joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suomen varhaisteollisuus

Suomen varhaisteollisuus tarkoittaa niitä teollisuuden muotoja, joita Suomessa esiintyi ennen 1800-lukua, ennen ensimmäistä teollista vallankumousta ja fossiilisten polttoaineiden käyttöön ottoa.

Teollinen raudan tuotanto oli varhaisteollisuuden tärkeimpiä muotoja. Suomessa raudan tuotanto perustui kaivosrautaan, mutta myös järvi- ja suomalmiin. Erik Fleming avasi ensimmäinen rautakaivoksen Lohjan Ojamossa vuosina 1538–1540. Rautamalmi jalostettiin masuuneissa hiilen kanssa raaka- eli takkiraudaksi. Masuunit tuottivat aluksi rautaa pääasiassa sotatarviketuotantoon, kuten tykkien raaka-aineeksi.

Ruukkiteollisuus alkoi 1600-luvulla. Se oli käsitti metallien perusteollisuutta ja metallituotteiden, lähinnä työkalujen, valmistamista takomalla ja valamalla manufaktuuripajoissa. Huomattavimpia 1600-luvulla perustettuja ruukkeja olivat Teijon,  Mustion, Antskogin, Billnäsin, Fagervikin ja Fiskarsin ruukit.

Puunjalostusteollisuuden alkuna voidaan pitää  vesisahoja joita perustettiin Suomeen jo 1500-luvulla. Vuonna 1533 Halikon talonpojat myivät Flemingille sahamyllyn paikan Hossostenkoskelta. Mahdollisesti jo tätä ennen uskotaan Naantalin luostarin harjoittaneen sahaustoimintaa vesisahalla.

Kankaita kudottiin 1500–1600-luvuilla kotona ja myytiin kaupunkeihin. Ensimmäisiä teollisia tekstiiliyrityksiä perustettiin Turkuun vuonna 1738. Näitä olivat Wechterin villatehdas ja Friedrich Lütken sukka- ja nuttukutomo.

1700-luvulla Suomessa toimi lasi- ja tupakkatehtaita. Strengbergin tehdas Pietarsaaressa aloitti toimintansa jo 1700-luvun puolivälissä käyttäen aluksi kotimaista raaka-ainetta.

Katso myös 
 Luettelo Suomen rautaruukeista
 Luettelo Suomen tekstiili- ja vaatetustehtaista

Lähteet 

Suomen teollisuushistoria
Adelaiden katurata

Adelaiden katurata on Adelaiden kaduista koostuva väliaikainen kilparata Etelä-Australiassa. Radalla ajettiin 11 Formula 1:n Australian Grand Prix’ta vuodesta 1985 vuoteen 1995. Suomalainen Mika Häkkinen ajoi radalla rajusti seinään ja loukkaantui vuonna 1995.

Rata rakennettiin yhdistämällä yleisiä teitä ja erikseen rakennettu osuus Victoria Park -puistossa.

Nykyisin radasta on käytössä lyhyempi versio, jolla ajetaan Australian V8 -sarjan kilpailuja.

Formula 1 -voittajat

Kuvia

Lähteet 

Australian moottoriradat
Formula 1 -radat
American Le Mans Series -radat

Adelaide
Tauno Lappalainen

Tauno Mikko Lappalainen (10. maaliskuuta 1898 Liperi – 25. tammikuuta 1973 Liperi) oli suomalainen maastohiihtäjä.

Lappalainen voitti hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa kolme mitalia, joista kaksi hopeaa vuodelta 1926 (30 km, 50 km) ja yhden pronssin vuodelta 1930 (18 km). Sankt Moritzin 1928 olympialaisissa hän sijoittui 50 kilometrillä kuudenneksi ja neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa samalla matkalla seitsemänneksi.

Lappalainen edusti urallaan Liperin Kivekkäät ja Viipurin Urheilijat -seuroja. Hän voitti viisi SM-mitalia mutta ei yhtään kultaista. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui 50 kilometrillä toiseksi vuonna 1925. Aktiiviuransa jälkeen hän oli tunnettu suksi- ja suksivoidetehtailija. Hän kirjoitti 1930-luvulla hiihto-oppaita ja toimi vuosina 1943–1945 SVUL:n Karjalan piirin puheenjohtajana.

Tauno Lappalaisen veli Martti Lappalainen oli myös menestynyt hiihtäjä. Heistä on Veikko Jalavan vuonna 1967 tekemä yhteispatsas Liperissä.

Teoksia 
 Hiihdon opas.  Suojeluskuntain kustannus, Helsinki 1931, 2. painos WSOY 1933, ilmestyi ruotsin kielellä nimellä Handbok i tävlingsåkning på skidor. Bonnier, Stockholm 1933
 Poikien hiihdon opas. WSOY 1935, 2. uud. painos 1949
 Uusi hiihdon opas. WSOY 1939, 2. painos 1948

Lähteet

Aiheesta muualla 
Liperin hiihtäjäveljekset, Suomen Kuvalehti, 06.02.1932, nro 6, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Poliisin poika

Poliisin poika on vuonna 1993 ilmestynyt Jari Tervon kirjoittama humoristinen jännityskirja, joka kertoo pankkiryöstöstä. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Rovaniemelle. Pankkikonttori on Rovaniemen keskustan Valtakadun Kansallis-Osake-Pankin konttori. Kirjan takakannessa lukee muun muassa, että ”Tervo kirjoittaa enemmän tai vähemmän särkyneitten ihmisten suihin karmean hauskaa ja julmaa tekstiä, joka farssimaisen liioittelun jälkeen tummenee.”

Kertojat ovat eri luvuissa Trampas, tämän avopuoliso Marjaana, Marjaanan velipuoli Lepsu, poliisi Voitto Kiimalainen, Kiimalaisen anoppi Lyyti Porstua, Marjaanan sisko ja Lepsun siskopuoli Paula, Tukholmasta kuljettajaksi tullut somali Jusse ja sivullinen pikkulapsi Pirkka. 

Teos muodostaa yhdessä edellisenä vuonna 1992 julkaistun Pohjan hovi -kirjan kanssa Rovaniemi-sarjan, joka on julkaistu tuplapokkarina Rokuli (ISBN 951-0-30793-9).

Hahmot

 Trampas, oikealta nimeltään Tuomas on Marjaanan avomies, joka on juuri vapautunut vankilasta. 
 Marjaana on Trampaksen avovaimo, Paulan sisko ja Lepsun siskopuoli. Joku raiskasi hänet ja hän on viimeisimmillään raskaana. Hän päättää tulla mukaan pankkiryöstöön.
 Lepsu on Marjaanan ja Paulan pikkuvelipuoli; hän on heitä nuorempi (19-vuotias), ja hänellä on yhteinen äiti näiden kanssa. Hän tulee avustamaan pankkiryöstössä, mutta Trampas ei anna hänen ottaa asetta mukaansa. Hänellä tapahtuu usein epäonnistumisia. 
 Voitto Kiimalainen on tavallisesti hyvin nuhteettomana tunnettu poliisi, joka elää onnettomassa avioliitossa. Hän ei tule toimeen myöskään anoppinsa kanssa. Tänä päivänä hän päättää lähteä baari Ylityöhön juomaan, vaikka tietää saavansa vaimoltaan nuhteluita.
 Lyyti Porstua on Voitto Kiimalaisen anoppi. Hän uskoo, että Jumala osoittaa hänelle merkkejä koko päivän, ja että monet muut, muiden muassa hänen edesmennyt aviomiehensä, ovat huonompia ihmisiä. Hän rankaisee itseään synneistään ja pitää kolmea kissaa.
 Paula on Marjaanan sisko ja Lepsun siskopuoli.
 Jusse on somali, joka on tullut Tukholmasta pankkiryöstäjien kuljettajaksi. Hän osaa enemmän suomea, kuin pankkiryöstäjät tietävät.

Elokuva 

Kirjan pohjalta on vuonna 1998 tehty Yleisradion tilaama televisioelokuva ”Poliisin poika” eli ”Jari Tervon Poliisin poika”, jonka on ohjannut ja leikannut Tapio Piirainen.

Aiheesta muualla 
 WSOY:n esittely kirjasta Rokuli.

Jännitysromaanit
Jari Tervon teokset
Vuoden 1993 kirjat
Finlandia University

Finlandia University on yliopisto Yhdysvalloissa Michiganin Hancockissa. Yliopiston perustivat amerikansuomalaiset vuonna 1896 nimellä Suomi College. Yliopistossa opiskeli vuoden 2012 keväällä noin 600 opiskelijaa. 

Yliopisto jakautuu neljään tiedekuntaan ():

 Terveystieteellinen tiedekunta 
 Humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta
 Taiteen ja muotoilun tiedekunta
 Taloustieteellinen tiedekunta

Yliopistossa on opiskelijoille lukukausimaksu, joka on 3600 $. Lisäksi yliopistossa opiskeleville amerikkalaisille on vielä muita maksuja. Jos haluaa Suomesta vaihtoon Finlandia Universityyn tarvitsee maksaa vain tuo 3600 dollaria itse, ei muita lukukausimaksuja riippuen oman koulun vaihto-ohjelmista. Vaihto-opiskelijat asuvat Finlandia Hall -nimisessä kampusrakennuksessa, jossa on samalla myös ruokala. Finlandia Hall -rakennuksessa on neljä kerrosta ja niissä asutaan noin 20 neliön huoneissa, joka jaetaan yleensä paikallisen opiskelijan kanssa. Talossa on pyykkitupa, kerhohuoneita, olohuoneita, tietokonehuone, ruoanlaittomahdollisuudet omatoimisille opiskelijoille sekä turvallisuuspalvelut opiskelijoille.

Yliopistossa on muun muassa Paavo Nurmi Athletic Facility -urheilukeskus sekä Finnish American Heritage Center & Historical Archive -kulttuurikeskus ja arkisto. Finlandia Universityllä on kaksi pääkampusta noin puolen kilometrin päässä toisistaan. Suomalaiset juuret näkyvät edelleen hyvin vahvasti yliopistossa, osa kampusrakennuksista on nimetty suomalaisten henkilöiden mukaan. Urheilu on erittäin suosittua, ja erilaisia urheilujoukkueita on jääkiekossa, jalkapallossa, koripallossa, curlingissa ja uinnissa. Yliopiston virallinen urheiluseura on nimeltään Finlandia Lions.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Finlandia University 

Michiganin yliopistot ja korkeakoulut
Amerikansuomalainen kulttuuri
Nicollette Sheridan

Nicollette Sheridan (s. 21. marraskuuta 1963 Worthing, West Sussex) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Edie Brittin roolista televisiosarjassa Täydelliset naiset.

Sheridan syntyi Worthingissä, West Sussexissa Englannissa brittiläiselle näyttelijättärelle, Sally Sheridanille. Hänen biologinen isänsä ei ole tiedossa. Sheridanin velipuoli, Nick Savalas, on myös näyttelijä. Sheridanilla on intialaisia sukujuuria.

Ennen Täydellisiä naisia Sheridan näytteli muun muassa saippuasarjassa Knots Landing vuosina 1986–1993 ja voitti roolistaan Soap Opera Digestin vuonna 1990. Samana vuonna People-lehti nimesi hänet 50 maailman kauneimman ihmisen joukkoon. Knots Landingin päätyttyä Sheridan näytteli muun muassa elokuvissa Spy Hard – lupa läikyttää (1996) ja Nuijaninja (1997). Lisäksi hän oli ehdolla Grace Adlerin rooliin televisiosarjaan Will & Grace, mutta menetti roolin Debra Messingille. Vuonna 2004 hänet nosti uudestaan pinnalle miestennielijä Edie Brittin rooli televisiosarjassa Täydelliset naiset, josta tuli maailmanlaajuisesti suosittu.

Vuosina 2018–2019 Sheridan näytteli Alexis Carringtonia televisiosarjassa Dynastia. Alkuperäisessä 1980-luvun Dynastiassa samaa hahmoa esitti Joan Collins.

Sheridan oli naimisissa näyttelijä Harry Hamlinin kanssa vuosina 1991–1993. Hän avioitui toisen kerran Aaron Phypersin kanssa alkuvuodesta 2016, mutta haki eroa tästä jo puoli vuotta häiden jälkeen, heinäkuussa 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Nicollette Sheridan tv.comissa 
 Get Desperate! - Nicollette Sheridan People Guide entry & news listings 
 The infamous NFL commercial  at http://desperate.tv  Desperate.TV
 Nicollette Sheridan at Maxim

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Subordinationismi

Subordinationismi on kristinuskon (harhaoppinen) käsitys, että Poika ja Henki ovat arvossa Isän alapuolella. Joskus termiä käytetään myös perinteisestä kolminaisuusopista, jossa Isän katsotaan olevan Kolminaisuuden lähde, minkä vuoksi Poika ja Pyhä Henki näyttävät olevan Isän "alla".

Katso myös 
 Areiolaisuus
 Triteismi

Teologia
Brasilian Grand Prix 1999

Brasilian Grand Prix 1999 oli Formula 1 -kauden  toinen osakilpailu, joka ajettiin 11. huhtikuuta Interlagosin moottoriradalla Brasiliassa. Kilpailun voitti McLarenin Mika Häkkinen, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Häkkinen ajoi myös kisan nopeimman kierroksen ajalla 1,18.448. Stéphane Sarrazin ajoi Luca Badoerin sijasta.

Tulokset

Muuta 
 Stewartin ensimmäinen johtokierros.
 Stéphane Sarrazin ainoa kilpailu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 F1-ruutu Brasilian GP 1999

Brasilian Grand Prix
Formula 1 -kausi 1999
Theopaskhitismi

Theopaskhitismi oli 500-luvulla syntynyt teologinen oppi, joka liitettiin Johannes Maxentinuksen kaltaisiin teologeihin ja jonka mukaan yksi Kolminaisuudesta ristiinnaulittiin. Esimerkiksi Hormisdaan (paavina 514-523) mukaan oppi oli mahdollisesti harhaanjohtava ja voi johtaa esimerkiksi  patripassianismin tapaiseen heresiaan.

Katso myös 

 Modalismi
 Patripassianismi
 Sabellianismi
 Unitarianismi

Kristillinen teologia
Transsubstantiaatio

Transsubstantiaatio on roomalaiskatolisen kirkon oppi, jonka mukaan ehtoollisen leipä ja viini muuttuvat substantiaalisesti (aksidenssien säilyessä) Kristuksen ruumiiksi ja vereksi.

Johannes Damaskolaisen mielestä kyseessä oli käsityskyvyn ylittävä tapahtuma, mutta yleensä kirkkoisät ja keskiajan teologit lähestyivät asiaa spekulatiivisemmin. Transsubstantiaatio-oppi oli keskeisellä sijalla muun muassa keskiajan filosofian universaalikiistassa.

Corbien luostarin munkki Paschasius Radbertus ehdotti vuonna 844 ns. reaalipreesensiä; saman luostarin Ratramnus esitti leivän ja viinin olevan symboleja.

Moderneissa maltillisemmissa tulkinnoissa (mm. Ulrich Zwingli) transsignifikaatio merkitsee leivän ja viinin merkityksen muuttumista, siihen liittyvä transfinalisaatio leivän ja viinin tarkoituksen muuttumista.

Katso myös 

 Ego vobiscum sum omnibus diebus usque ad consummationem saeculi
Konsubstantiaatio
 Reaalipreesens
 Ubikviteetti

Lähteet 

Katolinen teologia
Kukkaruukku

Kukkaruukku on astia, jossa kasvatetaan erilaisia kasveja. Valmistusmateriaalina on yleisimmin terrakotta, mutta myös muovista, savesta, puusta tai kivestä voidaan valmistaa kukkaruukkuja. 

Yleensä kukkaruukun pohjassa on reikä, josta ylimääräinen vesi tulee ulos alusastialle, vaikka vettä antaisikin enemmän samalla kertaa. Näin kasvi pystyy imemään tätä vettä juurillaan, mikäli sen tarvitsee. Ulos avoimelle paikalle eivät reiättömät ruukut sovellu, koska kaatosateella ruukku voi kastua likomäräksi eikä ylimääräinen vesi pääse helposti pois.

Kasveille, jotka eivät kestä märkyyttä, sopii parhaiten saviruukku, koska se hengittää ja sallii kosteuden haihtumisen. 

Varsinkin savesta ja kivitavarasta tehdyt ruukut voivat rapautua ja jopa haljeta ulkona pakkasessa talvella, joten ne on hyvä tyhjentää talveksi tai säilyttää muuten suojattuna talven yli. Koristellut mosaikki- ja posliiniruukut kannattaa pitää sisäkasveilla, sillä ne eivät pidä päivänvalosta ja saattavat muun muassa haljeta.

Ruukun tilavuus
Kuvan mukainen ruukku on muodoltaan katkaistu kartio. Sen tilavuus voidaan laskea seuraavalla kaavalla:

jossa  merkitsee tilavuutta,  korkeutta,  ruukun suuaukon sädettä ja  ruukun pohjan sädettä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Martat: Huonekasvit / Ruukun vaihto

Puutarhanhoito
Pihakalusteet
Katukalusteet
The Final Experiment

The Final Experiment on vuonna 1995 julkaistu ensimmäinen Ayreonin albumi. Albumi kertoo 500-luvulla Britanniassa eläneestä miehestä, joka alkaa saada viestejä tiedemiehiltä. Viestit tulevat vuodesta 2084, kun ihmiskunta on melkein tuhonnut itsensä suuressa sodassa.

Kappalelista
Prologue

"Prologue" (3:16)
The Time Telepathy Experiment
Overture
Ayreon's Quest

Act I: The Dawning
"The Awareness" (6:36)
The Premonition
Dreamtime (Words Become a Song)
The Awakening
"Eyes of Time" (5:05)
Eyes of Time
Brainwaves
"The Banishment" (11:08)
A New Dawn
The Gathering
The Accusation
The Banishment
Oblivion

Act II: King Arthur's Court
"Ye Courtyard Minstrel Boy" (2:45)
"Sail Away to Avalon" (4:02)
"Nature's Dance" (2:27)

Act III: Visual Echoes
"Computer-Reign (Game Over)" (3:24)
"Waracle" (6:44)
"Listen to the Waves" (4:58)
"Magic Ride" (3:35)

Act IV: Merlin's Will and Ayreon's Fate
"Merlin's Will" (3:20)
"The Charm of the Seer" (4:11)
"Swan Song" (2:44)
"Ayreon's Fate" (6:55)
Ayreon's Fate
Merlin's Prophecy
Epilogue

Kokoonpano

 Arjen Anthony Lucassen – Kitara, basso, kosketinsoittimet, laulu
 Barry Hay – Alttohuilu, laulu
 Cleem Determeijer – Piano, Hammond-urut, Mellotron, Juno, Mini Moog, Oberheim, Vokooderi, Cembalo
 Debby Schreuder – Laulu
 Edward Reekers – Laulu
 Ernst van Ee – Rummut
 Ian Parry – Laulu
 Jan Bijlsma – Basso
 Jan-Chris de Koeijer – Laulu
 Jay van Feggelen – Laulu
 Jolanda Verduijn – Basso 
 Lenny Wolf – Laulu
 Leon Goewie – Laulu
 Lucie Hillen – Laulu
 Mirjam van Doorn – Laulu
 Peter Vink – Basso
 René Merkelbach – Laulu
 Robert Soeterboek – Laulu
 Ruud Houweling – Laulu

Vuoden 1995 esikoisalbumit
Ayreonin albumit
Universalismi (kristinusko)

Universalismi on kristinuskon käsitys, jonka mukaan kaikki ihmiset pelastuvat. Esimerkiksi Origeneen mukaan dualismin hylkääminen oppina merkitsee, ettei maailman loppuessa Saatanalle voi kuulua kukaan (ei edes Saatana itse): Jumala pelastaa jokaisen, ja maailma palautuu alun täydellisyyteen (apokatastasis).

Myös Gregorios Nyssalainen kannatti universalismia. Karl Barthin mukaan kaikki paitsi Kristus pelastuvat: Jumala nimenomaan hylkäsi Kristuksen, joka kärsii ihmiskunnan rangaistuksen.

Toisen näkemyksen mukaan kaikki pelastuvat vapaaehtoisesti, koska Jumalan rakkaus on niin suuri, ettei kukaan voi olla antautumatta sille. (Vrt. arminiolaisuus, partikularismi.)

Nykyajan universalistit saattavat perustella kantaansa silläkin, että monet varhaiset kirkolliset johtohahmot ilmeisesti tukivat oppia. Mm. The Christian Universalist Association on sanonut universalismin olleen varhaisimpien kristittyjen keskeinen viesti. Myöhemmin universalismin kannatusta on esiintynyt vaihtelevasti eri aikoina.

Unitaariuniversalismi on eri asia, eivätkä sen kannattajat välttämättä ole edes kristittyjä. Alun perin unitaariuniversalismi kyllä syntyi universalistien ja unitaarien kattojärjestöjen – Universalist Church of American ja American Unitarian Associationin – yhdistyttyä vuonna 1961.

Suomessa tunnettu universalisti on kirjailija ja pappi Antti Kylliäinen.

Katso myös

 Inklusivismi
 Pluralismi (soteriologia)
 Soteriologia

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Christian Universalist Association 
 Christian-universalism.com 
 Artikkeleita kristillisestä universalismista 
 Kriittinen tutkimus universalismista

Kristillinen filosofia
Actual Fantasy

Actual Fantasy on vuonna 1996 julkaistu Ayreonin toinen albumi. Se on kokoelma lyhyitä tarinoita musiikillisessa muodossa, ja ainoa Ayreonin albumi, joka ei ole konseptialbumi.

Kappalelista

Kokoonpano
 Arjen Anthony Lucassen – Kitara, Kosketinsoittimet, banjo, bass, Hammond-urut, cembalo, luuttu, mandoliini, Mellotron, Mini-moog, laulu
 Cleem Determeijer – Kosketinsoittimet, piano, syntetisaattorit
 Edward Reekers – Laulu
 Okkie Huysdens – Laulu
 René Merkelbach – Hammond-urut, cembalo, kosketinsoittimet
 Robert Soeterboek – Laulu

Ayreonin albumit
Vuoden 1996 albumit
Hertta (nimi)

Hertta on suomalaisen naisen etunimi. 

Hertta on alkuaan väärinkäsityksestä syntynyt nimi. Roomalaisen historioitsijan Tacituksen teoksissa esiintyi muinaissaksalainen jumalatar Nerthus, joka luettiin Hertukseksi käsikirjoitusten vaikeaselkoisuuden vuoksi. Herthus-nimestä muodostettiin naisennimi Hertha. Nimenä se alkoi yleistyä 1800-luvulla Saksassa ja Ruotsissa.

Hertta esiintyi Suomen Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882–1883, ja almanakassa se on ollut vuodesta 1908 lähtien.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on kaikkiaan ollut kirjoilla 3 235 Hertta-nimistä henkilöä, jotka kaikki ovat olleet naisia.

Tunnettuja Herttoja

 Hertta Heikkinen (s. 1994), yleisurheilun moniottelija
 Hertta Jack-Leistén (1882–1968), näyttelijä, lausunnanopettaja ja näytelmäkirjailija 
 Hertta Kalkas (1925–2011), hoitotieteen professori
 Hertta Kiiski (s. 1973), kuvataiteilija
 Hertta Kuusinen (1904–1974), Suomen historian merkittävin naiskommunistipoliitikko
 Hertta Lammio (s. 2003), jalkapalloilija
 Hertta Tirranen (1915–1986), kustannustoimittaja, suomentaja ja tietokirjailija
 Hertta Upari (1920–2005), ratsastaja, raviohjastaja ja tallimestari
 Hertta Weissman (1891–1969), oopperalaulaja ja näyttelijä
 Hertta Yrjänä, lapsinäyttelijä

Kuvitteellisia Herttoja
 Hertta, Mustan Pekan naisystävä
 Herttakuningatar, hahmo kirjassa Liisan seikkailut ihmemaassa.

Lähteet

Viitteet

Etunimet
John Wycliffe

John Wycliffe (myös Wyclif, Wycliff, Wickliffe; noin 1320–1384) oli englantilainen Raamatun kääntäjä ja varhainen uskonpuhdistaja. Hän syntyi Yorkshiressä 1320-luvun alussa ja siirtyi Oxfordiin vuoteen 1345 mennessä. Siellä hänestä tuli teologian tohtori ja Balliol Collegen esimies Oxfordin yliopistossa.

Wycliffe kyseenalaisti paavin vallan kirkossa. Hän vastusti pyhimysten kunnioitusta ja pappien selibaattia. Hän korosti Raamatun ja sen lukemisen merkitystä kirkollisena auktoriteettina, mutta on epäselvää, kuinka paljon Raamatun käännöstyötä hän teki itse. Wycliffen mielestä katolinen kirkko oli ajautunut kauas perustehtävästään ja alkanut vaatia ihmisiä noudattamaan tapoja, joista ei puhuttu Raamatussa. Hän piti rippiä, aneita ja pyhien palvomista täysin turhina ja jopa haitallisina tapoina.

Katolinen kirkko julisti Oxfordissa 1381 Wycliffen teesit harhaoppisiksi. Wycliffen kuoltua hänen kannattajiaan alettiin vainota. Wycliffe ja Jan Hus julistettiin harhaoppisiksi myös Konstanzin kirkolliskokouksessa 1415, ja Wycliffen luut kaivettiin esiin haudasta vuonna 1428 ja poltettiin roviolla. Husin katolinen kirkko tuomitsi kuolemaan roviolla.

Katso myös 
 Jean Calvin
 Jan Hus
 Martti Luther
 Hieronymus Prahalainen

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

1320-luvulla syntyneet
Englannin reformaatio
Englantilaiset filosofit
Englantilaiset teologit
Keskiajan henkilöt
Raamatun kääntäjät
Vuonna 1384 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jonna Järnefelt

Irja Johanna ”Jonna” Järnefelt (s. 3. lokakuuta 1964 Espoo) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.

Ura 

Järnefelt pääsi Teatteri­korkea­kouluun heti lukiosta vuonna 1983. Siellä hän aloitti opiskelun tanssi­linjalla. Omien sanojensa mukaan ammatti­tanssijan ura osoittautui liian vaativaksi sekä fyysisesti että henkisesti. Hän onnistui vaihtamaan näyttelijä­työn­linjalle. Hän valmistui koulusta vuonna 1988, jonka jälkeen hänet kiinnitettiin Lilla Teaterniin.

Teatterin lisäksi hän on näytellyt elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa, muun muassa Jurismia!, Muodollisesti pätevä, Helppo elämä ja Kylmäverisesti sinun. Hän on näytellyt monia tunnettuja suomalaisia henkilöitä, kuten Ida Aalbergiä draama­dokumentissa Jos panisit hevoset hyppimään pilttuissaan, Anneli Jäätteen­mäkeä elo­kuvassa Pää­ministeri, ja kuvitteellista Ellen Salpa­karia elo­kuvissa Täällä Pohjantähden alla (2009) ja sen seuraavana vuonna tehdyssä toisessa osassa. Vuonna 2012 Järnefelt näytteli liettualaista rikollista ruotsalaisessa rikos­elo­kuvassa Johan Falk: Organisaatio Karayan.

Jonna Järnefeltillä on kolme tytärtä, joista Saga Sarkola on näyttelijä. Järnefeltin puoliso on vuodesta 1990 ollut teatterinjohtaja Asko Sarkola.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Partikularismi (kristinusko)

Partikularismi on kristinuskon käsitys, jonka mukaan vain valitut pelastuvat, so. Kristus kuoli vain valittujen puolesta.

Katso myös

 Inklusivismi
 Pluralismi
 Universalismi

Kristillinen teologia
Zurvalaisuus

Zurvalaisuus oli zarathustralaisuuden muoto, joka oli Persian valtionuskontona Sassanidien dynastian aikaan. Sassanidien dynastia vaikutti 200–600-lukujen aikana muinaisessa Persiassa. Zurvalaisuus vastusti ortodoksista zarathustralaisuutta, joka oli siihen aikaan kehittynyt dualistiseksi. Joidenkin tutkijoiden mukaan zurvalaisuuden alkuperä ei ole zarathustalaisuudessa, vaan jonkin ehkäpä Meedialaisen tai esi-iranilaisen jumalan palvonnassa.

Zurvalaisuuden mukaan vain yksin aika on rajaton, ikuinen, luomaton ja kaiken alkuperä. Zurvalaisuudessa Zurvan eli ajan ja kohtalon jumala vaikutti ihmisten elämään. Zurvanin palvontamenot liitettiin spekulaatioihin astrologiasta ja maailmanvuodesta. Myöhemmissä kirjoituksissa Zurvan nähdään Ormazdin ja Ahrimanin isänä. Tähän on saattanut vaikuttaa kreikkalais-babylonialaiset käsitykset. Zurvanismin keskeinen tukialue oli Länsi-Persiassa Babylonian rajalla. Zurvalaisuus vaikutti sittemmin mithralaisuuteen ja manikealaisuuteen.

Lähteet 

Zarathustralaisuus
Reima (nimi)

Reima on suomalainen miehen etunimi. Reiman nimipäivä on 5. marraskuuta. Nimi kuuluu 1900-luvun alun merkitysisältöisten nimien joukkoon. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Reima oli Suomessa annettu 3 036 miehelle ja muutamalle naiselle. Heistä hieman alle puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla.

Reima on myös tunnettu lastenvaatemerkki ja -valmistaja.

Tunnettuja Reimoja 
 Reima Flyktman, tietokirjailija
 Reima Kampman, psykiatri, sivupersoonien tutkija
 Reima Karppinen, kilpasoutaja
 Reima Kekäläinen, televisiokäsikirjoittaja ja -ohjaaja
 Reima Kellokoski, muusikko
 Reima Kokko, jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Reima Kuisla, liikemies ja sijoittaja
 Reima T. A. Luoto, viestintäpäällikkö ja tietokirjailija
 Reima Mäkinen, taidegraafikko, sarjakuvapiirtäjä ja sanaristikontekijä
 Reima Nikkinen, flamencotanssija ja romaniaktivisti
 Reima Nummila, jalkapalloilija
 Reima Pietilä, arkkitehti
 Reima Pullinen, jääkiekkoilija  
 Reima Rytsölä, Varman varatoimitusjohtaja
 Reima Saarinen, äänisuunnittelija
 Reima Saarinen, Lin gHa-Rej, okkultisti ja seksuaalimaagikko
 Reima Salonen, kilpakävelijä
 Reima Venhe, pituushyppääjä
 Reima Viitala, semmareiden kuoronjohtaja 
 Reima Virtanen, nyrkkeilijä

Kuvitteellisia Reimoja 
 Reima Punanenä, joulupukin poro BBC:n animaatioelokuvissa
 Ritari Reima (engl. Sir Tuxford), hahmo animaatiosarjassa Kummikarhut
 Reima Mela, miespääosa suomalaisessa elokuvassa Markan tähden

Lähteet 

Etunimet
Herralan kylämuseo

Herralan kylämuseo sijaitsee Hollolan Herralassa. Museon muodostaa Heikan Jussina tunnetun Juho Mäkäräisen (1892–1967) suutarinmökki. Heikan Jussi teki pistäviä havaintoja ympäristöstään. Hän kirjoitti kymmeniä kirjeitä Helsinkiin muuttaneelle sisarelleen.

Aiheesta muualla
 Heikan Jussin suutarinmökkimuseo 

Hollolan nähtävyydet
Hollolan rakennukset ja rakennelmat
Vaaralliset lelut

Vaaralliset lelut oli Tampereella alkukesästä vuonna 1980 perustettu rockyhtye. Sen keulahahmoina olivat Kollaa kestään rumpali Jyrki Siukonen ja saksofonisti Jukka Mikkola. 

Aku Ankka -sarjakuvasta ”Vaarallinen lelu” nimensä ottaneen yhtyeen ensisingle ”Viidakko kotona” äänitettiin Finnvoxin studioilla ja se ilmestyi Johannan julkaisemana kesällä 1980. Debyyttialbumi Lasisilmäpeli ilmestyi vuodenvaihteessa 1980/1981. Albumilla olivat mukana myös Erik Ahonen (perkussiot), Eeva Koivusalo (basso) ja Jouko Turunen (basso). 

Vuonna 1981 ilmestyi Vaarallisten lelujen kokeellista rokkia sisältänyt, pääosin Siukosen olohuoneessa äänitetty Ystävämme hyönteiset. Yhtyeen viimeiseksi albumiksi jäi vuonna 1982 ilmestynyt Seppo ja Antero, jonka A-puoli oli studiomateriaalia ja B-puoli livenä äänitettyjä kappaleita. Vuonna 1984 Power julkaisi yhtyeen jälkeenjääneistä äänityksistä koostetun Hedelmiä-kasetin.

Vaaralliset lelut esiintyi Avanto-festivaaleilla marraskuussa 2005.

Kokoonpano
 Jyrki Siukonen – kitara
 Jukka Mikkola – saksofoni
 Matti Kurikka – laulu, kitara, viulu
 Pekka Seppänen – bassokitara, kosketinsoittimet
 Jari Kivelä – rummut

Diskografia 
  (loppuvuosi 1980?)

Lähteet 
 Esko Lehtonen: Suomalaisen rockin tietosanakirja, osat 1-2 (Soundi 1983) (ks. http://hezzu.palasokeri.com/vaaralli.htm )
 Vaaralliset lelut Finnmusic.netin tietokannassa

Aiheesta muualla 
 
 Jukka Lindforsin artikkeli Vaarallisista leluista vuoden 2005 Avanto-festivaalien sivuilla

Suomalaiset uuden aallon yhtyeet
Robert Catesby

Robert Catesby (1573 Lapworth, Warwickshire – 8. marraskuuta 1605 Staffordshire) oli katolisen ruutisalaliiton johtaja. Salaliiton tavoitteena oli räjäyttää Englannin parlamenttirakennus 5. marraskuuta 1605. Salaliitto kuitenkin paljastui ja ruutitynnyrit tehtiin vaarattomiksi ennen kuin mitään vahinkoa pääsi syntymään. 

Catesby syntyi vahvasti katoliseen perheeseen. Kuningatar Elisabet I:n aikana Catesbyn isä Sir Williamia vainottiin hänen kieltäydyttyään tunnustamasta Englannin kirkkoa. Ennen ruutisalaliittoa Robert Catesby oli sekaantunut yhdessä Essexin 2. jaarlin Robert Devereux’n kanssa epäonnistuneeseen yritykseen syrjäyttää Elisabet I vallasta vuonna 1601. Catesbyä ei teloitettu sillä hänen roolinsa syrjäyttämisyrityksessä oli vähäinen, mutta häntä sakotettiin niin ankarasti että hän joutui luopumaan kartanostaan  Chastletonissa.

Ruutisalaliiton paljastuttua Catesby ja muut salaliittolaiset pakenivat Midlandsiin. Catesby sai surmansa kolme päivää salaliiton paljastumisen jälkeen  Holbeach Housessa Staffordshiressä häntä pidättämään tulleiden upseerien kanssa käydyssä tulitaistelussa.

Lähteet

Englannin historia
Vuonna 1573 syntyneet
Vuonna 1605 kuolleet
Henkirikoksia yrittäneet
Into the Electric Castle

Into the Electric Castle on vuonna 1998 julkaistu Ayreonin kolmas albumi. Into the Electric Castle on "Avaruusooppera" ja sen sanoitukset perustuvat science fictioniin, kuten edelliset albumit.


Kappaleet

"Welcome to the New Dimension" (3:05)
"Isis and Osiris" (11:11)a) Let the Journey Beginb) The Hall of Isis and Osirisc) Strange Constellationsd) Reprise
"Amazing Flight" (10:15)a) Amazing Flight in Spaceb) Stardancec) Flying Colours
"Time Beyond Time" (6:05)
"The Decision Tree (We're Alive)" (6:24)
"Tunnel of Light" (4:05)
"Across the Rainbow Bridge" (6:20)
"The Garden of Emotions" (9:40)a) In the Garden of Emotionsb) Voices in the Skyc) The Aggression Factor
"Valley of the Queens" (2:25)
"The Castle Hall" (5:49)
"Tower of Hope" (4:54)
"Cosmic Fusion" (7:27)a) I Soar on the Breezeb) Death's Gruntc) The Passing of an Eagle
"The Mirror Maze" (6:34)a) Inside the Mirror Mazeb) Through the Mirror''
"Evil Devolution" (6:31)
"The Two Gates" (6:38)
"Forever of the Stars" (2:02)
"Another Time, Another Space" (5:20)

Arjen Anthony Lucassen - Kaikki musiikki ja sanat paitsi:
Fish - sanat Ylämaalaiselle raidolla 2, 5 ja 6
Jay van Feggelen - sanat Barbaarille raidalla 3
Anneke van Giersbergen - melodia Egyptiläiselle raidalla 6
Peter Daltrey - sanat raidoille 1 ja 15 sekä kaikki kertojan osat

Kokoonpano

Lauluroolit

Edwin Balogh – Roomalainen
Sharon den Adel – Intiaani
Jay van Feggelen – Barbaari
Fish – Ylämaalainen
Anneke van Giersbergen – Egyptiläinen
Arjen Anthony Lucassen – Hippi
Edward Reekers – Mies tulevaisuudesta
Damian Wilson – Ritari
Robert Westerholt ja George Oosthoek – Kuolema
Peter Daltrey – Tähtien iäisyys

Instrumentit

Roland Bakker – Kaikki hammond-urut
Taco Kooistra – Sello
Arjen Anthony Lucassen – Kaikki sähkö- ja akustiset kitarat, mandoliini, bassokitara, Minimoog, Mellotron ja kosketinsoittimet
Rene Merkelbach – Syntetisaattorisoolot raidoilla 5 ja 14 ja cembalo raidalla 9
Clive Nolan – Syntetisaattorisoolo raidalla 3, osa C
Ernö Olah – Viulut
Jack Pisters – Sitar
Ton Scherpenzeel – Syntetisaattorisoolo raidalla 12, osa C
Robby Valentine – Kaikki pianot, syntetisaattorisoolot raidolla 2, osa A, 3, osa A ja 11 sekä Mellotron raidalla 13, osa A
Thijs van Leer – Poikkihuilu raidoilla 3, osa C, 4, 9 ja 10
Ed Warby – kaikki rummut

Ayreonin albumit
Vuoden 1998 albumit
Siskotyttö

Siskotyttö on liike- ja teollisuuslaitosten Kuopion kaupungille lahjoittama patsas. Kutsukilpailulla haettiin savolaisen torimyyjän ”muotokuvaa”. Varkautelainen kuvanveistäjä Taru Mäntynen voitti kilpailun ja toteutti pronssisen veistoksen vuonna 1984. Patsaan jalustan on valmistanut silloin Puijon Kivessä töissä ollut Veli Turunen.

Siskotyttö sijaitsee Kuopion kauppatorilla kauppahallin läntisessä päädyssä. Ennen toriremonttia patsasta ympäröivät ympyrän muotoinen orapihlaja-aita ja sitä reunustaneet penkit. Remontin jälkeen teos palautettiin entiselle paikalleen, mutta sijainti on aiempaa avoimempi, sillä pensasaidat poistettiin.

Siskotyttö on kauppahallin toisessa päädyssä sijaitsevan Velj’miehen tavoin vappuisin opiskelijoiden lakituksen kohteena. Patsaan pesevät ja lakittavat Kuopion kauppaopiskelijat.

Kuvia teoksesta

Lähteet

Kuopion patsaat ja veistokset
Vappu
Multimäki
Universal Migrator Part I: The Dream Sequencer

Universal Migrator Part I: The Dream Sequencer on Ayreonin vuonna 2000 julkaistun Universal Migrator -kaksoisalbumin ensimmäinen osa. The Dream Sequencer on pääasiassa rauhallista progressiivista rockia, toisen osan, Flight of the Migratorin ollessa raskaampaa heavy metalia ja progressiivista metallia. Osat julkaistiin alun perin erikseen, mutta vuonna 2004 uudelleenjulkaisussa kumpikin oli samassa paketissa.

Tarina

Yli 100 vuotta viimeisen maassa käydyn sodan jälkeen 2100-luvulla, jonka sokea trubaduuri Ayreon oli ennustanut 500-luvulla (jonka tarina on kokonaisuudessaan albumilla The Final Experiment).

Muutamat Marsissa olevat siirtolaiset ovat todistaneet oman kotiplaneettansa tuhon kaukaa, ja ovat pysyneet hengissä useamman vuoden varusteilla jotka he toivat mukanaan maasta. Lopulta kuitenkin säännöstellyt tarvikkeet loppuvat, ja ainoastaan yksi siirtolainen on enää elossa. Tämä mies, ensimmäisen siirtolaisen lapsi, on viimeinen hengissä oleva ihminen. Tästä huolimatta hän ei ole koskaan ollut maassa.

Dream Sequencer on laite, joka mahdollistaa siirtolaisten mielen matkaamisen ajassa taaksepäin hypnoosin avulla. Sen tarkoitus oli viihdyttää siirtolaisia koska Mars ei tarjonnut monia vaihtoehtoja vapaa-ajan viettoon.

Kappalelista

 "The Dream Sequencer" (5:08)
 "My House on Mars" (7:49)
 "2084" (7:42)
 "One Small Step" (8:46)
 "The Shooting Company of Captain Frans B. Cocq" (7:57)
 "Dragon on the Sea" (7:09)
 "Temple of the Cat" (4:11)
 "Carried by the Wind" (3:59)
 "And the Druids Turn to Stone" (6:36)
 "The First Man on Earth" (7:19)
 "The Dream Sequencer Reprise" (3:36)

Kokoonapano

 Arjen Anthony Lucassen – Sähkö- ja akustiset kitarat, bassokitara, analogisyntetisaattorit, Mellotron, Hammond-urut ja kosketinsoittimet, laulu raidalla 8
 Rob Snijders – Rummut
 Erik Norlander – Analogisyntetisaattorit, piano, vokooderiääni, Hammond-urut, kosketinsoittimet, syntetisaattorisoolot raidoilla 1, 4 ja 6
 Clive Nolan – Syntetisaattorisoolo raidalla 3
 Johan Edlund – Laulu raidalla 2
 Floor Jansen – Laulu raidalla 2
 Lana Lane – Laulu raidoilla 3 ja 6, puhe raidalla 1, taustalaulu raidoilla 4 ja 5
 Edward Reekers – Laulu raidalla 4
 Mouse – Laulu raidalla 5
 Jacqueline Govaert – Laulu raidalla 7
 Damian Wilson – Laulu raidalla 9
 Neal Morse – Laulu raidalla 10
 Peter Siedlach – Jousisoittimet

Ayreonin albumit
Vuoden 2000 albumit
Hardfloor

Hardfloor on saksalainen vuonna 1991 perustettu tekno- ja acid house -ryhmä, joka tunnetaan Roland TB-303 -syntetisaattoria hyödyntävistä tanssijulkaisuistaan ja kaupallisestikin menestyneistä remixeistään. Ryhmä kuuluu merkittävimpiin elektronisen tanssimusiikin vaikuttajiin ja on suosittu live-esiintyjä ympäri maailman.

Ryhmä hyödyntää TB-303-syntetisaattoria kaikissa kappaleissaan, parhaimmillaan jopa kuutta yhtä aikaa. Vaikka Hardflooria on kritisoitu "kaupallisista" remiksausprojekteistaan, on ryhmän omalla nimellään julkaisemilla levyillä vaihtelevia tyylejä. Vaikka "acidin" ja siten Hardfloorin juuret ovat acid housessa, on Hardfloor tyylillisesti lähempänä teknoa kuin housea. 

Suurimman osan ryhmän alkupään levyistä julkaisi saksalainen Harthouse, mutta vuonna 2003 Hardfloor perusti oman levy-yhtiön omia julkaisujaan varten. 

Aitojen laitteiden lisäksi Hardfloor on tehnyt ReBirth RB-338 -softasyntetisaattorin mukana levitettäväksi "Multiball Challenge" -kappaleen.

Hardfloor on esiintynyt myös Suomessa, viimeksi vuonna 2006.

Julkaisut

Singlet ja maxit 

 Let da Bass Go (1991)
 Drugoverlord (1991)
 Trancescript (1993)
 Into the Nature (1994)
 Fish 'n Chips (1994)
 Mahogany Roots (1995)
 Strikeout (1996)
 Strikeout Remixes (1996)
 Beavis at Bat (1996)
 Hardfloor Will Survive (feat. Phuture 303) (1998)
 Skill Shot (1999)
 Smash the Gnat (2000)
 Communication 2 None (2000)
 Underexposed Above Average (2001)
 Acid Energy / Who Took Da Box? (2003)
 Alphabetical (2003)
 Da Revival (2003)
 Soulful Spirit / Mrs. Broflovski (2004)
 Murano / Joppiemuffler (2005)
 T 2 Da C (Da Remixes) (2005)
 Devils & Donuts / Who Took Da Box? (2006)
 Tugger / Butterflies In Bottermelk (2006)

Albumit 

 TB Resuscitation (1993)
 Respect (1994)
 Home Run (1994)
 The Best of Hardfloor (1997) (kokoelmalevy)
 All Targets Down (1998)
 So What?! (2000)
 Four Out of Five Aliens Recommend This (2005)
 Compiler 1.0 (2006) (kokoelmalevy)
 The Life We Choose (2007)
 2guys and 3 boxes (2010)

EP:t ja muut julkaisut 

 Hardtrance Acperience E.P. (1992)
 Funalogue E.P. (1993)
 Respected Remixes (1995)
 Dadamnphreaknoizephunk? (1995)
 Dadamnphreaknoizephunk? vol. 2 (1997)
 Our Acid Experience (2006) (mix-cd)

Tunnettuja remixejä 

 Robert Armani: Circus Bells (Hardfloor Mix) (1993)
 Mory Kanté: Yèkè Yèkè (Hardfloor Mix) (1995)
 New Order: Blue Monday (Hardfloor Mix) (1996)
 Depeche Mode: It's No Good (Hardfloor Mix) (1998)

Aiheesta muualla 

 Hardfloorin kotisivu
 Hardfloor Discogs-sivustolla
 Hardfloorin jäsenten haastattelu Techno.de-sivustolla
Universal Migrator Part II: Flight of the Migrator

Universal Migrator Part II: Flight of the Migrator on Ayreonin vuonna 2000 julkaistun Universal Migrator -kaksoisalbumin toinen osa. Flight of the Migrator on tyyliltään raskaampaa heavy metalia ja progressiivista metallia verrattuna ensimmäiseen osaan, The Dream Sequenceriin joka on pääasiassa progressiivista rockia.

Levyn kappaleet käsittelevät The Dream Sequencerista poiketen eri astronomian aiheita kuten kvasaareja ja mustia aukkoja.

Kappalelista

I. The Taurus Pulsar
II. Quasar 3C273

I. The Eye of the Universe
II. Halo of Darkness
III. The Final Door

I. M31
II. Planet Y
III. The Search Continues

I. Planet of Blue
II. System Alert

I. Metamorphosis
II. Sleeper Awake

Kokoonpano

 Arjen Anthony Lucassen – Sähkö- ja akustiset kitarat, bassokitara, analogisyntetisaattorit, Mellotron, Hammond-urut, kosketinsoittimet, kitarasoolot raidoilla 1, 4, 5, 7, 8 ja 9
 Ed Warby – Rummut
 Erik Norlander – Analogisyntetisaattorit, vokooderiääni, Taurus-pedaali, Hammond-urut, kosketinsoittimet, syntetisaattorisoolot raidoilla 1, 3 (Hammond), 4, 5 ja 7
 Michael Romeo – Kitarasoolo raidalla 2
 Oscar Holleman – Toinen kitarasoolo raidalla 4
 Gary Wehrkamp – Kitara- ja syntetisaattorisoolot raidalla 6
 Rene Merkelbach – Viimeinen syntetisaattorisoolo raidalla 4
 Clive Nolan – Toinen syntetisaattorisoolo raidalla 5
 Keiko Kumagai – Syntetisaattorisoolo raidalla 9, Hammond-urut
 Sir Russell Allen – Laulu raidalla 2
 Ralf Scheepers – Laulu raidalla 3
 Andi Deris – Laulu raidalla 4
 Bruce Dickinson – Laulu raidalla 5
 Fabio Lione – Laulu raidalla 6
 Timo Kotipelto – Laulu raidalla 7
 Robert Soeterboek – Laulu raidalla 8
 Ian Parry – Laulu raidalla 9
 Damian Wilson – Taustalaulu raidalla 2
 Lana Lane – Taustalaulu raidoilla 4, 5, 6 ja 9 sekä puhe raidalla 1
 Peter Siedlach – Jousisoittimet

Ayreonin albumit
Vuoden 2000 albumit
George Saunders

George Saunders (s. 2. joulukuuta 1958 Amarillo, Texas) on yhdysvaltalainen kirjailija. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli geofyysikkona ja julkaisi esikoisteoksensa CivilWarLand in Bad Decline vuonna 1996.

Saundersilta on suomennettu kaksi teosta. Vuonna 2015 ilmestyi suomennos Joulukuun kymmenes (alkuteos Tenth of December, 2013), jonka novellit julkaistiin The New Yorkerissa ja Harper’sissa 1995–2012. Vuonna 2016 ilmestyi Sotapuiston perikato (alkuteos CivilWarLand in Bad Decline, 1996).

Saunders sai vuoden 2017 Booker-palkinnon teoksellaan Lincoln in the Bardo (suom. Lincoln bardossa). Palkinto jaetaan vuosittain Britanniassa julkaistulle romaanille ja sen voittaja saa 50 000 puntaa (n. 56 000 euroa).

Teokset

Kaunokirjallisuus
  (novelleja ja pienoisromaani)
 Pastoralia (2000) (novelleja ja pienoisromaani)
 The Very Persistent Gappers of Frip (2000) (pienoisromaani)
 The Brief and Frightening Reign of Phil (2005) (pienoisromaani)
 In Persuasion Nation (2006) (novelleja)
  (novelleja)
 
 Fox 8 (2018)

Esseet
 A Bee Stung Me, So I Killed All the Fish (Notes from the Homeland 2003–2006) (2006) (esseelukemisto, 500 kappaleen painos teoksen In Persuasion Nation liitteeksi)
 The Braindead Megaphone (2007) (esseekokoelma)

Antologiat
 Fakes: An Anthology of Pseudo-Interviews, Faux-Lectures, Quasi-Letters, ”Found” Texts, and Other Fraudulent Artifacts, toim. David Shields ja Matthew Vollmer (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla
 George Saundersin pitämä puhe Syracusen yliopiston valmistuville 2013. 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset novellikirjailijat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Ayreonauts Only

Ayreonauts Only on vuonna 2000 julkaistu Ayreonin albumi joka sisältää ennenjulkaisemattomia kappaleita ja versioita vanhoista kappaleista. Levy on tarkoitettu lähinnä kaikkein isoimmille Ayeronin faneille kuten levyn nimestä voi päätellä. Levyn viimeinen kappale, Cold Metal, on Arjen Anthony Lucassenin uuden projektin, Ambeonin, kappale.

Kappalelista

a) The Eye of the Universe
b) Halo of Darkness
c) The Final Door

a) M31
b) Planet Y
c) The Search Continues

a) Amazing Flight in Space
b) In the Garden of Emotions
c) Inside the Mirror Maze

Vuoden 2000 albumit
Ayreonin albumit
The Human Equation

The Human Equation on 25. toukokuuta 2004 julkaistu Ayreonin kuudes albumi. Albumilla on muiden Ayeronin levyjen tapaan paljon vierailevia muusikoita ja laulajia muista yhtyeistä jotka esittävät Arjen Anthony Lucassenin kirjoittamaa musiikkia, kuten James LaBrie (Dream Theater), Mikael Åkerfeldt (Opeth), Eric Clayton (Saviour Machine) ja Devin Townsend (Strapping Young Lad).

The Human Equation on tarina auto-onnettomuuden seurauksena koomaan joutuneesta miehestä, jonka tunteita ja muistoja käydään läpi kahdenkymmenen päivän aikana.


Kappalelista

CD 1

CD 2

Kokoonpano

Lauluroolit
 James LaBrie - Minä
 Mikael Åkerfeldt - Pelko
 Eric Clayton - Järki
 Heather Findlay - Rakkaus
 Irene Jansen - Intohimo
 Magnus Ekwall - Ylpeys
 Devon Graves - Tuska
 Marcela Bovio - Vaimo
 Arjen Anthony Lucassen - Paras ystävä
 Mike Baker - Isä
 Devin Townsend - Viha

Instrumentit

 Arjen Anthony Lucassen - Kaikki sähkö- ja akustiset kitarat, bassokitarat, mandoliini, steel-kitara, kosketinsoittimet, syntetisaattorit, Hammond-urut
 Ed Warby - Kaikki rummut ja lyömäsoittimet
 Robert Baba - Kaikki viulut
 Marieke van den Broek - Kaikki sellot
 John McManus - Puuhuilu raidoilla 13, 16 ja 18 sekä pilli raidalla 18
 Jeroen Goossens - Poikkihuilu raidoilla 3, 5, 9, 14 ja 18, alttohuilu raidalla 2, bassohuilu raidoilla 5 ja 14, pan-huilu raidalla 6, nokkahuilu raidalla 13, didgeridoo raidalla 16, fagotti raidalla 18
 Joost van den Broek - Syntetisaattorisoolo raidalla 2, spinetti raidalla 13
 Martin Orford - Syntetisaattorisoolo raidalla 15
 Ken Hensley - Hammond-soolo raidalla 16
 Oliver Wakeman - Syntetisaattorisoolo raidalla 17

Ayreonin albumit
Vuoden 2004 albumit
Lionel Shriver

Lionel Shriver (syntymänimi Margaret Ann Shriver, s. 18. toukokuuta 1957), on amerikkalaissyntyinen kirjailija, joka asuu New Yorkissa ja Lontoossa. Shriver muutti nimensä Margaret Annista Lioneliksi, koska tiesi, että miehiä kohdellaan paremmin kuin naisia. Hänen puolisonsa on jazzrumpali Jeff Williams.

Shriver nousi maineeseen teoksellaan We Need to Talk about Kevin (Poikani Kevin). Ristiriitaisen vastaanoton saanut Poikani Kevin käsittelee naisen kaksinaista suhtautumista lapsen saantiin, kyvyttömyyttä rakastaa lasta ja sitä mikä tällaisesta lapsesta pahimmassa tapauksessa tulee. Shriver on myös The Guardianin kolumnisti. Kolumnipalstallaan hän on kirjoittanut muun muassa suhtautumisesta äitiyteen ja äitiydestä länsimaissa. Hän kävi Suomessa lokakuussa 2006 Helsingin Kirjamessuilla markkinoimassa kirjaansa Poikani Kevin.

Palkinnot
Orange Prize of Fiction kirjasta Poikani Kevin 2005.

Teokset
The Female of the Species (1987)
Checker and Derailleurs (1988)
The Bleeding Hear (1990)
Ordinary Decent Criminals (1992)
Game Control (1994)
A Perfectly Good Family (1996)
Double Fault (1997; Kaksoisvirhe)
We Need to Talk about Kevin (2003; Poikani Kevin) 
The Post-Birthday World (2007; Syntymäpäivän jälkeen)
So Much for That (2010; Jonnekin pois)
The New Republic (2012)
Big Brother: A Novel (2013)
The Mandibles (2016)
The Standing Chandelier (2017)
Property (2018)

Suomennetut teokset
Poikani Kevin, 2006, suom. Sari Karhulahti
Kaksoisvirhe, 2007, suom. Hanna Sola
Syntymäpäivän jälkeen, 2008, suom. Inka Parkola
Jonnekin pois, 2011, suom. Seppo Raudaskoski

Aiheesta muualla
Shriver Avain-kustannuksen sivuilla 
Lionel Shriver HarperCollinsin sivuilla

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Matthew Connolly

Matthew Connolly (s. 24. syyskuuta 1987 Barnet, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Cardiffia.  Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja siirtyi Cardiffiin 22.8.2012. Tätä ennen hän pelasi Queens Park Rangersissa sekä kauden 2011-2012 kevätkauden lainalla Readingissä.

Connolly teki ensiesityksensä Arsenalin edustusjoukkueessa 24. lokakuuta 2006 liigacupin kolmannella kierroksella West Bromwichia vastaan. Hän pelasi kaudella 2006-2007 lainalla Bournemouthissa ja kaudella 2007-2008 Colchester Unitedissa kunnes siirtyi Queens Park Rangersiin kesällä 2008. Kesään 2012 mennessä hän on pelannut QPR:ssä 116 ottelua (joista kuusi valioliigassa), joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Ensimmäinen maali QPR:lle syntyi 16. tammikuuta 2010 Blackpoolia vastaan.

Aiheesta muualla 
Profiili soccerbase.comissa

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Jori

Jori on suomalainen etunimi. Jorin nimipäivä on 23. huhtikuuta, jolloin on myös Yrjön, Jyrkin, Jyrin ja Yrjänän nimipäivä. Jori juontuu kreikkalaisesta Georgios-nimestä. Välittävänä muotona lienee ollut Georg, joka ruotsiksi lausutaan suunnilleen samoin kuin Jori. Joria käytetään myös Jorman lempinimenä, vaikka Jorma on etymologisesti aivan eri perua.

Jori on harvinaisehko nimi. Suomessa oli vuoden 2019 loppuun mennessä syntynyt noin 1 749 Joria. Heistä 820 on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.

Molli-Jori oli säveltäjä ja laulaja Georg Malmsténin lempinimi.

Tunnettuja Jori-nimisiä

Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
 Jori Grym, käyttäytymistaloustieteen tutkija
 Jori Harju, lippueamiraali, Merivoimien komentaja
 Jori Hulkkonen, DJ ja teknomusiikkituottaja
 Jori Ilanko, päätoimittaja ja elokuvakäsikirjoittaja
 Jori Isomäki, salibandyn pelaaja
 Jori A. Kopponen, taikuri
 Jori Lehterä, jääkiekkoilija
 Jori Mørkve, norjalainen ampumahiihtäjä
 Jori Olkkonen (nyk. Petrik Salovaara), tietokonepelimuusikko
 Jori Sivonen, säveltäjä, muusikko ja tuottaja
 Jori Sjöroos, muusikko, säveltäjä ja tanssimusiikin tuottaja
 Jori-Pekka Träskback, toimittaja, media-alan yrittäjä
 Jori Turja, ravivalmentaja
 Jori Venemies, muusikko, tuottaja ja kustantaja

Kuvitteellisia Joreja 

 Jori-veturi, Wilbert Awdryn kirjasarjassa The Railway Series sekä televisiosarjassa Tuomas Veturi
 Jori Jetson (George Jetson), päähenkilö piirrossarjassa Jetsonit

Lähteet 

Etunimet
Jeane Kirkpatrick

Jeane Jordan Kirkpatrick (19. marraskuuta 1926 – 7. joulukuuta 2006) oli yhdysvaltalainen konservatiivinen poliitikko. Hän työskenteli Ronald Reaganin ulkopoliittisena neuvonantajana tämän vuoden 1980 presidentinvaalikampanjassa. Sen jälkeen Kirkpatrick nimitettiin Yhdysvaltojen YK-suurlähettilääksi ensimmäisenä naisena.

Kirkpatrick suoritti tohtorin tutkinnon Columbian yliopistossa vuonna 1968.

Kirkpatrick oli kiihkeä kommunismin vastustaja. Kirkpatrick tunnetaan ennen kaikkea ”Kirkpatrickin doktriinista”, jonka mukaan Yhdysvallat tukee kaikkia kommunismin vastaisia hallintoja maailmassa, myös diktatuureja. Kirkpatrick oli yksi niistä, jotka vaativat kongressia julistamaan sodan ”koko fundamentalistista islamilaisterroristiverkostoa” vastaan syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset poliitikot
Presidential Medal of Freedom
Ronald Reaganin hallituksen jäsenet
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Katri Somerjoki

Katri Somerjoki (s. 1973 Helsinki) on suomalainen laulaja. 1990-luvulla hän on mukana mm. Mascara-yhtyeessä, joka keikkailee edelleen satunnaisesti.

Elämä ja ura 
Somerjoki on toimittaja Kari Somerjoen tytär ja Rauli Badding Somerjoen veljentytär. Hän työskentelee satunnaisesti mm. valokuvaajana ja hoitolayrittäjänä. 
Katri Somerjoki asuu Helsingissä ja tekee säännöllisesti duokeikkoja Katri Somerjoki Katharsis -yhtyeensä kanssa (entinen Selma Räme Duo).  Hänen entinen yhtyeensä oli nimeltään Cat Lee & Co ( 2004–2012). Somerjoki konsertoi setänsä Baddingin muistoksi syksyllä 2017, jolloin tuli kuluneeksi 70 vuotta tämän syntymästä. Katri julkaisi Niittisydän-yhtyeen nimissä tribuuttilevyn "Rakkaudella Raulille" joka sisältää Rauli Somerjoen kappaleita uusina sovituksina.

Somerjoki on kilpaillut The Voice of Finland -tv-ohjelmassa vuosina 2013 ja 2020.

Nykyään Katri tekee soolotuotantoa Catrione-nimellä muiden projektien ohella.

Katri Somerjoki Katharsis -yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä Anna mun olla lokakuussa 2020.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Katri Somerjoen verkkosivut.
 Katri Somerjoki Katharsis-duon Facebook-sivut
 Selma Räme-duon kappaleet (vanhentunut linkki)
 Katri Somerjoen tuotantoa Soundcloudissa

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Orgaaninen

Orgaaninen on adjektiivi, joka biologiassa tarkoittaa elimellistä, elollista, eloperäistä tai luonnosta peräisin olevaa. Epäorgaaninen puolestaan tarkoittaa elottomaan luontoon kuuluva.
 
 Orgaaninen kemia on kemian haara, joka tutkii hiiliyhdisteiden kemiaa.
 Orgaaninen yhdiste sisältää hiili-hiilisidoksia. 
 Englanninkielessä "organic food" tarkoittaa luonnonmukaisesti viljeltyä elintarviketta (luomu).