joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Romano-tv

Romano-tv (alun perin Manne-tv) oli 13-osainen suomalainen televisiosarja, joka teki pilaa valtaväestön ennakkoluuloista romaneita kohtaan. Sen pääosissa nähtiin Santeri Ahlgrén ja Eeki Mantere. Sarja herätti kohua väitetyn rasistisuutensa vuoksi. Viihdeohjelmana se sai pääasiassa kielteisiä arvioita.

Sarjan vitsit rakentuvat lähinnä päähenkilöiden Mannen (Ahlgrén) ja Asserin (Mantere) keskinäiseen jutusteluun ja romanistereotyypeillä leikitteleviin edesottamuksiin. Lisäksi mukana on musiikkia ja nimekkäitä vierailijoita. Sarjassa ovat esiintyneet esimerkiksi Andy McCoy, Mika Nuojua ja Eva Polttila. Se julkaistiin DVD:llä marraskuussa 2007. Kokoelmassa on mukana ”kadonnut” 13. jakso, jota ei esitetty televisiossa.

Huhtikuussa 2009 Yle TV1 alkoi esittää Manne maailmalla -televisiosarjaa, joka on jatkoa Romano-tv:lle.


Kohu 
Suomen Romanifoorumi vaati Yleisradiota hyllyttämään ohjelman rasismin vuoksi. Ylen ohjelmapäällikön mukaan sarjaa aiottiin kuitenkin jatkaa, mutta huomio kohdistettiin aiempaa tarkemmin valtaväestön ennakkoluulojen tarkasteluun. Ohjelman nimi muuttui 14. heinäkuuta 2007 alkaen Romano-tv:ksi. Viimeinen jakso esitettiin 18. elokuuta 2007.

Romano-tv:n käsittely eri oikeusasteissa päättyi vasta keväällä 2011, lähes neljä vuotta ohjelman ensiesityksen jälkeen. Tuolloin korkein hallinto-oikeus antoi äänin 4-1 päätöksen, jonka mukaan ohjelman ei katsottu tarkoituksellisesti loukanneen romaniväestöä.

Vastaanotto 
Romano-tv:n vastaanotto oli kielteinen. Helsingin Sanomien Jyrki Räikkä kuvaili sitä halvalla tehdyksi, kömpelösti näytellyksi ja epähauskaksi sarjaksi, jonka huonous saa itseironiseksi tarkoitetun huumorin tuntumaan rasistiselta. ”Mikäli Yle pitäisi etnisiä ennakkoluuloja kumoavaa viihdettä todella tärkeänä, yhtiö osoittaisi sen tekemiseen runsaasti rahaa ja voimavaroja. Parhain mahdollisin voimin tehtyjä ohjelmia esitettäisiin kevät- tai syyskauden lippulaivoina eikä loma-ajan tuutintäytteenä.”

Smack the Jack -sivustolla vuonna 2013 julkaistun DVD-arvostelun mukaan Ahlgrén on Romano-tv:n ”ehdoton dynamo”, ”jonka fiilis ja teho kyllä välittyy kotikatsomoihin”. Muutoin sarja tarjoaa vanhoja vitsejä kömpelöllä toteutuksella, ja se lieneekin julkaistu pelkästään šokkiarvon vuoksi sekä ”vähemmistökiintiön” täyttämiseksi. DVD saa arvosanaksi kaksi pistettä viidestä.

Katso myös 

 Ähläm Sähläm

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset komediasarjat
Suomen romanit
Raitavälskäri

Raitavälskäri (Acanthurus triostegus) on välskärikaloihin kuuluva meriakvaariossakin menestyvä kala. Luonnossa raitavälskäri elää indopasifisella merialueella.

Ulkonäkö ja koko 
Raitavälskäri kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Sillä on soikean litteä vartalo, pohjaväri on hopeanvalkoinen, ja vartalon poikki kulkee kuusi ohutta mustaa juovaa.

Käyttäytyminen 
Luonnossa raitavälskärit elävät suurina, jopa tuhatkin yksilöä käsittävinä parvina. Suurissa parvissa liikkuminen suojaa saalistajilta, koska saalistajan hyökätessä parvi hajoaa ja saalistaja hämääntyy. Tällöin suurimmalla osalla kaloista on mahdollisuus selvitä hyökkäyksestä elävänä. Raitavälskäriä ei kannata pitää samassa akvaariossa muiden välskärilajien kanssa, koska nämä saattavat häiritä raitavälskäriä. Sen sijaan raitavälskäri tulee hyvin toimeen muiden saman lajin edustajien kanssa.

Vesiolot ja ravinto 
Raitavälskäri vaatii paljon tilaa, vähintään 285 l:n vetoisen akvaarion. Veden pH:n tulisi olla 8,1–8,4 ja veden lämpötilan 24–26 °C. Raitavälskärit syövät levää ja muuta kasviainesta.

Lähteet 

Meriakvaariokalat
Välskärikalat
Sound of White Noise

Sound of White Noise on yhtyeen Anthrax kuudes studioalbumi, jonka Elektra Records julkaisi toukokuussa 1993. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi uuden laulajan John Bushin kanssa, ja viimeinen albumi kitaristi Dan Spitzin kanssa.

Levyn kappaleessa Black Lodge koskettimia soittaa Angelo Badalamenti ja Kenny Landrum. Albumin tyyli jakoi hieman fanien mielipiteitä levyn grunge-vaikutteiden takia, sillä juuri grunge oli tuolloin saanut jalansijaa musiikin valtavirrassa.

Kappaleet

Vuoden 2001 remasteroitu versio

Japanin bonus CD

Kokoonpano 
 John Bush – laulu
 Dan Spitz – kitara
 Scott Ian – rytmikitara, 6-kielinen basso, laulu
 Frank Bello – basso, laulu
 Charlie Benante – rummut

Vierailevat muusikot 
 Angelo Badalamenti– koskettimet "Black Lodge" -kappaleessa
 Kenny Landrum– koskettimet "Black Lodge" -kappaleessa
 Vincent Bell– kitara

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 1993 albumit
Anthraxin albumit
Stomp 442

Stomp 442 on thrash metal -yhtye Anthraxin seitsemäs studioalbumi. Elektra Records julkaisi sen vuonna 1995. Anthrax syytti levy-yhtiötään siitä, ettei se heidän mielestään ollut promotoinut albumia tarpeeksi, ja yhtye lähti pian Elektra Recordsilta. Albumi on Anthraxin ensimmäinen ilman kitaristi Dan Spitziä, jonka tilalle ei heti hankittu vakituista soolokitaristia, vaan levyllä kitarasoolot soittavat suurimmaksi osaksi Paul Crook ja Charlie Benante.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Benante, Bush ja Ian.

Vuoden 2001 remasteroitu versio

Japanin uudelleenjulkaisu

Kokoonpano 
 John Bush – laulu
 Scott Ian – kitara
 Frank Bello – basso
 Charlie Benante – rummut
 Paul Crook – kitara
 Dimebag Darrell – kitara kappaleissa "Riding Shotgun" ja "King Size"

Vuoden 1995 albumit
Anthraxin albumit
Kaija Pakarinen

Kaija Pakarinen (s. 7. tammikuuta 1954 Rääkkylä) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt monissa kotimaisissa draamasarjoissa. 

Yksi ensimmäisiä Kaija Pakarisen näyttelemiä osia on Sisko Paavonen Lumikit tv-näytelmässä, jossa seurataan naistentautien yhden huoneen potilaiden elämää vuorokauden ajan. Pakarinen näyttelee Regina Mälkkiä Yle TV1:n poliittisessa satiirissa Ihmisten puolue. Pakarinen näyttelee Mallua Matti Ijäksen televisioelokuvassa Katsastus. Hän on näytellyt paljon myös kotimaisissa elokuvissa. Hänellä on ollut pieniä rooleja esimerkiksi Aki Kaurismäen elokuvissa Mies vailla menneisyyttä ja Kauas pilvet karkaavat. Pakarinen sai vuonna 1988 Jussi-palkinnon parhaasta naispääosasuorituksesta Veikko Aaltosen ohjaamasta elokuvasta Tilinteko. Hän on tehnyt myös ääniroolin lastenohjelmassa Risto Räppääjä. Pakarinen on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Helsingin herra, Kallio, Taivaan tulet ja Kovaa maata. Pakarinen on myös vieraillut televisio-ohjelmissa Syke, Raid, Downshiftaajat ja Kimmo.

Filmografia

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirkonseutu (Kempele)

Kirkonseutu on Kempeleen keskustaajamassa sijaitseva alue. Alueen mäntyjä kasvavalla hiekkaharjulla Kirkonmäellä sijaitsevat Suomen vanhimpiin puukirkkoihin kuuluva vuosina 1688–1691 valmistunut Kempeleen vanha kirkko, Kirkonmäen hautausmaa, ja vuonna 1993 rakennettu Pyhän Kolminaisuuden kirkko, jotka yhdessä muodostavat yhden Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Alueen kautta on kulkenut myös aikoinaan Pohjanmaan rantatie ja valtatie 4:n vanha linjaus. Vuosina 1966–1980 kirkon läheisyydessä toimi myös Kempeleen kotiseutumuseo, joka siirtyi vuonna 1980 nykyiselle paikalleen Kirkkotielle kunnan ostamalle Marttilan tilalle.

Alueella sijaitsee myös Kempeleen koulukeskus, joka käsittää Kirkonkylän koulun ja Kempeleen lukion. Kirkonkylän koulu aloitti toimintansa alkujaan kansakouluna vanhan kirkon lähellä sijaitsevassa Junttilan talossa. Koulukeskuksen läheisyydessä sijaitsevat myös Kempeleen kirjaston omatoimikirjasto Tietotori ja Kempelehalli. 
 
Sarkkirannan liikenneympyrästä lähtevä yhdystie 8154 eli Piriläntie johtaa seututien 847 liikennevaloristeykseen. 

Alueen rakennuskanta koostuu muutamista vanhemmista omakotitaloista. Alueelle ollaan suunnittelemassa tulevaisuudessa uutta Tähkälä-nimistä asuinaluetta.

Kuvagalleria

Lähteet

Kempeleen kylät ja alueet
Suomen kirkonkylät
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Ahmed II

Ahmed II () (osmaniturkiksi: سليمان ثانىاحمد ثانى) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuosina 1691–1695. Hän oli kahden edellisen sulttaanin Mehmed IV:n ja Osman II:n nuorempi veli, ja heidän edeltäjänsä Ibrahim I:n poika.

Samoin kuin edellisillä hallituskausilla, käytännön valta pysyi suurvisiirien käsissä. Suleimanin merkittävin hallintotoimi oli Mustafa Köprülün nimittäminen suurvisiiriksi. Vain pari viikkoa Köprülün nimityksen jälkeen osmanit kokivat raskaan tappion Slankamenin taistelussa, ja joutuivat luopumaan Unkarista. Ahmedin nelivuotisella hallituskaudella tappio ja katastrofi seurasi toistaan. Hän kuoli huolten ja sairauksien murtamana neljä vuotta veljensä jälkeen.

Lähteet 

Osmanien hallitsijat
Vuonna 1643 syntyneet
Vuonna 1695 kuolleet
John Hicks

Sir John Richard Hicks (8. huhtikuuta 1904 – 20. toukokuuta 1989) oli englantilainen tutkija ja yksi 1900-luvun merkittävimmistä taloustieteilijöistä. Hänen tunnetuin tutkimuksensa liittyivät IS/LM-malliin, joka tiivistää keynesiläisen makroteorian näkemyksen. Lisäksi hän työskenteli mikroteorian puolella kuluttajan kysyntäteorian parissa. Hicks palkittiin Nobelin taloustieteen palkinnolla uraauurtavasta työstä yleisen tasapainoteorian ja hyvinvointiteorian aloilla vuonna 1972.

Hicks oli paikallislehden toimittajan poika. Hän opiskeli Oxfordissa Clifronin ja Balliolin collegeissa stipendien turvin. Hän oli aluksi matematiikan opiskelija, mutta vaihtoi pääainetta uuteen filosofian, politiikan ja taloustieteen tiedekuntaan. Niistä hän sai varsin keskinkertaiset arvosanat. Hän pääsi kuitenkin luennoimaan taloustiedettä LSE:hen. 1935 hän siirtyi Cambridgeen ja palasi sieltä Oxfordiin 1946.

Lähteet 

Brittiläiset taloustieteilijät
Nobelin taloustieteen palkinnon saajat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Litulaukka

Litulaukka eli rohtolitulaukka (Alliaria petiolata) on valkokukkainen ristikukkaiskasvi, jonka murskattujen lehtien tuoksu muistuttaa valkosipulia eli kynsilaukkaa; tästä kasvi on saanut nimensäkin.

Ulkonäkö ja koko 

Litulaukka kasvaa 20–100 cm korkeaksi. Sen kolmion- tai sydämenmuotoiset lehdet ovat 10 cm pitkät ja 2–6 cm leveät. Se voi talvehtia ruusukkeena. Keväällä puhkeavat valkeat kukat ovat halkaisijaltaan 8–15 mm ja tiiviinä kukintona. Terälehtiä on ristikukkaiskasvien tapaan neljä.

Levinneisyys 
Litulaukkaa tavataan Länsi- ja Keski-Euroopassa Espanjaa ja Portugalia lukuun ottamatta. Pohjoismaissa sitä kasvaa paikoin rannikoilla ja yleisemmin Ruotsin eteläosassa. Suomessa se on melko yleinen Ahvenanmaalla sekä Turun ja Helsingin seuduilla. Yksittäisiä havaintoja on muualta Etelä- ja Keski-Suomesta Ouluun saakka.

Litulaukka on kasvanut luonnonvaraisena eteläisimmässä Suomessa, mutta sitä on käytetty rohdoskasvina, minkä vuoksi se on levinnyt paikoin kiusaksi asti.

Käyttö 
Valkosipulimaisen makunsa vuoksi litulaukkaa on käytetty mausteena ainakin Venäjän eteläisissä osissa, ja Euroopan kasvissyöjät ovat tutkineet sen viljelyäkin. Myös eroosion estämiseen on kasvia kokeiltu. Yhdysvalloissa litulaukka aiheuttaa vieraslajina ongelmia, koska sillä ei juuri ole luontaisia vihollisia ja se on jopa myrkyllinen eräiden perhosten nuoruusasteille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Litulaukka (rohtolitulaukka) (Alliaria petiolata)
 Kasviatlas 2020: Litulaukan eli rohtolitulaukan (Alliaria petiolata) levinneisyys Suomessa
 JSTOR Global Plants: Alliaria petiolata 
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Alliaria petiolata 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Alliaria petiolata 
 United States Department of Agriculture (USDA): Alliaria petiolata 
 Flora of China: Alliaria petiolata 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Alliaria petiolata 

Ristikukkaiskasvit
Konurbaatio

Konurbaatio, kaupunkien yhteensulauma on yhteensulautunut, alun perin erillisten kaupunkien joukko, jonka osat ovat itsenäisiä hallinnollisia yksiköitä. Konurbaatiossa suuret kaupungit ovat usein itsenäisesti toimivia ja oman identiteettinsä säilyttäneitä, eikä alueella yleensä ole yhtä selkeää keskuskaupunkia, kuten monesti metropolialueella.

Tunnettuja konurbaatioita ovat muun muassa Ruhrin alue, Randstad, BosWash ja Osaka-Kobe-Kioton alue. Kiinaan on kehittynyt huomattavia konurbaatioita muun muassa Shanghain sekä Kanton-Shenzhen-Hongkongin ympäristöön.

Katso myös 
 megalopoli
 Kaupunkialue

Lähteet 

Kaupunkimaantiede
Routa ei lopu (on ilmoja pidelly)

Routa ei lopu (on ilmoja pidelly) on lappeenrantalaisen Kotiteollisuus-yhtyeen vuonna 2003 ilmestynyt EP. Se sisältää uudelleennauhoitetun version Aamen-albumilla sekä singlenä julkaistusta kappaleesta "Routa ei lopu", samaisen singlen alkuperäisen B-puolen "Harakat" sekä liveversiot Eevan perintö -albumilla julkaistusta kappaleesta "Rakastan" ja Kuolleen kukan nimi -albumilla julkaistusta kappaleesta "Kielletyn puun hedelmä".

Julkaisu sijoittui parhaimmillaan Suomen singlelistan kahdeksanneksi ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Jouni Hynynen – kitara, laulu
 Janne Hongisto – basso
 Jari Sinkkonen – rummut

Aiheesta muualla 

 

Vuoden 2003 EP:t
Kotiteollisuuden albumit
Vuoden 2003 kappaleet
Kulturbund

Kulttuuriliitto (saks. Kulturbund, lyh. KB) oli Saksan demokraattisessa tasavallassa toiminut kulttuurijärjestö. Järjestö perustettiin kesäkuussa 1946 Neuvostoliiton miehityshallinnon käskystä nimellä Kulturbund zur demokratischen Erneuerung Deutschlands ("Kulttuuriliitto Saksan demokraattiseksi uudistamiseksi"). Alun alkaen kulttuuriliitto oli ilmeisesti tarkoitettu myös läntisillä miehitysvyöhykkeillä toimivaksi, puoluerajat ylittäväksi kulttuurijärjestöksi, jonka tarkoituksena oli tukea miehitetyn Saksan kulttuurielämän elvyttämistä ja ohjata sitä "demokraattiseen" ja "antifasistiseen" suuntaan. Käytännössä Kulttuuriliitto toimi kuitenkin vain DDR:n alueella. Jo vuonna 1947 järjestön jäsenyys sidottiin tiukemmin Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen alaisuuteen. Puolueen jäseniä oli mukana Kulttuuriliiton kaikilla tasoilla, ja se huolehti Kulttuuriliiton poliittisista linjauksista. Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana toimi DDR:n kansallislaulun sanoittaja ja maan myöhempi kulttuuriministeri Johannes R. Becher.

Verrattuna muihin DDR:ssä toimineisiin kansalaisjärjestöihin Kulttuuriliiton toiminta oli kuitenkin suhteellisen vapaata politiikasta. Sen jäsenille taattiin edes jossain määrin "taiteellista vapautta", eikä jäsenistön sitoutuminen liiton poliittisiin tavoitteisiin ollut kovin suurta. Suurin osa jäsenistöstä mielsi Kulttuuriliiton ensi sijassa yhteistoimintaelimeksi ja edunvalvojaksi, ei niinkään poliittiseksi toimintafoorumiksi.

Kulttuuriliitto oli mukana Kansallisessa rintamassa, ja se lähetti 22 edustajaa DDR:n parlamenttiin, Kansankamariin.Vuonna 1985 Kulttuuriliitossa oli 260 000 jäsentä. Suurin osa heistä oli kulttuurista kiinnostuneita kansalaisia, harrastelijakirjoittajia, keräilijöitä ja paikallishistorian tutkijoita. Toisaalta mukana oli myös DDR:n kulttuurielämän eliitti. Esimerkiksi muistomerkkien suojelu ja paikallishistorian tallentaminen oli organisoitu Kulttuuriliiton kautta. 1980-luvun alussa Kulttuuriliiton toimintapiirit itsenäistyivät. Näin syntyivät Kulttuuriliiton esperantoyhdistys, kotiseutuyhdistys, valokuvausyhdistys ja kulttuuriympäristöyhdistys.

Saksojen yhdistymisen jälkeen Kulttuuriliitto jatkoi toimintaansa yhdistyspohjalta (Kulturbund e.V.).

Linkki

Kulttuuriliiton nykyiset sivut (saksaksi)

Kulttuurijärjestöt
Saksan demokraattinen tasavalta
Nigel Lawson

Nigel Lawson, Baron Lawson of Blaby, PC, (s. 11. maaliskuuta 1932) on brittiläinen konservatiivipoliitikko ja pitkäaikainen Margaret Thatcherin hallituksen valtiovarainministeri 1983–1989.

Lawson opiskeli Westminster Schoolissa ja Oxfordin yliopiston Christ Churchissa. Hän suoritti asepalveluksensa kuninkaallisen laivaston torpedoveneen komentajana. Hän oli toimittajana The Sunday Telegraphissa ja The Spectatorin päätoimittajana 1966–1970 ennen kuin hänet valittiin parlamenttiin 1974. Thatcherin johtamien konservatiivien vaalivoiton jälkeen Lawson nimitettiin valtiovarainministeriön neljänneksi ministeriksi (Financial Secretary to the Treasury) ja syyskuussa 1981 energiaministeriksi, jossa toimessa hänen merkittävin tehtävänsä oli varautua tulevaan kaivoslakkoon hallituksen hiilikaivosten lopettamissuunnitelmien vuoksi. Lawson oli myös merkittävä Thatcherin hallituksen yksityistämispolitiikan arkkitehti.

Konservatiivien uuden vaalivoiton jälkeen 1983 Lawson nimitettiin valtiovarainministeriksi Sir Geoffrey Howen seuraajaksi. Hän aloitti toimensa verouudistuksella ja siirtämällä verotusta epäsuoraan verotukseen kuten arvonlisäveroon. Vuoden 1986 budjetissa tuloveroa laskettiin edelleen Howen vuoden 1979 budjetin suurimmasta 30 %:ista. Lawson vastusti Community Chargen (pääveron) käyttöönottoa paikallishallinnon rahoittamiseksi, joka lopulta johti Thatcherin pääministerikauden loppuun.

Lawsonilla oli merkittäviä erimielisyyksiä Thatcherin neuvonantajan, professori Sir Alan Waltersin kanssa. Sir Alan vaati Britanniaa pysymään tiukasti tavoitteissaan inflaation hillitsemiseksi ja hän vastusti ankarasti Lawsonin kannattamaa Euroopan rahaliiton jäsenyyttä. Lawson erosi viimein lokakuussa 1989, Sir Alan lähes välittömästi sen jälkeen.
Hänen lyhytaikaiseksi seuraajakseen valtiovarainministerinä tuli John Major.

Lawson jätti parlamentin 1992 ja sai elinikäisen arvonimen Baron Lawson of Blaby, of Newnham in the County of Northamptonshire.

Lawson on ollut naimisissa kahdesti. Vanessa Salmonin kanssa 1955–1980, jonka kanssa hänellä on poika Dominic Lawson, entinen The Sunday Telegraphin päätoimittaja ja tyttäret Thomasina, Nigella ja Horatia, joista Nigella Lawson on kuuluisa tv-kokki. Hänen toinen vaimonsa oli Thérèse Maclear, jonka kanssa hänellä on poika ja tytär. Erottuaan Maclearista Lawson on seurustellut itseään 37 vuotta nuoremman Tina Jenningsin kanssa. 

Lawson kirjoitti 2004 kirjeen The Times -lehteen, jossa hän väitti, että ilmastonmuutoksen tutkimuksessa on monia epävarmuuksia, sekä arvosteli Kioton sopimusta.

Lähteet

Brittiläiset poliitikot
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Edwin Meese

Edwin "Ed" Meese III (s. 2. joulukuuta 1931 Oakland, Kalifornia) oli Yhdysvaltain oikeusministeri (Attorney General) Ronald Reaganin hallinnossa 1985–1988.

Meese opiskeli Yalen yliopistossa ja sai oikeustieteen tutkinnon University of California, Berkeleyssa. Hän oli Alamedan piirikunnan apulaissyyttäjä ennen kuin liittyi Kalifornian kuvernööri Reaganin henkilökuntaan 1967 ja oli hänen hallintonsa päällikkönä 1969–1974. Tässä tehtävässä hän oli päättämässä Berkeleyn People's Parkin opiskelijamielenosoituksen hajottamisesta 15. toukokuuta 1969, jossa yksi mielenosoittaja kuoli ja sadat loukkaantuivat. Meese neuvoi Reagania julistamaan hätätilan vastoin kaupunginhallituksen neuvoa ja kansalliskaarti miehitti kaupungin kahdeksi viikoksi.

Myöhemmin Meese oli Rohr Industriesin varapresidenttinä ja harjoitti lakia San Diegossa. Hän oli San Diegon yliopiston oikeustieteen professorina 1977–1981.

Meese oli Reaganin vuoden 1980 vaalikampanjan päällikkö ja Reaganin–Bushin komitean vanhempi neuvonantaja. Reaganin voiton jälkeen hän oli hallinnon jäsen ja kansallisen turvallisuusneuvoston päällikkö 1981–1985 ja helmikuusta 1985 oikeusministeri elokuuhun 1988. Virallisen raportin mukaan hän osallistui suoraan Iran–Contra-tapaukseen. Hän arvosteli korkeinta oikeutta syyttäen sitä perustuslain alkuperäisestä tarkoituksesta poikkeamisesta, johon korkeimman oikeuden tuomarit vastasivat myöhemmin omissa lausunnoissaan.

Meese perusti myös "Meesen komission" tutkimaan pornografiaa Yhdysvalloissa. Se otti yhteyttä kauppaketjuihin ja vaati Playboy- ja Penthouse-lehtien poistamista kauppojen hyllyiltä ja sai aikaan niiden maanlaajuisen boikotin, kunnes liittovaltion oikeus tuomitsi kiellon tapauksessa Meese v. Playboy (639 F.Supp. 581) perustuslain ensimmäisen lisäyksen takaavan sananvapauden vastaiseksi.

Meese on ollut myöhemmin konservatiivisen Heritage Foundationin tutkijana, älykästä suunnittelua ajavassa Discovery Institutessa ja Irakin tilannetta selvittävän maaliskuussa 2006 nimetyn Iraq Study Groupin jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain oikeusministerit
Vuonna 1931 syntyneet
Ronald Reaganin hallituksen jäsenet
Kalifornialaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Cathédrale Saint-Joseph de Nouméa

Cathédrale Saint-Joseph de Nouméa on katedraali Ranskan merentakaisen territorion Uuden-Kaledonian pääkaupungissa Nouméassa. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1887. 

Kirkon kynttiläkruunuun on käytetty ensimmäisiä nikkelieriä, joita louhittiin Uudesta Kaledoniasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Structurae.de

Uuden-Kaledonian rakennukset ja rakennelmat
Ranskan kirkot
Katedraalit
Kivikirkot
Santiago Carrillo

Santiago Carrillo Solares (18. tammikuuta 1915 – 18. syyskuuta 2012) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi kommunistipuolueen (PCE) pääsihteerinä vuosina 1960–1982. Carrillo kuului eurokommunismin kehittäjiin. 

Carrillo vietti 38 vuotta maanpaossa, pääosan ajasta Ranskassa. Hän palasi Espanjaan vuonna 1976 Francisco Francon kuoltua. Hänet valittiin Espanjan parlamentin alahuoneeseen vuonna 1977, ja hänet valittiin uudelleen vuosina 1979 ja 1982.

Carrillo erotettiin kommunistipuolueesta, ja hän perusti 1985 oman Partido de los Trabajadores de España-Unidad Comunistan, joka kuitenkin lakkautettiin vuonna 1991. Myöhempinä vuosinaan Carrillo ei kannattanut enää kommunismia, ja syyskuussa 1991 hän mainitsikin aatteen tulleen tiensä päähän. Hän julkaisi uransa aikana lukuisia kirjoja ja sai 2005 Madridin autonomisen yliopiston kunniatohtorin arvon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Espanjalaiset poliitikot
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Espanjalaiset kommunistit
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Mustanmeren saksalaiset

Mustanmeren saksalaiset () ovat etnisiä saksalaisia jotka jättivät kotimaansa 1700- ja 1800-luvuilla ja asettuivat Mustanmeren pohjoisrannikolle, pääosin eteläisen Venäjän keisarikunnan alueelle. Mustanmeren saksalaisiin lukeutuvat Bessarabian saksalaiset, Dobrogean saksalaiset ja Bukovinan saksalaiset.

Eteläisen Venäjän keisarikunnan alueella saksalaiset asettuivat alueelle, joka käsittää nyky-Ukrainan ja Krimin niemimaan. Mustanmeren saksalaiset eivät asuttaneet aluettaan yhtä tiiviisti kuin esimerkiksi samoihin aikoihin Venäjälle muuttaneet Volgan saksalaiset omalla alueellaan, vaan Mustanmeren saksalaisten alue koostui pikemminkin eri siirtokunnista. Ensimmäiset saksalaiset saapuivat alueelle vuoden 1787 tienoilla, aluksi Länsi-Preussista ja myöhemmin Saksan länsi- ja lounaisosista, osa myös Varsovan alueelta.

Mustanmeren saksalaiset siirrettiin Molotov-Ribbentrop sopimuksen nojalla Saksaan, ja nykyisin saksalaiseksi ilmoittautuu vain noin 800 ukrainalaista.

Saksalaisten diaspora
Ukrainan etniset ryhmät
Ukrainan historia
Volume 8: The Threat Is Real

Volume 8: The Threat Is Real on thrash metal -yhtye Anthraxin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1998 levymerkillä Ignition Records. Sen tuotti yhtye yhdessä Paul Crookin kanssa. Albumilta julkaistiin singlet ”Inside Out”, ”Crush”, ”P & V” ja ”Born Again Idiot”.

Yksi albumin bonuskappaleista on cover Radioheadin kappaleesta "The Bends".

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Anthrax.

"Stealing From a Thief" loppuu kohdassa 5:30, kappaletta seuraa kaksi ja puoli minuuttia hiljaisuutta, jonka jälkeen alkaa piilotettu kappale, "Pieces", jossa laulaa Frank Bello. Brittiläinen julkaisu sisältää kappaleen omana raitanaan.

Joissakin versioissa kappale "P & V" on nimeltään "Piss 'N' Vinegar".

Bonuskappaleet

Kokoonpano 
 John Bush – laulu
 Scott Ian – kitara, laulu
 Frank Bello – basso, laulu
 Charlie Benante – rummut, kitara, akustinen kitara, lyömäsoittimet

Vierailevat muusikot 
 Phil Anselmo – laulu kappaleessa ”Killing Box”
 Dimebag Darrell – kitara kappaleissa ”Inside Out” ja ”Born Again Idiot”
 Paul Crook – kitara kappaleissa ”Big Fat”, ”Hog Tied”, ”Killing Box” ja ”Stealing from a Thief”

Vuoden 1998 albumit
Anthraxin albumit
Belgian saksankielinen yhteisö

Belgian saksankielinen yhteisö (, DG) on yksi kolmesta Belgian virallisesta kieliyhteisöstä. Noin 73 000 asukkaallaan saksankielinen yhteisö on kieliyhteisöistä pienin. Yhteisö käsittää yhteensä noin 854 neliökilometrin suuruisen alueen, joka ei ole kuitenkaan maantieteellisesti yhtenäinen: Se jakaantuu pohjoiseen Eupenin kantoniin ja eteläiseen St. Vithin kantoniin. Yhteisö on osa Vallonian aluetta. Alue siirtyi Belgialle Saksalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen.

Yhteisöön kuuluu yhteensä yhdeksän eri kuntaa. Saksan kieltä käytetään hallinnollisissa, koulutuksellisissa ja oikeudellisissa asioissa. Yhteisön alueen ranskankielisillä asukkailla on oikeus saada hallinnolliset dokumentit ranskaksi. Yhteisöllä on myös oma hallituksensa, jonka nimittää yhteisön parlamentti viideksi vuodeksi kerrallaan. Hallitusta johtaa ministeripresidentti.

Kunnat

Väestö 
Vuoden 2005 alussa saksankielisen yhteisön asukasluku oli 72 521 ja asukastiheys 84,9 as./km². Noin kuusikymmentä prosenttia yhteisön asukkaista asui Eupenin kantonissa ja loput neljäkymmentä prosenttia St. Vithin kantonissa. Eupenin kantonin asukastiheys oli tuolloin 190,4 as./km² ja St. Vithin kantonin 46,3 as./km². Yhteisön asukkaista 18,4 prosenttia on ulkomaalaista alkuperää. Noin 89 prosenttia ulkomaalaisista asuu Eupenin kantonissa.

Aiheesta muualla 
 Belgian saksankielisen yhteisön viralliset sivut
 Saksankielisen yhteisön parlamentti

Belgia
Kuivalanperä

Kuivalanperä on alue Kempeleen kunnassa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä keskustaajamasta pohjoiseen Oulun suuntaan seututien 847 varrella. Kuivalanperä on pääosin vanhaa pelto- ja metsämaata. Alueella on jonkin verran pienteollisuutta.

Kuivaanperä rajoittuu lännessä Alakylään, idässä Hakamaahan ja Eteläsuomentielle, etelässä Paituriin, ja pohjoisessa Oulun kunnanrajalle ja siellä olevaan Perävainion kaupunginosaan.

Toukokuussa 1977 sattunut junaturma sattui Oulun ja Kempeleen kuntien rajalla niin sanotussa Kuivalanmutkassa.

Lähteet

Kempeleen kylät ja alueet
Irene Cara

Irene Cara, syntymänimeltään Irene Escalera, (s. 18. maaliskuuta 1959 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Hän on voittanut Oscar-, Grammy- ja Golden Globe -palkinnot.

Cara kasvoi latinalaisamerikkalaisessa perheessä New Yorkissa, ja esiintyi Broadwaylla ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana musikaalissa Maggie Flynn. Kuusitoistavuotiaana hän oli jo esiintynyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän nousi kuuluisuuteen kappaleella ”Fame”, jonka hän esitti samannimisessä musikaalielokuvassa vuonna 1980. Hän hyödynsi elokuvan tuomaa julkisuutta albumilla Anyone Can See vuonna 1982.
 
Cara voitti Oscarin vuonna 1984 parhaan laulun kategoriassa kappaleella ”Flashdance... What a Feeling” elokuvasta Flashdance.

Diskografia

Albumit 
 Anyone Can See (1982)
 What A Feelin (1983)
 Carasmatic (1987)
 Irene Cara Presents Hot Caramel (2011)

Singlet 
 Fame (1980)
 Hot Lunch Jam (1980)
 Out Here on My Own (1980)
 Anyone Can See (1982)
 My Baby (He's Something Else) (1982)
 Flashdance… What a Feeling (1983)
 Why Me? (1983)
 The Dream (Hold on to Your Dream) (1983)
 Breakdance (1984)
 You Were Made for Me (1984)
 Girlfriends (1987)
 What a Feeling (DJ BoBon kanssa) (2001)
 Downtown (2004)

Filmografia 

 Aaron Loves Angela (1975)
 Apple Pie (1976)
 Sparkle (1976)
 Fame (1980)
 City Nights (1982)
 Killing ’em Softly (1982)
 D.C. Cab (1983)
 City Heat (1984)
 Certain Fury (1985)
 Kadun laki (1986)
 Happily Ever After (1990) (ääni)
 Caged in Paradiso (1990)
 The Magic Voyage (1992) (ääni)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut
 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Grammy-palkinnon saajat
Oscar-palkinnon saajat
Daytime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Liisa Heikkerö

Aino Anna Liisa Heikkerö (o.s. Hoffren, 5. joulukuuta 1919 Hausjärvi – 2014) oli suomalainen farmaseutti ja runoilija.

Heikkerön vanhemmat olivat puuseppämestari Johan Hoffren ja Aino Elina Kumpulainen. Heikkerö pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1941 ja aikoi aluksi taidemaalariksi mutta opiskeli sitten farmaseutiksi Helsingin yliopistossa valmistuen 1947. Hän on käynyt myös Ateneumin yleislinjan ja opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä ja estetiikkaa.

Heikkerö asui Nastolan Uudessakylässä vuodesta 1935 alkaen ja Lahdessa vuodesta 1964 lähtien. Hän toimi farmaseuttina Keskussotilassairaala 2:ssa Lahden Hennalassa vuosina 1966–1986.

Teokset 
Fasaani, runoja. Gummerus 1958
Leija, runoja. Gummerus 1963
Aamu, runoja. 1976  
Kaupunkini, laulusarja Liisa Heikkerön runoihin.

Lähteet 
 Lahden kaupunginkirjaston sivu 
 Kuopion kirjaston sivu

Viitteet 

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Tupac: Resurrection

Tupac: Resurrection on edesmenneestä rap-ikonista Tupac Shakurista kertova dokumenttielokuva. Se oli Oscar-ehdokas vuonna 2003 sarjassa ”Paras dokumentti”. Elokuvan on ohjannut Lauren Lazin, ja siinä tarinoi itse Tupac. Dokumentti sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. marraskuuta 2003, ja se tuotti runsaassa kuukaudessa yli 7 miljoonan voitot. Dokumentti oli elokuvateattereissa 16. marraskuuta 2003 - 21. joulukuuta 2003. Filmin julkaisi Paramount Pictures.

Katso myös 
 Tupac: Resurrection (soundtrack)

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut Arkistoitu 11.7.2012.

Tupac Shakur
Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2003 dokumenttielokuvat
Niemitalon Juustola

Niemitalon Juustola on Pudasjärven kaupungissa toimiva vuonna 1976 perustettu elintarvikkeita valmistava yritys. Yrityksen toimitilat sijaitsevat  Kipinän kylässä. Yrityksen päätuote on leipäjuusto, jota paikkakuntalaiset kutsuvat myös niin sanotuksi "Kollajanjuustoksi".

Historiaa
Juustolan perusta luotiin vuonna 1976, kun Esteri Niemitalo aloitti leipäjuustojen toimittamisen Oulun kauppahalliin. Tällöin vielä Niemitalo valmisti leipäjuustoja omalla kotitilallaan. Vuonna 1979 tilalla toteutettiin sukupolvenvaihdos, ja leipäjuuston valmistusta ja tilanpitoa jatkoivat Pekka ja Kirsti Niemitalo. Vuonna 1982 rakennettiin tilan yhteyteen noin 200 neliömetrin kokoiset tuotantotilat, ja yritys tunnettiin silloin nimellä Kotijuustola Kollaja Ky.  

Vuonna 1985 yrityksen toiminta laajeni nykyiselle paikalleen Kuusamontien ja Hetekyläntien risteykseen. Seuraava tuotantotilojen laajennus toteutettiin vuonna 1989. Nyt yritys oli nimeltään Niemitalon Juustola Ky.

Muutama vuosi myöhemmin yrityksen tilat vapautuivat, ja Pekka Niemitalo siirsi oman yrityksensä toiminnan vapaana oleviin tiloihin. Samalla yrityksen nimi muutettiin Niemitalon Juustolaksi. Viimeisin laajennus toteutettiin vuonna 1997.

Juustokievari
Juustolan toimitiloissa toimii myös vuonna 2020 perustettu yritys Juustokievari Oy. Yritys tarjoaa kahvila-, ravintola- ja kauppapalveluja.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Niemitalon juustola
 Juustokievari

Pudasjärvi
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Kahvilat
Biggie & Tupac

Biggie & Tupac – totuus murhien takaa on dokumenttielokuva kahdesta rap-artistista, The Notorious B.I.G:stä ja Tupac Shakurista. Dokumentin on ohjannut Nick Broomfield, ja se julkaistiin vuonna 2002. Dokumentti pureutuu kahden rap-legendan murhien taustoihin ja yrittää selvittää, ketkä olivat heidän murhiensa takana. Dokumentissa tehdään paljon haastatteluja ja tutkitaan erilaisia tietolähteitä, joiden perusteella syyttävä sormi osoittaa Los Angelesin poliiseihin ja Death Row Recordsin johtajaan, Suge Knightiin.

Broomfieldiltä kysyttiin BBC:n haastattelussa 7. maaliskuuta 2005 kuka tappoi Tupacin, hän vastasi: "The big guy next to him in the car... Suge Knight."

Aiheesta muualla 
 
 

Tupac Shakur
Vuoden 2002 dokumenttielokuvat
Brittiläiset dokumenttielokuvat
Mauri Valtonen

Mauri Valtonen (s. 1945) on suomalainen tähtitieteilijä ja Turun yliopiston professori. Valtonen on kirjoittanut useita suomenkielisiä tähtitiedettä käsitteleviä kirjoja.

Valtonen valmistui filosofian tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1975. Hän toimi Tuorlan observatorion johtajana vuodesta 1980 vuoteen 2002. Valtonen palasi observatorion johtajaksi jälleen vuonna 2007. Tutkimuksessaan Mauri Valtonen on keskittynyt mm. gravitaatiofysiikkaan, ratojen laskentaan ja radioastronomiaan. Vuonna 2008 Valtosen johtama tutkimusryhmä vahvisti Albert Einsteinin kehittämän yleisen suhteellisuusteorian. Aiemmin teoria on kyetty vahvistamaan suhteellisen heikoissa painovoimakentissä, mutta Valtonen tutkimusryhmineen havaitsivat OJ 287 -kvasaarin kaksoismusta-aukkojärjestelmän prekressoivan täsmälleen yleisen suhteellisuusteorian ennustamalla tavalla. Samalla Valtosen tutkimusryhmä varmisti mustien aukkojen olemassaolon.

Teoksia

Lähteet 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset tähtitieteilijät
Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
This Is Me Now


This Is Me Now on Amy Diamondin esikoisalbumi, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2005. Albumin korkein listasijoitus Ruotsin listoilla oli 2., ja Suomessa se ylsi sijalle 21. Ruotsissa sitä myytiin yli 100 000 kappaletta. Levyn ensimmäinen single ”What's in It for Me” oli kolme viikkoa Ruotsin listaykkösenä. Suomessa sen paras sijoitus oli kymmenes ja kappale äänestettiin Kids Top 20 -ohjelman ykköseksi.

Levy on tyyliltään popmusiikkia, ja sen on tuottanut Thysper/Mack/Grizzly-kolmikko TEN productionsista.

Kappaleet

Standardipainos 
 Hello!
 What’s in It for Me
 Welcome to the City
 Another Day
 One of the Ones
 Shooting Star
 Champion
 Go!
 If I Ain’t Got You (live)
 Tomorrow (Annie’s Song)

Kansainvälinen painos 
 Hello!
 What’s in It for Me
 Welcome to the City
 Another Day
 Don’t Lose Any Sleep over You
 Shooting Star
 All the Money in the World
 Champion
 Go!
 If I Ain’t Got You (live)
 One of the Ones
 What’s in It for Me (Glasperlenspieler Mix)
 What’s in It for Me (Enhanced Video)

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Stara.fi:

Lähteet 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Amy Deasismontin albumit
Still Me Still Now

Still Me Still Now on Amy Diamondin toinen albumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2006. Albumin korkein listasijoitus Ruotsin listoilla oli 2. ja Suomessa se ylsi tilalle 34. Ruotsissa se myi yli 100 000 kappaletta. 

Levy on tyyliltään popmusiikkia ja sen on tuottanut Thysper/Mack/Grizzly-kolmikko TEN productionsista. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 34.

Kappaleet 
Big Guns
Don't Cry Your Heart Out
My Name is Love
That's Life
All the Money In the World
Don't Lose Any Sleep Over You
Diamonds
Life's What You Make It
No Regrets
It Can Only Get Better

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Metropoli.net:

Lähteet 

Vuoden 2006 albumit
Amy Deasismontin albumit
Väärälänperä

Väärälänperä on Kempeleen kunnassa lähellä Oulun kaupungin rajaa sijaitseva alue. Alue sijaitsee viisi kilometriä kunnan keskustaajamasta pohjoiseen. Väärälänperällä on perinteistä maanviljelysmaisemaa sekä uudenlaista taajama-asutusta. Väärälänperällä sijaitsee Ouluntullin palvelualue, jossa on Nesteen huoltoasema. Huoltoaseman takana on Kempeleen kunnan ylläpitämä uimaranta Kalliomonttu. Alueen yksi tärkeimmistä liikenneväylistä on paikallistie Kokkokankaantie.

Ouluntulli
Ouluntullin palvelualue sijaitsee valtatien 4 Limingan Haaransillan ja Iin Räinänperän välisen moottoritieosuuden varrella noin kolme kilometriä Kauppakeskus Zeppelinin liittymästä pohjoiseen. Kempeleen keskustaajamasta on matkaa noin viisi kilometriä. Palvelualue avattiin syksyllä 1990.

Palvelualueella sijaitsee Nesteen huoltoasema, jonka yhteydessä on Kotipizza. Aiemmin huoltoasema kuului Kesoil-ketjuun.

Uimaranta

Huoltoaseman takana on uimaranta Kalliomonttu, joka on alkujaan ollut vanha kalliolouhosalue. Kalliomonttu on luokiteltu Euroopan unionin asettamien kriteerien täyttäväksi EU-rannaksi, jolla arvioidaan käyvän kesäkauden aikana lämpimänä kesäpäivänä vähintään sata uimaria päivässä sekä sieltä löytyy muut tarpeelliset vaatimukset. Vesi on pohjasta tihkuvaa kirkasta pohjavettä, joka pitää veden viileänä. Uimarannalla on pukusuojat, ja kolme hyppytasoa.  Veden syvyys on parhaimmillaan yli kahdeksan metriä. Talvella uimarannalla voi harrastaa avantouintia. Uimarannalle on kulkuyhteys huoltamoalueelta että Kokkokankaantieltä.

Aiheesta muualla

Lähteet

Kempeleen kylät ja alueet
Jan Lammers

Johannes "Jan" Lammers (s. 2. kesäkuuta 1956 Zandvoort, Alankomaat) on entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteensä 41 kilpailuun saavuttamatta kuitenkaan yhtään pistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.

Voitettuaan Euroopan Formula 3 -mestaruuden vuonna 1978 Lammers sai kuljettajan paikan  seuraavana vuonna kuninkuusluokassa Shadow-tallista. Paras saavutus kaudelta oli Kanadan GP:n yhdeksäs sija.

Kausina 1980 ja 1981 hän kilpaili ATS ja Ensign -talleista saavuttamatta ainuttakaan pistettä.

Kausi 1982 oli Lammersille pettymys, koska hän pääsi vain kertaalleen kilpailuun mukaan, mutta silloinkin oli tyytyminen keskeytykseen.

Kilpailukyvyttömien autojen vuoksi Lammers siirtyi ajamaan Le Mansin 24 tunnin ajoja, joissa voitti vuonna 1988 Jaguarilla. Hän ajoi myös Daytonan 24 tunnin ajoja, joissa voitti kahdesti.

Lammers teki kymmenen vuoden tauon jälkeen paluun ykkösiin ajamalla kauden 1992 kaksi viimeistä kilpailua March -tallissa. Hänestä tuli samalla pisimmän tauon kahden kilpailun välillä pitänyt kuljettaja. Hänellä oli myös sopimus kaudelle 1993, mutta talli ajautui konkurssiin ennen sen alkua.

Lammers ajaa edelleen, mutta hän on myös toiminut Hollannin joukkuetallin päällikkönä A1 Grand Prix -sarjassa sekä voittanut FIA Sports Car -titelin vuonna 2003.
Kaudesta 2017 alkaen Lammers on kilpaillut European Le Mans Series kestävyyskilpailuissa LMP2 luokassa Racing Team Nederlandin väreissä.

Uran kohokohdat
 1973 Hollannin vakioautosarjan mestaruus ryhmässä 1
 1978 Formula 3 Euroopan mestaruus
 1983 ja 1984 Renault 5 Turbo Eurocupin mestaruus
 1995 Formula 3000 TVR Invitational Race:n voitto
 2002 ja 2003 FIA Urheiluautojen mestaruus luokassa SR1
 2008 Toyo Tires 24H Series luokan A6 toinen tila.
 2012 Historic Zandvoort Grand Prix Gentlemen Drivers kutsukilpailun voitto
 2017 Yas Marinan Gulf 12 tunnin kilpailun voitto GTX1 luokassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alankomaalaiset Formula 1 -kuljettajat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
British Touring Car Championship -kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Tero Tiitu

Tero Tiitu (s. 23. huhtikuuta 1982) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Salibandyliigassa helsinkiläistä EräViikinkejä. Hän pitää hallussaan Salibandyliigan yhden kauden maaliennätystä 63 tehdyllä maalilla. Hänet on valittu ruotsalaisen Innebandymagazinetin äänestyksessä maailman toiseksi parhaaksi pelaajaksi 2008 ja kolmanneksi parhaaksi 2006. Salibandyliigan kauden 2007–2008 päätteeksi hänet valittiin vuoden pelaajaksi.

Ura salibandyliigassa 
Tiitu pelasi ensimmäisen liigaottelunsa Josban paidassa 25. elokuuta 1999 SBS Poria vastaan. Hän edusti Josbaa kolme kautta 2001–2002 asti, jonka aikana joukkue sai kertaalleen SM-pronssia ja SM-hopeaa. Kaudelle 2002–2003 hän siirtyi Espoon Oilersiin, jossa hän voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Mestaruuskauden jälkeen Tiitu palasi vielä yhdeksi kaudeksi pelaamaan Josbaan, joka kyseisellä kaudella hävisi Suomen mestaruuden loppuotteluissa SSV:lle. Tämän jälkeen Tiitu siirtyi uudestaan Oilersiin, jota hän edusti aina kauteen 2006–2007 asti. Kaudelle 2007–2008 hän siirtyi SSV:n riveihin.

Seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnauksessa EuroFloorball Cupissa Tiitu on ollut mukana neljä kertaa, voittaen kolme pronssia vuosina 2003, 2007 ja 2008.

Ura maajoukkueessa 
Tiitu on pelannut yli 120 maaottelua. Hänen saavutuksiinsa kuuluu maailmanmestaruus vuoden 2008 kisoista, joiden loppuottelun jatkoajalla hän teki Suomen voittomaalin, maailmanmestaruus vuoden 2010 kisoista ja vuoden 2016 kisoista niin ikään maailmanmestaruus sekä kolme MM-hopeaa vuosien 2002, 2006 ja 2012 kisoista ja yksi MM-pronssi vuoden 2004 kisoista. Ruotsissa järjestetyissä vuoden 2006 kisoissa hän tuli valituksi turnauksen tähdistöjoukkueeseen.

Tiitun jatkoaikamaali Ruotsia vastaan vuoden 2008 MM-kilpailuiden loppuottelussa valittiin Suomen urheilugaalan vuoden sykähdyttävimmäksi urheiluhetkeksi.

Muu elämä 

Tero Tiitu on ollut vuodesta 2010 Yle TV1:n Aamu-TV:n Jälkihiessä vakiovieraana keskustelemassa ajankohtaisista urheiluasioista. Tiitu on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi ja informaatioverkostojen diplomi-insinööriksi Aalto-yliopistosta. Tiitun isä on urkuri Tapio Tiitu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tero Tiitu UrheiluSuomi.comin sivuilla

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Willa Holland

Willa Joanna Chance Holland (s. 18. kesäkuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten Kaitlin Cooperin roolista televisiosarjassa O.C. ja Thea Queenin roolista televisiosarjassa Arrow.

Perhe 
Hollandin äiti on Darnell Georgio-De Palma ja biologinen isä Keith Holland. Hänen isäpuolensa on elokuvaohjaaja Brian De Palma, jonka kanssa hänen äitinsä oli naimisissa vuosina 1995–97. Hollandilla on vanhempi sisko Brianna sekä nuorempi sisarpuoli Piper De Palma.

Ura 
Ollessaan seitsenvuotias Holland oli leikkimässä isäpuolensa kotipihalla Hamptonsissa, New Yorkissa, kun naapuri Steven Spielberg kiinnitti häneen huomiota ja suositteli häntä valokuvattavaksi. Perheen palattua Los Angelesiin Holland allekirjoitti sopimuksen Ford-mallitoimiston kanssa. Hän teki ensimmäisen työnsä mallina Burberrylle kahdeksanvuotiaana.

Holland on tehnyt myös televisiomainoksia ja esiintynyt televisiosarjoissa The Comeback, Gossip Girl, O.C. ja Arrow.

Filmografia

Palkinnot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
 
  
 Willa Holland Instagramissa 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Šibbolet

Šibbolet () tarkoittaa yleisessä merkityksessä tietyn termin käyttötapaa, joka jakaa termin käyttäjät eri ryhmiin. Useimmiten käyttäjät jakaantuvat tämän perusteella termin "oikeisiin" käyttäjiin ja ulkopuolisiin. Suppeammassa merkityksessä se tarkoittaa ihmisten jakamista ryhmiin tietyn termin ääntämyksen tai kirjoitustavan mukaan.

Termi on lähtöisin Raamatun Tuomarien kirjasta (12:5–6). Sotiessaan efraimilaisia vastaan gileadilaiset kysyivät kohtaamiltaan ihmisiltä, ovatko he efraimilaisia. Jos he vastasivat etteivät olleet, he pyysivät heitä sanomaan sanan šibbolet (tähkä). Efraimilaiset äänsivät sanan muodossa sibbolet, jolloin he paljastuivat ja heidät surmattiin.

Kuuluisa esimerkki šibboletin käytöstä on vuoden 1937 persiljamurhat Dominikaani­sessa tasa­vallassa. Viiden päivän aikana kymmeniätuhansia haitilaisia surmattiin maassa presidentti Rafael Trujillon käskystä. Koodisanana käytettiin espanjan sanaa "perejil" (persilja), jonka r-äännettä sekä voimakkaana h-äänteenä ääntyvää j:tä ranskaa ja kreolia puhuvat haitilaiset eivät osanneet ääntää.

Suomessa šibboletejä on käytetty sisällissodan ja toisen maailmansodan aikana. Sisällissodassa valkoiset erottelivat venäläiset suomalaisista Tampereen valtauksen aikana otetuissa vangeissa sillä, kykenivätkö he lausumaan sanan yksi suomalaisittain. Mikäli vanki lausui sen , luullen y-alkuvokaalia iotoiduksi u:ksi, hänet teloitettiin välittömästi vierasmaalaisena taistelijana. Toisessa maailmansodassa sanaa höyryjyrä käytettiin salasanana, koska vain suomea äidinkielenään puhuva pystyi ääntämään sanan oikein. Etuvokaalit [ö], [y], [ä], sekä etenkin sanan alun [h] ovat erityisen vaikeita venäjänkieliselle puhujalle, koska näitä äänteitä ei esiinny venäjässä, ja suomea hyvin taitamattomat venäjänkieliset korvaavat ne sellaisilla äänteillä, jotka eivät ole suomelle ominaisia.

Nykyisin eri alojen slangi ja terminologia toimivat samaan tapaan. Esimerkiksi tietokonemaailmassa Perl-ohjelmointikielen käyttäjät tietävät, miten kielen nimi kirjoitetaan ja miten sitä käytetään ("Perl" viittaa ohjelmointikieleen, "perl" tulkkiohjelmaan, muut muodot ovat väärin); se, joka käyttää väärää muotoa "PERL", leimautuu ulkopuoliseksi. Samoin esimerkiksi ulkopuoliset käyttävät Ada-ohjelmointikielestä virheellistä muotoa "ADA".

Lähteet

Kieli
Sosiologia
Vn

Vn tarkoittaa seuraavia:

 valtioneuvosto, VN, valtion ylin hallintovirasto
 varanotaari, VN, korkeakoulututkinto
 
 .
Vp

Vp tarkoittaa seuraavia:

 vapautus palveluksesta, VP, lääkärin määräämä yleensä määräaikainen kielto, joka estää sotilasta osallistumasta palvelukseen
 valtiopäivät, vp, hallituksen esityksen eduskunnalle numerosarjan viimeiset kirjaimet
 
 vastausta pyydetään, Vp., kutsuun lisättävä pyyntö, jolla kehotetaan kutsuttua ilmoittamaan tulostaan tai mahdollisesta esteestään
 VenetianPrincess, VP, YouTube-persoona.
Actually

Actually on Pet Shop Boys -duon vuonna 1987 julkaisema popalbumi. Se myi kolminkertaista platinaa Britanniassa sekä nelinkertaista platinaa Yhdysvalloissa. Suomessa albumi myi yli 65 000 kappaletta eli reilusti yli platinaa. Se on Pet Shop Boysin myydyin studioalbumi kautta aikain.

Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin jättihitti ”It’s a Sin”, joka on yksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä Suomessa koskaan yli 15 000 kappaleen myynnillään. Sitä seurasi toinen massiivinen hitti ”What Have I Done to Deserve This”, jonka Pet Shop Boys esitti duettona muun muassa 1960-luvun hitistään ”I Only Wanna Be With You” tunnetun Dusty Springfieldin kanssa. Kyseinen kappale pysyi Yhdysvaltain listoilla yli 30 viikkoa ja oli yksi vuoden 1987 myydyimmistä singleistä Yhdysvalloissa. Muut singlet ”Rent” ja ”Heart” olivat myös top-10-hittejä, viimeksi mainittu oli myös listaykkönen. ”Heartin” musiikkivideolla esiintyy näyttelijä Ian McKellen, joka esittää Draculaa.

Levystä julkaistiin uudelleen remasteroitu kahden cd:n versio vuonna 2001.

Kappaleet
 
  (mukana Dusty Springfield)
 
 
 
 
 
 
 
 

Pet Shop Boysin albumit
Vuoden 1987 albumit
Xs

Xs tarkoittaa seuraavia:

 erittäin pieni, XS, englannin sanoista extra small, vaatteiden kokomerkintä
 
 XS, suomalainen yhtye.

Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:

 Excess-3, XS-3, kymmenjärjestelmän lukujen esitystapa joissakin vanhoissa tietokoneissa.
Investointipankki

Investointipankin  (sijoituspankin) päätehtäviä ovat arvopapereiden liikkeeseenlaskujen järjestäminen, arvopapereiden ja yrityskauppojen välittäminen sekä arvopapereihin sijoittaminen.
Toiminnallaan se auttaa asiakkaitaan eli yrityksiä, valtioita ja institutionaalisia sijoittajia keräämään pääomaa rahoitusmarkkinoilta arvopapereilla ja johdannaisilla. Investointipankit antavat myös strategista neuvonantoa muihin liiketoimiin, kuten yritysostoihin, ja fuusioihin liittyen.

Investointipankit eroavat liike­pankeista, koska eivät kerää talletuksia tai myönnä lainoja. Ero investointi- ja perinteisten pankkien välillä on kuitenkin hämärtynyt, sillä liikepankkitoimintaa harjoittavat pankit ovat alkaneet tarjota myös investointipankeille tyypillisiä palveluita. Yhdysvalloissa niin kutsuttu Glass–Steagall-laki, joka syntyi Wall Streetin vuoden 1929 pörssi­romahduksen jälkimainingeissa, erotti pitkään liikepankki- ja investointipankkitoiminnan toisistaan. Laki kuitenkin kumottiin vuonna 1999.

Nykyisten investointipankkien toiminnot voidaan yleisesti jakaa myyntipuoleen (sell side) ja ostopuoleen (buy side). 

Arvopaperien myynti ja niiden myynnin edistäminen, esimerkiksi järjestämällä osakeanteja tai tekemällä taustatutkimusta sijoittajien avuksi, kuuluvat myyntipuolen piiriin. Ostopuolella pidetään yhteyttä sijoittajiin, kuten erilaisiin sijoitusrahastoihin tai finanssi-instituutioihin, jotka ostavat myyntipuolen tuotteita. Monet investointipankit tarjoavat sekä myynti- että ostopuolen palveluita.

Investointipankin rakenne

Päätoimet ja yksiköt 
Investointipankin päätoiminta on tuotteiden osto ja myynti pankin asiakkaiden sekä pankin itsensä puolesta. Pankki ottaa riskin vaihdannon kanssa (proprietary trading), joka toteutuu erityisten välittäjien kanssa. Välittäjät eivät ota yhteyttä asiakkaisiin ja suorina sijoittajina (principal risk) itse sijoituskohteisiin ostavat ja myyvät korkotuotteita. Pankit hakevat parasta tuottavuutta lasketulle riskille laskemalleen taseelle.

Katso myös
Pankki

Lähteet

Aiheesta muualla
New York Times Deal Book – Talousuutisia
Private Equity Hub''' – Talousuutisia

Taloustieteen käsitteet