joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
H-talo

H-talo (aiemmin myös H-tavaratalo) on 1. maaliskuuta 1966 avattu, Suomen ensimmäinen kauppakeskus. Se sijaitsee Kuopion torin lounaiskulmalla. Kauppakeskuksen kolmeen kerrokseen on sijoittunut noin 15 liikettä. Vuonna 2007 H-talon kävijämäärä oli 2,3 miljoonaa ihmistä.

Kauppakeskuksen 4 400 neliömetriä liiketilaa sisältävän rakennuksen on suunnitellut kuopiolainen arkkitehti Kaj Michael, mutta sitä on uudistettu useaan otteeseen.

Historia
Kauppakeskuksen tontti on ollut 1800-luvulta alkaen Hallmanien kauppiassuvun hallussa. Ensimmäisen rakennushakemuksen, silloisen Pohjoisen Vuorikadun ja Kauppakadun kulmaan teki Birger Hallman vuonna 1882. 1900-luvun alussa asuintilojen lisäksi talossa sijaitsi Hallman-yhtiöiden pääkonttori sekä lentoyhtiö Aeron (nyk. Finnair) toimisto. 1950-luvulla kortteliin sijoittui Kuopion paitatehdas, mutta seuraavalla vuosikymmenellä sen puurakennus purettiin nykyisen kauppiastavaratalon tieltä.

Tammikuussa 2016 uutisoitiin Kuopion torinkulman kehittämishankkeesta, joka saattaisi vaikuttaa myös H-taloon.

Lähteet
H-talon kotisivu

Viitteet

Kuopion kauppakeskukset
Multimäki
Making Movies (yritys)

Making Movies – Nordberg & Aho Oy on helsinkiläinen elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiön perustajat ja osakkeenomistajat ovat Kai Nordberg ja Kaarle Aho. Vuodesta 1996 toiminut yhtiö on tuottanut yli 70 dokumentti- ja lyhytelokuvaa ja myös pitkiä näytelmäelokuvia. Kai Nordberg ja Kaarle Aho ovat voittaneet parhaan elokuvan Jussi-palkinnon elokuvista Musta jää (2007) ja Miekkailija (2015).

Pitkät näytelmäelokuvat 
 Koti-ikävä, 2005
 Musta jää, 2007
 Silmäterä, 2013
 Miekkailija, 2015
 Tyttö nimeltä Varpu, 2016
 Armoton maa, 2017
 Hevi reissu, 2018
 Tuntematon mestari (2019)
 Veeran maaginen elämä (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Making Movies
 
 

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Vätsärin erämaa-alue

Vätsärin erämaa-alue sijaitsee Suomen Ylä-Lapissa Inarin kunnassa.

Vätsärin Natura-alue perustettiin erämaalain nojalla vuonna 1991. Erämaa-alue sijaitsee Inarinjärven itä- ja koillispuolella. Se on pinta-alaltaan 1 550 neliökilometriä.

Maastonpiirteet
Vätsärin maisemat ovat yleispiirteiltään karuja männikköjä, mutta järviä, lampia, jokia ja puroja eli vesistöjä on runsaasti. Hiekkamaiden niukkamineraaliset eli niukkaravinteiset vedet (Littorelletalia uniflorae) muodostavat neljänneksen alueen luontotyypeistä. Yksi alueen erikoisuus on sen rikkonaisuus.

Kasvillisuus
Soita  alueella on vain vähän, vaikka se on alavaa Inarin järvimaata. Vätsärin koillisosa on pääosin puutonta ja hyvin kivistä tunturiylänköä. Aluetta leimaa myös osaltaan Inarijärvi rantoineen ja saarineen, joihin kuuluu sekä männikköisiä suurempia saaria että tunturimaisia pikkuluotoja.

Männyn metsänraja kulkee alueen keskivaiheilla. Vätsärin eteläosissa tehtiin laajoja metsänhakkuita 1920-luvulla ja 1930-luvulla. Vanhimmat ja järeimmät männyt kaadettiin ja kuljetettiin Norjaan. Hakkuumäärä oli noin puoli miljoonaa tukkirunkoa. Kessi sijaitsee erämaa-alueen eteläosassa, Vätsäri pohjoisempana. Tunturimittari aiheutti vuonna 1965 laajaa tuhoa Vätsärin alueen tunturikoivuille.

Linnusto
Vätsärin runsaimmat pesimälinnut ovat järripeippo, pajulintu, urpiainen ja niittykirvinen.

Muuta
Petsamon nikkelisulattojen vaikutukset näkyvät Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen mukaan Suomen puolella selvästi vain Vätsärin alueen itäosissa. Tutkimuksessa selvitettiin vuonna 2007 sulattojen päästöjen vaikutuksia pienimpien vesistöjen veden laatuun ja kalastoon Suomen, Norjan ja Venäjän raja-alueella. Verrattuna aikaisempiin tutkimuksiin Vätsärin alueen vesistöjen puskurointikyky päästöille oli kuitenkin paranemassa ja myös alueen herkimmät vesistöt toipumassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vätsäri Luontoon.fi-sivustolla
 Ylen Elävä arkisto: Surnu-Pekka elää erakkona Lapin erämaassa

Kirjallisuutta
 Tynys, T. 2000. Vätsäri - erämaa järven takana. Kustantaja: Metsähallitus, Helsinki. 331 s. ISBN 9524462036

Erämaa-alueet
Inarin luonto
Ricky Bruch

Björn Rickard ”Ricky” Bruch (2. heinäkuuta 1946 – 30. toukokuuta 2011) oli ruotsalainen kiekonheittäjä.

Bruch sijoittui Méxicon 1968 olympialaisten kiekonheitossa kahdeksanneksi tuloksella 59,28 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti hopeaa tuloksella 61,08 m. Seuraavissa EM-kilpailuissa Helsingissä 1971 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 59,08 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 63,40 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti pronssia tuloksella 62,00 m.

Bruch heitti Tukholmassa 5. heinäkuuta 1972 tuloksen 68,40 m, jolla hän sivusi Jay Silvesterin nimissä ollutta maailmanennätystä. Keväällä 1975 eteläafrikkalainen John van Reenen paransi ennätystä kahdeksalla senttimetrillä.

Bruch oli uransa aikana myös Ruotsin parhaita kuulantyöntäjiä ja saavutti pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa 1971 Sofiassa tuloksella 19,50 m.

Vuonna 1984 Bruch palasi muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen kiekkorinkiin 37 vuoden ikäisenä tavoitteenaan Los Angelesin kesäolympialaiset. Ruotsin olympiakomitea kuitenkin pudotti hänet kisajoukkueesta, mihin syynä katsottiin olevan Bruchin aikaisempi kritiikki ja suorapuheisuus urheilupäättäjiä kohtaan. Katkera Bruch harjoitteli itseään säälimättä koko kevään ja kesän ajan ja heitti syksyllä 1984 yli 70 metrin kisaheittoja. Bruchin uran pisin heitto 71,26 m on tuolta ajalta, ja se on edelleen kesäkuussa 2017 jaetulla kymmenennellä sijalla maailman kaikkien aikojen tilastossa. Los Angelesin olympialaisissa kiekonheiton olympiakulta voitettiin tuloksella 66,60 m. Ruotsin ennätyksenä Bruchin ennätys säilyi kesäkuuhun 2017 asti, jolloin Daniel Ståhl heitti 71,29 m.

Ricky Bruch tunnettiin urheilu-uransa aikana armottomana harjoittelijana, joka ei suurissa arvokilpailuissa onnistunut odotetulla tavalla.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ruotsalaiset kiekonheittäjät
Ruotsalaiset kuulantyöntäjät
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Ned McWherter

Ned Ray McWherter (15. lokakuuta 1930 – 4. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Tennesseen osavaltion 46. kuvernöörinä vuosina 1987–1995. Ennen sitä hän oli ollut Tennesseen edustajainhuoneen puhemiehen toimessa.

McWherterillä oli kaksi lasta.

Lähteet 

 The University of Tennessee at Martin 

Tennesseen kuvernöörit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Ekumeeninen Karmeliittaluostariyhteisö

Ekumeeninen Karmeliittaluostariyhteisö (Carmelo Ecuménico Monástico) on nimitys, jota käytetään espanjalaisen, katolis-ekumeenisen maallikkoyhdistyksen suomalaisesta haarasta. Se on toiminut Suomessa vuodesta 2005 lähtien Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhteydessä.

Espanjalainen Carmelo Ecuménico e Interreligioso (CEI) on pieni, noin 20 maallikon muodostama ryhmä, joka on hengellisyydeltään karmelitaaninen. Sen tavoitteena on Vatikaanin 2. kirkolliskokouksen hengessä edistää ekumeniaa ja uskontojen välistä dialogia. Siihen kuuluu kolmenlaisia jäseniä: kannatusjäseniä, tavallisia jäseniä sekä lisäksi sellaisia jäseniä, jotka pyrkivät mahdollisuuksiensa mukaan, sopivien työtehtävien ohella elämään samanlaista elämää kuin kontemplatiivisissa luostareissa olematta kuitenkaan nunnia tai munkkeja, vaan nimenomaan maallikkoja. Kontemplatiivista elämäntapaa viettää Espanjassa kolme ja Suomessa yksi henkilö. Tästä yhteisön erillisryhmästä käytetään nimitystä Carmelo Ecuménico Monástico. 

Luostarilupauksia ei maallikkoyhdistyksen puitteissa voi antaa, mutta säännöt antavat jäsenille mahdollisuuden sitoutua noudattamaan evankelisia neuvoja (köyhyys, puhtaus ja kuuliaisuus). Tällainen henkilökohtainen sitoutuminen (compromiso personal) ei sido ketään muuta kuin asianomaista itseään. Tällaisesta maallikosta käytetään nimitystä ”sitoutunut maallikko” (esp. laico comprometido). Luostarilupauksista tällainen henkilökohtainen sitoutuminen eroaa usealla eri tavalla. Maallikko ei esimerkiksi luovu henkilökohtaisesta omaisuudestaan.

Ekumeeninen Karmeliittaluostariyhteisö noudattaa omaa sääntöään. Vuoden 2007 alusta se on toiminut Helsingin Vartiosaaressa. Karmeliittaisä Fransisco Javier Sancho Fermin O.C.D. on Suomen Ekumeenisen Karmeliittaluostariyhteisön hengellinen esimies.

Vuonna 2009 Carmelo Ecuménico e Interreligioso -yhdistys affilioitui (assosioitui) teresiaaniseen karmeliittasääntökuntaan (OCD). Tämä merkitsee sitä, että maailmanlaajuinen karmeliittasääntökunta on virallisesti tunnustanut Carmelo Ecuménicon olevan hengeltään karmelitaaninen yhteisö.

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu 
Ekumeenisten karmeliittojen ystävät ry - Uskonnot Suomessa

Luterilaiset veljistöt, sääntökunnat ja luostarit
Suomen luostarit
Vartiosaari
Qiu Xiaolong

Qiu Xiaolong (裘小龙, s. 1953 Shanghai) on kiinalainen, Yhdysvalloissa asuva dekkarikirjailija ja runoilija.

Qiu syntyi Shanghaissa. Hän julkaisi runoja ja kirjallisuuskritiikkiä, ja opiskeli englantilaista ja amerikkalaista kirjallisuutta. Vuonna 1988 hän matkusti Washingtonin yliopistoon Yhdysvaltoihin stipendiaatiksi, tarkoituksenaan kirjoittaa teos T.S. Eliotista. Vuoden 1989 tapahtumien jälkeen, ns. Tiananmenin tapahtumat, Qiu arvosteli tapahtumia kiinalaiselle opiskelijajoukolle, ja hän joutui jäämään Yhdysvaltoihin Kiinan kommunistisen puolueen vainoa peläten. Qiu asuu St. Louisissa, Missourissa, yhdessä vaimonsa Wang Lijunin ja tyttärensä Julia Qiun kanssa. Hän väitteli kirjallisuustieteen tohtoriksi 1996. Hän on kiinan kielen ja kirjallisuuden professori St. Louisissa.

Qiu kirjoittaa dekkarinsa, joiden sankarina häärii ylikomisario Chen Cao, englanniksi. Hän kirjoittaa myös kiinaksi, muun muassa runoja. Hänen ensimmäisen dekkarinsa kiinannoksessa käytettiin maltillista sensurointia. Suomeksi häneltä on julkaistu seuraavat teokset Otavan Crime Club -sarjassa:
 Punaisen sankarittaren kuolema (Death of a Red Heroine), 2005. Otava. Keuruu. ISBN 951-117404-5
 Punaisen merkin tanssija (A Loyal Character Dancer), 2006. Otava. Keuruu. ISBN 951-1-20600-1
 Musta sydän (When Red is Black), 2007. Otava. Keuruu. ISBN 978-951-1-21422-9
 Kahden kaupungin tarina (A Case of Two Cities), 2008. Otava. Keuruu. ISBN 978-951-1-22327-6 
 Tapaus Mao (The Mao case), 2010. Otava. 
 Kuolemanjärvi (Don’t cry, Tai Lake), 2013. Otava. 

Qiun dekkari Death of a Red Heroine voitti Anthony-palkinnon 2001.

Muut teokset 
 Lines Around China 2003 (runokokoelma)
 Treasury of Chinese Love Poems 2003 (runokäännöksiä)
 Red Mandarin Dress 2007
 Cité de la Poussière rouge 2007
 Evoking T'ang 2007 (runokäännöksiä)

Lähteet 
 Qiu Xiaolongin virallinen kotisivu
 DekkariNetti 
 radio86, kirja-arvostelu

Rikoskirjailijat
Kiinalaiset kirjailijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Olarin Musiikki

Olarin Musiikki Oy oli Timo Närväisen vuonna 1972 perustama ja 2010-luvun puoleenväliin saakka toiminut levy-yhtiö, joka julkaisi yli 40 vuoden aikana noin 110 albumia ja 90 singleä. Yhtiöllä on myös alamerkit Ellipsikujan levy-yhtiö, Junk Punk Records ja What Records?

Discophonissa työskennellyt Timo Närväinen perusti Olarin Musiikin alun perin blueslevyjen maahantuontia varten. Muun muassa Konsta Jylhän menestyslevyt julkaissut Discophon lopetti 1970-luvun lopussa kansanmusiikkilevyjen julkaisemisen, jolloin Närväinen näki mahdollisuuden jatkaa toimintaa Olarin Musiikin puitteissa. Närväinen jatkoi päivätyötään Discophonissa ulkomaisen kevyen musiikin parissa.

Olarin Musiikki oli avainasemassa, kun suomalainen kansanmusiikki alkoi 1980-luvulla saada kansainvälistä menestystä. Yhtiö toimi ponnahduslautana monille merkittäville artisteille kuten Värttinälle, Maria Kalaniemelle, JPP:lle, Trokalle ja Anna-Kaisa Liedekselle ja Tarja Kujanpäälle. Yhtiön julkaisu on kahdesti valittu Yleisradion vuoden levyksi. Yhtiön pitkäaikaisimpiin ja tuottoisimpiin artisteihin kuului iskelmälaulaja T. T. Purontaka.

Yleisradion maksamat Gramex-esityskorvaukset olivat Olarin Musiikin julkaiseman kansanmusiikin merkittävin tulonlähde. kun varsinainen levymyynti jäi vähäiseksi. Vuonna 1997 Närväinen lopetti kansanmusiikin julkaisun kannattamattomana, kun Ylekin oli radiouudistustensa myötä vähentänyt sen soittamista.

Olarin Musiikin julkaisutoiminta loppui 2010-luvun puolivälissä Timo Närväisen sairastuttua. Yhtiö myi myi kansanmusiikkilevyjen varastonsa Suomen Kansanmusiikkiliitolle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Kimry

Kimry () on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla 133 kilometriä Tveristä itään. Kaupunki on Kimryn piirin keskus. Kaupungissa asui 49 623 henkeä (vuonna 2010).

Ensimmäinen maininta Kimryn kylästä on vuodelta 1546. 1900-luvun alussa se oli Tverin läänin suurimpia kyliä ja huomattava nahka- ja jalkineteollisuuden keskus. Vuonna 1917 Kimrystä tuli kaupunki. Kaupungin läpi kulkevan Moskovan ja Kaljazinin välisen rautatien asema (Savjolovo) sijaitsee kaupungin kaakkoisosissa. Aseman yhteyteen perustettiin konepaja ja asuintaajama, joka nykyään kuuluu kaupungin yhteyteen.

Kimryn nähtävyyksiä ovat 1800-luvun alussa pystytetty Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, uusvenäläiseen tyyliin rakennettu kauppahalli, jugendtyyliset tiili- ja puurakennukset. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo ja teatteri.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kaupunkia ympäröivän piirin viralliset sivut  (kimryadm.ru)
 Kimryn piiriin keskittynyt sivusto   (kimrytver.ru)
 Kimryn kaupunkiin keskittynyt sivusto   (info-kimry.ru)
 Kimryn kotiseutumuseon sivusto  (museum.kimry.net)

Tverin alueen kaupungit
Absorptio (kemia)

Kemiallinen absorptio tarkoittaa fysikaalista tai kemiallista ilmiötä, jossa atomit, molekyylit tai ionit pidättyvät nesteeseen, kaasuun tai kiinteään aineeseen. Absorptio toiseen aineeseen tapahtuu kuitenkin ilman kemiallista reaktiota. Jos taas aine kiinnittyy tai imeytyy kiinteän aineen pintaan, kyseessä on adsorptio. Esimerkkejä absorptioista ovat lääkkeen imeytyminen kudokseen, hiilidioksidin liukeneminen veteen tai sokerin liukeneminen kahviin.

Lähteet

Fysikaalinen kemia
Levykauppa Äx

Levykauppa Äx Oy (myös Levykauppa X ja Recordshop X) on suomalainen musiikkitarvikkeiden, kirjojen ja elokuvien vähittäiskauppaan erikoistunut yritys, jolla on Suomessa kahdeksan myymälää (Helsingissä Hakaniemi ja Helsinki sekä Jyväskylä, Kuopio, Lahti, Oulu, Tampere ja Turku). Liikkeissä järjestetään myös paikallisten yhtyeiden akustisia esiintymisiä.

Tavallisten levy-yhtiöjulkaisujen ohella Levykauppa Äx myy myös yhtyeiden omakustanneäänitteitä sekä käytettyjä levyjä. Yritys ei myöskään ole joidenkin levykauppojen tavoin keskittynyt mihinkään tiettyyn musiikin tyylilajiin.

Vaikka kauppa on ollut toimialalla laskussa, Levykauppa Äx on onnistunut myymään hyvin ja perustanut uusia myymälöitä. Myynnin kasvu on ollut yli 10 prosenttia vuodessa, ja vinyylilevyjen myynti on kasvanut erityisen nopeasti. Toisaalta yritys teki kesäkuussa 2013 päättyneellä tilikaudella ensi kertaa tappiollisen tuloksen.

Levykauppa Äx otti käyttöön 16. joulukuuta 2013 tilohinsa Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa Bitcoineiksi. Levykauppa Äx:n kaupallinen johtaja Jyri Lipponen kertoo:

Cobra Records 
Cobra Records oli Levykauppa X:n alainen levy-yhtiö, ja se perustettiin vuonna 2007. Se julkaisi muun muassa Sotajumalan ja Deathchainin albumeita.

Yhtyeet 
 Black Magic Six
 Cleaning Women
 The Coffinshakers
 Deathchain
 Ills
 Kap Kap
 The Man-Eating Tree
 Opium Warlords
 Presley Bastards
 Sotajumala
 Suburban Tribe
 Survivors Zero

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Levykauppa Äxän kotisivut

Musiikkikaupat
Suomalaiset yritykset
Balettisaapas

Balettisaapas on nykyaikana kehitelty ja fetissiasusteeksi tarkoitettu hyvin korkeavartinen piikkikorkokenkä. Se on muotoiltu pitämään jalka en pointe -asennossa, eli jalkojen asento on käytännössä sama kuin balleriinojen jalkojen, näiden tanssiessa varpaankärjillään kovakärkisillä balettitossuilla.

Katso myös 
 Jalkafetisismi

Fetissivaatteet
Kengät
BDSM-välineet
Kari Vaijärvi

Kari Väinö Vaijärvi (s. 13. kesäkuuta 1943 Helsinki) on espoolainen nuortenkirjailija ja kirjastonhoitaja. Hän on julkaissut yli 40 teosta, ennen kaikkea lasten- ja nuortenkirjoja, mutta myös runokokoelman ja näytelmiä. Vaijärvi sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon syyskuussa 2018. 

Vaijärven nuorisokirjoissa usein nuoret ratkovat rikoksia historiallisesti aidossa ympäristössä. Tunnetuimpia Vaijärven lastenkirjojen aikuisia hahmoja on salapoliisi Jukka Vihi, josta kertovia kirjoja on kuvittanut Martti Sirola. Vaijärvi on kirjoittanut myös selkokirjoja.

Vaijärvi on palkittu muun muassa valtion nuorisokirjallisuuspalkinnolla (1974), Pirkanmaan Plättä-palkinnolla (1976), Arvid Lydecken -palkinnolla (1977), lastenkulttuurin valtionpalkinnolla (1992) ja Pääskynen-palkinnolla (2010).

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen kirjailijat -tietokanta.
 Laura Kimari: Kirjastoauto vei seikkailuihin. Espoon seurakuntasanomat 12.1.2012.

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Live in Leipzig

Live in Leipzig on norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin live-albumi. Se on levytetty Eiskeller-klubilla Leipzigissä, entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa 26. marraskuuta 1990, albumi tosin julkaistiin vasta 1993. Albumin kappaleet ovat yhtyeen ensimmäiseltä studiojulkaisulta Deathcrushilta (1987) ja live-albumin aikaan vielä ilmestymättömältä De Mysteriis Dom Sathanasilta, paitsi Carnage-kappale, joka on peräisin Pure Fucking Armageddon -demolta. Live in Leipzig on Mayhemin harvoja virallisia julkaisuja, joissa yhtyeen lyhytaikainen laulaja Dead esiintyy, vaikkakin hänen esiintymisiään löytyy myös muutamalta bootlegiltä.

Albumi on noussut black metal -piireissä kuuluisaksi ennen kaikkea johtuen sen merkittävästä roolista Mayhemin uralla: sillä on laulajana yhtyeelle kyseenalaista julkisuutta itsemurhallaan tuonut Dead, ja sekä musiikillisesti että ideologisesti se oli merkittävä askel Deathcrushin ajoista. Live in Leipzig on eräs merkittävimmistä black metal -live-levytyksistä. Eräs syy mikä teki albumin kuuluisaksi oli Mayhemin äärimmilleen viety lavaesiintyminen: Dead viilteli itseään usein konserteissa, lavalla oli sianpäitä seivästettyinä keihäisiin, yhtye heitteli yleisön sekaan mätänevää lihaa ja Dead hengitti keikoilla pussista, jossa oli kuollut korppi.

Motto 

Live in Leipzigin kansiin on painettu motto:

"Jag är inte en människa. Det här är bara en dröm, och snart vaknar jag. Det var för kallt och blodet levrades hela tiden."

Ruotsinkielinen teksti on luultavasti ruotsalaisen Deadin kirjoittama ja on vapaasti käännettynä suomeksi:

"En ole ihminen. Tämä on vain unta, ja pian herään. Oli liian kylmää ja veri jäätyi kaiken aikaa."

Kappalelista 

 
 
 
 
 
 
 
 
 

Alkuperäisellä LP:llä oli myös kaksi studiolevytystä, Carnage viidennen ja kuudennen raidan välissä, sekä The Freezing Moon viimeisenä. Kummassakin kappaleessa lauloi Dead. Näiden kappaleiden kanssa levyn kestoksi tulee 56:54.

Kokoonpano 

 Dead (Per Yngve Ohlin) - Laulu
 Euronymous (Øystein Aarseth) - Kitara
 Necrobutcher (Jørn Stubberud) - Basso
 Hellhammer (Jan Axel Blomberg) - Rummut

Lähteet

Mayhemin albumit
Vuoden 1993 albumit
Grand Magus

Grand Magus on vuonna 1996 perustettu ruotsalainen heavy metal -yhtye. Se on julkaissut seitsemän studioalbumia, joista viimeisin on tammikuussa 2014 julkaistu Triumph and Power.

Jäsenet

Nykyiset jäsenet
 Janne JB Christoffersson – laulu, kitara (1996–)
 Fox Skinner – basso, taustalaulu (1996–)
 Ludwig "Ludde" Witt – rummut (2010–)

Entiset jäsenet
 Fredrik "Trisse" Liefendahl – rummut (1996–2006)
 Sebastian "SEB" Sippola – rummut (2006–2010)

Julkaisut

Studioalbumit

Demot ja muut julkaisut

Musiikkivideot 
 Kingslayer (2005)
 Hammer of the North (2010)
 At Midnight They'll Get Wise (2010)
 Steel Versus Steel (2014)
 Freja's Choice (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhtyeen MySpace-sivut

Ruotsalaiset metalliyhtyeet
Ruotsalaiset doom metal -yhtyeet
O.S.S.Y

O.S.S.Y on vuonna 1984 perustettu suomalainen melodista hard rockia esittävä yhtye Joensuusta. Yhtyeen kitaristi, solisti, säveltäjä ja sanoittaja on sen ainoa jäljellä oleva perustajajäsen Tero Eronen. Yhtye on julkaissut kuusi täyspitkää albumia, joista uusin A.D. 2010 ilmestyi 19. toukokuuta 2010.

Historia 

Vuonna 1986 O.S.S.Y julkaisi omakustanteena toisen singlensä "Helsinki/Se kuuluu elämään", jonka A-puolesta tuli yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. Yhtyeen ensimmäinen albumi Tanssityttö Barbara ilmestyi M&T-tuotannon Lighthouse-alamerkillä huhtikuussa 1987. Levyn ilmestymisen jälkeen yhtye keikkaili ympäri maata ja esiintyi myös Giants Of Rock -tapahtumassa Dion lämmittelijänä. O.S.S.Y yritti myös kansainvälistä läpimurtoa vaihtamalla laulukielen englanniksi, mutta menestystä ei kuitenkaan tullut. Vähitellen yhtyeen toiminta hiipui.

O.S.S.Y:n ensimmäisestä Liperissä perustetusta kokoonpanosta Tero Kemiläinen, Timo Surakka ja Tero Eronen on jäljellä enää Tero Eronen. Albumi Muurit kaatuu ilmestyi maaliskuussa 2009. Singlet "Hullu" ja "Isänmaa" sisältävä A.D. 2010 ilmestyi toukokuussa 2010.

Yhtyeen kitaristi Tero Eronen tuomittiin 7. joulukuuta 2011 vankilaan muun muassa kolmesta törkeästä raiskauksesta, yhdeksästä raiskauksesta, törkeästä ihmiskaupasta ja kuudestatoista seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Erosen tuomion pituus on 12,5 vuotta.

O.S.S.Y:n jäsenet 

 Tero Eronen: kitara, laulu
 Markku Rouhiainen: rummut, laulu
 Seppo Vihonen: basso
 Rane Riikonen: kitara
 Jarmo Hyvärinen: kb

 Pekka Kontkanen: kitara, laulu 2005–2006
 Tero Kemiläinen: basso 1984–1989
 Timo Surakka: rummut 1984–1989
 Kari Lauronen: kitara, laulu 1988–1990

Diskografia

Albumit 

 Tanssityttö Barbara (Lighthouse, 1987 M&T Tuotanto/Propaganda)
 Tiger Shark (Crockett/Propaganda, 1989)
 Scandaali Galleria (1991)
 Paholaisen keksintö (Profile ROCD 0304, 2004)
 Muurit kaatuu (Propaganda PRO 2070, 2009)
 A.D. 2010 (Propaganda PRO 2087, 2010)

Kokoelmat 

 Lohikäärmeen aika (1996)
 Parhaat (2005)

Singlet ja EP:t 

 ”Täydellinen tyydyttäjä”/”Brutus” (marraskuu 1985)
 “Helsinki”/”Se kuuluu elämään” (maaliskuu 1986)
 ”Tanssityttö Barbara”/”Säkkijärvi” (edit) (Lighthouse, helmikuu 1987)
 ”Name Of Love”/”Hold Me” (Tiger Shark, helmikuu 1988)
 “Merian”/”Näkemiin” (huhtikuu 1990)
 “Hullu Ossi”/”Kielletty hedelmä” (marraskuu 1990)
 “Petturi”/”Unelma” Two (huhtikuu 1991)
 "Noitanainen"-EP (1993)
 “Taivaanrannan maalari” (huhtikuu 1993)
 “Sä saat tuntemaan” (lokakuu 1993)
 “Muurit kaatuu” (Propaganda Records, joulukuu 2008)
 "Kaksi" (Propaganda, helmikuu 2009)
 "Hullu" (Propaganda, helmikuu 2010)
 "Isänmaa" (Propaganda, huhtikuu 2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MySpace kotisivu
 Muurit kaatuu -blogi
 Propagandan kotisivut
 Vanha kotisivu

Suomalaiset metalliyhtyeet
Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Red River

Red River voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Maantieteessä
 Red River, joki Minnesotan, North Dakotan ja Manitoban alueella
 Red River, Mississippin sivujoki
 Red River, pitäjä Louisianan osavaltiossa

Muita merkityksiä
 Red River -sotaretki Red River Campaign tai Red River Expedition osana Yhdysvaltojen sisällissotaa
 Punainen virta -elokuva (), pääosassa John Wayne
 Red River Rebellion Métis kansan kapina Kanadan valtiota vastaan (1869–1870)
 Red River, japanilainen manga.

Katso myös
 Punainenjoki, joki Vietnamissa
Fringe – rajamailla

Fringe – rajamailla (Fringe) on yhdysvaltalainen scifisarja, joka alkoi Yhdysvalloissa FOX-kanavalla syksyllä 2008. Sarjan pääosissa ovat FBI-agentti Olivia Dunham (Anna Torv), tiedemies Walter Bishop (John Noble) ja tämän poika Peter Bishop (Joshua Jackson), jotka tutkivat omituisia tieteellisiä ilmiöitä, joiden sarjaa kutsutaan Kaavaksi. Sarjan ovat luoneet J. J. Abrams, Alex Kurtzman ja Roberto Orci.

Yhdysvalloissa sarja päättyi viidennen esityskauden päättäneeseen kaksiosaiseen jaksoon 19. tammikuuta 2013. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3.

Näyttelijät ja hahmot

Juoni 
FBI-agentti Olivia Dunham jäljittää mielisairaalaan joutuneen tiedemiehen Walter Bishopin ja tämän pojan Peterin tutkiakseen selittämättömiä tieteellisiä ihmishenkiä vaatineita tapauksia, joiden sarjaa kutsutaan Kaavaksi. Heidän tutkimuksensa johtavat miljardien dollarien teknologiayrityksen nimeltä Massive Dynamic ja sen yritysjohtajan, Nina Sharpin luo. Pian omalaatuinen tutkimuskolmikko saa todeta, että nuo oudot tapaukset ovat vain osa suurempaa salaliittoa.

Tuotantokaudet

Tuotantokausi 1 
Olivia, Peter ja Walter tutkivat omituisia tapauksia Fringe-jaostossa, saaden vastaansa ZFT-nimellä tunnetun salaisen bioterroriorganisaation, joka yrittää toteuttaa Kaavan mysteereitä. Kauden kantavia mysteereitä ovat Peterille sattunut salattu tragedia, lapsena Oliviaan käytetty lääke ja mysteerinen rinnakkaistodellisuus.

Tuotantokausi 2 
Toisella kaudella selviää rinnakkaistodellisuuden olemassaolo. Thomas Jerome Newton -niminen rinnakkaistodellisuuden Fringe-agentti yrittää yhdistää todellisuudet, jotta voisi päästää rinnakkaistodellisuuden Walterin eli "Vara-Walterin" (engl. Walternate, sanasta "alternate" = vaihtoehtoinen) alkuperäiseen todellisuuteen toteuttamaan tappavaa suunnitelmaansa. Paljastuu, että Peter menehtyi lapsena, minkä seurauksena epätoivoinen Walter matkasi rinnakkaistodellisuuteen ja ajautui sieppaamaan tuon todellisuuden Peterin ja kasvattamaan hänet omanaan. Peter saa myöhemmin tietää totuuden ja hän onnistuu matkaamaan rinnakkaistodellisuuteen, missä hän kohtaa oikean isänsä, jolla on salaisia suunnitelmia Peterin varalle. Olivia ja Walter matkaavat rinnakkaistodellisuuteen estämään Vara-Walterin aikeet. Peter päättää palata takaisin, mutta Olivia siepataan ja hänen rinnakkaishahmonsa "Eilivia" (engl. Fauxlivia eli False Olivia, lausutaan Folivia) ottaa hänen paikkansa.

Tuotantokausi 3 
Eilivia jatkaa salaista tehtäväänsä vakoilla Fringe-jaostoa ja tekee yhteistyötä Newtonin kanssa. Sillä välin Olivia on vankina rinnakkaistodellisuudessa, missä häneen istutetaan Eilivian persoonallisuus.

Lähteet

Aiheesta muualla

Fringe – Rajamailla - MTV3.fi
Sarjan virallinen kotisivu 
Fringe Italy 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
2010-luvun televisiosarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Ihana mies

Ihana mies on kolmeosainen suomalainen draamasarja. Sarja esitettiin ensimmäisen kerran 5. helmikuuta 1999 Nelosella. Sittemmin sarjaa on esitetty uusintoina MTV3-kanavalla. Sarja on Miestrilogian toinen osa ja sen on tuottanut Solar Films.

Sarjan päähenkilö on Vertti, jolla on oma talkshow. Vertillä on kaunis vaimo, kauniit lapset, talo ja rakastajatar. Vertti uskoo julkisuuden kuuluvan työhönsä ja luulee, että se on hänen velvollisuutensa. Hän ei kuitenkaan huomaa ajoissa, miten se vaikuttaa hänen ympäristöönsä.

Miestrilogia
Ihana mies on Miestrilogian toinen osa. Trilogian muut osat ovat Kaunis mies ja Rikas mies.

Jaksot
Vaimo
Toinen nainen
Mies

Näyttelijät
Esa-Matti Pölhö (Vertti)
Tarja Omenainen (Elina)
Oiva Veikko Nuojua (Kosti)
Mika Nuojua (Tane)
Satu Lattu (Kikka)
Meri Nenonen (Satu)
Heikki Hela (Antero)
Elina Knihtilä (Kaisu)
Joni Saarelan (Kalliomäki)
Pirkko Mannola (Maire)
Riitta Havukainen (Brita)
Petteri Pennilä (Hartsa)
Ismo Apell (Hannu)
Tarja Saikkonen (Jenni)

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Rod Blagojevich

Rod Blagojevich (s. 10. joulukuuta 1956) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Illinoisin osavaltion entinen kuvernööri, joka pidätettiin 9. joulukuuta 2008 epäiltynä korruptiosta. Hänen väitetään yrittäneen myydä presidentiksi vuoden 2008 vaaleissa valitun Barack Obaman senaattorinpaikkaa eniten tarjoavalle, minkä vuoksi osavaltion edustajainhuone päätti lähes yksimielisesti nostaa virkasyytteen häntä vastaan. 29. tammikuuta 2009 Illinois'n senaatti päätti yksimielisesti erottaa Blagojevichin ja kielsi samalla tältä julkiseen virkaan pääsemisen Illinois'ssa. Joulukuussa 2011 hänet tuomittiin 14 vuodeksi vankeuteen. Hän vapautui vankilasta helmikuussa 2020 presidentti Donald Trumpin antaman lievennyksen jälkeen.

Poliittinen ura
Blagojevich valittiin Illinois'n edustajainhuoneeseen vuonna 1992 ja Yhdysvaltain kongressiin 1996, jossa hän istui vuoteen 2002, jolloin tuli valituksi kuvernööriksi. Hän voitti vuoden 2006 kuvernöörinvaaleissa republikaanien Judy Baar Topinkan 11 prosenttiyksikön erolla.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Illinoisin kuvernöörin virallinen sivusto

Illinois’n kuvernöörit
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Äkkikuolema (urheilu)

Äkkikuolema () on tyypillisesti joukkueurheilussa käytettävä keino ratkaista voittaja ottelussa, joka muuten päättyisi tasapeliin. Voittaja on se joukkue, joka ensimmäiseksi saa tehtyä maalin tai pisteen lisä- tai jatkoajalla. Jalkapallossa äkkikuolemalle on annettu nimi kultainen maali, jota käytettiin arvokisoissa ensimmäistä kertaa Englannin EM-kisoissa 1996.

Urheilutermit
Merikeskus

Merikeskus on Suomen ympäristökeskukseen 1. tammikuuta 2009 perustettu organisaatio. Merentutkimuslaitos lakkautettiin ja sen toiminnot siirtyivät Suomen ympäristökeskukseen ja Ilmatieteen laitokselle. Merikeskukseen on keskitetty meriekologinen tutkimus aavalta mereltä rannikkovesille. Merikeskus tuottaa uutta tietoa merestä ja sen tilasta ja myös tutkimuksen avulla arvioi suojelutoimien tehoa ja menetelmiä. Noin puolet eli 53 henkilöä siirtyi Merentutkimuslaitokselta ympäristökeskuksen Merikeskukseen. Tutkimusalus Aranda on Merikeskuksen hallinnassa.

Toimintojen uudelleenjärjestelyn toivotaan selkeyttävän tutkimuksen organisointia, tutkimustyön tehokkuuden lisääntymistä, suomalaisen merentutkimuksen vahvistumista sekä tutkimuslaitosten roolia kansainvälisessä tutkimus- ja tiedeyhteisössä. Lisäksi toivotaan edellytyksiä meriturvallisuuspalveluiden tuotannon paranemiselle.

Tutkimusohjelmat 
Merikeskuksella on kolme tutkimusohjelmaa:
 Meriympäristön tila
 Meriekosysteemien toiminta
 Meriekologia ja monimuotoisuus.

Ilmatieteen laitoksen merentutkimuksen ohjelmaan keskitettiin fysikaalinen merentutkimus, kuten aallokkoon ja merenkorkeuteen liittyvä palvelu- ja tutkimustoiminta.

Lähteet 

 Uudistus tuo Suomeen Merikeskuksen, Liikenne- ja viestintäministeriö sekä ympäristöministeriö tiedottavat
 Uusi Merikeskus perustetaan vielä tänä vuonna, YLE Uutiset

Aiheesta muualla 

 Suomen ympäristökeskus, Merikeskus

Suomen tutkimuslaitokset
Suomen ympäristökeskus
Pitkänokkakakadu

Pitkänokkakakadu (Zanda baudinii) on australialainen kakadulaji. Laji on nimetty ranskalaisen tutkimusmatkailija Nicolas Baudinin kunniaksi.

Koko ja ulkonäkö 
Pitkänokkakakadun pituus on noin 48 senttimetriä ja paino 400–500 grammaa. Sen höyhenpuku on alapuolelta ja päästä tummanruskea ja yläpuolelta musta. Koiraan reunimmaisissa pyrstösulissa on kirkkaanpunaiset raidat, naaraalla ne ovat keltaisen ja mustan kirjavat. Monilla naarailla on keltaista myös pään sivuilla ja kaulassa. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta, mutta keltaista on vähemmän, ja joillakin nuorilla koirailla saattaa olla punaista pyrstössä.

Esiintyminen 
Pitkänokkakakadu elää Australian lounaiskolkassa Perthin, Albanyn ja Margaret Riverin välillä. Lajin kokonaispopulaatio on noin 10 000–15 000 yksilöä, mutta tästä vain noin 10 prosenttia muodostaa pesimäkannan. Pitkänokkakakadu on sangen riippuvainen järeistä, halkaisijaltaan  yli 1,5-metrisistä marripuista (Eucalyptus calophylla). Sen elinympäristössä on tehty erittäin laajoja hakkuita ja vuosina 1976–1998 kaadettiin hakkeeksi ja sahatavaraksi noin yhdeksän miljoonaa kuutiometriä marria. Laji onkin vähentynyt huomattavasti.

Pitkänokkakakadu luettiin aikaisemmin mustakakadun alalajiksi. Se on usein myös määritetty väärin lyhytnokkakakaduksi.

Elinympäristö  
Pitkänokkakakadut elävät tuoreissa eukalyptusmetsissä, eritoten siellä missä kasvaa E. calophylla, E. diversicolor ja E. marginata -puita.

Lisääntyminen 
Pitkänokkakakadun pesäpuu on tavallisesti aukealla sijaitseva suuri yksinäinen marri. Naaras munii yhden, joskus kaksi, munaa puunkoloon tehtyyn pesään. Naaras hautoo munaa noin neljä viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Poikanen lähtee pesästä noin 11 viikon ikäisenä ja on emoistaan riippuvainen vielä usean kuukauden ajan.

Ravinto 
Pitkänokkakakadut syövät pääasiassa mäntyjen siemeniä. Ne aterioivat myös muilla siemenillä ja puutarhoissa muun muassa omenan ja päärynän sekä muidenkin viljelypuiden siemenillä ja hedelmillä. Lisäksi ne juovat marrin kukkien mettä ja, etenkin pesimäkauden aikana, syövät hyönteisten toukkia.

Lähteet 
 Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. ISBN 0-87666-959-3
 World Parrot Trust

Viitteet 

Mustakakadut
Uhanalaiset linnut
Peter Sjögren

Peter Sjögren (s. 9. maaliskuuta 1983 Vrigstad) on ruotsalainen salibandymaalivahti, joka pelaa kaudella 2010–2011 Warbergsissa. Hän on voittanut yhteensä kolme Ruotsin mestaruutta Warbergsin joukkueessa ja yhden maailmanmestaruuden Ruotsin maajoukkueessa.

Saavutukset

 Maailmanmestaruus: 2006
 EuroFloorball Cup: 2006
 Ruotsin mestaruus: 2006, 2007, 2008

Lähteet
 Peter Sjögrenin profiili Warbergin sivustolla  
 WFC 2008
 Peter Sjögrenin profiili innebandy.se sivustolla 

Ruotsalaiset salibandymaalivahdit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Iron Will


Iron Will on heavy metal -yhtye Grand Magusin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 13. kesäkuuta 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Janne "JB" Christoffersson – laulu, kitara
 Fox – basso
 Sebastian – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 2008 albumit
Ruotsalaiset metallialbumit
Ruotsalaiset doom metal -albumit
Liminganportti

Liminganportti on Limingan keskustaajamassa valtatie 8:n välittömässä läheisyydessä sijaitseva liikekeskus. Se sijaitsee Haaransillan kiertoliittymästä noin yksi kilometri Kokkolaan päin, ja Limingan kirkolta noin kaksi kilometriä itään. Pinta-alaa alueella on 11 hehtaaria ja rakennusoikeutta yli 20 000 neliömetriä.

Liikekeskus avattiin 20. marraskuuta 2008 ja se oli K-ryhmän ensimmäinen Motorest-liikenneasema. Samalla se toimi pilottihankeena, jolla K-ryhmä kehitti S-ryhmän ABC-asemien tapaista liikekeskusta. Parkkipaikkoja on noin 150.

Heinäkuussa 2010 valmistui Liminganportin (Kurkitien) ja valtatie 8:n risteykseen liikennevalot.

Palvelut
Liikekeskuksessa on Motorest-liikennemyymälä ja huoltoasemapalvelut, noin tuhannen neliön kokoinen K-supermarket ja Ravintola Liminganportti. K-Supermarketin yhteydessä on myös liminkalaisten postipalvelut. Kesäkuun 2009 alussa avattiin noin 150 neliön kokoinen Alkon myymälä. Aikaisemmin Liminganportissa toimi Hesburger-ketjun ravintola, joka siirtyi liikekeskuksen läheisyydessä vuonna 2019 rakennettuun uuteen rakennukseen.

Lähteet

Suomen kauppakeskukset
Limingan rakennukset ja rakennelmat
Punainen virta

Punainen virta (engl. Red River) on Howard Hawksin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuvan klassikko vuodelta 1948. Se oli Broadwaylta Hollywoodiin siirtyneen Montgomery Cliftin ensimmäinen elokuva. Toista pääosaa näytteli lännenelokuvien konkari John Wayne.

Punainen virta kertoo suuresta karjanajosta Texasista Kansasiin asti. Päähenkilöinä on karjanajon suunnitellut vanha karjatilallinen Tom Dunson  (John Wayne) ja hänen aikuinen adoptiopoikansa Matthew (Montgomery Clift). 

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kokoon luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Punainen virta pääsi mukaan kahdeksalla äänellä.

Punainen virta valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Rooleissa

Palkinnot 
Oscar-ehdokkuudet:
 paras leikkaus – Christian Nyby
 paras alkuperäinen tarina – Borden Chase

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Leffatykki

Howard Hawksin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1948 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Jane Porter

Jane Porter on kuvitteellinen amerikkalaissyntyinen nainen Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjoissa. Jane on Tarzanin elämän ainoa todellinen rakkaus. Johnny Weissmullerin (Tarzan) ja Maureen O’Sullivanin (Jane Parker) kuudessa yhteisessä Tarzan-elokuvassa (1932–1942) Jane Porterin roolihenkilön nimi oli vaihtunut Jane Parkeriksi, joka oli britti.

Kirjallisuuden henkilöhahmot
Edgar Rice Burroughsin romaanit
Wehrmachtin komentajareservi

Wehrmachtin komentajareservi () oli vuonna 1939 perustettu natsi-Saksan sotavoimien Wehrmachtin nimellinen yksikkö, johon sijoitettiin ne korkea-arvoiset upseerit, joilla ei ollut tehtäviä eikä komennuksia. Komentajareserviin kuuluneella ei ollut varsinaisia velvollisuuksia eikä tehtäviä, vaan se vastasi eräänlaista palkallista pakkolomaa.

Komentajareservi oli usein normaali välivaihe upseerien sijoittamisessa, mutta siihen siirtämistä käytettiin myös rangaistuksena niskoittelusta tai tehottomuudesta sodankäynnissä varsinkin korkeampaan kenraalikuntaan kuuluvien upseerien kohdalla. Esimerkiksi Pohjoisen armeijaryhmän komentaja sotamarsalkka Wilhelm von Leeb siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin tammikuussa 1942, koska hän ei saanut vallattua Leningradia. Adolf Hitler raivostui Leebille, eikä antanut tälle enää uusia tehtäviä. Hänet korvattiin kenraalieversti Georg von Küchlerillä, joka ei myöskään onnistunut valtaamaan Leningradia. Sen sijaan tammikuussa 1944 puna-armeija onnistui purkamaan Leningradin piirityksen ja saartamaan Küchlerin komentaman armeijaryhmän. Kun Küchler vaati Hitleriltä lupaa vetäytymiseen säästääkseen joukkonsa varmalta tuholta, Hitler raivostui vuorostaan Küchlerille ja siirsi tämänkin komentajareserviin. Myöskään Küchler ei saanut enää uusia tehtäviä sodan aikana.

Myös poliittisesti epäluotettavina pidetyt upseerit joutuivat usein viettämään pitkiä aikoja Wehrmachtin komentajareservissä. Heihin lukeutuivat esimerkiksi saksalaisten suorittamia siviileihin ja sotavankeihin kohdistamia sotarikoksia ilmituoneet ja arvostelleet upseerit. Esimerkiksi majuri Karl August Meinel protestoi Gestapon ja SD:n harjoittamaa venäläisten sotavankien julmaa kohtelua ja teloittamisia vastaan. Hän kirjoitti kenraali Ritter von Saurin puoltaman raportin 13. tammikuuta 1942, joka lähetettiin Wehrmachtin toimistoon Berliiniin, jossa sen vastaanotti kenraali Meinecke. Raportti suututti sekä poliisin että armeijan johtoa ja Meinel siirrettiin kahdeksi kuukaudeksi Liettuassa olevan vankileirin komendantiksi, ja sen jälkeen komentajareserviin. Meinel totesi myöhemmin, että raportin jälkeen kaikessa oli rangaistuksen maku. Samoin raporttia puoltanut Saur siirrettiin pian komentajareserviin.

Lähteet 

Komentajareservi
Neppajymykerho

Neppajymykerho oli lastenohjelma, jota esitettiin Yle TV2 -kanavalla Pikku Kakkosen aamulähetyksessä joka arkipäivä. Sitä ei kuitenkaan esitetty jouluaattona, joulupäivänä eikä tapaninpäivänä. Ohjelma alkoi vuoden 2008 alussa, kun Pikku Kakkosen arkiaamujen lähetykset alkoivat. Neppajymykerhossa jänö Neponen, Jyrki ja Tinja puuhastelivat ja pohdiskelivat kaiken maailman asioita. Neppajymyn toimintaperiaatteena oli, että kerhoon saavat kuulua kaikki: nekin, joilla ei ollut kerhotossuja, ja ne, jotka vahingossa kiukuttelivat äidille tai isille. Neppajymyn kerhosivuilla lapsikatsojat saivat tehdä päivän kerhotehtävän. Neponen ei enää esiintynyt loppuvuosina sarjassa.

Neppajymykerho päättyi kesällä 2016.

Juontajat 
 maanantai ja perjantai - Neponen
 tiistai ja torstai - Tinja Ruusuvuori
 keskiviikko - Jyrki Laaksonen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Neppajymykerho Yle Areenassa 

Lastenohjelmat
Pikku Kakkosen ohjelmat
KÍ Klaksvík

KÍ Klaksvík on vuonna 1904 perustettu färsaarelainen jalkapalloseura. Seuran miesten joukkue pelaa Färsaarten korkeimmalla sarjatasolla, Effodeildinissä. Seura pelaa kotiottelunsa Klaksvíkin kaupungissa. Se on voittanut Färsaarten miesten mestaruuden kuusitoista kertaa ja on viisinkertainen Färsaarten miesten cupin voittaja.

Saavutukset 
 Formuladeildinin mestari (20):
 1942, 1945, 1952, 1953, 1954, 1956, 1957, 1958, 1961, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1972, 1991, 1999, 2019, 2021, 2022 
 Färsaarten miesten cup (5):
 1966, 1967, 1990, 1994, 1999 . (Cupin toinen sija seitsemän kertaa)

Aiheesta muualla 
 Seuran sivusto  

Färsaarelaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1904 perustetut urheiluseurat
Merilämpövoimala

Merilämpövoimala perustuu (, OTEC) meriveden lämpötilaeroihin eri syvyyksissä. Toimintaperiaatteen keksi jo vuonna 1881 ranskalainen fyysikko Jacques d'Arsonval. Lockheed Martin suunnittelee testilaitosta Havaijille.

Toimintaperiaate
Auringon lämpö aiheuttaa lämpötilaeron meren ylä- ja alakerroksen välillä. Merilämpövoimala muuntaa lämpötilaeron energiaksi termodynaamisen kierron avulla. Lämmintä pintavettä käytetään kiehuttamaan fluidia, jonka kiehumispiste on matala. Syntynyt kaasu ohjataan lämpövoimakoneeseen ja koneesta ulos tuleva kaasu tiivistetään syvemmän kylmän meriveden avulla.

Lähteet 

Uusiutuvat energianlähteet
Ehdotetut energianlähteet
Kauhea Tarzan

Kauhea Tarzan () on Edgar Rice Burroughsin kahdeksas Tarzan-romaani. Se julkaistiin ensimmäisen kerran sarjamuodossa Argosy All-Story Weekly viikoittaisen viihdelukemiston helmi-maaliskuun 1921 numeroissa. A. C. McClurg julkaisi kertomuksen ensimmäisen kerran kirjamuodossa kesäkuussa 1921.

Aiheesta muualla

Kauhea Tarzan Gutenberg-projektissa 

Edgar Rice Burroughsin romaanit
United States Steel

United States Steel Corporation () on yhdysvaltalainen teräsyhtiö. Se nimettiin uudelleen USX Corporationiksi vuonna 1991, mutta palasi vanhaan nimeensä 2001. Yhtiö toimii muiden päätuotantoyhtiöiden kanssa Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Keski-Euroopassa. Yhtiö perustettiin vuonna 1901. United States Steel Corporationin perustajat olivat Andrew Carnegie, J.P. Morgan, Charles Schwab, Elbert Henry Gary. Sen pääkonttori on Pittsburghissa, Pennsylvaniassa ja se työllistää 49 000 henkilöä.

Toimialat:
 Teräksen tuotanto
 Raudan louhinta
 Kiinteistökauppa

U.S. Steel oli listattu Dow Jones Industrial Average -indeksillä 1. huhtikuuta 1901 – 3. huhtikuuta 1991 välisenä aikana. Nykyisin pörssissä USX Corporation nimellä yhdessä Navistar- ja Primerica Corporation -yhtiöiden kanssa.

Työväenliike 
1920-luvulla U.S. Steel, kuten useimmat suuret työnantajat, yhdistivät työnantajien tavoitteena olevia "työnantajien edustamia suunnitelmia" (ERB), jotka olivat yhtiön liittojen sponsoroimaa toimintaa. ERB:stä tuli osa United Steelworkers of America -järjestön toimintaa. Yhtiö pehmensi kovaa linjaa, kun U.S. Steel yhtiön presidentti hyväksyi Terästyöntekijöiden järjestelykomitean liittymisen Teollisuusjärjestöjen kongressien järjestöön CIO:hon vuonna 1937.

Katso myös  
 U.S. Steel Tower

Aiheesta muualla 

Teräsyhtiöt
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Yhdysvaltain ilmaisku Libyaan

Yhdysvaltain ilmaisku Libyaan, koodinimeltään Operaatio El Dorado Canyon, oli Yhdysvaltain ilmavoimien, merijalkaväen ja merivoimien tekemä operaatio Tripolin ja Bengasin kaupungeissa 15. huhtikuuta vuonna 1986. Hyökkäys kesti noin 30 minuuttia ja siinä kuoli 15 libyalaista siviiliä ja Libyan johtaja Muammar Gaddafin ottotytär, minkä lisäksi kaksi hänen poikaansa loukkaantui.

Tausta
Länsi-Berliinissä tapahtui 5. huhtikuuta vuonna 1986 noin 500-henkisessä diskossa pommi-isku, jossa kuoli kaksi amerikkalaista merijalkaväen sotilasta sekä yksi turkkilainen nainen. Yhdysvaltain tiedustelupalvelu piti täysin selvänä sitä, että Libya olisi järjestänyt terrori-iskut diskoon.

24. maaliskuuta 1986 Yhdysvaltain laivasto ja ilmavoimat aloittivat Ison-Syrtin edustalla sotaharjoitukset, jolloin Libyan ilmavoimat tulittivat niitä.

Yhdysvallat vastasi iskuun tulittamalla Libyan sotalaivoja sekä ohjustukikohtia. Yksi partioalus, jossa oli 150 merisotilasta, upposi.

Isku 

Hyökkäykseen osallistui kaksitoista F-111 Aardvark -pommikonetta sekä kolme EF-111A Raven -pommikonetta, jotka nousivat 14. huhtikuuta ilmaan RAF:n Lakenheathin lentotukikohdasta Suffolkista, Englannista,  samalla kun viisitoista A-6 Intruder-, A-7 Corsair II- ja F/A-18 Hornet-lentokonetta lähti Upper Heyfordin lentotukikohdasta Oxfordshirestä Englannista kohti Välimerta kiertäen Biskajanlahden ja suunnaten Yhdysvaltojen laivaston kolmelle lentotukialukselle USS Saratogalle, USS Americalle ja USS Coral Sealle, jotka oli ankkuroitu Isolle-Syrtille.

Yhdysvaltain ilmavoimat aloittivat hyökkäyksen 15. päivän vastaisena yönä Libyan pääkaupunki Tripoliin ja satamakaupunki Bengasiin. Hyökkäykset oli suunnattu Tripolissa Libyan johtajan eversti Muammar Gaddafin päämajaan – Gaddafi itse selvisi iskusta loukkaantumatta – sekä Al Azziyahin sotilastukikohtaan sekä sotilaslentokentälle. Bengasissa kohteet olivat Beninan lentokenttä sekä Al Jamahiriyahin sotilastukikohta.

Jälkipyykki

Libyan televisiossa esiintyvä Gaddafi oli silminnähden järkyttynyt.Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan sai vahvan tuen kotimaassa iskusta Libyaan. Televisiossa esiintyvä Reagan sanoi "Gaddafin laskeneen meidän jäävän passiiviseksi mutta laskeneen väärin".

Vaikka Reagan yritti saada eurooppalaisia liittolaisia taakseen, niin EY-parlamentti tuomitsi Libyan terrorismin, mutta vaati kohtuullisuutta Libyaa kohden . Sekä arabivaltiot että itäblokki tuomitsivat iskut.

Libyan virallisten tietojen mukaan hyökkäyksessä kuoli siviileitä, lähinnä naisia ja lapsia, mutta Yhdysvaltain tietojen mukaan kohteet olivat sotilaalliset. 

Reagan sanoi olevansa valmis uusiin iskuihin, ellei Libya lopettaisi hyökkäyksiä amerikkalaisia ja heidän omaisuuttaan vastaan maailmassa.

Lähteet 

Ilmaisku Libyaan
Sotilasoperaatiot
Libyan historia
Lentopommitukset
1986
Miekkaliljat

Miekkaliljat (Gladiolus) on kurjenmiekkakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun tieteellinen nimi tulee latinan sanasta "gladius", joka tarkoittaa miekkaa. Miekkaliljat ovat yksivartisia mukulakasveja ja suosittuja leikkokukkia.

Ulkonäkö ja koko 
Miekkaliljojen korkeus vaihtelee 40–140 senttimetrin välillä.

Lehdet
Lehdet ovat pitkät, teräväkärkiset ja miekkamaiset. Lehden reunat ovat ehytlaitaiset.

Kukat
Kukat ovat suppilomaisia ja sijaitsevat latvatertussa. Kukat ovat väriltään yksi-, kaksi- tai monivärisiä.

Levinneisyys 
Miekkaliljojen sukuun kuuluu 260 lajia, joista 250 elää luonnonvaraisena Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, pääosin Etelä-Afrikassa. Kymmenen lajia on luonnonvaraisia Euraasiassa. Miekkaliljoista 160 lajia on kotoisin Etelä-Afrikasta ja 76 trooppisesta Afrikasta. Lajit vaihtelevat hyvin pienistä kasveista, mahtaviin jalostettuihin kukintoihin.

Elinympäristö 
Miekkaliljat elävät aurinkoisessa ja lämpimässä paikassa jossa maa on tuore. Kasvi ei siedä kuivuutta eikä märkyyttä. Mukulat istutetaan n. 10 cm syvyyteen ja nostetaan ylös n. syyskuussa ja viedään viileään paikkaan talvisäilytykseen.

Miekkaliljojen lajeja 
 Gladiolus callianthus – tuoksumiekkalilja
 Gladiolus cardinalis – kardinaalimiekkalilja
 Gladiolus carneus – kapinmiekkalilja
 Gladiolus communis – etelänmiekkalilja
 Gladiolus communis subsp. byzantinus – purppuramiekkalilja
 Gladiolus dalenii – liekkimiekkalilja
 Gladiolus gregarius – täplämiekkalilja
 Gladiolus illyricus – illyrianmiekkalilja
 Gladiolus imbricatus – idänmiekkalilja
 Gladiolus italicus – italianmiekkalilja
 Gladiolus palustris – nuokkumiekkalilja
 Gladiolus rupicola – kalliomiekkalilja
 Gladiolus tristis – kainomiekkalilja
 Gladiolus undulatus – siromiekkalilja
 Gladiolus watsonioides – hehkumiekkalilja
 Gladiolus -risteymät – tarhamiekkalilja
 Gladiolus Nanus-ryhmä – kääpiömiekkalilja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Gladiolus

Kurjenmiekkakasvit