joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2004

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2004 pelattiin 26. joulukuuta 2003–5. tammikuuta 2004 Suomessa Hämeenlinnassa ja Helsingissä. Mestaruuden voitti ensimmäisen kerran Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Kanadan loppulukemin 4–3. Pronssia sai kisaisäntä Suomi, joka voitti Tšekin pronssiottelussa maalein 2–1.

Katsojaluvut
Kilpailuun odotettiin 100 000 katsojaa. Lippuja myytiin ennakkoon noin 50 000. Paikalle saapui turisteja Yhdysvalloista ja Kanadasta, jossa nuorten kisoja arvostettiin enemmän kuin aikuisten. Paikalle tuli lisäksi NHL-scoutteja 30 seurasta katsomaan, ovatko jo NHL:ään varatut pelaajat  kehittyneet. Scoutteja oli noin 150.

Lopulta kisoista tuli suuri yleisömenestys, paikalla kävi noin 115 000 katsojaa. Helsingissä kisoja seurasi noin 80 000 katsojaa ja Hämeenlinnassa 36 000.

Valinta
Suomi valittiin isäntämaaksi vuonna 2002. Suomen jääkiekkoliitto valitsi kisapaikat tarjouskilpailun perusteella.

Otteluareenat

Alkusarja

A-lohko

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

B-lohko

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Putoamissarja

Pudotuspelit

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Puolivälierät

Välierät

Sijoituspeli 5. sijasta

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Al Montoya
Paras puolustaja:  Sami Lepistö
Paras hyökkääjä:  Zach Parise

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Al Montoya
Puolustajat:  Dion Phaneuf,  Sami Lepistö
Hyökkääjät:  Zach Parise,  Valtteri Filppula,  Jeff Carter
Arvokkain pelaaja:  Zach Parise

Lähteet
 Kisat IIHF:n sivuilla 
 TSN:n artikkeli turnauksesta  
 Turnaus Hockey Canadan sivuilla 
 Passionhockey.com: IIHF U20 2004 
 Hockeyarchives: IIHF U20 2004 
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa

Viitteet 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2004 jääkiekko
Helsingin urheilutapahtumat
Hämeenlinnan urheilutapahtumat
Talin siirtolapuutarha

Talin siirtolapuutarha sijaitsee Helsingissä Pitäjänmäellä. Siirtolapuutarha perustettiin vuonna 1936 ja palstoja siellä on 241. Vuonna 1993 Museovirasto luetteloi Talin siirtolapuutarhan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Kaupungin yleiskaavassa 2002 alue on merkitty kulttuurihistoriallisesti, rakennustaiteellisesti ja maisemakulttuurin kannalta merkittäväksi virkistysalueeksi. Helsingin kaupunki vuokrasi siirtolapuutarhan vuonna 1997 Talin siirtolapuutarhayhdistys ry:lle kolmeksikymmeneksi vuodeksi.

Siirtolapuutarhan pääportti Pitäjänmäentien puolella on avoinna kaikille kesäkautena. Palstat ovat kuitenkin jäsenten yksityisaluetta ja kaikki palstalla olevat kasvit, marjapensaat sekä hedelmäpuut viljelijöiden henkilökohtaista omaisuutta.

Aluetta hallinnoi Tali Siirtolapuutarhayhdistys ry. Yhdistys vuokraa palstat jäsenilleen ja vuokraaja voi siirtää vuokrasopimuksen edelleen. Vuokrasopimuksen voi tehdä vain Helsingissä vakituisesti asuva henkilö. Palstoista maksetaan vuosittain maanvuokra Helsingin kaupungille sekä jäsenmaksu ja erilaisia hoito- ja kulutusmaksuja yhdistykselle. 

Yhdistys järjestää vuosittain yleisölle avoimia tapahtumia, joista juhannusjuhla lavatansseineen ja kokkoineen on perinteisin. Satotilanteen mukaan yhdistys järjestää myös marja- ja omenamarkkinat, jossa myydään siirtolapuutarhassa luonnonmukaisesti kasvatettua satoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Talin siirtolapuutarhayhdistyksen kotisivut

Siirtolapuutarhat
Pitäjänmäki
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Diamonds and Pearls (albumi)

Diamonds and Pearls, vuodelta 1991, on yksi Princen suosituimpia albumeita. Se oli Princen ensimmäinen yhteistyö The New Power Generation -yhtyeen kanssa ja tuotti hitit Cream, Diamonds and Pearls ja Get Off.

Albumi sisältää myös vahvasti kantaanottavan kappaleen, Money Don't Matter 2night.

Kappalelista 
Kaikki sävellykset ja sanat Prince ja the New Power Generation paitsi missä erikseen mainittu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Princen albumit
Vuoden 1991 albumit
Mens Sana Basket

Mens Sana Basket eli Montepaschi Siena on italialainen koripalloseura. Seuran pääsponsori on sienalainen pankki Monte dei Paschi di Siena.

Historia 
Emäseura Polisportiva Mens Sana perustettiin jo vuonna 1871, mutta koripallojaosto pelasi ensimmäistä kertaa koripalloa Italian divisioonissa vasta vuonna 1973. 

Seura pelasi ensimmäisen kerran Euroliigaa kaudella 2002–2003. Samana vuonna se eteni Euroliigan välieriin. Sen jälkeen seura on voittanut kaiken kaikkiaan seitsemän Italian mestaruutta vuosina 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2012. Vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2012 joukkue voitti tuplamestaruuden, kun se voitti Italian mestaruuden lisäksi Italian cupin. Italian Supercupin mestaruuden Montepaschi Siena on voittanut kuusi kertaa vuosina 2004, 2007, 2008, 2009, 2010 ja 2011.

Mestaruudet 
 Italian mestaruus (7): 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 
 Italian Supercup (6): 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011
 Italian cup (5): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013
 Saporta Cup (1): 2002

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu  
 Siena Euroliigan sivuilla 

Italialaiset koripalloseurat
Siena
Joel Mäkinen

Joel Mäkinen (s. 1987) on suomalainen näyttelijä ja muusikko.
Mäkinen on valmistunut Teatterikorkeakoulusta ja opiskellut Sibelius-Akatemiassa. Hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa, Teatteri Vanha Jukossa, Kansallisteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa ja Kajaanin kaupunginteatterissa. Mäkinen on myös näytellyt kotimaisissa draamasarjoissa "Reetta ja Ronja" ja Presidentti sekä Dome Karukosken elokuvassa Kielletty hedelmä. Mäkinen myös lauloi ja soitti koskettimia suomalaisessa poprock-yhtyeessä Pimeys sekä toimi yhtyeen toisena säveltäjänä yhdessä Pekka Nisun kanssa.

joka esitti suomenkielistä poprockia. Aiemmin Mäkinen on ollut mukana lahtelaisessa Nick Arse & The Arsenicks -yhtyeessä muusikkona ja lauluntekijänä.

Nykyään Joel Mäkisellä on yhtye nimeltään Joel Herttua jossa jäseninä vaikuttaa Tuomas Wäinölä kitaristina, Paul Elias (basso ja taustalaulut), Anssi Nykänen (rummut) ja Heini-Mari Herkkola (koskettimet ja laulu).

Roolit teattereissa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pimeys -yhtyeen kotisivut  (vanhentunut linkki)
https://www.joelherttua.com/

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Saku Pesonen

Saku Pesonen (s. 30. marraskuuta 1985 Lappeenranta) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka pelask Kultsu FC:ssä. Hän on pelannut Veikkausliigaa FC Lahdessa (2006–2007) ja Hakassa (2010–2012).

Ura 

Pesonen on Joutsenon Kullervon kasvatti. Pelattuaan useita kausia toisen joutsenolaisjoukkueen FC Panttereiden maalilla Kakkosta ja Kolmosta hän siirtyi kaudeksi 2006 Veikkausliiga-joukkue FC Lahteen. Hän toimi pääasiassa puolalaisen Michał Sławutan varamiehenä ja pelasi kahden kauden aikana neljä liigaottelua. Liigadebyyttiinsä Pesonen teki 22. lokakuuta 2006 ottelussa Tampere Unitedia vastaan. Kaudella 2007 hän kuului Liigacupin voittaneeseen joukkueeseen.

Kaudeksi 2008 Pesonen siirtyi Ykkösessä pelanneeseen FC Hämeenlinnaan, jossa tiedossa oli enemmän peliaikaa. Hänet valittiin kesäkuussa sarjan kuukauden pelaajaksi.

Pesosen hyvät otteet Ykkösessä herättivät jälleen liigajoukkueiden kiinnostuksen, ja kaudeksi 2009 hän teki sopimuksen Hakan kanssa. Kevättalvella 2009 hän pelasi Hakan riveissä Liigacupia, mutta pääosan kaudesta hän vietti edelleen Ykkösessä FC Hämeenlinnan maalilla. Tammikuussa 2010 Pesonen ja Haka tekivät kaksivuotisen jatkosopimuksen. Janne Korhosen lähdettyä Hakasta kesken kauden 2010 Pesosesta tuli joukkueen ykkösmaalivahti. Hänet valittiin Valkeakosken kaupungin parhaaksi pelaajaksi vuonna 2013. Hän kuului kaudesta 2014 alkaen joukkueen kapteenistoon.

Kaudeksi 2016 palasi Joutsenoon ja Kultsu FC:n joukkueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Saku Pesonen Veikkausliigan sivustolla

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuorovesienergia

Vuorovesienergia eli vuorovesivoima on vuoroveden hyödyntämiseen perustuva energiantuotantomuoto.

Käytössä olevia vuorovesivoimaloita
Maailman toiseksi suurin käytössä oleva vuorovesivoimala on rakennettu 1966, ja se sijaitsee Ranskassa Rancejoen suulla Bretagnen pohjoisrannikolla. La Rancen vuorovesivoimalan pato on 750 metriä pitkä, ja sen teho on 240 megawattia. Padolla säädellään vedenpinnan tasoa, ja padossa veden potentiaalienergia muutetaan liike-energian kautta sähköksi vesiturbiineilla vesivoimalan tavoin. Alun perin suuri ja kallis laitos on muuttunut kannattavaksi, ja sillä tuotettu sähkö on halvempaa kuin ydinvoimalassa tuotettu.

Etelä-Koreassa otettiin vuonna 2011 käyttöön teholtaan hieman La Rancen voimalaa suurempi, maailman suurimmaksi noussut 245 MW:n Sihwajärven vuorovesivoimala.

Myös Pohjois-Irlannissa toimii kaupallisesti kannattava vuorovesivoimala. Siellä vuorovesivirtaa hyödyntävä voimala on sijoitettu Strangford Loughin kapeaan salmeen suurehkon vuonon suulle, jonka salmen läpi käy voimakas vuorovesivirta kahden vuorokautisen nousu- ja laskuveden aikana. Marine Current Technologiesin rakentama SeaGen-niminen laitos koostuu kahdesta 16-metrisestä, vedenalaista roottorista ja tuottaa teoriassa 1,2 MW. Tällaisen voimalan hinta on nykyään 4,5–5,2 miljoonaa euroa megawatilta. Vuorovesivoimaloita ovat rakentaneet myös Hammerfest Strom Norjassa ja Verdant Power New Yorkissa. Useita mutakin hankkeita on suunnitteilla.

Severnin vuorovesivoimalan suunnitelma 
Iso-Britannian BWEA:n mukaan maan vuorovesipotentiaali on 34 prosenttia käytetystä sähköstä. Britannian suurimman joen Severnin suistoon suunnitellaan vuorovesivoimalaa, joka tuottaisi 17 TWh sähköä vuodessa eli 4,4 prosenttia Britannian sähköstä täysin ilman hiilidioksidipäästöjä. Voimalan hinta olisi 21 miljardia euroa. Voimalan muodostaisi 16 km:n pituinen vuorovesipato, jonka turbiinikanavien läpi vesi virtaisi vuoroveden voimasta. Hanketta on ehdottanut Britannian hallituksen kestävän kehityksen hankkeita pohtiva asiantuntijaelin Sustainable Development Commission eli SDC. Pato edellyttäisi vaihtoehtoisia elinympäristöjä varsinkin alueen linnustolle, koska pato muuttaisi suiston olosuhteita hyvin voimakkaasti. Hanketta arvostelleet ympäristöjärjestöt esittävät ratkaisuksi rakennettuja vuorovesilaguuneja. Voimalan pitää joka tapauksessa täyttää tiukat ympäristönsuojelulliset ehdot. SDC pitää tärkeänä, että voimala olisi julkisessa omistuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vesivoima
F.E.A.R. 2: Project Origin

F.E.A.R. 2: Project Origin on Monolith Productionsin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on jatko-osa F.E.A.R.-pelille. Peli julkaistiin helmikuussa 2009 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Se sai lisäosan "F.E.A.R. 2: Reborn" syyskuussa 2009.

Pelaaminen 
Peli säilyttää F.E.A.R.:n ydinelementit, mukaan lukien hidastuksen, kamppailun paljain käsin ja kehittyneen tekoälyn. Alkuperäisen F.E.A.R.:n tekoäly tunnettiin kyvystään käyttää ympäristöä hyväkseen, kuten esimerkiksi suojautumisesta pylväiden ja kaadettujen pöytien taakse. Project Originin tekoäly on vielä kehittyneempi ja älykkäämpi kuin alkuperäisessä pelissä sekä huomattavasti haastavampi ja aggressiivisempi. Pelissä on uusia ominaisuuksia, kuten rautatähtäimet, esineiden kaataminen suojaksi ja mahdollisuus käyttää mechejä. Pelissä ei ole mahdollista tallentaa pelejä manuaalisesti ja se sisältää yhden tallennuspaikan. Minkä tahansa kentän pelaaminen uudelleen sen läpäisyn jälkeen on kuitenkin mahdollista.

Juoni 

Project Origin jatkaa yliluonnollista jännitystarinaa yliluonnollisesta olennosta Almasta, jonka viha häntä kohtaan vääryyttä tehneitä ihmisiä kohtaan aiheuttaa paranormaalin kriisin, joka uhkaa nielaista ja korvata todellisuuden hänen omallaan. Pelin protagonisti on edeltäjästä poiketen Michael Becket, Delta Forcen jäsen, jonka ryhmä lähetetään hakemaan Genevieve Aristide turvaan noin 30 minuuttia ennen F.E.A.R.:n loppua.

Peli alkaa Becketin kokemasta hallusinaatiosta raunioituneesta kaupungista, missä hän näkee Alman kävelevän hänen mukanaan. Kun hän tulee tajuihinsa, Becketin ryhmä saapuu kattohuoneistokompleksiin, jossa Artistide asuu. Asunto on kuitenkin Armachan Technology Corporation’in lähettämän ATC Security Black Ops -yksikön hyökkäyksen kohteena. Pelastettuaan Aristiden Becket löytää vihjeitä projektista, jota kutsutaan nimellä ”Harbinger” ja johon hän itse ja monet hänen ryhmän jäsenistään liittyvät. Aristide väittää, että Becket ja hänen ryhmänsä ovat ainoa tapa pysäyttää Alma, mutta ennen kuin hän ehtii kertoa asiasta tarkemmin Point Man räjäyttää Origin laitoksen reaktorin. Becket menee tajuttomaksi räjähdyksen voimasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 F.E.A.R.-pelisarjan kotisivut  

Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Kauhuvideopelit
Vuoden 2009 videopelit
Windows-pelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit
Louon rautatieasema

Louon rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi nykyisen Seinäjoen kaupungin alueella Seinäjoen pohjoisrannalla Louonmäen kylän lounaispuolella, noin 19 kilometriä Seinäjoen rautatieasemalta etelään.

Liikennepaikka avattiin liikenteelle 15. huhtikuuta 1970, ja se palveli pääasiassa junakohtauspaikkana.

Liikennepaikka jäi pois käytöstä, kun Seinäjoen ja Pohjois-Louon välinen 17 kilometrin mittainen kaksoisraideosuus valmistui. Ratapiha on sittemmin purettu.

Lähteet

Seinäjoen rautatieliikennepaikat
Etelä-Pohjanmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Ferdinand Stoliczka

Ferdinand Stoliczka () oli itävaltalainen paleontologi, geologi ja eläintieteilijä, joka tutki etenkin Himalajaa.

Stoliczka kävi saksalaista koulua Kroměřížissa ja oletetaan hänen äidinkielensä olleen saksa. Hän opiskeli geologiaa ja paleontologiaa Prahassa ja Wienin yliopistossa. Ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa hän kirjoitti Koillis-Alppien makeanveden liitukauden aikaisista nilviäisistä vuonna 1859. Kaikkiaan hän julkaisi 79 tieteellistä artikkelia. Hän liittyi Itävallan geologian seuraan 1861.

1862 Stoliczka liittyi Britannian hallituksen rahoittamaan Intian geologiseen tutkimusretkikuntaan. Kalkuttassa hän tutki Etelä-Intian liitukautisia fossiileja yhdessä William Thomas Blanfordin kanssa. Tulokset julkaistiin Palaeontologia indicassa. Toukokuussa 1873 tämä työ valmistui neliosaisena teoksena, jossa oli yhteensä lähes 15 000 sivua. Mukana oli kuvaus Oxyglossus pusillus nimisestä sammakkofossiilista.

Stoliczka tutki läntisen Himalajan ja Tiibetin geologiaa ja julkaisi useita artikkeleita Intian eläimistöstä. Vuonna 1868 hän toimi lyhyen ajan Intian museon virkaatekevänä kuraattorina ja myös Bengalin Asiatic Societyn luonnonhistoriallisena sihteerinä. Hän toimitti myös seuran lehteä.

Stoliczka matkusti Burmassa, Malesiassa, Singaporessa ja Andamaaneilla sekä Nikobaareilla. Ensimmäisen Himalajanmatkansa hän teki 1864. Seuraavana vuonna hän kävi siellä uudelleen. Kolmannen ja viimeisen matkansa hän suoritti 1873–1874. Retki oli brittien organisoima massiivinen tapahtuma, johon osallistui muun muassa 6 476 kantajaa, 1 621 hevosta ja 350 ihmisen henkilökunta. Retki alkoi Rawalpindista ja jatkui Ladakhin kautta Kašgariin, jonne retkikunta saapui joulukuussa 1873. Paluumatka alkoi 17. maaliskuuta 1874. Matkalla Stoliczka sairastui vuoristotautiin ja kuoli Moorghissa Ladakhissa. Hänen matkalla keräämänsä lintutieteellisen aineiston julkaisi Allan Octavian Hume, mutta täydellisen raportin laati Richard Bowdler Sharpe 17 vuotta myöhemmin.

Stoliczka nimesi useita uusia lintulajeja, joiden alkuperäiseksi auktoriksi kuitenkin myöhemmin ilmeni venäläinen Nikolai Severtsov. Stoliczkan nimeämä on alppinaakan (Pyrrhocorax graculus) alalaji forsythi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Itävaltalaiset ornitologit
Itävaltalaiset paleontologit
Geologit
Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1874 kuolleet
Olympiakos BC

Olympiakos BC (kreik.: Κ.Α.Ε. Ολυμπιακός) on kreikkalainen koripalloseura. Se on osa suurta Olympiakos CFP-seuraa. Olympiakos on voittanut Euroliigan kolmesti, ja Kreikan mestaruuksia seuralla on kaksinumeroinen lukumäärä.

Historia 
Koripallojaosto perustettiin 6 vuotta seuran perustamisen jälkeen, vuonna 1931. Ensimmäinen Kreikan mestaruus tuli 1949 ja seuraavaa jouduttiin odottamaan 11 vuotta. Voiton myötä Olympiakos sai ensikertaa mahdollisuuden osallistua kansainväliseen koripallosarjaan.

Seuraava mestaruus tuli vasta vuonna 1976 ja samalla Olympiakos osallistui Euroopan Cup-voittajien Cupiin ja voitti Kreikan cupin. Vuonna 1979 Olympiakos ylsi seurajokkueiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa kuuden parhaan joukkoon. 

1980-luvulla joukkue voitti ainoastaan yhden Kreikan Cupin, mutta 1990-luku oli Olympiakosin hallintaa. Tällöin seura voitti viisi perättäistä Kreikan mestaruutta vuosina 1993–1997. Kreikan cupin voittoja tuli kaksi, ja menestys huipentui vuonna 1997 voitettuun Euroopan mestaruuteen. Samalla seura voitti arvostetun tripla-mestaruuden eli maansa mestaruuden, cupin ja Euroliigan. 

2000-luvulla Panathinaikos BC on noussut Kreikan menestyksekkäimmäksi seuraksi. Olympiakos on onnistunut voittamaan Kreikan cupin ainoastaan kertaalleen vuonna 2002. Euroliigassa joukkue ei ole päässyt kuin kahdeksan parhaan joukkoon, mutta kaudella 2008–2009 joukkue pääsi Final Fouriin ensimmäisen kerran vuoden 1999 jälkeen. Rikkaiden Angelopoulosin veljesten siirtyminen seuran omistajiksi on mahdollistanut korkeat palkat pelaajille, esimerkiksi Josh Childressille ja Theodoros Papaloukasille. Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisten aikaan seura osoitti kiinnostusta LeBron Jamesia ja Kobe Bryantia kohtaan.

Mestaruudet 

 Euroliiga: 1997, 2012, 2013
 Intercontinental Cup: 2013
 Kreikan liiga (13): 1949, 1960, 1976, 1978, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2012, 2015, 2016 ja 2022 
 Kreikan cup (10): 1976, 1977, 1978, 1980, 1994, 1997, 2002, 2010, 2011 ja 2022
 Kreikan Supercup (1): 2022

Areena 

Peace and Friendship Stadium, (tunnetaan myös nimellä Stadio Erinis & Filias eli SEF) on Kreikan toiseksi suurin urheiluhalli. 14 776 katsojan kapasiteetilla se jää Athens Olympic Indoor Hallin lukemista muutaman tuhannen paikan verran. Vuonna 1985 avattu areena palveli Ateenan olympialaisissa lentopallon näyttämönä. Koripallossa siellä on myös pelattu vuoden 1987 EM-kilpailut ja vuoden 1998 MM-kilpailut. Myös Olympiakoksen lentopallojoukkue Olympiakos SC pelaa kotiottelunsa Peace and Friendship Stadiumilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen kotisivu
Joukkue Euroliigan sivuilla

Kreikkalaiset koripalloseurat
Pireus
Vuonna 1931 perustetut urheiluseurat
Teatteri Silmänkääntäjä

Teatteri Silmänkääntäjä on Tampereen yliopiston Teatterin ja draamantutkimuksen opiskelijoiden ylläpitämä ylioppilasteatteri. 
Teatteri Silmänkääntäjä on osa ainejärjestö Silmänkääntäjä ry:tä.

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Harrastajateatterit
Tampereen teatterit
Kalle Torniainen

Kalle Torniainen (s. 5. maaliskuuta 1978) on kajaanilaislähtöinen muusikko. Torniainen on kajaanilaisen musiikkivaikuttajan Unto Torniaisen poika.

Torniainen on vaikuttanut muun muassa Brother Firetribe -nimisessä suomalaisessa hard rock -yhtyeessä.

Suomalaiset rockrumpalit
Brother Firetriben jäsenet
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Säteri (täsmennyssivu)

Säteri voi tarkoittaa seuraavia:

säteri, Suomessa Ruotsin vallan aikana rälssille kuulunut ratsutila
säteri, viskoosin tyyppinen muuntokuitu
Säteri Oy, Kuitu Finland Oy:n entinen nimi
Säteri, osa Espoon Leppävaaran kaupunginosaa
Harri Säteri (s. 1989), suomalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiavoittaja
Mikko Säteri, valokuvaaja ja toiminnanjohtaja.

Katso myös
 Säterin kunta, kunta Ruotsissa
 Säter, taajama Ruotsissa
 Säterin piiri, kahden piirin nimi Ruotsissa
Hawker Nimrod

Hawker Nimrod oli brittiläisen Hawker Aircraft Limitedin suunnittelema ja Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimille 1930-luvun alussa valmistama yksipaikkainen ja kaksitasoinen hävittäjälentokone.

Suunnittelu ja käyttö
Amiraliteetti määritteli 1926 laivaston ilmavoimien käytössä olleen Fairey Flycatcherin seuraajan vaatimukset N.21/26. Hawker Hoopoe testattiin vaatimusten perusteella vielä samana vuonna, ja tulosten perusteella Hawker sai tehtävän valmistaa vastaavan koneen varustettuna uudella Kestrel-moottorilla. Siten vuonna 1930 Amiraliteetti julkaisi uudet vaatimukset 16/30, mikä pohjautui Hawker Kestrel -koneella saavutettuihin tuloksiin. Prototyyppi tunnettiin nimellä Norn ja sen tunnuksena oli H.N.1. Prototyyppi teki ensilentonsa alkuvuodesta 1930 ja toista vastaava konetta käytettiin maatesteihin sekä edelleen testattaessa kellukkeita HMS Ark Royalilla, jolloin koneen tunnuksena oli SCD14. Amiraliteetti tilasi koneita, jolloin se nimettiin Nimrodiksi.

Ensimmäinen tuotantokone S1577 lensi ensilentonsa 14. lokakuuta 1931 ohjaajanaan Sayer ja toinen S1578 teki ensilentonsa 31. lokakuuta. Nämä koneet olivat testattavana Brooklandsissa ennen niiden kuljetusta esiteltäviksi Japaniin. Koneet palasivat helmikuussa 1932 Britanniaan, jolloin esisarja oli juuri valmistunut.
Ensimmäiset Nimrod I sarjatuotantokoneet otettiin 1933 palveluskäyttöön Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien 801., 802. ja 803. laivueissa.

Nimrod I
Nimrod I oli yksipaikkainen Kuninkaallisen laivaston ilmavoimille rakennettu hävittäjä. Koneiden voimanlähteenä oli 477 hevosvoiman Rolls-Royce Kestrel II MS -polttomoottori.

Nimrod II
Nimrod II oli yksipaikkainen Kuninkaallisen laivaston ilmavoimille rakennettu hävittäjä. Koneiden voimanlähteenä oli 608 hevosvoiman Rolls-Royce Kestrel V -polttomoottori. Lisäksi koneissa oli tukialukselle laskeutumista varten pysäytyskoukku. Koneiden pyrstön pinta-alaa kasvatettiin syyskuusta 1934 alkaen helpottamaan laskeutumista.

Yksi Nimrod II luovutettiin keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimille nimellä AXH ja toinen Portugalin ilmavoimille.

Nimrødderne
Tanskan laivastolle luovutetut kaksi yksipaikkaista hävittäjää nimettiin Tanskassa Nimrødderneksi. Tanskassa rakennettiin 1934-1935 lisenssillä kymmenen konetta nimellä L.B.V (Landbased Biplane 5). Koneista kahdeksan oli vielä käytössä 1940 Saksan hyökätessä maahan.

Tekniset tiedot (Nimrod Mk II)

Lähteet
 Mason, Francis K. Hawker Aircraft since 1920. London: Putnam, 1991. ISBN 0-85177-839-9
 Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s.8)

Viitteet

Aiheesta muualla

Fleet Air Arm Archive

Nimrod
Brittiläiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
Väänänen

Väänänen tai Wäänänen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja Väänänen- ja Wäänänen-nimisiä henkilöitä:

Akseli Olli Väänänen (1900–1987), upseeri ja sotakirjailija
A. J. Weänänen (1820–1863), suomentaja
Antti Väänänen (1885–1929), viulutaiteilija ja taidemaalari
Ari Väänänen (s. 1947), pituushyppääjä
 Ari Väänänen (s. 1968), sosiaalipsykologi, psykologi ja Työterveyslaitoksen tutkimusprofessori
Emma Väänänen (1907–1970), näyttelijä
Heikki Väänänen (1770-luvun loppu–18??), kansanrunoilija
Heikki Väänänen (1724–1789), talollinen ja kirkonrakentaja
Heikki Väänänen, teollisuusneuvos
Helga Väänänen, iskelmälaulaja
Hilja Väänänen (1896–1987), kansanedustaja
Iivo Väänänen (1887–1959), ampuja
Ilkka Väänänen (1915–1987), Lastenlinnan johtava lääkäri
Ilkka Väänänen (s. 1962), kestävyysjuoksija
Jani Väänänen (s. 1980), jääkiekkoilija
Jarkko Väänänen (s. 1977), jääkiekkoilija
Jenni Väänänen, o.s. Dahlman (s. 1981), suomalainen malli, Miss Skandinavia 2001
Jesse Väänänen (s. 1984), maastohiihtäjä
Johan Väänänen (1892–1941), jääkäriluutnantti
Johan Väänänen (1890–1932), jääkärikapteeni
Jouko Väänänen (s. 1950), matemaatikko ja professori
Jouko Väänänen (1922–1998), agronomi ja päätoimittaja
Juha Väänänen (s. 1966), ukuleleisti ja multi-instumentalisti
Jukka-Pekka Väänänen (s. 1984), koripalloilija
Jussi Väänänen, kilpatanssija
Jyrki Väänänen (s. 1949), koripalloilija
Kaija Väänänen (1911–1976), nuortenkirjailija
Kalervo Väänänen (s. 1952), professori, Turun yliopiston rehtori
Kalle Väänänen (1888–1960), kirjailija
Kalle Väänänen (1881–1936), sotilaskapellimestari ja musiikkiluutnantti
Kari Väänänen (s. 1953), näyttelijä ja elokuvaohjaaja
Kiira Väänänen (s. 1999), moukarinheittäjä
Kirsti Valve, ent, Väänänen (s. 1967), näyttelijä
Leena Väänänen (s. 1967), jalkapalloilija
Marjatta Väänänen (1923–2020), poliitikko, kansanedustaja ja Suomen opetusministeri 1976–1977 (Keskusta)
Mikko Väänänen (s. 1980), kirjailija ja tutkija
Mikko Väänänen (s. 1987), jalkapalloilija
Miro Väänänen (s. 1998), jääkiekkoilija
Nestor Väänänen (1877–1930), kansanedustaja
Oskari Väänänen (1890–1962), voimistelun lehtori ja Suomen Miekkailuliiton puheenjohtaja
Ossi Väänänen (s. 1980), jääkiekkoilija
Pentti Väänänen (1945–2020), sosiaalidemokraattinen poliitikko ja juristi
Pertti Väänänen (s. 1945), koripalloilija
Pietari Väänänen (1764–1846), kansanrunoilija ja valtiopäivämies
Pietari Joosef Väänänen (1781–1846), kirjakauppias
Santeri Väänänen (s. 2002), jalkapalloilija
Sari Wäänänen (s. 1993), jääkiekkoilija
Tatu Väänänen (s. 1983), salibandyn pelaaja
Timo Väänänen (s. 1970), kanteletaiteilija
Tuomo Väänänen, rumpali ja sovittaja
Tuula Väänänen (s. 1958), näyttelijä
Veikko Väänänen (1905–1997), antiikintutkija
Yrjö Väänänen (1929–1999), diplomaatti, suurlähettiläs.

Kuvitteellisia henkilöitä
Näkymätön Viänänen (Väänänen), sarjakuvahahmo
Lari Väänänen, televisiosarjassa Salatut elämät
Ilkka Väänänen, televisiosarjassa Salatut elämät
Anna Westerlund

Anna Westerlund (s. 9. huhtikuuta 1989 Parainen) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Åland Unitedia. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa eniten maaotteluita, joita hänellä on lokakuun 2022 puolivälissä 147. Hän ohitti Jari Litmasen eniten aikuisten jalkapallomaaotteluita pelanneiden suomalaisten listan kärjessä. 

Keskikentällä ja keskuspuolustajana pelaava Westerlund on aiemmin edustanut Piteå IF:ää, Umeå IK:ta, FC Honkaa, SC Raisiota, Pargas IF:ää ja Lillestrøm SK:ta. Hän on voittanut Hongassa Suomen mestaruuden kolmesti vuosina 2006–2008 sekä Liigacupin 2007 ja 2008. Åland Unitedissa hän voitti Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin vuonna 2020 sekä Suomen Cupin vuonna 2021. Hänet valittiin vuoden lupaavaksi tyttöpelaajaksi Suomessa vuonna 2007. Lisäksi Palloliitto valitsi Westerlundin vuoden naispelaajaksi vuonna 2018.

Naisten maajoukkueeseen Westerlund nousi ensi kerran vuonna 2008. Hän pelasi 130. maaottelunsa helmikuussa 2021 ja nousi sillä Laura Österberg Kalmarin rinnalle eniten naisten maaotteluja pelanneeksi suomalaisjalkapalloilijaksi. Huhtikuussa 2021 Westerlund nousi 131. maaottelullaan yksin tilaston kärkeen. Maaotteluissaan Westerlund on tehnyt neljä maalia. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan huhtikuussa 2014 Győrissa ja toisen Espanjassa pelatussa harjoitusmaaottelussa Slovakiaa vastaan tammikuussa 2017. Hän pelasi vuoden 2009 EM-kilpailuissa kolmessa Suomen neljästä ottelusta sekä vuoden 2013 EM-kilpailuissa täyden ajan jokaisessa Suomen kolmessa ottelussa. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua mutta oli poissa Suomen viimeisestä ottelusta koronavirustartunnan vuoksi. Westerlund pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006.

Westerlundin äidinkieli on ruotsi.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
O’Connor

O’Connor on irlantilaista alkuperää oleva sukunimi. Tunnettuja O’Connor-nimisiä henkilöitä:

Ben O’Connor (s. 1988), englantilainen jääkiekkopuolustaja
Bud O’Connor (1916–1977), kanadalainen jääkiekkoilija
Carroll O’Connor (1924–2001), yhdysvaltalainen näyttelijä
Cian O'Connor (s. 1979), irlantilainen esteratsastaja ja olympiamitalisti
Des O’Connor (1932–2020), englantilainen laulaja ja televisioesiintyjä
Donald O’Connor (1925–2003), yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja näyttelijä
Ella Yelich-O’Connor, Lorde (s. 1996), uusiseelantilainen laulaja ja lauluntekijä
Elmo Kennedy O’Connor, Bones (s. 1994), yhdysvaltalainen rap-artisti
Eugene O’Connor, Cheetah Chrome (s. 1955), yhdysvaltalainen muusikko
Feargus O’Connor (1794–1855), irlantilainen poliitikko
Flannery O’Connor (1925–1964), yhdysvaltalainen kirjailija
Frances O’Connor (s. 1967), australialainen näyttelijä
Frances O’Connor (1914–1982), yhdysvaltalainen esiintyjä
Frank O’Connor, oik. Michael O’Donovan, (1893–1966), irlantilainen kirjailija, kriitikko, teatteriohjaaja ja kääntäjä
Garry O’Connor (s. 1983), skotlantilainen jalkapalloilija
Josh O’Connor (s. 1990), englantilainen näyttelijä
Logan O’Connor (s. 1996), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Matthew O’Connor (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
Pat O’Connor (1928–1958), yhdysvaltalainen kilpa-ajaja
Patrick Edward O’Connor (1932–2014), uusiseelantilainen katolinen piispa
Renée O’Connor (s. 1971), yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja
Richard O’Connor (s. 1978), anguillalainen jalkapalloilija
Richard O’Connor (1889–1981), brittiläinen kenraali
Rory O’Connor eli Ruaidrí Ua Conchobair (1116–1198), Irlannin ylikuningas
Rory O’Connor (1883–1922), irlantilainen sotilas
Ryan O’Connor (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija
Sandra Day O’Connor (s. 1930), yhdysvaltalainen juristi, Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ent. tuomari
Seamus O’Connor (s. 1997), yhdysvaltalais-irlantilainen lumilautailija
Shane O’Connor (s. 1973), irlantilainen alppihiihtäjä
Shane O’Connor (s. 1990), irlantilainen jalkapalloilija
Shane O’Connor (s. 1983), irlantilainen rugbypelaaja
Shane O’Connor (s. 1985), irlantilainen darts-pelaaja
Sinéad O’Connor (s. 1966), irlantilainen poplaulaja ja lauluntekijä
Stefan O’Connor (s. 1997), englantilainen jalkapalloilija.

Katso myös
O’Conor (suku)
Veikko Sinisalo -kilpailu

Veikko Sinisalo -kilpailu on lausuntataiteen kilpailu ja perinteinen osa Kajaanin Runoviikkoa aina vuodesta 1978 saakka, jolloin se tunnettiin nimellä Vuoden nuori lausuja. Kilpailu järjestetään joka toinen vuosi. Kilpailun voittaja saa palkinnoksi 3400 euroa Veikko Sinisalon Stipendirahastolta ja vuoden nuori lausuja -tittelin. Häneltä tilataan myös ensi-iltaesitys seuraavalle Runoviikolle. Kilpailuun osallistujien on oltava alle 30-vuotiaita.

Vuoden nuori lausuja -kilpailu 

Lauantaina 1.4.1978 järjestettiin Helsingissä ensimmäinen Vuoden nuori -lausuja Sana ja Sävel -toimikunnan aloitteesta. Suomen lausujain liitto (SLL) päätti toimia järjestäjänä. Idean kilpailulle oli antanut Veikko Sinisalon Stipendirahasto, jolla on kilpailun suhteen määräysvalta. Sana ja Sävel -tapahtuma ja SLL olivat mukana järjestäjän ominaisuudessa. Vuonna 1987 kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran Kajaanissa.

Vuoden nuori lausuja -kilpailun voittajat 

1978 Johanna Mustonen
1979 Marketta Airo
1980 Irene Ikonen ja Marjaana Utriainen
1981 Marja-Kaarina Koskinen
1982 Hanne Savolainen
1983 Iiro Kajas
1984 Inkeri Kivimäki
1985 Sinikka Mokkila
1986 Matti Kaarlejärvi
1987 Leea Klemola
1988 Kari Kinnari
1989 Auli-Maritta Ruuskanen

Veikko Sinisalo -kilpailu 

24. lokakuuta pidetyn Veikko Sinisalon Stipendirahaston kokouksen mukaisesti kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran uudistetussa muodossa vuonna 1990. Kilpailun järjestelyistä vastasivat edelleen Suomen lausujain liitto, rahasto ja Sana ja Sävel -tapahtuma. Kilpailun nimeksi tuli Veikko Sinisalo -kilpailu. Ikäraja kilpailuun osallistumiselle säilyi edelleen 30 vuodessa. Kilpailu päätettiin järjestää vain joka toinen vuosi. Loppukilpailu eli finaali pidetään Kajaanissa heinäkuussa Kajaanin Runoviikon yhteydessä.

Veikko Sinisalo -kilpailun voittajat  

1990 Katri Mehto
1992 Miia Nuutila
1994 Ria Tuomas-Kettunen
1996 Eero Enqvist
1998 Jussi Lehtonen
2000 Mika Piispa
2002 Lari Ylönen
2004 Ville Tiihonen
2006 Noora Dadu
2008 Tuukka Vasama
2010 Mirjami Heikkinen
2012 Eero Ojala
2014 Antti Tiensuu
2016 Jussi Lankoski
2018 Miiko Toiviainen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kajaanin Runoviikko
 Suomen lausujain liitto 

Runotapahtumat
Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Kissanpolkka

Kissanpolkka on lyhyt kansainvälisesti tunnettu pianokappale, jonka moni pianonsoiton opiskelija opettelee ensimmäisenä. Sen säveltäjästä ei ole tietoa. Kappaleen sävellaji on Fis-duuri tai Ges-duuri, jotka enharmoni­sesti täysin vastaavat toisiaan. Suurin osa nuoteista soitetaan mustilla koskettimilla. Kappaleen tahtilaji on 2/4, joka on polkan tai galopin tahti, mutta kappale voidaan soittaa myös marssina. Vaikka monissa kielissä kappaleen nimi viittaa valssiin, kyseessä ei kuitenkaan ole valssi, sillä valssin tahtilaji on joko 3/4 tai 3/8.

Sävelmä tunnetaan eri maissa eri nimillä:

 Alankomaat: Vlooien-Mars ("Kirppumarssi")
 Belgia: Valse de Puce ("Kirppuvalssi")
 Bulgaria: Котешки марш, Koteschki Marsh ("Kissamarssi")
 Chile: La polka de los perros ("Koiranpolkka") 
 Espanja: La Chocolatera ("Suklaakannu")
 Japani: 猫踏んじゃった Neko Funjatta ("Astuin kissan päälle")
 Kiina: 小偷进行曲 Xiǎotōu jìnxíngqǔ: ("Varkaiden marssi")
 Korea: 고양이 춤 Koyangi Chum ("Kissatanssi")
 Mallorca: Polca de los Tontos ("Aasipolkka")
 Meksiko: Los Changuitos ("Pikkuapinat")
 Norja: Loppevals ("Kirppuvalssi")
 Puola: Kotlety ("Kotletit")
 Ranska: Côtelettes ("Kotletit")
 Ruotsi: Kalle Johansson
 Saksa: Flohwalzer ("Kirppuvalssi")
 Slovakia: Somársky pochod ("Aasimarssi")
 Sveitsi: Kotelett-Walzer ("Kotlettivalssi")
 Tanska: Prinsesse Toben ("Prinsessa Kaksijalka")
 Tšekki: Prasečí valčík ("Possuvalssi")
 Unkari: Szamár-Induló ("Aasimarssi")
 USA: Flea Waltz ("Kirppuvalssi")
 Venäjä: Собачий вальс, Sobatshi Vals ("Koiravalssi")
 Viro: Koerapolka ("Koiranpolkka")

Aiheesta muualla 
 MIDI-tiedosto kappaleesta 

Musiikkikappaleet
Ronny and The Loafers



Ronny and The Loafers oli 1960-luvun alkupuolella toiminut Lahdessa perustettu rautalankayhtye. Se soitti aluksi vain instrumentaalimusiikkia, kunnes laulusolistiksi liittyi kotkalainen taiteilijanimeä Ronny käyttänyt Aatos Bollström. 

31. tammikuuta 1964 yhtye äänitti singlen "Se jokin sinulla on / Diggety doggety" (Parlophone PAR 934). "Se jokin sinulla on" -kappale oli alun perin englantilaisen Gerry & The Pacemakers -yhtyeen huonosti menestynyt "You've Got What I Like" vuodelta 1964. "Diggety doggety" puolestaan oli ruotsalaisen The Streaplers -yhtyeen kappale.  
 

"Se jokin sinulla on" nousi hitiksi ja se on suosittu laulu nykyäänkin. Teksti on Junnu Vainion ja siitä tuli hänen ensimmäinen sanoitushittinsä. Kappale valittiin Iltalehden Kauneimmat rakkauslaulut -lukijaäänestyksessä vuonna 2007 sijalle 10.   

The Loafersin soittajilla oli Burns Black Bison -kitarat ja Vox-merkkiset vahvistimet. Yhtye hajosi lokakuussa 1964 kun osa jäsenistä astui varusmiespalvelukseen. Eero Rinteelää lukuun ottamatta muut jäsenet soittivat myöhemmin Kari Raution yhtyeessä.

Osin samoista jäsenistä koostunut The Loafers & Karri julkaisi vuonna 1964 singlen "Anna pois / Ota pois" (Parlophone PAR 941).

Diskografia 

Singlet

Se jokin sinulla on / Diggety doggety (31. tammikuuta 1964)

Kokoonpano
 Ronny eli Aatos Bollström (laulu)
 Paavo Määttänen (soolokitara)
 Jouko Kuitunen (komppikitara)
 Eero Rinteelä (basso)
 Raine Seppänen (rummut)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ronny muisteloina ja valokuvina Kari Raution sivuilla
 Se jokin sinulla on -levy ja yhtye Iltalehden sivuilla 
 Se jokin sinulla on -kappaleesta Raimo Öystilän sivuilla

Suomalaiset yhtyeet
Loafers, The
Tessa (nimi)

Tessa on naisen etunimi, Teresa-nimen muunnelma. Tessan nimipäivä on samoin kuin Teresankin 26. huhtikuuta. Etunimi lisättiin suomalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2010.Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Tessa-nimi on annettu Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 1030 ihmiselle. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut Suomessa annettu kenellekään.

Tunnettuja Tessoja 

 Tessa Allen, yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä
 Tessa Appeldoorn, alankomaalainen soutaja
 Tessa Benoit, yhdysvaltalainen hiihtäjä
 Tessa Bonhomme, kanadalainen jääkiekkoilija ja urheilutoimittaja
 Tessa de Loo, oik. Johanna de Wit,  alankomaalainen kirjailija
 Tessa Sanderson, brittiläinen keihäänheittäjä ja seitsenottelija
 Tessa Thompson, yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Tessa Virta, suomalainen pianisti ja laulaja
 Tessa Virtue, kanadalainen jäätanssija
 Tessa Worley, ranskalainen alppihiihtäjä

Lähteet

Etunimet
Teekkaritytöt

Teekkaritytöt TT ry oli Teknillisen korkeakoulun (TKK) naisopiskelijoiden oma yhdistys, joka järjesti jäsenilleen vierailuja eri tekniikan alan yrityksiin, sauna- ja elokuvailtoja kampusalueella, tyttösitsejä ja kaikkea muuta naisia yhdistävää toimintaa yli kiltarajojen. Teekkaritytöt pyrki innostamaan jäseniään urheilun iloihin lähettämällä joka vuosi joukkueen Naisten Kymppiin, ja yhdistys oli myös mukana järjestämässä jokavuotisia urheilutapahtumia yhdessä TKK:n muiden yhdistysten kanssa.

Teekkaritytöt haluaa luoda tekniikan alan naisista positiivista kuvaa maailmalle ja houkutella naisia töihin miesvaltaiselle tekniikan alalle. Tätä edistääkseen yhdistyksen jäsenet ovat kiertäneet yläasteilla ja lukioissa esittelemässä alaa tytöille. Lisäksi tavoitteena on luoda kattava naisverkosto auttamaan miehisellä tekniikan alalla selviämisessä.

TKK:n siirtyessä yhdessä Helsingin kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen korkeakoulun kanssa osaksi Aalto-yliopistoa (nk. innovaatioyliopisto) syksyllä 2009, Teekkaritytöt tulee tekemään entistä enemmän yhteistyötä poikkitieteellisesti,  mm. Helsingin kauppakorkeakoulun Seireenien kanssa.

Teekkaritytöt hyväksyivät jäsenikseen kaikkia sukupuolia ja nykyään yhdistys on lakkautettu.

Historiaa
Teekkaritytöt perustettiin ensimmäisen kerran 1930-luvulla tyttöjen urheiluseuraksi, mutta toiminta hiipui vuosikymmenten saatossa, ja lakkasi lopullisesti 1970-luvulla kun yhdistys menetti kerhotilansa Dipolissa. Nykyiseen muotoonsa, tekniikan naisopiskelijoita kulttuurin tavoin yhdistäväksi yhdistykseksi, Teekkaritytöt perustettiin uudelleen vuonna 2002.

Vuonna 2005 yhdistyksen vuoden 2002 johtokunnalle myönnettiin Naiset ja tekniikka -palkinto yhdistyksen elvyttämisestä sekä "Rakkaat teekkarisiskot - opiskelija Teknillisessä korkeakoulussa" -tutkimuksen teettämisestä.

Katso myös 
 Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta
 Teknillinen korkeakoulu
 Aalto-yliopisto

Lähteet
 Teekkaritytöt TT ry
 TKY - Muut yhdistykset

Aiheesta muualla 
 Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunta 
 Teknillinen korkeakoulu (TKK)
 Aalto-yliopisto

Teknillinen korkeakoulu
Jyri Niemi

Jyri Niemi (s. 15. kesäkuuta 1990 Hämeenkyrö) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja ja nykyinen valmentaja.

Ura
Niemi pelasi kauden 2006–2007 HPK:n B- ja A-junioreissa, jossa hän keräsi 35 ottelussa tehot 6+3=9. Tämän jälkeen hän siirtyi vuosiksi 2007–2010 juniorisarja WHL:n Saskatoon Bladesiin. Hän voitti vuonna 2008 CHL Top Prospect -ottelussa kovimman lyöntilaukauksen laukojan tittelin tuloksella 158 km/h. Niemi on pelannut junioreissa HPK:n ja Saskatoon Bladesin lisäksi myös kasvattajaseurassaan Hämeenkyrön Hokkareissa sekä Tapparassa. 

New York Islanders varasi Niemen NHL:ään vuoden 2008 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 72. Hänen odotettiin olevan lähellä ensimmäisen kierroksen varausta. Toukokuussa 2010 New York Islanders kauppasi Niemen oikeudet New York Rangersille vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon. Kesäkuussa 2010 hän teki Rangersin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Niemi pelasi kausien 2010–2011 ja 2012–2013 välillä Connecticut Whalessa AHL:ssä sekä Greenville Road Warriorsissa ECHL:ssä. NHL-debyyttiä hän ei päässyt tekemään. 

Kuuden Pohjois-Amerikassa pelatun kauden jälkeen Niemi palasi vuonna 2013 Suomeen ja HPK:hon kaksivuotisella sopimuksella, johon sisältyy myös optio kolmannesta kaudesta.

Kaudeksi 2015–2016 Niemi siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Kausi 2016–2017 päättyi Niemellä jo lokakuussa loukkaantumiseen.

Kaudeksi 2017–2018 Niemi siirtyi marraskuun maajoukkuetaukoon asti ulottuvalla sopimuksella KooKoohon paikkaamaan loukkaantuneita. Hän sai lopulta joukkueeseen sopimuksen loppukaudeksi. Kaudella 2018-19 hän pelasi Vaasan Sportissa, mutta lopetti uransa tuon kauden jälkeen.

Kaudella 2021-22 hän toimi Ässien U18 -joukkueen apuvalmentajana ja kaudeksi 2022-23 hän siirtyi Lukon U20 -joukkueeseen Mikael Kotkaniemen apulaiseksi.

Maajoukkue
Niemi pelasi Suomen paidassa vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuissa, joissa hän toimi Leijonien varakapteenina. Turnauksessa hän teki tehot 2+1=3. Niemi pelasi myös vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa toimien Suomen kapteenina ja teki kuudessa ottelussa tehot 3+2=5 ollen Suomen tehokkain puolustaja Sami Vatasen kanssa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
New York Islandersin varaamat pelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Mika Aaltonen (jalkapalloilija, 1967)

Mika J. Aaltonen (s. 12. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Aaltonen aloitti uransa Tampereen Pallo-Veikoissa. Hän siirtyi Tampereen Ilvekseen kaudeksi 1988. Aaltonen pelasi Ilveksessä neljä kautta, joiden aikana hänen paras saavutuksensa oli Suomen cupin voitto 1990. Kaudeksi 1992 Aaltonen siirtyi Kuusysiin ja voitti heti voitti SM-hopeaa. Seuraavalla kaudella Aaltonen palasi takaisin Tampereelle TPV:n riveihin. Hän voitti TPV:ssa Suomen mestaruuden kaudella 1994. Aaltonen jatkoi seurassa vielä senkin jälkeen, kun se putosi kauden 1995 päätteeksi Ykköseen. Vuonna 1998 hän siirtyi niin ikään Ykkösessä pelanneeseen Nokian Pyryyn, ja sieltä yhden kauden jälkeen vasta perustettuun Tampere Unitediin. Aaltonen oli mukana nostamassa seuraa Veikkausliigaan, mutta nousukauden jälkeen hän palasi takaisin TPV:n riveihin.

Maajoukkueessa Aaltonen pelasi 7 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Puunjalostustekniikka

Puunjalostustekniikka on tekniikan osa-alue, joka  selvittää, miten puusta tulee paperia tai vastaavaa käyttötavaraa, kuten pahvia. Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulussa koko jalostusketjun kaikkia osia tutkitaan ja opetetaan puunjalostustekniikan laitoksessa. Puunjalostustekniikkaa opiskellaan biotuotetekniikan koulutusohjelmassa.

Aiheesta muualla 
Aalto-yliopisto: biotuotekniikan koulutusohjelma

Puunjalostus
Eviva España

”Eviva España” on alkujaan hollanninkielinen musiikkikappale, jonka sävelsi Leo Caerts ja sanoitti Leo Rozenstraten. Sen alkuperäinen esittäjä on belgialaislaulaja Samantha, joka äänitti sen vuonna 1971.

Ilmestyessään kappaleesta muodostui hitti Belgiassa, ja se oli Julio Iglesiasin ”Un canto a Galician” jälkeen vuoden myydyin single. Sittemmin kappaletta on myyty yli 40 miljoonaa kopiota eri maissa eri versioina. Sen ovat äänittäneet muun muassa espanjalainen Manolo Escobar, ruotsalainen Sylvia Vrethammar, alankomaalainen Imca Marina ja saksalainen James Last. Escobarin versio ”Y viva España” kuultiin myös vuoden 1973 elokuvassa Me has hecho perder el juicio. Vexi Salmen sanoittaman suomenkielisen version ”Eviva Espanja” äänitti ensimmäisenä Marion Rung vuonna 1973. Jope Ruonansuu levytti kappaleesta oman version vuonna 1996 nimellä "Halvari lentokoneeseen".

Laulun nimessä on kielivirhe: eviva ei espanjaksi tarkoita yhtään mitään. Espanjaksi "eläköön" on viva. Luonnollisesti espanjalaiset itse huomasivat asian välittömästi, ja laulun nimi on espanjaksi joko Y viva España ("Siis eläköön, Espanja!) tai Que viva España (Oi, eläköön, Espanja!)

Lähteet 

Vuoden 1971 kappaleet
Vexi Salmen sanoittamat kappaleet
Suomalaiset käännöskappaleet
Bristolin tuomiokirkko

Bristolin tuomiokirkko () on tuomiokirkko Bristolissa Englannissa. Se oli aikoinaan luostarin kirkko, mutta kun Henrik VIII lakkautti luostarit, kirkosta tuli Bristolin piispan istuin ja uuden hiippakunnan tuomiokirkko.

Historia
Aatelismies Robert Fitzharding perusti vuonna 1140 paikalla toimineelle augustiinilaisluostarille kirkon, josta on nykyään jäljellä vain rauniot.

Kirkon kuori on 1300-luvulta, uusi laiva 1800-luvun loppupuolelta.

Uusgoottista tyyliä edustava uusi laiva rakennettiin George Edmund Streetin johdolla vuosina 1868–1877. Piispa Joseph Butler on haudattu katedraaliin.

Bristolin tuomiokirkossa vihittiin Englannin kirkon ensimmäiset 32 naispappia vuonna 1994.

Lähteet

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto

Englannin nähtävyydet
Englannin katedraalit
Tuomiokirkko
Kivikirkot
Armand David

Armand David (7. syyskuuta 1826 Espelette, Bayonnen lähellä – 10. marraskuuta 1900 Pariisi) oli ranskalainen katolinen pappi sekä lintu- ja kasvitieteilijä.

David vihittiin papiksi 1862. Pian sen jälkeen hänet lähetettiin Kiinaan Pekingiin, missä hän ryhtyi keräämään museolle eläimiä, kasveja, kiviä ja fossiileja. Ranskan hallituksen vaatimuksesta hänen kokoelmansa mielenkiintoisimmat esineet lähetettiin Pariisiin, missä ne herättivät suurta mielenkiintoa. Jardin des Plantes järjesti hänet suorittamaan tieteellisiä retkiä Kiinan eri osiin kokoelmien kartuttamiseksi. Hän löysi useita tieteelle tuntemattomia eläin- ja kasvilajeja, ja etenkin hänen eläinmaantieteelliset havaintonsa herättivät kansainvälistä huomiota tieteellisissä piireissä.

Huomattavimmat Davidin löytämät eläimet olivat isopanda ja davidinhirvi. Linnuista David nimesi kiinannokkatimalin (Paradoxornis conspicillatus), mustaposkitimalin (Paradoxornis guttaticollis), ruokotimalin (Paradoxornis heudei), punanaurutimalin (Garrulax milnei) ja tulisatakielen (Luscinia pectardens).

Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä David.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Ranskalaiset papit
Ranskalaiset ornitologit
Ranskalaiset kasvitieteilijät
Vuonna 1826 syntyneet
Vuonna 1900 kuolleet
Historiografia

Historiografia eli historiankirjoitus on historiasta kertovien tekstien ja historiantutkimuksen metodien käytön tutkimusta. Se käsittelee esimerkiksi kirjoittajaa, lähteitä, tulkintaa, tyyliä tai lukijakuntaa. Historiografiasta puhutaan usein aihealueittain, kuten esimerkiksi "katolisuuden historiografiasta" tai "Kiinan historiografiasta".

Saksalaista Leopold von Rankea voidaan pitää modernin historiankirjoituksen isänä. Von Ranke painotti erityisesti alkuperäislähteiden merkitystä historiantutkimuksessa. Hänen mukaansa historiaa tuli tutkia niin kuin oli oikeasti tapahtunut ja tapahtumat piti pystyä todistamaan alkuperäislähteiden avulla.

Historianfilosofia
Tutkimus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kum Nye

Kum Nye (tiibetiläisittäin sKu-mNyé) on tiibetinbuddhalainen joogan ja Taijin kaltainen liikeharjoitus. Kum Nye jakautuu useisiin lajisuuntiin.

Historia 

Kum Nye syntyi muinaisessa tiibetiläisessä esibuddhalaisessa bön-kulttuurissa. Fyysisenä harjoituksena sitä opetettiin selviytymiskeinona vihamielisessä ympäristössä.

Sotureiden piiristä Kum Nye omaksuttiin Dur bön -perinteiden muillekin osa-alueille. Kun buddhalaisuus tuli Tiibetiin, kum nye omaksuttiin siellä osaksi harjoituksia.

Lähteet 

 http://www.taistelija.net/sali_lajit.html 

Jooga
Buddhalaisuus
Coitus a mamilla

Coitus a mamilla  eli Rintojen väliin rakastelu on seksuaalista kanssakäymistä, jossa yleensä penistä stimuloidaan hankaamalla sitä naisen rintojen välissä. Mies liikuttaa penistään edestakaisin rintojen välissä samalla, kun nainen puristaa niitä yhteen. Stimulointia voidaan jatkaa siihen asti, kunnes mies saa siemensyöksyn. Usein toimintaa harjoitetaan yhtenä esileikin muodoista ennen varsinaista yhdyntää. Rintojen väliin rakasteluun voi yhdistää myös suuseksin.

Katso myös
Luettelo seksiasennoista

Lähteet

Seksuaalinen toiminta
Charles Darwin -yliopisto

Charles Darwin -yliopisto on australialainen vuonna 2004 perustettu yliopisto, joka perustettiin yhdistämällä kaksi Pohjoisterritorion yliopistoa. Vuonna 2007 yliopistolla on 20 098 opiskelijaa. 

Vuonna 2016 Charles Darwin -yliopisto valittiin maailman 20 lupaavimman joukkoon konsultti­yritys Firetailin raportissa yliopistoista, jotka voivat nousta maailman eliittiin vuoteen 2030 mennessä. (Suomesta listalle pääsi Lappeen­rannan teknil­linen yli­opisto.)

Lähteet

Australian yliopistot ja korkeakoulut
Pohjoisterritorio
Hospitaaliveljeskunta

Hospitaaliveljeskunnat eli hospitaliitit (, vierasystävällinen) olivat köyhiä, sairaita ja pyhiinvaeltajia hoitavia katolisia järjestöjä. Varhaisimmat veljeskunnat perustettiin jo ristiretkiaikaan varhaiskeskiajalla. Myös samankaltaisia naisjärjestöjä on perustettu. Tällaisia hengellisiä järjestöjä olivat esimerkiksi Antonius-veljeskunnat, Pyhän Hengen veljeskunta ja johanniitat, joista myöhemmin tuli maltalaisritarikunta.

Lähteet

Kirkkohistoria