joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zahar Prilepin

Zahar Prilepin (, s. 7. heinäkuuta 1975, Ilinkan kylä, Rjazanin oblasti) on venäläinen kirjailija, kielitieteilijä, toimittaja ja poliitikko. Hänen oikea nimensä on Jevgeni Nikolajevitš Prilepin. Hän on ollut kansallisbolševistisen puolueen jäsen vuodesta 1996.

Elämäkerta 

Zahar Prilepin on opettajaisän ja sairaanhoitajaäidin poika. Hän suoritti opintonsa filologisessa eli kielitieteellisessä tiedekunnassa Nižni Novgorodin valtionyliopistossa. Hän oli komentajana OMON-joukoissa ja mukana taisteluissa Tšetšenian sodassa vuosina 1996–1999.

Prilepinin ensimmäiset kaunokirjalliset työt julkaistiin 2003 kirjallisuuspainotteisessa sanomalehdessä Den' literatury. Siitä lähtien hänen töitään on ilmestynyt useissa eri sanomalehdissä, joista mainittakoon Literaturnaja gazeta, Limonka, Na kraju ja Generalnaja linija, mutta myös aikakauslehdissä Sever, Družba narodov, Roman-gazeta ja Novyi mir. Hän toimi kansallisbolševistisen puolueen äänenkannattajan, Nižni Novgorodissa ilmestyvän Narodnyi nabljudatelin päätoimittajana. Hän osallistui nuorten kirjailijoiden seminaariin Moskova–Peredelkinossa helmikuussa 2004 ja IV, V ja VI nuorten venäläiskirjailijoiden foorumiin Moskovassa.

Prilepin on yksi kansallisbolševistisen puolueen Nižni Novgorodin alueosaston johtajista ja ottaa osaa lukuisiin toimintoihin. Huomattavimpana näistä hän osallistui Erimielisten marssiin Nižni Novgorodissa 24. maaliskuuta 2007, minkä seurauksena hän joutui pidätetyksi samoin kuten lukuisat Toinen Venäjä -oppositioryhmittymän aktivistit. Puoluetoimintansa ohella hän on Politiikan uutistoimiston Nižni Novgorodin aluetoimituksen päätoimittaja.

Zahar Prilepin on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Kirjoja 
 Patologii  (romaani), 1. painos 2004, 2. painos 2006
 San’kJa  (romaani), 2006
 Greh (romaani), 2007

Palkintoja 
 Boris Sokolov -palkinto (2004)
 Literaturnaja Rossija -lehden palkinto (2004)
 Roman-Gazetan palkinto kategoriassa « Révélation » (2005)
 Evrika-kunniapalkinto (2006)
 Ehdolla Natšionalnyi Bestseller -palkinnon saajaksi (2005 ja 2006)
 Ehdolla Russkij Buker (Booker) -palkinnon saajaksi (2006)
 Natsionalnyj bestseller -palkinto (2008) teoksella Greh.
 Super natsbest eli Vuosikymmenen natsionalnyj bestseller -palkinto (2001-2010) teoksella Greh.
 Ehdolla Russkij Buker desjatiletija eli Venäjän vuosikymmenen Booker -palkinnon saajaksi (2001-2010) teoksella San’kJa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu
 Nettipäiväkirja
 Kansallisbolševistinen puolue
 Prilepiniä käsittelevä sivusto 

Venäläiset kirjailijat
Kansallisbolševismi
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ringeten maailmanmestaruuskilpailut 2007

Vuoden 2007 ringeten maailmanmestaruuskilpailut olivat kahdeksannet Kansainvälisen ringetteliiton (IRF) järjestämät maailmanmestaruuskilpailut. Ne pidettiin Ottawassa, Kanadassa 31. lokakuuta–3. marraskuuta 2007. Kisoissa oli mukana neljä joukkuetta: Kanada, Yhdysvallat, Suomi ja Ruotsi. Pelipaikkana oli Ottawa Civic Centre Arena.

Alkusarjan ottelut 

 31. lokakuuta
 Suomi – Yhdysvallat 35–0
 Kanada – Ruotsi 25–2
 1. marraskuuta
 Ruotsi – Yhdysvallat 11–6
 Kanada – Suomi 5–10
 2. marraskuuta
 Ruotsi – Suomi 2–43
 Yhdysvallat – Kanada 0–30

Mitaliottelut 

 3. marraskuuta
 Pronssiottelu: Yhdysvallat - Ruotsi 9–10 (jatkoajan jälkeen)
 Loppuottelu: Kanada - Suomi 4–5 (jatkoajan jälkeen)

Sijoitukset 

1. 
2. 
3. 
4.

Henkilökohtaisen pistepörssin parhaat

Aiheesta muualla 

 MM-kisojen virallinen sivu

Ringeten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2007 urheilu
Ottawan urheilu
Borg (suku)

Borg on suomalainen pappissuku, jonka jäsenet ovat vaikuttaneet kulttuurin eri aloilla. Suvun kantaisänä pidetään 1720-luvulla kuollutta luutnantti Karl Borgia. Suvun myöhemmät edustajat ovat hänen poikansa, Pyhäjoen nimismies Karl Kaarlenpoika Borgin (1716–1797) jälkeläisiä. Eräs sukuhaara suomensi myöhemmin sukunimen Kivilinnaksi ja eräs toinen Soanlinnaksi. Suomessa ja Ruotsissa tunnetaan myös muita Borg-nimisiä sukuja, muun muassa ruotsalainen aatelisuku Borg.

Suvun jäseniä 
 Gabriel Kaarlenpoika Borg (1758–1824), Raahen kirkkoherra
 Karl Jakob Borg (1788–1853), Ruoveden ja Kemin kirkkoherra, Gabriel Borgin poika
 Sofia Elisabet Borg (1837–1881), Karl Jakob Borgin tytär, Jalmar Castrénin äiti
 Carl Gustaf Borg (1823–1895), fennomaani, suomen kielen lehtori, Tammikuun valiokunnan jäsen, pankinjohtaja, Karl Jakob Borgin poika
 Gabriel Gabrielinpoika Borg (1797–1855), Pyhäjoen kirkkoherra, Gabriel Borgin poika
 Maria Charlotta Sibelius o.s. Borg (1841–97), Jean Sibeliuksen äiti, Gabriel Gabrielinpoika Borgin tytär
 Oskar Fredrik Borg (1847–1907), Kymölän seminaarin johtaja, Gabriel Gabrielinpoika Borgin poika
 Väinö Kivilinna (vuoteen 1906 Borg, 1875–1950), Suomalaisen puolueen ja Maalaisliiton kansanedustaja, Oskar Fredrik Borgin poika
 Aaron Gustaf Borg (1810–1883), Limingan kirkkoherra, tuomiorovasti, Tammikuun valiokunnan jäsen, Gabriel Borgin poika
 Nathanael Borg (1855–1918), Petäjäveden kirkkoherra, Aaron Gustaf Borgin poika
 Kaarlo Borg (1888–1939), arkkitehti, Nathanael Borgin poika
 Elsi Borg (1893–1958), arkkitehti, Nathanael Borgin tytär
 Ester Borg (1899-1964), taidegraafikko, Nathanael Borgin tytär
 Margit Borg-Sundman (1902–1992), kokoomuksen kansanedustaja, Nathanael Borgin tytär
 Erik Borg (1911–1994), teollisuusneuvos, Medican toimitusjohtaja
 Kim Borg (1919–2000), oopperalaulaja, Kaarlo Borgin poika
 Olli Borg (1921–1979), sisustusarkkitehti, Kaarlo Borgin poika
 Jaakko Borg (1927–2005), säveltäjä ja äänilevytuottaja, Kaarlo Borgin poika
 Jukka Borg, säveltäjä, muusikko, Olli Borgin poika
 Minna Borg, teollinen muotoilija, graafikko, Olli Borgin tytär

Teatterinjohtaja Felix Borg sekä professori ja poliitikko Olavi Borg perheineen eivät kuulu tähän sukuun.

Lähteet 

Suomalaiset suvut
Heikki Orvola

Heikki Lauri Kalevi Orvola (s. 29. marraskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen muotoilija ja suunnittelija. Hän on aloittanut uransa muotoilijana 1960-luvulla ja aloitti Nuutajärvellä suunnittelijana vuonna 1968. Orvola on suunnitellut Marimekolle kankaita 1980-luvun lopulla ja hänen töitään on museoissa myös ulkomailla. Hän on suunnitellut esimerkiksi Aurora-lasiston Iittalalle ja Illusia-astiaston Arabialle yhdessä Fujiwo Ishimoton kanssa. Palkinnoista mainittakoon Pro Finlandia -mitali 1984 ja Kaj Franck -muotoilupalkinto 1998. Professorin arvonimen hän sai 2002.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Heikki Orvolan suunnittelemia lasiesineitä: Designlasi.com 

Suomalaiset muotoilijat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Holdingyhtiö

Holdingyhtiö eli hallintayhtiö on yhtiö, jonka tarkoitus on toisen yhtiön tai yhtiöiden omistaminen, hallitseminen ja valvominen. Holdingyhtiöllä on määräysvalta liiketoiminnasta osake-enemmistön omistuksen perusteella. Holdingyhtiö voi olla esimerkiksi jonkin konsernin emoyhtiö. 

Holdingyhtiöitä käytetään myös verosuunnitteluun.  Holdingyhtiön verosuunnittelun hyöty perustuu esimerkiksi siihen, että yhteisöjen yhteisövero (20 %) on verotuksellisesti edullisempi kuin yksityishenkilön pääomatulon veroprosentti (30–34 %). Verohyöty riippuu laajalti siitä, kuinka nopeasti ja miten tulo realisoidaan yhtiöstä.

Lähteet
 MOT Gummerus Uusi suomen kielen sanakirja

Viitteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Ari Klem

Ari Klem (s. 1. syyskuuta 1961) on suomalainen iskelmälaulaja. Klem sijoittui Seinäjoen Tangomarkkinoilla 1987 toiselle ja 1988 kolmannelle sijalle. Vuonna 1989 Klem voitti Syksyn sävel -kilpailun kappaleella ”Pieni ystäväin”.

Muita Klemin suurimpia hittejä ovat ”Paratiisisaari”, ”Purppurataivas”, ”Sademies” ja ”Kaukainen maa”.

Ari Klemin lempinimi on Klemmari.

Elämä ja ura
Klem aloitti musiikin harrastamisen jo peruskouluiässä perustamassaan Shark-yhtyeessä, jossa toimi rumpalina. 1970-luvun lopulta lähtien Ari Klem osallistui erilaisiin laulukilpailuihin, ja rummut vaihtuivat laulusolistin tehtäviin. Vuonna 1978 Klem tuli kolmanneksi Kotkan Nuorison Taidetapahtumassa itse tekemällään laululla. Vuonna 1980 hän voitti Apu-lehden järjestämän Iskelmähaavi-kilpailun. Vuonna 1987 Ari Klem valittiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla ensimmäiseksi tangoprinssiksi ja vuotta myöhemmin hän tuli kilpailussa kolmanneksi. Vuonna 1988 Klem solmi levytyssopimuksen M&T Productionsin kanssa, tuloksena debyyttialbumi Kai vielä kohdataan. Sen suurimmaksi hitiksi nousi cover-versio italialaisiskelmästä ”Pieni nukke” (La bambola).

Vuonna 1989 syntyi levytyssopimus uuden Audiovox-yhtiön kanssa, jolle ensimmäinen levytys oli vuoden 1989 Syksyn Sävelessä kuultu ”Pieni ystäväin”. Kilpailuvoitto (liki 27% kaikista annetuista äänistä) nosti Klemin maamme iskelmälaulajien kärkikastiin. Hitin mukaan nimetty albumi (1990) nousi pariksi kuukaudeksi Suomen viralliselle albumilistalle. Levylle tallennettu duetto Arja Korisevan kanssa ”Kun minuun kosketat” julkaistiin myös Arja Korisevan 103 000 kappaletta myyneellä albumilla.

Levymyynnin lisäksi Syksyn Sävel -voitto tuotti artistin mukaan keikkoja parhaimmillaan 250 esiintymisen vuosivauhtia. Klem nähtiin Syksyn Sävelen finaalissa uudelleen vuonna 1991.

Ari Klem on jatkanut myös lauluntekemistä, sillä hän on tehnyt osan soolotuotannosta itse ja kappaleita myös muutamille artisteille. Kaukainen maa -albumille hän on jopa tehnyt yhden käännöskappaleen. 

Valkealassa asuva Klem teki päivätyötä insinöörinä viisi vuotta, jonka jälkeen siirtyi yrittäjäksi sosiaalialalle. Hän myös konsertoi taustayhtyeensä Pajatson kanssa. Lisäksi Klem tekee myös blueskeikkoja Flakes-yhtyeen kanssa.

Diskografia 
 Kai me vielä kohdataan (1988)
 Pieni ystäväin (1990)
 Sademies (1992)
 Kaukainen maa (1997)
 Purppurataivas (2000)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ari Klem - kotisivut

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Levytuottajat

Levytuottajat Oy oli Vexi Salmen ja Jorma K. Virtasen kesällä 1978 perustama levy-yhtiö. Yhtiön päälevymerkki oli Gold Disc.  Valtaosa Mars-merkin julkaisuista ilmestyi c-kasetteina. Yhtiö julkaisi etupäässä iskelmiä, mutta alkuaikoina myös rockabilly oli vahvasti edustettuna levy-yhtiön tuotannossa. 

Levytuottajille levyttäneitä artisteja olivat muun muassa Vesa-Matti Loiri, Kai Hyttinen, Irwin Goodman, Ahti Lampi, Hanne ja Viktor Kalborrek.

Levytuottajat tuottavat 

Musiikki-Fazerilla juuri lopettanut Salmi otti myös joukon artisteja mm. Irwin Goodmanin, Hannen, Kai Hyttisen ja Gulliverin, jotka kaikki levyttivät vuonna 1978 Levytuottajille albumin. Tuon vuoden Vesa-Matti Loirin Eino Leino -levyn myyntiluvut ylittivät vuonna 1980 platinalevyn vaadittavan 50 000 kappaleen rajan. 
Myöhemmin albumia myytiin jo noin 120 000 kappaletta.
Vuoden 1980 menestynein julkaisu oli Vesa-Matti Loirin Eino Leino 2 -albumi, jota vuoteen 1987 mennessä myytiin 50 000 
kappaleen platinalevyn verran.
Vuonna 1981 julkaistu Taito Vainion Kultainen harmonikka ylitti 25 000 kappaleen kultalevyrajan ja Jörgen Petersenin Kultainen trumpetti 50 000 kappaleen platinarajan.
Irwin Goodman teki komean paluun vuonna 1984 menestyslevyllä Härmäläinen perusjuntti.
Vuonna 1986 Levytuottajien toiminta näivettyi lähes olemattomiin. Rinnalle olikin jo perustettu menestyvä Flamingo Music -yhtiö, jonka Flamingo-levymerkillä toiminta virkistyi.

Levytuottajien tuotanto myydään 

Virallisesti Flamingo Musicin ja Levytuottajien yritystoiminta ajettiin alas vuonna 1996. Valtaosa katalogista myytiin Warner Music Finland Oy:lle, mutta esim. Reijo Taipaleen, Kirkan, Kim Lönnholmin ja Samuli Edelmannin oikeudet päätyivät BMG:n kautta Sony Musicille sekä Puolikuun ja Edu Kettusen oikeudet Universal Musicille. Lisäksi osa lasten- ja joululauluja on päätynyt Poptorin omistukseen. 

Yhtiön toiminta lakkasi vuonna 1998.

Levymerkit
 Gold Disc
 Mars

Katso myös 
Flamingo Music

Lähteet

Suomalaiset levy-yhtiöt
Rozhanovce

Rozhanovce () on kunta Itä-Slovakiassa Košicen alueella, 12 kilometrin päässä Košicen kaupungista. Košicessa on myös lähin henkilöliikenteen rautatieasema. Kaupungin hallinnollisen alueen pinta-ala on 22,2 km², josta peltoa 12,1 km² ja metsää 5 km². Ensimmäinen kirjallinen maininta Rozhanovcesta on vuodelta 1270.

Kaupungissa oli 2 141 asukasta vuoden 2005 lopussa. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 97 % oli slovakkeja, ja uskonnollisista ryhmistä suurimpia olivat roomalaiskatoliset (79 %) ja kreikkalaiskatoliset (8 %). 

Rozhanovcessa on kaksi roomalaiskatolista kirkkoa, kirjasto, kulttuuritalo, posti, terveyskeskus, päiväkoti ja peruskoulu. Kaupunginjohtajana toimii Viktor Gazdačko.

Rozhanovcen taistelu

Kaupunki on tunnettu vuoden 1312 Rozhanovcen taistelusta, jonka Unkarin kuningas Kaarle Robert kävi paikallisia ”pikkukuninkaita” Máté Csákia ja Aban veljeksiä vastaan. Csák ja Abat hallitsivat lähes itsenäisesti laajoja alueita nykyisessä Slovakiassa, joka kuului silloin Unkarin kuningaskuntaan. Vakiinnuttakseen valtansa Kaarlen oli kukistettava pikkukuninkaat.

Lähteet

Aiheesta muualla

Rozhanovcen peruskoulun kotisivu (slovakiaksi).

Slovakian kunnat
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1984

Itä-Yhdysvaltain Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. kesäkuuta 1984 Detroitin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut hallitseva maailmanmestari Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen.

Aika-ajo

Paalupaikan valloitti Nelson Piquet. Hän ajoi uuden epävirallisen rataennätyksen keskinopeudella 143,4 km/h. Toisen lähtöruudun sai MM-sarjaa johtava Alain Prost. Seuraavat lähtöruudut valloittivat Nigel Mansell ja Michele Alboreto. Keijo Rosberg starttasi lähtöruudusta 21. Kovasta yrityksestä huolimatta hän ei parempaa lähtöpaikkaa saanut, sillä auto ei kulkenut kovempaa.

Kilpailu

Detroitin Grand Prix -kilpailu keskeytyi kolariin heti ensimmäisessä kaarteessa. Yhteenajo tapahtui kun toisesta rivistä startannut Mansell yritti pujahtaa eturivistä startanneiden Piquet'n ja Prostin välistä johtoon. Piquet'n auton etupää nousi ilmaan ja auto liukui oikealle työntäen Alboreton auton radan vieressä olleen talon seinään. Piquet'n autosta irronnut etupyörä sinkoutui päin Sennan auton nokkaa. Prost selvisi kolarista, mutta moni muu ei niin tehnyt. Surerin auto iskeytyi Alboreton auton sivuun. Kukaan ei loukkaantunut kolarissa ja 40 minuutin kuluttua lähtö uusittiin. Moni kuljettaja joutui turvautumaan vara-autoonsa.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.40,980
Nopein kierros: Derek Warwick – 1.46,221 (kierroksella 32)
Lähtö uusittiin kolarin takia.
Nelson Piquet saavutti 200 MM-pisteen rajan
Teo Fabin ensimmäinen palkintosija
Renault'n sadas Grand Prix
Hondan 50:s Grand Prix
BMW saavutti 100 MM-pisteen rajan

Lähteet 

Itä-Yhdysvaltain Grand Prix
Metsä Board Kyro

Metsä Board Kyro (aiemmin Hammaren & C:o, Hammarén & C:o Osakeyhtiö, O/y Kyro A/b, Kyro Oyj sekä M-real Kyro) on kartonkitehdas  Kyröskoskella Hämeenkyrön kunnassa. Tehdas perustettiin vuonna 1870 Hammaren & Co-nimellä ja siitä tuli osakeyhtiö vuonna 1909. Vuonna 1941 tehtaan nimeksi tuli O/y Kyro A/b. Tehdas toimi vuoteen 1995 Kyro Oyj-nimisenä, jolloin Metsä-Serla (nykyinen Metsä Board) osti Kyron metsäteollisuuden. Vuodesta 2001 vuoden 2012 alkuun tehdas toimi M-real-nimellä. Tehtaalla on yksi kartonkikone. Työntekijöitä on 250. Tehtaan historiaan liittyy merkittävästi Axel Sumelius.

Tehtaan paperi- ja kartonkikoneet

Vuonna 2008 oli paperin valmistuksen aloittamisesta kulunut 130 vuotta. Tehtaalla on ollut toiminnassa seitsemän eri paperi- ja kartonkikonetta. Tällä hetkellä toiminnassa on enää yksi kone: kartonkikone.

Voimalaitos

Tehtaalla on voimalaitos, jossa on kolme kattilaa. Nykyinen kombivoimalaitos on rakennettu vanhan maakaasuvoimalaitoksen yhteyteen. Vanha voimalaitos on rakennettu 1950- ja 1970-luvuilla. Voimalaitoksen kokonaisteho on 276 MW.

Lisäksi voimalaitokseen kuuluu kaasuturbiini G7 (146 MW, GE Frame 6, nimellissähköteho 38,3 MW), vastapaineturbiini G4 ja lauhdeturbiini G3.

Tehtaan yhteydssä toimii myös Kyröskosken vesivoimalaitos.

Tehtaan rautatiet

Tehtaalla oli aiemmin Suomessa harvinainen kapearaiteinen sähkörautatie, joka lopetettiin vuonna 1989.

Merkittäviä vuosilukuja
 1870 Tehdas perustetaan
 1872 Mekaanisen massan valmistus alkaa
 1878 Ensimmäinen paperikone PK I
 1882 Toinen paperikone PK II
 1889 Tulipalo tuhoaa tehtaan koneineen
 1890 Kaksi uutta paperikonetta, PK1 ja PK2
 1930 Paperikone PK1 poistetaan
 1931 Paperikone PK3 käynnistyy
 1936 Paperikone PK2 poistetaan
 1937 Kartonkikone KK2 käynnistyy paperikone PK2:n tilalla
 1957 Kartonkikone KK1 käynnistyy
 1984 Paperikone PK3:n uusinta
 1985 Kartonkikoneen KK1 uusinta
 1987 Biologinen jäteveden puhdistuslaitos
 1988 Kartonkikone KK2 pysäytetään
 1991 Uusi kuorimo
 1994 Kartonkikone KK1:n uusinta
 1995 Metsä-Serla ostaa Kyron metsäteollisuusliiketoiminnot
 1996 Kartonkikone KK1:n uusinta
 1998 Jälkikäsittelyosaston uusinta
 2001 Metsä-Serlan nimi muutetaan M-realiksi
 2002 Paperikone PK3:n uusinta
 2004 Jäteveden puhdistamon laajennus
 2011 Kartonkikone KK1:n uusinta
 2012 M-realin nimi muutetaan Metsä Boardiksi
 2012 Uuden (Pohjolan Voiman tytäryhtiön Hämeenkyrön Voima Oy:n) biovoimalaitoksen käyttöönotto Metsä Board Kyron tehdasalueella
 2016 Paperikone PK3 sekä kuorimo ja hiomo suljetaan

Katso myös
 Suomen paperiteollisuus

Lähteet

 Kuvia Sumeliuksen suvun sivuilla 
 Metsä Board Kyro
 Glastonin lyhyt historia 
 Bonsdorff, Lars G. von. (1947) Kyröskosken tehtaat 1870-1945. Osat I ja II. Tilgmannin kirjapaino. Helsinki.
 Bonsdorff, Lars G. von. (1970) Ett sekel träförädling vid Kyrofors. Björneborg. Oy Kyro Ab.
 Kauppinen, Timo & Kohtanen, Jukka (1989) Oy Kyro Ab:n yrityskulttuuri syksyllä 1988 / Timo Kauppinen, Jukka Kohtanen. Työelämän suhteiden neuvottelukunta. Helsinki.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Oy Kyro Ab:n pörssihistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla

Hämeenkyrön rakennukset ja rakennelmat
Kyro
Kyröskoski
144 (luku)

144 (sataneljäkymmentäneljä) on luonnollinen luku. Sitä edeltää 143 ja sen jälkeen tulee 145. Vanha suomalainen kappalemitta krossi on tusina tusinoita eli 12 kertaa 12.
 144 on neliöluku (122).
 144 on Fibonaccin luku.
 144 on kahden peräkkäisen alkuluvun summa (71 + 73).

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Danny Sullivan

Daniel John "Danny" Sullivan III (s. 9. maaliskuuta 1950 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän kilpaili sarjassa kaudella  saavuttaen kaksi MM-pistettä ajamalla viidenneksi Monacon GP:ssä 1983. Parhaimmillaan Sullivan oli aika-ajoissa yhdeksäs. Sullivan muistetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1985 Indianapolis 500 -kisan voittajana.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain Grand Prix 1984

Yhdysvaltain Prix 1984 tai Dallasin Grand Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta 1984 Fair Parkissa Dallasissa Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Keke Rosberg, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Aika-ajo

Aika-ajon nopein oli Nigel Mansell Lotuksellaan. Hän kiersi radan ajassa 1.37,41, joka merkitsi keskinopeutta 144,719 km/h. Seuraavat lähtöruudut valloittivat Elio de Angelis, René Arnoux, Niki Lauda ja Ayrton Senna. Keijo Rosberg oli kahdeksanneksi nopein.

KilpailuHelsingin Sanomat 9.7.1984

Kilpailussa oli tarkoitus ajaa 78 kierrosta eli 304 kilometriä tai kaksi tuntia riippuen siitä kumpi tulisi ensinnä täyteen. Huonokuntoisen radan vuoksi kilpailussa ajettiin vain 68 kierrosta. Kuljettajien mielestä Dallasin katurata oli kuoppainen ja vaarallisen ahdas. Sateen sattuessa uusi asfalttikin olisi ollut liukas. Radan kuopat ja Dallasin yllä leijunut 40 asteen kuumuus tekivät kilpailusta raskaan ajettavan.

Paalupaikalta lähtenyt Mansell siirtyi heti kärkeen. Toiseksi ehti Derek Warwick, joka yritti ohitusta kahdeksannella kierroksella, mutta hän päätyi rengaskasaan ja keskeyttämiseen. Tämän jälkeen kärjessä ajoivat Mansell, Lauda ja de Angelis. Kilpailun puolivälissä johdossa ajoi edelleen Mansell, mutta toiseksi oli kirinyt Rosberg. Tässä vaiheessa oli kuusi kilpailijaa keskeyttänyt kilpailun.

Viisi kärkimiestä oli kolmen sekunnin sisällä. Rosberg putosi vähäksi aikaa kolmanneksi, mutta sitten hän ampaisi Mansellin ja Prostin ohi kärkeen. Rosberg sai tehtyä pientä kaulaa, mutta Prost ja de Angelis seurasivat. Kierroksella 50 Prost siirtyi johtoon ja Rosberg jäi toiseksi René Arnouxin seuratessa kolmantena. Tässä vaiheessa 11 autoa oli keskeyttänyt. Sitten Prostin auto teki tenän ja hän ajoi radan sivuun. Rosberg sai näin kärkipaikan helposti, eikä hän enää luopunut siitä. Rosberg otti uransa kolmannen Grand Prix -voiton todella kuumissa olosuhteissa.

Erikoinen tapahtuma sattui viimeisellä kierroksella kun Nigel Mansell ajoi kolarin ja lähti työntämään autoaan kohti maalilinjaa. Kuumuuden ja fyysisen rasituksen takia Mansell pyörtyi radalle. Hän ei kuitenkaan loukkaantunut tai jäänyt auton alle. Mansell ei päässyt maaliin asti, mutta sijoittui silti kuudenneksi.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Nigel Mansell – 1.37,041
Nopein kierros: Niki Lauda – 1.45,353 (kierroksella 22)
Kilpailu lopetettiin, kun kahden tunnin aikaraja täyttyi.
Ensimmäinen ja ainoa Fair Parkin radalla ajettu Grand Prix
Niki Laudan 150:s Grand Prix
Michele Alboreto 50:s Grand Prix
Piercarlo Ghinzani ensimmäiset ja ainoat MM-pisteet
Nigel Mansellin ensimmäinen paalupaikka
Lotus-tallin 90:s paalupaikka
Corrado Fabin paras sijoitus (7.sija)

Lähteet 

Yhdysvaltain Grand Prix
Dallasin urheilu
Ponoi

Ponoi () eli Pyönne on joki Venäjällä Kuolan niemimaalla. Ponoi on 480 kilometriä pitkä ja näin ollen niemimaan pisin joki. Sen valuma-alue on 15 500 km².

Ponoi saa alkunsa Kuolan keskiosista soisilta alueilta. Samoilta alueilta ovat lähtöisin myös Ponoin sivujoet, joista suurin on Atserjok.
50 kilometrin päässä rannikosta Ponoi yhdistyy Purjatsjokeen, sen virtaus nopeutuu ja siinä on lukuisia koskia. Ponoi laskee Vienanmereen Kuolan niemimaan itäisestä päästä.

Tavallisesti joki jäätyy loka-marraskuussa ja sulaa vasta toukokuun puolella. Jäässäoloaikana sitä käytetään ajotienä.

Joen keskijuoksulta löydettiin vuonna 1973 kalliopiirroksia hakattuna joen rantakiviin.

Lähteet

Murmanskin alueen joet
Vienanmereen laskevat vesistöt
Zdravko Kuzmanović

Zdravko Kuzmanović (, s. 22. syyskuuta 1987 Thun, Sveitsi) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa sveitsiläisseura FC Baselia. Kuzmanović lukeutuu myös Serbian maajoukkueen vakionimiin.

Kuzmanović syntyi ja kasvoi Sveitsissä. Hänellä on myös Sveitsin kansalaisuus.

Kuzmanović aloitti ammattilaisuransa Baselin riveissä vuonna 2005. Fiorentinaan hän siirtyi tammikuussa 2007. Elokuussa 2009 Kuzmanović siirtyi Bundesliigajoukkue VfB Stuttgartiin nelivuotisella sopimuksella. Tammikuun 2013 siirtoikkunassa Kuzmanović teki sopimuksen Serie A -joukkue Internazionalen kanssa. Kesällä 2015 hän palasi FC Baseliin mutta on sittemmin pelannut myös lainalla italialaisseura Udinesessa ja espanjalaisseura Málagassa.

Kuzmanović pelasi Sveitsin juniorimaajoukkueissa mutta päätti kuitenkin edustaa aikuisten tasolla Serbiaa. Serbian maajoukkueessa hän debytoi kesäkuussa 2007 EM-karsintaottelussa Suomea vastaan. Toisessa maaottelussaan Belgiaa vastaan hän teki kaksi maalia mutta Belgia voitti ottelun 3–2. MM-kilpailuissa 2010 Kuzmanović pelasi kolme ottelua. Viimeksi hän pelasi maajoukkueessa marraskuussa 2014. Kaikkiaan hän on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuzmanović Fan Site 
Zdravko Kuzmanović
Profiili Fiorentinan sivuilla 
Profiili Serbian jalkapalloliiton sivuilla  
Profiili FootballDatabase-tietokannassa 

Serbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
HAS Den Bosch

HAS Den Bosch on Alankomaissa 's-Hertogenboschissa sijaitseva korkeakoulu. Se on perustettu vuonna 1962. Opintolinjoina on erilaisia puutarhatalouteen viljelyyn, eläimiin, ruokaan ja liiketalouteen liittyviä koulutusohjelmia, joista osa opetetaan hollanniksi ja osa englanniksi. Koulu on Hollannin kärkikastiin kuuluvia puutarha-alan opetuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Koulun kotisivut 

Alankomaiden yliopistot
Pohjois-Brabant
Jaclyn Smith

Ellen Jaclyn Smith (s. 26. lokakuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli suomalaiselle yleisölle tunnetuksi Kelly Garrettin roolista televisiosarjassa Charlien enkelit (1976–1981). Sarjassa kolme poliisin koulutuksen saanutta, rutiinitehtäviin kyllästynyttä nuorta naista alkoi ratkoa rikoksia salaperäisen Charles Townsendin etsivätoimistossa. Smithin lisäksi alkuperäiseen enkelikolmikkoon kuuluivat Kate Jackson (roolinimellä Sabrina Duncan) ja Farrah Fawcett-Majors (Jill Munroe). Smith oli Charlien enkeleiden esittäjistä ainoa, joka oli mukana sarjassa alusta loppuun eli kaikilla viidellä tuotantokaudella, yhteensä peräti 110 jaksossa. Fawcett-Majors jätti sarjan riitaisissa merkeissä jo ensimmäisen kauden jälkeen, ja Jackson hakeutui muiden haasteiden pariin kolmannen kauden päätyttyä. Fawcett-Majorsin tilalle vaaleaksi enkeliksi pestattiin Cheryl Ladd (roolinimeltään Kris Munroe), joka näytteli sarjassa sen päättymiseen asti. Jackson korvattiin neljännen kauden alussa Shelley Hackillä, jonka tilalle tuli viidennellä kaudella Tanya Roberts.

Charlien enkelien jälkeen Smith on esiintynyt lukuisissa televisioelokuvissa ja minisarjoissa. Jaclyn Smith oli kosmetiikkasarja Max Factorin keulakuvana pidempään kuin kukaan muu julkisuuden henkilö (1980–1994). Smith on lanseerannut myös kaksi tuoksua: Epris v.81:n ja Jaclyn Smith’s Californian vuonna 1993.

Smith syntyi Houstonissa, Texasissa, ja oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi vuonna 1982. Hänelle on myönnetty tähti Hollywood Walk of Famella. Hän on tehnyt vuodesta 1985 työtä Kmart-vaatekaupoille. Jaclyn Smith collection for Kmart on Yhdysvaltain kolmanneksi myydyin naisten vaatemerkki ja sitä pidetään menestyneimpänä julkisuuden henkilön lanseeraamana vaatemallistona kautta aikojen. Vuonna 2002 Smith lanseerasi huonekalu- ja kodinsisustusmalliston.

Smith sairastui rintasyöpään, joka todettiin vuonna 2002 ja johon hän sai onnistuneesti hoitoa. Hän on ollut neljästi naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta. Jaclyn avioitui vuonna 1997 chicagolaisen lääkärin Brad Allenin kanssa. Jaclyn Smith toimii aktiivisesti hyväntekeväisyystyössä muun muassa rintasyövän ehkäisyssä.

Aiheesta muualla 
Jaclyn Smithin virallinen kotisivu 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Daphne Zuniga

Daphne Eurydice Zuniga (alun perin ; s. 28. lokakuuta 1962 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on guatemalalaisia, puolalaisia ja suomalaisia sukujuuria äitinsä puolelta.

Ura 

Zuniga valmistui Woodstock Union High Schoolista vuonna 1980 ja opiskeli myös Kalifornian yliopistossa. Hän esitti vuosina 1992–1996 yhtä tunnetuimmista rooleistaan, Jo Reynoldsia, televisiosarjassa Melrose Place. Myöhemmin Zuniga näytteli Tunteet pelissä -sarjassa Victoria Davisia.

Zunigalla on ollut myös lukuisia elokuvarooleja esimerkiksi Avaruusboltseissa (1987) ja Kärpänen II:ssa (1989).

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Kangaskosken paperitehdas

Kangaskosken paperitehdas oli nykyisen  Rautjärven Simpeleellä  Hiitolanjoen varrella sijainnut paperitehdas. Kangaskoski sijaitsee noin kilometrin päässä nykyisestä Venäjän rajasta. Kangaskoski Oy perustettiin vuonna 1901. Kangaskosken tehtaan toiminta oli tappiollista ja yritys ajautui konkurssiin vuonna 1903. Tuotanto jatkui uusien yrittäjien voimin 1920-luvulle asti. Tehtaan tuotanto oli 2500 tonnia ruskeaa käärepaperia vuodessa.

Tehtaan paperikone

Paperitehtaan tilalle valmistui vuonna 1925 vesivoimalaitos. Kangaskoskella otettiin ensimmäisenä käyttöön Suomessa valmistettu Kaplan-turbiini. Putouskorkeus 6 m ja pienvesivoimalan vuosituotanto noin 3 300 MWh. Voimalan omistaa Hiitolanjoen Voima Oy.

Katso myös
Suomen paperiteollisuus
Simpele (yritys)

Lähteet
 Autio, Matti & Nordberg, Toivo. (1972) Vuosisata paperiteollisuutta I Valkeakosken, Simpeleen, Myllykosken ja Jämsänkosken paperiteollisuuden vaiheet Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiön perustamiseen saakka. Valkeakoski. Yhtyneet Paperitehtaat Oy.
 Tuuri, Antti. (1999) UPM-Kymmene, Metsän jättiläisen synty. Otava. Helsinki. 493 s.
 Nykänen, Panu & Paulapuro, Hannu (2005) Telan ympäri - Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa. Tekniikan Historian Seura THS ry. Helsinki.

Simpele
Rautjärven rakennukset ja rakennelmat
Suomalaiset paperinvalmistajat
Suomen teollisuushistoria
Josie Bissett

Josie Bissett (syntymänimeltään Jolyn Christine Heutmaker, s. 5. lokakuuta 1970 Seattle) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Jane Mancinina television saippuasarjassa Melrose Place vuosina 1992–1997 ja 1998–1999. 

Bissett syntyi Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa ja valmistui Thomas Jefferson High Schoolista. Hän meni vuonna 1992 naimisiin toisen Melrose Place -tähden, Rob Estesin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006. Avioliitosta syntyi kaksi lasta.

Aiheesta muualla 

Virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Adolphe-Basile Routhier

Sir Adolphe-Basile Routhier (8. toukokuuta 1839 – 27. kesäkuuta 1920) oli kanadalainen tuomari, kirjailija ja lyyrikko. Hänen ansioihinsa kuuluu muun muassa alkuperäisten ranskankielisten sanoitusten kirjoittaminen Kanadan nykyiseen kansallislauluun O Canada.

Routhierin suku on peräisin Ranskasta Saintongen alueelta. Hän opiskeli Petit Séminaire de Sainte-Thérèsessa 1850–1858. Äiti kaavaili hänelle pappisuraa, mutta hän opiskeli kuitenkin juristiksi Quebecin Université Lavalissa. Tuomarinuransa ohella Routhier kirjoitti ahkerasti. Sekä Le centurion että Paulina olivat aikansa suursuosikkeja, ja Le centurion käännettiin monelle kielelle.

Teokset
Le centurion; roman des temps messianiques (Paris, 1909) 
Paulina; roman des temps apostoliques, Québec, 1918 (käännetty usealle kielelle)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskankieliset kirjailijat
Kanadalaiset kirjailijat
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Anthony Collins

Sir Anthony Vincent Collins (s. 3. syyskuuta 1893 Hastings East Sussex – 11. joulukuuta 1963 Los Angeles Kalifornia) oli brittiläinen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli kolmena peräkkäisenä vuotena (1940–1942) ehdokkaana parhaan musiikin Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Nurse Edith Cavell, Irene ja Sunny. Collins levytti varsinkin Jean Sibeliuksen ja Edward Elgarin musiikkia.

Collins aloitti viulunsoiton ja säveltämisen opiskelun Royal College of Musicissa vuonna 1920. Vuonna 1925 hän liittyi alttoviulunsoittajaksi Lontoon sinfoniaorkesteriin ja soitti myös Covent Gardenissa. Myöhemmin hänestä tuli Lontoon sinfoniaorkesterin ensimmäinen alttoviulisti ja myös johtaja. 1930-luvun loppupuolella Collins omistautui säveltämiselle ja orkesterinjohtamiselle, hankkien kokemusta Carl Rosa Opera Companyssä ja Sadler's Wells Theatressa. Siirryttyään vuonna 1939 Yhdysvaltoihin hän jatkoi siellä elokuvamusiikin säveltämistä. Vuonna 1950 Decca-yhtiö kutsui Collinsin levyttämään Sibeliuksen sinfoniat Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa ja äänitykset tapahtuivat helmikuun 1952 ja kesäkuun 1955 välillä. Hän oli ensimmäinen brittiläinen kapellimestari, joka levytti kaikki Sibeliuksen sinfoniat. Sen lisäksi hän levytti muita Sibeliuksen teoksia HMV-merkille Royal Philharmonic Orchestran kanssa vuonna 1957.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Brittiläiset kapellimestarit
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Orvokki Autio

Orvokki Lea Mirjam Autio (s. 27. heinäkuuta 1941 Kurikka) on suomalainen kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti pohjalaista elämänmenoa kuvaavasta Pesärikko-trilogiastaan.

Autio on opiskellut Turun yliopistossa suomen kieltä ja kotimaista kirjallisuutta ja Tampereen yliopiston draamastudiossa. Hän kävi Yleisradion tv-toimittajakurssin 1967–1968. Vuodesta 1969 hän on ollut vapaa kirjailija.

Aution puoliso oli taidemaalari Kari Jylhä.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Tampereen kaupungin palkinto 1969 ja 1972
 Väinö Linnan säätiön palkinto 1970 ja 1977
 Kiitos kirjasta -mitali 1981
 Valtion kirjallisuuspalkinto 1983
 Suomen kulttuurirahaston palkinto 1989
 Tampereen teatterikesän Thalia-palkinto 1989
 Uudet kirjat -kerhon tunnustuspalkinto 1990
 Suuren suomalaisen kirjakerhon tunnustuspalkinto 1992
 Ylistaron kulttuurilyhde 1992
 Valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1992

Teokset

Romaanit 
 Timanttihäät, Kirjayhtymä, 1970
 Puimakone bulevardilla, Kirjayhtymä, 1971
 Pesärikko-trilogia (Aution menestynein teos)
 Viistotaival, Kirjayhtymä, 1980
 Kotipesä, Kirjayhtymä, 1982
 Merkki päällä, Kirjayhtymä, 1985 (myöh. trilogian julkaisija WSOY)
 Valokuvavarkaat, WSOY 1988

Muut teokset 
 Kaukana soi haitari, runoja, Kirjayhtymä, 1969
 Sininen kaappi, novelleja, Kirjayhtymä, 1972

Tv-näytelmät 
 Rippipuvut, 1980
 Naisten peli, 1985
 Pesärikko, 1989

Teosten käännökset 
 Timanttihäät ilmestyi venäjäksi 1986.
 Pesärikko on käännetty espanjaksi, saksaksi, unkariksi, venäjäksi ja viroksi.

Lähteet

Internet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Kristanna Loken

Kristanna Sommer Loken (s. 8. lokakuuta 1979 Ghent, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.

Ura 
Loken aloitti näyttelijänuransa vuonna 1994 esiintymällä yhdessä televisiosarjan As the World Turns jaksossa. Tämän jälkeen hän näytteli muun muassa televisiosarjoissa Philly, Rakkaat viholliset ja Isojen poikien leikit. Vuonna 1998 Lokenilla oli pääosa televisiosarjassa Mortal Kombat: Conquest. Eräs hänen tunnetuimmista rooleistaan on vuonna 2003 T-X-robotti tieteiselokuvassa Terminator 3: Koneiden kapina. Vuonna 2006 Loken esiintyi elokuvassa BloodRayne. Hän on näytellyt myös mm. televisiosarjoissa L-koodi ja Painkiller Jane.

Näyttelijän työn lisäksi Loken on toiminut mallina. Hän aloitti mallin työt 15-vuotiaana. Hänellä on sopimus Eliten kanssa.

Yksityiselämä 
Kristanna Loken syntyi Ghentissä New Yorkin osavaltiossa. Nykyään hän asuu New Yorkin kaupungissa. Lokenin äiti Rondy toimi ennen mallina. Hänen isänsä Chris omistaa omenafarmin ja kirjoittaa kirjoja ja elokuvakäsikirjoituksia. Lokenilla on norjalaisia sukujuuria. Hänellä on Tanya-niminen sisko.

Loken on avoimesti biseksuaali. Hän sijoittui vuonna 2003 Maxim-lehden Hot 100 -listan kolmannelle sijalle; hänen edelleen ylsivät ainoastaan Shania Twain ja Christina Aguilera.

Loken meni naimisiin näyttelijä Noah Danbyn kanssa vuonna 2008. Vuonna 2009 Loken ilmoitti parin muuttaneen erilleen ja kertoi seurustelevansa nyt naisen kanssa.

Toukokuussa 2016 Loken ilmoitti saaneensa ensimmäisen lapsensa.

Loken harrastaa patikointia, uimista ja ratsastusta. Hän on käynyt ratsastusretkillä Namibiassa, Irlannissa ja Havaijilla.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 
 Kristanna Loken FilmReference-sivustolla 
 Kristanna Loken Fashion Model Directory -sivustolla 
 Kristanna Loken TV.com-sivustolla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Amerikannorjalaiset
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Islanninsimpukka

Islanninsimpukka (Arctica islandica) on merenpohjan nilviäislaji, jonka hallussa on pitkäikäisimmän elävänä tavatun eläimen maailmanennätys.

Ulkonäkö ja koko 
Islanninsimpukan muoto on pyöreähkö ja se kasvaa noin 13 sentin mittaiseksi.Kuori on epätavallisen paksu, kova ja painava. Nuorena kuori on oranssinruskea, vanhemmiten mustanruskea. Kovat kuoret säilyvät hyvin eläimen kuoltuakin ja niitä näkee yleisesti esimerkiksi Pohjanmeren ja Norjan rannikoille huuhtoutuneena; tumma pintakerros on tällöin usein kulunut pois. Toisaalta ne säilyvät fossiileina ja ovat siksi käyttökelpoisia muinaisilmasto-olojen jäljittämisessä.

Levinneisyys 
Islanninsimpukka elää lauhkean ja viileän Pohjois-Atlantin rannikkovesissä vedenrajasta 400 metrin syvyyteen, kokonaan tai osittain pohjamutaan tai hiekkaan kaivautuneena. Sen elinalue Euroopassa ulottuu Lounais-Espanjasta Islantiin ja Vienanmerelle, ja se elää myös Itämeren lounaisosan syvänteissä. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan Pohjois-Carolinasta Newfoundlandiin.

Taloudellinen merkitys 
Islanninsimpukkaa pyydetään kaupallisesti ihmisravinnoksi Pohjois-Amerikassa, muttei Euroopassa. Lihaa käytetään keitoissa ja kastikkeissa. Tärkein pyyntiväline on hydraulinen hara, joka vesisuihkulla irrottaa eläimet pohjasedimentistä. Vuosisaaliit 2000-luvulla ovat olleet alle 20 000 tonnia lihaa vuosittain, mikä on alle pyyntikiintiön.

Eläinkunnan ikäennätys 
Islanninsimpukan kasvu on hidasta ja se elää poikkeuksellisen vanhaksi, jopa satoja vuosia. Simpukan ikä voidaan laskea sen kuoren kasvuvyöhykkeistä. Vuonna 2007 määritettiin tähän mennessä maailman todennetusti vanhimmaksi eläneen yksittäisen eläinyksilön ikä 405–410-vuotiaasta, Islannin vesiltä 80 metrin syvyydestä v. 2006 kerätystä islanninsimpukkayksilöstä, jonka elämä päättyi tähän.

Lähteet 
 MarLIN: Arctica islandica
 NOAA NEFSC: Ocean Quahog
 NOAA NEFSC Status of Fishery Resources off the NE US (2006): Ocean Quahog
 Vattenkikaren: Islandsmussla
 Bangor University: 400 year old Clam Found (28.10.2007)

Aiheesta muualla 
 http://www.jaxshells.org/issx.htm
 The Marine Fauna Gallery of Norway
 Marine Life Encyclopedia 

Venerida
Kirkniemen paperitehdas

Kirkniemen paperitehdas on Sappi Limited-konserniin kuuluva paperitehdas Lohjan Jönsbölen kaupunginosassa. Tehtaan perusti Metsäliiton Teollisuus Oy ja vuonna 1966 käynnistyi ensimmäinen paperikone. Sappi Limited osti tehtaan vuonna 2009 M-real-yhtymältä. Tehtaalla on kolme paperikonetta, jotka kaikki valmistavat päällystettyä aikakauslehtipaperia. Tehdas on viimeisin Suomessa rakennettu täysin uusi paperitehdas, ja voimalaitokselle rakennettiin vuonna 2015 uusi kiertoleijupetikattila, jolla biomassan osuus polttoaineista voidaan nostaa 100 prosenttiin.

Tehtaan tuotanto
Tehtaalla on kolme paperikonelinjaa, voimalaitos, vedenpuhdistamo sekä mekaanisen massan valmistus. Paperikoneiden yhteinen vuosituotantokapasiteetti on 740 000 t. Paperikonelinjoilla on yhteensä 7 superkalanteria, 1 mattakalanteri ja 5 pituusleikkuria. Tehtaassa työskentelee noin 550 henkilöä.

Tehtaan rautatiekalusto

Tehtaalla on omaa rautatiekalustoa tehdasalueen sisäistä vaihtotyötä varten.

 Otso 4 (Saalasti 119/1981, hankittu Kirkniemeen 2008), aik. Pankakosken kartonkitehdas ja Simpeleen paperitehdas
 Kisko-Kalle (pienveturi), ei käytössä

Aiemmin tehtaalla on ollut käytössä myös:

 Otso 2 (Saalasti 48/1962) aik. Ab. J. W. Enqvist Oy Lielahti (11.12.1962) ja Kankaan paperitehdas Jyväskylä, Kirkniemeen 1987, Myyty Teräspyörä Oy:lle Kuusankoskelle kesällä 2008

Katso myös

 Lohjan paperitehdas
 Suomen paperiteollisuus

Lähteet
 Kirkniemi EMAS 2015 selonteko, http://www.sappi.com/regions/eu/SappiEurope/Mills/Kirkniemi%20Mill/Emas_2015_intra.pdf

Viitteet

Aiheesta muualla
 Sappi Limited, Kirkniemen paperitehdas

Lohjan rakennukset ja rakennelmat
Suomalaiset paperinvalmistajat
Eric Hobsbawm

Eric John Ernest Hobsbawm [ˈhɒbzbɔːm] CH (9. kesäkuuta 1917 Aleksandria, Egypti – 1. lokakuuta 2012 Lontoo) oli brittiläinen historiantutkija. Hän tuli tunnetuksi varsinkin yhtenä merkittävimmistä marxilaisen historiantutkimuksen nimistä. Hänen tunnetuimpia julkaisujaan on Äärimmäisyyksien aika (1994).

Elämä 

Hobsbawmin vanhemmat olivat juutalaisia. Hän vietti lapsuutensa saksankielisillä alueilla – Wienissä ja Berliinissä – mutta hän ja hänen nuorempi sisarensa Nancy oppivat äidinkielenään englannin. Hän jäi orvoksi menetettyään äitinsä 14-vuotiaana ja muutti vuonna 1933 Lontooseen.

Poliittisesti Hobsbawm kuului Ison-Britannian kommunistiseen puolueeseen, josta hän erosi vain pari vuotta ennen sen lakkautusta vuonna 1991. Kun Neuvostoliitto aloitti talvisodan Suomea vastaan 1939, hän antoi hyökkäykselle tukensa. Kuitenkin käydessään Suomessa 1990-luvun alussa hän pyysi anteeksi toimintaansa. Hobsbawm allekirjoitti historioitsijoiden kirjeen, jossa protestoitiin Neuvostoliiton Unkarin miehitystä ja puolsi intohimoisesti Prahan kevättä.

Hän opiskeli muun muassa Cambridgen yliopistossa ja luennoi myöhemmin eri puolilla maailmaa. Hobsbawm oli erittäin kielitaitoinen: hän puhui englantia, saksaa, ranskaa, espanjaa sekä italiaa ja ymmärsi hollantia, portugalia ja katalaania. Hobsbawm oli kahdesti naimisissa. 

Hobsbawm oli Lontoossa toimivan Royal Societyn jäsen vuodesta 1978 ja kuului Order of the Companions of Honour -kunniaritarikuntaan vuodesta 1998. Vuonna 2003 hän sai Balzan-palkinnon.

Perinteen keksiminen 

Kirjassa The Invention of Tradition (1983) Hobsbawm kohdistaa mielenkiintonsa erityisesti vuosien 1870–1914 väliseen ajanjaksoon. Hänen mukaansa ajankohdan perinteiden keksimisessä kolme innovaatiota olivat keskeisiä: perusopetuksen järjestäminen, julkisten seremonioiden organisoiminen ja julkisten monumenttien massatuottaminen. Näistä viimeistä on lähestytty statuomanian käsitteen avulla. Varsinkin kouluopetus, julkiset seremoniat ja monumenttien pystyttämiset edistivät tehokkaasti yhteisöllisyyttä ja ryhmäidentiteettiä, sekä tuottivat ja siirsivät traditioita.

Suomennetut teokset 
 
 
 
 Kuinka muuttaa maailmaa. Kriittisiä esseitä Marxista. (How to Change the World. Reflections on Marx and Marxism, 2011.) Suomentanut Tatu Henttonen. Tampere: Vastapaino, 2019. ISBN 978-951-768-697-6.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Cohen, Nick: Eric Hobsbawm: A man of Extremes. 
 Hobsbawm, Eric: Vallankumous ja seksi. Teoksesta Revolutionaries 1973. (PDF)
 Suomela, Kalevi: Hobsbawm kertoo Marxista ja marxilaisuudesta. Kansan Uutiset 14.4.2012.

Brittiläiset historioitsijat
Royal Societyn jäsenet
Kunniaritarien ritarikunta
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Somalian šillinki

Somalian šillinki () on Somalian rahayksikkö jota käytetään vain siellä. Sen valuuttatunnus on SOS ja sitä ei ole sidottu mihinkään muuhun valuuttaan. 

Vuonna 1962 olivat käytössä setelit joiden nimellisarvot olivat 5, 10, 20, 100 šillinkiä. Vuonna 1967 käyttöön tulivat 5 sentin, 10 sentin, 50 sentin ja 1 Somalian šillingin kolikot. Sentti on 1/100 šillingiä. Inflaation vuoksi seteleiden nimellisarvoja on nostettu. Siellä on käytössä 1, 5, 10, 50 sentin ja 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 šillingin kolikot. Setelien nimellisarvot ovat 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1000 šillingiä.

Katso myös 
 Fiat-raha

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Afrikan rahayksiköt
Somalia
Concetta Tomei

Concetta Tomei (s. 30. joulukuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän valmistui Wisconsinin–Madisonin yliopistosta ja työskenteli ennen näyttelijänuraansa opettajana.

Tomei on tehnyt työtä sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa. Televisiossa eräs tunnetuimmista rooleista oli Lyndan osa sarjassa Vain yksi elämä. 

Tomei kasvoi Kenoshassa, Wisconsinissa, eikä ole sukua Marisa Tomeille. Hänellä on italialaisia sukujuuria.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Joe Davis

Joe Davis, OBE (15. huhtikuuta 1901 Whitwell, Derbyshire, Englanti – 10. heinäkuuta 1978 Hampshire, Englanti) oli englantilainen snookerinpelaaja. Hän voitti pelissä viisitoista peräkkäistä maailmanmestaruutta vuosina 1927–1940 ja 1946. Davis pelasi myös englantilaista biljardia.

Joe Davis oli järjestämässä ensimmäistä snookerin maailmanmestaruusmittelöä vuonna 1927, ja hän voitti sen.

Joe Davisin veli Fred Davis (s. 1913, k.1998) voitti snookerin maailmanmestaruuden kahdeksan kertaa (1948-1949, 1951-1956).

Englantilaiset snookerpelaajat
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Franz Welser-Möst

Franz Welser-Möst (s. 16. elokuuta 1960) on itävaltalainen kapellimestari. Hän on ollut Clevelandin orkesterin johtajana vuodesta 2002; tätä aiemmin hän oli johtanut Lontoon filharmonikkoja ja Zürichin oopperaa. Hänen kauttaan Clevelandissa on jatkettu vuoteen 2018 saakka, jolloin orkesteri täyttää sata vuotta.

Welser-Möst nimitettiin Wienin valtionoopperan ylikapellimestariksi syksystä 2010 alkaen. Hän johti myös Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertin 2010/2011.

Itävaltalaiset kapellimestarit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Jüri Reinvere

Jüri Reinvere (s. 2. joulukuuta 1971 Tallinna) on virolaissyntyinen säveltäjä ja runoilija. Reinvere asui Suomessa vuosina 1991–2005 ja valmistui Sibelius-Akatemiasta säveltäjäksi vuonna 2004, mistä lähtien hän on asunut Berliinissä, Saksassa.

Elämänvaiheet
Jüri Reinvere opiskeli Tallinnan Musiikkilukiossa ja Varsovan Chopin-Akatemiassa ennen Suomeen muuttamistaan. Vuosina 1994–2004 hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja valmistui sieltä musiikin maisteriksi Veli-Matti Puumalan ja Tapio Nevanlinnan oppilaana. Tärkeänä mentorinaan kehitykselleen Jüri Reinvere pitää pianisti Käbi Lareteita.

Reinveren tuotanto koostuu hyvin eri tyylisistä teoksista. Ominaista hänen musiikilleen on hänen oma runoutensa, jota usein käytetään teoksissa. Teoksiin liittyy usein myös teatraalinen tai visuaalinen elementti. Reinveren musiikissa on tyylejä modernismista uusyksinkertaisuuteen, kummallakin tyylillä on oma kehityskulkunsa ja tekniikan käyttönsä. Reinveren filosofisessa runoudessa toistuvat teemat ovat muisti ja aika sekä Neuvostoliiton-jälkeisten yhteiskuntien perintö. Vuodesta 2007 on Reinvere kirjoittanut englanniksi.

Reinvere on julkaissut myös artikkeleita sekä esseitä virolaisessa ja suomalaisessa mediassa, esim. Viron Radiossa ja Yleisradiossa. Hän on tuottanut ja käsikirjoittanut dokumenttielokuvia sekä kääntänyt kirjoja ja toiminut niiden yhtenä kirjoittajana. Sofi Oksanen on kuvaillut Reinvereä sanoilla "todellinen kosmopoliitti, jolla on virolaiset juuret".  Reinveren ooppera Puhdistus esitettiin menestyksekkäästi Suomen Kansallisoopperassa vuonna 2012.
Pian tämän jälkeen Reinvere sai uuden oopperatilauksen Norjan kansallisoopperasta. Sen aiheena on Peer Gynt, ja kantaesitys on suunnitteilla syyskaudelle 2014.

Teoksia 
 Urvaste õhtud (pianolle, 1985)
 Tuplakvartetto (1994)
 Winter Music (huilulle ja pianolle, 1995)
 Ristna (ääninauhateos, 1996)
 The Estonian Independent * (pianolle ja lukijalle, 1997)
 Loodekaar (kamariyhtyeelle, 1998)
 Solo... vers la Sarabande Noire (pianolle, 1998)
 Liivi itk (radiofonia, 2003)
 Vastaskallas (radio-ooppera, 2001–2004)
 Luft-Wasser-Erde-Feuer-Luft (musiikki Michaela Fünfhausenin tanssiperformanssiin „Die gefiederte Schlange“, 2003)
 t.i.m.e. / a.e.g. * (huilulle ja elektroniikalle 2005)
 Ecotone * (lyömäsoittimille ja nauhalle, 2007)
 Frost at Midnight * (kamarikuorolle ja bassohuilulle, 2008)
 Space Within * (kamariyhtyeelle, 2009)
 Beneath the Burial Sky * (kamarikuorolle, 2009)
 Requiem * (huilulle, lukijalle ääninauhalta sekä neljälle miesäänelle, 2009)
 The Empire of May * (kamariyhtyeelle, 2010)
 * = Teos sävelletty omaan tekstiin.
 Puhdstus (Purge) (ooppera, 2011)
 Norilsk - the Daffodils (orkesterille, 2012)

Levytykset 
 2009 a second...a century (kokoelmalevy) 
 2010 Requiem (CD+DVD)

Palkinnot 
Reinvere on palkittu kansainvälisessä säveltäjien Rostrumissa Pariisissa vuosina 2000 ja 2006.

Aiheesta muualla
 Jüri Reinveren kotisivu
 Suomalaisen Musiikin Tiedotuskeskus
 Virolaisen Musiikin Tiedotuskeskus
 Jüri Reinverestä 
 Jüri Reinverestä 
 Artikkeleita Reinverestä
 Teokset You Tubessa

Lähteet

Virolaiset säveltäjät
Vuonna 1971 syntyneet
Suomen virolaiset
Elävät henkilöt
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko (engl. The Church of Jesus Christ Restored 1830) on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Sen päämaja sijaitsee Tarkiossa, Missourissa. Yhteisö erosi Kristuksen yhteisöstä 1980-luvun puolivälissä protestina yhteisön uusille teologisille linjauksille. Uuden yhteisön johtajana toimi seitsenkymmen Nolan W. Glauner.

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko katsoo olevansa Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon laillinen seuraaja. Kirkko tunnustaa Kristuksen yhteisön neljä ensimmäistä johtajaa eli profeetta-presidenttiä. Sen mukaan yhteisön viidennestä johtajasta Wallace B. Smithistä tuli kuitenkin "langennut profeetta", kun hän hyväksyi pappeuden virkojen avaamisen naisille. Samoin Smith lankesi pois Jumalan tahdosta rakennuttamalla kirkolle uuden temppelin Independenceen, Missouriin, sen sijaan että olisi pyrkinyt rakentamaan sinne "Siionin kaupungin".

Kirkon käsityksen mukaan sen johtaja Nolan W. Glauner on profeetta, joka saa ilmoituksia Jumalalta. Hänen ilmoituksiaan on myös koottu kirjaksi.

Kirkko rekisteröityi virallisesti vasta 6. lokakuuta 2000. Sillä on jäseniä Missourissa ja Afrikassa.

Kotisivu
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko

Mormonismi