joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Reissuvihko

Reissuvihko on perinteinen koulun ja kodin tapa pitää yhteyttä ja on käytössä myös päiväkodeissa. Se on yleensä ruutupaperivihko, johon puolin ja toisin kirjataan tapahtumia ja viestejä.

Reissuvihkosta on myös tullut yleisnimi erilaisille sähköisille välineille, joita Suomessa on 2000-luvun alusta lähtien kehitetty samaan tarkoitukseen. Laajimmin käytettyjä vihkoja ovat Wilma, Helmi, Kivahko ja Oiva, jotka toimivat Internetin kautta.
Vaikka kaikki reissuvihot ovat selainkäyttöisiä, niiden tekninen toteutus vaihtelee. Keveimmillään vihko on sähköpostipohjainen viestisovellus. Perustana voi olla myös palvelun tarjoavan yrityksen palvelimella sijaitseva web-sivusto, esimerkiksi Helmi, jolloin selvästi laajemmat palvelut ovat mahdollisia. Vihkon toiminnoista voi huolehtia myös kouluhallinto-ohjelman web-osa, kuten Wilmassa. Tällöin reissuvihkoon saadaan tietoa reaaliaikaisesti myös kouluhallinnon tietokannasta.

Aiheesta muualla
 (Wilmademo)
 Valmistajan nettisivu (Helmi)
 Taustayhteisön nettisivu (Kivahko)
 Taustayhteisön nettisivu (eduSAIMAA)

Koulutus
Ohjelmistot
Wall of Voodoo

Wall of Voodoo on yhdysvaltalainen musiikkiyhtye jonka tyylissä on paljon uuden aallon ja punk-rock vaikutteita. Yhtyeen kotipaikka on Kalifornian, Los Angelesistä. Wall of Voodoon suurin hitti on ollut kappale nimeltä Mexican Radio. Yhtye perustettiin 1977 ja hajosi 1988 kun useat sen soittajista lähtivät yhtyeestä soolouralle.

Yhtyeen jäsenet

Stan Ridgway - solisti 1977-1983 ja kosketinsoittimet
Andy Prieboy - solisti 1983-1988 
Chas T. Gray - kosketinsoittimet 
Marc Moreland - kitara
Bruce Moreland - bassokitara 
Joe Nanini - 1977-1983rummut
Ned Lukhardt - rummut

Albumit 
 Wall of Voodoo (EP) (1980)
 Dark Continent (1981)
 Call of the West (1982)
 Seven Days in Sammystown (1985) 
 Happy Planet (1987) 
 The Ugly Americans in Australia (1989)

Kokoelmat 
 Granma's House (1984)
 The Index Masters (sisältää Wall of Voodoo (EP):n vuodelta 1980 EP + ja live materiaalia) (1991)

Singlet 
 1982: "Ring of Fire (remix)"
 1982: "On Interstate 15"
 1983: "Mexican Radio" (#58 US)
 1983: "Call of the West" UK
 1983: "There's Nothing on This Side" UK
 1984: "Big City"
 1985: "Far Side of Crazy"
 1987: "Do It Again"
 1987: "Elvis Bought Dora a Cadillac"

Lähteet

Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Mansikka (pelikone)

Mansikka on alun perin RAY:n, nykyisin Veikkauksen automaattipeli. Peli on ollut pelattavissa vuodesta 2000. Vuonna 2007 RAY:llä oli käytössä 988 Mansikka-peliautomaattia. Pelin päävoitto on 50 euroa, jonka voittaa saadessaan ruutuun kolme mansikkaa 1 euron panoksella. Pelissä ei ole tuplausmahdollisuutta, mutta mahdollisuus lukita kiekkoja löytyy.

Pelissä on kahdeksan voittoyhdistelmää, yksi mansikka (panos kaksinkertaisena takaisin), lehdet tai apilat (panos kolminkertaisena takaisin), kaksi mansikkaa (panos kuusinkertaisena takaisin), kolmoismansikat tai mansikkatanko (panos kymmenkertaisena takaisin) ja kolme mansikkaa (panos 50-kertaisena takaisin) tai mansikkakorit (panos 30-kertaisena takaisin). Panos on 20, 40, 60, tai 80 senttiä tai yksi euro.

Mansikan palautusprosentti on 92,6479 %.

Lähteet

Veikkauksen rahapeliautomaatit
FIA GT Championship

FIA GT Championship oli urheiluautosarja, jota organisoi kansainvälisen autoliiton FIA:n alainen Stéphane Ratel Organisation eli SRO. Sarja kehittyi BPR Global GT -sarjasta ja se käynnistyi vuonna 1997. Pääasiassa sarjan kilpailut ajettiin Euroopassa, mutta myös Aasian puolella oli kilpailuja. Sarjassa ajettiin Gran Turismo -urheiluautoilla.

Sarjan viimeinen kausi ajettiin vuonna 2009. Kaudeksi 2010 sarja jakautui kahdeksi eri sarjaksi: FIA GT1 World Championshipiksi ja FIA GT2 European Championshipiksi. GT2-sarja kuitenkin kariutui vähäisen kiinnostuksen vuoksi.

Suomalaisista muun muassa Jyrki Järvilehto, Mika Salo, Toni Vilander, Markus Palttala ja Mikael Forstén kilpailivat sarjassa.

Mestarit

Aiheesta muualla 

 Sarjan viralliset kotisivut

Urheiluautosarjat
Takaisinoton estäjä

Takaisinoton estäjä voi olla:

 Serotoniinin takaisinoton estäjä
 Selektiivinen serotoniinin takaisinoton estäjä
 Serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjä
 Noradrenaliinin takaisinoton estäjä
 Dopamiinin takaisinoton estäjä
 Dopamiinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjä
Major League Lacrosse

Major League Lacrosse (MLL) on pohjoisamerikkalainen haavipallon ammattilaissarja. Sarjaa on pelattu kaudesta 2001 lähtien ja siinä on tällä hetkellä kahdeksan joukkuetta. Enimmillään joukkueita on ollut kymmenen.

Sarjan mestaruuspalkintoa kutsutaan Steinfeld Cupiksi sarjan perustajan mukaan.

Joukkueet kaudella 2014

Mestarit 
2001: Long Island Lizards
2002: Baltimore Bayhawks
2003: Long Island Lizards
2004: Philadelphia Barrage
2005: Baltimore Bayhawks
2006: Philadelphia Barrage
2007: Philadelphia Barrage
2008: Rochester Rattlers
2009: Toronto Nationals
2010: Chesapeake Bayhawks
2011: Boston Cannons
2012: Chesapeake Bayhawks
2013: Chesapeake Bayhawks

Lopettaneet joukkueet 

 Philadelphia Barrage (2001–2008)
 New Jersey Pride (2001–2008)
 Los Angeles Riptide (2006–2008)
 San Francisco Dragons (2006–2008)
 Chicago Machine (2006–2010)

Lähteet 
 MLL:n historiaa  

Haavipallo
Urheilusarjat
Ernst Mether-Borgström

Ernst Mether-Borgström (2. elokuuta 1917 Helsinki – 28. kesäkuuta 1996) oli suomalainen taidemaalari. Oman luomistyönsä lisäksi hän opetti Taideakatemian koulussa vuosina 1945–1947. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1965, ja hänelle myönnettiin taiteen akateemikon arvo vuonna 1991.

Mether-Borgström aloitti esittävän taiteen parissa, mutta kehittyi nonfiguratiiviseen ja lopulta konkreettiseen taidesuuntaan. Hän lähestyi konstruktivismia, mutta ei ollut ehdottoman puhdasoppinen, kuten Lars-Gunnar Nordström, vaan käytti tarvittaessa työnsä osana figuratiivisia elementtejä. 
__notoc__

Teoksia 

 Semafori 1968
 Futura, 1985, Espoon keskus

Palkintoja ja kunnianosoituksia
 Prinssi Eugenin mitali 1984

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ernst ja Eila Mether-Borgströmin säätiön kotisivut
Ernst Mether-Borgström Valtion taidemuseon kokoelmissa  
Kaupungin yö, 1969 Porin taidemuseo
Maalauksia, Artnet.com
Ernst Mether-Borgströmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset taidegraafikot
Akateemikot (Suomi)
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Ounasrinteen koulu

Ounasrinteen koulu on peruskoulu Rovaniemen Ounasrinteellä. Koulussa on 300–400 oppilasta ja sen "sivukoulu" oli Pöykkölän koulu, jossa monet Pöykkölässä asuvat kävivät kaksi ensimmäistä kouluvuotta. Pöykkölän koulu lakkautettiin vuonna 2009. Tämän seurauksena koulun oppilaat siirtyivät muihin kouluun, myös Ounasrinteen koululle.

Ounasrinteen koulu on toiminut vuoden 2014 alusta alkaen Lapin ammattiopiston tiloissa Kairatiellä, kaupungin toisella puolella. Ounasrinteen koulu purettiin ja sijoitetaan uudelleen vuonna 2016 ja sen paikalle valmistui monitoimitalo. Syksyllä 2017 Ounasrinteen koulu muuttui 1-9-luokkalaiset käsittäväksi yhtenäiskouluksi aiemman ala-asteen sijaan.

Nuorisotila
Ounasrinteen koulussa oli iltapäiväkerho 1-3-luokkalaisille ja iltaisin nuorisotila. Nuorisotilat suljettiin vuonna 2011.

Lähteet

Rovaniemen peruskoulut
Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö

Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö ( (MoD)) on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan ministeriöistä. Se vastaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen puolustuspoliittisten asioiden toimeenpanosta. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat on puolustusministeriön alaisuudessa.

Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista maanomistajista. Ministeriöllä on satoja toimipaikkoja ympäri maata, muun muassa varasto- ja jakelukeskuksia, koulutuskeskuksia ja hallintorakennuksia. Suurin osa näistä on puolustusministeriön alaisuudessa toimivan Defence Estatesin hallinnassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut 
 Defence Image Database  
 Defencemanagement.com – Defence News  

Puolustusministeriö
Ministeriöt
Jimmy Fallon

James Thomas Fallon Jr. eli Jimmy Fallon (s. 19. syyskuuta 1974 New York) on yhdysvaltalainen koomikko, juontaja ja näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Saturday Night Live -viihdesarjasta ja keskusteluohjelmasta The Tonight Show Starring Jimmy Fallon.

Fallon korvasi juontaja Conan O’Brienin NBC:n Late Night with Conan O’Brien -ohjelmassa vuonna 2009, kun O’Brien korvasi Jay Lenon The Tonight Show’ssa. Late Night with Jimmy Fallon alkoi NBC:llä 2. maaliskuuta 2009. Fallon ryhtyi juontamaan The Tonight Show’ta 17. helmikuuta 2014 Jay Lenon jäätyä eläkkeelle.

People-lehti valitsi Fallonin viidenkymmenen hyvännäköisimmän ihmisen joukkoon vuonna 2004. Fallon on naimisissa sukujuuriltaan suomalaisen elokuvatuottaja Nancy Juvosen kanssa.

Fallonilla on irlantilaisia, saksalaisia ja norjalaisia sukujuuria.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset koomikot
Yhdysvaltalaiset juontajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Amerikanirlantilaiset
Amerikansaksalaiset
Amerikannorjalaiset
Äijänneva

Äijänneva on Virroilla sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 20 kilometriä pohjoiseen keskustaajamasta. Päätoimeentulo on maatalous, turvetuotanto on myös merkittävässä asemassa.

Aiheesta muualla
 Kylän kotisivut

Virtain kylät
Melvin Frank

Melvin Frank (13. elokuuta 1913 Chicago, Illinois – 13. lokakuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän sai uransa aikana viisi Oscar-ehdokkuutta, joista kolme hän jakoi Norman Panaman kanssa. 

Frankin ohjaustöihin kuuluu muun muassa on Samppanjaa ja syrjähyppyjä (A Touch of Class, 1973).

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Sarah Prineas

Sarah Prineas on yhdysvaltalainen nuorten fantasiakirjailija. Hänen esikoisromaaninsa Taikavaras ilmestyi 2008. Prineas asuu Iowassa.

Suomennetut teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut. 

Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Academia Europæa

Academia Europæa on vuonna 1988 perustettu eurooppalainen tieteilijöiden yhteisö, johon kuului lokakuussa 2020 runsas 4 540 jäsentä (mukaan lukien ainakin 540 entistä jäsentä). Jäsenistöön kuului esimerkiksi yli 70 Nobel-voittajaa eri tieteenaloilta.

Academia Europæan päämaja toimii Lontoon yliopiston yhteydessä Lontoossa, jossa on myös järjestön pääsihteerin toimipiste. Käytännön toimiaan varten tiedeakatemialla on lisäksi sivutoimipisteitä (Knowledge Hubs) Norjan Bergenissä, Puolan Wrocławissa, Walesin Cardiffissa ja Espanjan Barcelonassa, sekä tiedotustoimisto Itävallan Grazissa.

Järjestö on vuodesta 1993 lähtien julkaissut vertaisarvioitua European Review -tiedelehteä. Julkaisu toteutetaan nykyään Cambridge University Pressin välityksellä. 
    
Toukokuussa 2017 tämän eurooppalaisen tiedeakatemian jäsenistöön kuului yli 60 nykyistä tai entistä jäsentä Suomesta. Jäseneksi voi päästä vain kutsusta vertaisarvioinnin jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Esite järjestöstä (2016) (ae-info.org)
Academia Europæan nettisivut  (ae-info.org)
Jäsentilasto (2016): jäsenistön jakauma, iän, alan ja maan mukaan  (ae-info.org)

Tiedeakatemiat
Seiken Densetsu 4

Seiken Densetsu 4 () on Square Enixin PlayStation 2:lle kehittämä toimintaseikkailu, joka on osa Seiken Densetsu -pelisarjan World of Mana -kokoelmaa. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa nimellä Dawn of Mana.

Seiken Densetsu 4 on sarjansa ensimmäinen kolmiulotteinen peli ja se hyödyntää Havok -fysiikkamoottoria. Pelin tarina sijoittuu kaikkien muiden Seiken Densetsu -osien edelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Virallinen Dawn of Mana -sivusto (Pohjois-Amerikka) 

Vuoden 2006 videopelit
PlayStation 2 -pelit
Toimintaseikkailupelit
Seiken densetsu
Murata Electronics

Murata Electronics Oy (aiemmin VTI Technologies Oy) on anturitekniikkaa kehittävä suomalainen yritys. Yhtiö on valmistaa kiihtyvyys-, kallistus- ja kulmanopeusantureita. Sen tuotteita käytetään autoteollisuudessa, terveysteknologiassa ja erilaisissa teollisissa sovelluksissa. 

Yhtiö on perustettu vuonna 1991 ja on toiminut aiemmin nimellä VTI Technologies Oy. Vuodesta 2002 omistaja oli EQT, joka ilmoitti VTI:n myynnistä Murata Manufacturingille vuonna 2011. Kauppa valmistui vuonna 2012, jonka jälkeen yhtiön nimeksi muutettiin Murata Electronics Oy.

Lähteet

Aiheesta muualla
Murata Manufacturing

Suomalaiset elektroniikkayhtiöt
Ajoneuvoteollisuuden osatoimittajat
Raimo Vento

Raimo Olavi Vento (s. 15. syyskuuta 1954 Taipalsaari) on suomalainen entinen kiekonheittäjä. Vento voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden Vaasassa vuonna 1986 tuloksella 60,08 ja Turussa 1989 tuloksella 58,00. Hänellä on myös neljä SM-hopeaa (1985, 1987, 1988 ja 1990) sekä kaksi pronssia (1981 ja 1984). Halli-SM-kultaa Vento saavutti kolmena vuotena peräkkäin (1987–1989)

Ennätyksensä 63,58 Vento heitti Uukuniemellä toukokuussa 1987. Vento osallistui Splitin EM-kisoihin vuonna 1990, mutta ei selvinnyt karsinnasta finaaliin. Vento lopetti uransa 1990-luvun alkupuolella ja on työskennellyt poliisina yli 30 vuotta, tällä hetkellä Lappeenrannassa vanhempana konstaapelina.

Seuratasolla Vento edusti Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.

Aiheesta muualla 

Suomalaiset kiekonheittäjät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Harry W. Schreck

Harry W. Schreck (25. lokakuuta 1904 – 13. marraskuuta 1995) oli suomalainen arkkitehti.  Schreck perusti vuonna 1936 oman arkkitehtitoimiston Tampereelle ja johti sitä aina vuoteen 1990 saakka.

Rakennuksia 

 Riistaveden kirkko, Kuopio  1934 (yhdessä Eino Pitkäsen kanssa)
 Suomen Pankin talo, Hämeenkatu 13, Tampere  1943
 Aamulehden talo (rakennuksen korotus), Hallituskatu 14, Tampere 1950
 Tampereen Säästöpankin talo, Hämeenkatu 12, Tampere 1952
 Kalevan tornit, Kalevan puistotie 19–23 / Teiskontie 1–9 / Petsamonkatu 14, Tampere 1951–1956
 Pyynikin uimahalli, Pirkankatu 10–12, Tampere  1954–1957
 Veturimiesten talo, Kalevan puistotie 11, Tampere 1955 
 Suomen Pankin setelipaino, Rauhankatu 19, Helsinki 1955
 Suomen Pankin päärakennuksen virastosiipi,  Helsinki 1957–1960
 Äetsän uimahalli ja -palloiluhalli, Äetsä  1970
 Rauman Merikoulu, Rauma 1970
 Kaukajärven koulu ja vapaa-aikatalo, Tampere 1972
 Tampereen teknillinen korkeakoulu, I-vaihe, Tampere 1974
 Ahvenisjärven peruskoulu, Tampere  1974
 Hervannan lukio, Tampere  1978

Lähteet 
 Arkkitehtitoimisto Harry W. Schreck & Heikki Hietula esittely

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Koskesta voimaa-sivusto: Kalevan tornitalot
 Koskesta voimaa-sivusto: Pyynikin uimahalli
 Koskesta voimaa-sivusto: Suomen Pankin talo

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Heikki Kiiskinen

Johan Henrik (Juho Heikki) Kiiskinen (12. toukokuuta 1868 Iisalmi – 17. marraskuuta 1915 Kestilä) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.

Kiiskisen vanhemmat olivat lampuoti Henrik Kiiskinen ja Greta Christina Remes. Hän toimi liikealalla ensin Iisalmessa vuoteen 1886 saakka ja sitten Piippolassa ja Haapavedellä vuoteen 1890 saakka. Kiiskinen oli maanviljelijänä Piippolassa 1890–1894, Haapavedellä 1894–1901 ja viimeksi Kestilässä vuodesta 1901 alkaen. Maanviljelyn ohessa Kiiskinen toimi myös Johan Väänäsen liikkeen kirjanpitäjänä Haapavedellä 1894–1901 ja Haapaveden kansanopiston kirjanpidon opettajana sekä 10 vuoden ajan Kestilän maanviljelysrahaston hoitajana.

Kiiskinen oli kansanedustajana 1907–1908 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Haapaveden kuntakokouksen puheenjohtajana ja kirjurina sekä Kestilän kuntakokouksen puheenjohtajana.

Kiiskinen oli naimisissa vuodesta 1887 Kaisa Maria Jaakolan kanssa ja myöhemmin Margareeta Koskelan kanssa. Hänen poikansa toisesta avioliitosta oli varatuomari, oikeusneuvosmies ja Maalaisliiton kansanedustaja Pentti Kiiskinen.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Oulun läänin eteläinen vaalipiiri
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Kennedy Bakırcıoğlu

Kennedy Bakırcıoğlu (s. 2. marraskuuta 1980 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka omaa assyrialaiset sukujuuret. Bakırcıoğlu edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Hammarbytä. Hän on pelannut myös Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa.

Lähteet 
 
 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Lucius Domitius Ahenobarbus (vuoden 16 eaa. konsuli)

Lucius Domitius Ahenobarbus (k. 25 jaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän oli vuoden 16 eaa. konsuli. Hänen isänsä oli vuoden 54 eaa. konsuli Lucius Domitius Ahenobarbus.

Ahenobarbuksen kerrotaan olleen ylimielinen mies joka oli kiinnostunut kilpa-ajoista. Ollessaan ediili vuonna 22 eaa. Ahenobarbus onnistui loukkaamaan kensorina toiminutta Lucius Munatius Plancusta. Ahenobarbus oli naimisissa Marcus Antoniuksen ja Augustuksen siskon Octavian tyttären Antonian kanssa. 

Ahenobarbus oli vuoden 16 eaa. konsuli ja vuonna 12 eaa. African maaherra. Vuosina 7 eaa. – 2 eaa. hän oli Illyrian maaherra. Tuolloin hän marssi Elballe ja toimi tämän jälkeen Germanian maaherrana.

Lähde 
 
Roomalaiset sotilaat
Roomalaiset poliitikot
Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. syntyneet
Vuonna 25 kuolleet
Eric Winter

Eric Winter (s. 17. heinäkuuta 1976, La Mirada, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Päivien viemää -sarjassa ja The Ugly Truth -elokuvassa. Hän on naimisissa näyttelijä Roselyn Sánchezin kanssa, joka on tuttu muun muassa sarjasta Ilman johtolankaa.

Eric Winter on ollut myös näyttelijänä Beyond: Two Souls - videopelissä esittämässä Ryan Claytonia.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Tracedawn

Tracedawn on suomalainen metalliyhtye. Kitaristi Tuomas Yli-Jaskari perusti yhtyeen vuonna 2005 nimellä Moravia. Yhtyeen ensimmäinen äänite ”Path Of Reality” -demo äänitettiin Kauniaisissa Studio Redhousen tiloissa ja se keräsi runsaasti huomiota niin underground-piireissä kuin myös arvostettujen muusikoiden keskuudessa. Hylättyään joitakin levy-yhtiöiltä saamiaan tarjouksia Tracedawn ja heidän taustajoukkonsa päättivät perustaa oman levymerkin. Nimi muutettiin Tracedawniksi ensimmäisen albumin nauhoitusten yhteydessä. Yhtyeen ensimmäinen albumi Tracedawn julkaistiin alkuvuodesta 2008 (Äänitys: Nino Laurenne, Miksaus: Mikko Karmila, Masterointi: Mika Jussila). Kesäkuussa Tracedawn solmi jakelusopimuksen saksalaisen levy-yhtiön Drakkarin kanssa, joka vastaa Euroopan jakelusta ja markkinoinnista.

30. kesäkuuta 2008 Yhtyeen nettisivuille tuli tieto, että Henkka Vahtere on eronnut/erotettu Tracedawnista. Yhtye kertoi sivuillaan, että he eivät eronneet huonoissa väleissä ja he toivottavat Vahtereelle onnea ja menestystä.

30. tammikuuta 2009 Tracedawn aloitti toisen täyspitkän studioalbuminsa rumpuäänitykset Seawolf studiolla, josta jatkoivat Studio Redhouselle muiden instrumenttien äänitysten merkeissä. Tuottajana toimii Stone- ja Suburban Tribe -yhtyeistä tuttu Janne Joutsenniemi. Albumi Ego Anthem julkaistiin syyskuussa 2009. Samaan aikaan yhtyeen kitaristi Jeremy Qvick erosi bändistä ja tilalle tuli Roni Seppänen.

21. tammikuuta 2011 Yhtye tiedotti Facebookissa Tracedawnin tykkääjille viestin, jonka mukaan laulaja Antti Lappalaisen ja Tracedawnin tiet ovat eronneet ja Tracedawn etsivän uutta vokalistia. 

30. joulukuuta 2011 yhtye julkaisi uuden videon tulevalta albumilta kappaleesta ”Breed Insane”. Bändin uusi laulaja on Niko Kalliojärvi, joka on tullut tunnetuksi muun muassa yhtyeistä Amoral ja Lithuria. Kalliojärvi laulaa tulevalla levyllä Lizard Duskilla kaikki örinävokaalit bändin kitaristin ja säveltäjän Tuomas Yli-Jaskarin hoitaessa puhtaat laulut.

10. marraskuuta 2012 basisti Pekko Heikkilä ilmoitti jättäneensä yhtyeen, ja tilalle saatiin Jonne Lindqvist.

Toukokuun 5. päivä 2013 yhtye ilmoitti virallisella Facebook-sivullaan, että laulaja Niko Kalliojärvi ei ole enää osana yhtyettä, ja tilalle saapui yhtyeen aikaisempi laulaja Antti Lappalainen.

Diskografia
Studioalbumit

Singlet

Kiertueet
European tour with Stratovarius 2010European tour with Ensiferum 2009

Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet
APECED

APECED-oireyhtymä eli autoimmuunipolyendokrinopatia-kandidiaasi-ektodermidystrofia on harvinainen perinnöllinen sairaus, joka kuuluu autoimmuunipolyendokrinopatiaoireyhtymien ryhmään (APS, ). APECED tunnetaan myös nimellä tyypin I autoimmuunipolyendokrinopatia. Tauti periytyy autosomissa peittyvästi. APECED kuuluu suomalaiseen tautiperintöön.

APECED-taudin oireina esiintyy jo lapsuudessa alkavia, useita elinspesifisiä autoimmuunitauteja. Yleisiä oireita ovat suun krooninen Candida-infektio, hypoparatyreoidismi, lisämunuaisen kuorikerroksen vajaatoiminta eli Addisonin tauti, hypogonadismi, krooninen atrofinen gastriitti, diabetes ja kilpirauhasen sairaudet.

Taudin aiheuttaa mutaatio autoimmune regulator (AIRE) -nimistä transkriptiotekijää koodavassa geenissä. Geeni sijaitsee kromosomin 21 pitkässä haarassa (21q22.3) välillä 44,53–44,54 megaemästä. Suomessa yleisessä mutaatiossa (R257X-mutaatio, rs121434254 C->T) geenin kodoni numero 257 (CGA), joka toimivassa geenissä koodaa arginiiniä, on vaihtunut loppukodoniksi TGA.

AIRE-geenin löytyminen 
AIRE-geenin löytäminen on merkittävimpiä saavutuksia suomalaisessa lääketieteellisessä tutkimuksessa. Sen mahdollisti 1990-luvulla tapahtunut edistys ihmisen geeniperimän selvittämisessä. Alkuvaiheessa erityinen kiinnostus kohdistui lyhyimpään ihmiskromosomiin eli kromosomiin 21, joka ensimmäisenä sekvensoitiin kokonaisuudessaan vuoteen 2000 mennessä. Kiinnostusta kromosomi 21:tä kohtaan kasvatti myös sen rooli Downin syndroomassa. APECED-tautia aiheuttavan geenin löytämisestä kilpaili 1990-luvun lopussa kaksi kansainvälistä, suomalaisvetoista tutkijaryhmää. Kilpailevien tutkijaryhmien julkaisut päätyivät lopulta Nature Genetics -lehden samaan numeroon.

Suomalaistutkija Leena Peltonen-Palotien johtama tutkimusryhmä käytti hyväksi Jaakko Perheentuvan keräämää laajaa suomalaista APECED-aineistoa ja paikansi vuonna 1994 tautia aiheuttavan geenin kromosomin 21 pitkään haaraan. Vuonna 1997 ryhmä oli paikallistanut geenin 800 000 emäsparin ja myöhemmin 350 000 emäsparin laajuiselle alueelle.

Tampereen yliopiston professori Kai Krohnin kokoama suomalais-japanilais-sveitsiläinen tutkijaryhmä identifioi APECED-geenin ja antoi sille nimen AIRE (autoimmune regulator). Ryhmä tunnisti myös kaksi Suomessa ja Sveitsissä yleistä geenimutaatiota. Krohnin ryhmän tulokset julkaistiin Nature Genetics -lehden vuoden 1997 numerossa 17. Samassa numerossa julkaistiin myös Palotien johtaman suomalais-saksalaisen ryhmän tulokset, joissa tunnistettiin yhteensä viisi AIRE-geenin mutaatiota. Molemmat ryhmät tunnistivat proteiinissa sinkkisormirakenteet sekä runsasproliinisen alueen ja päättelivät, että proteiini voisi toimia transkriptiotekijänä. Ilmeni, ettei mikään AIRE-geenin eksoneista löytynyt Stanfordin yliopiston julkaisemista EST-tietokannoista, eli kyseessä oli aiemmin täysin tuntematon geeni.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Apeced Ry

Perinnölliset sairaudet
Umpierityssairaudet
Suomalainen tautiperintö
Credit Suisse

Credit Suisse on vuonna 1856 perustettu sveitsiläinen pankkialan yhtiö. Yhtiön kotipaikka on Sveitsin Zürichissa. Credit Suisse avasi ensimmäisen Sveitsin ulkopuolisen konttorinsa New Yorkissa vuonna 1942.

Taseella mitaten (819,74 mrd. USD) Credit Suisse Group AG luokiteltiin vuonna 2016 maailman 34. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 28). Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki lueteltiin yhä yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).

1940-luvulta 2010-luvulle Credit Suisse ylläpiti tilejä ihmisille, joiden ilmeinen rikollinen tausta olisi normaalisti muodostanut esteen palvelujen tarjoamiselle. Credit Suisse jatkoi rikollisten palvelemista vielä kauan sen jälkeen, kun näiden asiakkaiden tausta paljastui pankin työntekijöille. 

Credit Suisse mm. auttoi Ferdinand ja Imelda Marcosia maansa varojen ryöstössä. Vuonna 1995 zürichilainen oikeusistuin määräsi Credit Suissen yhdessä toisen pankin kanssa palauttamaan 500 miljoonaa dollarin edestä varastettuja rahoja Filippiineille. Credit Suisse säilytti Nigerian diktaattorin Sani Abachan varastamia varoja hänen lastensa tileillä. Credit Suisse toimitti palveluitaan Ukrainan pääministerille Pavlo Lazarenkolle, jonka arvioitiin varastaneen maastaan 200 miljoonaa dollaria. Egyptin diktaattori Hosni Mubarakin pojat Alaa ja Gamal säilyttivät tileillään satojen miljoonien omaisuutta.

1990-luvulta lähtien Credit Suisselle on määrätty yhteensä 4,2 miljardin dollarin edestä sakkoja. Esimerkiksi joulukuussa 2009 Credit Suisse tuomittiin Yhdysvalloissa maksamaan 536 miljoonaa dollaria sakkoa, koska se oli rikkonut Yhdysvaltain määräämiä Iranin pakotteita. Vuonna 2014 Credit Suisse tunnusti piilotelleensa 22 000:n amerikkalaisen asiakkaansa varoja Yhdysvaltain viranomaisilta, mistä hyvästä pankki joutui maksamaan 2,6 miljardin sakot. Vuonna 2017 Yhdysvaltain oikeusministeriö määräsi Credit Suissen maksamaan 2,48 miljardia dollaria sakkoina ja toimittamaan 2,8 miljardia dollaria avustuksina rangaistukseksi vuosina 2005–2007 väärillä tiedoilla myymistään arvopapereista, jotka johtivat talousromahdukseen 2008. Vuonna 2021 Credit Suisselle määrättiin suurudeltaan 350 miljoonan punnan sakot ja lisääntynyttä valvontaa rangaistukseksi lainaskandaalissa, joka syöksi Mosambikin talouskriisiin.

Lähteet

Katso myös 

 UBS, toinen suuri sveitsiläinen pankki

Sveitsiläiset pankit
Sveitsiläiset pörssiyhtiöt
SMI-indeksi
Super Aguri SA06

Super Aguri SA06 oli australialaisen Mark Prestonin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Super Aguri -talli kilpaili kaudella 2006. Auto oli ensimmäinen Super Agurin itse valmistama. Autoa ajoivat japanilaiset Takuma Satō ja Sakon Yamamoto. Autossa oli Hondan V8 moottori, Carbonen jarrut, Bridgestonen renkaat ja se käytti Elfin poltto- ja voiteluöljyjä.

Autolla ei ylletty kertaakaan pisteille, ja sillä päästiin maaliin seitsemän kertaa neljästätoista.

Formula 1 -tulokset 

Formula 1 -kausi 2006
Super Agurin Formula 1 -autot
Tamanrassetin maakunta

Tamanrassetin maakunta () on yksi Algerian 48 maakunnasta. Se on Algerian suurin maakunta ja sen pinta-ala on 556 200 km². Maakunnan väkiluku oli 176 637 vuonna 2008. Maakunnan pääkaupunki on Tamanrasset. Maakunnassa on kaksi kansallispuistoa, Tassili n'Ajjer ja Ahaggar.

Väkiluvun kehitys

Lähteet

Aiheesta muualla 

Algerian maakunnat
Hubert Coppenrath

Hubert Coppenrath (s. 18. lokakuuta 1930) on katolinen kirkonmies, joka on toiminut Papeeten arkkipiispana vuodesta 1999. Häntä edelsi hänen veljensä Michel-Gaspard Coppenrath. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1957.

Coppenrath syntyi Papeetessa, Ranskan Polynesiaan kuuluvalla Tahitin saarella. Hän opiskeli Ranskassa ja sai vuonna 2003 Kunnialegioonan ritarin arvon.

Lähteet

Katoliset arkkipiispat
Ranskanpolynesialaiset henkilöt
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
R. D. Wingfield

Rodney David Wingfield (6. kesäkuuta 1928 – 31. heinäkuuta 2007) oli englantilainen rikoskirjailija ja radiokäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan Komisario Frostin hahmon luojana.

Wingfield syntyi Lontoossa 1928. Ensimmäisen kuunnelmakäsikirjoituksensa hän myi BBC:lle 1968. BBC tilasi pian sen jälkeen kaksi uutta kuunnelmaa, joiden radioesitysten jälkeen Wingfield siirtyi päätoimiseksi käsikirjoittajaksi. Ensimmäisen romaaninsa Frost at Christmas Wingfield kirjoitti vuonna 1972, mutta se julkaistiin vasta 1984 Kanadassa ja 1989 Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 

Televisioruutuun Komisario Frost siirtyi 1992 esittäjänään David Jason.  Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. Radioteatteri on esittänyt seuraavannimisiä suomenkielisiä versioita Wingfieldin käsikirjoittamista radiokuunnelmista: Pankkiryöstö päivänvalossa, Varokaa herkästi räjähtävää, Vakuutetun kuolema, Muistileikki, Painetaan villaisella, Luottokorttihait, Kuoleman juhlapyhät, Syntipukki, Ei paluuta takaisin, Myytävänä talo meren rannalla, Haudankaivajat, Verirahat, Väärä todistaja, Selvännäkijä ja Lain kirjain.

Bibliografia

Suluissa kirjojen julkaisuvuodet Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Frost at Christmas (1989)
A Touch of Frost (1990)
Night Frost (1992)
Hard Frost (1995)
Winter Frost (1999)
A Killing Frost (2008)

Suomeksi hänen teoksiaan on julkaistu vuonna 1994 jolloin Book Studiolta ilmestyi kirja nimeltä  Komisario Frost. Teos on suomennos teoksesta Night Frost

Lähteet

Aiheesta muualla
R. D. Wingfieldin radiokuunnelmat 

Wingfield, R. D.
Wingfield, R. D.
Wingfield, R. D.
Pekka Tarkka

Pekka Sakari Tarkka (s. 4. joulukuuta 1934 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija, kääntäjä, filosofian tohtori, Helsingin Sanomien entinen kirjallisuuskriitikko ja kulttuurijournalisti. Hän on kirjoittanut paljon Pentti Saarikoskea käsitteleviä teoksia ja toimittanut tämän kirjoja. Hän on myös tutkinut Joel Lehtosta, Paavo Rintalaa, Hannu Salamaa ja Jouko Tyyriä. Hän toimi Helsingin Sanomien kulttuuriosaston päällikkönä vuosina 1985−1989.

Toimittaja Suna Vuori kirjoittaa artikkelissaan Suomen Kuvalehdessä, että Tarkan keskeisintä elämäntyötä on Pentti Saarikosken työn tutkiminen ja tallentaminen.

Pekka Tarkka valitsi Finlandia-palkinnon saajakirjan vuonna 2008. Palkinnon sai Sofi Oksanen kirjallaan Puhdistus.

Pekka Tarkka on naimisissa kääntäjä Hanna Tarkan kanssa. Aikaisemmin Pekka Tarkka on ollut naimisissa muun muassa kirjallisuustieteilijä Auli Viikarin kanssa (1958–1970) ja kustantaja Leena Majanderin (nyk. Majander-Reenpää) kanssa (1983–1991).

Tarkan veli on historiantutkija ja entinen kansanedustaja Jukka Tarkka. Heidän isänsä oli Suomen Setlementtiliiton pitkäaikainen pääsihteeri Topi Tarkka ja isoisänsä Setlementtiliiton perustajiin kuulunut Sigfrid Sirenius.

Tuotanto

Tutkimuksia

Muistelmat

Toimitteita

Suomennoksia

Tunnustuksia 
 Valtion kääntäjäpalkinto (1973)
 Tatu Vaaskivi -palkinto (1978)
 Suomi-palkinto (1996)
 Taiteen valtionpalkinto (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pekka Tarkka 375 humanistia -sivustolla 30.7.2015. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. 

Suomalaiset kirjallisuuskriitikot
Suomalaiset toimittajat
Suomentajat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Frans Mäyrä

Frans Ilkka Mäyrä (s. 26. toukokuuta 1966 Paavola) toimii hypermedian professorina Tampereen yliopiston Informaatiotieteiden yksikössä. Häntä on usein haastateltu pelaamiseen liittyvistä teemoista joukkotiedotusvälineissä.

Mäyrä tuli ylioppilaaksi Rovaniemen keskustan lukiosta (1985). Hän opiskeli Tampereen yliopstossa ja valmistui filosofian maisteriksi (1992), lisensiaatiksi (FL 1996) ja edelleen filosofian tohtoriksi (1999). Hänen englanninkielinen monografiamuotoinen väitöskirjansa (1999) oli otsikoitu Demonic Texts and Textual Demons: The Demonic Tradition, the Self, and Popular Fiction.

Tutkijana Mäyrän alaa ovat erityisesti digitaalinen kulttuuri ja pelitutkimus. Hänen taustansa on kirjallisuustieteessä ja mediakulttuurin tutkimuksessa.

Julkaisuja 
Ermi, Laura; Frans Mäyrä (2005) "Player-Centred Game Design: Experiences in Using Scenario Study to Inform Mobile Game Design". Game Studies 5 (1).
Mäyrä, Frans (2008) Introduction to Game Studies: Games in Culture. Sage Publications.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Frans Mäyrä Google Scholarissa  (scholar.google.com)
 Frans Mäyrä INFIMin verkkosivuilla
 Frans Mäyrän CV
 Tiedeykkönen: Tekevätkö sotapelit väkivaltaiseksi? (29.5.2012, Ylen Areena) (areena.yle.fi)
 Joonas Turunen (toim., 12.11.2014) Kultakuume : Peleistä tuli hallitseva kulttuurimuoto (Ylen Areena) (areena.yle.fi)
 Ylen aamu-tv: Mitä Suomi pelaa? (31.5.2016, Ylen Areena) (areena.yle.fi)
 Juuso Pekkinen (27.8.2018) Pelit, pelaaminen ja politiikka (Ylen Areena) (areena.yle.fi)

Pelitutkimus
Tampereen yliopiston professorit
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Salkopallo

Salkopallo eli tolppapallo on kaksin pelattava peli, jossa pelaajat seisovat noin kolmimetrisen tolpan vastakkaisilla puolilla ja yrittävät lyömällä saada naruun kiinnitettyä palloa kiertymään tolpan ympärille. Toinen pelaajista yrittää pyörittää narua vastapäivään, toinen myötäpäivään. Voittaja on se, kumpi saa narun kokonaan kieritettyä tolpan ympärille.

Säännöt

Salkopallon säännöt vaihtelevat maittain, alueittain ja jopa pihoittain, eikä ehdottomia sääntöjä ole olemassa.

Peli alkaa, kun toinen pelaajista syöttää pallon, yleensä pitäen sitä toisessa kädessään ja lyöden toisella. Vastustaja yrittää palauttaa syötön lyömällä palloa vastakkaiseen suuntaan. Tavoitteena on osua palloon niin, ettei vastustaja pysty muuttamaan pallon suuntaa; syöttäjällä on täten etu, sillä hänellä on alussa palloon enemmän kontrollia. Yleensä on sallittua lyödä palloa joko nyrkillä tai avokämmenellä; jos pallo on pieni, saattaa välineenä olla myös maila.

Pelaaja rikkoo sääntöjä, jos hän astuu vastustajan puolelle, ottaa kopin tai heittää palloa, lyö narua tai lyö palloa kahdesti ennen kuin se on kiertänyt tolpan tai vastustaja on palauttanut sen (tai, joissain säännöissä, ennen kuin se on osunut tolppaan). Yleensä sääntöjen rikkomisesta seuraa pelin keskeytys ja pallo palautetaan paikkaan, jossa se oli ennen rikkomusta; myös narun kierrosten määrä palautetaan. Rikkojan vastustaja syöttää. Jos rikkomus kuitenkin vaikuttaa tahalliselta, siitä voi seurata pelin häviäminen.

Peli päättyy, kun pelaaja lyö pallon tolpan ympäri omaan suuntaansa niin pitkälle kuin se menee, ja pallo osuu tolppaan. Pallon on lisäksi osuttava tolppaan yli siihen merkityn viivan. 1,5 metrin korkeudella oleva viiva on yleinen, mutta nuoremmille pelaajille se voi olla alempana. Ottelu voi koostua yhdestä, kolmesta, viidestä tai useammasta pelistä.

Leikit
Pallopelit
Robert Wood Johnson Medical School

Robert Wood Johnson Medical School (lyh. RWJMS) on yksi niistä kahdeksasta oppilaitoksesta, joista muodostuu University of Medicine and Dentistry of New Jersey (UMDNJ; New Jerseyn lääketieteen ja hammaslääketieteen yliopisto).

RWJMS toimii kolmella kampuksella New Jerseyssä: Piscatawayssa, New Brunswickissa ja Camdenissa. Lääketieteessä on 21 perustutkimus- ja  kliinistä osastoa runsaasti kliinisiä ohjelmia ja päivystyspaikkoja seudulla. Oppilaitoksen uusia osastoja ovat ensihoidon ja päivystyslääketiede, silmätaudit, sädehoito ja ortopedia.

Aiheesta muualla
Robert Wood Johnson Medical School

New Jerseyn yliopistot ja korkeakoulut
Seppo Hiltunen

Seppo Juhana Hiltunen (vuoteen 1945 Virtanen; 22. toukokuuta 1940 Helsinki – 3. heinäkuuta 2015 Espoo) oli suomalainen kirjakauppias. Hän toimi antikvaarisena kirjakauppiaana Helsingissä vuodesta 1973 lähtien. Nuoren Voiman Liitto myönsi Hiltuselle Nuori Voima -palkinnon 2005.

Elämä ja ura
Hiltunen aloitti antikvariaattiuransa jo nuorena miehenä äidinisänsä Oskari Hiltusen (1890–1964) liikkeessä Yrjönkadulla. Hiltunen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1958. Hän suoritti nopeasti merkonomintutkinnon Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1960 ja toimi pitkään Vakuutus Oy Pohjolan ja Metallityöväen liiton palveluksessa. Samalla hän suoritti opintoja Helsingin yliopistossa aineyhdistelmänään filosofia, yleinen historia ja kansatiede ja valmistui filosofian maisteriksi 1970. Vuonna 1969 valmistuneen gradun aihe oli Platon ja demokratia. Hiltusen kiinnostus Platoniin säilyi koko loppuelämän ajan.

Ensimmäisen oman antikvariaattinsa Hiltunen perusti Torkkelinkadulle (1973–1976). Sittemmin hän piti liikettä myös Viherniemenkadulla Hakaniemen torin laidalla (1976–2009) ja Sofiankadulla (1985–2015). Hiltunen pyrki toiminnallaan edistämään koko antikvariaattialaa. Hän oli mukana ajamassa uudistuksia ja käytti julkisuuttaan hyväksi tuodakseen positiivista mainetta antikvaarisille kirjakaupoille. Ammatissaan kerryttämäänsä kokemusta hän jakoi epäitsekkäästi muille toimien monen aloittelevan kauppiaan mentorina ja taustavaikuttajana.

Hiltunen tunnettiin poikkeuksellisen halvasta hintatasostaan, minkä johdosta hän sai kollegoiltaan pisteliääksi tarkoitetun lempinimen ”Halpa-Hiltunen”. Halvat hinnat eivät kuitenkaan kertoneet huonosta tasosta, vaan se oli edellytys kirjojen liikkuvuudelle, joka oli Hiltusen mukaan tärkeä asia. Hän oli sitä mieltä, että tiede hyötyi enemmän siitä, että hän myi sitä, kuin siitä, että hän tekisi itse sitä.

Hiltusen antikvariaatti Sofiankadulla Senaatintorin kupeessa muodostui yhdeksi Helsingin maamerkeistä. Hänen antikvariaattinsa mainitaan jopa Helsinki-aiheisessa lautapelissä ”Nähdään kellon alla”. Antikvariaatti Sofia sijaitsee nykyisin muutaman korttelin päässä osoitteessa Vuorikatu 5.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Antikvaariset kirjakauppiaat
Seppo Hiltunen
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset kirjakauppiaat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Kari Rannanpää

Eino Armas Kukkonen, kirjailijanimeltään Kari Rannanpää, (16. kesäkuuta 1895 Puolanka – 18. tammikuuta 1991) oli suomalainen taidemaalari ja kirjailija. Hän oli myös tunnettu ja arvostettu opettaja.

Teoksia 
 Suomalaisen lentäjän tarina, romaani, tekijän kuvittama. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1918
 Ystävän ääni. Tarina rajan tältä ja tuolta puolen. Kustannus oy Kirja, Helsinki 1926

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Suomen kuvataiteilijat matrikkeli
 Kotimaiset scifi- ja fantasiakirjat 1887-2005
 Antiikkia, antiikkia -ohjelma

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Santeri Levas

Benno Aleksander (Santeri) Levas (vuoteen 1936 Lehmann; 8. helmikuuta 1899 Helsinki – 10. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja harrastetaidevalokuvaaja. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri (1936) ja valantehnyt kielenkääntäjä. Hän käytti kirjailijanimiä Santeri Levas, Benno A. Piispanen ja Benno A. Lehmann. Piispanen oli hänen äitinsä Hertta Piispasen sukunimi; hänen isänsä oli vakuutusjohtaja Nicolai Lehmann.

Levas työskenteli KOP:n ulkomaisena kirjeenvaihtajana, yleisprokuraattorina ja osastopäällikkönä (1923–1962) ja teki opintomatkoja eri puolille Eurooppaa. Hän toimi säveltäjä Jean Sibeliuksen sihteerinä lähes 20 vuotta (1938–1957) ja julkaisi tästä kaksiosaisen elämäkerran vuosina 1957–1960. Elämäkerran lyhennelmä julkaistiin viron ja englannin kielellä.

Levaksen valokuvia ja valokuvauskirjoituksia julkaistiin Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Hän osallistui myös kansainvälisiin valokuvanäyttelyihin. Levas oli helsinkiläisen Kameraseura ry:n  puheenjohtaja vuodet 1942–1945 ja Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana vuodet 1946–1952. Hänelle myönnettiin FIAP:n (Fédération internationale de l'art photographique) kunniajäsenyys ja Royal Photographic Societyn ARPS-arvo (Associateship of the Royal Photographic Society).

Levas julkaisi myös matkakirjoja, joissa valotettiin eloisasti kohteen – Itävallan, Mallorcan tahi Gotlannin – kulttuurihistoriaa ja nykyisyyttä. Matkoilla seurasi mukana hänen puolisonsa, filosofian maisteri Ulla Kajanto.


Teoksia 
 Syntymähoroskooppi: Astrologian alkeiskirja (Horoskoopin lukeminen). Mystica, Helsinki 1925 (nimellä Benno A. Lehmann)
 Näkymätön käskijä ja muita kertomuksia. WSOY 1928 (nimellä Benno A. Piispanen)
 Jean Sibelius ja hänen Ainolansa. Otava 1945
 Kameran taidetta. Toimittaneet Santeri Levas ja Arvi Hanste. Kameraseura & WSOY 1946
 Helsinki: valoa ja varjoa. Toimittaneet Arvi Hanste, Santeri Levas ja Veli Molander. WSOY 1950
 Suuren säveltäjän rakkaus: Robert ja Clara Schumannin elämäntarina. WSOY 1952
 Jättiläisten jäljissä: Autolla Itävallassa ja muuallakin. WSOY 1955
 Nuori Sibelius: Jean Sibelius, muistelma suuresta ihmisestä: ensimmäinen osa. WSOY 1957
 Järvenpään mestari: Jean Sibelius, muistelma suuresta ihmisestä: toinen osa. WSOY 1960
 Kultaisen saaren kevät: Kirja Mallorcasta ja sen rakastavaisista. WSOY 1963
 Ihmisiä Itämeren aurinkosaarella: Tarua ja totta Gotlannista. WSOY 1966
 Romanttinen reitti halki Saksan: Autolla Itämereltä Baijerin alpeille. WSOY 1971
 Jean Sibelius: Muistelma suuresta ihmisestä. WSOY 1986 (ilmestyi aiemmin 2-osaisena: Nuori Sibelius, 1957 ja Järvenpään mestari, 1960)

Lähteet

Kirjallisuus
 Liukkonen, Voitto (toim.): Suuri kansalaishakemisto II (s. 135). Kustannusosakeyhtiö Puntari 1967.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Suomen Valokuvataiteen museo: Sumusta sommitteluun -verkkonäyttelyn valokuvaajat.

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Sevillan metro

Sevillan metro () on metrojärjestelmä Sevillassa Espanjassa. Sen ensimmäinen linja avattiin huhtikuussa 2009. Sevillan lisäksi linja ulottuu naapurikuntiin Mairena del Aljarafeen, San Juan de Aznalfaracheen ja Dos Hermanasiin.

Linjat 

Sevillan metro tulee koostumaan seuraavista linjoista:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Metro de Sevilla 
 Sevilla21.com: Metro de Sevilla
 UrbanRail.Net: Metro de Sevilla
Ağrı

Ağrı on kaupunki Turkin itäosassa lähellä Iranin rajaa. Se on Ağrın maakunnan pääkaupunki. Se on aiemmin tunnettu nimillä Karaköse ja Karakilisa. Kaupungissa on arviolta 112 339 asukasta (vuonna 2014).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset kotisivut 

Agri
Hiltunen

Hiltunen on vanha itäsuomalainen sukunimi. Nimen taustalla on muinaiskarjalainen appellatiivi Hilti / Hilto, joka on lyhentymä germaanisesta Hild-alkuisesta nimiryhmästä (vrt. Hildebrand <anglosaksin hild = sota). Sukua tavataan vanhimmissa lähteissä sekä Savosta että Karjalasta, mutta Pohjois-Savo vakiintuu varhain suvun ydinalueeksi. 1500-luvulla alkaneen savolaisekspansion myötä nimeä tavataan vielä 1700-luvulla runsaahkosti myös Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa.

Hiltunen-nimisiä henkilöitä 

Aimo Hiltunen (1929–2002), näyttelijä, teatteriohjaaja
Arto Hiltunen (s. 1958), elinkeinovaikuttaja
Eero Hiltunen (s. 1993), Hyvinkään joukkosurman tekijä
Eija Hiltunen (1912–1978), näyttelijä
Eila Hiltunen (1922–2003), kuvanveistäjä
Eino Hiltunen (1887–1953), jääkärikapteeni
Eliisa Hiltunen (s. 1993), keilaaja
Elina Hiltunen (s. 1971), tulevaisuudentutkija ja tietokirjailija
Erkki Hiltunen (1927–2018), koripallovalmentaja ja -tuomari
Heikki Hiltunen (s. 1962), yritysjohtaja ja urheiluvaikuttaja
Heikki Huttu-Hiltunen (s. 1960), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Heli Hiltunen (s. 1960), kuvataiteilija
Inka Hiltunen (s. 2002), jalkapalloilija
Isto Hiltunen (s. 1967), iskelmälaulaja
Jani Hiltunen (s. 1979), koripalloilija
Jari Olavi Hiltunen (s. 1968), kirjallisuusarvostelija
Jenni Hiltunen (s. 1981), nykytaiteilija
Jere Hiltunen (s. 1999), jalkapalloilija
Jouni Hiltunen (s. 1964), dokumenttielokuvien ohjaaja, tuottaja, kuvaaja ja leikkaaja
Juha Hiltunen (s. 1976), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
Jukka Hiltunen (s. 1965), näyttelijä
Kaarlo Hiltunen (1910–2006), koreografi, näyttelijä, televisio-ohjaaja ja teatterinjohtaja
Kari Hiltunen (s. 1948), Yleisradion ent. urheilutoimittaja
Kimmo Hiltunen, kitaristi ja basisti
Leea Hiltunen (s. 1942), kristillisdemokraattinen kansanedustaja
Matti Hiltunen (s. 1933), jalkapalloilija
Matti Hiltunen, Piraattipuolueen poliitikko
Mavis Hiltunen Biesanz (1919–2008), amerikansuomalainen tietokirjailija ja antropologi
Nette-Nina Hiltunen (s. 2004), jalkapalloilija
Olli Hiltunen (1877–1947), SDP:n kansanedustaja
Onni Hiltunen (1895–1971), valtiovarainministeri, SDP:n puheenjohtaja
Osmo Hiltunen (1918–2006), Korkeimman oikeuden jäsen 
Paavo Hiltunen (1923–2013), hovioikeudenneuvos, saarnaaja
Pekka Hiltunen (s. 1966), toimittaja ja kirjailija
Pekka Hiltunen (s. 1978), jääpalloilija
Petri Hiltunen (s. 1967), sarjakuvapiirtäjä
Päivi Lipponen (o.s. Hiltunen, s. 1967), SDP:n kansanedustaja
Päivi Hiltunen-Toivio, diplomaatti
Raimo Hiltunen (1944–2014), farmasian professori
Rakel Hiltunen (s. 1940), poliitikko (SDP), kaupunkineuvos
Reino Hiltunen (1924–2021), kolmiloikkaaja
Risto Hiltunen (1945−2021), pianisti, urkuri, kapellimestari ja säveltäjä
Seppo Hiltunen (1940–2015), antikvaarinen kirjakauppias
Tatu Hiltunen (s. 1977), taidevalokuvaaja
Teemu Hiltunen (1924–1997), Lahden kaupunginjohtaja ja sisäministeri (amm.)
Timo Hiltunen (s. 1992), jääkiekkoilija
Toni Hiltunen (s. 1977), pokerinpelaaja
Vladimir Išatšenko

Vladimir Išatšenko (Владимир Николаевич Исаченко; s. 27. joulukuuta 1982 Termitau) on kazakstanilainen pistooliampuja ja maailmanmestari.

Vladimir Išatšenko saavutti MM-kilpailuissa Lahdessa 2002 poikien sarjassa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden 50 m pistoolissa ja joukkuemaailmanmestaruuden 25 m urheilupistoolissa. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa 25 m vakiopistoolin henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa sekä 25 m urheilupistoolin henkilökohtaisessa kilpailussa.

Lähteet
Profiili ISSF Newssissä
ISSF:n tietokanta

Kazakstanilaiset ampujat
Godfrey Kneller

Sir Godfrey Kneller (8. elokuuta 1646 – 19. lokakuuta 1723) oli Englannissa pitkään työskennellyt barokin ajan taidemaalari. Hän tuli tunnetuksi muotokuvillaan, joiden joukossa ovat The Chinese Convert (1687) ja kuuluisa John Vanbrughia esittävä työ. 

Syntyjään Kneller oli Lyypekistä, Saksasta.

Englantilaiset taidemaalarit
Saksalaiset taidemaalarit
Vuonna 1646 syntyneet
Vuonna 1723 kuolleet
Barokkitaiteilijat
Muotokuvamaalarit
John Vanbrugh

John Vanbrugh (1664–1726), sir, oli englantilainen arkkitehti ja näytelmäkirjailija. Hän vietti lapsuutensa Ranskassa, josta muutti 20-vuotiaana Lontooseen ja oli jonkin aikaa upseerina.

Vanbrugh edustaa barokkityyliä, jossa on runsaita, raskaita muotoja. Hänen merkittävimpiä suunnittelutöitään on Blenheimhousen linna lähellä Woodstockia Oxfordshiressa. Muita hänen töitään ovat Castle Howard, Seaton Delaval ja Grimsthorpe Castle, osa Greenwichin sairaalasta ja Haymarketin teatteri. Vanbrughin suunnittelemille rakennuksille on ominaista rohkeus ja voimakkuus, ja niissä on runsaasti lennokkuutta ja massavaikutusta, mutta niiden yksityiskohdat ovat usein karkeita ja banaaleja. Vanbrugh sai aatelisarvon 1714 ja hänet nimitettiin 1715 kruunun rakennusten arkkitehdiksi.

Vanbrughin komedioissa on iloista ja rohkeaa huumoria ja henkilöt tapahtumat ovat eloisia. Niissä ei yhdisty hienostunut komedia ja farssi erityisen taitavasti, lisäksi ajan mieltymys siveettömyyteen saa yliotteen. Hänen parhaita näytelmiään ovat Relapse, or virtue in danger (1697), The provoked wife (1698) ja Confederacy (1705). Näytelmät julkaistiin 1719.

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset arkkitehdit
Englantilaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1664 syntyneet
Vuonna 1726 kuolleet