joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kontukimalainen

Kontukimalainen (Bombus terrestris) on kimalaisten sukuun kuuluva mesipistiäislaji.

Kontukimalainen on kimalaiseksi melko suurikokoinen. Sen selkäpuolella on kaksi tummankeltaista raitaa, sillä etuselkä ja takaruumiin toinen selkäkilpi ovat keltaiset.

Se on helppo sekoittaa Bombus-alasuvun muihin lajeihin, ennen kaikkea mantukimalaiseen (Bombus lucorum), isokimalaiseen (Bombus magnus) sekä kangaskimalaiseen (Bombus cryptarum). Myös melanistisia kontukimalaisia esiintyy.

Esiintymisalue 
Luontainen esiintymisalue ulottuu Välimereltä Britteinsaarille ja Pohjois-Skandinaviaan. Suomessa laji on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 1994 pääkaupunkiseudulla. Se on levinnyt Oulun korkeudelle ja luokitellaan Suomessa vakiintuneeksi vieraslajiksi. Kontukimalaista on kuitenkin siirretty muun muassa Britanniasta Uuteen-Seelantiin ja kasvihuonetuotannon pölyttäjäksi muun muassa Japaniin. Sitä esiintyy jopa Marokon kuumassa ja kuivassa ilmastossa.

Elintavat 
Kontukimalainen pesii maahan. Pesässä saattaa olla jopa 350 kimalaista. Emot heräävät aikaisin keväällä, Suomessa pajujen kukinta-aikaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Vieraslajit: Kontukimalainen (Bombus terrestris)
Ötökkätieto: Kontukimalainen (Bombus terrestris)
ITIS: Bombus terrestris 
UniProt: Taxonomy -  Bombus terrestris (Buff-tailed bumblebee) (Apis terrestris) 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Bombus terrestris (bumble bee) 
Pherobase: Semiochemicals of Bombus terrestris, the Buff-tailed bumblebee 

Kimalaiset
Kuoppala

Kuoppala voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 
 Kuoppala, kylä Pylkönmäellä
 Kuoppala, kylä Alahärmässä
 Kuoppalan linnavuori, mahdollinen linnavuori Kouvolan (aik. Anjalankosken) Enäjärvellä

Henkilöitä 
 Ahti Kuoppala (s. 1930), näyttelijä
 Alexander Kuoppala (s. 1974), Children of Bodom -yhtyeen kitaristi
 Hanna Kuoppala (s. 1975), jääkiekkoilija
 Helvi Kuoppala (1916–1993), kirjailija
 Ismo Kuoppala (s. 1975), jääkiekkoilija
 Jussi Kuoppala (1911–1993), suomalainen teologian tohtori, päätoimittaja ja Herättäjä-Yhdistyksen toiminnanjohtaja
 Jussi Kuoppala (s. 1974), suomalainen jalkapalloilija
 Köpi Kuoppala (s. 1971), suomalainen pesäpalloilija
 Mikko Kuoppala (s. 1981), suomalainen rap-artisti Pyhimys.
 Väinö Kuoppala (1914–1963), kansanedustaja (Kokoomus)
Långbacka

Långbacka voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimi
 Pitkämäki (), kaupunginosa Turussa

Sukunimi
 Gustav Långbacka (s. 1984), suomalainen jalkapallomaalivahti
 Jan Långbacka (s. 1968), suomalainen jääkiekkoilija
 Mats Långbacka (s. 1963), suomenruotsalainen näyttelijä
 Ralf Långbacka (1932−2022), suomenruotsalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Runar Långbacka (1905–1970), suomenruotsalainen kirjailija, raittius- ja rauhanliikkeen vaikuttaja
 Ulf Långbacka (s. 1957), suomenruotsalainen säveltäjä

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Prakash Raj

Prakash Raj (syntyjään Prakash Rai; s. 26. maaliskuuta 1965 Bangalore, Karnataka, Intia) on intialainen näyttelijä, joka on näytellyt, ohjannut ja ollut tuottajana useassa kannadan-, tamilin-, telugun-, hindin- ja malajalaminkielisessä elokuvassa. Hänen tuotantoyhtiönsä on Duet Movies. Erityisesti Prakash Raj tunnetaan antagonistisista rooleistaan kannadan-, tamilin- ja telugunkielisissä elokuvissa ja näistä rooleista hän on saanut myös paljon palkintoja. Vuonna 2009 hän voitti Intian parhaan näyttelijän kansallisen elokuvapalkinnon elokuvassa Kanchivaram näyttelemästään roolista.

Valikoitu filmografia 
 Bombay (1995)
 Iruvar (1997)
 Chirutha (2007)
 Jalsa (2008)
 Parugu (2008)
 Badrinath (2009)
 Orange (2010)
 Dabangg 2 (2012)
 Bhaag Milkha Bhaag (2013)
 Zanjeer (2013)
 Raajakumara (2017)
 K.G.F: Chapter 2 (2022)

Palkintoja

Kansalliset elokuvapalkinnot 
 1998 – Parhaan sivuosanäyttelijän kansallinen elokuvapalkinto tamilinkielisestä elokuvassa Iruvar.
 1999 – Tuomariston erikoispalkinto suorituksesta telugunkielisessä elokuvassa Anthapuram.
 2003 – Tuomariston erikoispalkinto rooleista tamilinkielisessä elokuvassa Dhaya ja telugunkielisessä elokuvassa Khagdam.
 2009 – Kansallinen elokuvapalkinto parhaasta näyttelijästä tamilinkielisestä elokuvasta Kanchivaram.
 2011 – Parhaan elokuvan kansallinen elokuvapalkinto kannadankielisestä elokuvasta Puttakkana Highway, jossa Prakash Raj oli tuottajana.

Filmfare Awards South -palkinnot 
 2002 – Parhaan telugusivuosanäyttelijän Filmfare Awards South -palkinto elokuvasta Nuvve Nuvve.
 2003 – Parhaan telugusivuosanäyttelijän Filmfare Awards South -palkinto elokuvasta Tagore.
 2004 – Parhaan tamilikonnan Filmfare Awards South -palkinto elokuvasta Ghilli.
 2005 – Parhaan tamilikonnan Filmfare Awards South -palkinto elokuvasta Sivakasi.
 2009 – Parhaan tamilinäyttelijän Filmfare Awards South -palkinto elokuvasta Kanchivaram.

Tamil Nadu State Film Awards -palkinnot 
 1996 – Parhaan konnan Tamil Nadu State Film Award -palkinto elokuvasta Kalki.
 2000 – Parhaan konnan Tamil Nadu State Film Award -palkinto elokuvasta Vaanavil.
 2005 – Parhaan konnan Tamil Nadu State Film Award -palkinto elokuvasta Anniyan.

Zee Cine -palkinnot 
 2012 – Parhaan antagonistisen roolin näyttelijän Zee Cine -palkinto elokuvasta Singham.

Apsara-palkinnot 
 2012 – Parhaan antagonistisen roolin näyttelijän Apsara-palkinto elokuvasta Singham.

CineMAA Awards -palkinnot 
 2012 – Parhaan miessivuosan CineMAA Awards -palkinto elokuvasta Dookudu.

SIIMA Awards -palkinnot 
 2012 – Parhaan miessivuosan SIIMA Awards -palkinto elokuvasta Dookudu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset näyttelijät
Intialaiset elokuvaohjaajat
Intialaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Diana (D126)

HMS Diana (viirinumero D126) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan hävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 16. helmikuuta 1945 työnumerolla J14074 nimellä HMS Druid Hawthorn Leslieltä, mutta köliä ei koskaan laskettu (telakkanumero 682).  Amiraliteetti peruutti tilauksen 18. joulukuuta.

Alus nimettiin huhtikuussa 1946 uudelleen HMS Dianaksi, jotta luokan nimet vastaisivat aiemman Daring-luokan aluksia. Tilaus uudistettiin Yarrow and Companylle Clydebankiin, missä köli laskettiin 3. huhtikuuta 1947 telakkanumerolla 1846. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1952 kumminaan amiraali Sir Rhoderick McGrigorin puoliso Lady McGrigor ja valmistui 19. maaliskuuta 1954.

Palvelus 
Alus liitettiin 25. toukokuuta 1954 Daring-luokan hävittäjistä muodostettuun osasto B:hen, jonka muut alukset olivat HMS Diamond, 'HMS Duchess ja HMS Decoy. Alus oli osaston mukana kaksi palvelusrupeamaa Välimerellä ennen kuin osasto lakkautettiin. Alus oli toukok-kesäkuussa 1956 koeajoissa Australiassa.

Alus oli Suezin kriisissä risteilijä HMS Newfoundlandin kanssa Punaisella merellä, missä se upotti 31. lokakuuta 1956 torpedoimalla Newfoundlandin kanssa tykistötaistelua käyvän Egyptin laivaston fregatin Domiatin.

Alus palautettiin palvelukseen 27. elokuuta 1957 ja luokiteltiin hävittäjäksi 2. lokakuuta. Se oli syyskuusta 1957 heinäkuuhun 1958 Välimerellä 5. hävittäjälaivueessa. Alus päätettiin modernisoida. Oltuaan lyhyen aikaa Devonportissa reservissä se siirrettiin 11. toukokuuta 1959 telakalle, mistä alus vapautui 20. tammikuuta 1961.

Seuraavana päivänä alus palautettiin palvelukseen 5. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se oli seuraavat kaksi vuotta Koti- ja Välimeren laivastoissa. Alus siirrettiin 3. tammikuuta 1963 Kaukoitään, missä se oli seuraavat kuusi vuotta lukuunottamatta muutamaa matkaa Britteinsaarille. Alus kuului 22. ja 24. saattajalaivueeseen sekä 1. ja 2. hävittäjälaivueeseen.

Palattuaan Britteinsaarille alus sijoitettiin toukokuussa 1969 myyntilistalle. Se myytiin modernisoitavaksi Cammell Lairdille, joka luovutti sen  HMS Decoyn kanssa Perulle.

 Perun laivasto 
Alus liitettiin Perun laivastoon nimellä BAP Palacios''. Modernisointi toteutettiin Cammell Lairdilla 1970-1973, mikä toistettiin 1977-1978. Alus poistettiin palveluksesta 1993.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston Daring-luokan hävittäjät (1949)
Yarrow’n valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan hävittäjät
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Rummuttajat

Rummuttajat eli vanhemmalta nimeltään rumpukalat (Sciaenidae) on ahvenkaloihin kuuluva runsaslajinen heimo. Heimon lajeja tavataan ympäri maapalloa lauhkeista ja lämpimistä vesistä.

Lajit ja tyypillisiä piirteitä
Vanhimmat rummuttajien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on löydetty Pohjois-Amerikasta ja ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 70 sukua ja noin 270 lajia. Ne ovat litteähkäjä kaloja ja kasvavat kooltaan 5–200 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pyrstöön asti jatkuva kylkiviiva ja pitkä selkäevä, jonka etu- ja takaosaa erottaa selvä notko. Eräillä lajeilla on kuonossaan viiksisäikeitä. Rummuttajat kykenevät muodostamaan uimarakkonsa ja lihaksiensa avulla raakkuvia tai rummunpärinältä kuulostavia ääniä, mistä ne ovat saaneet nimensä. Tyypillinen piirre on myös se, että kaloilla on poikkeuksellisen suuret kuulokivet. Pohjaväriltään rummuttajalajit ovat valkeahkoja, hopeanharmaita tai tummanruskeita. Ruumiissa voi olla tummempia pysty- tai vinoraitoja. Nuorilla kaloilla voi olla ruumiissaan laikkuja tai raitoja.

Levinneisyys ja elintavat
Rummuttajalajit elävät lämpimissä ja lauhkeissa vesissä lähellä rannikkoa Atlantilla, Välimeri mukaan luettuna, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä yleensä lähellä rannikkoa. Pohjois-Amerikassa on yksi ja Etelä-Amerikassa 28 makeassa vedessä elävää lajia. Merien rummuttajia tavataan usein murtovedestä, muun muassa jokien suistoista. Lajit liikkuvat usein lähellä muta- tai hiekkapohjaa yksin tai pieninä ryhminä. Rummuttajat syövät pieniä kaloja ja selkärangattomia eläimiä. Varsinkin suurimmat heimon lajeista ovat myös tärkeitä ihmisen ruokakaloja ja urheilukalastuksen kohteita.

Lähteet

Percoidei
Ateenan valtiomuoto (Ksenofon)

Ateenan valtiomuoto () on Ksenofonin nimiin pantu tutkielma, joka käsittelee antiikin Ateenan valtiomuotoa. Teos on kuitenkin epäperäinen.

Teos on säilynyt Ksenofonin aitojen teosten joukossa, mutta tutkijat ovat olleet pitkään yksimielisiä siitä, ettei hän voi olla teoksen todellinen kirjoittaja. Alun perin tämän näkemyksen esitti jo Demetrios Magnesialainen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Teos voidaan osoittaa epäperäiseksi siksi, että se eroaa tyyliltään Ksenofonin aidoista teoksista; lisäksi sen katsotaan syntyneen viimeistään 415–412 eaa., jolloin Ksenofon oli vielä nuori.

Teosta ei sen sisällöstä päätellen ole kirjoitettu Ateenassa. Tutkijat näkevätkin sen Ateenasta maanpakoon lähteneen yrityksenä selittää kaupungin politiikkaa muille kreikkalaisille. Kirjoittaja selvästikin vastustaa ateenalaista demokratiaa ja kannattaa oligarkiaa. Teos on saatettu kirjoittaa esimerkiksi Peloponnesoksella peloponnesolaissodan aikana.

Teoksen kirjoittajasta käytetään nimitystä Pseudo-Ksenofon, tai ”Vanha oligarkki” sen demokratianvastaisten näkemysten vuoksi.

Lähteet

Kirjallisuutta 
  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.

Aiheesta muualla 
 Pseudo-Xenophon: The Athenian Constitution, käännös E. G. Marchant.  
 Pseudo-Xenophon: The Polity of the Athenians. 

Antiikin Ateenan politiikka
Ksenofonin teokset
Kirjat poliittisesta filosofiasta
Laituri (elokuva)

Laituri on Eino Ruutsalon ohjaama komediallinen draamaelokuva vuodelta 1965. Ruutsalo myös käsikirjoitti, tuotti, kuvasi ja leikkasi elokuvan itse. Elokuva oli Ruutsalon neljäs ja toiseksi viimeinen pitkä elokuva. Pääosassa näyttelee Matti Ruohola ensimmäisessä elokuvaroolissaan.

Elokuvassa esiintyvät myös muiden muassa kuvataiteilija Tapio Junno ja sittemmin uutisankkurina tunnettu Kaj Lindén.

Rooleissa

Esitykset 
Laiturin ensi-ilta oli 26. marraskuuta 1965. Tämän jälkeen se on esitetty televisiossa vuosina 1968, 1978, 1987, 1995, 2004, 2013 ja 2014.

Laituria esitettiin Ruotsin elokuvateattereissa 40-minuuttiseksi typistettynä nimellä Sexliv är helkul! ().

Vastaanotto 
Laituri herätti paljon ristiriitaisia tunteita. Elokuvan vastaanotto ei ollut kovin hyvä. Edes televisioesitykset vuosikymmenten jälkeen eivät ole parantaneet elokuvan mainetta.

Lähteet 
 https://www.elonet.fi/fi/elokuva/117676
 http://www.imdb.com/title/tt0121615/

Viitteet 

Vuoden 1965 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Eino Ruutsalon ohjaamat elokuvat
Suomalaiset draamakomediaelokuvat
Haapajärvi (täsmennyssivu)

Haapajärvi voi tarkoittaa paikkakuntaa, toiminnan kohdetta tai järveä:

Asuinpaikka tai muu kohde 
 Haapajärvi, kaupunki Pohjois-Pohjanmaalla Suomessa. Tähän liittyvät:
Haapajärven kirkko, Haapajärven seurakunnan kirkko
Haapajärven Kiilat, haapajärveläinen urheilun yleisseura
Haapajärven Pesä-Kiilat, haapajärveläinen pesäpalloseura
Jyväskylä–Haapajärvi-rata (myös Haapajärven rata), Suomen rataverkon osuus
 Haapajärven rautatieasema
 Haapajärvi, Haapaveden kaupungin entinen nimi
 Haapajärvi, usean kylän ja järven nimi Suomessa. Näitä ovat muiden muassa:
Haapajärvi, kylä Kirkkonummella. Tähän liittyy:
 Haapajärven kirkko, Kirkkonummen seurakuntayhtymän kirkko Kirkkonummen Haapajärvellä
 Haapajärvi, kylä Lappeenrannassa
 Haapajärvi, kulmakunta Suonenjoen Suonteella

Järvi 
 Haapajärvi, järvi Evijärvellä
 Haapajärvi, järvi Haapajärvellä
 Haapajärvi, järvi Haapavedellä
 Haapajärvi, järvi Heinolassa
 Haapajärvi, järvi Iisalmella
 Haapajärvi, järvi Iitissä
 Haapajärvi, järvi Isojoella
 Haapajärvi, järvi Janakkalassa
 Haapajärvi, järvi Joensuussa
 Haapajärvi, järvi Joutsassa
 Haapajärvi, järvi Kangasalla
 Haapajärvi, järvi Kangasniemellä
 Haapajärvi, järvi Karjalan tasavallan Kentjärvellä
 Haapajärvi, järvi Kinnulassa
 Haapajärvi, järvi Kirkkonummella
 Haapajärvi, järvi Kittilässä
 Haapajärvi, järvi Kouvolassa
 Haapajärvi, järvi Lappeenrannassa
 Haapajärvi, järvi Laukaassa
 Haapajärvi, järvi Muoniossa
 Haapajärvi, järvi Mäntyharjulla
 Haapajärvi, järvi Orivedellä
 Haapajärvi, järvi Oulussa
 Haapajärvi, järvi Pieksämäen Väisälässä
 Haapajärvi, järvi Pielavedellä
 Haapajärvi, järvi Puumalassa
 Haapajärvi, järvi Sonkajärvellä
 Haapajärvi, järvi Suonenjoella
 Haapajärvi, järvi Tervossa
 Haapajärvi, järvi Tervolassa
 Haapajärvi, järvi Valtimolla
 Haapajärvi, järvi Vetelissä
 Haapajärvi, järvi Virroilla
 Haapajärvi, järvi Virtasalmella Pieksämäellä
Lisämääreellä:
 Haapajärven tekoallas, Haapajoen vesistöön kuuluva padottu järvi Saloisissa Raahessa
 Iso Haapajärvi, järvi Kannonkoskella
 Iso Haapajärvi, järvi Ylöjärven Kyrönlahdella
 Iso Haapajärvi, järvi Ähtärissä
 Pieni Haapajärvi, järvi Kannonkoskella
 Pieni Haapajärvi, järvi Savonlinnassa
 Pieni Haapajärvi, järvi Siikaisissa
 Pikku Haapajärvi, järvi Ylöjärven Pohjankylässä
 Vähä Haapajärvi, järvi Ähtärissä

Katso myös 
 Haapavesi
 Haapalampi
 Haapalammi

Järvien täsmennyssivut
Helen Bjørnøy

Helen Oddveig Bjørnøy (s. 18. helmikuuta 1954 Ålesund) on norjalainen Sosialistisen vasemmistopuolueen poliitikko ja Norjan kirkon pappi. Hän toimi maansa ympäristöministerinä Stoltenbergin II hallituksessa 2005–2007; häntä edelsi tehtävissä Knut Arild Hareide ja seurasi Erik Solheim.

Bjørnøy valmistui Det teologiske Menighetsfakultetistä 1980 ja sai pappisvihkimyksensä 1981. Politiikan ulkopuolella hän on muun muassa opettanut Lovisenberg diakonale høgskolessa ja toiminut Kirkens Bymisjonin pääsihteerinä. Hän oli Nei til EU -ryhmittymän varapuheenjohtaja vuonna 1994, ja hän on ollut Pressens Faglige Utvalgin jäsenenä. Hän oli vuonna 2004 ehdolla Oslon piispaksi. Vuonna 2008 hänestä tuli Norjan Planin pääsihteeri.

Bjørnøy on naimisissa pappi Torstein Lalimin kanssa, ja hänellä on neljä lasta.

Norjalaiset papit
Norjan ministerit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Nyatoh

Nyatoh on kauppanimi puulle, jota saadaan sapotillakasvien (Sapotaceae) heimoon kuuluvan Palaquium-suvun lajeista. Puu kasvaa Kaakkois-Aasiassa, erityisesti Malesiassa, Indonesiassa ja Filippiineillä.

Lähteet 
 Tietoa puulajeista: nyatoh

Aiheesta muualla 
 Wood-database.com 

Puu
Harald Scavenius

Harald Roger Erik Julius Christian de Scavenius (1873 – 24. huhtikuuta 1939) oli tanskalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1920–1922; häntä edelsi Otto Scavenius ja seurasi Christian Cold. Hän oli aiemmin toiminut suurlähettiläänä Venäjälle. 

Scavenius oli jyrkkä antikommunisti ja vastusti Neuvostoliiton diplomaattista tunnustamista. Schleswigin kansanäänestysten yhteydessä hän kannatti vain tanskalaisenemmistöisten alueiden palauttamista Tanskalle.

Tanskan ulkoministerit
Suurlähettiläät
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1939 kuolleet
Zarqa (joki)

Zarqa tai nykyarabiaksi Nahr ez-Zarqa on Jordaniin laskeva joki, joka on aikaisemmin tunnettu hepreankielisellä nimellä Jabbok, jota käytetään edelleen useissa kielissä. 

Joki alkaa lähes 800 metrin korkeudessa Ain Ghazalin lähteestä, joka sijaitsee Ammanista koilliseen,  juoksee aluksi pohjoiseen ja sitten länteen. Se virtaa Jordanin itäpuolella syvässä ja leveässä laaksossa keskimäärin 355 metriä merenpinnan alapuolella, seudun tiheimmin asutettujen (keskimäärin 221 henkeä km2)  ja teollistuneimpien alueiden halki. Zarqa yhtyy Jordaniin Gennesaretinjärven ja Kuolleenmeren välissä.  

Jokea säännöstellään vuonna 1970 valmistuneella padolla, jota korotettiin vuonna 1987. Joen vettä käytetään runsaasti kaupunkien vesihuoltoon, kasteluun ja teollisuuden tarpeisiin. Pahasti saastuneen joen veden laatu on heikentynyt entisestään siihen johdetuista kotitalouksien ja teollisuuden jätevesistä, joita joutuu täysin käsittelemättöminä jokeen. Joen virtaama muodostuu jo luontaisestikin vähävetisinä kesäkuukausina suurelta osin näistä vesistä. Zarqa-joen entistäminen onkin yksi Jordanian ympäristöministeriön tärkeimmistä tehtävistä. 
 

Joesta käytetään useita nimiä, joista Jabbok esiintyy jo Raamatussa. Esimerkiksi ensimmäisessä Mooseksenkirjan luvun 32 jakeissa 22-32 kerrotaan, kuinka Jaakob taisteli tuntemattoman miehen kanssa Jabbokin kahluupaikalla. Erilaisten kirjoitusasun muunnosten lisäksi Nahr ez-Zarqaa tarkoitetaan Jabbokin lisäksi nimillä Seil ez Zarqa, Wadi Ain Ghazal, Wadi Zerka, Wadi `Ayn Ghazal ja Wadi az Zarqa' muunnoksineen.  

Zarqa-joen geologiseksi iäksi oletetaan noin 30 miljoonaa vuotta. Seutu on kuivaa ja enimmäkseen viljeltyä, mutta jonkin verran esiintyy luontaisesti harvaa piikkipensaskasvustoa. Joen varrelta on löydetty runsaasti meripihkaa, josta löydetyt eläinten ja kasvien jäänteet kertovat alueella aikoinaan vallinneista trooppisista oloista sekä runsaasta eläin- ja kasvikunnasta.

Lähteet ja lähdeviitteet

Aiheesta muualla 

Jordanian joet
Jakkiliitin

Jakkiliitin, myös plugiliitin, 6,3 mm plugi tai 3,5 mm plugi, on erityisesti äänitekniikassa käytetty liitin. Nimitys tulee englannin kielestä:   pistukka ja  pistoke. 

Lisäksi vanhoissa käsikäyttöisissä puhelinkeskuksissa on ollut käytössä Bantam (TT) pistoke, 4,47 mm pistoke, joita edelleenkin käytetään analogisissa syntetisaattoreissa, äänitysstudioissa, radio- ja tv-studioissa. 

Jakkiliittimen rakenne on koaksiaalinen. Se on tavallisimmin kaksi- tai kolminapainen, esimerkiksi kuulokkeissa ja sähkökitaran mikrofonikaapeleissa käytetty, yleensä 6,3, 3,5 tai 2,5 mm läpimittainen pistoke. Kolminapaiset on tarkoitettu stereo- ja kaksinapaiset monokäyttöön. 

Jakkiliittimiä on saatavina sekä koiras- että naarastyyppisinä. Koirasliittimiä on saatavana sekä suorana että 90 asteen kulmassa olevana. 

Naaraspuolisia liittimiä on olemassa sekä kuulokejatkojohdoissa käytettäviä johtimeen liitettäviä versioita että laitteisiin kiinteästi asennettavia runkopistukoita.  Runkoon asennettavissa versioissa on usein apukosketin, joka katkaisee virran kaiuttimista kun kuuloke liitetään. 6,3 millistä naarastyyppistä liitintä käytetään usein audiomiksereissä ja kitaravahvistimissa.

Kolminapaista liitintä voi käyttää myös balansoidussa monofonisessa kytkennässä XLR-liittimien tapaan, jolloin häiriöherkkys mikrofonikäytössä pienenee.

Liittimestä on olemassa myös nelinapainen versio, jota voi käyttää esimerkiksi analogisissa headseteissä eli kuulokkeissa, joissa on myös mikrofoni. Toteutus vaatii toimiakseen myös nelinapaisen naarasliittimen. Neljännellä navalla voidaan myös syöttää stereoäänen rinnalle esimerkiksi komposiittivideosignaali.

Lähteet
 Audio Connectors 

Sähköliittimet
Äänentoistotekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Ruotsissa, Malmössä vuodenvaihteessa 2014. Turnauksessa otettiin käyttöön uusi pelijärjestelmä, jossa molempien lohkojen neljä parasta jatkoi puolivälieriin ja lohkojen viimeiset karsivat sarjapaikasta keskenään. Mestaruuden voitti Suomi, joka voitti loppuottelussa isäntämaa Ruotsin jatkoajalla lukemin 3–2. Ratkaisevan maalin teki Rasmus Ristolainen, kun ottelua oli pelattu 69.42. Venäjä sai pronssia kukistamalla Kanadan pronssiottelussa maalein 2–1.

Otteluareenat

Lohkot

A-lohko

B-lohko

Alkusarja

Lohko A 

Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)

Lohko B 

Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)

Putoamissarja 
Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)

Pudotuspelit 

Otteluiden alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC+1)

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset 

MM-Taso 

1. divisioona   A-Lohko 
 
 B-lohko
 

2. divisioona  A-lohko 

 B-lohko 
 

3. divisioona  
 

Ison-Britannian joukkue 1. divisioonan B-lohkossa diskattiin, sen peluutettua edustuskelvottomia pelaajia. Joukkue tippuu 2. divisioonaan seuraavaksi vuodeksi.

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Oscar Dansk
Paras puolustaja:  Rasmus Ristolainen
Paras hyökkääjä:  Filip Forsberg

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Juuse Saros
Puolustajat:  Nikita Zadorov,  Rasmus Ristolainen
Hyökkääjät:  Anthony Mantha,  Teuvo Teräväinen,  Filip Forsberg
Arvokkain pelaaja:  Filip Forsberg

Tilastot

Pistepörssi

Maalivahtien torjuntatilastot

Erotuomarit 
Kisoihin valittiin 12 päätuomaria ja 10 linjatuomaria: 

Päätuomarit:
  Tobias Björk
  Antti Boman
  Jacob Grumsen
  René Hradil
  Jozef Kubus
  Marcus Linde
  Timothy Mayer
  Steve Papp
  Devin Piccott
  Jevgeni Romasko
  Daniel Stricker
  Marc Wiegand

Linjatuomarit:
  Kenji Kosaka
  Andreas Kowert
  Benoît Martineau
  Fraser McIntyre
  Eduard Metalnikov
  Joris Müller
  Henrik Pihlblad
  Joonas Saha
  Peter Sefcik
  Rudolf Tosenovjan

Suomen joukkue

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Karri Kivi 
 Apuvalmentaja: Mikko Haapakoski 
 Apuvalmentaja: Petri Karjalainen 
 Apuvalmentaja: Niilo Konttinen  
 Apuvalmentaja: Ari Sulander  
 Apuvalmentaja: Reijo Westerholm

Televisiointi 
Suomessa kisat televisioi maksullisena MTV, ainoastaan loppuottelu lähetettiin ilmaisena Sub -kanavalla.

Katso myös 
 Jääkiekko talviolympialaisissa 2014
 Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2014

Lähteet 
 Turnauksen virallinen sivusto 
 Leijonat.fi − U20 MM-kisat 2014
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa 
 Kisahistoriikki TSN:n sivuilla 
 Passionhockey.com: IIHF U20 2014 
 Hockeyarchives: IIHF U20 2014 
 Turnaus Hockey Canadan sivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 

 MTV3: Suomi voitti MM-kultaa! Ruotsin juhlat peruttu!
 Leijonat.fi − U20 MM2014 kultapainos Media Guide

2014
Ruotsin jääkiekko
Vuoden 2014 jääkiekko
Malmön urheilu
Ruotsin urheilutapahtumat
Bella ciao

Bella ciao on toisen maailmansodan aikainen italialainen partisaanilaulu. Sitä lauloivat italialaiset vastarintataistelijat, jotka taistelivat fasistihallitusta vastaan. Laulun sanoittajasta ei ole tietoa.

Suomeksi laulu on sanoitettu useaan kertaan, muun muassa Pentti Saaritsa. Sen ovat levyttäneet muun muassa Kai Hyttinen (1969), Arja Saijonmaa (1972), Pioneerikuoro (1984) sekä Pyhät Nuket (1984). Suomalainen rapyhtye Kapasiteettiyksikkö teki laulusta oman versionsa nimellä ”Bella Zau” keväällä 2018. Kotkalainen folkyhtye Molo Hasardi on versioinut ”Bella ciaoa” nimellä ”Bella Posso” ja siitä on tullut jalkapallojoukkue KTP:n kannatuslaulu.

Kappale on soinut espanjalaisessa Rahapaja-televisiosarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Antifasismi
Italialaiset musiikkikappaleet
Taistelulaulut
Body of Evidence – Hyytävä syleily

Body of Evidence - Hyytävä syleily on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut eroottinen trilleri. Elokuvan pääosia esittävät Willem Dafoe, Madonna, Joe Mantegna, Anne Archer, Frank Langella, Julianne Moore, Jürgen Prochnow, Charles Hallahan, Stan Shaw, Richard Riehle ja Mark Rolston. Elokuvan on ohjannut Uli Edel. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kiteyttää elokuvan härskin pornahtavaksi Basic Instinct -kopioksi, jossa näyttelijät vaikuttavat vaivautuneilta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset eroottiset elokuvat
Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 1993 saksalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Saksalaiset eroottiset elokuvat
Isabel (nimi)

Isabel on naisen etunimi, jonka alkuperä on heprean kielen sanassa "elisheba" (suom. 'Jumalan lupaus'). Isabel-nimeä vastaavia ovat esim. Isabella ja Isabelle. 

Suomessa nimi Isabel on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 2603 henkilölle. Yli puolet heistä on syntynyt vuoden 2000 jälkeen. Vuodesta 2015 lähtien Isabelin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 11. helmikuuta.

Tunnettuja Isabel-nimisiä
 Pyhä Ranskan Isabel (1225–1270), ranskalainen prinsessa ja pyhimys
 Isabel Cristina Leopoldina Augusta (1846–1921), Brasilian kruununperillinen ja sijaishallitsija
 Isabel Aboy (s. 1982), espanjalainen näyttelijä
 Isabel Allende (s. 1942), chileläinen kirjailija
 Isabel Díaz Ayuso (s. 1978), espanjalainen poliitikko
 Isabel Bongard (s. 1991), saksalainen näyttelijä
 Isabel Coixet (s. 1962), espanjalainen elokuvaohjaaja
 Isabel Conner (s. 1997), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Isabel Derungs (s. 1987), sveitsiläinen lumilautailija
 Isabel Durant (s. 1991), australialainen näyttelijä
 Isabel Fernández (s. 1972), espanjalainen judon olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Isabel Flores de Oliva, Pyhä Rosa, St. Rose of Lima (1586–1617), perulainen tertiaaridominikaani ja pyhimys
 Isabel González (s. 1977), virolainen balettitanssija
 Isabel Guzman (s. 1971), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja virkamies
 Isabel Larrañaga Ramírez (1836–1899), Jeesuksen Sydämen Isabel, filippiiniläinen nunna
 Isabel Lucas (s. 1985), australialainen näyttelijä
 Isabel Martínez de Perón (s. 1931), Argentiinan presidentti 1974–1976
 Isabel J. Meighen (1882–1985), Kanadan pääministeri Arthur Meighenin puoliso
 Isabel Moctezuma (1509–1550), Asteekkivaltakunnan hallitsija Montezuma II:n tytär
 Isabel Briggs Myers (1897–1980), yhdysvaltalainen psykologi ja kirjailija
 Isabel Preysler (s. 1951), filippiiniläinen toimittaja ja juontaja
 Isabel Salgado (1966-2022), brasilialainen lentopalloilija ja valmentaja
 Isabel Sanford (1917–2004), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Isabel dos Santos (s. 1973), angolalainen sijoittaja, Afrikan rikkain nainen
 Isabel Soveral (s. 1961), portugalilainen säveltäjä
 Isabel Swan (s. 1983), brasilialainen purjehtija
 Isabel de Valois, Elisabet Valois (1545–1568), Espanjan kuningas Filip II:n kolmas puoliso
 Isabel Waidacher (s. 1994), sveitsiläinen jääkiekkoilija

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Isabel, televisiosarjassa Lost

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Rautahepo

Rautahepo on Kari Peitsamon ja hänen Road Hogs -yhtyeensä toinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Levy on järjestyksessään Peitsamon 61. albumi.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo.

Kokoonpano 
 Sir Peitsamo – kitara, laulu
 Miki Peltola – basso
 Sami Vettenranta – rummut

Arvostelut 
 Nuorgam: 74/100
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albumi Rocket Recordsin sivuilla

Kari Peitsamon albumit
Vuoden 2012 albumit
Rocket Recordsin albumit
A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit

A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit (A.N.T. Farm) on yhdysvaltalaisen Disney Channel -kanavan tilannekomediasarja, jota tehtiin kolme tuotantokautta vuosina 2011–2014. Sarjan luoja Dan Signer on Viiden tähden merielämää -komediasarjan käsikirjoittaja ja apulaistuottaja.

Sarjan pääosissa ovat China Anne McClain, Sierra McCormick ja Jake Short. He esittävät sanfranciscolaisia koululaisia, jotka osallistuvat high schoolinsa lahjakkaiden lasten opiskeluohjelmaan nimeltä ”Advanced Natural Talents” (lyhenne A.N.T.).

Pääosissa

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Tilannekomediat
Nuortensarjat
Disney Channelin televisio-ohjelmat
Lars Werner

Lars Helge Werner (25. heinäkuuta 1935 Tukholma – 11. tammikuuta 2013) oli ruotsalainen poliitikko. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan rakennustyöntekijä. Hänet valittiin Vasemmistopuolue Kommunistien johtoon vuonna 1975. Hänen aikanaan (vuonna 1990) puolueen nimi supistettiin pelkäksi Vasemmistopuolueeksi. Hän erosi tehtävistään vuonna 1993, ja hänen seuraajakseen tuli Gudrun Schyman.

Werner istui valtiopäivien jäsenenä vuosina 1965–1994.

Lähteet 

Ruotsin Vasemmistopuolueen poliitikot
Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Ruotsalaiset kommunistit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Flowrox

Flowrox Oy (vuosina 1993–2011 Larox Flowsys Oy)  on suomalainen globaalisti toimiva perheyritys. Flowrox on erikoistunut virtauksensäätö-, suodatus- ja ympäristötekniikoihin sekä teollisiin automaatioratkaisuihin. Flowrox keskittyy kuluttavien ja muiden vaativien väliaineiden sulku-, säätö-, pumppaus- ja erotusongelmien ratkaisemiseen sekä IIoT-ratkaisujen toimittamiseen lukuisille prosessiteollisuuden sovelluksille, erityisesti kaivos- ja mineraaliteollisuuden sekä energia- ja ympäristöteollisuuden kohteissa.

Flowroxin pääkonttori sijaitsee Lappeenrannassa, ja Suomessa sillä on myös sivutoimipiste Kouvolassa. Flowroxilla on tytäryhtiöt Australiassa, Chilessä, Kiinassa, Etelä-Afrikassa, Venäjällä, Perussa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa sekä yli 230 myyntiedustajaa 80 eri maassa. Lappeenrannassa yritys toimii 1930-luvulla rakennetussa entisessä maneesissa Leirin kaupunginosassa sekä Skinnarilan kampusalueella. 

Flowrox perustettiin vuonna 1993 suodatinvalmistaja Laroxin tytäryhtiöksi nimellä Larox Flowsys. Vuonna 1999 siitä tuli Laroxin osakkuusyhtiö, ja vuonna 2011 se muutti nimekseen Flowrox Outotecin ostettua Laroxin. Flowroxin, samoin kuin Laroxin ennen kauppaa, omistaa Vartiaisen suku. Nuutti Vartiainen (1925–2017) perusti Laroxin vuonna 1977 Lappeenrannan konepajan tiloihin, ja 1990-luvulta alkaen työtä ovat jatkaneet hänen lapsensa Timo Vartiainen, Katariina Aaltonen ja Karoliina Kupias sekä heidän lapsensa. Timo Vartiainen toimii Flowroxin hallituksen puheenjohtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Flowroxin sivusto

Suomalaiset teollisuusyritykset
Suomalaiset perheyritykset
Lappeenranta
Multitronic

Multitronic on tietokoneita, komponentteja ja erilaisia oheislaitteita myyvä verkkokauppa.

Se sijaitsee Vaasassa, Hietalahden kaupunginosassa.

Aiheesta muualla
Kotisivut

Suomalaiset yritykset
Verkkokaupat
Tehdas (televisiosarja)

Tehdas on suomalainen televisiosarja, jonka on käsikirjoittanut Pirkko Saisio. Sarja kertoo Lehtosen perheen omistamasta kenkätehtaasta 2010-luvun Etelä-Suomessa. 

Sarja rakentuu kolmesta kuusiosaisesta tuotantokaudesta, joista kaksi kautta esitettiin Ylen TV2:ssa keväällä 2012 ja kolmas esitetään syksyllä 2014.

Sarjan alkujaksot kertovat Marmisen työläisperheestä. Myöhemmin sarja saa yhteiskunnallisia sävyjä. Ensimmäinen kausi kertoo menestyvästä tehtaasta ja toisella kaudella tehdas kohtaa vaikeuksia. Kolmas kausi kertoo, millainen Suomi on lähitulevaisuudessa, ja pohtii, voiko Suomessa olla kenkäteollisuutta.

Tuotanto 
Saisio on aiemmin kirjoittanut televisiosarjan Elämänmeno. Ylen draamatilaaja Olli Tola tilasi Tehtaan käsikirjoituksen Saisiolta. Sarjan esikuvana on brittiläinen Paul Abbottin käsikirjoittama episodisarja Tehdas. Sarja on kuvattu Orivedellä Mantereen kenkätehtaalla. Sarjan viimeinen kausi kuvattiin vuonna 2013.

Henkilöt 
 Irene Lehtonen (Seela Sella), tehtaan omistaja
 Lehtonen (Tom Lindholm), tehtaan toimitusjohtaja, Irenen poika
 Veronika (Vera Kiiskinen), prostituoitu, myöhemmin tehtaan projektipäällikkö
 Vera af Wahrheit (Elsa Saisio), Irenen avioton tytär
 Leo Marminen (Pentti Helin), varastomies
 Irma Marminen (Jaana Järvinen), pinkoja, tehtaan luottamusmies
 Tuulia Marminen (Ulla Raitio), Marmisten tytär
 Antti Marminen (Juha-Matti Koskela), Marmisten poika
 Leila Järventausta (Anneli Karppinen), pakkaaja
 Jessika Järventausta (Rosanna Kemppi), Leilan tytär
 Ali (Mazdak Nassir), Leilan miesystävä, pakkaaja
 Härmälä (Pertti Sveholm), varastomies
 Nyman (Elina Rintala), pinkoja
 Jokinen (Jukka Leisti), varastomies
 Vihonen (Emilia Pokkinen), Lehtosen sihteeri
 Rängman (Pirkko Uitto), tehtaan suunnittelija
 von Glauschen (Hannele Lauri), työterveyslääkäri

1. ja 2. tuotantokausi

3. tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tehdas facebook-sivut

Suomalaiset televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Pallerotee

Pallerotee eli kuplatee eli helmitee (,  tai yksinkertaisesti boba) on alkujaan taiwanilainen makea teejuoma.

Pallerotee edustaa myös Taiwania ns. maitoteeallianssissa.

Historia 
Palleroteen keksivät 1980-luvulla taiwanilaiset Liu Han Chieh, Tu Tsong-He ja/tai Lin Hsui Hui. Nykyinen juoma muistuttaa jo aiemmin tunnettua juomaa, jonka valmistamiseen käytettiin mustaa teetä ja maitotiivistettä. Nykyisen juoman keksijät lisäsivät siihen maniokista valmistettuja palleroita eli tapiokahelmiä. Lopputulosta kutsuttiin nimellä boba.

Pallerotee nautitaan yleensä kahviloiden tapaisissa puodeissa ja sen kanssa saatetaan syödä muuta suupalaa. Juomaa on myyty teepuodeissa Aasiassa 1990-luvun alkupuolelta, ja sieltä se levisi Yhdysvaltoihin ja 2000-luvulla Eurooppaan. Suomessa kuplateetä myy mm. More Tea -franchiseketju.

Valmistus ja nauttiminen 
Palleroiden koon takia teen juomiseen vaaditaan tavallista paksumpi pilli (n. 12 mm).

Tapiokahelmet valmistetaan maniokkitärkkelyksestä ja vedestä.

Palleroteetä tehdään hedelmänmakuisena ja maitoteehen. Valmistukseen käytettävät raaka-aineet vaihtelevat, mutta yksinkertaisimmillaan siihen kuuluu haudutettu tee, makuaineet, kuten siirappi, maito ja maniokista valmistetut tapiokapallot. Pallerotee nautitaan kuumana tai kylmänä. Se tarjoillaan tyypillisesti läpinäkyvästä kupista, jonka pohjalla juoman pallerot ovat selkeästi näkyvillä. Juomassa voidaan käyttää eri hedelmämakuja ja väriaineita. Suosituimpiin makuihin kuuluvat litsi, persikka, päärynä, papaija ja sitruunakola. Hedelmän makua voi lisätä korvaamalla maito hedelmämehulla. Lisäksi suosittu on yuan yang -nimellä tunnettu palleroteen ja kahvin sekoitus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
Tee
Taiwanilainen keittiö
HMS Hasty (1894)

HMS Hasty oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Charger-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistettu 

Alus tilattiin 12. lokakuuta Yarrow and Companyltä Poplarista, jolloin sen valmistusmisajankohdaksi määrättiin 12. joulukuuta 1894. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 993 ja se laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1894. Alus valmistui toukokuussa 1896.

Palvelus 
Alus palveli Britteinsaarten vesillä ja se myytiin 9. heinäkuuta 1912 romutettavaksi Coxille Falmouthiin.

Lähteet

Viitteet 

Charger-luokan hävittäjät
Yarrow’n valmistamat alukset
Markus Yli-Jokipii

Markus Yli-Jokipii (s. 1981) on suomalainen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Hän toimii kuoronjohdon lehtorina Tampereen ammattikorkeakoulussa, missä hän opettaa kuoronjohdon ja orkesterinjohdon lisäksi musiikin historiaa sekä johtaa oopperaa, sinfoniakonsertteja, vanhaa musiikkia ja viihdeohjelmistoa. Yli-Jokipii johtaa vakituisesti Kamarikuoro Näsiä sekä vuonna 2015 perustamaansa ammattilaiskuoro Tampere Cappellaa. Hän on vieraillut Helsingin kamarikuoron, EMO Ensemblen ja Laivaston soittokunnan johtajana. 

Yli-Jokipii oli perustamassa vuonna 2008 Kuninkaantien muusikoiden barokkiorkesteria ja kamarikuoroa, jonka kapellimestarina hän toimi vuoden 2015 loppuun saakka. Lisäksi hän toimi vuosina 2004–2012 uudelleen perustamansa, perinteikkään Collegium Musicum Turku -orkesterin kapellimestarina ja johti mm. Turun konservatorion kamarikuoroa, Turun yliopiston kuoroa ja perustamaansa Tritonuksen laulajat -kamarikuoroa.  

Yli-Jokipii on kantaesittänyt useita kuoro- ja orkesteriteoksia suomalaisilta säveltäjiltä sekä johtanut Kuninkaantien muusikoiden kanssa laajojen barokkiteosten Suomen ensiesityksiä. Hän on julkaissut kuorojensa kolme levyä sekä menestynyt useissa kuorokilpailuissa. 

Yli-Jokipii valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2009 ja vuotta aiemmin filosofian maisteriksi Turun yliopistosta pääaineenaan musiikkitiede. Suomen kuoronjohtajayhdistys valitsi Yli-Jokipiin Vuoden kuoronjohtajaksi 2017. Hänelle on myös myönnetty Turun kaupungin Aboa-palkinto vuonna 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Markus Yli-Jokipiin kotisivut

Suomalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset kapellimestarit
HMS Hardy (1895)

HMS Hardy oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Hardy-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 William Doxford and Sonsin Pallionin telakalta Sunderlandista telakkanumerolla 226. Tilauksen mukaan aluksen tuli valmistua 18. joulukuuta 1894 mennessä. Aluksen köli laskettiin 4. kesäkuuta 1894 ja se laskettiin vesille 16. joulukuuta 1895. Alus valmistui elokuussa 1896, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 42 055 puntaa.

Palvelus 
HMS Hardy palveli Britteinsaarten vesillä lukuun ottamatta vuoden 1900 palvelusta Välimerellä. Alus myytiin 11. heinäkuuta 1911 Garnhamille romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Hardy-luokan hävittäjät
Doxfordin valmistamat alukset
HMS Haughty (1895)

HMS Haughty oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Hardy-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 William Doxford and Sonsin Pallionin telakalta Sunderlandistä, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 18. syyskuuta 1895. Aluksen köli laskettiin 28. toukokuuta 1894 telakkanumerolla 227 ja se laskettiin vesille 18. syyskuuta 1895. Alus valmistui elokuussa 1896.

Palvelus 
HMS Haughty palveli Britteinsaarten vesillä, kunnes se myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Hardy-luokan hävittäjät
Doxfordin valmistamat alukset
Kuusi miestä ja kaaos

Kuusi miestä ja kaaos (eng. Complete Savages) on vuosina 2004-05 esitetty komediasarja. Sarjaa tehtiin 19 jakson verran 24. syyskuuta - 17. kesäkuuta välisenä aikana. Sarjan päähenkilöitä esittivät mm Keith Carradine, Andrew Eiden, Shaun Sipos, Erik von Detten, Evan Ellingson, Jason Dolley, Vincent Ventresca ja Mel Gibson, joka toimi myös yhtenä sarjan tuottajana ohjaten kolme jaksoa.

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Pekka Vihervuori

Aimo Pekka Vihervuori (s. 25. elokuuta 1950 Helsinki) on suomalainen tuomari, joka toimi Korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 2012–2018.

Koulutukseltaan Vihervuori on oikeustieteen tohtori ja maatalous- ja metsätieteiden maisteri.

Ennen nimitystä korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi Vihervuori toimi Teknillisen korkeakoulun, Lapin yliopiston ja Turun yliopiston professorina, Helsingin ja Turun yliopiston apulaisprofessorina, lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä sekä eri tehtävissä Vesihallituksessa. Hän on julkaissut runsaasti kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita ympäristö-, kiinteistö- ja hallinto-oikeuden aloilta.

Vihervuori aloitti korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaisena hallintoneuvoksena 1997, ja hänet nimitettiin tuomioistuimen varsinaiseksi jäseneksi 1998. Hän toimi KHO:n ensimmäisen jaoston varapuheenjohtajana, ja hänet nimitettiin presidentiksi vuonna 2012.

Vihervuori on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen ja Korkeimpien oikeuksien tuomareiden yhdistyksen puheenjohtajana. Vihervuori on Olga ja Kaarle Oskari Laitisen säätiön hallituksen ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen sekä Lakimies-lehden toimitusneuvoston puheenjohtaja.

Julkaisuja
 Viranomaisen asianosaispuhevallasta vesiasioissa, 1981, väitöskirja
 Rantaoikeuden perusteet, 1985
 Vesistön järjestelyn ja ojituksen oikeuskysymykset, 1987
 Maa-ainesten ottaminen ja suojelu, 1989
 Ympäristövahinkolaki, 1995
 Ympäristöoikeus, 2001

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Korkeimman hallinto-oikeuden presidentit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Janus (1895)

HMS Janus oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista telakkanumerolla 681. Tilauksen mukaan aluksen tuli valmistua 3. joulukuuta 1894 mennessä ja sen köli laskettiin 28. maaliskuuta 1894. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 12. maaliskuuta ja se valmistui marraskuussa 1985.

Palvelus 
HMS Janus siirrettiin 1900 Kiinan laivastoasemalle. Aluksen savuhormit pidennettiin ja niihin asennettiin savunhajottimet. Alus myytiin 1914 Hong Kongissa romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Janus-luokan hävittäjät
Palmersin valmistamat alukset
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1990

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1990 pelattiin Kanadassa, Ottawassa maaliskuussa 1990. Kanadan ja Yhdysvaltain lisäksi kilpailuun selvisi edelliskauden Euroopan-mestaruuskilpailujen viisi parasta maata ja Aasian-mestari Kiina, joka kuitenkin luovutti paikkansa Japanille.

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Sijoituspelit

Sijat 5-8

Sijat 7-8

Sijat 5-6

Mitalipelit

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopulliset sijoitukset

Pistepörssi

Lähteet 
 Whockey - WWC 1990 
 Hockeyarchives - Championnats du monde féminins 1990 
 SFRP Hockey Archive - World Women Championship Pool A 1990 

Kanadan jääkiekko
Vuoden 1990 jääkiekko
Ottawan urheilu
Broadway (teatteri)

Nimityksellä broadway tarkoitetaan teatteriesityksiä, joita esitetään New Yorkin Manhattanilla, joko Broadway-kadun ympäristössä sijaitsevissa 40:ssä yli 500 istumapaikan teatterissa tai Lincoln Centerissä. Vastakohtaisesti off-broadway tarkoittaa teatteriesityksiä, joita esitetään Manhattanin muissa pienemmissä teattereissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Teatteri
Yhdysvaltain teatterit
Manhattanin kulttuuri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tarhakielo

Tarhakielo eli tarhakalliokielo (Polygonatum × hybridum) on torvikielojen sukuun kuuluva risteymälaji, jota viljellään koristekasvina. Sen kantalajit ovat lehtokielo (Polygonatum multiflorum) ja kalliokielo (Polygonatum odoratum).

Tarhakielo kasvaa kantalajejaan kookkaammaksi, 50–100 senttimetriä korkeaksi ja muodostaa joskus laajoja kasvustoja. Sen varsi on tyveltä liereä ja yläosasta särmikäs. Kukat ovat lehtihangoissa 1–5 kukan ryhminä, verrattuna kantalajeihin kalliokielon kukkaryhmässä on 1–2 ja lehtokielon 2–5 kukkaa. Heteen varsiosa eli palho on lyhytkarvainen. Risteymä on yleensä marto.

Suomessa tarhakielo on melko harvinainen. Siitä on jonkin verran havaintoja maan länsi- ja lounaisosassa.

Lähteet 

Torvikielot
Half Japanese

Half Japanese on vuonna 1975 perustettu yhdysvaltalainen yhtye. Se on tunnettu erilaisesta ja kokeilevasta rockmusiikista. Yhtyeen jäsenten innoittajia ovat muun muassa The Shaggs, Velvet Underground ja Jonathan Richman.

Kokoonpano 
jad Fair - laulu ja kitara
David Fair - laulu
Jason Willett - kitara ja laulu
Gilles Reider - rummut

Entiset jäsenet
Moe Tucker - rummut
Don Fleming - kitara

Diskografia

Studioalbumit 
 Half Gentlemen/Not Beasts (Armageddon, 1980)
 Loud (Armageddon, 1981)
 Our Solar System (Iridescence, 1985)
 Sing No Evil (Iridescence, 1985)
 Music To Strip By (50 Skidillion Watts, 1987)
 Charmed Life (50 Skidillion Watts, 1988)
 The Band That Would Be King (50 Skidillion Watts, 1989)
 We Are They Who Ache with Amorous Love (TEC Tones, 1990)
 Fire In The Sky (Paperhouse, 1992)
 Hot (Safe House, 1995)
 Bone Head (Alternative Tentacles, 1997)
 Heaven Sent (Emperor Jones, 1997)
 Hello (Alternative Tentacles, 2001)

Kokoelmat
 Half Alive (Cassette - live at DC Space and the Red Door, Baltimore - 50 Skidillion Watts, 1977)
 50 Skidillion Watts Live (Calypso Now, 1984)
 Boo: Live in Europe 1992 (TEC Tones, 1994)
 Best Of Half Japanese (Timebomb Japan, 1993)
 Greatest Hits 2 CDs / 3 LPs (Safe House, 1995)
 Best Of Half Japanese Vol. 2 (Timebomb Japan, 1995)

EP
 "Calling All Girls" (50 Skidillion Watts, 1977)
 Horrible (Press, 1982)
 Real Cool Time/What Can I Do/Monopoly EP (Overzealous Editions, 1989)
 Everybody Knows, Twang 1 EP (Seminal Twang, 1991)
 4 Four Kids EP (Ralph, 1991)
 Postcard EP (Earl, 1991)
 Eye of the Hurricane/Said and Done/U.S. Teens are Spoiled Bums/Daytona Beach EP (1991)

Singles
 No Direct Line from my Brain to My Heart/(I Don't Want to Have) Mono (No More) 7" (50 Skidillion Watts, 1978)
 Spy (Armageddon, 1981)
 How Will I Know (Press, 1982)
 U.S. Teens Are Spoiled Bums (50 Skidillion Watts, 1988)
 T For Texas/Go Go Go Go (XXOO Fan Club, 1990)

Lähteet

 Bio Allmusic

Aiheesta muualla 

 Yhtyeen viralliset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
1970-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Hannulan herätys

Hannulan herätys oli erityisesti Lounais-Suomessa 1900-luvun alussa vaikuttanut herätysliike, joka on saanut nimensä keskeisimmän johtohahmonsa Frans Hannulan mukaan.

Historia 
1900-luvun alussa Suomen Lähetysseuran entinen lähetyssaarnaaja Frans Hannula kiersi ympäri Lounais-Suomea järjestämässä lähetysjuhlia. Hän oli innostava puhuja, ja vuoden 1902 aikana hänen puheittensa vaikutuksesta syntyi Rymättylässä voimakasta herätystä. Tämä herätys laajeni nopeasti ja siihen liittyi paljon väkeä, varsinkin nuorisoa. Laajimmillaan Hannulan herätyksen sanotaan yltäneen Jyväskylän seudulle saakka. Liikkeen keskus oli Turun Lähetysyhdistys, joka perustettiin vuonna 1905 ja jossa oli parhaimmillaan yli 1000 jäsentä. Kesäisin järjestettiin noin 300 lähetystilaisuutta, ja niitten pitopaikoiksi rakennettiin lyhyessä ajassa parikymmentä rukoushuonetta, joista tunnetuin oli Turun Betel-kirkko. Vuonna 1905 perustettiin oma lehti Kotimaa. Liike oli tällöin selkeästi organisoitumassa ja kehittymässä vakiintuneeksi herätysliikkeeksi. Hannulasta ei kuitenkaan ilmeisesti ollut pysyvän toimintajärjestelmän luojaksi, ja herätyksen varsinainen itsenäinen toiminta surkastui nopeasti. Kotimaa-lehtikin muuttui kirkolliseksi yleislehdeksi. 1920-luvun lopulla yhdistys rakensi Betel-kirkkoon uuden tornin, jonka suunnitteli Erik Bryggman, kuten myös yhdistyksen rakennuttaman hotellin. 1930-luvun laman seurauksena hotelli ja siinä ollut raittiusravintola ajoivat yhdistyksen konkurssiin. Sen seuraajaksi perustettiin Lähetysyhdistys Betel.

Betelin nuorisojuhlia vietettiin ainakin vielä 1960-luvulla, mutta silloin mainitaan osanottajien keski-iän olleen jo melko korkea. Liike oli pääosin sulautunut kirkollisen elämän pääuomaan. Kuitenkin kymmenen seurakunnan kirkkoherrat ilmoittivat vielä vuonna 1961 Hannulan herätyksen vaikuttavan seurakunnassaan, näistä seurakunnista useimmat olivat Turun saariston paikkakunnilta.

Lähetysyhdistys Betel on edeltäjänsä Turun Lähetysyhdistyksen tapaan Suomen Lähetysseuran haaraosasto. 1990-luvun puolivälissä sillä oli noin 50 jäsentä ja viikoittaiseen toimintaan osallistui noin 15 henkeä. Vuonna 1994 yhdistys tuki Suomen Lähetysseuraa 189 000 markalla.

Lähteet

Viitteet

Herätysliikkeet
Kristinuskon historia Suomessa