joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Saturday Night Wrist

Saturday Night Wrist on alternative metal -yhtye Deftonesin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumin teko oli erittäin stressaava yhtyeelle, kestäen yli 2 vuotta ja rasittaen yhtyeen sisäisiä suhteita. Albumin tekoon vaikutti myös solisti Chino Morenon ongelmat avioliitossa ja huumeiden kanssa, sekä yhtyeen jäsenten erilaiset sivuprojektit, kuten Morenon Team Sleep, jonka debyyttialbumia hän työsti nauhoitusten välissä, johtaen taukoon muun yhtyeen osalta.

Albumi ei menestynyt kaupallisesti yhtä hyvin kuin yhtyeen kaksi aikaisempaa albumia, mutta sai tästä huolimatta pääosin hyviä arvioita kriitikoilta. Albumi on viimeinen yhtyeen basisti Chi Chengin kanssa julkaistu albumi, ennen kohtalokasta auto-onnettomuutta vuonna 2008. Onnettomuus jätti Chengin koomaan, johtaen lopulta kuolemaan huhtikuussa 2013. Chengin paikkaajaksi otettiin yhtyeen vanha tuttu Sergio Vega.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.

Kappaleet
Kappaleet Deftonesin säveltämiä ellei toisin huomauteta. "Pink Cellphone" -kappaleen sensuroidun version kesto on 3:54.

Bonuskappaleet
 "Drive" (Ric Ocasek) – 4:50 (iTunes bonus track) (The Cars cover, performed with Shaun Lopez)

Kokoonpano 
 Abe Cunningham – rummut
 Chi Cheng – basso, taustalaulu
 Stephen Carpenter – kitara, rummut kappaleessa "U,U,D,D,L,R,L,R,A,B,Select,Start"
 Chino Moreno – laulu, kitara
 Frank Delgado – koskettimet, samplaus

Vierailevat muusikot 
 Annie Hardy – puhe kappaleessa "Pink Cellphone"
 Serj Tankian – laulu kappaleessa "Mein"

Arvostelut 
 Metacritic: 72/100
 Allmusic: 
 The A.V. Club: B+
 Alternative Press: 
 Blabbermouth: 8/10
 Desibeli.net: 
 Entertainment Weekly: B
 Rolling Stone: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Saturday Night Wrist discogs.com -sivustolla

Vuoden 2006 albumit
Deftonesin albumit
Henrik Ehrnrooth (toimitusjohtaja)

Henrik Georg Fredrik Ehrnrooth (s. 12. helmikuuta 1969 Joensuu) on suomalainen ekonomi ja Kone Oyj:n toimitusjohtaja. Hänestä tuli yhtiön toimitusjohtaja 1. huhtikuuta 2014 lukien, kun Matti Alahuhta vetäytyi tehtävästä.

Ehrnrooth valmistui vuonna 1994 diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista. Hän on toiminut eri tehtävissä muun muassa Goldman Sachsilla ja UBS:llä. Koneen talousjohtajana hän on ollut vuodesta 2009. Hän on ERTI:n (Euroopan teollisuusjohtajien pyöreä pöytä) jäsen.

Ehrnrooth valittiin 2011 Vuoden Talousjohtajaksi.

Henrik Ehrnrooth on vuorineuvos Georg Ehrnroothin poika.

Katso myös 
 Ehrnrooth-suku

Lähteet

Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset aateliset
Amorinkaari

Amorinkaari  on ihmisten kasvoissa oleva piirre, jossa ylähuulen kaksoiskaaren sanotaan muistuttavan roomalaisen jumalan Amorin jousta.

Huulet
Space Police – Defenders of the Crown

Space Police – Defenders of the Crown on saksalaisen heavy metal -yhtye Edguyn kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 18. huhtikuuta 2014.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12.

Kappaleet

Limited Edition

Arvostelut 
 All About The Rock: 
 Angry Metal Guy: 
 Blabbermouth: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Metal Injection: positiivinen

Lähteet 

Edguyn albumit
Vuoden 2014 albumit
Wabash

Wabash on Ohiojoen suurin etelään virtaava sivujoki Yhdysvaltojen itäosassa. Sen lähde on Grand Lakessa Ohion osavaltiossa. Sieltä se virtaa länteen Indianan poikki ja ohittaa Huntingtonin, Wabashin, Logansportin ja Lafayetten kaupungit ennen kuin kääntyy etelään. Se muodostaa Indianan ja Illinoisin välisen rajan 320 kilometrin matkalla ennen kuin yhtyy Ohiojokeen Indianan lounaisnurkassa. Joen koko pituus on 851 km ja valuma-alue 85 860 km². 

Intiaanit olivat kutsuneet jokea nimellä Wah-Bash-Shik-ki (mikä tarkoittaa puhtaan valkoista), ranskalaiset kirjoittivat sen ylös muotoon Ouabache josta se vääntyi englanniksi Wabashiksi.

Indianan osavaltion tunnuslauluksi nimettiin vuonna 1913 Paul Dresserin säveltämä ja sanoittama ”On the Banks of the Wabash, Far Away”, jossa kertoja muistelee lapsuuttaan joen varrella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain joet
Mississippin vesistö
Venturo

Venturo on arkkitehti Matti Suurosen vuonna 1971 suunnittelema lujitemuovista valmistettu talo. Se kuuluu hänen Casa Finlandia -sarjaansa ja on mallinimeltään CF-45. Suuronen oli kolme vuotta aikaisemmin suunnitellut suurta huomiota saaneen muovisen Futuro-talon.

Yleistä 
Venturot tehtiin Oy Polykem Ab:n Ruotsinpyhtään tehtaalla, jossa niitä valmistui yhteensä 19 kappaletta. Taloja käytettiin huoltoasemina, myymälöinä, näyttelytiloina ja motelliyksikköinä. Helsingin Kannelmäessä oli useista Venturo-yksiköistä koottu paritalo, josta puolet eli toisen perheen talo on yhä jäljellä asuinkäytössä. Suomessa valmistetuista Venturoista kaksi myytiin Neuvostoliittoon, kaksi Ranskaan, yksi Sveitsiin ja yksi Ruotsiin. Talon lisenssi myytiin 23 maahan eri puolille maailmaa.

Rakenne 

Venturo-talo oli lattiapinta-alaltaan 45 m² ja se painoi noin 4 000 kg. Rakennus muodostui kahdesta yhteenliitettävästä moduulista, joiden väliin tuli irtonaiset katto-, seinä- ja lattiaelementit. Venturon ulkoseinässä oli kahden lasikuitukerroksen välissä 5 cm:n paksuudelta lämpöeristeenä toimivaa polyuretaania. Talon lattia oli vaneria. Toimitettaessa toisen moduulin sisällä oli keittö- ja wc-kalusteet sekä sauna ja toisessa puolestaan moduulien väliin liitettävät elementit.

Venturot nykyään 
Yksi Ruotsiin myydyistä Venturoista on esillä Simrishamnin kunnassa sijaitsevassa Kivik Art Centerissä. Suomessa Venturoita on jäljellä vielä mm. Vantaalla, Helsingin Kannelmäessä ja Luumäellä. Syyskuussa 2019 Espoon Tapiolassa sijaitseva Näyttelykeskus WeeGee hankki alun perin Ylöjärvellä huoltoasemalla toimineen Venturon, joka kunnostuksen jälkeen avautuu WeeGeen pihalla yleisölle kesällä 2021.

Lähteet 

Suomalainen arkkitehtuuri
Talotyypit
Alma 360

Alma 360 on vuonna 1988 perustettu sisältötoimisto ja monikanavaisen asiakasviestinnän asiantuntija. Alma 360 auttaa asiakkaitaan rakentamaan omaa mediaa. Tämä sisältömarkkinointiin eli yritysjournalismiin erikoistunut yritys on osa Alma Media -konsernin Talousmedia ja yrityspalvelut -liiketoimintasegmenttiä. Yrityksessä on noin 50 työntekijää (2012).

Julkaisut 
 OP-Pohjola
 Chydenius
 OP-Pohjola Yritys
 A-Vakuutus
 OP-Pohjola Kultajyvä
 OP-Pohjola Metsäraha
 Yhteishyvä ja Samarbete
 Matkaan
 Allegro
 Aalto University Magazine
 Etiketti
 Ekonomi
 Saarioisten
 Uniikki
 Sosiaalivakuutus
 Fujitsun Net
 Telma
 Oili
 Asema

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen sivusto

Suomalaiset yritykset
Sodan sukupolvi

Sodan sukupolvi (, suoraan käännettynä ’Äitimme ja isämme’) on saksalainen kolmiosainen televisiosarja, joka kertoo viiden berliiniläisen nuoren aikuisen kohtalosta toisen maailmansodan aikaan.

Sarjan lopussa annetaan ymmärtää, että päähenkilöt ovat olleet todellisia henkilöitä, sillä heidän elinvuotensa esitetään seuraavasti:

Viktor 1921–1997
Greta 1921–1945
Charlotte 1921–2003
Friedhelm 1923–1945
Wilhelm 1920–

Sarja esitettiin ensimmäisen kerran Saksassa ZDF-kanavalla maaliskuussa 2013. Sarjan tuotti UFA:n tytäryhtiö TeamWorx. Suomessa sarjan esitti Yle TV1 tammikuussa 2014.

Sodan sukupolvi kuvattiin Saksassa, Liettuassa ja Latviassa.

Näyttelijät

Lähteet

Saksalaiset televisiosarjat
Minisarjat
2010-luvun televisiosarjat
ZDF:n televisio-ohjelmat
Isoëtopsida

Isoëtopsida tai Isoetopsida on liekomaisten kaareen kuuluva luokka. Siihen kuuluu kaksi nykyään elävää heimoa: Lahnanruohokasvit (Isoëtaceae) ja mähkäkasvit (Selaginellaceae). Niiden lisäksi siihen kuuluu kauan sitten sukupuuttoon kuolleita ryhmiä, kuten Lepidodendrales, joka sisältää esimerkiksi kivihiilikauden aikana eläneet suvut: Lepidodendron ja Sigillaria. Niiden jäänteistä on muodostunut suuri osa Maapallon kivihiiliesiintymistä. Lahnaruohokasvien varhaisia sukulaisia (mm. Wexfordia) tunnetaan jo myöhäisdevonikauden ajalta.

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Casa Finlandia

Casa Finlandia oli arkkitehti Matti Suurosen vuosina 1969–1971 suunnittelema sarja lujitemuovisia rakennuksia. Niiden innoittajana toimi hänen vuonna 1968 suunnittelemansa Futuro-talon saama suosio.

Casa Finlandia-sarjaan kuului kolme erimallista rakennusta; huoltoasema CF-100/200 (1969), kioski CF-10 (1970) sekä asuin- ja liikerakennus CF-45 (1971). Numero CF-mallimerkinnässä tarkoittaa rakennuksen sisätilojen pinta-alaa. Talojen valmistaja oli Vantaan Hiekkaharjussa toiminut Oy Polykem Ab. Rakennuksia valmistettiin myös yhtiön Ruotsinpyhtään tehtaalla. 

Tunnetuin Casa Finlandia -sarjan rakennuksista oli Suurosen vuonna 1971 suunnittelema CF-45, joka tunnetaan paremmin nimellä Venturo. Suomessa valmistettiin 19 Venturoa.

Nykyään Casa Finlandia -sarjan rakennuksia on edelleen käytössä eri puolilla Suomea, kuten autokorjaamona ja huoltoasemana Vantaan Simonkylässä (CF-200), grillikioskina Espoon Otaniemessä (CF-10) ja asuinrakennuksena Helsingin Kannelmäessä (CF-45- eli Venturo-yksiköistä koottu paritalon puolikas).

Lähteet 

Suomalainen arkkitehtuuri
Konnekoski

Konnekoski on vuolas koski Rautalammilla ja Rautalammin reitillä. Sen kautta Hankaveden vesi laskee Konneveteen. Kosken pituus on 600 m, leveys 20 m ja virtaama keskimäärin 48 m³/s. Koskea on kunnostettu 1980-luvulla kalatalouden tarpeisiin. Istukaslajeina ovat taimen ja harjus. Luontaisia saalislajeja ovat taimen, siika, ahven ja hauki. Sallittuja kalastusmenetelmiä koskessa ovat heittokalastus, perhokalastus ja uistelu. Palveluvarustukseen kuuluu heittolaituri. Taimen on tärkein saaliskala ja rauhoitusaika on 11.9.–15.11. Konnekoski on tärkeä siian ja taimenen kutualue. Konnekoski kuuluu reittiveden muiden koskien tapaan koskiensuojelulain piiriin.

Konnekosken historiaan kuuluu 17. kesäkuuta 1860 tapahtunut kirkkoveneturma, jossa Varismäen kylän kirkkovene törmäsi kariin. Yli 30 henkilöä joutui tällöin veden varaan ja heistä 17 hukkui. Rautalammin hautausmaalla on muistomerkki Konnekoskeen hukkuneiden muistolle.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Konnekoski Retkipaikka.fi
 Markku Jaakkola. Rautalammin reitille kalaan. Metsästys ja Kalastus 5/1985.
 Konnekoski ilmakuvana. Kaavoitus, Rautalampi 

Rautalammin reitti
Suomen Natura-alueet
Suomen kosket
Rautalammin luonto
Orleanssi

Orleanssi (ransk. orléans) on alpakkakangasta, jossa loimi on kerrattua puuvillaa, kude hienoa villasta kehrättyä kampalankaa tai mohairia. Nimi johtuu Orléansin kaupungista. Kansa voi olla joko yksiväristä tai meleerattua.

Lähteet 

Kangaslajit
Naisenkuvia

Naisenkuvia on Jörn Donnerin ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta  1970. Elokuva on Donnerin itseironinen vastaus hänen 1960-luvun lopulla muun muassa elokuvilla Mustaa valkoisella ja Sixtynine 69 aiheuttamiinsa seksikohuihin. Elokuvassa Donnerin esittämä pornoelokuvatuottaja palaa Yhdysvalloista Suomeen, jossa joutuu taas työskentelemään surkean pienillä budjeteilla ja amatöörimäisten työkumppaneiden kanssa. Elokuva herätti kohua näyttämällä muutaman sekunnin ajan kaukaa kuvattuna Donnerin erektiossa olevaa penistä.

Naisenkuvia oli Jörn Donnerin kolmas peräkkäinen elokuva, jossa hän itse näytteli miespääosan. Valtion elokuvatarkastamo myönsi elokuvalle täpärästi esitysluvan äänin 4–4 Donnerille edullisen kannan voittaessa. Äänin 7–1 Naisenkuvia määrättiin erittäin harvinaiseen 30 prosentin veroluokkaan ja leikattavaksi seksikohtausten osalta kuudesta kohdasta. Kolme tarkastamon kahdeksasta jäsenestä olisi kieltänyt elokuvan alle 18-vuotiailta. Donnerin valitettua tarkastamon päätöksestä vero aleni 10 prosenttiin ja leikkauksia määrättiin vain kahteen kohtaan yhteensä minuutin verran. Elokuvatarkastamon päätös herätti suurta huomiota, ja Donner itse hyödynsi kohua kirjoittamalla ja kokoamalla kirjan Tapaus Naisenkuvia. 

Naisenkuvia oli Suomen elokuvateattereissa 316 859 katsojallaan vuoden 1970 toiseksi katsotuin elokuva Akselin ja Elinan jälkeen.

Arvioita 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi näkee Naisenkuvissa paljon puhetta, alastomia ihmisiä mutta kovin keskinkertaisen tarinan. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä.

Näyttelijät 
 Jörn Donner – Pertti, pornoelokuvien tekijä, "Pertsa"
 Ritva Vepsä – Saara Suominen, biologian opettaja
 Kirsti Wallasvaara – Liisa, voimistelunopettaja
 Aarre Elo – Jussi, Valmetin insinööri

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena - Naisenkuvia

Jörn Donnerin ohjaamat elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1970 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset eroottiset elokuvat
Roeselarenkarjakoira

Roeselarenkarjakoira (, ) oli belgialainen koirarotu, joka rekisteröidään nykyisin virallisesti bouvieriksi.

Ulkomuoto 
Roeselarenkarjakoira oli poikkeuksellisen kookas karjakoira, jonka 83 senttimetrin maksimisäkäkorkeus vastasi korkeimpien molossikoirien mittoja. Se painoi 60 kg ja oli väriltään aina musta.

Luonne ja käyttäytyminen 
Roeselarenkarjakoira suhtautui vieraisiin pidättyväisesti, mutta oli perhettään kohtaan lempeä ja luotettava. Sen omistajan tuli olla kokenut koiraihminen, joka kykeni kouluttamaan tavallista haastavampiakin rotuja.

Alkuperä 
Rotu on saanut nimensä Länsi-Flanderissa sijaitsevan Roeselaren alueen mukaan. Sitä pidetään bouvierin, ardennienkarjakoiran ja suursnautserin kantamuotona. Se on nykyisin virallisesti sulautunut yhdeksi roduksi bouvierin kanssa, joten käytännössä se on rotuna kuollut sukupuuttoon.

Lähteet

Viitteet 

Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Paimenkoirat
Belgialaiset koirarodut
Angelan sota

Angelan sota (Angelas krig) on Eija-Elina Bergholmin käsikirjoittama ja ohjaama suomalais-saksalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 1984. 

Elokuva perustuu Jörn Donnerin romaaniin, ja Donner toimi myös elokuvan tuottajana. Romaani Angelas krig ilmestyi 1976 suomeksi nimellä Angela, mutta elokuvan myötä siitä otettiin uusintapainos nimellä Angelan sota.

Angelan sota sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlien kilpailusarjassa 4.9.1984.

Elokuvassa puhutaan kuutta kieltä: ruotsia, suomea, saksaa ja hieman myös ranskaa, latinaa ja englantia. Elokuva palkittiin parhaasta kuvauksesta Jussi-palkinnolla vuonna 1985.

Näyttelijät

Lähteet

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1984 saksalaiset elokuvat
Vuoden 1984 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Mirna (Slovenia)

Mirna on joki Sloveniassa. Se saa alkunsa 735 metrin korkeudessa Velika Preskassa. Joen pituus on 44 kilometriä, ja se yhdistyy Savaan Dolenji Boštanjin kunnassa, 170 metriä merenpinnan yläpuolella. Mirnan valuma-alue on 294 neliökilometriä.

Slovenialainen maratonuimari ja Guinness World Records -ennätysmies Martin Strel oppi uimaan Mirnassa. Strel pitää halussaan Tonavan, Mississippin, Jangtsen ja Amazonin uintiennätyksiä.

Joen nimi tulee verbistä nyrati ’nousta maasta’. Tämän osoittavat monet keskiaikaiset kirjoitukset, joissa joen nimi sisältää kirjaimen n, esimerkiksi inter fluenta Nirine vuodelta 1016. 

Joen yläosasta on käytetty nimityksiä Mirnščica ja Mirenščica. Sloveenin kielen asiantuntija Ivan Gregorčič ja maantieteilijä Maja Topole ovat kuitenkin pitäneet jälkimmäistä muotoa virheellisenä.

Lähteet 

Slovenian joet
Tonavan vesistö
Ville Miettunen

Ville Miettunen (s. 31. lokakuuta 1992) on suomalainen uransa lopettanut freestylehiihtäjä, joka kilpaili kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hänen seurojaan ovat olleet Ruka Slalom ja Avalanche Ski Club.

Miettunen voitti kumparelaskun nuorten maailmanmestaruuden Jyväskylässä 2011. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011 hän oli kahdeksas sekä kumparelaskussa että parikumpareissa. Vossin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui parikumpareissa 16:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän keskeytti kumparelaskusuorituksensa.

Miettunen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Suomulla joulukuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 19:s Åren kumparelaskussa maaliskuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren parikumparekilpailussa maaliskuussa 2011. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Val Saint Comen kumparelaskussa tammikuussa 2014.

Nykyään Miettunen on aktiivinen kestävyysurheilija ja vuorijuoksija. 

Miettunen on naimisissa maastohiihtäjä Susanna Saapungin kanssa.

Lähteet 

Suomalaiset freestylehiihtäjät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Maksamme velkaa (vuoden 2005 kappale)

Maksamme velkaa on Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -nimisen suomalaismuusikoista koostuneen ryhmän vuonna 2005 julkaisema single.

Singlen tuotto luovutettiin Suomen Punaiselle Ristille Aasian tsunamiuhrien auttamiseksi. Kappaleen säveltäneen ja sanoittaneen Juice Leskisen pyynnöstä myös tekijänoikeuskorvaukset annettiin Punaiselle Ristille. Levyn myyntihinta oli kolme euroa. Single nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi heti julkaisunsa jälkeen viikolla 5/2005.

Maksamme velkaa -kappaleen levytti alun perin Apua! Orkesteri vuonna 1985. Tuolloin singlen myynnistä kertyneet varat annettiin Etiopian nälänhädän uhrien hyväksi. Vuonna 1985 mukana olleista artisteista Martti Syrjä ja Juha Torvinen ovat ainoat, jotka esiintyvät myös vuoden 2005 versiolla.

Singellä esiintyvät artistit 

Kalle Ahola
Ilkka Alanko
Pauli Hanhiniemi
Heinie
Maritta
Jonsu
Anssi Kela
Timo Kotipelto
Anton Laurila
Juha Lehti

Ville Leinonen
Hanna Pakarinen
Timo Rautiainen
Jussi Selo
Martti Syrjä
Maija Vilkkumaa
Toni Wirtanen
Juha Torvinen
Sami Ruusukallio
Aku Syrjä

Lähteet 

Vuoden 2005 kappaleet
Hyväntekeväisyys Suomessa
Hyväntekeväisyyskappaleet
Kansojen ystävyyden yliopisto

Kansojen ystävyyden yliopisto () on Moskovassa toimiva vuonna 1960 perustettu yliopisto. Vuonna 1961 se nimettiin uudelleen Patrice Lumumban mukaan hänen kuolemansa johdosta, mutta alkuperäinen nimi otettiin käyttöön jälleen 1992 Neuvostoliiton hajoamisen myötä. 

Yliopisto perustettiin kylmän sodan aikana ja sen alkuperäinen tarkoitus oli tarjota korkeakouluopetusta siirtomaaisäntien vallasta itsenäistyvistä kehitysmaista tuleville opiskelijoille. Kansojen ystävyyden yliopiston entisten opiskelijoiden joukossa on lukuisia valtionpäämiehiä eri puolilta maailmaa. Nykyään yliopistossa on noin 27 000 opiskelijaa kymmenessä eri tiedekunnassa.

Tunnettuja entisiä opiskelijoita 
Mahmoud Abbas, palestiinalaishallinnon presidentti
Anna Chapman, venäläinen vakooja
Michel Djotodia, Keski-Afrikan tasavallan entinen presidentti
Irina Hakamada, venäläinen oppositiopoliitikko ja entinen presidenttiehdokas
Ali Khamenei, Iranin ylin johtaja ja entinen presidentti
Porfirio Lobo Sosa, Hondurasin entinen presidentti
Aleksei Navalnyi, venäläinen oppositiojohtaja
Hifikepunye Pohamba, Namibian presidentti 
Ilich Ramírez Sánchez, Carlos-nimellä tunnettu terroristi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän kansojen ystävyyden yliopiston kotisivut

Moskovan yliopistot ja korkeakoulut
Ecuadorinviidakkohaukka

Ecuadorinviidakkohaukka (Leucopternis occidentalis) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Sen lukumääräksi esitetään alle tuhat aikuista yksilöä, mutta määrä on pienenemässä sen elinalueiden hävittämisen vuoksi, ja siksi se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.

Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat lähinnä ikivihreät metsät.

Ulkonäkö
Sen koko on 45–48 cm. Se on keskikokoinen mustavalkoinen haukka. Aikuisen peitinhöyhenet ja siivet ovat mustat. Pää ja niska ovat harmaat valkoisin juovin. Pyrstö on valkoinen, ja siinä on leveä musta raita kärjen alapuolella. Linnun alapuoli on valkoinen, jalat keltaiset. Nuoret linnut ovat ruskeampia päältä, ja niiden peitinhöyhenissä on tummia raitoja. Sen ääni on voimakas karhea kirkuna, joka usein toistuu, etenkin lennossa.

Lähteet

Haukat
Uhanalaiset linnut
Australianrausku

Australianrausku (Dentiraja australis) on eteläinen rustokalalaji.

Ulkonäkö ja koko 

Australianrausku on rauskuksi pieni, korkeintaan 50–60 senttimetriä pitkä. Se on väriltään oranssinruskea.

Levinneisyys ja elinympäristö 

Laji esiintyy Australiaa ympäröivissä merissä. Se elää enimmäkseen hiekkaisilla ja mutaisilla merenpohjilla, mutta ei kuitenkaan noin 150 metriä syvempänä.

Lisääntyminen 

Hedelmöitys on sisäinen ja munat lasketaan hiekkaiselle tai mutaiselle pohjalle. Tämä laji syö äyriäisiä ja nilviäisiä.

Lähteet 
 

Rauskut
Uhanalaiset kalat
Taika (lehti)

Taika-lehti on suomalainen askartelulehti. Taika-lehti perustettiin vuonna 2005 ja sen päätoimittajina toimivat Anu Turu (lapset ja nuoret) ja Viivi Vatanen (aikuiset). Lehti oli suosittu askartelijoiden lisäksi koulujen ja lastentarhojen parissa. Ihana-lehteä julkaiseva Inspia Oy osti Taika-lehden julkaisuoikeudet Storia Kustannus Oy:ltä syksyllä 2018. Vuoden 2019 alusta lehdet yhdistyivät yhdeksi julkaisuksi jatkaen Ihana-nimellä. Lehteä luotsaa Ihana-lehden julkaisija ja päätoimittaja Kaarina Korventaka. Ihana-lehti on erikoistunut askarteluun ja ohjeissa on huomioitu materiaalien halpuus ja helppo saatavuus. Sisällössä käytetään paljon kotimaasta saatavia materiaaleja ja kierrätystavaraa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Taika-lehden kotisivut

Suomalaiset harrastelehdet
Pilvilinna (vuoden 1970 elokuva)

Pilvilinna on Sakari Rimmisen ohjaama suomalaiselokuva, joka sai ensi-iltansa 1970. Elokuva perustuu Meri Kurenniemen alkuperäisaiheeseen, ja sen käsikirjoittivat Rimminen ja Kurenniemi yhdessä. Miespääosaa esittää valokuvaajana sittemmin tunnetuksi tullut nuori Erik Uddström. Elokuva kuvattiin mustavalkoiselle 16 millimetrin filmille.
 

Fantasiaa ja dokumenttia sekoittavan elokuvan tekijöinä oli etupäässä Taideteollisen oppilaitoksen Kamerataiteen vastavalmistuneita oppilaita.

Kuvaajana toimi Pirjo Honkasalo, ja Pilvilinna onkin ensimmäinen naiskuvaajan tallentama suomalainen pitkä elokuva.

Sivuosissa vilahtaa paljon myöhemmin tutuksi tulleita hahmoja: Honkasalon lisäksi esimerkiksi Lauri Törhönen, Aarno Laitinen ja Jaakko Laakso.

Juoni
Fantasiaa, totuuselokuvaa ja dokumenttia sekoittavassa tarinassa nuori kulkuri Erik rantautuu soutuveneellä maailmanmatkoiltaan ja ryhtyy jatkamaan koulunkäyntiään. Uusia tuulia kouluun halajavasta Erikistä tulee koululaisten kapinaliikkeen kärkihahmo.

Arvioita
Pilvilinnan ensi-ilta-arviot olivat enimmäkseen varsin nuivia, mutta Pirjo Honkasalon kuvausta kehuttiin ja Sakari Rimmistä pidettiin kiinnostavana tulokkaana. Paula Talaskivi suhtautui myönteisimmin ja piti elokuvaa innoittavana ja mukaansa tempaavana.

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen murskaa Pilvilinnan: ”Pitkätukkainen vätys ja jäkättävä herrastyttö nuuskivat muutosten tuulia. Sietämättömän avuton ja tökerö yritelmä roikkuu nuorisoelämän ulkoisissa trendi-ilmiöissä.” Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

Pilvilinna ei kerännyt suuria katsojajoukkoja, mutta sai pääpalkinnon San Remon festivaalilla.

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1970 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset nuortenelokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Black Moon Rising

Black Moon Rising on ruotsalaisen power metal -yhtye Falconerin tuleva kahdeksas studioalbumi. Se on määrä julkaista kesäkuussa 2014 levymerkillä Metal Blade Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: positiivinen
 Metal Storm: 7.2/10
 Metal Temple: 
 New Noise Magazine: positiivinen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Black Moon Rising discogs.com -sivustolla

Vuoden 2014 albumit
Falconerin albumit
Kankakee

Kankakee on  joki Yhdysvaltojen Keskilännessä.  Sen lähde on South Bendissä Indianan osavaltiossa. Se virtaa aluksi etelään la länteen Kankakeen kaupunkiin, missä siihen yhtyy Iroquois-joki. Joki kääntyy luoteeseen ja kohtaa Des Plaines -joen, Yhdessä nämä muodostavat  Illinois-joen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

  

Yhdysvaltain joet
Mississippin vesistö
Nokisenkoski

Nokisenkoski on koski Rautalammilla ja Rautalammin reitillä. Sen kautta Niiniveden vesi laskee Miekkaveteen. Kosken pituus on 200 m ja virtaama keskimäärin 39 m³ sekunnissa. Vesistöön on istutettu kuhaa, järvitaimenta, planktonsiikaa, haukea, lahnaa sekä säynävää. Tärkeimmät saaliskalat ovat taimen, siika ja harjus. Koski sijaitsee Suonenjoen-Vesannon välisen 545-tien varrella Vaajasalmella, 17 km Suonenjoelta. Rannat ovat helppokulkuisia, joten koski soveltuu hyvin perho- ja uistinkalastukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nokisenkoski.fi
 Nokisenkosken matkailu. Rautalampi

Rautalammin reitti
Rautalammin luonto
Suomen kosket
Heikki Korhonen (seismologi)

Aarno Heikki Mikael Korhonen () oli suomalainen seismologi. Hän toimi Helsingin yliopiston seismologian laitoksen (nyk. Seismologian instituutin) johtajana professorin arvolla vuodesta 1977. Hän tutki mikroseismiä, seismisyyttä ja seismistä riskiä.

Hänen meteorologian alaan luokitellun pro gradunsa Helsingin yliopistoon (1966) käsittelee mikroseismiä Suomessa. Englanninkielisen, Oulun yliopistossa hyväksytyn, myrskyihin liittyviä (erityisesti aaltojen synnyttämiä) seismisiä spektrejä käsittelevän väitöskirjan (1971) nimenä on Types of storm microseism spectra at Oulu.

Hänelle myönnettiin vuonna 1988 Geofysiikan seuran Palmén-mitalin ansioistaan suomalaisena seismologian tutkijana.

Lähteet 

Suomalaiset seismologit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Valtionlaitosten johtajat‎
Sisä-Itävalta

Sisä-Itävalta (, , ) oli vuosina 1379–1619 ollut alue, jota hallitsi Habsburgin suku. Sisä-Itävalta hallitsija oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin nimittämä Sisä-Itävallan arkiherttua. Sisä-Itävaltaan kuului keisarikunnan herttuakunnat Steiermark, Kärnten, Krain ja Rannikkomaa. Arkkiherttuan kotipaikka oli Graz.

Sisä-Itävalta hajosi 1619, kun arkkiherttua Ferdinand kruunattiin keisarikunnan hallitsijaksi.

Sisä-Itävallan hallitsijat 

 Leopold III (1379–1386)
 Wilhelm (1386-1406)
 Ernst (1406–1424)
 Fredrik V (1424–1457)
 Albert VI (1424–1463)

Vuosina 1463–1564, koska Habsburgien alueet yhdistettiin.

 Kaarle II (1564-1590)
 Ferdinand II (1590-1619)

Vuonna 1619 Habsburgien maat yhdistettiin ja Ferdinandista tuli Pyhä saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat
Itävallan historia
Slovenian historia
Cessna O-1 Bird Dog

Cessna O-1 Bird Dog () on yhdysvaltalainen kevyt ylätasoinen, yksimoottorinen ja potkurikäyttöinen tiedustelulentokone. Kone sopii maajoukkojen liikkeiden tarkkailuun ja tykistön tulenjohtoon. Konetyyppi kehitettiin Cessna 170 -siviililentokoneesta. Ensilento tapahtui 14. joulukuuta 1949 ja ensiesittely vuonna 1950. Tuotantomäärä käsitti arviolta 3 400 koneyksilöä. Konetyyppi poistettiin palveluskäytöstä USA:ssa vuonna 1974.

Konetyyppi tunnettiin myös nimellä L-19. Sitä käytti usea Yhdysvaltain liittolaismaa. Tämä tyyppi oli täysin aseistamaton. Lycoming -mäntämoottori on 213 hv (159 kW) tehoinen, ja se antoi koneelle 209 km/h huippunopeuden.

O-1 Bird Dog'in seuraaja oli niin kutsuttu push-pull -lentokone: vuonna 1967 esitelty Cessna O-2 Skymaster.

Aiheesta muualla 

http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=751
http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=303
http://www.airplane-pictures.net/type.php?p=1812
http://www.armyav.org/board_birddog.html 
http://www.cessna.com/company-info/newsroom-and-events/restored-cessna-l19-bird-dog-to-be-donated-auctioned-at-barrettjackson
http://www.sibwings.com/birddog.php (kaupallinen lentokoneaiheiseen tietokonepeliin liittyvä verkkosivusto)

Yhdysvaltalaiset tiedustelukoneet
Cessnan ilma-alukset
Tummaviidakkohaukka

Tummaviidakkohaukka (Leucopternis plumbeus) on haukkojen heimon viidakkohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Kolumbiassa; Ecuadorissa ja Panamassa. Myös Perussa sitä tavataan, mutta alkuperä on tuntematon.

Lajin populaatio on pieni, mutta sen supistumisesta ei ole viitteitä. Niinpä se on edelleen luokiteltu silmälläpidettäväksi mutta voidaan muuttaa vaarantuneeksi, mikäli populaatio pienenee elinalueiden häviämisen johdosta.

Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat metsät. Lähinnä se elää suljetuissa puunlatvuksissa alavilta mailta aina 800 metrin korkeuteen, mutta sitä on havaittu myös huonokuntoisissa metsissä. Sen elinalueilla on tehty metsänhakkuita lähinnä maan muuttamiseksi viljelyskäyttöön.

Lähteet

Haukat
Pehr G. Gyllenhammar

Pehr Gustaf Gyllenhammar (s. 28. huhtikuuta 1935 Göteborg) on yksi Ruotsin kuuluisimmista yritysjohtajista. Hän toimi AB Volvon toimitusjohtajana 1971–1983, Volvo-konsernin johtajana 1971–1990 ja hallituksen puheenjohtajana 1983–1993.

Gyllenhammar opiskeli oikeustiedettä ja aloitti uransa vakuutusalalla ennen kuin seurasi isäänsä Skandian toimitusjohtajana vuonna 1970.

Gyllenhammar on European Round Table of Industrialists -eturyhmän (lyh. ERT, suom. Euroopan teollisuusjohdon pyöreä pöytä) pääperustajia ja toimi sen puheenjohtajana 1983–1988.

Vuodesta 2003 Gyllenhammar oli Rothschild Europen (N M Rothschild & Sons Limited) varapuheenjohtaja.

Gyllenhammarista tehtiin Ordre National du Mériten komentaja Ranskassa 1980 ja Legion of Honourin komentaja Ranskassa 1987. Gyllenhammarista tuli kunniamestari Honorary Master of the Bench of the Inner Temple Lontoossa 2001.

Yksityiselämä 
Gyllenhammer on naimisissa kolmatta kertaa, nyt kanadalaissyntyisen Lee Welton Crollin kanssa ja heille syntyi tytär, pariskunnan ensimmäinen yhteinen lapsi, tammikuussa 2016. Aikaisemmat vaimot olivat Christina Engellau, vuodesta 1959 vaimon kuolemaan 2008 saakka ja urheilutoimittaja Christel Behrman (2010-2012). Yhteensä Gyllenhammerilla on viisi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
  
 Gyllenhammar Dagens Industrin sivuilla

Ruotsalaiset henkilöt
Elinkeinoelämän vaikuttajat
Volvo
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsalaiset yritysjohtajat
Sesessionistit

Sesessionistit tai secessionistit ( "eroaminen") olivat saksalaisia ja itävaltalaisia taiteilijaryhmiä, jotka 1800-luvun lopulla kapinoivat akateemisia taiteilijajärjestöjä vastaan. 
Sesessionistit vastustivat jäykäksi ja byrokraattiseksi kokemaansa taideakatemioiden hallitsemaa taidemaailmaa, ja ennen kaikkea vanhentunutta taiteen opetusta ja rajoittuneita näyttelysääntöjä. Sesessionistit pyrkivät myös irrottautumaan Euroopassa 1900-luvun vaihteessa vallalla olleesta vanhakantaisesta taidetyylistä. Suuntauksen pääpaikkoja olivat Wien, München ja Berliini.

Saksassa sesessionistit astuivat julkisuuteen ensimmäisinä Münchenissä. Vuonna 1893 sesessionistit irtaantuivat Münchenin Die künstlergenossenschaft –taiteilijajärjestöstä ja aloittivat oman näyttelytoiminnan. Sesessionistien haaraosastoja perustettiin pian myös Berliiniin, Wieniin, Dresdeniin, Karlsruheen ja Düsseldorfiin sekä muihin kaupunkeihin. Wienin sesessionistit järjestäytyivät vuonna 1897 ja pitivät ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1898. Berliinissä ensimmäinen sesessionistien näyttely järjestettiin vuonna 1899.

Liikettä nimitettiin sesessionisteiksi tai sesessio (secession, sezession) -liikkeeksi. Nimi tulee latinan 'secede'-sanasta, joka tarkoittaa 'irtautua, erota jostain' (sanoista se- 'erillään' ja cedere 'mennä'). Parhaiten tunnettu sesessionistiliike oli Wienin sesessio, joka alkoi 1897 ja johon kuului Gustav Klimt, joka suosi art nouveau -tyyliä. Itävallassa art nouveauta tai jugendia kutsuttiinkin yleensä sesessionismiksi. Klimt ja muut erosivat Wienin taiteilijatalosta, jolloin Klimtistä tehtiin liikkeen ensimmäinen puheenjohtaja ja Rudolf von Altista kunniapuheenjohtaja. Liikkeen lehti sai nimekseen Ver Sacrum (Pyhä kevät). Myös Oskar Kokoschka kuului liikkeeseen.

Sesessionismin piirteisiin kuului koristeellisuutta, vertauskuvallisuutta ja tunteellisuutta.

Sesessionismi oli yksi ensimmäisistä moderniin taiteeseen johtaneista taideliikkeistä.

Lähteet
 Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.
 Schorske, Carl E. "Gustav Klimt: Painting and the Crisis of the Liberal Ego" in Fin-de-Siècle Vienna: Politics and Culture. Vintage Books, 1981. ISBN 978-0-394-74478-0
 Borsi, Franco, and Ezio Godoli. "Vienna 1900 Architecture and Design". New York, NY: Rizzoli International Publications, Inc, 1986. ISBN 978-0-8478-0616-4
 Arnanson, Harvard H. "History of Modern Art". Ed. Daniel Wheeler. 3rd ed. Englewood Cliffs, NJ: Prentice Hall, Inc, 1986. ISBN 978-0-13-390360-7.

Viitteet 

Taiteilijaryhmät
Modernismi
Hankavesi-Lonkari

Hankavesi on Pohjois-Savossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rautalammin reittiin ja on Rautalammin kunnan keskustan tuntumassa. Järviwikissä ja Kalapaikka.netissä Hankavesi ja kylän pohjoispuolella oleva Lonkari luetaan samaksi järveksi. Rautalammin kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva, Kattilavirran yläpuolisesta Lonkarista erottama vesistönosa on nimeltään Äijävesi, ja se tunnetaan esimerkiksi Rautalammin kirkonkylän pohjoispuolisena, Rautalammin kirkkorannan vesistönimenä.

Toinen Hankavesi-niminen järvi on Hankasalmen kirkonkylän tuntumassa.

Hankavesi on lukuisten saarten ja kapeikkojen pirstoma vesialue ja suosittu mökkeily- ja veneilyjärvi. Järven kautta reitin vedet laskevat Konnekosken kautta Konneveteen. Hankaveden suurimpia saaria ovat Vilosensaari, Sakkosaari, Lehtosaari, Porinsaari ja Vanhanpellon Etusaari.

Rautalammin ympärisoutu on noin 70 kilometrin pituinen ympyräreitti, joka soveltuu erinomaisesti melontaan. Reitin varrella on rantautumispaikkoja sekä useita matkailuyrityksiä yöpymisten ja ruokailujen järjestämiseen. Reitti kulkee Rautalammin keskustasta Konnekoskelle ja Konnevedelle, Kiesimän ja Kerkonkosken itsepalvelukanavien kautta Niinivedelle, josta Miekkaveden ja Koskeloveden kautta takaisin Rautalammille. Hankaveden eteläosan rannassa on melojille laavu ja retkisatama. Sen läheisyydessä on Toussunlinnan kalliomaalaus.

Lähteet 

Rautalammin järvet
Rautalammin reitti
Melontapaikat ja -reitit
Konneveden alue
Reisaavaisen laulu


Reisaavaisen laulu on Jimmy Träskelinin ja Sampo Korvan vuonna 2013 ilmestynyt albumi.

Levyllä Jimmy Träskelin ja Sampo Korva eläytyvät amerikansuomalaisen siirtolaismusiikin maailmaan yhdessä rapakon takaa löytyneiden tuttavuuksiensa Robert Jorosen ja Jason Kulomaen kanssa. Reisaavaisen laulu -levyn äänimaisema muodostuu huuliharppujen, ukulelen, kitaran, viskiruukun sekä lauluäänten kokonaisuudesta. Antti Janka-Murros on toiminut keikoilla kontrabasistina.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sovittaneet Jimmy Träskelin ja Sampo Korva.

Muusikot 
 Jimmy Träskelin
 Sampo Korva
 Robert Joronen
 Jason Kulomaki

Tuotanto 
 Jimmy Träskelin – tuottaja, layout
 Robert Joronen – äänittäjä, miksaaja, valokuvat
 Minerva Pappi – masteroija (Finnvox)
 Hilda Koskisen kotialbumi – valokuvat

Arvostelut 
 Nuorgam: 60/100

Lähteet 
  Jimmy Träskelinin kotisivu

Viitteet 

Vuoden 2013 albumit
Jimmy Träskelinin albumit
Mikael Fogelholm

Georg Mikael Fogelholm (s. 9. kesäkuuta 1959 Tammisaari) on suomalainen elintarviketieteiden tohtori, ravitsemustieteen dosentti ja vuodesta 2011 alkaen Helsingin yliopiston ravitsemustieteen professori maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa.

Tutkijanuransa ohella Fogelholm on toiminut tiedemaailman hallinnollisissa ja tiedepoliittisissa tehtävissä, kuten Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksen Palmenian tutkimus- ja kehitysjohtajana (1999–2001), UKK-instituutin johtajana (2001–2007) sekä Suomen Akatemian terveyden tutkimuksen yksikön johtajana (2007–2011). Hänellä on ollut myös ravitsemukseen liittyviä kansainvälisiä tehtäviä. Fogelholm väitteli ravitsemustieteestä vuonna 1992.

Fogelholm on Valtion ravitsemusneuvottelukunnan sekä pohjoismaisen ravitsemussuositustyöryhmän jäsenenä ollut valmistelemassa ja esittelemässä suomalaisia ravitsemussuosituksia vuodelle 2014.

Puoluekannaltaan Fogelholm on vihreä, ja hän on ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen. Hän oli vuonna 2007 eduskuntavaaliehdokkaana Uudeltamaalta. Fogelholm harrastaa kestävyysliikuntaa ja pianonsoittoa. Hänen maratonjuoksun ennätyksensä on 2.24.30 vuodelta 1984. Vuonna 1982 Fogelholm voitti HKV:n joukkueessa SM-kultaa 4 × 1 500 metrin viestissä viestijuoksun SM-kisoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Syntymäpäiväsankari: Mikael Fogelholm. Yle Radio 1, 8.6.2013.
 

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Ravitsemustieteilijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrew Cassels

Andrew William Cassels (s. 23. heinäkuuta 1969, Bramalea, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekon keskushyökkääjä, joka pelasi 16 kautta National Hockey Leaguessa, joukkueissa Montreal Canadiens, Hartford Whalers, Calgary Flames, Vancouver Canucks, Columbus Blue Jackets ja Washington Capitals. Nykyään hän on apuvalmentaja Cincinnati Cyclonesissa ECHL:ssä.

Pelaajaura
Montreal Canadiens varasi Casselsin vuoden 1987 varaustilaisuudessa numerolla 17. Ensimmäisessä NHL-ottelussaan Montrealin joukkueessa 19. marraskuuta 1989, Cassels teki uran ensimmäisen maalinsa Calgary Flamesia vastaan.

Cassels on ainoa tunnettu pelaaja joka on tehnyt kaksi maalia siten, että toinen pelaaja on vetänyt kiekon hänen päänsä kautta maaliin.

Pelaajatilastot

Regular season and playoffs

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Montreal Canadiensin varaamat pelaajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat
Koi No Yokan

Koi No Yokan on yhdysvaltalaisen alternative metal -yhtye Deftonesin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa vuonna 2012 Reprise Recordsin kautta. Albumi on yhtyeen toinen ilman alkuperäistä basistia Chi Chengiä, ja viimeinen albumi ennen hänen kuolemaansa 13. huhtikuuta 2013.

Albumi debytoi Billboard 200 -listalla sijalla 11 ja sai erittäin positiivisen vastaanoton kriitikoilta.

Vastaanotto

Arvosteluja yhteen koostava sivusto Metacritic antoi albumille arvosanaksi 86/100, perustuen 18 eri arvosteluun. Tällä arvosanalla albumi oli kyseisen sivuston kahdeksanneksi paras albumi vuonna 2012.

Revolver -lehti nimesi Koi No Yokanin vuoden albumiksi(Album of the Year) toukokuussa 2013. Samoin Suomessa myös Sue-lehti nimesi Koi No Yokanin vuoden parhaimmaksi ulkomaiseksi albumiksi joulukuussa 2012.

Kappaleet

Tekijät
Koi No Yokan album personnel adapted from the CD liner notes.
Deftones
 Abe Cunningham − rummut
 Stephen Carpenter − kitara
 Frank Delgado − kosketinsoitin, samplet
 Chino Moreno − laulu, kitara
 Sergio Vega − basso

Technical personnel
 Nick Raskulinecz − tuottaja
 Matt Hyde − tuottaja, äänittäjä
 Steve Olmon − äänittäjä
 Rich Costey − miksaaja
 Eric Isip − miksaaja
 Ted Jensen − masteroija
 Chris Kasych − Pro Tools
 Frank Maddocks − kansitaide, design
 Futura − valokuvaus
 13th Witness − valokuva (yhtye)

Arvostelut

Listasijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Deftonesin albumit
Vuoden 2012 albumit
Hämä-hämä-häkki

Hämä-hämä-häkki on suosittu lastenlaulu. Laulusta on erilaisia versioita (myös melodisesti) usealla kielellä, mm. englanninkielinen ”Itsy Bitsy Spider” (joissakin englanninkielisissä maissa myös ”Incy Wincy Spider”), jossa lauletaan vain yksi säkeistö hämähäkistä, sekä saksankielinen ”Spannenlanger Hansel”, joka puolestaan kertoo pitkänpitkästä Hansel-nimisestä pojasta. Erikieliset versiot ovat myös sävelkuluiltaan hieman erilaisia. 
Suomeen Hämähäkki-laulun toi Tampereen  yhteiskunnallisen korkeakoulun lehtori Kerttu Varjo 1940-luvun lopussa Ruotsista Pelastakaa Lapset -järjestön juhlasta, missä juhlayleisö lauloi ja leikki tätä laulua. Kerttu Varjo suomensi laulun säkeistöt 1-3.

Laulussa "nähtiin" symbolisesti Suomen selviäminen 2. maailmansodasta. 
Suomenkielisessä versiossa esiintyy hämähäkin lisäksi muurahainen ja heinäsirkka. Tapio Rautavaara lauloi laulua siten, että lisäsi kappaleeseen sääsken ja loppuun toisen säkeistön hämähäkistä. 

Lastenmusiikkiyhtye Fröbelin Palikat esittää kappaletta selvästi muunneltuna rock-versiona, nimellä "Hämähäkki-rock”.

Sanat
HÄMÄHÄKKI
Hämä-hämähäkki kiipes langalle.
Tuli sade rankka, hämähäkin vei.
Aurinko armas kuivas satehen,
hämä-hämähäkki kiipes uudelleen.

MUURAHAINEN
Muura-muurahainen kortta kuljettaa,
ahkerasti aina työssä ahertaa.
Valmis on kohta keko komea,
muura-muurahainen kortta kuljettaa.

HEINÄSIRKKA
Heinä-heinäsirkka soittaa viuluaan,
heinikossa hyppii sinne tänne vaan.
Pieni sinikello käypi nukkumaan,
heinä-heinäsirkka soittaa viuluaan.

SÄÄSKI
Sääski-sääski pieni surraa parvessaan,
suvipäivä kuuluu siinä touhussaan. 
Illan varjot saapuu siivet kimaltaa,
sääski-sääski pieni surraa parvessaan.

MEHILÄINEN
Mehi-mehiläinen kokoo hunajaa,
makeutta siitä lapsukaiset saa.
Herkkua täynnä joka kenno on,
mehi-mehiläinen kokoo hunajaa.

TOINEN HÄMÄHÄKKISÄKEISTÖ
Hämä-hämähäkki kutoo verkkojaan,
pieni lintu lensi siihen katsomaan.
Aurinko laski kauas vuorten taa,
hämä-hämähäkki kutoo verkkojaan.

Lastenlaulut
Bedlam (täsmennyssivu)

Bedlam voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Bedlam, psykiatrinen sairaala Lontoossa
Bedlam, kylä North Yorkshiressä, Englannissa
Bedlam, sarjakuvahahmo
Bedlam, vuoden 1946 kauhuelokuva
Bedlam, Twilightningin EP-levy vuodelta 2006
Bedlamin kuutio, kolmiulotteinen älypeli.
Euroopan petostentorjuntavirasto

Euroopan petostentorjuntavirasto, tunnettu myös lyhenteenä OLAF (, ), on vuonna 1999 perustettu Euroopan unionin virasto, joka tutkii  petoksia Euroopan unionin budjettia kohtaan, sekä eurooppalaisten instituutioiden korruptiota ja vakavia laiminlyöntejä. OLAF myös kehittää Euroopan komissiolle petoksentorjunnan menettelytapoja. Petoksentorjuntaviraston kotipaikka on Belgian Bryssel.

OLAF on käsitellyt muun muassa Eurostat-skandaalia, tupakkayhtiöiden salakuljetustoimintaa ja Stern-lehden lehtimiehen Hans-Martin Tillackin tapausta, jossa Tillackin epäiltiin liittyvän OLAFin salaisten tietojen julkituloon.

Petoksentorjuntaviraston toimintaedellytyksiä päätettiin vuonna 2013 parantaa perustettavan Euroopan syyttäjänviraston luomisen yhteydessä.

Viraston pääjohtajana elokuun 2018 alusta alkaen toimii suomalainen Ville Itälä.

Katso myös
Eurostat
Europol

Lähteet

Aiheesta muualla

 Case T-48/05 - Yves Franchet and Daniel Byk v Commission of the European Communities  (eur-lex.europa.eu)
 

Euroopan unioni
Brysselin rakennukset ja rakennelmat
Naisten Valmiusliitto

Naisten Valmiusliitto on valtakunnallinen yhteistyöjärjestö, joka on perustettu vuonna 1997. Liitto yhdistää 10 naisten vapaaehtoista maanpuolustus- ja turvallisuustyötä tekevää jäsenjärjestöä, joissa toimii yhteensä noin 144 000 naista. Naisten Valmiusliittoon kuulutaan aina jäsenjärjestön kautta, liitolla ei ole henkilöjäseniä.

Toiminta
Liiton tarkoituksena on kehittää naisten turvallisuuteen ja varautumiseen liittyviä valmiuksia koulutuksen kautta sekä lisätä naisten mahdollisuuksia toimia poikkeusoloissa yhteiskunnan hyväksi. Liiton toiminta ei ole sotilaallista.

Naisten Valmiusliiton päätapahtuma ovat NASTA-harjoitukset, joita järjestetään kahdesti vuodessa. Liiton toiminnasta pääosa toteutetaan 11 alueneuvottelukunnan kautta. Liiton järjestämään koulutukseen osallistuminen ei edellytä minkään jäsenjärjestön jäsenyyttä.

Jäsenjärjestöt
Naisten Valmiusliitto ry:n jäsenjärjestöt: 
 Finlands svenska Marthaförbund
 Maa- ja kotitalousnaisten Keskus 
 Maanpuolustuskiltojen liitto 
 Maanpuolustusnaisten Liitto 
entinen Suomen Maanpuolustusnaisten Liitto ry
entinen Suomen Naisten Maanpuolustusjärjestö ry
 Marttaliitto 
 Päällystön Naisten Liitto 
 Reservin Upseerien Naisten Perinneliitto 
 Sotilaskotiliitto 
 Suomen Lottaperinneliitto 
 Suomen pelastusalan keskusjärjestö 

Rintamanaisten Liitto oli Naisten Valmiusliiton jäsen purkautumiseensa asti 6.3.2013. Rintamanaisten Liitto lakkautettiin tuolloin.

Aiheesta muualla
 Naisten Valmiusliitto
 Naisten Valmiusliitto Facebookissa
 Naisten Valmiusliiton blogi

Naisten Valmiusliitto
Koskelovesi-Miekkavesi

Koskelovesi-Miekkavesi on Pohjois-Savossa, Rautalammin ja Suonenjoen kuntien rajalla sijaitseva keskikokoinen kaksoisjärvi, joka kuuluu Rautalammin reittiin. Järviwikissä ja Kalapaikka.netissä ne luetaan samaksi järveksi,  ja niitä erottaakin vain kapea Saunavirta-niminen salmi. Järvet saavat vetensä Niinivedestä Nokisenkosken kautta, ja vedet jatkavat matkaansa Tyyrinvirtaa pitkin kohti Hankavesi-Lonkaria.

Koskelovesi-Miekkavesi vesialueen vesistöjen ekologinen tila ja vedenlaatu on erinomainen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kansallisvesi Rautalammin reitti. Viitattu 2.2.2014.

Rautalammin järvet
Rautalammin reitti
Konneveden alue
Summasjärvi

Summasjärvi eli Summanen on järvi Saarijärven alueella. Summasjärvi on kahdeksan kilometriä pitkä ja neljä kilometriä leveä hieman soikion muotoinen järvi. Sen pisin akseli on Veiksel-jääkauden vaikutuksesta luoteis–kaakko-suuntainen.

Summasjärvi laskee vetensä kaakon suunnalle Summaskoskeen ja edelleen Kiimasenjärveen. Summasjärvessä on kaksi merkittävää saarta, Summassaari ja Lamposaari.

Alue on ollut jo kivikaudella ihmisille mieluinen asinpaikka, sillä sen pohjoisosan Summassaaresta on tehty paljon arkeologisia löytöjä. Alueella toimii Saarijärven museon ylläpitämä Kivikauden kylä, ja siellä on myös Kylpylähotelli Summassaari.

Geologisen tutkimuskeskuksen tutkijat esittivät vuonna 2007 geofysikaalisiin mittauksiin perustuen että Summasjärven pohjassa olisi törmäyskraatteri. Suomalais-virolainen tutkijaryhmä ilmoittikin vuonna 2018 löytäneensä todisteita siitä että Summasjärvessä on Suomen 12. törmäyskraatteri Ryhmä oli löytänyt tuktimuksissaan järven ympäristöstä pirstekartioita ja kvartsin shokkilamelleja. Sähkömagneettisten mittausten perusteella järvessä olevan kraatterin läpimitta on 2,6 kilometriä. Läpimitta on todennäköisesti ollut aiemmin suurempi, mutta iskun ajankohtaa ei ole vielä tiedossa.

Lähteet

Viitteet 

Saarijärven järvet
Saarijärven reitti
Kraatterijärvet
Saarijärven alue (Saarijärvi)
Pääjärvi (Karstula)

Pääjärvi on Saarijärven reittiin kuuluva keskikokoinen ja matala järvi Karstulassa. Järvi saa vetensä pohjoisen suunnasta Kiminkijoesta. Pääjärven keskeinen osa on pohjoispuolen Matilaisenselkä, jossa ovat myös suurimmat saaret Kirkkosaari, Vuohisaari, Unikonsaari, Niittysaari ja Männikkösaari. Etelän suuntaan johtaa Riuttasalmesta alkava lahti, jonka päässä vesi laskee Kouheroisenkosken ja Kissakosken kautta etelään. Samaan kosken niskaan laskevat myös länsisuunnasta tulevat Karankajärven vedet. Järven eliöstöön kuuluvat kuha, hauki, ahven, jokirapu, kuore, muikku ja säyne.

Pääjärven pohjoisosan Ruokolahti ja Laikanlahti kuuluvat Natura 2000 -ohjelmaan (numero FI0900141). Ruokolahti on matala umpeenkasvava lahti. Sen kasvistossa on runsas ilmaversoiskasvusto, kelluslehtikasvusto sekä uposlehtisiä. Lahdessa on avovesialueita. Ruokolahti avautuu Laikanlahteen, joka on ruokoa ja kortetta kasvava matala lahti. Sen pohjukkaan laskee Kiminkijoki. Molempien lahtien rannat ovat matalia ja soistuvia ja vaihettuvat erilaisiin metsiin. Laikanlahdella on rantavyöhykkeen takana myös peltoa ja rantamökkejä.

Lähteet 

Saarijärven reitti
Karstulan järvet
Pääjärven alue
Rakennusarkkitehti

Rakennusarkkitehti (AMK) on ammattikorkeakoulusta (aiemmin teknillisestä oppilaitoksesta) valmistunut suunnittelija. Nykyisen tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Rakennusarkkitehdin koulutuksen tarkoituksena on antaa monipuoliset valmiudet toimia rakennussuunnittelijana ja asiantuntijana rakennetun ympäristön suunnittelun eri tehtävissä. 

Ennen ammattikorkeakouluja rakennusarkkitehti oli ammatillisen korkea-asteen tutkinto, jota opetettiin teknillisissä oppilaitoksissa. Rakennustekniikan lisäksi tutkinto sisältää koulutusta rakennus- tai yhdyskuntasuunnittelijaksi. Rakennusarkkitehteja ei Suomessa ole koulutettu vuoden 1996 jälkeen, mutta koulutusohjelman uudelleenkäynnistämistä selvitettiin 2013. Vuoden 2014 alusta toimiluvan koulutuksen järjestämiselle saivat Metropolia, Savonia-ammattikorkeakoulu, Tampereen ammattikorkeakoulu ja Oulun seudun ammattikorkeakoulu.

Rakennusarkkitehdin koulutuksen tarkoituksena on antaa monipuoliset valmiudet toimia rakennussuunnittelijana ja asiantuntijana rakennetun ympäristön suunnittelun eri tehtävissä. Suunnittelutehtävien lisäksi rakennusarkkitehti voi työskennellä opetus- ja viranomaistehtävissä tai rakennustuoteteollisuuden tuotekehityksessä ja markkinoinnissa.

Lähteet

Ammattikorkeakoulututkinnot
Rakennusalan ammatit
Tekniikan ja liikenteen alan tutkinnot
Kyyjärvi (järvi)

Kyyjärvi on Saarijärven reittiin kuuluva keskikokoinen ja matala järvi Kyyjärvellä. Järvi laskee Oikarinjokea ja Kiminginjokea pitkin etelän suuntaan Karstulaan, jonne onkin ollut menneinä aikoina hyvä vesiväylä. Sitä käytetään jokin verran melontareittinä, joskin reitin taukopaikat ovat kunnostamattomia.

Lähteet 

Saarijärven reitti
Kyyjärven järvet
Melontapaikat ja -reitit
Kyyjärven valuma-alue