joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Unkarin Grand Prix 2021

Unkarin Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 Rolex Magyar Nagydíj 2021) oli Formula 1 -kauden  11. osakilpailu, joka ajettiin 1. elokuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa Unkarissa.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Tulokset

Aika-ajot 

 Mick Schumacher ei osallistunut aika-ajoihin kolmansissa vapaissa harjoituksissa tapahtuneen ulosajon takia, mutta sai kilpailun tuomaristolta luvan osallistua kilpailuun. Schumacher sai myös viiden lähtöruudun rangaistuksen suunnittelemattomasta vaihdelaatikon vaihdosta, mutta se ei vaikuttanut lähtöjärjestykseen.

Kilpailu 

 Sebastian Vettel ajoi kilpailussa toiseksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin riittämättömän polttoainenäytteen vuoksi ja FIA hylkäsi myös Aston Martinin laatiman protestin asiasta.
 Antonio Giovinazin 14.s lähtöruutu jäi kisan alkaessa tyhjäksi hänen mentyä varikolle lämmittelykierroksella joutuen näin aloittamaan varikolta.
 Valtteri Bottas ja Lance Stroll saivat molemmat viiden lähtöruudun rangaistuksen seuraavaan Belgian osakilpailuun aiheutettuaan kolarin ensimmäisellä kierroksella.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Muuta
Esteban Oconin ensimmäinen voitto F1-sarjassa
Alpinen ensimmäinen voitto Alpine-nimen alla (edellinen oli Australian Grand Prix 2013 jolloin talli tunnettiin nimellä Lotus F1 Team).

Lähteet 

Unkarin Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2021
Akira Sone

Akira Sone (, s. 9. heinäkuuta 2000 Kurume) on japanilainen judoka, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 

Nuorten arvokilpailuissa Sone saavutti useita mitaleja: vuonna 2015 Sone voitti Japanin alle 18-vuotiaiden mestaruuden sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa sekä 70 kg sarjan että joukkuekilpailun maailmanmestaruuden. Vuonna 2016 Sone voitti alle 21-vuotiaiden Japanin mestaruuden. Tammikuussa 2017 hän voitti junioreiden sekajoukkueiden maailmanmestaruuden. Lisäksi hän voitti alle 21-vuotiaiden MM-kultaa 2017 yli 78 kg sarjassa.

Joulukuussa 2016 Sone kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten turnauksessa. Vuonna 2017 hän voitti uransa ensimmäisten aikuisten arvokisamitalin, kun hän voitti Japanin mestaruuden yli 78 kg sarjassa. Samana vuonna hän voitti joukkuekilpailun MM-kultaa. Vuonna 2018 Sone voitti Japanin mestaruuskilpailuissa yli 78 kg sarjan sekä naisten avoimen painoluokan mestaruuden. Lisäksi hän voitti Aasian-kisojen 2018 yli 78 kg sarjan mestaruuden. Sone voitti myös Hohhotin Grand Prix’n 2018. Vuonna 2019 Sone saavutti useita voittoja. Hän uusi Japanin mestaruuskilpailuissa yli 78 kg sarjan ja avoimen painoluokan mestaruuden. Lisäksi hän voitti Zagrebin Grand Prix’n ja Osakan Grand Slamin. Tokion MM-kilpailuissa Sone voitti yli 78 kg sarjan ja joukkuemaailmanmestaruuden. Sone voitti Taškentin Grand Slamin 2021.

Tokion olympialaisissa 2020 Sone otteli yli 78 kg sarjassa. Hän aloitti turnauksen toiselta kierrokselta voittaen Israelin Raz Hershkon. Puolivälierissä Sone voitti turkkilaisen Kayra Sayitin. Välierävaiheessa Sone kohtasi azerbaidžanilaisen Iryna Kindzerskan. Sone voitti ottelun ipponilla, kun hän teki ensin O-uchi-garin ja sen perään Kesa-gatamen. Loppuottelussa hän voitti kuubalaisen Idalys Ortízin, kun Ortíz otti kolme varoitusta. Sone oli lisäksi mukana Japanin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun hopeaa.

Lähteet

Japanilaiset judokat
Japanilaiset olympiavoittajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Nikolai Turbin

Nikolai Matvejevitš Turbin (; 16. kesäkuuta (J: 4. kesäkuuta) 1832 Jelets – 20. marraskuuta 1913) oli venäläinen jalkaväenkenraali. Hän toimi kesä–elokuussa 1904 kaksi kuukautta virkaatekevänä Suomen kenraalikuvernöörinä Nikolai Bobrikovin murhan jälkeen.

Turbin aloitti sotilaskoulutuksensa Paavalin kadettikoulussa, ja sai ensimmäisen upseerinarvonsa vuonna 1854. Turbin oli Moskovan sotilaspiirin esikuntapäällikön apulaisena vuosina 1877–1889, Viipurin linnoituksen komendanttina vuosina 1889–1891, 25. jalkaväkidivisioonan komentajana vuosina 1891–1896, Amurin sotilaspiirin joukkojen komentajan apulaisena vuosina 1896–1898, sotaministeriön tehtävissä vuosina 1898–1902 ja Suomenmaalaisen sotilaspiirin joukkojen komentajan apulaisena vuosina 1902–1905. Hän yleni vuonna 1865 everstiksi, 1878 kenraalimajuriksi, 1889 kenraaliluutnantiksi ja 1902 jalkaväenkenraaliksi.

Turbin nimitettiin Suomen vt. kenraalikuvernööriksi esimiehensä Bobrikovin kuoleman jälkeen 17. kesäkuuta 1904, koska kenraalikuvernöörin apulainen Vladimir Deutrich oli tuolloin kesälomalla Venäjällä eikä siksi käytettävissä. Bobrikovin vakinaiseksi seuraajaksi nimitetty ruhtinas Ivan Obolenski saapui Helsinkiin 18. elokuuta. Viimeksi Turbin oli Venäjän sotaneuvoston jäsenenä heinäkuusta 1905 tammikuuhun 1906.

Turbin harrasti arkeologiaa ja numismatiikkaa. Hän tutki hautakumpuja Mogiljovin ja Minskin kuvernementeissa ja perusti Moskovan numismaattisen seuran.

Lähteet

Aiheesta muualla
Турбин Николай Матвеевич  Regiment.ru

Suomen kenraalikuvernöörit
Venäläiset kenraalit
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1913 kuolleet
Huippuilta Janne Grönroosin seurassa

Huippuilta Janne Grönroosin seurassa () oli kesällä 2021 esitetty suomalainen ruotsinkielinen keskusteluohjelma, jota juonsi Janne Grönroos. Jokaisessa jaksossa oli kolme vierasta ja jakson loppupuolella nähtävä musiikkiesitys.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman jaksot Yle Areenassa

2020-luvun televisiosarjat
Yle Teema & Femin televisio-ohjelmat
Ruotsinkieliset televisio-ohjelmat
Suomalaiset keskusteluohjelmat
Fredrik Järnefelt

Fredrik Järnefelt (1. syyskuuta 1857 Ulvila – 24. joulukuuta 1895 Köyliö) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.

Järnefeltin vanhemmat olivat August Fredrik Järnefelt ja Emma Christina Björnberg ja puoliso Sofia Vilhelmina Wirtanen. Järnefelt oli maanviljelijä ja Repolan kartanon omistaja Köyliössä. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885.

Lähteet

Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Grasspin

Grasspin Zilec Electronicsin ja Jalecon vuonna 1983 julkaisevama tasohyppelipeli. Pelissä on tarkoitus kerätä lippuja, joihin pääsee käsiksi kääntelemällä palikoita. Palikat voi kääntää joko pysty -tai vaakasuuntaan ja kaikki kääntyvät kerralla. Pelissä on myös pelastusrenkaita mitä voi käyttää. Jos pelaaja kerää liput aakkosjärjestyksessä saa bonuksen. Peli muistuttaa jonkin verran vuoden 1981 Lady Bugia.

Aiheesta muualla 

 https://archive.org/details/arcade_grasspin
 https://thekingofgrabs.com/2021/12/15/grasspin-arcade/

Vuoden 1983 videopelit
Allente

Allente on Pohjoismaissa toimiva, ruotsalaisen Nordic Entertainment Groupin ja norjalaisen Telenorin omistama maksutelevisio-operaattori. Allente välittää kanaviaan satelliittiverkossa (DVB-S).

Allente perustettiin 5. toukokuuta 2020 Canal Digitalin ja Viasatin fuusion tuloksena.

Kanavat, jotka ovat saatavissa Allentelta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Allente

Televisiokanavat
Suomalaiset televisiokanavat
Maksu-tv
Wrath of the Black Manta

Wrath of the Black Manta on AI:in kehittämä ja Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa Taiton julkaisema tasohyppely Nintendo Entertainment Systemille. Peli on käännös Famicomille vuonna 1989 julkaistusta videopelistä Ninja Cop Saizou () muunnelluilla grafiikoilla, musiikeilla ja tasoilla.

Juoni
Mantan on matkattava halki New Yorkin, Tokion ja Rio de Janeiron ja pysäytettävä lapsia kidnapannut El Toro. Kidnapattujen lasten joukossa on myös Mantan sensein oppilas Taro.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1989 videopelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Tasohyppelyt
Japanissa kehitetyt videopelit
Kultajuovaputsari

Kultajuovaputsari (Gnathodentex aureolineatus) on putsareihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta.

Koko ja ulkonäkö
Kultajuovaputsari voi kasvaa suurimmillaan noin 30 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 20 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen. Selkäevä on pitkä ja sen etuosa on piikikäs. Kultajuovaputsari on pohjaväriltään tumman ruskea ja siinä on hopeanharmaita ja kullankeltaisia poikkijuovia. Kalan kuono on keltainen ja selkäevän juuressa on kullankeltainen laikku.

Levinneisyys ja elintavat
Kultajuovaputsarin levinneisyysalue on laaja ja ulottuu Itä-Afrikasta Japaniin ja Pitcairnsaarille. Laji elää matalissa vesissä koralliriutoilla ja meriheiniä kasvavilla alueilla. Kultajuovaputsari voi muodostaa jopa yli sadan yksilön parvia. Kalan ravintoa ovat selkärangattomia eläimiä kuten äyriäisiä ja nilviäisiä ja toisinaan kaloja. Se pyydystää ravintonsa öisin.  

Kultajuovaputsari on hyvä ruokakala ja sitä kalastetaan myös kaupallisesti.

Lähteet

Percoidei
Luis Javier Suárez

Luis Javier Suárez Charris (s. 2. joulukuuta 1997 Santa Marta, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaista Olympique de Marseillea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
Suárez on syntynyt Santa Martan kaupungissa Kolumbiassa. 5. lokakuuta 2015 hän teki ensiesiitymisensä aikuisten tasolla Leonesissa. 1. maaliskuuta 2016 Suárez siirtyi lainasopimuksella Granadaan, joka ulottui kauden 2016–2017 loppuun ja se sisälsi osto-optio. Hän pelasi koko lainakauden ajan seuran reservijoukkueessa.

17. heinäkuuta 2017 Suárezin omistusoikeuksien siirryttyä englantilaisseura Watfordille, hänet laitettiin kaudeksi 2017–2018 Valladolidin reservijoukkueeseen. Seuraavana kesänä Suárez siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella Gimnàstic de Tarragonaan, joka pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

Suárez teki pelasi ensimmäisen ottelunsa ammattilaisena 20. elokuuta 2018 kotiottelussa Tenerifea vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 7. lokakuuta 2018 ottelussa Cádizia vastaan.

21. kesäkuuta 2019 Suárez siirtyi Real Zaragozaan lainasopimuksella. Hän teki kauden aikana 19 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä.

2. lokakuuta 2020 Suárez palasi takaisin Granadaan viisivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin arvioilta noin 15 miljoonan euron siirtokorvaus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Luis Suárezin tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Luis Suárezin tilastot Soccerway-sivustolla 

Kolumbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Frans Egenolf Eugen von Knorring

Frans Egenolf Eugen (Eugéne) von Knorring (19. heinäkuuta 1827 Bosjökloster, Ruotsi – 2. tammikuuta 1887 Hämeenlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Von Knorringin vanhemmat olivat tilanomistaja Karl Henrik von Knorring ja Eva Charlotta Beck-Friis ja puolisot vuodesta 1862 vapaaherratar Alexandrina Sofia Lovisa von Haartman (k. 1863) ja vuodesta 1866 Estella Ormesinda Tigerstedt. Von Knorring opiskeli Ruotsissa ja auskultoi siellä hovioikeuden palveluksessa. Hän muutti kuitenkin Suomeen, sai Suomen kansalaisuuden 1858 ja oli Kokemäenkartanon omistaja isänsä jälkeen vuodesta 1863.

Von Knorring oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885.

Lähteet

Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Epävirallinen linja

Epävirallinen linja on Arto Koskisen ohjaama, käsikirjoittama ja leikkaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2013.

Elokuva käsitteleee Viron itsenäistymistä, Tuglas-seuran vaikutusta itsenäistymisprosessiin sekä Suomen valtion linjauksia Viron itsenäistymistä kohtaan.

Lähteet 

Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Regan Smith

Regan Smith (s. 9. helmikuuta 2002) on yhdysvaltalainen uimari, joka on saavuttanut kolme olympiamitalia ja voittanut neljä maailmanmestaruutta. Hän on menestynyt pääasiassa selkäuinnissa mutta saavuttanut henkilökohtaisen olympiamitalin myös perhosuinnissa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uimarit
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Annie Lazor

Annie Lazor (s. 17. elokuuta 1994) on yhdysvaltalainen uimari, joka on 200 metrin rintauinnissa saavuttanut olympiapronssin ja voittanut lyhyen radan maailmanmestaruuden.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uimarit
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Therèse Hahl

Alexandra Theresia (Therèse) Hahl, o. s. Decker (25. lokakuuta 1842 Helsinki – 21. lokakuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen laulajatar.

Hahlin vanhemmat olivat raatimies, kauppias Johan Alexander Decker (1802–1856) ja Therèse Johanna Sofia Weckman (1818–1903). Hän oli naimisissa maisteri, kuoronjohtaja, laulunopettaja ja tenorilaulaja Taavi Hahlin kanssa.

Therèse Hahl otti osaa oratorioiden esittämiseen ja muihin kuoroesityksiin ensin Fredrik Paciuksen ja myöhemmin Richard Faltinin johdolla sekä työskenteli yhdessä Bergbomin sisarusten Kaarlo ja Emilie Bergbomin kanssa Suomalaisessa Oopperassa. Hahl oli jäsenenä Zacharias Topeliuksen aloitteesta vuonna 1864 perustetussa Kevätyhdistyksessä (Vårföreningen), jota kutsuttiin Suomen ensimmäiseksi naiskuoroksi. Taavi Hahlin kuoltua Thérèse Hahl jatkoi tämän aloittaman sekakuoroille tarkoitetun Sävelistö-sarjan julkaisemista. Jean Sibelius kirjoitti vuonna 1902 kuorolaulun Hahlin kunniaksi ja myös Heikki Borenius ja Richard Faltin omistivat sävellyksiään hänelle. Kun Armas Järnefelt päätti esittää Tannhäuser-oopperan pääosin kotimaisin voimin, oli Hahl avustamassa häntä kuoroharjoituksissa.

Lähteet 

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Piano and a Microphone 1983

Piano and a Microphone 1983 on Princen postuumisti julkaistu albumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2018.

Kappaleet

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Princen albumit
Vuoden 2018 albumit
Luontosinfonia

Luontosinfonia on Marko Röhrin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019.

Elokuva on luonto- ja musiikkidokumentti Suomen luonnosta. Musiikin elokuvaan on säveltänyt Panu Aaltio ja se perustuu Röhrin ja Aaltion Suomi 100 -juhlavuotta varten säveltämään Järven tarina & Metsän tarina -konserttiin. Elokuvassa käytetyt kuvamateriaalit ovat pääosin peräisin Röhrin tuottamasta Metsän tarina (2012) ja ohjaamasta ja tuottamasta Järven tarina (2016) -elokuvista.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Aurelia

Aurelia voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Aurelia, naisen etunimi
 Aurelia, kaupunki Yhdysvalloissa, Iowan osavaltiossa
 Aurelia, kiekkomeduusoihin kuuluva eläinsuku
 Aurelia, kuvitteellinen elinkelpoinen planeetta
 419 Aurelia, asteroidi
 Via Aurelia, roomalainen tie
 Aurelia Turbines, suomalainen teollisuusyritys
Jonas Müller

Jonas Müller (s. 19. marraskuuta 1995 Berliini) on saksalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka edustaa DEL-joukkue Eisbären Berliniä. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Ura 
Müller on Eisbären Berlinin kasvatti. Kaudella 2013-2014 hän debytoi ammattilaistasolla pelaten Eisbärenin joukkueessa 11 ottelua ilman tehomerkintöjä. Seuraavalla kaudella hän pelasi 27 ottelua Berlinissä sekä 20 ottelua lainalla Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavassa Dresdner Eislöwenissä. Hänet valittiin myös edustamaan Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Müller pelasi turnauksessa kuusi ottelua saaden tilastoihinsa yhden kahden minuutin rangaistuksen.

Kausi 2015-2016 oli Müllerin ensimmäinen kokonainen pääsarjatasolla. Hän teki 51 ottelussa tehot 1+11=12. Kaudella 2017-2018 hänellä oli koko DELin paras plus/miinus-tilasto. Müller valittiin ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa, kun hän pääsi edustamaan Saksaa Pyeongchangin vuoden 2018 talviolympialaisiin. Turnauksen viidessä pelaamassaan ottelussa hän teki yhden maalin. Saksa voitti olympiahopeaa. Müller valittiin myös maailmanmestaruuskilpailuihin samana vuonna sekä 2019 ja 2021.

Eisbären Berlin voitti kaudella 2020-2021 Saksan mestaruuden. Toukokuussa 2021 Müller ja Eisbären solmivat kolmen vuoden pituisen jatkosopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Saksalaiset jääkiekkoilijat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Daemon (albumi)

Daemon on black metal -yhtye Mayhemin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2019.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Metalliluola: 9-/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Mayhemin albumit
Yokohama Rubber Company

The Yokohama Rubber Company () on japanilainen rengasvalmistaja.

Yritys on perustettu vuonna 1917, ja sen päätuotteita ovat renkaat sekä useat muut kumipohjaiset tuotteet, kuten esimerkiksi liukuhihnat, letkut ja liimat. Yhtiö valmistaa myös esimerkiksi komponentteja lentokoneisiin ja Golf-varusteita.

Yhtiön liikevaihdosta kuitenkin 70% (2020) koostuu renkaista, ja sen rengasmerkkejä ovat mm. Advan, BluEarth, Geolandar ja iceGUARD.

Yokohama Rubber Company oli Valioliigassa pelaavan lontoolaisen Chelsea FC-jalkapallojoukkueen paitasponsorina vuosina 2015-2020. Sopimuksen arvon arveltiin olevan yli 60 miljoonaa euroa vuodessa.

Lähteet 

Japanilaiset teollisuusyritykset
Japanilaiset pörssiyhtiöt
Rengasvalmistajat
Juho Kokko (selostaja)

Juho Kokko (s. 30. heinäkuuta 1999) on suomalainen urheiluselostaja ja toimittaja.

Kokko on tullut tunnetuksi jääkiekon ja moottoriurheilun selostajana. Hän aloitti jääkiekon Mestiksen selostamisen 16-vuotiaana Fanseat-kanavalla vuonna 2016. Jääkiekon SM-liigaotteluita hän on selostanut vuodesta 2017 alkaen C Morelle, Telialle ja Ruudulle. 

Kaudesta 2022 eteenpäin Kokko on toiminut rallin MM-sarjan selostajana C Morella.  

Hän on selostanut myös jalkapalloa muun muassa Veikkaus-TV:lle. Formuloita Kokko on selostanut V Sportille ja Elisa Viihde Sportille. Lisäksi Kokko selostaa myös rallicrossin MM-sarjaa. 

Lisäksi Kokko on toiminut vuoden 2020 kesällä Etelä-Saimaan ja Uutisvuoksen toimittajana.

Kokko on ylioppilas. Hän valmistui kesäkuussa 2018 Kimpisen lukiosta.

Varusmiesaikoinaan Kokko toimi maasotakoulussa soittokunnan mediavarusmiehenä. Hän juonsi Puolustusvoimien kesäkiertueen 2019. Hänen sotilasarvonsa on korpraali ja hänelle on myönnetty Rakuunaristi.

Lähteet 

Suomalaiset urheiluselostajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
China Uncensored

China Uncensored (suom. suurin piirtein Kiina sensuroimattomana) on yhdysvaltalainen poliittinen kommentointia tekevä YouTube-kanava, jonka sisältö keskittyy aiheisiin, joista Kiina ei halua ulkomaiden tietävän (mm. ihmisoikeusloukkaukset ja valtataistelut kommunistisen puolueen sisällä). Vakavista aiheista huolimatta videoiden sävy on satiirinen. Elokuussa 2021 kanavalla oli YouTubessa 1,66 miljoonaa tilaajaa.

Kanavan tekee yhteistyötä New Tang Dynasty Television -televisiokanavan kanssa. China Uncensored tuottaa tekemistään jaksoista laajennettuja versioita, joihin NTD lisää kiinankieliset tekstitykset ja lähettää niitä sitten Manner-Kiinassa. China Uncensored on sanonut, että NTD ei maksa tästä mitään, vaan suurin osa (72 %) YouTube-kanavan rahoituksesta on peräisin katsojien tekemistä lahjoituksista mm. Patreon-sivuston kautta.. NTD puolestaan on Falun Gong -järjestöön linkittyvä voittoatavoittelematon yhdistys.

Kanava aloitti toimintansa vuonna 2012. Juontajana on alusta asti toiminut Chris Chappell. Mukana ohjelmaa kirjoittamassa ovat myös Shelley Zhang ja Matt Gnaizda. Kaikilla kolmella on kokemusta toimittajan työstä, jossa käsitellään Kiinaa. Ohjelman taustalla on yhtiö nimeltä America Uncovered LLC, joka on rekisteröitynyt New Yorkissa.. YouTube-ohjelman lisäksi ohjelman tekijät tuottavat myös podcastia nimeltä China Unscripted. 

Apple TV esti YouTube-kanavan omasta palvelustaan vuonna 2017 siten, ettei sitä näkynyt Manner-Kiinassa, Hongkongissa ja Taiwanissa. Tämä nostatti kohun, sillä Hongkongilla ja Taiwanilla on omat, Pekingistä itsenäiset, lakinsa. Apple palautti kanavan valikoimaansa myöhemmin..

Lähteet

Aiheesta muualla 

 China Uncensored -kanava YouTubessa

YouTube-kanavat
Falun Gong
Luonnonlaki (elokuva)

Luonnonlaki on Mika Rantosen ja Verena Netzerin ohjaama, käsikirjoittama, tuottama ja kuvaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019.

Elokuva käsittelee maatilan sukupolvenvaihdosta. Se kertoo Pohjois-Savossa sijaitsevasta Partasen tilasta, jolle sen nykyinen isäntä Juha haluaisi jatkajan Henry-pojastaan. Henrylle päätös on vaikea maatilan velkaisuuden sekä koko maatalouselinkeinon tulevaisuudennäkymien takia.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset_dokumenttielokuvat
GAL–TAN

GAL–TAN-asteikko on arvojen ja puolueiden poliittinen ulottuvuus. Siinä kuusi ominaisuutta on koottu kahteen pääryhmään, jotka on edustettu asteikolla. Suomalaisissa lehdissä GAL–TAN-akselia kutsutaan joskus osittain harhaanjohtavasti liberaali-konservatiiviakseliksi.

GAL tarkoittaa vihreää, vaihtoehtoista ja libertaaria, kun taas vastakkainen ääripää TAN tarkoittaa perinteistä, autoritaarista ja nationalistista. Tämän järjestelmän rajalinja ei ole uudelleenjakopolitiikka, vaan sosiaaliset ja kulttuuriset arvot.  

Kansainvälinen tutkimusryhmä CHES 1999 aloitti asteikon käytön. Hooghe, Marks ja Wilson loivat termin GAL–TAN (vihreä-vaihtoehto-liberaali vs perinteinen-autoritaarinen-nationalisti) vuonna 2002.

Suomi
Vuoden 2019 vaaleissa puolueiden keskivertoehdokkaiden järjestys GAL–TAN-akselilla oli  vihreät, vasemmistoliitto, Rkp, Sdp, Kokoomus, Keskusta, Kristillisdemokraatit, Perussuomalaiset. Eli kokoomus ja Sdp olivat vaihtaneet paikkoja. Keskivertoäänestäjä oli Sdp:n kohdalla, joskin kaikki kolme olivat lähellä toisiaan tässä, ei oikeisto-vasemmistoakselilla.

Suomen vuosien 2015 ja 2019 eduskuntavaaleissa GAL–TAN-akseli kuvasi huonosti suuntautumisia: sijoittuminen nationalismi-kansainvälisyys-akselilla (etenkin suhtautuminen maahanmuuttoon) ei vastannut sijoittumista akselilla liberaali-perinteinen, ja näin ollen GAL–TAN sekoitti päällekkäin ilmiöt, jotka eivät sovi yhteen.

Ruotsi 
Ruotsissa GAL - TAN -asteikkoa ovat käyttäneet poliittiset tutkijat , ja sillä on ollut vaikutusta keskusteluun vuodesta 2016.   Joulukuussa 2018 "gal-tan-asteikko" nimettiin yhdeksi tämän vuoden uusista sanoista. 

GAL -TAN -akselia on kutsuttu keskeneräiseksi ja valmisteltuksi, ja sitä on kyseenalaistettu analyysityökaluna, koska on epäselvää, onko GAL-päähän luokitelluilla ihmisillä paljonkaan yhteistä.  Sama koskee niitä, jotka on luokiteltu TAN-päähän.  Politologi Sören Holmberg sanoi helmikuussa 2021, että GAL–TAN-asteikon tuki on erittäin heikko erityisesti Ruotsissa ja että asteikkoon sisältyvien tekijöiden välinen yhteys on heikko. Holmberg uskoo, että sen sijaan asteikko mittaa ensisijaisesti nationalismia.

Katso myös 

 Hevosenkenkäteoria
 Poliittinen kirjo

Viitteet 

Poliittinen kirjo
Jimi Sero

Jimi Sero (s. 1965) on suomalainen basisti, joka on soittanut muun muassa Smackissa, Pelle Miljoonan Miljoonaliiga-kokoonpanossa, Ballsissa ja Problemsissa?. 

Seron levytysura käynnistyi Johnny Lee Michaelsin Sound Storm Shock -yhtyeestä, joka julkaisi kaksi singleä vuosina 1983–1984. Vuonna 1984 hän siirtyi Pelle Miljoonan Miljoonanliiga-kokoonpanoon. Sero soitti seuraavana vuonna ilmestyneellä Enkeltenkaupungissa...-albumilla, mutta erosi yhtyeestä pian sen julkaisemisen jälkeen. Smackin bastisiksi hän siirtyi toukokuussa 1986 Cheri Martinin tilalle. Sero oli mukana Live Desire -livealbumilla, Smackin Yhdysvaltojen kiertueella sekä yhtyeen pitkäsoitoilla Salvation ja Radical. Sero soitti Smackissa vuoteen 1989 asti. Smackin jälkeen hän on soittanut Problemsissa?, Ballsissa ja National Nightmare -yhtyeessä, jonka debyyttialbumi Sangre Salvaje! ilmestyi vuonna 2018.

Serolla diagnosoitiin kilpirauhassyöpä vuonna 2000. Hän on työskennellyt 2000-luvulla myös räätälinä.

Lähteet

Kirjallisuutta 

 
Suomalaiset basistit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Nina Derwael

Nina Derwael (s. 26. maaliskuuta 2000 Sint-Truiden) on belgialainen telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari, joka on menestynyt etenkin eritasonojapuilla. Hän on maansa ensimmäinen telinevoimistelun olympiavoittaja, maailmanmestari ja naisten telinevoimistelun olympiamitalisti, MM-mitalisti sekä Euroopan mestari. Derwael on valittu Belgian vuoden naisurheilijaksi vuosina 2018 ja 2019.

Derwael voitti eritasonojapuilla olympiakultaa Tokiossa 2020. Hän on voittanut samalla telineellä myös maailmanmestaruudet vuosina 2018 ja 2019, MM-pronssia vuonna 2017 ja Euroopan mestaruuden vuosina 2017 ja 2018. Vuonna 2018 Derwael saavutti myös EM-hopeaa puomilla. Derwael kilpaili myös Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016.

Lähteet 
 
 Profiili FIG

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Belgialaiset voimistelijat
Belgialaiset olympiavoittajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Aune Seme

Aune Kyllikki Seme (o.s. Silvast, v. 1943–1944 Siltari, 23. lokakuuta 1915 Savonlinna – 2. joulukuuta 2014 Savonlinna) oli suomalainen järjestösihteeri ja maastohiihtäjä, joka teki pitkän uran sosialidemokraattisessa naisliikkeessä.

Seme kävi Työväen Akatemian vuonna 1939, jonka jälkeen hän työskenteli Kuopiossa Osuuskauppa Kallan myymälänhoitajana. Jatkosodan aikana Seme työskenteli Pohjois-Savon sosialidemokraattisen piirin toimistonhoitajana ja sotavuosien jälkeen Sosialidemokraattisen Naisliiton toimitsijana Helsingissä. Vuosina 1959–1963 hän toimi myös Sos.-Dem. Naisliiton sihteerinä. Seme jäi eläkkeelle vuonna 1980 Lomakotien liiton taloudenhoitajan tehtävästä. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1952–1956.

Savonlinnan Jyryä edustanut Seme saavutti urheilu-urallaan useita TUL:n mestaruuksia maastohiihdossa. Hiihdon ohella hän kilpaili myös yleisurheilussa. Vuonna 1937 Seme osallistui Tshekkoslovakian Janské Lázněssa järjestettyihin työläisolympialaisiin, jossa hän voitti 4 km joukkuehiihdon TUL:n joukkueessa yhdessä Hilma Lahtisen ja Irma Ruokokosken kanssa. Seme osallistui kisoissa myös syöksylaskuun sijoittuen kolmanneksi norjalaisen Borghild Monsenin ja Irma Ruokokosken jälkeen.

Aune Seme kuoli kotonaan Savonlinnassa 99-vuotiaana joulukuussa 2014.

Lähteet 

Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset maastohiihtäjät
Työläisolympialaisten voittajat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Kolmipyrstö

Kolmipyrstö (Lobotes surinamensis) on kolmipyrstöihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan laajalta alueelta lämpimistä valtameristä.

Koko ja ulkonäkö
Kolmipyrstö voi kasvaa suurimmillaan noin 110 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on 50–90 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan korkea ja suorakulmainen. Selkäevä on pitkä ja takaosastaan pyöreä, myös perä- ja pyrstöevät ovat pyöreäpäiset. Kolmipyrstön suu on kookas ja silmät pienet. Kalan suomut ovat pienet ja väriltään vaihtelevasti harmaan-, vihreän- tai ruskeankirjavat. Nuoret kolmipyrstöt ovat oranssinkeltaisia ruskein kuvioin.

Levinneisyys ja elintavat
Kolmipyrstön levinneisyysalue on hyvin laaja ja sitä tavataan subtrooppisista vesistä Atlantista, Välimerestä, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Laji liikkuu usein yksin, mutta voi muodostaa myös parvia. Se elää lähellä pintaa vedessä kelluvan tavaran seassa ja erityisesti nuoret kalat kelluvat kyljellään muistuttaen kuolleita lehtiä. Kolmipyrstön ravintoa ovat kalat ja äyriäiset. Kolmipyrstön kutuaika on kesäkuusta elokuulle.

Kolmipyrstö on erittäin hyvä ruokakala ja sitä kalastetaan kaupallisesti. Se on myös vapaa-ajankalastuksen kohde.

Lähteet

Percoidei
Krystsina Tsimanouskaja

Krystsina Sjarhejeuna Tsimanouskaja (, ; s. 19. marraskuuta 1996) on valkovenäläinen pikajuoksija. Hän saavutti hopeaa 100 metrillä vuoden 2017 alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa.

Tausta ja yksityiselämä 
Tsimanouskaja syntyi vuonna 1996 Klimavitšyn kaupungissa ja oli jo nuorena hyvä juoksussa. 15-vuotiaana hänen valmentajansa pyysi Tsimanouskajaa mukaan urheiluakatemiaan. Aluksi Tsimanouskajan vanhemmat olivat epäilivät urheilu-uran kannattavuutta, mutta Tsimanouskajan kertoman mukaan hänen isoäitinsä vakuuttelu muutti lopulta vanhempien mielen..

Tsimanouskaja on naimisissa Arseni Zdanevitšin kanssa.

Tokion olympialaiset 
Tsimanouskaja valittiin Tokion olympialaisiin 2021 kilpailemaan 100 ja 200 metrin juoksuihin. Hän ehti juoksemaan 100 metrin alkuerän missä sijoittui erässään neljänneksi. Olympialaisten alettua Valko-Venäjän olympiakomitea ilmoitti hänet kilpailemaan myös 4 × 400 m viestissä ilman hänen suostumustaan, mistä hän kritisoi kovasti olympiakomitean johtoa. Tämän jälkeen olympiakomitean edustajat veivät hänet kesken kisojen vastoin hänen tahtoaan Hanedan lentokentälle. Hän kieltäytyi lentämästä takaisin Valko-Venäjälle. Hän ilmoitti hakevansa turvapaikkaa Euroopasta, ja Kansainvälinen olympiakomitea ilmoitti hänen olevansa turvassa.

Elokuun 2. päivänä Puola ilmoitti myöntävänsä Tsimanouskajalle humanitaarisen viisumin. Hieman myöhemmin hän myös ilmoitti huutokauppaavansa hopeamitalinsa eBayssa tukeakseen Valko-Venäjän hallinnon vainoamia urheilijoita.

Lähteet 

Valkovenäläiset pikajuoksijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Kesäolympialaiset 2020
Tero Tähtinen

Tero Tähtinen (s. 11. joulukuuta 1978 Nokia) on suomalainen kirjailija, esseisti, suomentaja, kirjallisuuskriitikko ja kirjallisuudentutkija. Hän on julkaissut useita esseekokoelmia, runokokoelman, matkakirjan sekä kirjeenvaihtokirjan yhdessä Matti Mäkelän kanssa. Hän on erikoistunut klassisen kiinalaisen kirjallisuuden sekä kiinalaisten chan-buddhalaisten tekstien suomentamiseen. Lisäksi hän on kirjoittanut useita kirjallisuusarvioita muun muassa Parnassoon ja Helsingin Sanomiin.

Tähtinen on Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen jatko-opiskelija, ja hänen työn alla oleva väitöskirjansa käsittelee ihmisen ja luonnon suhdetta klassisessa kiinalaisessa luontorunoudessa.

Palkinnot ja ehdokkuudet 
Tero Tähtinen oli vuonna 2012 Tiiliskivi-palkintoehdokkaana teoksellaan Katmandun unet.

Tuotanto

Omat teokset

Suomennokset 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset esseistit
Suomentajat
Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Gummerus (konserni)

Gummerus-konserni on perheyritys, jonka toimialoja ovat kiinteistöt, sähköiset sanakirjat, sijoittaminen ja osakkuusyhtiönä kirjalogistiikka eli Gummerus Kiinteistöt Oy, Kielikone Oy, G Capital Oy ja Kirjavälitys Oy. Konsernin liikevaihto oli 26,9 miljoonaa euroa vuonna 2008. Siihen kuului myös kustannusyhtiö Gummerus vuoteen 2019 asti, jolloin sen osti Storytel.

Gummerus Kirjapaino Oy yhdistyi 2009 WS Bookwellin kanssa, ja Gummerus Oy:stä tuli uuden Bookwell Oy:n osakas 20 prosentin osuudella. Tammikuussa 2010 Bookwell ilmoitti lopettavansa painon Jyväskylän Seppälässä, ja työttömäksi jäi 89 henkilöä. Sen sijaan Vaajakosken digipaino sekä kotimaan myyntikonttori Jyväskylässä säilyivät.

Gummerus on myös yksi Kirjavälityksen omistajista.

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Cosmic World Mother

Cosmic World Mother on suomalaisen black metal -yhtyeen ...and Oceansin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2020 levymerkillä Season of Mist. Tyylillisesti albumi on paluu 90-luvun sinfoniseen black metalliin.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10 Viitattu 2.8.2021.
 Kaaoszine: 9½/10 Viitattu 2.8.2021.
 Metalliluola: 9/10 Viitattu 2.8.2021.
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2020 albumit
...and Oceansin albumit
Robert Finke

Robert Finke (s. 6. marraskuuta 1999) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on voittanut ratauinnissa kaksi olympiakultaa ja yhden maailmanmestaruuden pitkillä vapaauintimatkoilla.

Finke saavutti vuonna 2018 Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa ennätysajallaan 7.41,87. Hän oli vielä viimeisessä käännöksessä eli 50 metriä ennen maalia neljäntenä 1,52 sekuntia kärkeä jäljessä mutta voitti hopealle sijoittuneen Gregorio Paltrinierin lopulta 0,24 sekunnilla. Kolme päivää myöhemmin Finke voitti 1 500 metrin vapaauinnin ennätyksellään 14.39,65. Viimeisessä käännöksessä hän oli 0,72 sekuntia kärkeä jäljessä mutta maalissa 1,01 sekuntia hopealle sijoittunutta Myhailo Romantšukia edellä.

Finke saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 7.39,36 ja hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.36,70.

Finke edustaa yliopistokilpailuissa Floridan yliopistoa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin sekauinnissa ja 1 650 metrin vapaauinnissa vuonna 2021.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uimarit
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Tokion-suurlähetystö

Suomen Tokion-suurlähetystö on Tokiossa sijaitseva Suomen edustusto. Nykyinen suurlähettiläs on Pekka Orpana. Kunniakonsulaatteja on neljä: Kitakyushussa, Nagoyassa, Osakassa ja Sapporossa.

Suomi avasi suurlähetystön Tokioon vuonna 1962. Tätä ennen Suomi oli kuitenkin yrittänyt avata edustustoa jo 1930-luvulta alkaen, mutta Japanin voimistuva nationalismi ja demokratian kehityksen pysähtyminen vaikeuttivat asioita. 

Maaliskuun alussa 2011 Suomen suurlähetystö siirrettiin varotoimenpiteenä Hiroshimaan Fukushiman onnettomuuden takia. Tätä ennen suomalaisia oli kehotettu poistumaan Tokiosta. Suurlähetystö palasi Tokioon maaliskuun lopussa.

Lähteet 

Tokio
Tokion rakennukset ja rakennelmat
Japanin ja Suomen väliset suhteet
Kristillisdemokraattien Pohjanmaan piiri

Kristillisdemokraattien Pohjanmaan piiri on yksi Kristillisdemokraattien viidestätoista piirijärjestöstä. Piiri vastaa Kristillisdemokraattien järjestö-, tiedotus- ja vaalitoiminnasta Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnissa, Vaasan vaalipiirissä.

Ylintä päätösvaltaa Pohjanmaan Kristillisdemokraateissa käyttää piirikokous. Piirin puheenjohtajana toimii Tiina Hauta.

Historia 
Kristillisdemokraattien Pohjanmaan piiri on perustettu 20. syyskuuta 1968. Puolueen puoluekokous on järjestetty piirijärjestön alueella kahdesti: Seinäjoella vuosina 1991 ja 2017.

Merkittäviä henkilöitä

Kansanedustajat 

 Jorma Fred (1975–1983, 1987–1991)

Aluevaltuutetut 
 Hanna-Liisa Malmi (2022→)
 Kati Nummensalo (2022→)
 Lasse Ruotsala (2022→)

Puheenjohtajat 
 Alpo Santanen
 Helmer Kuismin (2001–2003)
 Heimo Hokkanen (2004–2007)
 Helena Lahtinen (2008–2012)
 Kimmo Rantanen (?–2020)
 Kati Nummensalo (2021)
 Tiina Hauta (2022–)

Paikallisosastot 
Kristillisdemokraattien Pohjanmaan piirillä on 20 paikallisosastoa.

 Alajärvi
 Alavus
 Evijärvi
 Ilmajoki
 Isokyrö
 Kauhava
 Kuortane
 Kurikka
 Laihia
 Lappajärvi
 Lapua
 Maalahti: Korsnäs, Maalahti
 Mustasaari
 Närpiö-Kristiinankaupunki: Kaskinen, Kristiinankaupunki, Närpiö
 Seinäjoki
 Soini
 Suupohja: Isojoki, Karijoki, Kauhajoki, Teuva
 Vaasa
 Vimpeli
 Ähtäri

Katso myös 
 Suomen Kristillisdemokraatit
 Kristillisdemokraattien Keski-Pohjanmaan piiri
 Vaasan vaalipiiri
 Keskustan Etelä-Pohjanmaan piiri
 Keskustan Keski-Pohjanmaan piiri
 Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri
 Perussuomalaisten Keski-Pohjanmaan piiri
 Pohjanmaan Kokoomus
 Pohjanmaan Sosialidemokraatit
 Pohjanmaan Vasemmisto
 RKP:n Pohjanmaan piirijärjestö
 Vaasan vaalipiirin vihreät

Lähteet 

Pohjanmaa
Vaasan vaalipiiri
Thomas Dean

Thomas "Tom" Dean (s. 2. toukokuuta 2000) on brittiläinen uimari. Hän on voittanut vapaauinnissa kaksi olympiakultaa. Hän on voittanut viesteissä Euroopan-mestaruuksia.

Dean voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 200 metrin sekauinnissa vuosina 2017 ja 2018. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän sai pitkän radan EM-kilpailuissa 2018 voittaessaan kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2021 hän sai kultaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä sekä  pronssia 200 metrin vapaauinnissa.

Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrin vapaauinnissa maansa ennätyksellä 1.44,22, jolla hän voitti maanmiehensä Duncan Scottin 0,04 sekunnilla. Seuraavana päivänä Dean voitti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Euroopan-ennätyksellä 6.58,58. Hän ui avausosuuden aikaan 1.45,72. Hän saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 pronssia 200 metrin vapaauinnissa sekä 4 × 200 metrin vapaauinti- ja 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä kaikkiaan kuusi hopeamitalia, joista kolme henkilökohtaisilla matkoilla. Pari viikkoa myöhemmin hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia miesten  4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.

Lähteet 

Brittiläiset uimarit
Brittiläiset olympiavoittajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Duncan Scott

Duncan Scott (s. 6. toukokuuta 1997) on brittiläinen uimari. Hän on voittanut vapaauintiviestissä olympiakultaa ja saavuttanut olympiahopeamitaleja viestien lisäksi vapaa- ja sekauinnin henkilökohtaisilla matkoilla. Maailmanmestaruuksia hän on voittanut viesteissä kolme sekä Euroopan-mestaruuksia viesteissä kuusi ja henkilökohtaisilla matkoilla yhden.

Scott saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hopeaa 4 × 200 metrin vapaauinnissa, jossa hän ui toisen osuuden, ja 4 × 100 metrin sekauinnissa, jossa hän ui neljännen osuuden. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Euroopan-ennätyksellä 6.58,58. Hän ui neljännen osuuden. Henkilökohtaisessa 200 metrin vapaauinnissa hän hävisi 0,04 sekunnilla maanmiehelleen Thomas Deanille oltuaan puolimatkassa tätä jäljessä 0,92 sekuntia ja saavutti hopeaa ajalla 1.44,26. Toisen henkilökohtaisen hopeamitalinsa Scott saavutti 200 metrin sekauinnissa, jossa hän hävisi Kiinan Wang Shunille 0,28 sekunnilla. Scott saavutti hopeaa myös 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui neljännen osuuden.

Scott on voittanut maailmanmestaruuden 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Kazanissa 2015 ja Budapestissa 2017 sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Gwangjussa 2019. Hän on saavuttanut MM-hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä 2017 ja pronssia 200 metrin vapaauinnissa 2019.

Scott on voittanut pitkän radan Euroopan-mestaruuden 200 metrin vapaauinnissa Glasgow'ssa 2018. Lisäksi hän on ollut voittamassa kuutta viestimestaruutta ja saanut neljä hopeamitalia. Lyhyen radan EM-kilpailuista hänellä on kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia. Kansainyhteisön kisoissa hän on voittanut kultaa 100 metrin vapaauinnissa Gold Coastissa 2018, 200 metrin vapaa- ja sekauinnissa Birminghamissa 2022  sekä saanut kaksi hopea- ja kahdeksan pronssimitalia.

Lähteet 

Brittiläiset uimarit
Brittiläiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Noè Ponti

Noè Ponti (s. 1. kesäkuuta 2001) on sveitsiläinen uimari. Hän saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Maansa ennätysajalla 50,74 hän hävisi 1,29 sekuntia maailmanennätyksen uineelle yhdysvaltalaiselle Caeleb Dresselille. Ponti ui Tokiossa myös 200 metrin perhosuinnissa Sveitsin-ennätyksen 1.55,05. Hän karsiutui lajin välierissä. Saman vuoden Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti 200 metrin perhosuinnissa hopeaa ajalla 1.49,81. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän oli 200 metrin perhosuinnissa neljäs ja 100 metrin perhosuinnissa kahdeksas. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrin perhosuinnissa hopeaa ajalla 50,87.

Ponti voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 50 metrin perhosuinnissa vuonna 2019. Hän saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 hopeaa 200 metrin sekauinnissa sekä pronssia 100 ja 200 metrin perhosuinnissa.

Lähteet 

Sveitsiläiset uimarit
Sveitsiläiset olympiamitalistit
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Japanissa

Japani on ainoa G7-maa, jossa esimerkiksi samaa sukupuolta olevien avioliitto ei ole laillinen. Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöillä kohtaavat ylipäänsäkin erilaisia vaikeuksia koskien mm. laillista suojaa ja apua.

Historia 
Edo-kaudella oli tavallista, että vanhemmilla miehillä oli suhde nuorempien poikien, jotka olivat iältään 11–25 -vuotiailta, kanssa. Näistä pojista käytettiin nimitystä wakashu, ja vanhempien miesten oli tarkoitus toimia eräänlaisina menttoreina. Seksin rooli näissä suhteissa oli usein melko vähäinen. Wakashun ei odotettu nauttivan seksistä, sillä penetraation katsottiin olevan jotain likaista. Wakashut laskettiin toisinaan kolmanneksi sukupuoleksi, sillä japanilainen yhteiskunta jakoi ihmiset kolmeen luokkaan sen perusteella, ketkä pystyivät harrastamaan seksiä keskenään: miehet, naiset ja wakashut. Meiji-restauraation jälkeen wakashut alkoivat kadota..

Homoseksuaalisuus oli laitonta Japanissa vuosina 1873–81 ja tuona aikana syytteeseen asetettiin ainoastaan 20 henkilöä.

Perinteisesti Japanin valtauskonnoilla, shintolaisuudella ja buddhalaisuudella, ei ole ollut ongelmaa eikä uskontoja ole käytetty perusteena seksuaalivähemmistöjen syrjintään. Monilla Japanin historian suurmiehillä on ollut homoseksuaalisia suhteita. Näitä ovat mm. Tokugawa Ieyasu, Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi ja Miyamoto Musashi..

Nykyään 
Shinjuku Ni-chōme (japaniksi 新宿二丁目) on Tokion kaupunginosa, joka on tunnettu sateenkaariystävällisistä baareistaan ja kaupoistaan.

Huhtikuussa 2021 hallitseva liberaalidemokraattinen puolue ilmoitti, että se aikoo säätää lain seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen suojaa parantavan lain viimeistään heinäkuuhun mennessä. Puolue on kuitenkin vesittänyt lakia siten, että oikeudellisen turvan sijaan lähinnä vain tietoisuuden lisäämistä vähemmistöistä. Amnesty International ja Human Rights Watch ovat kritisoineet Japania tästä..

Homoseksuaalit miehet voivat luovuttaa verta 6 kuukauden karanteenin jälkeen.

Samaa sukupuolta olevien avioliitto 
Samaa sukupuolta olevien avioliitto ei ole laillinen Japanissa. 

Maan perustuslaki määrittelee avioliiton "kahden suostuvaisen aikuisen" väliseksi liitoksi, mikä on perinteisesti tarkoittamaan vain heteropareja. Maaliskuussa 2021 Sapporon käräjäoikeus antoi lausunnon, jonka mukaan tämä näkemys menee perustuslain 14. artiklaa, joka kieltää syrjinnän "rodun, seksuaalisen suuntautumisen, uskonnon, sukupuolen, sosiaalisen statuksen tai perhetaustan" perusteella, vastaan.. Lausunto on käynnistänyt keskustelun samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistamisesta.

Sukupuolen korjaus 
Sukupuolenkorjausleikkaus on ollut laillista vuodesta 2004 lähtien. Voidakseen käydä prosessin läpi henkilön täytyy täyttää seuraavat ehdot:

 Oltava yli 20 vuotta vanha
 Oltava naimaton
 Oltava steriili
 Ei saa olla alle 20-vuotiaita lapsia

Virstanpylväitä

Lähteet
Ahmed Hafnaoui

Ahmed Ayoub Hafnaoui (; s. 4. joulukuuta 2002) on tunisialainen uinnin olympiavoittaja.

Hafnaoui saavutti vuonna 2018 Afrikan-mestaruuskilpailuissa neljä mitalia vapaauintimatkoilla: hopeaa 4 × 200 metrillä sekä pronssia 800 metrillä, 1 500 metrillä ja 4 × 100 metrillä. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa ennätysajallaan 3.43,36. Väliaikoina hän ui ennätyksensä myös 50 metrillä (25,89), 100 metrillä (53,85) ja 200 metrillä (1.50,65). Hän voitti hopealle sijoittuneen australialaisen Jack McLoughlinin 0,16 sekunnilla. Hafnaoui oli päässyt alkueristä kahdeksantena loppukilpailuun ajallaan 3.45,68 ja ui loppukilpailussa siten kahdeksannella radalla. Saman vuoden  Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti 1 500 metrin vapaauinnissa hopeaa.

Hafnaouin pitkän radan vapaauintiennätyksiä ovat Tokiossa uidun 400 metrin ajan 3.43,36 lisäksi 800 metrillä Ranskan-mestaruuskilpailuissa 2021 uitu 7.45,54 ja 1 500 metrillä nuorten MM-kilpailuissa 2019 uitu 15.16,04.

Lähteet 

Tunisialaiset uimarit
Tunisialaiset olympiavoittajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Valarie Allman

Valarie Allman (s. 23. helmikuuta 1995) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kiekonheitto. Hän voitti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kultaa tuloksella 68,98 m ja pronssia Eugenen 2022 MM-kilpailuissa tuloksella 68,30. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 61,82 m. Hän saavutti vuonna 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa, kuten myös vuoden 2017 universiadeissa.

Allmanin ennätys kiekonheitossa on huhtikuussa 2022 heitetty 71,46 m, joka on myös Yhdysvaltain-ennätys.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kiekonheittäjät
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Amandine Buchard

Amandine Buchard (s. 12. heinäkuuta 1995 Noisy-le-Sec) on ranskalainen judoka ja olympiavoittaja.

Buchard on kilpaillut vuodesta 2013 lähtien kansainvälisissä kilpailuissa. Ensimmäisen turnausvoiton hän saavutti marraskuussa 2013, kun hän voitti Abu Dhabin Grand Prix'n. Vuonna 2014 hän saavutti ensimmäiset arvokisamitalit, kun hän oli toinen EM-kilpailujen 48 kg sarjassa ja kolmas Tšeljabinskin MM-kilpailujen 48 kg sarjassa. Lisäksi hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden. Seuraavat turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2017, jolloin hän voitti Tunisian avoimen turnauksen ja Tbilisin Grand Prix'n. Vuonna 2018 Buchard oli MM-kilpailujen 52 kg sarjan kolmas. Lisäksi hän voitti Tbilisin Grand Prix'n. 2019 Buchard saavutti Minskin Euroopan kisoissa pronssia sekä 52 kg:n sarjassa että sekajoukkuekilpailussa. Lisäksi hän voitti Marrakechin Grand Prix'n sekä Bakun ja Osakan Grand Slam -turnaukset. Vuonna 2020 Unkarin Grand Slamin. Vuonna 2021 Buchard voitti EM-kultaa 52 kg sarjassa.

Tokion olympialaisissa 2020 Buchard kilpaili 52 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan Tetiana Levytska-Shukvanin ja puolivälierissä eteläkorealaisen Park Da-solin. Välierissä Buchard voitti sveitsiläisen Fabienne Kocherin Kata-gurumalla. Loppuottelussa Buchard hävisi japanilaiselle Uta Abelle lisäajalla Kuzure-kesa-gatamella. Buchard osallistui myös Ranskan joukkueessa sekajoukkuekilpailuun, mutta ei otellut yhtään ottelua. Hän voitti olympiakultaa joukkuekilpailussa. Hän voitti 2021 myös Dohan World Masters -kilpailun ja Abu Dhabin Grand Slamin.

Sofian EM-kilpailuissa 2022 Buchard sai hopeaa 52 kg:n sarjassa. Hän voitti samana vuonna Pariisin Grand Slamin. Taškentin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa 52 kg:n painoluokassa ja pronssia joukkuekilpailussa.

Lähteet

Ranskalaiset judokat
Ranskalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaksoiskaupunki

Kaksoiskaupunki on kahden vierekkäisen mutta valtion rajan toisistaan erottaman kaupungin muodostama kokonaisuus. Esim. Suomen Imatra ja Venäjän Enso () muodostavat kaksoiskaupungin, samoin Suomen Tornio ja Ruotsin Haaparanta. 

Kaupungit
Athing Mu

Athing Mu (s. 8. kesäkuuta 2002) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 800 metrin juoksu. Hän voitti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kultaa silloisella ennätyksellään 1.55,21. Hän juoksi lisäksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti 800 metrin maailmanmestaruuden Eugenessa 2022 ajalla 1.56,30.

Mu juoksi 800 metrin sisäratojen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 1.58,40 Fayettevillessä 27. helmikuuta 2021. Ulkoradoilla hän alitti kahden minuutin rajan ensimmäisen kerran huhtikuussa 2021 Wacossa ajallaan 1.57,73, ja voittaessaan kesäkuun lopulla Yhdysvaltain olympiakarsinnat hän paransi ennätystään aikaan 1.56,07. Hän juoksi Yhdysvaltojen ennätyksen 1.55,04 Eugenessa 21. elokuuta 2021.

Mu voitti kesäkuussa 2021 NCAA:n mestaruudet 400 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Hän voitti sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 600 metrillä 2019. Hän voitti 800 metrin ulkoratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 2022.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset keskimatkojen juoksijat
Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt