joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Leo Rajama

Leo Kanutus Rajama (sukunimi vuoteen 1927 Granqvist, 10. heinäkuuta 1899 Viipuri – 12. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari.

Leo Rajaman vanhemmat olivat Viipurin poliisilaitoksen vahtimestari Emil Granqvist ja Anna Granskog. Hän opiskeli Viipurin taiteenystävien piirustuskoulussa 1915–1922 ja teki opintomatkan Pariisiin 1935. Hän osallistui muun muassa Helsingin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1928, Viipurin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1930, Suomen Taideakatemian näyttelyihin 1938 ja 1953 sekä Suomen Taideyhdistyksen 100-vuotisnäyttelyyn 1946. Rajama kuului Viipurin Taiteilijaseuran perustajajäseniin ja hänestä tuli seuran kunniajäsen 1979.

Leo Rajaman tytär on kuvataiteilija Marjatta Sarasalo ja tyttärenpoika ympäristötaiteilija Sami Sarasalo.

Teoksia 
 Viipurin torilla : vesiväri- ja guassiteos. 1937–1963
 Kaupunkinäkymä : vesivärityö. 1948

Palkinnot 
 I palkinto Viipurin Taiteilijaseuran maalauskilpailussa 1970

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Leo Rajama

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Ferdinand II (Portugali)

Ferdinand II (alkujaan Ferdinand August Franz Anton von Sachsen-Coburg-Gotha; 29. lokakuuta 1816 Wien, Itävalta – 15. joulukuuta 1885 Lissabon, Portugali) oli Portugalin kuningatar Maria II:n toinen aviomies ja maan kuningaspuoliso sekä kanssahallitsija vuosina 1837–1853 ja sijaishallitsija poikansa Pietari V:n alaikäisyyden aikana 1853–1855. Hänestä polveutui Portugalin viimeiseksi jäänyt hallitsijasuku Saksi-Coburg-Gotha.

Ferdinand II:n isä oli saksalainen Saksi-Coburg-Saalfeldin ruhtinas Ferdinand. Ferdinand oli Ison-Britannian prinssipuoliso Albertin serkku. Ferdinand nai Portugalin hallitsijan Maria II:n 19-vuotiaana tammikuussa 1836. Marian ensimmäinen aviomies oli kuollut kymmenen kuukautta aiemmin vain kahden kuukauden avioliiton jälkeen. Ferdinandin ja Marian ensimmäisen pojan Pedron (Pietari) syntymän jälkeen Ferdinand julistettiin 16. syyskuuta 1837 kuninkaaksi nimellä Ferdinand II. Marian kuoltua lapsivuoteeseen 15. marraskuuta 1853 alaikäisestä Pietari V:stä tuli kuningas ja Ferdinandista hänen sijaishallitsijansa. Hän luopui vallasta poikansa tultua täysi-ikäiseksi 16. syyskuuta 1855.

Ferdinand II saavutti saksalaisesta syntyperästään huolimatta Portugalissa kansan suosion. Hänet tunnettiin varsinkin taide-elämän suosijana. Muutoin Marian ja Ferdinandin hallitsijakautta kuitenkin leimasi ajoittain sisällissodaksi muuttunut valtataistelu demokraattisempaa hallintoa vaatineiden niin sanottujen syyskuulaisten ja vanhoillisten sotilasjohtajien välillä. Pietari V:n kuoltua vuonna 1861 lapsettomana Portugalin kuninkaaksi tuli Ferdinand II:n ja Maria II:n nuorempi poika Ludvig I.

Ferdinand meni vuonna 1869 uudelleen naimisiin Elise Henslerin kanssa, jolle annettiin samalla Edlan kreivittären arvo. Espanjan vallankumouksen jälkeen Ferdinandille ehdotettiin Espanjan kruunua, mutta hän kieltäytyi siitä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Portugalin kuninkaat
Sijaishallitsijat
Vuonna 1816 syntyneet
Vuonna 1885 kuolleet
Dihydralatsiini

Dihydralatsiini (Nepresol, Pressalin, Nonpressin) on eräs verenpainelääke. Sitä on käytetty myös raskausmyrkytyksien hoidossa. Dihydralatsiinin vaikutusmekanismi sekä lääkkeen aiheuttamat haittavaikutukset ovat täysin täsmäävät hydralatsiiniin nähden.

Dihydralatsiinin hoitovaikutus pohjautuu sydänlihaksen stimulointiin sekä sen jälkeen ilmenevään perifeerisen eli ääreisverenkierron niin kutsutun suonivastuksen laskemiseen. Tämä aiheuttaa verenpaineen alenemisen. Dihydralatsiinin antamiksi eduiksi katsottiin edullinen eli ei-vähentävä vaikutus aivoverenkiertoon sekä munuaisverenkiertoon.

Merkittävimpiä eroja hydralatsiiniin nähden on ollut se, että tätä lääkettä saatettiin antaa suun kautta otettavan tabletin ohella myös lääkeruiskeina. Ainetta annosteltiin intravenoosisti eli suonensisäisesti. Intramuskulaarinen eli lihaksen sisäinen annostelu oli sekin mahdollista. Lisäksi dihydralatsiinia on yhdistelty muihin lääkeaineisiin, niin kutsuttuina yhdistelmälääkkeinä. Tippainfuusiossa dihydralatsiinia on saatettu sekoittaa muihin lääkeainevalmisteisiin. Tällaisesta käytöstä on ollut yleensä varsin tarkat ohjeet, kuten esimerkiksi sopivien liuotinaineiden käytöstä lääketiputuksissa. Näistä yhdistelmälääkityksistä on yleensä käytetty joitain seuraavista: nesteenpoistolääkkeet, beetasalpaajat sekä barbituraatit.

Lähteet 
 1976 Lääkevalmisteet - Pharmaca Fennica, PF-76. Lääketeollisuusyhdistys ry. sekä Lääketuojat ry. Helsinki, 1976. Painopaikka Länsi-Suomi Oy, Rauma. s. 21-23, 278.
 Tuomi, Eero & Olli, Marcus & Alfering, Sirkku: Lääkkeet ja niiden käyttö, SHKS-Wsoy, 1977. ISBN 951-0-06936-1. s.58

Viitteet 

Verenpainelääkkeet
Kakolan funikulaari

Kakolan funikulaari () on Turun Kakolanmäen etelärinteeseen alkukesästä 2019 valmistunut rinnehissi. Linnankatu 55 B:n kohdalta lähtevä hissi kuljettaa jopa 30 henkilöä kerralla, ja matka kestää minuutin verran molempiin suuntiin. Ainakin aluksi funikulaarin käyttö tulee olemaan ilmaista samalla tavoin kuin 200 metrin päässä sijaitsevalla Förillä ajelu. Föri ja Kakolan funikulaari eivät ole osa Turun seudun joukkoliikenne Föliä vaan niiden ylläpidosta vastaa Turun kaupunki. Funikulaari palvelee Kakolanmäelle rakentuvaa uutta asuinaluetta, joka on osittain saneerattu vanhoihin vankilarakennuksiin.

Historiaa
Hankkeen suunnittelu alkoi jo vuonna 2010, jolloin Kakolan asemakaava tuli lainvoimaiseksi. Kaupungin kaupunkisuunnittelu- ja ympäristölautakunnalle ehdotettiin funikulaaria uudestaan vuonna 2013.

joukkoliikenteen järjestäminen alueelle olisi ollut mahdollista monin tavoin. Jos joukkoliikenne olisi toteutettu linja-autoilla, kustannukset olisivat kasvaneet kolminkertaisiksi vinohissiin verrattuna. Pystysuora perinteinen hissi kallion sisään olisi ollut kallis vaihtoehto. Liikenne olisi voitu järjestää myös säältä suojatuilla liukuportailla, mutta sen sijaan päätettiin tavoitella turistien huomiota vinohissin avulla. 

Turun kaupunginhallitus hyväksyi loppuvuonna 2015 funikulaarin seuraavan vuoden budjettiin. Hankkeen arveltiin alun perin maksavan 2,5 miljoonaa euroa, mutta lokakuussa 2018 kokonaishinnan sanottiin olevan 5,4 miljoonaa euroa. Funikulaarin oli aluksi määrä valmistua vuoden 2017 loppuun mennessä, mutta hankkeen valmistuminen viivästyi runsaalla vuodella muun muassa valitusten ja kallioperän tukevoittamisen vuoksi. Funikulaarin laitetoimittaja on italialainen Leitner.

Rakennusaikataulujen venymisen takia Kakolan funikulaarin valmistuminen ja käyttöönotto siirtyivät kevääseen 2019, ja koekäyttö ja -ajot alkoivat tammi–helmikuussa 2019. Maaliskuussa tiedotettiin, että avajaiset siirtyvät toukokuun lopulle.

Funikulaarin muotoilu ja erilaisuus verrattuna havainnekuviin on herättänyt yleisössä huvittuneisuutta.

Nimitys 
Virallisesti kyse ei ole aidosta funikulaarista vaan ulkoilmassa kulkevasta vinohissistä. Hankkeen projektinjohtajan Janne Laineen mukaan oikeassa funikulaarissa on aina kuljettaja, kun taas Kakolan miehittämätön laite on tekniikaltaan samantapainen kuin Helsingin metron liukuportaiden rinnalla kulkevat vinohissit. Kiskojen alla kulkee koriin nähden vastasuuntaan 3 500 kilogramman vastapaino.

Käyttöongelmat 
Ensimmäisten vuosien käyttöä ovat varjostaneet lukuisat viat ja tunnistamattomat, toisinaan viikkoja kestäneet käyttökatkokset. Kahden ensimmäisen käyttövuotensa aikana laite on vioittunut keskimäärin joka kuudes päivä ja pysähtynyt kaikkiaan 130 kertaa, yleisimmin ovimekanismin häiriön ja ohjelmistovirheiden takia, ja se on ollut poissa toiminnasta 15,3 % ajasta. Käyttökatkokset ja pysähdykset kesken matkan ovat tuottaneet laitteelle liikanimen jumikulaari.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turun liikenne
Turun rakennukset ja rakennelmat
Funikulaarit
VII kaupunginosa
Suomen joukkoliikenne
Majakka (tornitalo)

Majakka on vuonna 2019 valmistunut tornitalo Helsingin Kalasatamassa. Se on ensimmäinen Redi-kokonaisuuden kahdeksasta suunnitellusta tornitalosta. Majakka on Suomen korkein asuintalo ja se on Pohjoismaiden kolmanneksi korkein tornitalo Karlatornetin ja Turning Torson jälkeen. Se on myös Suomen ensimmäinen yli 100 metriä korkea asuinrakennus, mikä on eräs pilvenpiirtäjän määritelmistä.

Majakassa on 282 asuntoa, joista neljä on yli sadan neliön asuntoja. Asukkaita on noin 500. Keskineliöhinta on vuoden 2020 alussa 7 250 €. Majakan yläosassa on asukkaita varten omat klubi- ja juhlatilat.

Muut tornitalot 
Redi-kokonaisuuden rakentuu kokonaisuudessaan kuusi muuta asuintornia sekä toimistotorni Horisontti. Loisto valmistui syyskuussa 2021 ja Lumo One syyskuussa 2022. Vision on määrä valmistua vuonna 2023.

Alun perin asuintorneja piti olla seitsemän sijaan kuusi, ja niiden nimet olivat Majakan ja Loiston lisäksi Kapteeni, Luotsi, Kartta ja Kompassi. Alkuperäistä suunnitelmaa kuitenkin muutettiin, kun Kompassi vaihdettiin Lumo Oneksi.

Suunnitelman ja toteutuneen ero 
Alueen asemakaavan ja ennen rakentamista esiteltyjen havainnekuvien mukaan Majakan oli tarkoitus olla väriltään valkoinen. Todellisuudessa siitä tuli harmaa. Tapauksesta nousseen kohun jälkeen rakentamisen lupaehtoja muutettiin ja seuraavaksi rakennetun tornitalon, Loiston, väriä muutettiin aiempaa vaaleammaksi.

Palvelut 
Majakasta on hissiyhteys kauppakeskus Rediin sekä Kalasataman metroasemalle. Talossa on hissejä kolme ja ne kulkevat 5 metriä sekunnissa, ollen nopeimmat asuintalokäyttöön tarkoitetut hissit Suomessa.

Majakassa on asukkaille oma aulapalvelu. Lisäksi asukkaiden käytössä on muun muassa pesula, kuntosali, polkupyörien huoltotila ja saunojen yhteydessä kattoterassilla ulkopalju sekä kesäkeittiö. Kaikki asunnot ovat kytkettynä 1 000 M/1 000 M laajakaistaan.

Vesivahinko ja ensimmäiset asukkaat 
Ennen rakennuksen valmistumista siellä tapahtui vesivahinko, jossa yli 50 asuntoa vaurioitui lähes puolen tornin matkalta. Veden lähde oli 32-millinen työmaajohto, jonka liitos oli hajonnut ja josta vettä pääsi 6–7 tunnin ajan, koska työmaanousu oli jäänyt erehdyksessä yöksi sulkematta.

Ensimmäiset asukkaat muuttivat taloon 25. marraskuuta 2019. Muutot aikataulutettiin neljän viikon ajalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Majakan kotisivut
Majakan esite 
 

Helsingin tornitalot
Helsingin asuinrakennukset
Kalasatama
Pilvenpiirtäjät
Elvira Madigan

Elvira Madigan, oikea nimi Hedvig Antoinette Isabella Eleonore Jensen (4. joulukuuta 1867 Flensborg (saks. Flensburg), Schleswig-Holstein silloisessa Preussissa (Saksa) – 19. heinäkuuta 1889 Nørreskov, Tåsinge, Tanska) oli tanskalainen sirkustaiteilija: hän oli nuorallatanssija, taitoratsastaja, jonglööri ja tanssija.

Nykyisin Elvira Madigan tunnetaan suhteestaan aateliseen rakuunaluutnanttiin Sixten Sparreen. Heidän kuolemansa herätti suurta huomiota, ja sitä käsitteli muiden joukossa Johan Lindström Saxon suurta suosiota saaneessa laulussaan, joka alkaa "Sorgeliga saker hända". 
Yhteisestä sopimuksesta Sparre ampui ensin Madiganin, sitten itsensä. Madiganin taskusta löytyi ruotsin, tanskan, norjan ja saksan sekakielellä kirjoitettu runo, joka on käännetty nykyruotsiksi:

En droppe föll i vattnet, 
förklingade blott sakta.
Och stället där den föll
omringades från krets till krets. 
Vad var det som där föll? 
och var’från kom den?
Det var ett liv blott,
och blott en död som kom
för att vinna sig ett spår.
– – – 
† Nu vilar vattnet åter.
Hedvig

 
Laajalle levinneestä rakkaustarinasta tuli romanttisen rakkauden vertauskuva. Moralistinen ja viihdyttävä tarina kuvasi sirkusprinsessaa, jota piiritti aatelismies. Suosiota saaneesta tarinasta tehtiin lauluja ja runoja, ja siitä kerrottiin lehdissä. Klas Grönqvist on kirjassaan  En droppe föll – En bok om Elvira Madigan (2013) esittänyt Sparren sairastaneen kaksisuuntaista mielialahäiriötä, sillä hän oli tuhlannut järjestelmällisesti omaisuutensa ja oli veloissa ja oli irtaantunut perheestään ja asemaansa liittyvistä arvoista, ja suhdetta sirkustaiteilijaan pidetään sairauden ilmentymänä. Kathinka Lindhe puolestaan arvioi hänet kirjassaan Sorgeliga saker hände: Elvira Madigan, Sixten och mig  narsistiseksi persoonallisuudeksi.

Elvira Madigan kulttuurissa 
Åke Ohberg on ohjannut tarinasta vuonna 1943 ensimmäisen elokuvaversion Elvira Madigan, jossa pääosia näyttelevät hän itse ja Eva Henning. Sixten Sparren jälkeläisten painostuksesta etunimeksi tuli Christian.

Bo Widerberg on ohjannut vuonna 1967 elokuvan Elvira Madigan, jossa pääosia näyttelevät Pia Degermark ja Thommy Berggren. Myös tanskalainen Poul Erik Møller Pedersen on ohjannut aiheesta elokuva, jossa Anne Mette Michelsen näyttelee Elvira Madigania.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://elviramadigan.se  
 Elvira Madigan - Ett Tragiskt Kärleksdrama i en Svunnen Tid  

Sirkustaiteilijat
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet
FK Mladá Boleslav

FK Mladá Boleslav on vuonna 1902 perustettu jalkapalloseura Mladá Boleslavista, Tšekistä. Sen edustusjoukkue pelaa Tšekin pääsarjassa.

FK Mladá Boleslav eteni UEFA-cupin lohkovaiheeseen kausina 2006–2007 ja 2007–2008.

Saavutukset 

 Tšekin cup (2): 2010–2011, 2015–2016

Entisiä pelaajia 
Suluissa vuodet seuran edustusjoukkueessa.
  Milan Baroš (2015–2016)
  Milan Škoda (2006)
  Daniel Tchuř (2001–2002)
  Fikru Teferra (2009)

Entisiä valmentajia 
Suluissa vuodet seuran edustusjoukkueen päävalmentajana.
  Karel Jarolím (2014–2016)
  Zdeněk Ščasný (2007–2008)

Lähteet 

Mlada Boleslav
Vuonna 1902 perustetut urheiluseurat
St1 Group

St1 Group Oy oli osa St1-konsernia ja se keskittyi nestemäisten polttoaineiden valmistamiseen, kehittämiseen, jalostamiseen ja myymiseen Ruotsissa. Sen sisarkonserni St1 Nordic Oy keskittyi polttonesteiden markkinointiin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa sekä uusiutuvan energian ratkaisuihin.  31.12.2017 St1 Group Oy fuusioitiin St1 Nordic Oy:öön.

St1 Groupilla oli öljynjalostamo Göteborgissa, jossa se työllisti noin 200 työntekijää. Kyseinen öljynjalostamo tuottaa bensiiniä, rikitöntä MK-1-dieseliä ja muita keskitisleitä sekä nestekaasua. sen vuosittainen jalostuskapasiteetti on noin 30 miljoonaa barrelia raakaöljyä. Tuotteita myydään pääosin St1 Nordic-konserniin kuuluvan St1 Sverige AB:n jakeluasemaverkostossa sekä North European Oil Traden toimintoihin. Jalostamon yhteydessä toimii St1:n itse kehittämään teknologiaan perustuva Etanolix®- laitos, jossa tehdään liikennekäyttöön bioetanolia muun muassa alueella sijaitsevien leipomoiden jätteistä. Laitoksen toimitti St1 Biofuels ja sitä hallinnoi St1:n ja SOK:n omistama North European Bio Tech Oy (NEB).

Organisaatio
Vuonna 2015 St1 Group Oy -konserniin kuuluivat 
St1 Sweden Holding AB, 
St1 Supply AB
St1 Refinery AB.

St1 Group Oy omisti 50 % lentokoneiden tankkausliiketoimintaa Norjassa harjoittavasta Aviation Fuelling Services Norway AS:sta. Toisen puolikkaan omisti Shell Exploration and Production Holdings B.V. 

St1 Group Oy:n toimitusjohtaja Kim Wiio oli toimitusjohtaja myös St1 Nordic Oy:ssä. Hallituksen puheenjohtaja Mika Anttonen on myös hallituksen ainoa jäsen, hänen varasijallaan on Kim Wiio.

Historia

Joulukuussa 2014 kerrottiin, että  St1 Group Oy aloittaa lentopolttoaineiden yhteisyrityksen Shellin kanssa Norjassa.

Lähteet

St1
Zeca

José Carlos Cracco Neto eli Zeca (s. 16. toukokuuta 1994 Paranavaí, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Zeca edustaa Brasilian pääsarjassa pelaavaa Santosia.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Akizuki-luokka (2010)

Akizuki-luokka on Japanin meri-itsepuolustusvoimain neljän aluksen muodostama hävittäjäluokka, joka on suunniteltu Hyuga- ja Izumo-luokkien helikopterihävittäjien saattajiksi sekä suojaamaan Aegis-järjestelmin varustettuja aluksia, kuten Kongo- ja Atago-luokkia. Tehtävien täyttämiseksi alukset on varustettu torjumaan pinta-aluksia, ilmahyökkäyksiä sekä sukellusveneitä.

Suunnittelu 
Luokka on modernisoitu ja hieman raskaampi muunnos edeltäneestä Takanami-luokasta, jonka tehtävänä oli Kongō-luokan alusten suojaaminen. Aluksilla on useita parannuksia, kuten pienempi tutkavaste ja torpedojen valemaalijärjestelmä. Merkittävimmät muutokset ovat kuitenkin tehokkaampi propulsiojärjestelmä, modernisoitu elektroniikka mukaan lukien kaikuluotain sekä ATECS-taistelunjohtojärjestelmä, jota kutsutaan myös Japanin AEGIS-järjestelmäksi.

Pääosa aluksen aseistuksesta on sijoitettu etukannelle kansirakenteiden etupuolelle. Näitä ovat yksiputkinen 127 millimetrin Mk 45 tykki, 32-siiloinen Mk 41 VLS järjestelmä ja Phalanx CIWS. CIWS on asennettu nostettavalle alustalle komentosillan etuosaan. Merimaaliohjusten laukaisualusta on sijoitettu kahden savuhormin väliselle alueelle ja toinen CIWS-järjestelmä helikopterisuojan katolle. Kannen etuosan rakenteiden sivuilla on kummallakin puolen alusta torpedoputket.

Helikopterisuojaan voidaan sijoittaa kaksi helikopteria ja lentokannella on Mk 6 RAST-järjestelmä, mikä mahdollistaa helikopterin turvallisen suojaan siirron. Alukselle on sijoitettu 11 metrin työvene etummaisen savuhormin sivulle ja 7,6 metrin kumivene savuhormin toisella puolella. Kumpikin vene on nostettavissa veteen ja vedestä hydraylisilla nostureilla.

Aluksen propulsiojärjestelmänä on neljä Rolls-Royce Spey SM1C kaasuturbiinia, jotka on muodostavat COGAG-järjestelmän. Turbiinit pyörittävät kahta akselia ja niissä olevia viisilapaisia säätölapapotkureita. Suunniteltu maksiminopeus on 30 solmua.

Aluksella on kaksi päämoottoritilaa, joissa kummassakin kaksi turbiinia.

Alukset

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Marvin Zeegelaar

Marvin Romeo Kwasie Zeegelaar (s. 12. elokuuta 1990 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja.

Zeegelaar siirtyi vuonna 2006 Ajaxiin, jossa hän pelasi ensimmäisen Alankomaiden pääsarjan ottelunsa 8. elokuuta 2009 Ajaxin voittaessa kotonaan RKC Waalwijkin 4–1. Zeegelaar pelasi Alankomaiden pääsarjassa vuosina 2009–2011 yhteensä 16 ottelua, joista 12 lainalla Excelsiorissa kevätkaudella 2011. Kesällä 2011 hän siirtyi ilmaisella siirrolla espanjalaisen Espanyolin kakkosjoukkueeseen. Kesällä 2012 Zeegelaar siirtyi Turkin Superliigassa pelaavaan Elazığsporiin. Hän pelasi 19 liigaottelua kaudella 2012–2013. Syyskauden 2013 Zeegelaar oli lainassa Englannin mestaruussarjassa pelaavassa Blackpoolissa, jossa hän pelasi kaksi sarjaottelua. Kevätkaudella 2014 Zeegelaar edusti Elazığsporia 15 liigaottelussa.

Elokuussa 2014 Zeegelaar siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Rio Aveen, jossa hän kaudella 2014–2015 pelasi 25 liigaottelua. Zeegelaar onnistui maalinteossa 9. maaliskuuta 2015 Nacionalia vastaan kotikentällä pelatussa 1–1-tasapeliin päättynessä ottelussa. Maali oli hänen ensimmäisensä pääsarjatasolla. Kauden 2015–2016 syyspuoliskolla Zeegelaar pelasi Rio Avessa 12 liigaottelua ja teki kolme maalia. Tammikuussa 2016 hän vaihtoi seuraa sarjan sisällä siirtyen Sporting CP:hen, jossa pelasi loppukauden aikana 11 pääsarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Sportingissa 20 liigaottelua.

Kesällä 2017 Zeegelaar siirtyi Watfordiin. Vuoden 2019 alkupuoliskon hän oli lainalla italialaisseura Udinesessa ja pelasi Serie A:ssa 12 ottelua, joista yhdeksässä täydet minuutit. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Udinesen omistukseen.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Plussa

Plussa voi tarkoittaa seuraavia asioita
K-Plussa, Keskon kanta-asiakasjärjestelmä
Plussa-areena, jäähalli Ylitorniossa

Katso myös
Plus

Täsmennyssivut
Pohjoismaiden Osakepankki

Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta varten (Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri, myös Pohjoispankki) oli suomalainen vuosina 1873–1919 toiminut liikepankki. 

Pohjoismaiden Osakepankin perusti vuonna 1873 joukko viipurilaisia liikemiehiä. Perustamiseen liittyi keinottelun vivahde: Pankin osakepääoma oli tarkoitus markkinoida Keski-Eurooppaan ja varat sijoitettaisiin yrityksiin Venäjällä. Jotta vältyttäisiin Venäjällä ehkä syntyviltä hankaluuksilta, pankki perustettiin Suomeen kuuluneeseen Viipuriin.

Osakepääomaa saatiin kerättyä 12 miljoonaa markkaa. Ovensa pankki avasi 21.2.1873. Saadakseen kaavailtuja voittoja Venäjältä avasi pankki asioimiston Pietariin 1876. Se oli kuitenkin suuri virheinvestointi; konttorin lopettamisen yhteydessä jouduttiin osakepääoma alentamaan 8 miljoonaan markkaan.

Pankin pääkonttori oli Viipurissa vuoteen 1907 saakka, jolloin se siirrettiin Helsinkiin. Pankilla oli haarakonttoreita muissa Suomen kaupungeissa. 1910-luvulla pankilla oli 35 konttoria.

Vuonna 1919 Pohjoismaiden Osakepankki ja Suomen Yhdyspankki fuusioituivat muodostaen Pohjoismaiden Yhdyspankin. Yhdistetty pankki aloitti toimintansa 1.10.1919. Fuusiota oli yritetty jo useasti aiemminkin, mutta se oli kaatunut toisen osapuolen viipurilaisuuden korostumiseen ja toisaalta pankkien omaisuuden luotettavaan ja tasapuoliseen määrittämiseen. Vuonna 1918 kiristynyt taloudellinen tilanne ajoi pankit jälleen fuusioneuvotteluihin. Yhtenä fuusion hyötynä oli se, että syntyvä pankki sai pankkien suuruuskilpailun kärkipaikan pois Kansallis-Osake-Pankilta.

Toimitusjohtajia 
 Wilhelm Burjam 1873–1907
 Leon von Pfaler 1907–

Lähteet

Aiheesta muualla 

Entiset suomalaiset pankit
Viipurin historia
Viipurilaiset yritykset
Clarion Hotel Helsinki

Clarion Hotel Helsinki on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva hotelli, joka avattiin 17. lokakuuta 2016. Rakennus on 16-kerroksinen, 78 metriä korkea ja siinä on 425 hotellihuonetta sekä 15 kokous- ja tapahtumatilaa. Clarionin ylimmässä kerroksessa on kuntosali, sauna ja kattouima-allas. Hotellin rakennuttaja on norjalainen kiinteistömiljonääri Arthur Buchardt. Hotellitoimintaa hoitaa Nordic Choice Hotels, pohjoismainen hotelliketju, jonka ensimmäinen hotelli Suomessa Clarion Hotel Helsinki on. Nordic Choice Hotels on kansainvälisen Choice Hotels -pörssiyhtiön franchising-kumppani, jonka omistaa norjalainen ”hotellimagnaatti” ja ympäristöaktivisti Petter Stordalen.

Hotellin 16-kerroksisista torneista toinen on sisustettu suomalaiseen tapaan vaalein sävyin ja toinen kansainvälisesti tummemmaksi.

Hotellin vieressä oleva Lars Sonckin suunnittelema suojeltu satamamakasiini korjattiin kongressikeskukseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hotellin verkkosivusto
Taloforum.fi keskusteluketju hotellin rakentamisesta

Helsingin hotellit
Jätkäsaari
Helsingin tornitalot
Filip Valenčič

Filip Valenčič (s. 7. tammikuuta 1992 Ljubljana, Slovenia) on slovenialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Valenčič edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa.

Valenčič pelasi vuosina 2009–2011 slovenialaisessa Interblockissa 31 sarjaottelua, joista kuusi maan pääsarjassa. Vuosina 2011–2015 hän edusti Olimpijaa 88:ssa Slovenian pääsarjan ottelussa, joissa hän teki 13 maalia. Helmikuussa 2015 Valenčič siirtyi Italian Lega Prossa pelaavaan Monzaan, jossa hän pelasi loppukauden aikana kuusi sarjaottelua ja teki yhden maalin. Kauden 2015–2016 Valenčič edusti Englannin kakkosliigassa pelaavaa Notts Countya, jossa hän pelasi yhdeksän sarjaottelua ja teki yhden maalin. 

Englannin kauden jälkeen Filip Valenčič siirtyi Suomen Veikkausliigaan ja edusti elokuusta 2016 lähtien sarjaan noussutta kemiläistä PS Kemiä. Hyvän loppukauden jälkeen PS Kemi ja Valenčič jatkoivat sopimusta kaudelle 2017. Valenčič pelasi kaudella 2017 erinomaisesti niin, että hänet valittiin kuukauden pelaajaksi kesäkuussa 2017 juuri ennen siirtymistään seurasta. PS Kemin taloudellisten vaikeuksien vuoksi Valencic siirtyi Helsinkiin HJK:n riveihin elokuusta 2017 alkaen. Kausi 2017 oli kaikkinensa menestyksekäs Valenčičille. Hän oli voittamassa uudessa seurassaan HJK:ssa Suomen mestaruuden, valittiin kauden Veikkausliigapelaajaksi, oli maalintekijätilaston jaetulla kakkossijalla sekä oli kauden aikana eniten maaliin johtaneita syöttöjä antanut pelaaja. Seuraava kausi HJK:ssa ei mennyt kuitenkaan edellisen malliin, sillä hänen ja valmennusjohdon välillä puhkesi ristiriita.,  Tämän seurauksena Valenčič siirtyi HJK:sta ulkomaille.

Filip Valenčičin uusi seura syyskesällä 2018 oli norjalainen pääsarjajoukkue Bærumin kaupungin Stabæk. Hän pelasi syksyn aikana sekä Stabækin ykkös- että kakkosjoukkueissa. Keväällä 2019 hänet lainattiin takaisin Suomeen, jossa tällä kerralla seurana oli Veikkausliigan turkulainen FC Inter. Kausi 2019 Suomessa oli Valenčičille jälleen menestyksekäs. Hänet valititin peräti kolme kertaa, huhtikuussa, toukokuussa ja heinäkuussa 2019, kuukauden pelaajaksi. Hän voitti kauden maalintekijäkuninkuuden 16 maalillaan.  Hänen seuransa FC Inter hävisi viimeisen ottelun Kuopion Palloseuralle, ja näin Inter sijoittui sarjassa hopealle.
Syyskuussa 2020 Valencic purki sopimuksensa Stabekin kanssa ja palasi Interiin.

Kaikkiaan Valenčič on pelannut neljän Veikkausliigakautensa aikana HJK:n, FC Interin ja PS Kemin riveissä 90 ottelua ja tehnyt niissä 37 maalia.

Valenčič pelasi vuosina 2008–2013 Slovenian ikäkausimaajoukkueissa yhteensä 19 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.

Lähteet 

Slovenialaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Samsung Galaxy J5 (2016)

Samsung Galaxy J5 (2016) on Samsung Electronicsin huhtikuussa 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow" -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 7.1 "Nougat" -versioon.

Tekniset tiedot

Muotoilu 
Samsung Galaxy J5 (2016) -älypuhelimessa on 5,2-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.

Fyysiset osat 
Laitteessa on Qualcomm Snapdragon 410 8916 neliydinprosessori. Laitteessa on 2 gigatavua keskusmuistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia 
Laitteessa on 13 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä, jonka lisäksi siinä on myös LED-salama.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30 fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 6.0 Marshmallow. Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 7.1 Nougat -versioon.

Lähteet 
 PhoneArena: Samsung Galaxy J5 (2016)

Aiheesta muualla 

Galaxy J5 (2016)
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2016 matkapuhelimet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Monument


Monument on turkkilaisen death metal -yhtye Carnophagen tuleva toinen studioalbumi, joka julkaistaan 23. syyskuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2008 esikoisalbumin Deformed Future // Genetic Nightmare, minkä jälkeen yhtye jäi vuoteen 2014 saakka kestäneelle tauolle.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Oral Akyol – laulu
 Mert Kaya – kitara
 Serhat Kaya – kitara
 Bengi Öztürk – bassokitara
 Onur Özçelik – rummut

Tuotanto 
 Ünsal Özata – äänittäjä
 Sasha Borovykh – miksaaja, masteroija
 Cihan Engin – kansikuva

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Brave Words & Bloody Knuckles: 8.0/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Carnophagen albumit
Vuoden 2016 albumit
Jyväskylän suurajot 1990

Jyväskylän suurajot 1990 järjestettiin 23.–26. elokuuta 1990. Se oli ralliautoilun maailmanmestaruuskauden 1990 yhdeksäs osakilpailu ja 40. Jyväskylän suurajot koskaan.

Osallistujat 
Kilpailuun ilmoittautui 192 autokuntaa. Mukana olivat tehdastalleista Toyota (Carlos Sainz, Mikael Ericsson), Lancia (Juha Kankkunen, Didier Auriol), Mitsubishi (Ari Vatanen, Kenneth Eriksson), Subaru (Markku Alén), Mazda (Timo Salonen, Hannu Mikkola) ja Ford (Pentti Airikkala, Malcolm Wilson ja Gianfranco Cunico). Tehdaskuljettajien joukosta puuttui hallitseva maailmanmestari Massimo Biasion, joka toipui selkäleikkauksesta. 

Autoista ensiesiintymisensä tekivät nelivetoinen Ford Sierra Cosworth ja Mazda 323:n 1 800-kuutioinen versio. Lisäksi Subaru Legacy oli ensi kertaa mukana MM-osakilpailussa Prodrive-tallin ajamana.

Reitti 
Reitin pituus oli 1 604,11 km, joista erikoiskoekilometrejä 527,61. Erikoiskokeita oli yhteensä 42. Ralli alkoi edellisvuodesta poiketen jo torstai-iltana. Torstain reitti oli vuoden 1987 kaltainen: Harjun kaupunkierikoiskoe sekä muutama erikoiskoe lähellä Petäjävettä ja Jämsää, joista viimeiset yön pimeydessä. Vastaavasti edellisenä vuonna kilpailun aloittanut Laajavuoren erikoiskoe oli siirretty perjantaipäivän viimeiseksi. Aiempina vuosina Valkeakoskella ajettu yleisöerikoiskoe oli korvattu tänä vuonna uudella Tampereen Ratinassa ajetulla yleisöerikoiskokeella. Myös Vaajakosken yleisöerikoiskoe oli jätetty pois tällä kertaa. Muilta osin reitti oli pääpiirteittäin samanlainen kuin edellisenä vuonna.

Kilpailun kulku 
Kilpailun avauserikoiskoe Harjulla nähtiin draamaa kun Didier Auriol osui Lanciallaan puuhun. Hän pääsi jatkamaan matkaa, mutta keskeytti lauantaina. Lauantain keskeyttäjiin kuuluivat myös ulosajanut edellisvuoden voittaja Mikael Ericsson sekä moottoririkon kärsinyt Hannu Mikkola. Myös Fordin kaikki tehdasautot keskeyttivät: Pentti Airikkala vaihteistovikaan ensimmäisenä päivänä, Malcolm Wilson toisen päivän päätteeksi huolloissa menetetyn ajan takia ja Gianfranco Cunico lauantaina ulosajoon.  

Torstain seitsemän erikoiskokeen jälkeen johdossa oli Juha Kankkunen, joka jahtasi edelleen ensimmäistä Suurajovoittoaan. Kankkusen onni kääntyi kuitenkin toisena päivänä Kalliokosken erikoiskokeella Lancian kaasuvaijerin katkettua. Kankkunen pääsi jatkamaan matkaa kaasuttaen autoa konehuoneessa istuen kartanlukija Juha Piirosen ohjatessa. He menettivät aikaa useita minuutteja ja samalla mahdollisuutensa rallin voittoon.

Kankkusen epäonnen myötä johtoon nousi Toyota Celicallaan Espanjan Carlos Sainz, joka piti johtopaikkansa loppuun asti, ollen täten ensimmäinen ei-skandinaavinen Jyväskylän suurajojen voittaja. Toiseksi sijoittunut Ari Vatanen teki hyvällä ajollaan kilpailusta jännittävän loppuun saakka häviten lopputuloksissa Sainzille vain 19 sekuntia. Kymmenen parhaan joukossa oli kahdeksan suomalaista, joista puolet yksityiskuljettajia.

N-ryhmän voitti Tommi Mäkinen Mitsubishillään.

Tulokset

Lähteet 

Suomen ralli
MM-rallikausi 1990
Calling from a Dream


Caling from a Dream on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Inanimate Existencen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Se on konseptialbumi, joka kertoo miehen pyrkimyksestä löytää kadonneen rakastajattarensa sielu, tämän johdattaessa miestä hänen unissaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Taylor Wientjes – laulu
 Cameron Porras – kitara, laulu
 Joel Guernsey – kitara
 Scott Bradley – basso
 Ron Casey – rummut

Vierailevat muusikot 
 Adrianna Tentori – laulu
 Steve Marshall – huilu

Tuotanto 
 Zack Ohren – äänittäjä, miksaaja, masteroija

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Heavyblogisheavy.com:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2016 albumit
Inanimate Existencen albumit
Risto Hemmi

Risto Hemmi (s. 1956 Kuopio) on suomalainen musiikkiteollisuuden vaikuttaja, Suomen suurimman äänitysstudion Finnvox Studiot Oy:n toimitusjohtaja ja yksi Finnvoxin nykyisistä omistajista. Hemmi aloitti uransa Finnvox Studioilla vuonna 1979, ja on sittemmin työskennellyt siellä äänittäjänä, miksaajana, studiopäällikkönä ja vuodesta 1993 lähtien toimitusjohtajana. Finnvoxin kaikki yhdeksän studiota ovat Hemmin suunnittelemia.

Hemmin ensimmäinen merkittävää kaupallista suosiota herättänyt työ oli Pelle Miljoona Oy:n Moottoritie on kuuma -albumi (1980). Hemmi on äänittänyt ja miksannut yli 500 albumia, joista useat kymmenet ovat myyneet kultaa tai platinaa. Muun studiotyön lisäksi Hemmi on uransa aikana äänittänyt ja miksannut musiikin noin kolmeenkymmeneen elokuvaan, muun muassa Jalmari Helanderin ohjaamaan ja Samuel L. Jacksonin tähdittämään vuoden 2014 Big Game -elokuvaan.

Hemmi syntyi Kuopiossa ja vietti lapsuutensa Rovaniemellä ja Kemissä. Lukioaikoinaan Kemissä Hemmi soitti kitaraa Fuggin Great -nimisessä yhtyeessä, joka toimi lämmittelybändinä mm. Hurriganes -yhtyeelle ja Rauli Badding Somerjoelle. Hemmi valmistui diplomi-insinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta, ja vuodesta 2013 lähtien hän on työnsä ohella opettanut musiikkiteknologian maisterivaiheen kursseja Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.

Tunnustuksia 

 Vuonna 2013 Hemmille myönnettiin Musiikki & Media -tapahtumassa palkinto elämäntyöstään suomalaiselle musiikkiteollisuudelle.
 Vuonna 2015 Hemmi sai musiikintekijöiden etujärjestö Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n Prix Elvis -palkinnon merkittävästä panoksestaan suomalaiselle musiikkialalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Risto Hemmi on äänittänyt suomalaisen kevyen musiikin merkkipaalut
 50 vuoden kokemus vie Finnvox-studiot tulevaisuuteen

Suomalaiset musiikkivaikuttajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Megève

Megève on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.

Talous
Kunnan tärkein elinkeino on matkailu. Megève'ssä on 40 000 yösijaa matkailijoille. Megève on keskellä Evasion Mont Blancin ja Les Portes du Mont-Blancin laskettualueita, joilla on yhteensä 400 km laskettelurinteitä.

Nähtävyyksiä
Alueella kulkevalta 40 km pitkältä retkeilypolulta on panoraamanäkymä Mont Blancin vuorelle ja Aravisin vuoristoon.

Tunnettuja kuntalaisia
Émile Allais, alppihiihtäjä

Lähteet

Aiheesta muualla

Haute-Savoien kunnat
Bill Kenwright

Bill Kenwright, CBE (s. 4. syyskuuta 1945 Liverpool) on brittiläinen teatterin ja elokuvien tuottaja.

Kenwright on tuottanut muun muassa musikaalit The Blood Brothers ja Whistle Down the Wind sekä elokuva Chéri. Hän on toiminut myös ohjaajana, näyttelijänä ja muusikkona.

Kenwright tunnetaan lisäksi jalkapallon Englannin Valioliigassa pelaavan Evertonin puheenjohtajana. Hän on ollut seuran puheenjohtaja ja suurin omistaja vuodesta 2004 lähtien.

Teatterituottajat
Brittiläiset elokuvatuottajat
Brittiläiset urheiluvaikuttajat
Brittiläisen imperiumin komentajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
The Suffering


The Suffering on tanskalaisen death metal -yhtye Dawn of Demisen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Albumilta julkaistiin single ”Deride the Wretch” 21. heinäkuuta 2016.

Albumin on edeltäjänsä tapaan äänittänyt, miksannut ja masteroinut Tue Madsen Aarhusissa Antfarm Studiosissa.

Kappaleet 
Sadistic Gratification
Destined to Suffer
The Suffering
Deride the Wretch
The Process of Killing
Predation
Coercion of the Victim
A Malignant Condition
Those Who Deserve My Wrath
As the World Dies
Deify the Outrageous

Kokoonpano 
 Scott Jensen – laulu
 Martin Sørensen – kitarat
 Astor Kristian Palsson – rytmikitara
 Bjørn Jensen – basso, taustalaulu
 Bastian Thusgaard – rummut

Tuotanto 
 Tue Madsen – äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Marco H – kansikuva

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: hyvä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Dawn of Demisen albumit
Vuoden 2016 albumit
Lukinkalvonalainen verenvuoto

Lukinkalvonalainen verenvuoto (SAV), joka tulee sanasta subaraknoidaalivuoto, on aivokalvon alainen verenvuoto. SAV on potilaan henkeä uhkaava sairaus ja vaatii aina sairaalahoitoa. Aivoissa on kolme kalvoa, joista yhden (araknoideakalvon eli lukinkalvon) alaiseen tilaan vuotaa verta. Noin 1 000 suomalaista sairastuu joka vuosi SAV:hen. Alle 30-vuotiailla SAV on poikkeuksellinen, keski-ikä sairastuneilla miehillä on runsaat 50 vuotta.

SAV:n syyt 
SAV:n syynä on synnynnäisesti oleva heikko kohta aivovaltimossa. Valtimon sisällä oleva korkea paine aiheuttaa verisuonen seinämän heikkoon kohtaan pullisituman. Pullistuma voi olla valtimossa useita vuosia, monesti koko elämän, eikä se aiheuta mitään oireita. Joissain tilanteissa se saattaa kuitenkin revetä, jolloin veri leviää aivokalvon alle. Likimäärin 100 000 suomalaisella on aivovaltimoissa pieni pullistuma, mutta suurimmalle osalle se ei aiheuta mitään oireita.

Verenpainetauti, tupakointi tai runsas alkoholin käyttö nostavat SAV:n vaaraa. Henkilöitä, joilla on valtimon pullistuma aivoissa, kehotettiin aikoinaan välttämään fyysisiä ponnisteluita ja muita tilanteita, joissa verenpaine saattaa nousta. Nykyään tiedetään pullistuman useimmiten puhkeavan levossa, joten ruumiillisten ponnistuksien välttäminen ei ole tarpeellista.

Noin joka viidennellä SAV-potilaalla on suvussaan verosuonipullistumia tavallista enemmän. Jos kahdella lähisukulaisella on pullistuma, niin terveiden sukulaisten aivoverisuonien kuvausta suositellaan 30–60 vuoden iässä. Jos kuvissa löytyy pullistuma, leikataan se vuodon torjumiseksi.

SAV:n oireet 
Koska  veri vuotaa aivokalvojen alle eikä suoraan aivokudoksen sisään, niin oireet poikkeavat selvästä aivoverenvuodosta. Ominainen oire on nopeasti alkava voimakas ja jatkuva päänsärky. Myös oksentelu ja pahoinvointi, silmien valonarkuus sekä niskan jäykkyys liittyvät usein oireisiin. Kouristeluita ja tajuttomuutta saattaa myös esiintyä. Halvausoireet ovat harvinaisempia oireita. 
Oireiden voimakkuus vaihtelee laajasti aina syvästä tajuttomuudesta hyväkuntoiseen potilaaseen.

SAV:n hoito 
SAV vaatii välitöntä hoitoa. Vaiva havaitaan tietokonekerroskuvauksella, joten potilas on toimitettava sairaalaan kuvattavaksi. Jos SAV todetaan, on potilas lähetettävä sairaalaan, jossa neurokirurginen leikkaus on mahdollista suorittaa. Potilaista noin neljännes kuolee seuraavan vuoden sisällä vuodosta, mutta SAV:sta toivutaan myös täysin, ja onnistuneen leikkauksen jälkeen ei uusiutumisvaara ole oletettu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Terveyskirjasto - Luotettavaa tietoa terveydestä - Aivokalvon alainen verenvuoto (SAV)

Neurologiset_sairaudet
Nero 2000

Nero 2000 on suomalaisen Bio-Syntax Methodin kehittämä tietovisapeli, joka julkaistiin Commodore 64:lle, MSX:lle ja PC:lle vuonna 1987. Peliä voi pelata kaksinpelinä tai tietokonetta vastaan. 

Pelin kysymykset on jaettu neljään kategoriaan. Kussakin kategoriassa on noin 500 kysymystä. Vastaukset pitää syöttää tekstinä täsmälleen oikeassa muodossa. Ennen vastaamista peli kysyy pistemäärää, joka vaikuttaa kysymyksen haastavuuteen. 50 pisteellä saa vaikeimmat kysymykset, 10 pisteellä helpoimmat. Tavoitteena on saada oikein vastaamalla sytytettyä kaikki lamput, minkä jälkeen peli päättyy. Pistemäärästä riippumatta pelin voittaa se pelaaja, joka saa kaikki lamput syttymään.

Vuonna 2022 pelistä ilmestyi Linuxille ilmainen parodiaversio nimeltä Spurdo 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nero 2000 MobyGames-sivustolla

Suomessa kehitetyt videopelit
Vuoden 1987 videopelit
MSX-pelit
Commodore 64 -pelit
Celestial Pestilence


Celestial Pestilence on yhdysvaltalaisen deathcore-yhtye Lord of Warin esikoisalbumi, joka julkaistiin omakustanteena 27. syyskuuta 2011. Yhtyeen solmittua levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa albumi uudelleenjulkaistiin tammikuussa 2012.

Albumin rumpuraidat on ohjelmoitu tietokoneella.

Kappaleet

Kokoonpano 
 John Olgeirsson – laulu
 Alexx Walshaw – kitara
 Michael Hoskins – basso

+

 Chase Ehle – rummut

Tuotanto 
 Arde Ostowari – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Lord of Warin albumit
Vuoden 2011 esikoisalbumit
Suffer (Lord of Warin albumi)


Suffer on yhdysvaltalaisen deathcore-yhtye Lord of Warin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 8. heinäkuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Albumin valmistuminen kesti yli kolme vuotta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Dan Richardson – kitara
 Alexx Walshaw – kitara
 Wesley Van Hook – basso
 Josh Null – rummut

Tuotanto 
 Daniel Castleman – äänittäjä, miksaaja
 Kelly Cairns – äänittäjä, miksaaja
 Miah Lajeunesse – masteroija
 Colin Marks – kansikuva

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Bravewords.com: 6.0/10
 The Metal Forge: ristiriitainen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Lord of Warin albumit
Vuoden 2016 albumit
Alfa Romeo Arna

Alfa Romeo Arna on Alfa Romeon vuosina 1983–1987 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka kehitettiin yhteistyössä Nissanin kanssa. Se oli käytännössä uudelleennimetty Nissan Cherry, mutta moottori, vaihteisto ja etujousitus olivat Alfa Romeon itse kehittämiä. Mallia valmistettiin Napolin lähistöllä, ja samalta tehtaalta rullasi myös Nissan Cherryjä, joiden mallinimessä oli Europe-lisämerkintä erotukseksi Japanissa valmistetuista malleista.

Arna esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä 1983. Korimalleina olivat kolmiovinen L sekä viisiovinen SL. Ainoana moottorina oli aluksi Alfasud-mallista peräisin oleva 1,2-litrainen (63 hv) bokserimoottori. Geneven autonäyttelyssä 1984 esiteltiin 1,35-litraisella (86 hv) bokserimoottorilla varustettu Arna Ti, joka oli kolmiovinen malli varustettuna muun muassa takaspoilerilla ja urheilullisemmalla korimuotoilulla. Myös osaan perusmalleista asennettiin tämä moottori, ja 297 Ti-mallia valmistui suuremmalla 1,5-litraisella (95 hv) bokserimoottorilla.

Arna ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, ja mallin valmistus päättyikin jo vuonna 1987, jolloin hieman yli 53 000 autoa oli ehditty valmistaa. Osa Italiassa valmistetuista malleista myytiin Nissan Cherryn nimellä, mutta Arnan tekniikalla. Nämä eroavat ulkonäöllisesti Japanissa valmistetuista Cherryistä erilaisilla takavaloillaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arna
C-segmentin autot
1980-luvun autot
Koi… Mil Gaya

Koi… Mil Gaya on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen tieteiselokuva, jonka ohjasi ja tuotti Rakesh Roshan. Päärooleja näyttelivät Hrithik Roshan ja Preity Zinta. Elokuva oli suuri menestys ja se voitti useita palkintoja.

Juoni 
Kehitysvammainen nuori mies Rohit Mehra (Hrithik Roshan) ystävystyy Nishan (Preity Zinta) kanssa ja yrittää jatkaa edesmenneen isänsä työtä kommunikoida ulkoavaruuden olentojen kanssa.

Näyttelijät

Soundtrack

Palkinnot 
 National Film Awards
 Paras elokuva yhteiskunnallisista ongelmista – Rakesh Roshan
 Parhaat erikoistehosteet – James Colmer, Lara Denman, Marc Kolbe, Craig A. Mumma
 Paras koreografia – Farah Khan (”Idhar Chala Main Udhar Chala”)

 Filmfare Awards
 Paras elokuva – Rakesh Roshan
 Paras ohjaus – Rakesh Roshan
 Paras miespääosa – Hrithik Roshan
 Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – Hrithik Roshan
 Paras koreografia – Farah Khan (”Idhar Chala Main Udhar Chala”)

 International Indian Film Academy Awards
 Paras ohjaus – Rakesh Roshan
 Paras miespääosa – Hrithik Roshan
 Parhaat erikoistehosteet – Bimmini Special Effects Studios, Digital Art Media
 Paras äänitys – Jitendra Chaudhary
 Paras laulunäänitys – Satish Gupta

 Screen Awards
 Paras elokuva – Rakesh Roshan
 Paras ohjaus – Rakesh Roshan
 Paras miespääosa – Hrithik Roshan
 Paras koreografia – Farah Khan (”Idhar Chala Main Udhar Chala”)
 Parhaat erikoistehosteet – Digital Art Media

 Zee Cine Awards
 Paras elokuva – Rakesh Roshan
 Paras ohjaus – Rakesh Roshan
 Paras miespääosa – Hrithik Roshan
 Parhaat erikoistehosteet – Bimmini Special Effects Studios
 Paras koreografia – Farah Khan (”Idhar Chala Main Udhar Chala”)

Jatko-osat 
Koi… Mil Gaya poiki kaksi menestynyttä jatko-osaa: Krrish sai ensi-iltansa vuonna 2006 ja Krrish 3 vuonna 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2003 intialaiset elokuvat
Hindinkieliset elokuvat
 Intialaiset tieteiselokuvat
Elokuvat avaruusolennoista
Rakesh Roshanin ohjaamat elokuvat
Vuokko Arni

Vuokko Arni (o.s. Knuutila, myöh. Svanström; 25. tammikuuta 1906 Turku – 21. lokakuuta 1972 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen Yleisradion radiotoimittaja 1930-luvulla. Hän oli myös 1938 valmistuneen elokuvan Paimen, piika ja emäntä käsikirjoittaja.

Arnin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Hugo Knuutila ja Sigrid Korkin. Vuonna 1931 hän sai ensimmäisenä naisena Suomessa lentolupakirjan. Arni aloitti toimittajan uransa rahoittaakseen lentoharrastustaan ja oli aluksi Helsingin Sanomien palveluksessa, mutta teki sitten ensimmäisen radioreportaasinsa vuonna 1934. Hän teki kaikkiaan noin 400 radioreportaasia ja oli muun muassa ainoa naispuolinen radioselostaja Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Arni selosti myös Ilmavoimien ensimmäistä lentonäytöstä joka pidettiin Viipurin Suur-Merijoen lentoasemalla 3. elokuuta 1935.

Vuokko Arni oli naimisissa 1934–1949 Yleisradiossa yli-insinöörinä toimineen Paavo Arnin (s. 1905) kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon.  Hän meni samana vuonna Tukholmassa naimisiin Karl Erik Svanströmin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä Arkisto : Näköradiota esitellään Berliinissä : Vuokko Arnin selostus Berliinin kesäolympialaisissa vuonna 1936
 Vuokko Knuutila ja sulhasensa Paavo Arni lentäjänvarusteissaan maaliskuussa 1931, Museovirasto Historian kuvakokoelma
 Vuokko Knuutila Oy Sääsken lentokoulussa Kellosaaren rannassa maaliskuussa 1931 Museovirasto Historian kuvakokoelma
 Minne käy naisen ilmassa tie?, Hakkapeliitta, 31.03.1931, nro 13-14, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 ”Nainen – siis nainen – laskeutui Lontoon lento­kentälle”, kirjoitti HS vuonna 1965 – vielä 90 vuodenkin jälkeen suomalais­nainen lento­koneen ohjaimissa on harvinaisuus – Ensimmäinen suomalaisnainen sai lentolupakirjan jo 88 vuotta sitten, mutta naisten osuus ilmailussa on yhä hyvin pieni. Helsingin Sanomat 15.9.2019. Viitattu 15.9.2019.

Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset siviililentäjät
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Beylerbeyi

Beylerbeyi (; ”Herrojen herra”) oli Osmanien valtakunnassa alun perin sotavoimien ylipäälliköstä käytetty arvonimi, joka laajeni myöhemmin tarkoittamaan provinssien eli eyaletien kenraalikuvernööriä. Arvonimi oli käytössä myös Osmanien valtakuntaa edeltäneessä Rumin sulttaanikunnassa sekä safavidien Persiassa ja Kalatin kaanikunnassa Intiassa, joskin se säilyi pisimpään osmanien käytössä. 1800-luvun loppupuoleen mennessä beylerbeyin arvonimi oli korvattu muilla, ja sitä käytettiin enää vain nimellisenä kunnia-arvona. Beylerbeyin kantasana on ajanjaksosta ja tapauksesta riippuen joko päällikköä tai herraa tarkoittava bey.

Alkuperä ja käyttö muualla

Arvonimeä käyttivät ensimmäisenä seldžukit vaihtoehtona arabiankieliselle armeijan ylipäällikköä tarkoittaneelle arvonimelle malik al-umara. Mongolien Il-kaanien valtakunnassa titteliä käytettiin arvonimen amir al-ulus rinnalla valtion emiiristä. Egyptin mamelukit käyttivät sitä myös armeijan ylipäällikön arvonimenä atabak al-asakirin rinnalla, joskin mahdollisesti vasta osmanien vallattua Egyptin.

Käyttö Osmanien valtakunnassa

Kerrotaan, että Murad I antoi arvonimen Lala Šahinille sen jälkeen, kun tämä valtasi Edirnen (aik. Adrianopolis). Šahin oli luultavasti ensimmäinen arvonimeä kantanut. Hänen seuraajakseen armeijan ylipäälliköksi tuli Timurtaš. Myös Osmanien interregnumina tunnettuna perimyssotien aikana (1402–1413) veljensä Mehmedin liittolainen Musa Çelebi nimitti beylerbeyin Balkanilla kokoamansa armeijan ylipäälliköksi. Mehmedin hallintoajan lopulla valtakunnassa olikin kaksi beylerbeyitä, toinen sen itäisessä osassa Anatoliassa ja toinen läntisessä osassa, Euroopan puoleisessa Rumeliassa. Murad II:n aikana Rumelia ja Anatolia oli erotettu omiksi provinsseikseen, joita beylerbeyit johtivat. Anatolia ja Rumelia oli myös jaettu pienempiin piireihin sancakeihin, joita hallitsivat piiriherrat eli sancak-beyt. Valtakunnan laajetessa ja uudelleen organisoituessa sancakien määrä kasvoi ja beylerbeyin arvo muuttui tarkoittamaan nimenomaan provinssia hallitsevaa kenraalikuvernööriä. Mehmed II:n aikana myös sulttaanin hoviin nimitettiin oma beylerbeyinsa, jonka tehtävä oli toimia sulttaanin sijaisena yleensä toisarvoisissa tehtävissä.

Lähteet

Arvonimet
Osmanien valtakunta
Gravenous Hour


Gravenous Hour on venäläisen brutaalin death metalin yhtyeen Katalepsyn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 27. toukokuuta 2016 levymerkillä Unique Leader.

Albumilta julkaistiin single ”Critical Black Mass”.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Igor Filimontsev – laulu
 Anton Garasiev – kitara
 Dmitry – kitara
 Anatoly Shishilov – basso
 Evgeny Novikov – rummut

Tuotanto 
 W. Smerdulak – grafiikka
 Arkady Navaho – äänittäjä, miksaaja, masteroija

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Heavy Blog Is Heavy: 
 Metal Observer: 8.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 iTunes

Katalepsyn albumit
Vuoden 2016 albumit