joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Metalliliitto (radio-ohjelma)

Metalliliitto oli vuonna 1988 alkunsa saanut suomalainen radio-ohjelma, joka keskittyi metallimusiikkiin. Ohjelman viimeinen juontaja oli Matti Riekki. Ohjelman viimeinen lähetys oli 31. joulukuuta 2009, ja seuraavan vuoden alussa sen korvasi Kaarle Viikatteen ja Erno Kulmalan juontama Kaarle ja Erno raskaana.

Alun perin ohjelmaa lähetettiin osana Ylen Rockradiota, kunnes kanavauudistuksen myötä se siirtyi Radiomafialle kesäkuussa 1990 ja edelleen YleX:lle tammikuussa 2003. Ensimmäinen varsinainen Metalliliitto-lähetys oli 6. kesäkuuta 1990.

Metalliliittoa juonsi vuoteen 2006 asti Klaus Flaming, joka tammikuussa 2004 sai parikseen Inferno-lehden nykyisen päätoimittajan Matti Riekin. Viimeisen Metalliliitto-lähetyksensä Flaming juonsi 30. marraskuuta 2006 ja on sittemmin siirtynyt Nelonen Median vuoden 2007 alussa aloittaneen radiokanavan Radio Rockin juontajaksi. Ohjelman pituus kasvoi alun 45 minuutista ensin tunnin mittaiseksi ja lopulta kahteen tuntiin. Lähetysaika vaihteli keskiviikko-, torstai- ja sunnuntai-illan välillä. Kaksituntisen aikana käytiin läpi uutuusalbumit ja -DVD:t vanhempaakaan materiaalia kuitenkaan unohtamatta sekä haastateltiin jotain ajankohtaista artistia.

Levy-yhtiö Spinefarm Records on julkaissut kokoelma-albumit Metalliliitto (1997), Metalliliitto 2 (1998), Blackmetalliliitto (1998), Metalliliitto 1999 (1999) ja Milleniumliitto (1999), joista molemmat 1999 painokset olivat tuplalevyjä. Kokoelmat on varustettu Klaus Flamingin saatesanoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Metalliliitto YleX:n sivustolla
 Klaus Flaming Imperiumi.netin haastattelussa
 Klaus Flaming ja Matti Riekki Inferno-lehden haastattelussa 

Metallijulkaisut
Suomalaiset radion musiikkiohjelmat
Yle Radio Suomen ohjelmat
Radiomafian ohjelmat
YleX:n ohjelmat
Lana Jurčević

Lana Jurčević (s. 7. marraskuuta 1984 Zagreb) on kroatialainen laulaja. Hänen debyyttialbuminsa Lana ilmestyi vuonna 2002. Hän on työskennellyt muun muassa Milana Vlaovićin, Nikša Bratošin, Ante Pecotićin, Muc Softićin ja Severinan kanssa. Jurčevićin kappale ”Ovo nije istina” voitti 24sata-palkinnon Kroatian radiofestivaaleilla (Hrvatski Radijski Festival) vuonna 2005.

Diskografia 
 Lana (2002)
 1 Razlog (2006)
 Volim biti zaljubljena (2008)
 Pobjede i porazi (2012)
 Tabu (2017)

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut

Kroatialaiset laulajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Ensikoti

Ensikoti  on paikka, jossa tuetaan vaikeuksissa olevia perheitä vanhemmuudessa ja elämänhallinnassa. Erityisesti yksinhuoltajaäidit voivat tulla ensikotiin odotusaikana tai pienen vauvan kanssa. Tarvittaessa myös isä voi asua ensikodissa. Asumisaika sovitaan perheen tarpeiden mukaan. Ensikodissa tuetaan vauvan ja vanhempien varhaista vuorovaikutusta, hyvää suhdetta ja opetellaan arkielämästä ja vauvanhoidosta selviytymistä käytännössä.

Ensikotien perustaja ja varsinainen uranuurtaja oli talousneuvos Miina Sillanpää. Hänen johdollaan Suomen sosialidemokraattinen työläisnaisliitto perusti ensimmäisen Ensi Kodin Helsinkiin 1940. Ensimmäinen Ensi-Koti valmistui Helsingin Vallilaan vuonna 1942. Sen suunnittelijana toimi arkkitehti Elna Kiljander.

Ensikotitoiminta Suomessa 

Suomeen perustettiin "Naisten suojakotien liitto", myöhemmin "Ensi- ja Turvakotien liitto" vuonna 1945. Sen ensimmäisiä tehtäviä oli ensikotitoiminta aikakauden termeillä ilmaistuna "au-äitien auttaminen", ts. avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhteissaan väkivaltaa kokeneille, ensin tosin lähinnä naisille. Nykymääritelmän mukaan  "auttaa vaikeissa ja turvattomissa oloissa eläviä lapsia ja perheitä ja tehdä perheväkivaltaa ehkäisevää työtä". 

Suomessa ensikoteja on Helsingissä, Jyväskylässä, Kokkolassa, Lahdessa, Oulussa, Raahessa, Rovaniemellä, Tampereella, Turussa ja Vaasassa. 

Päihdeongelmaisten äitien hoitoon erikoistuneita ensikoteja on näiden lisäksi Helsingissä, Espoossa, Turussa, Kuopiossa, Rovaniemellä  ja Kokkolassa.

Päihdeongelmien hoitoon erikoistuneet ensikodit 
Viime vuosina perinteisen "au-äitien" ensikotitoiminnan tarve on vähentynyt yleisen sosiaaliturvajärjestelmän ja kulttuurin muuttuessa. Kuitenkin samaan aikaan muun muassa päihteitä käyttävien äitien ja raskaana olevien naisten osuus on koko ajan lisääntymässä. Voimavaroja onkin siirretty kasvavassa määrin tähän suuntaan. Myös erityyppisten vauvaperhetyön ja avopalvelujen erimuotoiset yhdistelmät joissa on ensikotitoiminnan kaltaisia interventiojaksoja ovat osin yleistyneet. Ensi- ja turvakotien liiton jäsenyhdistykset ylläpitävät kuutta päihdeongelmiin erikoistunutta ensikotia, jotka sijaitsevat  Helsingissä, Espoossa, Turussa, Kuopiossa, Rovaniemellä  ja Kokkolassa.

Ensikotien avo- ja tukipalvelut 
Avo- ja tukipalveluja voivat olla muun muassa avo- ja laitoksessa tapahtuva palvelu vauva- ja lapsiperheille, joilla on vaikeahoitoinen vauva tai vakavia vanhemmuuden puutteita, baby blues tai synnytyksen jälkeisen masennuksen aikainen jakso ensikodissa vaikeahoitoisen vauvan tai vanhempien uupumuksen takia sekä ensikotijakso äidille, isälle ja vauvalle päihdeongelmien, mielenterveysongelmien, riittämättömien vanhemmuustaitojen tai varhaisen vuorovaikutuksen ongelmien takia.

Katso myös 
Neuvola
Lastensuojelu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ensi- ja turvakotien liiton kotisivu

Perhepolitiikka
Ahlfors

Ahlfors on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anselm Ahlfors (1897–1974), suomalainen painija, olympiamitalisti
 Axel Ahlfors (1874–1961), Teknillisen korkeakoulun professori
 Bengt Ahlfors (s. 1937), suomalainen teatteriohjaaja, kirjailija
 Bo Ahlfors (1933–1999), suomalainen toimittaja ja tietokirjailija
 Fanny Ahlfors (1884–1947), suomalainen kansanedustaja
 Lars Ahlfors (1907–1996), suomalainen matemaatikko, Helsingin yliopiston professori
 Otto Ahlfors (s. 1994), suomalainen pikajuoksija
 Ulf Göran Ahlfors (1932–2017), suomalainen psykiatri ja professori

Muita
 Staava Haavelinna, oik. Gustava Ahlfors (1866–1953), suomalainen näyttelijä
 Emil Perttilä, ent. Ahlfors (1875–1933), suomalainen kirjailija ja poliitikko
Ahtisaarna

Ahtisaarna oli luterilaisessa kirkossa pääsiäistä edeltävän ajan saarna, jonka aiheena on jokin jakso Jeesuksen kärsimyshistoriasta. Ahti on lähtöisin latinan kielen sanasta actus, joka tarkoittaa näytöstä tai osaa (vrt. eng. "act"). Keskiajalla se tarkoitti ennen kaikkea kärsimysnäytelmien osaa. 

Keskiaikaisten kärsimysnäytelmien sijaan luterilaisissa kirkoissa alettiin koota eri evankeliumeista yhtenäistä esitystä Jeesuksen kärsimyksestä. Se jaettiin kuuteen näytökseen eli ahtiin, joista pidettiin ahtisaarnat. 

Nykyisessä Suomen ev. lut. kirkon kirkkokäsikirjassa ahtitekstejä ei enää ole, mutta niitä voidaan käyttää edelleen hiljaisen viikon eli piinaviikon jumalanpalveluksissa. Luterilaisessa kirkossa on jälleen alettu järjestää pääsiäisen edellä kärsimysnäytelmiä Jeesuksen kärsimyshistoriasta sekä pitää ristintien rukoushetkiä.

Ahdit 

Kärsimyshistoria alkaa palmusunnuntaina kertomuksella, jossa Jeesus saapuu aasilla viettämään juutalaista pääsiäisjuhlaa Jerusalemiin. Tästä seuraava kärsimyshistorian kuvaus on perinteisesti jaettu kuuteen jaksoon eli ahtiin. Nämä jaksot ovat:

 Ensimmäinen ahti: ehtoollisen asettaminen (kiirastorstain aihe)
 Toinen ahti: Jeesus rukoilee Getsemanessa, vangitseminen ja Pietari kieltää Jeesuksen (maanantain aihe).
 Kolmas ahti: Jeesusta tutkitaan neuvoston, Pilatuksen ja Herodes Antipaksen edessä (tiistain aihe).
 Neljäs ahti: Jeesuksen tuomitseminen ja vieminen Golgatalle (keskiviikon aihe).
 Viides ahti: kuolema ristillä (pitkäperjantain aihe).
 Kuudes ahti: hautaaminen (samoin pitkäperjantain aihe).

Lähteet 

Luterilaiset kirkot
Kristuksen kärsimyshistoria
Jumalanpalvelukset
Monk (televisiosarja)

Monk on yhdysvaltalainen komediallinen poliisisarja, jota esitettiin vuosina 2002–2009. Yhdysvalloissa sarja on voittanut lukuisia Emmy-, Screen Actors Guild Awards- ja Golden Globe -palkintoja. Monkin on luonut Andy Breckman ja David Hoberman. Sarjaa tuotettiin yhteensä kahdeksan tuotantokautta ja sitä esitti Yhdysvalloissa USA Network. Sarjan kaksiosaisen päätösjakson viimeinen osa ”Mr. Monk and the End – Part II” esitettiin Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 2009. Suomessa sarjaa esittivät aluksi Yle TV1 ja Canal+ vuodesta 2004 alkaen. TV5 aloitti sarjan esittämisen 21. joulukuuta 2013, ja MTV3 ensimmäisestä tuotantokaudesta alkaen 26. toukokuuta 2014.

Juoni 
Sarjan päähenkilö on entinen poliisi Adrian Monk (Tony Shalhoub), joka kärsii monenlaisista fobioista ja pakko-oireisesta häiriöstä. Hän ratkoo rikoksia apunaan uskomaton päättelykykynsä ja taito havaita pienetkin yksityiskohdat. Monkin vaimon murha tapahtui ennen sarjan alkua, mutta tapaus ratkaistaan vasta viimeisessä jaksossa.

Monkin pakko-oireilu pahentui merkittävästi hänen vaimonsa kuoleman jälkeen, eikä hänestä ollut enää toimimaan poliisina. Monk sai avukseen perushoitaja Sharona Flemingin (Bitty Schram). Sharonan avulla Monk kykeni jälleen auttamaan poliisia, toimien tutkintaa avustavana konsulttina San Franciscon poliisilaitokselle. Sharonan mentyä uudelleen naimisiin ja muutettua New Jerseyyn Monk sai uuden apulaisen Natalie Teegeristä (Traylor Howard), jolla on 15-vuotias tytär, Julie (Emmy Clarke). Natalien mies ja Julien isä on kuollut tapaturmaisesti.

Muita keskeisiä henkilöitä sarjassa ovat poliisipäällikkö Leland Stottlemeyer (Ted Levine) sekä luutnantti Randy Disher (Jason Gray-Stanford), jotka pyytävät usein Monkin apua hankalien tapausten selvittämiseksi. Sympaattinen psykiatri Charles Kroger (Stanley Kamel) auttaa vuorostaan Monkia käymään ongelmiaan läpi, jotta hän voisi jälleen palata työpaikalleen ja toimia virallisesti poliisina. Tohtori Krogerin kuoltua sydänkohtaukseen Monkin uudeksi psykiatriksi tuli tohtori Neven Bell (Héctor Elizondo).

Little Monk 
Kahdeksannen tuotantokauden jälkeen USA Network tilasi kymmenen uutta jaksoa, jotka keskittyvät Monkin veljen nuoruuteen. Ensimmäinen osa esitettiin Yhdysvalloissa 21. elokuuta 2009. Aaron Linker esitti nuorta Monkia, Chris Lizardi nuorta Ambrosea ja Bella Thorne heidän luokkakaveria Wendya.

Little Monk -sarjan ohjasi Randall Zisk ja sen käsikirjoittivat Hy Conrad, Andy Breckman, Kevin Albright ja Justin Brenneman. Jaksot on saatavilla vain Best of Monk -DVD-kokoelmalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sarjan viralliset kotisivut 
 
 

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
SAG-palkitut televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
USA Networkin televisio-ohjelmat
Ensi- ja turvakotien liitto

Ensi- ja turvakotien liitto (Förbundet för mödra- och skyddshem rf), (The Federation of Mother and Child Homes and Shelters) on valtakunnallinen lastensuojelujärjestö, jonka tarkoituksena on tukea vaikeissa ja turvattomissa oloissa eläviä lapsia ja perheitä sekä ehkäistä perhe- ja lähisuhdeväkivaltaa. Liiton toimisto sijaitsee Helsingissä.

Historiaa 
Suomeen perustettiin Naisten suojakotien liitto, myöhemmin "Ensi- ja Turvakotien liitto" talousneuvos Miina Sillanpään aloitteesta vuonna 1945. Sen ensimmäisiä tehtäviä oli Ensikotitoiminta aikakauden termeillä ilmaistuna "AU-äitien auttaminen", toisin sanoen avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin ensikotitoiminnan tarpeen vähentyessä mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhdeväkivaltaa kokeneille, ensin tosin lähinnä naisille. Vuodesta 2006 lähtien liitto on kannanotoissaan korostanut, että myös miehet ovat tervetulleita turvakoteihin kokiessaan lastensa kanssa perheväkivaltaa puolisonsa taholta.

Organisaatio ja toiminta
Ensi- ja turvakotien liitto toimii 29 jäsenyhdistyksensä keskusjärjestönä. Jäsenyhdistykset ylläpitävät kymmentä ensikotia, kuutta päihdeongelmiin erikoistunutta ensikotia ja 12 turvakotia. Osa yhdistyksistä keskittyy toiminnassaan avopalveluihin. Liiton puheenjohtajana toimii Tuula Haatainen.

Palveluita käyttää vuosittain yli 10 000 henkilöä, joista 4 000 on lapsia.

Ensi- ja turvakotien liiton rahoituksesta noin 70 prosenttia tulee Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen avustuksista ja 12 prosenttia Lasten Päivän Säätiöltä. Lisäksi liitto kerää jäsenmaksuja jäsenyhdistyksiltään. Kansainvälisiä yhteistyöhankkeita rahoitetaan Suomen ulkoministeriön avustuksilla. Ensi- ja turvakotien liitto on SOSTEn jäsenjärjestö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ensi- ja turvakotien liitto ry:n kotisivu

Suomalaiset lastensuojelujärjestöt
Broadcasters

Broadcasters oli suomalainen tuotantoyhtiö. Se on tuottanut monia suosittuja ohjelmia, esimerkiksi vuodesta 2006 alkaen esitettyä Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaa. Broadcasters omisti Media-Active Oy:n, joka tuotti useita ohjelmia 1990-luvulla. Nimen käyttö kuitenkin lopetettiin ja sillä julkaistut ohjelmat julkaistiin jatkossa Broadcastersin nimellä. Broadcasters omisti myös Intervisio-tuotantoyhtiön yhdessä MTV:n kanssa. Broadcastersin perustivat vuonna 1990 Saku Tuominen ja Juha Tynkkynen, jotka toimivat myös yhtiön vastaavina tuottajina. Molemmat jättivät yrityksen vuonna 2009. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Teea Hyytiä, joka toimi aikaisemmin Jarowskij Suomi Oy:n toimitusjohtajana. Broadcastersin liikevaihto vuonna 2000 oli 3 miljoonaa euroa. 

Monet Broadcastersin ohjelmista perustuvat ulkomaisiin formaatteihin. Alkuperäisistä ohjelmaformaateista Far Out, Tilt.tv ja W-tyyli on myyty myös ulkomaille. Keväällä 2005 ruotsalainen Zodiak Television osti Broadcastersin. Zodiakin yhdistyttyä Banijay Entertainmentin kanssa Broadcasters-nimen käytöstä luovuttiin vuonna 2016, ja ohjelmatuotanto jatkui nimellä Banijay Finland.

Broadcastersin logo on myös tunnettu. Siinä kaksi valokeilaa muodostaa sydämen, savu nousee ja nainen nauraa pahaa naurua. Nauruäänen on esittänyt Minna von Reiche.

Ohjelmia 
 All Stars 
 Far Out
 Frank Pappa Show
 Giljotiini
 Huuma
 Hyvät, pahat ja rumat
 K-70
 Kokkisota
 Maailman ympäri
 Mahdoton tehtävä
 Mediapeli
 Nevada
 Popstars 2
 SF-studio
 Sillä silmällä
 Suomen parhaat
 Suomen Robinson
 Talo Espanjassa
 Talo Italiassa
 Tanssii tähtien kanssa
 Tupla tai kuitti
 Uutisvuoto
 Vain elämää
 W-tyyli
 Äidit ja tyttäret

Media-Activen ohjelmia 
 Isänmaan toivot (1998)
 Noutajat.net
 Popstars
 Tilt
 Verkossa

The End Productionin ohjelmia 
 Divaani

Intervision ohjelmia 
 Ruokala (aikaisemmin Ruokala.com ja Ruokala.tv)
 Staraoke (voitti ensimmäisenä suomalaisohjelmana Emmyn – valittiin parhaaksi vuorovaikutteiseksi ohjelmaksi, myytiin 2009 Cartoon Networkille näytettäväksi 6 Euroopan maassa Suomen tv-historian suurimmassa formaatti-kaupassa)
 Tilt.tv

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Broadcastersin viralliset sivut Web Archivessa
 Zodiak Television YTJ - Yritys- ja yhteisötietojärjestelmässä.

Suomalaiset televisiotuotantoyhtiöt
Näkymätön mies (televisiosarja 2000–2002)

Näkymätön mies () on Yhdysvalloissa vuosina 2000–2002 tuotettu televisiosarja. Sarjan pääroolia, entistä murtovarasta Darien Fawkesia, esitti Vincent Ventresca. Fawkes muuttuu näkymättömäksi päähänsä asennetun "elohopearauhasen" ansiosta.

Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, yhteensä 45 jaksoa. Sarjan alkuperäisidea perustui H. G. Wellsin romaaniin Näkymätön mies.

Katso myös 
 Näkymätön mies (televisiosarja 1975–1976)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Syfyn televisio-ohjelmat
Bujumburan kansainvälinen lentoasema

Bujumburan kansainvälinen lentoasema  on lentoasema Bujumburassa, Burundin pääkaupungissa.

Vuonna 2008 lentoaseman kautta kulki noin 120 000 matkustajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Perustiedot World Aero Datasta
 Kartta Multimapista
 Satelliittikuva TerraServeristä

Bujumbura
Burundin lentoasemat
Burundin rakennukset ja rakennelmat
Spysheriff

Spysheriff on haittaohjelma, joka on naamioitu näyttämään vakoiluohjelmien poisto-ohjelmalta. Se pystyy aiheuttamaan tietokoneelle ei-toivottuja muutoksia ja vaikeasti poistettavia ongelmia.

Spyseriffin aiheuttamia ongelmia 

Spysheriff-ohjelman poistoyritykset ovat olleet usein kertoman mukaan epäonnistuneita, koska jos osakin Spysheriff-ohjelman osista on jäljellä, se pystyy asentamaan itsensä uudelleen tietokoneelle.

Ohjelma vaihtaa työpöydän taustakuvan englanninkielisellä varoituksella tietokoneella olevista vakoiluohjelmista (riippumatta siitä onko koneella mitään muita haittaohjelmia Spysheriffin lisäksi). Taustakuvaa ei pysty vaihtamaan.

Spysheriff klooneja 

Spysherifin kehittämä yhtiö on huomannut ihmisten tulleen tietoisiksi Spysheriffin todellisesta luonteesta ja onkin kehittänyt erinimisiä ja erinäköisiä Spysheriff-klooneja, joilla on kuitenkin sama käyttöliittymä ja toimintatapa. Alla on luettelo klooneista:

Pest Trap 
SpywareNo 
SpyDemolisher 
SpyFalcon 
BraveSentry

Poistaminen
Sovelluksen poistaminen onnistuu esimerkiksi seuraavasti:
Otetaan loki tapahtumasta esim. HijackThis- tai OTL (OldTimer's ListIt) -sovellusten avulla
 Mennään jollekin alan foorumeista, esimerkiksi Virustorjunta.net, tehdään uusi aihe ongelmasta ja odotetaan ohjeita.

 
Haittaohjelmat
Suomen UNICEF

Suomen UNICEF ry eli Suomen Unicef -yhdistys perustettiin vuonna 1967. Se on yksi UNICEFin 34 kansallisesta komiteasta. Suomen UNICEFin pääsihteeri on Marja-Riitta Ketola. Yhdistyksen hallituksessa on yhdeksän jäsentä ja puheenjohtajana toimii Teija Andersen. Suomen UNICEFin tehtävä on edistää lapsen oikeuksien toteutumista keräämällä varoja UNICEFin pitkäkestoisiin kehitysohjelmiin ja hätäapuun sekä tiedottamalla lapsen oikeuksista ja maailman lasten tilanteesta suomalaisille. 

Suurin osa kerätyistä varoista kohdistuu Lastenrahastoon, josta ne suunnataan heikoimmassa asemassa olevien lasten auttamiseen kaikkialla maailmassa. Hätäavun lisäksi Suomen UNICEF kerää varoja omiin nimikko-ohjelmiinsa. Vuonna 2019 nimikko-ohjelmia on seuraavissa maissa: Vietnam, Kenia, Intia, Nepal ja Bolivia. Lisäksi Suomen UNICEF osallistuu kansainväliseen koulutuksen parantamiseen tähtäävään Schools for Asia ja Schools for Africa -kampanjaan, jonka toimii 11 Aasian ja Afrikan maassa.

UNICEF julkaisee säännöllisin väliajoin raportteja toiminnastaan ja edistymisestään kehitysapuohjelmissa. Suomen UNICEF välittää raporttien informaatiota eteenpäin tiedotteissa ja tiedotustilaisuuksissa sekä ylläpitää nettisivuja, sosiaalisen median kanavia ja julkaisee lehteä omasta toiminnastaan.

Suomen UNICEF tekee yhteistyötä eri ministeriöiden ja järjestöjen kanssa sekä seuraa Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksien sopimuksen toteutumista Suomessa.

Lapsen oikeuksien sopimuksen määräaikaisraportit
Suomen UNICEF osallistuu lapsen oikeuksien sopimuksen määräaikaisraportointiin. Suomen kolmas määräaikaisraportti sopimusta koskien käsiteltiin YK:n Lapsen oikeuksien komiteassa syyskuussa 2005.

Katso myös
 Lastensuojelun keskusliitto
 Ensi- ja turvakotien liitto
 Lapsi 2000
 Pelastakaa Lapset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomen UNICEFin kotisivu
 Suomen UNICEFin henkilökunta
 Suomen UNICEFin Facebook-sivu
 Suomen UNICEFin Twitter
 Suomen UNICEFin Youtube-kanava

Lastensuojelu Suomessa
Suomalaiset kehitysyhteistyöjärjestöt
Yhdistyneet kansakunnat
Ottawa Senators

Ottawa Senators () on kanadalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Ottawa Ontarion provinssissa. Seura kuuluu NHL-liigan Itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan.

Ottawa Senators on nykymuodossaan perustettu vuonna 1992, mutta samanniminen seura oli olemassa jo vuosina 1893–1934. Nykyinen Senators aloitti NHL:ssä kaudella 1992–1993 samaan aikaan Tampa Bay Lightningin kanssa. Senators pelaa kotiottelunsa 20 500 -paikkaisella Canadian Tire Centre -areenalla.

NHL:n runkosarjassa Senators on parhaimmillaan sijoittunut divisioonansa ensimmäiseksi kausilla 1998–1999, 2000–2001, 2002–2003 ja 2005–2006. Kaudella 2006–2007 seura voitti konferenssinsa loppuotteluissa Buffalo Sabresin otteluin 4–1 ja eteni ensimmäistä kertaa historiassaan Stanley Cupin loppuotteluihin, joissa se kohtasi läntisen konferenssin voittajan Anaheim Ducksin. Senators hävisi kuitenkin finaaleissa voitoin 1–4. 

Seuran omistaa kanadalainen miljardööri Eugene Melnyk.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 

 Päävalmentaja: D.J. Smith 
 Apuvalmentaja: Jack Capuano 
 Apuvalmentaja: Bob Jones 
 Apuvalmentaja: Davis Payne 
 Maalivahtivalmentaja: Pierre Groulx 
 Fysiikkavalmentaja: Chris Schwarz 
 Apufysiikkavalmentaja: Rob Mouland 
 Videovalmentaja: Mike King 
 Kehitysvalmentaja: Shean Donovan 
 Kehitysvalmentaja: Clarke MacArthur 
 Kehitysvalmentaja: Jesse Winchester 

 Luisteluvalmentaja: Shelley Kettles 
 Huoltopäällikkö: John Forget 
 Toimitusjohtaja: Pierre Dorion 
 Apulaistoimitusjohtaja: Peter MacTavish 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Tim Pattyson 
 Fysiikkavalmennuksenjohtaja: Gerry Townend 
 Ammattilaisten kykyjenetsinnän johtaja: Jim Clark 
 Amatöörien kykyjenetsinnän johtaja: Trent Mann 
 Euroopan kykyjenetsinnän johtaja: Mikko Ruutu 
 Omistaja: Eugene Melnyk

Tilastot

Jäädytetyt numerot 
 8   Frank Finnigan
11  Daniel Alfredsson
99  Wayne Gretzky (numero jäädytetty koko liigassa)

Joukkueen kapteenit 
  Laurie Boschman 1992–1993
  Brad Shawn,  Mark Lamb &  Gord Dineen 1993–1994
  Randy Cunneyworth 1994–1998
  Aleksei Jašin 1998–1999
  Daniel Alfredsson 1999–2013
  Jason Spezza 2013–2014
  Erik Karlsson 2014–2018

Ennätykset 
Eniten maaleja kaudessa:  Dany Heatley, 50 (2005–2006 & 2006–2007)
Eniten syöttöjä kaudessa:   Jason Spezza, 71 (2005–2006)
Eniten pisteitä kaudessa:  Dany Heatley, 105 (2006–2007)
Eniten kausia:  Daniel Alfredsson, 17
Eniten jäähyjä kaudessa:  Mike Peluso, 318 (1992–1993)
Eniten nollapelejä kaudessa:  Patrick Lalime, 8 (2002–2003)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Aleksei Jašin, 79 (1993–1994)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Erik Karlsson, 82 (2015–2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ottawa Senatorsin virallinen sivusto
 Ottawa Senators Jatkoaika-sivustolla
 Suomalaiset Ottawa Senators -pelaajat NHLfinns-sivustolla

Seulonnan keskeiset artikkelit
Tomi Einonen

Tomi Einonen (s. 17. huhtikuuta 1970 Eura) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt huhtikuusta 2018 lähtien MTV Uutisten vastaavana päätoimittajana ja Mediahub Helsingin toimitusjohtajana. Einonen on työskennellyt MTV3:n uutistoimituksessa vuodesta 1999 muun muassa toimittajana ja uutisankkurina. 

Einonen on työskennellyt aiemmin Yleisradion Poliisi-TV:ssä. Hän on myös ohjannut Pohjantähden alla -sarjassa vuonna 1999 esitetyt ohjelmat Yön turvaajat ja Katulamppu keskellä merta.

Einosen aviopuoliso on Yleisradion uutistoimittaja Piia Pasanen ja pariskunnalla on kaksi lasta.

Lähteet 
 Tomi Einonen nimitetty MTV Uutisten toimituspäälliköksi MTVUutiset.fi 21.10.2014.

Viitteet 

Suomalaiset uutisankkurit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Ailakkavaara

Ailakkavaara on tunturi Suomen käsivarren Lapissa, Kilpisjärven alueella Enontekiön kunnassa. Sen korkeus on 910 metriä. Alue on tunturivaelluksen harrastajien suosiossa; läheisellä Ailakkajärvellä on autiotupa. Muotonsa vuoksi Ailakkavaara on herkkä lumivyöryille, ja ainakin talvella 2002 siellä on sellainen tapahtunutkin.

Katso myös
Luettelo Suomen korkeimmista kohdista

Lähteet 

Enontekiön tunturit
Julius Ailio

Julius Edvard Ailio (vuoteen 1897 Ax) (19. heinäkuuta 1872 Loppi – 4. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen arkeologi ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan Museoviraston esihistoriallisen osaston johtaja 1898–1905. Hänen suurteoksensa vuodelta 1909 käsittelee Suomen kivikautisia asuinpaikkoja. Ailio tutki useita merkittäviä kivikautisia asuinpaikkoja, Rapolan muinaislinnaa ja Pattijoen Kastellin jätinkirkkoa.

Elämäkerta 
Julius Ailion vanhemmat olivat kansakoulun opettaja Johan Ax ja hänen puolisonsa Johanna Ax.  Ailio suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon 1909 toimien sen jälkeen Helsingin yliopiston arkeologian dosenttina 1910–1926. Ailion väitöskirja (1922) käsitteli Venäjän kivikauden kysymyksiä. Muinaistieteellisen toimikunnan / Kansallismuseon / esihistoriallisen osaston johtaja hänestä tuli 1920. Hän oli siviilitoimituskunnan päällikkönä ja senaattorina Tokoin senaatissa vuonna 1917 ja Tannerin hallituksen opetusministerinä 1926–1927. Kansanedustajana Ailio toimi sosiaalidemokraattisen puolueen edustajana vuosina 1919–1922 ja 1924–1933.

Hän oli Työväen akatemian johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja, eli esimies vuosina 1924–1933. Hän pyrki opetuksessaan vapauttamaan opiskelijat aikaisemman vähäisen koulutuksen aikaansaamasta kiihkokansallis-uskonnollisesta painolastista ja korosti luonnontieteiden merkitystä. Työväen Akatemian historian mukaan hän edisti opiskelijoiden tutustumisretkiä Helsingissä eri kohteisiin . Hänet on haudattu Kauniaisiin Työväen akatemian puutarhaan. Kallion kyljessä olevaan osittain luonnon muovaamaan syvennykseen louhittiin erikseen hylly, johon tuhkauurna sijoitettiin. Päälle kiinnitettiin metallinen muistolaatta.

Julkaisuja

Kansatieteellinen kuvaus ulkohuonerakennuksista Lopella. 1896
Kesäkausi Jäämeren ja Vienanmeren rannoilla matkamuistelma. 1899
Burg Tavastehus, ihre Entwickelung und ihr Alter. 1901
Hämeenlinna sen vaiheet ja sen rakennukset. 1901
Lopen asunnot eri kehitysasteissaan, 1902
Jääkausi ja sen jälkeiset ajat erityisesti Suomen oloja silmällä pitäen. 1903
Raseporin linnanrauniot kuvallinen matkaopas. 1905
Die steinzeitlichen Wohnplatzfunde in Finland I–II. 1909 
Die geographische Entwicklung des Ladogasees. 1915, 
Novgorodilaisten retki Hämeeseen v. 1311. 1915
Hämeenlinnan kaupungin historia. 1, 1917, 
Fragen der russischen Steinzeit. 1922.
Karjalaiset soikeat kupurasoljet – katkelmia Karjalan koristetyylin kehityshistoriasta. 1922
Hämeen museon opas. 1922 (useita painoksia)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Julius Ailion e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta

 
 
 Julius Ailion teoksia Hämeenlinnan Lydiassa

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomen opetusministerit
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Suomalaiset senaattorit
Suomalaiset arkeologit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1933 kuolleet
Michelle Pfeiffer

Michelle Marie Pfeiffer (s. 29. huhtikuuta 1958 Santa Ana, Kalifornia) on 
yhdysvaltalainen Golden Globe -palkittu näyttelijä ja tuottaja. Hän on saanut kolme Oscar-ehdokkuutta.

Michelle Pfeiffer syntyi Santa Anassa, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa ovat Dick Pfeiffer ja Donna Taverno. Hänellä on isoveli ja kaksi pikkusiskoa. Pfeifferilla on hollantilaisia, saksalaisia, irlantilaisia, ruotsalaisia ja sveitsiläisiä sukujuuria. Pfeiffer kävi Fountain Valley High Schoolia Orangen piirikunnassa, josta hän valmistui vuonna 1976. Hän työskenteli myös ajoittain valintamyymälässä.

Pfeiffer nousi tähdeksi elokuvan Scarface – arpinaama myötä, jossa hän näytteli yhtä päärooleista. Hänen elokuvauransa kulta-aikaa olivat 1980-luvun loppuvuodet ja 1990-luvun alkupuoli, jolloin hän sai kaikki Oscar-ehdokkuutensa, elokuvista Valheet ja viettelijät (1988), Loistavat Bakerin pojat (1989) sekä Love Field (1992). Muita hänen tähdittämiään elokuvia ovat muun muassa Batman – paluu (1992), Eräänä kauniina päivänä (1996) ja Salaisuus pinnan alla (2000).

Pfeiffer on naimisissa käsikirjoittaja David E. Kelleyn kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Filmografia

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Salme

Salme on naisen etunimi.

Salme tulee viron salm-sanasta, joka merkitsee 'runoa'. Lisäksi nimi yhdistetään salmea tarkoittavaan sanaan väin, jolloin Salme tarkoittaisi 'salmen neitoa' (viroksi väina neiu). Salme on vanhoissa virolaisissa kansanrunoissa sekä kansalliseepoksessa Kalevipoegissa esiintyvä nimi. Kansanrunojen Salme-neitoa kosivat aurinko, kuu ja tähdet.

Mahdollisesti heimoharrastuksen innoittamana nimi esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882 ja Suomen almanakassa Salme on ollut vuodesta 1908 lähtien. Suosituimmillaan nimi oli 1920–1940-luvuilla.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on Salme-nimen saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 9 270 naista ja noin 20 miestä.

Tunnettuja Salmeja 
Salme Ekbaum, virolainen kirjailija
Salme Haltia, Suomen vanhin lotta
Salme Heinonen, suomalainen pituushyppääjä ja pikajuoksija
Salme Jaakkola, pikajuoksija
Salme Jyräs, näyttelijä
Salme Kandolin, poliitikko (SKDL, Vasemmistoliitto)
Salme Karppinen, näyttelijä
Salme Katajavuori, poliitikko (Kokoomus, Perustuslailliset)
Salme Kinnunen, jalkapalloilija
Salme Laaksonen, näyttelijä
Salme Myyryläinen, poliitikko (SDP)
Salme Paimander (o.s. Koskinen), telinevoimistelija 
Salme Pekkala-Dutt, o.s. Murrik, virolaissyntyinen kommunisti, Kominternin edustaja Britanniassa, Hella Wuolijoen sisar
Salme Räsänen, korkeushyppääjä
Salme Sarajas-Korte, suomalainen taidehistorioitsija ja professori
Salme Setälä, asemakaava-arkkitehti, kirjailija ja suomentaja
Salme Simanainen, valokuvaaja
Salme Vannas, suomalainen lääkäri ja silmätautiopin professori
Salme Vuorinen, poliitikko (SKP), kirjailija

Kuvitteellisia Salmeja 

Salme Hämäläinen, tv-sarjassa Salatut elämät
Salme Pasi, Joonas Nordmanin sketsihahmo tv-sarjassa Putous

Lähteet

Viitteet 

Etunimet
Colin Davis (kapellimestari)

Sir Colin Rex Davis (25. syyskuuta 1927 Surrey, Englanti – 14. huhtikuuta 2013) oli tunnettu brittiläinen kapellimestari.

Ura
Davis opiskeli klarinetinsoittoa Royal College of Musicissa Lontoossa, jossa häneltä evättiin kapellimestaritunnit, koska hän ei ollut riittävän hyvä pianonsoittaja. Tästä huolimatta hän perusti opiskelijakollegoidensa kanssa Kalmar Orchestran ja toimi usein sen johtajana.

Vuonna 1952 Davisista tuli balettimusiikin johtaja Royal Festival Hallissa ja hän oli assistenttikapellimestarina BBC Scottish Orchestrassa vuosina 1957–1959. Hän nousi ensi kertaa kuuluisuuteen vuonna 1959 johtaessaan lyhyellä varoitusajalla Wolfgang Amadeus Mozartin oopperan Don Giovanni Otto Klempererin sairastuttua. Vuotta myöhemmin samankaltainen tilanne toistui, kun hän korvasi Thomas Beechamin johtaessaan Mozartin Taikahuilun Glyndebournessa.

1960-luvulla Davis työskenteli Sadler’s Wells Operassa, Lontoon sinfoniaorkesterissa ja BBC Symphony Orchestrassa. Vuonna 1971 hän siirtyi pääkapellimestariksi Royal Opera Houseen Georg Soltin seuraajaksi ja toimi siellä aina vuoteen 1986 asti. Hän tuli tunnetuksi Michael Tippettin teoksien kantaesittäjänä: The Knot Garden (1970), The Ice Break (1977) ja The Mask of Time (1984). Vuonna 1977 hän johti Tannhäuserin Wagnerin musiikille omistetuilla Bayreuth-festivaaleilla ja tuli siten ensimmäiseksi kyseisillä festivaaleilla johtaneeksi englantilaiseksi kapellimestariksi.

Davis työskenteli Baijerin radion sinfoniaorkesterin ja Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa ennen kuin aloitti Lontoon sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuonna 1995.

Paitsi Tippettin ja Mozartin musiikin tulkitsijana, Davis tunnettiin erityisesti Jean Sibeliuksen ja Hector Berlioz’n musiikin tuntijana.

Huomionosoitukset
Davis aateloitiin vuonna 1980.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sir Colin Davisin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa .

Brittiläiset kapellimestarit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Holiday Club Caribia

Holiday Club Caribia on Turun Ylioppilaskylän liepeillä sijaitseva kylpylähotelli, joka kuuluu nykyisin Holiday Club -ketjuun. Turun ylioppilaskyläsäätiö rakennutti Caribian alun perin opiskelija-asunnoiksi ja myöhemmin kongressihotelliksi. Hotellirakennus valmistui vuonna 1974 ja kylpylärakennus vuonna 1999.

Hotelli ja kylpylä on sisustettu karibialaisittain.

Hotelli
Caribiassa on 175 hotellihuonetta, joista 14 on sviittejä. Vuosina 2017 ja 2019 hotellin yhteyteen valmistui myös yhteensä 61 lomahuoneistoa.

Caribia oli yksityisomistuksessa vuoteen 2003 asti, jolloin se siirtyi Holiday Clubin omistukseen. Vuonna 2006 S-ryhmä osti Caribian Holiday Clubilta, ja hotelli siirtyi toukokuussa 2011 Sokos Hotels -ketjuun. Lokakuussa 2015 hotelli siirtyi takaisin Holiday Clubille.

Kylpylä
1990-luvulla suoritetun laajennuksen ja saneerauksen yhteydessä hotelliin rakennettiin karibialaiseen teemaan sisustettu kylpyläosasto. Kylpylä valmistui toukokuussa 1999 ja se on Suomen ensimmäinen teemakylpylä. Kylpylässä on useita uima-altaita: lämmin ulkoallas, kylmä ”avantoallas”, kuntouimareiden allas, lastenallas, nuorisoallas ja kaksi poreallasta. Tarjontaan kuuluu myös kolme vesiliukumäkeä. Kylpylä on profiloitunut erityisesti lapsiperheiden kohteeksi. Kylpylän yhteydessä on myös kuntosali ja hoito-osasto.

Muut palvelut
Laajennuksen ja kylpylän avaamisen yhteydessä vuonna 1999 Caribiaan avattiin monitoimihalli, jonka on käyttänyt nimiä Caribia Areena, 994-halli, Ikituurin Areena ja myöhäisimpänä RadioCity Areena. Areenan tilalle avattiin vuonna 2016 Superpark-aktiviteettipuisto.

Kylpylärakennuksessa toimii ravintolamaailma, tilausravintolana toimiva ravintola Terrace sekä Hesburger-pikaruokaketjun ravintola.

Caribia on tunnettu myös sen edustalle sijoitetusta ympäristötaideteos Posankasta. Posankka on Alvar Gullichsenin suunnittelema veistos, joka kuvaa kumiankan ja marsipaanipossun risteytymää.

Liikenneyhteydet 
Caribialle on hyvät bussiyhteydet Turun keskustasta. Hotelliin pääsee keskustasta linjoilla 50, 51, 53 ja 54, jotka kulkevat arkipäivisin normaalisti 15 minuutin välein. Linjalla 220 pääsee hotellilta kauppakeskus Myllyyn ja takaisin tunnin välein.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hotellin kotisivu Holiday Clubin sivustolla

Turun hotellit
Suomalaiset kylpylät
Nummi (Turku)
Stuart Little 2

Stuart Little 2 on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut lastenelokuva, joka on jatkoa elokuvalle Stuart Little – pieni suuri hiiri. Elokuvan on ohjannut Rob Minkoff. Vuonna 2006 ilmestyi elokuvasarjan kolmas osa Stuart Little 3.

Juoni 
Elokuvassa Stuart saa todellisen ystävän, pienen Margalo-linnun. Pian kuitenkin Stuartin äidin sormus ja Margalo katoavat.

Näyttelijät

Suomeksi

Aiheesta muualla 
Sony Pictures -yhtiön kotisivu elokuvalle

Yhdysvaltalaiset lastenelokuvat
Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Rob Minkoffin ohjaamat elokuvat
Elokuvat hiiristä
Työhuone

Työhuone on työskentelyyn tarkoitettu huonetila, joka voi olla työpaikan muiden tilojen yhteydessä, yksittäinen tai myös kodin yhteydessä. Työhuone voi olla hyvin erityyppisessä käytössä työn luonteesta riippuen. Taiteilijan työhuonetta kutsutaan usein ateljeeksi ja esimerkiksi puusepän työhuonetta verstaaksi.

Toimistotyön tekemiseen tarkoitetun työhuoneen sisustukseen voi kuulua esimerkiksi seuraavanlaisia välineitä ja huonekaluja:
 faksi
 tietokone
 puhelin
 työpöytä
 tulostin
 toimistotuoli
 paperisilppuri
 kuvanlukija
 hyllykkö kirjojen, kansioiden ynnä muun säilyttämiseen
 seurusteluryhmä vieraita varten, esimerkiksi pieni pöytä ja pari tuolia.

Vakituinen työtila

Vakituiseen työhön käytettävälle työhuoneelle asetetaan määräyksiä maankäyttö- ja rakennusasetuksessa ja työturvallisuuslaissa.

Työhuoneen ei tarvitse täyttää Suomen Rakentamismääräyskokoelmassa asuinhuoneelle asetettuja vaatimuksia kuin soveltuvin osin. Työhuoneen on kuitenkin oltava tarkoituksenmukainen ja turvallinen. Luonnonvalon saanti voidaan järjestää myös välillisesti, toisen tilan kautta. Työhuone voi asemakaavan salliessa sijaita myös maanpinnan alapuolella.

Lähteet
 Maankäyttö- ja rakennusasetus, 52 § Työtilat
 Työturvallisuuslaki

Asuinhuoneiston tilat
Työ
Leivänpaahdin

Leivänpaahdin on leivän paahtamiseen tarkoitettu pienkone. Sillä paahdetaan yleensä paahtoleipäviipaleita, mutta siinä voidaan paahtaa myös muita leipiä ja lisävarusteiden avulla myös esimerkiksi sämpylöitä paahtimen yläpuolella. Varhaisimmat leivänpaahtimet kehitettiin 1800- ja 1900-lukujen taitteessa, mutta paahdin, josta leipä ponnahtaa esiin, kehitettiin 1919.

Rakenne ja toiminta 

Leipäviipaleet laitetaan leivänpaahtimeen, jossa viipaleiden molemmilla puolilla on vastuslangat, joiden tarkoituksena on leipien paahtaminen. Leivänpaahtimet toimivat joko aika- tai lämpötilaohjauksessa. Aikaohjattavat paahtimet paahtavat valitun ajan verran. Lämpötilaohjattavissa paahtimissa puolestaan on mittari, joka tarkkailee leipäviipaleen lämpötilaa ja katkaisee paahtamisen valitussa lämpötilassa. Paahtimiin mahtuu tavallisesti kaksi viipaletta, mutta markkinoilla on myös isompia laitteita. Joissakin leivänpaahtimissa on mahdollista paahtaa leivän pintaan erilaisia kuvioita. 

Leivänpaahtimen lisävarustuksena voi tulla teline, joka voidaan asettaa paahtimen päälle. Sen avulla voidaan paahtaa esimerkiksi sämpylöitä tai piirakoita. Leivänpaahtimen puhdistamista varten jossakin paahtimissa on irrotettava murukotelo.

Historia 

Leipiä on paahdettu eri tavoin läpi historian, mutta ensimmäisen sähköisen leivänpaahtimen kehitti vuonna 1893 brittiyritys Crompton and Co. Yhdysvalloissa paahdin keksittiin uudestaan 16 vuotta myöhemmin. Ensimmäiset laitteet lämmittivät leipää vain toiselta puolelta, ja leivän paahtamiseksi molemmilta puolilta se oli käännettävä manuaalisesti. Nykyaikaisen leivänpaahtimen, josta leipä ponnahtaa esiin, kehitti 1919 Charles Strite.

Ensimmäinen paahdin, jossa oli kaksoismetallista valmistettu ajastin, ilmestyi markkinoille 1920-luvun lopussa. Sunbeam Corporation kehitti ajastinta niin, että 1940-luvun lopulla kaksoismetalli kontrolloi lämmitystä leivän lämmön mukaan; aiemmat mallit olivat mitanneet lämmitysvastuksen lämpöä. Mikropiiri kehitettiin Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Keksintö muutti myös leivänpaahtimia, sillä jatkossa niiden elektroniikka kehittyi.

Leivänpaahtimien suunnitteluun vaikutti 1970-luvun lopulla lämpöäkestävien muovien kehittäminen. Tämän jälkeen uusia malleja alettiin muotoilla esimerkiksi pyöristetyillä kulmilla, ja leivänpaahtimia alkoi saada myös eri värisinä. Samaan aikaan yleistyivät myös paahtimet, joissa pystyttiin paahtamaan paksumpia tai useampia viipaleita. Paahtimien monipuolisuus on kasvanut tekniikan kehittyessä 2000-luvulla, ja markkinoille on esimerkiksi ilmestynyt laitteita, jotka pystyvät paahtamaan kahta erilaista leipää samaan aikaan.

Lähteet 

McNulty, Mary: ”Toaster”. Teoksessa

Viitteet

Aiheesta muualla 

The Toaster Museum Foundation  

Keittiökoneet
Ruoanlaitto
Esko Roine

Esko Antero Roine (s. 5. syyskuuta 1944 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka on työskennellyt pääasiassa Tampereen Työväen Teatterissa.

Ura 

Tampereen Teatterissa Roine työskenteli noin kaksikymmentä vuotta, ensin hallintojohtajana 1979–88 ja sitten toimitusjohtajana 1988–1998. Koko johtajakautensa hän näytteli aktiivisesti muun muassa musikaaleissa Ghetto ja Evita. TT:stä Roine siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin, jota johti ansiokkaasti, tehden myös koko teatterin katsojaennätyksen 2000-luvulla. Hän jätti johtajan tehtävät kesällä 2006. Jäähyväisnäytelmäkseen hän valitsi Kauppamatkustajan kuoleman, jonka Willy Loman oli kaikkien kriitikoiden ylistämä. Tämän jälkeen Roine siirtyi vapaaksi näyttelijäksi. Hän näyttelee Tampereella, Helsingissä ja Turussa.

Palkintoja ja tunnustuksia
Esko Roineelle myönnettiin vuonna 1994 Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki
Vuonna 2004 Roine sai Pro Finlandia -mitalin
Vuonna 2010 Roine voitti Parhaan miessivuosan Jussin elokuvasta Täällä Pohjantähden alla
Vuonna 2012 Roine ja Maria Ylipää saivat Musiikkiteatterin Ensi Linja -tunnustuspalkinnon, työstään musiikkiteatterin hyväksi.

Yksityiselämä 

Roineen vaimo on Tampereen teatterin näyttelijä Ritva Jalonen. Roineen ensimmäinen vaimo (1966–1976) oli näyttelijä Marjukka Halttunen, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, joista Susanna Roine on näyttelijä. Hänen isänsä oli näyttelijä Eero Roine ja setänsä, kansanedustaja Eino Roine. Esko Roineella on veli, Olavi, ja kaksi sisarta, jotka molemmat ovat näyttelijöitä, Eila Roine ja Liisa Roine.

Filmografia 

 Merirosvoradio
 Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy
 Reinikainen
 Niskavuori
 Mikko iz Tampere prosit soveta
 Pekka Puupää poliisina
 Ihmiselon ihanuus ja kurjuus
 Terveysasema
 Luonnonmukainen rakastaja
 Metsolat
 Harjunpää ja kiusantekijät
 Taikapeili
 Elämän suola
 Lihaksia ja luoteja
 Thilia Thalia
 Camping Satumaa
 Lääkärit tulessa
 Jäähyväiset ilman kyyneliä
 Pelon maantiede
 Kaverille ei jätetä
 Jurismia!
 Kohtalon kirja
 Täysin työkykyinen
 Hiljaista on
 Kummelin Jackpot
 Paavo ja Raili
 Kaikki kunnossa
 Antiikkieno
 Karjalan kunnailla
 Lemmenleikit
 Niko – Lentäjän poika
 Tukka auki
 Postia pappi Jaakobille
 Täällä Pohjantähden alla
 Täällä Pohjantähden alla II
 Uusi päivä
 Ihon alla
 Kuudes kerta
 Rakkautta vain
 Kummeli esittää: Kontio & Parmas
 Olavi Virta
 Syke

Lähteet

Kirjallisuutta 

 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset teatterinjohtajat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Niina Backman

Niina Johanna Kristiina Backman (o.s. Herala, s. 10. kesäkuuta 1983 Vantaa) on suomalainen malli ja juontaja. Mallin töitä Backman on tehnyt vuodesta 1999 sekä Suomessa että ulkomailla. Keväästä 2005 kevääseen 2009 hän oli yksi MTV3-kanavalla esitetyn viihdeohjelma Huuman juontajista. Juontajan roolin lisäksi Backman toimi myös Huuman taustatoimittajana Broadcastersilla. Backman on juontanut Idolsia Heikki Paasosen kanssa. Elokuussa 2012 hän alkoi juontaa yhdessä miehensä Lorenz Backmanin kanssa Radio Novalla Backman vs. Backman -parisuhdeohjelmaa.

30. joulukuuta 2013 Niina Backman aloitti Voicella aamuradio-ohjelman Herättäjät NRJ:n aamupojista tutun Anssi Honkasen kanssa. Tämän jälkeen hän siirtyi juontamaan Voicen iltapäivää. 2016 Niina Backman aloitti radio Novan iltapäivässä yhdessä Anssi Honkasen kanssa.

Yksityiselämä 
Backman on näyttelijä Helge Heralan ja tämän näyttelijävaimon Marja Korhosen pojantytär. 

Backmanilla on kolme lasta. Esikoistyttö syntyi avoliittoon Wallu Valpion kanssa maaliskuussa 2004. Nykyisen aviomiehensä, juontaja-näyttelijä Lorenz Backmanin kanssa hänellä on huhtikuussa 2008 syntynyt tytär sekä kesäkuussa 2010 syntynyt poika. Niina ja Lorenz avioituivat heinäkuussa 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juontajat.fi 
 

Suomalaiset mallit
Suomalaiset juontajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Salaiset arkistot

Salaiset arkistot () oli lyhytikäinen television scifi-sarja, jota Yhdysvalloissa esitti Sci Fi Channel -kanava. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 22 jaksoa joiden ensiesitys Yhdysvalloissa oli 14. heinäkuuta 2001 - 22. maaliskuuta 2002. Salaiset Arkistot -sarja on joskus sekoitettu toiseen scifi-sarjaan: Salaiset kansiot.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Syfyn televisio-ohjelmat
Jouko Ahola

Jouko ”Jokke” Ahola (s. 1. joulukuuta 1970 Hämeenlinna) on suomalainen voimamies ja näyttelijä. Hän voitti Maailman vahvin mies -kilpailun vuosina 1997 ja 1999.

Ahola on näytellyt elokuvissa The Invincible – Voittamaton (2001) ja Kingdom of Heaven – Taivas maan päällä (2005). Hän näytteli myös kesällä 2007 kuvatussa Marko Mäkilaakson elokuvassa War of the Dead, jonka Suomen ensi-ilta oli vuonna 2012.

Vuonna 2009 Ahola esiintyi toisessa pääroolissa uruguaylaisessa elokuvassa Mal día para pescar, joka valittiin Uruguayn Oscar-ehdokkaaksi. Aholalla on ollut myös sivurooli History Channelin Viikingit-televisiosarjassa (2013).

Jouko Ahola näyttelee mukana Toinen mies -elokuvassa, joka saa ensi-iltansa huhtikuussa 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jouko Aholan kotisivut 

Suomalaiset voimamiehet
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pointe-Noire

Pointe-Noire on Kongon tasavallan toiseksi suurin kaupunki ja Kouiloun maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee niemekkeellä Pointe-Noirenlahden ja Atlantin valtameren välissä. Kaupungin väkiluku on 715 334 (2007).

Yleistä 

Pointe-Noire sijaitsee Angolalle kuuluvat Cabindan kaistaleen pohjoispuolella, lähellä vanhaa Luangun kaupunkia. Kaupunki sijaitsee alueella, jota asuttivat alun perin kongoihin kuuluvat vilit. Kaupunkiin on kuitenkin sittemmin muuttanut paljon väkeä muualta sekä Kongosta että ulkomailta. Kaupungin valtakieli on kituba, mutta myös kongoa ja ranskaa puhutaan laajalti.

Pointe-Noiresta lähtee 1924-1934 rakennettu rautatie Kongon pääkaupunkiin Brazzavilleen. Satama valmistui 1939. Siellä on myös kansainvälinen lentokenttä. Kaupunki on Le Havren (Ranska) ystävyyskaupunki.

Talous 

Pointe-Noire on Kongon tasavallan liike-elämän keskus, mikä suurimmaksi osaksi perustuu rannikon lähellä tapahtuvaan öljyntuotantoon. Toinen tärkeä talouden ala on kalateollisuus. Pointe-Noiressa on myös Kongon suurin satama, jonka kautta Brazzavilleen suuntautuva tavaraliikenne kulkee.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kongon tasavallan kaupungit
Ouagadougoun kansainvälinen lentoasema

Ouagadougoun kansainvälinen lentoasema  sijaitsee Burkina Fasossa noin kolmen kilometrin päässä pääkaupungista Ouagadougousta. Vuonna 2004 lentoasemaa käytti 241 466 matkustajaa.

Lentoyhtiöt ja kohteet 
 Aigle Azur - Pariisi-Orly
 Air Algérie - Alger
 Air Burkina - Abidjan, Accra, Bamako, Bobo Dioulasso, Cotonou, Dakar, Libreville, Lomé, Niamey, Pariisi-Orly
 Air France - Niamey, Pariisi-Charles de Gaulle
 Air Mali - Bamako
 Arik Air - Bamako, Cotonou, Lagos
 ASKY Airlines - Dakar, Lomé
 Brussels Airlines - Bryssel
 Ethiopian Airlines - Abidjan, Addis Abeba
 Kenya Airways - Nairobi
 Royal Air Maroc - Casablanca, Niamey
 Sénégal Airlines - Dakar

Rahtilentoyhtiöt
 Avient Aviation - Liège, Sharjah
 Nordic Global - Oostende

Lähteet

Aiheesta muualla 
Teknisiä tietoja

Burkina Fason lentoasemat
EppuPopedaNormaali

EppuPopedaNormaali oli loppuvuodesta 1987 toiminut Eppu Normaalin ja Popedan yhteinen kiertue ja projekti. Molempien yhtyeiden 10-vuotisjuhlaa juhlistanut kiertue järjestettiin 27. marraskuuta – 6. joulukuuta ja se kattoi yhteensä kymmenen esiintymistä.

EppuPopedaNormaali julkaisi myös singlen 20 vuotta sikana / Hyvä kankkunen. Single julkaistiin 16. marraskuuta 1987, ja se oli samalla kaikkien aikojen ensimmäinen CD-formaatissa julkaistu single Suomessa, tosin single julkaistiin myös vinyylilevynä. Singlen A-puolella on Popeda-kitaristi Costello Hautamäen säveltämä ja tuottama kappale ”20 vuotta sikana”, jonka laulaa ja on sanoittanut Eppu Normaalin solisti Martti Syrjä (kokoonpano: Costello Hautamäki, Martti Syrjä, Mikko Nevalainen, Aku Syrjä ja Juha Torvinen). B-puolen ”Hyvä kankkunen” on vastaavasti Eppu Normaali -kitaristi Pantse Syrjän säveltämä ja tuottama kappale, jonka laulaa ja on sanoittanut Popedan solisti Pate Mustajärvi (kokoonpano: Pantse Syrjä, Pate Mustajärvi, Kari Holm, Jyrki Melartin ja Timo Tapaninen).

Jäsenet 
Martti Syrjä - laulu
Pate Mustajärvi - laulu
Mikko Syrjä - kitara
Juha Torvinen - kitara
Costello Hautamäki - kitara
Timo Tapaninen - kitara
Mikko Nevalainen - bassokitara
Jyrki Melartin - bassokitara
Aku Syrjä - rummut
Kari Holm - rummut
Jukka Järvinen - koskettimet 
sekä 
Vesa Hyrskykari - saksofoni
Jarmo Lehtonen - trumpetti

20 vuotta sikana -kiertue 
27. marraskuuta 1987 Kajaani
28. marraskuuta Nivala
29. marraskuuta Vaasa
30. marraskuuta Turku
1. joulukuuta Tampere
2. joulukuuta Jyväskylä
3. joulukuuta Savonlinna
4. joulukuuta Siilinjärvi
5. joulukuuta Husula
6. joulukuuta Helsinki

Lähteet

Viitteet 

Eppu Normaali
Popeda
Vuoden 1987 konserttikiertueet