joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tom Shakespeare

Thomas William Shakespeare (s. 11. toukokuuta 1966) on brittiläinen sosiologi. Hänellä on akondroplasia.

Shakespeare on opiskellut Radley Collegessa ja Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa ja suorittanut Master of Philosophy -tutkinnon Cambridgen King’s Collegessa vuonna 1991. Opiskeluaikana hän oli televisiodokumentissa, jossa käsiteltiin hänen lyhytkasvuisuuttaan. Ohjelmassa oli myös hänen isänsä William Geoffrey Shakespeare (k. 1996), joka on maineikas lääkäri ja myös lyhytkasvuinen. Shakespeare on opettanut sosiologiaa Sunderlandin yliopistossa vuodesta 1993, ja hän palasi King's Collegeen vuonna 1995 tekemään väitöskirjaa. Hän työskentelee myös vammaisten oikeuksien hyväksi, kirjoittaa vammaisuudesta, perinnöllisyydestä bioetiikasta ja on ollut mukana kirjoittamassa teosta The Sexual Politics of Disability (1996). Hän on toiminut tutkijana Newcastlen yliopistossa. 

Shakespeare opiskeli yhteiskuntatieteitä Cambridgen yliopistossa. Radikaalina opiskelijana hän kannatti erilaisia vapautusliikkeitä, kuten feminismiä, rasisminvastaisuutta ja lesbojen ja homojen oikeuksia. Opiskeluaikana hän kirjoitti myös kirjan vammaispolitiikasta.

Vuodesta 2008 Shakespeare on ollut Maailman terveysjärjestön (WHO) palveluksessa Genevessä. Hän on ollut mukana suunnittelemassa ja kokoamassa WHO:n raporttia vammaisuudesta World Report on Disability.

Shakespeare kuuluu kveekareihin. Hän on kirjoittanut näytelmiä ja toiminut teatterissa näyttelijänä ja teatterinjohtajana. Sukututkimusten perusteella hän saattaa olla sukua näytelmäkirjailija William Shakespearelle.

Teokset
The Sexual Politics of Disability, 1996 ISBN 0-304-33329-8
Disability Rights and Wrongs, Routledge 2006
(toim.) Arguing About Disability, Routledge 2009.
World Report on Disability, WHO (mukana suunnittelijana ja kokoajana)

Katso myös 

 Vammaisuuden sosiaalinen malli

Lähteet

Aiheesta muualla
 Profile at PEAL (http://web.archive.org/web/20100330162059/http://www.ncl.ac.uk/peals/people/profile/t.w.shakespeare Archive.org 30.3.2010)]

Brittiläiset tieteilijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Michael Masser

Michael William Masser (24. maaliskuuta 1941 Chicago, Illinois – 9. heinäkuuta 2015 Rancho Mirage, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja tuottaja. Hän toimi aiemmin pörssivälittäjänä.

Masser nousi kuuluisuuteen hitillään ”Touch Me In the Morning”, jonka hän kirjoitti ja tuotti Diana Rossille vuonna 1973. Sitten hän sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta laulusta sanoittaja Gerry Goffinin kanssa tekemällään hitillä ”Theme from Mahogany (Do You Know Where You’re Going To?)”.

Masser löysi Whitney Houstonin, ja heidän yhteistyöstään syntyivät muiden muassa hitit ”Saving All My Love For You”, ”Didn’t We Almost Have It All” ja vuonna 1986 listoille noussut ”Greatest Love of All”, jonka Masser ja Linda Creed olivat kirjoittaneet jo kymmenen vuotta aiemmin Muhammad Alista kertovaan elämäkertaelokuvaan Suurin (1977). Masser otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 AllMusic: Michael Masser 

Yhdysvaltalaiset lauluntekijät
Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Songwriters Hall of Fame
Nakajima Ki-44

Nakajima Ki-44 Shoki () oli toisen maailmansodan aikainen keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien käyttämä  hävittäjälentokone, joka suunniteltiin pommikoneiden torjuntaan. Laivaston ilmavoimille tehtävään suunniteltiin Mitsubishi J2M.

Ensimmäiset tuotantoversiot mallia I valmistuivat Nakajiman Ha-41-tähtimoottorilla, jonka teho oli 1 250 hv. Versiossa II oli 14-sylinterinen kaksirivinen Nakajima Ha-109, jonka antama teho oli 1 520 hv. III-sarjan koneissa Nakajima Ha-145:n tehontuotto oli jopa 2 000 hv.

Varhaisimmissa tuotantomalleissa käytettiin raskaita 12,7 mm:n konekiväärejä. Niistä kaksi oli tasoissa ja kaksi rungossa yläosassa eteenpäin kiinteästi ampuvina. Myöhäisimmät tyyppiversiot käyttivät raskasta tykkiaseistusta: joko neljä 20 mm:n tykkiä tai kaksi 20 mm:n sekä kaksi 37 mm:n lentokonetykkiä. Konetyyppi kykeni kuljettamaan yhden 200 kilon pommin.

Aluksi japanilaispilotit vierastivat uutta konetyyppiä, sillä se ei ollut yhtä ketterä kuin aiemmat koneet. Kooltaan sekä siipien pinta-alaltaan (15 m²) Ki-44 Shoki oli jonkin verran muita vastaavia japanilaiskoneita pienempi, ja se ilmeisesti rajoitti koneen liikehtimiskykyä ja ohjattavuutta. Palveluskäyttöön tyyppi saapui vuoden 1942 lopulla.

Chant mainitsee Nakajima Ki-44 Shokin nousukyvyltään kelvokkaana koneena. Sen etuina joihinkin aikalaisiinsa nähden olivat sekä lakikorkeus, 11 200 m että huippunopeus, 605 km/h (tiedot malli II:sta). Ki-44 Shoki taisteli loppuvaiheen taisteluissa kotirintamalla torjuntahävittäjänä, eräänä harvalukuisena edustajana sarjassaan (japanilaiset torjuntahävittäjät), liittoutuneiden raskaita pommikoneita vastaan. Liittoutuneet antoivat sille kutsutunnuksen ”Tojo”, jolla viitattiin Japanin tuolloiseen pääministeriin. Nimi oli poikkeus liittoutuneiden nimikoodistossa, sillä japanilaisia hävittäjäkoneita kutsuttiin yleensä miesten etunimillä ja pommituskoneita vastaavasti naisten etunimillä.

Tekniset tiedot

Lähteet
 Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 255)
 Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s.224-226)

Viitteet

Aiheesta muualla

Ki-044
Japanilaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet
Toiset 16 tangoa

Toiset 16 tangoa on suomalaisen Eino Grönin ja Reijo Taipaleen kokoelma-albumin uusintapainos vuodelta 1978 
joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1973 nimellä 16 Tangoa 2.

Kappaleet

Eino Grönin kappaleet 
 Itämaista rakkautta
 Kylmät huulet
 Kyyneleet
 Nyt soi kitarain
 Romanialainen kitara
 Sydämeni toivomus
 Tango Desiree
 Trumpettitango

Reijo Taipaleen kappaleet 
 Annikki tango 
 Lumikuva
 Näkemiin tähtisilmä
 Olet haave vain
 Onnen unelma
 Satu ruskeista silmistä
 Valkea satu
 Vanhan vaahteran laulu

Vuoden 1978 kokoelma-albumit
Eino Grönin kokoelma-albumit
Reijo Taipaleen albumit
Bhoja Airin lento 213

Bhoja Airin lento 213 oli pakistanilaisen Bhoja Airin kotimaan reittilento. Boeing 737-200 syöksyi maahan lähellä Islamabadia Pakistanissa 20. huhtikuuta 2012.  Viranomaisten mukaan koneessa oli 127 ihmistä. Kenenkään ei uskota selviytyneen onnettomuudesta. Kone oli matkalla Karachin Jinnahin kansainväliseltä lentoasemalta Islamabadiin. Viranomaisten mukaan kone syöksyi maahan 10 kilometriä ennen Islamabadin Benazir Bhutton kansainvälistä lentoasemaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Boeing 737 syöksyi maahan Pakistanissa – yli sata kuollut - Helsingin Sanomat 20.4.2012 

Vuoden 2012 lento-onnettomuudet
Lento-onnettomuudet Pakistanissa
Juha-Pekka Tikka

Juha-Pekka Tikka on Verkkouutisten ja Nykypäivä-lehden politiikan toimittaja ja uutistuottaja. Hän on toiminut aikaisemmin 1991–2009 Ilta-Sanomien toimittajana. Hän oli 2009 Stanfordin yliopistossa innovaatiojournalismin ohjelman fellow’na, ja osana ohjelmaa hän työskenteli Xconomy-julkaisussa.

Tikka on kirjoittanut Suomen vuoden 2012 presidentinvaaleja käsittelevän kirjan 130 päivää. Simon Elon kanssa hän on kirjoittanut 2021 teoksen Simon Elo - Poliittiset mustelmani (Minerva). 

Tikka julkaisi syyskuussa 2014 ja myöhemmin syksyllä Verkkouutisissa niin sanotun Mitrohinin listan, jonka oli koonnut Cambridgessa KGB-loikkari Vasili Mitrohinin arkistosta löytämistään suomalaisista KGB-kontakteista 1972–1984.

Jarmo Korhonen kirjoittaa Maan tapa -kirjassaan (Tammi, 2015) Suomen vaalirahakohusta, että Tikka kertoi Ilta-Sanomien artikkelissa jo 3.12.2007 Kehittyvien maakuntien Suomen perusasiat sekä vaalirahoituksen pimennossa olevat asiat, mutta muu media keksi asian uudelleen vasta toukokuussa 2008. Korhonen toteaa Tikan nostaneen myös ensimmäisenä esiin presidentinvaalien 2006 vaalirahoitusta Ilta-Sanomissa 20.5.2008 aukeaman jutussa "Lahjoittajia jäi ilmoittamatta".

Teokset
 130 päivää, Kansalliskustannus, 2012. ISBN 978-952-93-0438-7.
Simon Elo - Poliittiset mustelmani. 2021. ISBN 978-952-375-224-5.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Madagascar 3

Madagascar 3 on Madagascar-elokuvasarjan kolmas tietokoneanimaatioelokuva, ja ensimmäinen 3D:nä valmistettu. Elokuvan maailmanensi-ilta oli Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 2012 ja Yhdysvaltain ensi-ilta oli 8. kesäkuuta 2012. Suomen ensi-ilta oli 3. elokuuta 2012.

Juoni 

Alex, Marty, Melman ja Gloria haluavat palata Afrikasta kotieläintarhaansa New Yorkiin. Matkan suunnitteluun tarvitaan simpanssien ja pingviinien apua, jotka ovat lähteneet Monte Carloon. Kaikki saavat niskaansa eläinpoliisikapteeni Chantel DuBois’n, joka on vannonut saavansa leijonan pään yksityiseen kokoelmaansa. Ystävykset pakenevat sirkusjunaan ja liittyvät sirkusseurueeseen, jota johtaa siperiantiikeri Vitali. Kierreltyään Euroopan suurissa kaupungeissa he saapuvat Lontooseen, missä he auttavat Vitalia, Gia-jaguaaria ja Stefan-merileijonaa löytämään uudelleen intohimonsa show-bisnestä kohtaan. Lontoon esityksen jälkeen sirkus kiinnitetään Yhdysvaltoihin, jossa ystävykset huomaavatkin, että heidän kaipaamansa ruusuinen eläintarhaelämä ei sittenkään ollut niin ruusuista ja pian se muuttuu painajaiseksi. Kapteeni DuBois tekee viimeisen yrityksen leijonan vangitsemiseksi; hän ampuu myrkkynuolen Alexia kohti, mutta epäonnistuu. Sitten alkaa taistelu, kun Kippari pingviineineen ja muut sirkuksen eläimet tulevat peliin. Ystävykset ovat löytäneet uuden kodin sirkuksesta ja DuBois apureineen lähetään rahtilaatikoissa Madagaskarille rangaistuksena.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 Virallinen traileri
 Elokuva-opas.com
 Kuvaportti.net

Vuoden 2012 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Elokuvat eläimistä
Tom McGrathin ohjaamat elokuvat
Eric Darnellin ohjaamat elokuvat
DreamWorksin elokuvat
3D-elokuvat
Kauppakeskus Karisma

Kauppakeskus Karisma on Lahden Järvenpäässä sijaitseva kauppakeskus, joka avattiin marraskuussa 2011. Kauppakeskuksessa on yhteensä 60 erilaista liikettä,  ravintoloita ja asiointitiloja. Pysäköintipaikkoja on yhteensä 1 600. Kaksikerroksisen kauppakeskuksen kerrospinta-ala on 44 000 neliömetriä.

Liikkeet
Kauppakeskuksessa toimivia liikkeitä on yhteensä 60, joita ovat muun muassa K-Citymarket, Tokmanni, Alko ja Apteekki.

Kulkuyhteydet
Kauppakeskus Karismaan on erilaisia kulkuyhteyksiä, sillä sen vierestä menee eurooppatien 75 ja valtatien 4 moottoritie ja kauppakeskuksen lähistöllä sijaitsee myös valtatien 24 liittymä. Kauppakeskukseen on bussiyhteys Lahden torilta.

Aukioloajat 
Kauppakeskus Karisma on avoinna joka päivä kello 7–22 lukuun ottamatta jouluaattoa ja joulupäivää jolloin aukiolojat vaihtelee vuosittain.

Palvelut 
Karisman 2. kerroksessa on kaikille avoin ja maksuton yhteisöllinen työtila, Paja. Eri kokoisilla pöytäryhmillä ja yksilötyöpistellä varustettu etätyötila on avoinna aina Karisman aukiollessa eli joka päivä kello 7-22.

Yhteystiedot 
Kauppakeskus Karisman verkkosivut: kauppakeskuskarisma.fi

Infopuhelin: 01053 82600

Turvavalvomo: 050 330 0374

Lähteet

Lahden kauppakeskukset
Karisto
Vinmonopolet

Vinmonopolet (, norjan puhekielessä Polet) on Norjan valtion omistama alkoholijuomien jälleenmyyjä. Vinmonopoletilla on yksinoikeus alkoholijuomien myymiseen, joiden alkoholipitoisuus ylittää 4,75 tilavuusprosenttia.

Vuonna 2007 yritys myi 71,1 miljoonaa litraa alkoholia.

Katso myös 

 Alko
 Systembolaget (Ruotsi)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset yritykset
Norjalaiset valtionyhtiöt
Alkoholiliikkeet
Blancpain

Blancpain on sveitsiläinen mekaanisten luksus- ja arvokellojen valmistaja, jonka perusti kelloseppä Jehan-Jaques Blancpain vuonna 1735 Villeretissä, Sveitsissä. Nykyisin Blancpain kuuluu Swatch Groupiin.

Yritys ei kertomansa mukaan ole koskaan valmistanut kvartsikoneistoisia saati digitaalinäyttöisiä kelloja, eikä myöskään tule valmistamaan tulevaisuudessa. Nykyisin Blancpain valmistaa noin 10 000 kelloa vuodessa. Jokainen Blancpainin kello on yksittäisen kellosepän valmistama.  

Blancpain on tunnettu Blancpain 1735 -kellostaan, joka on yksi monimutkaisimmista koskaan valmistetuista mekaanisista kelloista. Kellossa on erilaisia ominaisuuksia, kuten muun muassa tourbillon, repeater-toiminto, kalenteri ja kronografi. Mallia on valmistettu rajoitettu 30 kappaleen erä, yksi kello vuodessa. 

Blancpain on myös tunnettu Fifty-Fathoms-kellostaan, joka on Yhdysvaltain laivaston valitsema ja myös Jacques-Yves Cousteaun käyttämä palkintoja voittaneessa elokuvassaan. Vuonna 1984 Blancpain aloitti maailman pienimmän mekaanisen koneiston valmistamisen. Tätä seurasi maailman ohuin mekaaninen kello vuonna 1989.

Lähteet

Aiheesta muualla
Blancpainin kotisivut

Sveitsiläiset kellonvalmistajat
Kellomerkit
Estimaattori

Estimaattori on tilastotieteessä ja ekonometriassa sääntö, jolla tilastollisesta aineistosta muodostetaan estimaatti eli arvio jollekin populaatioparametrille, eli luvulle, joka jollain tavalla kuvaa tutkittua populaatiota. Esimerkiksi populaatioparametri voi olla koululaisten keskipituus, jota arvioidaan koululaisia mittaamalla kerätyllä aineistolla. Tällöin estimaatti on jollain säännöllä eli estimaattorilla tehty arvio kaikkien koululaisten keskipituudesta käytössä olevan aineiston perusteella.

Estimaattoria kutsutaan tarkentuvaksi, jos estimaatti lähestyy populaatioparametrin todellista arvoa (esim. arvio keskipituudesta todellista keskipituutta), kun otoksen kokoa kasvatetaan.

Katso myös:
Estimointi

Lähteet
Vartia, Y.: Ekonometrian johdantokurssin kurssiaineisto. Helsingin Yliopisto, 2012.

Tilastotiede
Regressioanalyysi
Ekonometria
Kunnian miehet (televisiosarja)

Kunnian miehet () on yhdysvaltalainen televisiosarja. Sarjaa tuotettiin 10 tuotantokautta vuosina 1995–2005. Sarjassa kuvataan kuvitteellisia oikeudenkäyntejä, jotka liittyvät Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen sotaoikeuden soveltamiseen. Sarjan tuottaja ja luoja on Donald Bellisario. Sarjaa esitettiin 227 jaksoa.

Näyttelijöinä ovat muun muassa David James Elliott, Catherine Bell, Patrick Labyorteaux ja John M. Jackson.

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
CBS:n televisio-ohjelmat
Nakajima Ki-27

Nakajima Ki-27 oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien käyttämä hävittäjälentokone, joka oli armeijan vastine laivaston käyttämälle Mitsubishi A5M:lle.

Ki-27 oli kiinteillä laskutelineillä ja ohjaamokuomulla varustettu vapaasti kantava alataso. Moottorina oli Nakajima Ha-1b, joka oli 9-sylinterinen yksirivinen tähtimoottori. Se tuotti tehoa 710 hv (529 kW) versio A:ssa. Potkuri oli kaksilapainen. Version B sama moottori tuotti tehoa 780 hv (582 kW).

Konetyypillä oli kaksikin eri kutsumanimeä: Liittoutuneiden antama "Nate" sekä keskisemmän Manner-Aasian sotanäyttämöillä (Kiina, Burma sekä Intia) käytetty "Abdul". Se taisteli muiden tyyppien ohella Polikarpov I-16:ta vastaan Kiinan alueilla.

Nakajima Ki-27 oli aseistettu kahdella 7,7 mm konekiväärillä, ja se pystyi kuljettamaan 100 kg pommikuormaa ulkoisesti. Myöhempiin versioihin vaihdettiin toiseksi konekivääriksi 12,7 mm konekivääri.

Konetyyppiä tuotettiin arviolta lähes 3 500 kappaletta, Nakajima ei ollut tyypin ainoa valmistaja. Valmistus päättyi sodan loppumisen myötä. Ki-27:ää käytettiin harjoituskoneena sodan myöhemmissä vaiheissa, kamikaze-käytön ohella.

Lähteet
 Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 253)
 Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s.220-221)

Viitteet

Aiheesta muualla

Ki-027
Japanilaiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
Steel Meets Steel – Ten Years of Glory


Steel Meets Steel: Ten Years of Glory on HammerFallin ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2007. Albumi sisältää 2 CD:tä joissa on parhaita biisejä vuosilta 1997-2006 ja kolme uutta kappaletta ("The Abyss", "Last Man Standing" ja "Restless Soul").

Kappaleet

CD 1

CD 2 

HammerFall v2.0.07 (MPEG video - Rough mix version)

Arvostelut 
 Puregrainaudio:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
HammerFallin albumit
János Szapolyai

János Szapolyai (eli János Zápolya, 1487–1540) oli Unkarin kuningas vuosina 1526–1540. Kuninkuus oli kiistelty, sillä samaan aikaan myös Ferdinand I Habsburg katsoi olevansa oikeutettu Unkarin kruunuun.

Szapolyai aloitti poliittisen uransa valtiopäivillä 1505. Hänestä tuli Transilvanian voivodi vuonna 1511. Hän tukahdutti talonpoikien kapinan 1514 ja pääsi näin aateliston suosioon. Niinpä seuraavat valtiopäivät valitsivat hänet kuninkaalliseen neuvostoon, joka toimi lapsikuningas Ludvig II:n sijaishallitsijana.

Kun Ludvig II sai surmansa, osa Unkarin ylhäisöstä tuki hänen lankoaan Ferdinandia uudeksi kuninkaaksi. He toivoivat hänen karkottavan turkkilaiset veljensä keisari Kaarle V:n tuella. Alempi aateli tuki Szapolyaita, joka oli kotimainen vaihtoehto. Niinpä molemmat julistautuivat kuninkaiksi, eikä kummallakaan ollut riittävästi voimia toisen syrjäyttämiseen. He solmivat sopimuksen, että Ferdinandista tulisi lapsettoman Szapolyain kruununperijä. Szapolyai meni vanhoilla päivillään naimisiin ja sai lapsen, joten sopimus raukesi.

János Szapolyai kuoli samana vuonna 1540, kun hänen poikansa János Zsigmond Szapolyai syntyi. Ferdinand I Habsburg vaati Unkarin kruunua, mutta Suleiman Suuri esiintyi pienen János Zsigmondin suojelijana ja valloitti maan keski- ja eteläosat jättäen Ferdinandille vain maan länsiosat.

Lähteet 

 
Unkarin hallitsijat
Vuonna 1487 syntyneet
Vuonna 1540 kuolleet
Tapani V

Tapani V (1239-1272) oli Unkarin kuningas 1270–1272.

Vuosina 1257–1258 Tapani V toimi Transilvanian herttuana.
Hän vaati jo vuonna 1262 isäänsä antamaan puolet Unkarista valtaansa eli käytännössä jakamaan maan kahtia. Myöhemmin hän valtasi Macson banaatin, mikä johti sisällissotaan, jonka isä voitti. Vuonna 1268 hän valtasi Bulgarian ja otti tittelikseen Bulgarian kuningas.

Tapani meni isänsä poliittisista vaatimuksista naimisiin vuonna 1255 paimenolaiskansa kiptšakien prinsessan Elisabetin kanssa. Kiptšakit olivat pakanoita, mikä vähensi Tapanin suosiota unkarilaisten silmissä hänen noustuaan valtaan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Unkarin hallitsijat
Bulgarian hallitsijat
Vuonna 1239 syntyneet
Vuonna 1272 kuolleet
Biryani

Biryani, birijani, tai beriani on riisiruoka, joka koostuu mausteista, riisistä (yleensä basmatiriisistä) ja lihasta, kalasta, kananmunista tai vihanneksista. Nimi juontuu persian kielen sanasta beryā(n) (), joka tarkoittaa "paistettua".

Intiassa erityisesti Hyderabad on tunnettu paikallisesta biyanistaan, joka sisältää erityisen paljon mausteita. Kaupunki on melko lailla synonyymi biryanille. Sekä Intiassa että Pakistanissa biryaniin voidaan lisätä myös perunakuutioita, mutta tämä jakaa kansaa molemmissa maissa.

Lähteet 

Intialainen keittiö
Lähi-idän keittiö
Riisiruoat
Myanmarilainen keittiö
Indonesialainen keittiö
Arabialainen keittiö
Pakistanilainen keittiö
Kansainvälinen luisteluliitto

Kansainvälinen luisteluliitto () eli ISU on luistelulajien kansainvälinen kattojärjestö. Se perustettiin vuonna 1892 Alankomaiden Scheveningenissä. ISU on vanhin kansainvälinen talviurheiluliitto, ja siihen kuuluu 88 kansallista luisteluliittoa. ISUn puheenjohtajana on kesäkuusta 2016 lähtien toiminut hollantilainen Jan Dijkema.

Kansainvälisen luisteluliiton lajit:

 taitoluistelu
 pikaluistelu
 kaukalopikaluistelu
 muodostelmaluistelu.

Puheenjohtajat 
 1892–1895   Pim Mulier
 1895–1925   Viktor Balck
 1925–1937   Ulrich Salchow
 1937–1945   Gerrit W. A. van Laer
 1945–1953   Herbert J. Clarke
 1953–1967   James Koch
 1967    Ernst Labin 
 1967–1980   Jacques Favart
 1980–1994   Olaf Poulsen
 1994–2016   Ottavio Cinquanta
 2016-   Jan Dijkema

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kansainvälisen luisteluliiton verkkosivut 

Kansainväliset urheilujärjestöt 
Luistelu
Osvino José Both

Osvino José Both (s. 26. huhtikuuta 1938 Três Arroios) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Passo Fundon hiippakuntaan 22. huhtikuuta 1967 ja nimitettiin Porto Alegren arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cluentumin titulaaripiispaksi 26. kesäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Cláudio Colling, jota avustivat Urbano José Allgayer ja Laurindo Guizzardi.

Both sai 22. marraskuuta 1995 nimityksen Novo Hamburgon piispaksi ja 7. kesäkuuta 2006 Brasilian sotilasarkkipiispaksi.

Lähteet 

Brasilialaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Fasismin uhrien muistomerkki (Donetsk)

Fasismin uhrien muistomerkki () on muistomerkki, joka on rakennettu muistoksi niille, jotka kuolivat fasisitien takia toisessa maailmansodassa. Muistomerkki rakennettiin vuonna 1965. Muistomerkki sijaitsee Donetskin kaupungissa Donetskin alueella Ukrainassa. Muistomerkin veisti kuvanveistäjä Artiomovitch Brine ja muistomerkin suunnitteli arkkitehti Youri Mojtchil. Muistomerkki on 12 metriä korkea ja pylväiden päällä on pronssinen seppele.

Vuonna 2007 muistomerkki joutui vandaalien kohteeksi. Vandaalit rikkoivat portaat, ikuisen liekin ja pylväiden pinnat. Korjausten yhteydessä pylväiden punainen graniittipinta päällystettiin koristeellisella alumiinipäällysteellä ja muistomerkin viereen asennettiin valonheittimiä. Muistomerkki saatiin valmiiksi vuonna 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Veistokset
Muistomerkit
Donetskin rakennukset ja rakennelmat
Risto Hakola

Risto Hakola (s. 1957) on jämsäläinen näytelmäkirjailija ja toimittaja. Hakolan näytelmiä on esitetty muun muassa HimosTeatterissa Jämsässä.
Hakolan ensimmäinen HimosTeatteriin kirjoittama näytelmä oli musiikkinäytelmä Reteesti vaan (2006). Se sai hienot arviot, muun muassa sanomalehti Keskisuomalaisen kriitikko Teppo Kulmala totesi näytelmän olevan parasta, mitä Suomen kesäteattereissa on tarjolla. Näytelmässä kuvataan yhtä kesäpäivää vuonna 1968, kun Irwin Goodman ja Vexi Salmi yhtyeineen saapuvat keikalle Polvijärvelle. Keikka päättyy nuorisomellakkaan. Näytelmän päärooleissa nähtiin Joni Leponiemi, Helena Rängman, Reijo Ahonen ja Mikko Röman.
Muita Hakolan kirjoittamia näytelmiä ovat musiikkinäytelmä Badding & Badding (2008) ja Sotatalvi (2010). Jälkimmäinen kuvaa kuvitteellisen kiväärikomppanian vaiheita Taipaleenjoen taisteluissa talvisodassa. Näytelmää esitettiin HimosTeatterissa talvella 2010. Kesällä 2012 Himoksessa nähtiin Hakolan kirjoittama näytelmä Hullu pappi!, joka sijoittuu 1600-luvulle. Kesällä 2014 HimosTeatterissa esitetään Hakolan käsikirjoittama musiikkinäytelmä Doris ja Laulumies, jossa kuullaan J. Karjalaisen musiikkia. Tarinankerronnallisen näytelmän pääosassa nähdään Joni Leponiemi.

Aiheesta muualla
 www.naytelmat.fi
 www.facebook.com
 www.himosteatteri.fi
 www.ilkka.fi
 www.demari.fi
 www.jamsanseutu.fi

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Topi Järvi

Topi Järvi (s. 10. toukokuuta 1993, Lempäälä) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan Järvi on hyökkääjä. Järvi on pelannut Veikkausliigassa FC Hakan riveissä yhteensä 20 ottelua.

Seurajoukkueet 

Topi Järven ensimmäinen seura on Lempäälän Kisa, mutta pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän nousi Veikkausliigassa pelanneen FC Hakan kokoonpanoon. Järvi debytoi Veikkausliigassa 17. lokakuuta 2011 ottelussa FC Inter–FC Haka. Järvi pelasi kausien 2011–2012 aikana yhteensä 20 liigaottelua pääasiassa vaihtopelaajana. Haka oli Veikkausliigassa kaudella 2011 kymmenes ja kaudella 2012 sarjan viimeinen. Hakan kausi 2012 päättyi putoamiseen Ykköseen. Järvi pelasi kaudella 2013 Hakan riveissä kahdeksan Ykkösen ottelua.

Kauden 2014 Järvi pelasi Kolmosen PS-44:ssa sekä kauden 2015 Kakkosen Kultsussa. Järvi teki kaudella 2015 Kakkosen Itälohkossa 15 maalia ja kauden päätteeksi hänet valittiin Itälohkon parhaaksi pelaajaksi. Järvi palasi Ykkösessä pelanneeseen Hakaan kaudeksi 2016. Järvi pelasi kausien 2016–2017 aikana yhteensä 22 Ykkösen ottelua, joissa hän teki kolme maalia.

Kaudeksi 2018 Järvi siirtyi Ykkösen AC Ouluun. Järvi pelasi kaudella 2018 AC Oulun riveissä seitsemän Ykkösen ottelua, kunnes siirtyi loppukaudeksi TPV:hen. Ykköseen kaudeksi 2019 noussut TPV tiedotti kesken kauden kesäkuussa Topi Järven sopimuksen tulleen puretuksi, ja heinäkuussa Järvi liittyi Tampere Unitediin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Topi Järvi Palloliiton sivuilla
 Topi Järvi Veikkausliigan sivuilla
 Topi Järvi Soccerwayn sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Vladimír Sobotka

Vladimír Sobotka (s. 2. heinäkuuta 1987 Třebíč, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Buffalo Sabresia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura
Sobotka on HC Slavia Prahan kasvatti. Hänet varattiin vuonna 2005 NHL:n varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella Boston Bruinsiin. Bostoniin Sobotka siirtyi kaudella . Hän pelasi kolme kautta Bostonissa edustaen välillä myös seuran farmijoukkuetta AHL-liigan Providence Bruinsia.

Kesäkuussa 2010 Sobotka myytiin St. Louis Bluesiin vaihdossa David Warsofskyyn. Neljän NHL-kauden jälkeen hän siirtyi KHL-liigassa pelaavan Avangard Omskin pelipaitaan.

Lähteet

Tšekkiläiset jääkiekkoilijat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Aku Partanen

Veli-Matti ”Aku” Partanen (s. 28. lokakuuta 1991 Lappeenranta) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa seuratasolla Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. Vuodesta 2012 häntä on valmentanut Valentin Kononen. Aiemmin hänen valmentajinaan ovat toimineet Liisa Tirkkonen-Grönholm (2001–2007) ja Kai Partanen (2007–2012).

Partanen on tehnyt useita nuorten ikäluokkien Suomen ennätyksiä. Huhtikuussa 2012 hän rikkoi Valentin Konosen miesten 10 kilometrin kävelyn 13 vuotta vanhan Suomen ennätyksen parantaen sitä 21 sekunnilla aikaan 38.59. Kesäkuussa 2018 hän rikkoi Valentin Konosen nimissä olleet 23 vuotta vanhan 5 000 metrin kävelyn Suomen ennätyksen ajalla 18.43,17 ja 20 vuotta vanhan 30 kilometrin kävelyn Suomen ennätyksen ajalla 2.07.03.

Ensimmäisen Kalevan kisamitalinsa (pronssia) vuonna 2008 voittanut Partanen oli voittaessaan 16 vuoden ja 8 kuukauden ikäinen. Hän oli tällöin kaikkien aikojen nuorin Kalevan kisoissa mitalin saavuttanut miesurheilija. Partasen ennätyksen rikkoi vuonna 2021 Kasperi Vehmaa 16 vuoden ja 6 kuukauden iässä voittamalla pituushypyn Suomen mestaruuden.

50 kilometrin kävelyssä Partasen ennätys on 24. maaliskuuta 2018 Dudincessa kävelty 3.44.43, 35 kilometrin kävelyssä Dudincessa 23. huhtikuuta 2022 kävelty 2.35.28 ja 20 kilometrin kävelyssä 20. heinäkuuta 2017 Seinäjoen Kalevan kisoissa kävelty 1.24.01.

SM-mitalit 
 Kalevan kisat
 20 km: kultaa 2013, 2018 ja 2019, hopeaa 2017, pronssia 2008, 2010, 2012 ja 2014
 Viestijuoksun SM-kilpailut
 3 × 5 000 m kävelyviesti: kultaa 2007, 2008 ja 2009, pronssia 2005 ja 2006
 3 × 3 000 m kävelyviesti: kultaa 2010 ja 2011, hopeaa 2012
 Sisäratojen SM-kilpailut
 5 000 m: kultaa 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2020, hopeaa 2010, pronssia 2021
 Maantiekävelyn SM-kilpailut
 30 km: kultaa 2014, 2018 ja 2019, hopeaa 2013, pronssia 2017
Lähde

Arvokilpailut
 Ostravan alle 18-v. MM-kilpailut 2007: 20. sija 10 000 metrin kävelyssä
 Bydgoszczin alle 20-v. MM-kilpailut 2008: 13. sija 10 000 metrin kävelyssä
 Novi Sadin alle 20-v. EM-kilpailut 2009: 8. sija 10 000 metrin kävelyssä
 Monctonin alle 20-v. MM-kilpailut 2010: 14. sija 10 000 metrin kävelyssä
 Ostravan alle 23-v. EM-kilpailut 2011: 6. sija 20 kilometrin kävelyssä
 Tampereen alle 23-v. EM-kilpailut 2013: 14. sija 20 kilometrin kävelyssä
 Moskovan MM-kisat 2013: 41. sija 50 km kävelyssä, aika 4.04.59
 Zürichin EM-kisat 2014: 18. sija 50 km kävelyssä, aika 3.52.58
 Pekingin MM-kisat 2015: 18. sija 50 km kävelyssä, aika 3.54.28
 Rio de Janeiron olympialaiset 2016: keskeytti 50 km kävelyssä
 Lontoon MM-kisat 2017, hylättiin 50 km kävelyssä
 Berliinin EM-kisat 2018 keskeytti 50 km kävelyssä
 Dohan MM-kisat 2019, keskeytti 50 km kävelyssä
 Tokion olympialaiset 2020: 9. sija 50 km kävelyssä
 Eugenen MM-kisat 2022, hylättiin 35 km kävelyssä

Lähde

Lähteet 

Suomalaiset kävelijät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Rogozarski IK-3

Rogozarski IK-3 () on ennen toista maailmansotaa Jugoslaviassa suunniteltu ja valmistettu hävittäjälentokone. Se oli Ikarus IK-2:n seuraaja. Konetyyppiä valmistettiin vain yhden noin hävittäjälaivueen verran, eli 12 kappaletta. Ensilento tehtiin toukokuussa 1938. Prototyyppi tuhoutui koelennolla 19. tammikuuta 1939, mutta konetyyppi määrättiin silti tuotantoon. Joitain muutoksia ja parannuksia siihen kuitenkin tehtiin, muun muassa tehokkaampi moottori. Toimitukset toteutuivat heinäkuuhun 1939 mennessä.

Konetyyppi oli omana kehityskautenaan verrattain edistyksellinen: siinä oli vapaasti kantava alataso, katettu ohjaamo sekä sisäänvedettävät laskutelineet. Tykkiaseistus oli suhteellisen harvinaista vielä tuona aikakautena. Profiililtaan kone muistuttaa joissain määrin brittiläistä Hawker Hurricanea sekä ranskalaista Morane-Saulnier M.S. 406:ta.

Saksan hyökättyä Jugoslavian alueelle, tällä konetyypillä pudotettiin 11 vastustajan lentokonetta huhtikuussa 1941. Loput jäljelle jääneet IK-3-tyypin koneet koottiin varalaskukentälle jossa ne tuhottiin, etteivät jäisi vihollisen käsiin.

Konetyyppi käytti jugoslavialaisvalmisteista, Avian lisenssillä valmistamaa Hispano-Suizan 12-sylinteristä V-moottoria, tyyppiä 12Ycrs. Sen teho oli 980 hv (731 kW). Huippunopeus oli 527 km/h. Lakikorkeus, jota ei kirjalähdetieto varmista, oli 12 000 metriä. Aseistuksena oli 1x 20 mm tykki, sekä 2x 7,92 mm synkronoidusti ampuvat kk:t, kaikki runkoon kiinteästi asennettuina ja eteenpäin suunnattuina.

Muita aikalaisia, sekä samalla varsin muistuttavia verrokkeja
Hawker Hurricane
Morane-Saulnier M.S.406 ja M.S. 410

Mitat
Siipien kärkiväli 10,30 m
Pituus 8,00 m
Korkeus 3,25 m
Tyhjäpaino 2 068 kg
Enimmäislentoonlähtöpaino 2 630 kg
Lentomatka 785 km.
Lakikorkeus 9 460 m

Lähteet
Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 281)

Viitteet

Aiheesta muualla
  Century of Flight: Rogozarski IK-3 
 Rogozarski IK-3 Fighter - History, Specs and Pictures - Military Aircraft 
 Airwar.ru: IK-3 
 Rogozarski IK-3, le meilleur chasseur yougoslave 

1930-luvun hävittäjälentokoneet
Castor Sekwa

Castor Sekwa (28. maaliskuuta 1927 – 4. kesäkuuta 1996) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Shinyangan hiippakuntaan 15. elokuuta 1959 ja nimitettiin sen piispaksi 30. tammikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Marc Mihayo ja Placidus Gervasius Nkalanga. Sekwa kuoli 69-vuotiaana virassa.

Lähteet 

Tansanialaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1960

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1960 pelasi kymmenen joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi kaksi joukkuetta. Mestaruuden voitti Lahden Kimmo puhtaalla pelillä.

SM-sarjan järjesti Suomen Lentopallokomitea, jossa jäseninä olivat TUL ja Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton lentopallojaosto (SVUL), koska TUL ei hyväksynyt Lentopalloliittoa komitean jäseneksi.

Miesten SM-sarja

Sarjaan nousivat Luolajan Kajastus ja Johanneksen Pojat.

Mestarit: Juhani Aallonen, Pentti Aallonen, Raimo Huotari, Juhani Kesseli, Olavi Koskinen, Pentti Koskinen, Sauli Lahti, Tauno Lahti, Jukka Laine, Timo Laine.

Liittojen mestaruuskilpailut

Suomen Lentopalloliiton mestaruus 

Lentopalloliiton mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Helsingin Tarmo. Seuraaviksi sijoittuivat Lahden Kimmo ja Lentopallo -55.

Työväen Urheiluliiton mestaruussarja 
TUL:n miesten mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta. Mestaruuden voitti Järvensivun Kisa, toisena Porin Pyrintö ja kolmantena Koiton Riento.

Mestarit: Olavi Kauhanen, Matti Mestola, Martti Nyyssönen, Pekka Vilen, Reijo Siren, Raimo Lehto, Lauri Syrjä, Seppo Janhunen ja huoltaja Veikko Jalava.

Lähteet

 Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
 Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 326 (ISBN 951-96062-1-1)
 TUL:n toimintakertomus 1960, sivu 32 (pdf 18/41)

Viitteet

Lentopallon SM-liiga-kaudet
Vuoden 1960 urheilu
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1962

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1962 pelasi yhdeksän joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi yksi joukkue. Mestaruuden voitti Lahden Kimmo puhtaalla pelillä.

Miesten SM-sarja

Runkosarja

Sarjaan nousivat Johanneksen Pojat, Valkeakosken Koskenpojat ja Kuopion NMKY. 

Mestarit: Juhani Aallonen, Pentti Aallonen, Raimo Huotari, Juhani Kesseli, Olavi Koskinen, Pertti Koskinen, Erkki Kostensalo, Sauli Lahti, Tauno Lahti.

Liittojen mestaruuskilpailut

Suomen Lentopalloliiton mestaruus 

Suomen Lentopalloliiton mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Lahden Kimmo ennen Kuopion NMKY:tä ja Helsingin Tarmoa.

Työväen Urheiluliiton mestaruussarja 

Mestarit: Pekka Uljas, Olavi Leinonen, Veikko Ahtomaa, Jaakko Jaakkola, Väinö Enlund, Matti Hotari, Niilo Uljas, Keijo Repo. Huoltaja Martti Laukkanen.

Lähteet

 Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
 TUL:n toimintakertomus 1962, sivu 35 (pdf 19/42) 
 Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 326 (ISBN 951-96062-1-1)

Aiheesta muualla 
 Tyrvääläinen lentopallo 1962

Lentopallon SM-liiga-kaudet
Vuoden 1962 urheilu
Maria (Unkari)

Maria (1371-1395) olí Anjou-sukuun kuuluva Unkarin hallitsija 1380-luvulla.  Koko valtakausi oli Unkarissa epävakaista aikaa. Hänen isänsä Ludvig I Suuri kuoli Marian ollessa kymmenvuotias. Maria oli jo kihlattu Sigismund Luxemburgilaiselle, joka oli keisari Kaarle IV:n nuorempi poika. Maria kruunattiin maansa hallitsijaksi pian isänsä kuoltua, ja hänen äitinsä leskikuningatar Elisabeth toimi sijaishallitsijana. Osa aatelistosta oli valmis hyväksymään Marian valtaistuimelle, etenkin kun tämä vahvisti ylimystön etuoikeudet ennen kruunaustaan. Monet myös tukivat Sigismundia tulevana puolisona ja valtionpäämiehenä. Elisabethilla oli kuitenkin muita ajatuksia tyttärensä avioliitosta. Samaan aikaan myös Napolin kuningas  Kaarle III vaati valtaa itselleen. Hänelläkin oli tukijoita, ja niin Kaarle hyökkäsi Dalmatiaan ja vaati kuningattaren ja leskikuningattaren tunnustamaan kuninkuutensa vuoden 1385 lopussa. Tästä kuitenkin seurasi sisällissota, ja Kaarle surmattiin vain 39 päivää kruunajaistensa jälkeen. Maria ja hänen äitinsä Elisabeth otettiin panttivangeiksi ja kuningataräiti kuristettiin myöhemmin hengiltä. Nyt Sigismund sai kannatusta, ja kun hän lupasi aatelistolle lisää valtaa, hänet äänestettiin ja kruunattiin kuninkaaksi. Hän neuvotteli vaimonsa vapaaksi, ja piti tätä kanssahallitsijanaan Marian tapaturmaiseen kuolemaan 1395 asti.

Lähteet 

 

Unkarin hallitsijat
Jörn

Jörn on ruotsinkielinen miehen etunimi. Nimi on muunnos kreikkalais­peräistä nimestä Georgios, joka tarkoittaa maanviljelijää. Norjassa ja Tanskassa nimi esiintyy kirjoitettuna Jørn. 

Vuosina 1940–1999 nimi Jörn annettiin Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 88 henkilölle. Ennen vuotta 1940 tai vuoden 2000 jälkeen syntyneitä Jörn-nimisiä Suomessa on vain muutama. Harvinaisuudestaan huolimatta nimi esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Jörnin nimipäivä on 23. huhtikuuta, Pyhän Georgioksen eli Pyhän Yrjön muisto­päivänä, joka myös suomen­kielisen kalenterin mukaan on saman nimen muunnelmien kuten Yrjön ja Jyrkin nimi­päivä.

Tunnettuja Jörn- ja Jørn -nimisiä 

 Jørn Andersen (s. 1963), norjalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Jörn Donner (1933–2020), suomalainen kirjailija, elokuvaohjaaja, poliitikko (SKDL, RKP, SDP) ja diplomaatti
 Jörn Gevert (s. 1929), chileläinen pika- ja aitajuoksija
 Jørn Lier Horst (s. 1970), norjalainen kirjailija
 Jørn Krab (s. 1945), tanskalainen soutaja
 Jørn Lande (s. 1968), norjalainen laulaja
 Jørn Riel (s. 1931), tanskalainen kirjailija ja etnografi
 Jørn Stubberud (s. 1968), norjalainen basisti
 Jørn Utzon (1918–2008), tanskalainen arkkitehti, Sydneyn oopperatalon suunnittelija

Lähteet

Etunimet
Kaarle III (Napoli)

Kaarle III (1345–1386) oli Napolin kuningas 1382–1386, ja Unkarin kuningas vuosien 1385 ja 1386 vaihteessa alle kahden kuukauden ajan.

Kaarle peri Napolin kruunun kuningatar Johannalta, jolla ei ollut omia lapsia. Paavi kruunasi lähimmän miespuolisen sukulaisen Kaarlen 1381. Johanna oli kuitenkin adoptoinut edellisenä vuonna Ranskan Kaarle V:n veljen Ludvig I Anjoun kreivin. Kaarlen ja Ludvigin välille syttyi vallanperimyssota, jonka Kaarle voitti.

Kaarle sai nuorena opiskella Unkarin Budassa  kaukaisen sukulaisensa Ludvig I Suuren hovissa. Ludvigin kuoltua hänen tyttärensä Maria kruunattiin hallitsijaksi, mutta Kaarlellakin oli tukijoita, ja hän  vaati kruunua itselleen. Kaarle hyökkäsi Dalmatiaan ja vaati kuningattaren ja leskikuningattaren tunnustamaan kuninkuutensa vuoden 1385 lopussa. Tästä kuitenkin seurasi sisällissota, ja Kaarle surmattiin vain 39 päivää kruunajaistensa jälkeen.

Lähteet 

Unkarin hallitsijat
Vuonna 1345 syntyneet
Vuonna 1386 kuolleet
Luettelo keskuspankeista

Luettelo keskuspankeista sisältää eri maiden keskuspankit.

Valtioiden keskuspankit

Valtiot joilla ei ole keskuspankkia
, Andorran kansallinen rahoituslaitos (Institut Nacional Andorrà de Finances) toimii käytännössä keskuspankkina

Lähteet

Aiheesta muualla
 FSB Members (Financial Stability Board) - maailmanlaajuisesti keskeisimpiä rahamarkkinoiden vakauteen vaikuttavia keskuspankkeja (fsb.org)

Luettelot taloudesta
TUL:n pesäpallomestaruus 1970

Työväen Urheiluliitto ratkaisi pesäpallomestaruutensa vuonna 1970 cup-kilpailussa. Voiton vei Jokioisten Koetus seuraavalla kokoonpanolla: Markku Leino, Jorma Hacklin, Martti Pomell, Harri Filppula, Leo Lehti, Esa Hacklin, Tapio Hacklin, Pertti Leino, Ismo Tossavainen, Keijo Tossavainen. Huoltajana Tapio Talikainen.
Lyöjäkuninkuuden voitti Leo Lehti. Lopputurnaus pelattiin 19.-20.9. Jokioisilla.

Lopputurnaus 

17-vuotisten mestaruuden voitti Jokioisten Koetus ja ikämiesten Loimaan Leisku. Naisten mestaruuden vei Lohi ja tyttöjen Turun Kilpa-Veikot.

Lähteet

 Fokus Urheilu 2 sivu 302
 TUL:n toimintakertomus 1970 

Pesäpallon TUL:n mestaruussarjakaudet
Vuoden 1970 pesäpallo
Kawanishi H6K

Kawanishi H6K (liittoutuneiden raportointinimi: Mavis) oli japanilainen Kawanishin valmistama lentovene, jota käytettiin pääasiassa meritiedusteluun toisessa maailmansodassa. H6K:n kehitys käynnistyi 1933 asetettujen vaatimusten pohjalta, ja sen ensilento tapahtui heinäkuussa 1936. Tyyppi eteni tuotantoon, ja sitä valmistettiin kaikkiaan 215 kappaletta kolmena päätuotantoversiona ja muutamina erikoismalleina. H6K otettiin palveluskäyttöön tammikuussa 1938 ja palveli koko toisen maailmansodan ajan.

Historia 

H6K:n kehitys käynnistyi vuonna 1933 annettujen vaatimusten pohjalta. Ensimmäinen neljästä prototyypistä teki ensilentonsa kolme vuotta myöhemmin heinäkuussa 1936. Koelentojen päätyttyä tyyppi eteni pienimuotoiseen tuotantoon. Neljällä 1 000 hevosvoiman (746 kW) Mitsubishi Kinsei 43 -tähtimoottorilla varustettua H6K2-mallia valmistettiin kymmenen kappaletta. Tyyppi tuli palveluskäyttöön tammikuussa 1938.

Tuotanto jatkui suuremmissa määrissä H6K4-mallina, jossa oli uusittu aseistus ja toisinaan tehokkaammat moottorit. Mallia valmistettiin 127 kappaletta. Edelleen tehokkaammilla 1 300 hevosvoiman (969 kW) Kinsei 51 tai -53-moottoreilla varustettua H6K5-mallia rakennettiin 36 kappaletta. H6K oli toisen maailmansodan Tyynenmeren taisteluiden alkaessa yksi Japanin keisarillisen laivaston parhaista sotilaskoneista. Tyyppi säilyi käytössä koko sodan ajan, ja sitä käytettiin muun muassa Kawanishi H8K -pommittajalentoveneen rinnalla. Konetta valmistettiin kolmen päätuotantomallin lisäksi muutamina erikoisversiointa, jotka olivat H6K2-L -kuljetuskone (16 kpl), H6K3 -VIP-malli (2 kpl), H6K4-L -kuljetuskone (20 kpl). Lopulliseksi kokonaistuotantomääräksi tuli prototyypit mukaan laskettaessa 215 konetta.

Versiot 

Lähde: 
H6K1 – prototyypit
H6K2 – ensimmäinen tuotantoversio, 1 000 hv Kinsei 21 -moottorit. 10 valmistettu.
H6K2-L – kuljetuskoneversio, 20 valmistettu.
H6K3 – VIP-malli, 2 valmistettu.
H6K4 – paranneltu versio, jossa uusittu aseistus ja osassa koneista tehokkaammat moottorit. 127 valmistettu.
H6K4-L – kuljetuskoneversio, 20 valmistettu.
H6K5 – paranneltu versio, jossa tehokkaammat 1 300 hv Kinsei 51 tai 53 -moottorit. 36 valmistettu.

Tekniset tiedot (H6K5)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kawanishi H6K – combinedfleet.com 

H06K
Meritiedustelukoneet
Lentoveneet
Brennan

Brennan on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Herbie Brennan (s. 1940), irlantilainen kirjailija
 John O. Brennan (s. 1955), yhdysvaltalainen CIA:n johtaja
 Kim Brennan (s. 1985), australialainen soutaja
 Kip Brennan (s. 1980), kanadalainen jääkiekkoilija
 Lee Brennan (s. 1973), englantilainen laulaja ja lauluntekijä
 Mike Brennan (s. 1986), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Moya Brennan (s. 1952), irlantilainen laulaja
 Rosie Brennan (s. 1988), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä
 Shay Brennan (1937–2000), irlantilainen jalkapalloilija
 T. J. Brennan (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Walter Brennan (1894–1974), yhdysvaltalainen näyttelijä
 William John Brennan (s. 1938), australialainen katolinen piispa

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Temperance Brennan, yksi tv-sarjan Bones päähenkilöistä
Kneža

Kneža () on kaupunki Plevenin alueella Bulgariassa. Sen väkiluku vuonna 2009 oli 11 191. Kaupungin pormestarina toimii Simeon Sharabanski.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Knežan kaupungin kotisivut 

Bulgarian kaupungit
Eero Hiironen

Eero Ossian Hiironen (16. kesäkuuta 1938 Huittinen – 30. heinäkuuta 2018 Alavus) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari, joka tunnettiin etenkin vesiaiheisista teräsveistoksistaan. 

Hiironen perusti vuonna 1974 Ähtärissä sijaitsevan Pirkanpohjan Taidekeskuksen.

Hiironen oli koulutukseltaan kansakoulunopettaja. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1990, ja 2003 hän sai Suomi-palkinnon.

Kuvia teoksista

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

Suomalaiset kuvanveistäjät
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Madeleine Astor

Madeleine Astor (o.s. Force, 19. kesäkuuta  1893 – 27. maaliskuuta 1940) oli miljonääri John Jacob Astorin toinen vaimo. Hänet muistetaan RMS Titanicin uppoamisen selviytyjänä. Titanicin upotessa Astor oli viidennellä kuulla raskaana. Madeleinella oli häntä vanhempi sisar Katherine. Madeleinen vanhemmat olivat William Hurlbut Force (1852–1917) ja Katherine Arvilla Talmage (1863–1930). Hän ja hänen siskonsa olivat isänsä kautta ranskalaista syntyperää kun taas heidän äitinsä oli Hollannista.
Astor ja hänen vaimonsa lähtivät häämatkalleen Titanicille. Koska Madeleine oli viidennellä kuulla raskaana, Astor kysyi Titanicin upotessa perämies Charles Lightollerilta, saisiko hän myös nousta pelastusveneeseen, mutta vastaus kuului: ”Ei, sir. Vain naisia ja lapsia.” Astor hukkui Titanicilla mutta Madeleine ja hänen palvelijansa selviytyivät onnettomuudesta.

Madeleine Astor menehtyi sydänvaivoihin 27. maaliskuuta vuonna 1940 vain 46 vuoden ikäisenä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Titanicin matkustajat ja miehistö
Kuuluisien henkilöiden puolisot
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Pyry Soiri

Pyry Henri Hidipo Soiri (s. 22. syyskuuta 1994 Tammisaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan Helsingin Jalkapalloklubia. Soiri on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Ura

Juniorivuodet 
Tammisaaressa syntynyt Soiri vietti varhaislapsuutensa Helsingissä. Hänen ollessaan nelivuotias perhe muutti äidin työn perässä Afrikkaan, jossa he asuivat Mosambikissa, Namibiassa ja Tansaniassa, kunnes perhe palasi Suomeen ja muutti Kouvolaan vuonna 2010. Soiri aloitti jalkapallon 5-vuotiaana helsinkiläisessä Pallo-Pojissa viettäessään kesiä Suomessa ja edusti myöhemmin myös FC POHU:n junioreita. Afrikassa Soiri pelasi eri koulujoukkueissa ja Kouvolassa hän liittyi Myllykosken Pallon junioreihin.

Seurajoukkueet 
MYPA:n edustusjoukkueeseen noustuaan Soiri debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2012 Jaroa vastaan. Kauden 2012 aikana hän pelasi myös lainalla Kakkosen Järvenpään Palloseurassa ja Kotkan Työväen Palloilijoissa. Seuraavalla kaudella Soiri vakiinnutti paikkansa liigassa pelaten 22 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Vuonna 2015 Soiri siirtyi Vaasan Palloseuraan kaksivuotisella sopimuksella agenttinaan toimineen Ville Lyytikäisen suosituksesta.

Helmikuussa 2017 Soiri teki sopimuksen Valko-Venäjän pääsarjassa pelaavan Shahtar Soligorskin kanssa. Elokuussa 2018 Soiri siirtyi Itävallan Bundesliigan Admira Wackeriin. Itävallan kautensa jälkeen hän jatkoi kesäkuussa 2019 Tanskan Superliigassa pelanneeseen Esbjergiin kolmivuotisella sopimuksella.

Maajoukkueet 
Soiri on edustanut Suomen U19-, U20- ja U21-maajoukkueita. A-maajoukkueessa hän debytoi Kroatiaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa lokakuussa 2017. Soiri onnistui maalinteossa heti ensimmäisessä A-maaottelussaan. Soiri valittiin myös Suomen joukkueeseen vuoden 2021 EM-kisoihin. 

Soirilla on Suomen ohella Namibian kansalaisuus, minkä johdosta häntä kysyttiin myös Namibian maajoukkueeseen.

Yksityiselämä 
Soirin äiti on suomalainen yhteiskuntatieteilijä Iina Soiri ja isä namibialainen. Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta vuonna 2014.
Soiri seurustelee tunnetun suomalaisen seurapiirikaunottaren ja sisällöntuottaja Sara Siepin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pyry Soiri Soccerway-sivustolla
Pyry Soirin esittely Veikkausliigan sivustolla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Rashi

Salomon ben Isaac tai Shlomo Jitzhaki (), tunnetaan paremmin nimellä Rashi (, lyhenne sanoista RAbbi SHlomo Itzhaki; s. 22. helmikuuta 1040 Troyes, k. 13. heinäkuuta 1105 Troyes), oli ranskalainen rabbi. Häntä pidetään Talmudin ja Tanakin merkittävimpänä kommentoijana, ja hänen vaikutuksensa on säilynyt Talmudin ja Tanakhin tulkinnassa kuten myös hepreankielisessä kirjallisuudessa nykyaikaan asti.

Rashin kommentit erotetaan havainnollisuuden vuoksi Talmudin varsinaisesta tekstistä niin sanotulla Rashi-kirjaintyypillä, jota Rashi itse tosin ei käyttänyt.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset rabbit
Ranskan juutalaiset
Keskiajan henkilöt
Vuonna 1040 syntyneet
Vuonna 1105 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vagabond (merkki)

Vagabond on ruotsalainen kenkämerkki, joka perustettiin 60-luvun lopulla. Merkki valmisti aluksi kenkiä vain miehille.

Pääkonttori sijaitsi alkuun Portugalissa ja Italiassa, joita on pidetty kenkientekotaidon mestareina. Vuonna 1994 Vagabond palasi Varbergiin Ruotsiin jonne perustettiin työpajan mallikappaleiden tekemistä varten, mikä oli ainutlaatuista Pohjois-Euroopassa.

Vagabondin kengät ja nahkatarvikkeet valmistetaan nykyisin Aasiassa. Johtava tuotantotoimisto sijaitsee Vietnamissa, josta käsin Aasian muissa osissa tapahtuvaa tuotantoa organisoidaan ja valvotaan.

Nykyään Vagabond valmistaa sekä naisille että miehille nahkatarvikkeita ja kenkiä yli 2 miljoonaa paria vuodessa 25 maassa ympäri maailmaa.

Aiheesta muualla
Vagabond

Jalkineet