joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Without Love

Without Love on Black 'n Blue -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumin tuottajana toimi myöhemmin Bon Jovia (1987) ja Kissiä (1998) tuottanut Bruce Fairbairn.

Kappaleet 
Rockin' on Heaven's Door
Without Love
Stop the Lightning
Nature of the Beast
Miss Mystery
Swing Time
Bombastic Plastic
We Got the Fire
Strange Things
Two Wrongs (Don't Make It Love)
Same Old Song And Dance (Aerosmith -cover, bonuskappale)

Kokoonpano 
 Jaime St. James – laulu
 Tommy Thayer – soolo,- rytmikitarat, taustalaulu
 Jeff Warner – rytmikitara, taustalaulu
 Patrick Young – basso, taustalaulu
 Pete Holmes – rummut, taustalalulu

Lähteet 
 Without Love (remastered) Amazon.com

Vuoden 1985 albumit
Black ’n Bluen albumit
Suur-Kolumbia

Suur-Kolumbia () oli valtio nykyisten Kolumbian, Ecuadorin, Venezuelan ja Panaman alueella vuosina 1819–1831. Suur-Kolumbia nimeä ei alun perin käytetty, vaan maan virallinen nimi oli Kolumbian tasavalta. Vasta myöhemmin historioitsijat keksivät käyttää nimeä Suur-Kolumbia erotukseksi nykyisestä Kolumbian tasavallasta. Kolumbia-nimitys taas tulee Kristoffer Kolumbuksen nimestä.

Historia
Maa perustettiin Simón Bolívarin vapautettua Etelä-Amerikan valtiot, ja se oli aluksi Kolumbian, Ecuadorin ja Venezuelan unioni. Perustuslaki valmistui vuonna 1821 ja maan pääkaupungiksi tuli Bogotá. Samana vuonna Panama liitettiin osaksi Suur-Kolumbiaa. Bolívarin tavoitteena oli liittotasavaltio, mutta valtion eri kansanryhmien väliset yhteenotot ja kykenemättömyys yhteistyöhön muuttivat hänen suunnitelmiaan ensin keskitetyksi hallintomuodoksi ja lopulta Bolívarin vuosina 1828–1830 johtamaan diktatuuriin.  

Nopeasti valtion perustamisen jälkeen syntyi separatistisia liikkeitä eri maakunnissa johtuen Bolívarin eroamisesta maan johdosta vuonna 1830. Bolívar olisi halunnut luoda Suur-Kolumbiasta koko Etelä-Amerikan käsittävän valtion, mutta muiden alueen maiden poliitikot vastustivat tätä. Venezuela ja Ecuador itsenäistyivät vuonna 1831. Kolumbian ja Panaman alueesta tuli Uuden-Granadan tasavalta, joka vaihtoi nimensä ensin Granadalaiseksi valtioliitoksi vuonna 1858, sitten Kolumbian yhdysvalloiksi vuonna 1863 ja lopulta nykyiseksi Kolumbian tasavallaksi vuonna 1886. Panama itsenäistyi vuonna 1903.

Suur-Kolumbian presidentit
 Simón Bolívar (17.12.1819–4.5.1830)
 Domingo Caycedo (4.5–13.6.1830)
 Joaquín de Mosquera (13.6–5.9.1830)
 Rafael Urdaneta (5.9.1830–3.5.1831)
 Domingo Caycedo (3.5.–21.11.1831)

Lähteet 

Etelä-Amerikan entiset valtiot
Historialliset valtiot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Irredentismi
Nasty Nasty

Nasty Nasty on yhdysvaltalaisen heavy metal-yhtye Black 'n Bluen studioalbumi vuodelta 1986. Albumin tuottajaksi palkattiin Kiss-yhtyeen toinen perustajajäsen ja bassokitaristi Gene Simmons, koska bändi halusi rankemman soundin. Geffen Records -levy-yhtiö ei pitänyt kappaleesta radio ja vaihtoi tilalle Jonathan Cainin tekemän ja tuottaman kappaleen I'll Be There For You, jota suunniteltiin jonkin elokuvan ääniraidalle.

Kappalelista 
"Nasty Nasty"
"I Want It All (I Want It Now)"
"Does She Or Doesn't She"
"Kiss Of Death"
"Twelve O' Clock High"
"Do What You Wanna Do"
"I'll Be There For You"
"Rules"
"Best Of The West"

Kokoonpano 
Jaime St. James - laulu
Tommy Thayer - soolo- ja rytmikitarat, taustalaulu
Jeff Warner - rytmikitarat, taustalaulu
Patrick Young - basso, taustalaulu
Pete Holmes - rummut, taustalaulu

sekä

 Kappaleessa Kiss of Death
 kosketinsoitin - John Purdell
 Kappaleessa Best Of The West:
 Laulu - Peter Criss ja Ron Keel
 Kitara - Marc Ferrari
 Torvet - Brad Silwood, John Liotine, John Bonine ja Steve Madaio

Lähteet 

Vuoden 1986 albumit
Black ’n Bluen albumit
Eritrean ilmavoimat

Eritrean ilmavoimat perustettiin Eritrean vapaussodan jälkeen vuonna 1994 tukeutuen Etiopialta maahan jääneeseen lentokone ym. kalustoon. 

Ilmavoimat () kasvoi Eritrean ja Etiopian sodissa. Syntyi pienen mittakaavan varustelukilpa kahden köyhän maan välillä. Etiopia osti Su-27-hävittäjiä ja MiG-29-hävittäjiä. Rajasodassa Eritrea sai haltuunsa Etiopian helikoptereita. Vuonna 2000 Eritrean ilmavoimat osti kahdeksan Su-25-hävittäjää Georgialta ja kuusi MiG-29-hävittäjä Moldavialta. Vuonna 2003 Eritrea hankki lisää useita Su-27-hävittäjiä.

Eritrean ilmavoimien komentaja on kenraalimajuri Teklai Habteselassie. Eritrean ilmavoimien esikunta on Asmarassa  .

Kalusto 

Redigot kulkevat italialaisella tyyppimerkinnällä, mutta ilmeisesti Kuorevedellä rakennettuja. Suomen ilmavoimien ensimmäisen koneen lahjoittaja kreivi Eric von Rosenin poika Carl Gustav von Rosen oli Etiopian ilmavoimien, joista Eritrean ilmavoimat sittemmin syntyivät, perustaja.

Lähteet
In Heat

In Heat on yhdysvaltalaisen heavy metal-yhtye Black 'n Bluen neljäs studioalbumi vuodelta 1988. Albumin on tuottanut yhtyeen edellisen studioalbumin, vuoden 1986 Nasty Nastyn tapaisesti Kiss-yhtyeen bassokitaristi Gene Simmons, ja se on viimeinen yhtyeen alkuperäisellä kokoonpanolla levytetty studioalbumi sekä yhtyeen viimeinen studioalbumi joka julkaistiin ennen sen hajoamista vuonna 1989. Tämän jälkeen satunnaisia paluuesiintymisiä tehneen Black 'n Bluen seuraava studioalbumi Hell Yeah! julkaistiin vasta vuonna 2011 ilman alkuperäiskitaristi Tommy Thayeria.

Kappalelista 
"Rock On"
"Sight For Sore Eyes"
"Heat It Up! Burn It Out!"
"Suspicious"
"The Snake"
"Live It Up"
"Gimme Your Love"
"Get Wise To The Rise"
"Great Guns Of Fire"
"Stranger"

Kokoonpano
Jaime St. James - laulu
Tommy Thayer - soolo,- rytmikitarat, taustalaulu
Jeff Warner - rytmikitara, taustalaulu
Patrick Young - basso, taustalaulu
Pete Holmes - rummut, taustalaulu

Vuoden 1988 albumit
Black ’n Bluen albumit
One Night Only: Live

One Night Only: Live on Black 'n Bluen ensimmäinen livealbumi vuodelta 1998. Albumi on myös ensimmäinen sitten vuonna 1988 julkaistun In Heatin jälkeen. Albumi on taltioitu vuoden 1997 Black 'n Blue - 1997 Reunion Tour kiertueella, vaikka ennen livelevyn julkaisua yhtye oli hajonnut taas.

Albumi on yhtyeen viimeinen alkuperäiskokoonpanolla julkaistu.

Kappaleet 
Rockin' On Heaven's Door
Autoblast
Hold on to 18
Does She or Doesn't She
Heat It Up! Burn It Out
Whitout Love
Miss Mystery
Violent Kid
I'll Be There for You
Wicked Bitch
School of Hard Knocks
I'm the King

Kokoonpano 
 Jaime St. James – laulu
 Tommy Thayer – soolo,- rytmikitara, taustalaulu
 Jeff Warner – rytmikitara, taustalaulu
 Patrick Young – basso, taustalaulu
 Pete Holmes – rummut, taustalaulu

Vuoden 1998 konserttitallenteet
Black ’n Bluen albumit
Christian Schwindt

Christian ”Chrisse” Schwindt (; 14. maaliskuuta 1940 Helsinki – 12. lokakuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen muusikko, joka oli muun muassa DDT Jazz Band -yhtyeen rumpalina. Hän johti 1960-luvulla myös yhtyettä Christian Schwindt Quintet, joka julkaisi vuonna 1966 yhden Suomen ensimmäisistä pitkäsoittolevyistä For Friends And Relatives.

Schwindt oli myös yksi levy-yhtiö Love Recordsin perustajista. Love Recordsin jälkeen hän perusti Kompass Records -levy-yhtiön yhdessä Lasse Mårtensonin kanssa.


Albumit

Filmografia 
Christian Schwindt esiintyi muutamissa sivuosissa tai sävelsi musiikkia seuraavissa elokuvissa.

 Jazz in Old House (esiintyjä, 1960)
 Rottasota (näyttelijä, 1968)
  Ampumarata (näyttelijä, 1969)
 Jussi Pussi (musiikki, 1970)

Lähteet 
 Chrisse Schwindtin sekstetti. Ylen elävä arkisto.

Aiheesta muualla 
 For Friends and Relatives -CD:n esittelysivu.  Rocket Records.

Suomalaiset musiikkivaikuttajat
Suomalaiset jazzrumpalit
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
The Demos Remastered: Anthology 1

The Demos Remastered: Anthology 1 on Black 'n Blue yhtyeen kokoelmalevy vuodelta 2001.

Kappaleet 
Chains Around Heaven
I'm the King
The Strong Will Rock
Squeeze Me
Violent Kid
Sign in Blood
Wicked Bitch
School of Hard Knocks
Cold Heart
Hold On to 18
Autoblast
Lifeline
Autoblast (live)

Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Black ’n Bluen albumit
Ultimate Collection (Black ’n Blue)

Ultimate Collection on Black 'n Blue yhtyeen kokoelmalevy vuodelta 2001.

Kappaleet 
Rockin' on Heaven's Door
Autoblast
Hold on to 18
Wicked Bitch
Whitout Love
Miss Mystery
Nasty Nasty
I Want It All, I Want It Now
Nature of the Beach
Stop the Lightning
Bombastic Plastic
Suspicious
I'll Be There for You
Heat It Up! Burn It Out
Does He or Doesn't She
Live It Up
Chains Around Heaven
Get Wise to the Rise
School of Hard Knocks
I'm the King

Kokoonpano 
 Jaime St. James – laulu
 Tommy Thayer – kitara
 Jeff Warner – kitara
 Patrick Young – bassokitara
 Pete Holmes – rummut

Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Black ’n Bluen albumit
Keep On Loving You

Keep On Loving You on pop rock -yhtye REO Speedwagonin kappale albumilta Hi Infidelity, joka on julkaistu vuonna 1980.

Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. 

Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, ja se on erittäin suosittu. Kappaleen on sanoittanut Kevin Cronin.

Vuoden 1980 kappaleet
Yhdysvaltalaiset pop rock -kappaleet
Ponsijärvi

Ponsijärvi on pieni järvi Kurikan kunnassa entisen Jalasjärven kunnan alueen läntisimmässä kohdassa. Ponsijärven vedenpintaa on nostettu patoamalla. Järvi sekä läheinen Ponsineva ovat olleet Riista- ja Kalatutkimuslaitoksen kohteina. Ponsijärven rannalla sijaitsee lintutorni. Tornilta noin kilometri järveä myötäpäivään on lähellä rantaa metsikkö, jossa huomattavia puita ovat kolme noin 30-metristä vanhaa haapaa. Ponsijärven lounaisrannalla kasvaa vesikuusta.

Järvi tunnetaan vesilintujen pesimäpaikkana. Joutsen ja kurki ovat pesineet järvellä jo useana vuonna. Liroa tavataan järvellä runsaslukuisena. Muita tavattuja lajeja ovat esimerkiksi nuolihaukka, luhtahuitti, kurki, mustakurkku-uikku ja vesipääsky.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ilmakuvia järvestä

Jalasjärven järvet
Kyrönjoen vesistö
Nikolai Avilov

Nikolai Viktorovitš Avilov () (s. 6. elokuuta 1948 Odessa) on ukrainalainen kymmenottelija, joka Neuvostoliittoa edustaen voitti olympiakultaa Münchenissä 1972. 

Avilov voitti kotikaupungissaan Odessassa nuorten pituushypyn Euroopan mestaruuden 1966. Aikuisten sarjaan siirryttyään hän sijoittui Mexico Cityn olympialaisissa 1968 kymmenottelussa neljänneksi, samoin Ateenan EM-kisoissa seuraavana vuonna. Helsingin EM-kisoissa 1971 hän keskeytti.

Münchenin olympialaisissa Avilov onnistui lähes täydellisesti. Hänen kymmenottelusarjansa sisälsi kuusi henkilökohtaista lajiennätystä tai niiden sivuamista ja yhteispistemäärä ylitti entisen ennätyksen yli 300 pisteellä. Lopputulos oli uusi maailmanennätys 8 454 pistettä, jolla tuli kultamitali yli 400 pisteen erolla Leonid Litvinenkoon.

Montréalin olympialaisissa 1976 Avilov oli normaaliin tapaan parhaimmillaan hyppylajeissa ja aitajuoksussa, jonka jälkeen nousi kilpailun johtoon. Vielä kiekonheiton jälkeen Avilov johti, mutta kolmessa viimeisessä lajissa hän oli odotetusti Bruce Jenneriä heikompi ja joutui tyytymään pronssimitaliin.

Vuosien 1974 ja 1978 EM-kisoissa Avilov ei ollut mukana lainkaan. Hän yritti paluuta vielä Moskovan olympialaisiin ja rikkoi keväällä 1980 vielä kerran 8 000 pisteen rajan. Kisajoukkueeseen häntä ei kuitenkaan valittu.

Avilov oli yksi harvoista juutalaista syntyperää olleista neuvostourheilijoista. Hän on naimisissa México Cityn olympialaisten korkeushypyn pronssimitalistin Valentina Kozyrin kanssa.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset yleisurheilun moniottelijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Jemeljanovon kansainvälinen lentoasema

Jemeljanovon kansainvälinen lentoasema eli Krasnojarskin lentoasema () ) on lentoasema Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Siperiassa Krasnojarskin kaupungin luoteispuolella Jemeljanovon piirissä.

Lentoasema toimii KrasAir- ja Sibaviatrans-lentoyhtiöiden solmukohtana.

Krasnojarskin Jemeljanovon lentoasema avattiin vuonna 1980. Kenttä kuuluu matkustajamäärältään Venäjän keskisuurien lentoasemien  joukkoon. Vuonna 2013 kentän kautta kulki 2,06 miljoonaa lentomatkustajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Krasnojarsk, meždunarodnyi aeroport  (aviapages.ru)
 Skyvector aeronautical charts: UNKL Krasnojarsk Airport   (skyvector.com)
 World Aero Data: Yemelyanovo 

Venäjän lentoasemat
Krasnojarskin aluepiiri
Krasnojarsk
Undeceived

Undeceived on norjalaisen metalliyhtye Extolin toinen täyspitkä studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000 Endtime Productionsilla (Ruotsi), Solid State Recordsilla (Yhdysvallat) ja Avalon Recordsilla (Japani). Century Media uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2002. Albumi sisältää Extolin tunnetuimman kappaleen "Ember". Albumista tuli suosittu erityisesti Yhdysvalloissa, jossa yhtye teki kiertueen Undeceivedin julkaisun jälkeen. Albumilta julkaistiin myös vinyylisingle And I Watch / Human Frailtie's Grave.

Allmusic-sivuston Vincent Jeffries antoi albumille 4 pistettä viidestä. Hänen mukaansa "hyvän vastaanoton saaneen Burialin jälkeen Undeceived vain laajensi yhtyeen mainetta progressiivisen death metalin saralla... kitaran ja basson soitto on poikkeuksellisen tarkkaa koko albumilla. Albumilla on monimutkaisen melodisia, lähes jazzhenkisiä hetkiä ja rauhallisempia akustisia kappaleita tarjoamassa hetkeksi lepoa... Undeceivedilla ei ole monta heikkoa tai yksipuolista kappaletta." 

The Metal Observerin Alexander Melzer kuvailee, että albumilla "perinteisen death metalin raskaaseen soundiin on yhdistetty tunteellisia aineksia, osin abstrakteja, teknisiä kappalerakenteita, annos melodioita ja hieman viulua sekä power metal -vaikutteista puhdasta laulua vastakohdaksi kimakalle death metal -murinalle." Arvostelija kuvaa Undeceivedia "nerokkaaksi" ja "vaativaksi musiikiksi" yhdistettynä "ilmiömäiseen soittotaitoon".

Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti Undeceived-albumin sijalle 96 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä rockalbumia -listallaan perusteenaan, että "Burial esitteli meille nämä norjalaiset viikinkimetallistit, mutta Undeceived vei tason astetta ylemmäs". Elokuussa 2010 Heaven's Metal -fanzinessa albumi sijoitettiin viidenneksi 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listalla.

Kappaleluettelo 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Japanin painoksen bonusraita
 

Century Median uusintapainoksen bonusraidat

Kokoonpano 
 Ole Børud - laulu, kitara
 Peter Espevoll - soolokitara
 Christer Espevoll - kitara, taustalaulu
 Tor Magnes Glidje - basso
 David Husvik - rummut, taustalaulu

Sessiomuusikot 
 Tarjei Nysted - viulu kappaleilla Undeceived, Inferno, ja Ember, vaskipuhallin Undeceivedilla.
 Ida Mo - sello kappaleella Undeceived.

Lähteet

Extolin albumit
Vuoden 2000 albumit
Bururin provinssi

Bururin provinssi on suurin Burundin 17 provinssista. Sen pinta-ala on 2 465 km². Vuonna 1999 provinssin väkiluku oli lähes 438 000. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Provinssin pääkaupunki on Bururi (18 500 asukasta vuonna 1999). Toinen suuri kaupunki on Rumonge, joka sijaitsee Tanganjikajärven rannalla. Bururissa on vielä jäljellä jonkin verran metsää, jota suojellaan kolmella luonnonsuojelualueella. Bururi Forest National Reserve on monien lintujen pesimäalue.

Kunnat
Bururin provinssi jakautuu yhdeksään kuntaan:

 Burambi
 Bururi
 Buyengero
 Matana
 Mugamba
 Rumonge
 Rutovu
 Songa
 Vyanda

Lähteet 

Burundin provinssit
Ulkoilmamaalaus

Ulkoilmamaalaus eli plein-air-maalaus ( = ulkoilmassa) on maalaamista alusta loppuun ulkona. 

Taiteilijat olivat jo pitkään maalanneet ulkona, mutta vielä 1800-luvun alkupuolella oli tapana maalata lopulliset teokset valmiiksi ateljeessa.  
1800-luvun lopulla maisemien ja maisemaan sijoitettujen ihmisten maalaaminen ulkona, luonnonvalossa tuli yleiseksi. Ulkoilmamaalausta on pidetty alun perin Ranskasta lähtöisin olevana maalaustapana. Barbizonin koulukunta ja impressionistit aloittivat ulkoilmamaalauksen. Myös Newlynin koulukunta, Englannissa 1880-luvulta 1900-luvun alkuun pienessä  Cornwallin kalastajakylässä toiminut taiteilijasiirtokunta painotti ulkoilmamaalausta. Useissa ajan taiteilijakolonioissa eli taiteilijasiirtokunnissa harjoitettiin ulkoilmamaalausta. Myös suomalaiset taiteilijat omaksuivat uuden maalaustavan, ja Suomessa Ahvenanmaalla toimi Önningebyn taiteilijasiirtokunta, joka keskittyi ulkoilmamaalaukseen. 
Berndt Lindholm kuvaili ulkoilmamaalausta näin:: 

Tehdasvalmisteisten öljyvärituubien tulo markkinoille vaikutti ulkoilmamaalauksen yleistymiseen. Aikaisemmin maalari teki omat maalinsa hiertämällä ja sekoittamalla pigmentin pellavaöljyyn. Uudet, valmiiksi sekoitetut maalit oli pakattu tuubiin, jossa maalin koostumus oli tahnamaista. Ulkoilmamaalauksen syntyaikoihin yleistyivät myös maalaustelineet, joissa oli kokoonpainuvat teleskooppijalat ja laatikko, jossa saattoi säilyttää maalausvälineitä. Näiden välineiden avulla retket metsiin ja erämaihin tulivat vähemmän hankaliksi.

Maalausprosessi nopeutui huomattavasti. Maalien paksusta, tahnamaisesta luonteesta tuli uusi tyyli, kuten myös alla prima -maalaustekniikasta sekä spontaanista maalausotteesta. Aikaisemmissa pittoreskeissa ja akateemisissa maisemamaalauksissa oli usein tummahkot ja ruskeat sävyt, johtuen alun perin tummennetun Clauden lasin käytöstä. Tällaiset maalaukset saivat väistyä vaaleampien ja kirkkaampien värien tieltä. Uutta impressionismin ja ulkoilmamaalauksen mukaista tyyliä kutsuttiin Suomessa myös valomaalaukseksi.

Katso myös
 Impressionismi
 Maisemamaalauksen sanastoa
 Öljyvärimaalaus

Lähteet

Aiheesta muualla

 Plein Air FAQ About.com. 

Maalaustaide
Impressionismi
Bryan Little

Bryan Little (s. 12. marraskuuta 1987 Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-liigan Winnipeg Jetsiä.

Ura

Juniorivuodet 
Ennen ammattilaisuraansa Little pelasi vuodet 2003–2007 Barrie Coltsin riveissä OHL-junioriliigassa. Kaudella 2003–2004 Little oli joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies sekä OHL:n tulokaspelaajien maalipörssin kärkinimi tehtyään 64:ssä runkosarjaottelussa tehot 34 maalia ja 24 syöttöpistettä. Hänet nimettiin kauden jälkeen OHL:n vuoden tulokkaaksi ja liigan tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudesta 2004–2005 alkaen hän oli kolmella peräkkäisellä kaudella Coltsin paras pisteidentekijä, 2004–2005 ja 2006–2007 myös joukkueen paras maalintekijä. Eniten pisteitä ja maaleja Little teki kaudella 2005–2006, jolla hän teki 109 tehopistettä, 42 maalia ja 67 syöttöpistettä. Kauden 2006–2007 päätteeksi hänet nimettiin OHL:n toiseen tähdistökentälliseen.

Yhteensä Little teki neljän OHL-vuotensa aikana 342 tehopistettä, 113 maalia ja 189 syöttöpistettä, 247:ssä runkosarjaottelussa ja 48 tehopistettä, 22 maalia ja 26 syöttöpistettä, 38:ssa pudotuspeliottelussa.

Ammattilaisura 
Atlanta Thrashers varasi Littlen NHL:ään numerolla 12 varaustilaisuuden 2006 ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi ensimmäiset ammattilaisottelunsa keväällä 2007, jolloin hän edusti Thrashersin farmiseuraa Chicago Wolvesia kahdessa AHL-liigan pudotuspeliottelussa. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 5. lokakuuta 2007, jolloin Thrashers kohtasi kotiottelussaan Washington Capitalsin. Little teki joukkueensa ainoan maalin Capitalsin 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa ja hänet nimettiin ottelun kakkostähdeksi.

Little pelasi kaudella  48 NHL:n runkosarjaottelua, joissa hän keräsi 16 tehopistettä, kuusi maalia ja kymmenen syöttöpistettä. Suuren osan kaudesta hän pelasi myös Chicago Wolvesin riveissä AHL:ssä. Hän edusti Wolvesia 34:ssä AHL:n runkosarjaottelussa, joissa hän teki 25 tehopistettä, yhdeksän maalia ja 16 syöttöpistettä, ja 24:ssä pudotuspeliottelussa, joissa hän teki kahdeksan maalia ja antoi neljä maalisyöttöä. Hän oli kesäkuussa 2008 voittamassa AHL:n mestaruutta, Calder Cupia, kun Chicago Wolves voitti loppuottelusarjassa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin voitoin 4–2.

Littlen tilastojen valossa paras kausi Atlanta Thrashersissa oli kausi , jolla hän oli joukkueen toiseksi eniten maaleja ja neljänneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja tehtyään 79:ssä ottelussa 51 tehopistettä, 31 maalia ja 20 syöttöpistettä. Kaudesta  alkaen Little pelaa Winnipeg Jetsissä Atlanta Thrashersin muutettua uuden omistajan myötä Winnipegiin, Manitobaan.

Maajoukkue 
Little edusti Kanadaa vuoden 2007 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja oli voittamassa maalleen kultaa. Hän teki kuudessa ottelussa yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön.

Tilastot

Lähteet 

 
Bryan Little Winnipeg Jetsin verkkosivuilla

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Winnipeg Jetsin pelaajat
Atlanta Thrashersin varaamat pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Natsisymboliikka

Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue (”natsipuolue”) oli tunnettu symbolien käytöstä. Tärkein symboli oli hakaristi jota käytettiin puolueen pääasiallisena merkkinä. Hakaristilippu oli myös natsi-Saksan valtiolippu.

Muita tärkeitä natsisymboleita olivat myös:

 Reichsadler ja Parteiadler, valtion ja puolueen viralliset vaakunat. Näissä symboleissa kotka seisoo hakaristin päällä.
 SS-salamat, kaksi Sig-riimua.
 Muut riimut, kuten Odal, Algiz ja Wolfsangel.
 Mustat SS-univormut. Kuuluisimman, mustan M32 -univormun suunnittelijoiksi on esitetty muun muassa professori Karl Diebitshciä ja graafista suunnittelijaa Walter Heckiä, joka suunnitteli SS:n kaksoisriimutunnuksen. Todennäköisimmin suunnittelu oli kuitenkin komiteatyötä, joka liittyi samanaikaiseen SA-järjestön univormun uudistamiseen. SS oli vielä tuolloin osa SA:ta. SA:n ja SS:n uudet univormut otettiin käyttöön heinäkuussa 1932 ja ne olivat eräitä yksityiskohtia (mm. helman pituutta ja taskujen muotoilua) ja väriä lukuun ottamatta samanlaisia. Univormuja valmisti ja myi joukko RZM:n hyväksymiä toimijoita, joiden joukossa myös Hugo Boss -yhtiö. Vastoin laajalle levinnyttä käsitystä näyttöä ei ole kyetty esittämään Hugo Bossin osallistumisesta kansallissosialistien käyttämien univormujen suunnitteluun.

Riimut 

Natsit käyttivät riimuja symboleinaan. Riimusymbolit ovat myös siirtyneet uusnatsiryhmille ja metallimusiikkiyhtyeille. 

Natsien kiinnostus riimuja kohtaan juontuu okkulttikirjailija Guido von Listiin, joka 1908 julkaisi kirjan Das Geheimnis der Runen (Riimujen salaisuus). Kirjassa esiteltiin 18 riimua, joista useat päätyivät myöhemmin natsien symboliikkaan.

Uusnatsien symboliikka 

Useat natsisymbolit on otettu käyttöön myös uusnatsiryhmissä, myös hakaristiä muistuttavat aurinkopyöräsymbolit. Symbolien tarkoituksena on muistuttaa natsisymboleita olematta kuitenkaan täysin samanlaisia. Uusnatseilla on myös monia omia numerosymboleita, kuten:

 18, joka tulee aakkosten 1. ja 8. kirjaimista, A ja H ja tarkoittaa Adolf Hitleriä.
 88, samalla logiikalla kirjamista HH, sanoista Heil Hitler.
 14, joka tulee yhdysvaltalaisen David Lanen 14-sanaisesta lauseesta ”We must secure the existence of our people and a future for white children” eli vapaasti käännettynä ”Meidän on turvattava kansamme olemassaolo ja tulevaisuus valkoisille lapsille”.

Tabu 
Useista natsisymboleista on tullut tabuja varsinkin Euroopassa. Vuonna 2005 eräät saksalaiset puolueet halusivat ajaa hakaristin esityskieltoa koko Euroopan unionin alueelle. Eräät saksalaiset poliitikot haluavat että holokaustin kiistämisestä ja natsisymbolien esittämisestä tulisi lainvastaista EU:ssa.

Natsisymboleita

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hate on Display: A Visual Database of Extremist Symbols, Logos and Tattoos. 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Antti Aarnio-Wihuri

Antti Ilmari Aarnio-Wihuri (s. 24. helmikuuta 1940 Turku) on suomalainen liikemies ja lääketieteen kunniatohtori. Hän on sukuyhtiönsä, monialayritys Wihurin pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja. Aiemmin Wihuri on toiminut Wihurin toimitusjohtajana. Perheyhtiön johdossa Aarnio-Wihuri on korostanut jatkuvuutta ja yhtiö onkin säilynyt saman perheen omistuksessa jo yli sata vuotta. Maaliskuussa 2019 Aarnio-Wihurin arvioitiin olevan kolmanneksi rikkain suomalainen 1,3 miljardin euron omaisuudella.

Aarnio-Wihurin vanhemmat olivat tukkukauppias Hjalmar Aarnio ja kauppaneuvos Rakel Wihuri. Hänellä on kahdeksan lasta. Avioliitosta Marja Korvenkarin (s. 1942) kanssa Anna-Liisa (s. 1964), Katariina (s. 1965), Tiina (1967–1969), Antti (s. 1969), Karoliina (s. 1971), Risto (s. 1975) ja avioliitosta Viivu Aarnio-Wihurin kanssa (1948—2007) kanssa Martti (1988) ja Rakel (1990). Vuodesta 2009 Aarnio-Wihuri on ollut uudelleen kihloissa ensimmäisen vaimonsa Marjan kanssa. Aarnio-Wihuri oli presidentti Urho Kekkosen ystävä.

Aarnio-Wihuri harrastaa veneilyä ja omistaa tilaustyönä tehdyn 23-metrisen Masmar 75 J -veneen, jonka huippunopeus on 111 km/h.

Autourheilija
Wihuri omisti 1970-luvulla yksityisen kilpa-autotallin AAW Racing Team. Aarnio-Wihuri harrasti 1960- ja 1970-luvuilla itsekin autourheilua osallistuen niin ralleihin kuin rata-ajoihinkin. Lokakuussa 1968 Wihuri osti Keimolan moottoriradan Curt Lincolnin yhtiöltä, ja Antti Aarnio-Wihurista tuli ratayhtiön isäntä. Wihuri myi radan vuonna 1982 Sanoma Oy:lle.

Tulokset ratakilpailuissa

Lähteet 
 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Suomalaiset miljardöörit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Live in Detroit – 1984

Live In Detroit – 1984 on yhdysvaltalaisen Black 'n Blue yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Albumi on nauhoitettu vuonna 1984 yhtyeen Black 'n Blue levyn kiertueella Detroitissa.

Kappaleet 
Chains Around Heaven
Action
Autoblast
The Strong Will Rock
Hold on to 18
Wicked Bitch
School of Hard Knocks
I'm the King
One for the Money

Kokoonpano 
 Jaime St. James - laulu
 Tommy Thayer - soolo,- rytmikitara, taustalaulu
 Jeff Warner - rytmikitara, taustalaulu
 Patrick Young - basso, taustalaulu
 Pete Holmes - rummut, taustalaulu

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2001 konserttitallenteet
Black ’n Bluen albumit
Rarities (Black ’n Bluen albumi)


Rarities on Black ’n Bluen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2007. Albumi sisältää myös uusia kappaleita.

Kappaleet 
Violent Kid
Sign in Blood
Wicked Bitch
Cold Heart
Hold on to 18
Lickety Spit
Serious Drag
So Long
Hell Yeah!
Autoblast (live)
I’m the King (live)

Kokoonpano 
 Jaime St. James – laulu
 Tommy Thayer – soolo,- rytmikitara, taustalaulu (kappaleet 1–5 ja 10–11)
 Jeff Warner – rytmikitara, taustalaulu
 Shawn Sonneschein – soolo,- rytmikitara, taustalaulu (kappaleet 6–9)
 Patrick Young – basso, taustalaulu
 Pete Holmes – rummut, taustalaulu

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Black ’n Bluen albumit
Hermann von Ihering

Hermann von Ihering (9. lokakuuta 1850 Kiel – 24. helmikuuta 1930 Gießen) oli saksalainen lääkäri, eläintieteilijä ja paleontologi.

Hermann von Ihering oli lakimies Rudolf von Jheringin vanhin poika. Perhe muutti Wieniin 1868 ja Hermann aloitti täällä lääketieteen opinnot. Vuoden 1870 sodassa hän toimi apulaislääkärinä Darmstadtin sairaalassa.

Von Ihering opiskeli lääketiedettä Gießenissä, Leipzigissa, Berliinissä ja Göttingenissä, ja hänet promovoitiin lääketieteen tohtoriksi Göttingenissä 1873. Sen jälkeen hän opiskeli eläintiedettä ja geologiaa ja valmistui tohtoriksi 1876. Opiskeluaikana hän toimi assistenttina Göttingenin eläintieteellisessä instituutissa. Valmistumisensa jälkeen 1876 hän toimi eläintieteen yksityisdosenttina Erlangenissa ja vuodesta 1878 Leipzigissa.

Hermann von Ihering muutti Brasiliaan 1880 ja asui siellä 30 vuotta. Alkuun hän asui saksalaisessa yhteisössä Taquarassa Rio Grande do Sulin provinssissa. Täällä hän keräsi lintuja British Museumille ja ornitologi Hans von Berlepschille sekä linnunmunia ornitologi Adolph Nehrkornille ja hämähäkkejä eläintieteilijä Alexander Keyserlingille. Hän työskenteli myös vuoden verran lääkärinä.

1883 von Ihering aloitti työskentelyn Rio de Janeiron kansallismuseossa. 1887 hän muutti São Pauloon valtionmuseo Museu Paulistaan, jonka johtajana hän toimi vuodesta 1893 vuoteen 1916.

Vuonna 1920 von Ihering muutti takaisin Saksaan. 1921 hän avioitui pikkuserkkunsa Metan kanssa, joka kuoli 1928. Myöhemmin hänestä tuli Göttingenin yliopiston paleontologian kunniaprofessori.

Von Ihering kirjoitti noin 310 tieteellistä kirjoitusta, joista noin 20 käsitteli lintuja. Hän nimesi ja kuvaili joitakin uusia lintulajeja, muun muassa pikkupyrstösirkun (Emberizoides ypiranganus ) ja saopaulonnapsijan (Phylloscartes paulista). Edellä mainitut nimeämiset olivat kirjassa Catálogos da Fauna Brasileira, jonka hän julkaisi yhdessä poikansa Rudolpho von Iheringin kanssa 1907. Von Iheringin kunniaksi on nimetty tuhkamuuranen (Myrmotherula iheringi) ja suomukurkkumuura (Formicivora iheringi).

Lähteet 
 Muistokirjoitus (The Auk, 1930

Viitteet 

Saksalaiset eläintieteilijät
Saksalaiset ornitologit
Saksalaiset paleontologit
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Suomen linnusto

Suomen linnusto käsittää Suomessa tavatut lintulajit, joista jotkin kierto- ja paikkalinnut viettävät koko elämänsä Suomessa. Osa on muuttolintuja ja osa satunnaisia harhailijoita, jotka on tavattu joitakin kertoja Suomessa.

Suomessa on tavattu 486 luonnonvaraista lintulajia vuoden 2022 alkuun mennessä. Säännöllisesti pesiviä lajeja oli vuonna 2008 noin 240.

Yleisimmät pesimälinnut 
Lintujen kanta vaihtelee vuodesta toiseen. Kymmenen runsainta pesimälintua olivat vuonna 2004:
 pajulintu, 7–11 miljoonaa paria
 peippo, 5–7 milj. 
 punakylkirastas, 1,5–2,5 milj.
 punarinta, 1,2–3,3 milj. 
 järripeippo, 1–2,5 milj. 
 vihervarpunen, 700 000–2 milj.
 harmaasieppo, 1,3–1,7 milj. 
 metsäkirvinen, 1,3–1,7 milj. 
 räkättirastas, 1–2 milj. 
 hippiäinen, 600 000–1,6 milj.

Runsaimmat talvilinnut 
Talvensa Suomessa viettävistä linnuista runsaimpia olivat vuoden 2004 arvion mukaan (lukumäärä yksilöinä, ei pareina):
 talitiainen, 5,0 miljoonaa talvehtivaa yksilöä
 hömötiainen, 4,0 milj. 
 keltasirkku, 2–3 milj. 
 hippiäinen, 2–3 milj. 
 töyhtötiainen, 1–1,5 milj.

Katso myös  
 Luettelo Suomen linnuista

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 Lasse J. Laine: Suomen linnut – Tunnistusopas, Otava 2015, ISBN 978-951-1-27650-0

Linnusto
Linnusto alueittain
Radar

"Radar" on poplaulaja Britney Spearsin kappale. Se sisältyy kahdelle Spearsin albumille, sekä Blackoutille että Circukselle. Singlenä kappale julkaistiin vasta Circus-levyn neljäntenä singlenä 23. kesäkuuta  2009 Britanniassa.

Julkaisu

2007 Blackout
"Radar" julkaistiin harvoissa maissa promosinglenä, mutta ei lainkaan kaupallisena maailmanlaajuisesti. Kappale ylsi top-kymmeneen muun muassa Ruotsissa ja Yhdysvaltojen Billboard Hot 100 -listan sijalle 88. Kappaletta soitettiin radiossa myös Suomessa.

2008 Circus
"Radar" on myös Spearsin albumilla Circus bonuskappaleena.

2009 Single
7. toukokuuta 2009 Spearsin virallisella kotisivulla ilmoitettiin "Radarin" olevan neljäs single Circus-levyltä. Single julkaistiin Briteissä radiosoittoon 23. kesäkuuta ja myöhemmin digitaalisena latauksena.

Musiikkivideo
Musiikkivideo kuvattiin Bacara Resort & Spa:lla Santa Barbaran, California pohjoispuolella. Videon kuvasi Dave Meyers, joka on aiemmin kuvannut Spearsin videot "Lucky", "Boys", ja "Outrageous". Virallinen musiikkivideo julkaistiin Spearsin Vimeo-sivuilla 2. heinäkuuta 2009. Video vuosi nettiin jo aikaisemmin ennen virallista julkaisua.

Juoni
Videossa Spears ihastuu tuntemattomaan hevospoolon pelaajaan, vaikka hänellä videon alussa näytetään olevan jo ennestään poikaystävä. Spearsin asuihin videon aikana kuuluvat muun muassa poolo-buutsit sekä iso lierihattu. Video loppuu kuvaan, jossa Spears ja tuntematon mies kävelevät käsi kädessä auringonlaskuun.

Listasijoitukset

Henkilöstö ja krediitit
 Laulu: Britney Spears
 Taustalaulu: Candice Nelson
 Tuottajat: Bloodshy & Avant
 Aputuottajat: The Clutch
 Äänitys: Bloodshy & Avant, The Clutch
 Suunnittelija/insinööri: Jim Carauna
 Miksaus: Niklas Flyckt
 Basso ja kitara: Henrik Jonback
 Koskettimet, ohjelmointi, lisäbasso ja -kitara: Bloodshy & Avant
 Äänitetty: Bloodshy & Avant Studios (Tukholma, Ruotsi), Sony Music Studios (New York City), & Palms Resort Peal Theatre Recording Studios (Las Vegas, Nevada)

Lähteet 

Vuoden 2007 kappaleet
Britney Spearsin kappaleet
Assemblies of God

World Assemblies of God Fellowship eli Assemblies of God on vuonna 1914 Arkansasissa perustettu kansainvälinen helluntailainen kirkkokunta. Yhdysvalloissa siihen kuuluu vajaat kolme miljoonaa henkeä (2007), kansainvälisesti noin 60 miljoonaa (2007). Helluntailiikkeen eri oppisuuntauksista Assemblies of God on merkittävin.

Aktiivista lähetystyötä tekevä Assemblies of God -kirkko on levinnyt laajasti eri puolille maailmaa.

Assemblies of God -kirkon opinkohdat esitellään sen kuudentoista perustavanlaatuisen totuuden luettelossa. Kirkon erottavat (muista) konservatiivisista protestanttisista suuntauksista selkeimmin kohdat 8 ja 12. Ne liittyvät kielilläpuhumiseen ja parantamiseen, joiden merkitystä liikkeessä korostetaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Assemblies of God USA 

Helluntaiherätys
Kristinusko Yhdysvalloissa
Osapaine

Osapaine tarkoittaa tietyn aineen aiheuttamaa painetta kaasujen seoksessa. Seoksen kokonaispaine on Daltonin osapainelain mukaan osapaineiden summa.

Paine

it:Pressione totale e parziale in un miscuglio di gas
Projekti 611

Projekti 611 () oli Neuvostoliiton laivaston 26 toisen maailmansodan jälkeen valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, joka toteutti Saksan laivaston tyyppi XXI:n ominaisuudet.

Suunnittelu 
Projekti 611 toteutti samat ominaisuudet kuin kehittynein sodanaikainen saksalainen tyyppi, se pystyi 16 solmun nopeuteen veden alla ja oli varustettu snorkkelilla. Miehistöllä oli käytössään mukavuudet pitkän matkan operaatioihin. Vene aseistettiin kymmenellä torpedoputkella, kuusi edessä ja neljä takana.

Alukset 
Neuvostoliitto ei ryhtynyt sodan jälkeen merkittävään varusteluun, vain 26 sarjan venettä rakennettiin vuosina 1949–1958. Yhdysvallat oli pelännyt Neuvostoliitolla olevan jo 1950 käytössään 300 vastaavaa venettä. Sukellusveneitä valmistettiin Sudomekhin telakalla Pietarissa yksi 1952, seuraavana vuonna viisi ja sen jälkeen kahtena vuonna kuusi kunakin.

Variantit 
1950-luvulla tehtiin kokeita veneiden aseistamiseksi ohjuksilla sekä erilaisiin käyttötarkoituksiin. Muunnoksia olivat erikoiskoulutusversio 611RU, asejärjestelmätesteihin A611 ja AB611 sekä kantaman lisäämiseksi AB611U. Lisäksi tehtiin AB611K laivueenjohtaja, AB611E propulsiojärjestelmätesteihin, miinanlaskukykyinen AB611D, AB611RE ohjuskokeisiin, AB611S pelastusalus ja P611 tankkeri. Näiden lisäksi kaksi veneistä valmistui merentutkimuskäyttöön Lara ja Vega.

Yhteen veneeseen lisättiin vesitiiviiseen säiliöön R-11FM-ohjus (), joka pystyi kuljettamaan ydinkärjen. Ensimmäinen ohjuslaukaisu sukellusveneestä tehtiin 16. syyskuuta 1955. Konstruktion onnistuttua viisi venettä varustettiin kahdella ohjuksella (). Nestepolttoaineinen Scud kuljetettiin vaaka-asennossa ja nostettiin pystyyn ennen laukaisua, joka onnistui vain pinnalla. Ohjuksen kantomatka oli 520 kilometriä.

Lähteet

 Project 611 Zulu class, Globalsecurity

Viitteet 

Neuvostoliiton laivaston sukellusveneet
Sukellusveneluokat
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Suomi on osallistunut yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuihin joka kerta lukuun ottamatta ensimmäisiä, vuoden 1966 ja kolmansia, vuoden 1968 kisoja eli kaikkiaan 35 kertaa. Joukkueen koko on vaihdellut kahdesta urheilijasta viiteentoista. Parhaiten maa on menestynyt vuoden 1978 kisoissa, joissa kolme suomalaisurheilijaa voitti mestaruuden. Kaikkiaan Suomella on 30 mitalia, joista kymmenen on kultaisia. Ilman mitalia se on jäänyt 18 kertaa.

Suomen ensimmäinen sisäratojen EM-mitalisti oli pikajuoksija Jarkko Tapola vuoden 1970 kisoissa. Ensimmäinen naisurheilija oli Tuula Rautanen vuonna 1972 ja toistaiseksi ainoat naismitalistit Sisko Hanhijoki ja Ringa Ropo vuoden 1989 kisoissa. Menestyneimmät suomalaisurheilijat ovat kolme mestaruutta voittanut kuulantyöntäjä Reijo Ståhlberg ja kahteen mestaruuteen yltänyt aitajuoksija Arto Bryggare.

Suomen EM-mitalit ja joukkueen koko kisoittain

Suomen EM-mitalistit

Lähteet 
 
 
 Suomen Urheiluliiton tulospalvelu
Työväenkulttuuri

Työväenkulttuuri muodostui, kun teollistumisen myötä (Suomessa noin vuosina 1870–1950) syntyi tehdastyöväestö ja kun se alkoi työväenliikkeen myötä saada vähitellen oikeuksia. Korjattiin pahimpia työväen kokemia epäkohtia, kuten lapsityötä ja ylipitkää työaikaa. Lisääntynyt vapaa-aika synnytti tehdaspaikkakunnille omaehtoista kulttuuria työväentalojen piirissä teattereineen, iltamineen ja symboleineen. Tämä työväenliike antoi vähävaraisille mahdollisuuden osallistua erilaisiin taide- ja liikuntamuotoihin.

Alkuaan tehtaan työnantaja muodosti holhoavan ja läheisen (patriarkaalisen) suhteen työntekijöihinsä. Se ilmeni niin, että työnantaja kustansi työntekijöille asuntoja, kouluja ja  terveydenhoitoa. 1890-luvulta alkaen tämä suhde alkoi murtua, ja huolenpito siirtyi yhteiskunnalle ja työntekijän omalle vastuulle. Työväestö halusi ottaa vastuun ja vallan päättää asioistaan.

Työväenkulttuuri on osa kansankulttuuria. Maaseudun kansankulttuuri pysyi työväenkulttuurin osana, mutta työväestö vieraantui siitä vähitellen. Työväellä oli voimakas halu sivistää ja kehittää itseään. Se ei kuitenkaan omaksunut eikä hyväksynyt yläluokan tai keskiluokan ajatusmaailmaa, vaan työväenkulttuuri oli niille rinnakkainen tai vastakkainen (vastakulttuuri tai alakulttuuri). Työväestö ei mielellään liittynyt esimerkiksi porvarillisiin urheiluseuroihin, vaan perusti työväen urheiluseuran.

Kulttuuri 
Työväenkulttuuri jakautuu kolmijakoisesti, mutta sen myöhemmän ajanjakson tarkastelua vaikeuttaa liikkeen sisäinen jakautuminen, joka oli ajoittain hyvinkin vihamielistä. Työväenkulttuuriin on luettu työväenliikkeessä harjoitettu sivistystoiminta eri tasoineen sekä sen aatemaailmasta nousseet luovan kulttuurin, ajattelun ja taiteen ilmiöt.

Historia

Tausta ja työväenkulttuurin synty 
Työväestön henkisen kulttuurin edelläkävijöitä Suomessa ovat nimettömät köyhälistörunoilijat ja -laulajat 1700- ja 1800-luvun vaihteesta sekä työväestön järjestötoiminta luku-, laulu-, soitto- ja näytelmäseurojen merkeissä 1860- ja 1870-luvuilta lähtien. Omaleimainen joukkoilmiö työväenkulttuurista syntyi 1800- ja 1900-luvun vaihteessa, jolloin marxilais-sosialistiset opit levisivät Suomeen, itsenäinen työväenpuolue syntyi ja työväenliike saavutti suurlakon myötä joukkoliikkeen luonteen. Ominaista liikkeeelle oli yhtenäinen luokkaluonne.

Liikkeen jakautuminen 
Vuoden 1918 sisällissodan jälkeen työväenliike jakautui marxilais-reformistiseen (SDP) ja marxilais-leniniläiseen (SKP, vasemmistososialistit) suuntaan, jotka kumpikin julistautuivat työväenluokan ainoaksi edustajaksi. Liikkeen jakautuminen merkitsi myös työväen kulttuuritoiminnan kahtiajakoa. Kahtiajakoa syvensi vielä myös se, että äärivasemmisto oli 1920-luvulla osin ja 1930–1944 kokonaisuudessaan julistettu laittomaksi. Vaikka kommunistit saivat vuonna 1944 täydet toimintaoikeudet takaisin, se ei pystynyt palauttamaan kulttuuritoiminnan yhtenäisyyttä.

Lähteet

Viitteet
Kansankulttuuri

Kansankulttuuri eli kansanomainen kulttuuri tarkoittaa kansaksi määritellyn ryhmän elämäntapoja. Kansankulttuuri sisältää kansanomaistuneet eli kansalle tavanomaiseksi muodostuneet kulttuuri-ilmiöt. Kansankulttuurin vastakohta on korkeakulttuuri. Korkeakulttuurin tai sivistyneistön piirissä voidaan kuitenkin ihannoida kansankulttuuria (esim. kansallisromantiikka, työväenkulttuuri).

Kansanperinne on vanhaa ja perinteistä kansankulttuuria. Nykyaikaista kansankulttuuria ovat esimerkiksi monet populaarit (rahvaan keskuudessa suositut, laajalle levinneet) kulttuuri-ilmiöt. Kansankulttuuri on jakautunut useisiin alakulttuureihin.

Katso myös 

 Kansanperinne
 Työväenkulttuuri
 Alakulttuuri
 Suomalainen kansanperinne

Lähteet

Kansatiede
Alakulttuurit
Tmutarakan

Tmutarakan () on Tamanin niemimaalla  Mustaanmerta ja Asovanmerta yhdistävän Kertšinsalmen rannalla sijainnut muinaisvenäläinen kaupunki, joka oli vahvimmillaan 900–1000-luvuilla. Se sijaitsi nykyisen Tamanskajan kylän lähellä.

Ennen ajanlaskun alkua paikalla oli sijainnut kreikkalainen Hermonassan siirtokunta. 700–800-luvulla paikalla oli kasaarien valtakuntaan kuulunut Tamatarhan asutus. Sen jälkeen kun Kiovan ruhtinas Svjatoslav Igorevitš oli vuonna 965 hävittänyt kasaarien valtakunnan, paikalle syntyi Tmutarakanin kaupunki, josta tuli samannimisen ruhtinaskunnan keskus, huomattava kauppapaikka ja satama. Kaupunki toimi venäläisten ruhtinaskuntien, Pohjois-Kaukasian kansojen ja Bysantin välittäjänä. Asukkaina oli venäläisiä, kreikkalaisia, armenialaisia sekä nykyisten adygejen ja osseettien esi-isiä. Ruhtinas Mstislav Vladimirovitšin aikana vuonna 1023 rakennettiin Jumalansynnyttäjän kirkko, josta tuli myöhemmin Tmutarakanin hiippakunnan keskus. Kumaanien hyökkäysten takia Tmutarakanin ruhtinaskunnan yhteydet muuhun Venäjään katkesivat, ja se menetti itsenäisyytensä.

Lähteet

Venäjän entiset kaupungit
Antiikin Kreikan siirtokunnat
Altranstädt

Altranstädt on Markranstädtin kaupunginosa Leipzigin piirikunnassa Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupunginosa sijaitsee Markranstädtin ja Bad Dürrenbergin kaupunkien välillä kymmenen kilometriä Leipzigista länteen. Paikkakunnalla on solmittu kaksi sopimusta.

August II Väkevä kruunattiin Puolan kuninkaaksi 15. syyskuuta 1697. Syksyllä 1699 hän muodosti allianssin Venäjän ja Tanskan kanssa Ruotsia vastaan. Tämä johti toiseen pohjan sotaan. Ruotsin kuningas Kaarle XII voitti nopeasti Venäjän ja Tanskan armeijat vuonna 1700, jonka jälkeen hyökkäsi Puolaan. Syksyllä 1705 ruotsalaiset sotajoukot hyökkäsivät Saksiin, jonka jälkeen vuonna 1706 August II Väkevä oli pakotettu hyväksymään ensimmäisen Altranstädtin sopimuksen. Stanisław Leszczyński nousi hallitsijaksi. Venäjän armeija murskasi ruotsalaiset Pultavan taistelussa heinäkuussa 1709, jonka jälkeen August II Väkevä nousi jälleen Puolan kuninkaaksi.

Toisen Altranstädtin sopimuksen allekirjoittivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Joosef I ja Ruotsin kuningas Kaarle XII 31. elokuuta 1707. Sopimuksessa Joosef I takasi uskonnonvapauden Sleesian protestanteille sekä Kaarle XII puolestaan lupasi olla liittoutumatta Ranskan kanssa.

Vuonna 1952 Altranstädtistä tuli osa Leipzigia (). Myöhemmin Altranstädtistä tuli Großlehnan kunnan osa (). 1. tammikuuta 2006 Großlehna ja Altranstädt siinä samalla liittyivät Markranstädtin kaupunkiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Altranstädtin linna 

Saksan kylät
Saksi

ja:アルトランシュテット条約
Nordqvist

Nordqvist Oy on suuri suomalainen teenvalmistaja ja -maahantuoja, joka on toiminut vuodesta 1979. 

Yritys harjoittaa teen maahantuontia, sekä tukku- ja vähittäiskauppaa. Yrityksellä on toimitilat Nurmijärvellä, jossa teen maahantuonnissa ja prosessoinnissa työskentelee noin 20 henkilöä. 

Nordqvistilla on klassikkojen (kuten Earl Grey) lisäksi omia, hedelmillä ja kukkasilla maustettuja teelaatuja (kuten Karibian Aurinko ja Keisarin Morsian). Perinteisen mustan teen lisäksi Nordqvist pakkaa nykyisin vihreää ja valkoista teetä sekä rooibosta ja hedelmähaudukkeita. Nordqvistin suosituin maustettu teelaatu on Keisarin Morsian. Nordqvistin Joulutee oli mukana Kuningaskuluttajan jouluteetestissä, jossa se valittiin parhaaksi. 

Yritys noudattaa eettisiä periaatteita eli valvoo tuottajatilojen olosuhteita. Kotimaassa sen eettisyys ilmenee muun muassa vajaakuntoisten työllistämisenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Miia Turunen: OMG, mikä IHQ tee! (5.10.2012) (marmai.fi)
 Kykyjä vastaavaa työtä (19.1.2006)  (vantaanlauri.fi) 
 Vaihda vihreään (2007) (iltalehti.fi)

 
Teetalot
Suomalaiset yritykset
Nurmijärvi
Kelly Preston

Kelly Preston (oik. Kelly Kamalelehua Palzis, 13. lokakuuta 1962 Honolulu, Havaiji – 12. heinäkuuta 2020 Houston, Texas) oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja malli.

Varhainen elämä 

Preston syntyi Honolulussa vuonna 1962. Hänen äitinsä Linda Carlson työskenteli terveys­keskuksen hallinnoijana ja isä puolestaan työskenteli maatalous­yrityksessä, mutta kuoli Prestonin ollessa kolme­vuotias. Prestonin äiti meni uusiin naimisiin Peter Palazisin, joka työskenteli henkilö­kohtaisena ohjaajana, kanssa. Palazis myös adoptoi Prestonin. Preston kasvoi Havaijilla, mutta asui 15 kuukautta Irakissa viisi­vuotiaana ja myöhemmin myös Australiassa. Australiassa asuessaan Preston kävi Pembroken koulua Adelaidessa. Myöhemmin hän kävi Punahoun koulua ja opiskeli draamaa ja teatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa.

Ura 

Preston päätyi 14-vuotiaana median pariin, kun eräs muoti­valo­kuvaaja huomasi hänen kykynsä. Pari vuotta myöhemmin sama kuvaaja auttoi Prestonia pääsemään televisio­mainoksiin ja muihin pikku­rooleihin. Samalla Preston teki mallin­töitä vuoteen 1983 asti, jolloin hän ryhtyi täysi­päiväiseksi näyttelijäksi. 

Elokuvarooliensa lisäksi Preston esiintyi myös Maroon 5 -yhtyeen ”She Will Be Loved” -kappaleen musiikki­videolla.

Yksityiselämä 

Preston oli naimisissa Kevin Gagen kanssa vuosina 1986–1988. Sittemmin hän tapaili muun muassa Charlie Sheenia ja George Clooneyta ennen kuin meni naimisiin näyttelijä John Travoltan kanssa syksyllä 1991. Hän oli yhdessä miehensä kanssa skiento­logi. Paris­kunta sai kolme lasta, mutta esikois­poika Jett kuoli 16-vuotiaana epileptiseen kohtaukseen perheen loma-asunnolla Bahamalla tammi­kuussa 2009.

Preston osallistui skiento­logiaan liittyvän Citizens Commission on Human Rightsin eli CCHR:n toimintaan. Järjestö vastustaa psykiatrian väärin­käytöksiä. Hän oli vieraana ruotsalaisen Kommittén för mänskliga rättigheterin vuosipäivillä 2007 Kirstie Alleyn ja Priscilla Presleyn kanssa, ja CCHR myönsi hänelle kunnian­osoituksen toiminnastaan, kuten laki­ehdotuksista lääkärien lapsille määräämien pillereiden vaaroista tiedottamisesta vanhemmille.

Preston kuoli heinä­kuussa 2020 sairastettuaan kaksi vuotta rintasyöpää.

Valikoitu filmografia 

 Identtiset kaksoset (1988)
 Jerry Maguire – elämä on peliä (1996)
 Rakkaudesta peliin (1999)
 Death Sentence (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kelly Preston AskMen. 

Skientologit
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1962 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Uuden-Seelannin parlamentti

Uuden-Seelannin parlamentti (, ) on Uuden-Seelannin lainsäädäntöelin. Se kokoontuu maan pääkaupungissa Wellingtonissa.

Kokoonpano 
Ensimmäiset parlamenttivaalit Uudessa-Seelannissa pidettiin vuonna 1853. Vuodesta 1951 parlamentti on ollut yksikamarinen. Joka kolmas vuosi valitaan vaaleilla uusi edustajainhuone, jonka jäsenmäärä on tavallisesti 120. Maoreille on kiintiöity seitsemän paikkaa.  

Parlamentti (eng. Parliament) koostuu kahdesta osasta: hallitsijasta (eng. Sovereign) ja edustajainhuoneesta (eng. House of Representatives). Hallitsijalla tarkoitetaan kuningatar Elisabet II:ta, jota edustaa maan kenraalikuvernööri. Edustajainhuone sen sijaan koostuu 120 vaaleilla valitusta edustajasta. Hallitsija kutsuu parlamentin koolle ja tarvittaessa myös hajottaa sen. Hän myös antaa hallitsijan vahvistuksen uusille laeille. Edustajainhuone puolestaan muodostaa hallituksen ja säätää lakeja. 

Hallitus on vastuussa edustajainhuoneelle. Hallituksella on toimeenpanovalta ja se vastaa maan päivittäisten asioiden hoitamisesta.

Edustajainhuoneen 120 edustajasta 72 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitavalla, ja loput 48 suljetulla listavaalilla suhteellisella vaalitavalla siten, että vaalipiireistä jo valitut edustajat otetaan huomioon, jolloin edustajainhuoneen lopullinen koostumus vastaa puolueiden saamia ääniä. Vaalipiireistä seitsemän on māoreille varattuja vaalipiirejä. Jos puolue voittaa vaalipiireistä enemmän paikkoja kuin mihin se listavaalin perusteella olisi oikeutettu, se saa pitää nämä lisäpaikkansa, jolloin edustajainhuoneessa voi olla enemmän kuin 120 edustajaa; viimeksi näin kävi vuoden 2014 vaaleissa, jolloin edustajainhuoneeseen valittiin 121 edustajaa.

Viimeisimmät vaalit pidettiin 2020, joiden jälkeen suurimmaksi puolueeksi nousi työväenpuolue.

Kansalaisten osallistuminen 
Parlamentin piirissä toimii verkosto nimeltä ASPG (Australasian Study of Parliament Group), johon kuuluu mm. parlamentaarikkoja, parlamentin työntekijöitä, aktiivisia kansalaisia ja tutkijoita Uudesta-Seelannista ja Australiasta. Verkoston tavoitteena on toimia foorumina, jolla keskustellaan parlamenttia koskevista ajankohtaisista asioista ja tuodaan niitä julki. Se järjestää seminaareja ja julkaisee sähköistä Australasian Parliamentary Review -lehteä.  

Joka kolmas vuosi järjestetään myös puoluepoliittisesti sitoutumaton nuorisoparlamentti (Youth Parliament), jossa on 140 edustajaa. Tarkoituksena on esitellä nuorille, miten demokratia ja lainsäädäntötyö tapahtuu Uudessa-Seelannissa sekä antaa nuorille mahdollisuus tuoda esille itselleen tärkeitä asioita. Tapahtuman vastuutahona on Uuden-Seelannin sosiaaliministeriö, ja nuorisoparlamentti on toteutettu säännöllisesti vuodesta 1994 lähtien. Tuolloin tuli myös kuluneeksi 20 vuotta siitä, kun äänestysikärajaa laskettiin 18 vuoteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut  
ASPG:n kotisivut  

Parlamentti
Parlamentit