Lyngenin suunta

Erikiinit eli johnsenilaisuus on lestadiolaisuuden haara, joka vaikuttaa lähinnä vain Norjassa Yykeänvuonon seudulla. Erikiinit on saanut nimensä perustajansa Erik Johnsenin etunimen mukaan. Muita nimityksiä erikiineille ovat "Lyngenin suunta" ja "Yykeän suunta", jotka tulevat Lyngenin vuonosta eli Yykeänvuonosta, jonka rannoilla liikkeen kannatus on voimakasta. Ryhmän katsotaan erkaantuneen vanhoillislestadiolaisuudesta noin 1910. Erikiinit katkaisivat välit myös August Lundbergiin ja "lundbergilaisiin" (Toomas Paaven ryhmä Etelä-Tromssassa) vuonna 1925. Erikiineillä oli paljon yhteistyötä myös Norjan uusheränneitten kanssa vuoteen 1951 asti, jolloin sen voidaan katsoa eräästä näkökulmasta saaneen vasta alkunsa itsenäisenä lestadiolaisuuden suuntana erkaantumalla uusheränneistä. Tuolloin uusheränneitten ja erikiinien välille syntyi kiistaa mm kasteopista ja perisyntiopista.

Erikiinit ovat jakaantuneet myöhemmin neljään haaraan, joista päähaaraa kutsutaan vanhaerikiineiksi (muilta nimiltään "konservatiiviseksi Lyngenin suunnaksi" tai "konservatiiviseksi Yykeän suunnaksi").

Vanhaerikiinit on suurin erikiiniryhmä ja erikiinien pääryhmä. Vuonna 2012 vanhaerikiinejä oli noin 1 200 henkilöä, joten kannatus oli säilynyt saman suuruisena vuoden 2001 jälkeen. Vanhaerikiinit ovat kuudenneksi suurin lestadiolaisuuden haara. Suurin lestadiolaisuuden haara on vanhoillislestadiolaisuus noin 115 000 henkilöllä, josta erikiinit ovat erkaantuneet vuonna 1910.

Erikiinien keskeisimpänä vaikuttajahahmona pidetään Erik Johnsenia ("Junsan Erkki") (1844-1941). Liikkeen erottaa muista lestadiolaissuunnista sen voimakas painotus tunnustuskirjoihin Raamatun ohitse. Kasteessa opetetaan tapahtuvan uudestisyntymisen, kuten "elämänsanalaisuudessa" (Elämänsanalaisuus on eräs hyvin pieni lestadiolaisuuden haara).

Erikiineistä erkani noin vuonna 1992 liberaalimman ja "nykyaikaisemman" käsityksen eräistä asioista omaksunut ryhmä, jota kutsutaan suomenkielessä nimellä uuserikiinit tai vaikeammin "liberaali Lyngenin suunta" tai "liberaali Yykeän suunta", ja norjankielessä "Den Luthersk Læstadianske Menighet". Oppierimielisyydet koskivat avioeroa ja Raamatun luomiskertomusta, muun muassa sitä, saako petetty puoliso ottaa avioeron ja hankkia uuden puolison. Ryhmien väliset sovintokokoukset ovat päättyneet tuloksettomina. Erikiinien pääsuuntaa kutsutaan vuoden 1992 hajaannuksen jälkeen vanhaerikiineiksi tai "konservatiiviseksi Lyngenin suunnaksi" tai "konservatiiviseksi Yykeän suunnaksi".

Vanhaerikiinit 

Vanhaerikiinit joista norjankielessä käytetään nimitystä "Luthersk Læstadiansk Menigheton", on erikiinien päähaara. Vanhaerikiinejä saatetaan kutsua puhekielessä "konservatiiveiksi" tai "fundamentalisteiksi" silloin kun oletetaan kuulijoiden tietävän mitä kyseisillä termeillä siinä yhteydessä tarkoitetaan. Konservatiivien mukaan Jumala loi maailman kuudessa päivässä. Ryhmään kuuluu vuonna 2012 noin 1200 henkilöä. Vuosina 1994-1995 ryhmästä erkani noin 50 hengen ryhmä nimeltä kvaenangenilaisuus eli "valkoiset enkelit"("svärmeri"). Myös vuonna 1998 ryhmästä erkaantui noin 40 hengen gundersenilaisuudeksi kutsuttu ryhmä saamelaissaarnaajan johdolla.

Erikiinien sivuhaarat 

Uuserikiinit eli vaikeammin ilmaistuna "liberaali Lyngenin suunta" erkaantui erikiinien pääsuunnasta n. vuonna 1992. Erikiinien pääsuuntaa kutsutaan vanhaerikiineiksi sen jälkeen kun uuserikiinit olivat erkaantuneet siitä vuonna 1992. Uuserikiinien mielestä avioero ja uudelleenavioituminen on hyväksyttävää jos toinen pettää puolisoaan avioliiton ulkopuolella. Petetyllä on uuserikiinien mielestä siinä tapauksessa mahdollisuus erota ja mennä uusiin naimisiin. Uuserikiinien oppien mukaan Jumala ei luonut maailmaa kuudessa päivässä, koska Jumala loi auringon ja kuun erottamaan päivän ja yön toisistaan vasta neljäntenä päivänä. Päivää ei siis uuserikiinien Raamatun tulkinnan mukaan ole ollut olemassa ennen neljättä luomispäivää. Noin puolet uuserikiinien seuraväestä on lapsia ja nuoria. Uuserikiini-lestadiolaisryhmään kuuluu vuoden 2012 arvion mukaan noin 800 henkilöä, joten se on seitsemänneksi suurin lestadiolaisuuden haara maailmassa. Uuserikiinien kannatus on säilynyt saman suuruisena vuoden 2001 arvion jälkeen

Kvaenangenilaisuus eli vaikeammin ilmaistuna "valkoiset enkelit"-lestadiolaishaara ("svärmeri") syntyi 1994-1995 erkanemalla vanhaerikiineistä. Professori Jouko Talosen mukaan kvaenangenilaiset "painottavat evankeliumin näkökulmaa". Kvaenangenilaisuus vaikuttaa Norjassa lähinnä Kvaenangenin seudulla. Ryhmä on ainoa lestadiolaisryhmä joka on irrottautunut vapaaehtoisesti luterilaisesta kirkosta, lukuun ottamatta vanhoillislestadiolaisista Pohjoissavossa ja Viipurin läänissä vuonna 1907 erkaantunutta väyrysläisyyttä jota ei ole enää olemassa. Kvaenangenilaisuus hoitaa itse sakramentit ja hautaukset. Kvaenangenilaisuuteen kuuluu vuoden 2012 arvion mukaan n 50 henkilöä, joten sen kannatus oli säilynyt saman suuruisena vuoden 2001 arvion jälkeen.

Gundersenilaiset erkanivat vanhaerikiineistä saarnaaja Egil Gundersenin johdolla vuonna 1998 n. 40 henkilön erilliseksi lestadiolaissuunnaksi.

Lähteet 
  
 
 
 
 Helsingin Sanomat, 7.9.2001, Katkerat oppiriidat jakavat Pohjois-Norjan lestadiolaisia, Jussi Konttinen

Viitelista

Aiheesta muualla 
Roald E. Kristiansen: Lestadiolaisuus Pohjois-Norjassa 
Uuserikiinien nettisivut

Lestadiolaisuus
Luterilaisuus Norjassa