joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Grisslehamn

Grisslehamn kuuluu Ruotsin Norrtäljen kuntaan. Se on vanha kalastajakylä ja taajama. Vuonna 2010 asukkaita oli 249.

Grisslehamn sijaitsee rannikolla suurin piirtein vastapäätä Ahvenanmeren toisella rannalla sijaitsevaa Ahvenanmaan Eckerötä. Paikkojen välillä on Eckerö Linjenin liikennöimä laivayhteys. 

Ruotsissa kylä tunnetaan hyvin myös siitä, että kirjailija ja taiteilija Albert Engström vietti paljon aikaa siellä 1800- ja 1900-lukujen vaihteen molemmin puolin. Hänen luonaan kävi tunnettuja vieraita, kuten Carl Larsson ja Evert Taube.

Historiaa
Aikoinaan postireitit kulkivat meren yli Ruotsista Suomeen juuri Grisslehamnin ja Eckerön välillä. Vuosi 1376 on ensimmäinen tunnettu postisoutujen vuosiluku, mutta oletettavasti postia on kuljetettu jo aikaisemminkin. Postinkäsittely oli kauan paikallisten asukkaiden tärkeä työllistäjä. Vuonna 1755 rakennettiin postitalo, joka nykyisin kuuluu maan vanhimpiin. Postisoudut lopetettiin 1900-luvulle tultaessa. Sen jälkeen metsästys, kalastus ja kesävieraat tulivat tärkeiksi tulonlähteiksi.

Grisslehamn Suomen sodassa
Kun Ruotsi oli sodassa Venäjän kanssa 1809, Grodnon husaarirykmentti hyökkäsi kaikkiaan viidestä eskadroonastaan kolmella eskadroonalla Pohjanlahden jään yli kylään. Kärkieskadroonassa oli 50 ratsastajaa, majuri Giršan johtamassa eskadroonassa 72 ratsastajaa sekä ratsumestari, parooni, Grotgusin johtamassa eskadroonassa oli 50 ratsastajaa. Tukenaan heillä oli enemmän kuin 200 donilaista ja uralilaista kasakkaa. Hyökkäys alkoi 7.3.1809 aamuyöllä liiviläisen everstiluutnantti Jakov Petrovitš Kulnevin käskystä varaten jokaiselle kaksi mukia vodkaa, lihanpalan ja kaksi garnietsia (noin kuusi litraa) kauroja. Kello kolmen aikaan aamulla osasto lähti Ahvenanmaalta Signilskäristä kohti Grisslehamnia saavuttaen rannan kahdeksan tunnin kuluttua. Noin kilometrin päässä rannasta avasi ruotsalainen jalkaväki tulen. Noin 80 ruotsalaista antautui rannalla, monia haavoittui ja jäälle. Ruotsalaiset vetäytyivät rantakivien suojiin ja metsiin sekä alkoivat ampua. Grodnon husaarit hyökkäsivät edestä ja Donin kasakat ahdistelivat ruotsalaisten sivustoja ampuen ruotsalaisia takaisin. Venäläinen eversti Frideritz sai ruotsalaisen komendantin käskemään ruotsalaisten antautumisen. Venäläisten tilanne oli kuitenkin haastava, koska heitä ei ollut niin paljoa Grisslehamnissa, että he olisivat voineet puolustautua ruotsalaisten vastahyökkäystä vastaan. Maaliskuun kuudennen päivän pakkanen oli vaihtunut suojasääksi. Pohjanlahden jää alkoi sulaa. Kulnev lähetti kornetti Glebovin kertomaan kenraali Knorringille tilanteesta, joka käski osaston palata Ahvenanmaalle. Kello 18:n aikoihin 8.3.1808 alkoi joukko palata ja seuraavana aamuyönä se oli jälleen lähtöpaikassaan Signilskärissä Ahvenanmaalla. Koska viholliset olivat päässeet maihin niin lähellä maan pääkaupunkia, se nopeutti tapahtumia, jotka johtivat Suomen luovuttamiseen Venäjälle.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

 Norrtäljen kunta
 Kuvia Grisslehamnista
 Eckerö Linjenin The Road to Grisslehamn 
 Grisslehamn Gård 

Norrtäljen kunta
Ruotsin taajamat
Kim Floor

Kim Floor (s. 14. maaliskuuta 1948 Porvoo) on suomenruotsalainen viisulaulaja ja näyttelijä. 

1969 - 1974  Svenska Teaterns elevskola (Ruotsinkielinen teatterikoulu) Helsingissä.

1970 voitti kykyjenetsintä laulukilpailussa 1970 vuoden kyky. Finlands svenska talangjakt. Järjestäjänä FSU -  Finland svensk ungdom.

Hänellä on useita levytyksiä, mm. Pentti Saaritsan suomeksi käännettyjä Evert Tauben lauluja.

1972 Hän edusti Suomea yhdessä Päivi Paunun kanssa Eurovision laulukilpailussa vuonna 1972 kappaleella ”Muistathan”. Laulu sijoittui Edinburghissa 12. sijalle. 

Hän näytteli 1970-luvun puolivälissä Matti Tapion ohjaamassa televisiosarjassa Oi kallis kaupunki, 1990-luvulla televisiosarjassa Metsolat ja vuonna 1993 juonsi Onnenpyörä-visailuohjelmaa. 

Hän on vieraillut eri teattereissa, mm. Keskuspuiston kesäteatterissa (Mikumärdi 1974), Kansallisteatterissa (Johnny Johnsson 1974), Intiimiteatterissa (Tsau 1975), Imatran Teatteri (Masurkka 1976), Lappeenrannan kesäteatteri (Palloseura Salama 1977).

1976 hän perusti Imatralle rakennuskonevuokrausfirman Lainavehe Oy ja toimi sen toimitusjohtajana vuoteen 1985.

Vuosina 1986-1992 hänellä oli Imatralla videovuokraamomo Montevido.

Lahdessa vuosina 1988-1994 perhe Floorilla oli Huoneistohotelli (Floor` In)

1991 Lahden kaupunginteatteri näytelmässä (Pienet ketut)

1992 - 1995 oli 90-luvun laman aikana vanhojen tavaroiden kauppa Lahdessa. (Realmarket)

1994 - 2016 perhe Floor toimi verkostomarkkinoijina amerikkalaisen lisäravinnefirman Herbalife Nutrition kanssa.

Levytyksiä 
 Kim Floor Evert Taube, Rca yfpl 1 838
 Huomiseen mä luotan vieläkin, Finnlevy sflp 9541 (lp)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Päivi Paunu ja Kim Floor: Muistathan Ylen Elävässä arkistossa

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomen euroviisuedustajat
Vuoden 1972 euroviisuedustajat
Suomalaiset tietokilpailujuontajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
M/S Eckerö

Vuonna 2005 Eckerö Linjen otti liikenteeseen nimellä M/S Jens Kofoed valmistuneen aluksen vuodelta 1979. Alus tunnettiin lempinimellä "Kofoten" (lehmänpotku). Se sai varustamossa nimekseen M/S Eckerö. Laiva rakennettiin Aalborg Værft A/S:n telakalla Tanskassa ja se luovutettiin Bornholmstraffiken A/S-yhtiölle. Vuonna 2005 se myytiin Eckerö Linjenille. Alus liputettiin alun perin Ahvenanmaan Eckeröön, mutta nuuskan myyntisäännösten vuoksi se liputettiin Ruotsiin vuoden 2009 alkupuoliskolla.

Tekniset tiedot M/S Eckerö (2005–) IMO 7633155
 Pituus: 121,20 m
 Leveys: 24,50 m (ennen muutostöitä 21,50 m)
 Syväys: 5,5 m
 GT/ NT/ DWT: 12358/ 4376/ 1905 (ennen muutosöitä Brt/ Dwt: 8213/ 2361)
 Koneteho: 12 503 kW
 Matkustajamäärä: 1500
 Rahtitilat: 270 henkilöautoa
 Lippu/kotisatama: Ruotsi, Grisslehamn 2009– (2005–2009 Ahvenanmaa, Eckerön satama)

Nimihistoria
 M/S Jens Kofoed 1979–2005
 M/S Eckerö 2005–

Aiheesta muualla

Lähteet

Eckerö
Lee Young-pyo

Lee Young-Pyo (hangul 이영표, hanja 李榮杓, kirjoitetaan myös Lee Yeong-Pyo; s. 23. huhtikuuta 1977, Hongchun Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija, joka pelasi urallaan muun muassa alankomaalaisessa PSV Eindhovenissa, Englannin Valioliigan Tottenhamissa ja Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.

176-senttinen Lee kävi Konkukin yliopistoa Soulissa ja aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000 Korean liigan FC Seoul- joukkueessa. Samoihin aikoihin hän nousi Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueeseen ja oli tärkeä tekijä, kun Etelä-Korea selvitti tiensä 2002 MM-kisojen neljänneksi. Turnauksen jälkeen hän lähti valmentaja Guus Hiddinkin mukaan Alankomaihin PSV Eindhoveniin. Eindhovenissa Lee nousi pian koko Eredivisien johtavien puolustajien joukkoon. Vuonna 2003 seura voitti maansa mestaruuden ja vuonna[2005 se voitti sarjamestaruuden lisäksi myös cup-mestaruuden ja nousi Mestarien liigan välieriin, joissa kuitenkin putosi AC Milanille. Lee siirtyi elokuussa 2005 Tottenham Hotspuriin Eindhovenin estelyistä huolimatta kahden miljoonan punnan siirtosummalla.

Lee nimettiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006 ja hän pelasi siellä avauskokoonpanossa Etelä-Korean jokaisessa kolmessa ottelussa.

Elokuussa 2008 Lee siirtyi Borussia Dortmundiin.

Lee pelasi kaikkiaan 127 maaottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1999–2001.

Lähteet 
 Leen tilastot footballdatabase.comissa

Viitteet 

Eteläkorealaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
André (laulaja)

André (armeniaksi Անդրե; s. 8. heinäkuuta 1979 Stepanakert, Vuoristo-Karabah, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on armenialainen poplaulaja. Hän on yksi Armenian suosituimmista laulajista ja voittanut parhaan armenialaisen mieslaulajan palkinnon vuosina 2004 ja 2005. 

André aloitti laulamisen jo kolmivuotiaana, ja kolme vuotta myöhemmin hän ryhtyi käymään pianotunneilla. Ensimmäisen laulunsa hän kirjoitti yhdeksänvuotiaana. Lopullisesti hän nousi suosituksi laulajaksi 15-vuotiaana voitettuaan kykykilpailun. Hän toimii laulusolistina Karabagh-nimisessä pop-jazz-yhtyeessä, joka on kierrellyt ympäri Armeniaa ja Vuoristo-Karabahia. Hän on myös menestyksekkäästi ottanut osaa erilaisiin laulukilpailuihin Aasiassa, Itä-Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 hän edusti Armen Martirossianin säveltämällä kappaleella ”Without Your Love” Armeniaa maan osallistuessa ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailuihin. Hän pääsi karsintojen kautta loppukilpailuun ja sijoittui lopulta kahdeksanneksi.

Diskografia
 Es em (2003)
 Miayn Ser (2005)
 1000x (2006)
 Yerjankutyan gaghtniq (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Fan page

Armenialaiset laulajat
Armenian euroviisuedustajat
Vuoden 2006 euroviisuedustajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Zdob și Zdub

Zdob și Zdub on vuonna 1994 perustettu musiikkiyhtye Chișinăusta, Moldovasta. Musiikissaan yhtye yhdistelee hip hopia perinteiseen romanialaiseen ja romanien musiikkiin. Yhtye edusti Moldovaa vuoden 2005 Euroviisuissa kappaleella Boonika Bate Doba, joka kertoi rumpua hakkaavasta mummosta. Esitys selviytyi karsinnasta loppukilpailuun, missä se sijoittui lopulta kuudenneksi. Yhtye edusti Moldovaa myös vuoden 2011 Euroviisuissa kappaleella So Lucky. Yhtye selviytyi finaaliin, jossa se sijoittui kahdenneksitoista.

Yhtye edusti Moldovaa myös vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Frații Advahovin kanssa kappaleella Trenulețul. Yhtye kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 10. toukokuuta, sijoittui semifinaalin kahdeksanneksi ja pääsi finaaliin. 14. toukokuuta pidetyssä finaalissa yhtye sijoittui seitsemänneksi.

Diskografia
Tabăra Noastră
Hardcore Moldovenesc
Zdubii bateți tare 
Remix
Agroromantica
450 de oi

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Kansainvälinen fanisivusto 

Moldovalaiset yhtyeet
Moldovan euroviisuedustajat
Vuoden 2005 euroviisuedustajat
Vuoden 2011 euroviisuedustajat
Vuoden 2022 euroviisuedustajat
Amr Musa

Amr Musa (, s. 3. lokakuuta 1936, usein myös Moussa, Musa) toimi Arabiliiton pääsihteerinä toukokuusta 2001 toukokuuhun 2011. Hän on entinen diplomaatti ja oli Egyptin ulkoministeri kymmenen vuoden ajan.

Musa opiskeli lakia Kairon yliopistossa. Hän aloitti uransa Egyptin ulkoministeriössä 1958. Hän oli lähettiläänä Intiaan 1967–1990 ja YK:hon 1990–1991. Hän nimitettiin ulkoministeriksi Ganzurin hallitukseen 1991, jossa hän oli vuoteen 2001. Musa oli kriittinen Yhdysvaltoja ja sen Israel-politiikkaa kohtaan.

Musa on The Timesin mukaan ollut ehkä suosituin virkamies arabimaailmassa. Musaa pidetään yhtenä pääasiallisista arkkitehdeista arabimaiden Israel-politiikan suhteen. Hän tuomitsi vahvasti Israelin aggression palestiinalaisia vastaan ja kieltäytyi kättelemästä Ariel Sharonia vieraillessaan Tel Avivissa tammikuussa 1999. Hänen nimityksensä Arabiliiton johtoon hyväksyttiin yksimielisesti jäsenmaiden kesken. Hän vastusti Irakin sotaa ja Libanonin alueella olevaa sotaa, jossa Israel moukaroi Libanonia.

Musa pyrki Egyptin presidentiksi vuoden 2012 presidentinvaaleissa, mutta sijoittui vaalin ensimmäisellä kierroksella viidenneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Profile: Amr Moussa BBC, 23.2.2002 

Egyptiläiset poliitikot
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Ulkoministerit
Arabiliitto
Leonard Typpö

Leonard Typpö (aik. Alatyppö, 29. tammikuuta 1868 Rautio − 27. kesäkuuta 1922 Rautio) oli suomalainen runoilija, kansanedustaja, maanviljelijä ja vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen maallikkosaarnaaja.

Maanviljelijä 
Typön vanhemmat olivat talollinen Kaarle Alatyppö ja Lovisa Alatyppö. Vuonna 1886 Typpö avioitui Fredrika Sipilän kanssa. Sipilä kuoli vuonna 1896 ja Typpö solmi uuden avioliiton Anna Lyydia Sorvarin kanssa vuonna 1902.

Kansanedustaja 

Typpö pyrki eduskuntaan Oulun eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli ensiksi Suomalaisen puolueen edustaja vuosina 1911–1914 ja 1917–1918. Vuonna 1918 hän siirtyi Kokoomukseen, jonka edustajana hän oli vuosina 1918–1922. Eduskunnassa hän toimi lakivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.

Runoilija 

Leonard Typpö kirjoitti uskonnollisia runoja, joita on Virsikirjassa ja Siionin laulut -kokoelmassa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virret 105 (Aurinkomme ylösnousi) ja 180 (Jeesus sanoi omillensa) ovat Typön käsialaa. Kaksi hänen virttään on Norjan kirkon virsikirjassa, virsi 702, norjaksi "I en drøm jeg øyner", kveeniksi "Mieleheni muistuu koto ihana", ja virsi 846," Morgonsola varmar kjærleg", kveeniksi "Aurinkomma ylösnousi".

Kokoelmat
Siionin kansan Matka-Laulut Elämän tiellä (eri painokset 1902, 1909, 1912, 1914 ja 1916; Tampere)
Kotimaan virsiä (1912) 
Siionin Matka-Laulut -kokoelma 3. p. toim., sen 346 laulusta ja virrestä 108 Typön omia.

Uskonto 

Typpö oli vanhoillislestadiolaisen liikkeen maallikkosaarnaaja ja kirkolliskokousedustaja.
 Armo ja totuus ynnä kristillisiä kirjeitä, 1904
 Kirjeitä, osa 1, 1907, L. T. ja Pekka Raattamaa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virsi 105. Virsikirja.fi.
 Virsi 180. Virsikirja.fi.
 .
 Olavi Eilo: Leonard Typpö . Kirjasto Virma.

Kansanedustajat
Suomalaisen puolueen poliitikot
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Oulun läänin eteläinen vaalipiiri
Suomalaiset virsirunoilijat
Vanhoillislestadiolaiset saarnaajat
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1922 kuolleet
Jaakko Ihamuotila

Jaakko Veikko Artturi Ihamuotila (s. 15. marraskuuta 1939 Helsinki) on suomalainen vuorineuvos. Hän työskenteli Fortum Oyj:n ja sitä ennen Neste Oyj:n palveluksessa yhteensä yli 20 vuotta. Hän jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2000.

Ihamuotila toimi Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1973–1980, Neste Oyj:n toimitusjohtajana 1980–1998, Fortum Oyj:n päätoimisena hallituksen jäsenenä 1998-2000 ja Raisio Oyj:n hallituksen jäsenenä 2000–2005. Hän on Nordea Pankki Suomi Oyj:n neuvottelukunnan jäsen ja Millennium-palkinnon myöntävän Suomen Teknologiapalkintosäätiön hallituksen puheenjohtaja.

Koulutukseltaan Ihamuotila on diplomi-insinööri. Hän toimi Teknillisessä Korkeakoulussa reaktoritekniikan assistenttina sekä heti valmistumisensa jälkeen 1964 vt. apulaisprofessorina.

Ihamuotilan isä oli MTK:n puheenjohtaja Veikko Ihamuotila. Hänen veljensä Risto Ihamuotila on toiminut Helsingin yliopiston rehtorina ja kanslerina. Jaakko Ihamuotilan puoliso on Tuula o.s. Turja (Ilmari Turjan tytär), ja heidän kolmesta lapsestaan poika Timo toimii Nokialla johtotehtävissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Vuorineuvokset
Nesteen henkilöstö
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Lee Jong-wook

Lee Jong-wook (12. huhtikuuta 1945 Soul – 22. toukokuuta 2006) oli eteläkorealainen Maailman terveysjärjestön pääjohtaja.

Ennen valintaansa Maailman terveysjärjestön johtoon vuonna 2003 Lee toimi järjestön eri tehtävissä yli 20 vuotta. Erityisesti hän keskittyi tuberkuloosin hävittämiseen ja rokotusten edistämiseen. Koulutukseltaan Lee Jong-wook oli lääkäri.

Lähteet 

Eteläkorealaiset henkilöt
YK:n virkamiehet
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Lääkärit
Kasviöljy

Kasviöljy on kasveista saatavaa rasvaa, jota ei ole kovetettu teollisesti. Kasviöljyt ovat yleensä nestemäisiä huoneenlämmössä. Kasviöljyä valmistetaan yleensä kasvien tuottamista siemenistä tai pähkinöistä mutta myös muutamien kasvien, kuten oliivipuun ja öljypalmun, hedelmämallosta. Valmistuksesta ylijäävää osaa kutsutaan siemenpuristeeksi tai öljykakuksi. 

Palmu- soija-, rypsi- ja auringonkukkaöljy ovat maailman suosituimmat kasviöljyt. Palmuöljyä kuluu Suomessa 58 kiloa henkeä kohti. Suomalaisiin kotitalouksiin hankittiin lisäksi 1,4 litraa ruokaöljyjä henkeä kohden vuonna 2016. 

Muita merkittäviä kasviöljyn tuotantokasveja ovat oliivipuu ja erilaiset pähkinäkasvit, kuten maapähkinä. Kasviöljyjä käytetään esimerkiksipolttoaineena, ruokaöljyinä, aromaterapiassa, saippuan valmistuksessa ja liuottimina maaleissa.

Kasviöljyjen terveysvaikutukset 
Öljykasveilla on luontainen taipumus kerätä siemeniinsä maaperän raskasmetalleja, kuten nikkeliä ja kadmiumia. Öljykasvien siemeniä ei pidä nauttia tämän vuoksi yli 15 grammaa kerralla eikä samoja siemeniä kannata syödä myöskään montaa kertaa viikossa. Nikkeliallergikkojen on lisäksi syytä keskustella lääkärin kanssa siementen käytöstä.

Tärkeimpiä öljykasveja ja kasviöljyjä 
Kaikkia tärkeimpiä öljykasveja käytetään sekä ruoanvalmistukseen että teknisiin tarkoituksiin. Suurin osa maailmassa tuotetuista kasviöljyistä saadaan seuraavista kasveista (tilasto vuosilta  2007–2008): 

Lukuihin sisältyy sekä ravintokäyttö että käyttö muihin tarkoituksiin.

Muita merkittäviä kasviöljyjä ovat:

 Öljyjatropasta saatava kasviöljy
 Maissiöljy
 Pellavaöljy
 Rypsiöljy
 Safloriöljy, jota saadaan värisaflorista
 Seesamiöljy

Katso myös 
Eteerinen öljy

Lähteet

Aiheesta muualla 

Terveyskirjasto: Antti Aro, Kasviöljy, 15.10.2015
Bernd Rosemeyer

Bernd Rosemeyer (14. lokakuuta 1909 Lingen, Saksa – 28. tammikuuta 1938 Frankfurtin-Darmstadtin moottoritie, Saksa), oli saksalainen kilpa-autoilija.

Bernd Rosemeyer oli moottoriurheilutähti, joka aloitti uransa moottoripyörillä ja siirtyi vähitellen autoihin. Hän kilpaili vuosina 1935-1937 Auto Unionin tallissa ja saavutti GP-autojen Euroopan mestaruuden 1936. Rosemeyer osallistui 31 Grand Prix -kisaan ja voitti niistä kymmenen. Hän kuoli onnettomuudessa, joka sattui Frankfurtin ja Darmstadtin välisellä moottoritiellä järjestetyssä nopeuskilpailussa. Rosemeyer oli myös niitä harvoja kuljettajia, jotka osasivat hallita vuosien 1936–1937 hankalat Auto Union Type C:t. 

Bernd Rosemeyer oli SS-Hauptsturmführer.

Arvovaltainen Autosport-lehti asetti vuonna 2004 paremmuusjärjestykseen maailman kaikkien aikojen parhaat autourheilijat. Ykköseksi sijoitettiin Formula 1 -kuljettaja Gilles Villeneuve. Bernd Rosemeyer oli toinen ja kaksinkertainen F1-maailmanmestari Jim Clark kolmas. Vertailun vuoksi: listan kuudes oli Ayrton Senna, kahdeksas Mika Häkkinen ja yhdeksäs Michael Schumacher.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Grand Pirx History / Rosemeyer  
 Forix.com / Rosemeyer 

Saksalaiset autourheilijat
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Grand Prix -kuljettajat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Ranskalaisen elokuvan uusi aalto

Ranskalaisen elokuvan uusi aalto () henkilöityy joukkoon 1950- ja 1960-luvun tietämillä toimineita elokuvantekijöitä. Uuden aallon varsinaisen ytimen katsotaan muodostaneen Cahiers du cinéma -lehden kriitikoinakin toimineet François Truffaut, Jean-Luc Godard, Claude Chabrol, Jacques Rivette ja Éric Rohmer; tärkeänä taustahahmona vaikutti teoreetikko André Bazin (1918–1958). He ihailivat 1930-luvun ranskalaisohjaajia, kuten Jean Renoiria ja Jean Vigota, 1940-luvun italialaisia neorealisteja ja Hollywood-elokuvia (ohjaajista erityisesti Alfred Hitchcockia), joita Ranskassa taas näki Saksan miehitysvallan jälkeen. Muita vähintään merkittäviä uuden aallon ohjaajia olivat Alain Resnais, Jacques Demy ja Louis Malle.

Uuden aallon elokuvantekijöiden keskuudessa syntyi ajatus "auteurista", itsenäisesti toimivasta ohjaajasta, jonka henkilökohtainen näkemys tuottaisi omakohtaisia elokuvia. Tämä ilmeentyy mm. siinä, että ohjaajat käsikirjoittivat itse elokuvansa. Ohjaajat halusivat korostaa sitä, että jokaisella heistä on oma tyylinsä ja tapansa tehdä elokuvia.

Nimensä mukaisesti uusi aalto mullisti ranskalaisen elokuvateollisuuden. Ennen uutta aaltoa Ranskan elokuvateollisuus oli hyvin hierarkkinen ja suhtautui torjuvasti uusiin vaikutteisiin. Sen sijaan uusi aalto tarjosi pienen budjetin elokuvia ja uusia näyttelijöitä. Studioista siirryttiin Pariisin kaduille, ja ohjaajat vangitsivat uuden sukupolven elintavat, mm. kielenkäytön ja muodin.

Uusi aalto laukaisi samankaltaisia reaktioita myös muiden maiden elokuvateollisuudessa.

Historia 
Uuden aallon aloituksena on pidetty nuoren ranskalaisen elokuvakriitikon François Truffaut'n esikoiselokuvaa 400 kepposta, nimenomaan sen ensi-iltaa Cannesin elokuvajuhlilla 4. toukokuuta 1959.

Samana vuonna valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, jotka yhdessä muodostivat tukevan pohjan uudelle aallolle. Nämä elokuvat olivat Jean-Luc Godardin Viimeiseen hengenvetoon ja Alain Resnais'n Hiroshima rakastettuni. Kuitenkaan Resnais'ta ei yleensä, syystä tai toisesta, lueta uuden aallon ohjaajaksi. Kuitenkin hänen elokuvansa vaikutus oli ja on yhtä huomattava kuin muidenkin, lukuun ottamatta Godardia ja Truffaut'ta, jotka olivat uuden aallon keskeisimpiä vaikuttajia.

Uuden aallon vaikutus nykyisin 
Uusi aalto korosti ohjaajan asemaa, ja edelleenkin ohjaajalla on suurin valta elokuvaa tehdessä, mikä auttaa ohjaajaa toteuttamaan haluamansa vision. Osa ohjaajista, aidon auteur-ohjaajien tavoin, myös käsikirjoittaa yhä elokuvansa itse.

Uusi aalto myös vaikutti elokuva-alan asenteisiin. Keskeistä ei ole enää se, että elokuvan tarvitsisi noudattaa tai rikkoa sääntöjä. Elokuvan ei tarvitse välittää niistä. Kaikki on sallittua. Tämäkin on antanut vapautta elokuville.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YLE Elävä arkisto: Elokuvan uusi aalto
 Lasipalatsi Ranskalaisen elokuvan uusi aalto täyttää toukokuussa 50 vuotta – mitä siitä jäi jäljelle.
 Kansallinen audiovisuaalinen arkisto Uuden aallon kesä.

Ranskan elokuva
Elokuvateoria
Kaakeliuuni

Kaakeliuuni eli kakluuni on tulisija, joka muurataan perinteisesti kuppikaakeleista ja tiilistä.  

Ensimmäiset kaakeliuunit olivat rakenteeltaan avoimien tulisijojen tapaan muurattuja ja niiden savukanavat johtivat suoraan piippuun. Niitä alettiin rakentaa Euroopan saksankielisellä alueella 1300-luvulla ja pohjoismaissa 1400-luvun jälkipuoliskolla. Suomen ensimmäisenä kaakeliuunina on pidetty uunia, joka rakennettiin  Turun linnan linnantupaan vuonna 1543. On kuitenkin mahdollista, että kaakeliuuneja oli jo aiemmin esimerkiksi Laukon kartanossa Vesilahdella. 1700-luvun loppupuolella Ruotsissa huolestuttiin polttopuiden riittämisestä, joten ruotsalaiset kenraali Fabian Wrede ja arkkitehti Carl Johan Cronstedt saivat tehtävän 1775 ja kehittivät jo samana vuonna uuneihin kiertävän hormiston. Savu kiertää uunin sisällä, jolloin tiilet varastoivat lämpöä itseensä ja luovuttavat ne hitaasti ja tasaisesti huoneeseen.

Kuppikaakelit ovat osa uunin rakennetta ja niin ikään myös ne varastoivat lämpöä. Kuppikaakelien ansiosta perinteinen kaakeliuuni voidaan purkaa ja pystyttää uudelleen rikkomatta kaakeleita. Uunien tiilisisus kestää yleensä säännöllisessä käytössä 20–30 vuotta, mutta vanhoja toimivia kaakeliuuneja löytyy sadankin vuoden takaa.  

Suomessa kaakeliuuniteollisuus kukoisti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Suomessa toimineita kaakelitehtaita olivat mm. Turun kaakelitehdas Oy (nykyään Pukkila), Wilh. Andsténin Tehdas Oy (1842–1915), Arabia (uunien valmistus 1873–1916), Rakkolanjoen kaakelitehdas Oy (1877–1930), Oy Ruoholahden kaakelitehdas (1870–1908) sekä Tampereen kaakelitehdas Oy (1896–1912) ja tiettävästi myös Herttoniemen fajanssitehdas (1762–1845).

Ennen rakennuksia lämmitettiin ainoastaan kaakeliuuneilla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kuitenkin erilaiset lämmitysjärjestelmät kehittyivät vaihtoehdoiksi uunien rinnalle, ja 1930-luvulla kaakeliuuneja alettiinkin purkaa taloista.  

Kaakeliuunit ovat aina seuranneet aikansa tyylisuuntauksia. 1700-luvulla rokokoon aikana sisustuksia alettiin suunnitella kokonaisvaltaisesti ja kaakeliuunistakin tuli entistä vahvemmin osa koko sisustusta. Kaakeliuuni on siis lämmitysjärjestelmän lisäksi sisustuselementti.  

Nykyään kaakeliuuneiksi kutsutaan myös kaakeleilla (pelkillä sileillä laatoilla) päällystettyjä tulisijoja, mutta näissä kaakelit eivät ole osa uunin rakennetta. Kaakelointi on kuin missä tahansa muualla sisustuksessa, seinissä jne. Kaakeleita ei saa irti ehjinä.   

Nykyisin kaakeliuuni voi olla varalämmön lähde, sen avulla voidaan säästää lämmityskustannuksissa ja se on edelleen tärkeä sisustuselementti.

Katso myös
 takka
 uuni
 vuolukiviuuni
 leivinuuni

Aiheesta muualla
 http://kaakelitehdas.fi/tuotteet/kaakeliuunit/tietoa-kaakeliuuneista/

 Kaakeliuunien Suomen Perinneyhdistys Ry

Tulisijat
Tsimši

Tsimši  on penutikieliin kuuluva tsimši-intiaanien puhuma kieli. Tsimši muodostaa yhdessä gitksanin ja nisga'an kielten kanssa tsimšikielten ryhmän.

Kieli jakautuu kahteen murteeseen: eteläiseen tsimšiin (vaihtoehtoisia nimiä Sguxs, Old Klemtu)ja rannikkotsimšiin (Sm'algyax).

Kielen puhujat asuvat Brittiläisen Kolumbian pohjoisrannikolla (Terrace, Prince Rupert ja Kitimat) Kanadassa sekä Alaskan eteläisimmässä osassa Annettensaarella.

Kanadassa kielen puhujia on noin 750 (2002 Poser) ja 50 Yhdysvalloissa (2002). Puhujat ovat pääosin vanhuksia. 

Tsimšin kielellä on laadittu sanasto ja kielioppi. Raamatun osia on käännetty 1885–1898.

Aiheesta muualla 

 Tsimši Ethnologue.com:ssa
 http://www.ydli.org/bcother/bclist.htm#tsim
 Sm'algyax - "The Real Language"

Lähteet 

Tsimšikielet
Demonologia

Demonologia on oppi pahoista hengistä eli demoneista. Demonologia syntyi keskiaikaisten ja varhaisen uuden ajan teologien pyrkimyksistä kerätä ja järjestää Saatanaan ja demoneihin liittyviä käsityksiä. Myöhemmin demonioppi on vaikuttanut okkultismiin. Demonologiaa tunnetaan myös muissa uskonnoissa.

Demonologia nykyajan kristinuskossa
Periaatteessa demonologia kuuluu angelologian tavoin luterilaisen kirkon oppiin, joskaan se ei ole keskeisellä sijalla. Vuodesta 1886 alkaen Suomessa luterilainen kirkko on väittänyt, että kaste ei poistakaan demoneja vauvoista.

Katolinen kirkko kuitenkin väittää harjoittavansa demonien poistamista niiden valtaamista ihmisistä myös Suomessa. Ensin kuitenkin "suljetaan pois" muut vaihtoehdot kuten painajaiset, harhat ja päihteet. Katolinen kirkko sertifioi demonologeja (eksorkisteja), mutta sertifiointi vaatii katolisuuden laajaa tuntemusta ja vuosien koulutusta. 

Koska demoneita yleensä pidetään pelkkänä taikauskona, kristillisten demonologien rooli on pienentynyt dramaattisesti valistusajan alusta lähtien. Eksorkismista eli demonien poistamisesta käytetään myös termiä manaus, joka on sikäli sekaannusta aiheuttava, että toisaalta sillä tarkoitetaan myös demonien esiin kutsumista näkyvään todellisuuteen.

Lähteet 

Demonit
Mytologia
Katolinen teologia
Voodoo You

Voodoo You on suomalaisen Zero Nine -yhtyeen kuudes levy. Se julkaistiin vuonna 1988 Polarvoxin rock-musiikkiin keskittyvällä Amulet-merkillä. Musiikillisesti yhtye siirtyi albumilla aiempaa raskaampaan ilmaisuun, kuten esimerkiksi power metal-henkinen avauskappale "Total Blackout" sekä nimikappale "Voodoo You" osoittavat. Yhtyeen jäsenten lisäksi kappaleita ovat olleet tekemässä Esa Kaartamo sekä Harry Bent. 

Coverina albumilta löytyy Mike Oldfieldin "Shadow on the Wall". Singlenä albumilta julkaistiin kappale "Hold Your Punches" b-puolenaan "Baby Don't Stop". Suomen listoilla albumi nousi sijalle 6. ja yhtye keikkaili albumin julkaisun jälkeen parisen vuotta, kunnes jäi aina 1990-luvun puoliväliin asti kestäneelle tauolle.

Kappaleet

Kokoonpano 
Kepa - laulu
Mara - kitarat
Tim - kitarat
Elmo - basso
Iro - koskettimet 
Borno – rummut

Tuotanto 

 T.T. Oksala ja Peto Niemelä - tuotanto
 Mika Jussila - masterointi
 Riipinen - kannen suunnittelu

Julkaisuhistoria 

 1988: Amulet, WISH 25, vinyyli, tekstillinen sisäpussi
 1988: Amulet, WISHCD 8, CD
 1988: Amulet, WISHC 25, kasetti
 1996: Polarvox, WISHCD 8, CD, remasteroitu
 2004: Warner Music Finland, 5050467-2007-2-2, CD, remasteroitu

Lähteet

Aiheesta muualla 
Artikkeli albumista Kaaoszine-sivustolla

Vuoden 1988 albumit
Zero Ninen albumit
Eyes on the Rear View Mirror


Eyes on the Rear View Mirror on hard rock -yhtye Zero Ninen vuonna 2006 julkaisema kokoelma-albumi, joka käsittää 18 kappaletta yhtyeen uran varrelta. Vanhin kappale on vuodelta 1980 ja uusimmat edelliseltä N. E. Files -levyltä.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Smackthejack.net:

Lähteet 

Vuoden 2006 kokoelma-albumit
Zero Ninen albumit
Luettelo Suomen huvipuistoista ja tivoleista

Tässä luettelossa ovat kaikki Suomen huvipuistot ja tivolit.

Huvipuistot 
Linnanmäki, Helsinki
Särkänniemi, Tampere
PowerPark, Alahärmä
Tykkimäki, Kouvola
Nokkakivenpuisto, Laukaa
Zones by Särkänniemi, Lempäälä
Vauhtipuisto, Oulu

Teemapuistot 
Muumimaailma, Naantali
Santa Park, Rovaniemi
Ti-Ti Nallen koti, Lempäälä
Lego Show, Helsinki

Puuhapuistot 
Puuhamaa, Janakkala
Jukupark, Kalajoki (Vuoteen 2008 asti JukuJukumaa)  
Jukupark, Turku
Visulahti, Mikkeli
Kesämaa, Punkaharju
Huvisatama, Lappeenranta
Smart Park, Eckerö
PuuhaPark, Vihti

Eläin- ja satupuistot 

Zoolandia, Lieto
Kiteen eläinpuisto, Kitee, Pajarinhovi
Sea Life, Helsinki
Puuhapuisto Veijari, Saarijärvi
Konijänkän kotieläinpiha, Kolari
Pikkukili, Lieksa
Kukka- ja eläinpuisto Escurial, Liminka
Korkeasaaren eläintarha, Helsinki
Sisumetsä, Somero

Seikkailupuistot 
 Flowpark Ahvenisto, Hämeenlinna
 Flowpark Lappeenranta
 Flowpark Turku
 Flowpark Varala, Tampere
 Flowpark Vierumäki
 Flowpark Ähtäri Zoo, Ähtäri
 Seikkailupuisto Huikee, Pori
 Seikkailupuisto Huippu, Espoo
 Atreenalin Seikkailupuisto Saimaa, Rauha
 Seikkailupuisto, Turku
 Valkeakosken Seikkailupuisto, Valkeakoski
 Keskikylän Seikkailupuisto, Jalasjärvi
 RanuaZoo, Ranua
 Ähtärin eläinpuisto, Ähtäri
Kiipeilypuisto Korkee, Helsinki
Seikkailupuisto Talma Active Park, Sipoo
Sappeen Seikkailupuisto, Pälkäne

Tivolit 
Suomen Tivoli
Tivoli Seiterä
Tivoli Sariola
Christer's Tivoli
Tivoli Suuronen
Roopen Huvipuisto
Eurooppativoli
Huvimylly
Markkinativoli
Tivoli Tapsa
Ilkka Sampo
Peli Saloon

Lakkautetut
Wasalandia, Vaasa
Ålandsparken, Maarianhamina
Huvipuisto Karuselli, Helsinki
Santerin seikkailumaa, Ähtäri
Fanfaari, Kerava, vuodesta 1992 lähtien nimellä Planet Fun Fun
Koskikeskuksen sisähuvipuisto, Tampere
Hoksopoli, Kuopio
Peukkula, Jyväskylä
Hilarius Hiiren kylä, Laukaa
Funpark, Lempäälä
Peikkometsä, Järvenpää

Aiheesta muualla 
 Huvipuisto.net
 Huvipuistot.fi

Huvipuistoista ja tivoleista
Nokkakiven huvipuisto

Nokkakiven huvipuisto on huvipuisto, joka avattiin Laukaan Lievestuoreella kesällä 2007. Puisto sijaitsee Jyväskylän ja Kuopion välisen valtatie 9:n varrella, noin 20 km Jyväskylästä itään. Puiston omistaa Bellingham Oy. 

Puisto muistuttaa ulkoasultaan 1900-luvun alun viktoriaanista huvipuistoa vehreine puutarhoineen ja vanhantyylisine rakennuksineen. Pensaista tehty labyrintti on ainoa täysikokoinen kasveista tehty labyrintti Suomessa. Hurjempia laitteita ovat muun muassa Cyclon-vuoristorata, Round Up ja Suomen ainoa kiinteässä huvipuistossa pyörivä Miami. Laitteita on tullut vuosittain lisää ja kesällä 2010 alkuperäinen huvipuisto laajeni viereisen metsän suuntaan. Viimeisin uutuus on kesällä 2021 avattu hupitalo Ketkula, joka on puiston omaa tuotantoa.

Nokkakiven kummitusjuna on kokonaan kivestä rakennettu linna. Sen sisällä on Särkänniemen puretun kummitusjunan rata ja vaunut. Kummitusjunan suunnittelusta vastasi Markku Hakola.

Nokkakiven Huvipuistoon kuuluu myös vieressä sijaitseva Laukaanhovi, jossa on puiston pelihalli. Pelihallissa voi pelata vanhoja pelikoneita, kuten flippereitä, pajatsoja, videopelejä, ilmakiekkoa, ampumapelejä ja biljardia. Lähes kaikki pelikoneet ovat ilmaiseksi pelattavissa. Pelit ovat joko vapaapelitilassa, tai niiden vaatimat poletit löytyvät pelien lähettyviltä. Laukaanhovissa on myös kiipeilyteline, trampoliini, pienoiskaruselleja, keinuautomaatteja, rakettisimulaattori, pallomeri, naurutalon peilejä ja toimivia huvipuistolaitteiden pienoismalleja.

Nokkakiven laitteet ja kohteet 

 Miami, 2007. Valmistaja: Eagle Miami Flyers, Nottingham UK (Iso-Britannia).
 Maailmanpyörä, 2007. Valmistaja: Eli Bridge (Yhdysvallat).
 Round Up, 2007. Valmistaja: Nijmeegs Lasbedrijf (Hollanti).
 Pilvenpyörä, 2007. Valmistaja: Ameco, UK.
 Lentokonekaruselli, 2007. Valmistaja: Allan Herschell (Yhdysvallat).
 Pienoisjuna, 2007. Valmistaja: Ward.
 Miniautot, 2007. Valmistaja: Sela Cars (Italia).
 Mustekala, 2007. Valmistaja: Modern Products (Iso-Britannia).
 Lasten Maailmanpyörä, 2007.
 Pensassokkelo, 2007. 
 Törmäilyautorata, 2008. Valmistaja: Ihle (Saksa).
 Pelihalli, 2008. 
 Skyhawk Raider -lentosimulaattori, 2009. 
 Kanoottijoki, 2010.
 Hully Gully, 2010. Valmistaja: Sartori (Italia).
 Vauhtivirveli (Tilt-A-Whirl), 2011. Valmistaja: Sellner (Yhdysvallat).
 Mörkömetsä, 2012.
 Kummitusjuna, 2013.
 Peppi-karuselli, 2014. Valmistaja: Coulson (Iso-Britannia)
 Scrambler, 2015. Valmistaja: Eli Bridge (Yhdysvallat)
 Cyclon, 2016. Valmistaja: Interpark (Italia)
 Saturn, 2017. Valmistaja: Sartori (Italia)
 Ketkula-hupitalo, 2021

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Huvipuisto.net
 Nokkakivi

Laukaa
Suomen huvipuistot
Nokkakiven huvipuisto, Laukaa
Hullabaloo


Hullabaloo on rockyhtye Musen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2002. Se sisältää kaksi levyä, joista ensimmäinen sisältää yhtyeen aikaisemmilla singleillä julkaistuja b-puolia ja toinen livemateriaalia Pariisin 'Le Zenith' -konsertista lokakuulta 2001. Samoihin aikoihin yhtyeeltä julkaistiin myös tupla-DVD.

Kappaleet

DVD

DVD 1: Live At Le Zenith, Paris
Intro
Dead Star
Micro Cuts
Citizen Erased
Sunburn
Showbiz
Megalomania
Uno
Screenager
Feeling Good
Space Dementia
In Your World
Muscle Museum
Cave
New Born
Hyper Music
Agitated
Unintended
Plug In Baby
Bliss
Darkshines (vain Japanin-julkaisussa)

DVD 2: Documentary
 40-minuuttinen dokumentti yhtyeen kiertueelta 2001
 Interaktiivinen diskografia
 Valokuvagalleria

Vuoden 2002 kokoelma-albumit
Musen albumit
John Leckien tuottamat albumit
TV3

TV3 on Viasatin televisiokanava. Kohdemaina ovat Baltian maat ja Pohjoismaat. Ensimmäinen TV3-kanava käynnistettiin uudenvuodenaattona vuonna 1987. Se mursi sittemmin monopolin, joka oli Skandinavian kielisten ohjelmien lähetyksessä.

Maat 

Alussa kaikki Skandinavian maat jakoivat saman TV3-kanavan. Erilliset kanavat Tanskalle ja Norjalle aloitettiin pian, ja lopulta kaikilla oli oma kanavansa. 1990-luvulla TV3 laajeni Baltian maihin. Laajetessaan uusille markkina-alueille kanavat eivät ottaneet TV3-nimeä, vaikkakin ne pohjautuivat erittäin paljon TV3-malliin. Suomessa ei lähetetä TV3:a, sillä sen paikka on varattu MTV3:lle. Lyhennettä TV3 tosin käytettiin MTV3:n edeltäjästä Kolmoskanavasta esimerkiksi lehtien ohjelmatiedoissa.

Aiheesta muualla

 TV3 - Latvia
 TV3 - Liettua
 TV3 - Norja
 TV3 - Ruotsi
 TV3 - Tanska
 TV3 - Viro

Televisiokanavat
Claudia Beni

Claudia Beni (s. 30. toukokuuta 1986) on kroatialainen pop-laulaja. 

Claudia Beni on pienestä tytöstä pitäen kiertänyt esiintymässä ympäri Jugoslaviaa Mići rokeri -yhtyeessä, joka sittemmin vaihtoi nimensä muotoon Teens. Kaikkiaan hän julkaisi yhtyeen kanssa kolme albumia 12-vuotiaana Beni osallistui ensimmäistä kertaa Kroatian Eurovision laulukilpailun karsintaan Doraan. Vuonna 2002 hän sai Porin-palkinnon ja erosi Teens-yhtyeestä, minkä jälkeen julkaisi nimeä Claudia kantaneen soololevyn, joka nousi korkealle myyntilistoilla. 17-vuotiaana hän edusti Kroatiaa vuoden 2003 Euroviisuissa kappaleella Vise nisam tvoja sijoittuen viidenneksitoista.

Yhdessä Ivana Banfićin kanssa Beni lauloi Kroatian jalkapallomaajoukkueen 2002 MM-kisojen kannustuslaulun Hrvatice vas vole.

Aiheesta muualla
 http://www.claudiabeni-fansite.6x.to/

Kroatialaiset laulajat
Kroatian euroviisuedustajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuoden 2003 euroviisuedustajat
Paranthropus robustus

Paranthropus robustus eli roteva-apinaihminen oli muinainen apinaihmislaji. Paleontologi Robert Broom löysi ensimmäiset todisteet lajista Etelä-Afrikasta vuonna 1938.

Kallon ominaisuuksista on päätelty lajin kehittyneen voimakasleukaiseksi pureskelijaksi. P. robustus söi todennäköisesti kasviksia ja juureksia, toisin kuin läheiset samaan aikaan eläneet ihmissuvun edustajat, jotka omaksuivat pääasialliseksi ravintolähteekseen lihansyönnin. P. robustus eli Afrikassa 2,0–1,2 miljoonaa vuotta sitten, se oli tukevarakenteinen, ja sillä oli kuivaan ilmastoon sopeutunut purukalusto voimakkaine lihaksineen. P. robustus pystyikin syömään koviakin maan alta kiskottavia kasveja, joita oli saatavilla kuivassa ilmastossa ympäri vuoden. Lajin kallo muistuttaa hieman nykyisen gorillan kalloa ja myös hampaat poikkeavat Homo-suvun lajien ominaisuuksista.

Swartkrans-nimisen paikan luolista läheltä Johannesburgia on löydetty fossiileja 130 yksilöstä sekä muista apinaihmisistä ja aikansa eläimistöstä. Paranthropus robustus oli ensimmäinen sukunsa laji, joka löydettiin. Myöhemmin on samasta suvusta löydetty lajit P. boisei ja P. aethiopicus. Keskiverto P. robustus hädin tuskin eli yli 17-vuotiaaksi. Aivotilavuus lajilla oli vain nykyisen simpanssin luokkaa, 410–530 kuutiosenttimetriä, painon ollessa 40–50 kg ja pituuden 1,2 metriä tai alle. Naaraat olivat uroksia pienempiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.exn.ca/Stories/2000/04/27/55.asp

Ihmisen evoluutio
Isot ihmisapinat
Esihistorialliset nisäkkäät
Jarmo Virmavirta

Jarmo Virmavirta (s. 9. toukokuuta 1940 Kullaa) on suomalainen lehtimies, päätoimittaja ja politiikan vaikuttaja.

Hän aloitti toimittajana Satakunnan Kansassa vuonna 1965 ja työskennellyt muun muassa uutistoiminnan päällikkönä Yleisradiossa, vastaavana päätoimittajana Turun Sanomissa 1983–1990,, päätoimittajana Uudessa Suomessa 1990–1991, Länsi-Suomessa 1994–1996 ja kokoomuksen Nykypäivässä 1996–2001 sekä Kansallisen Kokoomuksen tiedotuspäällikkönä. Luottamustoimia hänellä on ollut sananvapaustoimikunnan puheenjohtajana ja Ulkopoliittisen instituutin hallituksen puheenjohtajana. Suomi-Seuran puheenjohtajana Virmavirta toimii myös ulkosuomalaisparlamentin puhemiehenä. Suomi-Seura r.y. on maailmalla olevien, sinne lähtevien ja sieltä palaavien suomalaisten etu-, asiantuntija- ja palvelujärjestö. Suomi-Seura välittää ajanmukaista Suomi-kuvaa maailmalle ja tekee ulkosuomalaisuutta tunnetuksi myös Suomessa.

Politiikkaan hän lähti Matti Virkkusen valitsijamiesehdokkaaksi ja vaikutti kokoomuksen niin sanotuissa remonttimiehissä.

Virmavirta on julkaissut lukuisia kirjoja. Vuonna 2000 presidentti Halonen myönsi Virmavirralle professorin arvonimen.

Heinäkuussa 2018 Virmavirta järjesti Virossa kohua herättäneen Viron ja Suomen tulevaisuusvisioita käsitelleen keskustelutilaisuuden, jossa esiintyi myös Suomen entinen pääministeri Esko Aho. Viron Postimees-lehden mukaan tapahtuman kutsussa oli jätetty mainitamatta Ahon tehtävä Venäjän valtiolle kuuluvan Sberbankin hallintoneuvostossa, mikä herätti ihmetystä.

Tuotanto

Lähteet 
 Digitoday fakta
 Jarmo Virmavirta Uuden Suomen sivuilla 
 Jokilaakso lehdet - 2011

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Virmavirran blogi Uudessa Suomessa

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset juristit
Turun Sanomien päätoimittajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkue

Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Joukkue toimii Yhdysvaltain jalkapalloliiton alaisuudessa.

Historia
Yhdysvaltain maajoukkueen parhaat menestysvuodet ajoittuvat sen alkuaikoihin. Joukkue oli mukana jo ensimmäisissä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Uruguayssa 1930, missä se pelasi historian ensimmäisessä MM-turnausottelussa Montevideossa Belgian jalkapallomaajoukkuetta vastaan (3–0 voitto). Samassa turnauksessa joukkueen pelaaja Bert Patenaude teki MM-kisojen ensimmäisen hattutempun 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Paraguayta vastaan. Joukkue saavutti kisoissa pronssia, mikä on vielä tänäkin päivänä sen paras MM-kisasijoitus. 

Vuoden 1950 MM-kisoissa Brasiliassa joukkue vastasi eräästä MM-kilpailujen suurimmasta yllätyksestä, kun se voitti ennakkosuosikkijoukkue Englannin maalein 1–0. Aiemmin samainen Englannin joukkue oli rökittänyt koko muun Euroopan parhaista pelaajista kootun tähdistöjoukkueen 6–1. Voitostaan huolimatta Yhdysvaltain taival kisoissa päättyi alkulohkoon, kun se hävisi Espanjalle. 
 
Brasilian kisojen jälkeen Yhdysvallat selviytyi seuraavan kerran MM-kisoihin vasta vuoden 1990 Italian kisoihin, missä se ei saavuttanut pistettäkään. Seuraavana vuonna se voitti kautta aikain ensimmäisen CONCACAF Gold Cupin. Vuoden 1994 MM-kisoihin se selviytyi isäntämaana automaattisesti ja selviytyi lohkovaiheesta jatkoon, mutta putosi heti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hävittyään Brasilialle. 1998 Ranskan MM-kisoissa joukkue ei onnistunut tekemään yhtään maalia ja sijoittui viimeiseksi omassa alkulohkossaan. Sen sijaan neljä vuotta myöhemmin Japanin ja Etelä-Korean MM-turnauksessa se saavutti parhaan MM-kisasijoituksensa sitten vuoden 1930, missä se voitti ensimmäisellä pudotuspelikierroksella maanosalohkonsa perinteisen mahtijoukkueen Meksikon maalein 2–0, mutta hävisi puolivälierissä lopulta hopealle sijoittuneelle Saksalle 0-1. Joukkue selviytyi myös 2006 Saksan MM-kisoihin, joissa se jäi kuitenkin alkulohkoon hävittyään Tšekille ja Ghanalle sekä pelattuaan tasan Italian kanssa. Turnauksen jälkeen valmentaja Bruce Arena jätti tehtävänsä. Kesäkuussa 2009 Etelä-Afrikan MM-kisoihin valmistavassa turnauksessa Confederations cupissa Yhdysvallat sijoittui toiseksi. Välierissä Yhdysvallat pudotti jatkosta hallitsevan Euroopan mestarin Espanjan ja loppuottelussa Brasilia oli Yhdysvaltoja parempi maalein 2–3. Yhdysvallat johti ottelua jo 2–0 puoliajalla, mutta Brasilia voitti lopulta mestaruuden.

Arvokisat

Päävalmentajat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Maaottelutulokset 1885–1979
 Maaottelutulokset vuodesta 1980 lähtien

Jalkapallomaajoukkueet
Maajoukkue
Riuttatiira

Riuttatiira (Thalasseus sandvicensis, aiemmin Sterna sandvicensis) on laajalle levinnyt suurehko merilintu. Levinneisyysalueen mukaan se jaetaan joskus kolmeen alalajiin, T. s. sandvicensis Euroopassa ja Afrikassa, T. s. acuflavida Pohjois-Amerikassa ja T. s. eurygnatha Etelä-Amerikassa. Suomessa se ei vielä (2006) ole pesinyt, vaikka satunnaisia yksilöitä Itämeren rannoilla onkin vieraillut.

Koko ja ulkonäkö
Selkä ja siivet ovat harmaat, kaula rinta ja pään alaosa valkeat, silmien yläpuoli kesällä musta, loppukesästä talveen otsa valkoinen. Pitkä, kapea tikkunokka musta keltaisella kärjellä. Kookkaampi kuin Suomen yleisimmät tiirat, mutta räyskää pienempi.  
Pituus on 35–45 cm, siipien kärkiväli 85–105 cm,  paino 80–100 grammaa.

Levinneisyys
Riuttatiira ei kuulu Suomen pesimälinnustoon, mutta jo Viron rannikoilla näitä kauniita vaaleita tiiroja tapaa pesimästä. Riuttatiiroja kiertelee kuitenkin Suomenkin merenrannikoilla vuosittain huhti-elokuussa. Suurin osa havainnoista tulee Suomenlahdelta ja Lounaissaaristosta, mutta monesti lajin satunnaisia kiertelijöitä saattaa tavata myös mm. Porin seudulta. Vuonna 2007 riuttatiirasta tehtiin Suomessa ainakin 10 havaintoa, joiden perusteella eri yksilöitä havaittiin noin 6–9. Parhaiten laji oli havaittavissa Hangossa, jossa laji havaittiin yhteensä 7 kertaa (ilmeisesti 5 eri yksilöä koko vuoden aikana).

Elinympäristö
Riuttatiira ei ole yhtä aggressiivinen kuin lapintiira ja naurulokki, ja se pesii joskus näiden lähellä ollakseen suojassa pedoilta.

Ravinto
Riuttatiira syö pääasiassa pieniä kaloja rannikolla tai avomerellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
Tiirat
Huomenlahja

Huomenlahja on aviomiehen vaimolleen hääyötä seuraavana aamuna antama lahja. Aiemmin huomenlahja saattoi olla vaikkapa lehmä, torppa, astioita tai rahaa. Nykyaikana huomenlahja on usein koru, kello tai vastaava. Myös morsiamet haluavat nykypäivänä usein muistaa tuoretta aviomiestään lahjalla.

Huomenlahjalla ei nykyään ole syvällisempää merkitystä, kuin se, että puolisot yksinkertaisesti haluavat antaa toisilleen jotain juuri alkaneen avioliiton kunniaksi. Huomenlahjan tarkoitus historiassa oli kuitenkin turvata vaimon toimeentulo mahdollisen leskeksitulon jälkeen. Huomenlahjan antaminen oli jopa säädetty lailla.

Kun aviopuolisot saivat avio-oikeuden toistensa omaisuuteen, huomenlahja menetti merkityksensä. Se on kuitenkin jäänyt perinteeksi, jolla voi muistaa uutta aviopuolisoaan ensimmäisenä yhteisenä aamuna.

Huomenlahja Suomen lain mukaan 
Huomenlahjalla oli aikaisemmin Suomessa oikeudellista merkitystä sellaisissa avioliitoissa, jotka oli solmittu ennen 1. tammikuuta 1879. Vuonna 1879 tai sen jälkeen solmituissa avioliitoissa huomenlahja ei tullut kysymykseen alla olevien määritelmien mukaisena.

Huomenlahjan saattoi määrätä mies, omasta omaisuudestaan ja ennen vihkimistä, tulevalle vaimolleen. Lahjan sai antaa joko kiinteänä tai irtaimena omaisuutena mutta ei kummassakaan näistä lajeista yhdessä. Huomenlahjasta saatettiin määrätä myös laissa.

Jos vaimo kuoli ennen miestään, huomenlahja kävi mitättömäksi. Samoin lahja mitätöityi, jos vaimo tahallaan tai törkeästä tuottamuksesta surmasi miehensä taikka huoruusrikoksen kautta oli syypää avioliiton purkautumiseen. Jos kaupungissa asuvilla aviopuolisoilla oli lapsia, huomenlahjaa ei annettu.

Jos mies kuoli eikä huomenlahjaa ollut määrätty, sai vaimo puolet siitä, mitä mies olisi enintään voinut huomenlahjaksi antaa. Lapsilla tai miehen perillisillä oli valta antaa tällainen huomenlahja oman harkintansa mukaan joko irtaimena tai kiinteänä omaisuutena.

Paavo Lipposen hallitus 1995 

Termiä "huomenlahja" käytettiin myös työmarkkinajärjestöjen hallituksen muodostajalle Paavo Lipposelle kesken hallitusneuvottelujen antamasta julkilausumasta, jolla järjestöt sitoutuivat tukemaan alhaisen inflaation tavoitetta. Lipponen oli pyytänyt järjestöiltä tämän suuntaista kannanottoa.

Lähteet

Lakiviitteet 

Häät
Suomen oikeushistoria
Seulonnan keskeiset artikkelit
Valoherkkyys

Valoherkkyys kuvaa filmin tai digitaalikennon herkkyyttä eli kykyä reagoida valoon. 

Herkkä filmi tarvitsee vähemmän valoa valottuakseen, sillä on siis helpompi kuvata hämärässä, mutta suuri herkkyys lisää kuvaan tulevaa kohinaa. Hidas epäherkempi filmi taas tarvitsee enemmän valoa, mutta toisaalta lopullisen kuvan laatu on tarkempi. Normaalin värifilmin herkkyys on tyypillisesti 100/21°ISO, eli 100 ASA-yksikköä tai 21° DIN-yksikköä.

Valoherkkyyden asteikot
Filmin herkkyyttä voidaan ilmoittaa kolmella eri asteikolla. Perinteisiä asteikoita olivat eurooppalainen DIN (Deutsches Institut für Normung) ja amerikkalainen ASA (American Standard Association, nykyinen American National Standards Institute eli ANSI). Nykyisin herkkyyttä ilmaisee ISO-lukema (International Organization for Standardization - "lyhenne" tulee kreikan kielen sanasta isos, joka tarkoittaa yhtäläistä). ISO-lukema on kahden edellisen yhdistelmä. Varsinaisen standardin tunniste on ISO 2240:2003.

ASA-asteikolla lukeman kaksinkertaistuminen tarkoittaa samalla herkkyyden kaksinkertaistumista ja lukeman puolittuminen herkkyyden puolittumista. 200 ASA:n filmi on siis kaksi kertaa herkempää kuin 100 ASA:n.

DIN-asteikolla vastaava ero on kolme DIN-astetta. 21° DIN:in herkkyys vastaa 100 ASA:n herkkyyttä ja 27° DIN:in herkkyys 400 ASA:n herkkyyttä.

ISO-asteikko on ASA- ja DIN-asteikon yhdistelmä.  Oikeaoppisesti ISOa käytettäessä kuuluisi ilmoittaa molemmat lukemat, esimerkiksi 100 / 21° ISO. Usein näkee kuitenkin myös ilmoitettavan pelkän ASA-luvun (esimerkiksi digitaalikameroiden valikoissa), vaikka yksiköksi on merkitty ISO. Tämä johtunee tilan säästön tarpeesta.

Herkkyydet voi jaotella karkeasti ottaen kolmeen eri kategoriaan:

Hitaat herkkyydet
6 ASA eli 9° DIN eli 6/9° ISO
12 ASA eli 12° DIN eli 12/12° ISO
25 ASA eli 15° DIN eli 25/15° ISO
50 ASA eli 18° DIN eli 50/18° ISO
64 ASA eli 19° DIN eli 64/19° ISO
80 ASA eli 20° DIN eli 80/20° ISO

Keskinopeat herkkyydet
100 ASA eli 21° DIN eli 100/21° ISO
125 ASA eli 22° DIN eli 125/22° ISO
160 ASA eli 23° DIN eli 160/23° ISO
200 ASA eli 24° DIN eli 200/24° ISO
400 ASA eli 27° DIN eli 400/27° ISO
800 ASA eli 30° DIN eli 800/30° ISO

Nopeat herkkyydet
1600 ASA eli 33° DIN eli 1600/33° ISO
3200 ASA eli 36° DIN eli 3200/36° ISO
6400 ASA eli 39° DIN eli 6400/39° ISO
12000 ASA eli 42° DIN eli 12000/42° ISO

Merkintätapa
Yksikön kirjoittaminen joko lukeman eteen tai taakse on myös monesti hieman epäselvä asia. Kansainvälisillä kentillä se merkitäänkin yleensä luvun eteen, esimerkiksi ISO 50/18°, mutta Suomen kielitoimiston suosituksen mukaisesti tulisi suomea kirjoitettaessa merkitä yksikkö luvun perään, siis 50/18° ISO (vastaavasti 30 euroa tai 100 m).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Valokuvauksen tekniikka