joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alushousut

Alushousut ovat housumainen alusvaate. Niitä käytetään suojaamaan päällyshousuja likaantumiselta sekä peittämään sukupuolielimet ja takamus häveliäisyys- ja soveliaisuussyistä. Alushousuja on useita erilaisia malleja sekä miehille että naisille. Alushousuja valmistetaan eri materiaaleista kuten puuvillasta, silkistä ja tekokuiduista. Miesten ja poikien pitkiä alushousuja kutsutaan usein kansanomaisesti nimellä kalsarit tai kalsongit (ransk. caleçon). Naisten ja lasten alushousuja kutsutaan myös pikkuhousuiksi.

Useimmiten alushousut ovat lahkeettomat, mutta esimerkiksi boksereissa ja pitkissä alushousuissa on lahkeet. Myös naisten lantiohousuissa on lähinnä koristeena toimivat lahjeosat. Tyypillisesti alushousuihin kuuluu joustava vyötärönauha. Myös jalkojen aukoissa voi olla joustavuutta. Naisten alushousujen haarakiilassa on usein puuvillaa, jonka tarkoitus on imeä mahdollinen hiki ja valkovuoto itseensä ja tukea mahdollista kuukautissidettä tai pikkuhousunsuojaa. Naisten alushousuissa on usein koristeena rusetteja, kuvioita tai pitsiä; miesten alushousut tapaavat olla yksinkertaisempia ja koristelemattomia.

Historia 
Vanhimmat tunnetuimmat alushousut ovat 1400-luvun lopulta peräisin olevat, Lengbergin linnasta Itävällan Tirolista löydetyt pitsistä ja pellavasta tehdyt naisten alushousut.

Suomessa alushousut ilmestyvät ensin säätyläisnaisen päälle 1800-luvulla. Alushousuja pidetään aluksi säädyttöminä ja liian miehisinä. Valmisalusasut 1800-luvulla olivat silkkiä tai ohutta batistia pitstikoristein ja kirjonnoin. Suurin osa naisista käytti itse tehtyjä, puuvillakankaasta ommeltuja paitoja ja housuja. Käytännöllisyys ja keveys tulivat alusvaatteisiin vasta 1900-luvulla.

1900-luvun alussa todettiin muun muassa yleisesti olevan ”epäsiistiä ja terveydelle vahingollista” kulkea ilman alushousuja.

Naisten alushousumallit 
Stringit () edustavat liberaaleinta mallia naisten alusvaatteissa. Joissakin maissa malli on myös uima-asun alaosana.  Tässä mallissa kangasmateriaalia on käytetty vähiten. Stringit on suunniteltu peittämään genitaalialue ja anus, mutta muut pakaran osat jäävät näkyviin. Stringien takaosa on yleensä narumainen ja etuosa pieni kolmio. Myös sivut yhdistyvät toisiinsa narulla tai ohuella kangaspalalla. Muuten stringien tyylit vaihtelevat lähes laidasta laitaan ja suurimmat erot ovat materiaaleissa.

Stringit ovat vanha vaatekappale, koska jo esi-isämme käyttivät tämän kaltaisia alapään asusteita. Nykyän osa alkuasukkaista ja heimokansoista käyttää stringejä muistuttavia asuja. Nykyisin stringit ovat esimerkiksi tanssijoiden asustusta.

Stringejä voi pitää myös seksikkäänä vaatekappaleena. Ne eivät näy vaatteiden alta aina, jolloin alushousujen rajat eivät näy vaatteiden lävitse. Stringejä valmistetaan eri materiaaleista esimerkiksi polyamidin ja elastaanin yhdistelmästä tai pitsistä.

Muita alushousumalleja ovat muun muassa lantiomalliset alushousut (hipsterit), bokserit, pitkät alushousut ja tekniset alushousut.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 }
 

Alusvaatteet
Otanmäen vaunutehdas

Otanmäen vaunutehdas on Kajaanin kaupunkiin kuuluvassa Otanmäen kylässä sijaitseva, Škoda Transtechin omistama, vuonna 1986 perustettu raitiotie- ja rautatievaunutehdas. Se rakennettiin Otanmäkeen työllistämään lakkautetun kaivoksen henkilöstöä. 

Ajatuksena oli erityisesti myydä Neuvostoliiton rautatieministeriölle Suomen ja Neuvostoliiton valtioiden välisen bilateraalikaupan osana junavaunuja. Suunnitelmissa oli jopa 4 000 junanvaunun tuotanto vuosittain. Suunnitelmiin tuli äkkinäinen muutos 1990-luvun alussa bilateraalikaupan lakattua ja Venäjän talouden romahdettua.

Omistajat 
Tehtaan perusti valtiollinen kaivos- ja teräsyhtiö Rautaruukki, jossa se kuului Rautaruukki Transtechille eli Rautaruukin kuljetusvälineryhmälle. Tehtaan omistajaksi tuli myöhemmin Transtech. Transtech Oy:n ajauduttua vaikeuksiin yhtiö myytiin vuonna 1999 espanjalaiselle Talgolle. Yhtiön toimintaa uhkasi tilausten puutteessa lopettaminen, kunnes maaliskuussa 2007 suomalainen sijoittajaryhmä ilmoitti ostavansa yhtiön osakekannan ja muuttavansa yhtiön nimen takaisin Transtech Oy:ksi. 

Vuodesta 2015 alkaen Transtechin ja tehtaan pääomistaja on ollut tšekkiläinen kiskokaluston valmistamiseen keskittynyt konepajakonserni Škoda.

VR:n junanvaunut 
VR-Yhtymä on tilannut tehtaalta kaksikerrosvaunuja vuodesta 1998 alkaen. Vuonna 2006 VR tilasi 20 kappaletta uudenlaisia Edm-makuuvaunuja, ja myöhemmin vielä 20 vaunua lisää. Tehtaalta valmistui syksyllä 2013 Edo-ohjausvaunut. Otanmäestä on toimitettu VR:lle myös muita kaksikerrosvaunuja kuten DuettoPlus-ravintolavaunuja (ERd) ja 2. luokan matkustajavaunuja (Ed, Edb).

Lähteet

Vuolijoki
Rautatiekalustovalmistajat
Suomen metalliteollisuus
QuakeWorld

QuakeWorld on Id Softwaren tekemän pelin Quake päivitys, joka parantaa pelin moninpeliominaisuuksia (tärkeimpänä TCP/IP-tuki) erityisesti modeemipelaajien osalta pienentämällä vasteaikaa internetin pelipalvelimilla pelatessa. Nykyiset laajakaistayhteydet hyötyvät myös parannetusta verkkokoodista sekä pelifysiikasta.

Aiheesta muualla

Uutis- ym. sivustot

 QuakeWorld Wiki - Kaikki QuakeWorldista!
 qwdrama.com - QuakeWorld-yhteisön sivusto
 BesMella.Quake - Uutis- ja yhteisösivusto
 QuakeWorld.nu - Uutis- ja yhteisösivusto
 Irish Quake - Irlantilainen Quakeworld uutissivusto
 Quakeworld.ru - Venäläinen Quakeworld uutissivusto
 Refragged - Ruotsalainen Quakeworld uutissivusto
 qw.nu-wiki
 Quakeservers.net Reaaliaikainen pelipalvelinlista
 QuakeWorld.net - Virallinen QuakeWorld-sivusto

QuakeWorld-clientit ja tietovarastot yms.

 fQuake - Avoimen lähdekoodin QuakeWorld-paketti
 FTEQW QuakeWorld-moottori, joka tukee myös pelejä NetQuake, Hexen II, ja Quake II/III.
 ezQuake - Aktiivisesti kehitettävä QuakeWorld-client
 ZQuake - Uraauurtava QuakeWorld-client
 MQWCL - MoreQuakeWorld-client
 QuakeForge - Avoimen lähdekoodin QuakeWorld-client
 MVDSV - Laajimmin käytetty QuakeWorld-palvelin
 CustomTF.Com - Täydellinen CustomTF-laajennuspaketti
 CHTV - Laaja QuakeWorld-demovarasto
 QW trickjumping - QuakeWorld-temppuhyppyjä

QuakeWorld-yhteisö

 Nations Quake Rank - Yksi suosituimmista joukkueliigoista (TDM, Team deathmatch) [Tällä hetkellä menossa 10. kausi]
 European Quake League - Toinen suosittu joukkueliiga [Tällä hetkellä menossa 5. kausi]
 DuelMania Eurooppalainen 1on1-turnaus
 QH-LAN - QuakeWorld-LAN (pidetään vuosittain Tukholmassa)
 QuakeWorld Movie Archive - QuakeWorld-elokuvien varasto

Quake-pelit
Erkki Salmi

Erkki Mikael Salmi (kirjailijanimi Erkki-Mikael) (19. joulukuuta 1924 Viipuri – 14. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija.

Salmi pääsi ylioppilaaksi 1945 ja oli toimittajana Helsingin Sanomissa 1946–1955. Tämän jälkeen hän toimi Yhteismainoksen johtajana 1955–1958 ja sitten Markkinointi Viherjuuren varatoimitusjohtajana.

Salmi kirjoitti 1950-luvun puolivälistä lähtien säännöllisesti pakinoita Apu-lehteen. Pakinoita julkaistiin myös useina kirjoina. Näiden pakinoiden vakiohenkilöitä olivat Samuel Väsy ja Isaskar Keturi. Keturi on ammattihuijari, jonka elämäntehtävänä on ihmisten petkuttaminen sekä hyödyn saamiseksi että pelkän huvin vuoksi. Samuel Väsy taas on perheenisä, jolle elämä on tuonut tuplavahingon: kaksospojat. Pakinat ovat nykykatsannossa osin vanhentuneita, joskin niiden henkilöhahmot ovat yleismaailmallisen koomisia.

Erkki Mikael Salmi oli 1960-luvulla myös usein nähty kasvo television viihdeohjelmissa. Samuel Väsyn perheestä tehtiin vuonna 1965 neljän jakson televisiosarja, jossa Salmi itse toimi kertojana. Hän toimi myös muun muassa Jatkoaika-keskusteluohjelman yhtenä juontajana 1967–1968.

Teokset 
 Ryöstetty koulutyttö, nuorisoromaani. Karisto 1950 (nimellä Erkki M. Salmi)
 Kjeh, kjeh, sanoi Isaskar Keturi, pakinoita.  1956 (nimellä Aputoimittaja)
 Tuplavahinko, pakinoita.  Tammi 1959
 Toinen tuplavahinko, pakinoita.  Tammi 1960
 Tuplavahingosta viisastuu, pakinoita.  Tammi 1961
 Nimeni on Samuel Väsy, pakinoita.  Tammi 1962
 Viisas on Väsy nyt, pakinoita.  Tammi 1963
 Mokomat monokinit, pakinoita.  Tammi 1964
 Tuplavahinkoa kerrakseen, pakinoita.  Tammi 1965
 Väsymättä paras, pakinoita.  Tammi 1966
 Isaskar Keturi vastaan Samuel Väsy, pakinoita.  Tammi 1967
 Miten rakennan kesämökin ja säilyn hengissä, pakinoita.  Tammi 1968
 Samuel Väsyn 10. erä, pakinoita.  Tammi 1968
 Samuel Väsyn syöksykierre, pakinoita.  Tammi 1971
 Tuplavahingollista: Erkki-Mikaelin parhaat, valikoinut Martti Anhava. Tammi 1980

Elokuvakäsikirjoitukset 
 Herrojen Eeva, ohjaus Yrjö Kostermaa.  1954
 Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut, ohjaus Aarne Tarkas.  1960

Lähteet 
 Lappeenrannan kirjaston sivu Erkki Mikael Salmesta

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Pakinoitsijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Kaarlo Ståhlberg

Kaarlo Ludvig Ståhlberg (s. 5. syyskuuta 1933 Oulu) on  suomalainen juristi. 

Ståhlbergin vanhemmat ovat professori Kaarlo Ståhlberg ja Kerstin o.s. Hjelt.
Hän valmistui lainopin kandidaatiksi 1957, lakitieteen lisensiaatiksi 1960 ja oikeustieteen tohtoriksi 1965. Varatuomarin arvon hän sai 1960.

Ståhlberg on toiminut esittelijänä vakuutusoikeudessa ja Helsingin hovioikeudessa 1960-luvun alussa. Hän siirtyi yliopistolle edeten Helsingin yliopiston rikosoikeuden apulaisprofessoriksi. Vuonna 1967 hän siirtyi asianajajaksi. Välillä vuosina 1970–1973 hän oli eduskunnan oikeusasiamies. Vuonna 1978 hänet nimitettiin vasta perustetun Rovaniemen hovioikeuden ensimmäiseksi presidentiksi. Vuonna 1988 hän siirtyi Helsingin hovioikeuden presidentiksi, josta jäi eläkkeelle 1993.

Ståhlbergilla on ollut lukuisia ammatillisia luottamustehtäviä. Hän on toiminut sekä Suomen Asianajajaliiton (1976–1978) että Suomen Tuomariliiton (1980–1982) puheenjohtajana.

Ståhlbergin puoliso on Mirja Airi Irmeli o.s. Rosenlöf, lapset ovat Karla, Pauli Kaarlo Juhani (1959) ja Kaarina. Presidentti Kaarlo Juho Ståhlberg oli hänen isoisänsä.

Lähteet 

Suomalaiset asianajajat
Eduskunnan oikeusasiamiehet
K. J. Ståhlberg
Suomen hovioikeuksien presidentit
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiinan kansanpankki

Kiinan kansanpankki (, Zhōngguó Rénmín Yínháng; , lyhenne PBC tai PBoC) on Kiinan keskuspankki. Sen pääkonttori sijaitsee Pekingissä muutaman kilometrin päässä Kielletystä kaupungista ja Taivaallisen rauhan aukiosta.

Kiinan kansanpankki perustettiin 1. joulukuuta 1948 yhdistämällä kolme pankkia (Huabei Bank, Beihai Bank ja Xibei Farmer Bank). Alun perin sen pääkonttori sijaitsi Hebein maakunnassa, josta se muutti Pekingiin 1949. Kiinan kansanpankki oli vuoteen 1978 Kiinan ainoa pankki, ja se vastasi myös liikepankeille kuuluvista tehtävistä. Vuonna 1980 kaupallisen pankin ominaisuudet erotettiin Kiinan kansanpankista, jolloin ne jaettiin neljälle itsenäiselle, mutta valtion omistamalle pankille (Agricultural Bank of China, Industrial and Commercial Bank of China, China Construction Bank ja Bank of China). Tämän jälkeen Kiinan valtioneuvosto nimesi 1983 Kiinan kansanpankin keskuspankiksi. Vuonna 1995 annettu laki Kiinan kansanpankista vahvisti kansanpankin aseman maan keskuspankkina.

Kiinan kansanpankin pääjohtaja on ollut maaliskuusta 2018 lähtien Yi Gang, hänen edeltäjänsä oli Zhou Xiaochuan (pääjohtajana 2003–2018). Pääjohtajan nimittää tai poistaa virasta Kiinan presidentti. Kiinan keskuspankilla on yli 2 000 alueellista konttoria, jotka toimivat sen alaisina ja valvovat oman alueensa kaupallisten pankkien toimintaa.

Kiinan keskuspankilla on maailman suurin valuuttavaranto. Sen valuuttavarannon arvo oli 2 800 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoden 2010 lopussa ja 3 119 miljardia dollaria kesäkuun 2019 lopussa. Keskuspankki ei perinteisesti ole julkaissut tietoja siitä mikä on dollareiden osuus maan valuuttavarannosta, mutta yleisesti sen on arvioitu olevan noin 80 %. Kiinan keskuspankin on hyväksytettävä rahapolitiikkansa päätökset maansa hallituksella.

Katso myös
Agricultural Bank of China

Lähteet 
 Evli Pankin asiakaslehti 1/2007, s. 44–46

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Shuli Ren (16.4.2019) Want to Find an Independent Central Bank? Try China  (bloomberg.com) 

Keskuspankit
Kiinalaiset pankit
Peking
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1964

Vuoden 1964 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Espanjassa 17.–21. kesäkuuta 1964, ja olivat järjestyksessään toiset. Kilpailut voitti kotijoukkue Espanja, joka löi loppuottelussa hallitsevan mestarin Neuvostoliiton maalein 2–1.

Turnaus pelattiin pudotuspelimuodossa, ja karsintoihin otti osaa 30 joukkuetta. Poliittiselta draamalta ei näissäkään kilpailuissa vältytty, kun Kreikka vetäytyi karsinnoista saatuaan vastustajakseen Albanian, jonka kanssa maa oli ollut virallisesti sodassa vuodesta 1912. Neuvostoliitto, Itävalta ja Luxemburg pääsivät suoraan neljännesvälieriin. Karsintaottelut pelattiin kaksiosaisina siten, että ottelupari kohtasi toisensa kertaalleen kummankin kotikentällä. Karsintojen neljä parasta joukkuetta pääsivät varsinaiseen lopputurnaukseen, jonka isäntä valittiin joukkueiden selvittyä. Karsintojen yllätyksestä vastasi Luxemburg, joka löi neljännesvälierissä Alankomaat yhteismaalein 3–2 (1–1 ja 2–1), ja puolivälierissä pelasi Tanskaa vastaan tasan 3–3 ja 2–2 ennen 1–0-tappiota uusintaottelussa.

Lopputurnauksen välierissä Neuvostoliitto löi Tanskan 3–0 ja Espanja Unkarin jatkoajalla 2–1. Espanjan oikeistolainen hallitus oli vetänyt joukkueensa vuoden 1960 kilpailujen karsinnoista sen saatua vastaansa Neuvostoliiton, mutta tällä kertaa kenraali Franco antoi joukkueen pelata. Madridin Santiago Bernabéulla pelattu loppuottelu päättyi lopulta 2–1 isäntien hyväksi. Voittomaalin teki Marcelino ottelun viime minuuteilla.

Karsinnat

Ensimmäinen kierros

Puolivälierät

Lopputurnaus

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu 

{{Ottelu
| Pvm = 21. kesäkuuta 1964
| Joukkue1 = | Joukkue2 = 
| Tulos = 2–1
| Puoliaika = (1–1)
| Stadion = Santiago Bernabéu, Madrid
| Tekijät1 = Pereda 6'Marcelino 84'
| Tekijät2 = Husainov 8'
| Yleisöä = 79 115
| Tuomari = Arthur Holland (Englanti)
}}

 Maalintekijät 2 maalia:  Ferenc Bene
  Dezső Novák
  Jesús María Pereda1 maali:'''

  Amancio
  Carl Bertelsen
  Galimzjan Husainov
  Valentin Ivanov
  Marcelino
  Viktor Ponedelnik
  Valeri Voronin

Lähteet 

 UEFA
 RSSSF

Euroopan-mestaruuskilpailut 1964
1964
Euroopan-mestaruuskilpailut
Giovanni Verga

Giovanni Verga (2. syyskuuta 1840 Catania, Sisilia, Italia – 27. tammikuuta 1922 Catania, Sisilia, Italia) oli italialainen kirjailija, joka kuvaa teoksissaan sisilialaista elämää.

Verga on Alessandro Manzonin ohella merkittävimpiä 1800-luvun italialaisia kirjailijoita. Hän piti esikuvanaan Emile Zola'ta

Verga oli kirjoilla Catanian yliopistossa lukemassa lakia mutta käytti isältään saadut opiskelurahat ensimmäisen kirjansa julkaisemiseen. Verga kirjoitti aluksi historiallisia romaaneja. Ensimmäiset teoksensa hän kirjoitti Sisiliassa, josta hän muutti 1869 Firenzeen ja myöhemmin Milanoon, jossa pääosa tuotannosta syntyi. Vuodesta 1874 alkaen hän kirjoitti urbaanien rakkauskertomusten sijasta Sisilian köyhälistön elämästä ja pyrki kirjoittaessaan objektiivisuuteen. Tässä hän edustaa Italian verismiä tyypillisimmillään.

Vergan kuuluisin teos on novelli "Cavalleria rusticana" kokoelmassa Vita dei campi. Pietro Mascagni on säveltänyt sen pohjalta oopperan Cavalleria Rusticana. Luchino Viscontin elokuva La terra trema (1948, ) perustuu Vergan romaaniin I Malavoglia, jonka oli tarkoitus aloittaa romaanisarja I vinti, mutta kolmas osa jäi kesken. Toinen osa on Mastro Don Gesualdo (1899) ja kesken jäänyt kolmas La duchessa di Leyra.

Verga muutti vuonna 1894 takaisin Sisiliaan kotitaloonsa, jossa hän kuoli aivoveritulppaan vuonna 1922.

Suomennetut teokset 
 
 
Haaveilua
Paimenpoika Jeli
Rosso Malpelo
Cavalleria rusticana
Naarassusi
Gramignan rakastajatar
Pyhimysten sota
Kattilanrämä

Novellit
Antologiassa Nuori Itaalia, suom. Hanna Andersin, Otava, 1893 kolme Vergan novellia: Rakkautta, Rosso Malpelo ja Yksinkertainen juttu

Lähteet

Aiheesta muualla

Italialaiset kirjailijat
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1922 kuolleet
Kari Byron

Kari Elizabeth Byron (s. 18. joulukuuta 1974 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiopersoona ja taiteilija. Hän toimi avustajana Discovery Channelin Myytinmurtajat-ohjelmassa.

Myytinmurtajat
Televisio-ohjelmassa Myytinmurtajat Kari Byron oli juontajana tiimijäsentensä Tory Bellecin ja Grant Imaharan kanssa. Lisäksi Kari oli myös avustamassa ohjelman pääjuontajia Adam Savagea ja Jamie Hynemania joissakin myyteissä. Byron tuli Myytinmurtajiin työskenneltyään ensin Jamie Hynemanin M5 Industries -yhtiössä. Kari oli ensimmäistä kertaa mukana ohjelmassa myytissä "tyhjiö lentokoneen vessassa". Varsinaisen juontajan roolin hän sai Myytinmurtajien toiselle tuotantokaudelle.

Taide
Taide ja kuvanveisto ovat tärkeä osa Byronin elämää. Hän on sanonut luovansa jonkinlaista taidetta joka päivä ja onkin todennut, että "Tulisin hulluksi jos en." Hän käyttää kuvanveistossaan materiaaleina löydettyjä esineitä, kuivuvaa muovailumassaa, akryyliä, puuta ja metallia. Myytinmurtajien suosion jälkeen hänen teoksensa eivät ole enää olleet mukana näyttelyissä. Hänen esikoisnäyttelynsä oli Anno Domini -galleriassa.

Merkittäviä esiintymisiä
 Esiintyminen The Late Show with David Lettermanissa
 Haastattelu suosittuun amerikkalaiseen lehteen FHM:ään

Yksityiselämä
Kari Byron valmistui Los Gotos High Schoolista ja lähti opiskelemaan elokuva- ja veistosalaa San Franciscon yliopistoon valmistuen filmi- ja veistotaiteen kandidaatiksi 1998 arvosanalla magna cum laude. Seuraavan vuoden Kari vietti Etelä-Aasiassa enimmäkseen Himalajalla ja työsti samaan aikaan siellä taidetta.

Byron on naimisissa taiteilija Paul Urichin kanssa. Vuonna 2009 he ilmoittivat että Kari on raskaana, ja heidän tyttärensä syntyi 28. kesäkuuta 2009.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kari Byronin kotisivut

Kari Byronin haastattelu FHM:ssä 
Haastattelu Joe Mammyssa

Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät
Yhdysvaltalaiset juontajat
Myytinmurtajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rusketusraidat

Rusketusraidat on PMMP-yhtyeen ensimmäinen vuonna 2003 julkaisema single, joka sisältyy myös yhtyeen esikoisalbumille Kuulkaas enot! 

Single oli Suomen virallisella singlelistalla 11 viikkoa ensimmäisellä sijalla ja toisella sijalla kaksi viikkoa. Singleä on myyty 9 197 kappaletta, joka oikeuttaa singlen kultalevyyn.

Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.

Rusketusraidoista ovat tehneet cover-version muun muassa Il Vaselino, Herra Ylppö & Ihmiset, Kauniit poliisit sekä Märät säpikkäät.

Kappaleet

Lähteet

Vuoden 2003 kappaleet
PMMP:n kappaleet
António Ferreira

António Ferreira (1528 Lissabon – 1569 Lissabon) oli portugalilainen kreikan kielen professori ja kirjailija. Hän oli myös korkeimman oikeuden tuomari. Hän oli merkittävin klassisen koulukunnan edustaja.

Ferreiran näytelmä Inés de Castro (julkaistiin postuumisti 1587 kokoelmassa Poemas Lusitanos) oli ensimmäinen portugalinkielinen tragedia.

Lähteet

Portugalilaiset runoilijat
Vuonna 1528 syntyneet
Vuonna 1569 kuolleet
Fernandel

Fernandel (oik. Fernand Joseph Désiré Contandin, 8. toukokuuta 1903 Marseille Ranska – 26. helmikuuta 1971 Pariisi Ranska) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä, erityisesti elokuvanäyttelijä. Hänen tunnetuin hahmonsa oli pappi Isä Camillo, jonka ympärille tehtiin useita elokuvia 1951–1965.

Aiheesta muualla
 
 

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Monster Hunter Tri

Monster Hunter Tri on Capcomin kehittämä ja vuonna 2009 julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu Wiille, Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle. Pelissä metsästetään erilaisia hirviöitä, hankitaan ja kootaan aseita ja haarniskoja, joissa on omat kyvyt. Pelissä voi metsästää yksin tai netin kautta moninpelinä neljän hengen ryhmissä.

Vastaanotto
Monster Hunter Tri sai tunnetun japanilaisen pelilehden, Weekly Famitsun arvostelussa täydet pisteet (40/40), mikä tekee siitä lehden yhdennentoista täydet pisteet saaneen pelin. 12. tammikuuta 2009 mennessä peliä oli myyty 960 000 kappaletta, tehden siitä Wiin eniten myyneen kolmannen osapuolen julkaiseman pelin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2009 videopelit
Tietokoneroolipelit
Wii-pelit
Nintendo 3DS -pelit
Wii U -pelit
Monster Hunter

ja:モンスターハンター#モンスターハンター 3
Christian Gottfried Ehrenberg

Christian Gottfried Ehrenberg (19. huhtikuuta 1795 Delitzsch – 27. kesäkuuta 1876 Berliini) oli saksalainen luonnontieteilijä. Hän oli aikansa merkittävimpiä ja tuotteliaimpia alan tutkijoita.

Ehrenbergin isä oli tuomari. Ehrenberg opiskeli ensin teologiaa, sitten lääketiedettä ja luonnonhistoriaa, ensin Leipzigissä ja vuodesta 1817 alkaen Berliinissä, missä hän tutustui kuuluisaan tutkimusmatkailijaan Alexander von Humboldtiin (1769–1859). Hän väitteli 1818 tohtoriksi Berliinin ympäristön sienistä, Sylvae mycologicae Berolinenses.

Ehrenberg teki 1820–1825 tutkimusmatkan Egyptiin, Niilinlaaksoon ja Lähi-itään yhdessä ystävänsä Wilhelm Hemprichin kanssa. Hän tutki muun muassa Punaisenmeren koralleja. Hemprichin kuoltua Massawassa Ehrenberg palasi Eurooppaan. Hän julkaisi tutkimusmatkan tulokset Symbolae physicae (1828–1834) molempien nimellä, sekä useita tutkielmia hyönteisistä ja koralleista.

Ehrenberg kutsuttiin 1827 Berliinin yliopistoon lääketieteen professoriksi. Hän osallistui 1829 Humboldtin kanssa tutkimusmatkalle Venäjälle. Retkikunnan kolmas jäsen oli Gustav Rose. Paluunsa jälkeen hän keskittyi tutkimuksiinsa mikroskooppisista organismeista, joita siihen mennessä ei ollut juuri lainkaan tutkittu.

Ehrenberg avoitui 1831 Gustav Rosen sukulaistytön Julien kanssa. Heille syntyi neljä tytärtä ja poika. Julie kuoli 1848. Vuonna 1852 Ehrenberg avioitui toisen kerran Karolina Fricciuksen kanssa. Hänet äänestettiin 1855 Berliinin yliopiston varakansleriksi. Hän joutui reisiluun murtuman vuoksi 1864 vuoteeseen pitkäksi ajaksi, ja silmäsairaus uhkasi viedä häneltä näön, mutta näkö palautui vuonna 1867 tehdyn kaihileikkauksen ansiosta, ja hän pystyi vielä seitsemän vuotta jatkamaan tutkimuksiaan.

Ehrenberg tutki lähes 30 vuotta vedessä, maaperässä, sedimenteissä ja kallioissa esiintyviä organismeja ja löysi tuhansia uusia eliölajeja, muun muassa leviä, siimaeliöitä ja alkueliöitä. Hän julkaisi aiheesta yli 400 tieteellistä kirjoitusta. Hän oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1837.

Ehrenbergin kuoleman jälkeen hänen mikro-organismien kokoelmansa sijoitettiin Humboldtin yliopistoon Berliinissä. Kokoelma käsittää muun muassa 40 000 mikroskooppista preparaattia, 3 000 kynä- ja mustepiirrosta ja lähes tuhannen kirjeen kirjeenvaihdon.

Ehrenberg ja Hemprich nimesivät linnuista muun muassa vaaleakultarinnan, kääpiökertun ja punapyrstölepinkäisen.

Lähteet 

 AASP History 

Saksalaiset ornitologit
Vuonna 1795 syntyneet
Vuonna 1876 kuolleet
Krambambulja

Krambambulja () on vuonna 2001 perustettu valkovenäläinen poprock-yhtye. Yhtyeen nimi kuvaa perinteikästä, hunajaa ja yrttejä sisältävää alkoholijuomaa.

Yhtye voitti vuoden parhaan yhtyeen, albumin ja kappaleen palkinnot valkovenäläisen rockin vuoden 2002 palkintojuhlissa (valkoven. Рок-каранацыя, Rok-karanatsyja, Rock-kruunajaiset). Yhtye joutui sittemmin Valko-Venäjän valtionjohdon epäviralliselle mustalle listalle. Siksi tämän suositun yhtyeen musiikkia soitetaan ja yhtye esiintyy ajoittain esimerkiksi Liettuassa, Puolassa ja Venäjällä, mutta sen musiikkia ei soiteta Valko-Venäjän valtiollisilla radiokanavilla eikä yhtyeen uudempia julkaisuja myydä yhtyeen kotimaassa julkisesti. Yhtiö julkaisee tuotantoaan osaksi Internetin välityksellä.

Kokoonpano 
 Ljavon Volski – laulu, kitara, kosketinsoittimet
 Sergei Kononovitš – kitara, mandoliini
 Vjadislav Pljuštšev – basso
 Aleksandr Havkin – viulu
 Aleksandr Bykov – lyömäsoittimet

Albumit 

 Zastolny albom (Застольны альбом, 2002)
 1 1/2 Karali rajonu (1 1/2 Каралі раёну, 2003)
 Radyjo Krambambulja 0,33 FM (Радыё Крамбамбуля 0,33 FM, 2004)
 Dolce Vita (2007)
 The best albo belarusian disco (2007)
 Svjatotšnaja (Сьвяточная, 2007)
 Ras-dva-try - use za stol! (Раз-два-тры - усе за стол! 2010 ?)
 Drabadzi-drabada (Драбадзі-драбада, 2011)

Kirjallisuus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu   (krambambula.by)
 Krambambulja  (last.fm)
 Belarus: Longing for change (6 May 2012)   (freemuse.org)
  LAVON VOLSKI (Belarus, 04 July 2012   (freemuse.org)

Valkovenäläiset yhtyeet
Musiikkisensuuri
Artefact

Artefact on ranskalainen black metal -yhtye. Yhtyeen nimi tulee keskiajalta ja nimi muistuttaa taikuutta. Kitaristi Guillaume aka Aldebaran ja Pascal aka Alucard ovat perustaneet yhtyeen vuonna 2000. 

Yhtyeen musiikin on kuvattu olevan kokoelma fantastisia tarinoita. Elokuussa 2004 Artefact esiintyi Wacken Open Air-festivaalilla, jossa heidät palkittiin kolmannella palkinnolla.

Diskografia

Demot
 Same (2000)
 Son of Solstice (2002)

Albumit
 Son of Solstice (2003)
 Magic Spellcraft (2006)
 Ruins (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Artefactin kotisivut
 Artefact : kuunnella 
 
 contact Artefact

Ranskalaiset black metal -yhtyeet
Gary Sundgren

Kari Juhani "Gary" Sundgren (s. 25. lokakuuta 1967 Vammala) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pääasialliselta pelipaikaltaan puolustaja, mutta pelasi uransa eri vaiheissa myös hyökkääjänä ja keskikenttäpelaajana.

Sundgren syntyi Suomessa, mutta muutti jo alle vuoden ikäisenä perheensä mukana Ruotsin Västeråsiin, jossa aloitti jalkapalloilun Västerås SK:n kuusivuotiaille tarkoitetussa jalkapallokoulussa vuonna 1973. Vuotta myöhemmin hän liittyi toiseen paikallisseuraan IK Frankeen, jossa hän nousi juniorijoukkueesta toiseen ja lopulta myös edustusjoukkueeseen.

Vuonna 1988 Sundgren siirtyi solnalaisen AIK:n riveihin ja pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarja Allsvenskanissa IFK Norrköpingiä vastaan 11. huhtikuuta 1988. Hän edusti AIK:ta yhtäjaksoisesti kymmenen kautta, josta saavutuksina ovat Ruotsin-mestaruus vuonna 1992 ja Ruotsin cupin voitto vuosina 1996 ja 1997. Suurin yksittäinen suoritus oli Sundgrenin omana syntymäpäivänään 25. lokakuuta 1992 Malmö FF:ää vastaan tekemä 3–2-voittomaali, joka ratkaisi AIK:lle sen ensimmäisen Ruotsin-mestaruuden 55 vuoteen.

Kaudeksi 1997–1998 Sundgren siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Real Zaragozaan. Espanjassä hän vietti viisi kautta ja voitti Espanjan cupin vuonna 2001 ennen paluutaan Ruotsiin ja AIK:hon vuonna 2002. Sundgrenin toinen kierros AIK:ssa kesti kaksi kautta, jonka jälkeen hän on pelannut alasarjajoukkueissa Tukholman ympäristössä. AIK:ssa hän pelasi 12 kauden aikana yhteensä 227 ottelua Allsvenskanissa ja 19 ottelua Mästerskapsserienissä (vuosina 1991–1992 pelattu jatkosarja), ja on seuran historian kuudenneksi eniten otteluita Allsvenskanissa pelannut pelaaja.

Ruotsin maajoukkueessa Sundgren pelasi vuosina 1994–2000 yhteensä 31 ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2000 EM-kilpailuissa.

Saavutukset 

 Ruotsin mestaruus: 1992
 Ruotsin cup: 1996, 1997
 Espanjan cup: 2001

Lähteet 

 Gary Sundgren AIK:n sivuston 500 AIK:are -osiossa (Luettu 29. maaliskuuta 2007)
 Gary Sundgrenin tilastot Espanjan Primera divisiónissa (Luettu 29. maaliskuuta 2007)

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Jere Elomaa

Jere Elomaa (s. 10. toukokuuta 1998 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti Aleksi Luotolaa Yle TV1:n Kotikatu-sarjassa. Aleksin isää, Teemu Luotolaa esitti Ville Keskilä ja äitiä Liisaa Sari Puumalainen. Aleksin isäpuolta Harria näytteli Kari Hietalahti. Elomaa on näytellyt Aleksia alle vuoden ikäisestä asti.

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomalaiset lapsinäyttelijät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Aristoteleen kantapää

Aristoteleen kantapää on Yle Radio 1:n suomen kieltä ja erityisesti sen käyttöä käsittelevä ohjelma. Ohjelmaa isännöi myös Alivaltiosihteeristä tunnettu Pasi Heikura. Kussakin jaksossa keskitytään tiettyyn kielenkäytön alueeseen, jonka tiimoilta haastatellaan ohjelman vierasta. Vakio-osia ovat Viikon sitaatti, Viikon fraasirikos ja Viikon sitaattivinkki. 

Vuonna 2014 Aristoteleen kantapään tekijät saivat tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Vuonna 2009 ohjelma palkittiin Bonnierin journalistipalkinto -kilpailussa Vuoden journalistisena tekona.

Kirjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena – Aristoteleen kantapää

Yle Radio 1:n ohjelmat
Planckin liikemäärä

Planck liikemäärä  on liikemäärän yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.

Perusyksilöillä ilmaistuna ja likiarvo SI-järjestelmässä:
 6,525 kg m/s,

missä

 on Planckin pituus
 on redusoitu Planckin vakio
 on valonnopeus tyhjiössä
 on gravitaatiovakio.

Liikemäärän yksiköt
Planckin sähkövirta

Planck sähkövirta  on sähkövirran yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.

Perusyksilöillä ilmaistuna ja likiarvo SI-järjestelmässä:

 ≈ 3,479 × 1025 A

missä

 on  Planckin varaus
 on Planckin aika
 = tyhjiön permittiivisyys
 on Diracin vakio
 on gravitaatiovakio
 on valonnopeus tyhjiössä.

Sähkövirran yksiköt
Planckin jännite

Planckin jännite  on jännitteen yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.

 1,043 × 1027 V 

missä

 on Planckin energia
 on Planckin varaus
 on valonnopeus tyhjiössä
 on gravitaatiovakio.

Jännitteen yksiköt
Planckin impedanssi

Planckin impedanssi  on impedanssin yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.

Perusyksilöillä ilmaistuna ja arvo SI-järjestelmässä:
 ≈ 29,9792458 Ω

missä

 on Planckin jännite
 on Planckin sähkövirta
 on valonnopeus tyhjiössä
 on tyhjiön permittiivisyys eli sähkövakio
 on tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio
 on vapaan tilan impedanssi.

Impedanssin yksiköt
Óscar Sevilla

Óscar Miguel Sevilla Ribera (s. 29. syyskuuta 1976 Ossa de Montie) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Sevilla on erityisen lahjakas mäkiajaja ja hän on erikoistunut etappikilpailuihin. Sevilla on sijoittunut useita kertoja kymmenen parhaan joukkoon Ranskan ja Espanjan ympäriajoissa. Hänet on liitetty ammattipyöräilyn dopingtapaukseen Operaatio Puertoon, eikä hän ole kilpaillut korkeimman tason eurooppalaisissa joukkueissa vuoden 2006 jälkeen. Hän jäi kiinni hydroksietyylin käytöstä Kolumbian ympäriajossa elokuussa 2010.

Saavutuksia
Ranskan ympäriajo:
2001 kokonaiskilpailun seitsemäs, nuorten kilpailun voitto
2005 kokonaiskilpailun 18. 
Espanjan ympäriajo:
2000 kokonaiskilpailun 14.
2001 kokonaiskilpailun toinen
2002 kokonaiskilpailun neljäs
2003 kokonaiskilpailun 12. 
2005 kokonaiskilpailun seitsemäs
Italian ympäriajo:
1999 kokonaiskilpailun 13.
2000 kokonaiskilpailun 16.
Tour de Romandie:
1999 etapin 4 voitto
2001 kokonaiskilpailun neljäs
Katalonian ympäriajo:
2001 kokonaiskilpailun viides
2007 kokonaiskilpailun viides ja etapin 4 voitto
Dauphiné Libéré:
2004 kokonaiskilpailun kolmas 
Burgosin ympäriajo: 
2000 kokonaiskilpailun toinen
Trofeo Luis Ocaña: 
2000 voitto
Memorial Manuel Galera: 
2000 voitto 
Classique des Alpes: 
2002 toinen
Asturian ympäriajo: 
2006 kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
2009 etapin 2 voitto
Route du Sud: 
2007 kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
Kolumbian ympäriajo:
2008 etapin 9 voitto 
2010 etapin 14 voitto
2011 etappien 8 ja 9 voitto
2013 etapin 4 voitto
2014 kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
2015 kokonaiskilpailun sekä etappien 9 ja 13 (aika-ajo) voitto
2016 etapin 1 (aika-ajo) voitto
2021 prologin voitto
Reading Classic
2008 voitto
Clasico RCN
2008 kokonaiskilpailun voitto
2012 kokonais- ja pistekilpailun, prologin sekä etappien 3 ja 9 (aika-ajo) voitto
2013 etapin 10 (aika-ajo) voitto
La Vuelta a Chihuahua
2009 kokonaiskilpailun voitto
Vuelta Mexico 
2010 kokonaiskilpailun voitto
2012 kokonaiskilpailun  ja etapin 2 voitto
Tour do Rio
2014 kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
2015 etapin 1 voitto
Guatemalan ympäriajo
2014 prologin ja etapin 5 voitto
Vuelta Ciclista Comunidad de Madrid
2017 kokonaiskilpailun voitto
Tour of Ankara
2017 pistekilpailun ja etapin 4 voitto
Vuelta a San Juan Internacional 
2018 kokonaiskilpailun ja etapin 5 voitto
2020 kokonaiskilpailussa kolmas
Vuelta Independencia Nacional Rep. Dom
2019 etapin 6 voitto
Vuelta Ciclista a Chiloe
2019 kokonaiskilpailun, prologin sekä etappien 2 ja 4 (aika-ajo) voitto
Tour of Qinghai Lake
2019 kokonaiskilpailussa toinen
Vuelta al Tachira en Bicicleta
2021 etapin 4 (aika-ajo) voitto

Lähteet
 Saavutukset www.trap-friis.dk 
 Profiili cyclingarchives.com 
 Profiili procyclingstats.com

Viitteet

Espanjalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
2080-luku


2080-luku on tuleva vuosikymmen, joka alkaa 1. tammikuuta 2080 ja päättyy 31. joulukuuta 2089. Vuosikymmen on 2000-luvun yhdeksäs vuosikymmen.

Ennustettuja tapahtumia

2080 
 The China Modernization Reportin mukaan Kiinan elintaso tulee olemaan vuonna 2080 samalla tasolla kuin Yhdysvaltojen elintaso 2000-luvun alussa.
 15.3. Jupiterin ja Saturnuksen konjunktio. Planeetat ovat yhtä lähellä kuin 2020 joulukuussa.

2082 
 Kaikista Britannian hallituksen Falklandin sotaan liittyvistä asiakirjoista tulee julkisia.

2084 
 26. lokakuuta Pitjantjatjara-kansan vuokrasopimus Ulurussa, Australiassa päättyy.
 10. marraskuuta Maan ylikulku näkyy Marsissa.

2089 
 Magicicadojen sekä 13-vuotisten että 17-vuotisten lajien elinkierto alkaa samanaikaisesti alusta.

Fiktiivisiä viittauksia 
 Suomalaisen laulajan Sannin kappale ”2080-luvulla” viittaa tähän vuosikymmeneen.
 Vuoden 2002 elokuvan Pluto Nash tapahtumat sijoittuvat tälle vuosikymmenelle.

2080 
 Vuoden 2002 videopelin Red Faction II tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.

2084 
 Vuoden 2013 videopelin Remember Me tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.
 Vuoden 1982 videopelin Robotron: 2084 tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.
 Vuoden 1997 videopelin X-COM: Apocalypse tapahtumat alkavat vuonna 2084.

2085 
 Vuoden 2010 elokuvan Prometheus tapahtumat sijoittuvat tähän vuoteen.

2000-luku
Tulevaisuus
Paavo Pentikäinen

Paavo Erkki Juhani Pentikäinen (27. syyskuuta 1938 Viipuri – 21. tammikuuta 2013) oli suomalainen näyttelijä. Hän toimi myös teatteriohjaajana.

Pentikäinen oli Yleisradion Televisioteatterin näyttelijä 1965–1996. Hän näytteli useissa teattereissa, elokuvissa sekä televisio-ohjelmissa 1960-luvulta lähtien. Hänen tunnettuja roolejaan ovat muun muassa Akusti Koskela elokuvassa Täällä Pohjantähden alla (1968), pappi elokuvassa Leikkikalugangsteri (1969), Reiska Mikko Niskasen Kahdeksan surmanluotia -elokuvassa (1972), rakennustyömies Urho Suomalainen elokuvassa Jouluksi kotiin (1975), Vilho Lammen rooli elokuvassa Jumala on kauneus (1985), Tuure Hilarius Ruokosen rooli elokuvassa Petos (1988), rekkakuski TV-teatterin road moviessa Missä on suuri pohjoinen (1991) sekä Tauno "Tane" Lintusen rooli elokuvassa Pilkkuja ja pikkuhousuja (1992). Pentikäinen on ollut Boxanovin äänenä draamasarja Tuntemattomalle jumalalle. Pentikäinen oli myös ääniroolissa piirrossarjoissa Kaukametsän pakolaiset ja Vili Vilperi.

Pentikäinen opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuosina 1958–1961. Hän sai kahdesti parhaan miespääosan Jussi-palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
The Chicks

The Chicks (aiemmin Dixie Chicks) on yhdysvaltalainen countrypop-trio. Se on parhaiten myynyt naisyhtye, joka kesäkuuhun 2006 mennessä oli myynyt 30 miljoonaa albumia. Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat Emily Robison, Martie Maguire, Laura Lynch ja Robin Lynn Macy. Yhtye jäi trioksi Macyn lähdettyä vuonna 1992. Laura Lynchin korvasi vuonna 1995 Natalie Maines. 

Yhtye perustettiin vuonna 1989 Dallasissa, Texasissa. Vuosien kamppailun ja henkilövaihdosten jälkeen Dixie Chicks saavutti 1990-luvun alussa suuren suosion country- ja poprintamalla. He julkaisivat sellaisia hittejä kuin ”Wide Open Spaces”, ”Cowboy Take Me Away” ja ”Long Time Gone”. Jäsenet tulivat tunnetuksi vahvoista persoonistaan, musikaalisuudestaan, tyylitajustaan ja suorasanaisista poliittisista kommenteistaan. 

Kymmenen päivää ennen vuoden 2003 Irakin invaasiota, päävokalisti Maines kritisoi julkisesti Yhdysvaltain presidentti George W. Bushia. Tapaus aiheutti yleistä pahennusta sekä yleisökadon Dixie Chicksin keikoilla. Yhtye teki aiheesta dokumenttielokuvan nimeltä Dixie Chicks: Shut Up and Sing (2006), jossa seurattiin yhtyeen elämää kolmen vuoden ajan lausunnon jälkeen.

Vuonna 2007 yhtye voitti 13 Grammy-palkintoa ja oli samalla myös ensimmäinen countryyn pohjautuva yhtye, jolla on Grammy-gaalan historiassa ollut kolme albumia ehdolla Vuoden albumiksi.

Kesäkuussa 2020 yhtye vaihtoi nimekseen The Chicks, jäsenten mukaan Yhdysvaltain sisällissodan Etelävaltioihin yhdistyvän Dixie-nimen valinta oli nuoruuden erhe jota he olivat katuneet jo pitkään.

Diskografia

Albumit
 Thank Heavens for Dale Evans (1990) 
 Little Ol’ Cowgirl (1992) 
 Shouldn’t a Told You That (1993) 
 Wide Open Spaces (1998)
 Fly (1999)
 Home (2002)
 Taking the Long Way (2006)
 Gaslighter (2020)

Livealbumit
 Top of the World Tour: Live (2003)
 Playlist: The Very Best of Dixie Chicks (2010)
 Essential Dixie Chicks (2010)
 DCX MMXVI Live (2017)

Singlet
 Home on the Radar Range (1991)
 I Can Love You Better (1997)
 There’s Your Trouble (1998)
 Wide Open Spaces (1998)
 You Were Mine (1999)
 Tonight the Heartache's on Me (1999)
 Let ’er Rip (1999)
 Ready to Run (1999)
 You Can’t Hurry Love (1999)
 Cowboy Take Me Away (1999)
 Goodbye Earl (2000)
 Cold Day in July (2000)
 Sin Wagon (2000)
 Without You (2000)
 If I Fall You’re Going with Me (2001)
 Heartbreak Town (2001)
 Some Days You Gotta Dance (2001)
 Long Time Gone (2002)
 Landslide (2002)
 Travelin’ Soldier (2002)
 Godspeed (Sweet Dreams) (2003)
 Top of the World (2003)
 White Trash Wedding (2003)
 Tortured Tangled Hearts (2004)
 I Hope (2005)
 Not Ready to Make Nice (2006)
 Lullaby (2006)
 Everybody Knows (2006)
 The Long Way Around (2006)
 The Neighbor (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut. 
 
 Dixie Chicks Frequently Asked Questions . 
 DixieChicksFans.net. 
 The All Inclusive Dixie Chicks. 
 Protesting the Dixie Chicks . 

Yhdysvaltalaiset popyhtyeet
Yhdysvaltalaiset country-yhtyeet
Grammy-palkinnon saajat
Nokia 6233

Nokia 6233 on Nokian 3G-puhelin, jonka erikoisuus on ruostumattomasta teräksestä valmistetut pinnat. Tämä lisää hieman puhelimen painoa. Puhelimen takaosan pinnoite on mattapintaista kumia. Sisäistä muistia on vain kuusi megatavua, mutta MicroSD-muistikortilla muistia voi lisätä kaksi gigatavua. Prosessorina on 237 MHz ARM9. Datasiirto on mahdollista 3G-verkossa nopeimmillaan 384 kbit/s.

Kahden megapikselin kameraa käytetään vaakasuuntaisesti ja puhelimen kyljessä on erillinen kamerankäyttöpainike. Kamerassa ei ole salamaa eikä linssinsuojusta. Puhelimessa on FM-radio Visual Radio -tuella sekä kaksi stereokaiutinta.

Puhelinmalli tuli myyntiin kesällä 2006 noin 350 euron hintaan.

Katso myös 
 Luettelo Nokian tuotteista

Aiheesta muualla 

 Käyttöohjeet
 Nokia 6233 – Tuki

Lähteet 

Nokian matkapuhelimet
Vuoden 2006 matkapuhelimet
Salvatore Riina

Salvatore "Totò" Riina (16. marraskuuta 1930 Corleone, Italia – 17. marraskuuta 2017 Parma, Italia) oli sisilialainen mafioso, joka toimi Cosa Nostran ja sen neuvoston johtajana vuosina 1982–1993. Ennen tätä hän johti Corleonesin ("corleonelaiset") mafiaperhettä.

Lisänimillä "La Bestia" (Peto, Elukka), Totò û curtu (sisil.) (Lyhyt-Toto) ja "La Belva" (ital.) (Peto) tunnettua Riinaa pidetään koko maailman italialaisen mafian yhtenä verisimpänä johtajana, capona. Omakätisesti hänen arvellaan surmanneen 40 henkilöä, mutta hänen määräämänsä murhat lasketaan sadoissa.

Riina oli ensimmäinen Cosa Nostran johtaja, joka hyökkäsi avoimesti ja rajusti Italian valtiota ja sen järjestelmää vastaan. Hän toteutti muun muassa mafian vastaisten syyttäjien Giovanni Falconen ja Paolo Borsellinon sekä Sisilian prefektin, kenraali Carlo Alberto dalla Chiesan murhat.

Elämä
Pienen corleonelaisen perheen mafian huipulle nostanut Riina kävi 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa verisen kamppailun sekä muita mafiosoja että viranomaisia vastaan. Rikollisuransa aikana hänen on uskottu murhanneen noin 40 ihmistä itse ja murhauttaneen tuhatkunta ihmistä. Tunnetuimpiin Riinan murhauttamiin henkilöihin kuuluvat Punaiset prikaatit kukistanut karabinieerikenraali Carlo Alberto dalla Chiesa 1982 sekä mafiaa tutkineet tuomarit Giovanni Falcone ja Paolo Borsellino vuonna 1992. Murhattuihin mafiosoihin kuului muun muassa vaikutusvaltainen päällikkö Stefano Bontade sekä Salvatore Inzerillo. 

Riina pidätettiin Palermossa 15. tammikuuta 1993. Hänet tuomittiin samana vuonna 1993 elinkautiseen yli sadasta murhasta. Riinalta takavarikoitiin yli sata miljoonaa dollaria, jotka lienevät kuitenkin vain pieni osa hänen koko omaisuudestaan. Cosa Nostran seuraava päälliköiden päällikkö oli Riinan ystävä Bernardo Provenzano, joka pidätettiin 2006. 

Salvatore Riinasta on tehty kuusiosainen minisarja nimeltä Corleone (Il capo dei capi). Suomessa sarjan on esittänyt MTV3 12-osaisena.

Riinan puoliso oli mafiaperheen tytär opettaja Antonietta Bagarella, ja heillä on neljä lasta. Yksi lapsi oli tuomittu neljästä murhasta vankilaan.

Riina kuoli vankilasairaalassa syöpään marraskuussa 2017.

Lähteet

Italialaiset elinkautisvangit
Italialaiset mafiosot
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Street Lethal

Street Lethal on yhdysvaltalaisen heavy metal-yhtye Racer X:n vuonna 1986 julkaistu debyyttialbumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jeff Martin – laulu
 Paul Gilbert – kitara
 John Alderete – bassokitara
 Harry Gschoesser – rummut

Vuoden 1986 esikoisalbumit
Racer X:n albumit
Sinodonttisuus

Sinodonttisuus on hampaiden muoto, joka on luonteenomainen joillekin Itä-Aasian kansoille ja intiaaneille. Sinodonttisuus kiinnostaa tutkijoita intiaanien alkuperän ja sukulaiskansojen selvittämisen kannalta.
Sinodonttisuutta on muun muassa pohjoisissa han-kiinalaisissa  ja joissain japanilaisissa.

Sundadonttisuus on sinodonttisuutta edeltänyt, varhempi kehitysvaihe, joka on levinnyt laajemmalle kuin sinodonttisuus.
Sundadonttisuutta on löytynyt mm. Taiwanin Jōmon-kauden alkuasukkaiden parista, Filippiineiltä, Indonesiasta, Thaimaasta, Borneosta, Laosista ja Malesiasta. Sinodonttisuutta on löytynyt Kiinasta, Mongoliasta, Itä-Siperiasta, intiaaneilta ja Yayoi-kauden japanilaisilta.

Lähteet
The Journey of Man by Spencer Wells; Princeton University Press 2002; ISBN 0-691-11532-X

Viitteet

Aiheesta muualla
Sinodonty Diagram 
Affinities of the Paleoindians 
"Tracing Native American Origins"

Antropologia
Leslie Johnson

Leslie George Johnson (22. maaliskuuta 1912 – 8. kesäkuuta 1959) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän ajoi ainoastaan yhden Grand Prix’n vuonna 1950, mutta hän ajoi myös urheiluautoilla sekä ralleissa.

Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
(avain)

Lähteet 

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Second Heat

Second Heat on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Racer X:n vuonna 1988 julkaisema toinen albumi, jossa kitaristi Bruce Bouillet ja rumpali Scott Travis soittavat ensimmäistä kertaa.

Kappaleet 

"Sacrifice" – 4:03
"Gone Too Far" – 2:55 (Judas Priest)
"Scarified" – 2:40 
"Sunlit Nights" – 3:35 
"Hammer Away" – 3:44
"Heart of a Lion" – 4:04
"Motor Man" – 3:45
"Moonage Daydream" – 3:30 (David Bowie)
"Living the Hard Way" – 3:34
"Lady Killer" – 4:00

Kokoonpano 

 Jeff Martin – laulu 
 Bruce Bouillet – kitarat
 Paul Gilbert – kitarat
 John Alderete – basso
 Scott Travis – rummut

Vierailevat soittajat 

 Mike Mani – kosketinsoittimet kappaleissa "Heart of a Lion" ja "Sunlit Nights" 

Racer X:n albumit
Vuoden 1988 albumit
Ski (Norja)

Ski on yksi Norjan kunnista ja sen hallinnollisena keskuksena toimiva samanniminen kaupunki. Se sijaitsee Akershusin läänissä. Kuntaa rajaavat Oslo, Enebakk, Hobøl, Ås ja Oppegård. Sen hallinnollinen keskustaajama on Ski. Skin vaakuna on peräisin vuodelta 1984. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Skin kunnassa oli 29 307 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Norjan kaupungit
Sørum

Sørum on Norjan kunta Akershusin läänissä. Kuntaa rajaavat Ullensaker, Nes, Aurskog-Høland, Fet, Skedsmo ja Gjerdrum. Sørumin vaakuna on peräisin vuodelta 1981. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan  kunnassa oli 16 363 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Blue (yhtye)

Blue on englantilainen poikabändi, joka on tehnyt menestyksekkään uran. Yhtye on myynyt yli 11 miljoonaa levyä. Sen jäseniä ovat Lee Ryan, Duncan James, Antony Costa ja Simon Webbe, jotka lopulta päättivät lähteä kukin soolouralle. Blue edusti kotimaataan toukokuussa 2011 Saksassa järjestettävissä Eurovision laulukilpailuissa kappaleellaan "I Can".


Historia

All Rise 
Toukokuussa 2001 Blue julkaisi debyyttisinglensä "All Rise", joka nousi sijalle neljä Ison-Britannian singlelistalla. Seuraava single, "Too Close", oli cover-versio Next-yhtyeen kappaleesta. Kolmas single "If You Come Back" sekä joulun aikaan julkaistu esikoisalbumi All Rise nousivat molemmat ykköseksi. Albumi myi 1 300 000 kappaletta. Maaliskuussa 2002 heidän neljäs singlensä "Fly By II" pääsi sijalle kuusi.

One Love 
Blue julkaisi uuden singlen ja albumin kesällä 2002, molemmat nimellä ”One Love”. Albumista tuli yhtyeen menestynein, sillä se myi 3 000 000 kappaletta. Seuraava single "Sorry Seems to be the Hardest Word" oli duetto Elton Johnin kanssa (cover tämän kappaleesta) ja se pysyi kirkkaasti ykkösenä kuusi viikkoa Euroopan top 20 -listalla.

Guilty 
”Guilty” (albumi ja single) julkaistiin marraskuussa 2003. Seuraavia singlejä olivat "Signed, Sealed, Delivered, I'm Yours" (cover Stevie Wonderin kappaleesta, esitys yhdessä Wonderin ja Angie Stonen kanssa), "Breathe Easy" ja "Bubblin'". Pitkäsoitto myi yli 600 000 kappaletta.

Best of Blue 
Yhtye päätti erota sen jälkeen, kun Elton John oli huomauttanut heidän suosionsa olevan vähenemässä ja neuvonut kutakin keskittymään soolouran luomiseen. Ennen hajoamistaan Blue julkaisi vielä kokoelma-albumin nimeltä Best Of Blue vuonna 2004. Se sisälsi uusia kappaleita, kuten "Curtain Falls", "Get Down On It" ja "Only Words I Know". Esimerkiksi Portugalissa kokoelma nousi kakkossijalle myyden tuplaplatinaa.

Studioalbumit 
 All Rise (2001)
 One Love (2002)
 Guilty (2003)
 Roulette (2013)
 Colours (2015)

Brittiläiset popyhtyeet
Yhdistyneen kuningaskunnan euroviisuedustajat
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Vuoden 2011 euroviisuedustajat
Luettelo Luxemburgin suurherttuoista

Tämä on luettelo Luxemburgin suurherttuoista. Luettelo on kronologinen.

Luettelo

Orania-Nassau-suku

Nassau-Weilburg-suku

Luxemburgin suurherttuat
Suurherttuat
Herttuat

en:List of monarchs of Luxembourg#Grand Dukes of Luxembourg
ja:ルクセンブルク大公
pt:Anexo:Lista de grão-duques do Luxemburgo
Aadolf (Luxemburg)

Aadolf (24. heinäkuuta 1817 – 17. marraskuuta 1905) oli Nassaun viimeinen herttua ja Luxemburgin suurherttuakunnan neljäs suurherttua. Hänen isänsä oli Nassaun herttua Vilhelm. Aadolf toimi Nassaun herttuana vuosina 1839–1866 ja Luxemburgin suurherttuana vuosina 1890–1905.

Lähteet

Aiheesta muualla 

  

Hallitsijat
Herttuat
Luxemburgilaiset henkilöt
Vuonna 1817 syntyneet
Vuonna 1905 kuolleet
Barasinga

Barasinga (Rucervus duvaucelii, aiemmin Cervus duvaucelii) on aasialainen hirvieläin. Laji on uhanalainen ja se on harvinaistunut viime vuosikymmeninä melkoisesti.

Koko ja ulkonäkö 
Barasinga on melko kookas hirvieläin. Sen säkäkorkeus on 120–135 senttiä ja sen paino voi olla jopa 180 kiloa. Naaraat ovat uroksia kookkaampia. Barasingan turkki on ruskea ja vatsaan päin kellertyvä. Selässä on usein tumma juova ja hännän alapinta on valkoinen. Turkin väri vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Lämpiminä aikoina värit kirkastuvat. Uroksilla selkä punertuu ja naaraalla kellertyy. Selkään ja kupeille saattaa tulla himmeitä pilkkuja. Vasat ovat täplikkäitä.

Barasingan sarvet ovat komeat ja kasvavat iän myötä. Täysikasvuisella sarven runko voi olla jopa metrin pituinen ja sarven piikit voivat olla 10–15-senttimetrisiä. Sarvien päätyyppejä on kaksi, mutta niistä on useita muunnelmia.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Barasingoja tavataan nykyään vain Nepalissa sekä Intiassa Uttar Pradeshin ja Madhya Pradeshin osavaltioissa. Bangladeshista ja Bhutanista hirvet ovat luultavasti hävinneet. Barasingoja elää useilla suojelualueilla ja välittömän häviämisen vaara on väistynyt. Barasingat elävät etenkin soilla ja ruohostomailla, sekä paikoin myös metsissä.

Elintavat  
Barasingat liikkuvat tavallisesti 10–20 yksilön laumoina, lisääntymisaikana laumat kasvavat 30–60 yksilöön. Ravintonaan barasingat käyttävät lähinnä ruohoa. Naaraiden kanto-aika on 240–250 päivää ja ne synnyttävät yleensä yhden, joskus kaksi vasaa. Barasingat elävät noin 20 vuotta.

Lähteet

Viitteet 

Hirvieläimet
Uhanalaiset nisäkkäät