joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gallia Comata

Gallia Comata (), myös Tres Galliae, oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa nykyisten Ranskan, Belgian ja Sveitsin alueilla.

Maantiede 

Gallia Comatan provinssi käsitti Alppien tuonpuoleisen Gallian pohjois- ja keskiosat, siinä missä eteläosa muodosti noihin aikoihin Gallia Narbonensiksen provinssin. Siihen kuuluivat myös muun muassa myöhemmät roomalaisen Germanian alueet, toisin sanoen alueet, joista myöhemmin tehtiin Germania Inferiorin ja Germania Superiorin provinssit.

Historia 

Gallia Comatan provinssi perustettiin Rooman tasavallan aikana noin vuonna 50 eaa. sen jälkeen, kun Julius Caesar oli vallannut alueen vuosina 58–51 eaa. Se sai lisänimensä ”Pitkähiuksinen Gallia” gallien pitkistä hiuksista, siinä missä roomalaisten miesten hiukset olivat lyhyet.

Provinssi lakkautettiin Augustuksen aikana vuonna 16 eaa., jolloin se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Gallia Aquitania, Gallia Belgica ja Gallia Lugdunensis. Vanha nimitys Gallia Comata säilyi kuitenkin käytössä näihin kolmeen provinssiin viitattaessa vielä ensimmäiselle vuosisadalle. Flaviusten ajoista lähtien niistä alettiin käyttää enemmässä määrin nimitystä Tres Galliae, ”Kolme Galliaa”.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Gallia
Rooman provinssit
Suuri äänikirjapalkinto

Suuri äänikirjapalkinto on Storytelin jakama kirjallisuuspalkinto ansioituneille äänikirjoille. Palkinto jaettiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2020 ja se pohjautuu Ruotsissa vuodesta 2008 alkaen jaettuun Stora Ljudbokspriset -äänikirjapalkintoon. Palkinnot jaetaan vuosittain järjestettävässä Storytel Awards -gaalassa. 

Suuren äänikirjapalkinnon tavoitteena on edistää äänikirjamarkkinan kehitystä, jakaa kuuntelemisen iloa sekä tehdä tunnetuksi ammattitaitoisten tekijöiden merkitystä kuunteluelämysten luomisessa.

Palkinnot jaetaan neljässä kategoriassa: kaunokirjallisuus, jännitys ja dekkarit, tietokirjallisuus ja elämäkerrat sekä lasten- ja nuortenkirjallisuus. Suuri äänikirjapalkinto jaetaan kunkin kategorian voittajateoksen kirjoittajalle sekä äänikirjan lukijalle.

Voittajat

2020 
 Kaunokirjallisuus: Anni Saastamoinen: Sirkka, lukija Pirjo Heikkilä (Kosmos)
 Jännitys ja dekkarit: Max Seeck: Uskollinen lukija, lukija Satu Paavola (Tammi)
 Tietokirjallisuus ja elämäkerrat: Linda-Maria Roine (myös lukija): Mercedes Bentso – Ei koira muttei mieskään (Johnny Kniga)
 Lasten- ja nuortenkirjallisuus: Maria Laakso: Taltuta klassikko!, lukija: Pirjo Heikkilä (Tammi)

2021
 Kaunokirjallisuus: Delia Owens: Suon villi laulu (suom. Maria Lyytinen), lukija Sanna Majuri (WSOY)
 Jännitys ja dekkarit: Elina Backman: Kun kuningas kuolee, lukija Sanna Majuri (Otava)
 Tietokirjallisuus ja elämäkerrat: Linda-Maria Roine (myös lukija): Mercedes Bentso – Totuus ja tunnustus (Johnny Kniga)
 Lasten- ja nuortenkirjallisuus: Tiina Nopola & Sinikka Nopola: Heinähattu ja Vilttitossu loman tarpeessa, lukija Vuokko Hovatta

2022
 Kaunokirjallisuus: Rosa Liksom: Väylä, lukija Anna Saksman (Like)
 Jännitys ja dekkarit: Arttu Tuominen: Vaiennettu, lukija Ville Tiihonen (WSOY)
 Tietokirjallisuus ja elämäkerrat: Lotta-Sofia Saahko: Papan kanssa kahvilla, lukijat Jorma Saahko ja Lotta-Sofia Saahko (Tammi)
 Lasten- ja nuortenkirjallisuus: Minna Kivelä & Paula Noronen: Hulluja satuja, lukija Eero Ritala (Tammi)

Lähteet 

Äänikirjat
Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
PragerU

PragerU, lyhenne sanoista Prager University on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon mediayhtiö, joka tuottaa videoita erilaisista poliittisista, yhteiskunnallisista, taloudellisista ja filosofisista aiheista yhdysvaltalaisen konservatismin näkökulmasta. PragerU:n perustivat vuonna 2009 Allen Estrin, sekä talk show -isäntä ja toimittaja Dennis Prager, jonka mukaan se on nimetty. Organisaation rahoitus perustuu lahjoituksiin, ja suuri osa sen alkuperäisestä rahoituksesta on peräisin energiatuotannon miljardööreiltä Dan ja Farris Wilksiltä.

Organisaation nimessä esiintyvästä University-sanasta () huolimatta PragerU ei ole akateeminen instituutio, eikä se järjestä luentoja tai myönnä tutkintoja. PragerU tunnetaan parhaiten YouTube-kanavastaan, jolla on lähes kolme miljoonaa tilaajaa, ja yli miljardi yhteenlaskettua näyttökertaa. Kanavalla on ollut vierailemassa tunnettuja konservatismin ja oikeistolaisuuden äänitorvia, kuten Ben Shapiro, Steven Crowder, Candace Owens ja Jordan Peterson.

PragerU tukee muun muassa juutalais-kristillistä jumalakäsitystä ja maailmankuvaa, oikeistopolitiikkaa, talousliberalismia, fossiilisten polttoaineiden käyttöä, kuolemanrangaistusta, aseiden omistusoikeutta ja maahanmuuton rajoittamista. Videoissa usein kritiikin aiheina ovat muun muassa, sosialismi, feminismi, abortti, islam ja Black Lives Matter.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 PragerU:n nettisivut
 PragerU:n Youtube-kanava

YouTube-kanavat
Yhdysvaltalaiset viestintäyhtiöt
Konservatismi
Vesipähkinät

Vesipähkinät (Trapa) on rantakukkakasveihin kuuluva kasvisuku, aiemmin se on viety heimoon vesipähkinäkasvit. Suvussa on kahdeksan vanhan maailman lajia. Tunnetuin laji on tärkkelyspitoisten hedelmiensä vuoksi hyödynnetty ja viljelty vesikasvi vesipähkinä (Trapa natans).

Lajeja 
 Trapa europaea
 Trapa flerovii
 Trapa incisa
 Trapa japonica
 Trapa natans – vesipähkinä
 Trapa rossica

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Trapa

Rantakukkakasvit
Lou Ottens

Lou Ottens (21. kesäkuuta 1926 – 6. maaliskuuta 2021) oli alankomaalainen insinööri, joka työskenteli koko uransa Philipsillä. Hän oli C-kasetin keksijä.

Ottens kuoli Duizelissä 6. maaliskuuta 2021 94-vuotiaana.

Lähteet

Alankomaalaiset keksijät
Insinöörit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Klusiat

Klusiat (Clusia) on klusiakasvien heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Suvussa on 315 lajia, joita esiintyy luonnonvaraisena subtrooppisessa ja trooppisessa Amerikassa, Yhdysvaltojen Floridasta Pohjois-Argentiinaan. Koriste- ja huonekasvina on tunnettu yksi laji, kuristajaklusia eli valefiikus (Clusia rosea), joka on Keski-Amerikasta kotoisin oleva vaaleanpunakukkainen nahkealehtinen puu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Klusiat (Clusia)

Klusiakasvit
Harmikit

Harmikit (Peganum) on natronmarjakasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Harmikkeja on kolme lajia, joita esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Afrikassa ja Meksikossa. Ne ovat monivuotisia ruohoja, joilla on epäsäännöllisen kaitaliuskaiset (möyheät) lehdet, viisilukuiset valkeat tai keltaiset kukat ja hedelmänä kota. Laajimmalle levinnyt ja tunnetuin laji on huumaavia ainesosia sisältävä pilviharmikki (Peganum harmala).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Harmikit (Peganum)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Harmikit (Peganum)
 ITIS: Peganum 
 UniProt: Taxonomy - Peganum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Peganum 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Peganum 

Natronmarjakasvit
Maailman Ympäri (Helsinki)

Maailman Ympäri (Projektsioonilaitos Maailman Ympäri 1904, Grand Théâtre Cimatograhique 1906) oli Helsingin keskustassa toiminut Suomen ensimmäinen kiinteä elokuvateatteri. Insinööri Karl Emil Ståhlberg avasi teatterin 3. huhtikuuta 1904 omistamansa valokuvaamon Atelier Apollon alakerrassa osoitteessa Mikonkatu 5. Teatteri lopetti toimintansa 31. toukokuuta 1915. Rakennuksessa on viimeisten vuosikymmenien aikana toiminut Aleksi 13 -tavaratalo.

Historiaa 
Ståhlberg oli alkanut esittää elokuvia Helsingin Ylioppilastalolla jo tammikuussa 1897. Hän oli hankkinut Pathén filmiprojektorin ja muutamia filmejä Pariisista häämatkallaan. Sitä ennen Suomessa oli jo nähty elokuvia Lumièren veljesten elävien kuvien kiertueella Helsingissä kesällä 1896.

Ståhlberg aloitti oman elokuvatuotannon ja oli rahoittamassa ensimmäistä suomalaista näytelmäelokuvaa, Salaviinanpolttajia (1907). Hän kustansi myös ensimmäisen kotimaisen valokuvauslehden ja ensimmäiset valokuvausoppaat. Vuonna 2010 hän rakennutti Eteläesplanadille Apollo-teatterin talon, joka piti sisällään elokuvateatterin lisäksi hotellin, ravintolan ja ullakolla Ståhlbergin valokuvaamon Fotografiatelier Apollon. Samassa yhteydessä hän luopui omistuksestaan Maailman Ympäri -teatterissa. 

Vuonna 1910 Maailman Ympäri -teatterin omistivat Rungin veljekset. Heidän yrityksensä A Rungs konfektionsaffär, innehafvare bröderna H & S Rung toimialana oli valmisvaateliiketoiminta. 

Maailman ympäri-teatteri siirtyi Sofia Thomassonin haltuun vuonna 1912 hänen ostaessaan 20 osakkeen osake-enemmistön ja ryhtyessään teatterin johtajaksi. Thomasson omisti samanaikaisesti myös elokuvateatteri Titanian Hakaniemessä Siltasaarenkatu 6:ssa, Pitkänsillan pohjoispuolen ”laitakaupungilla”. Helmikuussa 1915 Maailman Ympäri -teatterin osakkaaksi tuli Hulda Edelmann, joka osti 18 yhtiön osaketta Hirsch Rungilta. Toukokuun lopussa 1915 toiminta loppui.

Elokuvamessuilla 1945 
Maailman Ympäri oli esillä vuonna 1945 Suomi-Filmin suomalaisen elokuvan 50-vuotisjuhlien yhteydessä järjestämillä Elokuvamessuilla. Näytteillä oli Maailman ympäri -teatterin "konehuone". Näyttelyosaston esineistö oli peräisin Oscar Lindelöfiltä (1887–1954), suomalaisen elokuvauksen pioneerilta ja Maailman ympäri -teatterin koneenkäyttäjältä. Vastaava projekti on nykyään talletettuna KAVIn kokoelmiin.
Helsingin elokuvateatterit
Kluuvi
Suomen entiset elokuvateatterit
Tampereen tataariseurakunta

Tampereen tataariseurakunta (ent. Tampereen islamilainen seurakunta, Tampere İslam Mahallesı) on paikallisten suomentataarien seurakunta, jonka tilat sijaitsevat Hämeenkadulla.

Historia 
Tampereella asuneiden tataarien pitkäaikaisena toiveena oli perustaa omaan kaupunkiinsa seurakunta, jossa he voisivat kokoontua yhteisiin rukoustilaisuuksiin, järjestää kouluopetusta, sekä yleisesti ylläpitää omaa kulttuuria.

Ennen oman seurakunnan perustamista, rukoustilaisuuksia hoiti 1910-luvulla Kazanista saapunut imaami Alaeddin Abbes. Ne järjestettiin Amurissa, jossa oli yhteisin varoin hankitut tilat. He kokoontuivat myös osoitteissa Kyttälänkatu 14,  Aleksanterinkatu 23, sekä Ymär Salin kotona A. A. Scheelen puutalossa Hämeenkadulla. 1940-luvulla perjantairukouksia pidettiin Vakuutusyhtiö Varman kokoustiloissa Hämeenkatu 9:ssä sekä Tampereen Teatterin lämpiössä. Paikalliset tataarit myös kuluivat tuolloin Suomen muhamettilaiseen seurakuntaan, jonka nimi muutettiin myöhemmin Suomen Islam-seurakunnaksi. Yhteisön järjestäytymistä hoidettiin myös Tampereen Turkkilaisen Yhdistyksen kautta.

Lokakuussa 1942, he ostivat Satakunnankatu 4:stä tilan itselleen. Tampereen islamilainen seurakunta hyväksyttiin oikeusministeriössä 1943 huhtikuussa merkittäväksi uskonnollisten yhdyskuntien rekisteriin. Ensimmäisiä imaameja oli Weli-Ahmed Hakim ja Habibur-Rahman Shakir. Muezzinin tehtäviä hoiti muun muassa Abbas Bedretdin, Husein Suleiman ja Esad Baibulat. Ramazan-kuukauden rukouksia lausui kymmenien vuosien ajan Aisa Hakimcan ja Fatih Arat.

Seurakunnan ensimmäisenä puheenjohtajana ja merkittävän rahallisen panoksen antaneena henkilönä toimi liikemies Ymär Sali. Ensimmäiseen hallitukseen kuului Salin lisäksi Neuman Nasibulla, Letfulla Baibulat, Sämiulla Wafin ja Fatih Arat. Vuonna 2020, seurakunnan puheenjohtaja on Vahit Wafin.

Tampereen islamilainen seurakunta muutti nimensä vuonna 2019 Tampereen tataariseurakunnaksi. Sen nykyinen osoite on Hämeenkatu 29 A 9. Seurakunta osti tilat itselleen vuonna 1977 ja ne otettiin kunnostuksen jälkeen käyttöön vuonna 1981. Tiloihin mahtuu yli 100 henkeä. 

Seurakunnan jäseniä oli sen perustamisesta 1900-luvun ajan noin 150. Sittemmin lukumäärä on ollut muutamissa kymmenissä.

Edesmenneille Tampereen tataariyhteisön jäsenille on varattu erilliset paikat Kalevankankaan ja Vatialan hautausmailta.

Lähteet 

 Baibulat, Muazzez: Tampereen Islamilainen Seurakunta: juuret ja historia. Gummerus Kirjapaino Oy. ISBN 952-91-6753-9.

Viitteet 

Islam Suomessa
Suomen tataarit
Tampereen seurakunnat
Luettelo Haloo Helsinki! -yhtyeen kappaleista

Luettelo Haloo Helsinki! -yhtyeen kappaleista..

A 

 Avautumisraita

B 

 Beibi

C 

 Carpe Diem

E 

 Eerika 
 Ei Eerika Pääse Taivaaseen 
 Ei Suomalaiset Tanssi 
 Elävät Ja Kuolleet 
 Entisessä Elämässä

F 

 Farssi

G 

 Go Saimaa

H 

 Halleluja 
 Haloo Helsinki! 
 Hei Haloo 
 Heikkoon Valoon 
 Hetki On Kaunis 
 Hukatut Miljoonat 
 Hulluuden Highway 
 Huuda! 
 Hyvää Matkaa

I 

 Ihan Sattumaa 
 Ihmisen Kuvat

J 

 Jos Elämä Ois Helppoo 
 Jos Mun Pokka Pettää
 Joulun Kanssas Jaan 
 Juoskaa

K 

 Kaaos Ei Karkaa 
 Kaksi Ihmistä 
 Kevyempi Kantaa 
 Kiitos Ei Ole Kirosana 
 Kokeile Minua
 Kuule Minua 
 Kuussa Tuulee 
 Kärpästen Herra 
 Köpis 2012

L 

 Lady Domina 
 Laula Lujempaa 
 Linnanmäki Palaa 
 Lehdet Kellastuu 
 Lähtövalmiina

M 

 Maailma On Tehty Meitä Varten 
 Maailman Toisella Puolen 
 Mannerheimintie
 Melkein Sekaisin 
 Miltä Nyt Tuntuu 
 Moshpit 
 Mua Ei Oo 
 Mun Sydän Sanoo Niin

N 

 Nainen Jonka Ympärille Tuodaan

O 

 Oh No Let's Go 
 Onneton Blondi

P 

 Parempaan Päin 
 Perjantaina 
 Piilota Mun Kyyneleet 
 Pulp Fiction

R 

 Rakas 
 Rakasta Mua Nyt 
 Rakkauden Jälkeen 
 Rakkaus

S 

 Saatanan Zen 
 Sairastun Sinuun 
 Seitsemän Miljardii 
 Silmät Kii 
 Sinissä Valoissa 
 Sun Kanssa Pakenen 
 Syvälle Silmiin

T 

 Taivaanlaiva 
 Teidän Lapset
 Terveisin Mä 
 Teräslinnut 
 TEXAS 
 Toiset Lähtee, Toiset Jää 
 Totuus Ja Valhe 
 Tuntematon 
 Tää Rakkaus Ei Lopu Koskaan

V 

 Valherakkaus 
 Vapaus Käteen Jää 
 Vieri Vesi Vieri 
 Vihaan Kyllästynyt 
 Viimeinen Maalissa

Y 

 Yhdessä Ihminen
 Yksi Ilta Unohdusta 
 Yksinäiset

Luettelot kappaleista
Florin Court

Florin Court on arkkitehtitoimisto Guy Morgan and Partnersin suunnittelema, vuonna 1936 Lontooseen rakennettu art deco –tyylinen asuinrakennus. Florin Court sijaitsee Islingtonin kaupunkipiirissä, osoitteessa Charterhouse Square. Sivusiipien kaarevat julkisivut ovat rakennuksen tunnusomainen piirre.

Florin Court on tullut tunnetuksi ITV:n tuottamasta Hercule Poirot -tv-sarjasta, jossa se esittää kuvitteellista Whitehaven Mansions -asuinrakennusta, jossa yksityisetsivä Hercule Poirot asuu.

Lähteet 

Islingtonin rakennukset ja rakennelmat
Femke Bol

Femke Bol (s. 23. helmikuuta 2000) on alankomaalainen pikajuoksija ja 400 metrin aitajuoksija.

Bol karsiutui 400 metrin alkuerissä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Tbilisissä 2015 ja välierissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Grossetossa 2017. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa Boråsissa 2019 ajalla 56,25. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ja kuului seitsemänneksi sijoittuneeseen Alankomaiden joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä.

Bol paransi heinäkuussa 2020 Arnhemissa kahdesti 400 metrin aitajuoksun Alankomaiden ennätystä: 4. heinäkuuta hän juoksi ajan 54,47 ja 18. heinäkuuta 53,79. Seuraavana talvena hän rikkoi viisi kertaa maansa sisärataennätyksen 400 metrillä päätyen Toruńin sisäratojen EM-kilpailujen finaalissa kultaa tuoneeseen aikaan 50,63. Hän voitti samoissa kisoissa Euroopan-mestaruuden myös 4 × 400 metrin viestissä. Kesällä 2021 hän paransi Alankomaiden ennätystä 400 metrin juoksussa kahdesti (50,56 ja 50,37) ja 400 metrin aitajuoksussa neljästi (53,44, 53,33, 52,37 ja 52,03).

Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Bol sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kolmanneksi Euroopan-ennätysajalla 52,03. Lisäksi hän juoksi Alankomaiden neljänneksi sijoittuneessa 4 × 400 metrin sekaviestijoukkueessa ja kuudenneksi sijoittuneessa naisten 4×400 metrin viestijoukkueessa.

Bol paransi Alankomaiden 400 metrin sisärataennätyksen aikaan 50,30 helmikuussa 2022. Saman talven Belgradin MM-hallikilpailuissa hän saavutti hopeaa sekä 400 metrillä ajalla 50,57 että 4 × 400 metrin viestissä.

Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden. Hän saavutti hopeaa myös 400 metrin aitajuoksussa ajalla 52,27. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 400 metrillä Alankomaiden ennätysajalla 49,44, 400 metrin aitajuoksussa ajalla 52,67 sekä 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat 

NR = maan ennätys
AR = maanosan ennätys
WR = maailmanennätys

Lähteet 

Alankomaalaiset pikajuoksijat
Alankomaalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Alankomaalaiset olympiamitalistit
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Keely Hodgkinson

Keely Hodgkinson (s. 3. maaliskuuta 2002) on brittiläinen keskimatkojen juoksija, 800 metrin Euroopan-mestari ulko- ja sisäradoilta sekä olympia- ja MM-mitalisti.

Hodgkinson voitti 800 metrillä alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Győrissä 2018 ajalla 2.04,84 ja alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Boråsissa 2019 ajalla 2.03,40.

Hodgkinson juoksi 800 metrin alle 20-vuotiaiden sisäratojen Euroopan ennätyksen 2.01,16 Wienissä 1. helmikuuta 2020 ja saman ikäluokan sisäratojen maailmanennätyksen 1.59,03 niin ikään Wienissä 30. tammikuuta 2021. Hän voitti 800 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 ajalla 2.03,88. Hän paransi alle 20-vuotiaiden Euroopan ennätyksen lukemiin 1.58,89 Ostravassa 19. toukokuuta 2021 ja 1.57,51 Tukholmassa 4. heinäkuuta 2021. Elokuussa 2021 hän saavutti Tokion olympialaisissa 800 metrillä hopeaa Britannian-ennätysajalla ja alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksellä 1.55,88.

Hodgkinson juoksi 800 metrin sisäratojen Britannian ennätyksen 1.57,20 Birminghamissa 19. helmikuuta 2022. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti 800 metrillä hopeaa sekä Eugenen MM-kilpailuissa ajalla 1.56,38 että Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 1.57,40 ja kultaa Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 1.59,04.

Hodgkinson on voittanut neljä timanttiliigan osakilpailua 800 metrillä: Zürichissä 2021 sekä Oslossa, Eugenessa ja Birminghamissa 2022.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat 

NR = Britannian ennätys
AU23R = alle 23-v. Euroopan ennätys

Lähteet 

Brittiläiset keskimatkojen juoksijat
Brittiläiset olympiamitalistit
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Costeen kappaleista

Tämä on luettelo suomalaisartisti Costeen kappaleista.

E 
 Eka tääl

H 
 Halleluja 
 Huonoon valoon

K 
 Kaikki loppuu aina 
 Kalifornia 
 Katastrofin aineet 
 Kivat tytöt 
 Kukaan ei henkiin herätä
 Kunnes kuollaan 
 Kännissä tai läpällä

L 
 Luurangot

M 
 Mustelmii 
 Mä en haluu mennä nukkuu vielä 
 Mä en osaa rakastaa

N 
 Normaaleita 
 Nuori Edelmann

O 
 Opeta mut elämään

P 
 Paholaisen kaa 
 Pakoon pahaa oloo
 Picasso
 Poikien vessa
 Päivänsäde

S 
 Saat mut uskomaan 
 Satuta mua kunnolla 
 Sun kohdalla

T 
 Toivon

V 
 Vaikeeta 
 Viaton

Y 
 Yks kaks 
 Yli susta

Costee
Luettelo Tipan kappaleista

Tämä on luettelo suomalaisen rap-artistin Tipan kappaleista.

A 
 Aika (raj)ottaa 
 Anna siimaa 
 Apollo

D 
 Donkey Kong

E 
 Ei pelei
 Ei mua haittaa 
 Ei tippa tapa 
 Ei todellakaan
 En ylläty 
 Euroopan omistaja

F 
 Finaalis

H 
 Hakunamatata 
 Heihei
 Heikol jääl
 Hennessy

I 
 Ikuisuus 
 Isol kirkol

K 
 Kato ny mua 
 Kauas 
 Kiekko 
 Kräkkii 
 Kuulun kaupunkiin 
 Kuuro 
 Kynnetään taajamia

L 
 Lentokone 
 Loco 
 Lujaa

M 
 Manalast 
 Matias 
 Mayhem 
 Medusa 
 Mehu 
 Mitä sä haluut 
 Morjes
 Muutos
 Mä oon timantti

O 
 Olois Pt.2

P 
 Paperii 
 Paukuta sun pimppii 
 PEPE 
 Piekse se lutka 
 Polo Swag Ralp Lauren 
 Polta se pois 
 Puffaadokaa

R 
 Radalla
 Rankka rata 
 Retardix 
 Rokkaamas 
 Roska silmäs 
 Rottweilaz

S 
 Samas maailmas 
 Salaisuus
 Satutat mua 
 Se on hänes 
 Soossi 
 Sä

T 
 Taivaan portilla 
 Teemu Pukki 
 Toleranssit nousus 
 Twiikkaa

V 
 Veny taas vähä 
 Viesti 
 Violetti 
 VKLQAZI

W 
 Wörkkii

Y 
 Yks sun virheistä 
 Ylöspäin 
 Yön ritarit

Z 
 Zoneis

Ä 
 Älä välitä

Tippa
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2022 olivat 12. UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne pelattiin Alankomaissa 19. tammikuuta – 6. helmikuuta 2022. Turnauksen isäntäkaupunkeina toimivat Amsterdam ja Groningen.

Euroopan-mestaruuden 2022 voitti hallitseva mestari Portugali, joka kukisti finaalissa Venäjän lukemin 4–2.  Suomen futsalmaajoukkue selviytyi debyyttiarvokisoissaan seitsemänneksi. Suomi hävisi tulevalle mestarille Portugalille puolivälierissä 3–2. 

Kilpailut olivat ensimmäiset Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut, jotka pelattiin 16 joukkueen kesken. Aiemmin kisoja on pelattu 12 joukkueen turnauksena.

Karsinnat 
EM-karsintoihin osallistui yhteensä 50 maajoukkuetta, mikä on suurin osallistujamäärä EM-karsintojen historiassa. Karsinnat alkoivat yhdeksällä erillisellä esikarsintaturnauksella, joihin osallistuivat kaikki sijoittamattomat maajoukkueet. UEFA määritteli sijoitetut joukkueet Liettuan 2020 MM-kisojen karsintamenestyksen perusteella. 16 sijoitettua joukkueatta, mukana myös Suomi välttivät kokonaan esikarsintavaiheen. Esikarsintojen lohkot arvotiin marraskuussa 2019 ja karsintaottelut pelattiin tammikuussa 2020.

Varsinaiset karsintalohkot muodostettiin 16 esikarsintaturnauksissa parhaiten menestyneen maan sekä 16 sijoitetun joukkueen kesken. Karsintalohkot arvottiin Nyonissa syyskuussa 2020 ja karsinnat aloitettiin vuodenvaihteessa 2020. Suomi päätyi karsintalohkoon 7 yhdessä Italian, Belgian ja Montenegron kanssa.

Jokaisen kahdeksan karsintalohkon lohkovoittaja etenee suoraan kisoihin. Myös kuusi parasta lohkokakkosta saavat kisapaikan suoraan. Lohkokakkosten keskinäisessä vertailussa kaksi huonoiten sijoittunutta (pisteet ja maaliero) joukkuetta  kisaavat viimeisestä kisapaikasta kaksiosaisessa ottelusarjassa, joka pelataan keväällä 2021.

Lopputurnaukseen osallistuvat joukkueet

Suomen karsinnat

Lähteet 

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 2022 urheilu
Alankomaiden futsal
Amsterdamin urheilu
Groningen
Judaea (provinssi)

Judaea () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa ja käsitti alueen pääosin nykyisten Israelin ja Palestiinan valtioiden alueella.

Maantiede 

Judaean provinssi käsitti suurin piirtein nykyisen Israelin pohjoisosan ja koko nykyisen Palestiinan. Sen alue vastasi osittain sille nimen antanutta historiallista Juudean aluetta, mutta oli kuitenkin sitä laajempi. Provinssi rajoittui etelässä suunnilleen Kuolleenmeren eteläpäästä Välimeren rantaan vedettävälle linjalle. Pohjoisessa se ulottui Galileanjärven eli Genesaretinjärven pohjoispuolelle sekä käsitti myös Dekapoliin aluetta järven itäpuolella nykyisten Syyrian ja Jordanian alueilla, sekä Jordan-joen itäpuolta samoin nykyisen Jordanian alueella. Siihen kuului myös jonkin verran nykyiselle Egyptille kuuluvaa Siinain aluetta. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea Maritima.

Kaupunkeja 

Judaean roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Abila
 Anthedon
 Antipatris
 Apollonia
 Azotos (Azotus)
 Askalon (Ascalon)
 Betomolakhon (Betomolachon)
 Caesarea Maritima
 Caesarea Philippi
 Dora
 Elusa
 Emmaus Nikopolis (Emmaus Nicopolis)
 Filotera (Philotera)
 Flavia Neapolis
 Gadara
 Gaza
 Hippos
 Iamneia (Jamnia)
 Iamneia Paralios (Jamnia Paralius)
 Ioppe (Joppe)
 Jerusalem (Hierosolyma) (vuoteen 70)
 Kapernaum (Capernaum)
 Kapitolias (Capitolias)
 Lydda
 Maioma Askalonitis (Maioma Ascalonitis)
 Magdala
 Mampsis
 Marisa
 Pella
 Rafia (Raphia)
 Samaria eli Sebaste
 Sepforis eli Diokaisareia (Sepphoris, Diocaesaraea)
 Skythopolis (Scythopolis)
 Sykomazon
 Tiberias

Historia 

Judaean provinssi perustettiin vuonna 6 jaa., ja sitä hallitsi prefekti vuoteen 41. Vuosina 41–44 alueella oli autonomia Herodes Agrippan hallitsemana, joten provinssia ei tuolloin ollut olemassa. Provinssi perustettiin uudelleen vuonna 44, jonka jälkeen sitä hallitsi prokuraattori vuoteen 66 ja legaatti vuosina 70–132. Näin provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Provinssi lakkautettiin vuonna 135 ja korvattiin Syria Palaestinan provinssilla. Noin vuonna 395 se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Palaestina Prima, Palaestina Secunda ja Palaestina Salutaris (Palaestina Tertia).

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Palestiina (alue)
Rooman provinssit
Lycia et Pamphylia

Lycia et Pamphylia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian lounaisosassa nykyisen Turkin alueella.

Maantiede 

Lycia et Pamphylian provinssi käsitti suunnilleen historiallisten Lyykian (lat. Lycia), Pamfylian (lat. Pamphylia) ja Pisidian maakuntien alueet Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin lounaisosassa Välimeren rannikolla. Provinssin länsi- ja luoteispuolella sijaitsi Asian provinssi, koillispuolella Galatian provinssi ja itäpuolella Cilician provinssi.

Seudulla oli vanhoja kreikkalaisia kaupunkivaltioita, hellenistisellä kaudella kreikkalaistuneita paikallisten kansojen kaupunkeja sekä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella perustettuja kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Attaleia (lat. Attalia).

Kaupunkeja 

Lycia et Pamphylian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Adada
 Amblada
 Antifellos (Antiphellus)
 Aperlai (Aperlae)
 Apollonia, Lyykia
 Apollonia, Pisidia
 Ariassos (Ariassus)
 Arykanda (Arycanda)
 Aspendos (Aspendus)
 Attaleia (Attalia)
 Erymna
 Etenna
 Faselis (Phaselis)
 Fellos (Phellus)
 Foinike (Phoenice)
 Foiniks (Phoenix)
 Gagai (Gagae)
 Idyros (Idyrus)
 Isinda, Lyykia
 Isinda, Pisidia
 Khoma (Choma)
 Kibyra (Cibyra)
 Komama (Comama)
 Konana (Conana)
 Kremna (Cremna)
 Kretopolis (Cretopolis)
 Kormasa (Cormasa)
 Korydallos (Corydallus)
 Korykos (Corycus)
 Ksanthos (Xanthus)
 Kyaneai (Cyaneae)
 Limyra
 Magydos (Magydus)
 Marmara
 Megiste
 Melanippion (Melanippium)
 Myra
 Oinoanda (Oenoanda)
 Olbasa
 Olympos (Olympus)
 Parlais (Colonia Julia Augusta Parlais)
 Patara
 Pednelissos (Pednelissus)
 Perge
 Pinara
 Pogla
 Ptolemais
 Rhodiapolis
 Sagallassos (Sagallassus)
 Seleukeia (Seleucia)
 Seleukeia (Seleucia Sidera)
 Selge
 Side
 Sidyma
 Sillyon (Sillyum)
 Telmissos (Telmissus)
 Termessos (Termessus)
 Tetrapyrgia
 Tlos

Historia 

Lyykian alue oli aiemmin osa Lycian provinssia, kun taas Pamfylia kuului Galatian tai Cilician provinssiin. Lycia et Pamphylian provinssi (tai Lycian provinssi, johon myös Pamfylia luettiin) oli olemassa ensimmäistä kertaa vuonna 43. Pysyvästi Lycia et Pamphylian provinssi perustettiin vuonna 74, jonka jälkeen se oli keisarin provinssi. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Keisari Hadrianuksen aikana vuonna 135 Lycia et Pamphyliasta tehtiin senaatin provinssi vaihtokaupassa, jossa keisari sai Bithynia et Pontuksen provinssin. Noin vuodesta 293 lähtien provinssi kuului Asianan diokeesiin. ​300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria. Joskus vuoden 325 jälkeen ja viimeistään Rooman jaon vuonna 395 aikoihin provinssi oli jaettuna kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Lycia ja Pamphylia.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lyykia
Pamfylia
Rooman provinssit
Macedonia (provinssi)

Macedonia (), joskus Macedonia et Achaea, oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti osan nykyisestä Kreikasta, Pohjois-Makedoniasta ja Albaniasta.

Maantiede 

Macedonian provinssi käsitti alun perin koko Balkanin niemimaan eteläosan, suunnilleen nykyisen Manner-Kreikan, mukaan lukien Peloponnesos ja Epeiros. Myöhemmin provinssi käsitti nykyisen Kreikan pohjoisosat, jossa siihen kuuluivat entisen Makedonian valtakunnan ydinosan lisäksi Thessalia, toisin sanoen nykyisen Kreikan Makedonian ja Thessalian maakunnat. Siihen kuului myös osa nykyisistä Albaniasta sekä Pohjois-Makedoniasta. Provinssin eteläpuolella sijaitsivat Epiruksen ja Achaean provinssit, pohjoispuolella Dalmatian ja Moesia Superiorin provinssit, ja koillispuolella Thracian provinssi.

Kaupunkeja 

Macedonian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Amfipolis (Amphipolis)
 Apollonia
 Astibos (Astibus)
 Beroia (Beroea)
 Bullis
 Bylazora
 Demetrias
 Dion (Dium)
 Doberos (Doberus)
 Edessa
 Filippoi (Philippi)
 Herakleia (Heraclea)
 Herakleia Lynkestis (Heraclea Lyncestis)
 Herakleia Sintike (Heraclea Sintica)
 Keletron (Celetrum)
 Pautalia
 Pella
 Pydna
 Skampa (Scampa)
 Stoboi (Stobi)
 Thasos (Thasus)
 Thessalonike (Thessalonica)

Historia 

Roomalaiset kukistivat Makedonian valtakunnan Pydnan taistelussa vuonna 168 eaa. Tämän jälkeen Makedonian valtakunnan entisestä alueesta tehtiin tetrarkia, joka koostui neljästä autonomisesta tasavallasta. Noin vuonna 146 eaa. alueesta tehtiin Macedonian provinssi.

Vuonna 27 eaa. Achaea erotettiin omaksi provinssikseen Macedonian provinssista. Tätä edeltänyt laajempi Macedonian provinssi tunnetaan siksi joskus nimityksellä Macedonia et Achaea. Augustuksen ajan provinssien jaossa Macedonia luettiin senaatin provinsseihin. Vuonna 67 provinssista erotettiin Epiruksen provinssi. Jäljelle jäänyt Macedonian provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon aikoihin noin vuonna 395 provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Macedonia Prima ja Macedonia Secunda (Macedonia Salutaris). Kumpikin oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Makedonian historia
Roomalainen Kreikka
Rooman provinssit
Mesopotamia (provinssi)

Mesopotamia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mesopotamiassa nykyisten Irakin,  Syyrian ja Turkin alueilla.

Maantiede 

Mesopotamian provinssi käsitti alun perin historiallisen Mesopotamian alueen, nimensä (”Jokien välissä”) mukaisesti alueen Eufrat- ja Tigris-jokien välissä. Siihen kuului nykyisen Irakin pohjoisosa, nykyisen Syyrian itäosa Eufratista itään sekä Turkin kaakkoisosa. Provinssin länsipuolella sijaitsi Syrian provinssi, pohjoispuolella Armenia ja lyhyen aikaa Armenian provinssi ja länsipuolella samoin lyhyen aikaa Assyrian provinssi. Myöhemmässä vaiheessa provinssiin kuului vain Eufratin ja Tigriksen yläjuoksujen välinen alue. Provinssin hallinnollinen keskus oli Nisibis.

Kaupunkeja 

Mesopotamian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:

 Amida
 Babylon
 Dura-Europos (Dura Europus)
 Edessa

 Hatra
 Nikeforion (Nicephorium)
 Nisibis
 Singara

Historia 

Mesopotamian provinssi perustettiin keisari Trajanuksen aikana vuonna 115 ja oli olemassa alun perin vain Hadrianuksen aikaan vuoteen 119 saakka, kuitenkin juuri Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssi perustettiin uudelleen pienempänä Septimius Severuksen aikana vuonna 197.

Rooma menetti alueen Persialle 200-luvulla, mutta sai sen takaisin. Tämän jälkeen se toimi puskurivyöhykkeenä itään päin. Osan ajasta sitä hallitsivat vasallikuninkaat. Noin vuodesta 293 lähtien provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mesopotamia
Rooman provinssit
Marianne Hoepfner

Marianne Hoepfner (s. 7. huhtikuuta 1944 Bourg-en-Bresse) on uransa päättänyt ranskalainen ralliautoilija. Hän osallistui urallaan 16 MM-ralliin, joissa ei kuitenkaan kertaakaan yltänyt palkintosijoille. Yleiskilpailun kymmenen nopeimman joukossa hän oli urallaan kolmesti. Hänen parhaat sijoituksensa tulivat kuitenkin 1970-luvun puolivälissä, jolloin ei vielä kilpailtu kuljettajien maailmanmestaruuksista.

Parhaiten Hoepfner muistetaan Team Aseptogylin kuljettajana vaaleanpunaisten Renault Alpinen, Lancia Stratoksen ja Citroen CX:n ratista. Vuoden 1978 Monte Carlon rallissa Hoepfnerin tallikaverina Aseptogyl Citroen CX:lla ajoi suomalainen Marketta Oksala. 

Parhaat sijoituksensa Hoepfner ajoi kuitenkin Marokon rallissa vuosina 1975 ja 1976, jolloin hän sijoittui Peugeot 504:lla yleiskilpailun 7. sijalle.

EM-tasolla Hoepfner osallistui vuosina 1972–1982 13 ralliin, joista voitti vuoden 1973 Rallye Féminin Paris - Saint-Raphaël -kilpailun.

Hoepfner osallistui myös kolmeen MM-ralliin kartanlukijana. Vuoden 1976 hän ja Georges Houel kilpailivat Akropolis-rallissa ja vuosina 1981 ja 1982 hän toimi Monte Carlon rallissa silloisen miesystävänsä Jean-Louis Trintignantin kartanlukijana. Hoepfner ja Trintignant avioituivat vuonna 2000..
 
Vuosina 1968 ja 1969 Marianne ja veljensä Jean-Paul Hoepfner kilpailivat kahdesti Ranskan kansallisessa rallisarjassa kilpailijaparina.

Vuonna 1975 autokunta Marianne Hoepfner, Christine Dacremont ja Michele Mouton ajoivat luokkavoittoon Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Ajokkina heillä oli Esson sponsoroima Moynet 75 LM prototyyppi.

Lähteet 

Ranskalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Rukoushetki

Rukoushetki tarkoittaa lyhyttä uskonnollista tilaisuutta, jossa luetaan uskonnollisia tekstejä sekä lauletaan uskonnollisia lauluja, kuten virsiä.

Rukoushetket (hetkipalvelukset, hetkirukoukset) ovat pieniä jumalanpalveluksia, joissa luetaan psalmeja ja muita Raamatun tekstejä sekä lauletaan virsiä tai muita lauluja. Rukoushetkeen voi kuulua myös lyhyt puhe. Rukoushetkiä voidaan viettää aamulla, keskipäivällä, illalla ja päivän päättyessä.

Rukoushetkistä puhutaan usein niiden latinankielisillä nimillä:

 aamurukous – laudes 
 päivärukous – ad sextam
 iltarukous – vesper 
 rukous päivän päättyessä – kompletorium
 valon rukous – lucernarium, jota voidaan viettää ennen vesperiä tai kompletoriumia 

Nykyisin rukoushetkiksi on alettu kutsua myös erilaisissa elämän juhlissa ja käännekohdissa vietettäviä tilaisuuksia. Rukoushetkiä voidaan viettää useissa eri tilanteissa kuten perhejuhlien osana, sairauden tai surun kohdatessa. Rukoushetki voi liittyä erilaisiin seurakunnan juhliin. Myös työ- ja ruokarukoukset ovat voivat olla rukoushetkiä.

Lähteet 

Uskonto
Jumalanpalvelukset
Marvel Studios: Assembled

Marvel Studios: Assembled on Disney+-tilausvideopalveluun julkaistu yhdysvaltalainen dokumenttispesiaaleista koostuva televisiosarja. Jokainen sen jakso keskittyy joko yhteen Marvel Cinematic Universen (MCU) televisiosarjaan tai elokuvaan.

Sarja julkistettiin helmikuussa 2021 ja sen ensimmäinen jakso julkaistiin 12. maaliskuuta 2021, jokaisen jakson saadessa esityksensä sen käsittelemän sarjan päättymisen tai elokuvan teatteriesityskierroksen päättymisen jälkeen.

Jaksot 

|}

Tausta 
Assembled julkistettiin helmikuussa 2021, ja siihen luvattiin kuuluvan dokumenttispesiaalit, jotka tutkisivat muun muassa WandaVisionin (2021), The Falcon and the Winter Soldierin (2021), Lokin (2021), Black Widow’n (2021) ja Hawkeyen (2021) kulisseja. Assemblediä kutsuttiin Marvel Studiosin clip show -sarjan Marvel Studios: Legends seuralaissarjaksi, sillä Legends julkaisee omia jaksojaan ennen kuin niihin käsittelevien hahmojen oma Disney+-sarja tai elokuva julkaistaan.

Julkaisu 
Assembledin ensimmäinen dokumenttispesiaali julkaistiin Disney+:aan 12. maaliskuuta 2021. Jokainen seuraava dokumenttispesiaali julkaistaan käsittelevän Disney+-sarjan päätyttyä tai sitä käsittelevän elokuvan teatteriesityskierroksen päätyttyä.

Aiheeseen liittyvät dokumentit 
4. marraskuuta 2022 Disney+:aan julkaistiin Anthony Giacchinon ohjaama ja käsikirjoittama dokumentti nimeltä Director by Night, joka kurkistaa televisiospesiaalin Werewolf by Night kulissien taakse ja käsittelee Michael Giacchinon, Anthonyn veljen ja Werewolf by Nightin ohjaajan, uraa sekä säveltäjänä että ohjaajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

2020-luvun televisiosarjat
Disney+-alkuperäissarjat
Marvel Cinematic Universe -televisiosarjat
Dokumenttiohjelmat
Kaljumäntykukka

Kaljumäntykukka (Hypopitys hypophegea) on mäntykukkien sukuun ja kanervakasvien heimoon kuuluva laji. Toisinaan se luokitellaan mäntykukan alalajiksi.

Lähteet 

Mäntykukat
Ivan Toney

Ivan Benjamin Elijah Toney (s. 16. maaliskuuta 1996 Northampton) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia.

Toney pelasi Newcastle Unitedin joukkueessa Englannin Valioliigassa kaksi ottelua kaudella 2015–2016. Hän aloitti liigauransa Englannin kakkosliigassa kaudella 2013–2014 Northampton Townin joukkueessa pelattuaan edellisellä kaudella jo yhdessä FA Cupin ottelussa ja on sen jälkeen pelannut Englannin ykkösliigassa lainalla Newcastlesta Barnsleyssa, Shrewsbury Townissa, Scunthorpe Unitedissa ja Wigan Athleticissa sekä pelaajakaupan jälkeen kausina 2018–2020 Peterborough Unitedissa. Hän oli kaudella 2019–2020 ykkösliigan paras maalintekijä tehtyään 32 ottelussa 24 maalia.

Toney siirtyi syksyllä 2020 Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Brentfordiin. Hän oli mestaruussarjakauden 2020–2021 paras maalintekijä 31 maalilla 45 ottelussa. Tammikuun 2021 lopulla hän teki kolme maalia Wycombea vastaan. Kauden päätteeksi Brentford nousi karsintojen kautta Valioliigaan ja Toney teki karsinnoissa rangaistuspotkusta maalin sekä toisessa välieräottelussa Bournemouthia että loppuottelussa Swansea Cityä vastaan.

Toney teki ensimmäisen valioliigamaalinsa kauden 2021–2022 kolmannessa liigaottelussa Brentfordin pelatessa vieraskentällä Aston Villaa vastaan. Viidennessä liigaottelussa hän teki rangaistuspotkusta maalin vieraskentällä Wolverhamptonia vastaan. Marraskuussa hän teki maalin peräkkäisissä valioliigaotteluissa Newcastlea ja Evertonia vastaan, jälkimmäisen rangaistuspotkusta, sekä tammikuussa jälleen peräkkäisissä liigaotteluissa Manchester Unitedia ja Wolverhamptonia vastaan. Maaliskuussa hän teki kolme maalia vierasottelussa Norwichia vastaan ja kaksi maalia seuraavassa ottelussa kotikentällä Burnleyä vastaan. Kauden 12. liigamaalinsa hän teki huhtikuussa kotiottelussa West Hamia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 33 valioliigaottelua, joista 32 ottelua avauskokoonpanossa, ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Liigacupin neljännellä kierroksella lokakuussa Toney syötti joukkueensa ensimmäisen maalin ja teki itse toisen, kun Brentford voitti Stoke Cityn vieraskentällä 1–2. FA Cupin neljännellä kierroksella helmikuussa hän teki maalin tappiollisessa ottelussa Evertonia vastaan.

Kaudella 2022–2023 Toney on marraskuun puoliväliin mennessä pelannut 14 valioliigaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän teki elokuussa maalin Leicesteriä ja Fulhamia vastaan, syyskuussa hattutempun Leedsiä vastaan, lokakuussa maalin Newcastlea ja kaksi maalia Brightonia vastaan sekä marraskuussa kaksi maalia, kun Brentford voitti liigassa toisena olleen Manchester Cityn vierasottelussa maalein 1–2. Toney teki Liigacupin kolmannen kierroksen ottelussa Gillinghamia vastaan maalin ja onnistui maalinteossa myös joukkueensa ensimmäisenä laukojana rangaistuslaukauskilpailussa, joka päättyi Brentfordin tappioon.

Toneylla on jamaikalaisia sukujuuria.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Keskustan terveysasema (Lohja)

Keskustan terveysasema on länsiuusimaalaisessa Lohjan kaupungissa sijaitseva  terveysasema. Terveysaseman yhteydessä toimii Huslabin laboratorio. 

Lohjan keskustan terveysasema palvelee kolmena arkipäivänä (ma, ti, to) kello 8-16, keskiviikkoisin ja perjantaisin kello 8-14. 

Kiireellisestä hoitoa tarjoaa ympärivuorokautisesti Lohjan sairaalan yhteispäivystys (Sairaalatie 8, B-ovi, Lohja). Virka-ajalla palvelun antaa samoissa tiloissa toimiva Lohjan terveyskeskuksen akuuttipäivystys (arkisin kello 8-16). Ennen yhteispäivystykseen saapumista tulisi soittaa Päivystysavun palvelunumeroon (116 117), hätätilanteissa luonnollisesti yleiseen hätänumeroon (112).

Lähteet

Aiheesta muualla
Lohjan keskustan terveysaseman sijainti: Ojamonkatu 36, Lohja (karttapalvelu.lohja.fi)
Lohjan kaupunki: Keskustan terveysasema (suomi.fi)
Lohjan rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Triduum sacrum

Triduum sacrum (latinaa, kolme pyhää päivää, triduum paschale) on yhteisnimitys hiljaisen viikon kolmelle viimeiselle päivälle, kiirastorstaille, pitkäperjantaille ja hiljaiselle lauantaille, pääsiäisaatolle. Sillä voidaan tarkoittaa myös ajanjaksoa kiirastorsain iltamessusta pääsäispäivän iltaan. Nämä kolme päivää johtavat pääsiäisyön messuun, pääsiäisen keskeiseen tapahtumaan. 

Kiirastorstain keskeinen aine on Jeesuksen ja hänen opetuslastensa viimeisestä yhteisestä ateriasta ja pyhän ehtoollisen asettamisesta. Kiirastorstain jumalanpalveluksen päätteeksi kirkon  alttari voidaan riisua liturgisista esineistä ja vaatteista. Alttarin riisuminen aloittaa ristin ja ylösnousemuksen pääsiäisen, pääsiäispäivän iltaan jatkuvan kolmen päivän juhla-ajan (triduum sacrum), joka ilmaisee Kristuksen ristinkuoleman ja ylösnousemuksen yhteenkuuluvuuden.

Pitkäperjantain aiheena on Jeesuksen kuolmaan liittyvien tapahtumien seuraaminen. Iltapäivällä, kello 15 voidaan viettää Jeesuksen kuolinhetken muistoa  Pitkäperjantain iltajumalanpalvelus on perinteisesti omistettu Jeesuksen hautaamiselle.

Hiljainen lauantai (Pääsiäisaatto) on kirkoissa nimensä mukainen päivä. Päivän aihe on Kristus haudassa ja tuonelassa. Päivä on perinteisesti ollut hiljainen, vailla mitään kirkollisia toimituksia ja jumalanpalveluksia. Kirkko, seurakunta on toimettomanma ja voimattomana, koska Kristus on kuollut ja haudattu. Kirkollisia toimituksia ei suositella pidettavaksi pitkaperjantaina, ei myoskaan hiljaisena lauantaina.

Triduum päättyy pääsiäisyön messuun. Sitä voi edeltää hiljainen pääsiäisyön vigilia, joka valmistaa pääsiäisyön messuun. Messun keskeisinä aiheina ovat pääsiäiskynttilän sytyttäminen, joka kuvaa nousevaa aurinkoa ja kuoleman pimeyden väistymistä, Vanhan testamentin pääsiäiskertomukset, kasteen muistaminen ja mahdollisesti kasteen toimittaminen sekä ja tapahtumat pääsiäisaamuna tyhjällä haudalla, johon liittyy ehtoollisen viettäminen.

Aiheesta muualla 
Paavi Benedictus XVIːn puhe kolmen pyhän päivän (sacrum triduum) merkitystäː .https://katolinen.fi/paasiaistriduum-paasiaisen-kolme-pyhaa-paivaa/

Lähteet 
Kirkkovuosi
Jumalanpalvelukset

Pääsiäinen
Selma Burke

Selma Hortense Burke (31. joulukuuta 1900 Mooresville – 29. elokuuta 1995 New Hope) oli yhdysvaltalainen, taustaltaan afroamerikkalainen kuvanveistäjä.   

Burke syntyi kymmenenlapsisen perheen seitsemänneksi lapseksi. Isä työskenterli metodistipappina ja hankki lisäansioita rautateiltä ja risteilyaluksilta. Burke muovaili savesta pieniä hahmoja jo pikkulapsena ja havaittuaan tyttärensä lahjat, isä kannusti häntä taideopintoihin. Burke opiskeli kuitenkin ensin sairaanhoitajaksi ja valmistui vuonna 1924.  

Burke muutti New Yorkiin 1920-luvulla ja sai töitä Otis-hissiyhtiön perijättäjären, Amelia Waringin, hoitajana. Waring auttoi Burkea tämän pyrkimyksissä päästä New Yorkin taidemaailmaan. Burke liikkui piireissä, joita kutsutaan Harlemin renessanssiksi. Heihin kuului kirjailijoita ja kuvataiteilijoita ja Burkella  oli romanssi kirjailija Claude McKayn kanssa. Pariskunta ei avioutunut ja suhde oli lyhyt ja myrskyisä. Waringin kuoltua Burke omistautui pelkästään taiteelle.  

Kuvanveistoa Burke opiskeli Sarah Lawrence Collegessa ja ansaitsi opiskelurahat taidemallina. Hän matkusti kahdesti Eurooppaan ja opiskeli Henri Matissen ja Aristide Maillolin oppilaana Pariisissa. Nousevaa kansallissosialismismia pelästynyt Burke palasi New Yorkiin ja työskenteli nuorten taideopettajana. Vuonna 1940 hän avasi nimeään kantaneen kuvanveistokoulun New Yorkiin ja valmistui taiteen maisteriksi. Hän liittyi ensimmäisenä naisena merivoimiin vuonna 1942.  

Ollessaan merivoimissa Burke sai tilauksen. Hänen piti tehdä muotokuva Franklin D. Rooseveltista. Burken valmistama pronssimuotokuva on esikuva nykyään kolikoissa olevalle muotokuvalle. Lisäksi hän veisti myös Duke Ellingtonin , Mary McLeod Bethunen ja Calvin Coolidgen  muotokuvat. 

Avioliiton Burke solmi vuonna 1949 arkkitehti Herbert Kobben kanssa. He muuttivat New Hopeen, Pennsylvaniaan. Mies kuoli vuonna 1955. Burke jäi asumaan New Hopeen loppuiäkseen. Hän työskenteli nimeään kantaneessa taidekeskuksessa vuoteen 1981 saakka. Viimeisen teoksensa Martin Luther Kingiä esittävän patsaan hän sai valmiiksi vuonna 1980. 

Presidentti Jimmy Carter antoi Burkelle tämän elämäntyöstä tunnustuspalkinnon vuonna 1979 ja hänelle myönnettiin Spelman Collegen ja Livingston kollegen kunniatohtorin arvonimet.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://web.archive.org/web/20110907041426/http://www.octobergallery.com/artists/burke.htm

Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Gustaf Avellan

Gustaf Avellan (6. heinäkuuta 1822 Turku – 27. lokakuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka sai valtioneuvoksen arvon. 

Gustaf Avellanin vanhemmat olivat laamanni Karl Fredrik Avellan ja Klara Federley. Avellan pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1840 ja suoritti tuomarintutkinnon 1849 ja suuremman kameraalitutkinnon 1850. Varatuomarin arvon hän sai 1852.  Avellan oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1849, senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1850, senaatin oikeusosaston ylimäärinen kopisti 1853, kopisti 1855, kanslisti 1861, kirjaaja 1863, yleisen kanslian protokollasihteeri 1863, oikeusosaston protokollasihteeri 1869 ja talousosaston siviilitoimituskunnan esittelijäsihteeri 1873. Hän erosi senaatin palveluksesta 1887, jolloin hän sai myös valtioneuvoksen arvon.

Avellan toimi porvarissäädyn valisemana notaarina Tammikuun valiokunnassa 1862, samoin kuin säädyn notaarina valtiopäivillä 1863–1864.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Vuonna 1822 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Carl Gustaf Bergh

Carl Gustaf Bergh (30. syyskuuta 1816 Sortavala – 23. lokakuuta 1896 Kajaani) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Carl Gustaf Berghin isä oli Gustaf Berg. Carl Gustaf Bergh kävi alkeiskoulun Sortavalassa ja muutaman vuoden kymnaasia Porvoossa, mutta ryhtyi sitten harjoittamaan liiketoimintaa. Hän muutti Kajaaniin 1838, alkaen siellä appensa liikekumppaniksi. Bergh harjoitti sekä tukku- että vähittäiskauppaa, mutta oli samalla raati- ja kunnallismies sekä maanviljelijä. Hän oli kaupungin huomattavimpia porvareita. Bergh oli porvarissäädyssä Kajaanin kaupungin edustaja valtiopäivillä  1863–1864. Valtiopäivillä hän oli talousvaliokunnan varajäsen.

Lähteet

Suomalaiset kauppiaat
Suomalaiset maanviljelijät
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1816 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
Christine Dacremont

Christine Dacremont (s. 6. tammikuuta 1949 Sedan on uransa päättänyt ranskalainen ralliautoilija. Hän osallistui urallaan kahdeksaan MM-osakilpailuun, joista parhaaksi saavutukseksi jäi vuoden 1977 Monte Carlo -rallin kuudes sija Team Aseptogylin Lancia Stratoksella. Kahta Marokon rallia lukuun ottamatta Dacremont ajoi kaikki rallinsa joko Monacossa tai Korsikalla. Jokaisessa kisasassa hänellä oli eri kartanlukija ja tallitoverinaan toinen ranskalainen naiskuljettaja Marianne Hoepfner. Ralliautoilun EM-sarjassa Dacremont kilpaili urallaan seitsemässä osakilpailuista, joista vuoden 1974 Rallye Féminin Paris – Saint-Raphaël päättyi kilpailun voittoon. Lopetettuaan uransa vuoteen 1979 Dacremont palasi vielä kahteen Ranskan kansallisen sarjan kilpailuun vuonna 1984.

Ralliautoilun ohella Dacremont kilpaili myös rata-autoilussa. Hän osallistui muiden muassa kolmesti Le Mansin 24 tunnin kilpailuun, joista kirkkainpana saavutuksena enintään 2-litraisten prototyyppien luokan voitto yhdessä Marianne Hoepfnerin ja Michele Moutonin kanssa vuonna 1975. Dacremont voitti myös naisten luokan Tour de France autokilpailussa vuosina 1975 ja 1976.

Lähteet 

Ranskalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Lars-Göran Petrov

Lars-Göran Petrov (17. helmikuuta 1972 – 7. maaliskuuta 2021) oli ruotsalaisen death metal -yhtye Entombedin laulaja kaikilla yhtyeen studioalbumeilla lukuun ottamatta vuonna 1992 julkaistua Clandestine-albumia. Petrov menehtyi maaliskuun alussa vuonna 2021 sappitiehytsyöpään.

Lähteet 

Ruotsalaiset rocklaulajat
Vuonna 1972 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet