Akira Kurosawa

Akira Kurosawa (, 23. maaliskuuta 1910 – 6. syyskuuta 1998) oli japanilainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.

Kurosawa on yksi Japanin tunnetuimmista elokuvaohjaajista, ja hänen elokuvansa ovat vaikuttaneet kokonaiseen elokuvantekijöiden sukupolveen. Kurosawan tunnetuimmat elokuvat sijoittuvat Japanin feodaaliaikaan vuosille 1200–1600, mutta osa hänen elokuvistaan sijoittuu nykyaikaan. Joidenkin elokuvien tarinat ovat sovituksia William Shakespearen näytelmistä, ja jotkin mukailevat Hollywoodin lännenelokuvan tyyliä.

Elämä ja ura 
Akira Kurosawa syntyi 23. maaliskuuta 1910 Tokiossa seitsenlapsisen perheen kuopukseksi. Hänen vanhempansa olivat kolmannen polven tokiolaisia. Kurosawan isä piti kotona sotilaallista kuria ja noudatti bushidōn periaatteita. Kurosawan isoveli Heigo työskenteli aikuisena mykkäelokuvien juontajana ja teki itsemurhan, kun työt loppuivat äänielokuvan myötä.

Koulussa Kurosawa keskittyi taide- ja kirjallisuusaineisiin ja laiminlöi matematiikan ja luonnontieteiden opintojaan sekä sotilaallista koulutustaan. Valmistuttuaan vuonna 1927 Kurosawa päätti ryhtyä taidemaalariksi.

Kurosawa sai vuonna 1930 vapautuksen asepalveluksesta, sillä hänen fysiikkansa ei riittänyt armeijaan. Hän liittyi erilaisiin vasemmistolaisiin järjestöihin ja työskenteli maanalaisten poliittisten järjestöjen lähettinä. Hän kiinnostui myös avantgarde-teatterista ja työskenteli kuvittajana onnistumatta päästä havittelemalleen taidemaalarin uralle.

Vuonna 1935 Kurosawa näki ilmoituksen, jossa etsittiin apulaisohjaajia vastaperustetulle elokuvastudiolle. Hän läpäisi esseekokeen ja sai työpaikan helmikuussa 1936. Hän työskenteli aluksi ohjaaja Kajiro Yamamoton apulaisena. Hänen ensimmäinen käsikirjoituksensa oli elokuvaan Uma (1941) ja toinen elokuvaan Shizuka nari. Jälkimmäistä käsikirjoitusta ei koskaan tehty elokuvaksi, kuten ei seuraaviakaan. Vuonna 1942 sodan aikana toiset ohjaajat ohjasivat elokuviksi kaksi Kurosawan armeija-aiheista käsikirjoitusta.

Vuonna 1943 Kurosawa ohjasi omaan käsikirjoitukseensa perustuvan judoaiheisen elokuvan Sugata sanshirō ja seuraavana vuonna elokuvan Kaikkein kaunein. Sodan jälkeisinä vuosina 1945–1950 aikana Kurosawa ohjasi yhdeksän elokuvaa, joista osa oli tosin harjoitustyönomaisia.

Kurosawan ensimmäinen menestyselokuva oli historiallinen elokuva Rashomon – paholaisen temppeli (1950), jossa tapahtumat kuvataan neljän eri kertojan silmin. Elokuva voitti Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnon. Seuraavaksi Kurosawa ohjasi Dostojevskin romaaniin perustuneen nelituntisen elokuvan Idiootti (1951). Elokuva ei saanut yleisöä, ja Kurosawa riitautui kuvausten aikana studion kanssa.

Vuodesta 1952 alkoi Kurosawan tuotannon huippukausi, jolloin hän ohjasi muun muassa menestyselokuvat Ikiru – tuomittu (1952), lännenelokuvan tyylisen samuraielokuvan Seitsemän samuraita (1954), ydinaseiden pelkoa käsittelevän Elän pelossa (1955), Shakespearen Macbeth-mukaelman Seittien linna (1957), lännenelokuvamukaelman Yojimbo – onnensoturi (1961) ja sen jatko-osan Samuraimiekka (1962). Seuraava elokuva Taivas ja helvetti (1963) on kuvaus nykyajan Japanista, ja Punaparta (1965) jälleen historiallinen elokuva. Kurosawan luottonäyttelijä hänen monessa elokuvassaan vuoteen 1965 asti oli Toshirō Mifune.

Punaparran jälkeen Kurosawa hidasti tahtia, ja seuraava elokuva, slummien asukkaita kuvaava värielokuva Köyhän pikajuna ilmestyi vasta vuonna 1970. Sen epäonnistuminen ja sitä seuranneen amerikkalaisyhteistyönä syntyneen elokuvan Tora! Tora! Tora! (1970) japanilaisten kohtausten kuvausten vaikeudet saivat Kurosawan yrittämään itsemurhaa.

Kurosawa ohjasi vielä elokuvat Dersu Uzala (1975), Kagemusha – varjokenraali (1980), Ran (1985), Akira Kurosawan unet (1990) sekä kaksi muuta elokuvaa ennen kuolemaansa vuonna 1998.

Tyyli ja vaikutus 
Kurosawa opiskeli sekä Hollywoodin rikoselokuvia että venäläisten klassikko-ohjaajien töitä ja loi niiden pohjalta omanlaisensa tyylin rytmittää ja leikata elokuviaan. Kurosawa yhdisti elokuvissaan rauhallisia ja pitkiä kamera-ajoja nopeisiin leikkauksiin. Siksi monet Kurosawan elokuvat vaikuttavat yhä sangen moderneilta.

Kirjassaan Japanese Film Directors Audie Bock liittää Kurosawan joukkoon sodan jälkeen uransa aloittaneita elokuvaohjaajia, jota hän kutsuu "sodanjälkeisiksi humanisteiksi". Joukkoon kuuluvat myös Kon Ichikawa, Masaki Kobayashi ja Keisuke Kinoshita. Heidän elokuvansa ilmentävät demokratian ja humanismin uusia ihanteita.

Peter von Baghin mukaan Kurosawa oli hyvin monipuolinen ohjaaja, jonka teosten yhdistäviä piirteitä ovat perinteisten maalaustyylien vaikutteet, nō-teatteriin perustuva hillittyjen jaksojen ja lyhyiden räjähdysten rytmi, primitivismi, henkilöhahmojen yksinkertaistus muutamaan perustyyppiin, sekä väkevät luontokuvat.

Kurosawan teokset ovat antaneet vaikutteita monien tunnettujen ohjaajien töihin. Niistä on tehty myös suoria kopioita: Yojimbon juoni kaupunkiin saapuvasta muukalaissoturista, joka saattaa toisilleen vihoittelevat rikollisperheet tuhoon, innoitti Sergio Leonen tunnettua western-elokuvaa Kourallinen dollareita ja myöhemmin mafia-elokuvaa Last Man Standing. Kurosawan Kätketty linnake taas antoi vaikutteita George Lucasin Tähtien sota -elokuvalle. Kurosawan elokuvista Seitsemän samuraita ja Rashomon filmattiin Hollywoodissa versiot nimeltä 7 rohkeata miestä ja The Outrage (1964).

Tunnustukset 
Kurosawa sai Oscar-ehdokkuuden ohjauksestaan elokuvaan Ran (1985). Vuonna 1990 Kurosawalle myönnettiin kunnia-Oscar elämäntyöstään.

Filmografia

Ohjaukset 
Viidellä elokuvalla ei ole suomenkielistä nimeä.
 Sugata sanshirō (, 1943)
 Kaikkein kaunein (, 1944)
 Zoku sugata sanshirō (, 1945)
 Ne jotka astuvat tiikerin hännälle (, 1945)
 Asu o tsukuru hitobito (1946)
 Subarashiki nichiyōbi (, 1946)
 En valita nuoruuttani (, 1946)
 Juopunut enkeli (, 1947)
 Hiljainen kaksintaistelu (, 1949)
 Kulkukoira (, 1949)
 Skandaali (, 1950)
 Rashomon – paholaisen temppeli (, 1950)
 Idiootti (, 1951)
 Ikiru – tuomittu (, 1952)
 Seitsemän samuraita (, 1954)
 Elän pelossa (, 1955)
 Seittien linna (, 1957)
 Pohjalla (, 1957)
 Kätketty linnake (, 1958)
 Pahat nukkuvat hyvin (, 1960)
 Yojimbo – onnensoturi (, 1961)
 Samuraimiekka (, 1962)
 Taivas ja helvetti (, 1963)
 Punaparta (, 1965)
 Köyhän pikajuna (, 1970)
 Dersu Uzala (, 1975)
 Kagemusha – varjokenraali (, 1980)
 Ran (, 1985)
 Akira Kurosawan unet (, 1990)
 Elokuun rapsodia (, 1991)
 Mādadayo (, 1993)

Käsikirjoitukset 
Valikoima muiden ohjaamia Akira Kurosawan käsikirjoittamia elokuvia. Kurosawa kirjoitti tai käsikirjoitti kaikki ohjaamansa elokuvat.
 Sateen jälkeen (. 1999)
 Andrei Kontšalovskin elokuva Pakojuna (1985) perustuu Kurosawan 1960-luvulta periytyvään käsikirjoitukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Akira Kurosawa News and Information
 Akira Kurosawa: 10 essential films

Japanilaiset elokuvaohjaajat
César-palkinnon saajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit