Chicago Blackhawks

Chicago Blackhawks on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Chicago Illinoisin osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Läntisen konferenssin Keskiseen divisioonaan. Vuoteen 1986 asti seuran nimi kirjoitettiin muodossa Chicago Black Hawks.

Historia
Chicago Blackhawks perustettiin vuonna 1926, jolloin Frederic McLaughlin liitti seuran NHL-liigaan. McLaughlin osti Portland Rose Buds -seuran ja siirsi taitavimmat pelaajat sieltä uuteen Blackhawksiin. Tuolloin Black Hawks oli vielä nimetön seura. McLaughlin oli ensimmäisen maailmansodan aikana palvellut 86. jalkaväkidivisioonassa, jonka lempinimi oli Black Hawks. Tämä nimi oli luonnollinen valinta myös uudelle jääkiekkoseuralle.

Ensimmäisen pelinsä Black Hawks pelasi marraskuussa 1926, jolloin se kaatoi Toronto St. Patricksin luvuin 4-1. Ensimmäinen kausi menikin mallikkaasti ja seura sijoittui kolmanneksi omassa divisioonassaan. Pudotuspeleissä seura putosi kuitenkin jo ensimmäisellä kierroksella. McLaughlin erotti seuran päävalmentajan Pete Muldoonin, joka sanoi että Black Hawks ei tule ikinä voittamaan runkosarjaa. Tästä sanonnasta tuli tunnettu ”Muldoonin kirous”, jonka rikkomiseen meni 40 vuotta. Kauden jälkeen Black Hawks vaihtoi kotistadioninsa Chicago Stadiumiin, joka toimikin heidän kotiareenanaan vuoteen 1994 saakka.

Kaudeksi 1933–1934 McLaughlin sai kasattua liigan parhaan joukkueen, joka maalivahti Charlie Gardinerin johdolla voitti seuran ensimmäisen Stanley Cup -pokaalin. Gardiner kuoli vain muutama kuukausi voiton jälkeen ja tämä jätti seuraan ammottavan aukon. Black Hawks jäi ilman pudotuspelipaikkaa kaudella 1936–1937 ja seuraavakin kausi näytti surkealta, kunnes seura teki jättiyllätyksen kaatamalla Montreal Canadiensin ja pääsemällä jatkoon. Black Hawks jatkoi huippuotteitaan aina finaalipeleihin saakka ja valloitti historiansa toisen Stanley Cupin.

McLaughlin kuoli 1944 ja Black Hawks pääsi pudotuspeleihin vain kerran vuosien 1946–1958 aikana. Yksilötasolla löytyi kuitenkin huippuja. Max Bentley voitti ensimmäisen Black Hawksin pelaajana Hart Trophyn, palkinnon, joka annetaan kauden arvokkaimmalle pelaajalle. Bill Mosienko teki kolme maalia 21 sekunnin sisään kaudella 1944–1945. Doug ja Max Bentley muodostivatkin Mosienkon kanssa liigan tehokkaimman ketjun, joka sai lempinimen ”Pony Line”.

Kaudella 1953–1954 Black Hawks aloitti nousun takaisin kohti huippua. Entiset Detroit Red Wings -osakkaat James D. Norris ja Arthur Wirtz ottivat komennon joukkueessa ja ensitöikseen palkkasivat entisen Detroit-miehen Tommy Ivanin kokoamaan Black Hawksille menestyvän joukkueen. Ivanilla meni seitsemän vuotta, kunnes Black Hawks voitti jälleen Stanley Cupin vuonna kaudella 1960–1961. He rikkoivat samalla kaudella kaikki runkosarjan voitto- ja piste-ennätyksensä. Tällä kaudella joukkueessa pelasivat Stan Mikita ja Bobby Hull, jotka vieläkin ovat Black Hawksin sisäisen pistepörssin kärkinimet.

Kaudella 1966–1967 Black Hawks mursi ”Muldoonin kirouksen” voittaen runkosarjan, mutta pudotuspeleissä tie katkesi. Tämän kauden jälkeen NHL laajeni, mutta Black Hawks palasi runkosarjan voittajaksi kaudella 1969–1970, lähinnä huikean tulokaskauden pelanneen Tony Espositon ansiosta. Seuraavien vuosien aikana Black Hawks pääsi finaaliin neljä kertaa, mutta ei voittanut kertaakaan.

1970-luvun alun jälkeen Black Hawksin menestys oli hyvin vaatimatonta. Meni yli kymmenen vuotta, kunnes kaudella 1981–1982 he pelasivat uskomattomat pudotuspelit huonosti menneen kauden jälkeen. Tämä loi uskoa Black Hawksin kannattajiin ja halli alkoi jälleen täyttyä lähes katastrofaalisen yleisökadon jälkeen. Seuraavalla kaudella he voittivatkin divisioonansa. He pääsivät aina konferenssifinaaliin saakka, mutta finaalipaikka jäi haaveeksi. Vuonna 1986 Black Hawksin nimi vaihtui Blackhawksiin, koska se oli alkuperäisessä sopimuksessa 1926 painettu Blackhawks.

Mike Keenan otti vastuun Blackhawksin valmennuksesta kaudella 1988–1989 ja joukkue selviytyi heti seuraavana keväänä konferenssifinaaliin. Vuonna 1992 Blackhawks pääsi NHL:n loppuotteluun saakka, jossa se hävisi Pittsburgh Penguinsille. Tuolloin intiaanipaidassa pelasivat muun muassa Chris Chelios, Jeremy Roenick ja Ed Belfour.

Vuonna 1994 Blackhawksin kotihalli vaihtui Chicago Stadiumista United Centeriin. Kevään 1995 jälkeisinä 13 kautena seura ei selviytynyt edes konferenssifinaalin saakka. Kausi 2008–2009 oli Chicagon parhaimpia kausia vuosiin, sillä joukkue selviytyi pudotuspeleihin, pudotti ensimmäisellä kierroksella Calgary Flamesin otteluvoitoin 4-2 ja toisella kierroksella Vancouver Canucksin voitoin 4-2 ja selviytyi konferenssifinaaliin.

Kaudella 2009–2010 Chicago voitti ensimmäisen Stanley Cupinsa lähes puolen vuosisadan jälkeen. Joukkue kaatoi finaalisarjassa Philadelphia Flyersin voitoin 4-2. Mestaruuden ratkaisseen ottelun voittomaalin teki jatkoajalla Patrick Kane. Pudotuspelien arvokkaimman pelaajan palkinnon, Conn Smythe Trophyn sai Jonathan Toews.

Kaudella 2012–2013 Chicago Blackhawks voitti seurahistoriansa viidennen Stanley Cupin ja toisen Presidents’ Trophyn voitettuaan NHL:n runkosarjan (77 pistettä). Pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Blackhawks-hyökkääjä Patrick Kane, joka teki 19 tehopistettä 23 pudotuspeliottelussa.

Kesäkuussa 2015 Blackhawks voitti historian kuudennen Stanley Cupin.

Kotihallit
Paddy Harmon halusi perustaa Chicagoon NHL-joukkueen, mutta myöhästyi. Hän kuitenkin päätti, että hallin hän voi kuitenkin rakentaa ja näin ollen hän sijoitti 2,5 miljoonaa dollaria omia rahojaan Chicago Stadiumin rakentamista varten. Halli valmistui vuonna 1929 ja ensimmäinen tapahtuma siellä oli nyrkkeilyottelu. Yhdeksän kuukautta myöhemmin Blackhawks pelasi 14 212 katsojan todistamana ensimmäisen ottelunsa siellä. Se oli yli 6 000 katsojaa enemmän kuin koskaan entisessä kotihallissa Chicago Coliseumilla koskaan oli ollut.

Chicago Stadiumia pidettiin arkkitehtuurisesti hienona ja muutenkin massiivisena. Sinne mahtuikin lähes tuplaten Madison Square Gardenin katsojaluku, joka oli siihen aikaan suurin halli. Halli olikin hyvin suosittu paikka konserteille, urheilutapahtumille ja poliittisille tapahtumille.

Viimeinen ottelu hallissa pelattiin vuonna 1994 Toronto Maple Leafsia vastaan.

Nykyään Blackhawks pelaa ottelunsa United Centerissä, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1992. Blackhawks pelasi ensimmäisen ottelunsa United Centerissä 1995 kaataen Edmonton Oilersin luvuin 5–1. Hallin rakentaminen maksoi 175 miljoonaa dollaria ja sinne mahtuu 20 500 katsojaa.

Pelaajat

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Luke Richardson 
 Apuvalmentaja: Kevin Dean 
 Apuvalmentaja: Derek King 
 Apuvalmentaja: Derek Plante 
 Maalivahtivalmentaja: Jimmy Waite 
 Videovalmentaja: Matt Meacham 
 Apuvideovalmentaja: Adam Gill 
 Fysiikkavalmentaja: Paul Goodman 
 Apufysiikkavalmentaja: Patrick Becker 
 Luistelu- & Taitovalmentaja: Kevin Delaney 
 Kehitysvalmentaja (maalivahdit): Peter Aubry 
 Kehitysvalmentaja (fysiikka): Christian Burrus 
 Kehitysvalmentaja: Brian Campbell 
 Kehitysvalmentaja: Erik Condra 
 Kehitysvalmentaja: Kendall Coyne Schofield 
 Kehitysvalmentaja: Yanic Perreault 
 Huoltopäällikkö: Troy Parchman 
 Toimitusjohtaja: Kyle Davidson 
 Apulaistoimitusjohtaja: Jeff Greenberg 
 Apulaistoimitusjohtaja: Norm Maciver 
 Henkilöstöjohtaja: Karilyn Pilch 
 Pelaajakehitysjohtaja: Mark Eaton 
 Amatöörien kykyjenetsinnän johtaja: Mike Doneghey 
 Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Mats Hallin 
 Omistaja: Rocky Wirtz

Ennätykset
Eniten maaleja kaudessa:  Bobby Hull, 58 (1968–1969)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Denis Savard, 87 (1987-1988)
Eniten pisteitä kaudessa:  Denis Savard, 131 (1987–1988)
Eniten kausia:  Stan Mikita, 22
Eniten jäähyjä kaudessa:  Mike Peluso, 408 (1991–1992)
Eniten nollapelejä kaudessa:  Tony Esposito, 15 (1969-1970)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Doug Wilson, 85 (1981-1982)

Jäädytetyt numerot
 1   Glenn Hall
 3   Pierre Pilote 
 9   Bobby Hull
 18  Denis Savard
 21  Stan Mikita
 35  Tony Esposito
 99  Wayne Gretzky (jäädytetty koko NHL-liigassa)

Hall Of Fame -pelaajat

  Doug Bentley
  Max Bentley
  Roy Conacher
  Art Coulter
  Murray Costello
  Phil Esposito
  Tony Esposito
  Bill Gadsby

  Chuck Gardiner
  Glenn Hall
  Bobby Hull
  Stan Mikita
  Bill Mosienko
  Pierre Pilote
  Denis Savard
  Earl Seibert

Katso myös
Luettelo Chicago Blackhawksin pelaajista

Lähteet
Chicago Blackhawksin virallinen Internet-sivusto

Viitteet

Aiheesta muualla

 Suomalaiset Chicago Blackhawks pelaajat, nhlfinns.com

Seulonnan keskeiset artikkelit