joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sam Sihvo

Samuli ”Sam” Sihvo (30. lokakuuta 1892 Nurmes, Suomen suuriruhtinaskunta – 12. huhtikuuta 1927 Helsinki, Suomi) oli säveltäjä, sanoittaja ja jääkärivänrikki.

Koulutus 
Sihvo kävi seitsemän luokaa yhteiskoulua ja suoritti sen kahdeksannen luokan yksityisesti Käkisalmella vuonna 1913. Opintojaan hän jatkoi vielä samaisena vuonna Helsingin musiikkiopistossa.

Jääkäri 

Sihvo oli yksi neljästä Sihvon jääkäriveljeksestä. Muut olivat isoveljet jalkaväenkenraali Aarne Sihvo, kenraalimajuri Jussi Sihvo ja pikkuveli, jääkärikapteeni Ilmari Sihvo. Sihvo työskenteli muusikkona ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 3. lokakuuta 1915. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Palvelustehtäviensä lomassa hän ehti perustaa pataljoonan orkesterin ja soittokunnan sekä toimia niiden johtajana ja soittajana.

Säveltäjä ja kirjailija 
Jo Lockstedtin aikoina Sihvo sävelsi marssin Muistoja Pohjolasta, jonka sanoitti R. R. Ryynänen. Hän toimi vuodesta 1920 saakka vapaana kirjailijana ja säveltäjänä. Hänen pääteoksensa ovat laulunäytelmät Jääkärin morsian (1921) ja Hevoshuijarit (1924). Jääkärin morsiamesta on tehty kaksi elokuvaversiota, Kalle Kaarnan ohjaamana vuonna 1931 ja Risto Orkon ohjaamana vuonna 1938. Hevoshuijari-elokuva valmistui vuonna 1943 Ossi Elstelän ohjaamana.

Kuolema 
Asuessaan Helsingin ulkopuolella eräässä huvilan yhteisasunnossa erään toisen miehen kanssa, Sihvo oli ollut vierailulla Tyko Sallisen luona Hyvinkäällä. Hänen toverinsa oli samaan aikaan matkalla Viipurissa. Vaikka oli kova pakkanen hän ei huomannut asuinpaikkaansa palatessaan, että huvila oli lämmittämätön, vaan meni nukkumaan. Hänen taiteilijatoverinsa huolestuivat Sihvosta jonkin päivän jälkeen ja mentyään häntä katsomaan he tapasivat Sihvon vuoteestaan. He veivät hänet ensin ravintola Brondaan, mutta Sihvo oli kuumeessa ja sekava. Sairaalassa havaittiin, että hänellä oli keuhkokuume, johon hän menehtyi.

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen jääkärien elämäkerrasto. Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV. WSOY Porvoo 1938.
 Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975. Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV. Vaasa 1975. ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

Jääkärit
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Raskolnikov

Rodion Romanovitš Raskolnikov () on Fjodor Dostojevskin romaanin Rikos ja rangaistus fiktiivinen päähenkilö. Nimi tulee venäjän sanasta raskolnik, joka tarkoittaa 'vanhauskoista' ja 'hajottajaa'. Raskolnikoiksi kutsuttiin Venäjän vanhauskoisia 1600-luvulla.

Nuori ylioppilas Raskolnikov tekee rikoksen 1800-luvun Pietarissa: murhaa koronkiskojaeukon ja tämän paikalle sattuneen sisaren. Hän ei tee murhaa niinkään ryöstöaikeissa vaan kokeillakseen ja todistaakseen itselleen olevansa moraalisesti valioihminen. Kirja kuvaa teon emotionaalisia, henkisiä ja fyysisiä vaikutuksia Raskolnikoviin. Raskolnikovia vaivaavat syyllisyydentunteet ja vainoharhat siitä, että kaikki epäilevät häntä. Hän tapaa hurskaan prostituoidun Sonjan, jonka vaikutuksesta hän lopulta tunnustaa tekonsa. Raskolnikov tuomitaan kahdeksaksi vuodeksi Siperian pakkotyöleirille, ja Sonja seuraa häntä.

Raskolnikovia ovat elokuvafilmatisoinneissa esittäneet Grigori Chmara (1923), Peter Lorre (1935), Markku Toikka (1983), John Simm (2002), Crispin Glover (2002) sekä Ilja Kremnov (2005).

Kirjallisuuden henkilöhahmot
Kuvitteelliset murhaajat
Captain’s Ball

Captain’s Ball on Suomen Palloliiton ja Jalkapalloliigan erikoispalkinto erityisen positiivisesta ja merkittävästä työstä suomalaisen jalkapalloilun hyväksi. Ensimmäinen palkinnonsaaja Jari Litmanen luovutti palkinnon ikuisesti kiertäväksi palkinnoksi.

Palkitut 

 2002 Jari Litmanen
 2003 Janne Lindberg
 2004 Timo Kautonen ja FC Haka
 2005 Anne Mäkinen
 2006 Gunnar Yliharju
 2007 Aulis Rytkönen
 2008 Simo Syrjävaara
 2009 Jyrki Heliskoski
 2010 Jari Karppinen
 2011 Pekka Hämäläinen
 2012 Richard Møller Nielsen
 2013 Göran Enckelman
 2014 Markku Peltoniemi
 2015 Jukka Virtanen
 2016 Stefan Håkans
 2017 Pertti Alaja
 2018 ”Suomalaiset jalkapallonaiset”
2019 Jari-Pekka Keurulainen 
2020 Martti Kuusela
2021 Tim Sparv

Lähteet 

Suomen jalkapallo
Suomalaiset urheilupalkinnot
Jalkapallopalkinnot
Porvarillisen Työn Arkisto

Porvarillisen Työn Arkisto (lyh. PTA) on vuonna 1975 perustettu yksityinen keskusarkisto, johon kootaan ja säilytetään kokoomuslaista, konservatiivista yhteiskunnallista toimintaa koskevia ja porvarillisissa järjestöissä syntyneitä asiakirjoja. Aineistoja asetetaan arkiston ohjesäännön ja muiden arkiston käyttöä koskevien määräysten mukaisesti julkiseen käyttöön. Arkistossa on vuoden 1906 jälkeen syntynyttä materiaalia. Arkisto sijaitsee Espoossa.

Arkiston toimintaa ylläpitää ja valvoo Porvarillisen Työn Arkiston Säätiö (PTAS), joka perustettiin tammikuussa 1975. Säätiön päätösvaltaa käyttää hallitus, johon kuuluu viisi kokoomuksen puoluehallituksen nimittämää jäsentä. Arkistojen toimintaa valvova viranomainen on Kansallisarkisto ja sen yksityisarkistoyksikkö.

Arkiston aineistot 

Porvarillisen Työn Arkistossa olevat aineistot ovat pääasiassa pöytäkirjoja, muistioita, kirjeenvaihtoa, toimintakertomuksia ja -suunnitelmia, painotuotteita, lehtileikkeitä sekä talouteen liittyviä asiakirjoja. Arkistossa on myös valokuvia, filmejä, videoita, puoluekokousnauhoitteita, julisteita, esitteitä, lentolehtisiä, lehtileikkeitä yms.

Yli 1700 toimijaa (arkistonmuodostajaa) on luovuttanut arkistonsa PTA:han, tärkeimpinä Kansallinen Kokoomus, Kokoomuksen Naisten Liitto ja Kokoomuksen Nuorten Liitto.

Käyttö 
Arkistoaineistot ovat tutkijoiden käytettävissä seuraavasti: 
 Syntymähetkellään julkistettu aineisto on vapaasti käytettävissä esimerkiksi puoluekokousten ja puoluevaltuuston pöytäkirjat 
 Muu 20 vuotta vanhempi arkistoaineisto on käytettävissä ja nuorempaa aineistoa voidaan antaa käyttöön puoluesihteerin luvalla. 
 Arkistoon luovutettujen yksityishenkilöiden papereiden ja haastattelujen osalta noudatetaan mahdollisia käyttöehtoja
 Asiakirjojen käytössä on noudatettava asiakirjain julkisuudesta annetun lain ja asetuksen määräyksiä 
 Arkiston valokuvia, julisteita yms. aineistoa julkaisuissa käytettäessä on mainittava lähde eli aineiston säilytyspaikka 
 Kaukolainaksi asiakirjoja toimitetaan ensisijaisesti mikrofilmeinä. Kaukolainapyyntö tulee toimittaa maakunta-arkiston tai yliopiston kirjaston kaukolainapalvelun kautta.

Aiheesta muualla 
 Porvarillisen Työn Arkiston kotisivut
 Kokoomusbiografia

Suomen arkistot
Kansallinen Kokoomus
Leppävaara
Pintavesien hydrologia

Pintavesihydrologia on vesitutkimuksen osa-alue, jonka tutkimuskohteisiin kuuluu maanpinnalla olevien vesien eli pintavesien ilmiöt. Sen piiriin kuuluvat siis esimerkiksi jokien virtauksen ja vedenkorkeuden sekä veden alkuperän, alueellisen vaihtelevuuden ja laadun tutkiminen. Pintavesihydrologia haarautuu tutkimuskohteittensa perusteella järvitutkimukseen (limnologia), lumi- ja jäätutkimukseen (glasiologia), virtavesitutkimukseen (potamologia) ja meritutkimus (oseanografia).

Pintavesihydrologian perusteoriaan kuuluu hydrologinen kierto, jonka avulla selitetään veden kulkeutumista luonnossa.

Hydrologia
Viiksivaha

‎
Viiksivaha on jähmeää hiusvoidetta, jota käytetään viiksien ja etenkin niiden kärkien pitämiseksi siistinä ja paikallaan. Viiksivahalla voi olla myös hoitavia ominaisuuksia, mikä on tärkeää varsinkin silloin, kun viiksikarvan pituus kasvaa. Vaha on yleensä hajustettua ja joskus värjättyä.

Yksinkertainen kotitekoisen viiksivahan resepti sisältää yhtä paljon mehiläisvahaa ja vaseliinia, jotka sekoitetaan vesihaudekattilassa. Seos jäähdytetään ennen käyttöönottoa. Hienommissa resepteissä voi olla arabikumia, ja haluttaessa voidaan lisätä tuoksu- ja väriainetta. Viiksivahaa saa myös valmiina.

Tavallisimpia ainesosia 

 Mehiläisvahaa
 Kookosöljyä tai mitä tahansa tyydyttynyttä kasviöljyä, joka on huoneenlämmössä kiinteää eikä eltaannu helposti
 Vaseliinia
 Arabikumia tai pihkaa
 Eteeristä öljyä
 Talia

Lähteet

Muoti
Kauneudenhoito
Jens Byggmark

Jens Byggmark (s. 22. elokuuta 1985 Örebro, Ruotsi) on ruotsalainen alppihiihtäjä. 

Byggmark nousi pujottelun maailmancupin kärkinimien joukkoon kaudella 2006–07. Hänen tammikuussa 2007 saavuttamansa kaksi pujotteluvoittoa Kitzbühelissä ja kakkossija Schladmingissa tulivat suurena yllätyksenä. Kauden pujottelun maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 Byggmark kuului Ruotsin joukkueeseen, joka saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.
 
Kaudella 2007–2008 Byggmark sijoittui toiseksi Bad Kleinkirchheimin, Wengenin ja Kitzbühelin pujottelukilpailuissa. Seuraavien kahden kauden aikana hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kymmenenneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa pujottelussa. Kaudella 2010–2011 Byggmark sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi Schladmingissa. Kaudella 2011–2012 hän oli parhaimmillaan viides Kitzbühelissä. 

Kaudella 2012–2013 Byggmark sijoittui kolmanneksi Levin pujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa hän kuului Ruotsin hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa ja sijoittui pujottelussa kahdeksanneksi.

Syyskuussa 2013 Byggmarkin polven ristiside katkesi hänen ollessaan Sveitsissä harjoittelemassa, ja loukkaantumisesta toipumisen arveltiin kestävän kuusi kuukautta. Kaudella 2014–2015 Byggmark sijoittui kolmanneksi Madonna di Campiglion pujottelussa.

Byggmark asuu Tärnabyssä, josta ovat alppimaailman huipulle nousseet myös Ingemar Stenmark ja Anja Pärson.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Ruotsalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Planetaarinen geologia

Planetaarinen geologia eli astrogeologia on tieteenala, joka tutkii planeettojen, kuiden ja asteroidien pinnanmuotoja ja koostumusta pyrkien selvittämään Aurinkokunnan kappaleiden historiaa, rakennetta sekä niitä muokkaavia prosesseja. Käytännön tutkimus perustuu pitkälti avaruusluotainten ottamiin kuviin ja niiden tekemiin geofysikaalisiin mittauksiin.

Suomessa planetaarista geologiaa tutkitaan ainakin Oulun yliopiston tähtitieteen laitoksella.

Katso myös 
 Merkuriuksen geologia
 Venuksen geologia
 Kuun geologia
 Marsin geologia

Aiheesta muualla 
 Planetologian ryhmä - Oulun yliopisto
 Planetary geology 
 The planets after formation
Lilija Jefremova

Lilija Mikolajivna Vaihina-Jefremova (, s. 15. huhtikuuta 1977 Tšeboksary, Tšuvassien ASNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti urallaan myös Venäjää ja Valko-Venäjää.

Jefremova voitti Torinon talviolympialaisissa 2006 kilpailun aikaisista säätilan muutoksista hyötyneenä pronssia sprinttikisasta. Samoissa kisoissa hän sijoittui myös takaa-ajossa kahdeksanneksi.

Lähteet

Viitteet 

Ukrainalaiset ampumahiihtäjät
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Valkovenäläiset ampumahiihtäjät
Venäläiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Analyyttinen hermeneutiikka

Analyyttinen hermeneutiikka on hermeneutiikan muoto, joka on saanut vaikutteita analyyttisestä filosofiasta, ennen kaikkea Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofiasta.

Analyyttisen hermeneutiikan taustalla ovat ennen kaikkea Peter Winch, Georg Henrik von Wright ja Charles Taylor. He arvostelivat positivismia ja metodologista monismia: he katsoivat, että ihmistieteiden tutkimuskohde eroaa olennaisesti luonnontieteiden tutkimuskohteesta, koska ihmiset ovat intentionaalisia. Tämän vuoksi ihmistieteet eivät heidän mukaansa voi pelkästään pyrkiä selittämään, niiden täytyy myös pyrkiä ymmärtämään. 

Analyyttinen hermeneutiikka pyrkii yhdistämään tieteellisen selittämisen ja kulttuurisen ymmärtämisen, ainakin historiallisen ja yhteiskunnallisen selittämisen rajatuilla alueilla. Siitä on kuitenkin jätetty pois varhaiselle hermeneutiikalle tyypillinen psykologinen lähestymistapa, jossa keskeisenä oli eläytyminen. Sen sijaan ymmärtämisessä on kyse kohteen merkityssisällön tajuamisesta. Von Wright (Explanations and Understanding, 1971; Causality and Determinism, 1974) ja Winch (Social Science and Its Relation to Philosophy, 1958) kehittivät toiminnan logiikkaa tämän avuksi.

Lähteet 

Analyyttinen filosofia
Hermeneutiikka
Kimberly Williams-Paisley

Kimberly Williams-Paisley, o.s. Williams, (s. 14. syyskuuta 1971 Rye, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
Williams-Paisleyllä on rooli elokuvassa Morsiamen isä (1991) ja sen jatko-osassa Father of the Bride Part II (1995). Muita näyttelijöitä ovat Steve Martin ja Diane Keaton kanssa. Williams-Paisley näyttelee ABC:n sarjassa Perheen kalleudet. Hänellä oli myös rooli NBC:n minisarjassa The 10th Kingdom

Elämä

Nuoruus
Kimberly-Williams syntyi Ryessä New Yorkssa. Hänen isänsä Gurney Williams oli freelancetoimittaja ja äitinsä Linda Williams sponsorikerääjä. Williams-Paisley on ollut mukana viihdealalla 13-vuotiaasta asti. 
Hänen nuorempi sisarensa on näyttelijä Ashley Williams, ja heillä on veli.

Yksityiselämä 
Williams-Paisley avioitui country-muusikko Brad Paisleyn kanssa 2003. amoihin aikoihin Williams muutti nimensä Williams-Paisleyksi erottuakseen Kimberly Williams -nimisestä Playboy-mallista. Pariskunnalla on kaksi lasta.

Filmografia

Ohjaajana
 Shade (2006) 
 Numero Dos (2007)
 Perheen kalleudet (televisiosarja, kaksi jaksoa, 2006–2007)

Käsikirjoittajana
 Shade (2006)
 Numero Dos (2007)

Tuottajana
 Lucky 7 (2003)
 Identity Theft: The Michelle Brown Story (2004)
 Shade (2006)

Lähteet

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
SOT

Sot voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Satakunnan osuusteurastamo, SOT
sotilas, lyhenne sot.
 SOT Oy Suomen Ohjelmistotyö Ab, suomalainen ohjelmistotalo
 Sea of Thieves, vuoden 2018 videopeli.
Djenné

Djenné on kaupunkikunta ja Moptin alueen Djennén piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigerin ja sen sivujoen Banin välisellä tulva-alueella 75 kilometriä Moptista lounaaseen. Kunnassa on 32 900 asukasta (vuonna 2009).

Maantiede ja asutus
Djennén kaupunkikunnan pinta-ala on 302 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Deraryn, idässä Fakalan ja Madiaman, etelässä Dandougou Fakalan, lännessä Pondorin ja luoteessa Ouro Alin kuntiin. Seudun ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 550 millimetriä.

Kuntaan kuuluu Djennén kaupunki ja yhdeksän kylää: Balé-Seyna, Diabolo, Kamaraga, Niala, Souala, Syn, Wèlingara ja Yentéla. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, fulbeja, bambaroita ja bozoja.

Historia
Kaupungin eteläpuolella sijaitseva Djenné-Jeno on arkeologisten tutkimusten mukaan ollut asuttu jo kolmannella vuosisadalla eaa. Vuoden 800 tienoilla se oli suuri kauppakaupunki, jossa asui ehkä 10 000 ihmistä. Djénne-Jenon kukoistuskausi jatkui 1000-luvulle saakka.

Nykyistä kaupunkia pidetään soninkekauppiaiden 1200-luvulla perustamana. Songhaivaltakunnan hallitsija Sonni Ali Ber valloitti sen vuonna 1467 ja marokkolaiset vuonna 1591. Timbuktun tapaan Djennéstä kehittyi kukoistava kauppakaupunki, jonka kautta virtasi Taghazan suolaa etelään ja etelän kultaa pohjoiseen. Se oli myös huomattava islamilaisen sivistyksen keskus. Macinan fulbevaltion hallitsija Ahmadu Lobbo valtasi Djennén 1800-luvun alussa, Umar Tallin johtamat tukulorit vuonna 1861 ja ranskalaiset vuonna 1893. Siirtomaa-aikana Djenné menetti asemansa kaupankäynnin keskuksena parempien kulkureittien varrella sijaitsevalle Moptille.

Liikenne, talous ja palvelut
Djennéstä on paikallistieyhteys Ségoun ja Moptin väliselle valtatielle. Tulva-aikaan kaupunkiin pääsee vain veneellä. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, kaupankäynti, käsityöammatit ja matkailu. Kunnassa toimii 11 ala- ja kolme yläkoulua, ammattikoulu ja kolme koraanikoulua. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveysasemaa, poliklinikka ja kaksi apteekkia. Kaupungissa on vesijohtoverkko.

Nähtävyydet ja matkailu
Djenné on kuuluisa sudanilaistyylisestä arkkitehtuuristaan. Sen vanha kaupunki on Unescon maailmanperintökohde. Huomattavin nähtävyys on savitiilistä rakennettu Djennén suurmoskeija, joka pystytettiin vuosina 1906–1907 vuonna 1830 hävitetyn keskiaikaisen moskeijan tilalle. Kaupungissa käy vuosittain yli 15 000 matkailijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Djennén matkailusivusto , 

Unescon maailmanperintökohteet Malissa
Malesian Grand Prix 2004

Malesian Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. maaliskuuta 2004 Sepangin radalla Malesiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden toinen.

Tulokset

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Muuta 

Jenson Buttonin ensimmäinen palkintosija.
BAR-tallin ensimmäinen palkintosija sitten Saksan GP:n 2001.
Mark Webberin ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2.).
Jaguarin ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2.).
Juan Pablo Montoyan kymmenes kilpailun nopein kierros.
Ferrari saavutti 4000 MM-pisteen rajan.

Lähteet 

Malesian Grand Prix
Christchurchin tuomiokirkko

Christchurchin tuomiokirkko on anglikaaninen tuomiokirkko Christchurchin kaupungissa Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Katedraalin peruskivi laskettiin 1864, mutta kirkko vihittiin käyttöön vasta 1888 ja se valmistui kokonaisuudessaan 1904. Christchurch on syntynyt katedraalin ympärille, ja tuomiokirkkoa pidetäänkin yleisesti kaupungin symbolina.

Kirkon suunnitteli englantilainen arkkitehti George Gilbert Scott, mutta rakennustöitä ohjasi paikallinen arkkitehti Benjamin Mountfort. Katedraali on 60 metriä pitkä, 30 metriä korkea ja siellä on 1 000 istumapaikkaa. Kirkon uruissa on 3 938 urkupilliä ja 64 äänikertaa. Seinämaalaukset kertovat maorien, polynesialaisten ja pakeha–maorien kulttuurista; lasimaalauksissa ja puukoristeissa esiintyy uusiseelantilaisia eläin- ja kasviaiheita. Kirkon katon puurakenteissa käytetyt uusiseelantilaiset kotoperäiset puulajit matai ja maorinpodokarpus (totara) ovat peräisin Banksin niemimaalta ja kiviaines paikallisilta louhoksilta.

Katedraali on vaurioitunut maanjäristyksissä useaan kertaan olemassaolonsa aikana. Vuoden 2011 helmikuun maanjäristyksessä kirkontorni romahti ja katedraali kärsi muutenkin pahoja vaurioita. Maaliskuussa 2012 kirkko päätettiin purkaa sen vaurioiduttua vielä pahemmin 23. joulukuuta 2011 sattuneessa uudessa maanjäristyksessä. Huhtikuussa 2012 julkistetun suunnitelman mukaan katedraali korvataan väliaikaisella, pahvista rakennetulla kirkolla. Läheiselle Latimer Squarelle rakennettavan tilapäisen kirkon on tarkoitus kestää noin 20 vuotta ja sen on suunnitellut japanilainen arkkitehti Shigeru Ban.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Tuomiokirkon viralliset sivut

Uuden-Seelannin kirkot
Katedraalit
Tuomiokirkko
Kivikirkot
Bahrainin Grand Prix 2004

Bahrainin Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. huhtikuuta 2004 ensimmäistä kertaa uudella Sakhirin radalla Bahrainissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas. Ferrarille kyseessä oli tallin 170. voitto.

Tulokset

Muuta 
 Bahrainin 1. kilpailu.
 Kimi Räikkösen, Nick Heidfeldin ja Zsolt Baumgartnerin sijoitusta pudotettiin kymmenellä moottorivaihdon takia.
 Gianmaria Bruni lähti kilpailuun varikolta.
 Ferrarin 170. voitto.

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Lähteet 

Bahrainin Grand Prix
Harvey Schmidt

Harvey Schmidt (12. syyskuuta 1929 Dallas, Texas – 28. helmikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on tullut tunnetuksi musikaaleillaan. Hänen sanoittajanaan on usein toiminut Tom Jones (s. 1928).

Eräs Schmidtin ja Jonesin teoksista on Fantasticks (1960), jonka alkuperäistä tuotantoa esitettiin Broadwayn ulkopuolella yli neljän vuosikymmenen ajan aina vuoteen 2002 asti. Schmidtin ja Jonesin muiden teosten joukkoon lukeutuu 110 in the Shade, joka sai kantaesityksensä Broadwaylla 24. lokakuuta 1963. Sitä esitettiin alun alkaen Manhattanin Broadhurst Theatressa 330 kertaa, ja sittemmin se on tuotettu muun muassa New Yorkin kaupunginoopperassa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Songwriters Hall of Fame
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
San Marinon Grand Prix 2004

San Marinon Grand Prix 2004 oli Formula 1 -kauden 4. osakilpailu, joka ajettiin 25. huhtikuuta 2004 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden neljäs.

Tulokset

Muuta 
 Jenson Buttonin ensimmäinen paalupaikka ja eturivi.
 BAR-tallin ensimmäinen paalupaikka ja eturivi.
 Kimi Räikkösen ja Zsolt Baumgartnerin sijoitusta pudotettiin kymmenellä moottorivaihdon takia.
 Ferrarin 170. nopein kierros

Lähteet 

San Marinon Grand Prix
Vintage

Vintage tarkoittaa menneiden vuosikymmenten vaatteita ja esineitä. Sana on lainattu englannin kielestä, johon se on tullut vanhasta ranskan kielestä, vendange. Alun perin sana käytettiin ainoastaan viinien yhteydessä. Viineistä puhuttaessa termi vintage tarkoittaa vuosikertaviiniä. 

Vintage-sanasta on myöhemmin tullut käsite myös niin hifi-laitteissa kuin monessa muussakin menneen ajan tuotteistuksessa (veneet, autot, kirjat, soittimet ja musiikki jne.). Määritys vintage ilmenee jo muutaman kymmenen vuoden ikäisissä kulutustavaroissa. Yleensä sana vintage liittyy vanhojen tuotteiden keräilyyn tai käyttöesineisiin.

Vintage-vaatteet ovat yleensä 1920–1960-luvuilla valmistettuja vaatekappaleita ja pukineita. Nykyisin termin merkitys on hieman muuttunut, ja vintagella saatetaan tarkoittaa vanhanoloisiksi kulutettuja uusia vaatteita tai second hand -liikkeistä haalittuja käytettyjä tavaroita.

Katso myös 
 Antiikkiesine
 Retro

Lähteet 

Muodin historia
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eero Takkunen

Eero Takkunen (s. 14. huhtikuuta 1947 Kuopiossa) oli Helsingin käräjäoikeuden laamanni vuosina 2008–2015.

Eero Takkunen on työskennellyt kaikissa kolmessa oikeusasteesta. Ennen Helsinkiä Takkunen toimi vuodesta 2002 alkaen laamannina Kemi-Tornion käräjäoikeudessa. Hän on toiminut aikaisemmin viskaalina ja hovioikeudenneuvoksena hovioikeudessa sekä esittelijänä, oikeussihteerinä ja esittelijäneuvoksena korkeimmassa oikeudessa. Hän on hoitanut korkeimmassa oikeudessa myös kansliapäällikön tehtäviä sekä ollut laintarkastuskunnan sihteerinä. Hän on toiminut jonkin aikaa myös kaupunginviskaalina.

Helsingin hovioikeus tuomitsi Eero Takkusen varoitukseen tuottamuksellisesta virkavelvollisuuden rikkomisesta vuonna 2017.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomalaiset tuomarit
Suomalaiset kansliapäälliköt
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Lakshmi Tatma

Lakshmi Tatma (Hindi: लक्ष्मी तात्मा = Lakṣmī Tātmā) (s. 2005) on intialainen tyttö, jolla oli syntyessään kahdeksan raajaa eli neljä kättä ja neljä jalkaa. Ylimääräiset raajat olivat peräisin hänen kaksoissisareltaan, jonka kehitys oli pysähtynyt kohdussa ja joka oli kiinnittynyt Tatman lantioon. Tällaista kaksosta kutsutaan loiskaksoseksi.

Tausta 

Lakshmin vanhemmat olivat työläisiä, jotka ansaitsivat alle 1 Yhdysvaltain dollarin per päivä, joten heillä ei ollut varaa Lakshmin vaikeaan leikkaukseen. Lakshmi on saanut nimensä nelikätisen vaurauden hindujumalatar Lakshmin (tai Laxmi) mukaan. Lakshmia pidettiin ”jumalan lähettämänä” ja häntä myös palvottiin jumalana hänen moniraajaisuutensa vuoksi. Jossakin vaiheessa vanhemmat myös piilottelivat tytärtään, koska sirkus oli yrittänyt ostaa hänet.

Perhe 
Lakshmi on perheensä toinen lapsi. Hänen perheeseensä kuuluvat isä Shambhu, äiti Poonam ja isoveli Mitelesh sekä vuoden 2008 alussa syntynyt pikkusisko Saraswati.

Leikkaus 

Lakshmi ei pystynyt seisomaan ja kävelemään kunnolla, mutta pystyi silti liikkumaan jonkin verran vetämällä itseään eteenpäin. Ylimääräiset raajat poistettiin marraskuussa 2007 sairaalan säätiön rahoittamassa kalliissa leikkauksessa Sparshin sairaalassa Bangaloressa, Intiassa. Leikkaus kesti 27 tuntia ja siihen osallistui 30 kirurgia. Leikkaus onnistui hyvin. Ilman leikkausta Lakshmi ei olisi selvinnyt lapsuusikää vanhemmaksi.

Loiskaksonen 

Lakshmin loiskaksosella ei ollut tiedon mukaan muita sisäelimiä kuin yksi munuainen, joten se pysyi hengissä vain, koska sen verenkierto oli yhdistynyt Lakshmin verenkierron kanssa. Loiskaksosen munuainen siirrettiin leikkauksen yhteydessä Lakshmin kehoon, koska häneltä itseltään puuttui toinen munuainen.

Leikkauksen jälkeen kamerat kuvasivat pöydälle asetetun loiskaksosen jalkoineen, jolloin tämä näytti hetken aikaa erilliseltä ihmisolennolta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Iltalehti 7.11.2007
Iltalehti 18.2.2008
Iltalehti 9.11.2007

Kehityshäiriöiset henkilöt
Intialaiset henkilöt
Vuonna 2005 syntyneet
Elävät henkilöt
AMOS (ohjelmointikieli)

AMOS on vuonna 1990 julkaistu Europress Softwaren (ent. Mandarin Software) ohjelmointikieli Amiga-tietokoneille. Se perustuu BASIC-kieleen ja on eritoten pelien kehitykseen tarkoitettu. Sen kehittivät François Lionet ja Constantin Sotiropoulos.

AMOS oli alun perin tulkkaava, mutta 1992 julkaistiin AMOS-kääntäjä Compiler ja muita laajennuksia. AMOS 3D käsitti AMOS-laajennuksen ja objektieditorin. Easy AMOS oli yksinkertaistettu versio selvillä käyttöohjeilla ja käytönaikaisella aputoiminnolla. AMOS Pron ominaisuuksiin kuului mm. tuki ARexxille (Amiga Rexx), käyttöliittymälaajennus ja uusia vuonohjausrakenteita.

Clickteam on julkaissut AMOS:n lähdekoodin BSD-tyylisen lisenssin alaisuudessa.

Aiheesta muualla 

 Arvostelu AMOS Compilerista ja AMOS 3D:stä 

Ohjelmointikielet
Amiga
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut

Jääkiekon nuorten maailman­mestaruus­kilpailut (eng. World Junior Hockey Championship, WJHC) on vuosittain pelattava, alle 20-vuotiaille pelaajille tarkoitettu jääkiekon arvoturnaus.

Pääturnauksessa, joka muodostaa A-ryhmän, pelaa vuosittain kymmenen joukkuetta kahdessa lohkossa. Kisojen ottelut pelataan vuodenvaihteen molemmin puolin: ne alkavat tavallisesti joulun välipäivinä ja ratkaisevat ottelut pelataan tammikuun alkupuolella.

Turnauksessa on myös kolme alempaa ryhmää, 1. divisioona, 2. divisioona ja 3. divisioona. Ne pelataan erillisinä turnauksina, joissa ratkaistaan nousu ylempään ryhmään ja putoaminen alempaan ryhmään.

Historia 
Turnausta on pelattu virallisesti vuoden 1977 turnauksesta lähtien. B-sarja tuli mukaan ensimmäisen kerran turnauksessa 1979. C-sarjaa on pelattu vuoden 1983 turnauksesta lähtien.

Neuvostoliiton hajottua Venäjä peri paikan pääsarjassa. Samoin kävi Tšekkoslovakian jakautumisessa, jossa Tšekki peri paikan pääsarjassa Slovakian joutuessa aloittamaan C-sarjasta. Slovakian onnistui nousta jo vuoden 1996 turnauksen myötä pääsarjatasolle.

Suomi on voittanut jääkiekon nuorten maailmanmestaruuden viidesti. Ensimmäisen maailmanmestaruuden se voitti vuonna 1987 Tšekkoslovakiassa Kanadan ja Neuvostoliiton tultua suljetuiksi kisoista joukkotappelun vuoksi. Toisen mestaruuden Suomi otti kotikisoissaan vuonna 1998 voitolla Venäjästä jatkoajalla 2–1. Kolmannen kerran Suomi voitti vuonna 2014 Ruotsissa pelatussa turnauksessa, kun se päihitti isäntämaa Ruotsin jatkoajalla lukemin 3–2. Neljännen voiton Suomi saavutti kotiturnauksessaan vuonna 2016, jolloin se kaatoi loppuottelussa Venäjän jatkoerässä maalein 4–3. Viides maailmanmestaruus saavutettiin vuonna 2019 Kanadassa, kun Yhdysvallat taipui Suomelle 3–2.

Mitalistit ja kisapaikkakunnat
*Taulukossa on listattuna myös epävirallisten maailmanmestaruuskilpailujen tulokset.

Mitalitaulukko

*Mukaan on laskettu vain vuodesta 1977 lähtien voitetut mitalit. 
*Taulukko on päivitetty vuoden 2022 turnauksen loppuottelun jälkeen.

Kotikisojen voitto 
Kotikisansa ovat onnistuneet voittamaan Kanada seitsemästi (vuosina 1982, 1991, 1995, 2006, 2009, 2015 ja 2022), Neuvostoliitto kahdesti (vuosina 1974 ja 1983) ja Suomi kahdesti (vuosina 1998 ja 2016).

Arvokkaimmat pelaajat 
Nuorten maailmanmestaruuskilpailujen arvokkaimman pelaajan arvonimi on jaettu vuodesta 2004. 

 2004 −  Zach Parise
 2005 −  Patrice Bergeron
 2006 −  Jevgeni Malkin
 2007 −  Carey Price
 2008 −  Steve Mason
 2009 −  John Tavares
 2010 −  Jordan Eberle
 2011 −  Brayden Schenn
 2012 −  Jevgeni Kuznetsov

 2013 −  John Gibson
 2014 −  Filip Forsberg
 2015 −  Denis Godla
 2016 −  Jesse Puljujärvi
 2017 −  Thomas Chabot
 2018 −  Casey Mittelstadt
 2019 −  Ryan Poehling
 2020 −  Alexis Lafreniere
 2021 −  Trevor Zegras

Yleisömäärät

Katso myös 

 Nuorten olympialaiset
 World U-17 Hockey Challenge
 Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
 Hlinka Gretzky Cup

Lähteet 

 avlh.sweb.cz – IIHF U20

Viitteet

Aiheesta muualla 
 TSN.ca − WJC Tournament Records
Nuorten MM-kisojen 2022 otteluohjelma

Jääkiekkokilpailut
Mila Kunis

Milena Markovna ”Mila” Kunis (,  , s. 14. elokuuta 1983 Tšernivtsi, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyisessä Ukrainassa) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat televisio­sarjoista 70’s Show (1998–2006) ja Family Guy (1999–) ja elokuvasta Black Swan (2010).

Varhainen elämä 

Mila Kunis syntyi juutalaiseen perheeseen 14. elokuuta 1983 Tšernivtsin kaupungissa Ukrainan sosialistisessa neuvosto­tasa­vallassa. Kunisin mukaan hänen vanhemmillaan oli hyvät työt, mutta he eivät uskoneet lapsillaan olevan tulevaisuutta maassa ja siksi perhe muutti Yhdys­valtoihin Milan ollessa seitsemän­vuotias. Vanhemmat ajattelivat myös, että he voisivat paremmin elää juutalaisen elämän­tavan mukaisesti Yhdys­valloissa. Vanhemmat tekivät sekalaisia töitä elättääkseen perheen, koska he eivät saaneet ottaa omaisuuttaan mukaansa, eivätkä pystyneet käyttämään tutkintojaan Yhdys­valloissa.

Yhdeksän­vuotiaana Mila pääsi näyttely­tunneille, ja kuukauden päästä siitä hän sai managerin. Hänen ensimmäinen työnsä oli Barbie-mainoksessa.

Yksityiselämä 

Kunis seurusteli näyttelijä Macaulay Culkinin kanssa vuosina 2002–2010. Kunis avioitui näyttelijä Ashton Kutcherin kanssa heinä­kuussa 2015. He saivat esikois­tyttären syys­kuussa 2014 ja pojan marras­kuussa 2016. Yhdys­valtoihin muuton jälkeen hän on edelleen pysynyt uskollisena juutalaiselle elämän­tavalle ja kulttuurille. Hän kokee, että voi tuoda etnistä taustaansa paremmin esille Yhdys­valloissa kuin entisessä koti­maassaan.

Kunisilla on heterokromia: hänen oikea silmänsä on vihreä ja vasen ruskea.

Valikoitu filmografia 

 70’s Show (1998–2006)
 Family Guy (1999–)
 Black Swan (2010)
 Ted (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Amerikanukrainalaiset
Amerikanjuutalaiset
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tuulikki Soini

Terttu Seija Tuulikki Soini (s. 23. syyskuuta 1929 Petsamo) on suomalainen Naantalissa asuva kirjailija joka on varsinaiselta ammatiltaan sairaanhoitaja.  Soinin pääteos on 1980-luvulla ilmestynyt Petsamo-aiheinen romaanitrilogia.

Teoksia 
 Petsamo... Petsamo, tekijät Tuulikki Soini ja Pekka Uurasmaa.  1972
 Armonlaakson kesälystit.  Gummerus 1974
 Armonlaakson kissasota.  Gummerus 1975
 Nukkumatin satuja.  Gummerus 1977
 Anna ja Janne laivalla.  Gummerus 1979
 Höyhensaarten satuja.  Gummerus 1979
 Näin tehdään laiva.  Gummerus 1979
 Rakastan sinua merimies, runokokoelma.  Gummerus 1979
 Hyvää huomenta meri, runokokoelma.  Gummerus 1980
 Petsamo : tuulien kotimaa.  Gummerus 1985
 Petsamo, Suomen siirtomaa: ennen tapahtumia.  Gummerus 1986
 Petsamon laulu : kaikkea liian kanssa.  Gummerus 1987
 Armonlaakson piparit.  Gummerus 1988
 Yötuuri, romaani.  Gummerus 1989
 Naisen nauru, runoantologia, toimittajat Tuula Sandström ja Tuulikki Soini.  Avoin kirja 1995
 Sotasaalis: Petsamon sotapäiväkirja.  Gummerus 1997
 Naiset isänmaan asialla, toimittajat Tuulikki Soini, Tuula Piekka ja Marjatta Ramström.  Rintamanaisten säätiö , Helsinki 2002
 Turun seudun rintamanaiset ry 1984-2004.  Turun seudun rintamanaiset 2004
 Turjanmeren maa 1920-1944 WSOY 1999 Antologia
 Satusaari Raisulan kylä WSOY 2004 Satuantologia
 Satusaari, Hulivilivuori WSOY 2004 Satuantologia
 Petsamo Suomen itäinen käsivarsi WSOY 2008 Antologia

Palkinnot 
 Suomen Maakuntakirjailijain kirjallisuuspalkinto 1979

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Vaski-varsinaissuomalaisia kirjailijoita 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset sairaanhoitajat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurora-mitalin saajat
George Segal

George Segal (13. helmikuuta 1934 – 23. maaliskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Long Islandilla, opiskeli Pennsylvanian George Schoolissa ja valmistui myöhemmin Columbian yliopistosta. Hän debytoi näyttelijänä 1960-luvun alussa. 

Segal oli vuonna 1967 ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi, ja hänet palkittiin vuosina 1965 ja 1974 Golden Globella.

Segal oli kolmesti naimisissa. Hän oli juontamassa vuoden 1976 Oscar-gaalaa yhdessä Goldie Hawnin, Gene Kellyn, Walter Matthaun ja Robert Shaw’n kanssa. Segal kuoli ohitusleikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin 87-vuotiaana.

Elokuvia 
 Haaste revolverisankarille (1964)
 Kuningasrotta (1966)
 Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966)
 Vihreät paholaiset (1966)
 Chicagon verilöyly (1967)
 Viimeinen silta yli Reinin (1969)
 Samppanjaa ja syrjähyppyjä (1973)
 Aivoryöstö (1974)
 Venäläinen ruletti (1975)
 Hempukka ja hunsvotti (1976)
 Mitäs me ryöstäjät! (1977)
 Kuolema korjaa kokit (1978)
 C.I.T.Y. Nights (1985)
 Vakoilupeli (1990)
 Villi pako (1993)
 Tilaa rakkaudelle (1996)
 Sähköputkimies (1996)
 Billy & Mandy’s Big Boogey Adventure (2007)
 2012 (2009)
 Love and Other Drugs (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Edgar Mitchell

Edgar Dean Mitchell (17. syyskuuta 1930 Hereford, Texas – 4. helmikuuta 2016 West Palm Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen astronautti. Hänet valittiin NASAn astronautiksi vuonna 1966 hänen oltuaan Yhdysvaltain merivoimien lentäjä. Mitchell kävi 9. helmikuuta 1971 Kuussa osana Apollo 14 -avaruuslentoa. Mitchell oli kuudes Kuussa käynyt ihminen.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät
Kuussa käyneet ihmiset
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Fly Lappeenranta

Fly Lappeenranta Ltd on suomalainen yritys, joka aloitti säännöllisen reittilentoliikenteen Lappeenrannan ja Helsinki-Vantaan lentoasemien välillä tammikuun 2008 lopulla. Lennot päättyivät keväällä 2010.

Fly Lappeenranta ei ollut missään vaiheessa varsinainen lentoyhtiö, vaan niin sanottu virtuaalilentoyhtiö, joka osti lentotoiminnot muilta.

Syksyllä 2010 yhtiön liiketoiminta myytiin yksityisten sijoittajille.

Fly Lappeenranta Oy on edelleen olemassa lähinnä pöytälaatikkoyhtiönä. Lappeenrannan kaupungin elinkeinoyhtiö omistaa yli 80 prosenttia yhtiön osakkeista.

Aluksi yhtiön lennot operoi tšekkiläinen Central Connect Airlines (CCA).

Vuonna 2009 yhtiön lentoja hoiti skotlantilainen Highland Airways 19-paikkaisilla Jetstream-potkuriturbiinikoneilla.

Vuoden 2010 alusta yhtiön lentoja hoiti suomalainen Wingo-lentoyhtiö, kunnes lennot vielä samana keväänä loppuivat Wingon talousvaikeuksiin.

Yhtiö lennätti vuonna 2008 noin 20 000 matkustajaa. Yhtiön liiketoiminta oli heti ensimmäisenä toimintavuonna rajusti tappiollista. 2,7 miljoonan euron liikevaihdolla syntyi 1,7 miljoonan euron tappiot. (Etelä-Saimaa 1.7.2009) Missään vaiheessa toiminnasta ei tullut kannattavaa.

Kun Helsingin-lentojen kannattamattomuus oli käynyt ilmeiseksi, yhtiö ilmoitti keskittyvänsä Lappeenrannan lentokentän palvelutoimintoihin ulkomaan reittilentoja varten.

Yhtiön perustivat 2007 yksityiset sijoittajat Casper Mickwicz ja Esa Korjula sekä Lappeenrannan Kaupunkiyhtiöt vähemmistöosuudella. Yhtiön huonon taloustilanteen ja pienten matkustajamäärien vuoksi Lappeenrannan kaupunkikonserni joutui ensimmäisen toimintavuoden aikana pumppaamaan rahaa yhtiöön lähes 1,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2009 Lappeenrannan kaupunki ja Kaupunkiyhtiöt ovat sijoittaneet yhtiöön vielä 850 000 euroa julkista rahaa. Samalla kaupunkikonsernista on tullut yhtiön pääomistaja. (ES 1.7.2009) Lappeenrannan kaupunki on perustellut Fly Lappeenranta Oy:hyn pumpattuja rahoja Lappeenrannan lentoliikenteen ja lentoaseman pelastamisella tilanteessa, jossa reittilennot Helsinkiin olivat muutoin loppumassa. Helsingin lentoja ei ole pystytty pelastamaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fly Lappeenranta 

Entiset suomalaiset lentoyhtiöt
Mercedes-Benz A-sarja

Mercedes-Benz A-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 1997 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, ja mallistonsa pienin auto.  

Se oli 1997-2012 lähinnä pieni tila- ja monikäyttöauto, jonka tila-automaisiin piirteisiin lukeutuvat muun muassa korin korkeus ja takaistuinten monikäyttöisyys. Takaistuimia voi siirtää, kääntää, taittaa tai ne voi poistaa kokonaan ilman työkaluja.  

Ensimmäisestä sukupolvesta (W168) oli myös Lang-versio, jonka akseliväli oli huomattavasti pitempi ja takajalkatilat pituussuunnassa olivat perusmallia suuremmat. Uudempia A-sarjalaisia ei saa kuitenkaan kuin yhdellä akselivälillä. 

Ensimmäisessä A-sarjalaisessa (W168) ovia oli aina viisi, kun toista sukupolvea (W169) sai myös kolmiovisena. Kolmannessa sukupolvessa (W176) oli ovia aina viisi, kun taas neljännessä sukupolvessa (W177) on ovia neljä tai viisi.

Mercedes-Benz W168 (1997–2004) 

Ensimmäisen sukupolven Mercedes-Benz A-sarja esiteltiin loppuvuodesta 1996 ja tuotanto alkoi syyskuussa 1997. Se oli samalla ensimmäinen Mercedes-Benzin valmistama etuvetoinen henkilöauto. Autosta ei valmistettu lainkaan kolmiovista mallia, vaan kaikki autot olivat viisiovisia. Mallistoon kuului myös pidemmällä akselivälillä varustettu Lang-malli. Vuonna 2001 ensimmäisen sukupolven Mercedes-Benz A-sarja sai faceliftin.

Mercedes-Benz W169 (2004–2012) 

Toisen sukupolven malli esiteltiin kesäkuussa 2004. Myyntiin se tuli saman vuoden syksyllä. Uusi malli on edeltäjäänsä suurempi, varsinkin pituudeltaan, ja se oli saatavilla sekä kolmi- että viisiovisena. Lang-malli ei ollut enää valikoimissa. Moottorikoot vaihtelevat 1,5 ja 2,0 litran välillä.

Keväällä 2008 Mercedes-Benz esitteli päivitetyn A-sarjan Leipzigin autonäyttelyssä. Uudistuksissa panostettiin ympäristöystävällisyyteen ja parempaan polttoainetalouteen. Ulkoisesti auto muuttui muun muassa uusilla valoumpioilla ja puskureilla. Samoin jäähdyttäjän säleikkö sai uudet muodot. Teknisistä uudistuksista voidaan mainita A150- ja A170-mallien yhteyteen saataville tullut Start/Stop-tekniikka. Myös sisätiloja päivitettiin uusilla verhoilumateriaaleilla sekä uudella keskikonsolilla.

Mercedes-Benz W176 (2012–2018) 

Mercedes-Benz A-sarjan kolmannen sukupolven malli esiteltiin vuonna 2012 Geneven autonäyttelyssä. Autoja kokoonpannaan Unkarin, Saksan ja Meksikon lisäksi myös Suomessa Uudenkaupungin autotehtaalla.

Mercedes-Benz W177 (2018–) 

Mercedes-Benz W177 on Mercedes-Benz A-sarjan neljännen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen W176-mallin. Autoa valmistetaan Saksan ja Unkarin lisäksi Uudenkaupungin tehtaalla Suomessa.

Lähteet

Viitteet 

A-sarja
C-segmentin autot
Star (lääketehdas)

Lääketehdas Star oli Tampereella vuosina 1922-1987 toiminut yritys.  Tehdas perustettiin vuonna 1922, kun Tampereen Rohdoskauppa (perustettu 1907) erotti lääkkeiden valmistuksensa niiden tukku- ja vähittäismyynnistä. 

Star valmisti alkuvuosina erilaisia tinktuuroita ja rohdosvalmisteita. Suuren suosion saavuttanut särkylääke Hota-pulveri tuli valmistusohjelmaan 1929 ja sen menekin avulla Star selvisi myös 1930-luvun pulakauden yli. Sodan jälkeen 1940-luvulla alettiin valmistaa lähes 50 uutta lääkevalmistetta ja 1960-luvulta alkaen keskityttiin sydän- ja verenkiertolääkkeisiin, silmälääkkeisiin (mm. Oftan-silmätippalääkesarja) ja gynekologisiin lääkkeisiin.

Starin tehdas sijaitsi Tampereen keskustan tuntumassa Tullin kaupunginosassa Tammelan puistokadun varrella, mutta 1981 tehdas siirtyi uusiin tiloihin Tampereen Ruskon teollisuusalueelle. Vuonna 1987 Huhtamäki Oy osti Starin ja siitä tuli osa lääketehdas Leirasta. Lääkkeiden valmistus Tampereella kuitenkin jatkui ja 1992 Huhtamäki keskitti silmälääkkeiden valmistuksen sinne. 

Vuonna 1997 Huhtamäki myi Tampereen tehtaan japanilaiselle Santen Pharmaceutical Co. Ltd.:lle myytyään vuotta aikaisemmin pääosan Leiraksesta saksalaiselle Schering AG:lle. Santen Pharmaceuticalin Euroopan-toimintojen keskus oli Tampereella. Alun perin tuotanto Starin vanhoissa tiloissa oli tarkoitus ajaa alas 2013–2016 ja siirtää Intiaan ja Kiinaan. Tehtaan toiminta kuitenkin jatkui, ja tammikuussa 2019 kerrottiin Santenin myyvän Tampereen tuotantolaitoksensa lääkeyhtiö NextPharmalle ja toimintojen säilyvän Suomessa.

Lähteet 
 Tampere-seura: Ota Hota, sanoi intiaani

Viitteet

Kirjallisuutta 
B. Wilkman. Työtä terveyden hyväksi. Lääketehdas Oy Star Ab 1922–1972. Tampere 1972.

Aiheesta muualla 

 Starin osakehistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla

Suomalaiset lääkealan yritykset
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Tulli (Tampere)
Terveydenhoitoalan yritykset
Suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt
Tamperelaiset yritykset
Bojan

Bojan (Бојан, Боян) on eteläslaavilainen miehen etunimi, joka tulee ”taistelua” tarkoittavasta sanasta boj. Nimen naispuolinen vastine on Bojana (Бојана, Бояна).

Bojan- ja Bojana-nimisiä henkilöitä 

 Bojana Bobusic, australialainen tennispelaaja
 Bojan Bogdanović, kroatialainen koripalloilija
 Bojan Gluvajić, serbialainen lentopalloilija
 Bojan Isailović, serbialainen jalkapallomaalivahti
 Bojan Jokić, slovenialainen jalkapalloilija
 Bojana Jovanovski, serbialainen tennispelaaja
 Bojan Kosić, montenegrolainen alppihiihtäjä
 Bojan Križaj, jugoslavialais-slovenialainen alppihiihtäjä
 Bojan Krkić, espanjalais-serbialainen jalkapalloilija
 Bojana Milošević, jugoslavialais-serbialainen koripalloilija ja olympiamitalisti
 Bojan Prašnikar, jugoslavialais-slovenialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Bojan Prešern, jugoslavialais-slovenialainen soutaja ja olympiamitalisti
 Bojan Radev, bulgarialainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja
 Bojan Šaranov, serbialainen jalkapallomaalivahti
 Bojan Sarcevic, bosniahertsegovinalainen koripalloilija
 Bojana Stamenov, serbialainen laulaja ja vuoden 2015 euroviisuedustaja

Lähteet 

Etunimet
Mouse Trap (vuoden 1987 videopeli)

Mouse Trap on Amigalle, Atari ST:lle ja Commodore 64:lle julkaistu Manic Miner -klooni eli yksinkertainen yksittäisistä ruuduista koostuva tasohyppelypeli.

Manic Minerin tapaan pelissä on tarkoitus on noukkia ruuduista kaikki kerättävät esineet ja päästä sitten avautuneeseen uloskäyntiin. Pelissä ohjataan joystickillä tai näppäimistöllä hiirtä, joka voi hyppiä paikallaan tai liikkuessaan. Ainoa keino vihollisia vastaan on väistää ne. Erilaisia vihollisia on valtava määrä. Hiiri voi liikkua myös erilaisten esineiden, kuten pilvien ja renkaiden, päällä. Vihollisten lisäksi putoaminen liian korkealta on kuolettava. Ruudun oikeassa laidassa on pommi, joka sytytyslangan palaessa loppuun räjähtää tappaen pelaajan. Kuoleman koittaessa ruutu alkaa alusta.

Atari ST- ja Amiga-versioiden grafiikat ovat identtiset. Pelissä on taustamusiikkina lyhennös Claude Debussyn kappaleesta "Golliwog's Cakewalk".

Peli on julkaistu myöhemmin halvassa Prism Leisure -sarjassa sekä Tynesoftin Mega Pack -kokoelmalla. Samoin se oli Atari ST:n mukana jaetussa "Powerpackissa". Atari ST:n Powerpackin esittelyn yhteydessä MikroBitti-lehdessä Niko Nirvi arvioi pelin kahden tähden arvoiseksi.

Aiheesta muualla 
 

Amiga-pelit
Atari ST -pelit
Commodore 64 -pelit
Vuoden 1987 videopelit
Tasohyppelyt
Luola

Luola on kallioperässä tai maaperässä oleva luonnonvoimien muodostama onkalo. Monet eläimet ja alkukantaiset ihmiset ovat eläneet luoliin rakentamissaan pesissä. Ihmisistä luolia ovat käyttäneet esimerkiksi sotapakolaiset, shamaanit, varkaat, murhaajat, saarnaajat ja erakot. Luolat ovat toimineet myös kirkkoina. Luolien tutkimista kutsutaan speleologiaksi.

Luolien synty  
Luolat jaetaan alkuperän perusteella primääriluoliin ja sekundäärisiin luoliin. Primääriluola muodostuu samalla kun kivi sen ympärillä muuttuu kiinteäksi (esimerkiksi laavatunneli), sekundäärinen luola taas muodostuu ympäröivän kiven jo kiinteydyttyä tai kerrostuttua. Suurin osa luolista on sekundäärisiä, ja sekundääriluolia voi syntyä monella eri tavalla.

Esimerkiksi kalkkikiveen muodostuu karstiluolia veden syövyttäessä kalkkikiveen onkalon. Kiviainekseen, joka ei sisällä kalsiumkarbonaattia (esimerkiksi graniitti), ei vesi voi syövyttää onkaloita, mutta vaikkapa jääkauden aiheuttamat maankuoren liikkeet saattavat halkoa kalliota tai pinota lohkareita röykkiöiksi siten, että lohkareiden väliin muodostuu koloja. Mikäli tällainen kolo on riittävän suuri, se voidaan katsoa luolaksi.

Luolat Suomessa 
Suomen graniittivoittoisessa kallioperässä primääriluolia ei esiinny ja monet sekundääriluolatyypitkin ovat harvinaisia. Suomessa luolaksi määritellään kallioperän tai maaperän onkalo, johon mahtuu mukavasti ainakin 2–3 ihmistä, tai kalliolipat tms. suuret tilat, joiden alle voi leiriytyä ainakin 10 ihmistä. Myös pienempi onkalo, jolla on geologista tai historiallista arvoa, voidaan laskea luolaksi.

Tyypillisimpiä luolia Suomessa ovat jääkauden muovaamat lohkareluolat, esimerkiksi Pahojärven piilokirkko. Suomessa on löydetty noin 1 000 luolaa.

Katso myös 
 Luolatutkimus
 Luolasukellus
 Sarawakin onkalo
 Torholan luola

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla  

 Suomen luolaseura
 Suomen luolat Retkipaikassa

Seulonnan keskeiset artikkelit
Snopes

Snopes eli Urban Legend Reference Pages on tunnettu, vuodesta 1995 toiminut yhdysvaltalainen verkkosivusto, joka pyrkii kumoamaan tai vahvistamaan laajalle levinneitä kaupunkitarinoita, internet-huhuja, ketjukirjeitä ja muita epävarmaa alkuperää olevia tarinoita. Snopesia ylläpitävät Barbara ja David Mikkelson, kalifornialainen pariskunta joka avioitui tavattuaan Usenet-ryhmässä alt.folklore.urban.

Sivusto pyrkii paitsi kumoamaan tai vahvistamaan huhuja ja väärinkäsityksiä myös hankkimaan todisteita päätelmilleen. Amerikkalainen uutismedia (esimerkiksi CNN, FOX news ja MSNBC)  käyttää sivustoa usein lähteenään.

Katso myös 
Faktantarkistus
Valeuutinen

Lähteet

Aiheesta muualla 
Snopes.com

Yhdysvaltalaiset verkkosivustot
Kaupunkitarinat
Tieteellinen skeptismi
Catherine Ringer

Catherine Ringer (s. 18. lokakuuta 1957) on ranskalainen pop- ja rockmuusikko sekä näyttelijä. Hän perusti vuonna 1980 Frédéric Chichinin kanssa Les Rita Mitsouko -yhtyeen. 

Ringer syntyi Suresnesissä ja tuli alun alkaen tunnetuksi rooleillaan pornoelokuvista, joissa hän esiintyi vuosina 1976–1982. Hän tapasi Chichinin vuonna 1979, mutta on luonut musiikillista uraa myös kokonaan Les Rita Mitsoukon ulkopuolella. 

2000-luvulla Ringer on esiintynyt musikaalissa Concha Bonita. Hän menetti 28. marraskuuta 2007 yhtyetoverinsa Chichinin, jonka vei nopeasti edennyt syöpätauti.

Lähteet 

Ranskalaiset näyttelijät
Ranskalaiset pornonäyttelijät
Ranskalaiset laulajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Alfonso Ribeiro

Alfonso Lincoln Ribeiro (s. 21. syyskuuta 1971 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Trinidad ja Tobagosta. 

Ribeiro aloitti uransa hyvin varhain ja saavutti jo vuonna 1983 menestystä Broadway-musikaalissa The Tap Dance Kid. Hän esiintyi myös punatakkisena poikana Michael Jacksonin Pepsi Generation -mainoksessa vuodelta 1984. Parhaiten hänet tunnetaan Carlton Banksin roolista televisiosarjassa Bel-Airin prinssi.

Vuonna 2002 Ribeiro meni naimisiin Robin Staplerin kanssa ja sai tyttären nimeltä Sienna. Pari erosi neljä vuotta myöhemmin. Samana vuonna hän voitti Celebrity Duets -laulukilpailun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Kunto Ojansivu

Kunto Juhani Ojansivu (s. 22. joulukuuta 1959 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Parhaiten  hänet tunnetaan Tonttu Toljanterin roolista. Ojansivu on Teatteri Eurooppa Neljän perustajajäsen ja toiminut sen vetäjänä. Vuodesta 2010 hän on toiminut vapaana taiteilijana.  

Jämsänkoskella asuva Ojansivu on itseoppinut työhönsä. Hän aloitti näyttelemisen 13-vuotiaana Valkeakosken harrastajateatterissa. Ojansivu on kirjoittanut lukuisia näytelmiä ja musiikkirevyitä.  Päätavoitteekseen hän on sanonut ihmisten saamisen hyvälle tuulelle. Toljanterin ohella Ojansivun rooleja ovat olleet muun muassa Alpo Rentun ruusu -elokuvassa (2001), Adolf Paul Sibelius-elokuvassa (2003) ja Aulis Närhi Peräkamaripojat-sarjassa (1999).   Kesällä 2009 Ojansivu näytteli Sappeen kesäteatterin Olavi Virta -musikaalissa vanhaa Olavi Virtaa.

Filmografia

Elokuvat

TV-elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt