Suojaikäraja

Suojaikärajalla tarkoitetaan lakisääteistä ikärajaa, jota nuoremman henkilön kanssa ei saman ikärajan ylittänyt henkilö saa olla seksuaalisessa kanssakäymisessä paitsi mahdollisesti, jos osapuolten välillä ei ole suurta kypsyyseroa. Suojaikärajan ylittäneen ja sitä ylittämättömän sukupuoliyhteys rinnastetaan tahdon vastaiseen rajaa ylittämättömän henkilön osalta riippumatta siitä, onko hän suostunut siihen, koska hänen suostumustaan ei voida pitää pätevänä. Tämän vuoksi teko tulkitaan rikosoikeudessa ikärajaa nuorempaan henkilöön kohdistuvaksi rikokseksi. Laki on säädetty suojelemaan lapsia ja nuoria seksuaaliselta hyväksikäytöltä. Lähes kaikissa maissa on suojaikäraja, mutta suojaikä vaihtelee maittain ja kulttuureittain. Euroopassa suojaikäraja asettuu yleisesti 14 ja 17 ikävuoden väliin. Suomessa suojaikäraja on 16 paitsi että tapauksissa, joissa vanhempi osapuoli on erityisessä auktoriteettiasemassa nuorempaan (oma vanhempi, opettaja jne.) sekä seksin ostossa raja on 18. Suomen suojaikärajat eivät ole ehdottomia vaan niistä voidaan oikeuden harkinnan mukaan joustaa, kun osapuolten välillä ei ole suurta fyysistä eikä henkistä kypsyyseroa – siten ei esimerkiksi 16-vuotiasta Suomessa enimmäkseen tuomita seksistä 15-vuotiaan kanssa.

Suomessa

Historia
Suomen rikoslainsäädännössä suojaikäraja on ollut pitkään 16 vuotta. Hallitus on esittänyt ikärajan asettamista muiden olosuhteiltaan Suomeen rinnastettavien maiden tasolle 15 vuoteen seksuaalirikoksia koskevien lakiuudistusten yhteydessä vuosina 1970 ja 1997. Molemmilla kerroilla esityksen ikäraja on muutettu takaisin 16 vuoteen eduskunnan käsittelyssä. 

Vuonna 1997 rikoslain kokonaisuudistuksen osana annetussa lakiesityksessä 15 vuoden ikärajaa perusteltiin tutkimuksin nuorten aikaistuneella sukupuolisella kypsymisellä sekä sukupuolisuhteessa olleiden 15-vuotiaiden nuorten suhteellisen suurella osuudella. 16 vuoden ikärajaa pidettiin tapahtuneeseen kehitykseen nähden korkeana. Kokonaisuudistus muutti homoseksuaalisuutta koskevan ikärajan yhdenvertaiseksi muun seksuaalisuuden kanssa. Ennen uudistusta vuoden 1999 alusta, homoseksuaalisia tekoja oli koskenut erillinen 18 vuoden suojaikäraja.

Nykytila

Rikoslain perustelujen mukaan rikoslainsäädännöllä ei ole tarkoituksenmukaista ohjata tai rajoittaa nuorten keskinäisiä sukupuolisuhteita, vaan säännöksen tarkoituksena on suojata lapsia ja nuoria vanhempien henkilöiden heihin kohdistamalta seksuaaliselta hyväksikäytöltä. Perusteluissa todetaan, että vanhempien henkilöiden lapsiin kohdistamat seksuaaliset teot ovat lapsille vahingollisia, koska lapset eivät kykene tasavertaisista lähtökohdista arvioimaan varhaisen sukupuolisen seurustelun heille mahdollisesti aiheuttamia ongelmia.

Näistä teoista ikärajaa nuorempaan henkilöön tuomitaan lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä tai törkeänä lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä. Ikäraja tarkoittaa, että sitä nuoremman henkilön seksuaalista itsemääräämisoikeutta suojataan lailla myös silloin, kun seksuaalinen teko ei täytä pakottamiseen perustuen raiskausrikoksen tunnusmerkistöä tai sitä ei ole kriminalisoitu muuna seksuaalisena hyväksikäyttönä. 

Suomessa suojaikäraja koskee laajasti seksuaalista kanssakäymistä alkaen erilaisista seksuaalisista teoista, joita pidetään yleensä muissa yhteyksissä seksuaalisena häirintänä. Esimerkiksi seksuaalisesti värittyneiden tekstiviestien lähettäminen voidaan tulkita lapsen seksuaaliseksi hyväksikäytöksi. Useissa muissa maissa rikoslainsäädännön hyväksikäyttösäännöksin puututaan ainoastaan yhdynnän käsittäviin tekoihin.

Suomessa suojaikäraja on nykyisin 16 vuotta. Jos vanhempi osapuoli on lapsen vanhempi tai vanhempaan rinnastettavassa asemassa lapseen nähden oleva henkilö, joka asuu lapsen kanssa samassa taloudessa, suojaikäraja on 18 vuotta.

Lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä ei pidetä tekoa, jossa osapuolten iässä sekä henkisessä ja ruumiillisessa kypsyydessä ei ole suurta eroa. Ennen vuoden 2011 kesäkuussa voimaan tullutta lakimuutosta tätä poikkeussäännöstä on tulkittu laajasti riippuen tapauksesta. Yleistäen kuitenkin lailliseksi on katsottu sitä suurempi ikäero, mitä vanhempia osapuolet ovat. Esimerkiksi joulukuussa 2003 Helsingin hovioikeus vapautti syytteestä 19-vuotiaan pojan, jota epäiltiin 14-vuotiaan tyttöystävänsä seksuaalisesta hyväksikäytöstä, koska seksisuhteessa olleiden nuorten katsottiin viiden vuoden ikäerosta huolimatta olleen suunnilleen yhtä kypsiä vastaamaan tekemisistään. Lakimuutoksen myötä vanhoista oikeustapauksista ei voida kuitenkaan enää päätellä kuinka lakia nykyisellään tulkitaan, koska ennen lakimuutosta riitti, että ero katsottiin vähäiseksi vain joko iässä tai kehityksessä.

Alle 16-vuotias voi vastoin yleistä käsitystä syyllistyä itsekin lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön tehdessään seksuaalisen teon huomattavasti itseään nuoremman ja epäkypsemmän henkilön kanssa (rikosoikeudellinen vastuuikäraja on 15 vuotta). Vähäinenkään ero iässä tai kypsyydessä ei vapauta tekijää vastuusta silloin, kun teko on tehty vastoin tahtoa.

Suojaikäraja on 18 vuotta silloin, kun kyseessä on seksuaalipalvelujen ostaminen nuorelta, nuoren houkuttaminen seksuaalisiin toimiin ja nuoren henkilön sisältävän sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan materiaalin seuraaminen, levittäminen, esittäminen tai hallussapito.

Ikärajoja Euroopassa 
14 vuotta: Albania, Bulgaria, Italia, Itävalta, Kroatia, Liechtenstein, Montenegro,  Portugali, Saksa, Serbia, Unkari, Viro.
15 vuotta: Färsaaret, Islanti, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Slovakia, Slovenia, Tanska.
16 vuotta: Espanja, Latvia, Norja, Suomi, Sveitsi.
17 vuotta: Irlanti.
Huomattavaa on, että Suomen kansalainen joutuu noudattamaan ulkomailla ollessaan sekä Suomen että kyseisen ulkovallan seksuaalirikoslainsäädäntöä. Näin täysi-ikäisen harjoittama seksuaalisuus alle 16-vuotiaan kanssa on lainvastaista myös ulkomailla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Henkilöoikeus
Seksuaalisuus
Seksuaalipolitiikka
Lastensuojelu
Seulonnan keskeiset artikkelit