Vuoden 2020 Armenian–Azerbaidžanin sodan aikajana

Vuoden 2020 Armenian–Azerbaidžanin sodan aikajana kuvaa vuonna 2020 Vuoristo-Karabahista käydyn kamppailun tapahtumia. Maiden rajalla oli jo heinäkuussa välikohtauksia. Laajemmat taistelut alkoivat syyskuun lopussa. Azerbaidžanin armeija valtasi monia kaupunkeja lokakuussa. Molemmat osapuolet tulittivat myös toistensa siviilikohteita. Tulitauot ja diplomaattiset sovitteluyritykset epäonnistuivat lokakuussa. Vasta kun azerien armeija eteni Vuoristo-Karabahin ydinalueille, syntyi rauha.

2020

Heinäkuu 
12. heinäkuuta. Rajavälikohtaukset maiden rajalla alkoivat.

15. heinäkuuta. Sotaa kannattava mielenosoitus Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa.

Syyskuu 
27. syyskuuta. Taistelujen ensimmäisenä päivänä kuoli 24 ihmistä. Armenialaisten mukaan taistelu alkoivat aamukahdeksan jälkeen azerien tulitettua armenialaisten asutuskeskuksia. Azerbaidžanin mukaan armenialaiset olivat kuuden aikoihin tulittaneet azerien sotilasasemia ja läheisiä siviilikohteita koko rintaman matkalta ja azerit käynnistivät vastahyökkäyksen.

29. syyskuuta. Aamulla taisteluissa oli kuollut ainakin 95 ja 11 siviiliä, joista yhdeksän Azerbaidžanissa. Armenia väitti, että turkkilainen hävittäjä olisi pudottanut sen hävittäjän ja tappanut lentäjän. YK:n turvallisuusneuvosto kokoontui hätäkokoukseen.

Lokakuu 
2. lokakuuta. Armenia ehdotti neuvotteluja tulitauosta Ranskan, Venäjän ja Yhdysvaltojen johtaman Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Minskin ryhmän kanssa. Samana päivänä Armenian viranomaiset sanoivat Azerbaidžanin iskeneen Vuoristo-Karabahin separatistialueen pääkaupunkiin Stepanakertiin. Armenialaisten mukaan iskuissa haavoittui useita ihmisiä. Azerbaidžan ja Turkki ilmoittivat myöhemmin, että ne eivät suostu tulitaukoon ennen kuin armenialaiset joukot vetäytyvät Vuoristo-Karabahista.

3–4. lokakuuta. Azerbaidžan pommitti Stepanakertia. Armenia vastasi ampumalla Azerbaidžanin toiseksi suurimpaan kaupunkiin Ganjaan. Armenialaiset käyttivät joko taktisia Iskander-, Scud- tai Totška-ohjuksia, tai mahdollisesti raskaita BM-30 tai WM-80 raketinheittimiä. Armenialaiset ampuivat tykistöllä muitakin azerien siviilikohteita.

4. lokakuuta. Azerien armeija valtasi Jabrayilin. 

5. lokakuuta. Azerbaidžan oli pommittanut Stepanakertia jo neljättä päivää. Nato vaati Turkkia suostuttelemaan Azerbaidžan tulitaukoon. Amnesty Internationalin mukaan Azerbaidžan on käyttänyt Stepanakertin pommituksissa Israelin valmistamia M095 DPICM -rypälepommeja.

7. lokakuuta. Armenialaisten tappiot olivat tähän mennessä 320 sotilasta ja Vuoristo-Karabahista oli paennut jopa 75 000 siviiliä. Venäjän presidentti Vladimir Putin vaati tulitaukoa ja ilmoitti, että Venäjän ja Armenian välinen puolustussopimus ei kata Vuoristo-Karabahia.

8. lokakuuta. Ranska, Yhdysvallat ja Venäjä tapasivat Azerbaidžanin ulkoministerin Jeyhun Bayramovin Sveitsin Genevessä löytääkseen ratkaisuja konfliktin sammuttamiseksi. Turkki vastusti tapaamista. Sen mukaan näiden maiden ei tulisi sekaantua konfliktiin. Armenia ilmoitti azerien pommittaneen Şuşan kaupungin historiallisesti arvokasta Ghazantšetsotsin katedraalia.

9. lokakuuta. Tulitaukoneuvottelut alkoivat Venäjän johdolla. Azerbaidžanin puolustusministeriön mukaan Armenia tulitti asutuksia Goranbovin, Terterin ja Aghdamin alueilla ja tykistö tulitti kiivaasti Mingachevirin ja Aghjabedin alueita.

10. lokakuuta. Tulitauko sovittiin alkavaksi keskipäivällä, mutta tulitus kiihtyi jo ennen sitä. Molemmat osapuolet jatkoivat tulitusta sovitun tulitauon jälkeen. Azerien armeija eteni.

11. lokakuuta. Molemmat osapuolet syyttivät toisiaan tulitauon rikkomisesta. Azerbaidžanin mukaan Armenia oli tulittanut raskaasti Ganjaa. Sen mukaan tulituksissa kuoli 7 ja haavoittui 33, osa lapsia. Armenia kiisti Ganjan pommittamisen. Armenian mukaan azerit pommittivat Stepanakertia, josta kuului yön aikana räjähdyksiä.

12. lokakuuta. Molemmat osapuolet jatkoivat tulitauon rikkomista. Azerbaidžanin mukaan Armenia hyökkäsi Azerbaidžanin armeijan asemiin. Azerbaidžanin mukaan se vastasi tähän tuhoamalla suuren määrän vihollistaistelijoita, yhden T-72-panssarivaunun ja kolme Grad-raketinheitintä. Armenian puolustusministeriön mukaan taas Azerbaidžan ampui ankaraa tykistötulta eteläisellä rintamalla. Azerbaidžanin armeija pyrki valtaamaan Hadrutin. Se miehittikin Hadrutia ympäröiviä vuoria seuraavana päivänä, muttei vieläkään päässyt itse kaupunkiin. 

15. lokakuuta. Azerbaidžanin Telegramissa julkaistiin kaksi videota, joissa ilmeisesti Azerbaidžanin armeijan erikoisjoukot vangitsevat Hadrutin lähellä kaksi armenialaista ja teloittavat nämä. Turkki sulki Armenialle ilmatilansa kautta menevän humanitaarisen avun.

16. lokakuuta. Azerbaidžanin armeija valtasi Hadrutin. Armenian ohjusisku osui 17. lokakuuta Ganjaan. 12 siviiliä sai surmansa ja 40 vammautui. Azerbaidžanin armeija kertoi hyökänneensä menestyksellisesti Aghdere-Aghdamissa Fizuli-Hadrut-Jabrayilin alueella. Azerbaidžanin mukaan armenialaiset pakenivat ja jättivät jälkeensä paljon kuolleita ja haavoittuneita. Azerbaidžanin mukaan armenialaiset joukot kärsivät ammus- ja ruokapulasta ja niiden taistelumoraali oli huono. Armenialaisten mukaan operatiivis-taktinen tilanne ei kuitenkaan ollut muuttunut.

17. lokakuuta. Azerit valtasivat Fizulin kaupungin.<ref></ref>

18. lokakuuta. Myös toinen keskiyöksi sovittu tulitauko rikkoutui. Molemmat sotijat syyttivät toisaan humanitaarisen tulitauon rikkomisesta.

19–20. lokakuuta. Azerbaidžan ilmoitti armeijansa edenneen Jabrayilin alueella.

21. lokakuuta. Armenialaiset yrittivät etelässä vastahyökkäystä, mutta azerit torjuivat sen. Azerbaidžanin armeija valtasi Zengilanin. Azerbaidžanin presidentti Ilham Alijev sanoi kannattavansa Vuoristo-Karabahin kulttuurista itsemääräämisoikeutta Azerbaidžanin osana. Alijev ei kannattanut kansanäänestystä alueen asemasta. Alijev kannattaa myös rauhanturvaajien saapumista, mutta myöhemmin.

22. lokakuuta. Azerit valtasivat alueita etelästä Bala Scitanliin asti. Stepanakertin tyhjässä lastensairaalassa pommisuojissa oli kymmeniä vakavasti sairaita keski-ikäisiä ja vanhoja ihmisiä. Koronavirus oli levinnyt nopeasti kylmissä, kosteissa, ahtaissa pommisuojissa ja rintamien majoituksissa. Vuoristo-Karabahin sairaalat olivat täynnä sodassa haavoittuneita ja koronaviruspotilaita. Lääkärit hoitivat potilaita koronavirustaudissakin.

26. lokakuuta. Yhdysvaltain välityksellä sovittu kolmas tulitauko rikkoutui heti. Azerien joukot etenivät Lachinin alueelle.

28. lokakuuta. Azerbaidžanin mukaan 21 azerisiviiliä kuoli armenialaisten ohjusiskussa Bardan kaupunkiin. Armenialaiset joukot kiistivät iskun. Azerit tulittivat Şuşan kaupunkia.

29. lokakuuta. Armenialaiset joukot kertoivat tappioikseen 51 kuollutta. Armenialaisten kokonaistappiot ovat yli 1100 sotilasta. Stepanakertin kaupunki oli jälleen tykistötulen kohteena. Myös Azerbaidžanin  siviilikohteita tulitettiin. Azerien mukaan sen kärkijoukot  olisivat edenneet lähelle tärkeää Šušin/Şuşan kaupunkia, joka on noin 15 km päässä Stepanakertista  Venäjän presidentin Putinin mukaan Venäjä ”on avoin mahdollisuudelle”, että osia kiistellystä Vuoristo-Karabahin alueesta palautettaisiin Azerbaidžanille. Putinin mukaan tämä edellyttäisi kuitenkin taistelujen lopettamista ja neuvottelemista. 

30. lokakuuta. Amnesty International tiedotti saaneensa ensimmäisen kerran varmoja todisteita siitä, että Armenia on käyttänyt rypälepommeja pommittaessaan Bardan kaupunkia. Armenia pyysi Venäjältä apua, koska taistelut jo lähestyivät sen ja Vuoristo-Karabahin välistä rajaa. Venäjän antama turvatakuu Armenialle ei koske Vuoristo-Karabahia.

31. lokakuuta. Venäjä lupasi Armenialle apua, jos Azerbaidžanin joukot tunkeutuvat Armeniaan.

Marraskuu 
1. marraskuuta. Armenian ja Azerbaidžanin joukot taistelivat keskenään Şuşan eteläpuolisissa kylissä. Armenialaiset löivät azerien hyökkäyksen Avetaranots-Skhnakhin rintamanlohkolla takaisin.

2. marraskuuta. Armenian puolutusministeriö ilmoitti rajuista taisteluista Şuşan eteläpuolella. Azerien joukot valtasivat alueita myös lännempänä Berzorista/Lachinista pohjoiseen ja etenivät Martunin alueella kohti Chartaria.

3. marraskuuta. Armenialaiset löivät azerien hyökkäyksen Martunin lähellä. Azerbaidžanin armeija kaappasi Dasaltin kylän Şuşan eteläpuolella. Armenialaiset tuhosivat azerien panssaroidun saattueen, joka oli menossa hyökkäysasemiin Shekher-Karmir Shuka – Taghavard -rintamalle. Azerbaidžanin armeija käytti fosforiammuksia, mikä sytytti monia metsäpaloja.

4. marraskuuta. Azerbaidžanin joukot valtasivat kyliä Jabrayilin, Zangilanin ja Gubadlin alueilla.

6. marraskuuta. Azerien joukot voitolla Şuşan taistelussa, vaikka armenialaiset sen kiistivätkin.

5. marraskuuta Azerbaidžanin tykistö tulitti raskaasti Şuşaa aamulla.

7. marraskuuta. Taistelut strategisesti merkittävästä Şuşan kaupungista kiihtyivät. Alueen voittaminen olisi tärkeää Azerbaidžanille, sillä se voisi sen vallattuaan katkaista Stepanakertiin vievän tieyhteyden. Jälkikäteen kerrottiin, että armenialaiset menettivät Şuşan.

8. marraskuuta. Azerbaidžan ilmoitti, että se on saanut haltuunsa Şuşan kaupungin. Armenian mukaan taistelut eivät ole vielä ohi ja maa kehotti odottamaan ja uskomaan maansa armeijaan. Tuhansia siviilejä pakeni Şuşasta.

9. marraskuuta. Azerbaidžan hyökkäsi monilla rintamanlohkoilla. Armenialaiset ilmoittivat torjuneensa hyökkäykset. Vuoristo-Karabahin lehdistösihteeri vahvisti, että azerit ovat vallanneet Şuşan. Armenian pääministeri Nikol Pašinjan väitti taistelujen Susasta yhä jatkuvan. Venäläinen Mi-24-sotilashelikopteri ammuttiin alas Armeniassa lähellä Azerbaidžanin rajaa ja ainakin kaksi henkilöä kuoli. Azerit myönsivät ampuneensa alas helikopterin vahingossa. Armenian pääministeri Nikol Pašinjan päätti taipua rauhaan, koska armeija oli selvästi tappiolla.

10. marraskuuta. Armenia ja Azerbaidžan solmivat rauhansopimuksen. Azerit katsoivat Armenian antautuneen. Armenian pääministeri piti rauhaa kivuliaana. Pettyneet sodan jatkamisen kannattajat mellakoivat Armenian pääkaupungissa. He tunkeutuivat sisälle parlamentin ja hallituksen rakennuksiin. Vähälukuinen poliisi ei puuttunut mellakkaan. Pääministeri kehotti mellakoijia menemään koteihinsa.

11. marraskuuta. Ensimmäiset venäläiset rauhanturvaajat saapuivat asemiinsa. Poliisi pidätti Armeniassa tulitaukosopimusta vastustaneita mielensoittajia

12. marraskuuta. Venäjän rauhanturvaajat saapuivat Stepanakertiin. 3000 tulitauon vastustajaa osoitti mieltään Jerevanissa. Mielenosoittajat vaativat hallituksen ja pääministeri Nikol Pašinjanin eroa. Poliisi pidätti 10 mielenosoittajaa, jotka olivat opposition edustajia.

14. marraskuuta. Luovutettavalta alueelta pois lähtevät siviilit polttivat talojaan.  Turvallisuuspalvelu esti pääministeriin kohdistuneen salammurhayrityksen.

20. marraskuuta. Azerbaidžan otti haltuunsa Armenian luovuttaman Aghdamin alueen.

25. marraskuuta. Azerbaidžan otti haltuunsa Kalbajarin alueen armenialaisille vetäytymiselle annetun ajan kuluttua umpeen.

Joulukuu 
1 joulukuuta. Armenia vetäytyi sovitusti Lachinista, joka oli viimeinen sen hallussa oleva Azerbaidžanille siirtyvä alue  

5. joulukuuta. Noin 10 000 henkeä osoitti Jerevanissa mieltään haluten Armenian pääministerin eroa, koska tämä oli solminut tulitauon azerien kanssa ja luovuttanut alueita.

12. joulukuuta. Armenia syytti Azerbaidžania tulitauon rikkomisesta. Kolme armenialaissotilasta haavoittui. Azerit hyökkäsivät kahteen kylään. Azerbaidžan sanoi vain vastaanneensa armenialaisten toimiin. Venäjän armeija vahvisti Hadrutin alueella tapahtuneen välikohtauksen tapahtuneeksi. Venäjä lähetti joukkoja rauhoittamaan tilannetta.

14. joulukuuta. Armenia ja Azerbaidžan aloittivat vankien vaihdon. Azerbaidžan sanoi pidättäneensä kaksi sen sotilasta Armenialaisten sotilaiden ruumiiden silpomisesta konfliktin aikana. Väitetysti kaksi miestä kuvasi tekonsa ja postasi videon sosiaalisessa mediassa. Kaksi muuta sotilasta pidätettiin epäiltynä Armenialle kuuluvien khatskarien tuhoamisesta.

22. joulukuuta. 25 000 henkeä osoitti mieltään vaatien tulitauon tehneen pääministeri Nikol Pašinjanin eroa Armeniassa. Mielenosoittajat pitivät pääministeriä petturina. Protesteja oli Jeravanin lisäksi muissakin kaupungeissa. Mielenosoituksia tuki muun muassa Dashnaktsutjun-puolue.

Lähteet 

Vuoristo-Karabahin konflikti