joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Heli Vaaranen

Heli Vaaranen (o.s. Kokkala, s. 1961 Lammi) on suomalainen psykoterapeutti, tietokirjailija ja Väestöliiton parisuhdekeskuksen johtaja. Hän on aikaisemmin toiminut myös mallina Pariisissa, New Yorkissa ja Tokiossa.

Vuodesta 2019 Heli Vaaranen toimii Väestöliitossa johtavana asiantuntijana, jatkaa YLE-kolumnistina, luennoi ja ottaa osaa yhteiskunnallisiin keskusteluihin. Hänellä on yksilö– ja pariterapeuttinen yksityisvastaanotto Väestöliiton Terapiapalveluissa Helsingissä.

Vaaranen eli lapsuutensa Hollolassa Miekkiön kylässä. Hän teki kansainvälisen mallinuran vuosina 1979–1987. Hän toimi New Yorkissa taidevälittäjänä ja taideassistenttina 1986–1987. Suomeen paluunsa jälkeen Vaaranen jatkoi työtä valokuva- ja näytösmallina Suomessa vuoteen 2008 asti. Hän kävi Teknillisen Korkeakoulun kaupunkitutkimuksen tutkijakoulun 1999–2002 ja toimi tutkijana Helsingin yliopiston sosiologian laitoksella vuoteen 2008. Hänen väitöskirjansa Kaaharipoikia ja rappioromantiikkaa: tutkimus erään kaahailukulttuurin elämänilosta ja tuhoisuudesta hyväksyttiin Helsingin yliopistossa vuonna 2004, ja hän luennoi aiheesta laajalti kotimaassa sekä ulkomailla muun muassa Yalen ja Pennsylvanian yliopistoissa Yhdysvalloissa. Vaarasen post-doc-tutkimus käsitteli nuorten aikuisten parisuhteita, jolloin hän muun muassa kehitti käsitteen "kevytsuhde".

Vaaranen valmistui Valviran hyväksymäksi psykoterapeutiksi vuonna 2008. Vuodesta 2008 vuoteen 2015 hän toimi Väestöliiton Parisuhdekeskuksen johtajana. Hän on Väestöliiton parisuhdetiimin esimies ja toimii Väestöliiton parisuhdesivuston vastaavana päätoimittajana. Lisäksi hän pitää yksilö- ja pariterapiavastaanottoa Väestöliitossa. Hän on muun muassa kansainvälisen ICCFR-järjestön hallituksen jäsen. Vuodesta 2016 Vaaranen on ollut Yle uutiset -kolumnisti.

Julkaisuja

Monografiat
 Kaaharipoikia ja rappioromantiikkaa: tutkimus erään kaahailukulttuurin elämänilosta ja tuhoisuudesta. Väitöskirja. Helsinki: University of Helsinki, 2005. ISBN 952-10-2470-4
Parisuhdepalapeli: Nuorten Aikuisten Parisuhteet. Helsinki: Kirjapaja, 2007. ISBN 978-951-607-522-1
Sunnuntaina Manhattanilla. Muistelma malli- ja taideuran vaiheilta. Helsinki: Teos, 2014. ISBN 978-951-851-564-0

Muita julkaisuja
 Car Crashes and Dead end Careers: Leisure Pursuits of the Finnish Subculture of kortteliralli Street Racing. With Neil Wieloch. YOUNG. Nordic Journal of Youth Research, 10 (2002): 1, s. 42–58.
 The Emotional Experience of Class. The American Academy of Political and Social Sciences, Annals 2004.Vol 595: 2004, s. 91–107.
 Kenttätyöstä kriittiseen kirjoittamiseen. Nuorisotutkimus 20 (2002): 1, s.17–31.
 Kevytsuhde nuorten aikuisten parisuhteen muotona. Nuorisotutkimus 24(2006) : 4, s. 19–32.
 Vanhojen parien salaisuus. Farkkumummoja ja pehmovaareja, s. 116–127. Väestöliitto 2010.

Lähteet 
Heli Vaaranen as Andy Warhol’s companion by Irmeli Hautamäki. Mustekala.info 2014. Arkistoitu Web Archive.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Heli Vaarasen kolumnit Yle uutisissa.
 Heli Vaarasen kolumni 6.2.2015: Sinkkujen ajasta valtaosa on nolla-aikaa

Suomalaiset mallit
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Lavongainmonarkki

Lavongainmonarkki (Myiagra hebetior) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

Levinneisyys
Lavongainmonarkkia tavataan Uudessa-Britanniassa ja Uudessa-Irlannissa Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Lähteet

Monarkit
Uhanalaiset linnut
Tremplin du Praz

Tremplin du Praz on neljän hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Saint-Bon-Tarentaisessa Courchevelin talviurheilukeskuksessa Ranskassa. W 120 ja W 90 mäet rakennettiin vuoden 1992 talviolympialaisten varten.

Mäistä hypätään kesä-GP:tä ja Continental Cupia.

W 120
Vuosien 2011 ja 2012 remontissa vauhtimäkeen asennettiin uusi keraaminen latu, alastulorinteen muovitus vaihdettiin ja uusi kastelujärjestelmä asennettiin.

Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 129,0 metriä on hypännyt Jinya Nishikata, epävirallisen mäkiennätyksen 134,0 metriä on hypännyt Jörg Ritzerfeld.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 137,0 metriä ovat hypänneet Kamil Stoch, Michael Hayböck ja [[Daniel Tschofenig, epävirallisen kesämäkiennätyksen 137,5 metriä on hypännyt Andreas Wank.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 131,5 metriä ovat hypänneet Ema Klinec ja Sara Takanashi, epävirallisen kesämäkiennätyksen 137,0 metriä ovat hypänneet Ema Klinec ja Marita Kramer.

W 90
Vuoden 2011 remontissa uusittiin lähtölavat, vauhtimäkeen asennettiin uusi SKI-LINE latuprofiili ja alastulorinteen muovitus vaihdettiin.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 101,5 metriä on hypännyt Arthur Royer. Kesämäkiennätystä pitää hallussaan Andreas Wank 97,5 metrin hypyllään.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätystä pitää hallussaan Coline Mattel 92,0 metrin hypyillään. Naisten kesämäkiennätystä pitää hallussaan Daniela Iraschko-Stolz 100,5 metrin hypyllään.

Ninoufbakken

Teknisiä tietoja
K-piste = 25 metriä
Mäkikoko = 30 metriä
Avattu = 2008
Muovitus = kyllä

Lähteet
http://www.skisprungschanzen.com/EN/Ski+Jumps/FRA-France/V-Rh%C3%B4ne-Alpes/Courchevel/0297-Le+Praz/   

Ranskan hyppyrimäet
Talviolympialaiset 1992
Savoie
Koskenharjun pesäpallokenttä

Koskenharjun pesäpallokenttä (lempinimeltään "Aina Aurinkoinen") on Jyväskylässä, Taulumäellä  sijaitseva pesäpallokenttä. Se on pesäpalloseura Lohi-Pesiksen  ja Suomensarjassa pelaavan Jyväskylän Kirin 2-joukkueen kotikenttä. Kentän pinnalle asennettiin hiekkatekonurmi syksyllä 2002.

Lähteet 

Pesäpallostadionit
Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Jyväskylän urheilu
Elliott

Elliot, Elliott, Eliot tai Eliott voi tarkoittaa seuraavia:

 Elliot, aavekaupunki Kaliforniassa
 Elliot, kaupunki Etelä-Afrikassa
 Elliot, Eliot tai Elliott, miehen etunimi
 Elliot Minor, yhdysvaltalainen rock-yhtye
 Elliott 6m, kölivene
 Elliot, Eliot tai Elliott, sukunimenä:
 Bob Elliott (1923–2016), yhdysvaltalainen koomikko
 Brian Elliott (s. 1985), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
 Carl Elliot (s. 1983), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Cass Elliot (1941–1974), yhdysvaltalainen laulaja
 Charlotte Elliott (1789–1887), englantilainen runoilija, virsirunoilija ja toimittaja.
 Chris Elliott (s. 1960), yhdysvaltalainen koomikko
 Daniel Giraud Elliot (1835–1915), yhdysvaltalainen eläintieteilijä
 Darren Eliot (s. 1961), kanadalainen jääkiekkoilija 
 Denholm Elliott (1922–1992), englantilainen näyttelijä
 Ebenezer Elliott (1781–1849), englantilainen runoilija
 Ezekiel Elliott (s. 1995), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 George Eliot (1819–1880), englantilainen kirjailija
 George Augustus Eliott (1717–1790), brittiläinen kenraali ja Gibraltarin kuvernööri
 Grace Elliot (1754–1823), skotlantilainen kurtisaani, kirjailija, vakooja ja seikkailijatar
 Harvey Elliott (s. 2003), englantilainen jalkapalloilija
 Henry-Junior Elliot (s. 1946), ranskalainen korkeushyppääjä
 Herb Elliott (s. 1938), australialainen kuoksija
 Isac Elliot (s. 2000), suomalainen poplaulaja
 Jason Elliott (s. 1975), australialainen jääkiekkomaalivahti
 Joe Elliott (s. 1959), englantilainen laulaja
 John Eliot (1604–1690), englantilainen pappi ja lähetyssaarnaaja
 Launceston Elliot (1874–1930), skotlantilainen painonnostaja
 Mark Elliott (1939–2021), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
 Missy Elliott (s. 1971), yhdysvaltalainen raplaulaja, lauluntekijä ja tuottaja
 Peter Elliott (s. 1962), englantilainen keskimatkojen juoksija
 Ralph Nelson Elliott (1871–1948), yhdysvaltalainen tilintarkastaja ja kirjailija, Elliottin aaltoteorian keksijä
 Rob Elliot (s. 1986), irlantilainen jalkapalloilija
 Robbie Elliott (s. 1973), englantilainen jalkapalloilija
 Sam Elliott (s. 1944), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Simon Elliott (s. 1974), uusiseelantilainen jalkapalloilija
 Stefan Elliott (s. 1991), kanadalainen jääkiekkoilija
 Sumner Locke Elliott (1917–1991), australialainen kirjailija
 T. S. Eliot (1888–1965), englantilais-yhdysvaltalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja kriitikko, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
 William Clyde Elliot II, Chase Elliott (s. 1995), yhdysvaltalainen autourheilija
 Elliot, kuvitteellisia henkilöitä:
 Billy Elliot, Stephen Daldryn samannimisen elokuvan päähenkilö
 Billy Elliot, elokuvan pohjalta tehdyn samannimisen musikaalin päähenkilö
 Elliot, peura animaatioelokuvassa Karvakamut
 Elliot, lohikäärme Walt Disneyn elokuvassa Pete ja lohikäärme Elliott
 Elliott, avaruusolion löytävä poika elokuvassa E.T..
Elliot (nimi)

Elliot on miehen etunimi, Elias-nimen englantilainen mukaelma. Nimestä on käytössä myös kirjoitusasut Eliot ja Elliott.

Suomessa nimi Elliot on ollut harvi­naisena käytössä jo 1800-luvulla, mutta on yleistynyt vasta 2000-luvulla. Vuoden 2019 loppuun mennessä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Elliot on annettu noin 1020, Elliott noin 100 ja Eliot noin 230 henkilölle. Elliotin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 9. huhtikuuta, joka on myös Eliaksen nimipäivä. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.

Tunnettuja Elliot-, Elliott- ja Eliot-nimisiä 

 Elliott Charles Adnopoz, Ramblin’ Jack Elliott (s. 1931), yhdysvaltalainen folkmuusikko
 Elliott Carter (1908–2012), yhdysvaltalainen säveltäjä
 Elliott Coues (1842–1899), yhdysvaltalainen lääkäri ja eläintieteilijä
 Elliott Erwitt (s. 1928), yhdysvaltalainen valokuvaaja
 Elliot Goldenthal (s. 1954), yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä 
 Elliott Gould, oik. Elliot Goldstein (s. 1938), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Eliot Howard (1873–1940), englantilainen lintutieteilijä
 Elliott Kastner (1930–2010), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja 
 Elliot Lawrence (1925–2021), yhdysvaltalainen jazzmuusikko
 Eliot Ness (1903–1957), Yhdysvaltain valtiovarainministeriön agentti
 Elliot Page, aik. Ellen Grace Philpotts-Page (s. 1987), kanadalainen näyttelijä
 Elliot Pinhey (1910–1999), brittiläinen entomologi
 Elliott Quow (s. 1962), yhdysvaltalainen pikajuoksija  
 Elliott Smith (1969–2003), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko
 Elliott Sober (s. 1948), yhdysvaltalainen filosofi
 Eliot Spitzer (s. 1959), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Eliot Vassamillet (s. 2000), belgialainen laulaja
 Elliot Weisgarber (1919–2001), yhdysvaltalainen säveltäjä, klarinetisti ja etnomusikologi. 
 Elliott Yamin (s. 1978), yhdysvaltalainen laulaja

Kuvitteellisia Ellioteja 

 Elliot, peura animaatioelokuvassa Karvakamut
 Elliot, lohikäärme Disneyn elokuvassa Pete ja lohikäärme Elliott
 Elliott, päähenkilö elokuvassa E.T.

Lähteet 

Etunimet
Harri Moisio (radiotoimittaja)

Harri Moisio (s. 13. tammikuuta 1973 Turku) on suomalainen radiotoimittaja. Hän aloitti radiouransa Radio Suomen Salossa vuonna 1990. Moisio toimi kahden turkulaisen radiokanavan Radio Auran Aaltojen ja Radio Majakan ohjelmapäällikkönä vuosina 2000–2006. Hän selosti TPS:n jääkiekko-otteluja 1999–2001. Moisio on ollut ehdolla vuosien 2012, 2016 sekä 2019 parhaaksi radiojuontajaksi.

Moisio toimi Radio Rockin aamuohjelma Heikelä-Linnanahde-Korporaation tuottajana 2006–2009. Hän juonsi Olga K:n ja Jarkko Valteen kanssa Radio Aallon aamuohjelmaa 2009–2011. Moisio juonsi Jussi Heikelän kanssa Radio Rockin Heikelä-Korporaatiota tammikuusta 2012 lokakuuhun 2015. Hän on toiminut siitä lähtien Radio Rockin Korporaation juontajana Kim Sainion kanssa.

Moisio osallistui vuonna 2013 Neljän tähden illallinen -televisio-ohjelmaan. Keväällä 2014 hän oli yksi Liv-kanavalla nähdyn Rakkauden FAQ -ohjelman panelisteista. Hän oli myös mukana yhdessä jaksossa Grillit huurussa -ohjelmassa vuonna 2016. Moisiolla oli lyhyt rooli elokuvassa ”Teit meistä kauniin” vuonna 2016 sekä elokuvassa ”Valmentaja” vuonna 2018. Vuonna 2018 ja 2019 Moisio toimi Temptation Island Suomi Extran kommentaattorina.

Lähteet 

Suomalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Alex De John

Alex De John (s. 10. toukokuuta 1991) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa ruotsalaista Dalkurd FF -seuraa. Hän on aikaisemmin pelannut muun muassa Veikkausliigaa Turun Palloseurasa sekä Norjan pääsarjassa IK Startin joukkueessa.

Lähteet 
 De John Turun Palloseuran sivuilla
 Alex De John Svensk Fotboll

Aiheesta muualla 
Alex De John Soccerway

Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Factoraped

Factoraped on suomalaisen metalliyhtye Slumgudgeonin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995 levymerkillä Stupido Records.

Yhtyeen lopetettua toimintansa Heikki Kärkkäinen ja kitaristi Marko Annala perustivat myöhemmin Mokoma-yhtyeen.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Heikki Kärkkäinen – laulu, kitara
 Marko Annala – kitara
 Johnny Johansson – basso
 Juhana "Pätkä" Rantala – rummut

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1995 albumit
Slumgudgeonin albumit
Blacklist (televisiosarja)

Blacklist (The Blacklist) on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka pääosia näyttelevät James Spader ja Megan Boone. Yhdysvalloissa sarjaa alettiin esittää syyskuussa 2013. NBC tilasi neljännen tuotantokauden joulukuussa 2015. Suomessa TV5 aloitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden esittämisen 4. maaliskuuta 2014.

Suomessa sarja on katsottavissa Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa.

Sarjasta on tähän mennessä tehty yhdeksän tuotantokautta ja kausi 10 alkaa vuoden 2022 aikana.

Juoni 
Sarja kertoo FBI-agentti Elizabeth Keenin (Megan Boone) ja pahamaineisen rikollisen, Raymond ”Red” Reddingtonin (James Spader), yhteistyöstä heidän etsiessään ja ottaessaan kiinni mustan listan () rikollisia.

Rooleissa

Tuotantokaudet

Vastaanotto 
Blacklist on saanut Internet Movie Databasessa arvosanaksi 8,0/10. Metascoreksi sarja on saanut 74.

Blacklist on saanut myös korkeat katsojaluvut Yhdysvalloissa.

James Spader oli roolistaan ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi kategoriassa paras miespääosa televisiosarjassa.

Sisarsarja 
14. toukokuuta 2016 NBC tilasi Blacklistille sisarsarjan nimeltä The Blacklist: Redemption. Sen pääosia esittävät Famke Janssen ja Ryan Eggold. Sarjan esittäminen aloitettiin yhdysvalloissa NBC-kanavalla 23. helmikuuta 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset NBC:n sivut sarjalle

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
NBC:n televisio-ohjelmat
Tryggve

Tryggve tai Trygve on skandi­naavinen miehen etunimi. Nimen alkumuoto on ollut Tryggvi, joka nykyisin­kin on käytössä Islannissa. Nimi johtuu luotettavaa tarkoittavasta muinaisskandinaavisesta sanasta tryggr.

Suomessa nimi Trygve annettiin 1900-luvulla 170 ja Tryggve noin 110 henkilölle. 2000-luvulla syntyneitä Trygve- tai Tryggve-nimisiä on vain muutama. Tryggven nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 10. huhtikuuta.

Tunntettuja Tryggve- ja Trygve-nimisiä 

 Tryggve Andersen (1866–1920), norjalainen kirjailija
 Trygve Bratteli (1910–1984), Norjan pääministeri 1971–1972 ja 1973–1976
 Trygve Brodahl (1905–1996), norjalainen hiihtäjä 
 Trygve Bøyesen (1886–1963), norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti
 Trygve Gulbranssen (1894–1962), norjalainen kirjailija, liikemies ja toimittaja
 Trygve Haavelmo (1911–1999), norjalainen taloustieteilijä, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja 
 Trygve Lie (1896–1968), norjalainen poliitikko, YK:n pääsihteeri 1946–1952
 Tryggve Saxén (1920/1921–1970), suomalainen professori ja akateemikko, Vaasan kauppakorkeakoulun rehtori
 Tryggve Sköld (1922–2012), ruotsalainen kielitieteilijä
 Trygve Slagsvold Vedum (s. 1978), norjalainen poliitikko ja ministeri

Lähteet 

Etunimet
Länsi-Savo (yritys)

Länsi-Savo Oy on mikkeliläisen Länsi-Savo-konsernin emoyhtiö.

Länsi-Savo Oy harjoittaa kiinteistöliiketoimintaa. Tytäryhtiö St. Michel Print on ohkopaperipainamiseen erikoistunut painotalo.

Konsernin juuret juontavat vuoden 1888 lopulla ensimmäistä kertaa ilmestyneeseen Suomi-lehteen, jonka perustaja oli lehtori Jaakko Päivärinta ja kustantaja O. B. Blomfeltin kirjapaino. Lehdestä tuli muutaman nimenmuutoksen myötä Länsi-Savo vuonna 1917.

Konsernin suurin omistaja on mikkeliläinen Tikan perhe, jolla on enemmistö yhtiön osakkeista. Yhtiön toimitusjohtaja on vuodesta 2021 alkaen Juhana Tikka. Entisiä pitkäaikaisia toimitusjohtajia ovat Adolf Manninen, E. J. Pasanen, Esko Tikka,Jukka Tikka ja Ilkka Tikka, joka on nykyisin yhtiön hallituksen puheenjohtaja.

Historia 

Länsi-Savo-konserni on toiminut nykyisten toimialojen lisäksi aiemmin mm. mediatoimialalla sekä autokaupassa. 

Länsi-Savo konserni kasvatti yrityskaupoin mediaomistuksia Kaakkois-Suomen alueella aina vuoteen 2014 asti, jolloin konserniin kuului yhteensä 19 maakunta- ,paikallis- ja kaupunkilehteä. Loppuvuodesta 2010 Sanoma Lehtimedia myi viisi paikallislehteä Länsi-Savo-konserniin kuuluneelle Etelä-Savon Paikallislehdille (myöh. ESV-Paikallismediat). Kauppaan kuuluivat Kouvolan Anjalankoskella ilmestyvä Keskilaakso, Lappeenrannan Joutsenossa ilmestyvä Joutseno-lehti, Virolahdella ja Miehikkälässä ilmestyvä Kaakonkulma, Luumäellä ilmestyvä Luumäen Lehti sekä Mäntyharjulla ja Pertunmaalla ilmestyvä Pitäjänuutiset.

Sanoma Lehtimedian maakuntalehdet Kymen Sanomat, Kouvolan Sanomat ja Etelä-Saimaa sekä Uutisvuoksi ja kaksi Vartti-lehteä siirtyivät huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteuduttua Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö.   

Länsi-Savo Oy myi huhtikuussa 2019 medialiiketoiminnan Keskisuomalainen Oyj:lle. Tässä kaupassa Keskisuomalainen-konsernin omistukseen siirtyivät tytäryhtiöt Kaakon Viestintä Oy ja ESV-Paikallismediat Oy.

Konsernin aiemmin kuuluneita lehtiä

 Länsi-Savo (Mikkeli)
 Itä-Savo (Savonlinna)

 Joroisten Lehti (Joroinen)
 Paikallislehti Joutseno (Lappeenrannan Joutseno)
 Juvan Lehti (Juva)
 Kaakonkulma (Virolahti, Miehikkälä)
 Kangasniemen Kunnallislehti (Kangasniemi)
 Keskilaakso (Kouvolan Anjalankoski)
 Luumäen Lehti (Luumäki)
 Pitäjänuutiset (Mäntyharju ja Pertumaa)
 Puruvesi (Enonkoski, Kerimäki, Kesälahti, Punkaharju, Savonranta)
 Savot
 Viikkoset

 Etelä-Saimaa (Lappeenranta)
 Kouvolan Sanomat (Kouvola)
 Kymen Sanomat (Kotka)
 Uutisvuoksi (Imatra)
 Vartti Etelä-Karjala ja Vartti Kouvola

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Konsernin esittely Länsi-Savo-lehden sivustolla 

Suomalaiset viestintäyhtiöt
Kesäyön kuu

Kesäyön kuu on taiteilija Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1889. Kooltaan tämä työ on 62×79,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne sen lahjoitti Elma Järnefelt vuonna 1979.

Eero Järnefelt maalasi Kesäyön kuu -teoksen Keuruulla ja maalauksen vanhat rakennukset ja vinot halkopinot ovatkin tyypillisen suomalaisia. Niiden kuvaustapa on modernia naturalismia. Se sai Järnefeltillä pontta Jules Bastien-Lepagelta, joka oli 1880-luvun naturalistisen maalaustavan johtohahmoja, yksinkertaisine kompositioineen vailla ulkolaista bravuuria kaihtavaa maalaustapaa. Järnefelt ihaili Bastien-Lepagen töitä, joita hän vielä 1910-luvun muistiinpanoissaankin muistelee.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kesäyön kuu. 

Ateneumin kokoelmat
Maisemamaalaukset
Eero Järnefeltin maalaukset
Säpilän riippusilta

Säpilän riippusilta on vuonna 1950 Kokemäen Säpilään rakennettu silta. Sen jännemitat ovat 126,5 ja 3,7 metriä. Kokonaisuuspituudeltaan silta on 164 metriä, ja leveydeltään 2,1 metriä, josta hyödyllistä leveyttä on 1,4 metriä. 

Silta on Riippusillantien ja Uppaantien yhdistävä kevyen liikenteen raittisilta. Säpilän niemen puolella silta on alempana, joten tullessa Kyttälän puolelta jokea on alamäkeä. Se on tarkoitettu kevyen liikenteen käyttöön. Mutkitteleva Kokemäenjoki erottaa noin seitsemän kilometriä pitkän Säpilänniemen, josta ei ole maantieyhteyttä joen yli. Sen sijaan niemen kärjen lähellä joen ylittää puukantinen kevyen liikenteen käyttöön tarkoitettu riippusilta. Sillan rakentaminen maksoi Kokemäen kaupungille noin 2 miljoonaa markkaa, vaikka alkuperäinen kustannusarvio oli 1,35 miljoonaa markkaa.

1990-luvun lopulla Kokemäen kaupunki kunnosti siltaa. Kansirakennetta uusittiin, ja koko silta tervattiin. Vuonna 2017 silta asetettiin käyttökieltoon ja vuonna 2018 Raition Kyläyhdistys ry vuokrasi sillan Kokemäen kaupungilta ja aloitti sillan kunnostuksen. Sillan kunnostuksen rahoitus koostui talkootyöstä, yhdistyksen varojenhankinnasta ja Kokemäen Kaupungilta sekä Leader Karhuseudulta anotuista avustuksista. Kokonaan kunnostetun sillan avajaisia vietettiin 1.5.2019. Sillan merkitys on Kokemäellä suuri, koska siltaa hyödynnetään virkistys- ja kuntoilukäytössä. Esimerkiksi riippusillan pyöräilylenkki on kesäisin erittäin suosittu.

Alusrakenne
Sillan pylonien alaosa on teräsbetonirakenteinen. Rakenteet on perustettu kallion päälle. Sillan länsipään puupalkkisillan maatuki on teräsbetonista. Lisäksi sillan itäpään ankkuri on betonirakenteinen.

Päällysrakenne

Riippusillan päällysrakenne koostuu teräksisistä pyloneista, kahdesta köysivaijerista, ja teräksisistä riipputangoista sekä puupalkkikannesta. Länsipäässä on lisäksi puinen palkkisilta. Köysivaijerit on tehty 6 millimetrin halkaisijaltaan olevista punotuista ja sinkityistä terässäkeistä. Riipputangot on tehty 12 millimetrin halkaisijaltaan olevista terästangoista, joiden keskinäinen etäisyys on noin 3,1 metriä. Riipputangot on kiinnitetty terässoljilla köysivaijeriin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kokemäenjoen sillat
Kevyen liikenteen sillat
Kokemäen rakennukset ja rakennelmat
Suomen riippusillat
Palkkisillat
Suomen puusillat
Organokadmiumyhdisteet

Organokadmiumyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät hiilen ja kadmiumin välisen kovalenttisen sidoksen. Organokadmiumyhdisteitä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä.

Ominaisuudet ja käyttö
Organokadmiumyhdisteet ovat huoneenlämpötilassa tyypillisesti värittömiä vettä raskaampia nesteitä tai valkoisia kiinteitä aineita. Yhdiste reagoi veden, ilman ja valon vaikutuksesta, mutta ei aivan yhtä kiivaasti kuin organosinkkiyhdisteet. Ne ovat kuitenkin vastaavia organosinkkiyhdisteitä herkempiä hajaantumaan lämmön vaikutuksesta. Tyypillisimmät organokadmiumyhdisteet ovat dialkyyli- tai diaryylikadmiumyhdisteet (R2Cd) ja alkyyli- tai aryylikadmiumhalogenidit (RCdX).

Organokadmiumyhdisteet eivät ole yhtä reaktiivisia kuin organosinkkiyhdisteet ja Grignardin reagenssit. Niitä käytetään erityisesti ketonien muodostamiseen happoklorideista. Monet muut organometallireagenssit reagoisivat myös ketonin kanssa muodostaen tertiäärisen alkoholin. Tähän tarkoitukseen organokadmiumyhdisteet muodostetaan tyypillisesti in situ eikä niitä eristetä. Organokadmiumyhdisteitä on hyödynnetty muun muassa kolesterolin kokonaissynteesissä.

Organokadmiumyhdisteitden käyttöä orgaanisessa synteesissä rajoittaa kuitenkin niiden suuri myrkyllisyys sekä ihmiselle että ympäristölle. Useita dialkyyli ja di-aryylikadmiumyhdisteitä voidaan käyttää alkeenien polymeroitumiskatalyytteinä. Tällaisia ovat muun muassa dimetyyli- dietyyli- ja difenyylikadmiumit. Dimetyylikadmiumia voidaan käyttää myös valmistettaessa kadmiumsulfidista ohutkalvoja elektroniikkateollisuutta varten CVD-menetelmällä.

Valmistus
Tavanomaisimmin organokadmiumyhdisteitä valmistetaan transmetallaatiolla muista organometalliyhdisteitä kuten Grignard-reagensseista, organolitiumyhdisteistä tai organoelohopeayhdisteistä ja kadmiumkloridista.
2 RMgX + CdCl2 → R2Cd + MgXCl
2 RLi + CdCl2 → R2Cd + 2 LiCl

Alkyyli- tai aryylikadmiumhalogenideja voidaan valmistaa myös metallisen kadmiumin ja alkyylihalogenidin välisellä reaktiolla.
RX + Cd → RCdX

Lähteet

Organometalliyhdisteet
Kadmiumyhdisteet
Invitation (Snakegodin albumi)


Invitation on suomalaisen heavy metal -yhtye Snakegodin esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2001.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Petri Repo – bassokitara
 Marko Ruokonen – kitara
 Jani Hölli – kosketinsoitin
 Jari Tiura – laulu
 Heikki Malmberg – rummut

Arvostelut 
 Rockezine.com: 7.5/10
 The Metal Observer: 7/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset metallialbumit
Vuoden 2001 esikoisalbumit
Toivo Takki

Toivo Harald Takki (1. huhtikuuta 1905 Kotka – 25. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi Suomen valtiovarainministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1947–1959.

Takki oli kotkalaisen lasimestarin poika. Hänen veljensä oli sosiaalidemokraattinen poliitikko Uuno Takki. Toivo Takki valmistui merkonomiksi Kotkan kauppaopistosta 1925 ja kirjoitti ylioppilaaksi yksityisoppilaana 1929. Hän suoritti 1933 ylemmän oikeustutkinnon, sai 1938 varatuomarin arvon ja valmistui 1938 lakitieteen kandidaatiksi ja 1949 lisensiaatiksi. Takki työskenteli vuodesta 1933 virkamiehenä asutushallituksessa, mistä hän siirtyi 1939 valtiovarainministeriön nuoremmaksi hallitussihteeriksi. Vuosina 1940–1943 hän oli valtiokonttorin lainopillisena johtajana ja lainananto- ja sijoitusosaston päällikkönä sekä 1945 lyhyen aikaa Vakuutusyhtiöiden Keskusliiton toimitusjohtajana. Palattuaan valtiovarainministeriöön hän toimi 1943–1945 esittelijäneuvoksena, 1945–1947 hallitusneuvoksena sekä tulo- ja menoarvio-osaston päällikkönä ja vuodesta 1947 kuolemaansa asti kansliapäällikkönä. Takki osallistui sodanjälkeisinä niukkuuden vuosina vaativaan valtion budjettien laatimiseen. Hänelle myönnettiin valtiovarainneuvoksen arvonimi vuonna 1955.

Takki oli vuodesta 1945 alkaen Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan jäsen ja kuului myös Valmetin johtokuntaan,  Postisäästöpankin hallitukseen, rautatiehallituksen johtoon sekä 1950-luvun puolivälistä alkaen Suomen Kansallisteatterin johtokuntaan ja Suomen taideakatemian hallitukseen. Hän kuoli tapaturmaisesti vuonna 1959.

Lähteet

Suomalaiset kansliapäälliköt
Suomalaiset juristit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Atomic Mountain


Atomic Mountain on suomalaisen metalliyhtye Steel Mammothin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Ektro Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Rema 700 000 – rummut, laulu, lyömäsoittimet, huilu, laulu (kappale 9)
 Juicyifer – kitara, bassokitara, lyömäsoittimet, laulu
 Garfield Steel – laulu, kitara, bassokitara, lyömäsoittimet, murinalaulu

Vierailevat muusikot 
 Ilkka Vekka – lyömäsoittimet, bassokitara

Muut tekijät 
 Krypt – äänittäjä, miksaaja, masteroija
 War Marshall Garfenheim – logo, grafiikka
 Karelian Jackhammer Partawarrior – layout, graafinen suunnittelu
 Närhi – valokuvat

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Atomic Mountain finnmusic.net -sivustolla

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Steel Mammothin albumit
Sybil

Sybil on Joseph Sargentin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka ensiesitettiin vuonna 2007. John Pielmeier laati käsikirjoituksen Flora Rheta Schreiberin romaanin Sybil (1973) pohjalta. Sybil-romaani on perustuu todellisen Shirley Ardell Masonin elämäntarinaan, jolloin häneltä oli diagnosoitu dissosiatiivinen identiteettihäiriö. Sybil on genreltään draama, ja sen pääosissa ovat Jessica Lange tohtori Cornelia Wilburina ja Tammy Blanchard Sybil Dorsettina.

Juoni

Sybil sijoittuu 1950-luvun New Yorkiin, missä Columbian yliopiston taideopiskelija Sybil Dorsett (Tammy Blanchard) lähetetään psykiatri Cornelia Wilburin (Jessica Lange) hoitoon hänen oudon käytöksensä vuoksi. Sybilin lähettänyt tohtori Atcheson (Ron White) uskoo, että Sybil kärsii hysteriasta, mutta tohtori Wilbur päätyy eri diagnoosiin. Tohtori Wilburin hoidossa Sybil tunnustaa, että hän kokee usein muistikatkoksia ja eikä voi selittää mitenkään aikaa, jota hän ei muista. Wilbur auttaa häntä palauttamalla mieleen hänen lapsuutensa, jolloin hän kärsi häiriintyneen Hattie-äidin (JoBeth Williams) käsissä fyysistä, psyykkistä ja seksuaalista hyväksikäyttöä sekä väkivaltaa. Tämä johti lopulta siihen, että Sybilille alkoi muodostua kuusitoista erilaista identiteettiä eri luonteenpiirteineen. Tohtori Wilbur tajuaa, että Sybil kärsii jakautuneesta persoonallisuushäiriöstä, joka on seurausta lapsuudessa koetuista kauheuksista.

Rooleissa

Tuotanto
Sybilin kuvaukset alkoivat 22. tammikuuta vuonna 2006. Sybil kuvattiin Kanadan Nova Scotian Halifaxissa ja Dartmouthissa. Kuvaukset päättyivät 16. helmikuuta 2006.

Julkaisu ja vastaanotto
Sybil esitettiin ensimmäisen kerran 28. toukokuuta vuonna 2007 Italiassa. Valmistusmaassaan Yhdysvalloissa televisioelokuva esitettiin ensi kerran 7. kesäkuuta vuonna 2008 CBS-kanavalla. Sybil sai ilmestyessään kriitikoilta myönteisen vastaanoton.

Sybil-romaanin pohjalta on tehty vuonna 1976 minisarja, Tie uuteen elämään, jonka pääosissa ovat Joanne Woodward tohtori Cornelia Wilburina ja Sally Field Sybil Dorsettina. Tie uuteen elämään oli esitetty ensi kerran NBC-kanavalla, ja se voitti Emmy-palkinnon.

Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Halssilan kirkko

Halssilan kirkko on Jyväskylän seurakunnan Huhtasuon alueseurakunnan kirkkorakennus Jyväskylän Halssilan kaupunginosassa. Arkkitehdit Hannele Arantola, Antti Eskelinen ja Erkki Kantonen suunnittelivat metsäiselle kalliolle kirkon, joka valmistui 1969. Se toimii myös seurakuntakeskuksena, ja siellä on muun muassa kerho- ja nuorisotiloja. Rakennus on kaksikerroksinen. Kirkkosalissa on noin 200 istumapaikkaa, lisätilat yhdistettynä paikkamäärä kaksinkertaistuu.

Vuonna 2018 kirkko suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi. Jyväskylän seurakunnan kirkkovaltuusto päätti maaliskuussa 2021 myydä Halssilan kirkon Järvi-Suomen asunnot Oy:lle purettavaksi ja uudisrakentamista varten.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Halssilan kirkko Jyväskylän seurakunnan sivulla

Jyväskylän kirkot
Suomen kivikirkot
Le Mansin 24 tunnin ajo 1999

Le Mansin 24 tunnin ajo 1999 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12.–13. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat BMW:llä ajaneet Joachim Winkelhock, Pierluigi Martini ja Yannick Dalmas

Tulokset

Lähteet

1999
Vuoden 1999 moottoriurheilu
Šostka

Šostka () on Sumyn alueella, Ukrainan pohjoisosissa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2021 alun asukasluku oli 73 197 (2013: 79 058). Se on Šostkan piirin hallintokeskus.

Kaupunkiin johtaa luoteesta, Venäjän Brjanskin alueen rajalta Novhorod-Siverskyin kautta saapuva ja kaakossa M02-valtatielle ja Šostkan piirin Hluh’iviin jatkava kantatie P65.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kaupungin perustietoja Ukrainan parlamentin sivustolla  (rada.gov.ua)

Sumyn alueen kaupungit
Bah’mut

Bah’mut (, ); vuosina 1924–1941 ja 1943–2016 Artemivsk (, ) on Itä-Ukrainassa Donetskin alueella sijaitseva, vuonna 1571 perustettu kaupunki ja Bah’mutin piirin keskus. Vuoden 2017 alussa kaupungin väkiluku oli 75 798, ja silloiseen kaupunkipiiriin piiriin kuului Bah’mutin kaupungin ohella vain pieni Krasna Horan  kaupunkityyppinen taajama (, 635 as.). Bah’mut toimi joa tuolloins ympäröivän Bah’mutin piirin (108 637 as., 2017) hallintokeskuksena. Kesällä 2020 Ukrainan korkein neuvosto selkeytti maan piirijakoa piirijakoa; tällöin Bah’mutin piirin pinta-ala ja väkiluku kasvoivat aiemmasta

Vuonna 2013 kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 77 620 ja koko kaupunkipiirin asukasluvuksi 103 977 henkeä. Bah’mutin kaupunkipiiriin kuului tuolloin Bah’mutin kaupungin ohella kaksi muutakin kaupunkia – Soledar (11 708 as.) ja Tšasiv Jar (13 999 as.) – ja yksi kaupunkityyppinen taajama. Kaupunkipiirin asukasluku laski noin 20 % neuvostovuosista vuoteen 2013 mennessä. Vuoden alussa 2015 kaupunginvaltuuston mukaan asukkaita oli 103 027. Väestönlaskennassa vuonna 1989 asukkaita oli 125 400 ja vuonna 2001 yhä 113 400.

Kaupunki kantoi aiemmin Stalinin ystävän ja bolsevikkijohtaja toveri Artemin eli Fjodor Sergejevin nimeä mukaan, jonka viimeinen leposija on Moskovassa Kremlin muurin kupeessa. Ennen vuotta 1924 ja saksalaismiehityksen vuosina 1941-1943 käytössä ollut alkuperäinen nimi Bah’mut palautettiin Verkhovna Radan päätöksellä 4. helmikuuta 2016 osana Ukrainan dekommunistista lainsäädäntöä, jolla poistettiin neuvostoaikainen paikannimistö ja symboliikka. Kaupunki oli jo aiemmin 23. syyskuuta 2015 päättänyt palauttaa alkuperäisen nimen.

Artemivskin kaupunki joutui Itä-Ukrainan sodan alkuvaiheessa ns. Donetskin kansantasavallan venäläisjoukkojen käsiin 12. huhtikuuta 2014. Kaupungin ulkopuolella sijainnut Ukrainan armeijan 2572. panssari- ja tykistöasevarikko (sotilasyksikkö A4176)  joutui Igor Girkinin johtamien joukkojen hyökkäyksen kohteeksi 24. huhtikuuta. Kevään aikana tukikohtaa vastaan hyökättiin viisi kertaa. Näistä hyökkäyksistä viimeisin ja suurin oli aamuyöllä 27. kesäkuuta, mutta tulokseton. Ukrainan armeijan 95. ilmakuljetusprikaati, Donbas- ja Artemivsk-pataljoonat, 3. erikoisjoukkojen rykmentti sekä A4176-tukikohdan joukot vapauttivat kaupungin 6. heinäkuuta, jolloin kaupungintalon katolle nousi jälleen Ukrainan lippu.

Väestöjakauma

Lähteet

Aiheesta muualla

Artjomovsk - Bahmut  (art.dn.ua)

Bah’mutin piiri
Donetskin alueen kaupungit
Martin Paasi

Martin Paasi (s. 1972) on suomalainen rahoitusalan ammattilainen.

Paasi aloitti uransa arvopaperivälittäjänä Handelsbankenissa vuonna 1997. Paasi ehti toimia Handelsbankenissa myös salkunhoitajana, kunnes siirtyi Helsingin Pörssiin pääanalyytikon tehtäviin vuonna 1999. Helsingin Pörssissä Paasi vastasi kvantitatiivisesta portfolioanalyysistä sekä pörssi-indeksien julkaisemisesta.

Vuonna 2000 Paasi siirtyi Seligson & Co -rahastoyhtiöön rahastosalkunhoitajaksi. 2001 hänet nimitettiin Seligson & Co -rahastoyhtiön toimitusjohtajaksi. Vuonna 2002 Seligson & Co listasi Suomen ensimmäisen pörssinoteeratun rahaston (Exchange Traded Fund, ETF) Seligson OMX Helsinki 25 ETF:n (SLG OMXH25). Paasi toimi myös Seligson & Co -rahastoyhtiössä Phalanx-nimisen hedge-rahaston salkunhoitajana.

Vuonna 2006 Paasi siirtyi tukholmalaiseen East Capital Asset Managementiin varatoimitusjohtajaksi ja sitten toimitusjohtajaksi. Vuonna 2009 hän siirtyi pörssiyhtiö Amanda Capitalin toimitusjohtajaksi sekä Amanda Capitalin tytäryhtiö Amanda Advisorsin hallituksen puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2011 Paasi perusti konsulttiyritys Recubatorin, jonka kautta Paasi toimii pankkien neuvonantajana. Paasi on kehittänyt mallin, jolla pankit voivat siirtää ongelmalainansa (non-performing loan, NPL) siihen tarkoitettuun rahastoon.

Konsultointitoimen ohella Paasi aloitti talousasiantuntijana Nordnet Suomessa maaliskuussa 2014. Paasi on isännöinyt Miikka Luukkosen kanssa Nordnetin #rahapodi-nimistä viikoittaista podcastia syksystä 2015. Podcastin 200. jakso julkaistiin huhtikuussa 2020.

Koulutukseltaan Paasi on kauppatieteiden maisteri ja CEFA (Certified European Financial Analyst).

Lähteet 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Gennadios Skholarios

Gennadios Skholarios (; n. 1400–1473) oli bysanttilainen teologi, filosofi ja Konstantinopolin patriarkka vuosina 1454–1464.

Elämä ja teokset 

Gennadios oli maallikkonimeltään Georgios Kourtesios Skholarios (). Hän otti nimen Gennadios ryhtyessään munkiksi. Hän oli oppinut sekä kreikkalaisessa että latinankielisessä kirjallisuudessa.

Filosofiassaan Gennadios oli omaksunut aristotelismin. Hän kirjoitti Aristoteles-kommentaareja, muun muassa kommentaarit teoksiin Kategoriat ja Tulkinnasta, sekä kommentaarin Porfyrioksen teokseen Isagoge. Näissä hän hyödynsi varhaisempia latinankielisiä kommentaareja. Gennadios katsoikin olevansa häntä edeltäneitä bysanttilaisia kommentaattoreita etevämpi, koska kykeni hyödyntämään esimerkiksi Tuomas Akvinolaisen teoksia sekä latinaksi käännettyjä Avicennan ja Averroeksen kommentaareja. Gennadios myös käänsi Tuomaan teoksia kreikaksi.

Gennadios vastusti Georgios Gemistos Plethonin ajattelua ja kirjoitti tätä vastaan. Hän katsoi Plethonin vievän ajattelullaan pohjan paitsi Aristoteleelta myös koko kristilliseltä uskolta — Plethon katsoi, ettei Aristoteleen Jumala ole maailman luoja ja kannatti kristinuskon sijaan hellenististä polyteismiä.

Kirkollisissa toimissaan Gennadios kannatti aiemmin idän ja lännen kirkkojen yhdistymistä ja hyväksyi yhdistymisen Firenzen kirkolliskokouksessa. Konstantinopoliin palattuaan hän kuitenkin muutti mieltään. Kirkkojen yhdistyminen raukesi Konstantinopolin valtauksen myötä. Vuosi valtauksen jälkeen Gennadioksesta tuli Konstantinopolin patriarkka. Näin hän oli ensimmäinen tässä virassa osmaanien vallan alla toiminut.

Lähteet

Kirjallisuutta

Teosten laitokset

Muuta kirjallisuutta 

 
 
 Gill, Joseph: "George Scholarius". Teoksessa 
 
 

Bysanttilaiset filosofit
Konstantinopolin patriarkat
Heartbleed-haavoittuvuus

Heartbleed-haavoittuvuus on 7. huhtikuuta 2014 paljastunut tietoverkkojen OpenSSL-kirjastoja koskeva haavoittuvuus. Aukon virallinen nimi on CVE-2014-0160, mutta se tunnetaan nimellä Heartbleed. Se aiheuttaa verkkopalveluille monia riskejä, koska haavoittuvuuden kautta saattoi vuosien ajan vuotaa sekä palvelun käyttäjien salasanoja ja käyttäjätunnuksia sekä salatun yhteyden luomista varten tarvittava palvelinsertifikaatin salausavain. Hyökkääjä voi tällöin urkkia käyttäjien käyttäjätunnuksia. Haavoittuvuuteen johtaneen virheen ohjelmakoodissa teki saksalainen Robin Seggelman uutenavuotena 2011. 

Haavoittuvia OpenSSL-kirjastoja käyttäneistä palveluista on vaihdettava salasanat, mutta vasta sen jälkeen, kun palvelun haavoittuvuus on korjattu. Mahdollisuus palvelinsertifikaatin salausavaimen vuotamiseen aiheuttaa verkkourkintariskin. Suomalaisten käyttämiä tälle haavoittuvuudelle altistuneita palveluja ovat Google, Facebook, Instagram, Pinterest, Tumblr, Yahoo, Amazon.com, Dropbox, GitHub, SoundCloud ja Wikipedia. 

Haavoittuvuuden löysivät samanaikaisesti oululaisen tietoturvayhtiö Codenomiconin tutkijat Riku, Antti ja Matti sekä Google Securityn tutkija Neel Mehta. Löytäjät myös tuotteistivat haavoittuvuuden luomalla sille nimen ja logon.

Tunnetuimmat verkkopalvelut korjasivat haavoittuvuuden melko pian, mutta vähemmän käytetyissä oli monia, jotka eivät tehneet korjausta. Tietoturvayritys Errata Security löysi alun perin 600 000 Hearthbleed-haavoittunutta palvelinta. Kuukausi myöhemmin haavoittuvuus oli 300 000 koneessa, eikä määrä enää jatkossa olennaisesti vähentynyt. Arvellaan, että Heartbleed häviää vasta vähitellen seuraavan vuosikymmenen aikana, sitä mukaa kun vanhoja palvelimia vaihdetaan uusiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Heartbleed test: Testaa serveri Heartbleedin varalta.

Tietoturva
Ohjelmointivirheet
Kampusradio

Kampusradio on radiokanava, jota ylläpitävät oppilaitoksen opiskelijat. Yleensä ohjelmasisältö on opiskelijoiden omaa tuotantoa, mutta mukana voi olla myös alueen muita toimijoita. Kampusradioiden toiminta voi olla osa opintoja tai sen tarkoituksena on olla vaihtoehto kaupalliselle tai yleisradiotoiminnalle. 
Kampusradioita yhdistää ympäri maailmaa tavoite tukea musiikin tekijöitä joiden tuotanto ei vielä ole kaupallisia hittejä. Kampusradioiden ohjelmisto ei ole nykyisten kaupallisten formaattiradioiden tapaan tiukasti säänneltyä, joten tämä antaa mahdollisuuden tarjota soittoaikaa uusille nouseville ja erityisesti paikallisille kyvyille. Tästä syystä kampusradiot ovatkin olleet vuosikymmenten varrella mukana uusien musiikkisuuntausten nostamisessa laajempaan tunnettuuteen. Tällaisia kampusradioiden tukemia genrejä ovat olleet mm. punk, new wave, indie ja hiphop jo paljon ennen kuin niistä tuli valtavirtamusiikkia.

Kampusradioiden ohjelmasisältö on vaihtelevaa sisältäen usein uutisia, urheilua, puheohjelmaa ja musiikkia. Kampusradioiden ohjelmatarjontaa voidaan hyvin kuvata sanoilla luova ja vapaamuotoinen. Esiin nostetaan opiskelijoita kiinnostavia ajankohtaisia asioita ja kritiikki opiskelijoiden asemaa heikentäviin muutoksiin on yleistä. Maailmalla kampusradiot ovat usein suosittuja tiedonjakajia myös oppilaitosyhteisön ulkopuolella ja niitä pidetään valtamedioiden vaihtoehtona.

Suomessa kampusradiotoiminta on vielä lapsenkengissä. Ainoa ympäriviikkoista ja -vuotista lähetystoimintaa harrastava kampusradioasema on Lahden ammattikorkeakoulun radioasema LiMu Radio. Muita opiskelijavoimin toimivia radioasemia ovat mm. vaasalainen Radio Wapina  oululainen RattoRadio, tamperelainen Rakkauden Wappuradio ja Otaniemessä toimiva Radiodiodi, jotka ovat vappuradioita sekä Radio Säteily Rovaniemeltä joka sekin toimii vain muutaman viikon vuodessa.

Aiheesta muualla
Radio Wapina
LiMu Radio
Rattoradio
Radio Säteily
Rakkauden wappuradio
Radiodiodi

Radioasemat
SolarCity

SolarCity Corporation on yhdysvaltalainen aurinkoenergiaan ja rakennusten energiatehokkuuskonsultointiin ja -remontointiin erikoistunut yritys. Yrityksen pääliiketoimintana on asentaa aurinkopaneeleja rakennusten katoille. Yritys tarjoaa asiakkailleen leasing-aurinkopaneeleja, jotka asennetaan asiakkaan katolle ja asiakas maksaa kiinteää, ennustettavaa kuukausimaksua aurinkopaneelien käytöstä. Vuonna 2014 SolarCity on esitellyt lainatuotteen, jossa lainan takaisinmaksu on sidottu aurinkopaneelin sähköntuotantoon. 

Yrityksellä on 6312 työntekijää (2014). 

Tesla osti yhtiön 2016.

Historia

SolarCityllä on käytössä talon sisällä kehitetty ohjelmisto, jota hyödynnetään aurinkopaneelien asennusten ja luvituksen seuraamiseen. Lisäksi yrityksen ohjelmistolla seurataan jokaisen asennetun yksittäisen aurinkopaneelin sähköntuotantoa ja muodostetaan sähköntuotannosta raportteja, joita asiakas voi käydä katselemassa yrityksen verkkosivuilla tai mobiilisovelluksella.

Tytäryhtiöt ja yritysostot

Paramount Solar

SolarCity on ostanut aurinkoenergiaan erikoistuneen suoramarkkinointiyritys Paramount Solarin vuonna 2013. Kauppasumma oli 120 miljoonaa dollaria.

Zep Solar

SolarCity on ostanut vuonna 2013 Zep Solar -yrityksen, jolla oli patentteja erityiseen aurinkopaneelien kuljetus- ja asennustelineeseen. Zep Solarin teline oli laajasti käytössä aurinkoenergia-alalla ennen yritysostoa. Kauppasumma oli 158 miljoonaa dollaria.

Silevo

SolarCity on ostanut vuonna 2014 aurinkokennovalmistaja Silevon, joka omisti patentit edistykselliseen aurinkokennoteknologiaan. Yritys aikoo rakentaa tuotantokapasiteetiltaan yhden gigawatin suuruisen tuotantolaitoksen Buffaloon, New Yorkin osavaltioon. Kauppasumma oli osakkeina 200 miljoonaa dollaria ja sen lisäksi 150 miljoonaa dollaria, jos kustannus- ja volyymitavoitteet saavutetaan.

Katso myös
Sunrun
Vivint Solar

Lähteet

Aiheesta muualla
SolarCityn virallinen kotisivu 

Aurinkoenergiayhtiöt
Yhdysvaltalaiset yritykset
Kesän maku

Kesän maku on mainos- ja muita tilauselokuvia ohjanneen Asko Tolosen ainoa pitkä näytelmäelokuva vuodelta 1975.
Tolosen ja Kerttu-Kaarina Suosalmen käsikirjoitus perustui vapaasti Irene Hammarin (oik. Maire Harme) 1962 ilmestyneeseen romaaniin Saari, joka kuvasi kesänviettoa Utön saarella. Myös elokuva kuvattiin pääosin siellä, mutta myös Nötössä, Jurmossa ja Helsingissä.

Elokuvasta on jäänyt elämään Esa Helasvuon säveltämä laulu ”Kesän maku”, jonka Pepe Willberg levytti Pertti Reposen sanoittamana. Elokuvassa teema kuullaan Helasvuon yhtyeen instrumentaalisovituksena.

Kesän maun kuvasi luontokuvaajana tunnettu Markku Lehmuskallio lähes pelkästään luonnonvalolla. Kuvausapulaisena toimi Matti Pellonpää, jolla on myös kreditoimaton sivuosa elokuvassa varusmies Hessuna.

Juoni
Sairaanhoitaja Liisa palaa töihin lapsuutensa varuskuntasaarelle, jossa hänestä lapsena huolehtinut Pappa yhä asuu. Liisa rakastuu varusmies Ekiin. Tästä seuraa mustasukkaisuuskuvioita Ekin, Liisan vierailulle tulevan poikaystävän Lassen ja majakanvartija Pekan kesken. Pappa saa sydänkohtauksen ja haetaan helikopterilla mantereelle hoitoon.

Rooleissa

Lähteet

Vuoden 1975 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Jill

{{etunimi|nimi = Jill
| nimipäivä-s = –
| nimipäivä-r = 12. huhtikuuta
| nimipäivä-o = –
| muunnelmat  = –
| vastineet   = Julie''', Juliet, Juliette
| alkuperä    = Juliana, Julia
}}Jill' on pääasiassa englannin­kielisissä maissa esiintyvä naisen etunimi, lyhentymä nimestä Juliana tai Julia.

Nimi on jonkin verran käytössä Suomessakin ja on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 160 henkilölle.
 Vuodesta 2015 lähtien Jillin nimipäivä on  suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 12. huhtikuuta.

 Tunnettuja Jillejä 

 Jill Abramson (s. 1954), yhdysvaltalainen New York Timesin päätoimittaja 
 Jill Barklem (1951–2017), englantilainen lastenkirjailija ja lastenkirjojen kuvittaja
 Jill Biden (s. 1951), yhdysvaltalainen opettaja, presidentti Joe Bidenin puoliso 
 Jill Clayburgh (1944–2010), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jill Dando (1961–1999), brittiläinen televisiojuontaja 
 Jill Evans (s. 1959), walesilainen poliitikko 
 Jill Goodacre (s. 1965), yhdysvaltalainen malli
 Jill Hammersley (s. 1951), brittiläinen pöytätennispelaaja
 Jill Hennessy (s. 1968), kanadalainen näyttelijä
 Jill Ireland (1936–1990), irlantilainen näyttelijä ja laulaja 
 Jill Johnson (s. 1973), ruotsalainen countrylaulaja
 Jill Kelly, Adrianne Diane Moore (s. 1971), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Jill Knight (1923–2022), brittiläinen konseratiivipuolueen poliitikko 
 Jill Roord (s. 1997), alankomaalainen jalkapalloilija
 Jill Scott (s. 1972), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, runoilija ja näyttelijä 
 Jill Scott (s. 1987), englantilainen jalkapalloilija 
 Jill St. John (s. 1940), yhdysvaltalainen näyttelijä 
 Jill Stein (s. 1950), yhdysvaltalainen sisätautilääkäri ja poliitikko 
 Jill Sterkel (s. 1961), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Jill Trenary (s. 1968), yhdysvaltalainen taitoluistelija
 Jill Whelan (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä

 Kuvitteellisia Jillejä 

 Jill Pölkky (Jill Pole''), C. S. Lewisin Narnia-kirjasarjan henkilö
 Jill Valentine, Resident Evil -peleissä, -elokuvissa ja -kirjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Adam Lallana

Adam David Lallana (s. 10. toukokuuta 1988 St Albans) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan Brighton & Hove Albionia.

Seurajoukkueura 
Lallana teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Southamptonin kanssa vuonna 2006. Lokakuussa 2007 hän oli kuukauden lainalla Bournemouthissa. Hänestä tuli Southamptonin kapteeni syksyllä 2012, seuran noustua Valioliigaan. Huhtikuussa 2013 Lallana solmi Saintsin kanssa viisivuotisen jatkosopimuksen. Jatkosopimuksesta huolimatta heinäkuun 2014 alussa ilmoitettiin Lallanan siirtymisestä Liverpoolin joukkueeseen. Hän pelasi Southamptonissa kaikkiaan 68 valioliigaottelua, joissa teki 12 maalia. Mestaruussarjassa hän pelasi 87 ottelua ja teki 13 maalia sekä Ykkösliigassa 80 ottelua ja 23 maalia.

Lallana pelasi Liverpoolissa kolmella ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 88 valioliigaottelua, joissa teki 17 maalia ja antoi 16 maalisyöttöä. Kahdella seuraavalla kaudella hän pelasi yhteensä 25 sarjaottelussa ilman tehomerkintöjä. Hän pelasi kolmessa ottelussa Liverpoolin matkalla Mestarien liigan voittoon kaudella 2018−2019. Hän pelasi 15 ottelussa kaikkiaan 373 minuuttia ja teki yhden maalin Liverpoolin voittaessa Valioliigan mestaruuden kaudella 2019–2020. Hän voitti samalla kaudella myös seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.

Lallana siirtyi ilmaissiirrolla Valioliigan Brightoniin kesällä 2020. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Valioliigassa 30 ottelua, joista 16 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä yhden maalin.

Maajoukkueura 
Ensimmäisen A-maaottelunsa niin sanotulla kymppipaikalla viihtyvä Lallana pelasi Englannin paidassa marraskuussa 2013. Lallana kuului Englannin joukkueeseen Brasilian MM-kilpailuissa 2014, joissa pelasi kaikissa kolmessa ottelussa, ja Ranskan EM-kilpailuissa 2016, joissa pelasi niin ikään kolme ottelua. Hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

Lähteet 
 http://www.fifa.com/worldcup/players/player=361222/index.html 
 http://www.transfermarkt.co.uk/adam-lallana/profil/spieler/43530

Viitteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Seittimehitähti

Seittimehitähti (Sempervivum arachnoideum) on maksaruohokasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jota tavataan Euroopan vuoristoalueella, kuten Alpeilla, Apenniineilla, Pyreneillä ja Karpaateilla, sekä myös Korsikan saarella. Se voi kasvaa hyvinkin korkealla vuoristossa, jopa 2 000 metrin korkeudessa. Kasvi pitää happamasta maasta.

Seittimehitähti on hyvin yleinen puutarhoissa, sillä se menestyy hyvin kuivissa paikoissa ja auringonpaahteessa. Se leviää mattomaisesti hyvin nopeasti muodostaen ruusukkeita. Kasvia on myös helppo juurruttaa. Kukinta-aika on heinä-elokuussa. Kukat ovat enimmäkseen vaaleanpunaisen eri sävyjä. Kukka on keskiosassa keltainen. Seittimehitähti muodostaa helposti hybridimuotoja. Seuraavat lajikkeet ovat muodostuneet tämän tyyppisestä risteytyksestä: Sempervivum × barbulatum, Sempervivum × fauconnettii, Sempervivum × funckii, Sempervivum × roseum.

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Seittimehitähti (Sempervivum arachnoideum)
 Puutarha.net: Seittimehitähti (Sempervivum arachnoideum)

Mehitähdet