Alfa Romeo BAT

Alfa Romeo B.A.T. eli Berlina Aerodynamica Tecnica oli vuonna 1950 esitellyn, vanhanaikaiseksi käyneen 6C -mallisarjan korvaavan urheilullisen Alfa Romeo 1900 -mallin (millenovecento, ark. millenove) tekniikkaan pohjautuva kolmen kappaleen sarja aerodynaamisia tutkielmia.

Esihistoria 

Koeautojen toimeksiantaja oli Alfa Romeo, kun yhtiö oli vakuuttunut Giovanni "Nuccio" Bertonen ja Franco Scaglionen edeltävästä työstä. Scaglione oli näet luonut, ja Bertone valmistanut Chicagossa merkittävän MG -edustusliikkeen omistavan teollisuusmies Stanley Harold "Wacky" Arnoltin tilauksesta 200 kappaletta MG TD -autoja erikoiskorilla, ja tämä tilaus oli nostanut korittajan sodanjälkeisestä alhostaan. Kekseliäisyyden ja tyylitajun tärkeä lisä oli toki vahvan dollarin merkittävä ostovoima teetettäessä koritöitä heikon liiran Italiassa: myös moni muu autonvalmistaja kuten Chrysler-yhtymä teetätti 1950-luvulla useita konseptiautojaan italialaisilla koriräätäleillä - esimerkkeinä vaikkapa  Dodgen Ghialla teettämät Firearrow I-IV vuodelta 1954, tai tuotannon asteelle edistynyt Hudsonin vuoden 1953 Italia-coupé Touring-alumiinikorilla, minkä 50 kappaleen tilaus tosin keskeytettiin heikon kysynnän vuoksi 26 kappaleen jälkeen. Muotoilijan, korittajan ja Arnoltin yhteistyö jatkuisi ensin Arnolt Aston Martin- ja sitten vuonna 1953 Bristol-tekniikalla varustetuilla, urheilu- ja kilpakäyttöön tarkoitetuilla Arnolt Bristol-autoilla (galleriakuva), sekä henkilökohtaiseen käyttöön tulleella Bentley-edustusautolla mikä sai erikoiskorin. Arnolt ostaisi myös ensimmäisen B.A.T.-koeautoista syksyllä 1953. Merkittävä B.A.T.-koeautojen esiaskel oli myös Scaglionen suunnittelema ja Bertonen yksittäiskappaleena toteuttama, Abarth 1500 -autoon pohjautuva, myös epävirallisesti B.A.T 1-nimityksellä tunnettu, aerodynaamiseksi muotoiltu 2-paikkainen Biposto-koeauto (galleriakuva). Alfa Romeon toimeksianto oli haasteellinen, sillä vuodelle 1953 esitellyssä, nelisylinterisellä DOHC-moottorin tehokkaammalla 90 hevosvoiman versiolla varustetussa 1900 Sprint-mallissa oli itsekantava kori. 

Tämä toimeksianto ei suinkaan ollut ainutkertainen Alfa Romeolle, vaan autonvalmistaja oli kahdet Formula 1 -mestaruudet 1950 ja 1951 kilpa-autoilla 158 ja 159 voitettuaan lakkauttanut F1-kilpatallinsa. Yleisön kiinnostuksen säilyttääkseen autonvalmistaja antoi 1900 C52-kilpurin tekniikkaan pohjautuvan koeauto-toimeksiannon Carrozzeria Touring Superleggera-korittajalle, mikä oli jo ennen toista maailmansotaa muotoillut erikoiskoreja useaan Alfa Romeo 8C-autoon. Vuonna 1952 valmistui Alfa Romeo-kilpatallin, Gioacchino Colombon ja Touring-korittajan yhteistyönä muutama Disco Volante koeauto: spider-avoauto nimensä kaltaisella levitetyillä kyljillä, perinteisemmin muotoiltu coupé Jaguar E-Typen matkustamon muotoa enteilevällä katolla, sekä avoautoversio fianchi stretti l. kapeat kyljet - mitkä kulkivat nimellä Disco Volante l. lentävä lautanen. Koeautojen korien havaittiin kuitenkin aiheuttavan nostetta korkeammilla ajonopeuksilla, eivätkä 1900 C52-autot siten kelvanneetkaan kilpatoimintaan, vaan Alfa Romeo käytti urheiluautojen kilpailuissa 8C 3000 CM-mallia. C52-kilpureiden aiheuttaman pettymyksen vuoksi seuraava toimeksianto menisi Touring-korittajan sijaan Bertonelle, ja aerodynamiikan kokeilut toteutettaisiin seuraavaksi muototutkielmina, jotta niiden kilpailukyvystä rata-ajon mittelöissä ei tarvitsisi välittää. Projekti käynnistyi syksyllä 1952, ja se sai nimekseen Berlina Aerodinamica Tecnica lyh. B.A.T..

B.A.T. 5 

Kaikkien kolmen vuosien 1953-1955 koeauton suunnittelija-muotoilija Franco Scaglione oli aloittanut aerodynamiikan opiskelut Bolognan avaruus- ja ilmailuteknisessä yliopistossa ennen toista maailmansotaa, sekä sodan aikana asepalvelussa syventynyt alaan. B.A.T.-autojen korit valmisti Carrozzeria Bertone. Sarjan aloitti vuonna 1953 Torinon autonäyttelyssä julkistettu B.A.T. 5, jonka virtaviivainen kori salli sen saavuttaa 15% korkeamman huippunopeuden (123,6 mailia/tunti) kuin pohjana oleva 1900-malli. Toteutetun korin järjestysnumero 5 juontuu Scaglionen aiemmista neljästä 1:1-mittakaavan savimallista, joilla korimuoto saavutti tavoitellun virtaviivaisuuden (ilmoitettu ilmanvastuskertoin 0,23). Muotoilu perustui siten tutkimuksiin, ja muutosten empiiriset tulokset ohjasivat muotojen jatkokehitystä: B.A.T. 7:n ilmanvastuskertoimeksi ilmoitettiin enää 0,19, kun esimerkiksi virtaviivainen Toyota Prius saavutti kertoimen 0,24.

B.A.T. 7 

Sensaation aiheuttanutta, ja niin muotoilijan kuin korittajankin maailmanmaineeseen singonnutta "B.A.T. 5":ttä seurasi vuonna 1954 jälleen Torinon autonäyttelyssä esitelty B.A.T. 7 edelleen tutkimustyön kautta hiotulla, entistäkin radikaalimmalla aerodynamiikalla, missä siivet kietoutuivat lähes matkustamon jättöpinnan ympäri. Siipien takaosaan oli lisätty aukko sisä- ja ulkopinnan paine-erojen tasaamiseksi, jotta siivet eivät joutuisi hallitsemattomaan flutter-värinäliikkeeseen. Tämä B.A.T. 7 aiheutti - jos mahdoillista - vieläkin suuremman sensaation, ja se pääsi monen ajankohdan autolehden kuten sveitsiläisen Automobil-Revue -lehden kansikuvaan. Väliin jääneet järjestysnumerot 6 ja sittemmin 8 tarkoittivat jälleen aerodynamiikan koemalleja.

B.A.T. 9d 

Viimein vuonna 1955 Torinossa esiteltiin B.A.T. 9 (nimitetty myös B.A.T. 9d :ksi), minkä muotoilussa oli aiemmista koeautoista poiketen, ja niiden aiheuttaman kohun vuoksi jo pohdittu käytännöllisyyttä. Esimerkiksi tunnusomaiset, takaikkunan näkymää aiemmissa B.A.T. -koeautoissa rajoittaneet, matkustamon ja korin laminaarisen ilmavirtauksen aikaan saaneet siivet oli typistetty merkittävästi pienemmiksi, jo lähes aikakauden "siipiautojen" kaltaisiksi. Myös sen jäähdyttimen ilmanottoaukot sekä pleksilasi-kuvuilla varustetut ajovalot (aiemmin ne oli piilotettu avautuvien luukkujen taa) olivat lähestyneet tavanomaisia automalleja, ja B.A.T. 9:ssä oli nyt Alfa Romeon tyypillinen kolmio-koriste Biscione-käärmetunnuksella keskellä maskia. Biscione on Visconti-suvun vaakunassa kuvattu myyttinen käärme, mikä esiintyy paitsi Alfa Romeon logossa myös Milanon vaakunassa ja esimerkiksi jalkapalloklubi Inter Milano:n logossa. Kaikkien kolmen B.A.T.-koeauton jo vuonna 1989 saman omistajan kokoelmiin tullut triptyykki on myyty Sotheby`s - huutokaupassa New Yorkissa 28.10.2020 peräti 14 840 000 dollarin yhteishinnalla.

2008 Bertone B.A.T. 11 dk 

Bertone palasi aiheeseen vuonna 2008 Genevessä autonäyttelyn aikana (joskaan ei itse näyttelypaikalla) aikaisempiin tutkielmiin viittaavalla muotoilututkielma-konseptiautolla B.A.T. 11, mikä pohjautui Alfa Romeo 8C Competizione-sarjamalliin Sen muotoili David Wilkie. B.A.T.11 -tutkielman toimeksiantaja vuonna 2006 oli hammaskirurgian tohtori (DDS, doctor of dental surgery) Gary Kaberle, joka oli omistanut B.A.T. 9d-auton nuoruusvuosistaan lähtien. Koeauton järjestysnumeron 11 jälkeinen dk-lyhenne juontuu Kaberlen syöpään menehtyneen vaimon Debbie Kaberle nimestä. Se on puhtaasti muotoilututkielma ja kunnianosoitus, sillä B.A.T. 11dk:ssa ei ole moottoria, vaihteistoa, eikä liioin ajoon tarvittavaa laitteistoa.

Galleria

"Alfa Romeo Storico"-näyttely 

Brysselin Autoworld-museossa on 28.8.2022 asti esillä merkittävä, yli 50 historiallisten ja harvinaisten Alfa Romeo-autojen ja erikoismallien esittely. Näyttelyn rungon muodostavat Alfa Romeon oman museon ajoneuvot, Autoworld-perustaja Ghislain Mahy:n (1907-1999) kokoelman valiot, sekä prototyyppien keräilijä Corrado Lopreston Alfa Romeo-unikaatit.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 https://moottori.fi/ajoneuvot/jutut/huutokauppahelmet-alfa-romeo-berlina-aerodinamica-tecnica-sarja/ (suomenkielinen lehtijuttu B.A.T.-kolmikosta)
 https://www.youtube.com/watch?v=DxF9vFJezRA&ab_channel=TopGear Alfa Romeo 8C Competizione "Disco Volante"-esittely, Top Gear, 10.11.2014, 8:03 min 

BAT
Konseptiautot