joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Johanna Vuoksenmaa

Johanna Vuoksenmaa (s. 21. syyskuuta 1965 Hämeenlinna) on suomalainen valokuvaaja, televisio- ja elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja sanoittaja. 

Vuoksenmaa valmistui valokuvaajaksi Lahden muotoiluinstituutista 1989. Hän toimi opettajana Lasten ja nuorten kuvataidekoulussa. Vuonna 1990 hänet palkittiin käsitetaiteellisista kuvistaan Valokuvataiteen valtionpalkinnolla. 

Vuoksenmaa vaihtoi alaa ja opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa käsikirjoitusta ja ohjausta valmistuen ohjaajaksi vuonna 2001.

Vuoksenmaa tunnetaan esimerkiksi elokuvasta Nousukausi ja televisiosarjoista Kumman kaa ja Tahdon asia. Hän on ohjannut ja osittain käsikirjoittanut myös MTV3:n draamasarjan Klikkaa mua. Vuonna 2012 Vuoksenmaa palkittiin vuoden käsikirjoittajan Kultaisella Venlalla.

Vuoksenmaan elokuva 21 tapaa pilata avioliitto oli yli 400 000 katsojalla vuoden 2013 katsotuin kotimainen elokuva ja samalla Suomen elokuvahistorian kaikkien aikojen katsotuin naisohjaajan elokuva. Maaliskuussa 2014 Vuoksenmaa sai elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Sylvi-palkinnon.

Hän on myös sanoittanut musiikkikappaleita eri artisteille, kuten Suvi Teräsniskalle, Jonna Geagealle ja The Voice of Finland -voittaja Mikko Sipolalle. Vuoksenmaa on tehnyt myös sanoituksia mm. Pepe Willbergille ja Suvi Teräsniskalle.

Vuoksenmaa seurusteli vuosina 2014–2020 toimittaja-kirjailija Matti Röngän kanssa. Vuoksenmaan veli on urheiluvedonlyönnin ammattilainen Jorma Vuoksenmaa.

Filmografia

Pitkät elokuvat
 Nousukausi, 2003
 Onni von Sopanen, 2006, lastenelokuva
 Toinen jalka haudasta, 2009
 21 tapaa pilata avioliitto, 2013
 Viikossa aikuiseksi, 2015
 70 on vain numero, 2021

Tv-sarjat
 Vaimonsa mies, 2001
 Siperian nero, 2000
 Paristo, 2002
 Rikospoliisi Maria Kallio, 2003, ohjannut osuuden Tuulen puolella
 Kumman kaa, 2003
 Tahdon asia, 2005
 Röyhkeä diplomaatti, 2007
 Sydänjää, 2007–2010, käsikirjoitus
 Joku kaltaiseni , 2008
 Ylikävely, 2008, minisarja
 Mökki, 2010, minisarja
 Klikkaa mua, 2011–2014
 Ex-onnelliset, 2016–

Muut
 Omassa vuoteessa, 1997, lyhytelokuva
 Apinamies, 1999, lyhytelokuva
 Taivas tiellä, 2000, lyhytelokuva

Lähteet

Aiheesta muualla
 Haapalainen, Manu: Kaksi tai yksi tapaa olla onnellinen Sylvi.fi. 25.2.2013.
 Johanna Vuoksenmaa radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, 20.2.2016 Yle

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Ben Renvall

Tancred Benjamin ”Ben” Renvall (3. huhtikuuta 1903 Suomusjärvi – 9. huhtikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Henkilöhistoria 

Koulunsa päätettyään Ben Renvall lähti sotaan ja osallistui Aunuksen retkeen 1919. Sen jälkeen hän aloitti työn höyrylaivan lämmittäjänä. Sittemmin Renvall opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927–1932 ja aloitti terrakottaveistosten valun ja polton. Hän toimi samalla vuosina 1927–1934 kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen apulaisena. Hän avusti Turun Hirvensalossa Tampereen Hämeensillan veistosten figuurissa Eränkävijä, sitten NMKY:n talossa sijaitsevassa työhuoneessa Veronkantajan ja Aaltosen uudessa Kulosaaren ateljeessa Kauppiaan ja Suomen neidon tekoa. Hän on myös veistänyt Kulosaaren sankaripatsaan Kuoleva Soturi Helsingin Leposaaressa vuonna 1941.

Renvallin teoksia oli ensi kertaa esillä 1930. Hän toimi kuvanveiston opettajana Suomen Taideakatemian koulussa 1941–1953. Renvall muutti Lallukan taiteilijakotiin 1959.

Renvallin ensimmäinen vaimo oli kuvanveistäjä Essi Renvall (o.s. Lähde). Toisen avioliiton hän solmi taidemaalari Pirkko Lanton kanssa. Ben Renvallilla oli ensimmäisestä avioliitostaan kolme lasta ja toisesta neljä. Hänen lapsiaan ovat muun muassa valokuvaaja Simo Rista, mediataiteilija Markus Renvall ja taiteilija Seppo Renvall.

Renvallille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto 1954 ja Cavaliere al Merito della Republica Italiana (Rooma 1960). Taiteilijaeläkkeen hän sai 1961. Renvall on ollut kahteen otteeseen Venetsian biennaalin Suomen osaston komissaari.

Julkiset veistokset 
Salon kaupungissa Jokirannassa Vilhonkadun päässä on pronssiveistos Seppä Lauri vuodelta 1963. Perimätiedon mukaan seppä Lauri on ensimmäinen nimeltä tunnettu Salon asukas. Kun kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1960, käynnistettiin patsashanke sepän kunniaksi. Kustannuksia katettiin lahjoituksilla ja vastaperustetun kaupungin määrärahoilla.

Jussi-patsaan tekijä 

Renvall valmisti vuonna 1944 ensimmäiset suomalaisille elokuvan tekijöille jaettavat Jussi-patsaat. Elokuvatoimittaja Annikki Arni muisteli vuosia myöhemmin, että Jussi-palkinnon perustamisvaiheessa Elokuvajournalistit lähetti toimittaja Paula Talaskiven kertomaan patsasideasta Renvallille. Hän lupautui tekemään alkuperäispatsaan ja muotin ilmaiseksi.

Lähteet

Kirjallisuus
 Otavan Iso Fokus: Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja, osa 6, s. 3489. Otava 1974. ISBN 951-1-01236-3

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Sven Tumba

Sven Olof Gunnar Tumba synt. Johansson (27. elokuuta 1931 Tukholma – 1. lokakuuta 2011 Danderyd) oli ruotsalainen jääkiekon olympiamitalisti ja maailmanmestari sekä maajoukkuetason jalkapalloilija ja golfaaja. Jääkiekkoa hyökkääjänä pelannut Tumba pelasi neljissä talviolympialaisissa ja 14 maailmanmestaruuskilpailuissa. Viralliseksi sukunimekseen hän vaihtoi vuonna 1965 lempinimensä Tumba, jonka oli saanut nuoruusvuosiensa kotipaikan, Tumban taajaman mukaan.

Elämä ja urheilu-ura

Jääkiekko 

Tumba (Johansson) pelasi numerolla 17 sekä seurajoukkueessaan Djurgårdenissa että Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa ”Tre Kronorissa”. 1950- ja 1960-luvuilla Tumba voitti maajoukkueessa talviolympialaisten pronssia Oslossa 1952 ja hopeaa Innsbruckissa 1964 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1953, 1957 ja 1962. Yhteensä hänelle kertyi seitsemän MM-mitalia. Boston Bruins valitsi hänet vuonna 1957 ensimmäisenä eurooppalaispelaajana NHL:n harjoitusleirille.

Tumballa on edelleen Ruotsin maajoukkueen maaliennätys, 186 maalia 245 maaottelussa, vuosilta 1950–1966. Hän voitti jääkiekossa kahdeksan Ruotsin mestaruutta. Djurgårdens IF on jäädyttänyt Tumban pelinumeron 5.

Muut lajit 

Jalkapalloilijana Tumba pelasi Djurgårdenin jalkapallojaostossa, jossa voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1959. Hän pelasi myös Ruotsin maajoukkueessa viidessä ottelussa. Golfissa Tumba nousi pelaajana Ruotsin edustusjoukkueeseen ja teki erittäin merkittävän työn muun muassa ratasuunnittelijana lajin kehittämiseksi Ruotsissa. Hän myös esitteli lajin Neuvostoliiton alueelle. Ruotsin-mestaruuden hän voitti myös vesihiihdossa.

Myöhemmät vaiheet 

Tumba valittiin kansainvälisen jääkiekkoliiton kunniagalleriaan ensimmäisten joukossa vuonna 1997. Hän kuoli Danderydin sairaalassa 1. lokakuuta 2011 sairasteltuaan jonkin aikaa. Hänet on haudattu Engelbrektinkirkolle, Tukholmaan.

Triviaa
Suomalainen 1960- ja 70-lukujen kiekkotähti Timo "Tumba" Turunen (s. 1948 ) sai lempinimensä Sven Tumban mukaan.

Lähteet 
 Sven Johansson Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference LLC.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu sventumba.se 
 Sven Tumban muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Ruotsalaiset golfaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Euklidinen geometria

Euklidinen geometria on geometrian osa-alue, jolla tarkoitetaan yleensä tasoa ja kolmiulotteista avaruutta tutkivaa geometriaa. Euklidisiksi kutsutaan myös useampiulotteisia avaruuksia, joilla on samat ominaisuudet.

Euklidinen geometria on nimetty kreikkalaisen matemaatikon Eukleides Aleksandrialaisen mukaan.

Aksioomaattinen lähestymistapa
Eukleideen teosta Alkeet pidetään aksiomaattisen matematiikan eräänä perusteoksena. Teoksessa Eukleides esittää viisi aksioomaa, joista hän johtaa loogisella päättelyllä satoja lähinnä geometrisia teoreemoja ja todistaa ne.

Mitkä tahansa kaksi pistettä voidaan yhdistää suoralla.
Mikä tahansa jana voidaan jatkaa äärettömäksi.
Mille tahansa janalle voidaan piirtää ympyrä siten, että jana on ympyrän säde ja janan toinen päätepiste on ympyrän keskipiste.
Kaikki suorat kulmat ovat yhtä suuria.
Jos kaksi viivaa leikkaa kolmannen siten, että sisempien kahden kulman summa on vähemmän kuin kaksi suoraa kulmaa niin nämä kaksi suoraa leikkaavat väistämättä toisensa kolmannen viivan sillä puolella, jolla ko. kulmat ovat, mikäli suoria jatketaan riittävän pitkiksi.

Viidettä aksioomaa kutsutaan yleensä paralleeliaksioomaksi. Sen tasolle pätevä muotoilu on: Pisteen, joka ei ole annetulla suoralla, läpi voidaan piirtää ainoastaan yksi suora joka ei leikkaa annettua suoraa. Epäeuklidisissa geometrioissa mahdollisten suorien määrä on muu kuin yksi.

Eukleideen aksioomista on sittemmin luovuttu matematiikan täsmällisyyden kehittyessä. David Hilbert kehitti nykyään käytössä olevat euklidisen geometrian aksioomat, Hilbertin aksioomat.

Paralleeliaksiooma
Viidennen eli paralleeliaksiooman epäiltiin pitkään olevan muiden Eukleideen aksioomien seurausta, jolloin sen voisi poistaa aksioomaluettelosta. Yrityksiä johtaa se muista aksioomista tehtiin paljon. Vasta 1800-luvulla pystyttiin osoittamaan, ettei paralleeliaksiooma seuraa muista Eukleideen aksioomista, ts. että on mahdollista muodostaa epäeuklidinen geometria, jossa kaikki muut Eukleideen aksioomat ovat voimassa, mutta paralleeliaksiooma ei. Asian voi nykyisin todistaa luomalla äärimmäisen yksinkertaisen, muutamasta pisteestä koostuvan tasogeometrian, jossa neljä ensimmäistä aksioomaa pätevät, mutta paralleeliaksiooma ei. Tällöin tulos yleistyy kaikkiin Eukleideen neljää ensimmäistä aksioomaa käyttäviin geometrioihin. Todistus on yksinkertainen, mutta tällainen ajattelu oli ennen modernin matematiikan syntyä vierasta – ajateltiin että euklidisen geometrian tulokset voi todistaa vain perinteisessä euklidisessa geometriassa.

Euklidinen etäisyys
Euklidisessa koordinaattigeometriassa tason pisteiden  ja  välinen etäisyys, ns. euklidinen etäisyys, lasketaan Pythagoran lausetta hyödyntäen:

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 
 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Anapola Mushkadiz

Anapola Mushkadiz on meksikolainen näyttelijä. 

Mushkadiz esiintyi Carlos Reygadasin ohjaamassa elokuvassa Batalla en el Cielo (2005), joka oli ehdolla Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen Palmun saajaksi. Mushkadiz ei aiemmin ollut toiminut lainkaan näyttelijänä, vaan hän on ammatiltaan taidesuunnittelija. Sittemmin hän on esiintynyt myös italialaisen Alex Infascellin ohjaamassa kauhuelokuvassa Hate 2 O.

Filmografia 

 Batalla en el Cielo () (2005) – Ana
 Hate 2 O (2006) – Ana
 A Simple Love Story (2008) – Valia X

Aiheesta muualla 
 
 

Meksikolaiset näyttelijät
Petri Skriko

Petri Kalevi Skriko (s. 13. maaliskuuta 1962 Karhula) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Skriko oli laitahyökkääjä.

Ura 

Skriko aloitti uransa SM-liigassa 1980 Saimaan Pallon paidassa pelattuaan jo sitä ennen SaiPan riveissä yhden kauden I-divisioonassa. Kaudella 1983–1984 Skriko teki SM-liigauransa ennätyksen saalistamalla 32 pelatussa ottelussa 25 maalia ja 26 syöttöpistettä. Kauden jälkeen Vancouver Canucks varasi Skrikon NHL:ään vuoden 1981 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 157. Hän siirtyi Canuksiin syksyllä 1984. 

Kuuden ja puolen kauden Canucks-ura päättyi kun Skriko kaupattiin Boston Bruinsiin kesken kauden 16. tammikuuta 1991. Kaupassa Bruins luovutti Canucksille toisen kierroksen varausvuoron seuraavan kesän varaustilaisuuteen. Canucks käytti vuoron varaamalla Mike Pecan. Skriko pelasi kauden loppuun Bruinsin organisaatiossa, mutta tilille kertyi vain 28 peliä.

Seuraavalla kaudella 1991–1992 Skriko ehti pelata kahdeksan ottelua Bruinsin paidassa ennen kuin hänet 29. lokakuuta vaihdettiin jälleen. Nyt suuntana oli Winnipeg Jets, joka luovutti Bostonille keskushyökkääjä Brent Ashtonin. Kauden 1992–1993 alussa Skriko teki vapaana pelaajana sopimuksen San Jose Sharksin kanssa, mutta pelasi siellä vain 17 ottelua ennen sopimuksen purkua ja siirtymistään takaisin SM-liigaan. Skriko pelasi kauden loppuun Kiekko-Espoon joukkueessa ja teki 18 ottelussa yhdeksän tehopistettä. Tämän jälkeen Skriko pelasi vielä kuusi kautta Tanskan pääsarjassa Herning Blue Foxin joukkueessa. Tänä aikana Skriko oli voittamassa neljästi Tanskan-mestaruutta.

NHL:ssä Skrikon saldoksi kertyi runkosarjassa yhteensä 541 ottelua, joissa syntyi 183 maalia ja 222 syöttöä eli yhteensä 405 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän keräsi 28 ottelussa viisi maalia ja yhdeksän syöttöä eli 14 tehopistettä.

Pelaajauransa jälkeen Skriko on toiminut valmentajana muun muassa SaiPassa ja Tanskassa, jossa hän myös pelasi peliuransa loppuvuosina. SaiPassa Skrikon pelinumero 9 on jäädytetty ja nostettu Kisapuiston jäähallin kattoon. Saatuaan potkut Odense Bulldogsin päävalmentajan tehtävästä Skriko ryhtyi Washington Capitalsin Euroopan pelaajatarkkailijaksi. Skriko toimi tehtävässä kevääseen 2016 asti ja vaihtoi sitten seuraavalle kaudelle Calgary Flamesin organisaatioon. Toimittuaan yhden vuoden Calgaryn scouttina Skriko palasi Eurooppaan. Seuraavat kaksi kautta Skriko toimi tanskalaisen Herning Blue Foxin päävalmentajana. 

Skriko on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 141.

Tilastot

Kansainvälinen ura

Yksityiselämä 

Skriko on naimisissa Agnes Skrikon kanssa.

Lähteet
 
 Petri Skriko nhlfinns.com:ssa
Skrikon tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Jarmo Wasaman muistopalkinnon voittajat
Vancouver Canucksin varaamat pelaajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Ventoniemi

Ventoniemi Oy on vuonna 1928 perustettu linja-autoliikennettä harjoittava perheyritys. Ventoniemi Oy liikennöi vakiovuoroliikennettä Uudenmaan ja Hämeen alueilla. Ventoniemi Oy on hyvin merkittävä tilausajoliikenteen hoitaja Uudellamaalla ja pääkaupunkiseudulla. Busseja (65 kpl) Ventoniemellä on 16-paikkaisista pikkubusseista isoon 66-paikkaiseen bussiin asti. Varikot sijaitsevat Hyvinkäällä, Jokelassa, Lammilla, Riihimäellä ja Mäntsälässä. 

Yhtiön perusti Väinö Ventoniemi vuonna 1928 aloittaen taksiliikenteen Mäntsälässä. Kuorma-autoliikenne alkoi vuonna 1930. Linja-autoliikenteen hän aloitti vuonna 1936 linjalla Jokela–Hyvinkää–Helsinki. 1950-luvulla liiketoiminnan kasvaessa rakennettiin Jokelaan liiketilat ja autotallit huoltotiloineen. Väinö Ventoniemi sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1977.

Ventoniemi Oy on mm. yritysostojen myötä kasvanut. Vuonna 1982 Ventoniemi osti Riihimäen Liikenne Oy:n ja vuonna 1985 mäntsäläläisen P. Sillanpää Oy:n. 70-luvulla toiminnan yhä kasvaessa rakennettiin Hyvinkäälle uudet toimitilat, ja samalla toimialat eriytettiin osakeyhtiöihin, jolloin syntyivät Ventoniemi Oy ja Ventoniemen Sora Oy. 

Henkilökuntaa Ventoniemi-yhtiöillä on n. 150.

Ventoniemen Sora Oy jalostaa ja toimittaa soraa ja kiviaineksia Etelä-Suomen rakentajille ja rakennusteollisuudelle. Kuljetuskalustona 15 perävaunullista kuorma-autoa. Ventoniemen Sora Oy toimittaa kaikki rakentamiseen tarvittavat soralaadut.

Ventoniemi Yhtiöt on edelleen perheyritys ja yritystoimintaa hoitaa jo kolmas polvi.

Perustajan, Väinö Ventoniemen, poika Tapio Ventoniemi (1936–2015)) toimi yrityksessä nuoresta lähtien ja vielä senkin jälkeen kun jäi virallisesti eläkkeelle vuonna 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ventoniemi Oy

Hyvinkään liikenne
Suomalaiset linja-autoyhtiöt
Suomalaiset perheyritykset
Rudi Ball

Rudi Ball (27. maaliskuuta 1910 Berliini – syyskuu 1975 Johannesburg) oli saksalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Ball oli hyökkääjä.

Ball oli ainoa juutalainen Saksan joukkueessa talviolympialaisissa 1936. 

Ball nimettiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2004.

Ura

Ball aloitti uransa Berliner SC -joukkueessa, jossa hän pelasi 1928–1933. Tämän jälkeen hän pelasi vuoden EHC St. Moritzissa, ja kaksi vuotta Diavoli Rossi Nerissä, kunnes palasi takaisin Berliner SC:hen, jossa jatkoi vuoteen 1944. Vuodet 1946–1948 Ball pelasi vielä SG Eichamp Berlinissä, jonka jälkeen hän muutti Etelä-Afrikkaan. Etelä-Afrikassa Ball edusti Tigers IHC:tä kaudella 1949–1950 ja Wolves IHC:tä kaudella 1950–1951. Ball lopetti uransa vuonna 1952. Uransa aikana Ball voitti Saksan jääkiekkomestaruuden kahdeksan kertaa ja Etelä-Afrikan mestaruuden kerran (1951). Ball on myös kolminkertainen Spengler Cupin voittaja.

Maajoukkueurallaan Ball esiintyi Saksan paidassa 49 kertaa. Näissä otteluissa hän teki 19 maalia. Saksan rivissä hän oli voittamassa olympiapronssia 1932 ja MM-hopeaa 1930. Ball ja miekkailija Helene Mayer olivat ainoat juutalaiset osallistujat Saksan joukkueissa vuoden 1936 olympialaisissa. Vuonna 2004 Ball valittiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton Hall of Fameen.

Lähteet 

Saksalaiset jääkiekkoilijat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Menachem Mendel Schneerson

Menachem Mendel Schneerson (18. huhtikuuta 1902 Mikolajiv, Ukraina – 12. kesäkuuta 1994) oli merkittävä ortodoksijuutalainen rabbi ja Chabad Lubavitch -järjestön seitsemäs ja viimeinen rebbe (henkinen johtaja). Schneerson tunnettiin lempinimellä The Rebbe.

Schneerson ilmoitti maailman olevan pelastuksen ja Messiaan (Mashiach) tulon kynnyksellä ja monet hänen kannattajistaan juhlivat häntä hänen elinaikanaan kauan odotettuna juutalaisena Messiaana.

Aiheesta muualla 

 The Rebbe chabad.org:ssa

Juutalaiset filosofit
Yhdysvaltalaiset rabbit
Mystikot
Ukrainalaiset henkilöt
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Amerikanjuutalaiset
Józef Rotblat

Józef Rotblat (4. marraskuuta 1908 Varsova, Puola – 31. elokuuta 2005 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli puolalaissyntyinen, pitkään Britanniassa työskennellyt fyysikko. Vuonna 1995 Rotblat sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä Pugwash Conferences on Science and World Affairs -organisaation kanssa ydinaseriisunnan edistämisestä.

Rotblat valmistui Varsovan yliopistosta ja työskenteli yliopistossa ja muissa tieteellisissä instituutioissa vuoteen 1939 asti. Silloin hän sai työpaikan Liverpoolin yliopistosta. Vuonna 1944 hänet palkattiin Yhdysvaltoihin ydinpommin valmistamista tavoittelevaan Manhattan-projektiin. Kun hänelle selvisi, ettei Natsi-Saksa pystyisi valmistamaan vastaavaa pommia, hän erosi hankkeesta ja palasi Liverpooliin. Vuonna 1950 hän siirtyi Lontooseen harjoittamaan lääketieteellistä fysiikkaa.

Rotblantista tuli yksi huomattavimmista ydinvarustelukisan arvostelijoista. Hän allekirjoitti Russellin–Einsteinin manifestin 1955 ja perusti Bertrand Russellin kanssa Pugwash-konferenssin 1957. Hän toimi kylmästä sodasta huolimatta lännen ja idän tieteilijöiden välisenä yhdyssiteenä. Hän ajatteli, että tieteilijöillä tulisi olla lääkärien Hippokrateen valaa vastaava moraalinen ohjeisto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Józef Rotblatin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Brittiläiset fyysikot
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Puolalaiset fyysikot
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Uusinta Ensemble

Uusinta Ensemble on suomalainen kamariyhtye, joka on keskittynyt nykymusiikin esittämiseen. Vuoteen 2013 saakka yhtye tunnettiin nimellä ”Uusinta-kamariyhtye”, englanniksi "Uusinta Chamber Ensemble".

Uusinta perustettiin vuonna 1998 säveltäjä Osmo Tapio Räihälän aloitteesta, ja alkuvaiheessa sen jäsenistössä oli poikkeuksellisen runsaasti säveltäjiä, kuten Max Savikangas, Riikka Talvitie, Kimmo Leppälä ja Lauri Toivio. 
Yhtye on kantaesittänyt runsaasti suomalaisten ja Pohjoismaiden säveltäjien musiikkia. Viime vuosina sen ohjelmisto on laajentunut jatkuvasti, mihin on vaikuttanut sen yhteistyö eri kansainvälisten toimijoiden ja festivaalien kanssa. Kotimaan lisäksi Uusinta Ensemble on esiintynyt Ranskassa, Espanjassa, Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Virossa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Yhtyeen New Yorkin debyytti huhtikuussa 2014 oli laajasti huomattu arvostelumenestys. Uusinta Ensemble julkaisi ensimmäisen levynsä, at the edge of timen vuonna 2004. Yhtyeen nykyiset jäsenet ovat eturivin nuoren polven suomalaisia muusikoita. Uusinta Ensemblen taiteellisena johtajana toimii säveltäjä Perttu Haapanen.

Uusinta Ensemblen sisällä toimii vakiintuneena kokoonpanona Uusinta-jousikvartetti. Uusinta Ensemble on tehnyt yhteisesiintymisiä mm. Helsingin kamarikuoron, ranskalaisen Ensemble Alephin, saksalaisen ensemble adapterin ja espanjalaisen Ensemble Espai Sonorin kanssa.

Uusinta Ensemble on kantaesittänyt mm. Oscar Bianchin Kimmo Hakolan, Osmo Tapio Räihälän, Olli Koskelinin, Veli-Matti Puumalan, Sebastian Fagerlundin ja Max Savinkankaan musiikkia. Kaudella 2009-2010 yhtye oli mukana EU:n tukemassa re:new-projektissa, jolla promotoitiin eurooppalaista nykymusiikkia useissa Euroopan maissa. Hankkeeseen osallistui Suomesta Uusinta Ensemblen lisäksi Lapin kamariorkesteri. Uusinta Ensemble juhli syyskaudella 2009 toimintansa 10. vuotta. Helsingin Musiikkitalossa syksyllä 2011 alkanut Klang-nykymusiikkisarja sai alkunsa Uusinta Ensemblen piiristä.

Uusinta Ensemblen yhteydessä toimi aiemmin myös taidemusiikin julkaisemiseen keskittynyt Uusinta Kustannusosakeyhtiö, joka sittemmin on eriytetty yhtyeen toiminnasta.

Diskografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Uusinta

Suomalaiset kamariyhtyeet
Suomalaiset orkesterit
Suomalaiset kamariorkesterit
Myllyoja

Myllyoja voi tarkoittaa seuraavanlaisia asioita:

Taajamia tai kaupunginosia 
 Myllyoja, kaupunginosa Heinolassa.
 Myllyojan rautatieasema Heinolassa.
 Myllyoja, asuinalue Hämeenlinnassa.
 Myllyoja, kaupunginosa Oulussa.
 Myllyojan suuralue Oulussa.
 Myllyoja Tampereella, tunnettu nykyään paremmin Myllypurona

Virtavesiä 
 Myllyoja, puro Lempäälässä ja Kangasalla
 Myllyoja, Kokemäenjoen sivuoja Ulvilassa

Henkilöitä 
 Iines Myllyoja o.s. Kela (1916–2003), suomalainen opettaja ja kirjailija
 Juhani Myllyoja (s. 1949), suomalainen jalkapalloilija, jääpalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Paula Myllyoja (s. 1984), suomalainen jalkapallomaalivahti
Marttila (täsmennyssivu)

Marttila voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimi

 Marttila, Suomen kunta
 Marttila, Pitäjänmäkeen kuuluva osa-alue Helsingissä
 Marttila, kaupunginosa Seinäjoella
 Marttila eli Taavetti, Luumäen kunnan keskustaajama

Kylä
 Angelniemen Marttila, kylä Angelniemellä Salossa
 Marttila, kylä Kiskossa Salossa
 Marttila, kylä Kärkölässä
 Marttila, kylä Lohjalla
 Marttila, kylä Lokalahdella Uudessakaupungissa
 Marttila, kylä Luumäellä
 Marttila, kylä Nuijamaalla Lappeenrannassa
 Marttila, kylä Pusulassa Lohjalla
 Marttila, kylä Savitaipaleella
 Marttila, kylä Tyrväällä Sastamalassa

Sukunimi
Aarre Marttila (1917–1961), kansanedustaja (Maalaisliitto)
Annu Marttila (s. 1973), yrittäjä ja entinen lapsinäyttelijä
Elsa Marttila (1921–2007), kansakoulunopettaja ja nuortenkirjailija
Erkki Marttila (s. 1951), sota- ja tietokirjailija
Hanna Marjut Marttila (1961–2019), kirjailija
Hannu Marttila (s. 1946), kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko
Heikki Marttila, nimimerkki Arijoutsi (1915–1993), pakinoitsija ja kirjailija
Ilkka Marttila (s. 1956), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Irene Marttila (o.s. Lusikka, s. 1960), keskimatkojen juoksija
Jelena Marttila (1923–2022), venäläinen taidemaalari
Jere Marttila, kitaristi
Jouko Marttila, viestintäalan yrittäjä, tietokirjailija ja talouskolumnisti
Juha Marttila (s. 1967), MTK:n puheenjohtaja
Jukka Marttila (s. 1968), jääkiekkoilija
Matteus Marttila (1949–2012),  lavastaja ja elokuvantekijä
Mika Marttila (s. 1966), jääkiekkovalmentaja 
Miro Marttila (s. 1987), pesäpalloilija
Niko Marttila (s. 1971), jääkiekkoilija ja valmentaja
Otto Marttila (1879–1955), kansanedustaja (SDP)
Pablo Gomez-Marttila (s. 1988), jalkapalloilija
Pertti Marttila (s. 1960), koripalloilija
Viljo Marttila (1904–1973), kustannustoimittaja
William Marttila (1884–1963), amerikansuomalaisen työväen- ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja maatalouden tutkija
Satu Koskimies (vuosina 1973–1993 Marttila, s. 1941), kirjailija ja kirjallisuustoimittaja

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Eeli Marttila, Steven Nicholsin sarjakuvahahmo.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Cappuccino

Cappuccino [] on juoma, jossa espressokahviin on lisätty kuumaa maitoa ja maitovaahtoa.  Cappuccino on vakiinnuttanut asemansa länsimaisissa kahviloissa suosittuna kahvijuomana. Perinteinen cappuccinon määritelmä on kolmasosa espressoa, kolmasosa kuumaa maitoa ja kolmasosa maitovaahtoa.

Valmistus

Maito vaahdotetaan espressokoneen kyljessä olevalla höyryputkella. Maitoa höyrytettäessa barista yrittää saada aikaiseksi mikrovaahtoa. Hyvällä mikrovaahdolla taitava barista voi luoda latte-artia. Mikrovaahto on rakenteeltaan silkkipintaista, hyvin juoksevaa, pienen pieniä ilmakuplia sisältävä neste. Höyrytettäessä maidon proteiinit denaturoituvat ja osaltaan luovat vaahtokuplia. Höyrytetyn maidon ja mikrovaahdon maku on makeampi kuin esimerkiksi sauvasekoittimella luodun vaahdon. Tämä johtuu höyrytyksen aikaansaamista muutoksista maidon rakenteessa.

Cappuccinon ei tule olla pinnaltaan täysin valkoista, vaan cremaa pitää näkyä laidoilla. SCAA:n baristamestaruuskilpailujen tuomarin käsikirjan mukaan: "Maun pitää olla tasapainoinen, maidon makeuden ja espresson perustan luoma harmonia. Juoma ei saa olla liian maitoinen, espresson maun tulee olla selkeästi erottuva".

Tarjoilu

Cappuccino tarjoillaan posliinikupista sekä esteettisistä että käytännöllisistä syistä. Posliinikuppi säilyttää lämmön paremmin kuin esimerkiksi pahvinen kertakäyttökuppi. Juoman päällä oleva mikrovaahto toimii eristeenä ja pitää juoman pidempään lämpimänä. Hyvä cappuccinokuppi on pyöreäpohjainen ja ylöspäin levenevä. Tällöin vaahdotettu maito pyörähtää ideaalisesti kahvin sekaan ja sekoittuu siihen hyvin. Ylöspäin levenevä reuna helpottaa myös cappuccinon pintaan maitovaahdolla tehtävää kuviointia, latte-arttia.

Kotimaassaan Italiassa cappuccinoa nautitaan vain aamupäivisin, esimerkiksi voisarven kera.

Valmiscappuccino

Kaupoissa on saatavilla myös valmispusseihin tai rasioihin pakattua cappuccinojauhetta, joka sekoitetaan kuumaan (yleensä noin 80 °C) veteen.

Cappuccino-sanan alkuperä 

Sana 'cappuccino' tarkoittaa kapusiiniveljeskuntalaista () ja yleisen uskomuksen mukaan juoma on nimetty näin, koska veljeskunnan käyttämä ruskea kaapu on juoman värinen.

Katso myös 

 Kahvi
 Caffè latte
 Café au lait
 Latte macchiato
 Luettelo kahvijuomista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ristretto.fi – Kotibaristojen kohtauspaikka
 Coffeegeek.com – Erikoiskahveista innostuneiden kohtauspaikka 
 Erikoiskahvien Euroopan yhdistys

Kahvijuomat
Italiankieliset sanat ja sanonnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Seattle Seahawks

{{NFL-joukkue
| nimi = Seattle Seahawks
| logo = Seattle Seahawks logo.gif
| perustettu = 1976
| kaupunki = Seattle
| osavaltio = Washington
| lempinimet = The Hawks
| värit = Merensininen, laivastonsininen, neonvihreä, valkoinen
| valmentaja = Pete Carroll
| omistaja = Paul Allen
| toimitusjohtaja = John Schneider
| laulu = 
| maskotti = Blitz
| ennen_NFL = 
| NFL_aloitusvuosi = 1976
| divisioonahistoria =
American Football Conference (1977–2001)
AFC West (1977–2001)
National Football Conference (1976, 2002–)
NFC West (1976, 2002–)
| nimetty = 1976
| entiset_nimet = 
| nimi_info = 
| no_league_champs = 1
| no_pre1970sb_champs = 
| no_sb_champs = 1
| league_champs = 
| pre1970sb_champs = 
| sb_champs =
2013 (Super Bowl XLVIII)
| no_conf_champs = 3
| conf_champs =NFC: 2005, 2013, 2014
| no_div_champs = 11
| div_champs =AFC West: 1988, 1999NFC West: 2004, 2005, 2006, 2007, 2010, 2013, 2014, 2016, 2020
| stadionit =
Kingdome (1976–1993; kauden 1994 puolivälistä kauden 1999 loppuun
Husky Stadium (kauden 1994 alusta puoliväliin saakka Kingdomen korjaustöiden takia; 2000–2001)CenturyLink Field (2002–) tunnettu myös nimellä Seahawks Stadium (2002–2003) ja Qwest Field (2004–2011)
}}Seattle Seahawks''' on Yhdysvalloissa NFL:ssa pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa National Football Conferencen läntisessä divisioonassa, NFC Westissä. Seuran kotipaikka on Seattle, Washington. Joukkue liittyi NFL:ään vuonna 1976.

Seahawks voitti helmikuussa 2014 Super Bowlin. Joukkue kukisti ottelussa Denver Broncosin murskaavasti pistein 43–8. Seahawks ei ollut aiemmin voittanut NFL:n mestaruutta.

Joukkueen kokoonpano 

#= pelinro, R=rookie. Päivitetty 8.9.2018

Lähteet

Aiheesta muualla 

National Football League -seurat
Seattlen urheilu
Vuonna 1976 perustetut urheiluseurat
Philips 68070

Philips 68070 (SCC68070) oli Motorola 68000 -suorittimeen pohjautuva mikrokontrolleri. Sitä käytettiin Philipsin CD-i-multimediasoittimessa.

Huolimatta nimestään se ei kuulu Motorolan 68000-suoritinperheeseen, eikä Motorola koskaan tuottanut 68070-suoritinta.

Suoritin sisältää muistinhallintayksikön (MMU), DMA-ohjaimen, UART- ja I2C-sarjaväyläpiirit.

Suoritinta valmisti Philips Semiconductors.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.xs4all.nl/~ganswijk/chipdir/reg/68070.txt 
 Philips 68070 microprocessor family 

Suorittimet
Donin kasakat

Donin kasakat ovat Don-joen varrella  elävien kasakoiden muodostama yhteisö. Yhteisö muodostui 1500-luvun jälkipuolella pääasiassa isovenäläisistä talonpojista, mutta heihin kuului myös tataareita. He olivat osa suurempaa kasakkaväestöä (muita olivat Asovan, Dneprin ja Zaporozjen kasakat eli zaporogit). Kukin kasakkaryhmä pyrki olemaan toisista riippumaton valitsemalla oman hetmanin. Donin kasakka-armeija () muodostettiin Venäjän keisarikunnan aikana vuonna 1570. Vuonna 1870 muodostettu Donin kasakoiden alue on nykyisen Rostovin alueen tietämillä.

Kasakoiden vapaus ja tasa-arvoisuus
Kasakoiden elämää ihannoidaan nykyäänkin sen tasa-arvoisuuden ja vapauden takia. Väestö kokoontui säännöllisesti kansankokouksiin, joissa käsiteltiin myös laki- ja rikosasiat. Ne myös valitsivat ylipäällikön (atamaani, hetmani). Elämä ei ollut yhtä tiukasti turpeeseen sidottua kuin muilla väestöryhmillä, sillä sotiminen oli sen keskeinen sisältö. Sodan aikana kasakkavapaus oli suurimmillaan, mutta ylipäällikköä oli toteltava ehdottomasti. Tasa-arvo oli käytännössä kuitenkin kaukana, sillä johtavat kasakkasuvut olivat etuoikeutettuja ja vauraita. Köyhempien keskuudessa sota tarkoitti usein ryöstelyä. Sodassa kasakoiden heikkoutena oli järjestelmällisen taktiikan puute ja sen halveksiminen.

Stenka Razinin kapina

Kuuluisin Donin kasakka oli kapinapäällikkö Stenka Razin. Hän asettui vuonna 1667 noin tuhannen tyytymättömän kasakan johtajaksi. He hyökkäsivät ensin Iranin puolelle, sitten vuonna 1670 Volgan suunnalle. Liike sai talonpoikaiskapinan piirteitä, kun joukkoon liittyi yhä uusia väestöryhmiä. Razinilla ei ollut kuitenkaan selviä uudistustavoitteita. Kapina päättyi Razinin vangitsemiseen ja teloitukseen vuonna 1671.

Kasakat taiteessa
Donin kasakoiden elämästä vuosina 1917–1918 sisällissodan aikoina kertoo Mihail Šolohovin romaani Hiljaa virtaa Don. Tutkimuskirjallisuus tukee romaanin esittämiä tapahtumia, jossa kasakat alussa jakaantuivat kahtia valkoisten ja punaisten kannattajiksi, mutta lopulta kääntyivät joukolla bolševikkeja vastaan. Venäjän kirjallisuudessa ja taiteessa kasakka-aiheet ovat olleet keskeisiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kasakat
Philips CD-i

CD-i () oli Philipsin kehittämä multimediasoitintyyppi. CD-i:ksi nimitetään myös CD-i-soittimessa käytettyä "Green Book" -standardin mukaista CD-formaattia. Ensimmäinen CD-i julkaistiin vuonna 1991. Philipsin lisäksi monet muut laitevalmistajat valmistivat omia CD-i-yhteensopivia laitteita.

Vaikka Philips panosti laitteen markkinointiin, kuluttajien kiinnostus sitä kohtaan pysyi alhaisena ja Philipsin yritys saada jalansijaa pelimarkkinoilla kuivui kokoon CD-i:tä halvempien ja tehokkaampien 32-bittisten pelikonsolien ilmestymisen myötä. Vuonna 1994 CD-i-laitteiden myynti heikkeni rajusti, ja laitteet vedettiin lopullisesti markkinoilta vuonna 1998. Myöhemmin Philips tosin myi CD-i:tä jonkin verran multimediakioskeihin.

Suomessa CD-i:llä oli merkittävä rooli MTV3:n Game Over -ohjelmassa.

Sovellusvalikoima 
Ensimmäiset CD-i-formaatin julkaisut olivat lähinnä opetustarkoituksiin tehtyjä. Monet laitteelle ilmestyneistä peleistä olivat lautapelikäännöksiä. Laitteen suosituimmat pelit olivat 7th Guest, Burn:Cycle ja Myst.

CD-i-mallit 

CD-i 200 -sarja - perusmalli
CD-i 300 -sarja - ammattilaiskäyttöön suunnattu malli, ei myyty kotikäyttöön 
CD-i 400 -sarja - yksinkertaistettu perusmalli, suunnattu kotikonsoleiden kilpailijaksi
CD-i 600 -sarja - ammattilaiskäyttöön suunnattu malli, sisälsi levykeaseman

Tekniset tiedot

Suoritin 
 16-bittinen Philips 68070 CISC-suoritin (perustuu Motorolan 68000-suorittimeen) @ 15,5 MHz

Grafiikka 
Resoluutio: 384×280, 768×560
Väriskaala: 16,7 miljoonaa, joista 32 768 yhtäaikaisesti näytöllä
MPEG-1-lisälaite VideoCD:iden toistamista varten

Muut 
Keskusmuisti: 1,5 megatavua
1× CD-ROM-asema
ADPCM-pakattu ääni kahdeksalla äänikanavalla

Pelit

Katso myös 
 3DO Interactive Multiplayer
 Commodore CDTV
 Pioneer LaserActive

Pelikonsolit
Handu pumpulla

Handu pumpulla on vuonna 2005 tehty suomalainen 12-osainen televisiosarja, jossa stadin slangia puhuvat vanhakantaiset kaverukset Fjalle (Taneli Mäkelä) ja Veksi (Pirkka-Pekka Petelius) kulkevat Helsingissä sekä joutuvat erilaisiin kommelluksiin. Sarja perustuu samojen tekijöiden Kaverille ei jätetä -sarjan jaksossa ”Mirri” esiintyneisiin hahmoihin. Sarjan jokaisessa jaksossa esiintyi joku sivuhahmo, joita esittivät muun muassa Tommi Korpela ja Rabbe Smedlund. Sarjassa nähtiin silloin tällöin myös kaksikon vaimot Brita ja Lissu. Sarjan ohjasi Mikko Kivinen, joka myös esiintyi yhdessä jaksossa.

Sarjan nimi on stadin slangia ja tarkoittaa yleiskielellä ”Käsi sydämellä”. Fjallen ja Veksin vakiintuneena lausahduksena sarjassa on ”Pitää olla fiksusti”, jota he sanovat täysin tuntemattomille ihmisille, kun he tekevät jotain, mikä ei ole viisasta. Kaksikko usein myös päivittelee maailmanmenoa toteamalla esimerkiksi: ”Toista se oli ennen. Silloin oltiin fiksusti.”

Nelonen on näyttänyt sarjaa vuosina 2005 ja 2008. Sarja oli tekstitetty suomeksi.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Suomalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Rapture of the Deep

Rapture of the Deep on Deep Purplen kahdeksastoista studioalbumi. Sitä äänitettiin maaliskuusta kesäkuuhun 2005, ja se julkaistiin 1. marraskuuta 2005.

Kappaleet 

 Special Tour 2 CD Editionin bonuslevy :
 Clearly Quite Absurd (Uusi versio)
 Things I Never Said 
 The Well-Dressed Guitar 
 Rapture of the Deep (Live)
 Wrong Man (Live)
 Highway Star (Live) (Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Roger Glover, Jon Lord, Ian Paice)
 Smoke on the Water (Live) (Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Roger Glover, Jon Lord, Ian Paice)
 Perfect Strangers (Live) (Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Roger Glover)

 (Livekappaleet nauhoitettu 10. lokakuuta 2005 Lontoon Hard Rock Cafessa)

Kokoonpano 
 Ian Gillan – laulu
 Roger Glover – basso
 Steve Morse – kitara
 Don Airey – koskettimet
 Ian Paice – rummut

Lähteet 

Deep Purplen albumit
Vuoden 2005 albumit
Navoi

Navoi (vuoteen 1958 Karmana) on Uzbekistanissa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2014 arvion mukaan kaupungissa oli 143 100 asukasta. Kaupunki sijaitsee 382 metrin korkeudessa. Navoi tunnetaan parhaiten uraanin louhinnastaan. Radioaktiivinen säteily tuottaa kuitenkin harmia kaupungin asukkaille. Radioaktiivinen jätekivi nimittäin pöllyää ympäristöön ja nestemäiset jätteet vuotavat pinta- ja pohjavesiin.

Lähteet 

Uzbekistanin kaupungit
Greatest Hits (The Doors)

Greatest Hits on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin kokoelma-albumi, jossa on kappaleita, joita on vuosien varrella eniten soitettu radioissa. Kokoelma-albumi julkaistiin vuonna 1980.

Kappaleet

Alkuperäinen vinyyliversio
Hello, I Love You
Light My Fire
People Are Strange
Love Me Two Times
Riders on the Storm
Break On Through (To the Other Side)
Roadhouse Blues
Not to Touch the Earth
Touch Me
L.A. Woman

Vuoden 1996 CD-versio
Hello, I Love You
Light My Fire
People Are Strange
Love Me Two Times
Riders on the Storm
Break On Through (To the Other Side)
Roadhouse Blues [Live]
Touch Me
L.A. Woman
Love Her Madly
Ghost Song
The End

Vuoden 1980 kokoelma-albumit
The Doorsin albumit
Susanna Laine

Susanna Katriina Laine (s. 1. syyskuuta 1981 Seinäjoki) on suomalainen juontaja, Miss Suomen toinen perintö­prinsessa vuodelta 2005, näyttelijä ja toimittaja. Hän sijoittui samana vuonna Japanissa pidetyissä Miss International -kilpailussa kolmanneksi.

Ura 

Susanna Laine on kotoisin Seinä­joelta. Laineen iso­sisko Tiina Laine oli Miss Suomen ensimmäinen perintö­prinsessa vuodelta 1984.

Laine on opiskellut avoimessa yli­opistossa viestintää, ammattikorkeakoulussa musiikki­teatteria ja kulttuurin tuottamista. Hän on toiminut muun muassa seura­piiri­toimittajana keskustelu­ohjelmassa Tuomas & Juuso Experience Nelosella sekä juontanut televisio­sarjoja Pulssi, Talent Suomi, ja Treffit pimeässä.

Syksyllä 2010 Laine aloitti Big Brotherissa keskustelu­ohjelman juontajana. Laine oli mukana juontamassa myös ohjelman syksyllä 2011 esitetyn seitsemättä tuotanto­kautta. Kesällä 2011 Laine juonsi Pitkä kuuma kesä -ohjelman kolmannen tuotanto­kautta. Keväällä 2013 Laine kilpaili Diilin viidennellä tuotanto­kaudella yhdessä yhden­toista muun julkisuuden henkilön kanssa.

Laine on työskennellyt myös näyttelijänä teatterissa ja pienissä rooleissa elo­kuvissa ja televisiossa. Vuonna 2005 hän näytteli Vihdin kesä­teatterin Onnen­maa-näytelmässä ja vuonna 2012 Valkea­kosken kesä­teatterin Villit vuodet – musikaali Vexi Salmen elämästä -näytelmässä. Syksyllä 2006 Laine esiintyi kahden jakson ajan Salatut elämät -sarjassa. Syksyllä 2011 Laine näytteli Hämeenlinnan kaupunginteatterissa Älä pukeudu päivälliselle -näytelmässä. Hän esiintyi Uuden Iloisen Teatterin vuoden 2017 Sata lasissa! -kevät­revyyssä. Laine on hakenut viidesti Teatteri­korkea­kouluun.

Laine oli Aika­koneen laulajana Heidi Puurulan äitiys­loman ajan vuonna 2009.

Laine juonsi Yle TV1 -kanavan Puoli seitsemän -ohjelmaa syksystä 2014 syksyyn 2020. Aiemmin hän juonsi Radio Suomipopin Pop­studio-ohjelmaa. Laine jatkoi näyttelijänä MTV3-kanavan saippua­sarjassa Salatut elämät helmi­kuussa 2021.

Filmografia

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Susanna Laine Magnum Live

Suomalaiset missit
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset juontajat
Big Brother Suomi
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Paparazzi

Paparazzi on valokuvaaja, joka ottaa kuvia kuuluisista henkilöistä sekä heidän julkisessa että yksityisessä elämässään. Nimitystä käytetään usein kielteisessä mielessä. Paparazzit ovat yleensä freelancer-kuvaajia, jotka myyvät ottamiaan kuvia lehdille. Erityisesti keltainen lehdistö saattaa maksaa yksittäisistä kuvista huomattavan suuria palkkioita.

Paparazzi-ilmiö syntyi 1950-luvun lopun Roomassa, kun populaarilehdistö kyllästyi aseteltuihin ja siloteltuihin julkisuuden henkilöiden muotokuviin. Kuvajournalismiin haluttiin piristysruisketta vaatimalla kuvaajilta aitoja ja yllätyksellisiä tilannekuvia. Kuvaajien taktiikaksi muodostui saada kuuluisuuksista hätkähdyttäviä kuvia vaikka provosoimalla heitä.

Monet julkisuuden henkilöt pitävät paparazzivalokuvaajien kohteeksi joutumista vastenmielisenä, mutta jotkut tosielämän tilanteelta vaikuttavat paparazzimaiset valokuvat on lavastettu yhteistyössä kuvan kohteen kanssa. Tällöin kuvaaja ja kuvattava jakavat kuvista saamansa palkkion, joka voi olla miljoonaluokkaa. Kuvat saattavat sisältää mainontaa tai tuotesijoittelua: henkilö kuvataan uutuuspuhelin kädessä, asioimassa tietyssä liikkeessä tai syömässä tiettyä ruokaa, ja kun kuvat sitten leviävät mediassa, saa yritys huomiota tuotteelleen ja maksaa tähdelle palkkion. Julkisuuden henkilöt palkkaavat paparazzeja myös kontrolloidakseen imagoaan. 

Sana paparazzi on monikkomuoto italian kielen sanasta paparazzo, ”isä raketti”. Ohjaaja Federico Fellini alkoi elokuvansa Ihana elämä kuvauksissa kutsua tällä nimellä erästä kuvaajaa, joka odotti kiihkeästi lapsensa syntymää ja ryntäsi aina välillä kuvauksista pois. Kuvausten mittaan sanalla alettiin kutsua myös elokuvassa esiintyvää lehtikuvaajahahmoa.

Suomessa paparazzi-kuvia julkaistaan varsin vähän, johtuen paljolti vahvasta yksityisyyden suojasta, joka määrittää kotirauhan piirissä olevien alueiden kuvaamisen rikoslaissa rangaistavaksi salakatseluksi. Paparazzikuvia ovat julkaisseet esimerkiksi Seiska- ja Hymy-lehdet.

Vuonna 2021 Suomessa toimii yksi ammattimainen paparazzivalokuvaaja. Hän työskentelee Seiskalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italiankieliset sanat ja sanonnat
Lehdistö
Pop & Jazz Konservatorio

Pop & Jazz Konservatorio (ent. Oulunkylän Pop & Jazz musiikkiopisto ja Oulunkylän Pop & Jazz konservatorio) on Klaus Järvisen 1972 perustama helsinkiläinen rytmimusiikkiin erikoistunut ammatillista ja harrastepohjaista opetusta tarjoava musiikkioppilaitos. Se hyväksyttiin lakisääteiseksi konservatorioksi 1986.

Alkujaan oppilaitos toimi Oulunkylän yhteiskoulussa  Oulunkylässä ja sen jälkeen Oulunkylän Seurahuoneella. Sieltä se muutti 1990-luvun puolivälissä uusiin tiloihin Arabianrantaan. Klaus Järvinen veti oppilaitosta vuosina 1972–1999, ja hänen jäätyään eläkkeelle rehtoriksi tuli Janne Murto 2000.

Tunnettuja "Ogelia" käyneitä muusikoita ja laulajia ovat muun muassa Iiro Rantala, Ari taskinen, Alexi Laiho,  Esa Holopainen, Timo Kotipelto, Lauri Porra, Ville Valo, Mikko Lindström, Marco Hietala, Yona, Nina Tapio, Hanna-Riikka Siitonen, Saara Aalto, Jari Sillanpää, Redrama, Kaija Koo, Taiska, Maija Vilkkumaa, Olavi Uusivirta, Erin ja Sami Yaffa. 

Pop & Jazz Konservatorio jatkaa toimintaansa musiikkiopistona ja toisen asteen ammattioppilaitoksena. Vuonna 2000 konservatoriosta erkani ammattikorkeakoulutasoista pop/jazz-koulutusta antava Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian pop/jazzmusiikin osasto (nykyisin Metropolia Ammattikorkeakoulun pop/jazzmusiikin koulutusohjelma). Nämä hallinnollisesti erilliset pop- ja jazzmusiikin oppilaitokset toimivat yhä samoissa tiloissa Arabianrannassa.

Keväällä 2021 Pop & Jazz Konservatorio muutti Soiva-nimiseen uudisrakennukseen, joka rakennettiin yhteisesti Pop & Jazz Konservatoriolle ja Metropolia Ammattikorkeakoululle musiikin opetuksen toimitiloiksi. Rakennus on osa Arabia135-korttelia, lähellä Pop & Jazz Konservatorion vanhaa toimipistettä. Oppilaitoksen uusi osoite Muotoilijankatu 1 B, 00560 Helsinki.

Pop & Jazz Konservatoriosta ilmestyy marraskuussa 2022 SKS Kirjojen julkaisema, Janne Mäkelän kirjoittama oppilaitoksen 50-vuotishistoriikki Rytmioppia – Pop & Jazz Konservatorio 1972–2022. ISBN: 9789518581683.

Katso myös 
Arabiasali

Aiheesta muualla 
 Pop & Jazz Konservatorion kotisivut
 Metropolia Ammattikorkeakoulun pop/jazzmusiikin koulutusohjelma

Lähteet 

Helsingin oppilaitokset
Toukola
Suomalaiset musiikkialan oppilaitokset
Pelikaanit

Pelikaanit (Pelecanidae) ovat kaloja syöviä suurikokoisia pelikaanilintuja, joille tunnusomaista on suuri venyvä nokkapussi leuan alla.

Taksonomia 
Varhaisimmat fossiiliaineistossa säilyneet pelikaanien jäänteet ovat oligoseenilta, noin  miljoonaa vuotta sitten. Kymmeniä jäänteitä on löydetty, joista suurin osa on anatomisten yhtäläisyyksien perusteella sijoitettu sukuun Pelecanus. Se viittaa siihen että pelikaanit ovat muuttuneet hyvin vähän aikojen saatossa, vaikkakin lajien levinneisyys on voinut vaihdella paljon. Kiharapelikaani (P. crispus) oli luultavsti levinnyt suurimpaan osaa Eurooppaa neoliittisellä kaudella, sisältäen Iso Britannian, Alankomaat, Tanskan ja Saksan. Viimeisin sukupuuttoon kuollut pelikaanilaji on uudenseelanninpelikaani. Se oli suurempi kuin mikään nykyisistä pelikaaneista, painaen jopa yli 15 kilogrammaa. Uudenseelanninpelikaani pesi lähinnä sisämaan ylänköjärvillä. Laji kuoli sukupuuttoon alle tuhat vuotta sitten, kun maorit saapuivat Uuteen-Seelantiin.

Lajit 
Elossa olevia pelikaaneja tunnetaan kahdeksan lajia:
 Pelikaani (Pelecanus onocrotalus)
 Afrikanpelikaani (Pelecanus rufescens)
 Pisamapelikaani (Pelecanus philippensis)
 Kiharapelikaani (Pelecanus crispus)
 Australianpelikaani (Pelecanus conspicillatus)
 Amerikanpelikaani (Pelecanus erythrorhynchos)
 Ruskopelikaani (Pelecanus occidentalis)
 Perunpelikaani (Pelecanus thagus)

Fylogenia 
Vasarapäähaikaran asema luokittelussa on ollut epävarma, ja se on tavallisesti sijotettu omaan heimoonsa, mutta AOU lukee sen pelikaanien heimoon. HBW Alive sijoittaa sen kuitenkin omaan heimoonsa, mitä kladogrammi alla myös kuvastaa.

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Blood Bowl

Blood Bowl on Games Workshopin Warhammerin fantasiamaailmaan sijoittuva lautapeli, jossa kaksi joukkuetta pelaa amerikkalaista jalkapalloa muistuttavaa väkivaltaista peliä, jossa vastustajia pahoinpidellään.
Blood Bowlista on tullut myös videopeli.

Pelin kulku 

Molemmat joukkueet koostuvat vähintään 11 kenttäpelaajasta ja mahdollisista varaolennoista. Pelaajat voivat olla esimerkiksi kääpiöitä, örkkejä, ihmisiä tai epäkuolleita. Peli koostuu kahdesta kahdeksan vuoron erästä. Peli alkaa aloituspotkulla, jonka jälkeen vastaanottava joukkue saa pelivuoron. Vuoron aikana joukkue voi kuljettaa tai heittää palloa ja taklata. Pallon heiton ja taklauksen onnistuminen heitetään nopalla, ja onnistumiseen vaikuttavat kyseisen pelaajan ominaisuudet. Tarkoituksena on toimittaa pelipallo vastustajan kenttäpuoliskon peräriville. Pelin erityispiirre on, että epäonnistuneesta toiminnasta, heitosta tai taklauksesta, pelivuoro vaihtuu.

Peliä voi pelata myös liiga- ja turnausmuodossa. Joukkueet tienaavat lisää rahaa ja faneja. Pelaajat voivat kehittyvät ja oppia uusia taitoja, mutta toisaalta voivat myös huonontua. Joukkueille voi ostaa esimerkiksi uusia pelaajia, cheerleadereitä tai apteekkareita.

Laitokset
Pelitä on julkaistu vuosien saatossa useita laitoksia.
1. laitos (1987)
2. laitos (1988)
3. laitos (1994)
4. laitos (2000)
Living rulebook (2001)
Vuoden 2016 laitos
Second Season (2020)

Joukkueet
Blood Bowl joukkueet vuonna 2020 julkaistuissa säännöissä:
Black Orc
Chaos Chosen
Chaos Renegade
Dark Elf
Dwarf
Elven Union
Goblin
Halfling
Human
Imperial Nobility
Lizardman
Necromantic Horror
Nurgle
Ogre
Old World Alliance
Orc
Shambling Undead
Skaven
Snotling
Underworld Denizens
Wood Elf

Teams of Legend:
Amazon
Chaos Dwarf
High Elf
Norse
Tomb Kings
Vampire

Katso myös
Warhammer
Mordheim
Games Workshop

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkossa pelattava Blood Bowl

Simulaatiolautapelit
Temaattiset lautapelit
Nina

Nina on:

Nina, naisen etunimi
Pyhä Nina, Georgiaan kristinuskon tuonut pyhimys
Nina, Giovanni Paisiellon vuonna 1789 säveltämä ooppera
NiNa, japanilainen yhtye
Nina, yksi malilaisen Tinariwen-yhtyeen laulajista
 Niña, eräs Kristoffer Kolumbuksen laivoista.
 Nina, kroatialainen laulaja.
 Nina, suomalainen laulaja, oik. Nina Mäkiaho
 NINA, Norsk Institut for Naturforskning NINA 
La Niña, sääilmiö
Milla

Milla on naisen etunimi, jonka nimipäivä on Suomessa 19. toukokuuta. Milla lisättiin suomalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 1973. Nimi voi olla lyhentymä Emiliasta, Ludmilasta tai Camillasta.

Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Milla on annettu Suomessa noin 10 200 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1960 jälkeen.

Tunnettuja Milloja 
Milla Alftan (s. 1977), sisustussuunnittelija
Milla Bruneau (s. 1972), suomalainen televisiotuottaja
Milla Clemensdotter (1812–1892), lestadiolaisuuden varhaisvaiheen vaikuttaja
Milla Jovovich (s. 1975), näyttelijä ja malli
Milla Kalliomaa (s. 1963 tai 1964), järjestöjohtaja ja kristillisdemokraattien ent. puoluesihteeri
Milla Kangas (s. 1981), näyttelijä
Milla Kelonurmi, o.s. Kelo (s. 1978), yleisurheilija
Milla Keränen (s. 1982), suomalainen kirjailija
Milla Lehto (s. 1977), DJ
Milla Lindström (s. 1989), pesäpalloilija 
Milla Madetoja (s. 1981 tai 1982), suomalainen televisiotoimittaja
Milla-Maj Majasaari (s. 1999), jalkapallomaalivahti
Milla Mattila, suomalainen juontaja ja toimittaja
Milla Nordlund (s. 1997), salibandyn pelaaja
Milla Oksa (s. 1992), pesäpalloilija
Milla Ollikainen (s. 1974), suomalainen kirjailija
Milla Paloniemi (s. 1983), sarjakuvapiirtäjä ja graafikko
Milla Palovaara, suomalainen garage rock -muusikko, Thee Ultra Bimboos-yhtyeen jäsen
Milla Peltonen (s. 1972 tai 1973), suomalainen tietokirjailija ja tutkija
Milla Punsar (s. 1996), jalkapalloilija
Milla-Mari Pylkkänen, Milla Rumi (s. 1993), näyttelijä ja muusikko
Milla Ranne (s. 1986), suomalainen salibandyn pelaaja
Milla Saari (s. 1975, o.s. Jauho), hiihtäjä
Milla Viljamaa (s. 1980), säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, muusikko ja tuottaja
Milla Vuorinen (s. 1986), arkkitehti ja kuvataiteilija
Milla Ylikojola (s. 2002), salibandyn pelaaja

Kuvitteellisia Milloja 
Milla Magia, Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä noita
Milla Muurinen, televisiosarjassa Salatut elämät
Milla, Mikko Mallikas -kirjat ja piirrosanimaatiot
Milla, Anssi Kelan kappaleen ”Milla” nimihahmo.

Lähteet 

Etunimet