joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anna Bilińska

Anna Bilińska tunnettu myös nimellä Anna Bilińska-Bohdanowicz (8. joulukuuta 1854 Zlatopil - 18. huhtikuuta 1893 Varsova) oli puolalainen taidemaalari.

Elämänvaiheita 
Anna Bilińska syntyi nykyisen Ukrainan alueella asuneeseen lääkäriperheeseen. Hänen musikaalinen ja kuvataiteellinen lahjakkuutensa havaittiin jo varhain. Ensimmäiset piirustustuntinsa hän sai vuosina 1869- 1871. Perhe muutti Varsovaan vuonna 1875, missä hän alkoi opiskella musiikkia. Kahden vuoden kulutuua hän opiskeli taidemaalariksi yksityisessä taidekoulussa. Hänen ensimmäiset työnsä olivat näytteillä vuonna 1876 ja saivat myönteisen vastaanoton. 

Taidekoulussa Bilińska ystävystyi Klementyna Krassowskan kanssa. Ystävyyssuhteesta tuli merkittävä, sillä vuonna 1882 Krassowskan äiti pyysi Bilińskan mukaan Müncheniin , Salzburgiin , Wieniin ja Pohjois- Italiaan suuntautuneelle matkalle. Matkalla Bilińska pääsi näkemään sekä vanhojen mestareiden töitä että oppimaan uusimpia taidesuuntauksia. Matkalla hän tapasi myös elämänsä suurimman rakkauden, taidemaalari Wojciech Grabowskin. Pariskunta eli suurimman osan ajasta erossa toisistaan, mutta suyhdetta hoidettiin tiiviillä kirjeenvaihdolla. Matkalla merkittäväksi etapiksi muodostui München, missä oleskeli puolalaisia taiteilijoita ja joiden ateljeisiin pääsi vierailemaan.  

Marraskuussa vuonna 1882 Bilińska matkusti Pariisiin. Hän kirjottautui naisille taideopetusta tarjoavaan Académie Julianiin ja pääsi Tony Robert-Fleuryn oppilaaksi. Hän asui erittäin pienessä huoneessa, arviolta noin viiden neliömetrin kokoisessa, joka toimi myös hänen ateljeenaan. Hän ansaitsi elantonsa antamalla piirustus- ja musiikkitunteja ja sai jonkun työnkin myytyä.  

Kahta vuotta myöhemmin, vuonna 1884, Bilińskan elämässä oli  tragedioita. Ensiksi hänen isänsä kuoli, minkä takia hän jäi lähes täysin vaille tuloja. Sen jälkeen kuoli rakastettu Grabowski ja paras ystävä Krassowska. Bilińska vajosi syvään depressioon. Hänen avukseen tuli toinen puolalainen taiteilija, Maria Gażycz, jonka luona hän vietti aikaa Normandiassa. 

Bilińska solmi vuonna 1892 avioliiton puolalaisen lääkärin Antoni Bohdanowiczin kanssa. He päättivät muuttaa takaisin Varsovaan, missä Bilińska avasi yksityisen naisille tarkoitetun taidekoulun. Sen opetus noudatti pariisilaisia esikuvia. Pian tämän jälkeen hän alkoi kärsiä sydänsairaudesta joka aiheutti seuraavana vuonna hänen menehtymisensä. 

Bilińskan taiteellinen tuotanto ei muodostunut kovinkaan suureksi. Suurin osa töistä on Puolan ulkopuolella yksityiskokoelmissa.

Teoksia

Viitteet

Lisää aiheesta 
 https://artuk.org/discover/artworks/anna-bilinska-18571893-39969
 Puolalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1854 syntyneet
 Vuonna 1893 kuolleet
Massimo Stano

Massimo Stano (s. 27. helmikuuta 1992) on italialainen kilpakävelijä. Hän on 20 kilometrin kävelyn olympiavoittaja vuoden 2020 kesäolympialaisista ajalla 1.21.05 ja 35 kilometrin maailmanmestari Eugenen MM-kilpailuista 2022 euroopanennätysajalla 2.23.14.

Stano saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 20 kilomtrin kävelyssä 2013. Vuoden 2015 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 19:nneksi ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 neljänneksi. Vuoden 2018 kävelyn joukkuemaailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti samalla matkalla pronssia. Vuoden 2019 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Stano sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 14:nneksi ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 kahdeksanneksi.

Stano käveli 20 kilometrin Italian ennätyksen 1.17.45 La Coruñassa 8. kesäkuuta 2019.

Lähteet

Italialaiset kävelijät
Italialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Xiomara Castro

Iris Xiomara Castro Sarmiento (s. 30. syyskuuta 1959 Tegucigalpa, Honduras) on hondurasilainen poliitikko, joka valittiin marraskuussa 2021 ensimmäisenä naisena maan presidentiksi. Hänen puolisonsa Manuel Zelaya oli toiminut presidentinä 2006–2009.

Poliittinen ura

Politiikkaan miehensä tukijana 
Castrolla on tutkinto liikehallinnosta. Politiikkaan hän tuli mukaan, kun hänen miehensä Manuel Zelaya pyrki vuonna 2005 presidentiksi. Castro oli mukana Catacamasissa Hondurasin liberaalipuolueen naisjärjestön toiminnassa ja kampanjoi aktiivisesti miehensä puolesta. Zelaya valittiinkin presidentiksi, kun hän voitti vaaleissa Porfirio Lobo Sosan.

Castro toimi miehensä presidenttikaudella Hondurasin ensimmäisenä naisena ja johti kansallista sosiaalihuollon lautakuntaa. Hän edusti myös Hondurasia monissa kansainvälisissä tehtävissä ja oli miehensä mukana valtiovierailuilla. Zelaya syöstiin vallasta kesäkuussa 2009. Castro johti seuraavassa kuussa Tegucigalpassa marssia, joka vaati Zelayan palauttamista presidentiksi.

Kolme kertaa presidenttiehdokkaana 
Zelaya oli vuonna maaliskuussa 2011 perustamassa uutta Libre-puoluetta. Castrosta tuli seuraavana vuonna puolueen ensimmäinen ehdokas presidentinvaaleihin. Vuoden 2013 vaalit voitti Hondurasin kansallispuolueen Juan Orlando Hernández, joka sai 36,9 prosenttia äänistä. Castro sijoittui toiseksi saatuaan 28,8 prosenttia äänistä. Castro aloitti toisen presidenttikampanjansa elokuussa 2016. Hän voittikin Libren esivaalit, mutta lopulta vetäytyi ehdokkuudesta, kun PINU ja Libre muodostivat liiton, jonka ehdokkaaksi valittiin Salvador Nasralla. Juan Orlando Hernández voitti vaaleissa jatkokauden.

Castron kolmas vaalikampanja käynnistyi tammikuussa 2020, ja maaliskuussa 2021 hänet valittiin Libren presidenttiehdokkaaksi. Castron taakse asettui laaja oppositiorintama, jonka päävastustaja oli Kansallispuolueen Nasry Asfura. Castro lupasi vaalikampanjansa aikana muun muassa ”vetää Honduras pois narkodiktatuurin ja korruption syvyyksistä”. Hän vetosi kampanjassaan kansaan, joka oli tyytymätön erityisesti Kansallispuolueen Juan Orlando Hernándezin toiseen presidenttikauteen. Castro julistautui marraskuussa 2021 järjestettyjen vaalien voittajaksi, kun Asfura oli myöntänyt joulukuun alussa tappionsa. Tuolloin äänistä oli laskettu 52 prosenttia ja Castrolla oli 53 prosenttia ja Asfuralla 34 prosenttia äänistä.

Castro vannoi virkavalansa tammikuussa 2022. Hän lupasi uudistaa maansa ”sosialistiseksi ja demokraattiseksi”.

Lähteet 

Hondurasin presidentit
Valtionpäämiesten puolisot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Surinamen kansalliskokous

Surinamen kansalliskokous (, lyh. DNA) on Surinamen yksikamarinen lakiasäätävä elin. Se koostuu 51 edustajasta, jotka valitaan viiden vuoden välein. Yksi edustaja edustaa keskimäärin hieman yli 10 800 asukasta.

Lainsäätämisen lisäksi kansalliskokous valitsee maan presidentin ja varapresidentin. Tähän tarvitaan ⅔ enemmistö. Mikäli tätä ei saavuteta kahdessa äänestyksessä, valintaprosessi siirtyy erilliselle valitsijakomitealle, joka koostuu kansallista ja paikallisista luottamustoimiin valituista poliitikoista.

Parlamentaarista työtä tehdään 17 valiokunnassa, joissa kaikissa istuu 7 jäsentä.

Marinus Bee valittiin parlamentin puhemieheksi 14. heinäkuuta 2021.

Lähteet 

Suriname
Parlamentit
Cäwdät Fäyzi

Cäwdät Fäyzi (oik. Cäwdät Xaris ulı Fayzullin, ven. Джаудат Харисович Файзи; Džaudat Harisovitš Fajzi, 1910 - 1973) oli palkittu tataarilainen säveltäjä ja folkloristi. Fäyzi kirjoitti noin 200 teosta. Kazanissa on hänen mukaansa nimetty katu. 

Fäyzi syntyi Orenburgissa opettajan perheeseen. Musiikillisen peruskoulutuksen lisäksi, häneen vaikutti nuorena näytelmäkirjailija-setänsä Mirxäydär Fäyzi. Hän auttoi herättämään kiinnostusta musiikkia ja teatteria kohtaan. 

Vuonna 1925, Fäyzin perhe muutti Kazaniin. Lukiosta valmistuttuaan, Fäyzi toimi opettajana Isheevon kylässä, Nižni Novgorodin alueella. Vuosina 1929-1933, hän opiskeli federaatioyliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Kazanin musiikkikoulussa hän opiskeli sävellystä V. I. Vinogradovin alaisena. 

Fäyzi nimettiin vuonna 1934 Moskovan konservatorion tataarioopperastudion opetusosaston johtajaksi. Samaan aikaan, Fäyzi jatkoi opiskeluja.  

Vuonna 1938 Fäyzi matkasi oopperastudiosta valmistuneiden kanssa takaisin Kazaniin. Siellä, hän alkoi työskennellä radiokomitean musiikkitoimittajana, Galiaskar Kamalin akateemisen tataariteatterin musiikkiosaston päällikkönä ja johtajana tataarifilharmonikossa.

Palkinnot 

 Заслуженный деятель искусств Татарской АССР (1944);
 Заслуженный деятель искусств РСФСР (1957);
 Народный артист Татарской АССР (1964);
 Республиканская премия имени Габдуллы Тукая (1966);
 Орден «Трудового Красного Знамени.

Lähteet 

 Татарский энциклопедический словарь. Казань, Институт Татарской энциклопедии АН РТ, 1998
 Музыкальный энциклопедический словарь. Москва, изд. Советская энциклопедия, 1990

Aiheesta muualla 

 Fäyzi, youtube

Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Tataarit
Säveltäjät
Folkloristit
Bertha Wellin

Bertha Wellin (11. syyskuuta 1870 Mörbylånga – 27. heinäkuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen sairaanhoitaja ja poliitikko. Hänet valittiin vuonna 1921 yhtenä viidestä ensimmäisestä naisesta edustajaksi Ruotsin valtiopäiville, tuolloiseen toiseen kamariin. Hän edusti oikeistopuoluetta.

Elämä
Wellin syntyi Öölannissa vuonna 1870, jossa hänen isänsä oli kruununvouti. Wellin opiskeli aluksi kotona, mutta muutti sitten Kalmariin opiskellakseen yläalkeiskoulussa.  Kalmarissa hän työskenteli hoitoapulaisena ja päätti kouluttautua sairaanhoitajaksi Tukholmassa. Valmistuttuaan hän jäi työskentelemään sinne. Hän oli mukana perustamassa Ruotsin sairaanhoitajayhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1914–33. Hän myös toimitti Svensk Sjukskötersketidning -lehteä.

Wellin oli kiinnostunut yhteiskunnallisista asioista ja halusi edistää naisten osallistumista politiikkaan. Hän oli mukana ajamassa naisosastojen perustamista oikeistopuolueeseen 1910-luvulla ja vuonna 1920 hänestä tuli puolueen naiskomitean varapuheenjohtaja. Seuraavana vuonna hänet asetettiin ehdokkaaksi valtiopäivävaaleissa ja hän tuli valituksi yhtenä kaikkiaan viidestä naisesta (muut olivat liberaalien Kerstin Hesselgren ja Elisabeth Tamm sekä sosiaalidemokraattien Agda Östlund ja Nelly Thüring). Hän toimi valtiopäiväedustajana vuosina 1922–36 ja oli myös Tukholman kaupunginvaltuutettu vuosina 1917–27.

Wellin kuoli vuonna 1951 ja hänet on haudattu Solnaan Norra begravningsplatsen -hautausmaalle.

Lähteet

Ruotsin kansanedustajat
Maltillisen kokoomuksen poliitikot
Ruotsalaiset sairaanhoitajat
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Mirxäydär Fäyzi

Mirxäydär Fäyzi (oik. Mirxäydär Mostafa ulı Fayzullin, ven. Мирхайдар Мустафович Файзуллин; Mirhaidar Mustafovitš Faizullin, 1891 - 1928) oli tataarilainen näytelmäkirjailija, runoilija, toimittaja ja esseisti. Lyhyen elämänsä aikana Fäyzi kirjoitti 16 näytelmää, seitsemän käännöstä, lukuisia runoja ja tarinoita. 

Fäyzi syntyi Orskin alueella, Orenburgissa. Hän kasvoi hyvin toimeen tulevassa ja koulutetussa perheessä. 

1900-luvun alussa Fäyzi kirjoitti ensimmäiset näytelmänsä, Tatarskaya svadba ja Dva Hasana. Fäyzin tunnetuin näytelmä on Galiyabanu (1917). 

Fäyzi kuoli tuberkuloosiin Baškortostanissa 36-vuotiaana.

Lähteet 

 Кулибай С. Төрлө һуҡмаҡтар. Өфө, 1963. (башк.)
 Саитов С. С. Файзи Мирхайдар // Башкортостан: краткая энциклопедия. — Уфа: Башкирская энциклопедия, 1996. — 672 с. — ISBN 5-88185-001-7.
 История татарской советской литературы. — М., 1965;
 Нуруллин И. ХХ йез башы татар адэбияты. — Казан, 1966.

Katso myös 

 Cäwdät Fäyzi

Aiheesta muualla 

 Galiyabanu
 Radio-ohjelma (tataarin kielellä)

Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Tataarit
Näytelmäkirjailijat
Erkki Niskanen (teollisuusneuvos)

Erkki Pietari Niskanen (29. kesäkuuta 1919 Kuopio – 14. joulukuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Niskasen vanhemmat olivat ylikonemestari Arvo Reipas Niskanen ja Anni Johanna Pylkkänen ja puolisot Aino Marjatta Janhunen ja  Kaisa Irmeli Kärkkäinen. Niskanen kävi kolme vuotta Kuopion lyseota, mutta  meni sitten harjoittelijaksi konepajoihin Ruotsiin. Talvisotaan hän osallistui tykistön tulenjohtueessa. Koneteknikoksi sotien jälkeen 1946 Kuopiossa valmistunut Niskanen palasi takaisin töihin Ruotsiin, toimien siellä piirtäjänä ja suunnittelijana. Vuonna 1949 hän tuli Suomeen Strömbergin piirtäjäksi ja tarkastajaksi, mutta siirtyi jo samana vuonna Valion koneosastolle. Vuonna 1951 hän perusti Jouko Soilan kanssa Koltek-yhtiön, joka ryhtyi valmistamaan elintarvikealan laitteita, mukaan lukien myöhemmin myös kuljetinlaitteet ja pesukoneet. Niskasella oli innovaatioihinsa 41 patenttia eri maissa. Koltek harjoittikin merkittävää vientikauppaa, se sai tasavallan presidentin vientipalkinnon vuonna 1975. Hackman osti Koltekin 1981, teollisuusneuvoksen arvonimen Niskanen sai seuraavana vuonna.

Lähteet

Suomalaiset keksijät
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Jón Arason

Jón Arason (1484 Eyjafjörður – 7. marraskuuta 1550 Skálholt) oli Hólarin katolinen piispa ja runoilija. Hänet tuomittiin kuolemaan vuonna 1550, koska hän vastusti uskonpuhdistusta Islannissa.

Jón Arason oli lähtöisin köyhästä perheestä. Hänet valittiin Hólarin piispaksi vuonna 1522, ja hänestä kasvoi ajan myötä hyvin vaikutusvaltainen henkilö Islannissa. Jón Arason perusti 1530-luvulla Hólariin Islannin ensimmäisen kirjapainon. Hän oli myös huomattava runoilija ja kirjoitti sanat useisiin virsiin sekä laati satiirisia runoja.

Tanskassa alkoi uskonpuhdistus vuonna 1537. Kuningas Kristian III perusti Tanskaan luterilaisen kirkon ja määräsi luterilaisuuden myös Tanskan alusmaiden, Norjan ja Islannin, uskonnoksi. Hólarin piispa Jón ja Skálholtin piispa Ögmundur vastustivat kääntymistä luterilaisuuteen. Tanskalaiset syrjäyttivät Ögmundurin vuonna 1541 ja hänen tilalleen tuli luterilainen piispa. Jón Arason ei sen sijaan suostunut eroamaan virastaan, mutta hänet jätettiin kuitenkin toistaiseksi rauhaan. Skálholtin luterilaisen piispan kuoleman jälkeen vuonna 1548 Jón Arason puuttui piispanvaaleihin. Jón asettui Skálholtiin ja vangitsi vastavalitun luterilaisen piispa Marteinnin, jolloin hänestä tuli lainsuojaton. Tämän jälkeen Tanskan kuninkaan miehet vangitsivat Jón Arasonin. Jón Arason mestattiin yhdessä kahden poikansa kanssa, vaikka hänen tapaustaan ei oltu käsitelty Alltingissä. Kuolemansa jälkeen Jónista tuli Islannin kansallissankari.

Lähteet 

Vuonna 1484 syntyneet
Vuonna 1550 kuolleet
Islantilaiset katoliset piispat
Mohammad-Taqi Bahār

Mohammad-Taqi Bahār (; 1886 Mashhad, Persia – 1951 Teheran, Iran) oli iranilainen runoilija ja kirjallisuudentutkija.

Bahar sai viimeisenä arvonimen Malek-oš-šo’arā’ (; ’runoilijoiden kuningas’), joka on hovirunoilijan arvonimi. Hän luopui tehtävästä voidakseen liittyä oppositioon vaatimaan perustuslain muutosta. Hän toimi Nau-bahar-nimistä lehteä vuodesta 1910 ja perusti ensimmäisen maailmansodan jälkeen samaa nimeä kantavan kirjallisuuspoliittisen lehden. Hän oli mukana 1916 perustetussa Daniškadassa, kirjallisessa piirissä, jonka hän seuraavana vuonna organisoi uudestaan. Hänen runojensa aiheet ovat isänmaallisia, poliittisia ja yhteiskunnallisia. Hän kirjoitti myös 1941 ilmestyneen tyylioppaan, joka on hänen pääteoksensa.

Suomennettu runo
 Sodan pöllö, suom. Kiamars Baghbani, antologiassa: Ymmärryksen ylistys: poimintoja persian kielen runoperinteestä, Helsinki: Ntamo 2007 ISBN 978-952-215-023-3

Lähteet

Aiheesta muualla

Iranilaiset kirjailijat
Kirjallisuudentutkijat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Kauppiaantalomuseo

Kauppiaantalomuseo kuuluu Haminan kaupungin hallinnoimiin museoihin. Haminassa muita kaupungin omistamia museoita ovat Haminan kaupunginmuseo ja Vehkalahden kotiseutumuseo.[1]

Historia 
Kasarminkatu oli 1900-luvun vaihteessa tärkeä kauppakatu. Kauppiaantalomuseo esittelee aikakauden suomalais-venäläistä kauppiasperinnettä ja aikakauden asumista. 1900-luvun alun tyyliin sisustetussa, jo vuonna 1841 valmistuneessa hirsirakennuksessa sijaitsevat vanha kauppapuoti sekä kauppiasperheen asuinhuoneet ja vuokralaisperheen asuinhuoneet. Talon sisäpihan piharakennuksissa esitellään niissä asuneiden ja työskennelleiden eri alojen käsityöläisten arkea ja työtä. Viimeiset näistä rakennuksista ovat valmistuneet 1870-luvulla. Talon viimeinen asukassuku Muravjev piti talossa kauppapuotia.

Museotoiminta 
Kauppiaantalo pihapiireineen avattiin museona 1970-luvun lopulla. Museossa järjestetään opastuksia, työpajoja ja näyttelyitä. Se on avoinna kesäkaudella sekä joulukuussa ja pääsiäisen aikaan, jolloin museossa ovat nähtävillä myös tarinalliset vuodenaikateemanäyttelyt. Kauppiaantalomuseo ei ole esteetön.

Haminan kaupungin museot 
Haminan kaupungin museot on ammatillinen museo ja Kymenlaakson vanhin museo (perustettu vuonna 1903). Museo hallinnoi Haminan kokoelmaa, jossa on noin 22 000 esinettä ja noin 6000 valokuvaa, sekä Vehkalahden suljettua kokoelmaa, joka sisältää esineitä ja valokuvia. Kokoelmat sisältävät muun muassa kaupunkikulttuuriin, kouluihin, elinkeinoihin ja vaatetukseen liittyvää materiaalia ja niitä esitellään kaupungin museoiden näyttelyissä.  Museot tallentaa Haminan ja Vehkalahden muistitietoa ja esittelee toiminnassaan alueen menneisyyttä sekä dokumentoi nykyisyyttä. Haminan kaupungin museoiden museokohteissa järjestetään opastuksia ja tapahtumia ja Museot osallistuu aktiivisesti myös Haminan kaupungin tapahtumiin.

Lähteet

Haminan rakennukset ja rakennelmat
Suomen museot
Bloons TD 6

Bloons TD 6 on 2018 vuonna julkaistu tornipuolustuspeli. Se on Bloons Tower Defence -sarjan kuudes peli, ja sen on julkaissut Ninja Kiwi. Peli julkaistiin alun perin iOS- ja Android-laitteille kesäkuussa 2018. Myöhemmin joulukuussa 2018 peli julkaistiin Windows-tietokoneille Steamissä ja myöhemmin macOS:lle maaliskuussa 2020.

Tornipuolustuspelit
Vuoden 2018 videopelit
Vehkalahden kotiseutumuseo

Vehkalahden kotiseutumuseo kuuluu Haminan kaupungin hallinnoimiin museoihin. Haminassa muita kaupungin omistamia museoita ovat Haminan kaupunginmuseo ja Kauppiaantalomuseo.

Historia 
Museo toimii Husulan kylässä vuonna 1871 rakennetussa Vehkalahden ensimmäisessä kansakoulussa. Koulu oli toiminnassa 1950-luvun lopulle asti. Vehkalahden kotiseutumuseo on toiminut rakennuksessa vuodesta 1960 saakka. Vehkalahden ja Haminan yhdistyessä museo siirtyi Haminan kaupungin omistukseen.

Museotoiminta 
Museo kertoo laajasti Vehkalahden perinteisestä maaseutuelämästä. Siellä esitellään mm. talonpoikaiselämää, koulunkäyntiä, suksentekoa, hylkeenpyyntiä, veneenveistoa ja laivanrakennusta.  Esillä on myös Vehkalahden knaappiaatelisten ja sota-ajan lottien tarinoita. Museo ei ole esteetön.

Haminan kaupungin museot 
Haminan kaupungin museot on ammatillinen museo ja Kymenlaakson vanhin museo (perustettu vuonna 1903). Museo hallinnoi Haminan kokoelmaa, jossa on noin 22 000 esinettä ja noin 6000 valokuvaa, sekä Vehkalahden suljettua kokoelmaa, joka sisältää esineitä ja valokuvia. Kokoelmat sisältävät muun muassa kaupunkikulttuuriin, kouluihin, elinkeinoihin ja vaatetukseen liittyvää materiaalia ja niitä esitellään kaupungin museoiden näyttelyissä.  Museot tallentaa Haminan ja Vehkalahden muistitietoa ja esittelee toiminnassaan alueen menneisyyttä sekä dokumentoi nykyisyyttä. Haminan kaupungin museoiden museokohteissa järjestetään opastuksia ja tapahtumia ja Museot osallistuu aktiivisesti myös Haminan kaupungin tapahtumiin.

Lähteet 

Haminan rakennukset ja rakennelmat
Suomen kotiseutumuseot
Ranta-Pukin kievarimuseo

Ranta-Pukin kievarimuseo on Anjala-Seuran omistama museo Kouvolan Anjalassa. Museo avautui yleisölle vuonna 1986. Museo perustettiin Ranta-Pukin vanhoihin kestikievari- ja maatilarakennuksiin. Museon päärakennus on vuodelta 1884. Pihapiirissä on myös navetta, talli, liiteri, aittoja, sauna, karjakeittiö ja kellari. Nämä rakennukset sijaitsevat alkuperäisillä paikoillaan.

Ranta-Pukissa toimi kestikievari vuosina 1900–1910.

Lähteet 

Anjala
Suomen museot
Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Totti Toivonen

Totti Toivonen (s. 1976 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hänet tunnetaan erityisesti Ylen kanavilta Ylen aamu- ja Puoli seitsemän -ohjelmien juontajana.  

Hän juonsi Ylen Fredi - suomalainen ääni -lähetyksen vappuna 2021. Hän juonsi myös Ylen jouluaaton Kuusijuhla -ohjelman 2021 yhdessä Susanna Laineen kanssa. Elokuussa 2022 hän juonsi Vesa-Matti Loiri on kuollut -erikoislähetyksen. 

Toivonen on valmistunut teologian maisteriksi ja aineenopettajaksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen kirkkohistoria. Hän on käynyt Sanoman  toimittajakoulun (13. peruskurssi) ja Laajasalon opiston radiotyön linjan.  

Hän on kotoisin Helsingistä, mutta käynyt peruskoulun Sulkavalla.

Lähteet 
https://sulkavalehti.fi/2020/10/08/sulkavalalta-televisioon-paatynyt-totti-toivonen-arvostaa-sulkavan-yhteisollisyytta-pienella-paikkakunnalla-jokainen-ihminen-on-merkityksellinen/ 
https://www.imdb.com/title/tt2117503/?ref_=nm_knf_t4
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000004470440.html
Anna-viikkolehti 22.12.2021, numero 51–52/2021
https://www.is.fi/tv-ja-elokuvat/art-2000007949422.html
Kuusijuhla Yle Areenassa: https://areena.yle.fi/1-50659957#autoplay=true

https://m.imdb.com/title/tt21636612/

Ylen toimittajat
Suomalaiset juontajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1976 syntyneet
Lyöttilä

Lyöttilä on kylä Iitissä. Se sijaitsee Pyhäjärven ja Urajärven välissä, Iitin kunnan itäosassa Kirkonkylän koillispuolella. Lyöttilän rekisterikylään kuuluvat myös Metsäkylän, Anjavaisen ja Nirvisen kylät, ja se ulottuu etelässä Valtatielle 12 saakka. Lyöttilä rajautuu lounaassa Iitin kirkonkylään, lännessä Kauramaahan, Sitikkalaan ja Väärttiin, etelässä Niinimäkeen ja Radansuuhun sekä idässä ja pohjoisessa Kouvolan kaupunkiin, Kuusankosken ja Jaalan suuralueisiin. Lyöttilä on pääosin maaseutumaista aluetta, jossa on jonkinverran maataloutta. Kylässä sijaitsee Kuusankosken seurakunnan Pytynlahden kesäkoti. Lyöttilän postinumeroalueen (47540 Lyöttilä) väkiluku oli 186 vuonna 2020.

Lähteet 

Iitin kylät
Akselerationismi

Akselerationismi eli kiihtyvismi viittaa tapoihin kiihdyttää (akseleroida) yhteiskunnallista kehitystä niin, että se laukaisisi radikaalin sosiaalisen muutoksen. Termiä käytetään kriittisessä teoriassa ja yhteiskuntateoriassa. Toisinaan se viittaa jälkimarxilaiseen ajatukseen, että kapitalismin kiihdyttäminen saisi kapitalismin ja luokkarakenteet romahtamaan. Akselerationismiin ovat vaikuttaneet ranskalaiset kriittisen teorian edustajat Gilles Deleuze ja Félix Guattari ajatuksellaan deterritorialisaatiosta sekä eräät englantilaisen filosofi Nick Landin teoriat.

Jotkut näkevät akselerationismissa vasemmisto- ja oikeistoversioita. Molemmat pyrkivät kiihdyttämään kapitalismia ja mahdollista teknologista singulariteettia siten, että  teknologinen kasvu muuttuisi hallitsemattomaksi.

Valkoinen nationalismi 
Jotkut valkoiset nationalistit käyttävät sanaa uudessa merkityksessä: heille kiihdytys tarkoittaa rotukonfliktien eikä kapitalismin kiihdyttämistä. Välineenä on terrorismi, yhteiskunnallinen romahdus ja valkoisen kansallisvaltion rakentaminen. Tämä akselerationismi on yleistynyt 2010-luvun lopulta alkaen.

Äärioikeistolaisen version on kehittänyt yhdysvaltalainen uusnatsi James Mason. Aate leviää internetin kautta, ja sen tavoitteena on romahduttaa valtio kaaoksen ja väkivallan kautta ja pystyttää natsivaltakunta. Valtion romahduttaminen anarkiaan aiheutetaan terrori-iskuilla, ja sen jälkeen  kaaokseen valmistautuneet kansallissosialistit pääsevät valtaan. Aatteen kannattajat muodostavat tutkija Leena Malkin mukaan äärioikeiston sisällä hyvin pienen ryhmän.

Suomessa äärioikeistolaista akselerationismia kannattava viiden hengen ryhmä paljastui vuonna 2021, mutta poliisi oli seurannut ryhmää vuodesta 2019. Ryhmän jäsenet ovat kantasuomalaisia noin 25-vuotiaita miehiä, ja he asuvat Pohjois-Satakunnassa Kankaanpään seudulla.

Lähteet

Äärioikeisto
Poliittinen ideologia
Heinrich Gustav Magnus

Heinrich Gustav Magnus (2. toukokuuta 1802 Berliini – 4. huhtikuuta 1870 Berliini) oli saksalainen fyysikko ja kemisti.

Elämä ja ura
Magnuksen isä oli varakas kauppias, ja yhdestä hänen viidestä veljestään, Eduardista (1799-1872), tuli kuuluisa taidemaalari. Opiskeltuaan Berliinissä Magnus lähti Tukholmaan Jöns Jacob Berzeliuksen oppiin ja myöhemmin Pariisiin, jossa hän opiskeli jonkin aikaa Louis-Joseph Gay-Lussacin ja Louis Jacques Thénardin johdolla. Vuonna 1831 hän palasi Berliiniin yliopiston tekniikan ja fysiikan lehtoriksi. Vuonna 1834 Magnus valittiin Berliinin yliopiston ylimääräiseksi ja vuonna 1845 varsinaiseksi professoriksi. Hänet valittiin kolme kertaa tiedekunnan dekaaniksi, vuosina 1847, 1858 ja 1863. Magnus varusti omilla varoillaan laboratorion, josta tuli malliesimerkki myöhemmin perustetuille tutkimuslaitoksille. 

Vuosina 1827-1833 Magnus keskittyi pääasiassa kemiallisiin tutkimuksiin, joiden tuloksena hän löysi etyylirikkihapon, etikkahapon ja isetionihapon sekä niiden suoloja ja yhdessä C. F. Ammermüllerin kanssa perjodihapon. Muiden aiheiden joukossa, joiden parissa hän myöhemmin työskenteli, olivat kaasujen imeytyminen vereen (1837-1845), kaasujen laajeneminen lämmön vaikutuksesta (1841-1844), veden ja erilaisten liuosten höyrynpaineet (1844-1854), lämpösähköinen ilmiö (1851), elektrolyysi (1856), virtojen induktio (1858-1861), lämmön siirtyminen kaasuissa (1860) ja lämmön polarisaatio (1866-1868). Vuodesta 1861 lähtien hän kiinnitti paljon huomiota joidenkin kaasujen ja höyryjen diatermiseen ilmiöön eli valonsäteiden lämmön läpäisyyn, erityisesti kuivan ja kostean ilman kohdalla, sekä lämpövaikutuksiin, joita kosteuden tiivistyminen kiinteille pinnoille aiheuttaa. Virtausfysiikan Magnuksen ilmiö on nimetty hänen mukaansa.

Magnuksen maine johti siihen, että Preussin hallitus antoi hänelle useita tehtäviä. Vuonna 1865 hän edusti Preussia Frankfurtin konferenssissa, joka kutsuttiin koolle yhtenäisen metrijärjestelmän käyttöönottamiseksi Saksassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset fyysikot
Saksalaiset professorit
Saksalaiset kemistit
Vuonna 1802 syntyneet
Vuonna 1870 kuolleet
Nobody (vuoden 2021 elokuva)

Nobody on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Ilja Naishuller ja käsikirjoittanut Derek Kolstad. Sen pääosia esittävät Bob Odenkirk, Connie Nielsen, RZA, Christopher Lloyd ja Aleksei Serebrjakov.

Nobody sai Suomen ensi-iltansa 11. kesäkuuta 2021. Elokuva tuotti yli 56 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti ja sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka ylistivät sen toimintaa sekä Odenkirkin roolisuoritusta.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 
 

Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat
Universal Picturesin elokuvat
RDS-9

RDS-9 (РДС-9, Reaktivnyi Dvigatel Spetsialnyi) oli Neuvostoliiton kehittelemä, taktisen luokan ydinase. Se otettiin käyttöön vuosina 1957 - 1958. Aseen ensitesti Semeissä epäonnistui, mutta Novaja Zemljalla vuotta myöhempi, 4.8 kilotonnin ydinkoe onnistui. 2 S-luokan sukellusvenettä upposi ja yksi vaurioitui vakavasti. Taistelukärjen teho eli tuhovoima oli 10 - 40 kT.

RDS-9 oli ensimmäinen ydinräjähde Neuvostoliiton toimesta, minkä saattoi asettaa tavallisen kokoiseen torpedoon (läpimitta 553 mm).

Aiemmat ydinlataukset olivat liian raskaita omamassaltaan, että niitä olisi voitu asentaa torpedoihin. Yksi tällainen ydinlataus (Tsar-bomba; RDS-220) oli suunniteltu asennettavan massiiviseen T-15 -tyypin torpedoon. Sen omamassa oli valtava, 40 tonnia ja pituus peräti 20 metriä, halkaisija 1 550 mm. Myöhemmin tekniikka kehittyi siten, että keveämpiä taistelukärkiä voitiin asentaa, myös torpedoina sukellusveneistä laukaistaviksi.

Ydinräjähteen eli ydinkärjen kehittelyä ja testausta toteutettiin vuosina 1954 - 1955, minkä jälkeen T-5 -tyyppinen (10 kT)  ydintorpedo hyväksyttiin palveluskäyttöön. T-5 -torpedoa vastasi lännessä (USA/Nato) W34-ydinkärjen sisältänyt Mark 45 -ydintorpedo. T-5 oli aktiivikäytössä Kuuban ohjuskriisin aikana.

Lähteet

 Ydinaseet
Mikko Hautaniemi

Mikko Hautaniemi (s. 27. kesäkuuta 1989) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa 17 ottelua. Niissä hän on tehnyt neljä maalia. Hän on edustanut Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2021. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2018 ja teki turnauksessa yhden maalin. Hän on pituudeltaan 198-senttimetrinen.

Hautaniemi on edustanut Salibandyliigassa Turun Palloseuraa kausina 2008–2011, 2013–2014 ja kaudesta 2018–2019 alkaen. Nuorempana hän edusti samaa joukkuetta jo Divarissa. Hän on saavuttanut SM-hopeaa kaudella 2018–2019. Hän on ennen kauden 2021–2022 alkua pelannut liigassa 166 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 140 maalia ja antanut 88 maalisyöttöä, sekä 35 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 28 maalia ja saanut 17 syöttöpistettä. SM-hopeakaudella 2018–2019 Hautaniemi oli pudotuspeleissä joukkueensa paras pistemies 17 maalilla ja kahdeksalla maalisyötöllä. Kausina 2011–2013 ja 2014–2018 hän pelasi Sveitsissä.

Lähteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
M134 Minigun

M134 Minigun on yhdysvaltalainen kuusipiippuinen Gatling-tyyppinen kiertäväputkinen 7.62×51mm NATO kiväärin patruunaa käyttävä konekivääri.

"Minigun" viittaa tiettyyn aseeseen, jota General Electric alun perin tuotti, mutta termiä "minigun" saatetaan toisinaan käyttää, kun tarkoitetaan mitä tahansa useammalla piipulla varustettua konekivääriä, jossa piiput pyörivät ulkoisen voimanlähteen avulla keskusakselin ympäri.

M134 kykenee ampumaan 6000 laukausta minuutissa ylikuumenematta. Aseen tulinopeus on säädettävissä ja käytännössä tulinopeus on useimmissa käyttötapauksissa säädetty välille 3000 - 4000 laukausta minuutissa.

Tekniset tiedot
 Kaliiperi: 7.62 mm (.308)
 Patruuna: 7.62×51mm NATO (.308 Winchester)
 Tulinopeus: 2000 - 6000 laukausta minuutissa

Katso myös
 M61 Vulcan, yhdysvaltalainen konetykki

Lähteet

Konekiväärit
Ilmatorjuntakanuunat
Kiertäväputkiset konekiväärit
Mikko Leikkanen

Mikko Leikkanen (s. 6. elokuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa 29 ottelua. Niissä hän on tehnyt seitsemän maalia ja saanut neljä syöttöpistettä. Hän on edustanut Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2021. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2018 ja teki turnauksessa yhden maalin sekä sai yhden syöttöpisteen.

Leikkanen on edustanut Salibandyliigassa Classicia kausina 2005–2010 ja kaudesta 2011–2012 alkaen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2021 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2007, 2008 ja 2014 sekä SM-pronssia vuonna 2013. Hän on ennen kauden 2021–2022 alkua pelannut liigassa 276 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 137 maalia ja antanut 107 maalisyöttöä, sekä 127 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 59 maalia ja saanut 42 syöttöpistettä. Leikkanen oli ison osan kausista 2012–2013 ja 2014–2015 sivussa polvivammojen vuoksi. Kauden 2010–2011 hän pelasi Sveitsin NLA-liigassa.

Lähteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Basilius

Basilius on kreikkalaisperäinen miehen etunimi, joka tunnetaan useiden pyhimysten nimenä. Sen kreikankielisiä rinnakkaismuotoja ovat Basileios  ja Basileus, joista edellisen merkitys on ’kuninkaallinen’ ja jälkimmäisen ’kuningas’. Suomalainen nimi Pasi on Basiliuksen muunnos.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 200–210 Basilius-nimistä miestä.

Nimipäivät
Basilius-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1705–1928 (lukuun ottamatta muutamia katkoksia). Nimipäivä oli yleensä 30. toukokuuta. Vuosina 1705–1706 ja 1708–1710 se oli 23. kesäkuuta. Muita Basiliuksen nimipäiviä ovat olleet  6. maaliskuuta (vuonna 1738) ja 29. toukokuuta (vuonna 1742).

Tunnettuja Basiliuksia
Basilius Bessarion (n. 1403–1472), Johannes Bessarion, katolinen kardinaali ja piispa
Basilius Förtsch (k. 1616), saksalainen kirjailija ja virsirunoilija
Basilius Marttinen (1871–1943), suomalainen arkkiveisujen tekijä

Lähteet

Etunimet
Jagadish Chandra Bose

Jagadish Chandra Bose (; 2. toukokuuta 1858 Mymensingh, Bengal, Intia – 4. huhtikuuta 1937 Giridih, Bihar, Intia) oli intialainen fyysikko ja kasvitieteilijä, jota pidetään radiotekniikan ja biofysiikan pioneerina.

Elämä ja ura
Bose syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän aloitti opiskelun Kalkutan St. Xavier's Collegessa vuonna 1875 ja valmistui Kalkutan yliopistosta vuonna 1877. Vuonna 1880  Bose lähti Intiasta Englantiin. Hän opiskeli vuoden ajan lääketiedettä Lontoon yliopistossa, mutta joutui lopettamaan opinnot terveytensä vuoksi. Vuonna 1881 hän kirjoittautui Cambridgen yliopiston Christ's Collegeen opiskelemaan fysiikkaa ja valmistui sieltä vuonna 1884. Samana vuonna Bose sai myös tutkinnon Lontoon yliopistosta. Vuotta myöhemmin Bosesta tuli fysiikan professori Kalkutan Presidency Collegessa.

Vuosina 1894-1900 Bose teki uraauurtavaa tutkimusta radioaalloista. Bose esitteli radioaaltojen käyttöä Kalkutassa marraskuussa 1894, mutta hän ei ollut kiinnostunut patentoimaan keksintöään. Bosen kokeessa vuonna 1895 saatiin ruutia polttamalla aikaan mikroaaltoja, joiden vaikutuksesta saatiin kello soimaan. Toisin kuin Guglielmo Marconi, joka pyrki kaupallistamaan radioaaltoja koskevan työnsä, Bose oli kiinnostunut radioaalloista puhtaasti tieteellisenä pyrkimyksenä. Bose kehitti myös laitteita radioaaltojen tuottamiseen, lähettämiseen ja vastaanottamiseen ja osoitti niiden avulla aaltojen ominaisuudet, kuten heijastumisen ja taittumisen. 

Vuoden 1900 jälkeen Bose alkoi harjoittaa eläinten ja kasvien fysiologiaa koskevaa tutkimusta.  Hän julkaisi artikkeleita sähkömagneettisen säteilyn vaikutuksesta kasveihin ja niiden kasvuun ja kehitti välineitä mittaamaan säteiden vaikutusta kasveihin. Kehittämällään laitteella hän pystyi tarkkailemaan kasvien kasvua jopa kymmenmiljoonakertaisella vahvistuksella. Bosen merkittävä panos biofysiikan alalla oli sen havainnointi, että ärsykkeiden kulkeutuminen kasveissa on luonteeltaan sähköistä ja käyttävän toimintajännitettä, kun aiemmin tämän ymmärrettiin olevan luonteeltaan kemiallista.

Vuonna 1917 Bose perusti Kalkuttaan Intian ensimmäisen tieteellisen tutkimuslaitoksen. Samana vuonna Bose lyötiin ritariksi. Vuonna 1920 hänestä tuli ensimmäinen intialainen tiedemies, joka valittiin Royal Societyn jäseneksi. Bose matkusteli paljon ja piti luentoja sähkömagneettisista aalloista, sähkömagneettisten aaltojen vaikutuksista elävään ja elottomaan aineeseen sekä kasvien fysiologiasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Intialaiset fyysikot
Intialaiset professorit
Kasvitieteilijät
Royal Societyn jäsenet
Vuonna 1858 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Prostvik

Prostvik on kylä Nauvossa. Kylä sijaitsee Pikku-Nauvon saaren koilliskulmalla. Nauvon ja Paraisten välinen lauttayhteys kulkee Prostvikista.

Prostvikin kyläkeskus muodostuu kahdesta vanha suurtilasta, jotka sijaitsevat vierekkäin peltoaukean reunalla Östervikenin lahden länsipuolella. Saaristotie kulkee kylän läpi yhdistäen sen naapurikylään Simonkylään. Kylän asutus on hajallaan eri puolilla kyläaluetta. Prostvikin rannoilla on myös paljon kesäasutusta.

Prostvikin kylään kuuluvat myös lähisaaret Persholm, Björkholm, Maltholm, Vikholm ja Kalven. Kalven sijaitsee aivan lauttarannan tuntumassa ja on suojeltu. Prostvik on maisemaltaan monipuolista. Kylässä on korkeita metsäisiä kallioita, Saaristomeren ranta-alueita ja laajoja peltoja ja niittyjä.

Historia
Prostvikista on löytynyt merkkejä pronssikautisesta asutuksesta. Varsinainen kylä on perustettu viimeistään keskiajan lopulla. Kylässä oli satamapaikka jo silloin. Kylän talot yhdistettiin kahdeksi suureksi ratsutilaksi 1600-luvun alussa. Toinen niistä nautti myös säterin oikeuksia lyhyen aikaa 1600-luvun lopulla. Ratsutilat ovat päätynyt 1700-luvulla Schulténin suvun omistukseen ja Nathanael Gerhard af Schultén yhdisti ne Prostvikin kartanoksi.

Isojako toteutettiin Prostvikissa 1779. Tuolloin kartanolla on ollut neljä puutarhaa ja useita torppareita. 1820-luvun lopulla Nathanael af Schulténin perinnönjaossa kartano jaettiin Norrbyn ja Söderbyn tiloiksi af Schulténin poikien Nathanaelin ja Otton kesken. Tilat sijaitsevat yhä historiallisilla paikoillaan, mutta ovat uudempaa rakennuskantaa.

Prostvikin pohjoisosan Dyvikenissä on ollut 1800-luvun lopulla höyrylaiva S/S Runsalan laituri. Myöhemmin kylän itälaidalle rakennettiin uusi yhteysalusten laituri ja nykyinen maatielauttojen kulkupaikka.

Lähteet

Nauvon kylät
Virolahden veneonnettomuus 1922

Virolahden veneonnettomuus tapahtui Virolahden Laitsalmella yöllä 17. – 18. syyskuuta 1922 kun laivalleen palaamassa olleita merimiehiä kuljettanut vene kaatui myrskyssä. Onnettomuudessa hukkui yksitoista henkilöä, joista yhdeksän oli tanskalaisia merimiehiä, heidän joukossaan laivan kapteeni J. Sörensen.

Tanskalainen Kööpenhaminaa kotipaikkanaan pitänyt höyrylaiva Rödfaxe oli saapunut 12. syyskuuta 1922 lastaamaan propseja Virolahdelle Tormoon lastauspaikalle. Osa laivan miehistöstä oli käynyt sunnuntaina 17. syyskuuta maissa ja he halusivat illalla palata laivalleen. Laitsalmella asunut kalastaja Jeremias Kiiski lähti vaimonsa kanssa viemään heitä veneellään parin kilometrin päässä sijainneelle Tormoon lastauspaikalle ja siellä olleelle laivalle. Venekunta lähti Laitsalmelta illalla kello 23 aikaan, eikä heistä enää kuultu mitään. Yöllä raivosi ankara myrsky, joka kaatoi veneen ja veneessä olleet yksitoista henkilöä hukkuivat. Onnettomuuden uhrien ruumiita löydettiin sitten seuraavina päivinä. Rödfaxe kuljetti onnettomuudessa hukkuneiden merimiesten ruumiit Tanskaan.

Lähteet 

Vuoden 1922 onnettomuudet
1920-luvun onnettomuudet Suomessa
Laivaonnettomuudet Suomessa
Virolahden historia
Xavier Vallat

Xavier Vallat (1891−1972) oli ranskalainen juristi, poliitikko ja antisemitisti. Hän palveli Vichyn Ranskan hallitusta virkamiehenä, mutta hänet muistetaan pääasiassa, siitä että oli Commissariat General aux Questions Juives´n ensimmäinen johtaja. Komission tehtävänä oli toteuttaa lopullinen ratkaisu Ranskan alueella.

Elämänvaiheita 
Vallat omaksui antisemitistisen maailmankatsomuksen jo nuorena. Hän oli vakuuttunut siitä, että juutalaiset eivät voi mitenkään olla osana Ranskan yhteiskuntaa. Ennen ensimmäistä maailmansotaa hän toimi lyhyen aikaa opettajana. Sodassa hän haavoittui menettäen toisen silmänsä. 

Sodan jälkeen Vallat opiskeli lakia ja hänet valittiin vuonna 1919 Ranskan kansalliskokouksen edustajainhuoneeseen. Hän menetti paikkansa vuonna 1924, mutta uusi sen sen vuonna 1928. Hän muutti polittisia kantojaan usein, mutta piti kiinni äärioikeistolaisuudestaan ja juutalaisvastaisuudestaan. Hän uusi paikkansa vuonna 1928 ja oli edustajana aina vuoteen 1940 asti. Äänestäjiin hän vetosi sotamaineellaan ja sillä, että oli "oikean Ranskan" -edustaja.   

Vallat pysyi suurelle yleisölle melko tuntemattomana aina vuoteen 1936. Tuolloin hän piti edustajainkokouksessa raivoisan puheen juutalaistaustaista pääministeriä Leon Blumia vastaan. Hän sai puheensa johdosta useita onnittelukirjeitä.   

Toisessa maailmansodassa Saksa hyökkäsi Ranskaan ja miehitti siitä osan. Maata johti Philippe Petainin johtama yhteistoimintahallitus. Vallat palveli hallintoa ensiksi sotaveteraanien asioita hoitavassa virastossa ja sittemmin huhtikuussa 1941 hän ryhtyi johtamaan vastaperustettua juutalaisasian komissiota. Hän oli vastuussa olemassaolevien juutalaisia koskeneiden lakia soveltamisesta ja hän myös teki uusia heitä diskriminoineita lakeja. Samana vuonna hän perusti Ranskan juutalaisten liiton Adolf Eichmannin lähettilään, Theodor Danneckerin aloitteesta. Kuuluisuutta saavutti Vallatin tokaisu Danneckerille: "Olen ollut paljon  teitä kauemmin antisemitisti. Sitä paitsi voisin olla isänne".   

Vaikka Vallat teki juutalaisasioissa tiivistä yhteistyötä miehittäjien kanssa, hän yritti muissa asioissa pitää huolta Ranskan eduista. Tämä aiheutti sen, että hänet erotettiin juutalaisasiain komission johdosta maaliskuussa vuonna 1942. Sen jälkeen hän toimi Vichyn Ranskan muissa hallintoviroissa. Hänen luomansa järjestelmä auttoi myöhemmin huomattavasti saksalaisia Ranskan juutalaisten tuhoamisessa. 

Sodan jälkeen Vallat vangittiin ja hänelle langetettiin vuonna 1947 kymmenen vuoden vankeustuomio. Hän suoritti siitä alle puolet, vapautuen tammikuussa 1950. 

Vapautumisensa jälkeen Vallat jatkoi antisemitismiään julkisesti. Hän sai vain hyvin vähäisen määrän kannattajia. Vuosina 1962- 1966 hän oli toimittajana äärioikeistolaisessa Aspects de la France -lehdessä. On huomattava, että lehti tuki näkyvästi Israelia.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.film-documentaire.fr/4DACTION/w_fiche_film/34735_1
Ranskalaiset poliitikot
Ranskalaiset juristit
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Briitta Hepo-oja

Briitta Hepo-oja (s. 1989 Kuusamo) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hänen fantasiaromaaninsa Suomea lohikäärmeille sai Topelius-palkinnon vuonna 2020. Sen jatko-osa Sydämiä seireeneille oli Kuvastaja-palkintoehdokkaana 2021.

Hepo-oja on valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta pääaineenaan kirjallisuus. Hän muutti valmistumisensa jälkeen Helsinkiin.

Hepo-ojan esikoisromaani Siilin kuolema ilmestyi vuonna 2015. Hän on käsitellyt nuortenkirjoissaan yhteskunnallisia teemoja kuten eriarvoisuutta ja köyhyyttä.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Briitta Hepo-ojan blogi

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Saudi-Arabian Grand Prix 2021

Saudi-Arabian Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 STC Saudi Arabian Grand Prix 2021) oli Formula 1 -kauden  21. osakilpailu, joka ajettiin 5. joulukuuta Jeddah Corniche Circuitin katuradalla Jeddassa Saudi-Arabiassa.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Tulokset

Aika-ajot

Kilpailu 

Max Verstappen sai yhteensä 15 sekunnin aikarangaistuksen, 5 sekuntia hyötymisestä radan ulkopuolella ajamisesta ja 10 sekuntia kolarin aiheuttamisesta Lewis Hamiltoniin.
Yuki Tsunoda ajoi maaliin 13:ntena, mutta hän sai 5 sekunnin aikarangaistuksen kolarin aiheuttamisesta Sebastian Vetteliin.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Muuta 
Nikita Mazepinin viimeinen startti. Hän osallistui seuraavaan osakilpailutapahtumaan, mutta ei startannut saatuaan koronavirustartunnan ennen kilpailua. Hänen sopimus purettiin ennen seuraavan kauden avausosakilpailua Venäjän hyökkättyä Ukrainaan.

Lähteet 

Saudi-Arabian Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2021
20 suosikkia – Päivät kuin unta

20 suosikkia – Päivät kuin unta on Arto Sotavallan vuonna 1996 postuumisti julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu 20 suosikkia -sarjaan.

Kappaleet 

 Päivät kuin unta - Le Moribond (3:36)
 Ei maitoa tänään - No Milk Today (2:00)
 Lady Jane (3:10)
 Pienet nuolet - Little Arrows (2:42)
 Hymyillään kun tavataan (3:01)
 Pimeään (2:28)
 Löysin rantein - Airplane (2:57)
 Voitko lopettaa - Randy Sause Git (2:12)
 Matka jatkuu - I’m A Drifter (3:08)
 Taakse kodin jätin (3:40)
 Kun sinut näin - Den Första Gång Vi Möttes (2:25)
 Sä ihmeitä teet - The Wonder Of You (2:40)
 Jatka eteenpäin - I Nästa Stad (2:18)
 Kai vielä uudestaan - Hm… Du Är Så Underbar (2:24)
 Voin kyyneleesi poistaa - Flickan Och Hårbandet (2:51) 
 San Bernandino (2:58) 
 Lady Hoi! - Lady Hi, Lady Ho (2:42)
 Kaunis sunnuntai - Beautiful Sunday (2:57)
 Rock & Roll sait parhaat vuodet - Rock’N Roll I Gave You The Best Years Of My Life (3:45) 
 Seilaan - Sailing (3:47)

Aiheesta muualla 

 20 Suosikkia – Päivät kuin unta Discogs-tietokannassa

Vuoden 1996 kokoelma-albumit
Suomalaiset iskelmäalbumit
Paul Lannoye

Paul Lannoye (22. kesäkuuta 1939 – 4. joulukuuta 2021) oli belgialainen poliitikko. Hän oli yksi Ecolo- puolueen perustajajäsenistä ja Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1989–2004.

Lähteet 

Belgialaiset europarlamentaarikot
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Semerun tulivuorenpurkaus 2021

Semerun tulivuorenpurkaus 2021 alkoi 4. joulukuuta 2021 Indonesiassa Jaavan saarella Itä-Jaavan provinssissa sijaitsevalla Semerun tulivuorella. Sen seurauksena tuhannet ihmiset lähtivät kodeistaan lähialueen kylistä. Laavaa valui lähikyliin ja taivas pimentyi tuhkapilvistä, mikä vaikeutti pelastustoimia. Ainakin 39 ihmistä on kuollut ja yli 100 loukkaantunut. Purkaus hautasi osan kylistä lähes kokonaan metrejä olevan sulan tuhkan alle. Koteja tuhoutui tai vahingoittui jollain tapaa yli 100 000. Viimeksi 3,6 kilometriä korkea Jaavan saaren korkein tulivuori Semeru oli purkautunut joulukuussa 2020.

Tulivuori purkautui uudelleen 6. joulukuuta puhaltaen ulos kuumia tuhkapilviä.

Lähteet 

Jaava
Onnettomuudet Indonesiassa
2000-luvun tulivuorenpurkaukset
Vuoden 2021 luonnonmullistukset
Tuukka Tiihonen

Tuukka Tiihonen on suomalainen näyttelijä ja teatteriopettaja. Hän on näytellyt sivurooleja muutamissa suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Salatut elämät, Ganes, Tukka auki, Siskonpeti ja Sunnuntailounas. Hän on riihimäkeläisen improvisaatioryhmä VSOP:n jäsen. 

Teatteriopettajana Tiihonen toimii Tikkurilan teatteri- ja sirkuskoulussa. Tiihonen on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2014. Hän asuu Vantaalla.

Lähteet 
 http://www.tikkurilanteatteri.fi/index.php/opettajat/
 https://m.imdb.com/name/nm2064764/

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Iso-Puolala

Iso-Puolala on vuonna 1775 rakennettu puutalo Puolalanpuistossa, Turussa. Talo on yksi Turun vanhimpia yhä jäljellä olevia puutaloja. Sen omistaa Rakennusperinteen Ystävär ry, joka osti talon vuonna 2013 43 600 eurolla. Iso-Puolala on sekä kulttuuri- että rakennushistoriallisesti erittäin arvokas. Turun museokeskuksen vuonna 2002 laatimassa suojelutavoitelistauksessa rakennukset ovat saaneet kaikkein korkeimman suojelustatuksen.

Historia 
Puolalan talo mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1550 Pyhän Peterin prebendatilana, eli anneksitilana. Tila jaettiin kahtia 1700-luvulla, jolloin muodostui nykyinen Iso-Puolalan tila. Nykyiselle paikalleen talo siirrettiin vuonna 1775 Henrik Mattsonin pystyttämänä. Talo sijaitsi ennen nykyistä paikkaa vielä alempana mäessä.

Tontille rakennettiin toinen pienempi asuinrakennus vuonna 1827. Vuoden 1851 palovakuutusasiakirjasta käy ilmi, että Iso-Puolala oli umpikortteli, jonka tontin etelärajalla sijaitsi nykyinen päärakennus, länsipuolella asuin- ja liiterirakennus, itäpuolella 1827 ja 1828 rakennetut asuinrakennukset ja pohjoisella puolella talli- ja navettarakennus. Vuonna 1885 tulipalo tuhosi Iso-Puolalan tontin luoteiskulman rakennukset, mutta päärakennus säilyi kärsien vain pieniä vaurioita. Tontin itälaidalla olevista rakennuksista pahimmin paloi pohjoisenpuolenen rakennus. Vahingoittuneet päärakennus ja itäpuolen rakennus kuitenkin saatiin kunnostettua. Samana vuonna tontille rakennettiin pohjoisenpuoleinen ulkohuonerakennus.

Vuonna 1910 rakennusten omistaja Lindholm lahjoitti rakennukset Turun kaupungille. 2013 Rakennusperinteen Ystävät ry osti rakennukset. Yhdistys järjestää rakennuksissa omaa toimintaa ja vuokraa niitä myös juhlatiloiksi. Rakennusperinteen Ystävät ry entisöi rakennukset oppilastyönä ne ostettuaan.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Kupila, Sanna. Puolala.  Teoksessa:  

Turun rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Timo Mynttinen

Timo Mynttinen on suomalainen basisti. Hän on soittanut monissa kokoonpanoissa, kuten Mamba-yhtyeessä vuosina 2001–2017. Mynttinen liittyi Yö-yhtyeeseen vuonna 2017, kun Jukka Lewis ja Daffy Terävä saivat potkut Yöstä. Mynttinen tuli Yöhön samaan aikaan kuin Jussi Turpeinen. He olivat yhtyeessä siihen asti, kun Yön laulaja Olli Lindholm kuoli.

Lähteet 

Suomalaiset basistit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt