joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cristiano da Matta

Cristiano Monteiro da Matta (s. 19. syyskuuta 1973 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen kilpa-ajaja, Champ Car -mestari ja entinen Formula 1 -kuljettaja. 
Hänelle tapahtui vakava onnettomuus 3. elokuuta 2006 ajaessaan Road American -radalla testejä ja törmättyään radalla olleeseen peuraan saaden vakavan päävamman, minkä takia hän oli peräti 26 päivää koomassa. Da Mattan isä Toninho on 14-kertainen Brasilian Touring Car -mestari.

Varhainen ura
Da Matta aloitti uransa karting-sarjoissa 16-vuotiaana voittaen lukuisia sarjan mestaruuksia. Vuonna 1993 da Matta voitti Brasilian Formula Ford-sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna da Matta voitti Formula 3 Sudamericana sarjan mestaruuden. Vuonna 1995 da Matta kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa ja sijoittui kahdeksanneksi yhdellä voitollaan. Seuraavana vuonna da Matta kilpaili Formula 3000 -sarjassa ja sijoittui kahdeksanneksi.

CART (1999–2002)
Vuonna 1997 da Matta kilpaili Indy Lights -sarjassa saavuttaen Vuoden Tulokas -palkinnon. Seuraavana vuonna da Matta voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 1999 da Matta kilpaili CART-sarjassa Team Arciero Wells-tallissa. Hänen ensimmäinen voittonsa tuli vuonna 2000. Kaudeksi 2001 hän vaihtoi tallia Newman/Haas Racingiin. Hän voitti CART-mestaruuden vuonna 2002.

Formula 1 (2003–2004)

Da Matta jatkoi uraansa Formula 1 -sarjassa Toyota-tallissa kaudella . Hän saavutti 10 MM-pistettä kyseisellä kaudella, neljä enemmän kuin hänen tallikaverinsa Olivier Panis. Kaudella  da Matta saavutti ainoastaan kolme MM-pistettä, jotka tulivat Monacon kilpailusta. Hän menetti kisakuljettajan paikkansa Ricardo Zontalle Saksan GP:n jälkeen. Da Matta ei ole sen jälkeen kilpaillut Formula 1:ssä.

Myöhäinen ura
Da Matta palasi Champ Car -sarjaan vuonna 2005 voittaen yhden kilpailun sijoittuen pisteissä 11:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kuudenneksi. Da Matta loukkaantui 3. elokuuta Road Americanin radalla ajetussa testeissä törmättyään radalla olleeseen peuraan saaden vakavan päävamman, minkä takia hän oli 26 päivää koomassa. Hän pääsi sairaalasta 21. syyskuuta ja aloitti pitkän toipumiskuurin. Da Matta palasi autourheiluun vuonna 2008, jolloin hän kilpaili Rolex Sports Car Series -sarjassa yhdessä kilpailussa ja sijoittui sijalle 32. Vuonna 2009 joulukuussa da Matta testasi Brasilian Fórmula Truck -mestaruussarjan autoa. Da Matta ajoi sarjassa täyden kauden vuonna 2010 sijoittuen sijalle 23.

Formula 1 -tulokset

Kaudet numeroina

CART/Champ Car -tilastot

Lähteet

Brasilialaiset Formula 1 -kuljettajat
Champ Car -mestarit
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1949

TT-sarjan MM-kausi 1949 oli historian ensimmäinen ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Kaudella ajettiin yhteensä vain kuusi kilpailua 500cc-, 350cc-, 250cc- ja 125cc-luokassa. Kauden pisteytysjärjestelmässä voittaja sai 10, toinen 8, kolmas 7, neljäs 6, viides 5 pistettä ja nopeimman kierroksen ajanut vielä yhden lisäpisteen.

500cc

Kilpailut

Loppupisteet

350cc

Kilpailut

Loppupisteet

250cc

Kilpailut

Loppupisteet

125cc

Kilpailut

Loppupisteet

Lähteet

Vuoden 1949 MotoGP-kauden tulokset (avattu 500-kuutioisten loppupisteiden kohdalta) 

Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1949
Southwest Airlines

Southwest Airlines Co. on yhdysvaltalainen, vuonna 1967 perustettu ja vuonna 1971 lentotoimintansa aloittanut halpalentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Dallasissa, Texasissa. Matkustajamäärällä mitattuna lentoyhtiö on maailman kolmanneksi suurin ja kohdemäärällä mitattuna Yhdysvaltojen suurin. Southwest Airlines lentää Yhdysvaltain sisäisiä lentoja ja yhtiöllä on Boeing 737 -laivasto. Southwest on eräs halpalentokonseptin uranuurtajista. Sen tärkeimpiin lentoasemiin lukeutuvat Las Vegasin McCarranin kansainvälinen lentoasema, Chicagon Midwayn kansainvälinen lentoasema ja Phoenix Sky Harborin kansainvälinen lentoasema.

Laivasto

Nykyinen laivasto 
Lokakuussa 2022 Southwest Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 12,7 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Southwest Airlines – lentoyhtiön kotisivut

Yhdysvaltalaiset lentoyhtiöt
Halpalentoyhtiöt
Kimmo Kaivanto

Kimmo Olavi Kaivanto (25. toukokuuta 1932 Tampere – 20. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kuvanveistäjä. Hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa grafiikan linjalla vuodet 1953–1954.

Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa esillä Tampereella vuonna 1956. Kimmo Kaivanto nousi Suomen kuvanveiston johtaviin tekijöihin 1970-luvun alussa. Hän suunnitteli lavastuksia oopperoihin.

Elämäkerta 

Kaivannon tunnetuimpia julkisia teoksia ovat veistos Oodi 60 000 järvelle vuodelta 1972 (entisen Hotelli Hesperian edessä Helsingissä), Tori-maalaus vuodelta 1976 (Tampereen keskusvirastotalon valtuustosalin aulassa) sekä veistokset Hopeiset sillat ja Nereidi vuodelta 1985 (kauppakeskus Forumissa Helsingissä). Kaivannon suunnittelemia teoksia ovat myös ulkoilmateos Natura (Non Facit Saltus) vuodelta 1990 (SOK:n pääkonttorin sisäpihalla Helsingissä) ja vuodelta 1988 oleva Biogenesis (nykyään Keilalahden rannalla Espoossa). Härmälässä on hänen suunnittelemansa ilmailuaiheinen Leonardo-patsas.

Kaivanto oli Vuoden taiteilija vuonna 1982. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1972. Professorin arvonimen Kimmo Kaivanto sai vuonna 1995.

Kaivanto suunnitteli  uransa alkuvaiheessa 1950-luvulla myös Tapparan kirveslogon.

Kimmo Kaivannon nimeä kantava säätiö perustettiin 2013. Säätiön tarkoituksena on tuoda esille Kaivannon elämäntyötä ja hänen taidettaan.

Kaivanto kuoli vaikeaan sairauteen 79-vuotiaana Helsingissä vuonna 2012.

Katso myös

 Sininen suora, teos Tampere-talossa
 Suomalaisia kuvia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Kimmo Kaivanto -kulttuuriraitin esite ja video.

Kimmo Kaivanto Valtion taidemuseon kokoelmissa.
Kimmo Kaivannon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Hiekkapuhallus

Hiekkapuhallus on kovien pintojen siloittamista, muotoilua ja puhdistamista pienten kiinteiden hiukkasten ja paineilman avulla. Hiekkapuhalluksella voidaan saada lopullinen pinta, kuten ruostumattomilla teräksillä, mutta useimmiten hiekkapuhallus on pohjakäsittely ja pinnanpuhdistus ennen maalausta.

Hienoksi siivilöityä hiekkaa on käytetty hiekkapuhalluksessa sen alkuajoista 1800-luvun lopulta lähtien. Puhalluksessa hiekasta muodostuvan kvartsipölyn hengittäminen altistaa ihmisen pölykeuhkosairauksille. Nykyään hiekkapuhallus suoritetaan kuitenkin hyvin ilmastoiduissa tiloissa hengityssuojien ja muiden suojavarusteiden kanssa.

Hiekkapuhalluksessa käytetään myös muita materiaaleja, kuten lasia esimerkiksi ruostumattomalle teräkselle, metallia teräkselle ja kuivajäätä muille pinnoille. Metallien hiekkapuhalluksessa käytetään useimmiten metallijauheita, koska niitä voidaan kierrättää paremmin kuin hiekkaa. Metalliesineden puhalluskaapista jauhe kerätään talteen syklonin avulla. Lentokoneiden osia hiekkapuhalletaan joissain tapauksissa kookospähkinöiden kuorista valmistetulla aineella.

Metallien hiekkapuhalluksella on myös vaikutus pinnan metallurgiseen rakenteeseen, joka lujittuu kylmämuovautumalla. Ohuilla kappaleilla tästä on myös se vaikutus, että kappale pyrkii vääntymään käyräksi. 

Hiekkapuhallus voidaan automatisoida teollisuusrobotin avulla.

Hiekkapuhallus tekstiiliteollisuudessa 

Kuluneen näköiset farkut ovat nousseet muotitrendiksi. Farkut käsitellään hiekkapuhalluksella, jossa hiekka puhalletaan kovalla paineella vaatteisiin. Tämän tekstiiliteollisuuden viimeistelymenetelmän on todettu vaarantavan työntekijöiden terveyden; hiekkapöly altistaa suojaamattoman työntekijän silikoosille eli kivipölykeuhkosairaudelle. Clean Clothes -kampanja ajaa hiekkapuhalluksen lopettamista. Useat yritykset Suomessa ovat ilmoittaneet lopettavansa hiekkapuhalluksen käytön tuotannossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rakennustyö
Pintakäsittely
Tekstiiliteollisuus
Hiekka
Vilja-Tuulia Huotarinen

Vilja-Tuulia Huotarinen (s. 26. joulukuuta 1977 Lempäälä) on suomalainen kirjailija.

Elämä ja ura
Huotarinen kasvoi suvun maatilalla Lempäälän Säijässä. Hänen äitinsä on runonlaulaja Mateli Kuivalattaren sukua, ja äidin setä oli Toivo Kärki. Huotarinen kävi peruskoulun kotipitäjässään, mutta valitsi tanssi- ja kirjoitusharrastustensa takia lukiokseen Tampereen ilmaisutaidon lukion, jossa hänen opettajiinsa kuului kirjailija Asko Martinheimo. Huotarinen valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2002 Tampereen yliopistosta pääaineenaan suomen kieli. Hän opetti pitkään sanataidetta nuorille Tampereen Viita-akatemiassa. Hän on opettanut kirjoittamista myös Helsingin Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on ollut vapaa kirjailija 2000-luvun puolivälistä lähtien.

Huotarinen oli Lukufiilis-lehden päätoimittaja vuosina 2009–2013. Hän perusti yhdessä Johanna Venhon kanssa Jano-runousverkkolehden ja toimii sen toisena päätoimittajana yhdessä runoilija Aki Salmelan kanssa. Hän on kirjoittanut myös fanifiktiota L. M. Montgomeryn Runotyttö-teoksista yhdessä Satu Koskimiehen kanssa. Huotarinen on toiminut kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 2022 hänet valittiin Turun kirjamessujen ohjelmajohtajaksi.

Huotarisen nuortenromaanista Valoa valoa valoa kuvataan 2021 Virossa samannimistä elokuvaa, jonka käsikirjoittaa Juuli Niemi ja ohjaa tämän sisar Inari Niemi. Ilmestymisvuonnaan 2011 Finlandia Junior -palkinnon voittaneeseen romaaniin pohjautuvan elokuvan on tarkoitus valmistua 2022.

Huotarinen asuu islantilaisen puolisonsa kanssa Reykjavíkissä ja Helsingissä. Heillä on kaksi lasta. Huotarinen oli aiemmin naimisissa runoilija Ville Hytösen kanssa.

Tuotanto

Runokokoelmat 
 
 
 
 
 

Runoja muun muassa teoksissa Runo vieköön! (Tammi, 2009), Joka tytön runokirja (Tammi, 2006) ja Uusi ääni (Otava, 2006).

Proosaa 
 
 
 
 
 Kimmel. Helsinki: Karisto, 2014. ISBN 978-951-23-5840-3.
 Emilia Kent. Runotytön tarina jatkuu. Kirjoitettu yhdessä Satu Koskimiehen kanssa. Helsinki: WSOY, 2018. ISBN 978-951-0-42922-8.
 Niin kuin minä heidät näin. Siltala, 2018. ISBN 978-952-234-502-8.

Muut

Toimitetut teokset 
 
 
 
 Taskunovellit. Novelleja 12 kirjailijalta. Hämeenlinna: Karisto, 2013.

Palkinnot ja ehdokkuudet 
 Kariston jakama Tiina-käsikirjoituspalkinto 2006
 Suomen Kirjailijaliiton Nuori Manner -palkinto 2007
 Kalevi Jäntin palkinto 2009 teoksesta Iloisen lehmän runot
 Finlandia Junior -palkinto 2011
 Anni Swan -mitali 2015

Ehdokkuudet
 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkuus 2004
 Yleisradion Tanssiva karhu -palkintoehdokkuus 2007
 Topelius-palkintoehdokkuus 2007
 Anni Polva -palkintoehdokkuus 2009
 Einari Vuorela -runopalkintoehdokkuus 2011

Lähteet 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Anni Swan -mitalin saajat
Watt

Watt on englantilainen sukunimi, joka on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Andrew Watt (1990), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja multi-instrumentalisti
 James Watt (1736–1819), skotlantilainen matemaatikko ja insinööri, höyrykoneen kehittäjä
 Justin James Watt (s. 1989), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Mitchell Watt (s. 1988), australialainen pituushyppääjä
 Robert Watson-Watt (1892–1973), brittiläinen fyysikko, tutkan keksijä
 Sheila Watt-Cloutier (s. 1953), kanadalainen inuittivaikuttaja ja järjestöjohtaja
 T. J. Watt (s. 1994), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 William Montgomery Watt (1909–2006), brittiläinen islamin tutkija ja orientalisti.

Lisäksi 

 Juha "Watt" Vainio oli Juha Vainion taiteilijanimi
 Watti, tehon yksikkö, joka on saanut nimensä James Wattin mukaan

Sukunimet
Wallis (Tyynenmeren saari)

Wallis eli Uvea on Tyynenmeren saari, joka muodostaa osan Ranskalle kuuluvaa Wallisin ja Futunan territoriota. Saaren pinta-ala on 77,5 km². Koko Wallis ja Futunan territorion asukasluvusta kaksi kolmasosaa asuu Wallis'n saarella. Vuosina 2013–2018 saaren väkiluku laski 2,9 %. Suurin osa väestöstä on katolisia ja puhuu äidinkielenään uveaa.

Wallis on nimetty kapteeni Samuel Wallisin mukaan, joka löysi sen 16. elokuuta 1767. Saari jakautuu kolmeen piiriin: Hihifoon, Hahakeen ja Muaan. Territorion pääkaupunki Mata-Utu sijaitsee Hahaken itärannikolla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Global Volcanism Program: Wallis Island, Smithsonian Institution. 
 Kuvia Wallisista

Wallis ja Futuna
Oseanian saaret

ca:Regne d'Uvea
Arak

Arak on kaupunki Iranin Markazīn maakunnassa. Kaupunki on perustettu vuonna 1808 nimellä Solṭānābād ja aikanaan se tunnettiin etenkin persialaisista matoista. Sen asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 520 944.

Maantiede
Arak sijaitsee Länsi-Iranissa 284 kilometriä Teheranista lounaaseen. Se on Markazīn maakunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin korkeus merenpinnasta on noin 1 800 metriä. Alue on Farāhānin tasankoa Zagrosvuorten juurella. Lähellä leviää myös Tuzlu Kavīrin suolatasanko.

Historia
Arak on iranilaiseksi kaupungiksi suhteellisen uusi. Nykyisen Arakin seutu oli vielä 1800-luvun alussa hyvin rauhatonta seutua, joka oli altis baktriarien hyökkäyksille Zagrosvuorilta. Persiaa hallinneet qajarit päättivät puuttua tilanteeseen Fath Ali Šahin valtakaudella perustamalla alueelle uusia kaupunkeja. Nykyisen Arakin perusti Yusof Khan Gorji ja alun perin se tunnettiin nimellä Solṭānābād. Ensimmäiset asukkaat olivat kaupunkiin siirrettyjä kolmen lähikylän asukkaita. Suuri eri puoliltaan 12 ja 18 tornia käsittänyt kaupunginmuuri houkutteli pian myös muita asukkaita sen tuoman turvallisuuden takia. Itse kaupunki sai ruutukaavan.

Arak alkoi kasvaa nopeasti persialaisten mattojen valmistuksen myötä. Mattoja oli alettu kaupata netenkin Eurooppaan. Niitä valmistettiin alun perin käsitöinä kylissä, mutta niiden valmistus ja myynti muuttuivat suurempiluontoiseksi. Vuonna 1882 sveitsiläinen Ziegler & Co avasi suurehkon varaston ja toimiston Arakissa. Arakista ja sen lähialueesta tuli yksi suurimmista Eurooppaan vietävien mattojen lähteistä. Niitä tuotettiin 4 000–8 000 kappaletta vuosittain.

Talous
Arakissa valmistetaan edelleen persialaisia mattoja. Se on nykyisin kuitenkin myös uudemman teollisuuden keskus. Paikallisia teollisuuden aloja ovat esimerkiksi teräs- ja alumiiniteollisuus, sekä koneteollisuus.

IR-40 on Arakissa sijaitseva raskaan veden tutkimuslaitos, jonka Iran on rakennuttanut omaa ydinohjelmansa tarpeisiin. Laitos sisältää raskasvesireaktorin.

Väestö
Arakin asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 520 944. Vuonna 2011 vastaava lukema oli 526 182, vuonna 1991 331 354, vuonna 1976 114 507 ja vuonna 1966 71 925.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Sotaelokuva

Sotaelokuva on elokuva, joka kertoo sodasta ja sen tapahtumista. Se voi olla dokumentti tai fiktiivinen elokuva. Usein yhdysvaltalaisten sotaelokuvien tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan tai Vietnamin sotaan. Esimerkkinä elokuvat Pelastakaa sotamies Ryan, Yksi silta liikaa, Full Metal Jacket, Ilmestyskirja. Nyt, Veteen piirretty viiva ja Taistelutoverit-sarja. Sotaelokuvat ovat yleensä toimintaelokuvia realistisempia.

Toisen maailmansodan aikana sotaelokuvat olivat yhdysvaltalaisen elokuvateollisuuden yleisin lajityyppi ja osa psykologista sodankäyntiä. Elokuvateollisuuden ja valtion yhteistyötä koordinoi Office of War Information. Sen johtajan mukaan ”helpoin tapa ujuttaa propagandaideoita melkein kaikkien ihmisten mieliin on antaa niiden kulkea viihde-elokuvan kaltaisen median läpi. Silloin ihmiset eivät tajua, että heille syötetään propagandaa.”

Toisen maailmansodan jälkeen aina 1960-luvulle Yhdysvaltain armeija kuvattiin lähes aina positiivisessa sävyssä. Vaikka sodan jälkeen elokuvateollisuus ei ollut valtion kontrollissa, armeija suosi niitä elokuvia, jotka puolustusministeriön Motion Picture Production Office hyväksyi. Tämä tapahtui tarjoamalla miehiä, kalustoa ja kuvauspaikkoja soveliaille elokuville. Harvoja sotaan kriittisesti suhtautuneita elokuvia olivat esimerkiksi Montezuma (Halls of Montezuma, 1951) ja Robert Aldrichin Helvetti 1944 (Attack!, 1956). Brittielokuvassa kriittisesti sotaan alettiin suhtautua jo 1950-luvulla, esimerkkinä menestynyt Kwai-joen silta (1957).

Korean sota ei ole ollut suosittu elokuvan aihe. Hollywoodissa siitä tehtiin 55 elokuvaa, jotka noudattivat pääasiassa aiempia kaavoja. Niitä varten jopa kaivettiin arkistoista vanhoja käsikirjoituksia, jotka sovitettiin uuteen tilanteeseen.

Nykyaikana Irakin sota on ollut aiheena monissa sotaelokuvissa, kuten The Hurt Lockerissa ja Green Zonessa.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Lassila, Katri: ”Veljeys ja toivo – sodasta elokuvissa”. Filmihullu 1/2016.
 Sotaelokuvan teemanumero, Filmihullu 5/2003.
 Välimäki, Susanna: Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki. Tampere University Press, 2008.
 Binns, Daniel: The Hollywood War Film : Critical Observations from World War I to Iraq. Bristol : Intellect, 2017. ISBN 978-1-78320-754-1.

Aiheesta muualla
Biserta

Biserta (myös Bizerte tai Bizerta; , ) on kaupunki Tunisian pohjoisrannikolla 66 km:n päässä maan pääkaupungista Tunisista. Bisertasta on matkaa Afrikan pohjoisimpaan kärkeen Cap Blanciin noin 15 km. Kaupungissa on noin 230 000 asukasta, joten se on Tunisian pohjoisrannikon suurin kaupunki. Bisertaa pidetään vanhimpana ja eurooppalaisimpana Tunisian kaupunkina. 

Foinikialaisten kerrotaan perustaneen kaupungin vuoden 1000 tienoilla.
Bisertan laivastotukikohta jäi Ranskan haltuun kun Tunisia itsenäistyi 1956. Vuonna 1961 tapahtui ns. Bisertan kriisi, jonka päätteeksi Ranska päätyi miehittämään kaupungin Tunisian armeijan piirittäessä Ranskan tukikohtaa.
Ranskalaiset poistuvat Bisertasta lopullisesti 15. lokakuuta vuonna 1963.

Bisertan elinkeinoja ovat hedelmien, vihannesten ja vehnän viljely, kalastus ja teollisuus. Teollisuustuotteita ovat esimerkiksi tekstiilit ja autojen osat. Myös öljyä porataan. Biserta tunnetaan viinirypäleistään ja niistä valmistetusta viinistä sekä kauniista metsistään ja rannoistaan.

Aiheesta muualla 

 Encyclopaedia of the Orient  

Tunisian kaupungit
Hjem-IS Europa

Hjem-IS Europa (tanskaa, ) on pohjoismainen jäätelöteollisuuskonserni, jonka omistaa sveitsiläinen elintarvikekonserni Nestlé. Yritys myy jäätelöä jäätelöautoilla, joita sillä on noin 420 kappaletta.

Hjem-IS Europa toimii nykyään kaikissa Pohjoismaissa paitsi Islannissa ja Suomessa. Norjan ja Tanskan tytäryhtiöiden nimi on Hjem-IS, Ruotsin Hemglass ja Suomen tytäryhtiön nimi oli Kotijäätelö. Norjan Hjem-ISin pääkonttori sijaitsee Oslossa, Tanskan Hjem-ISin Esbjergissä, Hemglassin Tukholmassa ja Kotijäätelön vuoden 2012 alusta Espoossa. Esbjergissä sijaitsee koko konsernin pääkonttori ja jäätelötehtaat. Konsernin pääjohtajana toimii Claus Astrup-Larsen.

Historia 
Eric Ericsson omisti Ruotsin Kalmarissa jäätelötehtaan nimeltä Kalmars Glassfabrik. Hän aloitti jäätelöautotoiminnan syyskuussa 1968 Täbyssä. 1970-luvulla yrityksen toiminta laajeni Tanskaan, 1990-luvulla Norjaan ja vuonna 1993 perustettiin Suomen Kotijäätelö.

Hjem-IS Europan osti vuonna 1997 saksalainen jäätelöyhtiö Schöller, jonka sveitsiläinen elintarvikekonserni Nestlé osti vuonna 2002.

Suomen Kotijäätelö 
Vuonna 1993 perustettu Suomen Kotijäätelö oli Hjem-IS Europan tytäryhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Vantaalla. Vuoden 2012 alkupuolella pääkonttori siirtyi Suomen Nestlé Oy:n tiloihin Espooseen. Se oli pelkästään vähittäiskauppias. Pääosa sen jäätelöistä valmistettiin konsernin jäätelötehtaalla Saksassa, osa Tanskassa, Suomessa ja Italiassa. Suomessa myytyjä tuotteita oli aiemmin valmistettu myös Belgiassa ja Espanjassa.

Henkilöstön määrä oli noin 200, joista vakituisessa kokoaikaisessa työsuhteessa oli noin 70. Kotijäätelön autoilla oli vakituiset reitit, joilla oli noin 50 000 pysähdyspaikkaa. Autot pysähtyivät pysähdyspaikoilla yleensä säännölliseen aikaan kerran kahdessa viikossa. Kesällä jäätelöautoja oli liikenteessä noin 80 ja talvikautena noin 50.

Marraskuussa 2012 Suomen Kotijäätelö ilmoitti lopettavansa jäätelöautojensa toiminnan valtaosassa maata saman vuoden jouluun mennessä. Toiminta jatkui lähinnä Uudellamaalla, Päijät-Hämeessä sekä Kymenlaaksossa ainakin kesäkuuhun 2013 saakka.

Heinäkuussa 2013 yhtiö ilmoitti, että toiminta Suomessa loppuu kokonaan 18. elokuuta 2013. Yhtiön mukaan jäätelön kokonaiskysyntä on laskenut jo kolmatta vuotta eikä jäätelöautotoiminta ole enää kannattavaa.

Mainossoitto 
Yrityksen jäätelöautojen tunnuksena on tunnistettava ja kuuluva tunnussoitto. Mainossoitosta on valitettu esimerkiksi Helsingin ympäristölautakuntaan, sekä Uudenmaan lääninoikeuteen, mutta nämä hylkäsivät mainossoitosta tehdyn kantelun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hjem-IS Danmark A/S 
 Kaleva: Jää­te­lö­au­to­jen tulevaisuus vaakalaudalla

Elintarvikeyhtiöt
Tanskalaiset yritykset
Nestlén tuotemerkit
Jäätelöt
Dave Lombardo

David "Dave" Lombardo (s. 16. helmikuuta 1965 Havanna, Kuuba) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän syntyi Kuubassa, mutta muutti kaksivuotiaana perheensä mukana Kaliforniaan. Lombardo toimi Slayer-yhtyeen rumpalina vuoteen 2013 asti.

Lombardo oli perustamassa Slayer-yhtyettä 1980-luvulla Hän lähti yhtyeestä kesken kiertueen vuonna 1986, mutta palasi seuraavana vuonna takaisin. Lombardo ehti harkita hakevansa rumpalin roolia  Megadethiin Gar Samuelsonin tilalle ennen paluutaan Slayeriin. Lombardo jätti yhtyeen kuitenkin uudestaan vuonna 1992 livealbumi Decade of Aggressionin nauhoitusten jälkeen. 

Ollessaan poissa Slayeristä Lombardo soitti muun muassa Testamentissa, Grip Inc.issa, Fantômasissa ja esiintyi myös muutamalla suomalaisen Apocalyptica-yhtyeen albumilla. 

Vuonna 2001  Lombardo teki jälleen paluun Slayerin riveihin. Christ Illusion, joka julkaistiin 8. elokuuta 2006, on Lombardon ensimmäinen Slayer-studioalbumi sitten vuoden 1990 Seasons In The Abyssin.

Dave Lombardo on naimisissa ja kahden pojan isä. Hän asuu vaimonsa Theresan ja perheensä kanssa Victorvillessä, Kaliforniassa.

Instrumentit
Slayerin ensimmäisellä albumilla Show No Mercyllä 18-vuotias Dave Lombardo käytti Taman aloittelijoille suunnattua perusrumpusettiä, Tama Swingstaria. Lombardo toimi Taman sponsoroimana artistina, jonka "Artstar Custom" -rumpusetti valmistettiin vain häntä varten. Nykyään Lombardo käyttää Tama Starclassic Bubinga rumpusettiä.

Rummut:
2 kpl 18"x24" bassorumpuja 
5.5"x14" virveli
9"x12" tom
10"x13" tom 
11"x14" tom 
12"x15" tom 
16"x18" lattiatom 
16"x20" lattiatom

Symbaalit (Paiste):
  #Slayer, Dead Cross, Suicidal Tendencies = Paiste Artist Since Sep 1987 
 13" Signature Mega Cup Chime 
 18" 2002 Novo China 
 15" 2002 Sound Edge Hi-Hat 
 16" RUDE Crash/Ride 
 18" RUDE Crash/Ride 
 19" RUDE Crash/Ride 
 22" RUDE Power Ride The Reign 
 20" 2002 Novo China

Varusteet:
2 kpl Iron Cobra Power Glide -pedaaleja  
Iron Cobra Lever Glide Hi-Hat -ständi

Kapulat:
Hikkoripuiset Pro-Mark model 2S:t nylonkärjillä

Yhdysvaltalaiset metallimusiikin rumpalit
Testamentin jäsenet
Slayerin jäsenet
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Taisto Mäki

Taisto Armas Mäki () oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hänestä käytettiin lempinimeä Rekolan paimenpoika.

Mäki juoksi ensimmäisenä maailmassa 10 000 metriä alle puolen tunnin vuonna 1939. Hänellä oli 1930-luvun loppuessa hallussaan sekä 5 000 metrin että 10 000 metrin maailmanennätykset. Mäki saavutti kuitenkin urallaan vain yhden arvokisavoiton. Toinen maailmansota keskeytti hänen lupaavan uransa.

Ura
Mäki voitti kultaa 5 000 metrillä 1938 EM-kilpailuissa. Hänen voittoaikansa 14.26,8 oli tuolloin kisaennätys. Kalevan kisoissa Rekolan Urheilijoita ja Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Mäki saavutti kaikkiaan neljä Suomen-mestaruutta. Hän voitti kultaa 5 000 metrillä vuosina 1934 ja 1937 sekä 10 000 metrillä vuosina 1939 ja 1940.

Mäki juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen ensimmäisen kerran 29. syyskuuta 1938 Tampereella. Hänen aikansa 30.02,0 alitti Ilmari Salmisen vuonna 1938 tekemän ennätyksen runsaalla kolmella sekunnilla. Kahden mailin maailmanennätyksen Mäki rikkoi Helsingissä 7. kesäkuuta 1939. Hän tuloksensa 8.53,2 paransi Miklós Szabón ennätystä vuodelta 1937 vajaalla kolmella sekunnilla. Ennätyksen rikkoi Gunder Hägg vuonna 1942. Mäki juoksi 5 000 metrin maailmanennätyksen 16. kesäkuuta 1939 Helsingissä. Hänen aikansa 14.08,8 alitti Lauri Lehtisen vuonna 1932 tekemän ennätyksen runsaalla kahdeksalla sekunnilla. Ennätyksen rikkoi Hägg vuonna 1942.

Kuuluisimman juoksunsa Mäki juoksi Helsingin olympiastadionilla 17. syyskuuta 1939. Tuolloin hän juoksi 10 000 metriä aikaan 29.52,6. Mäki siis paransi omaa vuoden vanhaa ennätystään runsaalla yhdeksällä sekunnilla. Tämän ennätyksen rikkoi Viljo Heino vuonna 1944.

Mäen kerrotaan juosseen usein 23 kilometrin työmatkansa silloisen Alkoholiliikkeen varastolta Katajanokalta kotiinsa Rekolaan. Talvisodan aikaan hän teki Paavo Nurmen kanssa rahankeruumatkan Yhdysvaltoihin.

Mäki sai muistolaatan Rekolaan, kun hänen syntymästään oli kulunut sata vuotta vuonna 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Pietari–Hiitola-rata

Pietari–Hiitola-rata on Venäjän rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Pietarista Toksovan, Raudun ja Käkisalmen kautta Hiitolaan. Se kulkee pitkin Karjalankannaksen pohjoisosia ja yhtyy Hiitolassa Viipurin ja Joensuun väliseen vanhaan Karjalan rataan.

Historia
Pietari–Hiitola-rata valmistui vuonna 1919. Se jakautui alkuaan kahden valtion kesken: Suomeen kuului 107 kilometriä pitkä osuus Hiitolasta Raasuliin, joka on kylä Raudussa silloisen valtakunnanrajan tuntumassa, ja Venäjään kuului rajantakainen osuus Pietariin asti. Toisen maailmansodan jälkeen koko rata siirtyi Karjalan luovutuksen yhteydessä Neuvostoliitolle ja on siten nykyään osa Venäjän rataverkkoa.

Liikenne
Pietari–Hiitola-radan henkilöliikennettä hoitaa Lokakuun rautatiet. Tällä hetkellä rata on sähköistetty Pietarin ja Kaarlahden välillä.

Aiheesta muualla 
 Raasuli - rautateiden 'kuollut piste', Seura, 15.04.1936, nro 16, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Venäjän rataverkko
Luovutettujen alueiden rautatiet
Medialukutaito

Medialukutaito on kyky lukea ja ymmärtää mediaa, nähdä sen tuottamien ilmiselvien merkitysten taakse, sekä suodattaa ja arvioida vastaanotettua informaatiota. Medialukutaito on siten tavallista lukutaitoa laajempi taito. Siihen kuuluu myös taito käyttää asianmukaisia laitteita. Kriittinen medialukutaito painottaa taitoja, joiden avulla ihminen pystyy arvioimaan mediasisältöjä kriittisesti ja median esitystapoja tulkiten.

Medialukutaito perusopetuksen opetussuunnitelmassa
Medialukutaito on mukana vuoden 2004 perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa aihekokonaisuutena äidinkielen ja kirjallisuuden sekä kuvataiteen tavoitteina ja sisältöinä. Aihekokonaisuuksilla pyritään opetuksen eheyttämiseen. Ne tulee sisällyttää yhteisiin ja valinnaisiin oppiaineisiin sekä koulun toimintakulttuuriin.

Viestintä ja mediataito-aihekokonaisuuden avulla oppilaan halutaan ilmaisevan itseään monipuolisesti ja vastuullisesti sekä tulkitsemaan muiden viestintää; kehittävän tiedonhallintataitojaan sekä vertailemaan, valikoimaan ja hyödyntämään hankkimaansa tietoa, suhtautumaan kriittisesti median välittämiin sisältöihin ja pohtimaan niihin liittyviä eettisiä ja esteettisiä arvoja viestinnässä. Pyrkimyksenä on myös, että oppilas tuottaa ja välittää viestejä, sekä käyttää mediaa tarkoituksenmukaisesti ja oppii käyttämään viestinnän ja median välineitä tiedonhankinnassa, tiedonvälityksessä sekä erilaisissa vuorovaikutustilanteissa. 

Kyseisen aihekokonaisuuden keskeisiksi sisällöiksi mainitaan omien ajatusten ja tunteiden ilmaiseminen, erilaiset ilmaisukielet ja niiden käyttö eri tilanteissa, viestien sisällön ja tarkoituksen erittely ja tulkinta, viestintäympäristön muuttuminen ja monimediaalisuus, median rooli ja vaikutukset yhteiskunnassa, median kuvaaman maailman suhde todellisuuteen, yhteistyö median kanssa, lähdekritiikki, tietoturva ja sananvapaus sekä viestintätekniset välineet, niiden monipuolinen käyttö ja verkkoetiikka.

Katso myös
 Mediakasvatus
 Informaatiolukutaito
 Visuaalinen lukutaito

Lähteet

Kirjallisuutta
Medialukutaito Suomessa. Kansalliset mediakasvatuslinjaukset. Opetus- ja kulttuuriministeriön julkaisuja 2019:37. Helsinki: Grano Oy, 2019. ISBN 978-952-263-674-4. Teoksen verkkoversio (PDF).

Aiheesta muualla

 Medialukutaidosta Wikiversityssa  
 Ylen Elävä arkisto: Mediaa kannattaa oppia lukemaan
 Valheenpaljastaja: Testaa onko sinusta faktantarkastajaksi -testi Yle.fi
Karvonen, Erkki: Kaupallisuus journalismietiikan uhkana. niin & näin 4/2000, 20–24.
Pihkala, Juha: Kenen leipää syöt, sen lauluja laulat? niin & näin 4/2000, 19.

Mediakasvatus

uk:Медіа-грамотність
Finnpilot Pilotage

Finnpilot Pilotage Oy on Suomen valtion omistama yritys, joka huolehtii valtakunnallisesti luotsauspalveluiden tarjonnasta sekä muista luotsaukseen liittyvistä, vesiliikenteen turvallisuutta ja toimintaa tukevista tehtävistä.

Luotsausliikelaitos muuttui valtion omistamaksi osakeyhtiöksi nimeltä Finnpilot Pilotage vuodenvaihteessa 2011.
Luotsausliikelaitos oli entinen Merenkulkulaitoksen luotsausyksikkö, joka erkani Merenkulkulaitoksesta vuonna 2004 erilliseksi valtion liikelaitokseksi.

Finnpilotin hallinto sijaitsee Helsingissä.

Luotsiasemat
Suomi on jaettu neljään luotsausalueeseen, joiden johdossa ovat aluepäälliköt. 
Finnpilotilla on 15 luotsiasemaa sekä 10 tukiasemaa ympäri Suomea. Luotsiasemien henkilökunta huolehtii varsinaisista käytännön luotsaustehtävistä.

 Kotkan luotsiasema
 Orrengrundin tukiasema
 Helsingin luotsiasema, Harmaja
 Emäsalon tukiasema
 Porkkalan tukiasema
 Hangon luotsiasema
 Turun luotsiasema
 Utön tukiasema
 Lillmalön tukiasema
Maarianhaminan luotsiasema
Isokarin luotsiasema
Rauman luotsiasema
Mäntyluodon luotsiasema
Vallgrundin (Vaasan) luotsiasema
Kaskisten tukiasema
Tankarin luotsiasema
Ykspihlajan tukiasema
Leppäluodon tukiasema
Perämeren luotsiasema, Raahe
Ajoksen tukiasema
Marjaniemen tukiasema
Lappeenrannan luotsiasema
Puumalan luotsiasema
Savonlinnan luotsiasema
Vuokalan luotsiasema

Lähteet

Aiheesta muualla
Finnpilot.fi
Liikenne- ja viestintäministeriön verkkopalvelu
Liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonala

Suomen vesiliikenne
Suomalaiset valtionyhtiöt
Valtion entiset liikelaitokset
Kesänkijärvi

Kesänkijärvi on Tornionjoen päävesistöön kuuluva luonnontilainen järvi Ylläksellä Kellostapuli- ja Kesänki-nimisten tunturinlakien välissä lähellä Yllästunturin luontokeskus Kellokasta ja Äkäslompoloa. Järvi on kirkasvetinen, mutta vaikeasti kalastettavissa. Järven ympäri kiertää kesäretkeilyreitti ja talvisin hiihtolatu ja talvipyöräilyreitti. Järvellä on ennen kaikkea maisemallista ja matkailullista merkitystä. Järveen on istutettu kirjolohta ja kalastaminen vaatii erikoisluvan jonka voi ostaa esimerkiksi Eräluvat.fi-verkkosivustolta tai puhelimella.

Lähteet

Kolarin järvet
Kolarin–Äkäsjoen alue
Tapio Levo

Tapio Antero Levo (s. 24. syyskuuta 1955 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.

Ura
Levo muistetaan etenkin Ässien hyökkäävänä puolustajana. Hän pelasi Porissa 18 kautta (1972–1981 ja 1983–1992). Levo kiekkoili myös kahden kauden verran Pohjois-Amerikassa ja HPK:ssa uransa päätöskauden. Levo on yksi SM-liigan tehokkaimpia puolustajia kautta aikojen. Hän teki pisteet 201+215 pelaamassaan 593 runkosarjaottelussa. Pudotuspelien 60 ottelussa Levolle kertyi saldo 22+22. Hän voitti yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä kuusi mitalia. 

Pohjois-Amerikassa Levo pelasi kaksi vuotta. Ensimmäisen kauden hän edusti Colorado Rockies -seuraa ja toisen kauden New Jersey Devilsiä Coloradon Rockiesin siirryttyä sinne. Levo oli kummallakin kaudellaan joukkueensa tehokkaimpia puolustajia. Hän teki NHL:n heikoimpiin lukeutuvissa joukkueissa tehot 16+53 107 ottelussa.

Levo oli jo päättänyt paketoida uransa kevääseen 1992, mutta Kalajoen Junkkareiden valmentaja ja entinen pelikaveri Ässistä, Antero Kivelä sai houkuteltua hänet vielä pelaamaan divariin. Sieltä hänet houkuteltiin vielä siirtotakarajalla tuomaan kokemusta HPK:n puolustukseen kevään pudotuspeleihin. Pitkä ura päättyi siten hopeamitaliin Hämeenlinnassa.

Suomea Levo edusti viisissä MM-kisoissa, kerran olympialaisissa ja kahdessa Kanada-cupissa. MM-kisoissa 1982 Levo oli Leijonien avainpelaajia ja myös vuoden 1981 Kanada-cupissa maajoukkueen ykköskentässä. Hän pelasi yhteensä 152 A-maaottelua saldolla 26+18.

Uran jälkeen
Jääkiekkouransa jälkeen Levo toimi haastemiehenä Satakunnan käräjäoikeudessa. Tammikuussa 2010 Levoa vastaan nostettiin Satakunnan käräjäoikeudessa virkarikossyyte tuottamuksellisesta virkavelvollisuuden rikkomisesta. Hän sai kesäkuussa 2010 käräjäoikeudessa varoituksen ja joutui maksamaan korvauksia valtiolle noin 300 euroa.

Ässät jäädytti Levon pelinumeron 12 seuran 40-vuotisjuhlaottelussa Jokereita vastaan marraskuussa 2007.

Tilastot

Saavutukset ja palkinnot 
 1 Suomen mestaruus (1978)
 4 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
 SM-liigan paras puolustaja (1984, 1985)
 Valinta SM-liigan All Stars -kentälliseen (1984, 1985)
 Pittsburgh Penguins varasi Levo NHL:ään numerolla 139 vuonna 1975
 Suomen Jääkiekkoleijona #100
 Ässät on jäädyttänyt Levon numeron 12

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Levon tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
 
 Tapio Levo nhlfinns.com:ssa

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Pekka Rautakallio -palkinnon voittajat
Pittsburgh Penguinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Red, White & Crüe

Red, White & Crüe on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen kymmenes kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Albumin oli tarkoitus koota yhtyeen suurimmat hitit yksiin kansiin. Samana vuonna yhtye julkaisi myös DVD-tallenteen Classic Mötley Crüe: Universal Masters DVD Collection, jossa on sama kansikuva kuin albumissa. Tallenteella on yhtyeen kaikki musiikkivideot kahden vuosikymmenen ajalta.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 16.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Rolling Stone:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Red, White & Crüe discogs.com -verkkosivustolla

Vuoden 2005 kokoelma-albumit
Mötley Crüen albumit
Ressu

Ressu tarkoittaa seuraavia asioita:

 Ressu, koira sarjakuvassa Tenavat
 Ressu Redford, suomalainen laulaja
 Ressun lukio, oppilaitos Helsingissä.
 Ressun peruskoulu, oppilaitos Helsingissä
 leipäressu, suomalainen perinneruoka.
Elektra

Elektra (, ) on kreikkalaisessa mytologiassa Klytaimnestran ja Agamemnonin tytär. Elektra kosti yhdessä veljensä Oresteen kanssa isänsä Agamemnonin kuoleman tappamalla heidän äitinsä ja tämän rakastajan, Aigisthoksen, jotka olivat surmanneet Agamemnonin. Elektra meni myöhemmin naimisiin Pyladeen kanssa ja synnytti tälle kaksi poikaa.

Elektran tarina on innoittanut monia. Siitä muunnoksia ovat tehneet muun muassa Aiskhylos (Hautauhrintuojat), Sofokles (Elektra), Euripides (Elektra), Danilo Kiš, Hugo von Hofmannsthal, Eugene O'Neill, Michael Cacoyannis ja säveltäjä Richard Strauss.

Kreikkalainen mytologia
People for the Ethical Treatment of Animals

People for the Ethical Treatment of Animals (PETA) on maailman suurin eläinten oikeuksia puolustava järjestö. Siihen kuuluu noin kaksi miljoonaa jäsentä ja tukijaa. Järjestö on perustettu vuonna 1980 Virginiassa Yhdysvalloissa, ja sen periaatteena on: "eläimet eivät ole olemassa siksi, että ihminen voisi syödä, pukeutua, viihtyä tai tehdä kokeita". PETAn johtajana on brittiläinen Ingrid Newkirk.

Toimintamenetelmät 

PETAn toimintamenetelminä ovat koulutus, osallistuminen julkisuuteen, vaikuttaminen lainsäädäntöön ja julmuuksien tutkiminen. PETA vastustaa muun muassa eläinten pitoa tuotantovälineenä, turkistarhausta, eläinkokeita, ja eläinten käyttämistä viihdeteollisuudessa.

Tukijat 

Useat julkisuuden henkilöt ovat osoittaneet tukevansa PETAa. Heitä ovat muun muassa Trent Reznor, Mark Greenway, Paul McCartney, Pamela Anderson, Phil Collins, Roger Moore, Linda Blair, Dolly Parton, Morrissey, Montel Williams, P!nk, Jamie Lee Curtis, Joel Madden, Benji Madden, Oliver Sykes, Vanessa Ferlito, Justin Bieber ja Sarah Jessica Parker.

Myös jotkut yhtyeet tukevat PETAn toimintaa. Näitä bändejä on muun muassa Rise Against, AFI, Connor Oberst, Tears of Magdalena ja A Day to Remember.

Kritiikki 

Järjestön toimintatapoja vastaan on esitetty kritiikkiä. Järjestön nimissä toimineet henkilöt ovat muun muassa tuhonneet tai vahingoittaneet yksityishenkilöiden sekä lääkekehitysyritysten omaisuutta.

Penn & Teller -ohjelman vuonna 2004 tehty jakso esittää kriittisen näkemyksen järjestön toiminnasta ja sen avainhenkilöistä.

PETA on myös saanut kritiikkiä, koska se tappaa noin 65 % (vuonna 2019) saamistaan eläimistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 PETA:n kotisivut.
 Paul McCartney, PETA . 
 Trent Reznor slams Cat and Dog fur Trade in China. 

Ympäristöjärjestöt
Kansainväliset järjestöt
Esikeraaminen kulttuuri

Esikeraaminen kulttuuri on kulttuuri, jossa ei osata valmistaa poltettuja saviastoita eli keramiikkaa, vaan käytetään esimerkiksi koreja. Esikeraaminen neoliittinen kulttuuri merkitsee yleensä kulttuuria, jossa ei osata tehdä saviastioita, mutta osataan viljellä maata. Englanniksi esikeraaminen on pre-pottery, PP.

Esikeraamisia kulttuureja 
 Lähi-idän esikeraaminen neoliittinen kausi
 Jeriko esikeraaminen
 Perun esikeraamisen kauden loppuvaihe

Kulttuurit
Esihistoriallinen tekniikka
Keraaminen kulttuuri

Keraaminen kulttuuri on kulttuuri, jossa taidetaan poltettujen saviastioiden teko. Keraamista vaihetta edelsi esikeraaminen vaihe, jolloin tehtiin koreja. Saviastia lienee keksitty, kun kori siveltiin vedenpitäväksi savella ja ehkä vahingossa poltettiin. Monesti keraamiset kulttuurit ovat myös neoliittisia, eli niissä osataan viljellä maata.

Varhaisin keramiikka Itä-Aasiassa 
Nykyisten löytöjen mukaan keramiikka olisi keksitty Itä-Aasiassa jo myöhäisellä paleoliittisella kivikaudella.

Kiinan Xianrendongin luola sijaitsee Jiangxin provinssissa. Sieltä löydetty keramiikka on ajoitettu 20 000 - 19 000 vuoden takaiseksi. Varhaisia saviastian jäänteitä on löydetty myös Hunanin provinssista Kiinasta, Jangtse-joen altaasta. Jutšanjanin luolan ruukunsirpaleiden iäksi on mitattu 18 300 - 15 400 vuotta. Näin ollen keramiikkaa oli Kiinassa noin 18 000 vuotta sitten.

Keramiikkaa oli myös Japanin Jomon-kulttuurissa noin 16 700 - 16 000 vuotta sitten.

Amur-joelta on löydetty 15 900 - 14 500 vuotta vanhaa keramiikkaa. Varhaisimmat Siperian saviastiat on löydetty Baikal-järven läheltä ajalta  11 900 eaa.

Lähi-Idän vanhin keramiikka 
Lähi-idässä keramiikan omaksuminen liittyi viljelyn ja karjanhoidon vakiintumiseen. 

Keramiikan edeltäjä "valkea kalkkikiviastia" ilmestyi Lähi-Itään PPNB-kaudella noin 10 500 - 9 000 kalenterivuotta sitten. Näitä tehtiin kipsistä ja/tai kalkkikivilaastista. Varsinainen saveen perustuva keramiikka levisi alueella vasta 9 000 - 8 700 eaa.

Amerikan varhaisin keramiikka 
Myös Amerikan mantereella keramiikka keksittiin luultavasti itsenäisesti. Brasilian Amazonin Pedra Pintadan ja Taperinhan keramiikka on noin 8 000 - 7 000 vuotta vanhaa. Kolumbian San Jacintosta on löydetty 4500 vuotta vanhaa keramiikkaa. Kolumbian Puerto Hormigan keramiikka on noin 6000 vuotta vanhaa.Ecuadorin Valdivian kulttuuri oli merkittävä varhainen keraaminen kulttuuri Etelä-Amerikassa noin 3500 eaa.

Katso myös 
 Kivikauden keramiikka

Aiheesta muualla 
 First evidence of Palaeolithic art
 5,300-year-old Mongolian statue pieced together
 The earliest known pottery found in China
 5,000-year-old pottery found on Scottish island

 Kulttuurit
Keramiikan historia
Mya Diamond

Mya Diamond (s. 11. huhtikuuta 1981) on unkarilainen pornonäyttelijä ja malli. Hän aloitti uransa muutettuaan Budapestiin vuonna 2003. 

Mya Diamond on esiintynyt muun muassa useissa Private Media Group -yhtiön elokuvissa kuten Porn Wars (2006).

Palkinnot
Vuoden 2006 Barcelonan kansainvälinen eroottisen elokuvan festivaalit: Paras naisnäyttelijä

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viralliset kotisivut (huomautus: sisältää pornograafista materiaalia)
Mya Diamond Gallery

Unkarilaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Mies joka toi rock ’n’ rollin Suomeen

Mies joka toi rock ’n’ rollin Suomeen on Leevi and the Leavings -yhtyeen toinen albumi, ja se ilmestyi keväällä 1981. Levyn kannessa autosta ulos astuva mies on Tavastia-klubin johtaja Juhani Merimaa. Julkaisuvuonna yhtye osallistui myös euroviisujen Suomen-alkukarsintaan, mutta ilman menestystä. Vuonna 2017 Svart Records julkaisi levyn uudelleen vinyylinä ja avattavilla kansilla. Tavallisen mustan vinyylin lisäksi levystä julkaistiin rajoitettu 250 kappaleen painos sinisellä vinyylillä.

Kappaleet

Kokoonpano 
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Gösta Sundqvist ja sovittanut hän ja yhtye.
 Gösta Sundqvist – laulu, kitara
 Risto Paananen – basso, akustinen kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
 Juha Karastie – soolokitara, Polymoog-syntetisaattori, taustalaulu
 Jarmo Leivo – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu
 Haije Sundqvist – taustalaulut ja osa kappaleesta ”Onnelliset”

Lähteet

Viitteet 

Leevi and the Leavingsin albumit
Vuoden 1981 albumit
Maui

Maui (myös Mau’i) on saari Havaijilla. Sen pinta-ala on 1 883 km², joten se on osavaltion toiseksi suurin saari. Saarella on noin 144 400 asukasta (2000). Mauin suurin kaupunki on Kahului. Pääelinkeinot ovat maatalous ja matkailu.

Mauin ensimmäiset asukkaat olivat tulleet Tahitilta ja Marquesassaarilta. James Cook näki saaren ensimmäisenä eurooppalaisena 26. marraskuuta 1778.

Historia 
Mauin ensimmäiset asukkaat saapuivat Etelä-Polynesiasta. 

Läntisestä maailmasta James Cook löysi Havaijin vuonna 1778, mutta myös kapteeni Jean Francois de Galaup de La Perouse, joka astui Mauin saarelle vuonna 1786. Hän oli ensimmäinen, joka oli tekemisissä Havaijin ja Mauin saarella olevien asukkaiden kanssa. Nämä kaksi löytöretkeilijää tekivät Havaijin saaret tunnetuksi koko maailmalle.

Historiallinen Lahainan kaupunki sai nimensä Havaijin kuningaalta vuonna 1802. Kamehameha I valloitti Havaijin kaikki saaret ja perusti Havaijin kuningaskunnan. Kaupungista tuli valaanpyytäjien keskittymä, kalastajien ja merimiesten kohtauspaikka. Myös kirjailija Herman Melville oli valaanpyynnissä saarella. Melville tunnetaan kirjastaan Moby Dick. Myöhemmin Lahainan kaupunkia kehitettiin ajanviettokeskukseksi. Siitä tuli saaren länsiosan ajanviettopaikka ravintoloineen ja kauppoineen.

Matkailu 

Mauin maakunta ja saari on tunnettu trooppisista rannoistaan kuten Kihei, Makena ja Wailea saaren eteläosissa. Saaren koillisosassa on Honolua Bay, joka tarjoaa surffaajille rannat. Osa saaren rannoista soveltuu myös kaikkeen aktiviteettiin. Saarella sijaitsee lentokenttä nimeltä Kahului. Saarella vieraili vuonna 2017 lähes 2,8 miljoonaa lentomatkailijaa. Ilmasto saarella on trooppinen ja lämpötila ympäri vuoden 21–27 celsiusastetta.

Tulivuori 
Haleakalā on suuri ei-aktiivinen tulivuori saaren itäosassa. Se peittää saaresta jopa 75 prosenttia. Tulivuoren nimen suora käännös tarkoittaa ”auringon kotia”. Tulivuori ei ole kuitenkaan täysin sammunut, ja viimeinen tulivuoren purkaus oli vuonna 1790.

Aiheesta muualla 

Maui maakuntahallinto
Maui saari

Lähteet 

Havaijin saaret
Lauri Kalima

Lauri Fredrik Mikael Kalima (29. syyskuuta 1916 Helsinki – 24. heinäkuuta 2004 Jyväskylä) oli suomalainen korkeushyppääjä. Kalima voitti EM-pronssia korkeushypyssä Pariisissa 1938 tuloksella 194 cm. Uransa jälkeen hän toimi pankinjohtajana Äänekoskella, Salossa,  Turussa ja Helsingissä.

Ennätyksensä 201 cm Kalima hyppäsi Jyväskylässä 5. syyskuuta 1936. Se säilyi nuorten Suomen-ennätyksenä 27 vuotta Aulis Kairennon rikkoessa sen vuonna 1963. Saman vuoden Berliinin olympialaisissa hän oli kuudes tuloksella 194 cm. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1939 ja 1942..

Seuratasolla Kalima edusti Suolahden Urheilijoita, jota hän edusti aktiiviurallaan ja jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 1947–1948.

Koulutukseltaan Lauri Kalima oli juristi. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1945 ja sai varatuomarin arvon 1950. Hän toimi ensin asianajajana ja siirtyi Yhdyspankin palvelukseen ensin Äänekoskelle sekä 1950-luvun lopulta Saloon ja Turkuun. Vuosina 1971–1982 hän oli Suomen Yhdyspankin varatoimitusjohtaja. Kalima osallistui asuinpaikkakunnillaan kunnallispolitiikkaan kokoomuksen edustajana ja oli kauppalanvaltuustojen jäsen niin Suolahdessa kuin Äänekoskella sekä Turkuun siirryttyään Turun kaupunginvaltuustossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Suomalaiset juristit
Suomalaiset pankinjohtajat
Äänekosken kaupunginvaltuutetut
Turun kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Lester Young

Lester Young lempinimeltään Prez (27. elokuuta 1909 Woodville, Mississippi – 15. maaliskuuta 1959 New York, New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentit olivat klarinetti ja saksofoni.

Young asui pikkulapsena New Orleansin lähellä mutta muutti pian Minneapolisiin ja soitti perheyhtyeessä. Hän opiskeli ensin viulun, trumpetin ja rumpujen soitto ja aloitti alttosaksofonilla 13-vuotiaana.
 
Young soitti vuosina 1936–1940 Count Basien yhtyeessä mutta muutti 1930-luvun lopulla New Yorkiin, jossa asui pitkään Billie Holidayn asunnossa. Young levytti paljon Holidayn kanssa. Youngin soittotyyli oli kevyt ja ilmava, ja hän loikin pohjaa rennolle jazzin tyylilajille, joka myöhemmin tunnetaan nimellä cool jazz. 

Youngilla oli alkoholiongelma ja hän joi itsensä hengiltä 1959.

Charles Mingus sävelsi Youngin muistolle tämän kuolinvuonna jazzstandardiksi nousseen kappaleensa "Goodbye Pork Pie Hat".

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Afroamerikkalaiset
Henry Leppä

Henry Erik Leppä (s. 12. maaliskuuta 1947 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Leppä edusti urallaan Suomessa TuToa ja Jokereita. Hän voitti kolme SM-mitalia, yhden jokaista väriä. Yhteensä Leppä pelasi SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa 441 ottelua tehoin 207+188. Leppä pelasi Suomen lisäksi yhden kauden Sveitsin liigan HC Luganossa.

MM-tasolla Leppä pelasi neljissä kisoissa ja olympialaisissa kerran. A-maaotteluita hän pelasi 117 tehoin 29+26.

Leppä valmistui 1970-luvulla Helsingin yliopistosta voimistelunopettajaksi.

Kaudella 1987–1988 Leppä toimi Jokerien päävalmentajana I-divisioonassa joukkueen juuri pudottua SM-liigasta. Jokerit päätyi Lepän komennossa kahdentoista joukkueen sarjan seitsemänneksi.

Saavutukset ja palkinnot
1 Suomen mestaruus (1973)
1 SM-hopea ja 1 -pronssi
Lynces Academicin parhaan hyökkääjän patsas (1973)
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1973)
Suomen Jääkiekkoleijona #104

Lähteet

Lepän tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt