Suomen kansanarmeija

Suomen kansanarmeija oli Neuvostoliiton 1930-luvun lopulla luoma armeija Suomen kansantasavallalle ja sen Terijoen hallitukselle. Kansanarmeijan suunniteltiin syrjäyttävän Suomen armeijan Neuvostoliiton miehitettyä Suomen talvisodassa.

Kansanarmeija oli alun perin tarkoitus koota Neuvostoliiton alueella asuvista suomensukuisista kansoista, pääasiassa karjalaisista, inkeriläisistä, vepsäläisistä, emigranttisuomalaisista, suomea puhuvista sekä Suomesta Neuvostoliittoon loikanneista henkilöistä. Alun perin oli tarkoitus kasata 80 000 miehen armeija. Suomensukuisia vapaaehtoisia oli kuitenkin liian vähän, joten armeijaan otettiin myös venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia, jotka olivat ulkoisesti riittävän "suomalaisen" näköisiä. Näiden nimet muutettiin suomalaisiksi. Osa suomea puhuvista koottiin vankileireiltä, kuten tiedusteluosaston apulaispäällikkö Toivo Vähä. Näistä toimenpiteistä huolimatta saatiin kasattua vain 22 594 miestä.

Sotilastakit ja varusteet Suomen kansanarmeijalle hankittiin Puolan vanhoista sotilasasusteista Neuvostoliiton miehittäessä Puolan.

Alun perin kansanarmeijaa ei ollut määrä käyttää varsinaisiin taistelutoimiin, vaan sen perimmäiseksi tehtäväksi oli määrätty voitonparaati Helsingissä ja punalipun nosto Presidentinlinnan katolle Neuvostoliiton valloitettua Suomen. Osa kansanarmeijasta joutui kuitenkin olosuhteiden pakosta osallistumaan sotatoimiin esimerkiksi 3. divisioona Lunkulansaaren-Salmin alueella ja 4. divisioona osallistui tiedusteluretkelle suomalaisten linjojen taakse Lapissa. Myös 1. ja 2. divisioonan tykistö osallistui Viipurinlahden taisteluun. Suomalaisten jatkosodan aikana kokoamien tiedustelutietojen mukaan kansanarmeija demobilisoitiin huhtikuun lopulla ja toukokuun alussa. Demobilisaation jälkeen joukkoja täydennettiin nuorilla karjalais- ja inkeriläismiehillä. Joukot nimettiin uudelleen ja niistä muodostettiin 71. divisioona ja Valter Vallin komentama 126. jalkaväkirykmentti. 

Suomen kansantasavallan propagandalehti Kansan Valta kirjoitti 7. joulukuuta 1939 seuraavasti:

Me, Suomen Kansanarmeijan ensimmäisen suomalaisen armeijakunnan sotilaat ja komentajat, kuultuamme ja käsiteltyämme kokouksessa Kuusisen johdolla ja Suomen kansan tahdosta muodostetun Suomen Kansanvaltaisen Tasavallan uuden Kansanhallituksen julkilausuman, tervehdimme lämpimästi Kansanhallitustamme ja hyväksymme kaikki julkilausumassa määritellyt toimenpiteet.

Vannomme antavamme kaikki voimamme ja jos vaaditaan, myöskin henkemme Suomen kansan vapauden ja todellisen riippumattomuuden turvaamiseksi. Puolustaen Kansanhallituksen määrittelemien toimenpiteiden toteuttamista me emme halua rikollista sotaa Neuvostoliittoa vastaan ja tuhoamme loppuun saakka jäännöksetkin Suomessa tähän saakka hallinneista ja nyt kukistetuista cajanderien rosvojoukoista ja niiden tapaisista tannerien hallituksista, jotka aina ovat myyneet ja myyvät Suomen kansan edut ulkolaisille imperialisteille ja heidän mielikseen johdattavat Suomen kansan rikolliseen sotaan Neuvostoliittoa vastaan.

Me tervehdimme lämpimästi Suomen ja Karjalan kansan jälleenyhdistämistä ja lähetämme tulisen tervehdyksen Neuvostoliitolle, Suomen kansan tosiystävälle.

Eläköön vapaa ja riippumaton Suomen Kansanvaltainen Tasavalta!

Eläköön Suomen Kansanhallitus ja toveri Kuusinen sen johdossa!

Kansanarmeijan ensimmäisen armeijakunnan taistelijoiden ja komentajien toimeksiannosta – Jakkonen, Toivolainen, Tasku, Seppänen, Karhu, Rehvonen, Kotsalainen.

1. suomalainen armeijakunta
1. suomalainen armeijakunta perustettiin 1. joulukuuta 1939. Sen kokonaisvahvuus oli 22 594 miestä. Armeijakunta oli alistettu suoraan Neuvostoliiton puolustusasiain kansankomissaari Kliment Vorošiloville.

Esikunta
Armeijakunnan komentaja Akseli Anttila 
Armeijakunnan tykistökomentaja Eemeli Toikka
Armeijakunnan poliittinen komissaari Filipp Ivanovitš Golikov

Armeijakunnan kokoonpano
1. divisioona. Komentaja Aleksei Gretškin, sijoituspaikka Terijoki.
2. divisioona. Komentaja Grigori Zverev, sijoituspaikka Uudenkirkon Lautaranta.
3. divisioona. Komentaja Toivo Tommola, sijoituspaikka Suojärvi.
4. divisioona. Komentaja Albert Saviranta alias Väinö Alanne, 1867 miestä (nimellisesti 4073), ei raskasta aseistusta, sijoituspaikka Murmansk

Kalusto
Tykistö:
60 kpl 45 mm tykkejä
24 kpl 76 mm tykkejä
48 kpl 122 mm haupitseja

Ilmatorjunta:
20 kpl ilmatorjuntatykkejä

Panssarivaunut:
54 kpl T-26
24 kpl T-27
24 kpl T-37A

Ajoneuvot:
400 kpl kuorma-autoja (nimellisesti 2000)
2603 kpl hevosia

Kirjallisuutta
Timo Vihavainen, Marssi Helsinkiin: Suomen talvisota neuvostolehdistössä. Helsinki: Tammi, 1990. ISBN 951-30-9396-4.
Ohto Manninen, Molotovin cocktail – Hitlerin sateenvarjo: Toisen maailmansodan historian uudelleenkirjoitusta. Painatuskeskus 1994. ISBN 9513714950.
Markku Salomaa, Punaupseerit. Helsingin yliopiston väitöskirja. WSOY 1992. ISBN 9510174459.

Lähteet
Jari Leskinen, Antti Juutilainen, Talvisodan pikkujättiläinen. WSOY 1999. s.148-153 ISBN 9789510235362. 

Neuvostoliiton historia
Suomi 1939–1945