Valeri Brjusov

Valeri Jakovlevitš Brjusov (, 13. joulukuuta 1873 Moskova, Venäjä – 9. lokakuuta 1924 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija. Brjusov oli yksi venäläisen symbolismin johtajista, mutta hänen oma tyylinsä oli lähempänä varhaisempaa dekadenssia.

Elämäkerta
Valeri Brjusov syntyi kauppiasperheeseen. Hän opiskeli yksityislukioissa ja Moskovan yliopistossa. Brjusov omistautui jo varhain kirjallisuudelle ja julkaisi vuosina 1894–1895 kolme Russkije simvolisty (”Venäläisiä symbolisteja”) -nimistä kokoelmaa, jotka koostuivat etupäässä hänen omista runoistaan. Kokoelmat Chefs d’oeuvre (1895), Tertia vigilia (1900) ja Urbi et orbi (1903) tekivät Brjusovista nuorten symbolistien johtohahmon. Kokoelma Stephanos (1906) sisältää historiallisten ja mytologisten aiheiden ja intiimilyriikan ohella ajankohtaisia sotaa ja vallankumousta käsitteleviä runoja.

Brjusov osallistui aktiivisesti symbolistien Skorpion-kustantamon toimintaan ja johti vuosina 1904–1908 Vesy-aikakauslehteä. Vuosina 1907–1913 hän kirjoitti runojen ja kirjallisuuskritiikin lisäksi myös näytelmiä ja proosaa sekä toimi kääntäjänä. Ajan myötä Brjusov erkani symbolistien mystiikasta ja uskonnollisuudesta. Arkisempiin aiheisiin keskittyvät kokoelmat Zerkalo tenei (”Varjojen kuvastin”, 1912), Sem tsvetov radugi (”Sateenkaaren seitsemän väriä”, 1916), Devjataja Kamena (”Yhdeksäs Camena”, 1916–1917) ja Poslednije metšty (”Viimeiset haaveet”, 1917–1919) todistivat kriitikoiden mukaan Brjusovin runoilijanlahjojen heikkenemisestä. Tänä aikana hän kirjoitti paljon myös proosaa.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Brjusov keskittyi kääntämiseen ja kirjallisuustieteeseen. Hänen käännös- ja toimitustyönsä tuloksena ilmestyivät muun muassa armenialaisen, latvialaisen ja suomalaisen kirjallisuuden kokoomateokset. Brjusovin runousoppi julkaistiin kirjoina Kratki kurs nauki o stihe (”Runousopin lyhyt kurssi”, 1919) ja Osnovy stihovedenija (”Runousopin perusteet” 1924). Kirjallisuudentutkijana häntä kiinnosti varsinkin Aleksandr Puškinin tuotanto.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen Brjusov asettui bolševikkien puolelle. Hän työskenteli valistusasiain kansankomissariaatissa, liittyi kommunistipuolueeseen ja perusti vuonna 1921 kirjallisuus- ja taidekorkeakoulun. Brjusovin viimeiset runokokoelmat V takije dni (”Tällaisina päivinä”, 1921), Dali (”Kaukaisuus”, 1922) ja Mea (1924) käsittävät ”tieteellistä” ja vallankumousaiheista lyriikkaa, joka on muodoltaan taiturimaista mutta sisällöltään abstraktia ja ilmeetöntä.

Brjusov kävi useita kertoja Suomessa ja kirjoitti runot Saimaasta ja Imatrankoskesta. Vuonna 1910 hän julkaisi kannustusrunon tsaarinvallan ahdistamalle Suomen kansalle (suomennettu teoksissa Venäjän runotar ja Neuvostolyriikkaa 1). Brjusov ja Maksim Gorki julkaisivat valikoiman suomalaista kirjallisuutta Finljandskaja literatura (1917).

Teokset

Toimituksia
 Valeri Brjusov ja Maksim Gorki, Finljandskaja literatura, 1917.

Suomennettuja runoja
Runoja teoksissa:
 Imatra-runous - 200 vuotta lyriikkaa koskesta, toim. Samuli Saarela. Imatra: Samuli Saarela 2021. ISBN 978-952-94-4672-8
 Venäjän runotar: Valikoima venäläistä lyriikkaa. Suom. Toivo Lyy ja A. V. Koskimies. Helsinki: Otava, 1946.
 20 Neuvostoliiton runoilijaa. Suom. Armas Äikiä. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1960
 Neuvostolyriikkaa 1. Suomennos Anna-Maija Raittila. Helsinki: Tammi, 1975. (Natalia Baschmakoffin ja Pekka Pesosen raakakäännöksestä.)
 Hevonen taiteessa, runoudessa, historiassa, toim. Ritva Haavikko, Helsinki: WSOY 2003 ISBN 951-0-22877-X
Runot
 Don Juan (Don Žuan), suom. Anna-Maija Raittila, Neuvostolyriikkaa 1
 Egyptiläinen orja (Египетский раб), suom. Armas Äikiä, 20 Neuvostoliiton runoilijaa
 Eräinkin vuosin (V raznye gody), suom. Samuli Saarela, Imatra-runous
 Ihmisen ylistys (Hvala Tšeloveku), suom. Toivo Lyy, Venäjän runotar
 Imatra (Imatra), suom. Armas Äikiä, 20 Neuvostoliiton runoilijaa
 Imatran yllä (Nad Imatroj), suom. Samuli Saarela, Imatra-runous
 Kaarle XII:lle: muistopatsaan juurella Tukholmassa, suom. Toivo Lyy, Venäjän runotar
 Kaislikossa (V kamyšah), suom. Anna-Maija Raittila, Neuvostolyriikkaa 1
 Kalvas ratsu (Kon bled): 1--4, suomennos Anna-Maija Raittila, teoksissa: Hevonen taiteessa, runoudessa, historiassa ja Neuvostolyriikkaa 1 (Natalia Baschmakoffin ja Pekka Pesosen raakakäännöksestä.)
 Keskeneräisessä rakennuksessa (V neokontšennom zdanii), suom. Anna-Maija Raittila, Neuvostolyriikkaa 1
 Kolmas syksy (Tretja osen), suom. Anna-Maija Raittila, Neuvostolyriikkaa 1
 Lenin (Lenin), suom. Armas Äikiä, 20 Neuvostoliiton runoilijaa
 Pyöreällä kivellä (U kruglogo kamnja), suom. Samuli Saarela, Imatra-runous
 Runoilijalle (Poetu), suom. Toivo Lyy, Venäjän runotar
 Saimaa (Lodka, poryvistym), suom. Samuli Saarela, Imatra-runous
 Suomen kansalle (K finskomu narodu), suom. Anna-Maija Raittila, Neuvostolyriikkaa 1
 Suomen kansalle (K finskomu narodu), suom. Toivo Lyy, Venäjän runotar
 Tikari (Kinžal), suom. Armas Äikiä, 20 Neuvostoliiton runoilijaa
 Uhkaavat hunnit (Grjaduštšije gunny), suom. Anna-Maija Raittila, Neuvostolyriikkaa 1
 Venäjälle (Rossii), suom. Toivo Lyy, Venäjän runotar
 Venäjän vallankumoukselle (K russkoi revoljutsii), suom. Armas Äikiä, 20 Neuvostoliiton runoilijaa ja julkaisussa Punalippu 1982 ; nro 4
 Äidinkieli (Rodnoi jazyk), suom. Anna-Maija Raittila,Neuvostolyriikkaa 1

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Valeri Brjusovin teoksia Lib.ru-sivustolla 

Venäläiset kirjailijat
Venäläiset kääntäjät
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet