Valmistuksen vaikeuden vuoksi ensimmäisessä tuotantoon tulleessa mallissa Mk II käytettiin esituotantomallia lyhyempää L/43-putkea. Mk IV malliin tuli suunniteltu L/50-putki ja suujarru.

Panssarivaunuihin tykkiä asennettiin Churchill Mk III, Valentine Mk IX ja Crusader Mk III -malleista eteenpäin. Valentineen ja Crusaderiin tykin mahduttaminen tarkoitti yhden miehistönjäsenen vähentämistä. 
Alusta asti tykkiä käyttämään suunniteltiin Cavalier, Cromwell ja Centaur-vaunut. Cromwellissa kuitenkin käytettiin sen tullessa palvelukseen 1944 Ordnance QF 75 mm -tykkiä, joka oli 6-paunainen sovitettuna ampumaan yhdysvaltalaista 75 mm ammusta, joka oli hyödyllisempi pehmeitä kohteita vastaan.
Tykki sovitettiin myös AEC Mk II -panssariautoon.

Myös Yhdysvallat otti panssaritorjuntatykin käyttöön joukoilleen nimellä 57 mm Gun M1. Yhdysvaltain edeltävä tykki oli 37 mm Gun M3. Tykin valmistus aloitettiin alkuvuodesta 1942 ja sitä valmistettiin 1945 asti. Tykeistä 10000 meni Yhdysvaltain divisioonille Euroopassa, britit saivat 4200 amerikkalaisvalmisteista tykkiä ja Neuvostoliitto 400. Tykki poistettiin käytöstä Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Lend-lease-ohjelmassa tykkejä saivat käyttöönsä myös Vapaan Ranskan asevoimat ja Brasilia.

Saksalaiset käyttivät sotasaaliksi saaduista tykeistä nimiä 5,7 cm PaK 209(e) ja 5,7 cm PaK 202(a).

Israeli käytti tykkiä ja osti vielä 1956 niitä lisää Alankomaista.

Panssarintorjuntakanuunat
Panssarivaunukanuunat
Piraattipuolue (Islanti)

Piraattipuolue () on islantilainen poliittinen puolue. Sen puolueohjelma perustuu piraattipolitiikalle ja suoralle demokratialle.

Puolue perustettiin vuonna 2012. Se kannattaa muun muassa suoraa demokratiaa, hallinnon läpinäkyvyyttä, informaatiovapautta ja tekijänoikeuslainsäädännön uudistamista. Puolueen vaalikirjain oli aluksi Þ, mutta vuodesta 2016 lähtien se on ollut P. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan vuonna 2013 puolue sai 5,1 prosenttia äänistä – juuri yli viiden prosentin äänikynnyksen – ja Alltingiin kolme edustajaa.

Vuonna 2015 Charlie Hebdon iskun jälkeen Allting hyväksyi äänin 43–1 piraattipuolueen Helgi Hrafn Gunnarssonin lakialoitteen jumalanpilkan laillistamiseksi. Vuosina 2015–2016 puolue oli Islannin suosituin puolue ja sen kannatus oli korkealla: toukokuussa 2015 sitä kertoi kannattavansa 32 prosenttia, huhtikuussa 2016 Panaman paperit -vuodon jälkeen 43 prosenttia. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa puolue sai kuitenkin vain 14,5 prosenttia äänistä ja kymmenen edustajaa Alltingiin. Seuraavan vuoden vaaleissa puolueen kannatus laski entisestään, ja se sai 9,2 prosenttia äänistä ja kuusi paikkaa Alltingissä. Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa piraattipuolueen ääniosuus laski 8,6 prosenttiin, ja se sai Alltingiin kuusi edustajaa.

Katso myös 
 Piraattipuolue, suomalainen sisarpuolue
 Piraattipuolue (Ruotsi), ruotsalainen sisarpuolue

Lähteet 

Piraattipuolueet
Islantilaiset puolueet
Fly Nano

Fly Nano on suomalainen Lahdessa sijaitseva ilmailualan yritys, joka on perustettu vuonna 2010.

Yritys valmistaa FlyNano liidinlentokonetta.

Lähteet 

Suomalaiset yritykset
HJS (edustus)

HJS on hämeenlinnalainen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Kakkosessa. Joukkue käytti aiemmin pelitoiminnassaan nimeä HJS Akatemia, mutta luopui Akatemia-liitteen käytöstä kauden 2020 päätteeksi. 

HJS (Akatemia ry) toimii junioriseura HJS:n yhteydessä omana yhdistyksenään. Sen tarkoituksena on tarjota pelaajapolun jatkumo HJS:n junioripelaajille. 

HJS:n periaatteena oli pitkään olla harjoittamatta miesten edustusjoukkuetoimintaa, mutta kaudeksi 2015 koottiin joukkue Tampereen piirin Kutoseen FC Hämeenlinnan toiminnan hiipumisen myötä. HJS:n edustusjoukkue HJS Akatemia, joka eriytyi omaksi yhdistyksekseen syksyllä 2015, sai kaudeksi 2016 Parolan Visan paikan Nelosesta. Sieltä se nousi kaudeksi 2017 Kolmoseen ja edelleen kaudeksi 2018 Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue teki visiitin  Kolmoseen palaten takaisin Kakkoseen kaudelle 2020. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi Kakkosen B-lohkon kolmanneksi.

Joukkueen pelaaja-valmentajana on toiminut toiminnan alusta lähtien Lauri Hakanen. Kauden 2020 päätteeksi joukkue kärsi kovan menetyksen, kun pitkäaikainen kakkosvalmentaja ja Hämeenlinnalaisen jalkapallon kivijalaksikin kutsuttu Teuvo Palkki siirtyi Hämeenlinnasta Ouluun.  

Toiminnan alussa puheenjohtajaksi valittiin Rovaniemen Palloseurassa ja FC Hämeenlinnassa pelannut Tomi Uusitorppa. Häntä tehtävässä seurasi Joni Meltoranta, jonka pelaajauralta löytyy vuosi FC Hämeenlinnan riveissä. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi kaudella 2019-20 Arto Viljanen, joka toimi aikanaan FC Hämeenlinnan pelaajana ja puheenjohtajana. Kauden 2020-21 alussa puheenjohtajaksi valittiin Olli Lehtimäki, joka niin ikään on kuulunut myös FC Hämeenlinnan organisaatioon. Lehtimäki pelasi FC Hämeenlinnan hyökkääjänä ja oli myös joukkueen kapteeni.   

Joukkueen epävirallinen maalilaulu on Pojun Esson baariin.

Nykyinen joukkue 

Päävalmentaja Lauri Hakanen
Valmentaja Jaakko Puronaho 
Valmentaja Markus Joenmäki
Analyytikko Jussi Lempinen
Huoltaja Jari Markkula 
Huoltaja Markku Kannisto 
Hieroja/Huoltaja Jaakko Puronaho 
Joukkueenjohtaja Perttu Urponen

Entisiä pelaajia 
  Markus Joenmäki

Sarjasijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 HJS Akatemia 

Hämeenlinnalaiset urheiluseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 2015 perustetut urheiluseurat
Muuriyrtit

Muuriyrtit (Parietaria) on kasvisuku nokkoskasvien heimossa. Siinä on 24 lajia, joita esiintyy kautta maailman. Pohjoismaissa kasvaa kolme muuriyrttilajia, rento-, pysty- ja amerikanmuuriyrtti, hyvin harvinaisena eteläosassa. Ne ovat poltinkarvattomia ruohoja.

Lajeja 
 Parietaria cretica
 etelänmuuriyrtti (Parietaria debilis)
 kanarianmuuriyrtti (Parietaria filamentosa)
 rentomuuriyrtti (Parietaria judaica)
 marakonmuuriyrtti (Parietaria mauritanica)
 pystymuuriyrtti (Parietaria officinalis)
 amerikanmuuriyrtti (Parietaria pensylvanica)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Muuriyrtit (Parietaria)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Muuriyrtit (Parietaria)
Tupelot

Tupelot (Nyssa) on tupelokasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Siinä on yhdeksän lajia. Muutamaa pohjoisamerikkalaista ja aasialaista tupelolajia kasvatetaan koristepuuna.

Tupelolajit 
 Nyssa aquatica – jokitupelo
 Nyssa bifida
 Nyssa biflora
 Nyssa javanica
 Nyssa ogeche – limettitupelo
 Nyssa sinensis – kiinantupelo
 Nyssa sylvatica – mustatupelo
 Nyssa talamancana
 Nyssa ursina

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nyssa

Tupelokasvit
Sinisiemenet

Sinisiemenet (Caulophyllum) on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu kolme tai mahdollisesti neljä lajia.

Lajeja 
 Caulophyllum giganteum – kirsisinisiemen
 Caulophyllum robustum – idänsinisiemen
 Caulophyllum thalictroides – amerikansinisiemen

Lähteet 

Happomarjakasvit
Skimmiat

Skimmiat (Skimmia) on ruutakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on seitsemän Aasiassa esiintyvää lajia. Niihin sisältyy koristepensaana, ruukkukasvina ja leikkovihreänä kasvatettu skimmia (Skimmia japonica).

Lajit 
 Skimmia anquetilia
 Skimmia arborescens
 Skimmia japonica – skimmia
 Skimmia laureola
 Skimmia melanocarpa
 Skimmia multinervia
 Skimmia reevesiana

Lähteet 

Ruutakasvit
Seppelvarvut

Seppelvarvut (Stephanandra) on ruusukasveihin kuuluva kasvisuku, joka esiintyy aiemmissa kasvitieteellisissä luokitteluissa. Suvussa oli kolme lajia. Näihin sisältyy koristepensaana käytetty siroseppelvarpu (Stephanandra incisa). Viimeaikaiset fylogeneettiset tutkimukset ovat osoittaneet, että seppelvarvut kuuluvat läheiseen neillioiden (Neillia) sukuun.

Lajit 
Seuraavat kolme lajia on luokiteltu seppelvarpuihin:
 Stephanandra chinensis
 siroseppelvarpu eli pikkuseppelvarpu eli seppelvarpu (Stephanandra incisa, nyk. Neillia incisa)
 isoseppelvarpu (Stephanandra tanakae, nyk. Neillia tanakae)

Lähteet 

Ruusukasvit
Olli Maansaari

Olli Antero Maansaari (s. 20. tammikuuta 1999 Valkeakoski) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaata. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura

Seuraura 
Maansaari on Valkeakosken Kiekko-Ahman kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2014–2015 Maansaari toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa HPK:n paras syöttäjä Janne Jokisen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä tehoilla 6+11=17. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa Maansaari oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+18=35. Hän kävi kauden aikana myös kolmen ottelun lainalla kasvattajaseuransa Kiekko-Ahman B2-nuorissa. Kauden 2016–2017 päätteeksi Maansaari voitti A-nuorten Suomenmestaruuden.

Kaudeksi 2017–2018 Maansaari nousi HPK:n SM-liigarinkiin. Hän pelasi joukkueessa kaksi runkosarjaottelua. Maansaari teki liigadebyyttinsä 28. lokakuuta 2017 Saimaan Palloa vastaan, kun hänelle avautui viime hetkellä paikka HPK:n kokoonpanosta Oula Palveen jouduttua sivuun. Maansaari merkittiin joukkueen nelosketjuun oikeaan laitaan toisen liigadebytantin, Niilo-Kustaa Määtän sekä Jaakko Turtiaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.56 minuuttia. Toisessa ottelussaan, runkosarjan päätösottelussa 10. maaliskuuta 2018 Tapparaa vastaan Maansaari teki liigauransa avausmaalin. Hän edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa Maansaari pelasi kaksi ottelua.

Huhtikuussa 2018 Maansaari teki HPK:n kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2018–2019 lähes kokonaan seuran A-nuorissa, mutta Maansaari ei saanut kuitenkaan tililleen SM-liigaotteluita. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Toukokuussa 2019 Maansaari teki Mestis-joukkue KeuPa HT:n kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Jo heinäkuussa hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä. Maansaari palasi kaudeksi 2019–2020 HPK:n A-nuoriin.

Maansaari siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Forssan Palloseuran riveihin. Hän pelasi siellä loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain yhdeksän ottelua. Kaudeksi 2021–2022 Maansaari siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaaseen. Helmikuussa 2022 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 

Maansaari pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Maansaari on pelannut 12 nuorten ja 13 poikien maaottelua.

Pelityyli 
HPK:n entisen urheilutoimentaja Jukka Voutilaisen mukaan Maansaaren vahvuudet ovat yleis- ja alivoimapelaamisessa, mutta hänellä on potentiaalia myös hyökkäyssuuntaan. Voutilaisen mukaan Maansaari on myös erinomainen joukkuepelaaja.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Kiekko-Vantaan pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Petri Tukiainen

Petri Juhani Tukiainen (s. 1980) on suomalainen sijoittaja ja yrittäjä, joka on laskutuksen elinkaari- ja rahoituspalveluihin keskittyneen Ropo Capitalin (ent. Trust Kapital Group) perustajaosakas.

Pääomasijoittaja Sentica Partners oy hankki enemmistöosuuden Trust Kapital Groupin osakekannasta keväällä 2016. Tukiainen toimi yhtiön toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana 05/2016 asti . Nyt hän jatkaa Ropo Capitalissa vähemmistöosakkaana sekä hallituksen jäsenenä.

Petri Tukiainen on myös perustajaosakas ja hallituksen puheenjohtaja Crane Hill Group oy:ssä, joka keskittyy uudisrakentamiseen, perustajaurakointiin sekä kiinteistökehitykseen Suomessa. Tukiainen on myös sijoittanut kaupunkirakentamiseen Kuopiossa ja hän on rahoittajana ja taustavoimana Kuopion satamaan suunnitellulle saunamaailmalle.

Ura 
Ensimmäisen oman yrityksensä Talent CC Oy:n hän perusti Tuomo Rissasen kanssa vuonna 2005. Talent CC Oy markkinoi valtakunnallisesti erilaisia verkkohakemistoja.

Tukiaisen ja hänen yhtiökumppaneidensa perustama Trust Kapital Group kasvoi nopeasti alan merkittäväksi toimijaksi, jonka tähtäimessä oli markkinajohtajuus. Sentica Partnersin hankittua enemmistöosuuden yhtiöstä, Petri Tukiainen siirtyi yhtiön hallituksen jäseneksi ja hän jatkoi yhtiössä vähemmistöosakkaana. Ropo Capital on jatkanut Trust Kapitalin viitoittamaa kasvua ja muutamassa vuodessa yhtiö on laajentunut 140 ihmisen työpaikaksi, jonka liikevaihto on yli 40 miljoonaa euroa. Yhtiö osti tammikuussa 2017 tiedonvälityspalveluja tarjoavan Enfo Zender oy:n osakekannan. Kaupan myötä noin joka kuudes Suomessa liikkuva lasku välitetään Ropo Capitalin kautta.

Tukiainen toimii sijoittajana ja neuvonantajana useissa kotimaisissa yrityksissä. Hän on perustajana ja hallituksen puheenjohtaja Crane Hill Group oy:ssä. Tukiainen jättäytyi pois yrityksen hallituksesta kesällä 2020. Hän on mukana myös domain-kauppaa Kiinan markkinoilla tekevässä TLD Registry Ltd:ssä ja virtuaalitodellisuuden sisältöjä rakennus- ja koneteollisuuden tarpeisiin tuottavassa 3D Talo Finland oy:ssä.

Tukiainen oli Koskisydän Oy:n toimitusjohtaja vuoden 2021 lopussa, mutta keväällä 2022 Tukiainen jättäytyi pois toimitusjohtajan tehtävästä ja yhtiön hallituksesta.

Tunnustuksia 

Petri Tukiainen palkittiin vuonna 2014 EY:n Young Entrepreneur of the Year -palkinnolla  
Kauppalehti valitsi Trust Kapital Groupin keväällä 2014 Keski- ja Itä-Suomen parhaimmaksi kasvuyritykseksi. Kauppalehti palkitsi yhtiön Kasvajat-palkinnolla, jonka perusteluna oli Trust Kapital Groupin menestyminen ulkomaisten yhtiöiden hallitsemalla maksuvalvonta-alalla sekä yhtiön tuotevalikoiman laajentuminen monipuoliseksi taloushallinnan kokonaisuudeksi.

Koulutus 
Tukiainen on koulutukseltaan kauppateknikko ja hän suorittanut myös markkinoinnin johtamiseen liittyviä opintoja. Tukiaisella on myös Executive Master of Business Admistration (eMBA) –opintoja.

Lähteet  

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Jukka-Pekka Rahkonen

Jukka-Pekka Rahkonen on suomalainen kansalaisaktivisti ja Oikea Media -verkkolehden päätoimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Aito avioliitto -kansalaisaloitteen toisena alullepanijana. Rahkonen on opiskellut tietotekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa ja työskennellyt IT-alalla.

Yhteiskunnallinen vaikuttaminen 
Rahkonen perusti Pasi Turusen kanssa perinteistä avioliittokäsitystä puolustavan Aito avioliitto -yhdistyksen tammikuussa 2015. Rahkonen toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Yhdistys laittoi maaliskuussa 2015 vireille Aito avioliitto -kansalaisaloitteen, jonka tavoitteena oli samaa sukupuolta olevien avioliiton mahdollistavan lakimuutoksen kumoaminen ja avioliiton säilyttäminen laissa miehen ja naisen välisenä liittona. Aloite keräsi yli 107 000 allekirjoitusta. Aloite eteni eduskuntaan saakka.

Tammikuussa 2017 Rahkonen perusti yhdessä Marko Hamilon ja Joonas Konstigin kanssa konservatiiviseksi itseään luonnehtivan Oikea Media -verkkolehden. Rahkonen siirtyi lehden päätoimittajaksi huhtikuussa 2017.

Rahkonen on myös islam-kriitikko ja hän on esiintynyt useissa maahanmuuttoa kritisoivissa tilaisuuksissa. Rahkosen mukaan islam ei ole ”varsinainen uskonto lainkaan, vaan uskonnon kaapuun puettu erittäin haitallinen poliittinen järjestelmä.” Hän on myös kertonut haluavansa, että "muslimiryysyjen" käyttö Suomessa kiellettäisiin ja moskeijat tuhottaisiin. Rahkonen joutui kommentin takia eroamaan Aito avioliitto-yhdistyksen puheenjohtajuudesta.

Yksityiselämä 

Rahkonen on naimissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomalaiset päätoimittajat
Islamin kriitikot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
ANZAC Parade

ANZAC Parade on katu Canberrassa Australiassa. Kadun varrella on muistomerkkejä, jotka on omistettu taisteluissa kaatuneille Australian ja Uuden-Seelannin sotilaille. Kadun reunoilla kasvaa eukalyptus-puita. Alueen punainen keskikaistele on valmistettu murkastusta tiilestä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Canberran rakennukset ja rakennelmat
Kadut
Muistomerkit
Kirjallisuusvuosi 1964

Kirjallisuusvuosi 1964 käsittelee vuoden 1964 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Ranskalainen kirjailija Jean-Paul Sartre kieltäytyi vastaanottamasta Ruotsin akatemian hänelle myöntämää Nobelin kirjallisuuspalkintoa "henkilökohtaisista syistä". Kirjallisuuspalkintoa olivat aiemmin kieltäytyneet vastaanottamasta George Bernard Shaw vuonna 1925 ja Boris Pasternak vuonna 1958.
 Arkkipiispa Martti Simojoki tuomitsi Suomen kansanopistolaitoksen 75-vuotisjuhlassa pitämässään puheessa Hannu Salaman romaanin Juhannustanssit ja teoksen kustantajan Otavan. Arkkipiispan mielipiteen katsottiin yleisesti edustavan kirkon virallista kantaa. Kokoomuksen kansanedustajia Margit Borg-Sundmanin johdolla teki romaaniin viitaten eduskuntakyselyn siitä, onko hallitus tietoinen, että ”maassa julkaistaan lain vastaisesti jumalanpilkkaa sisältävää ja sukupuolikuria loukkaavaa kirjallisuutta”.
 Bermudan kolmio ja siihen liitetyt mysteerit ovat useiden kirjojen aiheena. Termiä käytti ensimmäisenä kirjailija Vincent Gaddir vuonna 1964 Argosy-kioskilehdessä. Vuonna 1974 Charles Berlitz teki kolmion tunnetuksi kirjassaan Bermudan kolmio.
 Brittiläisen The Guardian -sanomalehden toimitus muutti Manchesteristä Lontooseen.

Julkaisuja 
 Len Deighton – Funeral in Berlin (suom. (Hautajaiset Berliinissä, 1990)
 Ian Fleming – Elät vain kahdesti
 Ian Fleming – Chitty Chitty Bang Bang (suom. Ihmeauto Chitty-Chitty-Bang-Bang, 1968)
 John Fowles – The Aristos (esseitä, suom.  Aristos : käsityksiäni elämästä) 
 Fritz Leiber – Vaeltaja
 Astrid Lindgren – Saariston lapset
 Eeva-Liisa Manner – Niin vaihtuivat vuoden ajat
 Eeva-Liisa Manner – Uuden vuoden yö (televisionäytelmä)
 Mao Zedong – Otteita puheenjohtaja Mao Tse-tungin teoksista
 Marja-Leena Mikkola – Tyttö kuin kitara
 Timo K. Mukka – Maa on syntinen laulu
 Ursula Pohjolan-Pirhonen – Suomen herttua Juhana
 Pentti Saarikoski – Ovat muistojemme lehdet kuolleet
 Hannu Salama – Juhannustanssit
 Mauri Sariola – Viiden tien risteys
 Mika Waltari – Ihmiskunnan viholliset I-II

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Arvo Turtiainen
 Hugo-palkinto
 Clifford D. Simak
 Mikael Agricola -palkinto
 Eeva-Liisa Manner
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Jean-Paul Sartre (kieltäytyi palkinnosta)
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Tarjei Vesaas
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 ei myönnetty

Lähteet 

1964
Kirjallisuusvuosi 1963

Kirjallisuusvuosi 1963 käsittelee vuoden 1963 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Martin Luther King piti Washingtonin suurmielenosoituksessa rasisminvastaisen puheensa ”I Have a Dream”.
 Kirkolliskokouksen vuonna 1938 hyväksymään virsikirjaan lisättiin runsaat 40 uutta virttä.

Julkaisuja 
 Desmond Bagley – Kultainen köli
 Nicholas Blake – The Beast Must Die (rikosromaani)
 Pierre Boulle – Apinoiden planeetta
 John le Carré – The Spy Who Came In From the Cold (suom. Mies kylmästä, 1964)
 John Cleland – Memoirs of a Woman of Pleasure (Fanny Hill), 1740-luvulla kirjoitettu eroottinen romaani, jonka julkaiseminen oli kiellettynä vuosisatojen ajan
 August Derleth – The Trail of Cthulhu (suom. Cthulhun jäljet, 2019)
 Ian Fleming – Hänen majesteettinsa salaisessa palvelussa
 John Fowles – The Collector (suom.  Neitoperho) 
 Nadine Gordimer – Occasion for Loving (suom. Rakkaus kielletty, 1965)
 Dag Hammarskjöld – Kiinnekohtia (postuumi)
 Frank Herbert – Dune (suom. Dyyni, 1982–1983)
 Veikko Huovinen – Kuikka
 Maria Lang – Kolme pientä eukkoa
 Maria Lang – Käärmeet eivät kuole
 Astrid Lindgren – Emil i Lönneberga (suom. Vaahteramäen Eemeli)
 Olli (Väinö Nuorteva) – Mustapartainen kärpänen
 Sylvia Plath – The Bell Jar (suom. Lasikellon alla)
 Simo Puupponen alias Aapeli – Timonen ja muita tuttavia
 Paavo Rintala – Sissiluutnantti
 Aino Räsänen – Nuotio palaa
 Mauri Sariola – Minä, Olavi Susikoski
 Rosemary Sutcliff – Miekka ja auringonlasku
 David Wilkerson – Risti ja linkkuveitsi

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Matti Hälli
 Hugo-palkinto
 Philip K. Dick
 Kalevi Jäntin palkinto
 Harri Tapper
 Mikael Agricola -palkinto
 Juha Mannerkorpi
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Giorgos Seferis
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Väinö Linna
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 William Faulkner

Lähteet 

1963
Kirjallisuusvuosi 1961

Kirjallisuusvuosi 1961 käsittelee vuoden 1961 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Suomen tekijänoikeuslaki (404/1961) tuli voimaan ja korvasi vuonna 1880 säädetyn vanhan lain.
 Suosikki-lehti aloitti ilmestymisensä.

Julkaisuja 
 Arthur C. Clarke – Selene I
 Ian Fleming – Pallosalama
 Robert A. Heinlein – Stranger in a Strange Land
 Adolf Hitler – Zweites Buch (postuumi)
 Joseph Heller – Catch-22 (suom. Me sotasankarit, 1962)
 Veikko Huovinen – Konstan Pylkkerö
 Matti Hälli – Isä Jumalan ilveilijä
 Stanisław Lem – Solaris
 Anni Polva – Tiinalla on hyvä sydän
 Hannu Salama – Se tavallinen tarina
 Mauri Sariola – Lavean tien laki
 John Steinbeck – Tyytymättömyyden talvi (engl. The Winter of Our Discontent, 1961)
 Lauri Viita – Suutarikin, suuri viisas
 Kurt Vonnegut – Cat's Cradle (suom. Kissan kehto, 1975)

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Eeva-Liisa Manner
 Hugo-palkinto
 Walter M. Miller, Jr.
 Kalevi Jäntin palkinto
 Harri Kaasalainen
 Mikael Agricola -palkinto
 Juhani Konkka
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Ivo Andrić
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Harper Lee

Lähteet 

1961
Vuorijärvi

Vuorijärvi voi viitata seuraaviin:

järviä
 Vuorijärvi, järvi Ikaalisissa
 Vuorijärvi, järvi Joutsassa
 Vuorijärvi, järvi Juupajoella
 Vuorijärvi, järvi Juupajoen Kokkilassa
 Vuorijärvi, järvi Jämsässä
 Vuorijärvi, järvi Kangasalan Ponsassa
 Vuorijärvi, järvi Kangasalan Vuorenkulmalla
 Vuorijärvi, järvi Mänttä-Vilppulassa
 Vuorijärvi, järvi Mäntyharjussa
 Vuorijärvi, järvi Oriveden Eväjärvellä
 Vuorijärvi, järvi Oriveden Lehdistössä
 Vuorijärvi, järvi Parkanossa
 Vuorijärvi, järvi Pihtiputaalla
 Vuorijärvi, järvi Ruoveden Muroleessa
 Vuorijärvi, järvi ja autioitunut kylä Sallan kunnasta Neuvostoliitolle luovutetulla alueella
 Vuorijärvi, järvi Töysässä
 Vuorijärvi, järvi Viitasaarella lähellä Honkakoskea
 Vuorijärvi, järvi Viitasaarella lähellä Rimminjokea
 Vuorijärvi, järvi Ylöjärven Kurussa
 Vuorijärvi, järvi Ylöjären Poikeluksessa
 Vuorijärvi, järvi Äänekoskella
 Vuorijärvi, järvi Kantalahden piirissä Venäjällä (Suomen ent. Sallan kunnan alueella)
 Iso Vuorijärvi, järvi Keuruulla
 Iso Vuorijärvi, järvi Kuhmoisissa
 Iso Vuorijärvi, järvi Orivedellä
 Vähä Vuorijärvi, järvi Kuhmoisissa ja Jämsässä
 Vähä Vuorijärvi, järvi Orivedellä
 Pieni Vuorijärvi, Alimmainen Vuorijärvi, järvi Kannonkoskella
 Keskimmäinen Vuorijärvi, järvi Kannonkoskella
 Ylimmäinen Vuorijärvi, järvi Kannonkosken ja Äänekosken rajalla

kyliä
 Vuorijärvi, autioitunut kylä Sallan kunnasta Neuvostoliitolle luovutetulla alueella

henkilöitä
 Antti Vuorijärvi, suomalainen sarjakuvapiirtäjä
 Mari Vuorijärvi (s. 1971), suomalainen sopraano

Katso myös 
 Vuorilampi tai Vuorilammi

Järvien täsmennyssivut
J. W. Runebergin palkinto

J. W. Runebergin palkinto (, myös Runebergspriset) on suomalainen lääketieteellinen huomionosoitus, joka on jaettu vuodesta 1960 lähtien. Palkinto jaetaan nykyisin joka toinen vuosi. Palkinnon perustana on rahasto, jonka J. W. Runeberg lahjoitti vuonna 1902. Palkinto käsittää mitalin ja rahasumman (2010-luvulla 25 000 €). Palkinnon myöntää Finska Läkaresällskapet.

Palkinnon saajia
 Kari Kivirikko (1995)
 Kai Simons (1997)
 Hans Åkerblom (1999)
 Ralf Pettersson (2001)
 Mart Saarma (2003)
 Ulf-Håkan Stenman (2005)
 Leif Andersson (2007)
 Krister Höckerstedt (2009)
 Carl G. Gahmberg (2010)
 Outi Hovatta (2013)
 Jorma Keski-Oja (2015)
 Klaus Hedman (2017)
 Leif Groop (2019)

Lähteet
 

Suomalaiset tiedepalkinnot
Lääketieteen palkinnot
Kirjallisuusvuosi 1954

Kirjallisuusvuosi 1954 käsittelee vuoden 1954 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Helsingin Sanomat julkaisi kriitikko Toini Havun negatiivisen arvostelun Väinö Linnan romaanista Tuntematon sotilas. Arvostelun synnyttämää kiihkeää keskustelua alettiin kutsua ”kirjalliseksi jatkosodaksi”.
  Yhdysvaltalainen Ernest Hemingway sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon, mutta ei voinut heikon terveytensä takia tulla Tukholmaan vastaanottamaan sitä.
 Kustannusyhtiö Tammi aloitti Keltainen kirjasto -nimisen käännöskirjallisuuden sarjan.
 Romanialainen juutalaisaktivisti ja kirjailija A. L. Zissu tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hän oli yrittänyt synnyttää Romanian juutalaisten muuttoliikkeen Israeliin. Vuonna 1956 Zissu vapautettiin vankeudesta ja hänen annettiin muuttaa Israeliin.
 Puolalaisesta Nowa Kultura -kirjallisuuslehdestä (1950–1963) muodostui mielipiteenvapautta vaativien piirien lehti, jota vallanpitäjät yrittivät pitää ohjauksessaan.
 Kustannusyhtiö Kōdanshan julkaisema Nakayoshi-aikakauslehti alkoi ilmestyä Japanissa.

Julkaisuja 
 Isaac Asimov – Teräsluolat
 Paul Brickhill – Lentäjäsankari Douglas Bader
 Arthur C. Clarke – Ilmojen saaret
 Anne Desclos – O:n tarina
 Ian Fleming – Elä ja anna toisten kuolla
 William Golding – Kärpästen herra
 Lauri Hyvämäki – Vaaran vuodet 1944–48
 Tove Jansson – Vaarallinen juhannus
 Maria Lang – Varjo vain
 Väinö Linna – Tuntematon sotilas
 Simo Puupponen alias Aapeli – Meidän herramme muurahaisia
 Simo Puupponen alias Aapeli – Koko kaupungin Vinski
 Unto Seppänen – Evakko
 Frans Emil Sillanpää – Kerron ja kuvailen
 John Steinbeck – Torstai on toivoa täynnä
 J. R. R. Tolkien – Taru sormusten herrasta, kaksi ensimmäistä osaa (suom. vuonna 1973)
 Fredric Wertham – Seduction of the Innocent
 Lauri Viita – Käppyräinen

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 P. Mustapää
 Kalevi Jäntin palkinto
 Kirsi Kunnas
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Ernest Hemingway
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 ei myönnetty

Lähteet 

1954
Kirjallisuusvuosi 1951

Kirjallisuusvuosi 1951 käsittelee vuoden 1951 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Suomenkielinen Walt Disneyn lehti Aku Ankka ja kumppanit alkoi ilmestyä. Sitä kustansi Sanoma Oy.
 Hank Ketchamin sarjakuva Ville Vallaton alkoi ilmestyä Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
 Kirjallisuuden ja kirjallisuustutkimuksen ruotsalainen Dobloug-palkinto jaettiin ensimmäisen kerran. Palkinto jaetaan ruotsalaisten ja norjalaisten kesken.
 Australialainen kirjailija Frank J. Hardy sai virallisen syytteen teoksensa Power without Glory vihjailusta, että Melbournen näkyvän rahamiehen vaimolla olisi avioliiton ulkopuolinen suhde. Syyte hylättiin, ja se jäi maan viimeiseksi tällaiseksi virallisen syytteen alaiseksi jutuksi.
 Intimiteatterissa esitettiin ranskalaisen kirjailijan Jean Racinen 1600-luvun näytelmä Britannicus ensimmäisen kerran suomeksi.
 Ensimmäinen toimiva PDI-väriskanneri rakennettiin Kodakin vuonna 1936 tekemän suunnitelman pohjalta.

Julkaisuja 
 Hannah Arendt – The Origins of Totalitarianism
 Isaac Asimov – Säätiö
 Isaac Asimov – Tähdet kuin tomua
 Paul Brickhill – Padonmurtajat
 John Dickson Carr – The Devil in Velvet
 Graham Greene – Jutun loppu (The End of the Affair, suom. 1952)
 James Jones –  From Here to Eternity (suom. Täältä ikuisuuteen, 1961)
 Yrjö Kokko – Sudenhampainen kaulanauha
 W. Somerset Maugham – Näyttelijätär
 Charles Morgan – A Breeze of Morning
 Nykysuomen sanakirja, ensimmäinen osa
 J. D. Salinger – Sieppari ruispellossa (suom. 1961)
 Sally Salminen – Klyftan och stjärnan
 Laura Latvala & Olavi Siippainen – Menon yhteisyys
 Olavi Siippainen – Ikuisilla niityillä
 Olavi Siippainen – Tarinaniskijä
 Josephine Tey – The Daughter of Time (suom. Ajan tytär, 1979)
 Marguerite Yourcenar – Hadrianuksen muistelmat

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Heikki Toppila
 Kalevi Jäntin palkinto
 Veikko Huovinen
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Pär Lagerkvist
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Conrad Richter

Lähteet 

1951
Altin Köprü

Altin Köprü on kaupunki Zab-joen varrella Irakin Kirkukin maakunnassa Dabesin piirikunnassa.

Maantiede
Altin Köprü rakennettiin alun perin pienelle saarelle pienemmällä Zab-joella. Sittemmin kaupunki on kasvanut saaren lisäksi joen molemmille rannoille. Nykyisin alue on Kirkukin ja Erbilin maakuntien rajalla. Lähistöllä sijaitsee suuri Kirkukin öljykenttä.

Historia
Altin Köprü ilmaantuu historiankirjoihin 1600-luvulla, jolloin Osmanien valtakunnan sulttaani Murat IV sanotaan rakennuttaneen joen yli kaksi siltaa. Paikalla kävi ja siitä kirjoittivat useat eurooppalaiset matkaajat. Kaupungin alkuperäiset tunnetuksi tulleet sillat oli rakennettu kivestä ja niistä eteläisessä oli lähes epäkäytännöllisen korkea keskikaari. Turkkilaiset tuhosivat alkuperäiset sillat vuonna 1918 ja niiden tilalle on sittemmin rakennettu nykyaikaisemmat terässillat. Hieman niistä ylävirtaan on myös rautatiesilta, joka on osa Kirkukin ja Erbilin välistä rautatietä. Al-Anfal-kampanjan aikana alueella tuhottiin 25 kylää ja 1990-luvulla hallinto kannusti arabiheimoja muuttamaan alueelle.

Irakin kurdienpeshmerga valtasi Kirkukin alueen vuonna 2014 Irakin armeijan joukkojen vetäydyttyä Isiksen taistelijoiden tieltä. Irakin puolustusministeriön mukaan Irakin armeija ja šiialaiset asejoukot valtasivat kaupungin takaisin lokakuussa 2017 kiivaan taistelun jälkeen.

Väestö
Irakissa ei ole suoritettu väestönlaskentoja sitten vuoden 1957 ja kaikki luvut ovat arvioita tai perustuvat muihin epäluotettaviin tietoihin. Tällaisten tietojen mukaan Altin Köprün asukasluku oli vuonna 2008 yhteensä 53 472, mikä teki siitä suurimman Dabesin piirikunnan alaisen alueen. Vuonna 2006 asukkaita oli 19 143. Altin Köprün ja sen lähialueen kylien väestö muodostuu kurdeista, turkmeeneista ja arabeista. Monet paikalliset ovat työllistyneet öljyteollisuuden parissa ja muihin elinkeinoihin lukeutuvat maatalous ja liikenteeseen liittyvä toiminta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Irakin kaupungit
Rune Belsvik

Rune Belsvik  (s. 14. huhtikuuta 1956 Stord, Norja on norjalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja ja näytelmiä sekä lasten- ja nuortenkirjajoja. Esikoisteos Ingen drittunge lenger ilmestyi 1979. Kirjan sisällyttäminen NRK:n lukusarjaan herätti vanhempien vastalauseen, sillä siinä käsiteltiin nuorten seksuaalisuutta. Brage-palkittu Ein naken gut (2000, suom. Alaston poika 2002) kuuluu Arne Bu'ta käsittelevään neljän teoksen sarjaan, jonka teemana on muun muassa homoseksuaalisuus. Tjuven (2008) käsittelee pikkulasten seksuaalisuutta.

Suomennetut teokset 
 Alaston poika (Ein naken gut), WSOY, 2002.  (Teoksen on suomentanut Helsingin yliopiston käännöstieteenlaitoksen kääntäjäryhmä.)

Palkinnot ja tunnustukset 
 Cappelenprisen 1984
 Melsom-prisen
 Kultur- og kirkedepartementets spesialpris for barne- og ungdomslitteratur teoksesta Alle dei fine jentene 1984
 Sunnmørsprisen teoksesta Dustefjerten og den store marsipanfesten 1994
 Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og undomslitteratur teoksesta Dustefjerten og den store marsipanfesten 1994
 Kritikerprisen for beste barne- og ungdomsbok teoksesta Dustefjerten og den store vårdagen 1996
 Brage-palkinto teoksesta Ein naken gut 2000
 Nynorsk litteraturpris teoksesta Ein naken gut 2000
 Kritikerprisen for beste barne- og ungdomsbok teoksesta Verdas mest forelska par 2001
 Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og undomslitteratur teoksesta Dustefjerten og den store sommarferietur 2003 
 Teskjekjerringprisen 2007
 Ehdokas: Kritikerprisen for beste barne- og ungdomsbok vuonna 2014 teoksesta Verdas søtaste turist (kuvittaja Inger Lisen Belsvikin kanssa) 2015

Lähteet

Aiheesta muualla

Norjalaiset kirjailijat
Norjalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Elämä on ihanaa (täsmennyssivu)

Elämä on ihanaa voi tarkoittaa seuraavia:

Elokuvia
Elämä on ihanaa (Life Is Sweet), Mike Leigh’n elokuva vuodelta 1990
Elämä on ihanaa (As Good as It Gets), James L. Brooksin elokuva vuodelta 1997

Kirjoja
Elämä on ihanaa, Ressu!, Tenavat-sarjakuvakokoelma vuodelta 1980
Elämä on ihanaa!, Marie-Agnès Gaudrat’n ja Ulises Wensellin lastenkirja vuodelta 1992
Elämä on ihanaa! Pilvet väistyvät ja arki juhlaksi muuttua voi niin, että vesisadekin vain ilosäveliä soi, Marleena Ansion aforismikokoelma vuodelta 2000
Elämä on ihanaa, Anne Seppälän toimittama aforismikokoelma vuodelta 2001
Elämä on ihanaa, Lasse, Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin nuortenkirja vuodelta 2005
Elämä on ihanaa. Pieni lahja sinulle, Janoschin aforismikokoelma vuodelta 2012

Musiikkiteoksia
”Elämä on ihanaa”, Matti Siitosen ja Vexi Salmen kappale vuodelta 1980
”Kyllä elämä on ihanaa”, Lapinlahden Lintujen kappale vuodelta 1985
”Elämä on ihanaa”, kappale Ella Lahtisen albumilla Monen monta mukavaa vuodelta 1992
”Elämä on ihanaa”, Timo Vuolteenahon ja Johannes Ylisen kappale vuodelta 1999
”Elämä on ihanaa”, kappale Neljä Ruusua -yhtyeen albumilla Uusi aalto vuodelta 1999
Elämä on ihanaa, Vando Suvannon musiikkialbumi ja sen avauskappale vuodelta 2016
Rauli Mård

Rauli Mård (s. 1958 Hausjärvi) on suomalainen taidemaalari. Mårdin maalausten aiheena ovat moottoripyörät, autot ja lentokoneet, hän on maalannut myös yli 500 muotokuvaa ja on erikoistunut työskentelemään yleisön edessä. Vuodesta 2014 lähtien Mård on luonut uraa maailmalla.

Palkintoja
 AmCham Finland "Amchampion of the Year" -palkinto 2016
 Hämeen Yrittäjien Taidepalkinto 2016
 Hämeen Yrittäjien Vientikanuuna vuodesta 2016
 Ranskalaisen 3i3s-avaruusjärjestön vuoden taiteilijaksi valinta 2016

Lähteet
Uskallus epämukavuusalueelle kannattaa
http://www.aamuposti.fi/artikkeli/328339-new-york-taalta-tullaan-sanoo-mard
https://www.kauppalehti.fi/uutiset/taiteilija-loysi-itsestaan-markkinointiosaston/Nr4fqCiS
https://www.mtv.fi/uutiset/kotimaa/artikkeli/itsella-huikeat-404-000-seuraajaa-twitterin-suursuosittu-suomalainen-neuvoo-mieti-keta-itse-seuraat/5801738#gs.kce7wz4

Viitteet

Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset taidemaalarit
Kurmiot

Kurmiot (Corispermum) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 70 lajia sekä muutamia lajiristeymiä.

Lajeja 
 Corispermum algidum
 Corispermum americanum
 Corispermum aralocaspicum
 Corispermum declinatum – kaakonkurmio
 Corispermum filifolium
 Corispermum hyssopifolium
 Corispermum intermedium
 Coriseprmum orientale
 Corispermum pallasii – rikkakurmio
 Corispermum uralense

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kurmiot (Corispermum)
 ITIS: Corispermum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Corispermum 
 Flora of China: Corispermum 

Revonhäntäkasvit
Natalin provinssi

Natalin provinssi oli vuosina 1910–1994 yksi Etelä-Afrikan neljästä provinssista. Nykyään Natalin provinssin käsittää kokonaan KwaZulu-Natal. KwaZulu-bantustan sijaitsi Natalissa.

Historia
Kun Etelä-Afrikan unioni perustettiin vuonna 1910, Natalin provinssi muodostettiin entisestä Natalin siirtomaan alueesta. Vuonna 1961 liitto äänesti erosta Brittiläisestä kansainyhteisöstä sekätasavaltaisesta valtiomuodosta. Natal oli ainoa provinssi joka äänesti ehdotusta vastaan. Etelä-Afrikka erosi kansainyhteisöstä ja siitä tuli tasavalta samana vuotena. Natal sai kuitenkin pitää kruununsa vaakunassaan.

Vuonna 1994 ensimmäisten kaikille roduille avointen vaalien jälkeen vanhat provinssit ja asuinalueet järjestettiin uudelleen eikä Natalin provinssia enää ole.

Piirit vuonna 1991
Piirit ja niiden väkiluvut vuoden 1991 väestönlaskennassa. 
 Mount Currie: 41 564
 Alfred: 8 794
 Port Shepstone: 67 239
 Umzinto: 46 919
 Ixopo: 22 626
 Polela: 4 364
 Underberg: 9 584
 Impendle: 2 815
 Richmond: 23 476
 Camperdown: 36 315
 Pietermaritzburg: 228 549
 Lions River: 43 060
 New Hanover: 38 207
 Mooirivier: 25 061
 Estcourt: 49 493
 Weenen: 12 485
 Bergville: 22 552
 Umvoti: 41 160
 Kranskop: 7 565
 Durban: 473 826
 Inanda: 299 379
 Pinetown: 184 216
 Chatsworth: 179 957
 Kliprivier: 64 782
 Glencoe: 17 265
 Dundee: 31 613
 Dannhauser: 14 154
 Newcastle: 53 584
 Utrecht: 27 798
 Paulpietersburg: 21 072
 Vryheid: 85 518
 Ngotshe: 26 382
 Lower Tugela: 96 702
 Mtunzini: 18 455
 Eshowe: 13 355
 Mtonjaneni: 10,577
 Babanango: 3 069
 Lower Umfolozi: 56 082
 Hlabisa: 18 211
 Ubombo: 2 929

Aiheesta muualla
 Public-domain historical maps of South Africa

Lähteet

Etelä-Afrikan historia
Etelä-Afrikan entiset provinssit
Ciara Bravo

Ciara Quinn Bravo (s. 18. maaliskuuta 1997 Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Nickelodeonin nuortensarja Big Time Rushin Katie Knightin ja Foxin Red Band Societyn Emma Chotan rooleista.

Bravo on myös antanut äänensä Giselitalle Karvakamut-elokuvissa, Kielolle Onni on lämmin riepu, Jaska Jokunen -elokuvassa ja Saralle lastenohjelmassa Erikoisagentti Oso.

Näyttelijänä 
Bravo osallistui Dallasissa pidettyyn Mike Beaty Model and the Talent Expo -tapahtumaan yhdeksänvuotiaana, josta managerit Bryan Leder ja Frederick Levy kiinnittivät huomion hänen taitoihinsa.

Ensimmäiset ääniroolit hän sai Playhouse Disneyn ja Disney Juniorin kanavien animaatiosarjoista.

Vuonna 2008 Bravo esiintyi Newportin yleisöakvaarion mainoksessa, sekä pienessä roolissa elokuvassa Enkelit ja demonit.

Bravo valittiin esittämään Katie Knightia Nickelodeonin nuortensarjassa Big Time Rush vuonna 2009.

Vuonna 2014 hän sai Emma Chotan roolin Foxin draamasarjassa Red Band Society.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo The Killersin kappaleista

Tämä on luettelo The Killers -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Katso myös The Killersin diskografia.



A 
 All the Pretty Faces (Sawdust)
 All These Things That I’ve Done (Hot Fuss)
 Andy, You’re a Star (Hot Fuss)

B 
 The Ballad of Michael Valentine (Sawdust)
 Battle Born (Battle Born)
 Be Still (Battle Born)
 Believe Me Natalie (Hot Fuss)
 Bling (Confession of a King) (Sam’s Town)
 Bones (Sam’s Town)
 Boots (Boots -single)

C 
 The Calling (Wonderful Wonderful)
 Carry Me Home (Battle Born)
 Change Your Mind (Hot Fuss)
 A Crippling Blow (Human)

D 
 Daddy’s Eyes (Sawdust)
 Deadlines and Commitments (Battle Born)
 Don’t Shoot Me Santa (Don’t Shoot me Santa -single)
 A Dustland Fairytale (Day & Age)

E 
 Enterlude (Sam’s Town)
 Everything Will Be Alright (Hot Fuss)
 Exitlude (Sam’s Town)

F 
 Flesh and Bone (Battle Born)
 For Reasons Unknown (Sam’s Town)
 Four Winds (Spaceman)
 From Here on Out (Battle Born)

G 
 Glamorous Indie Rock and Roll (Hot Fuss)
 Goodnight, Travel Well (Day & Age)
 A Great Big Sled (A Great Big Sled -single)

H 
 ¡Happy Birthday Guadalupe! (¡Happy Birthday Guadalupe! -single)
 Have All the Songs Been Written? (Wonderful Wonderful)
 Heart of a Girl (Battle Born)
 Here with Me (Battle Born)
 Human (Day & Age)

I 
 I Can’t Stay (Day & Age)

J 
 Jenny Was a Friend of Mine (Hot Fuss)
 Joseph, Better You Than Me (Joseph, Better You Than Me -single)
 Joy Ride (Day & Age)
 Just Another Girl (Direct Hits)

L 
 Leave the Bourbon on the Shelf (Sawdust)
 Life to Come (Wonderful Wonderful)
 Losing Touch (Day & Age)

M 
 The Man (Wonderful Wonderful)
 A Matter of Time (Battle Born)
 Midnight Show (Hot Fuss)
 Miss Atomic Bomb (Battle Born)
 Money on Straight (Wonderful Wonderful)
 Move Away (Sawdust)
 Mr. Brightside (Hot Fuss)
 My List (Sam’s Town)

N 
 Neon Tiger (Day & Age)

O 
 On Top (Hot Fuss)
 Out of My Mind (Wonderful Wonderful)

P 
 Peace of Mind
 Prize Fighter (Battle Born)

R 
 Read My Mind (Sam’s Town)
 The Rising Tide (Battle Born)
 Romeo and Juliet (Sawdust)
 Ruby, Don’t Take Your Love to Town (Sawdust)
 Run for Cover (Wonderful Wonderful)
 Runaways (Battle Born)
 Rut (Wonderful Wonderful)

S 
 Sam’s Town (Sam’s Town)
 Shadowplay (Sawdust)
 Shot at the Night (Direct Hits)
 Show You How (Sawdust)
 Smile Like You Mean It (Hot Fuss)
 Some Kind of Love (Wonderful Wonderful)
 Somebody Told Me (Hot Fuss)
 Spaceman (Day & Age)
 Sweet Talk (Sawdust)

T 
 This Is Your Life (Day & Age)
 This River Is Wild (Sam’s Town)
 Tidal Wave (Spaceman)
 Tranquilize (Sawdust)
 Tyson vs Douglas (Wonderful Wonderful)

U 
 Uncle Jonny (Sam’s Town)
 Under the Gun (Sawdust)

W 
 The Way It Was (Battle Born)
 When You Were Young (Sam’s Town)
 Where the White Boys Dance (Sawdust)
 Who Let You Go? (Sawdust)
 Why Do I Keep Counting? (Sam’s Town)
 Wonderful Wonderful (Wonderful Wonderful)
 The World We Live In (Day & Age)

Killers, The
Lauluja Suomesta

Lauluja Suomesta on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen viides suomenkielinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2017 levymerkillä Sakara Records. ”Lauluja Suomesta” on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi sen jälkeen, kun yhtye ilmoitti jäävänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle vuonna 2004 ja lopulta lopettavansa toimintansa kokonaan vuonna 2006. Albumi debytoi Suomen virallisen listan fyysisten äänitteiden ensimmäisellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.

Albumilta on julkaistu ennakkoon singlet ”Pitkän kaavan mukaan”, ”Suomi sata vuotta” ja ”Isä ei jätä”. Kahdesta ensin mainitusta on kuvattu myös musiikkivideot. Albumin Kolilla kuvatun kansitaiteen on suunnitellut valokuvaaja Tommi Anttonen.

Rockmusiikkilehti Soundin toimittajat valitsivat albumin vuoden 2017 kolmanneksitoista parhaaksi kotimaiseksi albumiksi.

Kappaleet 
Lähde: Kaikki kappaleet on sanoittanut Timo Rautiainen ja sovittanut Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus.

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Jari Huttunen – kitara, koskettimet
 Nils Ursin – basso, koskettimet, taustalaulu
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu

Tuotanto 
 Tuomas Kokko – äänittäjä (Electric Fox-studio, Jyväskylä)
 Mikko Karmila – miksaaja (Finnvox)
 Mika Jussila – masteroija
 Tommi Anttonen – valokuvat, kansitaide

Lähteet 

Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
Vuoden 2017 albumit
Vassbuken (lehti)

Vassbuken on suomenruotsalainen Porkkalan seudun kyläyhdistyslehti, jonka perusti Porkala Ungdomsförening rf -yhdistys Kirkkonummella 20. tammikuuta 1907. Alkuperäiseltä nimeltään lehti oli "Hvassbuken", joka tarkoittaa kilohailia kirjoitettuna vanhalla ruotsinkielen kirjoitusasulla. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuoden 1907 alkupuolella. Lehden alkuperäisenä tarkoituksena oli kerätä vanhoja tarinoita ja kansanlauluja lähiseudulta Porkkalanniemestä. Hvassbukenille asetettiin toimituskomitea ja lehden artikkeleita luettiin ääneen yhdistyksen seuraavassa kokouksessa. Alkuperäinen Hvassbuken ilmestyi sangen sporadisesti ja lehden vanhoja numeroita on nykyisin hyvin vaikeaa löytää.

Nykyinen Vassbuken on elinvoimaisen Porkala Ungdomsförening -kyläyhdistyksen tiedotuslehti, joka ilmestyy 2-3 kertaa vuodessa.
Nykymuotoinen lehti alkoi ilmestyä ensin A5-koossa vuonna 1997 ja sen jälkeen A4 -koossa vuodesta 2007 alkaen. Toimituskuntana on toiminut yhdistyksen hallituksen jäsenistöä. Lehti postitetaan kaikille yhdistyksen jäsenille.

Lähteet 

Suomalaiset yhdistyslehdet
Helen Zille

Otta Helene Maree (o.s. Zille, s. 9. maaliskuuta 1951 Johannesburg, Transvaal) on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän on toiminut Länsi-Kapin pääministerinä vuodesta 2009 lähtien.  Zille oli Demokraattinen allianssi-puolueen johtaja vuosina 2007-2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eteläafrikkalaiset poliitikot
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Mmusi Maimane

Mmusi Aloysias Maimane on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän on toiminut Demokraattisen allianssin puoluejohtajana toukokuusta 2015. Hän oli puolueen ensimmäinen tummaihoinen johtaja.

Lokakuussa 2019 hän erosi puheenjohtajuudesta sekä koko puolueen jäsenyydestä puolueen sisäisten ristiriitojen takia.

Lähteet 

Eteläafrikkalaiset poliitikot
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt