joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kamishli

Kamishli () on noin 90 000 asukkaan kaupunki Syyrian koillisosan Hasakan maakunnassa. Se sijaitsee aivan Turkin vastaisella rajalla ja lähellä Irakin vastaista rajaa. Maakuntakeskus Hasaka on kaupungista linnuntietä noin 75 kilometriä lounaaseen. Turkin vastainen raja erottaa kaupungin Turkin Nusaybinin kaupungista. Historiallisesti Kamishlin väestö on ollut sekalainen joukko armenialaisia, assyrialaisia ja kurdeja. Kamishli perustettiin vuonna 1926 rautatien varteen. Vuonna 2004 kaupungissa oli yhteensä 184 231 asukasta.

Kamishlia palvelee lentoasema . Kaupungista pääsee junalla Aleppoon asti ja bussilla Palmyran kautta Damaskokseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Syyrian kaupungit
Pohjois-Karjalan Kokoomus

Pohjois-Karjalan Kokoomus oli yksi Kokoomuksen piirijärjestöistä. Vuonna 2013 piiri yhdistyi Pohjois-Savon kokoomuksen kanssa Savo-Karjalan kokoomukseksi.

Historiaa

Kokoomuksella on ollut Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä kansanedustaja jo ensimmäisistä vuoden 1907 eduskuntavaaleista alkaen. Ensimmäiseksi kansanedustajaksi valittiin Pekka Pennanen, joka edusti Nuorsuomalaista puoluetta 1907–1919 sekä Kokoomusta 1922–1945 kuin myös rovasti Emanuel Kolkki, joka puolestaan edusti vanhasuomalaista puoluetta 1907–-1909 sekä Kokoomusta 1930–1933.

Ehkä kuuluisin Pohjois-Karjalasta Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä valittu kokoomuslainen on ollut Onni Talas (vuoteen 1895 Gratschoff), joka oli senaattori itsenäistymisvaiheissa. Hän edusti ensin Nuorsuomalaista puoluetta 1909–1918 ja sitten Kokoomusta 1918–1919 siirtyen Viipurin läänin itäiseen vaalipiiriin tullen valituksi vielä 1927 kolmeksi vuodeksi kansanedustajaksi.

Kokoomuksen kannatus oli painottunut Kuopion läänin läntiseen vaalipiiriin eli lähinnä Pohjois-Savoon. 

Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä valittuja kokoomuslaisia kansanedustajia ovat olleet myöhemmin Eero Mäkinen (1945–1951), Raino Hallberg (1951–1966), Alli Vaittinen-Kuikka (1966–1979), Mauri Vänskä (1979–1983), Eeva Turunen (1983–1995), Anne Knaapi (1995–1999) ja Pekka Ravi (1999–2003 ja 2007–2015).

Eduskuntavaalit 2007

Pohjois-Karjalan Kokoomus oli vaaliliitossa Kristillisdemokraattien Pohjois-Karjalan piirin ja Perussuomalaisten Pohjois-Karjalan piirin kanssa. Vaaliliitto sai yhden paikan. Kokoomuksen kansanedustajaksi nousi Pekka Ravi, joka oli aiemmin kansanedustajan vaalikaudella 1999-2003.

Aiheesta muualla
Enon Kokoomus ry 
Joensuun Kokoomuksen nuoret ry 
Joensuun Kokoomus ry 
Joensuun opiskelevat porvarit ry 
Kontiolahden Kokoomus ry 
Liperin Kokoomus ry 
Outokummun Kokoomus ry 

Kokoomuksen piirijärjestöt
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Antti Piippo

Antti Piippo (s. 14. tammikuuta 1947 Tampere) on suomalainen teollisuusjohtaja. Hän on elektroniikan valmistuspalveluyritys Elcoteq SE:n toinen perustaja ja pääosakas, ja toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuosina 1991–2010. 

Piippo perusti Elcoteqin 1990-luvun alun laman keskellä ja hän vaurastui yrityksensä kasvun myötä huimasti. Piippo oli vuonna 2000 Suomen neljänneksi rikkain henkilö, omaisuutta hänellä oli tällöin 75 miljoonaa euroa.  Antti Piippo on myös tunnettu voimakkaista mielipiteistään muun muassa kolmikannan romuttamisen suhteen Suomessa.

Koulutus 
Antti Piippo valmistui insinööriksi vuonna 1973 Helsingin teknillisestä oppilaitoksesta. Hän on sotilasarvoltaan sotilasmestari.

Ura ja luottamustoimet
Vuosina 1971–1984 Piippo työskenteli Aspo Oy:ssä elektroniikkaryhmän johtajana. Vuonna 1984 hän siirtyi Oy Lohja Ab:n palvelukseen jatkamaan aiemmin perustettua mikroelektroniikkayksikköä, josta myöhemmin syntyi Elcoteq Oy. Vuonna 1991 hän osti kumppaneidensa Henry Sjömanin ja Jorma Vanhasen kanssa Lohjan elektroniikkateollisuuden yksikön Elcoteqin. Talouselämän top 500 -listalle Elcoteq nousi ensimmäisen kerran vuonna 1994. Sijaluku oli silloin 335 ja yrityksen liikevaihto oli runsaat 30 miljoonaa euroa. Vuonna 2004 Elcoteqin liikevaihto oli 3 miljardia euroa ja Talouselämä top 500 -sijaluku 18. 

Antti Piipolla on uransa aikana ollut useita hallitusten ja hallintoneuvostojen jäsenyyksiä ja puheenjohtajuuksia eri yrityksissä ja elinkeinoelämän järjestöissä. Lisäksi hän on toiminut sekä jäsenenä että puheenjohtajana useissa yritystoimintaa käsittelevissä valtionhallinnon työryhmissä.

Yksityiselämä 
Piippo on ollut julkisuudessa myös värikkään yksityiselämänsä johdosta. Vuonna 2002 hänet tuomittiin 6 000 euron sakkoihin pahoinpitelystä.

Kunnianosoitukset 
Unkarilaisen Pécsin Yliopiston kunniatohtori
Unkarin tasavallan Ansioritarikunnan komentajan risti
Viron Maarjamaan ristin ansiomerkki, II-luokka
Viestikiltojen Liitto Ry:n Viestiristi

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Pernik

Pernik () on kaupunki Länsi-Bulgariassa. Kaupungin asukasluku oli 97 181 vuonna 2011. Pernik sijaitsee Pernikin alueella Struman rannalla, Viskjar-, Vitoša ja Golo Bardo -vuorten ympäröimänä. Kaupunki oli nimetty vuosina 1949–1962 Dimitrovoksi kommunistijohtaja Georgi Dimitrovin kunniaksi. 

Pernikissä järjestetään Survan kansainväliset festivaalit joka vuosi tammikuussa.

Ystävyyskaupungit 
 Caen, Ranska (vuodesta 2001)
 Cardiff, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta (vuodesta 1940)
 Las Vegas, Yhdysvallat (vuodesta 2004)
 Lublin, Puola (vuodesta 2001)
 Magdeburg, Saksa (vuodesta 2003)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Official site of Pernik
 All News from Pernik 

Bulgarian kaupungit
Tarvo

Tarvo on suomalainen miehen nimi. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun  mennessä noin 290 suomalaiselle.

Nimen alkuperästä on esitetty kaksi erilaista selitystä. Sen on arveltu johtuvan pääasiassa kansanrunoissa esiintyvästä sanasta tarvas, jolla on tarkoitettu villiä alkuhärkää. Koska nimi kuitenkin on yleinen myös Virossa, Julius Mägiste on väittänyt sen johtuvan viron murteissa esiintyvästä sanasta tarv, joka merkitsee tarmoa, energiaa, ja täten kyseessä olisi Tarmon rinnakkaisnimi. Suomessa nimi on ollut käytössä 1910-luvulta lähtien, ja almanakkaan se otettiin vuonna 1950.

Tunnettuja Tarvoja 
Tarvo Laakso (s. 1955), suomalainen pastori, gospellaulaja, "rokkipappi"
Tarvo Oksala (1915–1982), suomalainen perinnöllisyystieteilijä
Tarvo Hanno Varres (s. 1970), virolainen valokuvaaja ja muusikko

Lähteet 

Etunimet
Veijo

Veijo on suomalainen miehen etunimi ja harvinainen sukunimi. Nimi on syntynyt Veikko-nimen muunnelmana Nimi Veijo on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä  11 198 suomalaiselle, joista yli puolet on 1940- ja 1950-luvuilla syntyneitä. Veijon nimipäivä on 9. tammikuuta. Samana päivänä nimipäiväänsä viettävät myös Veikko, Veli ja Veikka.

Tunnettuja Veijoja
Veijo Antila, maitotaloustieteen dosentti
Veijo Baltzar, kirjailija
Veijo Heiskanen, raviohjastaja ja -valmentaja
Veijo Heiskanen, metsätieteilijä
Veijo Hietala, elokuvatutkija
Veijo-Lassi Holopainen, maahockeypelaaja, pesäpalloilija ja urheilutoimittaja
Veijo Hytti, markkinoinnin ammattilainen ja muutosjohtaja
Veijo Hämäläinen, maastohiihtäjä
Veijo Johansson, Lapin sodan aikana Stutthofin keskitysleirille joutunut merimies
Veijo Kaakinen, ampumaurheilija
Veijo Koponen, yrittäjä, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Veijo Lassila, hammaslääketieteen professori
Veijo Martikainen, arkkitehti ja professori
Veijo Meri, kirjailija
Veijo Mikkolainen, kilpasoutaja
Veijo Murtomäki, Sibelius-Akatemian professori
Veijo Nielsen, koripalloilija
Veijo Niemi, poliisi ja kansanedustaja (Perussuomalaiset)
Veijo Parhiala, pesäpalloilija
Veijo Pasanen, Pelle Hermannin näyttelijä
Veijo Puhjo, poliitikko (Vasemmistoliitto) ja lääkäri
Veijo Raunio, lääketieteen professori, Kansanterveyslaitoksen johtaja 1982–1991
Veijo Rönkkönen, kansantaiteilija
Veijo Saloheimo, historiatutkija, tietokirjailija ja professori
Veijo Savikko, kilpakävelijä
Veijo Setälä, kuvataiteilija ja kuvanveistäjä
Veijo Tahvanainen, suunnistaja
Veijo Taipalus, vara-amiraali, Maanpuolustuskorkeakoulun ent. rehtori, Merivoimien ent. komentaja
Veijo Teittinen, kirjailija
Veijo Turpela, pesäpalloilija
Veijo Ullakko, iskelmälaulaja
Veijo Valmu, taidemaalari
Veijo Valtonen, jalkapalloilija ja valmentaja
Veijo Vanamo, keittiömestari ja tv-kokki
Veijo Vannesluoma, seiväshyppääjä
Veijo Varpio, oopperalaulaja ja toiminnanjohtaja
Veijo Viitala, jääkärikapteeni
Veijo Virsu, neuropsykologian professori
Veijo Votkin, lihatukkuyrittäjä
Veijo Wartiovaara, kasvitieteilijä 
Veijo Wirén, tietokirjailija

Muita Veijoja
Café Veijon Baari, radio Mafian ohjelma
Veijo Miettinen, pakinoitsijanimimerkki Tekniikka ja Talous -lehdessä, "perusinsinööri"
Veijo Peso, T. V. O. Vänttisen yhtye
Veijo Esso, Spede Pasasen luoman ja Vesa-Matti Loirin näyttelemän Uuno Turhapuron kantapaikka oli useissa elokuvissa Esson baari, jonne Uuno karkasi salaa vaimoltaan. Uuno ylpeili tuntevansa baarin omistajan Veijo Esson. Myös roolihahmo Aleksi Mäkelän  elokuvassa Pahat pojat (2003), Vesa Mäkelän roolihahmo

Lähteet 

 Etunimet
Lovetš

Lovetš () on kaupunki keski-Bulgariassa Lovetšin alueella. Sen asukasluku on noin 50 000. Lovetš sijaitsee 150 kilometriä pääkaupungista Sofiasta lähellä Pleveniä, Trojania ja Tetevenia.

Lovetšissa on useita museoita ja teattereita.

Kaupungissa käytiin syyskuussa 1877 Turkin sotaan liittyvä Lovetšin taistelu, jossa oli mukana Suomen kaartin jäseniä.

Ystävyyskaupungit 
 Erfurt, Saksa (vuodesta 1971)
 Rjazan, Venäjä (vuodesta 1964)

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kaupungin verkkosivusto 

Bulgarian kaupungit
Conor Clapton

Conor Clapton (21. elokuuta 1986 – 20. maaliskuuta 1991 New York, New York, Yhdysvallat) oli muusikko Eric Claptonin poika.

Claptonin äiti oli italialainen näyttelijätär Lory Del Santo, johon Eric Claptonilla oli ollut lyhytaikainen suhde. Poika putosi newyorkilaisen kerrostalon 53. kerroksen ikkunasta 20. maaliskuuta 1991 ja kuoli välittömästi. Onnettomuus sattui yhdentoista aikaan aamulla. Conor on haudattu Pyhän Maria Magdaleenan kirkkoon Ripleyssä, Surreyssä.

Conorin kuolema vaikutti Eric Claptonin elämään suuresti. Muusikko palasi lavalle yhdeksän kuukautta tapauksen jälkeen. Clapton ja Will Jennings yhdessä kirjoittivat 4-vuotiaan muistolle laulun "Tears in Heaven". Claptonille Grammyn tuonut balladi julkaistiin hänen albumillaan Unplugged (1992). Kappale oli jo vuonna 1991 soinut elokuvassa Rush. 

Conorin kuoleman jälkeiset tunteet heijastuvat myös monissa muissa Claptonin kappaleissa. Pojasta kertovat esimerkiksi laulut "Lonely Stranger" ja "The Circus Left Town". Jälkimmäisessä muusikko muistelee viimeistä kertaa, jolloin näki poikansa elossa. He olivat onnettomuutta edeltäneenä iltana olleet seuraamassa sirkusta.

Lory Del Santo on haastattelussaan ilmoittanut nähneensä tapauksesta painajaisia vuosia sen sattumisen jälkeen. Hän on myös ilmoittanut, että ei ole Eric Claptonin kanssa puhunut tapauksesta sanaakaan.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1986 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Bengt-Åke Gustafsson

Bengt-Åke Gustafsson (s. 23. maaliskuuta 1958 Karlskoga, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän voitti pelaajana kaksi maailmanmestaruutta ja valmensi Ruotsin jääkiekkomaajoukkuetta helmikuusta 2005 toukokuuhun 2010, minä aikana Ruotsi voitti kerran olympiakultaa ja maailmanmestaruuden.

Pelaajaura 

Pelaajauransa Gustafsson aloitti Ruotsin jääkiekon Allsvenskanin Bofors IK:ssa, josta hän siirtyi vuonna 1977 Elitserieniin Färjestad BK:n joukkueeseen. Washington Capitals varasi hänet joukkueeseen vuoden 1978 NHL:n varaustilaisuudessa neljännen kierroksen 55. varausvuorolla. Gustafsson teki sopimuksen WHA:ssa pelanneen Edmonton Oilersin kanssa maaliskuussa 1979. Kun Oilers liitettiin kaudeksi 1979–1980 NHL:ään, Gustafsson siirrettiin varausoikeuden nojalla Washington Capitalsiin. Gustafssonista kehkeytyi 1980-ja 1990-luvuilla Capitalsin johtava pelaaja, joka teki kaikkiaan 555 tehopistettä (196 + 359) pelaamissaan 629 runkosarjan ottelussa sekä 28 tehopistettä (9 + 19) 32 pudotuspelissä.

Gustafsson palasi NHL:stä vuonna 1989 Ruotsiin ja Färjestadin joukkueeseen. Kaudet 1993–1999 hän pelasi vielä Itävallassa VEU Feldkirchin joukkueessa ja voitti viisi peräkkäistä Itävallan mestaruutta.

Ruotisin maajoukkueessa Gustafsson pelasi olympialaisissa 1992, Kanada-cupissa 1984 ja 1987 sekä viisissä MM-kilpailuissa. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta ja sai yhden MM-hopean, yhden MM-pronssin sekä yhden Kanada-cupin hopean. Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienissä 1987 Gustafsson oli joukkueensa paras pistemies kolmella maalilla ja kahdeksalla maalisyötöllä. Suomen MM-kilpailuissa 1991 Gustafsson voitti toisen maailmanmestaruutensa ja keräsi viisi syöttöpistettä.

Valmentajaura

Lopetettuaan aktiiviuransa pelaajana, Gustafsson on urallaan valmentanut useita seurajoukkueita ja kahta maajoukkuetta. Valmennettuihin joukkueisiin kuuluu muun muassa Sveitsin jääkiekkomaajoukkueen apulaisvalmentajuus, sekä päävalmentajuus Itävallan liigan VEU Feldkirchissä, Sveitsin liigan SC Langnaussa, ja Elitserienin Färjestad BK:ssa.

Gustafsson valittiin 14. helmikuuta 2005 Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen valmentajaksi. Alkumenestys oli vaisu Ruotsin joukkueen sijoittuessa neljänneksi Itävallan jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. 

Maajoukkuekausi 2006 olikin sitten Gustafssonille menestys; ensin hän johdatti Ruotsin kultaan Torinon talviolympialaisten jääkiekkoturnauksessa, sitten historialliseen turnausvoittoon maailmanmestaruuskilpailuissa. Gustafssonin luotsaama Ruotsin joukkue saavutti ensimmäisenä sekä olympiakullan että maailmanmestaruuden samana vuonna. Hänen valmentajauransa päättyi MM-kisoihin 2010, missä Ruotsi sai pronssia.

Muuta 

Bengt-Åken poika Anton Gustafsson on jääkiekkoilija.

Katso myös 

 Luettelo vähintään viisi maalia yhdessä NHL-ottelussa tehneistä pelaajista

Lähteet 

Ruotsalaiset jääkiekkovalmentajat
Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Washington Capitalsin varaamat pelaajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
John (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)

Prinssi John (, 12. heinäkuuta 1905 – 19. tammikuuta 1919) oli Britannian kuningasperheen jäsen. Hän oli kuningas Yrjö V:n ja kuningatar Maryn nuorin lapsi.

Elämäkerta 

Epilepsiasta ja Aspergerin oireyhtymän piirteistä kärsinyt prinssi syntyi Norfolkissa ja oli kruununperimysjärjestyksessä kuudes.

Prinssi John kastettiin 3. elokuuta 1905 Sandringhamin kartanossa. Hän sai ensimmäisen epileptisen kohtauksensa nelivuotiaana. Poikaa pyrittiin pitämään poissa julkisuudesta, eikä hän osallistunut isänsä kruunajaistilaisuuteen 22. kesäkuuta 1911. 

John asui Sandringhamin Wood Farmilla, jossa hänen sanotaan monesti eläneen omissa oloissaan. Hänellä oli kuitenkin yksi ystävä, suunnilleen samanikäinen yorkshireläinen tyttö nimeltä Winifred Thomas, joka oli lähetetty asumaan setänsä ja tätinsä kanssa maalle kärsimänsä astman takia. 

John oli sairaalloinen ja kärsi epileptisistä kohtauksista koko elämänsä. Kohtaukset lisääntyivät selvästi iän myötä, ja lopulta pitkittynyt kohtaus vei hänen henkensä, kun hän menehtyi 13-vuotiaana Wood Farmilla 19. tammikuuta 1919. Johnin vanhemmat eivät olleet läsnä, mutta tieto tavallista rajummasta sairauskohtauksesta saapui nopeasti Buckinghamin palatsiin. Prinssi John haudattiin Sandringhamiin 21. tammikuuta.

Mediassa 

Prinssi Johnista kertoo Stephen Poliakoffin BBC:lle käsikirjoittama ja ohjaama vuonna 2003 ensiesitetty kaksiosainen minisarja Kadonnut prinssi.

Aiheesta muualla 

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Venesatama

Venesatama on veneiden kiinnittäytymiseen tarkoitettu paikka vesistön rannalla.

Kotisatamat

Kotisatama on veneiden pääasiallinen säilytyspaikka veneilykauden aikana. Veneen omistaja on ostanut tai vuokrannut sieltä pysyvän paikan veneelleen. Sataman omistaja voi olla kunta, yhdistys tai yritys.

Käyntisatamat

Käyntisatamia ovat satamat, joissa voi käydä veneretken tai matkapurjehduksen aikana kaupassa, venehuollossa, asioimassa, lepäämässä tai yöpymässä. Käyntisatamat jakautuvat vierassatamiin, palvelusatamiin, yleisiin laitureihin sekä luonnonsatamiin.

Vierassatamat

Vierassatamat (myös vierasvenesatama) ovat hyvätasoisia käyntisatamia, joissa on vähintään kymmenen vierasvenepaikkaa.

Palvelusatamat
Palvelusatamat ovat pääasiassa vesi-, elintarvike- ja/tai polttoainetäydennyksiin tarkoitettuja satamia, joissa voi olla myös yöpymiseen sopivia vierasvenepaikkoja.

Yleinen laiturit
Yleiset laiturit ovat kyläsatamia tai muita piensatamaia, jotka palvelevat pääasiassa kalastusta tai matkustaja ja yhteysliikennettä. Niitä voidaan käyttää käyntisatamina asioimiseen sataman luonteen mukaisesti. Yleisellä laiturilla voi olla vierasvenepaikkoja. .

Luonnonsatamat
Luonnonsatamat ovat kunnan, yhdistyksen tai muun yhteisön virkistystarkoituksiin varattuja tai yleiseen käyttöön otettuja satamia luonnonvaraisella alueella. Luonnonsatama soveltuu yöpymiseen tai vain päiväsaikaiseen virkistäytymiseen.

Turvasatamat
Turvasatamat ovat paikkoja, joista voi hakea suojaa, ensiapua tai korjausapua. Turvasatamat jakautuvat suojasatamiin ja hätäsatamiin. Turvasatamien luokka on 2.3

Suojasatamat
Suojasatamat ovat satamia, joita on mahdollista käyttää tilanteen muututtua sellaiseksi, ettei veneilyn jatkaminen sillä hetkellä ole järkevää. Syitä voivat olla koventunut merenkäynti, väsymys, pahoinvointi jne. Suojasatamana voidaan käyttää luotsiasemaa, merivartioasemaa, kylää, merkittyä suojasatamaa..

Hätäsatama

Hätäsatama on satama, jota saa käyttää vain hätätilanteessa. Hätäsatama voi olla vaikka rannikkolinnake.

Lähteet 
Satamakirja Uudestakaupungista Virojoelle sekä Ahvenanmaa värikuvina, sivu 3,Ari Eskonlahti, Erkki Virkelä ja Jorma Leppiniemi, Helsinki, 1989, ISBN 951-95266-0-9

Viitteet

Aiheesta muualla 

 venesatama.com: wikipohjainen satamaluettelo
 www.vertti.info: satamaluettelo ja satamien välimatkatiedot
Argentiinan Grand Prix 1972

Argentiinan Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. tammikuuta 1972 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Jackie Stewart. Argentiinan GP oli viimeksi ajettu vuonna 1960.

Tulokset

Muuta 
 Nopein kierros: Jackie Stewart 1'13.660
 Niki Laudan ensimmäinen maaliin ajettu kilpailu

Lähteet

Formula 1 -kausi 1972
Argentiinan Grand Prix
Risto Saarman

Risto Saarman (s. 25. tammikuuta 1956, Jyväskylä) on suomalainen tenori ja laulunopettaja.

Saarman on valmistunut Sibelius-Akatemiasta ja kerännyt kokemusta monissa laulukipailuissa (mm. Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut, 2. sija 1984). Risto Saarman oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1979-1999. Hän on esiintynyt yhdeksässä Euroopan maassa, Suomen kaikkien ammattisinfoniaorkestereiden solistina sekä lukuisilla musiikkijuhlilla, kuten Savonlinnan Oopperajuhlilla.

Risto Saarman on toiminut Lahden Konservatorion laulun lehtorina vuodesta 1996.
Riston veljet Jari Saarman sekä Jukka Saarman ovat myös oopperalaulajia.

Lähteet

Suomalaiset tenorit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Via sacra

Via sacra (myös Sacra via, suom. Pyhä Tie) oli antiikin Rooman virallinen pääkatu. Se johti Capitoliumin Juppiterin temppeliltä Colosseumille. Sen varrella sijaitsivat monet antiikin Rooman merkittävimmistä temppeleistä ja sen yllä kaartuvat Tituksen riemukaari, Augustuksen riemukaari, Tiberiuksen riemukaari ja Septimus Severuksen riemukaari.

Via Sacra oli valtiollisten, sotilaallisten ja uskonnollisten tapahtumien, kuten triumfi- ja uskonnollisten kulkueiden näyttämö. Lisäksi se oli vilkkaan arkielämän keskus. Sen varrella tehtiin kauppaa, käytiin oikeutta ja vietettiin vapaa-aikaa.

Lähteet 
Otavan suuri Maailmanhistoria kartasto s. 21.

Aiheesta muualla 

Roomalaiset tiet
MsHK Žilina

MsHK Žilina on Slovakian 1. Ligassa pelaava jääkiekkojoukkue. MsHK Žilina pelaa kotiottelunsa Garmin Arenalla, Žilinan kaupungissa Slovakiassa. Se on perustettu 1925.

Slovakian Extraliigan Mestaruudet: 1 (2006)

MsHK Žilina pelasi European Champions Cupissa samassa lohkossa HPK:n ja Sparta Prahan kanssa vuonna 2007.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Dušan Gregor 
 Apuvalmentaja: Stanislav Škorvánek 
 Maalivahtivalmentaja: Jozef Urdák 
 Toimitusjohtaja: Peter Húževka 

Lähde: EliteProspects

NHL- ja WHA-pelaajat

 Jozef Balej
 Peter Cehlárik
 Ivan Droppa
 Stanislav Gron
 Marek Hrivík
 Tomáš Káňa
 Petr Kanko

 Jaroslav Kristek
 Ján Lašák
 Louis Leblanc
 Pavel Pazourek
 Ronald Petrovický
 Roman Tvrdoň

Aiheesta muualla
Seuran sivusto

Slovakialaiset jääkiekkoseurat
Žilinan alue
Marko Lämsä

Marko Lämsä (s. 24. elokuuta 1977 Oulu) on suomalainen iskelmälaulaja. Hänet kruunattiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla tangokuninkaaksi vuonna 2006. Marko sai tuomaristolta 78,5/80 pistettä. Eroa toiseksi sijoittuneeseen Jarno Itkoseen oli 5,5 pistettä. Ennen tangokuninkuuttaan Lämsä on kruunattu kahdesti aiemmin tangoprinssiksi vuosina 2004 ja 2005.

Lämsä on lähtöisin Oulusta, mutta hän asuu nykyään Tampereella. Lämsä työskenteli ennen tangokuninkuuttaan musiikki-isäntänä Viking Linen Isabellalla ja Amorellalla. Häneltä ilmestyi marraskuussa 2006 ensimmäinen pitkäsoitto Ikuisesti sinun. Lämsän toinen albumi Olet kaikki julkaistiin vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lämsän viralliset kotisivut

Suomalaiset iskelmälaulajat
Tangokuninkaat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannele Koivunen

Hannele Sisko Maritta Koivunen (o.s. Seitsonen, s. 18. helmikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kulttuurintutkija ja virkamies.

Elämä
Koivunen valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta 1968. opiskeli Helsingin yliopistossa kieliä, kansanrunoudentutkimusta ja taideaineita pääaineenaan taidehistoria.  Hän on opiskellut muun muassa myös informaatiotutkimusta. Koivunen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1973 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1994. Hänet tunnetaan muun muassa väitöskirjaansa pohjautuvasta teoksestaan Madonna ja huora (1995).

Vuonna 1998 Koivunen nimitettiin Helsingin yliopiston uskontotieteen, erityisesti uskontosemiotiikan dosentiksi.

Koivunen on työskennellyt erilaisissa kirjastoalan ja kulttuuripolitiikan tehtävissä. Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön palveluksessa hän aloitti ensimmäisen kerran vuonna 1973, jolloin hän toimi Lapin läänin taidetoimikunnan sihteerinä. Koivunen työskenteli ministeriössä myös vuosina 1982–1984. Vuonna 2006 hänet nimitettiin viisivuotiskaudelle opetus- ja kulttuuriministeriön taide- ja kulttuuriperintöyksikön päälliköksi.

Koivunen sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1996.

Julkaisut
Väitöskirjansa The Woman Who Understood Completely; A Semiotic Analysis of the Mary Magdalene Myth in Gnostic gospel of Mary pohjalta Koivunen on kirjoittanut yleistajuisen teoksen Madonna ja huora (1995). Koivunen on kirjoittanut myös teoksen Hiljainen tieto (1997) sekä lukuisia muita monografioita sekä artikkeleita lehdissä ja kokoomateoksissa. 

Koivunen nosti ensimmäisenä Suomessa esiin käsitteen oikeudesta tietoon (Turun kirjastopäivät 1981). Teoksessa Hiljainen tieto (1997) hän toi suomalaiseen keskusteluun englannin tacit knowledge -käsitteen, jonka hän käänsi hiljaiseksi tiedoksi.

Teoksia 
 Tietoa työelämästä, Kirjastopalvelu 1980
 Kehystetty todellisuus. Hyvinkään taiteilijaseura 25 vuotta, Hyvinkään taiteilijaseura 1982
 The Woman Who Understood Completely; A Semiotic Analysis of the Mary Magdalene Myth in Gnostic gospel of Mary, Imatra: International Semiotics Institute 1994
 
 
 Rakkaus, Helsinki Media 1995
 
 Vain unen varjo. Kaipuun ja surun runoja, (toimittanut yhdessä Laura Virkin kanssa) Otava 1997
 Kulttuuriteollisuus, (toimittanut yhdessä Tanja Kotron kanssa) Edita 1999
 Elämänviisaus. Kokemustietoa uusille sukupolville, Otava 2001
 FinnAgora. Selvitys Suomen kulttuurin, tieteen, elinkeinoelämän, teknologian ja kansalaistoiminnan yhteistyöverkoston perustamisesta Unkariin, Opetusministeriö 2002
 Onko kulttuurilla vientiä? Opetusministeriön, ulkoasiainministeriön ja kauppa- ja teollisuusministeriön Kulttuurivienti-hanke, Opetusministeriö 2004

Lähteet

Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Suomalaiset uskontotieteilijät
The Confessions Tour


The Confessions Tour on Madonnan Confessions Tour -kiertueesta tehty dvd/cd-paketti. Se ilmestyi myös pelkkänä dvd:nä. Dvd ja cd on nauhoitettu kahtena iltana Lontoon Wembley-areenalla. Se ilmestyi 30. tammikuuta 2007.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 15. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan viidennellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.

Kappaleet

CD 
 Future Lovers/I Feel Love
 Like a Virgin
 Jump
 Confessions(Interlude)
 Isaac
 Sorry
 Sorry Remix(Interlude)
 I Love New York
 Let It Will Be
 Music Inferno
 Erotica/You Thrill Me
 Lucky Star
 Hung Up

DVD 
 Future Lovers/I Feel Love
 Get Together
 Like a Virgin
 Jump
 Confessions (Interlude/Dancers)
 Live to Tell
 Forbidden Love
 Isaac
 Sorry
 Like It or Not
 Sorry (Remix – Interlude)
 I Love New York
 Ray of Light
 Let It Will Be
 Drowned World/Substitute for Love
 Paradise (Not for Me)
 Music/Disco Inferno
 Erotica/You Thrill Me
 La Isla Bonita
 Lucky Star
 Hung Up

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Pitchfork: 4.2/10

Lähteet 

Madonnan albumit
Madonnan DVD- ja VHS-julkaisut
Vuoden 2007 konserttitallenteet
Ahvenanmaan keskusta

Ahvenanmaan keskusta () on Ahvenanmaalla toimiva puolue. Keskusta on Ahvenanmaan maakuntapäivien suurin puolue seitsemällä edustajallaan. Puolueen puheenjohtaja on Harry Jansson.

Ahvenanmaan keskusta perustettiin 13. tammikuuta 1976 pidetyssä kokouksessa, johon kokoonnuttiin hammarlandilaisen Karl-Anders Bergmanin aloitteesta. Paikalle saapuneet halusivat perustaa Ahvenanmaalle pohjoismaisten esimerkkien mukaisen keskustapuolueen. Bergmanin johdolla puolueelle laadittiin 45 kohdan ohjelma, joka hyväksyttiin 22. helmikuuta pidetyssä kokouksessa, johon otti osaa 150 henkilöä. Ohjelma opittiin myöhemmin tuntemaan kokouksen pitopaikan mukaan Hammarbo-teeseinä. Monet perustajista olivat aiemmin toimineet Landsbygdens och skärgårdens valförbund (LOS) -vaaliorganisaatiossa. Mukaan uuteen puolueeseen tuli myös Vapaamielisestä yhteistoiminnasta aiemmin irtautunut Frisinnad Samverkans framstegslista. 

Puolueella on paikallisosastoja kunnissa Brändö, Eckerö, Finström, Föglö, Geta, Hammarland, Jomala, Lemland, Lumparland, Maarianhamina, Saltvik ja Sund. Puolueen nuorisojärjestöksi perustettiin vuonna 1977 Ungcentern ja naisjärjestöksi 1988 Centerkvinnorna.

Pohjoismaiden neuvostossa Ahvenanmaan keskusta kuuluu Keskiryhmään, yhdessä Ahvenanmaan liberaalien ja neljän manner-Suomen puolueen kanssa.

Vaalit
Keskusta osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin puolue on osallistunut omalla listallaan 1991 ja 2003 sekä vaihtelevissa porvarillisissa liittoumissa muulloin. Vaaleissa 2007 keskusta kuului edustajapaikan saaneeseen oikeistopuolueiden Borgerlig allians -vaaliliittoon. Vuonna 2011 puolue liittoutui sosialidemokraattien ja Ahvenanmaan tulevaisuuden kanssa muodostaen Åländsk samling -yhteislistan, jolta maakunnan edustaja valittiin.

Poliitikot

Puheenjohtajat
 Roger Nordlund 1986–1987, 1997–2007
 Veronica Thörnroos 2007–2010
 Harry Jansson 2010→

Varapuheenjohtajat
 Henry Lindström (1. vpj.)
 Britt Lundberg (2. vpj.)

Maakuntapäiväedustajat 
Gun Carlson 1995–2011
Torbjörn Eliasson 2003–2015
Anders Englund 1991–2015
Ragnar Erlandsson 1987–2007
Harry Jansson 2009–
Runar Karlsson 1999–2019
Henry Lindström 2003–2011
Britt Lundberg 1999–2019
Jan-Erik Mattsson 1995–2003, 2005–2011
Roger Nordlund 1983–1991, 2007–2011, 2015–
Jörgen Pettersson 2011–
Jan Salmén 2007–2011
Roger Slotte 2007–2015
Veronica Thörnroos 2003–2009, 2015–

Lähteet

Aiheesta muualla 
Åländsk Center 

Ahvenanmaan keskusta
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Ahvenanmaan liberaalit

Ahvenanmaan liberaalit (, lyh. Lib.) on Ahvenanmaalla toimiva liberaali puolue. Lokakuun 2011 vaaleissa liberaalit oli Ahvenanmaan maakuntapäivien toiseksi suurin puolue kuudella edustajallaan. Puolueen puheenjohtaja on Katrin Sjögren.

Ahvenanmaan liberaalit perustettiin vuonna 1978, kun Landsbygdens och Skärgårdens valförbund -vaalijärjestöstä (LOS) 1975 irtautunut LOS-Liberalerna ja Maarianhaminassa vuodesta 1968 toiminut Mittenliberalerna yhdistyivät uudeksi puolueeksi.

Liberaaleilla on yli 600 jäsentä ja osasto suurimmassa osassa Ahvenanmaan kunnista. Puolueen naisjärjestö on Liberala Kvinnogruppen ja nuorisojärjestö Ungliberalerna. Pohjoismaiden neuvostossa Ahvenanmaan liberaalit kuuluu Keskiryhmään, yhdessä muun muassa Ahvenanmaan keskustan ja neljän manner-Suomen puolueen kanssa.

Puolueen tunnus on ruiskaunokki.

Vaalit
Liberaalit osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin puolue on osallistunut omalla listallaan 1995–2003 ja vuonna 2015. Muulloin se on osallistunut eduskuntavaaleihin vaihtelevissa liittoumissa. Vaaleissa 1995 ja 1999 kansanedustaja valittiin liberaalien omalta listalta. Vuosina 1987, 1991 ja 2007 liberaalit oli mukana paikan saaneissa vaaliliitoissa. Liberaalien Gunnar Jansson oli kansanedustajana ruotsalaisessa eduskuntaryhmässä vuosina 1983–2003.

Poliitikot

Puheenjohtajat
Olof Erland 1992–2003
Viveka Eriksson 2003→

Varapuheenjohtajat
Raija-Liisa Eklöw (1.)
Christian Nordas (2.)

Puoluesihteerit
Solveig Gestberg –2003
Christina Johansson-Gammals 2003→

Maakuntapäiväedustajat 
Tony Asumaa 2011->
Ulla-Britt Dahl 2007–2011
Raija-Liisa Eklöw 1995–2011
Lisbeth Eriksson 1995–1999 2000–2003
Roger Eriksson 2003–2007
Sirpa Eriksson 2007–2011
Viveka Eriksson 1995–2007, 2011−2019
Olof Erland 1991–1999 2007–2011
Gunnar Jansson 1991–1995, 2007−2015
Margaret Lundberg 2007–2011
Sune Mattsson 1999–2007
Åke Mattsson 2003–2011, siirtyi Maltillisiin
Mats Perämaa 2001–2007, 2011-
Katrin Sjögren 2003–2007, 2011-
Folke Sjölund 1991–1999, 2001–2003, 2007–2011
Leo Sjöstrand 1991–2003, 2007–2011
Torsten Sundblom 2007−2019
Hasse Svensson 1999–2003
Lotta Wickström-Johansson 1995–2003

Lähteet

Aiheesta muualla 
Liberalerna på Åland 

Ahvenanmaalaiset puolueet
Suomen liberaalit puolueet
Ahvenanmaan maltilliset

Ahvenanmaan maltilliset () on Ahvenanmaalla toimiva puolue. Puolueen puheenjohtaja on Annette Holmberg-Jansson.

Puolueen perustivat porvarillisista piireistä tulleet henkilöt syksyllä 1967 Maarianhaminassa. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Klas Eklund. Vuosien 1967 ja 1971 maakuntapäivävaaleissa FS sai kolme edustajaa. Vuonna 1971 perustettiin puolueen nuorisojärjestöksi Borgerlig Ungdom, jota johti aluksi Roger Jansson. Järjestö vaihtoi myöhemmin nimensä muotoon Samlad Åländsk Ungdom ja 1970-luvun lopussa siitä tuli Frisinnad Ungdom.

1970-luvun alussa puolueesta irtautui ryhmä, joka alkoi toimia nimellä Frisinnad Samverkans framstegslista (FSF). FSF sulautui myöhemmin Ahvenanmaan keskustaan.

Puolue perustettiin nimellä Vapaamielinen yhteistoiminta (). Maaliskuussa 2011 nimeksi vaihdettiin Moderaterna på Åland.

Vaalit
FS osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin puolue on osallistunut vaihtelevissa porvarillisissa liittoumissa (Borgerlig alternativ 1987, Lista C 1991, Borgerlig samlingslista 1995 ja 1999, FS–obundna 2003, Borgerlig allians 2007, Alliansen för Åland 2011). Vuosina 1991, 2003 ja 2007 FS oli mukana edustajapaikan saaneessa vaaliliitossa.

Maakuntapäiväedustajat 
Petri Carlsson 2011–2015 (Johan Ehnin varaedustaja), 2015–2019
Johan Ehn 2003−2011, 2015−2019
Peter Grönlund 2003–2007
Dennis Jansson 1999–2007
Roger Jansson 1979–1995, 2001–2003, 2007−2015
Harriet Lindeman 1987–1991, 2001–2005
Fredrik Lindqvist 1999–2001, 2003, 2005–2007
Åke Mattsson (Liberaalien edustaja 2003–2011), 2011−2015
Tage Silander 2015−
Jörgen Strand 1999–2003, 2007–2011, 2019−
Wille Valve 2011−2013

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ahvenanmaan maltilliset

Ahvenanmaalaiset puolueet
Sitoutumaton kokoomus

Sitoutumaton kokoomus () on Ahvenanmaalla toimiva puolue. Viimeksi käydyissä maakuntapäivävaaleissa (2011) ObS oli viidenneksi suurin ja sillä on neljä edustajaa maakuntapäivillä. ObS:llä on oma ryhmänsä myös kahdeksassa maakunnan kunnanvaltuustossa. Puolueen puheenjohtaja on Bert Häggblom.

ObS perustettiin vuonna 1987 yhteenliittymäksi, joka ei sitoudu puolueiden tiukkoihin ideologioihin ja ohjelmiin. Puolueen politiikka koostuu konservatiivisista, liberaaleista ja radikaaleista ajatuksista ja se on mielestään perinteisen oikeisto–vasemmisto-jaon ulkopuolella. ObS sanoo arvostavansa puolue-, arvovalta- ja henkilöpolitikoinnin sijaan asiapitoista, yhteistyökykyistä ja tuloksiin perustuvaa asiainhoitoa. Pohjoismaiden neuvostossa ObS kuuluu Konservatiiviseen ryhmään.

Vaalit
ObS osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin ObS on osallistunut vaihtelevissa porvarillisissa liittoumissa. Vaaleissa 2003 ja 2007 ObS oli mukana edustajapaikan saaneissa vaaliliitoissa: 2003 mukana oli lisäksi Vapaamielinen yhteistoiminta (FS) ja 2007 FS, keskusta ja liberaalit (Borgerlig allians). Vuosina 1995 ja 1999 ObS osallistui eduskuntavaaleihin keskustan ja FS:n kanssa nimellä Borgerlig samlingslista. Vuonna 2011 ObS oli Åländsk samling -yhteislistalla yhdessä sosialidemokraattien, keskustan ja Ahvenanmaan tulevaisuuden kanssa. Paikan vei ObS:n Elisabeth Naucler.

Poliitikot

Puheenjohtajat
Gun-Mari Lindholm –2013
 Henrietta Hellström 2013–2015
 Bert Häggblom 2015–

Puoluesihteerit
Guy Linde
Yvonne Sundbom-Korpi

Maakuntapäiväedustajat 
Kalle Alm 2003–2007
Bert Häggblom 1987–2003, 2015→
Fredrik Karlström 2003→
Gun-Mari Lindholm 1999→
Mika Nordberg 2007→
Olof Salmén 1988–1999, 2001–2003
Danne Sundman 1999, 2001−2015
Erik Tudeer 1995, 1996–1999

Lähteet

Aiheesta muualla 
Obunden samling

Ahvenanmaalaiset puolueet
Suomen liberaalikonservatistiset puolueet
Eckerön posti- ja tullitalo

Eckerön posti- ja tullitalo () on kulttuurihistoriallinen arvorakennus Eckerössä Ahvenanmaalla. Se on valmistunut vuonna 1828. Rakennuksen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Carl Ludvig Engel sekä Charles Bassi. Rakennus edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan uusklassismia. Se on ollut vuodesta 1994 lähtien Ahvenanmaan maakunnan omaisuutta. Posti- ja tullitalo on avoinna vierailijoille kesäaikaan. Päärakennuksen alakerrassa sijaitsee Postimestarin konttori, joka on sisustettu tyypillisin 1800-luvun huonekaluin. Päärakennuksen yläkerrassa ovat näyttelytilat vaihtuvia näyttelyitä varten ja alakerrassa residenssitaiteilijoiden vierasasunto. Pohjoissiivessä sijaitsee Postiruotumuseo, jota ylläpitää Eckerön kotiseutuyhdistys. Pohjoissiivessä sijaitsevat myös Tsarevna Café ja Bistro sekä Mercedes Chocolaterie ja Butik Smått & Gott.

Eckerön posti- ja tullitalo rakennettiin tsaarin Venäjän läntiseksi etuvartioksi ja Venäjän vallan osoitukseksi Ruotsin suuntaan. Se rakennettiin tarkoituksella suureksi ja mahtavaksi, jotta se näkyisi kauaksi merelle ja tekisi vaikutuksen lännestä saapuviin. Ruotsin puolella Grisslehamnissa oli vastaava postitalo, ja Eckerön posti rakennettiin neljä kertaa sitä suuremmaksi. Talon päätehtävä oli kuitenkin huolehtia posti- ja tullimuodollisuuksista Pietarin ja Tukholman välisellä postireitillä. Postin kululla oli tuohon aikaan suuri merkitys, ja sen varmistamiseen uhrattiin paljon vaivaa. Eckeröläiset talonpojat kuljettivat postia Ahvenanmeren yli yksinkertaisilla veneillä ympäri vuoden. Vaarallisten matkojen vaiheista kerrotaan talon Postiruotumuseossa. Rakennuksessa on myös 1850-luvun tyyliin sisustettu postimestarin konttori.

Postitalon edustalla on postiveneiden laituri, josta Victor Westerholm on maalannut tunnetun maalauksensa Eckerön postilaituri.

Lähteet

Eckerö
Ahvenanmaan rakennukset ja rakennelmat
Taiteilijaresidenssit
Carl Ludvig Engelin suunnittelemat rakennukset
Postitalot
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Ahvenanmaan edistysryhmä

Ahvenanmaan edistysryhmä () oli Ahvenanmaalainen puolue. Vuosien 1999 ja 2003 vaaleissa puolue sai maakuntapäiville yhden edustajan. Vuoden 2007 vaaleihin puolue ei osallistunut.

Åfg perustettiin 16. elokuuta 1999 ja merkittiin yhdistysrekisteriin heinäkuussa 2000. Edistysryhmän puheenjohtaja oli Ronald Boman, varapuheenjohtaja Pentti Timonen ja sihteeri Rolf Söderback. Vapaamielinen yhteistoiminta -puolueesta loikannut Boman oli puolueensa ainoa edustaja maakuntapäivillä (1995–2007). Hän edusti puoluettaan myös Maarianhaminan kaupunginvaltuustossa. Vuoden 1999 kunnallisvaaleissa Åfg sai yhden edustajan (Timonen) myös Finströmin valtuustoon.

Vaalit

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ålands framstegsgrupp 

Entiset ahvenanmaalaiset puolueet
Näennäishistoria

Näennäishistoria eli pseudohistoria tarkoittaa toimintaa, jonka väitetään olevan historiantutkimusta, mutta jonka tutkimusmenetelmät eroavat yleisesti käytössä olevista menetelmistä. Näennäishistoriallisessa tutkimuksessa tulokset ovat etukäteen tiedossa. Tutkija kehittelee niille perusteluita siten, että lopputulos yrittää jäljitellä myös tieteellisen tutkimuksen ulkoasua. Suomessa uudella ajalla harjoitettu goottilainen historiankirjoitus on esimerkki näennäishistoriasta.

Goottilainen historiankirjoitus 

Goottilainen historiankirjoitus oli uuden ajan Ruotsissa harjoitettu historiantutkimuksen tapa, jonka tehtävänä oli keksiä todisteita Ruotsin kuuluisasta menneisyydestä. Sen huomattavia hahmoja oli Olaus Magnus (k. 1557). Kun Kustaa Vaasa vuonna 1523 julistautui kuninkaaksi, hän otti käyttöön Olaus Magnuksen goottilaisen teorian. Sen mukaan ruotsalaiset olivat kaiken sivistyksen alkujuuri ja polveutuivat Nooan pojanpojasta Maagogista. Kustaan seuraaja Eerik sai järjestysnumerokseen 14, koska Olaus oli löytänyt hänelle 13 samannimistä edeltäjää. Goottilainen valtiomyytti oli Ruotsin suurvalta-ajan virallista historiaa. Olof Rudbeckin (k. 1702) mukaan antiikin Rooman ja Kreikan kulttuurit olivat saavutuksistaan velkaa Ruotsille. Monen muun hyvän ohella esimerkiksi kirjoitustaito oli keksitty juuri Ruotsissa. 

Johannes Messenius esitteli 1600-luvulla suomalaiset Nooan pojan Thuiskonin jälkeläisiksi, jotka muinoin hallitsivat laajaa, Saksaan saakka ulottuvaa imperiumia. Daniel Juslenius kertoo 1700-luvun väitöskirjassaan Aboa Vetus et Nova, että vedenpaisumuksen jälkeen Maagogin johtamat Jaafetin jälkeläiset saapuivat Suomeen. Turusta tuli kuninkaiden asuinpaikka, jossa istuneita kruunupäitä olivat muun muassa Rostiofi, Atus I Otus sekä Froste.

Kuningas Arthur ja pyöreän pöydän ritarit 

Kuningas Arthur oli Englannin myyttinen kuningas 500-luvulla, Camelotin perustaja ja pyöreän pöydän ritareista kertovien tarujen keskushenkilö. Kuningas Arthurin tarinalla oli suuri merkitys keskiajan kelteille ja briteille. Aiheesta väitellyt historioitsija Jaakko Tahkokallio katsoo, että kuningas Arthurin tarinamaailman kehitys lähti liikkeelle  Geoffrey Monmouthlaisen 1133 laatimasta pseudohistoriasta, eikä kuningas Arthuria ole koskaan ollut olemassa. Tahkokallio toteaa, että tekijä muovasi tunnetun historian peruspalikoista kehyksen, kuten keisarien hallitusajat, ja täytti ne omilla keksinnöillään. ”Hän poimi vaikkapa hallitsijan nimen jostain tekstistä, jossa mainittiin vain nimi tai hyvin vähän muuta ja improvisoi siitä.”

Muita näennäishistoriallisia teorioita 
 Siionin viisaiden pöytäkirjat
 Useat Atlantikseen liittyvät teoriat
 Uusi kronologia
 Immanuel Velikovskin teoriat maapallon historiasta 
 Holokaustin kieltäminen

Katso myös 
 Näennäistiede

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ihmeellinen maailma: Pseudohistoria. Skepsis ry.

sv:Historieförfalskning
Georg Theodor Chiewitz

Georg Theodor Policron Chiewitz (äännetään "tšeevits"; ) oli ruotsalaissyntyinen arkkitehti, joka teki uransa pääosin Suomessa. Hän muutti Ruotsista Turkuun vuonna 1851 ja työskenteli Turun ja Porin läänin lääninarkkitehtina vuosina 1852–1860 ja Turun kaupunginarkkitehtina vuodesta 1860 kuolemaansa 1862 asti.

Ura 
Chiewitzit olivat tulleet Ruotsiin 1600-luvulla Puola-Liettuasta. Chiewitz opiskeli tekniikkaa ja valmistui arkkitehdiksi Tukholman taideakatemiasta, minkä jälkeen hän toimi piirtäjänä ja työnvalvojana Nyköping Mekaniska Verkstadissa 1832–1833. Ruotsin laivaston mekaanikkokunnassa hän matkusti muun muassa Kreikkaan kaksi vuotta kestäneellä matkalla. Hän avusti keksijä John Ericssonia Lontoossa 1837–1838 ja tutustui siellä uuteen rautateiden ja siltojen rakennetekniikkaan. Vuonna 1839 hän työskenteli rationalistiteoreetikko ja arkeologi César Dalyn kanssa Pariisissa, mistä hän luultavasti sai vaikutteita myöhempiin rationaalisiin, koristelemattomiin sisätiloihinsa. Vuonna 1840 Chiewitz palasi Tukholmaan, jossa hän toimi rautatie- ja sillanrakentajana sekä Taideakatemian opettajana. Hän ajautui vaikeuksiin yritystoiminnassaan vuonna 1851 viedessään kiskonauloja Saksaan. Vararikon vuoksi hän muutti Suomeen. Hän työskenteli Turussa lääninarkkitehtina 1852–1860. P. J. Gylich erosi Turun kaupunginarkkitehdin virasta vuonna 1859, ja Chiewitz valittiin seuraavana vuonna hänen tilalleen.

Chiewitzin tunnetuimpia töitä on uusgotiikkaa edustava Suomen ritarihuoneen rakennus Helsingissä. Lisäksi hän muun muassa suunnitteli Porin kaupungin uuden, paloturvallisuuteen tähtäävän empireasemakaavan vuonna 1852. Myös huomattava osa Forssan tehdasalueiden vanhemmasta rakennuskannasta sekä Someron kirkko ja Loviisan kirkko ovat Chiewitzin käsialaa. Uudessakaupungissa Chiewitz suunnitteli kaupungin asemakaavan sekä uuden kirkon.

Töitä 

Villa Roma, 1850, Ruissalo
Porin asemakaava, 1852
Villa Haga, 1853, Ruissalo
Nuutajärven tehdasalueen asemakaava, 1955, Urjala
Maarianhaminan asemakaava, 1855
Uudenkaupungin asemakaava, 1856
Uudenkaupungin uusi kirkko, 1858–1863
Someron kirkko, 1859
Keski-Porin kirkko, 1859–1863
Ruotsalainen teatteri, 1860, Helsinki
Aittaluodon kruununmakasiini, 1860-luku, Pori
Suomen Ritarihuone, 1862, Helsinki
Loviisan raatihuone, 1862
Loviisan kirkko, 1863–1865
Karjalan kirkko, 1869, Karjala
Ravintola Pinellan laajennus, 1870-luku, Turku
 osia Forssan tehdasalueesta
 Wrede-suvun hautakappeli, 1860, Anjala.

Lähteet 
 Svenskt biografiskt handlexikon – Chiewitz, Georg Theodor Policron (Runeberg.org) 
 

 Nuutajärven lasitehtaan alue Museoviraston sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 Chiewitz Suomen elinkeinoelämän keskusarkiston sivuilla 
 Nordisk familjebok (Runeberg.org) 

Ruotsalaiset arkkitehdit
Suomalaiset arkkitehdit
Kirkkojen suunnittelijat
Vuonna 1815 syntyneet
Vuonna 1862 kuolleet
Ålands lyceum

Ålands lyceum on yleissivistävä lukio Maarianhaminassa Ahvenanmaalla. Koulun opetuskieli on ruotsi. Ålands lyceum on verrattain suuri lukio; Opetushallinnon vuoden 2018 tilaston mukaan siellä opiskeli 432 lukiolaista. Kyseessä on Ahvenanmaan maakunnan ainoa lukio.

Yleissivistävässä Ålands lyceumissa voi valita erilaisia painotuksia lukio-opinnoissaan: esteettisen, humanistis-yhteiskuntatieteellisen, luonnontieteellisen tai terveys- ja urheilulinjan.

Ålands lyceumin koulurakennuksen vanhimman osan on suunnitellut arkkitehti J. Ahrenberg, ja se valmistui vuonna 1903. Vuonna 1930 valmistui Torsten Montellin suunnittelema lisärakennus. 

On huomattava, että Ahvenanmaalla voi lukio-opinnot suorittaa muuallakin, sillä Ahvenanmaan lukiokoulutuksen katto-organisaation Ålands gymnasium alaisuudessa toimii kaksi erilaista lukiokoulutusta tarjoavaa oppilaitosta. Nämä ovat yleislukio (Ålands lyceum) ja ammattiin valmistava lukio (Ålands yrkesgymnasium, Strandgatan 1 ja Neptunigatan 19), josta valmistuvat suorittavat tyypillisesti kaksoistutkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ålands lyseumin katto-organisaation eli Ålands gymnasiumin viralliset sivut 

Maarianhamina
Suomen ruotsinkieliset lukiot
Pentti Lasanen

Pentti Kalevi Lasanen (17. syyskuuta 1936 Kotka – 13. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, sovittaja ja jazzmuusikko, jonka soittimia olivat saksofonit, klarinetti, huilu ja trumpetti. Hän oli PSO-levy-yhtiön johtotehtävissä perustaessaan vuonna 1958 Four Cats -lauluyhtyettä. 

Jazzmusiikki oli Lasaselle erittäin läheistä. Vuonna 1965 hän osallistui Eurovision laulukilpailujen Suomen karsintaan kappaleella ”Vanha kunnon Dixieland”, jonka sävellyksestä ja sanoituksesta vastasi Åke Granholm. Vuonna 1966 Lasanen palkittiin Jussi-palkinnolla elokuvista Onnelliset leikit, Käyntikorttini... sekä Vaaksa vaaraa ja televisiosarjasta Jörn Donner kertoo Helsingistä. Vuoden 1971 Syksyn Säveltä varten muodostettiin kvartetti Lasaset, jossa Pentin ohella esiintyivät Martti Metsäketo, Irma Tapio ja Monica Aspelund. Kilpailukappaleena oli ”Kumpaa tietä kuljet”, jonka sävelsi Erik Lindström ja sanoitti Saukki. Lasanen voitti vuoden 1985 Syksyn Sävelen kappaleella ”Luoksesi jään”.

Pentti Lasanen soitti muun muassa Ronnie Kranckin yhtyeessä, Radion tanssiorkesterissa ja Rauno Lehtisen yhtyeessä. Jazzmusiikin parissa hän työskenteli Antti Sarpilan kanssa ja johtamalla Finnair Pilots' Big Bandia.

Vuonna 1992 Lasanen sai perinteisen jazzmusiikin edistämisestä Louis Armstrong -palkinnon,  ja vuonna 2002 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.


Albumit 
 Saavun taas (EMI, 1975)
 Luoksesi jään (Peel Records, 1985)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Pentti Lasanen. Pomus.net.

Suomalaiset jazzmuusikot
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset multi-instrumentalistit
Pro Finlandia -palkitut
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Brian Mikkelsen

Brian Arthur Mikkelsen (s. 31. tammikuuta 1966) on tanskalainen poliitikko. Hän on konservatiivisen kansanpuolueen jäsen ja valittiin Tanskan parlamenttiin (Folketinget) Länsi-Själlannin vaalipiiristä 21. syyskuuta 1994. Hän oli parlamentissa kesäkuuhun 2018. 

Mikkelsen toimi 2001–2008 Tanskan kulttuuriministerinä Anders Fogh Rasmussenin ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa. Mikkelsen on ollut yksi keskeinen henkilö Rasmussenin hallituksen käynnistämässä "porvarillisessa kulttuuritaistossa" (tanskaksi borgerlig kulturkamp ). Mikkelsenin ministeriaikana kulttuuriministeriö loi maahan Tanskan kulttuurikaanonin, johon valittiin 108 kohdetta (kirjaa, sävellystä, rakennusta ja niin edelleen) yhdeksältä eri kulttuurin ja taiteen alueelta.

Sen jälkeen hän oli oikeusministeri 2008-2010 ja valtiovarainministeri 2010-2011.

Mikkelsen on ollut vuodesta 2002 lähtien Maailman antidopingtoimiston WADAn jäsen, sen varapuhemies 2004–2006 sekä WADAn työvaliokunnan jäsen vuodesta 2007. Hän on ollut mukana kirjoittamassa useita poliittisia julkaisuja. 

Mikkelsen valmistui Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 1994 yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi. Mikkelsen on naimisissa Eliane Wexøe Mikkelsenin kanssa.

Lähteet 
 Tanskan kulttuuriministeriön kotisivut   
 Tanskan parlamentin kotisivut

Viitteet

Aiheesta myös 
 Kulttuurikaanonin teosten esittelyä, Tanskan kulttuuriministeriö    
 Porvarillinen kulttuuritaistelu, borgerlig kulturkamp, Tanskan kulttuuriministeriö.) 

Tanskan valtiovarainministerit
Tanskan kulttuuriministerit
Tanskan oikeusministerit
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
George Yeo

George Yong-Boon Yeo (s. 13. syyskuuta 1954) on singaporelainen poliitikko ja liikemies. Hän on hoitanut useaan otteeseen eri ministerien virkoja ja toimi maansa ulkoasiainministerinä 2004-2011.

Etniseltä taustaltaan kiinalainen Yeo opiskeli Saint Patrick's Schoolissa ja Saint Joseph's Institutionissa Singaporessa. Hän on avioliitossa Jennifer Leongin kanssa, ja heillä on kolme poikaa ja yksi tytär. Yeo on näyttelijä Gwendoline Yeon setä. 

Yeo on ollut muun muassa talousministerinä (1988–1990) ja terveysministerinä (1994–1997). Ulkoministeriksi hän nousi Shunmugam Jayakumarin seuraajana 12. elokuuta 2004. 

Polittisen uransa jälkeen hän on johtanut Kerry Logistics Network Limited -nimisen hongkongilaisen yrityksen hallitusta.

Lähteet 

Singaporen ministerit
Ulkoministerit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Itä-Pakistan

Itä-Pakistan oli Pakistanin itäinen osa vuosien 1955 ja 1971 välillä, käsittäen Bangladeshin alueen. Sen rajanaapurit olivat Intia ja Burma ja rantaviiva sijaitsi Bengalinlahdella. Itä-Pakistan sijaitsi hyvin lähellä Nepalin kuningaskuntaa, Kiinaa, Sikkimin kuningaskuntaa sekä Bhutania.

Lähteet

Aiheesta muualla

Aasian entiset valtiot
Bangladeshin historia
Pakistanin historia
Djadon ylänkö

Djadon ylänkö on Saharassa, kaakkoisessa Nigerissä sijaitseva ylätasanko joka sijaitsee noin 1120 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on tunnettu kalliopiirroksistaan, jotka esittävät enimmäkseen kauan sitten alueella asuneita suuria nisäkkäitä. Nykyisin alue on asumatonta erämaata. Ylängön länsireunalla sijaitsee Djadon keidasalue.

Lähteet

Nigerin maantiede
Sahara
Ylängöt
Dromornis

Dromornis on sukupuuttoon kuollut lintusuku. Se kuuluu sorsalintujen lahkoon. Ne elivät mioseenikaudeta plioseenikauteen. Dromornis-suvun lajit olivat suuria lentokyvyttömiä lintuja, jotka kasvoivat jopa kolmimetrisiksi ja painoivat 500 kiloa.

Lähteet 

Dromornithidae
Esihistorialliset linnut