joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ilari Ainiala

Ilari "Ilpo" Ainiala (k. helmikuu 2002) oli suomalainen säveltäjä-sanoittaja sekä suomirock-yhtye Popedan toinen perustajajäsen. Ainiala soitti kyseisessä yhtyeessä bassoa vuosina 1977–1979. Toisena Popedan perustajajäsenenä tunnetaan laulaja Pate Mustajärvi. Ainiala asui Vammalassa ennen kuolemaansa.

Alkuvaiheessa Ainiala teki suurimman osan Popedan kappaleista. Aikaisessa vaiheessa tapahtuneen yhtyeestä lähtönsä jälkeenkin hän jatkoi kappaleiden tekoa ja kääntämistä yhtyeelle. Ainoa Popedan levy, jossa Ainiala soittaa bassoa ja laulaa, on yhtyeen debyyttialbumi Popeda vuodelta 1978. Ainialan kynästä on lähtöisin myös kappale Naisten superpesis, joka on Raaka-Arska & Rengasraudat -yhtyneen samannimisellä singellä vuodelta 1994.

Ainiala sanoitti tai käänsi yhteensä 29 kappaletta.

Lähteet 

Popedan jäsenet
Suomalaiset basistit
Suomalaiset lauluntekijät
Suomalaiset rockmuusikot
Vuonna 2002 kuolleet
Syntymävuosi puuttuu
Eurowiisut – Terveisiä perseestä


Eurowiisut – Terveisiä perseestä on Sleepy Sleepersin  studioalbumi vuodelta 2007. Albumi on ensimmäinen Sleepy Sleepersin studioalbumi 18 vuoteen, sillä edellisen kerran yhtye julkaisi uuden studioalbuminsa vuonna 1989.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Kappaleet 
 Intro
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 {{kappale|Loppu

Arvostelut 
 Desibeli.net:

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut
 Edel Recordsin esittelysivu albumista 
 Albumin esittely Epe's Music Storen kotisivuilla

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Sleepy Sleepersin albumit
Grep

grep (search globally for a regular expression and print) on Unix-käyttöjärjestelmän komentoriviohjelma, joka etsii säännöllisillä lausekkeilla määriteltyjä merkkijonoja tiedostoista. Ohjelman nimi on peräisin ed-tekstieditorin komennosta g/re/p. Ohjelman on kehittänyt Ken Thompson. Ohjelma kehitettiin seurauksena tarpeelle käsitellä suurempia tiedostoja kuin tietokoneen muistiin mahtui. Ohjelma vaikutti myös sed-rivieditorin kehitykseen.

Tietokoneslangissa greppaus tai greppaaminen tarkoittaa yleensä mitä tahansa merkkijonojen etsimistä.

Säännöllisten lausekkeiden syntaksi

Klassinen grep
 . mikä tahansa merkki paitsi rivinvaihto
 * edeltävä merkki 0-N kertaa
 [ ] mikä tahansa sulkujen sisällä olevista merkeistä
 [A-Z] merkit A...Z
 [^ ] ei merkki esimerkiksi [^x] tarkoittaa EI ”x”
 ^ rivin alku
 $ rivin loppu
 (lauseke) alilausekkeen alku. Tämä on
 epäsäännöllinen laajennus eikä aina hyvin määritelty.
 \n alilausekkeen vastaama merkkijono numero ''n''.
 Esimerkiksi ”\(a??\)\1" vastaa merkkijonoja
 ”abcbc” ja ”adede” mutta ei ”abcde”.

POSIX-laajennukset
 + edeltävä merkki 1-N kertaa
 ? edeltävä merkki 0-1 kertaa
 | tai
 a{m}	tasan m kpl a
 a{m,} vähintään m kpl a
 a{m,n} m...n kpl a
 [:alpha:] kirjain käytetyillä maa-asetuksilla
 [:alnum:] kirjain tai numero käytetyillä maa-asetuksilla
 [:cntrl:], [:digit:], [:graph:], [:lower:],
 [:print:], [:punct:], [:space:], [:upper:]
 ja [:xdigit:] erilaisia ryhmittelyjä
 \w sama kuin [:alnum:]
 <nowiki>\W sama kuin [^[:alnum]]</nowiki>

Haettaessa lauseketta a* tiedostosta grep-ohjelmalla, haku löytäisi ainakin tyhjän merkkijonon joka riviltä, ja tulostaisi siis kaikki rivit. On myös huomattava, että haku säännöllisillä lausekkeilla on ahne, ja löytää riviltä aina pisimmän vastaavan merkkijonon.

Erikoisuudet yms.
 ^$ tyhjä rivi

Esimerkkejä

 Komentoriviputkessa
Yleinen tapa on liittää ohjelman käyttö komentoriviputkeen:
 $ ps | grep bash
Tämä tapaus esittää ps ohjelman antamasta prosessilistauksesta rivit, joilla esiintyy sana bash.

 Tyhjät rivit
Etsii tiedostosta #tiedosto kaikki tyhjät rivit ja tulostaa ne kaikki oletustulostusvirtaan:
 $ grep -e '^$' #tiedosto

Katso myös
 sed

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 GNU Grep 3.0 
 User Commands 

Unix-ohjelmat
Filantropia

Filantropia (kreikan sanoista φίλος, phílos ’ystävä’ ja άνθρωπος, ánthropos ’ihminen’) tarkoittaa ihmisystävällisyyttä tai ihmisrakkautta. Vastaavasti filantrooppi tarkoittaa ihmisystävää ja ihmisiä universaalisti rakastavaa henkilöä. Termillä filantropia on perinteensä muun muassa teosofisena ja filosofisena käsitteenä. Filantropian vastakohta on misantropia eli ihmisviha.

Filantropialla viitataan perusasenteeseen, joka luottaa ja uskoo ihmisten hyvyyteen. Niin myös filantrooppi tunnistaa hyvyyden ihmisessä. Kristillisessä mielessä filantropia on pyyteetöntä ja universaalia, kansallisuudet ja rodut ylittävää lähimmäisen rakastamista, jolloin ihmisen tulee samaistua Jumalan koko luomakuntaan. Tehdessään hyvää kanssaihmisilleen puhdas filantrooppi on tällöin kristinuskon mukaan yhteistyössä Jumalan kanssa. 

Termiä filantrooppi käytti ensimmäisenä kreikkalainen näytelmäkirjailija Aiskhylos (525–456 eaa.), jonka näytelmässä Kahlehdittu Prometheus päähenkilöä kuvaillaan adjektiivilla philanthropos tropos, ihmiskuntaa rakastava. 100-luvulla eläneen kreikkalaisen lääkärin Galenoksen aikana filantropia oli omaksuttu ohjaavaksi periaatteeksi lääketieteeseen. Ihmisiä hoitavien ihmisten tuli suhtautua asiakkaisiinsa lempeydellä ja myötätunnolla.

Valistuksen ajan Saksassa filantrooppeja olivat Johann Bernhard Basedowin perustaman liikkeen filantropismin kannattajat. Filantropismi oli lasten koulutuksen ja kasvattamisen uudistamiseen pyrkivä liike.

Englannin kielessä filantrooppia tarkoittavaa sanaa philanthropist käytetään lahjoittajista ja hyväntekijöistä erityisesti Yhdysvalloissa, jossa yksityisen hyväntekeväisyyden merkitys on suurempi kuin Euroopassa. Tämän vuoksi usein muun muassa Bill Gatesia, Jean Paul Gettyä, Henry Fordia, Rockefeller-suvun jäseniä ja muita rikkaita hyväntekeväisyyden harrastajia kutsutaan englannin kielessä filantroopeiksi, vaikka he aina eivät täyttäisi pyyteettömän ja universaalin ihmisystävän kriteerejä.

Kirjallisuus 
 Johansson, Frank (toim.): Hyvän tekeminen ja valta – Humanitarismin kriittistä tarkastelua. Gaudeamus, 2013. ISBN 978-952-495-305-4.

Katso myös 
 Altruismi
 Humanismi
 Hyväntekeväisyys

Lähteet

Aiheesta muualla 

Filosofian termit
Sosiologia
Valistus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Juho Korhonen (kansanedustaja)

Johan (Juho) Mathias Korhonen (29. kesäkuuta 1879 Gävle – 29. lokakuuta 1968 Kuusankoski) oli suomalainen viilaaja ja kansanedustaja. Korhonen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pohjois-Karjalasta.

Työmies Juho Korhosen ja Maria Pakarisen poika Juho kävi kirkkokoulun Pietarissa ja työskenteli muun muassa viilaajana Taalintehtaalla Dragsfjärdissä. Hänen myöhemmistä elinvaiheistaan ei ole tarkempaa tietoa.

Aiheesta muualla

Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Kansanedustajat
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Venäjänajokoira

Venäjänajokoira () on alkujaan venäläinen rotu, joka kuuluu Suomen kennelliiton roturyhmään 6.

Ulkonäkö 

Venäjänajokoira on alkukantainen rotu, hieman sutta muistuttava metsästyskoira. Se on keskikokoa suurempi, nartut 55–65 cm ja urokset 58–68 cm, voimakasrakenteinen, korkeajalkainen ja hieman korkeuttaan pidempi. Venäjänajokoiralla on selvä sukupuolileima. Sillä on tummanruskeat tarkkaavaiset silmät, riippuvat, kolmionmuotoiset korvat, ja häntä on tyvestä paksu, mutta ohenee kärkeä kohti ja se ei nouse selkälinjan yläpuolelle. Venäjänajokoiran aluskarva on tuuheaa, ja peitinkarva on lyhyttä päässä, jaloissa ja korvissa, muualla keskipitkää. Väreinä ruskean eri sävyt ja selässä voi olla tummempi satula. Varpaiden välissä sillä on ns. "räpylät", joiden avulla se ei vajoa hankeen.

Luonne ja käyttäytyminen 

Rauhallinen, hyvähermoinen ja tasapainoinen venäjänajokoira on helposti koulutettavissa ja sopii metsästyksen lisäksi moneen muuhunkin harrastukseen, kuten jäljestykseen ja tokoon. Venäjänajokoira tarvitsee paljon liikuntaa ja aktiviteettia, mutta hyvin sopeutuvana koirana se soveltuu jopa kaupunkiasuntoon, kunhan sen riittävästä liikuttamisesta huolehditaan. Venäjänajokoiran temperamentti ja kestävyys tulevat hyvin ilmi metsällä, muuten se on lempeä. Älykkäänä koirana venäjänajokoiraa pidetään helpommin koulutettavana kuin muita jäniksen/ketun ajajia, ja se on monipuolinen koira, jolla on luontainen taipumus niin jäniksen, ketun kuin supikoirankin ajoon. Venäjänajokoira on myös haukkunut karhuja ilman, että sitä olisi siihen erikseen opetettu tai kehotettu.

Alkuperä  

Venäjällä on käytetty metsällä ajavia koiria jo kauan ja ajokoiria käytettiin aluksi vinttikoirien apuna ajamaan petoeläin tappoetäisyydelle. Venäjänajokoira polveutuu luultavimmin suoraan tataarinajokoirasta eli sen jalostuksessa ei ole käytetty muita rotuja. Toisen teorian mukaan se olisi syntynyt venäläisten ajokoirien ja englanninkettukoiran välisistä risteytyksistä. 1900-luvulla rotu oli hävitä ensimmäisen maailmansodan jalkoihin, mutta rodun jalostus jatkui määrätietoisesti sodan myllerrysten jälkeen. Ensi kerran Suomeen tuotiin venäläisiä ajokoiria jo 1800-luvulla, jolloin ne tunnettiin kostromanajokoirina, mutta niiden kasvatus aloitettiin vasta 1960-luvulla. Ennen venäjänajokoira oli pääasiassa ajuekoira susien ja kettujen pyyntiin, mutta nykyisin sitä käytetään metsällä jäniksen ja ketun ajoon perinteiseen mies ja koira -tyyliin.

Sukulaisrodut 
Venäläisiä koiria on kahta rotua, kirjava (tunnetaan nykyisin paremmin nimellä englantilais-venäläinen ajokoira) ja ruskea, joista kirjava on syntynyt risteyttämällä venäjänajokoiria englanninkettukoirien kanssa. Pohjaväriltään kirjava on valkoinen musta-beigein, harmaa-beigein tai parkinruskea-beigein laikuin. Rotua ei saa risteyttää ruskean venäjänajokoiran kanssa.

Katso myös 
Eestinajokoira
Englantilais-venäläinen ajokoira

Lähteet 
Ulla Kokko: Koirien pikkujättiläinen. WSOY 2004. 
Koirat.com
Kennelliitto: Rotumäärittely venäjänajokoiralle
Venäjänajokoirayhdistys

Viitteet 

Ajokoirat
SKL 6 Ajavat koirat
FCI:n ulkopuoliset rodut
Venäläiset koirarodut
Vesalan ala-aste

Vesalan ala-aste Helsingin Kontulassa sijaitseva ala-aste. Vesalan ala-aste on Helsingin suurimpia ja sitä käy yli 500 oppilasta; oppilaista yli 100 on maahanmuuttajataustaisia. Vesalan ala-aste kuului vielä syksyllä 2006 lakkautettavien koulujen listalle, mutta opetusviraston alkuvuodesta 2007 antamassa selvityksessä koulu säästettiin.

Pääkoulun lisäksi 1. ja 2. luokan oppilaita opiskelee Ruudin sivukoulussa.

Vesalan ala-aste on yhdistynyt Vesalan yläasteen kanssa vuonna 2017. Uusi rakennus on suunnitteilla yläasteen viereen, ja vanha rakennus puretaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vesalan ala-asteen verkkosivusto 

Helsingin peruskoulut
Kontula
Jaakko Hillo

Jaakko Juho Hillo (9. heinäkuuta 1921 Helsinki – 22. helmikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen lentäjä, joka toimi jatkosodan aikana hävittäjälentäjänä muun muassa Aunuksen Karjalassa. Hillo sai sodan aikana kahdeksan ilmavoittoa, eli häntä kutsutaan hävittäjä-ässäksi. Rauhan tultua hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1946 ja työskenteli sen jälkeen Finnairin palveluksessa lentokapteenina. Hillo jäi eläkkeelle vuonna 1973. Hän asui Helsingin Kaskisaaressa.


Lähteet

Kirjallisuus
 Piipponen, Jukka: Aunuksen ässä: Hävittäjälentäjä Jaakko Hillon elämä. Koala-kustannus 2005. ISBN 952-5186-66-0

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Sodan lentäjät: Jaakko Hillo ja Sakari Heiskanen. Ilta-Sanomat 30.6.2011.

Suomalaiset hävittäjälentäjät
Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Grandes Éxitos

Grandes Éxitos on Shakiran ensimmäinen kokoelma vuodelta 2002. Kokoelma on espanjankielinen ja siinä on mukana kolme live-kappaletta MTV Unplugged -konsertista vuodelta 1999.

Kappalelista 

 Estoy aquí
 Antología
 Un poco de amor
 ¿Dónde estás corazón?
 Que me quedes tú
 Ciega, sordomuda
 Si te vas 
 No creo" (MTV Unplugged)
 Inevitable
 Ojos así
 Suerte" (Whenever, Wherever)
 Te aviso, te anuncio" (Tango)
 Tú" (MTV Unplugged)
 ¿Dónde están los ladrones? (MTV Unplugged)
 Moscas en la casa

Vuoden 2002 kokoelma-albumit
Shakiran albumit
Vesalan yläaste

Vesalan peruskoulu on Helsingin Kontulassa sijaitseva koulu. Koulun oppilasmäärä on pääkaupunkiseudun peruskoulujen suurimpia: yli 900 oppilasta.Koulu sijaitsee osoitteessa Sakara 5. Koulun oppilaista on 40 %:lla vähintään toinen vanhemmista ulkomaalaistaustainen.

Entisen Vesalan ala-asteen rakennus sekä parakit puretaan, kun laajennusosa valmistuu syksyllä 2019. Koulu laajennusosineen on suunniteltu 800 oppilaalle. 

Koulu on perustettu vuonna 1966 yksityisenä oppikouluna. Vuoden 1977 peruskoulu-uudistuksessa koulu siirtyi kaupungin omistukseen ja jaettiin Vesalan yläasteeksi ja lukioksi, lukio lakkautettiin vuonna 1990.

Koulussa voi opiskella painotetusti luonto- ja tiedeluokalla. Koulussa on myös erityisluokkia, ja valmistavaluokka. Yläasteen koulukasvihuone on Suomen kattavampia ja pohjoismaiden suurimpia. 200-neliöisessä kasvihuoneessa asuu yli 50 eläintä. Lisäksi koulun opettajat järjestävät telttaretkiä yläasteikäisille muun muassa Porvoon Pirttisaareen.

Vesalan yläaste toimi yhtenä kuvauspaikkana elokuvassa Täältä tullaan elämä!. 

Vesalan peruskoulun rehtoreina toimivat Juha Juvonen ja Mimmi Veskoniemi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vesalan yläasteen verkkosivut

Helsingin peruskoulut
Kontula
Louise Bourgeois

Louise Bourgeois (25. joulukuuta 1911 Pariisi, Ranska – 31. toukokuuta 2010 New York, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen kuvanveistäjä. Hän muutti vuonna 1938 New Yorkiin avioiduttuaan taidehistorioitsija Robert Goldwaterin kanssa. 

Bourgeoisin piirustukset ja veistokset ovat orgaanisia ja niillä on vahva psykologinen sekä seksuaalinen lataus. Nuoren polven ja naistaiteilijoiden esikuvaksi noussut taiteilija teki läpimurtonsa vasta 1980-luvun alussa, jolloin MoMA järjesti hänen retrospektiivinsa.

Bourgeois opiskeli matematiikkaa Sorbonnessa ja taidetta École des Beaux-Artsissa ja École de Louvressa. Hänen tunnusomainen työnsä aihe on hämähäkki. Taiteen sanotaan ammentavan lapsuudesta ja isän ja kotiopettajan suhteen paljastumisesta. Äidin kuolema 1932 aiheutti itsemurhayrityksen.  

Vuonna 1951 Arfred Barr osti häneltä teoksen Museum of Modern Artiin. Hänet valittiin Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäseneksi vuonna 1983. Hän oli vuonna 1993 edustettuna Venetsian biennaalissa. Hänelle on myönnetty vuonna 1997 National Medal of Arts ja vuonna 2002 Wolfin palkinto. Hänen töitään on nähty myös Suomessa.

Bourgeois on ollut Yhdysvaltain kansalainen 1950-luvun alusta. Hänen puolisonsa oli yhdysvaltalainen taidehistorioitsija Robert Goldwater (1907–1973). Heillä oli kolme poikaa, joista vanhin adoptoitiin Ranskasta.

Lähteet 
 Kivirinta, Marja-Terttu: Chère Louise, teistä on tullut toteemi. Helsingin Sanomat 25.5.2008, s. C3. Tiivistelmä artikkelista.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Louise Bourgeoisin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Ranskalaiset kuvanveistäjät
Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Torre Glòries

Torre Glòries (myös Torre Agbar; johdettu vesiyhtiö Aguas de Barcelonan nimestä) on pilvenpiirtäjä Barcelonassa, Kataloniassa Espanjassa. Sen suunnitteli ranskalainen arkkitehti Jean Nouvel. Torni on 142 metriä korkea, ja se on kolmanneksi korkein rakennus Barcelonassa. Pilvenpiirtäjä avattiin kesäkuussa 2005. Espanjan kuningas avasi sen virallisesti 16. syyskuuta 2005. Lontoossa on samankaltainen rakennus, 30 St Mary Axe.

Kuvia

Aiheesta muualla

 Torre Agbar web page (Macromedia Flash) 
 Torre Agbar at Factoría Urbana: Photos and technical information about the building
 Agbar Tower

Barcelonan rakennukset ja rakennelmat
Espanjan pilvenpiirtäjät
Shirley Caesar

Shirley Caesar (s. 13. lokakuuta 1938) on afroamerikkalainen gospel-laulaja.

Caesar syntyi Durhamissa, Pohjois-Carolinassa, ja aloitti nuorena tyttönä laulamisen kirkossa. Hän valmistui lopulta Shaw Universitystä. 

Caesar aloitti ammattiuransa 1950-luvun lopulla gospelryhmässä The Caravans ja suuntautui jo seuraavana vuosikymmenellä soolouralle. Hänelle on myönnetty lukuisia Grammy-palkintoja ja vuonna 2000 paikka Gospel Music Hall of Famessa.

Diskografia 
 1976		Go Take a Bath	Hob Records	
 1977		First Lady 	Hob Records	
 1978		Shirley Caesar Sings Her Gospel Favorite…	Spire	
 1980		Rejoice 	Sony Music Distri…	
 1983		Jesus, I Love Calling Your Name 	Word Distribution	
 1984		Sailin' 	Word Distribution	
 1988		Live in Chicago with Rev. Milton Brunson…	Sony Music Distri…	
 1990		He Heard Me Cry	Black Label (jazz…	
 1990		Go	Myrrh Records	
 1990		Celebration 	Liquid 8	
 1991		He's Working It Out for You	Word Distribution	
 1992		I Remember Mama 	Word Distribution	
 1992		Christmasing 	Word Distribution	
 1993		Throw Out the Lifeline	Hob Records	
 1993		Old Apple Tree	Hob Records	
 1993		Stand Still	Word Distribution	
 1993		Why Me Lord	Hob Records	
 1994		He Touched Me	Hob Records	
 1994		The King & Queen of Gospel, Vol. 2	Hob Records	
 1995		Don't Drive Your Mama Away		
 1995		Live...He Will Come	Sony Music Distri…	
 1996		Just a Word 	Word/Epic / Word…	
 1997		A Miracle in Harlem	Word Distribution	
 1997		Lord Will Make a Way	EMI-Capitol Speci…	
 1997		Shirley Caesar & the Caravans	601 Music (Malaco…	
 1998		Christmas with Shirley Caesar 	Sony Music Distri…	
 2000		I'll Go	Liquid 8	
 2000		You Can Make It 	Sony Music Distri…	
 2001		Hymns	Sony Music Distri…	
 2001		From the Heart 	Roadshow Music	
 2003		Feel the Spirit	Liquid 8	
 2003		Shirley Caesar and Friends 	Word Distribution	
 2004		Inspriations	Liquid 8	
 2004		Be Careful of the Stones You Throw	Liquid 8	
 2004		Every Day Is Mothers Day	Liquid 8	
 2005		Live: Taking It Back to Gospel	Liquid 8	
 2005		I Know the Truth 	Artemis Gospel /…	
 2007		After 40 Years: Still Sweeping Through t…	Light Records	
 2008		Revisited	Calvin Spain	
 2009		A City Called Heaven	Light Records	
 2013		Good God 	Light Records
 2016          Fill This House

Lähteet 

Hengellisen musiikin esittäjät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset evankelistat
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Galapagosinalbatrossi

Galapagosinalbatrossi (Phoebastria irrorata) on ainoa tropiikissa pesivä albatrossilaji. Lajin kuvaili ja nimesi Osbert Salvin vuonna 1883.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun vartalon pituus on 84–94 cm, siipien kärkiväli keskimäärin 2,27 m ja paino keskimäärin 3,4 kg. Lajin päälaki ja niska ovat kermanvaaleat, kaula ja naama valkoiset sekä muu vartalo ruskea. Nokka on kirkkaankeltainen ja suurikokoinen. Koivet ovat vaaleansinertävät.

Esiintyminen 
Laji pesii vain Españolan saarella Galápagossaarilla sekä mahdollisesti Isla de la Platalla Ecuadorin rannikolla. Españolan populaatio on kasvanut 1970-luvun alun 12 000 parista 15 600–18 200 pariin 1994. Vuonna 2001 laskettiin saarelta vähintään 34 694 yksilöä. Isla de la Platalla pesii korkeintaan 10–20 paria. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Perun ja Ecuadorin rannikolla Perunvirran tuottaman runsaan ruokapöydän ääressä. Laji on äärimmäisen uhanlainen.

Elinympäristö 
Kivikkoinen ja pensaikkoinen Españolan saari.

Lisääntyminen 
Muninta tapahtuu huhti-toukokuussa ja keskimääräinen hautomisaika on 65 päivää. Molemmat emot hautovat vuorotellen. Emoilla on erikoinen tapa siirtää munaa runsaan viikon välein niin, että haudonnan lopulla muna sijaitsee keskimäärin 3–4 metrin päässä alkuperäisestä pesästä. Käyttäymisen syytä ei varmuudella tunneta. Munien siirtely aiheuttaa pesätappioita, sillä usein muna vierähtää kiven koloon tai halkeamaan, josta emo ei saa sitä poistettua.

Ravinto 
Galapagosinalbatrossi syö pääasiassa kalaa, kalmareita ja äyriäisiä.

Lähteet 
 Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8
 
 Kuvia

Viitteet 

Ulappalinnut
Uhanalaiset linnut
Olli Tukiainen

Olli Tukiainen (s. 1976) on Poets of the Fall -yhtyeen kitaristi. Ennen Poets of the Fall -yhtyeeseen liittymistä Tukiainen teki kappaleita yhtyeen vokalistin, Marko Saareston kanssa tämän silloiselle yhtyeelle Playgroundille.

Lisäksi Tukiainen on toiminut säveltäjänä myös muutamille artisteille kuten Martti Saariselle.

Lähteet 

Suomalaiset muusikot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Poets of the Fall
Blutengel

Blutengel on saksalainen darkwave-yhtye. Laulaja Chris Pohl perusti sen vuonna 1998. Yhtye esittää musiikkinsa englanniksi ja saksaksi.

Kokoonpano

Nykyiset jäsenet 
 Chris Pohl – miesääni
 Ulrike Goldmann – naisääni
 Sonja Semmler – live-esitykset (ei virallinen jäsen)

Entiset jäsenet 
 Nina Bendigkeit (lähti 1999)
 Kati Roloff (perusti Gini Martinin kanssa Tristesse de la Lunen)
 Gini Martin (perusti Kati Roloffin kanssa Tristesse de la Lunen)
 Eva Pölzig (lähti 2005)
 Constance Rudert (lähti 2010)

Julkaisut

Albumit 
 Child of Glass (1999)
 Seelenschmerz (2001)
 Angel Dust (2002)
 Demon Kiss (2004)
 Live Lines (Live Album) (2005)
 The Oxidising Album EP (2005)
 My Saviour EP (2006)
 Labyrinth (2007)
 Schwarzes Eis (2009)
 Tränenherz (2011)
 Monument (2013)
 Omen/Save Us (2015)
 Leitbild (2017)
 Un:Gött (2019)

DVD:t 
 Live Lines (2005)
 Moments Of Our LIVEs (2008)
 Once in a Lifetime (2013)
 A Special Night Out: Live & Acoustic in Berlin (2017)
 Live im Wasserschioss Klaffenbach (2018)

Singlet 
 Bloody Pleasures (2001)
 Black Roses (2001)
 Vampire Romance (2002)
 Forever (2003)
 Mein Babylon (2004)
 No Eternity (2004)
 My Saviour (2006)
 Lucifer (2007)
 Winter Of My Life (2008)
 Dancing In The Light - Forsaken (2008)
 Dancing In The Light - Solitary (2008)
 Promised Land (2010)
 Reich Mir Die Hand (2010)
 Über Den Horizont (2011)
 Save Our Souls (2012)
 You Walk Away (2013)
 Kinder dieser Stadt (2013)
 Krieger (2014)
 Asche zu Asche (2014)
 Sing (2015)
 Complete (2016)
 Lebe Deinen Traum (2017)
 Surrender to the Darkness (2018)
 Vampire (2018)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Epäviralliset sivut 

Saksalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Esa Kirkkopelto

Esa Matti Kirkkopelto (s. 25. tammikuuta 1965 Luumäki) on suomalainen teatteriohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on toiminut myös Teatterikorkeakoulun taiteellisen tutkimuksen professorina vuosina 2007-2018. Koulutukseltaan hän on dramaturgi ja filosofian tohtori. Hän alkoi opiskella filosofiaa vuonna 1984 Helsingin yliopistossa ja vuotta myöhemmin dramaturgiaa Teatterikorkeakoulussa Jussi Parviaisen oppilaana. 

Kirkkopelto nousi julkisuuteen vuonna 1987 Jumalan teatteri -skandaalin yhteydessä. Esityksessä teatteriammattilaisista koostunut yleisö sai päälleen muun muassa ulostetta. Kirkkopelto on kommentoinut Jumalan teatterin synnyttämää kohua myöhemminkin. Hän toteaa skandaalista samoin kun Risto Alapuro, että muualla Euroopassa tapaus ei olisi nostanut kaiken median lävistämää kohua vaan olisi pikemminkin jäänyt teatteriksi ja esitykseksi herättämättä laajempaa huomiota ja aikanaan jopa määritelty esityksenä provosoivaksi, mutta silti sofistikoduksi korkeakulttuuriksi. Hänen 1990-luvun ohjauksiaan ovat muun muassa Ylioppilasteatterin esitykset Mahnovitshina (1993, Teatteri-lehden kriitikkoäänestyksen voittaja) ja Kostamus-sinfonia sekä Q-teatterin Oidipus Kolonoksessa.

Kirkkopelto asui 1990–2000-luvuilla useita vuosia Ranskassa, Strasbourgissa ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 2003 väitöskirjallaan Tragédie de la Metaphysique – Contributions à la Théorie de la Scène. Suomeen paluunsa jälkeen Kirkkopelto on toiminut tutkijana ja opettajana Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitoksella ja tehnyt samaan aikaan teatteria. Q-teatterissa esitettiin vuonna 2003 hänen näytelmänsä Vetoapua ja läheltä piti -tilanteita, ja vuodesta 2004 hän on vetänyt Nälkäteatteri-ryhmän Toisissa tiloissa -projektia. Ryhmän Harry Martinsonin tekstiin pohjautuva Aniara-esitys sai ensi-iltansa vuonna 2006. Ryhmän Franz Kafkan novelliin ”Perheenisän huoli” pohjautuva Odradek-muunnelmia-esitys sai ensi-iltansa Kiasma-teatterissa vuonna 2007. Ryhmä toimii edelleen ja on muun muassa järjestänyt työpajoja nimellä ”Salainen uudelleenkoulutusleiri”.

Kirkkopelto on myös suomentanut muun muassa Sofokleen ja Friedrich Hölderlinin teoksia. Vuonna 2007 Kirkkopellolta ilmestyi hänen 1990-luvun ohjauksiaan käsittelevä kirja Nuori kaarti: Esa Kirkkopellon 1990-luvun teatteri (Like, Teatterikorkeakoulu, 2007, ISBN 978-952-471-412-9. Sisältää artikkeleita sekä näytelmät Pontikkatehdas, Mahnovitsina, Yrjö Kallisen valaistuminen ja Kostamus-sinfonia).

Kirkkopelto on saanut muun muassa Nuoren taiteen Suomi-palkinnon vuonna 1995 ja Vuoden valopilkku -palkinnon vuonna 1995.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Teatterikorkeakoulun professorit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Ranskansuomalaiset
Wahlström

Wahlström on seuraavien henkilöiden sukunimi: 

 Charlotte Wahlström (1849–1922), ruotsalainen taidemaalari
 Chris Wahlström, ruotsalainen näyttelijä
 Erik Wahlström (s. 1945), Tieto-Finlandia-palkinnon voittaja vuonna 1993
 Eva Wahlström (s. 1980), suomalainen nyrkkeilijä
 Jarl Wahlström, Jyväskylän yliopiston kliinisen psykologian ja psykoterapian emeritusprofessori
 Jarl Wahlström (1918–1999), Pelastusarmeijan johtaja
 Jarmo Wahlström (1938–2013), suomalainen poliitikko
 Olli-Matti Wahlström, Kumikameli-yhtyeen jäsen
 Toni Wahlström (s. 1966), suomalainen näyttelijä
 Vivi Wahlström (s. 2001), suomalainen näyttelijä.
I Have Played Rock ’n’ Roll

I Have Played Rock 'n' Roll on viides Kassu Halosen 1986 julkaisema heavy metal -albumi. Siitä julkaistiin uusintapainos vuonna 2001.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Kassu Halonen ja sanoittanut Edu Kettunen, ellei toisin mainittu.

 I’m Rock
 I Have Played Rock’n’Roll
 Strangers in the Night (san. Kisu Jernström & Edu Kettunen)	
 Gone Without Your Love
 If Home Was Here
 Pretenders in Love
 Blood on the Streets
 I’ve Been Bad
 Mungo

Kokoonpano 
 Kassu Halonen – kosketinsoittimet, laulu
 Janne Louhivuori – kitara
 Juha Björninen – soolokitara
 Harri Merilahti – basso
 Miri Miettinen – rummut

+

 The Bad-Bad Boys – taustakuoro (kappale "I’ve Been Bad’)

Tuotanto 
 Kassu Halonen – tuottaja
 Kisu Jernström – tuottaja
 Dan Tigerstedt – äänittäjä, miksaaja
 Markus Heikkerö – kansikuva
 Henrik Schütt – valokuvat

Aiheesta muualla 
 Discogs

Vuoden 1986 albumit
Kassu Halosen albumit
Kassu Halosen tuottamat albumit
Kisu Jernströmin tuottamat albumit
Teelusikka

Teelusikka on pieni lusikka, joka on tarkoitettu sekoittamaan lisättävät ainesosat (kuten sokeri tai maito) teehen tai kahviin. Pidempivartisia teelusikoita käytetään mm. jäätelön syömiseen. Kahvilusikka on pienempi versio teelusikasta.

Teelusikka tilavuusmittana on 5 millilitraa, kun taas kahvilusikka on 3 millilitraa. Kolme teelusikkaa vastaa yhtä ruokalusikkaa.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 

 

Keittiövälineet
Tee
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Essbesteck#Löffel
Hanna R. Hall

Hanna Rose Hall (s. 9. heinäkuuta 1984 Denver, Colorado) on  yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kävi Colorado Rocky Mountain -koulua, josta valmistui vuonna 2002. Ensimmäinen tärkeä elokuva, jossa hän näytteli oli Sofia Coppolan The Virgin Suicides (1999). Hän esitti 13-vuotiasta Cecile Lisbonia, jonka elämä päättyi traagisesti itsemurhaan. Hanna näytteli Forrest Gumpissa nuorta Jennyä.

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Polski owczarek nizinny

Polski owczarek nizinny on vanha puolalainen paimenkoirarotu.

Ulkonäkö 

Pää on sopusuhtainen ja keskikokoinen, kallo hieman kaareva, otsapenger selkeästi erottuva. Kuono on tylppä ja vahva, kirsu mahdollisimman tumma. Silmät ovat soikeat, keskikokoiset ja pähkinänruskeat. Korvat ovat riippuvat, keskikokoiset, melko ylös kiinnittyneet ja sydämenmuotoiset. Karvapeite on karhea, paksu, tiheä ja runsas, sekä suora että hieman laineikas hyväksytään. Värityksistä ja väriyhdistelmistä kaikki sallitaan. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 45-50 cm välillä ja narttujen 42-47 cm välillä.

Luonne ja käyttäytyminen 

Polski owczarek nizinny on eloisa koira, joka kuitenkin on hermorakenteeltaan rauhallinen ja tasapainoinen. Se on valpas, aktiivinen, älykäs ja tarkkaavainen. Sillä on erinomainen muisti ja hyvät oppimisominaisuudet ja rotumääritelmän mukaan koiraa onkin helppo kouluttaa. PON on hieman varautunut vieraiden ihmisten suhteen, mutta tämä on luonteenomaista paimenkoiralle. Samalla se on kuitenkin myös ympäristöstään kiinnostunut ja utelias.

Alkuperä 

PON:n esi-isä tuli paimentolaisheimojen kanssa Kaspianmeren alueelta Puolan alankomaille 1200-luvulla. Erityisesti hunnien kerrotaan tuoneen mukanaan rodun kantakoiria, jotka sittemmin risteytyivät paikallisten puolalaisten koirien kanssa. 1500-luvulla kerrotaan eri yhteyksissä puolalaisesta keskikokoisesta paimenkoirasta, ja samoihin aikoihin kauppiaat myös veivät varhaisia polski owczarek nizinnyjä Skotlantiin, missä ne todennäköisesti vaikuttivat partacollien kehitykseen. 

Polski owczarek nizinny esiintyi näyttelyssä ensimmäisen kerran 1920-luvulla, minkä jälkeen varsinainen jalostustyö alkoi. 1940-luvulla eläinlääkäri ja kirurgi tri Danuta Hryniewicz jatkoi jalostusta, jolloin hän löysi ensimmäisten kennelien jälkeläisiä.

FCI hyväksyi PONin uutena rotuna 1950-luvulla. Se lähti maailmalle 1960-luvulla, jolloin rodun edustajia vietiin mm. Saksaan, Hollantiin, Belgiaan ja Ranskaan. 1980-luvulla rotu tuotiin mm. Englantiin, Tanskaan, Norjaan ja Ruotsiin. Suomessa ensimmäinen PON-pentue syntyi vuonna 1989. Suomen PON-kerho - Finska PON-klubben ry perustettiin vuonna 1990.

Käyttötarkoitus 

Pon on energinen karvapallo, humoristinen älykkö, vauhdikas agilitykoira, temperamenttinen tokoilija, näyttävä näyttelykoira ja rento lenkkikaveri.

Polski owczarek nizinny on vanha puolalainen rotu, ja sen esi-isä tuli paimentolaisheimojen kanssa Puolan alankomaille jo 1200-luvulla. PONia on alun perin käytetty paimenkoirana ja siihen tehtävään sen ketterä ja tarkkaavainen olemus sopiikin erinomaisesti. Vaihtoehtoisesti PONin kanssa voi harrastaa vaikka tokoa, agilityä tai vaikka rauniota. Lisäksi PON sai syyskuussa 1999 PK-oikeudet.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Kennelliiton rotumäärittely: Polski owczarek nizinny
 Koirat.com rotuesittely
 Suomen PON-kerho

FCI 1 Lammas- ja karjakoirat (paitsi sveitsinpaimenkoirat)
Paimenkoirat
Puolalaiset koirarodut
Sinisalo

Sinisalo on suomalainen sukunimi.

Sinisalo-nimisiä tunnettuja henkilöitä:

 Allan Sinisalo (1888–1981), uskonnollinen runoilija
 Anu Sinisalo (s. 1966), näyttelijä
 Emilia Sinisalo (s. 1983), näyttelijä
 Helmer-Rainer Sinisalo (1920–1989), Karjalan tasavallassa asunut säveltäjä
 Ilkka Sinisalo (1958–2017), jääkiekkoilija
 Jarno Sinisalo (1956–2006), kapellimestari
 Jukka Sinisalo (s. 1982), jalkapalloilija
 Johanna Sinisalo (s. 1958), kirjailija
 Kari Sinisalo (1938–1978), lainsäädäntöjohtaja, hallinto-oikeuden apulaisprofessori ja tietokirjailija
 Kirsi-Kaisa Sinisalo (s. 1970), näyttelijä
 Pekka M. Sinisalo (s. 1969), perussuomalainen poliitikko
 Salsa Sinisalo, oik. Tero Sinisalo (s. 1966), radiojuontaja ja -toimittaja
 Sari Sinisalo (k. 1992), henkirikoksen uhri
 Sulo Sinisalo  (1884–1977), uskonnollinen kirjailija
 Taisto Sinisalo (1926–2002), kommunistipoliitikko
 Tatu Sinisalo (s. 1992), näyttelijä
 Tomas Sinisalo (s. 1986), jääkiekkoilija
 Uuno Sinisalo (1904–1985), toimittaja, tietokirjailija ja kotiseutuneuvos
 Veikko Sinisalo (1926–2003), näyttelijä
 Veikko Sinisalo (s. 1964), soutuvalmentaja ja soutaja
 Väinö Sinisalo (1892–1951), poliitikko, kansanedustaja

Sinisalo-nimisiä yrityksiä ja tuotemerkkejä:

 Sinisalo, L-Fashion Groupin ajoasumerkki
Hankoniemi

Hankoniemi () on niemimaa Manner-Suomen lounaiskolkassa, Suomenlahden rannikon länsipäässä. Niemen kärkiosasta noin 20 kilometriä kuuluu Hangon kaupunkiin, tyviosa puolestaan Raaseporiin.

Hankoniemen lounaiskärjessä Tulliniemessä on Suomen mantereen eteläisin kohta. Hankoniemeä pidetään myös Suomenlahden, Saaristomeren ja Pohjois-Itämeren rajakohtana.

Luonto 

Hankoniemi on osa Ensimmäistä Salpausselkää, ja sen maaperä on karu yhdistelmä kalliota, moreenia ja hiekkakankaita. Niemen rannoilla on hiekkadyynejä.

Kasvi- ja eläinlajistoltaan niemi on Suomessa poikkeuksellisen monimuotoinen; Suomen uhanalaisista lajeista tavataan Hankoniemellä 15 prosenttia. Monimuotoisuuteen vaikuttavat leuto ilmasto, maaperän kalkkipitoisuus ja laivojen painolastin mukana tulleet erikoiset kasvilajit. Hankoniemelle saapuvat kevään ensimmäiset muuttolinnut, ja niemellä havaitaan vuosittain noin 270 lintulajia. 

Niemen kaakkoiskulmassa on Helsingin yliopiston Tvärminnen eläintieteellinen asema. Niemen läntisimmässä kärjessä sijaitsee Uddskatanin luonnonsuojelualue.

Historia 
Hankoniemeä on käytetty satamana ainakin 1200-luvulta alkaen.

Hankoniemen sijainti on tärkeä Suomenlahden sotilaallisen hallinnan takia. Ensimmäisiä linnoituksia niemelle rakensivat ruotsalaiset vuonna 1656. Linnoitustahti kiihtyi vuosina 1790–1807, kun Venäjän uhka koettiin voimakkaammaksi. Suomen sodassa 1808–1809 Hankoniemen varuskunnan sotilaat komennettiin Viaporin suojaksi, ja venäläiset miehittivät linnoituksen ilman taisteluita.

Krimin sodassa venäläiset puolustajat räjäyttivät perääntyessään linnoituksen itse. 1900-luvun alussa Hankoniemen linnoitusta taas kohennettiin Pietarin suojaksi. 

Hankoniemen sijainti ja muoto pitkänä Itämereen työntyvänä sormena mahdollisti talvimerenkulun vielä, kun maan muut satamat olivat jäiden vuoksi suljettuina. Tämän vuoksi niemelle rakennettiin vuosina 1871–1873 suuri satama ja sinne pääradasta Hyvinkäällä erkaneva rautatie. Vuonna 1874 niemen kärkeen, sataman ympärille perustettiin Hangon kaupunki.

Talvisodassa Hankoa pommitettiin raskaasti. Sodan päättäneessä Moskovan rauhansopimuksessa 1940 Hankoniemi oli luovutettava 30 vuodeksi Neuvostoliitolle, joka linnoitti alueen. Jatkosodassa alueella taisteltiin verisesti. Viimeiset neuvostojoukot vetäytyivät Hankoniemeltä 2. joulukuuta 1941. Virallisesti Neuvostoliitto luopui ennenaikaisesti vuokraoikeudestaan Hangon vuokra-alueeseen jatkosodan lopettaneessa Moskovan välirauhassa 1944.

Hangon kaupunkiin kuului 1970-luvulle saakka vain varsinainen kaupunkialue satamineen ja lähisaarineen. Muu osa niemeä oli jaettuna Bromarvin, Tenholan ja Tammisaaren maalaiskunnan kesken. Vuoden 1977 alussa Bromarv liitettiin pääosin Tenholaan, mutta lähimpänä Hankoa sijainnut osa samoin kuin Tenholaan kuulunut Lappohja ja Tammisaaren maalaiskunnan Tvärminne Hankoon. Samalla muu Tammisaaren maalaiskunta liitettiin Tammisaareen, johon vuonna 1993 liitettiin myös Tenhola. Vuoden 2009 alusta lähtien Tammisaari on ollut osa Raaseporin kaupunkia.

Lähteet 

Suomenlahti
Suomen niemet
Hangon luonto
Raaseporin luonto
Ensimmäinen Salpausselkä
Gustaf August Wasastjerna

Gustaf August Wasastjerna (vuoteen 1847 Falander; 12. elokuuta 1823 Seinäjoki – 11. kesäkuuta 1905 Peräseinäjoki) oli suomalainen tehtailija ja liikemies. August Wasastjerna oli aikoinaan yksi Suomen varakkaimmista miehistä, mutta hän teki konkurssin vuonna 1869.

August Wasastjernan vanhemmat olivat ruukinpatruuna Gustaf Adolf Wasastjerna ja taloudenhoitaja Catharina Charlotta Jernberg. Koska hänen vanhempansa eivät alkuaan olleet naimisissa, hän ei saanut käyttää Wasastjernan aatelissuvun nimeä, vaan ainoastaan suvun alkuperäistä porvarillista nimeä Falander. Vanhemmat menivät naimisiin vuonna 1845 ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai sukunsa aatelisnimen.

Wasastjerna peri isältään Östermyran eli Seinäjoen ruukin. Hän osti Tampereelta masuunin ja aloitti konepajatoiminnan vuonna 1857. Tuotteet olivat koneita, koneen osia ja valutuotteita. Hän aloitti myös ensimmäisenä Suomessa höyrylaivojen valmistuksen. Siipiratasalus Ahti valmistui vielä samana vuonna. Vuonna 1861 Wasastjerna yhdisti konepajansa viereisellä tontilla sijaitsevan pellavatehtaan kanssa. Näin syntyi Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolag, sittemmin Tampella. Wasastjerna joutui konkurssiin vuonna 1869.

Wasastjerna oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864.

Wasastjerna meni vuonna 1848 naimisiin Hedvig Mathilda Donnerin (1825–1897) kanssa. He saivat yhteensä kymmenen lasta, joita olivat maatalousneuvos Alexander Wasastjerna ja tilanomistaja Gustaf Albin Wasastjerna. Wasastjerna sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1885.

Lähteet

Viitteet 

Maanviljelysneuvokset
Suomalaiset ruukinpatruunat
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Tammikuun valiokunta
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1905 kuolleet
Nova (täsmennyssivu)

Nova () voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

 nova, äkillisesti kirkastuva tähti
 supernova, räjähtävä massiivinen tähti
 Nova Group, yritysryhmittymä
 Nova-raketti
 Radio Nova, suomalainen radiokanava
 Air Nova, entinen kanadalainen lentoyhtiö
 TV Nova, televisioyhtiö useissa maissa
 Nova, kaupunki Unkarissa
 Keski-Suomen Sairaala Nova, sairaala Jyväskylässä
 Nova, lauluyhtye Rajattoman ensimmäinen albumi
 Nova, kuubalainen Linux-jakelu
 Nova, suomalainen yhtye
 Nova, Data General -yhtiön minitietokone 1970–1980-luvuilla
 Kauppakeskus Malmin Nova, kauppakeskus Helsingin Malmilla
 Nova, naisen etunimi
 Chevrolet Nova, automalli
 Dacia Nova, automalli
 Holden Nova, automalli (Toyota Corolla)
 Vauxhall Nova, automalli (Opel Corsa A)
 NOVA, tiedostojärjestelmä.

Sukunimenä 
 Ana Nova (s. 1975), saksalainen pornonäyttelijä
 Luis Antonio Nova Rocha (1943–2013), kolumbialainen katolinen piispa
 Nora Nova, oik. Ahinora Kumanova (1928–2022), bulgarialais-saksalainen laulaja.
Kardisin rauha

Kardisin rauha solmittiin 21. kesäkuuta 1661 Ruotsin ja Venäjän välillä Virossa Kärden (saksaksi Kardis) kartanossa lähellä Tarttoa. Se oli muodollinen jatko huhtikuussa 1658 voimaan tulleelle aselevolle ja Vallisaaressa 20. joulukuuta 1658 solmitulle välirauhalle, joilla lopetettiin Venäjän ja Ruotsin välinen osuus (1656–1658) Pohjan sodasta.

Rauha solmittiin status quo ante bellum periaatteella, eli palattiin sotaa edeltäneeseen tilanteeseen ilman muutoksia. Venäjä oli edelleen sidottu sotaan Puola-Liettuaa vastaan, eikä tsaari halunnut uutta sotaa Ruotsin kanssa, joten se luovutti valloittamansa alueet Liivinmaalla takaisin Ruotsille ja suostui tuhoamaan sodan aikana rakentamansa Itämeren laivastonsa.

Kardisin rauha sekä Ruotsin edellisenä vuonna solmimat Olivan rauha Puolan kanssa ja Kööpenhaminan rauha Tanskan kanssa merkitsivät Ruotsin valtakunnan laajenemisen päättymistä. Mikään niistä osapuolista, jotka olivat tehneet rauhan Ruotsin kanssa, oli tuskin tyytyväinen tuloksiin, ja siten kaikki nämä rauhanteot sisälsivät tulevien konfliktien siemenet.

Kardisin rauha oli voimassa vuoteen 1700 asti, jolloin alkoi suuri Pohjan sota.

Lähteet

Viitteet

Ruotsin rauhansopimukset
Pohjan sota
Moskovan Venäjän sopimukset
Venäjän rauhansopimukset
1600-luvun kansainväliset sopimukset
1661
Metsästys, Kalastus, Luonto, Perinne

Metsästys, Kalastus, Luonto, Perinne () on ranskalainen euroskeptinen maaseudun puolue. Puolue ei sijoita itseään perinteiselle vasemmisto-oikeisto-akselille, vaan pyrkii ajamaan kaikkien maaseudun ihmisten asioita. Puolueen perustaja ja johtaja on Jean Saint-Josse.

Puolueen perusti Jean Saint-Josse vuonna 1989. Puolue pyrki Euroopan parlamenttiin vuosina 1989 ja 1994 ilman menestystä. Vuoden 1999 äänestyksessä se onnistui saamaan kuusi paikkaa Jean Saint-Jossen johdolla. Seuraavissa vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleissa puolue menetti kaikki paikkansa, kun se ei saanut kerättyä vaadittavaa 3 % minimikannatusta. Puolue ajautui talousvaikeuksiin ja se menetti samana vuonna myös maan paikallisten valtuustojen edustajanpaikat. Vaikeuksien vuoksi suuri osa puolueen jäsenistä siirtyi UMP- tai MPF-puolueisiin.

Metsästys, Kalastus, Luonto, Perinne -puolue ei kuitenkaan hajonnut lopullisesti vastoinkäymisistä huolimatta ja se asetti vuoden 2007 presidentinvaaleihin ehdokkaakseen pohjoisranskalaisen Frédéric Nihousin. Frédéric Nihous sai presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella runsaan prosentin äänistä eikä näin päässyt toiselle kierroksella.

Aiheesta muualla
Puolueen kotisivu 

Ranskan puolueet
Wattieza

Wattieza on sukupuuttoon kuollut suku esihistoriallisia saniaismaisia puita. Sukuun on sijoitettu maailman vanhimmat, ulkonäöltään jonkin verran nykyisiä palmuja muistuttaneet puut. Wattieza-puita oli devonikaudella noin 380 miljoonaa vuotta sitten. Puut olivat täysikasvuisina korkeintaan kymmenmetrisiä. Wattieza-puiden aikakaudella maalla ei vielä ollut juurikaan muita eläimiä kuin nivelkaisia, hämähäkkejä, hyönteisiä ja äyriäisiä. Nämä puut ovat kasvaneet maan päällä jo 140 miljoonaa vuotta ennen dinosauruksia.

Fossiilit 
Kivettyneiden fossiilien perusteella on arveltu maapallon ensimmäisten metsien muodostuneen vajaan kymmenen metrin korkuisista Wattieza-puista.  Aiemmin vanhimmat tunnetut puut oli sijoitettu Archaeopteris-sukuun. Wattieza-puiden ensimmäiset fossiilit löydettiin jo 1800-luvun lopulla Gilboan fossiilimetsästä, mutta vasta 2000-luvun alussa parempien fossiililöydöksien perusteella on voitu arvioida miltä maailman vanhimmat puut näyttivät.

Wattieza-puissa ei ollut varsinaisia lehtiä eivätkä ne muodostaneet harottavia oksia. Niiden latvaan kasvoi viuhkamaisia vuosikasvaimia, jotka putosivat uusien tieltä pois, joten pääosin puu oli paljasta runkoa nykyisten palmupuiden tapaan.

Vaikutukset ilmastoon ja eliöihin  
Wattieza-metsillä oli suuri merkitys ilmakehän hiilidioksin sitomisessa ja osaltaan ne siten edistivät merkittävästi ilmastonmuutosta. Ne auttoivat hiilidioksidipitoisuuksia vähenemään ja lämpötilaa laskemaan lähemmäs nykypäivän tasoa. Ilmastonmuutoksen myötä kehittyi miljoonia vuosia myöhemmin isolehtisiä puita ja kasveja, jotka saivat Wattieza-puut lopulta kuolemaan sukupuuttoon. Wattieza-puista maahan pudonneet alkeelliset lehvästöt ja lahonneet osat tarjosivat myös ensimmäisille maalla vaeltaville eliölle ravintoa ja synnyttivät siten uudenlaisen ravintoketjun.

Wattieza-suvun puut lisääntyivät itiöiden avulla. Niillä oli verrattain pieni juuristo ja rungon sisusta oli nykypuista poikkeavasti luultavimmin pehmeä.

Devonikaudella ilmaantui myös Wattieza-puiden rinnalle niistä poikkeavia pysyvän oksiston ja laajan juuriston omaavia puita (Archaeopteris-suku).

Lähteet
Tiede: Fossiilipuiden arvoitus ratkesi
Found! World's oldest tree

Viitteet

Aiheesta muualla 

Sanikkaiset
Esihistorialliset kasvit
Melissa Joan Hart

Melissa Joan Hart (18. huhtikuuta 1976 Smithtown, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen teinitähti. Hänet tunnetaan parhaiten Sabrina, teininoita -televisiosarjasta.

Nuoruus 
Melissa Joan Catherine Hart syntyi 18. huhtikuuta 1976 Smithtownissa, New Yorkissa. Hänen vanhempansa Paula ja William Hart ovat sittemmin eronneet ja menneet omilla tahoillaan uudelleen naimisiin. Sisaruksia Hartilla on seitsemän, joista kolme (Elizabeth, Emily ja Alexandra) on esiintynyt Sabrina, teininoidassa.

Hart oli lapsena suosittu mainosnäyttelijä. Hän teki ensimmäisen mainoksensa kolmevuotiaana ja viisivuotiaana hän oli esiintynyt jo kahdessakymmenessä mainoksessa.

Ura 
Hartin ensimmäinen suuri rooli oli pääosa televisiosarjassa Clarissa Explains It All, jota tehtiin vuosina 1991–1994. Sarjan päättymisen jälkeen Hart pääsi Sabrina, teininoita -televisioelokuvaan ja siitä tehtyyn televisiosarjaan. Sabrina, teininoita kesti seitsemän kautta (1996–2003). 

Elokuvia, joissa Hart on näytellyt, ovat esimerkiksi Repäisevät treffit ja Not Another Teen Movie. Lisäksi Hart on vieraillut muun muassa televisiosarjassa Enkelin kosketus ja esitellyt asuntonsa MTV:n Cribs-ohjelmassa.

Vuosina 2010–2015 Hart esitti tilannekomediasarjassa Melissa ja Joey toista nimiroolia vastanäyttelijänään Joey Lawrence.

Yksityiselämä 
Hart meni naimisiin muusikko Mark Wilkersonin kanssa 19. heinäkuuta 2003 Firenzessä, Italiassa. Häistä tehtiin myös tositelevisiosarja Tying the Knot. Pariskunnalla on kolme poikaa, jotka ovat syntyneet tammikuussa 2006, maaliskuussa 2008 ja syyskuussa 2012. Ennen suhdettaan Wilkersonin kanssa Hart seurusteli pitkään näyttelijä James Fieldsin kanssa.

Vapaa-ajallaan Hart keräilee taidetta sekä Shirley Templeen ja Audrey Hepburniin liittyviä esineitä. Hän on myös innokas lumilautailija.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Sepalus

Sepalus on vetoketjullinen tai napillinen housujen avaamiseen ja sulkemiseen käytettävä vaatteen osa. Sepalus sijaitsee nivusten kohdalla. Sen tarkoitus on helpottaa ja nopeuttaa miehillä virtsaamista ja molemmilla sukupuolilla housujen pukemista ja riisumista.

Vaatteet
The Shins

The Shins on vuonna 1997 perustettu yhdysvaltalainen indie rock -yhtye, joka yhdistelee rock-musiikkiinsa aineksia alternative countrysta folkiin. Eric Johnson on äskettäin liittynyt yhtyeeseen ja on myös Fruit Bats -yhtyeen jäsen. The Shins on perustettu Albuquerquessa New Mexicossa, mutta sen jäsenet vuonna 2002 muuttaneet Portlandiin Oregoniin.

The Shinsin tunnetuimpia kappaleita ovat New Slang ja Caring is Creepy, jotka esitettiin muun muassa elokuvassa Garden State. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Oh Inverted World vuonna 2001. Toinen albumi,Chutes Too Narrow, julkaistiin vuonna 2003 sekä kolmas ja viimeisin, Wincing the Night Away, vuonna 2007.

Uusin albumi nousi Yhdysvaltojen ja Kanadan albumilistan toiselle sijalle. Myös yhdysvaltalaisen Billboard-listan toisen sijan yhtye saavutti 118 000 myydyllä albumillaan, mikä on historiallinen saavutus niin yhtyeelle kuin sen Sub Pop -levy-yhtiöllekin.

Jäsenet 
James Russell Mercer – laulaja/lauluntekijä/kitaristi 
Martin Crandall – basisti/kitaristi/kosketinsoittaja
Dave Hernandez – basisti/kitaristi
Jesse Sandoval – rumpali  
Eric Johnson – kitaristi

Diskografia

Albumit
 Oh, Inverted World (2001)
 Chutes Too Narrow (2003)
 Wincing the Night Away (2007)
 Port of Morrow (2012)

EP't / singlet
"Nature Bears a Vacuum" 7" (Omnibus Records, 1998)
"When I Goose-Step" 7" (Omnibus Records, 2001)
"New Slang" 7" (Sub Pop Records, 2001)
"Know Your Onion!" (Sub Pop Records, 2002)
"So Says I" CDEP (Sub Pop Records, 2003)
"Fighting in a Sack" (Sub Pop Records, 2004)
"Phantom Limb" 7" (Sub Pop Records, 2006)
Live Session (iTunes Exclusive, 2007)
"Australia" 7" (Sub Pop Records, 2007)
"Turn on Me" 7" (Sub Pop Records, 2007)
"Sea Legs" 7" (Sub Pop Records, 2007)
"Simple Song" 7" (Aural Apothecary, 2012)

Aiheesta muualla 

 theshins.com, Viralliset sivut
 theshins.co.uk, The Shins UK fanisivusto
 "Oh, Inverted World" at Sub Pop, albumin minisivut
 Shins Forum , keskustelusivusto
 , The Shins WikiMusicGuide
 The Shins  MySpace
 The Shins Last.fm
 The Shins   Uber.com

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet