joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Loirinuotiolla

Loirinuotiolla on syksyllä 2014 Inarijärvellä erähotelli Lapinleu’ussa kuvattu 10-osainen keskusteluohjelma, jossa Vesa-Matti Loiri kutsuu henkilökohtaisesti ystäviään ja työtovereitaan luokseen vieraiksi. Ohjelman esittäminen alkoi Nelosella 4. tammikuuta 2015. Ohjelmaa esitettiin Nelosella sunnuntai-iltaisin kello 20.00.

Jokaisessa jaksossa nähdään kaksi–kolme vierasta. Ohjelmassa vieraina olivat muun muassa Sauli Niinistö, Teemu Selänne, Jari Litmanen, Ville Haapasalo, Robin, Lenita Airisto sekä Aku Hirviniemi.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Keskusteluohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Suru on kunniavieras

”Suru on kunniavieras” on kappale Jenni Vartiaisen kolmannelta, Terra-nimiseltä studioalbumilta. Se julkaistiin albumin kolmantena singlenä tammikuussa 2014. Kappaleen ovat säveltäneet Vartiainen ja Jukka Immonen, ja se on sanoittanut Mariska.

”Suru on kunniavieras” oli albumin edellisten singlejen tavoin menestyksekäs. Se nousi heti albumin ilmestyttyä latauslistan 30:nneksi, ja parhaimmillaan kappale oli listan kolmantena. Kappale nousi myös radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi (11/2014).

Kriitikoiden vastaanotto kappaleelle oli pääosin myönteinen; kappaletta pidettiin yhtenä albumin parhaimmista. Soundin kriitikko sanoi Mariskan tehneen kenties uransa parhaan sanoituksen.

Julkaisu
”Suru on kunniavieras” sisältyy 4. lokakuuta 2013 julkaistulle Terra-albumille. Kappale lähetettiin radiokanaville albumin kolmantena singlenä tammikuussa 2014; erillistä kaupallista singlejulkaistua kappaleesta ei tehty.

Kappaletta käytettiin maaliskuussa 2014 alkaneen Mustat lesket -draamasarjan ennakkomainoksissa ja trailereissa. Nelosen internetsivuilla julkaistiin 16. tammikuuta 2014 musiikkivideo, jossa kappaleen varsinaiseen musiikkivideoon on yhdistetty otteita televisiosarjasta. Lauri Laukkasen ohjaama musiikkivideo kuvattiin joulukuussa 2013, ja sillä esiintyy Vartiaisen lisäksi tanssiryhmä Fe'Fellas. Virallinen musiikkivideo julkaistiin Warner Music Finlandin ylläpitämällä YouTube-kanavalla 6. helmikuuta 2014.

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2013 kappaleet
Jenni Vartiaisen kappaleet
Masters of Sex

Masters of Sex on  yhdysvaltalainen draamasarja, jonka on luonut Michelle Ashford. Masters of Sex alkoi Showtime-kanavalla 29. syyskuuta 2013. Suomessa sarjaa esittää HBO Nordic. Sarja kertoo tunnetusta Masters ja Johnson -seksitutkijatyöparista.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Showtimen televisio-ohjelmat
SOLAS-sopimus

Kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä () on kansainvälinen meriturvallisuutta käsittelevä sopimus. Se takaa, että kaikki sopimuksen allekirjoittajamaissa rekisteröidyt laivat läpäisevät tietyt minimiturvallisuusmääräykset, jotka koskevat niin rakennetta, välineistöä kuin laivan toimintaa. Sopimusta kaikkine siihen tehdyin muutoksin pidetään kaikkein tärkeimpänä kauppa-alusten turvallisuutta koskevana sopimuksena.

Sopimusta ja siihen tehtyjä muutoksia hallinnoi IMO. Huhtikuusta 2013 lähtien kaikkein uusin muutos on toukokuulta 2011.

Sopimuksen on allekirjoittanut 159 valtiota, joiden lipun alla matkustaa noin 99 prosenttia maailman kauppa-aluksista bruttovetoisuudella laskettuna.

Ensimmäinen SOLAS-sopimus solmittiin RMS Titanicin haaksirikon jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä, 1974 (SopS 11/1981) – sopimuksen suomenkielinen käännös

Merenkulku
Ylä-Myllyjärvi

Ylä-Myllyjärvi on Roninmäen ylärinteellä oleva asuinalue Jyväskylän Keltinmäessä. Ylä-Myllyjärvi on omakotivoittoinen alue, joka on rakennettu enimmäkseen 1990-luvun lopulla. Huhtalammentiellä on kuitenkin myös 2000-luvun alussa rakennettuja kerrostaloja.

Lähteet 

Keltinmäki
Suomen Ekonomien kirjallisuuspalkinto

Suomen Ekonomien Bisneskirja -palkinto jaetaan kahden vuoden välein parhaalle suomalaiselle bisneskirjalle. Suomen Ekonomien kirjallisuuspalkinto on tunnustus laadukkaalle ja ajankohtaiselle teokselle, joka edustaa kauppatieteellisten tutkintojen osaamis- ja tutkimusalueita. Se on myös ainut bisneskirjapalkinto Suomessa. Palkintosumma on 30 000 euroa, ja se jaetaan apurahana Kaupallisten ja teknillisten tieteiden tukisäätiön (Kaute) SEFE-erikoisrahastosta.

Vuoteen 2008 asti palkinnon nimi oli Pro Oeconomia ja vuodesta 2022 alkaen Suomen Ekonomien Bisneskirja -palkinto .

Palkinnonsaajat

Lähteet

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Belgian Football League

Belgian Football League eli BFL on amerikkalaisen jalkapallon pääsarja Belgiassa. Sarja muodostuu kahdesta erillisestä konferessista, Flemish American Football League ja Ligue Francophone de Football Americain de Belgique, joiden kolme parasta pelaavat pudotuspelit. Sarjan mestaruusottelu on nimeltään Belgian Bowl.

Sarja on perustettu vuonna 1987. Ensimmäinen Belgian Bowl järjestettiin vuonna 1995.

Joukkueet 2014

Flemish American Football League
 Ghent Gators
 Brussels Black Angels
 Ostend Pirates 
 Brussels Bulls
 Leuven Lions
 Puurs Titans
 Limburg Shotguns
 Izegem Tribes
 Antwerp Diamonds

Ligue Francophone de Football Americain de Belgique
 Brussels Tigers
 Corbais Fighting Turtles
 Liège Monarchs
 Waterloo Warriors
 Charleroi Coal Miners
 WaPi Phoenix

Mestarit

2018: Brussels Black Angels
2017: Brussels Black Angels
2016: Ostend Pirates
2015: Brussels Black Angels
2014: Ghent Gators
2013: Brussels Tigers
2012: Brussels Tigers
2011: West Flanders Tribes
2010: West Flanders Tribes

2009: West Flanders Tribes
2008: West Flanders Tribes
2007: West Flanders Tribes
2006: West Flanders Tribes
2005: Antwerp Diamonds
2004: Antwerp Diamonds
2003: Brussels Black Angels
2002: Brussels Tigers
2001: Izegem Redskins
2000: Izegem Redskins

1999: Antwerp Diamonds
1998: Tournai Cardinals
1997: Tournai Cardinals
1996: Tournai Cardinals
1995: Tournai Cardinals
1994: Brussels Raiders
1993: Luxemburg Red Lions
1992: Leuven Lions
1991: Brussels Raiders
1990: Brussels Raiders

1989: Brussels Raiders
1988: Brussels Raiders
1987: Mouscron Redskins

Lähteet

Aiheesta muualla
Belgian Bowl
Flemish American Football League
Ligue Francophone de Football Americain de Belgique 
Belgian amerikkalaisen jalkapallon erotuomariliitto

Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
Belgian urheilu
BTR-70

BTR-70 on neuvostoliittolainen kahdeksanpyöräinen miehistönkuljetuspanssarivaunu (, bronetransportjor; lyhenne BTR). Ajoneuvo kehitettiin alun perin 1960-luvun lopulla. BTR-70 otettiin palveluskäyttöön Neuvostoliitossa vuonna 1972 ja sitä vietiin Varsovan liiton maihin sekä muihin Neuvostoliiton liittolaisiin. BTR-70 on hyvin samantapainen BTR-60PB:n kanssa. Eroavaisuuksiin kuuluvat raskaampi panssarointi sekä kestävämmät renkaat. BTR-70:ssä on myös tehokkaampi moottori. BTR-70 on edelleen yli 20 valtion käytössä.

Kuten edeltäjänsä BTR-70 on uintikykyinen ilman suurempia valmisteluja. Vedessä BTR-70 liikkuu vesisuihkupropulsion avulla. Aseistuksena on raskas 14,5 mm KPVT-konekivääri jolle on 500 ammusta sekä 7,62 mm konekivääri johon on 2 000 ammusta.

Taistelua BTR-70 on nähnyt Afganistanin sodassa sekä useissa pienemmissä konflikteissa Itä-Euroopassa. Kylmän sodan jälkeen BTR-70:iä käytettiin YK:n operaatioissa Jugoslavian hajoamissodissa.

Aiheesta muualla

Kuljetuspanssariajoneuvot
Minarelli

Minarelli on italialainen moottoripyörien moottoreiden valmistaja, jonka perustivat Vittorio Minarelli ja Franco Morini vuonna 1951. Minarelli on ollut vuodesta 2002 lähtien osa Yamaha konsernia. Minarellin moottoreita käyttävät myös muut valmistajat, kuten Rieju ja Beta.

Yrityksen historia 

Minarellin perustivat Vittorio Minarelli ja Franco Morini Bolognassa nimellä Fabbrica Bolognese Motori (F.B.M.). Aluksi yritys valmisti moottoripyöriä. Vuonna 1956 Minarelli kuitenkin lopetti moottoripyörien valmistamisen ja keskittyi kaksitahtisten mopo- ja moottoripyörämoottoreiden valmistamiseen. Samana vuonna ritys jakautui ja Vittoria Minarelli perusti F.B Minarellin. Minarelli valmisti 2000m2 tehtaassa 20 työntekijän kanssa 70 moottoria päivässä. Moottoreita myytiin Italiaan, muualle Eurooppaan ja Latinalaiseen Amerikkaan.

Yritys jatkoi kasvamistaan, ja vuonna 1967 se vaihtoi nimekseen Motori Minarelli, ja perusti uuden tehtaan Lippo di Calderara di Renossa, jossa tuotettiin jopa 250 000 moottoria vuodessa. Minarelli menestyi MotoGPssä, voittaen useita valmistajien ja kilpailijoiden maailmanmestaruuksia. 1970-luvulla Minarelli asetti myös joitakin nopeuden maailmanennätyksiä joita ei ole vieläkään rikottu.

Vuonna 1990 yritys aloitti yhteistoiminnan Yamahan kanssa, ja valmisti ensimmäisey skootterimoottorinsa. Yhteistyö oli menestyksekästä ja yrityksen tuotantomäärät nousivat edellistäkin suuremmiksi ja vuonna 1995 yritys valmisti vuodessa 410 000 moottoria ja työllisti 350 henkilöä.

2000-luvulla yrityksen tulos kuitenkin laski markkinoiden muuttumisen takia, ja vuodesta 2002 lähtien Minarelli on ollut osa Yamahaa.

Lähteet 
Company Motori Minarelli 

Moottorivalmistajat
Italialaiset teollisuusyritykset
Jukebox (televisiosarja)

Jukebox on 14. marraskuuta 2014 Nelosella alkanut suomalainen musiikkiviihdeohjelma, jota juontaa Sebastian Rejman. Ohjelma perustuu uuteen formaattiin, jota Nelonen ensimmäisenä maailmassa alkaa esittämään. Sarjan kuusi ensimmäistä jaksoa esitettiin loppuvuodesta 2014, jonka jälkeen loput kuusi nauhoitettua jaksoa keväällä 2015, mutta Nelonen ei kuitenkaan jaksoja esittänyt. Nelonen esitti ensimmäisen kauden kuusi jaksoa uusintana marras-joulukuussa 2015, ja uudelleen toukokuussa 2016. Toisen kauden kuusi uutta jaksoa saivat ensiesityksen touko-kesäkuussa 2016.

Ohjelman jokaisessa jaksossa on vieraina neljä eri artistia, joille jukebox valitsee esitettävät kappaleet ja niiden tyylilajit. Studiobändiä johtaa Mikko Mäkinen. Ohjelmassa tulee esiintymään 48 artistia, muun muassa Maarit ja Janna Hurmerinta, Jari Sillanpää, Kaija Koo, Diandra, Sanni, Jesse Kaikuranta, Anna Abreu, Arttu Wiskari, Suvi Teräsniska, Kasmir ja Samae Koskinen.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jukebox facebook-sivut

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Viihdeohjelmat
Eila Kaarresalo-Kasari

Eila Kaarresalo-Kasari (s. 11. heinäkuuta 1942 Lahti) on suomalainen elokuvaohjaaja, ihmissuhdekouluttaja ja jazztoimittaja.

Kaarresalo-Kasari muutti New Yorkiin vuonna 1964 ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon New Yorkin kaupunginyliopiston (CUNY) City Collegessa 1968 pääaineenaan elokuva. Hän asui runsaat kymmenen vuotta New Yorkissa ja toimi elokuva-alan eri tehtävissä.

Hän on ohjannut ja tuottanut kolme lyhytelokuvaa: Would Momma Allow? (1968), Ampumarata (Finnish Frustrations, 1969) ja Kotimaani ompi Suomi (1972). Ampumarata sai Jussi-palkinnon ja juryn erikoispalkinnon Tampereen kansainvälisillä elokuvajuhlilla 1970.  Amerikkalainen Odeon Films osti sen levitysoikeudet 1971 ja Arte-televisiokanava 1996. 

Sukupuolten epätasa-arvoa käsittelevä Ampumarata on ensimmäinen ns. naisnäkökulmaelokuva. Siitä on tullut vuosien saatossa klassikko, joka kiertää edelleen kansainvälisiä festivaaleja yli 50 vuotta valmistumisensa jälkeen. 

Suomessa Kaarresalo-Kasari oli mukana John Hustonin Kremlin kirjeen (1969 ) ja Don Siegelin Puhelimen (1977) kuvauksissa.

Palattuaan lopullisesti Suomeen 1977 Kaarresalo-Kasari alkoi kouluttaa suomalaisia flirttailun taidossa ja kiersi luennoimassa ympäri Suomea yli kymmenen vuoden ajan. Hän julkaisi kirjan Silmänisku, Flirtin ja valloitustaidon opas (WSOY 1998).

Nykyisin Kaarresalo-Kasari kirjoittaa miehensä, televisiotutkija ja muusikko Heikki Kasarin kanssa Jazzrytmit-verkkolehteen. Jazzmuusikot ry valitsi Kaarresalo-Kasarin Vuoden Jazzdiggariksi 2009. Vuonna 2020 Kaarresalo-Kasari julkaisi elämäkertansa Jazztyttö (Aviador), joka kertoo hänen monikymmenvuotisesta ystävyyssuhteestaan jazzikoni Ornette Colemaniin sekä elokuvanero Elia Kazaniin.

Vuonna 2022 julkaistussa Jazzia Manhattanilla (ISBN 978-952-94-6409-8) kirjoittajina olivat Eila Kaarresalo-Kasari ja Heikki Kasari.

Lähteet 
Hopkinson & Blake 1975: Women Who Make Movies. ISBN 0911974121, sivut 112, 251 ja 286.
Niemi, Oittinen, Rajalahti ja Savolainen (toim.): Suomineito zoomaa, Kansan sivistystyön liitto 1990, ISBN 951-9455-17-5, s. 184.

Viitteet

Aiheesta muualla
Eila Kaarresalo-Kasarin kotisivu
Ampumarata ARTE-kanavalla 1996
Finnish Frustrations,Clairmont Film Festival '95 (https://books.google.fi/books?id=FDBCDwAAQBAJ&pg=PT115&lpg=PT115&dq=finnish+frustrations+Eila+kaarresalo-kasari&source=bl&ots=_3kFrtY62Q&sig=ACfU3U2i8h3BS79psi-sjXk9rlR8-OYz2A&hl=fi&sa=X&ved=2ahUKEwj795bsxqfsAhXGwosKHe4pAoM4ChDoATABegQICBAC#v=onepage&q=finnish%20frustrations%20Eila%20kaarresalo-kasari&f=false)
Finnish Frustrations, Films by Women Chicago '74 (https://www.academia.edu/33112507/Films_by_Women_Chicago_74_pdf)
Finnish Frustrations, the First International Festival of Women's Films, New York, 1972 (https://files.eric.ed.gov/fulltext/ED085034.pdf)

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
M.2

M.2, joka tunnettiin aiemmin nimellä Next Generation Form Factor (NGFF), on liitin oheislaitteiden liittämiseksi tietokoneeseen. M.2-liittimessä on samaan liittimeen sisällytettynä nelilinjainen PCI Express 3.0, SATA 3.0 ja USB 3.0.

M.2:n pääasiallinen tarkoitus on korvata Mini-SATA (mSATA), jota on käytetty mm. SSD-massamuistien liittämisessä kannettaviin tietokoneisiin tms. pieniin laitteisiin. Lisäksi jo nopeimman 6 Gbit/s SATA-väylän nopeus alkaa olla rajoittava tekijä nopeimpien massamuistien kanssa, johon PCI Express -väylä tarjoaa helpotuksen. Suoraan PCIe-väylään liitettyä massamuistia voidaan käyttää AHCI tai NVMe-protokollilla.

M.2-kortit ovat tyypillisesti hyvin pieniä, esim. koon 2242 SSD-levy on mitoiltaan 22 mm x 42 mm ja paksuudeltaan 2,75 mm.

Lähteet
 http://www.advantech.com/digital-logistics-digital-services/News/5CE02017-FFA4-4FE8-BA44-FF16E41F030D/
 http://www.tested.com/tech/pcs/456464-why-ssds-are-transitioning-sata-pcie-next-gen-form-factor/

Aiheesta muualla 

Väylät ja liitännät
Zentralfriedhof Friedrichsfelde

Zentralfriedhof Friedrichsfelde (tunnetaan myös nimellä Sozialistenfriedhof, ”sosialistihautausmaa”) on hautausmaa Berliinin Lichtenbergin kaupunginosassa, noin kahdeksan kilometriä kaupungin keskustasta itään. Se tunnetaan Saksan vasemmiston marttyyrien ja merkittävien johtajien viimeisenä leposijana.

Hautausmaa perustettiin vuonna 1881 erityiseksi köyhien hautausmaaksi, jossa kaupunki kustansi vainajien hautakivet. Viihtyisä puistomainen hautausmaa nousi kuitenkin myös varakkaiden perheiden suosioon. Vuonna 1900 kuolleen Saksan työväenliikkeen perustajiin kuuluneen Wilhelm Liebknechtin hautajaiset tekivät Friedrichsfelden hautausmaan tunnetuksi. Vuonna 1919 Friedrichsfeldeen haudattiin spartakistikapinan yhteydessä surmansa saaneet työväenjohtajat Karl Liebknecht ja Rosa Luxemburg. Arkkitehti Ludwig Mies van der Rohe suunnitteli kuolleille spartakisteille vuonna 1926 pystytetyn kuusi metriä korkean ja 12 metriä leveän punatiilisen muistomerkin, johon oli kuvattu suuri punatähti. Muistomerkin erikoinen ja radikaali ulkonäkö herätti aikanaan hämmennystä. Natsit hävittivät sen tammikuussa 1935.

Toisen maailmansodan jälkeen hautausmaan sisäänkäynnin lähelle pystytettiin tammikuussa 1951 uusi sosialistien muistomerkki, jonka yhteyteen merkittävimpien sosialistijohtajien haudat siirrettiin. Muistomerkkiin on kirjoitettu sanat Die Toten mahnen uns, ”Kuolleet muistuttavat meitä”. Paikalle on haudattu monia 1900-luvun alkupuolen merkittäviä sosiaalidemokraattien ja kommunistien johtajia sekä DDR:n valtiojohtoa. Hautausmaalle on haudattu myös kuuluisia taiteilijoita.

Nykyään hautausmaan pinta-ala on 32 hehtaaria.

Tunnettuja Friedrichsfelden hautausmaalle haudattuja
Willi Bredel, vasemmistolainen kirjailija
Rudolf Breitscheid, sosiaalidemokraattinen poliitikko
Friedrich Ebert nuorempi, Itä-Berliinin pormestari
Klaus Fuchs, fyysikko ja vakooja
Otto Grotewohl, alkujaan sosiaalidemokraattinen poliitikko, DDR:n pääministeri
Hugo Haase, sosiaalidemokraattinen poliitikko
Georg Klaus, filosofi
Käthe Kollwitz, kuvanveistäjä
Theodor Leipart, ammattiyhdistysjohtaja
Karl Liebknecht, sosialistijohtaja
Wilhelm Liebknecht, sosiaalidemokraattinen poliitikko
Rosa Luxemburg, sosialistijohtaja
Franz Mehring, sosiaalidemokraattinen poliitikko
Wilhelm Pieck, kommunistinen poliitikko, DDR:n presidentti
Paul Singer, sosiaalidemokraattinen poliitikko
Ernst Thälmann, kommunistinen poliitikko
Walter Ulbricht, kommunistinen poliitikko, DDR:n puoluejohtaja
Erich Weinert, kommunistinen poliitikko
Otto Winzer, kommunistinen poliitikko, ministeri DDR:ssä
Friedrich Wolf, vasemmistolainen kirjailija
Konrad Wolf, elokuvaohjaaja

Lähteet

Aiheesta muualla

Sozialistenfriedhof.de 

Berliinin hautausmaat
Allan Woodman

Allan Woodman (11. maaliskuuta 1899 – 17. huhtikuuta 1963) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti maataan kesäolympialaisissa 1920 Winnipeg Falconsin joukkueessa, joka voitti kultaa.

Lähteet 
 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset olympiavoittajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Kalevi Suomela

Martti Kalevi Suomela (s. 4. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen rauhanliikkeen aktivisti, Sadankomitean perustaja, Suomen Rauhanliiton pitkäaikainen puheenjohtaja, vapaa kirjoittaja ja kolumnisti.

Suomela työskenteli osuusliike Elannon, E-instituutin ja Kulutusosuuskuntien Keskusliiton palveluksessa. Hän oli keskeinen vaikuttaja Suomen 1960-luvun radikaalissa opiskelijaliikkeessä. Entinen pääministeri ja SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipponen on elämäkerrassaan luonnehtinut Kalevi ja Helena Suomelan Helsingin Fredrikinkadulla sijainnutta kotia 1960-luvun opiskelijaradikalismin keskipisteeksi, jossa kokoontuivat liikkeen merkittävimmät hahmot.

Suomelan läheinen yhteistyökumppani poliittisessa vaikuttamisessa on ollut politiikan tutkija professori Osmo Apunen. Vuonna 1963 he perustivat Sadankomitean ja kiistivät olevansa sosialisteja eikä heidän tarkoituksenaan ollut vallankumous eikä Suomen lähentäminen Neuvostoliittoon. Suomela silti väittää olevansa sosialisti. Vuonna 1969 Suomela oli mukana feministisessä Yhdistys 9:ssä ja seksuaalipoliittisessa Sexpossa.

Suomelan poliittisen toiminnan hankala paikka oli Tšekkoslovakian miehitys vuonna 1968. Suomelan ja Apusen edustamasta läntisestä linjasta erottuvaksi ryhmäksi erkaantuivatkin 1969-1970 Neuvostoliiton toimia puolustaneet taistolaiset. Suomela on myös muotoillut Vasemmistoliiton ideologiaa (1998, 2007). Suomalaisen vasemmiston historiassa Suomen Kommunistinen Puolue on suhtautunut Suomelaan junailijana sekä "luokkakantaisten" ja "terveiden" voimien vastustajana. Suomela onkin poliittisessa toiminnassaan pyrkinyt loiventamaan jyrkimpiä kommunisteja.

Elämä 
Suomela opiskeli aluksi Liikemiesten Kauppaopistossa ja vuodesta 1960 lähtien sosiologiaa Helsingin yliopistossa. Vuonna 1963 hän oli mukana perustamassa Sadankomiteaa, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet myös valittiin. Suomela toi ajatuksen järjestöstä Englannista Suomeen yhdessä Osmo Apusen kanssa. Hän kuuluu lisäksi Sadankomitean kustantaman Ydin-lehden sekä 1968 ilmestymisensä aloittaneen Filmihullu-lehden perustajiin.

Suomen Rauhanliiton puheenjohtajana Suomela toimi vuodet 1994–2009 ja on nykyään yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. 

Politiikassa hän on ollut mukana SKDL:ssä, johon hän liittyi vuonna 1969, sekä myöhemmin Vasemmistoliiton riveissä. Suomela  oli SKDL:n puoluehallituksen ja -valtuuston jäsen 1969–1990. Hän oli myös SKDL:n Sosialistien yhteistyötoimikunnan varapuheenjohtaja 1970-luvulla ja SKDL:n sosialistien toimikunnan puheenjohtaja sekä varapuheenjohtaja 1980-luvulla.

Teoksia 
Entä nyt, vasemmisto? (1966)
Kuluttakoon ken voi (1973)
Kehitä henkilöstöäsi – johdat tehokkaammin (1980)
Uusi Eurooppa – haaste vasemmistolle (1990)
Kohti aktiivista yhteiskuntaa: katsaus vasemmiston aatehistoriaan ja Vasemmistoliiton ohjelmallisiin haasteisiin (2004)

Suomennoksia

Lähteet 

SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
A. Honko

A. Honko Oy on suomalainen nahkatuotteita valmistava ja myyvä perheyritys. Sen tehdas sijaitsee Sastamalan ”laukkulaaksossa” Kokemäenjoen varrella sijaitsevassa Jokisivun kylässä. Alueella on harjoitettu käsityöammatteja jo 1800-luvun puolivälistä lähtien. 

Yhtiön omistavat Seppo Honko ja hänen poikansa Markus Honko. Päämarkkina-alue on Suomi; osa tuotannosta menee vientiin. Yritys teettää tuotteita lähiseudulla alihankintana ja on työllistänyt parhaimmillaan 80 henkeä.

Historiaa 
Aarne Honko, joka oli aiemmin työskennellyt paikallisen tehtaan työnjohtajana, perusti sotien jälkeen vuonna 1947 oman toiminimen, jonka avulla hän alkoi valmistaa naisten käsilaukkuja sekä lompakoita. Yritys on alansa vanhin suomalainen perheyritys kolmannessa sukupolvessa.

Tuotteet 

Yritys on erikoistunut valmistamaan ja suunnittelemaan räätälöityjä kanto- ja suojalaukkuja sekä koteloita ammattikäyttöön. Tuotteisiin kuuluu myös mallisuojattu HonkoQuick Wallet -lompakkomallisto. 

Yrityksen asiakkaisiin kuuluvat muun muassa VR-Yhtymä sekä Suomen puolustusvoimat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 A. Honko Oy:n kotisivu

Suomalaiset yritykset
Sastamala
Karhiaiset

Karhiaiset (Carduus) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 90 lajia. Karhiaiset muistuttavat paljon ohdakkeita (Cirsium).

Suvun lajeista Suomessa tavataan lähinnä vain kyläkarhiaista (Carduus crispus). Muutamia muita lajeja on myös havaittu vuosien kuluessa paikallisesti tai satunnaisesti.

Lajeja 
 Carduus acanthoides – piikkikarhiainen
 Carduus argentatus – liitukarhiainen
 Carduus baeocephalus – kalvaskarhiainen
 Carduus bourgaei – jandiankarhiainen
 Carduus carlinoides – pyreneittenkarhiainen
 Carduus clavulatus – kanariankarhiainen
 Carduus crispus – kyläkarhiainen
 Carduus keniensis – keniankarhiainen
 Carduus nutans – nuokkukarhiainen
 Carduus pycnocephalus – balkaninkarhiainen
 Carduus squarrosus – valkokarhiainen
 Carduus tenuiflorus – hoikkamykerökarhiainen
 Carduus thoermeri – idänkarhiainen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Funet: Karhiaiset (Carduus)
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Karhiaiset (Carduus)
 United States Department of Agriculture (USDA): Carduus 
 Flora of China: Carduus
Taika Nummi

Taika Nummi (s. 12. lokakuuta 1997) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa Espoon Tapioita. Häntä valmentavat Pekka Muinonen ja Tero Jantunen. Nummi ilmoitti tammikuussa 2018 keskeyttävänsä kilpauransa toistaiseksi rasitusmurtumien vuoksi. 

Nummi on voittanut 10 kilometrin kävelyn SM-kultaa Kalevan kisoissa vuosina 2014 ja 2015. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä kultaa vuosina 2014, 2015, 2016 ja 2020 sekä hopeaa vuonna 2013.

Nummen ennätysaika 10 000 metrin ratakävelyssä on 45.44,53, jonka hän käveli Eskilstunassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa heinäkuussa 2015 sijoittuen kuudenneksi. Samalla hän paransi Sari Essayahin hallussa ollutta 22-vuotiaiden Suomen ennätystä 21 sekunnilla. Nummen aika 46.16 vuoden 2015 Kalevan kisojen 10 kilometrin kävelyssä oli 19-vuotiaiden Suomen ennätys. Edellinen ennätys 47.33 oli Krista Ranta-Peren hallussa. Vuonna 2016 Nummi paransi ennätystä ensin Tšekin Poděbradyssa aikaan 45.49 ja myöhemmin maantiekävelyn SM-kisoissa Turussa aikaan 45.01.

Saavutukset 
 10 kilometrin kävelyn SM-kultaa: 2014, 2015

Lähteet 

Suomalaiset kävelijät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Axel Mörne

Axel Alfred Mörne (31. toukokuuta 1886 Nauvo – 17. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Mörnen vanhemmat olivat nimismies Alfred Theodor Mörne ja Maria Emilia Lindqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Turun reaalilyseosta ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915.

Mörne toimi arkkitehtina yleisten rakennusten ylihallituksessa, sosiaalihallituksessa ja sosiaaliministeriössä. Hän toimi myös Vaasan läänin lääninarkkitehtina ja yksityisarkkitehtina. Mörne suunnitteli 1920-luvulla useita sairaala- ja kunnalliskotirakennuksia muun muassa Seinäjoen, Tyrvään, Oulun, Halikon, Siilinjärven, Mikkelin, Harjavallan ja Tammisaaren uusien piirimielisairaaloiden rakennukset. Hän suunnitteli myös yksityisille huvilarakennuksia lähinnä Tammisaaren ympäristöön.

Rakennuksia 

 Koljonvirran vanhainkoti, sittemmin mielisairaala, Iisalmi, 1924 
 Oulun piirimielisairaala, 1925
 Harjamäen sairaala, Siilinjärvi 1926 
 Kuolismaan sairasmaja, 1926 
 Rauhan sairaala 1926
 Koppolan kunnalliskoti, Joensuu 1927-1928 
 Moision piirimielisairaala, Mikkeli 1920-luvun lopulla 
 Toivola-rakennus, Halikon sairaala 1931

Lähteet 
 Ylioppilasmatrikkeli 1905-1907

Viitteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Juri Trofimov

Juri Viktorovitš Trofimov (, s. 26. tammikuuta 1984 Igra, Udmurtia) on venäläinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili aiemmin myös maastopyöräilyssä.  Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Bbox Bouygues Télécom -joukkueessa 2008, edusti Katjuša-tallia 2011–2015, Tinkoffia 2016, Caja Rural - Seguros RGA -joukkuetta 2017 ja Radio Popular Boavistaa viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2018.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cyclingbase, Cycling Archives

Maastopyöräily 
2002
Junioreiden EM-kilpailut, maastoajossa pronssia
Junioreiden MM-kilpailut, maastoajossa hopeaa
2005
Maastoajon Venäjän-mestaruus
Alle 23-v. EM-kilpailut, maastoajossa pronssia

Maantiepyöräily 
2006
Paris–Troyes, voitto
2007
Les 3 Jours de Vaucluse, 1. etapin voitto
Paris–Troyes, voitto
La Roue Tourangelle, voitto
2008
Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Critérium du Dauphiné Libéré, 6. etapin voitto
2009
Baskimaan ympäriajo, 2. etapin voitto
2013
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s
2014
Critérium du Dauphiné, 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s
2015
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 15. etapilla toinen
Maantieajon Venäjän-mestaruus
2017
Five Rings of Moscow, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto

Lähteet 

Venäläiset maastopyöräilijät
Venäläiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Komppi (Rauma)

Komppi on asuinalue Raumalla, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä kaupungin keskustan länsipuolella Rauman sataman ja entisen Hollmingin telakka-alueen keskellä. Komppi oli vielä 1940-luvulla saari, joka vähitellen jäi telakka- ja satama-alueen sisään, kun ympäröivät vesialueet täytettiin ja rakennettiin. Parisenkymmentä pientaloa käsittävän asuinalueen on suunnitellut ruotsalaissyntyinen arkkitehti Albert Richardtson. Asukkaita Kompissa on noin 50.

Historia 
Komppi oli alun perin noin kolmen hehtaarin kokoinen pyöreä saari, joka sijaitsi Korkeakarin ja Petäjäksen saarten välissä. Sen eteläpuolella oli Kompin lahti, jonka takana puolestaan sijaitsi Rauman satama. Saaressa oli kaksi huvilaa, joista vanhempi oli rakennettu vuonna 1880. Viereisessä Korkeakarin saaressa aloitti vuonna 1920 toimintansa ikkunalasitehdas, jonka työläisille päätettiin rakentaa oma asuinalue Kompin saareen. Sen suunnittelusta vastasi Turussa vaikuttanut arkkitehti Albert Richardson ja asuinalue valmistui jo ennen lasitehtaan käynnistymistä vuonna 1919. Richardtson suunnitteli saarta kiertävän kehäkadun, jonka varrelle rakennettiin yhteensä 18 kahden perheen käyttöön tarkoitettua puurakenteista pientaloa. Niihin kuului lisäksi kahden talon yhteinen piharakennus, joka oli sijoitettu tonttien rajalle. Saarta kiertävän kehäkadun olommaiset tontit rajoittuivat mereen ja niillä oli omat laiturit ja venepaikat. Kompin ja Korkeakarin saarten välille rakennettiin myös silta.

Saarta ympäröivän vesialueen täyttö alkoi 1940–1950-lukujen vaihteessa, jolloin Kompin pohjoispuolella aloitti toimintansa Hollming Oy:n telakka. Myöhemmin täytettiin saaren eteläpuolinen Kompinlahti, jonka paikalla on nykyään muun muassa sataman portti sekä paikoitusaluetta, jonka läpi kulkee Hakunintie niminen katu. Alueen asukkaat kärsivät pitkään sataman rekkaliikenteen aiheuttamista meluhaitoista, jonka vuoksi 2000-luvun alussa tehty asemakaavamuutos vaati Rauman satamaa ympäröimään osan alueesta meluaidalla. Se valmistui lopulta vuonna 2007.

Lähteet 

Rauma
Suomen merialueiden saaret
Espen

Espen (entiseltä nimeltään HS Center)  on Vaasan ydinkeskustassa, Vaasan Alatorille rajoittuva kauppakeskus. Sen käyntiosoite on Hovioikeudenpuistikko 16.

Kauppakeskuksessa toimii erilaisia muodin, pukeutumisen ja kauneusalan erikoisliikkeitä, kolme pankkia, kultasepänliike, kahvila sekä apteekki. Elokuvateatteri Bio Rex on osa Espeniä. Espenin omistaa Trevian Suomi Kiinteistöt, ennen 14. helmikuuta 2020 omistaja oli Harry Schaumans stiftelse.

Lähteet

Aiheesta muualla
Espenin kotisivut

Vaasan kauppakeskukset
Keskusta (Vaasa)
Vaasan kauppatori

Vaasan kauppatori on Vaasan ydinkeskustassa sijaitseva tori. Kauppatorin reunoilla sijaitsevat mm. Rewell Center, Espen ja K-Citymarket. Kauppatorilla sijaitsee Suomen Vapaudenpatsas, joka on pystytetty vuonna 1938. Torin alla sijaitsee pysäköintilaitos ToriParkki, jossa on 841 pysäköintipaikkaa kahdessa kerroksessa.

Vaasan nähtävyydet
Keskusta (Vaasa)
Vaasan rakennukset ja rakennelmat
Suomen aukiot
Porlampi (Viipuri)

Porlampi (ven. Sveklovicnoje) on kylä Viipurin maalaiskunnassa kaupungin eteläpuolella, Neuvostoliitolle luovutetulla alueella.

Kylässä oli vuonna 1930 kolme maatilaa joiden peltopinta-ala ylitti 25 ha; Kotipelto, Porlampi ja Sassi.

Jatkosodassa 8. ja 14. divisioona saarsivat kiivaiden taisteluiden jälkeen 30. elokuuta 1941 mennessä Viipurista vetäytyneen venäläisen 43., 115. ja 123. divisioonan pääosat kylän maastoon, jossa niiden vastarinta murrettiin parin päivän kuluessa.

Katso myös 
 Porlammen motti

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Viipurin maalaiskunnan kylät  Viipurin piiri (Leningradin alue)
Gerd

Gerd on Saksassa ja Alanko­maissa miehen, mutta pohjois­maissa 
naisen etunimi.  Miehen nimenä se on lyhentymä nimestä Gerhard. Pohjoismaisena naisen nimenä se sitä vastoin johtuu muinaisskandinaavisesta sanasta garðr, joka merkitsee aitausta. Skandinaavisessa mytologiassa Gerd oli hedelmällisyyden jumalatar, Freyrin puoliso.

Suomessa nimi Gerd on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 130 miehelle ja noin 470 naiselle. Gerdin nimipäivä on suomen­ruotsalainen kalenterin mukaan 1. elokuuta

Tunnettuja Gerdejä

Naisia 

 Gerd Brantenberg (s. 1941), norjalainen opettaja, feministi ja kirjailija
 Gerd Hagman (1919–2011), ruotsalainen näyttelijä

Miehiä 

 Gerd Albrecht (1935–2014), saksalainen kapellimestari 
 Gerd Binnig (s. 1947), saksalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
 Gerd Bonk (1951–2014), saksalainen painonnostaja   
 Gerd Dicke (s. 1928), saksalainen katolinen piispa 
 Gerd Faltings (s. 1954), saksalainen matemaatikko
 Gerd Gigerenzer (s. 1947), saksalainen psykologi
 Gerd Hessler (s. 1948), saksalainen maastohiihtäjä
 Gerd Hornberger (1910–1988), saksalainen pikajuoksija 
 Gerd Kanter (s. 1979), virolainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja
 Gerd Kühr (s. 1952), itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari 
 Gerd Müller (1945–2021), saksalainen jalkapalloilija 
 Gerd von Rundstedt (1875–1953), saksalainen sotamarsalkka
 Gerd Siegmund (s. 1973), saksalainen mäkihyppääjä 
 Gerd Strantzen (1897–1958), saksalainen maahockeypelaaja
 Gerd Truntschka (s. 1958), saksalainen jääkiekkoilija  
 Gerd Weber (s. 1956), saksalainen jalkapalloilija 
 Gerd Wessig (s. 1959), saksalainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja
 Gerd Wiltfang  (1946–1997), saksalainen kilparatsastaja ja olympiavoittaja

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Saint-André

Saint-André eli Pyhä Andreas on usean paikan nimi:

Saint-André, kunta New Brunswickin provinssissa Kanadassa
Saint-André, kunta Quebecin provinssissa Kanadassa
Saint-André, kunta Haute-Garonnen departementissa Ranskassa
Saint-André, kunta Gersin departementissa Ranskassa
Saint-André, kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Ranskassa
Saint-André, kunta Savoien departementissa Ranskassa
Saint-André, kunta Tarnin departementissa Ranskassa
Saint-André, kunta Réunionilla
Saint-André-de-Cubzac, kunta Gironden departementissa Ranskassa
Saint-André-en-Morvan, kunta Nièvren departementissa Ranskassa
Saint-André-sur-Orne, kunta Calvadosin departementissa Ranskassa
Saint-André-de-la-Roche, kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa
Saint-André-Treize-Voies, entinen kunta Vendéen departementissa Ranskassa, nykyisin osa Montréverdin kuntaa.
Kruunuohdakkeet

Kruunuohdakkeet (Onopordum) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 60 lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.

Ohdakkeet (Cirsium) ja karhiaiset (Carduus) muistuttavat ulkonäöltään kruunuohdakkeita.

Lajeja 
 Onopordum acanthium – okakruunuohdake eli kruunuohdake
 Onopordum anatolicum – turkinkruunuohdake
 Onopordum candidum – valkokruunuohdake
 Onopordum carduelinum – tenteniguadankruunuohdake
 Onopordum illyricum – illyriankruunuohdake
 Onopordum micropterum – malagankruunuohdake

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kruunuohdakkeet (Onopordum)
 Funet: Kruunuohdakkeet (Onopordum) 
 United States Department of Agriculture (USDA): Onopordum 
 Flora of China: Onopordum 

Asterikasvit
Abydosaurus

Abydosaurus oli dinosauruksiin kuulunut suku, joka eli varhaisella liitukaudella. Sukuun kuului yksi laji, A. mcintoshi. Se oli kasvinsyöjä. Abydosaurusten jäänteitä on löydetty Yhdysvalloista Utahissa sijaitsevasta vuoristosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://dinosaurs.about.com/od/herbivorousdinosaurs/p/abydosaurus.htm 
 http://www.dinochecker.com/dinosaurs/ABYDOSAURUS 

Sauropodit
Matthew Gibson

Lon Matthew Gibson (s. 2. lokakuuta 1984 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän on pelannut useassa Euroopan maassa, muun muassa Suomen pääsarjaa Lappeenrannan NMKY:ssä, Kouvoissa ja Korihaita. Gibson voitti Korisliigan riistokuninkuuden 2010 ja 2014. Tällä hetkellä Gibson pelaa I-divisioonassa pelaavassa LoKoKo Bisonsissa.

Gibsonin isä pelasi koripalloa ammatikseen, ja Matthewkin aloitti lajin harrastamisen lapsena. Hän oli hyvä myös jalkapallossa, joka ei kuitenkaan tuolloin tarjonnut Yhdysvalloissa juuri menestysmahdollisuuksia.

Tammikuussa 2010 Gibson antoi Korisliigan sarjaottelun yhteydessä positiivisen dopingnäytteen nandrolonista. Suomen Koripalloliitto langetti hänelle kahden vuoden toimintakiellon. Marraskuussa 2012 Gibson valittiin Korisliigan kuukauden pelaajaksi. Syksyllä 2013 Gibson pelasi Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Tammikuussa 2014 hän palasi Suomeen, Kouvoihin. Kesällä 2014 hän teki pelaajasopimuksen unkarilaisen Kaposvári KKn kanssa. Joulukuussa hän palasi Kouvoihin. Joulukuussa 2017 Gibson palasi viidennen kerran Suomeen ja Korisliigaan, tällä kertaa Korihaiden riveihin.

Suomen, Ranskan ja Unkarin lisäksi Gibson on pelannut muun muassa Italiassa, Saksassa ja Sveitsissä.

Gibson seurustelee suomalaisen maajoukkuekoripalloilija Anni Mäkitalon kanssa.

Gibson esiintyi Särren Leikkaa sukkaa -kappaleen musiikkivideolla yhdessä mm. Jamar Wilsonin kanssa.

Syksyllä 2019 Gibson sai Suomen kansalaisuuden.

Katso myös 

 Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

Lähteet 

 Matthew Gibson  Suomen Koripalloliitto
 Profiili eurobasket.com

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Dopingrikkomuksesta tuomitut yhdysvaltalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut koripalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Robert Arnold

Robert Arnold (s. 12. marraskuuta 1988 Lancaster, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.

Yliopistossa kaksi kautta pelannut Arnold siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan ja pelasi kaksi kautta itävaltalaisessa Allianz Swans Gmundenissa. Swansissa Arnold saavutti Itävallan cupin ja supercupin voitot sekä maan pääsarjan hopeaa. Itävallan jälkeen hän siirtyi Suomeen, Namika Lahden joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi Arnold siirtyi Joensuun Katajaan. Kataja voitti seurahistoriansa ensimmäisen miesten Suomen mestaruuden, ja Arnold valittiin Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi.

Seuraavaksi kaudeksi Arnold siirtyi belgialaiseen Belfius Mons-Hainaut'hin.

Lähteet 
 Robert Arnold Suomen Koripalloliitto
 Profiili eurobasket.com

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Äitiyshuolto

Äitiyshuolto on maailmassa eri aikoina vaihtelevasti toteutettu perhe- ja syntyvyyspolitiikan muoto. Sen perimmäisenä tarkoituksena voi olla jatkuvien sotien aiheuttaman väestökadon korvaaminen. Samantapainen näkökohta on äitien hyvinvoinnin merkitys lasten eloonjäämiselle.

Äitiyshuollon toteutus 
Äitiyshuollon tarkoituksena on paitsi lasten, myös äitien henkiinjääminen ja terveys. Alkukantaisissa ja köyhissä yhteisöissä lähinnä suku on vastuussa äitiyshuollosta. Myös kätilöinä voivat toimia kouluttamattomat, mutta mahdollisesti perimätiedon varassa toimivat henkilöt. On yleistä, että kehitysmaissa ja heikon sosiaaliturvan maissa uskonnolliset yhteisöt ovat järjestämässä äitiyshuoltoa. Lapsiäitiys on yleismaailmallinen käsite, mutta traditiot kuten järjestetyt avioliitot saattavat estää asiallisen äitiyshuollon. Esimerkiksi Suomessa on ollut varsin tavallista, että syntynyt lapsi merkitään isovanhemmalle. Hyvinvointivaltiot ovat toteuttaneet julkisen, maksuttoman neuvolajärjestelmän. Se ohjaa äitejä ja nykyään myös isiä ennen synnytystä vastaanottamaan lapsen. Erityisesti Suomessa äitiyshuoltoon kuuluu äitiysavustus, joka on toteutettu pienehköllä rahasummalla tai varta vasten laaditulla, rahallisesti arvokkaammalla äitiysavustuspakkauksella. Äitiyshuoltoon kuuluu myös terveydenhuollon tarkastus synnytyksen jälkeen. Äitiyshuoltoon kuuluu myös ehkäisyneuvonta.

Äitiyshuollon uusia haasteita 
Äitien työssäkäynnin yleistyminen, sukupuolinen tasa-arvo ja esimerkiksi sukupuolineutraalius muuttavat äitiyden käsitettä. Edelleen esimerkiksi monissa Afrikan maissa on äitien HIV-positiivisuus suuri ongelma. Rikkaammissa maissa on lasten terveyttä uhkaavien sairauksien seulonta helpompaa. Ensisynnyttäjien keski-ikä on taas rikkaissa länsimaissa noussut radikaalisti samalla kun uraputkiajattelu on saanut suurta jalansijaa.

Katso myös 
Kohdunvuokraus
Isyyden tunnustaminen
Moniavioisuus
Ikäpyramidi
Raskauden ehkäisy
Syntyvyyden säännöstely

Lähteet 

Perhepolitiikka
Zulfiqar (panssarivaunu)

Zulfiqar () on iranilainen taistelupanssarivaunu. Zulfiqar on nimetty Ali ibn Abi Talibin legendaarisen miekan mukaan.

Ensimmäiset Zulfiqarin prototyypit esiteltiin 1993. Kuusi lähes-tuotantomallia rakennettiin ja testattiin vuonna 1997.Tuotantolaitos, joka valmistaa Zulfiqarin lisäksi myös Iranilaista Boragh-rynnäkköpanssarivaunua sekä BMP-2 -rynnäkköpanssarivaunua avattiin vuonna 1997. Vuoteen 2012 mennessä n. 100 Zulfiqaria on valmistettu.

Panssarivaunun laatikkomainen tykkitorni on paikallisesti tuotettu. Uskotaan, että Zulfiqar kehitettiin T-72-, M48 Patton- ja M60 -panssarivaunujen komponenttien pohjalta. Zulfiqarin taistelupainon uskotaan olevan n. 36t. Jotkin lähteet pitävät Zulfiqaria ja Brasilialaista EE-T1 Osório -panssarivaunua samankaltaisina.

Zulfiqar vaatii toimiakseen kolmihenkisen miehistön. Panssarivaunun automaattilataajan uskotaan olevan sama kuin T-72:ssa.

Panssarivaunu käyttää sileäputkista 2A46 -panssarivaunukanuunaa, joka on sama kuin T-72 -panssarivaunussa. Tämä helpottaa panssarivaunun ammusten massatuottamista Iranissa, sillä suurin osa Iranin maavoimien taistelupanssarivaunuista on T-72 -mallisia. 

Zulfiqar-1:ssa on Slovenialainen EFCS-3 -tulenjohtojärjestelmä, jota käytetään myös Type 72Z -panssarivaunussa. Järjestelmä mahdollistaa liikkestä ampumisen.

Versiot
Zulfiqar 1 perustuu Yhdysvaltalaiseen M60 Patton -taistelupanssarivaunuun, joita Iran hankki ennen vallankumousta.

Zulfiqar 2 -versiossa on tehokkaampi moottori, sekä mahdollisesti parempi automaattilataaja.

Zulfiqar 3 on kehittynein versio Zulfiqar -perheessä. Siinä on paranneltu tulenjohtojärjestelmä, runko, moottori ja kanuuna. Siinä on myös vahvemmin panssaroitu tykkitorni, jossa on 125mm 2A46 -kanuuna, jolle on automaattilatain ja laseretäisyysmittari. Panssarivaunun telapyörät on myös peitetty panssarilevyllä.

Lähteet

Iranin asevoimat
Iranilaiset taistelupanssarivaunut
Alamosaurus

Alamosaurus oli dinosauruksiin kuulunut suku, joka eli liitukaudella. Siihen kuuluva laji oli A. sanjuanensis. Suvun lajit olivat kasvissyöjiä. Niiden on arvioitu olleen noin 20 metriä pitkiä. Alamosauruksen jäänteitä on löydetty kalliomuodostumista Yhdysvalloista New Mexicosta, Teksasista ja mahdollisesti myös Utahista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://dinosaurs.about.com/od/herbivorousdinosaurs/p/alamosaurus.htm 
 http://dinosaurs.findthebest.com/I/8/Alamosaurus 

Sauropodit
Heta Tuuri

Heta Maarit Tuuri  (s. 14. tammikuuta 1995 Lahti) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Lahden Ahkeraa.

Tuuri saavutti korkeushypyssä kultaa Turun Kalevan kisoissa 2020 tuloksella 186 ja Joensuussa 2022 tuloksella 188, hopeaa Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 tuloksella 184, Tampereen Kalevan kisoissa 2021 tuloksella 187 ja pronssia Kuopion Kalevan kisoissa 2014 tuloksella 182. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2020 ja 2022 hän sai hopeaa. Tuurin ennätys 190 on hypätty Lahdessa vuonna 2022.

Tuuri sijoittui kymmenenneksi Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Hän oli vuonna 2014 mukana alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Eugenessa mutta jäi karsintaan. Ensimmäisessä aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussaan 2019 hän sijoittui toiseksi. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Eugenen MM-kilpailuissa 2022, Tuuri karsiutui loppukilpailusta tuloksella 186 cm. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän karsiutui tuloksella 183 cm.

Tuuri opiskeli vuosina 2015–2019 Yhdysvalloissa ja kilpaili Yhdysvaltojen yliopistokilpailuissa. 

Elokuussa 2020 Tuuri voitti Turun Paavo Nurmi Gamesissa korkeushypyn tuloksella 185.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Hinzert

Hinzert  (SS-Sonderlager Hinzert or Konzentrationslager/KZ Hinzert) oli natsien keskitysleiri Rheinland-Pfalzissa, Lounais-Saksassa, 30 kilometrin päässä Luxemburgin vastaisesta rajasta.

Vuosien 1939 ja 1945 välillä siellä oli arviolta noin 14 000 poliittista vankia.

Katso myös

 Luettelo natsien keskitysleireistä

Saksalaiset keskitysleirit toisen maailmansodan aikana
Saksan rakennukset ja rakennelmat
Rheinland-Pfalz
Metyylilitium

Metyylilitium (CH3Li) on litiumin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään orgaanisissa synteeseissä metyloimisreagenssina ja muiden organometalliyhdisteiden valmistuksessa.

Ominaisuudet
Metyylilitium on huoneenlämpötilassa valkoista kiinteää ainetta. Yhdiste reagoi erittäin voimaakkaasti ilman ja veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa. Yhdiste ei liukene hiilivetyihin, mutta liukenee eettereihin kuten dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraaniin ja yhdistettä käytetään tyypillisimmin liuotettuina näihin liuottimiin. Muiden organolitiumyhdisteiden tavoin metyylilitiumille on tunnusomaista muodostaa aggregaatteja. Esimerkiksi tetrahydrofuraani- tai dietyylieetteriliuoksessa se  esiintyy tetrameerina. Metyylilitium on voimakkaasti emäksinen ja nukleofiilinen yhdiste.

Valmistus ja käyttö
Metyylilitiumia valmistetaan tyypillisesti metallisen litiumin ja kloorimetaanin, bromimetaanin tai jodimetaanin välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös litiummetallin ja trimetyyliboraanin välisellä reaktiolla tai etyylilitiumista ja  dimetyylielohopeasta.

Metyylilitium metyloi useita funktionaalisia ryhmiä ja tähän perustuu sen käyttö orgaanisissa synteeseissä. Erityisen käytetty se on yhdessä kuparin kanssa steroidien synteeseissä. Lisäksi ainetta voidaan käyttää valmistettaessa muun muassa kuparin, magnesiumin ja titaanin organometalliyhdisteitä ja voimakkaana emäksenä.

Lähteet

Litiumyhdisteet
Organometalliyhdisteet
Kulkukoirat (orkesteri)

Kulkukoirat on suomalainen tanssiorkesteri, joka perustettiin 90-luvulla alun perin Topi Sorsakosken taustabändiksi. Orkesterin nimen keksi Topi Sorsakoski ja Juhani Mansikkamäki yhdessä.

Historia

Kalle Kaaja & Kulkukoirat 
Kalle Kaaja korvasi vuonna 2012 Topi Sorsakosken, joka lauloi Kulkukoirien kanssa.  Ennen Kulkukoirien solistiksi ryhtymistä Kalle oli yhtyeen basistina, ja lisäksi hän on ollut laulajana muutamissa yhtyeissä kuten Kalle Kaaja & Caravan. Kalle Kaaja & Kulkukoirat osallistui vuoden 2012 Syksyn Sävel -kilpailuun kappaleella "Sielusi kaipaa".  Kalle ja Ari kuuluvat myös Made In Finland Band -kokoonpanoon.

Nimestä kiistaa 
Kulkukoirat-nimen käyttö Kalle Kaajan keikkakokoonpanona aiheutti paljon kiistaa sillä Tapani Puranen oli rekisteröitynyt nimen omaan käyttöön vuonna 2014 ja vuonna 2016 Kalle Kaajan nykyisen kokoonpanon nimi päätettiin hylätä kokonaan. Niinpä Kalle Kaaja keikkaili vuosina 2016-2019 Antti Tammilehdon Yhtyeen kanssa ja nykyään hänellä on uusi taustakokoonpano.

Maija Tenkanen & Kulkukoirat 
Vuonna 2015 Kulkukoirat-yhtyeessä vaihtui solisti ja nykyään yhtye keikkaileekin nimellä Maija Tenkanen & Kulkukoirat. Yhtye julkaisi singlen "Peto" vuonna 2016. Singlellä esiintyy varsinaisen kokoonpanon lisäksi myös vierailevat muusikot Ilona Heinonen (pasuuna), Maiju Virtanen (saksofoni) ja
Antero Salonen (trumpetti).

Jäsenet

Kalle Kaaja & Kulkukoirat (2012-2015) 
 Kalle Kaaja – laulu
 Jyrki Telilä – kitara
 Ari “Arvi” Ylimys – kitara, laulu
 Veli “Veli” Hakala – basso
 Harri “Oinari” Vainionpää – rummut ja laulu

Maija Tenkanen & Kulkukoirat (2016-)
 Maija Tenkanen - laulu
 Tapani Puranen - koskettimet
 Riku Jokinen - kitarat, taustalaulu
 Antero Kulju - basso, taustalaulu
 Jarmo Kirsilä - rummut

Valikoitu diskografia

Albumit

Singlet 
 Peto (2016, MagnumMusic)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Facebook sivut (vanhentunut linkki)

Suomalaiset tanssiorkesterit
Kangasjärvi (Isojoki)

Kangasjärvi keskikokoinen järvi Etelä-Pohjanmaan Isojoella.  Se kuuluu Lapväärtinjoen päävesistöön. Suomessa on 38 Kangasjärvi-nimistä järveä. Kangasjärvelle suuntautuu kalastusmatkailua, ja ohjattua toimintaa järjestetään ympäri vuoden.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Isojoen kirkonkylän kalastuskunta 

Isojoen järvet
Lapväärtinjoen vesistö
En seglares död

En seglares död on Henning Mankellin kirjoittama vuonna 1981 julkaistu jännitysromaani. Sitä ei ole julkaistu suomeksi (suora käännös olisi Purjehtijan kuolema).

Kirja kertoo ruotsalaisesta Anders Erikssonista ja tanskalaisesta Hans Mortensenista, jotka ovat rakennustyöläisiä ja rakentavat vapaa-ajan asuntoja Härjedalenin metsissä. Heidän työnantajansa lopettaa yrityksensä ja katoaa ulkomaille. Hän jättää viimeisten urakoiden palkat maksamatta, ja käy ilmi että hän ei ole maksanut koskaan työeläkevakuutusmaksuja. Eriksson ja Mortensen päättävät etsiä hänet käsiinsä saadakseen hänet vastuuseen talousrikoksistaan.

Aiheesta muualla
Kirjan esittely Henning Mankellin kotisivuilla (ruotsiksi) 

Vuoden 1981 kirjat
Ruotsalaiset rikosromaanit
Henning Mankellin teokset
Dödsbrickan

Dödsbrickan on ruotsalaisen Henning Mankellin vuonna 1980 julkaistu romaani. Sen päähenkilö on First Harold, joka elättää itsensä raviveikkauksella. Eräänä iltana hänen ollessa tulossa raveista nuori nainen ryöstää hänet. First Harold etsii tytön käsiinsä saadakseen selville, minkälainen ihminen yritti lähes tappaa hänet.

Kirjaa ei ole julkaistu suomeksi.

Aiheesta muualla
Kirjan esittely Henning Mankellin kotisivuilla (ruotsiksi) 

Vuoden 1980 kirjat
Ruotsalaiset rikosromaanit
Henning Mankellin teokset