joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ruusu (sairaus)

Ruusu (lat. erysipelas) on ihon syvä bakteeri-infektio. Sen aiheuttaa A-ryhmän (joskus C- tai G-ryhmän) beetahemolyyttinen streptokokki, ja se hoidetaan antibiooteilla. Ruusu on vakava, septinen infektio, joka saattaa hoitamattomana johtaa merkittävään kudostuhoon ja hengenvaarallisiin komplikaatioihin. Vesirokkoviruksen aiheuttama vyöruusu ja bakteerin aiheuttama ruusu ovat eri sairauksia.

Etiologia
Bakteeri pääsee harvoin ehjän ihon läpi. Tavallisimmin ruusuun sairastuneella on lähialueen ihorikko, esimerkiksi varvasvälin sieni-infektio. Myös alaraajan heikentynyt verenkierto altistaa haavaumille, ja diabeettinen neuropatia heikentäessään jalkaterän tuntoa vaikeuttaa haavaumien havaitsemista. Ruusuinfektio onkin diabeetikoilla keskimääräistä yleisempi.

Oireet
Ruusun tyypillinen esiintymispaikka on jalkaterän, nilkan tai säären alueella, mutta toisinaan se on yläraajassa tai kasvoissa. Tarkkarajainen ja nopeasti leviävä ihon punoitus, kuumotus ja särky ovat tyypilliset oireet. Ihomuutokseen saattaa kehittyä myös voimakas turvotus. Usein potilaalla on korkea kuume.

Diagnostiikka
Kliininen kuva on yleensä selkeä. Keskeinen laboratoriotutkimus on tulehdusarvon eli CRP:n mittaaminen, sillä tulehdusarvo on ruusussa aina suurentunut, mikäli oireet ovat kestäneet riittävän pitkään. Ennen antibioottihoidon aloitusta otetaan veriviljelyt.

Hoito
Suonensisäinen antibioottihoito G-penisilliinillä on ensilinjan vaihtoehto. 3-5:n vuorokauden kuluttua voidaan yleensä siirtyä suun kautta otettavaan antibioottiin, mutta erityisen pahoissa tapauksissa suonensisäinen hoito saattaa kestää 10-14 vuorokautta annostelutiheyden ollessa neljäkin suurehkoa annosta vuorokaudessa. Joissakin kaupungeissa potilaalla on mahdollisuus tehostettuun kotihoitoon. Penisilliinille yliherkkiä hoidetaan kefalosporiineilla tai – allergian ollessa vakava – klindamysiinillä. Immuunipuutteisilla, kuten diabeetikoilla, käytetään todennäköisen sekainfektion vuoksi penisilliiniä laajakirjoisempia antibiootteja. Pahoissa tapauksissa suun kautta otettava antibioottikaan ei vielä riitä infektion taltuttamiseen.

Lähteet
Huovinen, P. et al (toim.). Mikrobiologia ja infektiosairaudet, kirja II. Duodecim 2003
Suomen Ihotautilääkäriyhdistys ry, Ihon bakteeri-infektiot, Käypä hoito -suositus 2002

Tartuntataudit
Ihotaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Investointi

Investointi on suppeimmassa merkityksessään pääoman eli tuotantovälineiden tai maan hankintaa tuotantoa varten. Investoinnin tarkoituksena on yleensä tuotannon aloittaminen tai lisääminen. Muitakin tavoitteita voi olla, kuten tuotannon tehostaminen, työnteon helpottaminen, ympäristökuormituksen vähentäminen tai viranomaisen säännöksen noudattaminen. Investointi on yleensä suuri sijoitus, jonka oletetaan maksavan itsensä pitkällä aikavälillä takaisin.

Finanssi-investointi on sijoittamista eli arvopaperin hankintaa. Sijoitus voi kohdistua myös likvidiin aineelliseen hyödykkeeseen kuten raaka-aineeseen.

Yksityiset investoinnit

Yksityinen investointi edellyttää säästämistä, eli taloudellisen varauden kerryttämistä tai lainaa. Usein investoinnit toteutetaan omalla säästetyllä varaudella ja ulkopuolisen rahoituslaitoksen tarjoamalla luototuksella eli lainalla. Esimerkiksi pankit vaativat yhteiskunnan velvoittamina asuntolainaa hakiessa tietyn osuuden asunnonostajan omaa vaurautta asuntoinvestointiin lainan takaisinmaksukyvyn ja yhteisskunnallisen vakauden turvaamisen johdosta. Investoinniksi katsotaan myös varastojen kasvu.

Jos investoidaan enemmän kuin säästetään, lainataan ulkopuolista varautta, jolloin tulee huolehtia takaisinmaksukyvystä, eli siitä että yksityisiin investointeihin otettu laina voidaan maksaa takaisin.

Esimerkiksi asuntolaina tai yrityksen tuotannon kehittäminen ovat yksityisiä investointeja.

Julkiset investoinnit

Julkiset investoinnit poikkeavat yksityisistä, sillä julkinen osa yhteiskuntaa on erilainen ja laajempi toimija taloudessa.

Yhteiskunnan tuotannollista taloutta mitataan bruttokansantuotteella, ja maksukykyä luottoluokituksella, johon esimerkiksi yhteiskunnan hyvinvointi, yleinen vakaus ja turvallisuus vaikuttavat. Suomen valtiolla on luottoluokitukset kolmelta luottoluokituslaitokselta, S&P Global Ratingsilta, Moody’silta ja Fitch Ratingsilta. Pitkäaikaisen lainan osalta ne ovat AA+, Aa1 ja AA+. Jokainen edellä mainituista luokituksista on hyvä, ja luokituksen selitteenä jokaisesta näistä on vakaat näkymät.

Julkisissa investoinneissa oleellista on pitää lainanhoitokulujen määrä tuotannon kasvua pienempänä, ja kiinnittää huomiota julkisten investointien hyödyllisyyteen, tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen, eli siihen, että niillä saadaan lisättyä yhteiskunnan hyvinvointia kestävällä tavalla.

Esimerkiksi sisäilmaongelmaisten koulurakennusten tai yhteiskunnan tarvitseman uuden koulutuksen järjestäminen ovat julkisia investointeja.

Laajemmin voidaan ajatella kaikkien yhteiskunnan julkisen sektorin toimintojen olevan julkisia investointeja, sillä niillä pyritään parantamaan yhteiskunnan talouden tuottavuutta ja hyvinvointia.

Katso myös
 Ulkomaaninvestointi
 Ylijäämä
 Alijäämä
 Bruttokansantuote
 Vaihtotase
 Yritys
 Hyvinvointi
 Yhteiskunta
 Kestävä kehitys

Aiheesta muualla

 Suomen luottoluokitus, Valtiokonttori 
 Yritys-Suomi, Suomen työ- ja elinkeinoministeriö 

Taloustiede
Taloustieteen käsitteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Greg Bear

Gregory Dale Bear (s. 20. elokuuta 1951) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka lasketaan yleensä "kovan scifin" kirjoittajaksi. Bear on voittanut Nebula-palkinnon vuosina 1983, 1986, 1994 ja 2000 sekä Hugo-palkinnon vuosina 1984 ja 1987. 

Nuoren Bearin perhe asui muun muassa Japanissa, Filippiineillä ja eri puolille Yhdysvaltoja, kuten Alaskassa. Kolmentoista tai neljäntoista iässä hän ryhtyi lähettämään tieteistarinoitaan lehtiin. Kahdenkymmenenkolmen iässä hänen novellejaan aikoi ilmestyä säännöllisesti eri lehdissä. Hänen esikoiskirjansa ilmestyi 1979.

Aikatunneli (1985) ja sen jatko-osa Maailmojen synty (1988) ovat laajamittaisia avaruusseikkailuja. Päät (1990) on kirjana julkaistu pitkä novelli. Darwinin radio (2000) on geenitekniikkaa käsittelevä jännitysromaani. 

Greg Bear toimi Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1988–1990.

Teoksia 

 Moving Mars (1993), Nebula-palkinto

Suomennetut teokset 
  (Nebula- ja Hugo-ehdokas)
 
 
  (Hayakawa-palkinto 1996)
  (Nebula-palkinto 2001)
 Kulkuriplaneetta (Rogue Planet, 2000) (Star Wars -sarja)

Suomennetut novellit 
 ”Lapsi ja valkoinen hevonen” (1979), Aikakone 4/1989.
 ”Veteraani” (1982), Aikakone 1b/1995. (Nebula-palkinto 1983)
 ”Petra” (1982), teoksessa Peililasit, 1990.
 ”Sieluja kyytimässä (1985), teoksessa Kauhujen kirja 8, 1996.
 ”Tangentteja” (1986), Aikakone 4/1990. (Nebula-palkinto 1986, Hugo-palkinto 1987)

Kirjallisuutta 
 Tapani Ronni & Juhani Hinkkanen: ”Greg Bear puhuu”. Aikakone 4/1990.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut. 
 
Greg Bear Science Fiction Awards Database -sivustolla 
 Nick Gevers: The Opener of the Way: An Interview with Greg Bear. Infinity plus 27.5.2000. 
 Markku Soikkeli: Virus on viesti ihmiskunnalle. Kiiltomato.net 21.4.2003.
 Toni Jerrman: Kuumevirus uhkaa ihmiskuntaa. Helsingin Sanomat 4.5.2003.

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Hugo-palkinnon saajat
Adobe Acrobat

Adobe Acrobat on Adobe Systemsin kehittämä, PDF-tiedostojen muokkaukseen ja lukemiseen tarkoitettu ohjelma. Ohjelmasta on olemassa sekä ammattilaiskäyttöön tarkoitettu Professional-versio että kotikäyttäjille suunnattu Personal-versio. 

Adobe Reader  (aik. Acrobat Reader) on Adobe Systemsin kehittämä, PDF-tiedostojen lukemiseen tarkoitettu ohjelma. Reader on ilmainen versio Acrobatista, jonka avulla on mahdollista lukea ja tulostaa sekä muokata PDF-tiedostoja hyvin rajoitetusti (esimerkiksi lisäämällä kommentteja).

Adobe Acrobatin avulla PDF-dokumentteja voi muokata muun muassa lisäämällä niihin kommentteja sekä muita merkintöjä esimerkiksi asiakirjan oikoluvun tilasta ja asiakirjaan toivotuista muutoksista. Lisäksi ohjelman avulla voi  muokata PDF-dokumenttien tekstiä ja kuvia, ellei tätä ole erityisesti PDF-tiedostoa tehtäessä estetty esimerkiksi salasanasuojauksella. Ohjelmaa voi myös käyttää PDF-tiedostojen muuntamiseen johonkin muuhun muotoon (esimerkiksi DOC, EPS, HTML, JPG, RTF) toisessa  ohjelmassa muokkaamista varten.

Adobe Acrobatiin kuuluu myös OCR-ominaisuus, jonka avulla voi optisesti lukea sellaisen PDF-dokumentin tekstiä, joka on tallennettu kuvamuodossa eli ei-muokattavana tekstinä. Lisäksi Acrobat osaa lukea myös PDF-tiedostoja ääneen. Tästä syystä monet näkövammaiset käyttävätkin ohjelmaa esimerkiksi elektronisten kirjojen lukemiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Adobe Acrobat Adoben sivuilla
 Adobe Reader Adoben sivuilta

Acrobat
Linux-ohjelmat
Mac OS -ohjelmat
Solaris-ohjelmat
Windows-ohjelmat
BlackBerry-sovellukset
IOS-sovellukset
Windows Phone -sovellukset
Android-sovellukset
Medialukuohjelmistot
Valkeakosken rata

Valkeakosken rata on Suomen rataverkkoon kuuluva vuonna 1938 valmistunut rataosuus, joka johtaa Toijalasta Valkeakoskelle. Osuudella on ainoastaan tavaraliikennettä, matkustajaliikenne radalla on lopetettu vuonna 1956.

Valkeakosken tehtaiden kuljetukset olivat pitkään yksinomaan vesiliikenteen varassa. Tehtaat käyttivät ensiksi Sairion satamaa Hämeenlinnassa ja Toijalan satamaradan valmistuttua Toijalan satamaa vuodesta 1927. Talvisin kuljetuksia hoidettiin hevoskyydillä, myöhemmin kuorma-autoilla Lempäälään. Vuonna 1935 eduskunnalle tehtiin esitys Toijalan ja Valkeakosken välisen radan rakentamiseksi lähinnä teollisuuden kuljetuksia varten. Ensimmäinen aikataulun mukainen juna Toijalasta Valkeakoskelle kulki 18. lokakuuta 1937 ja rata vihittiin käyttöön syyskuun alussa 1938. Valkeakoskelle rakennettiin ajan tyylin mukainen, Thure Hellströmin suunnittelema melko vaatimaton asemarakennus ja aseman ratapihalle yksipaikkainen veturitalli.

Valkeakosken asemalta suunniteltiin radat alun perin Tervasaaren tehdasalueelle ja Mallasveden rantaan, mutta teollisuusraiteiden määrä kasvoi jo heti radan ensimmäisinä vuosina. Vuonna 1938 rakennettiin rata Paperituote Oy:n tehtaalle Roukkoon, vuonna 1940 Valke Oy:n kemialliselle tehtaalle Varsanhäntään ja vuonna 1941 Säteri Oy:n tekokuitutehtaalle Kirjasniemeen. Valkeakosken kauppalan alueelle avattiin radalle kaksi seisaketta, Lotilansalmen seisake Valken tehtaiden kohdalle ja Säteri samannimisen tehtaan portille. Lempääläntien ylikulkusilta rakennettiin 1950-luvulla, mutta se todettiin 1980-luvulla ahtaaksi ja huonokuntoiseksi ja korvattiin uudella vuonna 1984.

Maantieyhteys Toijalasta Valkeakoskelle valmistui vuonna 1954 ja rautateiden henkilöliikenne Valkeakoskelle lakkautettiin joulukuun alussa 1956. Junayhteydet korvattiin VR:n linja-autoilla, jotka liikennöivät vuoteen 1971 saakka. Junasuoritus Valkeakoskella lopetettiin vuonna 1994 ja junaliikenne on siitä lähtien hoidettu vaihtotyöliikenteenä Toijalasta.

Lähteet
 Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 76. Helsinki: Karttakeskus, 2010. ISBN 978-952-593-214-3.

Aiheesta muualla 
 Valkeakosken kauppala maan rautatieverkostoon, Aamulehti, 19.09.1937, nro 252, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 

Suomen rataverkko
Akaan liikenne
Toijala
Valkeakosken liikenne
Sääksmäki
Enkelit ja demonit

Enkelit ja demonit on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2000 ilmestynyt jännitysromaani. Sen suomennos ilmestyi vuonna 2005.

Kirjan tapahtumat sijoittuvat lähinnä Roomaan ja Vatikaaniin. Sen aiheina ovat niin ambigrammit, Vatikaani kuin myös salainen Illuminati-järjestö. Kirjan päähenkilö on yhdysvaltalainen tutkija Robert Langdon, joka on päähenkilönä myös myöhemmin ilmestyneissä kirjoissa Da Vinci -koodi, Kadonnut symboli, Inferno, sekä vuonna 2017 julkaistussa Alku.-teoksessa.

Juoni

CERNin ydintutkija löydetään murhattuna. Hänen rintakehäänsä on poltettu pahamaineisen veljeskunnan illuminatin tunnus. Robert Langdon kutsutaan paikalle ja lennätetään X-33 avaruuslentokoneen prototyypillä Sveitsiin ja Italiaan. Tarinassa X-33 on lentokone, joka kykenee 15-kertaiseen äänennopeuteen. 

Pian havaitaan 250 milligrammaa antimateriaa kadonneeksi. Määrä vastaa viiden kilotonnin ydinlatausta. Langdon parinaan biofyysikko Vittoria Vetra jäljittää antimateriaa ympäri konklaaviin valmistautuvaa Vatikaania. Samaan aikaan neljä vaalin suosikkeina pidettävää kardinaalia on kadonnut. 

Aikaa on alle vuorokausi, jonka jälkeen antimaterian suojana olevan antimaterialoukun suojaus pettää, ja seuraa räjähdys.

Elokuva
Vuonna 2003 Sony osti kirjailija Dan Brownilta elokuvaoikeudet kirjoihin Da Vinci -koodi ja Enkelit ja demonit. Heti Da Vinci -koodin ilmestymisen jälkeen kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2008 ja elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13.5.2009.

Kirjallisuutta 
 
 
 
 

Dan Brownin teokset
Vuoden 2000 kirjat
Jännitysromaanit
Ԉ

Ԉ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta л, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.

Ääntäminen 
Ԉ ääntyy komissa liudentuneena alveolaarisena lateraalina /ʎ/. Saman äänteen merkkinä käytetään makedoniassa ja serbiassa kirjainta љ.

Lähteet
Ԇ

Ԇ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931.

Ääntäminen
Ԇ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena affrikaattana /dzʲ/.
Ԅ

Ԅ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta з, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.

Ääntäminen
Ԅ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena frikatiivina /zʲ/.
Rupert Grint

Rupert Alexander Lloyd Grint (s. 24. elokuuta 1988 Watton-at-Stone, Hertfordshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Ron Weasleyn roolista Harry Potter -elokuvasarjassa (2001–2011). Grint on näytellyt lisäksi muun muassa elokuvissa Driving Lessons (2006), Cherrybomb, Wild Target (molemmat 2010) ja Into the White (2012).

Yksityiselämä 
Grint syntyi Hertfordshiressä, ja hän on Nigel ja Jo Grintin viisilapsisen perheen esikoinen: hänellä on yksi veli, James (1990), ja kolme siskoa: Georgina (1993), Samantha (1996) ja Charlotte (1999).

Ura 
Grint katsoi televisiosta lastenohjelmaa, kun siellä haettiin näyttelijöitä elokuvaan Harry Potter ja viisasten kivi. Hän lähetti hakemuksen, mutta siihen ei vastattu. Grint meni ohjelman internet-sivuille ja näki siellä erään näyttelijän lähettämän videon. Hän lähetti toisen viestin ja liitti mukaan videon, jonka hän teki äitinsä kanssa. Videossa hän räppäsi ja kertoi, miksi juuri hän olisi sopiva Ronald Weasleyksi. Hän jopa naamioitui opettajattareksi. Rupert Grint valittiin rooliinsa 10 929 hakijan joukosta. Hän harrastaa piirtämistä, kitaransoittoa, jalkapalloa, uimista, pyöräilyä ja golfia.

Haastatteluissa Grint on myöntänyt hämähäkkikammon vaikeuttaneen Harry Potter ja salaisuuksien kammio -elokuvan kuvauksia.

Vuonna 2002 Rupert voitti Nuori taiteilija -palkinnon lupaavimmasta tulokkaasta sekä Empire Awardsin Paras debyytti -palkinnon samaisesta Harry Potter ja viisasten kivi -elokuvasta. Samana vuonna hän sai palkinnon Golden Satellites Awardsissa erityisestä saavutuksesta. Hän sai myös Driving Lessonsista parhaan näyttelijän palkinnon.

Palkinnot ja ehdokkuudet 
 Voittanut – Young Artist -palkinto – Lupaavin nuori tulokas (2002)
 Voittanut – Satellite Award – Erinomainen uusi kyky (2002)
 Voittanut – Bravo Otto – Elokuvatähti (2010)
 Ehdokkuus – Empire Award – Paras ensiesiintyminen (2002)
 Ehdokkuus – Young Artist -palkinto – Paras kokonaisuus ( Emma Watsonin ja Tom Feltonin kanssa) (2002)
 Ehdokkuus – Phoenix Film Critics Society Award – Paras näyttelijäkokonaisuus yhdessä muiden Harry Potter tähtien kanssa (2003)
 Ehdokkuus – MTV Movie Awards – Paras tiimi (Daniel Radcliffen ja Emma Watsonin kanssa) (2005)
 Ehdokkuus – National Movie Award – Paras miespuolisen näyttelijän esiintyminen (2007)
 Ehdokkuus – Scream Award – Paras sivuosa (2009)
 Ehdokkuus – People's Choice Awards – Paras miespuolisen näyttelijän esiintyminen (2009)
 Ehdokkuus – People's Choice Awards – Suosituin tiimi (2010)
 Ehdokkuus – MTV Movie Awards – Paras taistelu (Yhdessä Daniel Radcliffen ja Helena Bonham Carterin kanssa) (2011)
 Ehdokkuus – MTV Movie Awards – Paras miesnäyttelijä (2011)

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vepsä (Oulu)

Vepsä, myös Vepsänkylä, on noin 130 asukkaan kylä ja 1. tammikuuta 2009 alkaen Oulun 42. kaupunginosa entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Vepsän kylä sijaitsee noin 13 kilometriä kaakkoon Ylikiimingin taajamasta, ja noin 50 kilometriä Oulusta itään. Alueen suurin järvi on Vepsänjärvi.

Historiaa
Vepsän kylän Kokon tilalla on asuttu jo 1600-luvulla, mutta 1600–1700-lukujen vaihteessa maakirjoihin on merkitty tilan olevan autiona ja talonpojan vaimoineen olevan kerjuulla. Tilan maille on myöhemmin rakennettu torppia, kansakoulun rakennukset sekä nuorisoseuran talo.

Seurantalo perustettiin virallisesti 10. huhtikuuta 1910. Aluksi toiminta oli vaatimatonta, ja seurantalolla tapahtui myös tulipalo. Se kuitenkin perustettiin uudelleen vuonna 1929, mutta paloi vuonna 1943. Vuonna 1947 seurantalolle saatiin tilat Jurvakaisen puojirakennuksesta, joka peruskorjattiin 1980-luvulla.

Vepsältä raivattiin metsäautotie 13 kilometrin päähän Kivijärvelle. Tie oli valmistuessaan vuonna 1952 Pohjois-Pohjanmaan ensimmäinen metsäautotie. Tie rakennettiin ilman koneellista apua vain hevosten avulla, ja työkaluina olivat lapiot, kuokat, kanget, kirveet ja pokasahat.

Nykyisin Vepsän kylään voi tutustua perinnepolun avulla. Perinnepolku alkaa Vepsän koulun laavulta, jossa on saatavilla myös reitin karttoja.

Kulmakunnat

Vepsänkylä
Vepsä on nykyisen seututien 836 varrelle noin 10 km² laajuiselle alueelle muodostunut kylä, jonka pääelinkeinoina ovat maa- ja metsätalous. Kylän oma koulu muodostaa Vepsän koulupiirin, johon kuuluvat Vepsän lisäksi myös jokelan, Alavuoton sekä Ylivuoton kylät. Vepsällä toimii nuorisoseura. Vepsänkylällä asuu 181 asukasta.

Brunninkylä
Brunninkylän kulmakunnan muodostavat viisi maatilaa. Se sijaitsee noin 1,5 kilometriä Vepsänkylän eteläpuolella paikallistien 18697 eli Aittokyläntien varrella. Alkuperäiset viisi maatilaa ovat kylälle nimensä antaneen Brunnin lisäksi Honkanen, Kukkula, Miehelä ja Lepistö.

Ylikylä
Ylikylä on noin 40 asukkaan kulmakunta noin kolmen kilometrin päässä Vepsänkylältä kaakkoon. Se sijaitsee lähes seututien 836 varrella.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Parkkinen, R. 1997. Kertomuksia. Vepsän Veitikat. Tuhannen miehen Maija. Suruton Sameli, ss. 1-126. ISBN 952-90-9465-5. 
 Taskila, E. (toim.) 1990. Vepsän viestejä vuosien varrelta. Kylähistoriaa Vepsänkylältä. 204 s. ISBN 952-90-2544-0. 
 Väänänen, S. 2004. Virta venhettä vie (osa 1) – kolmella kylällä kuulutettu. Julkaisija: Salo Väänäsen perikunta, Sotkamo, 2004. ISBN 952-91-6931-0
 Väänänen, S. 2004. Virta venhettä vie (osa 2) – nuoruus sodan varjossa. Julkaisija: Salo Väänäsen perikunta, Sotkamo, 2004. ISBN 9789529172276

Aiheesta muualla

Ylikiimingin kylät
Kiteen eläinpuisto

Kiteen eläinpuisto on Kiteellä sijaitseva eläinpuisto, joka perustettiin vuonna 1996. Puistosta avautuu näkymä Pyhäjärvelle. Eläinpuistossa on kotieläimiä ja Suomen luonnon villieläimiä, mutta myös muiden maiden eläimiä, esimerkiksi alpakoita ja strutseja.

Eläinpuiston yhteydessä on Pajarinhovin matkailukeskus, jossa on ravintola, matkamuistomyymälä, mökkivuokraamo sekä kylpylä.

Lähteet

Suomen eläintarhat
Pohjois-Karjalan nähtävyydet
Eläinpuisto
Luettelo Kroatian sodan operaatioista

Tämä on luettelo Kroatian itsenäisyyssodan tunnetuimmista sotilasoperaatioista. Operaationimet kroatialaisia. Operaatio on kroatiaksi operacija tai aktcija.

Tunnetuimmat 
Vukovarin piiritys
Operaatio Raskelja 
Operaatio Hurrikaani '91 () 
Operaatio Otkos-10 
Operaatio Pyörretuuli () 
Operaatio Tiikeri () 
Operaatio Cagalj 
Operaatio Maslenica () 
Operaatio Medakin tasku () 
Operaatio Talvi-94 
Operaatio Salama () 
Operaatio Kesä-95 () 
Operaatio Myrsky () 
Operaatio Mistraali () 
Operaatio Eteläinen siirto ()

Operaatiot vuosittain

1991
Operaatio Bedem
Operaatio Rannikko 91 (, ) JNA:n hyökkäys Sibenikiin, yritys katkaista Kroatia
Operaatio Raskelja ()
Operaatio Hurrikaani '91 (,  )
Operaatio Otkos-10
Pyörretuuli '91 (, ) (12.–13. joulukuuta)

1992 
Operaatio Sutjeska 2 (24.–28. huhtikuuta)
Operaatio Tiikeri (, ) (18. maaliskuuta–23. lokakuuta)
Operaatio Cagalj (6.–8. kesäkuuta)
Operaatio Terävä kaarti ()

1993
Operaatio Maslenica (6.–27. tammikuuta)
Operaatio Lentokielto () (12. huhtikuuta) 
Operaatio Medakin tasku (, ) (8. syyskuuta)  
Operaatio Neretva '93

1994
Operaatio Breza '94 
Operaatio Tiikeri-Vapaus (, ) (7. kesäkuuta)  
Operaatio Grmec (26.–27. lokakuuta) 
Operaatio Cinciar (marraskuu) 
Operaatio Talvi-94 (, )

1995   
Operaatio Salama (, ) (1.–3. maaliskuuta) 
Operaatio Kesä-95 (, )
Operaatio Hyppy-2 ( ) (4.–11. heinäkuuta)
Operaatio Miekka-95 (, ) 
Operaatio Kilpi-95 (, )
Operaatio Myrsky (, ) (4.–7. elokuuta)
Operaatio Harkittu voima ()   
Operaatio Mistraali (, )
Operaatio Mistraali 2 ,  (13. syyskuuta)
Operaatio Sana ()
Operaatio Una (,  (18. syyskuuta)  
Operaatio Eteläinen siirto ,  (8. lokakuuta)

Katso myös 
 Jugoslavian hajoamissodat

Kroatian sota
Kroatian sodan operaatioista
Colonization

Colonization (koko nimeltään Sid Meier's Colonization) on Sid Meierin ja Brian Reynoldsin kehittämä strategiapeli. Pelin on julkaissut Microprose DOS:lle vuonna  ja Amigalle, Mac OS:lle sekä Windowsille seuraavana vuonna.

Pelaaminen 
Peli on vuoropohjainen strategiapeli, joka keskittyy eurooppalaisten suurvaltojen siirtomaakauteen uuden mantereen, Amerikan, alueella vuosien 1492 – 1850 välillä.

Pelin aluksi pelaaja valitsee yhden neljästä siirtomaavallasta pelattavakseen. Pelaajalla on alussa muutamia siirtolaisia, hieman kultaa ja yksi laiva.
Pelattavat siirtomaavallat ovat Englanti, Ranska, Espanja ja Hollanti.
Alussa pelaajan laiva on saapunut jonnekin Uuden Maailman itäisille rannoille. Pelaajan tavoitteena on perustaa siirtokunta ja kehittää sen toimintoja, ja vähitellen laajentaa merentakaista valtakunnan osaa perustamalla lisää siirtokuntia.

Pelimekaniikka on hyvin samankaltainen Civilization-pelin kanssa. Pelaaja kehittää siirtokuntaa rakentamalla, keräämällä satoja, valmistamalla, käymällä kauppaa ja vahvistamalla kapinamielialaa kunnes voi julistautua itsenäiseksi.
Pelissä voi kouluttaa uusia yksiköitä, käy kauppaa ja sotii muita siirtomaavaltoja sekä alkuperäisasukkaita vastaan. Pelin lopullisena päämääränä ja ainoana tapana voittaa peli on itsenäiseksi julistautuminen emovaltiosta.

Siirtokunnissa voidaan kouluttaa uusia, eri ammatteja osaavia siirtolaisia, saarnaajia ja sotilasyksiköitä. Tavalliset vapaat siirtolaiset (Free Colonists) voivat myös siirtyä intiaanikylään hankkimaan oppeja intiaaneilta. Ammattilaisia voidaan myös hakea emämaasta.

Civilizationista poiketen kaupankäynti hoidetaan aluksi vain oman emovaltion kanssa tai intiaanikylien kanssa. Tietyssä vaiheessa on kuitenkin mahdollista kehittää kaupankäyntiä myös muiden eurooppalaisten siirtomaavaltojen kanssa, jolloin kauppaa voidaan käydä sekä Euroopan satamien että muiden siirtokuntien kanssa suoraan. Kaupattavina kohteina on eri viljalajikkeita, vaatteita, malmeja ja aseita.

Pelin aikana kasvatetaan Continental Congressia, eli joukkoa Amerikan historian tärkeitä henkilöitä. Henkilön saaminen kongressiin antaa lisämahdollisuuksia uskontoon, kaupankäyntiin, sotilastoimiin ja politiikkaan. Kongressiin liittyvät pelin aikana muun muassa Pocahontas, Benjamin Franklin ja Simón Bolívar.

Vastaanotto 
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 91%.

Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 95%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 The Ultimate Colonization Fanpage
 FreeCol - avoimen lähdekoodin Colonization-klooni

Vuoden 1994 videopelit
Vuoropohjaiset strategiapelit
MicroProsen videopelit
Amiga-pelit
Mac OS -pelit
MS-DOS-pelit
Windows-pelit
Jaana Kapari-Jatta

Jaana Marjatta Kapari-Jatta (s. 19. toukokuuta 1955 Turku) on suomalainen kirjallisuuden suomentaja. Hän suomentaa kirjoja englannista, ja hänen tunnetuin suomennostyönsä on J.K. Rowlingin Harry Potter -kirjasarja. Kapari-Jatta on suomentanut myös muun muassa Roald Dahlin, Edgar Allan Poen, Virginia Woolfin, Oscar Wilden ja Dav Pilkeyn tuotantoa.

Ennen suomentajaksi ryhtymistä Kapari-Jatta opiskeli yliopistossa fysiikkaa ja talousmaantiedettä sekä teki kustantamoille oikolukuja ja lausuntoja englanninkielisistä kirjoista.

Vuonna 2002 Kapari-Jatalle myönnettiin Kääntäjien kansainvälisen järjestön FIT:n Astrid Lindgren -palkinto menestyksestä lasten- ja nuortenkirjallisuuden suomentamistyössä. Vuonna 2007 Kapari-Jatta sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon ja vuonna 2014 J. A. Hollon palkinnon.

Tammi julkaisi vuonna 2008 Jaana Kapari-Jatan kirjan Pollomuhku ja Posityyhtynen, jossa hän kertoo muun muassa Harry Potter -kirjojen suomentamisesta. Hän on alkuperäisen sarjan lisäksi suomentanut myös muuta J.K. Rowlingin tuotantoa, muun muassa teokset Ikkabog ja Jouluposso.

Kapari-Jatta on asunut talvisin Afrikassa ja kesäisin Loviisassa. Hän piti vuosina 2010–2019 Loviisassa afrikkalaisia käsitöitä myyvää kauppaa nimeltä Karamaloo. Kapari-Jatalla on kolme aikuista lasta.

Vuonna 2019 Kapari-Jatalle myönnettiin taiteilijaeläke.

Tunnettuja käännöksiä 


 Ann M. Martin: The Baby-sitters Club osat 1-13
 Dav Pilkey: Kapteeni Kalsari -sarja
 Dav Pilkey: Koiramies-sarja
 J.K. Rowling: Harry Potter -sarja sekä siihen liittyvät kirjat kuten Ihmeotukset ja niiden olinpaikat, Huispaus kautta aikojen, Siuntio Silosäkeen tarinat, Ihmeotus-elokuvakäsikirjoitukset

Palkintoja ja huomionosoituksia
 Kansainvälisen nuorisokirjaneuvoston IBBY:n kunniakirja 2000
 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 2001
 Kansainvälisen kääntäjienliiton (FIT) Astrid Lindgren -palkinto 2002
 Lastenkulttuurin valtionpalkinto 2007
 J. A. Hollon palkinto 2014
 Pro Finlandia -kunniamerkki 2017
 Filosofian kunniatohtori Helsingin yliopistosta 2022

Teoksia 
 
 Vaarille pala haitaria. Helsinki: WSOY, 2009. ISBN 978-951-0-35716-3.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Matila, Pertti: Harry Potterin suomentajan 10 vuoden urakka valmistui. Kaleva 28.2.2008. Internet Archive
 Hyttinen, Kati: Potteria ja puutarhanhoitoa. MTV3 24.3.2008.
 Suomentaja Jaana Kapari. Tammen Harry Potter -sivut. Internet Archive

Suomentajat
Harry Potter
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Runebergintorttu

Runebergintorttu on mantelilla ja arrakkipunssilla tai rommilla maustettu lieriön muotoinen leivonnainen. Sen päällä on tavallisesti vadelmahilloa sokerikuorruterenkaan ympäröimänä. Leivos on saanut nimensä Suomen kansallisrunoilijan Johan Ludvig Runebergin mukaan, jonka kerrotaan mielellään nauttineen leivoksia aamiaisella punssin kera. Runebergintorttuja on saatavilla yleensä tammikuusta Runebergin päivän 5. helmikuuta tienoille. Joistakin porvoolaisista kahviloista niitä on saatavilla ympäri vuoden. 

Runebergintorttu on saanut useita eri variaatioita, ja sitä voidaan valmistaa sekä mantelilla maustettuna että ilman. Torttu on saanut useita eri muunnoksia myös ulkomuotonsa suhteen esimerkiksi kotileipureiden käsissä, jolloin tortusta voi tavata muun muassa muffinsinmuotoon tehtyä torttua tai kakun mallista runebergintorttua.

Historia

Yleisen käsityksen mukaan runebergintortun olisi kehittänyt J. L. Runebergin vaimo Fredrika Runeberg, jonka tiedetään tehneen miehelleen vehnäjauhoista, korppujauhoista, keksimuruista ja manteleista omenahillolla ja sokerikuorrutuksella koristeltuja leivoksia. Tarina kertoo, että Runebergillä oli makean nälkä ja hän pyysi vaimoltaan jotain herkullista syötävää. Kun Fredrikalla ei ollut mitään sopivaa antaa, päätti hän tehdä leivonnaisen niistä aineksista, jotka hänellä oli. Fredrika Runebergin 1850-luvulta peräisin olevassa reseptikirjassa on kyseisen leivoksen ohje, mutta se lienee muunnelma alun perin porvoolaisen kondiittorimestarin Lars Henrik Asteniuksen 1840-luvulla luomasta tortusta. Porvoossa varttunut helsinkiläinen leipurimestari Fredrik Ekberg alkoi myydä tätä leivosta konditoriassaan nimellä runebergintorttu vuonna 1865. Se mainitaan ensi kerran Ekbergin vuoden 1865 joulumainoksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ohje 1
 Ohje 2
 Ohje 3
 Ohje 4
 

Johan Ludvig Runeberg
Leivonnaiset
Suomalainen keittiö
Raimo Sirkiä

Raimo Juhani Sirkiä (s. 7. helmikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja (tenori).

Ura 

Vuonna 1959 Sirkiä teki kahdeksanvuotiaana harmonikan- ja tuohitorvensoittajat roolit elokuvissa Pekka ja Pätkä mestarimaalareina sekä Sampo. Hän oli Suomen nuorten harmonikkamestari vuosina 1961–1963 ja 1965.

Sirkiä voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1981, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Kielin oopperassa 1983–1985, Dortmundin oopperassa 1985–1991 sekä Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1990 ja Deutsche Oper am Rheinissa vuodesta 1991. Lisäksi Sirkiä on vieraillut menestyksellisesti useilla keskieurooppalaisilla oopperanäyttämöillä. Vuosina 2002–2007 hän toimi Savonlinnan oopperajuhlien taiteellisena johtajana.

Sirkiä on tehnyt italialaisen sekä saksalaisen oopperan saralla erittäin laajan repertuaarin. Hän on esittänyt lähes kaikki Verdin, Puccinin, Straussin ja Wagnerin oopperoiden tenoripääroolit. Keväällä 2006 Sirkiä jäi eläkkeelle Kansallisoopperasta, jossa hänen viimeinen pääroolinsa oli Richard Wagnerin Parsifalin nimirooli.

Muuta 
Raimo Sirkiän isä oli viihdetaiteilija Raimo Armas Sirkiä (1931–2018), joka tunnettiin muun muassa huuliharpunsoittajana.

Vuonna 2002 Sirkiä aiheutti kohun purkamalla Tapio Rautavaaran omin käsin rakentaman kotitalon Helsingin Oulunkylän Teinintieltä Rautavaara-seuran ja perikunnan kiivaasta vastustuksesta huolimatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Raimo Sirkiän kotisivut.

Suomalaiset tenorit
Pro Finlandia -palkitut
Beniamino Gigli -palkinnon saajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Ranuan eläinpuisto

Ranuan eläinpuisto eli vuodesta 2022 alkaen Ranua Resort on Suomen pohjoisin eläintarha, joka avattiin vuonna 1983. Alueella on noin 50 eläinlajia ja 200 eläinyksilöä. 

Eläinpuiston alueella on myös makeismyymälä sekä viinimyymälä. Kesäisin alueella on kotieläinpuisto, tiikeripuisto, autorata ja ratsastusmahdollisuus.

Eläimet 
Eläinpuistossa asustavat Suomen ainoat jääkarhut. Saksasta Rostockin eläinpuistosta keväällä 2006 tuotu Venus sai pennut 18. marraskuuta 2011, joista toinen jäi eloon. Jääkarhut ovat hyvin stressiherkkiä, ja siksi sen syntymää valmisteltiin huolellisesti häiriöiden estämiseksi. Jääkarhunpennun nimeksi valittiin "Ranzo" ja se muutti Itävaltaan Wienin eläintarhaan toukokuussa 2014.

Eläinpuistossa on jääkarhujen lisäksi myös ruskeakarhuja, susia, ilveksiä, saukkoja, ahmoja ja muita näätäeläimiä, majavia, useita hirvieläimiä kuten hirviä, poroja, ja peuroja, villisikoja, useita vesi- ja petolintulajeja, kuten sorsia, pöllöjä ja haukkalintuja sekä kyykäärmeitä.

Mediassa 
Raimo O. Niemen ohjaamassa ja vuonna 1998 valmistuneessa elokuvassa Poika ja ilves oli pääosassa Ranuan eläinpuiston ilveksiä. Tärkein rooli oli Väinö-ilveksellä.

Muita eläinpuistoja Suomessa 

Korkeasaaren eläintarha
 Ähtärin eläinpuisto

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ranuan eläinpuiston kotisivut

Ranuan nähtävyydet
Suomen eläintarhat
Suomen kotieläinpuistot
The Lost Boys

The Lost Boys on Joel Schumacherin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1987. Sen tapahtumat sijoittuvat Santa Carla -nimiseen kaupunkiin Kaliforniassa.

Juoni
Veljekset Sam ja Michael muuttavat Santa Carlaan äitinsä kanssa. Michaelin tutustuttua paikalliseen moottoripyöräjengiin asiat alkavat muuttua oudosti. Michael ei ole enää oma itsensä. Niinpä Sam päättää pelastaa veljensä apunaan veljekset Edgar ja Alan Frog.

Tuotanto
Elokuva on kuvattu suurimmaksi osaksi Kalifornian Santa Cruzissa. Kuvauksiin käytettiin myös muun muassa Warner Brothersin studioita. Studiota 12 käytettiin luolana, ja studiota 15 isoisän talon puutarhana.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla

 Leffatykin arvostelu elokuvasta
 Peli elokuvasta 

Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset kauhukomediat
Vampyyrielokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Joel Schumacherin ohjaamat elokuvat
UEFA Super Cup

UEFA Super Cup on jalkapallokilpailu, jossa ovat vastakkain Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan (aikaisemmin UEFA Cupin, vuoteen 1998 saakka Cup-voittajien cupin) voittajat. Se järjestetään aina elokuussa, ennen useimpien maiden jalkapallokauden alkua.

Super Cup on järjestetty vuosittain vuodesta 1972 lähtien. Vuoteen 1997 saakka pelattiin kaksi ottelua, yksi kummankin joukkueen kotikentällä. Vuosina 1984, 1986 ja 1991 pelattiin tosin vain yksi ottelu ja vuosina 1974, 1981 ja 1985 Super Cupia ei pelattu ollenkaan. Vuodesta 1998 lähtien finaali on ollut yksiosainen, ja se pelattiin vuoteen 2012 asti joka kerta Monacon Stade Louis II:lla. Vuoden 2022 Super Cup pelataan uudistuneella Helsingin Olympiastadionilla.

Ottelut

Aiheesta muualla 

 UEFA Super Cupin virallinen sivusto
Amorfinen aine

Amorfinen aine (kreikaksi: a=ei, pois ja morfe=muoto) on kiinteän aineen toinen esiintymismuoto kiteisen aineen lisäksi. Amorfinen aine on kiinteää ainetta, jonka atomijärjestys ei ole jaksollinen. Amorfisista aineista yksi tunnetuimmista on lasi. Muovit puolestaan sisältävät polymeerejä, jotka ovat osittain amorfisessa muodossa.

Aineen amorfinen muoto voidaan saada muodostumaan, kun ainetta jäähdytetään nopeasti sen ollessa nestemäisessä olomuodossa. Tällöin aineen rakenneosaset eivät ehdi järjestäytyä säännölliseen kiderakenteeseen. Amorfisella aineella ei ole tyypillisesti terävää sulamispistettä, jossa kiinteä aine muuttuisi nesteeksi, vaan aineen viskositeetti (tahmeus, juoksevuus) muuttuu lämpötilan funktiona. Amorfinen aine voidaan ajatella nesteeksi, jonka viskositeetti on hyvin suuri. Yleensä tiettyä lämpötilaa, lasisiirtymälämpötilaa (Tg), alemmissa lämpötiloissa amorfinen aine muuttuu hauraaksi.

Samalla aineella voi olla olemassa sekä kiteinen että amorfinen kiinteä olomuoto. Saman aineen kiteisellä ja amorfisella olomuodolla on toisistaan poikkeavia fysikaalisia ominaisuuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aine
Seulonnan keskeiset artikkelit
Veli Saarinen

Veli Selim Saarinen (16. syyskuuta 1902 Virolahti – 12. lokakuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kilpahiihtäjä, valmentaja ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen suomalainen maastohiihdon olympiakultamitalisti.

Saarinen oli kotoisin Virolahden Martinsaaresta, joka jäi toisen maailmansodan jälkeisten alueluovutusten jälkeen Venäjän puolelle. Kilpauransa jälkeen Saarinen toimi ensin Saksan joukkueen päävalmentajana ja sitten Suomen hiihdon päävalmentajana 1937–1968 ja Hiihtoliiton toimitusjohtajana 1947–1968.

Helmikuussa 2017 Saarinen valittiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.

Saavutuksia 

 olympiakultaa Lake Placid 1932 (50 km hiihto, aika 4.28.00)
 olympiapronssia Lake Placid 1932 (18 km hiihto)
 maailmanmestari 1929 (18 km), 1933 (50 km) ja 1934 (4 × 10 km viesti)
 MM-hopeaa 1929 (50 km) ja 1934 (18 km)
 MM-pronssia 1926 (30 km)
 Salpausselän kisojen voitto 1931 ja 1933
 Suomen mestaruus 50 kilometrillä 1930, 1931 ja 1934

Lähteet

Kirjallisuutta 

 Lauri Järvinen: Veli Saarinen ja hänen aikansa Suomen hiihdossa – suurhiihtäjä 1926–1934, päävalmentaja 1937–1968. (2001)
 Aaro Eloranta ja Veli Saarinen: Hiihtotaito. (1940)
 Veli Saarinen ja T. I. Sorjonen: Uusi hiihtokirja. (1956)

Aiheesta muualla

 Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin
 
 Hylkeenpyytäjästä olympialaisvoittajaksi. Suomen Kuvalehden käynti Veli Saarisen kotona, Suomen Kuvalehti, 12.03.1932, nro 11, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Suomalaiset maastohiihtovalmentajat
Virolahden urheilu
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Encarta

Microsoft Encarta oli Microsoftin 1993–2009 julkaisema digitaalinen multimediaa sisältävä ensyklopedia, jossa oli tietosanakirjan lisäksi sanakirja ja kartasto. Encartaa julkaistiin CD- ja DVD-levyillä, ja siitä oli olemassa myös verkkoversio. Encarta Premium 2008 sisälsi yli 62 000 artikkelia. Vuoden 2009 painos oli viimeinen Encartan julkaisu. Merkittävimpänä syynä palvelun lakkauttamiselle on pidetty Wikipedian suosiota.

Aiheesta muualla 
Encartan viralliset sivut

Lähteet 

Elektroniset tietoteokset
Microsoft
Myyrmanni

Myyrmanni on kauppakeskus Myyrmäessä Länsi-Vantaalla. Se sijaitsee Myyrmäen rautatieaseman vieressä. 

Myyrmannissa on yli 90 liikettä, joista suurin on K-Citymarket. Muita päävuokralaisia ovat muun muassa S-market, Alko, H&M, Lindex, Clas Ohlson, Tokmanni ja Burger King.

Historia

1994–2002
Myyrmanni avattiin 2. lokakuuta 1994. Se oli aikanaan Itäkeskuksen jälkeen Suomen toiseksi suurin kauppakeskus; myöhemmin sen kuitenkin ohittivat useat suhteellisen lähelle avatut uudemmat kauppakeskukset, kuten Jumbo ja Sello. Alusta alkaen Myyrmanniin avattiin muun muassa Anttila, K-Citymarket, Tarjoustalo ja kuuden ravintolan muodostama ravintolamaailma.

Ensimmäisenä vuonna Myyrmannissa kävi noin kuusi miljoonaa asiakasta. Aluksi kauppakeskuksen omisti Kiinteistö Megamyyri Oy, josta osa oli Sammon ja KOP:n omistuksessa sekä osa Keskon ja loput Ilmarisen omistuksessa. Citycon osti enemmistön Myyrmannista vuonna 1999.

Myyrmannin räjähdys

Myyrmannissa tapahtui 11. lokakuuta 2002 useita ihmishenkiä vaatinut räjähdys. Kauppakeskuksessa olleen pelle-esityksen aikana räjähti kotitekoinen haulipommi, jonka valmistajaksi paljastui 19-vuotias vantaalainen kemiantekniikan opiskelija Petri Gerdt. Pommi surmasi seitsemän ihmistä, mukaan lukien pommittajan itsensä, ja haavoitti yli 160 paikallaolijaa. Pommi-iskujen harvinaisuus Suomessa aiheutti Pohjoismaiden välistä huomiota, ja muun muassa Ruotsin pääministeri Göran Persson välitti osanottonsa räjähdyksessä kuolleiden omaisille ja loukkaantuneille. Myös Citycon ja Kiinteistö Oy Myyrmanni esittivät syvän osanottonsa onnettomuudessa menehtyneiden uhrien omaisille ja onnettomuudessa loukkaantuneille.

Pommiräjähdys aiheutti kauppakeskuksen keskusaulassa ja sen lähialueella runsaasti vahinkoa, mutta rakennuksen kantaviin rakenteisiin ei tullut oleellisia vaurioita. Cityconin ja Kiinteistö Oy Myyrmannin vakuutukset kattoivat räjähdyksestä aiheutuneet aineelliset vahingot ja sulkemisajan vuokranmenetykset.

2003–
Vuonna 2005 Myyrmannissa kävi noin 7,1 miljoonaa asiakasta ja sen kokonaismyynti oli noin 158 miljoonaa euroa. Tammikuussa 2006 Citycon osti loput 26 prosenttia Myyrmannin osakkeista.

Myyrmannin Anttila lopetti toimintansa vuonna 2015. Maaliskuussa 2016 valmistui Myyrmannin laaja remontti. Uudistuksen myötä kauppakeskukseen tuli useita uusia ja uudistettuja liikkeitä. Tavarakaupan siirtyessä kasvavassa määrin nettiin, kauppakeskus laajensi esimerkiksi palvelu-, kahvila- ja ravintolatarjontaansa. Citymarket oli pitkään Myyrmannin ainoa ruokakauppa, kunnes vuonna 2017 kauppakeskuksessa avattiin S-market. Maaliskuussa 2020 kauppakeskuksessa avattiin Tokmanni.  Myyrmannissa avataan Prisma ja Lidl vuonna 2023.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Myyrmannin kotisivut

Vantaan kauppa- ja ostoskeskukset
Myyrmäki
Citycon
Debrecen

Debrecen [ˈdɛbrɛtsɛn] () on Unkarin toiseksi suurin kaupunki ja Hajdú-Biharin läänin pääkaupunki. Kaupungissa on 206 225 asukasta (vuonna 2009) ja sen pinta-ala on 461,65 neliökilometriä. Se sijaitsee maan itäosassa lähellä Romanian rajaa, ja on Itä-Unkarin tärkeimpiä keskuksia. Kaupungissa toimii Debrecenin yliopisto. Debrecenissä on lentokenttä ja sieltä on rautatieyhteys 230 kilometrin päässä sijaitsevaan Budapestiin. Kaupunki on tunnettu myös ”kalvinistien Roomana”. 

Debrecenin suomalainen ystävyyskaupunki on Jyväskylä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivut
Short Sunderland

Sunderland S.25 oli Short Brothersin Britannian kuninkaallisille ilmavoimille suunnittelema lentovene, joka perustui yhtiön suosittuun Short S.23 Empire -matkustajakoneeseen. Sunderlandin ensilento tapahtui 16. lokakuuta 1937. Se oli laajasti käytössä toisessa maailmansodassa etenkin Saksan laivaston sukellusveneiden jäljittämisessä.

Kuuluisa pudotus 
Yksinäinen Australian kuninkaallisten ilmavoimien (RAAF) Sunderland Mark III lensi Biskajanlahdella sukellusveneiden etsintälentoa 2. kesäkuuta 1943, kun kahdeksan Junkers Ju 88 C -pommikonetta havaitsi sen. Sunderland onnistui pääsemään hyökkäyksestä huolimatta takaisin Englantiin. Saksalaisten koneista Luftwaffen tietojen mukaan vain kaksi pääsi takaisin tukikohtaan. Sunderlandin miehistönä oli yhdeksän australialaista ja kaksi englantilaista. Toinen tehtävä oli etsiä matkustajakonetta, joka oli noussut 1. kesäkuuta 1943 Gibraltarilta, ja joka myös oli ammuttu alas. Matkustajakoneen matkustajiin kuului elokuvanäyttelijä Leslie Howard. Erään legendan mukaan kyseiseen matkustajakoneeseen oli noussut myös Winston Churchillin näköinen mies, jonka saksalaiset olivat pyrkineen eliminoimaan.

Versiot

Short S.25 Sunderland MkI

Operaattorit

Royal Air Force 
 88.  laivue

95. laivue

119. laivue

201. laivue

202. laivue

204. laivue

210. laivue

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Greg Goebel's AIR VECTORS: The Short Sunderland Flying Boat 
 Short Sunderland sukellusvenejahdissa 

Lentoveneet
Ruteenit

Ruteenit eli rusynit ovat itäisen Keski-Euroopan eri alueilla hajallaan elävä slaavilainen kansa, joka puhuu itäslaavilaisiin kieliin kuuluvaa ruteenin kieltä. Ruteenien perinteisenä kotiseutuna pidetään Ruteniaa. Suurimmat nykyiset ruteenien keskittymät ovat Slovakiassa, Ukrainassa (karpatoruteenit), Puolassa ja Serbian Vojvodinassa.

Ruteenien asema on monin paikoin melko epämääräinen ja sekava. Esimerkiksi neuvostoaikana Ukrainan Taka-Karpatian alueella ruteenien kansalliset pyrkimykset tukahdutettiin melko voimakkaasti, ja heidät laskettiin virallisesti ukrainalaisiksi.

Ruteenin kieli on lähimpänä ukrainan kieltä. Ukrainan valtio katsookin, että ruteeni on vain ukrainan murre. Varsin lähellä se on myös valkovenäjän kieltä, jota kutsutaan myös valkoruteeniksi. Myös ukrainan kieltä on lännempänä kutsuttu ruteeniksi.

Tšekkoslovakiassa ruteeneja, ukrainalaisia ja venäläisiä ei pitkään aikaan tilastoitu erillisiksi kansoiksi, ja sosialismin aikana ruteenit olivat virallisesti vain ukrainalainen heimo, jonka kieltä ei tunnustettu. Vastaavasti Unkarissa Slovakian rajan läheisyydessä eläneet ruteenit laskettiin slovakeiksi ja pantiin slovakinkielisiin kouluihin. Nykyään ruteenin kieli on Slovakiassa tunnustettu, mutta kansa on vieraantunut siitä. 

Länsislaaviseksi luokiteltu Pannonian eli Vojvodinan ruteenien kieli, joka voimakkaita paikallisvaikutteita saatuaan on läheistä sukua sekä serbin että slovakin kielille, normitettiin vuonna 1923, ja myöhemmin siitä tuli yksi alueen seitsemästä virallisesta kielestä. Nykyään ruteeneja elää Vojvodinassa noin 30 000 henkeä, ja alueella on sadan vuoden aikana ilmestynyt yli 200 ruteeninkielistä kaunokirjallista teosta. 

Katolisessa Puola-Liettuassa elettyään useimmat ruteenit ovat ortodoksista riitusta noudattavia mutta paavin ylivallan tunnustavia uniaatteja.

Puolan ja Galitsian Karpaateilla elävät ruteenit jaetaan kolmeen heimoon, jotka ovat lännestä itään lueteltuna lemkot, boykot ja hutsulit.

Kuuluisia ruteeneja 
Andy Warhol, taiteilija

Aiheesta muualla 

 John-Paul Himka, Ruthenians, Internet Encyclopedia of Ukraine 
Ruteenien kansainvälinen mediakeskus
Rusynska obroda (Slovakia)
Carpatho-Rusyn Society
Ruteenien sukututkimusta

Slaavit
Ukrainan etniset ryhmät
Slovakian etniset ryhmät
Vojvodinan etniset ryhmät
Puolan etniset ryhmät
Pahtavaaran kaivos

Pahtavaaran kaivos on Sodankylän kunnassa sijaitseva kultakaivos. 

Pahtavaaran kultaesiintymän löysi Geologian tutkimuskeskus (GTK) vuonna 1985. Vuoteen 2014 mennessä Pahtavaarasta oli kaivettu kultaa 10,86 tonnia eli noin 350 000 unssia. Esiintymän arvellaan sisältävän kultaa kaiken kaikkiaan 16,12 tonnia (noin 520 000 unssia). Geologisesti kaivos sijaitsee Keski-Lapin vihreäkivivyöhykkeen alueella, ja esiintymä on syntynyt komatiittiseen kiveen.

Ruotsalaisomisteinen Terra Mining Oy aloitti vuonna 1996 kaivostoiminnan, jota jatkettiin vuoteen 2000, jolloin kullan maailmanmarkkinahinnan lasku johti yhtiön konkurssiin. Uudelleen kaivostoiminta aloitettiin kullan hinnan taas noustua vuonna 2003, jolloin kaivoksen omistajaksi tuli ruotsalaisomisteinen ScanMining Oy. Tämä yhtiö ajautui konkurssiin vuoden 2007 lopussa johtuen sen tappiollisesta toiminnasta Ruotsissa. 

Huhtikuussa 2008 omistajaksi tuli ruotsalainen Lappland Goldminers. Yritys rikasti kultaa kaivoksen sivukivikasasta, jota ei ollut aikaisemmin hyödynnetty alhaisemman kullan hinnan takia. Marraskuussa 2008 yhtiö ilmoitti jatkavansa kaivoksen louhimista. Maaliskuussa 2014 kaivoksen ruotsalainen emoyhtiö Lappland Goldminers AB ilmoittautui hakeutuvansa konkurssiin. Suomen-yhtiö Lappland Goldminers Oy hakeutui konkurssiin kymmenen miljoonan veloissa ja varojen puutteessa 8. toukokuuta 2014, ja Lapin käräjäoikeus asetti konkurssin 12. toukokuuta 2014. Konkurssiin liittyi epäselviä varojen siirtoja Suomen-yhtiön ja emoyhtiön välillä.

Maaliskuussa 2016 kanadalainen malminetsintäyhtiö Rupert Resources solmi konkurssipesän kanssa optiosopimuksen kaivoksen mahdollisesta lunastamisesta itselleen. Syyskuussa yhtiö päätti käyttää optio-oikeutensa ja lunasti kaivoksen, rikastamon sekä malminetsintäoikeudet noin kahden miljoonan euron hinnalla.

Muita Suomessa toimivia kultakaivoksia ovat Kittilässä sijaitseva Suurikuusikon kaivos (omistaja Agnico Eagle Mines), Oriveden kaivos (Polar Mining), Raahessa sijaitseva Laivakankaan kaivos (Nordic Mines), Ilomantsissa sijaitseva Pampalon kaivos (Endomines Oy) ja Huittisissa sijaitseva Jokisivun kaivos (Dragon Mining Oy).

Lähteet

Aiheesta muualla 
GTK: Pahtavaara 
Arkistoitu sivu: Lappland Goldminers

Suomen kaivokset
Sodankylä
Kultakaivokset
Klaus Karppinen

Klaes ”Klaus” Karppinen (9. lokakuuta 1907 Iisalmen mlk – 24. tammikuuta 1992 Iisalmi) oli suomalainen kilpahiihtäjä, olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari.

Karppinen kuului Suomen viestijoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Garmisch-Partenkirchenissa 1936. Samojen kisojen 50 kilometrillä hän sijoittui viidenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti yhden henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja neljä viestikultaa.

Karppinen edusti Iisalmen Visaa. Hän ei voittanut yhtään henkilökohtaista Suomen mestaruutta. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä.

Saavutuksia 

 Olympiakultaa Garmisch-Partenkirchen 1936 (hiihto, 4 × 10 km viesti)
 Viisi maailmanmestaruutta: yksi 1934 Sollefteå (viesti), kaksi 1935 Vysoké Tatry (viesti ja 18 km), yksi 1938 Lahti (viesti) ja yksi 1939 Zakopane (viesti)
 Viisi MM-hopeaa: yksi 1935 Vysoké Tatry (50 km), kaksi 1937 Chamonix (viesti ja 50 km) ja kaksi 1939 Zakopane (18 km ja 50 km)
 Yksi Suomen mestaruus: 1941 (3 × 10 km)
 Yksi SM-hopea: 1933 (17 km)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Savolainen suurhiihtäjä – Paavo Noposen haastattelu (1987)

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet