joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ulsan

Ulsan (, hanja ) on maakuntajaon ulkopuolinen metropolikaupunki Etelä-Korean kaakkoisosassa Japaninmeren rannalla. Se rajautuu pohjoisessa Pohjois-Gyeongsangin maakuntaan sekä etelässä Etelä-Gyeongsangin maakuntaan ja Busanin metropolikaupunkiin. Ulsan on yksi maan tärkeimmistä satamista (Ulsanin satama) ja teollisuuskeskuksista. Vuonna 2010 kaupungissa oli 1 076 516 asukasta, ja sen pinta-ala on 1 055,70 neliökilometriä. 

Nimi ”Ulsan” periytyy Joseon-dynastian ajalta, mutta kaupunkioikeudet Ulsan sai vuonna 1962, ja metropolikaupungiksi se kohotettiin vuonna 1997. Se tunnetaan teollisuus- ja satamakaupunkina, jossa vallitsee lämmin subtrooppinen ilmasto.  Kaupungin tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Ulgin merenrantapuisto ja Gajisan-vuori.

Hallinnolliset alueet 
Ulsan jakautuu neljään suuralueeseen (gu) ja yhteen piirikuntaan (gun).

Liikenne
Ulsanin lentoasemalta lennetään reittilentoja Gimpon kansainväliselle lentoasemalle Soulin lähistölle sekä Jejun kansainväliselle lentoasemalle Jejun saarelle. Ulsanin satama on rahtimäärältään (175,4 milj. t; 2016) Etelä-Korean kolmanneksi vilkkain satama ja luetaan maailman 30 suurimman rahtisataman joukkoon. Kaupunki yhdistettiin Korea Train Express -suurnopeusjunajärjestelmään kun Ulsanin rautatieasema avattiin vuoden 2010 loppupuolella Gyeongbu-suurnopeusradalla.

Ystävyyskaupungit 
Ulsanilla on yhdeksän ystävyyskaupunkia ympäri maailmaa:

  Hagi, Japani (1968) 
  Hualien, Kiinan tasavalta (1981) 
  Portland, Yhdysvallat (1987) 
  Changchun, Kiina (1994) 
  İzmir, Turkki (2002) 
  Santos, Brasilia (2002) 
  Khánh Hòa, Vietnam (2002) 
  Tomsk, Venäjä (2003) 
  Kumamoto, Japani (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin internetsivut    

Etelä-Korean kaupungit
Paris FC

Paris FC on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1969. Paris FC pelaa kaudella 2018–2019 Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Ligue 2:ssa.

Aiheesta muualla 

 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Pariisin urheilu
E-jolla

E-Jollat , Europe Class, ovat tämän hetken suosituimpia kevytveneitä. E-Jollaa voi käyttää yksi tai kaksi ihmistä, ja ne ovat erittäin nopeita. E-jollassa on yksi purje, jota säädetään skuutti-köydellä. Skuutti-köysi löysää ja kiristää purjetta, mikä auttaa purjetta saamaan mahdollisimman hyvän ilmavirtauksen alleen. E-Jollan suunnitteli belgialainen Alois Roland vuonna 1960. E-jolla kehittettiin Moth-kehitysluokan kokemusten perusteella. E-jollalla ja Moth-luokan veneillä onkin yhtenäisiä mittoja.

Materiaalit ja tekniset tiedot 

E-Jollat valmistetaan nykyisin pääasiassa lasikuidusta, vaikka puusta valmistettujakin tehdään. Nykyiset E-Jollat ovat noin 3½ metriä pitkiä ja painavat noin 50 kiloa. Purjepinta-ala on useimmiten 7 neliömetriä, ja purjeet valmistetaan kudotusta kankaasta, jotta ne kestävät kovan rasituksen. 
1990-luvulta lähtien alumiinisten mastojen rinnalla sallittiin hiilikuitumastot.

Kilpalaji 

Europe Class oli yksi olympialaisten purjehduslajeista. E-jollalla kilpailevan purjehtijan ihanteellisena painona pidetään noin 55-75 kg. Veneellä kilpaillaan jopa 25 m/s tuulessa. Lajissa kansainvälisellä tasolla menestyneistä suomalaispurjehtijoista tunnetuin on Sari Multala, joka sijoittui kesän 2000 ja 2004 olympialaisissa viidenneksi.

Aiheesta muualla 

Suomen E-jollaliitto

Purjejollat
Doogie White

Doogie White (s. 7. maaliskuuta 1960) on skotlantilainen rock-laulaja, joka on tehnyt yhteistyötä muun muassa Sack Trickin, Midnight Bluen, Praying Mantisin, Rainbow'n, Yngwie Malmsteenin, Cornerstonen ja Rata Blancan kanssa. 

White syntyi Motherwellin kaupungissa ja perusti La Paz -yhtyeen vuonna 1984. Hän kierteli Skotlannissa neljän vuoden ajan ennen liittymistään Midnight Blueen vuonna 1988.

White lauloi Praying Mantisin kanssa vuoden 1991 Japanin-kiertueella. Muusikko liittyi Ritchie Blackmoren Rainbow-yhtyeeseen vuonna 1994 ja oli päävokalisti albumilla Stranger in Us All (1995). Ennen tätä hän haki Iron Maidenin laulajan paikkaa entisen laulajan Bruce Dickinsonin erottua yhtyeestä. White tuli toiseksi yhtyeen päätettyä valita Blaze Bayleyn.

White on jättänyt Rainbow'n ja työstää tällä hetkellä omaa albumiaan. Hän on myös jatkanut aktiivista yhteistyötään muiden artistien kanssa.
Doogie on vastikään liittynyt brittiläisen NWOBHM tyylisuuntaa edustavan Tank yhtyeen vokalistiksi.

Brittiläiset rocklaulajat
Skotlantilaiset laulajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Benjamin Rubinstein

Benjamin Björn (”Beni”) Rubinstein (12. huhtikuuta 1905 Helsinki – 12. heinäkuuta 1989 New York, New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen lääkäri ja psykoanalyytikko.

Rubinstein syntyi Helsingin juutalaisyhteisöön ja kävi koulua sekä kotikaupungissaan että Kööpenhaminassa. Helsingin yliopistossa häntä kiinnostivat aluksi historia ja filosofia, mutta kun hän luki Sigmund Freudin kirjan Toteemi ja tabu, hän päätti aloittaa lääketieteen opinnot voidakseen ryhtyä psykoanalyytikoksi. Yliopistossa hän työskenteli Ragnar Granitin tutkimusassistenttina. Rubinstein valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta joulukuussa 1936. Vuosina 1937–1939 hän opiskeli Isossa-Britanniassa neurologiaa ja psykiatriaa, ja hänen koulutusanalyytikkonaan toimi Sigmund Freudin oppilas Eva Rosenfeld.

Talvisodan puhjettua hän palasi Suomeen ja palveli lääkärinä ja psykiatrina talvi- ja jatkosodassa; hänen sotilasarvonsa oli lääkintäkapteeni. Hän avioitui vuonna 1940 Dinorah Rosenthalin kanssa.

Rubinstein työskenteli Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa vuoteen 1947, jolloin hän matkusti vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin Menninger-säätiön psykiatriseen koulutuskeskukseen Topekaan ja työskenteli psykiatrina vuodet 1948–1953. Hän valmistui psykoanalyytikoksi Menninger-säätiön koulutusohjelmasta maaliskuussa 1953 ja perusti yksityisvastaanoton New Yorkiin. Hän ja hänen vaimonsa saivat Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1957.

Rubinsteinin laaja kirjallinen tuotanto sisältää useita merkittäviä artikkeleita psykoanalyysin filosofiasta. Aiheina olivat muun muassa psykofyysinen ongelma, motivaatio, metafora, psykoanalyyttisten selitysten logiikka ja metapsykologia. Niitä julkaistiin englannin kielellä merkittävissä kansainvälisissä tieteellisissä aikakauskirjoissa, ja ne koottiin vuonna 1997 yksiin kansiin nimellä Psychoanalysis and the Philosophy of Science: Collected Papers of Benjamin B. Rubinstein, M.D.


Lähteet

Kirjallisuus
 Holt, Robert R. 1997: Editor’s Introduction: The Life and Work of Benjamin Bjorn Rubinstein. – Psychoanalysis and the Philosophy of Science: Collected Papers of Benjamin B. Rubinstein, M.D. (toim. Robert R. Holt), s. 1–21. International Universities Press, Madison. ISBN 0-8236-5245-9
 Ihanus, Juhani & Talvitie, Vesa 2007: Benjamin Rubinstein – psykoanalyysin tuntematon suuri suomalainen. – Psykoterapia 4 (26. vsk.), s. 226–242. Artikkelin verkkoversio.

Viitteet

Aiheesta muualla
International Dictionary of Psychoanalysis. 

Suomalaiset lääkärit
Psykoanalyytikot
Amerikansuomalaiset henkilöt
Suomen juutalaiset
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Gerhard Armauer Hansen

Gerhard Henrik Armauer Hansen (29. heinäkuuta 1841 – 12. helmikuuta 1912) oli norjalainen tutkija, joka tunnisti lepraa aiheuttavan mycobacterium leprae -bakteerin vuonna 1873. Lepraa kutsutaankin toisinaan hänen mukaansa Hansenin taudiksi. 

Hansen syntyi Bergenissä ja opiskeli Fredrikin kuninkaallisessa yliopistossa (nykyinen Oslon yliopisto). Hän käytti huomattavan paljon aikaa lepran tutkimukseen, ja osin bakteerin löytämisen ansiosta lepratapaukset vähenivät Norjassa vuoden 1875 1 800:sta vuoden 1901 575 sairastumiseen. 

Hansen oli kärsinyt kupasta 1860-luvulta lähtien, mutta menehtyi vuonna 1912 sydänsairauteen Florøssä. 

Norjalaiset tieteilijät
Norjalaiset lääkärit
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1912 kuolleet
Entente Sannois Saint-Gratien

Entente Sannois Saint-Gratien on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1989 OMNIA Sports Sannois Saint-Gratienin ja AS Saint-Gratienin fuusioiduttua. Sen kotipaikkoja ovat Pariisin pohjoiset esikaupungit Sannois ja Saint-Gratien, jotka sijaitsevat Val-d’Oisen departementissa.

Aiheesta muualla 
 Joukkueen viralliset sivut 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Val-d’Oise
Formula 1 -kausi 1976

Formula 1 -kausi 1976 oli 27. Formula 1 -kausi. Se alkoi 25. tammikuuta ja päättyi 24. lokakuuta 1976 16. kilpailun jälkeen. 

Kausi muistetaan parhaiten McLarenin James Huntin ja Ferrarin Niki Laudan välisestä mestaruustaistelusta, joka ratkesi vasta viimeisen osakilpailun viimeisellä kierroksella Huntin hyväksi. Lisäksi Lauda kärsi Saksan GP:ssä vakavan onnettomuuden ja oli vähällä kuolla saamiinsa vammoihin.

Kilpailut

Kuljettajat

Muuta
 Niki Laudan ja James Huntin välisestä mestaruustaistelusta tehtiin elokuva Rush, joka julkaistiin vuonna 2013.
 Patrick Depailler sai uransa parhaan MM-sijoituksen

Lähteet
Reino Cederberg

Kaarlo Reino Gerhardus Cederberg (3. maaliskuuta 1897 Tohmajärvi – 19. toukokuuta 1965 Pori) oli suomalainen agronomi, sotilas ja IKL:n kansanedustaja. Hän tuli kansanedustaja K. R. Kareksen tilalle 8. huhtikuuta 1942 tämän kuoltua. Cederberg toimi kansanedustajana 5. huhtikuuta 1945 saakka.

Cederberg oli vuosina 1920–1931 Helsingin suojeluskunnan tykistöpatterin komentaja. Sotilasarvoltaan Cederberg oli majuri vuodesta 1942.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Isänmaallisen Kansanliikkeen poliitikot
Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Suomalaiset upseerit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Uschi Disl

Ursula (Uschi) Disl (s. 15. marraskuuta 1970 Bad Tölz) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.

Hän voitti olympiakultaa viestissä 1998 sekä 2002, hopeaa viestistä 1992 ja 1994 ja sprintistä 1998 sekä 2002, pronssia 15 km 1994 ja 1998 sekä yhteislähdöstä 2006. Hän voitti kahdeksan maailmanmestaruutta ja saavutti yksitoista himmeämpää mitalia MM-kisoissa.

Uransa hän päätti kauden 2006 jälkeen. Hän on naimisissa ruotsalaisen Thomas Söderbergin kanssa. Perheeseen kuuluu myös kaksi lasta ja he asuvat nykyisin Morassa, Ruotsissa.

Lähteet 
 Fanisivut 
 Kotisivut
 

Saksalaiset ampumahiihtäjät
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Pariisit

Pariisit () olivat Seine-joen keskijuoksun tienoilla asunut kelttiläisheimo toisen vuosisadan eaa. puolivälistä Rooman valtakunnan aikoihin. Heidän tärkeimpiä kaupunkejaan oli keskellä jokea sijainneelle saarelle – nykyinen Île de la Cité – rakennettu Lutetia Parisiorum. Latinan sana Lutetia merkitsi suunnilleen ”Asumus keskellä virtaa”. Roomalaisten saapuessa alueelle pariisit olivat jo kyllin vauraita ja kehittyneitä lyömään omia kultakolikoita. Julius Caesar kirjoitti vuonna 52 eaa, että pariisit polttivat mieluumin kaupunkinsa kuin antautuivat roomalaisille. Svessionien kanssa pariisit osallistuivat Vercingetorixin johtamaan kapinaan  vuonna 52 eaa.

Ensimmäisellä vuosisadalla jaa Lutetiasta oli jo tullut täysin roomalainen kaupunki, joka oli laajentunut Seinen vasemmalle rannalle. Kaupungissa oli tuolloin roomalaistyyliset suorat kadut ja julkisia rakennuksia, kuten forum, useita kylpylöitä sekä amfiteatteri. Seinen rannalla oleva asutus tuhottiin 200-luvun puolivälissä, ja asukkaat vetäytyivät turvaan saarelle, jonka ympäri rakennettiin kivimuuri. Tätä kaupunkia ryhdyttiin jo 300-luvun alussa kutsumaan Pariisiksi pariisien heimon mukaan.

Britannian ja Gallian parisit 
Britanniassa asui brittiheimo parisit. On mahdollista, että Britannian parisit ja Gallian pariisit olivat saman kelttiläisen kantaheimon kaksi eri haaraa, joista toinen asettui Galliaan ja toinen Britanniaan.

Lähteet
Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.
Gaius Julius Caesar: Gallian sota. Suomentanut Gunnar Rancken. Hämeenlinna: Karisto oy, 2000. ISBN 951-23-2445-8.

Viitteet 

Kelttiläiset kansat
Tutkintapyyntö

Tutkintapyyntö on termi ja esitutkintaprosessin vireillepanotoimi, jota käytetään joissakin yhteyksissä rikosilmoitus-termin sijasta. Tutkintapyynnöllä ja rikosilmoituksella ei ole poliisin kannalta mitään eroa. Tutkintapyynnön saatuaan poliisi arvioi ensin, onko syytä epäillä rikosta, ja jos on, aloitetaan asiassa esitutkinta. Syytä epäillä -kynnys on matalin rikosprosessin tuntemista toimenpidekynnyksistä. Kyseessä on eräänlainen tutkinnalle saatava aikalisä, jota käytetään hyvin vakavissa rikoksissa. 

Laki ei tunne termejä tutkintapyyntö tai rikosilmoitus, vaan poliisille voi tehdä ainoastaan ilmoituksen mahdollisesta rikoksesta. Ilmoituksen pohjalta poliisi kirjaa sen rikosilmoituksena (R-ilmoitus), jos on syytä epäillä rikoksen tapahtuneen. Jos selvää syytä epäillä ei ole, poliisi kirjaa ilmoituksen sekailmoituksena (S-ilmoitus).

Oikeuskäytännössä on katsottu, että mikäli poliisille annetut tiedot ovat perättömiä, tutkintapyyntö voi tulla kunnianloukkauksena arvioitavaksi, mikäli tietojen antajalla ei ole ollut perusteita pitää antamiaan tietoja paikkansapitävinä.

Kirjassaan Suuri kaalihuijaus Tommi Uschanov pitää termiä tutkintapyyntö rikosilmoituksen kiertoilmauksena.

Lähteet

Prosessioikeus
Drowning Pool

Drowning Pool on yhdysvaltalainen vuonna 1996 perustettu metalliyhtye, joka on kotoisin Dallasista, Texasista. Se on julkaissut kolme levyä ja useita singlejä vuosina 2001-2006, kolmas albumi julkaistiin heinäkuussa 2007. Yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Ryan McCombs, C.J. Pierce, Stevie Benton ja Mike Luce. Lisäksi entisiä jäseniä ovat edesmennyt Dave Williams sekä Jason Jones. Yhtyeen uusinta tuotantoa on Saw 3:n soundtrackillä kuultava kappale No More. Yhtyeen suosituimpia kappaleita ovat "Bodies" (joka oli vapaapainiohjelma ECW:en tunnusmusiikki), "Think", "Rise Up" (joka oli vapaapainiohjelma Smackdown!:in tunnusmusiikki) ja "Step Up".

Jäsenet

Nykyiset
 C.J. Pierce – kitara, laulu (1996–)
 Stevie Benton – basso, laulu (1996–)
 Mike Luce – rummut, perkussiot, laulu (1996–)
 Jasen Moreno – laulu (2012–)

Entiset
 Dave Williams – laulu (1999–2002; kuollut)
 Jason Jones – laulu (2003–2005)
 Ryan McCombs – laulu (2005–2011)

Aikajana

Diskografia

Albumit 
Sinner (2001)
Desensitized (2004)
Full Circle (2007)
Drowning Pool (2010)
Resilience (2013)
Hellelujah (2016)
Strike a Nerve (2022)

Livealbumit 
Loudest Common Denominator (2009)

DVD:t 
Sinema (2002)

EP:t 
Drowning Pool (1999)
Pieces of Nothing (2000)

Singlet 
"Bodies" (2001) 
"Tear Away" (2002) 
"Sinner" (2002) 
"Step Up" (2004) 
"Love and War" (2004) 
"Killin' Me" (2004)
"Feel Like I Do" (2010)
"Turn So Cold" (2010)
"Saturday Night" (2012)
"One Finger and a Fist" (2013)
"By the Blood"	(2015)
"Snake Charmer"(2015)
"Hell to Pay"	(2016)
"Mind Right" (2022)

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen viralliset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset alternative metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset post-grunge-yhtyeet
Yhdysvaltalaiset nu metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset hard rock -yhtyeet
Yhdenvertaisuusvaltuutettu

Yhdenvertaisuusvaltuutettu ( , ,  ja ) on Suomen oikeusministeriön yhteydessä toimiva viranomainen, jonka tehtävänä on valvoa yhdenvertaisuuslain noudattamista, edistää yhdenvertaisuuden toteutumista ja ehkäistä syrjintää. Lisäksi valtuutettu toimii kansallisena ihmiskaupparaportoijana ja maastapoistamisen valvojana. Yhdenvertaisuuslain määrittelyssä aikaisempi vähemmistövaltuutetun virka korvattiin tehtäviltään laaja-alaisemmalla yhdenvertaisuusvaltuutetulla.

Yhdenvertaisuusvaltuutetun toimialaan kuuluvat uuden yhdenvertaisuuslain mukaiset syrjintäperusteet: ikä, alkuperä, kansalaisuus, kieli, uskonto, vakaumus, mielipide, poliittinen toiminta, ammattiyhdistystoiminta, perhesuhteet, terveydentila, vammaisuus, seksuaalinen suuntautuminen ja muu henkilöön liittyvä syy. Sukupuoleen tai sukupuoli-identiteettiin perustuva syrjintä kuuluu tasa-arvovaltuutetulle ja työelämään liittyvät syrjintätapaukset aluehallintovirastoille.

Tehtäviensä hoitamiseksi valtuutettu:

1) laatii ja teettää selvityksiä, julkaisee raportteja sekä tekee aloitteita;

2) antaa neuvoja ja lausuntoja;

3) edistää tiedotusta, kasvatusta ja koulutusta;

4) osallistuu eurooppalaiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön;

5) seuraa toimialallaan Suomen kansainvälisten ihmisoikeusvelvoitteiden noudattamista ja kansallisen lainsäädännön toimivuutta;

6) seuraa ihmiskauppaan liittyviä ilmiöitä.

Valtuutettu voi tarvittaessa pyytää syrjinnästä epäillyltä selvityksen asiasta ja edistää asiassa sovintoa. Valtuutettu voi viedä tai auttaa viemään syrjintäasian yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakuntaan tai tuomioistuimeen.

Yhdenvertaisuusvaltuutettu voi avustaa tai määrätä alaisensa virkamiehen avustamaan syrjinnän kohteeksi joutunutta henkilöä tämän oikeuksien turvaamisessa tai tarvittaessa hankkia tälle tätä tarkoitusta varten oikeusapua. Yhdenvertaisuusvaltuutettu voi myös avustaa ihmiskaupan uhria oikeudessa tai hankkia tälle oikeusapua.

Yhdenvertaisuusvaltuutettu voi tehdä tarkastuksen viranomaisen, koulutuksen järjestäjän ja oppilaitoksen sekä tavaroiden tai palveluiden tarjoajan toimitiloissa, jos tarkastus on tarpeen yhdenvertaisuuslain noudattamisen valvomiseksi valtuutetun toimivaltaan kuuluvissa asioissa. Yhdenvertaisuusvaltuutetulla on lisäksi oikeus salassapitosäännösten estämättä saada laissa säädettyjen tehtäviensä hoitamiseksi tarpeelliset tiedot muilta viranomaisilta maksutta.

Yhdenvertaisuusvaltuutettu on itsenäinen ja riippumaton viranomainen. Yhdenvertaisuusvaltuutetun toimintaa johtaa yhdenvertaisuusvaltuutettu Kristina Stenman.

Ulkomaalais-, vähemmistö- ja yhdenvertaisuusvaltuutetut 

Antti Seppälä (1991-2001) (Ulkomaalaisvaltuutettu)
 Mikko Puumalainen (2002–2007) (Vähemmistövaltuutettu)
 Johanna Suurpää (2007–2010) (Vähemmistövaltuutettu)
 Eva Biaudet (2010–2015) (Vähemmistövaltuutettu)
 Kirsi Pimiä (2015–2020) (Yhdenvertaisuusvaltuutettu)
 Kristina Stenman (2020–2025) (Yhdenvertaisuusvaltuutettu)

Katso myös 
 Tasa-arvovaltuutettu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhdenvertaisuusvaltuutetun viralliset sivut

Oikeusministeriö
Syrjintä Suomessa
Suomen laillisuusvalvojat
Ville Boman

Otto Vilho (Ville) Boman (12. elokuuta 1883 Kuopio – 30. huhtikuuta 1934 New York) oli suomalainen sosiaalidemokraattien piirisihteeri ja kansanedustaja 1900-luvun alussa.

Bomanin vanhemmat olivat työmies Pekka Boman ja Amalia Airaksinen. Hän kävi kansakoulun ja käsityökoulun ja oli ansiotyössä 13-vuotiaasta lähtien. Jouduttuaan erotetuksi konepajalta 1902 Boman muutti Yhdysvaltoihin jossa hän toimi räätäliliikkeen edustajana. Palattuaan Suomeen 1908 hän oli Kuopion läänin läntisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä ja puolueen puhujana. Boman oli SDP:n kansanedustajana 1909–1910 edustaen samaa Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä.

Edustajakautensa jälkeen Boman palasi Yhdysvaltoihin 1910 ja toimi siellä Raivaaja- ja Työmies-lehtien toimittajana sekä agitaattorina ja kiropraktikkona suomalaisten siirtolaisten keskuudessa.

Teoksia
 Suomalaiset lännen kultalassa. Superior: Amerikan suom. sos. kustannusliikkeet, 1921.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Kansanedustajat
Pohjois-Savon vaalipiiri
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
Planckin energia

Planckin energia on energian yksikkö, jota merkitään symbolilla . Yksi Planckin energia on 1,956 × 109 joulea, 1,22 × 1019 gigaelektronivolttia tai 543,3 kilowattituntia. Planckin energia on nimetty saksalaisen fyysikon Max Planckin mukaan.

Planckin energia liittyy perinteisen suhteellisuusteorian ja kvanttigravitaation rajaan. Kun alkeishiukkasen energia kasvaa kohti yhtä Planckin energiaa, alkaa sen painovoimavuorovaikutus lähestyä suuruudeltaan muita perusvuorovaikutuksia. Tällöin alkavat kvantti-ilmiöt olla merkittäviä eikä perinteistä suhteellisuusteoriaa voida soveltaa. 

Planckin energia on alkeishiukkasten mittakaavassa valtava määrä energiaa. Suurienergiaisimman havaitun hiukkasen eli OMG-hiukkasen energia, 50 joulea, vastaa vain noin 25 miljardisosaa yhdestä Planckin energiasta. Arkiympäristössä yksi Planckin energia vastaa noin henkilöauton polttoainetankillisen sisältämää kemiallista energiaa.

Yksi Planckin energia on se energia, joka tarvitaan yhden Planckin pituuden mittakaavan luotaamiseen. Se on luultavasti myös maksimienergia, joka voidaan sovittaa näin pieneen mittakaavaan, joka tuolloin välittömästi luhistuu mustaksi aukoksi. Säieteoriassa Planckin energia on värähtelevien säikeiden keskimääräinen energia.

Planckin energian määrittää yhtälö
,
jossa c on valonnopeus tyhjiössä,  on redusoitu Planckin vakio ja  on gravitaatiovakio. Planckin energia on ekvivalentti Planckin massan kanssa yhtälön E=mc² perusteella. Kertomalla Planckin energia vakiolla

voidaan yksinkertaistaa joitakin gravitaatioyhtälöitä. Hiukkasfyysikot ja kosmologit käyttävät usein tällaista redusoitua Planckin energiaa, jonka yhtälö on
.
Yksi redusoitu Planckin energia on noin 0,390 × 109 joulea eli 2,43 × 1018 gigaelektronivolttia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Planck Energy

Energian yksiköt
Planckin varaus

Planckin varaus on sähkövarauksen yksikkö, jota merkitään . Planckin varaus on 

missä: 

 on tyhjiön permittiivisyys,
 on Diracin vakio eli Planckin vakio jaettuna 2π,
 on valonnopeus tyhjiössä,
 on Planckin vakio,
 on alkeisvaraus,
 on hienorakennevakio.

Sen arvo SI-yksiköissä on:
 = 1,875 546 037 78(14) × 10−18 C.

Planckin varaus on noin 11,706 kertainen elektronin varaukseen nähden.

Sähkövarauksen yksiköt
Planckin lämpötila

Planckin lämpötila on lämpötilan yksikkö, jonka tunnus on TP. Se on Planckin yksikkö, joka asettaa rajan  kvanttimekaniikalle. Planckin lämpötila on lämpötilan yläraja; ei ole mielekästä puhua mistään sitä lämpimämmästä. Se oli maailmankaikkeuden lämpötila ensimmäisellä hetkellään (kun alkuräjähdyksestä oli kulunut yksi Planckin aika).

 1,416 784(16) × 1032 K,

missä:

mP on Planckin massa,
c on valonnopeus tyhjiössä,
 on Diracin vakio (eli redusoitu Planckin vakio),
k on Boltzmannin vakio,
G on gravitaatiovakio.

Katso myös 
 Alin mahdollinen lämpötila: Absoluuttinen nollapiste

Lähteet 
 The Physics Hypertextbook: Blackbody Radiation

Aiheesta muualla 
 http://www.pbs.org/wgbh/nova/zero/hot.html

Lämpötilayksiköt
Kvanttimekaniikka
Arvo Närvänen

Arvo ”Ati” Närvänen (12. helmikuuta 1905 Viipuri – 4. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija, joka edusti koko uransa 1920- ja 1930-luvuilla syntymäseutunsa Susia. Jalkapallossa Sudet eivät olleet niin näkyvä seura kuin jääpallossa, jossa Sudet oli ehdottomasti Suomen ykkösseura etenkin 1920-luvulla.

Jalkapalloilijana Närvänen edusti Suomen maajoukkuetta 42 maaottelussa, muun muassa Berliinin 1936 olympialaisissa. Hän oli taitava taklaaja ja älykäs pelinrakentaja. Hän aloitti maajoukkueessa vuonna 1924 ollessaan 19-vuotias. Jalkapallouransa aikana Närvänen edusti Viipurin Susia ja Simpeleen Urheilijoita.

Jääpalloilijana ”Ati” Närvänen pelasi koko pelaajauransa Viipurin Susissa ja voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta. Hän pelasi 14 maaottelua, mikä oli ennätysmäärä 1940-luvulle saakka.

Arvo Närväsen nuorempi veli Ville Närvänen pelasi jalkapalloa Viipurin Susien joukkueessa ja yhdessä B-maaottelussa.

Saavutuksia
Jalkapallo:
 3 SM-pronssia 1933 ja 1937 
 42-maaottelua

Jääpallo:
 7 SM-kultaa 1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1932 ja 1933
 4 SM-hopeaa 1924, 1928, 1931 ja 1935
 3 SM-pronssia 1934, 1936 ja 1937 
 14-maaottelua

Lähteet

 
 
 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jääpalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Planckin kulmataajuus

Planckin kulmataajuus on kulmataajuuden yksikkö, jota merkitään ωP.  

 1,855 × 1043 s−1

missä

 on valonnopeus tyhjiössä

 on redusoitu Planckin vakio

 on gravitaatiovakio

Kvanttimekaniikka
Niilo Jantunen

Niilo "Niko" Jantunen (30. syyskuuta 1902 Pietari – 10. marraskuuta 1974) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä.

Jantunen edusti Viipurin Susia ja voitti urallaan seitsemän Suomen-mestaruutta (1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1932 ja 1933). Viimeisen mestaruussarjakautensa hän edusti vuonna 1937. Hän edusti Suomea yhdessätoista maaottelussa tehden niissä kuusi maalia.

Aktiiviuransa jälkeen Jantunen toimi Susien taloudenhoitajana ja sihteerinä sekä 40- ja 50-luvuilla pitkäaikaisena hallituksen jäsenenä. Hän pelasi välirauhan aikaan talvella 1941 Lahden Luistelijoiden joukkueessa suomesarjassa. Jantunen toimi myös erotuomarina sekä Viipurin Erotuomarikerhon puheenjohtajana.

Lähteet
 Talviurheilun tähdet, WSOY 1986, s. 796
 Pekka Anttinen: Karjalan narukerä pyörii- viipurilaisen jääpallon historia, 2011, s. 50-51.

Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Unto Koistinen

Unto Koistinen (25. heinäkuuta 1917 Helsinki – 9. toukokuuta 1994 Espoo) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.

Koistinen hankki taiteilijan opintonsa 1930-luvulla Taideteollisesta keskuskoulusta ja 1940-luvulla Suomen Taideakatemian koulusta sekä Ruotsin kuninkaallisesta tiedeakatemiasta. Toisen maailmansodan aikana Koistinen oli hankkinut poliisin ammatin, mutta sodan päätyttyä taiteilijanura kiinnosti miestä huomattavasti enemmän.

Koistisen teokset käsittävät piirroksia, maalauksia ja grafiikkaa. Piirrokset olivat hänen vahvin alansa. Koistisen tuotannossa toistuvat useasti ihmis- ja maisema-aiheet, etenkin naiset. 1960-luvun lopulta alkaen syntyneessä kuuluisassa kamee-sarjassa taiteilija piirsi uurtamalla viivan ohuen öljyvärikerroksen päälle. 

Koistinen maalasi huomattavan määrän omakuvia, joissa hän esiintyi eri rooleissa kuten harlekiinina, leijonana ja renessanssiruhtinaana. Roolista huolimatta voimakkaat kasvonpiirteet, suuri nenä ja surumieliset silmät ovat niissä helposti tunnistettavissa.

Unto Koistinen sai urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, joista merkittävin oli Pro Finlandia -mitali vuodelta 1963. Valtion taiteilijaeläkettä Koistinen sai vuodesta 1979. Hänen tyttärensä Johanna Koistinen (s. 1956) on taidegraafikko.


Lähteet

Verkkolähteet
Kuvataiteilijamatrikkeli.
Unto Koistisen Leijonaomakuva (1975) Turun Taidemuseon sivuilla .

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
Unto Koistinen Valtion taidemuseon kokoelmissa.
Unto Koistisen Omakuva (1959) Turun Taidemuseon sivuilla. 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset taidegraafikot
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Norjan jalkapallomaajoukkue

Norjan jalkapallomaajoukkue () on Norjan jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Norjaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkue pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa vuonna 1908. Se pelaa kotiottelunsa Oslossa sijaitsevalla Ullevaal Stadionilla, johon mahtuu 25 572 katsojaa.

Norja on osallistunut kolme kertaa maailmanmestaruuskisoihin ja kerran EM-kisoihin.

Norja oli 1990-luvulle asti melko vaisu jalkapallomaa. 1990-luvulle ja valmentaja Egil "Drillo" Olsenin kauteen osui Norjan maajoukkueen huippukausi, vaikka kaikki eivät Olsenin "robottifutikseksi" haukutusta pelityylistä pitäneet. Norja esitti vakuuttavia otteita karsinnoissa ja ystävyysotteluissa suurmaita vastaan ja oli korkeimmillaan FIFA:n ranking-listalla sijalla 2. Arvokisat olivat kuitenkin huikeiksi nousseisiin odotuksiin nähden lieviä pettymyksiä. Olsenin jätettyä paikkansa Norja ei ole ollut aivan yhtä vakuuttava.

Sijoitukset arvokilpailuissa

Maailmanmestaruuskilpailut 

1930–1934: Ei osallistunut
1938: 1. kierros
1950: Ei osallistunut
1954–1990: Ei selviytynyt karsinnoista
1994: 1. kierros
1998: 2. kierros
2002–2022: Ei selviytynyt karsinnoista

Euroopan-mestaruuskilpailut 

1960–1996: Ei selviytynyt karsinnoista
2000: 1. kierros
2004–2020: Ei selviytynyt karsinnoista

Päävalmentajat 
 1970–1977  Nils Arne Eggen ja Kjell Schou-Andreassen
 1978–1987  Tor Røste Fossen
 1987–1988  Tord Grip
 1988–1990  Ingvar Stadheim
 1990–1998  Egil Olsen (MM-1994, MM-1998)
 1998–2003  Nils Johan Semb (EM-2000)
 2004–2008  Åge Hareide
 2009–2013  Egil Olsen
 2014–2016  Per-Mathias Høgmo
 2017–2020  Lars Lagerbäck

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jalkapallomaajoukkueet
Jalkapallomaajoukkue
Katharina von Schlegel

Katharina Amalia Dorothea von Schlegel (22. lokakuuta 1697 – noin 1768) oli saksalainen virsirunoilija. Hänen tiedetään sepittäneen ainakin 20 virttä. Niistä tunnetuin on ”Stille, meine Wille”, jonka melodiana käytetään nykyisin Jean Sibeliuksen säveltämää ”Finlandia-hymniä”.

Katharina von Schlegelin elämänvaiheista tiedetään vain vähän. Von Schlegelin syntyi ja asui Saksan Köthenissä, jossa hän toimi luterilaisen kirkon naisjärjestössä ja häntä on nimetetty nimellä "Stiftsfräulein". Ilmeisesti hän vaikutti lisäksi Anhalt-Köthenin ruhtinaskunnan hovissa, jossa samaan aikaan Johann Sebastian Bach toimi konserttimestarina. Von Schlegel saattoi olla aatelista syntyperää tai ainakin varakkaan perheen lapsi.

Vuonna 1752 ilmestyneessä virsikokoelmassa "Neue Samung Geistlicher Lieder" oli mukana von Schlegelin virsiä. Sävyltään ne olivat pietistisiä. Tunnetummaksi von Schlegel tuli vasta lähes sata vuotta kuolemansa jälkeen, kun Jane Borthwick käänsi vuonna 1855 hänen virtensä ”Stille, meine Wille” englanniksi nimellä ”Be still, my soul”.

Lähteet 
 Be Still My Soul.
 Be Still, My Soul.
 Featured Hymn: Be Still, My Soul. HymnSite.com.
 Katharina Amalia Dorothea von Schlegel . The Cyber Hymnal.

Aiheesta muualla

Saksalaiset runoilijat
Saksalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1697 syntyneet
Vuonna 1768 kuolleet
Werner Aro

Werner Aro (synt. Flink, 17. elokuuta 1873 Hausjärvi – 24. marraskuuta 1929 Keitele) oli suomalainen räätäli, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1908–1914.

Tausta 
Werner Aron vanhemmat olivat entinen sotilas ja räätäli Karl Flink sekä Amanda Vilhelmina Olqvist. Hän työskenteli aluksi räätälinä Hausjärvellä, Asikkalassa ja Helsingissä. Vuosina 1906–1907 Aro toimi raittiuspuhujana ja huhtikuussa 1907 hän osallistui Tampereella pidettyyn Suomen Ammattijärjestön perustavaan kokoukseen Oitin työväenyhdistyksen edustajana. Eduskuntaan hänet valittiin Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuoden 1908 vaaleissa. Kansanedustajantoimensa lisäksi Aro oli vuodet 1908–1909 oli SDP:n Uudenmaan piirin piirisihteeri ja 1909–1918 hän työskenteli myös osuustoimintaliikkeen puhujana sekä SOK:n neuvojana. Vuoden 1918 sisällissodan jälkiselvittelyissä Aro tuomittiin poliittisista syistä vankilaan, josta hän vapautui 1920. Vapautumisensa jälkeen Aro toimi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton matkapuhujana ja luennoitsijana aina kuolemaansa saakka. Hän oli myös Hausjärven kunnallislautakunnan jäsen.

Perhe 
Aro avioitui Eva Sofia Antintyttären kanssa vuonna 1895.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 SAJ:n perustavan kokouksen pöytäkirja
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Valentin Annala

Valentin Annala (18. marraskuuta 1859 Ilmajoki – 16. lokakuuta 1926 Maaria) oli suomalainen ratavartija, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1909–1918 ja 1924–1926.

Elämä 
Etelä-Pohjanmaalla syntyneen Annalan vanhemmat olivat itsellinen Iisakki Annala ja Loviisa Palomäki. Vuodet 1873–1890 hän työskenteli ratatyömailla, jonka jälkeen Annala toimi ratavartijana Voikoskella, Liedossa ja Maariassa vuoteen 1918 saakka. Asevelvollisuutensa hän suoritti 1880-luvun alussa, kotiutuen aliupseerina vuonna 1883. 

Eduskuntaan Annala valittiin ensimmäisen kerran Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuonna 1909. Sisällissodan jälkeen hänet erotettiin kansanedustajan tehtävästä ja tuomittiin kuritushuonerangaistukseen poliittisista syistä. Vankeudesta vapauduttuaan Annala toimi sosialidemokraattisen puolueen luennoitsijana Varsinais-Suomessa ja hän oli myös puolueen Turun eteläisen piirin piirisihteeri ja rahastonhoitaja. Annala palasi eduskuntaan vielä 1924 ja toimi myös Väinö Tannerin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa.

Hänen muita luottamustehtäviään olivat muun muassa Maarian kuntakokouksen esimiehen tehtävät, Sosialisti-lehden johtokunnan jäsenyys sekä toiminta Suomen Rautatieläisten Liiton liittohallituksessa. Annala kuoli kesken vaalikauden lokakuussa 1926, jonka jälkeen hänen tilalleen eduskuntaan nousi Sosialistin päätoimittaja Edvin Wahlstén.

Perhe 
Annala solmi avioliiton Maria Sofia Pinomäen (s. 1860) kanssa vuonna 1881. Hän oli sisällissodan jälkeen etsintäkuulutettuna kapinaan osallistumisesta epäiltynä.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1859 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Turbofolk

Turbofolk oli hajoavassa Jugoslaviassa syntynyt musiikkigenre, joka oli kansanmusiikin ja popmusiikin sulautuma. Turbofolk yhdisti perinteen ja uuden ajan. Sitä kuunneltiin eniten 1990-luvun alun Serbiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa ja Montenegrossa, sekä myös muualla entisessä Jugoslaviassa, Kroatiassa ja Makedoniassa. Turbofolk levisi myös Bulgariaan, Turkkiin ja Kreikkaan nimillä chalga, Arabesk ja Laïka. Turbofolk syntyi alkujaan noin 1988, unohdettiin pian ja palasi 1993.

Turbofolk tuli kuuluisaksi vuoden 1994 kappaleella "200 na sat" (200 tunnissa), jonka esitti Ivan Gavrilović. Kappale oli tunnetun 2 Unlimitedin eurodance-hitin No Limits cover-versio. Myöhemmin samasta kappaleesta eräs kroaattiryhmä teki oman coverinsa, nimellä Nema ograničenja, jossa vokaaleissa toistettiin termiä turbofolk. Turbofolk-laulajiin ilmestyi pian vähäpukeisia tyttöjä, mm. Ceca, Mira Škorić, Dragana Mirković ja Snežana Babić Sneki.

Serbiassa turbofolkia levittivät mm. televisioasemat Pink-TV ja Palma, jotka esittivät turbofolk-videoita.

Turbofolk herättää edelleen 1990-luvun Slobodan Miloševićin hallitseman Jugoslavian muistoja. Yksi kuuluisimmista serbialaisista sotapäälliköistä, Arkan oli naimisissa laulaja Cecan kanssa.

Turbofolk-artisteja 

Aca Lukas
Ceca
Dara Bubamara
Dragan Kojić Keba
Dragana
Goga Sekulić
Indira Radić
Jelena Karleuša
Marta Savić
Mile Kitić
Milica Todorović
Miloš Bojanić
Mitar Mirić
Nada Topčagić
Nedeljko Bajić Baja
Osman Hadžić
Rodoljub "Roki" Vulović
Seka Aleksić
Sinan Sakić
Šaban Šaulić
Šako Polumenta
Siniša Vuco
Kemal Malovčić

 Musiikkityylit
Sulttaanitiainen

__notoc__
Sulttaanitiainen (Melanochlora sultanea) on tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 22 cm, eli se on jättiläinen tiaisten joukossa. Se muodostaakin yksin oman sukunsa. Väritykseltään se on häkellyttävä: alapuoli ja töyhtö ovat kirkkaankeltaiset, naama, kurkku, rinta ja yläselkä tummanvihreät ja siivet sekä pyrstö tummanruskeat. Sukupuolet ovat saman väriset. Laosissa ja Vietnamissa esiintyvällä alalajilla gayeti töyhtö on musta.

Esiintyminen 
Itäaasialainen laji, joka esiintyy yleisenä Kaakkois-Aasiasta Etelä-Kiinaan ja Itä-Nepaliin. Lajin esiintymisalue on kooltaan 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö 
Kaikenlaiset metsät, etenkin sademetsät.

Ravinto 
Etsii syötäväkseen puiden lehvästössä eläviä selkärangattomia.

Lähteet 

Tiaiset
Viluluoto

Viluluoto on Naantalin 2. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustan koillispuolella. Vuonna 2005 kaupunginosassa oli 370 asukasta. Pinta-alaltaan se on Naantalin toiseksi pienin. Se rajoittuu idässä Ruonaan ja kantakaupunkiin sekä lännessä Karvettiin ja Luolalaan. Sen eteläpuolella sijaitsee Luolalanjärvi.

Viluluodon asutus on omakotitalovaltaista. Kaupunginosassa sijaitsee Naantalin suurin päivittäistavarakauppa K-Supermarket.

Naantalin kaupunginosat
Laukkavirta

Tarvaala eli Laukkavirta on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa ja Laukaan pitäjän alkuperäinen historiallinen keskus. Asukkaita siellä on noin 300. Kylän alueella sijaitsee Laukaan kunnan maantieteellinen keskipiste, ja myös Laukaan kunta on saanut nimensä kylän läpi virtaavan Laukaanvirran mukaan. Laukaanvirta tunnetaan nykyään nimellä Tarvaalankoski.

Tarvaala sijaitsee kahden suuren vesistön, Kuusveden ja Lievestuoreenjärven välissä yhdistäen ne Saraaveteen, joka laskee edelleen Leppäveteen ja Päijänteeseen. Kuusveden rannalla on Tarvaalassa pumppaamo, josta johdetaan vettä Vuonteen  tekopohjavedenottamoon, joka tuottaa valtaosan Jyväskylän kaupungin juomavedestä.

Historia
Tarvaala tunnetaan erityisesti Laukaan ja Jyväskylän ensimmäisestä, vuonna 1593 rakennetusta, kirkosta. Kirkosta on enää Hartikan kirkon nimellä tunnetut rauniot jäljellä. Toinen merkittävä kohde Tarvaalassa on Hartikan punamultakalmisto, josta löytyi vuonna 1986 Suomen toistaiseksi laajin kokoelma kivikautisia punamultahautoja. Tarvaalasta löytyy myös Alvar Aallon osittain suunnittelema Alatalo. Tarvaalaan perustettiin aikanaan Laukaan ensimmäinen puhelinyhtiö. Tarvaala on 1990-luvulta lähtien tullut tunnetuksi myös erikoislaatuisesta villin lännen saluunasta Musta Korppi. Valtakunnallistakin julkisuutta Tarvaala on saanut maanalaisista taloistaan, jotka olivat erityisesti esillä Laukaan asuntomessujen aikaan 2003.

Tarvaalalla on kaksi nimeä: kylän nimi Tarvaala ja postiosoitenimi Laukkavirta. Nimi Tarvaala pohjautuu kylän ensimmäiseen taloon (nyk. Savola), jonka perusti 1560-luvulla Juvalta tullut Lauri Tarvainen (tai Tarvahainen, Laukaan Historia I). Täsmälleen saman niminen henkilö eli Lauri Tarvainen perusti myös Saarijärvelle neljä vuotta myöhemmin samannimisen talon: "Savolaissyntyisen Lauri Laurinpoika Tarvaisen ( Tarvahainen ) uudistalo Tarvaala syntyi viimeistään vuonna 1564. Tämän vuoksi postiosoitteena käytetään nimeä Laukkavirta, joka on vääntynyt kylän läpi kulkeneesta Laukaan virrasta. Laukaan virta taas antoi nimensä  vuonna 1593 perustetulle Laukaan pitäjälle, jonka nimi oli pari ensimmäistä vuotta Pärnasaari. Kun kirkko siirtyi 1600-luvulla Tarvaalasta Pellosniemeen, niin nimi Laukaa seurasi mukana. Nykyään Pellosniemen kylä tunnetaan nimellä Laukaan kirkonkylä.  

Laukaan Tarvaala sekoitetaan usein Saarijärvellä Keski-Suomessa sijaitsevaan toiseen Tarvaala-nimeä kantavaan kylään ja siksi monissa virallisissa yhteyksissä kylästä käytetäänkin nimeä Laukkavirta.

Kylällä toimii oma kyläseura Laukaan Tarvaalan kyläseura.

Aiheesta muualla
http://www.tarvaala.fi Tarvaalan kylä
Laukaan Historia I, Nils Berndtson, 1983

Laukaan kylät
Kiltti tyttö (elokuva)

Kiltti tyttö (The Good Girl) on elokuva vuodelta 2002. Sen on ohjannut Miguel Arteta ja käsikirjoittanut Mike White.

Juoni 
Justine Last (Jennifer Aniston) on töissä halpahallissa Retail Rodeossa ja on naimisissa kannabista polttavan miehen kanssa. Justine tapaa Thomas Wortherin (Jake Gyllenhaal), työntekijän samassa halpahallissa joka kutsuu itseään Holdeniksi, Holden Caulfieldin mukaan (hän on kertoja romaanissa Sieppari ruispellossa). Justinelle ja Thomasille muodostuu lopulta rakkaussuhde, joka melkein pilaa Justinen avioliiton ja maineen. Lopulta Justinen on päätettävä jatkaako entistä elämäänsä vai jättääkö sen taakseen.

Näyttelijät 

Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Elokuvat itsemurhasta
Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Savio (Laukaa)

Savio on kylä Laukaan kunnan eteläosassa, Keski-Suomessa. 
Savio sijaitsee Leppäveden rannalla, valtatie 9:stä pohjoiseen, vastapäätä Metsolahtea. Kylää halkoo seututie 640 (Saviontie) Lievestuoreelta Laukaaseen. Kylä on parhaiten tunnettu Savion tanssilavasta, sekä jylhästä Hyyppään vuoresta Lievestuoreen järven rannalla. Samalla alueella sijaitsee myös Puttolan kylä, joka kuuluu Savioon. Nykyään Savio ja Puttola toimivat yhdessä Savio-Puttolan kylätoimikunnassa. Saviolla sijaitsi kyläkoulu Savion ala-aste, jonka oppilasmäärä on (2008) noin 30 oppilasta. Koulu lakkautettiin keväällä 2018 ja purettiin syksyllä 2021. Kylällä on myös uimaranta.

Kesällä 2006 Savion kylä nousi median tietoisuuteen, kun Laukaan kotiseutujuhliin saapuivat pääministeri Matti Vanhanen ja hänen uusi naisystävänsä. Juhlat järjesti Wanhan Laukaan kotiseutuyhdistys.

Lähteet

Aiheesta muualla

http://www.savio-puttola.net/   

Laukaan kylät
Äijälä

Äijälä on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kylä rajoittuu Laukaassa Lankamaan, Kuusaan ja Leinolan kyliin, pohjoisessa Konneveden kuntaan. Äijälässä on vuonna 1907 valmistunut kyläkoulu, jonka lisäksi kylässä on kylätalo, päiväkoti ja yrityksiä.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Laukaan kylät
Spellgoth

Spellgoth alias SG.7 (oik. Tuomas Rytkönen, s. 1. maaliskuuta 1982) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Turmion Kätilöt -yhtyeestä, jossa hän toimi toisena vokalistina. Hän lähti yhtyeestä tammikuussa 2017. Spellgoth kuului Turmion Kätilöiden livekokoonpanoon, mutta osallistui myös yhtyeen studiotyöskentelyyn. Hän hallitsee myös kitaran-, basson- ja pianonsoiton. Turmion Kätilöissä Spellgothilla oli tapana pukeutua esiintyessään erilaisiin lateksiasuihin ja joskus jopa pelkkään ilmastointiteippiin (käärittynä peniksen ympärille).

Spellgoth soittaa kitaraa ja laulaa Trollheim’s Grottissa, Darkwoods My Betrothedissa ja Black Death Ritualissa, soittaa kitaraa black metal -yhtye Baptismissa ja laulaa Hornassa. Lisäksi hänellä on ainakin kaksi industrial -projektia, Slave's Mask  ja Syndicate Paranoia.  Spellgothia on haastateltu vuonna 2011 julkaistussa suomalaista black metal -musiikkia käsittelevässä dokumenttielokuvassa Loputon Gehennan liekki. Spellgothin ääntä on kuultavissa myös Stam1nan SLK- albumilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Turmion Kätilöt
 Darkwoods My Betrothed
 Horna @ Encyclopaedia Metallum 

Turmion Kätilöt
Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Vihtasilta

Vihtasilta on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. Kylässä on noin 300 asukasta. Vihtasilta sijaitsee Vihtavuoren taajaman ja Vuonteen kylän välissä. Kylän keskellä on aikoinaan saasteistaan valtakunnallisestikin tunnetuksi tullut Vihtajärvi. Nykyinen Vihtasilta on Laukaan vireimmin kasvavia alueita ja sinne perustettiin vuonna 2006 oma kyläyhdistys Vihtaset ry.

Vihtavuoresta Vihtasiltaan rakennettiin kevyen liikenteen väylä 2004. Vesihuoltoa varten on perustettu osuuskunta.

Lähteet

Kirjallisuutta
Ikonen, Antti ym.: Vihtasilta - reittien risteyksessä : Vihtasillan seudun kyläkirja. Kyläyhdistys Vihtaset, 2015. ISBN 978-952-93-6427-5.
 

Laukaan kylät
Saarilampi (kylä Laukaassa)

Saarilampi on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. 
Saarilampi on kylä Lievestuoreen ja Hankasalmen välillä Lievestuoreen järven itärannalla. Saarilampi rajoittuu lännessä Lievestuoreen järveen, etelässä Lievestuoreeseen, idässä Hankasalmeen ja pohjoisessa Simunaan. Kylä on yksi Laukaan syrjäisimpiä ja kyläkoulu lakkautettiin jo vuosia sitten. Saarilammella ja Simunalla on yhteinen Saarilampi-Simunan kyläyhdistys.

Lähteet 

Laukaan kylät
Varhaiskeskiaika

Varhaiskeskiaika on yksi keskiajan kolmesta ajanjaksosta sydänkeskiajan (1000–1300) ja myöhäiskeskiajan (1300–1500) ohella. Varhaiskeskiaika sijoittui vuosille 500–1000. Varhaiskeskiaikaa nimitetään myös pimeäksi ajaksi.

Varhaiskeskiaika alkoi Rooman hajoamisen myötä. Rooman imperiumin ylläpitämä rauha päättyi Rooman legioonien lähtiessä. Rooman suuret ruhtinaat ja heimopäälliköt halusivat täyttää valtatyhjiön, josta seurasi lähes loppumaton taistelu legioonien ja ruhtinaiden välillä. Roomalaiset veivät mukanaan hallintokoneiston, jonka myötä yhteiskuntarakenteet hajosivat. Monet kaupungit autioituivat ja kaupankäynti tyrehtyi, ja lopulta koko Rooma hajosi. Idästä tulleet germaanit aiheuttivat lisää kaaosta Keski-Euroopassa ja arabipaimentolaiset valloittivat isoja osia Etelä-Euroopasta, muun muassa nykyisen Espanjan alueen. Viikingit matkasivat merillä aktiivisesti vuosina 700–1000 hyökäten kuningaskuntiin ja aiheuttaen suuria tuhoja. Varhaiskeskiaikaa voi hyvin kutsua pimeäksi keskiajaksi sen takia, että kirjoitustaito katosi lähes kokonaan, minkä vuoksi kirjallisia dokumentteja on tuolta ajalta hyvin vähän.

Varhaiskeskiajan kurjuuden katkaisi hetkeksi aikaa Kaarle Suuri. Hänet kruunattiin Rooman keisariksi vuoden 800 joulupäivänä. Hetken aikaa näytti jopa siltä, että Rooma olisi noussut uudelleen pystyyn. Kaupat alkoivat jälleen käydä, ja Kaarle Suuri otti velvollisuudekseen suojella oppineita. Kaarle Suuren kuoleman jälkeen Rooma jaettiin kolmeen valtioon hänen perillisilleen: Saksaan, Ranskaan ja Italiaan. Keskiajalla ei ollut vielä olemassa varsinaisia kansallisvaltioita. Ennen keisariksi tuloaan Kaarle Suuri oli ollut frankkien kuningas. Kaarle Suuren jälkeläisillä ei ollut kuitenkaan isänsä johtamiskykyjä, joten 800-luvun jälkeen Eurooppa palasi takaisin sotiin ja kurjuuteen. Vaikka Euroopassa hallitsi monia nimellisesti tunnettuja kuninkaita, heidän valtansa oli hyvin heikko.

Katolinen kirkko kuitenkin päätti jatkaa Rooman keisarien kruunaamista, mutta vasta Otto I Suuri, joka kruunattiin vuonna 962, palautti osan Rooman hienoudesta. Otto I Suuren keisarius siirtyi samalla frankeilta Sakseille, ja vallan painopiste siirtyi Ranskasta Saksaan. Häntä pidetään yhä Pyhän Saksalais-Roomalaisen keisarikunnan perustajana. Nimitys tosin tuli käyttöön vasta satoja vuosia Otto I Suuren kuoleman jälkeen. Otto I Suuren arvonimet olivat frankkien ja saksien keisari, vaikka Otto itse piti itseään myös Rooman keisarina. Keisarius yhdistettiin siitä lähtien Saksan kuninkuuteen, ja entinen kuningas siirtyi Saksan keisariksi. Saksan keisarikunnan valta oli myös ruhtinaiden käsissä, sillä he valitsivat kuninkaan.

Lähteet 

 http://www.katajala.net/keskiaika/historia/lyhyt_historia.html

Keskiaika
Haapala (Laukaa)

Haapala on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. 
Haapala sijaitsee Laukaasta Äänekosken suuntaan Vatianjärven itärannalla. Haapalan naapurikylä etelässä on Kuusa, ja pohjoisessa tulee vastaan Äänekosken raja ja Kapeenkoski, joka sijoittuu Laukaan ja Äänekosken alueille. Kapeenkoski on tunnettu retkeilykohde koskineen ja erittäin rikkaine muinaislöytöineen aina kivikaudesta lähtien. Haapalan kylä sijoittuu Keiteleen kanavan kahden sulun, Kuusaan ja Kapeenkosken välille.

Laukaan kylät
Valkola

Valkola on kylä Laukaan kunnassa Keski-Suomessa. 
Valkolan kylä sijaitsee Vatian järven ja Peurunkajärven välisellä alueella, lähellä Peurungan kuntoutuslaitosta, noin 35 kilometrin päässä Jyväskylästä. 

Valkolassa on voimakkaasti laajentunut kalanviljelylaitos.

Kylän tunnetuin nähtävyys on upea rotkolaakso, Hitonhauta. 

Kylässä on suuri, yli 110-vuotias kyläkoulu jossa on oppilaita eskarilaisista kuudesluokkalaisiin. 

Toimiva Valkolan kyläyhdistys on hyvin aktiivinen ja järjestää kylällä paljon erilaisia ulkoilma tapahtumia sekä kunnostaa kylän ulkoilu- ja vapaa-ajan paikkoja. 

Kylältä löytyy myös melkein 100 -vuotias nuorisoseura.  Nuorisoseurantaloa käytetään paljon erilaisiin  virkistystapahtumiin, juhliin ja kokoontumisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Valkolan kyläyhdistys

Laukaan kylät