joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anna Klein

Anna Klein (16. helmikuuta 1883 Nürnberg, Saksa – 25. marraskuuta 1941 Kaunasin ghetto, Liettua) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Baijerissa ja Tirolissa öljyllä maalattujen maisema-, eläin- ja genremaalausten lisäksi hän teki grafiikkaa ja kuvitustöitä, kuten kirjankuvituksia, kirjankansia, leimoja, postikortteja jne.

Hänen isänsä oli juutalaissyntyinen protestantiksi kääntynyt viini- ja humalakasvikauppias. Vuoden 1901 aikoihin katolilaiseksi siirtynyt Anna Klein liittyi Dachaun taiteilijayhteisöön, jossa häntä opetti Hans von Hayek. Hän opiskeli maalausta myös yksityisoppilaitoksessa Karlsruhessa 1902-1903 aikoihin ja valmistui kuvataiteilijaksi Münchenin taiteilijayhdistyksen naisten akatemiasta, jossa häntä opettivat Max Feldbauer ja Julius Diez. Suoritettuaan opettajatutkinnon Münchenin kuninkaallisessa taidekoulussa Klein toimi Münchenin Gernin kaupunginosassa yksityisenä taideopettajana. Hän perusti ystävänsä kanssa yksityisen taidekoulun. Yksityisnäyttelyjen lisäksi Klein osallistui uransa aikana useisiin yhteisnäyttelyihin. Hän osallistui painetun taiteen ja grafiikan maailmannäyttelyyn Leipzigissä 1914. Vuonna 1927 hän piti yksityisnäyttelyn Axel Juncker-Verlag -kustantamolla Berliinissä. 

Natsien valtaannousun 1933 jälkeen Anna Klein ei juutalaistaustaisena saanut enää harjoittaa taiteilijan ammattiaan. Hänen taidekoulunsa suljettiin samana vuonna ja hänet siirrettiin pakkotyöhön mattotehtaaseen. 20. marraskuuta 1941 Anna Klein kuljetettiin Liettuaan Kaunasissa olleeseen ghettoon, jossa hänet murhattiin viisi päivää myöhemmin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Galerie "Der Panther"
 Artnet.de: Anna Klein

Saksalaiset taidemaalarit
Saksalaiset taidegraafikot
Holokaustissa kuolleet
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Mylène Demongeot

Marie-Hélène ”Mylène” Demongeot (s. 29. syyskuuta 1935 Nizza, Alpes-Maritimes) on ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt vuodesta 1953 lähtien yhteensä 72 elokuvassa.

Etelä-Ranskan Nizzassa syntynyt Demongeot avioitui 1968 ohjaaja Marc Simenonin kanssa.

Ura
Demongeot tuli tunnetuksi esittäessään Abigail Williamsia ranskalais-itäsaksalaisessa yhteistuotannossa Tulikoe (1957), ja hän oli ehdokkaana Bafta-palkinnon saajaksi sarjassa lupaavin tulokas. Hän on näytellyt muun muassa seikkailuelokuvassa Kolme muskettisoturia (1961) Milady de Winterin roolin ja kolmessa André Hunebellen ohjaamassa Fantômas-elokuvassa. Yhdysvalloissa hän on näytellyt David Nivenin vastanäyttelijänä Otto Premingerin ohjaamassa elokuvassa Tervetuloa ikävä (1958). Hän on ollut myös César-palkintoehdokkaana parhaan sivuosanäyttelijän sarjassa elokuvista Vallan piiri (2004) ja La Californie (2006).

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mylène Demongeot, AlloCiné 
Mylène Demongeotin verkkosivu 
Kuvia ja kirjallisuutta 

Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Ranskalaiset näyttelijät
Jarkko Honkanen

Jarkko Tapio Honkanen (s. 24. lokakuuta 1972 Kemijärvi) on 1990-luvulla uransa aloittanut laulaja. Jarkko on ollut yhtyeineen mukana Taivaan tulet -televisiosarjassa. Hän osallistui Tangomarkkinat-laulukilpailuun vuonna 2014 sijoittuen tangokuningasfinaalissa viidenneksi. Hänen kotipaikkansa on Rovaniemi. Honkanen on tehnyt laulujen sanoituksia myös muille artisteille ja yhtyeille.

Yhtyeet 
Iskelmäkeikoilla Jarkko Honkanen aloitti esiintymisensä Pohjantähti-yhtyeen solistina vuonna 2004. Vuonna 2009 nimi muutettiin Taiga-yhtyeeksi, jonka kanssa hän esiintyy edelleen. Jarkko Honkanen & Taiga valittiin Vuoden 2017 tanssittajaksi.   

Honkanen laulaa myös 2021 perustetussa Lätkäfaijat -yhtyeessä.  

Vuosituhannen alkupuolella hän on laulanut H. Moilanen & Osviitta -yhtyeessä, sekä 90 -luvulla toimineissa The Beats, sekä Sulo Armas & Pilvilinna -yhtyeissä.

Albumit 
 Hetken kestää onni kerrallaan (2009)
 Illaksi kotiin (2010)
 Ennen kuin aamu koittaa (2012)
 Kaipuun kyyneleitä (Taiga) (2016)
 Vaeltaja (Taiga) (2017) [Vuoden albumi -palkinto]
 Suunta muuttumaton (Taiga) (2020)
 Sydän (2021)

Singlet 
Luu kouraan jää (01/2008)
 Rosalie (06/2008)
 Päältä terästä, sisältä kultaa (09/2008)
 Maailman teille (06/2009)
 Vanha 100A (01/2010)
 Illaksi kotiin (03/2010)
 Iltaan asti (08/2010)
 Mustat silmät (Dark eyes) (11/2010)
 Jos kipinä syttyy / Kadotin sinut (06/2011)
 Jäit vierellein (01/2014)
 Kaksi kaunista (05/2014)
 La bella vita (09/2014)
 Kaipuun kyyneleitä (Taiga) (01/2016)
 Saavuttamaton (Taiga) (03/2016)
 Hyvissä käsissä (Taiga) (04/2017)
 Onnen hetket (Taiga) (05/2018)
 Taivas rajana (Taiga) (06/2018)
 Isän ääni (Taiga) (11/2018)
 Ennen kuin aamu koittaa (Taiga) (01/2019) 
 Napakymppi (Taiga) (06/2019)
 Läpikulkumatkalla (Taiga) feat. Esa Eloranta (10/2019)
 Delilah (Honkanen & Vaara) (01/2021)
 Taottua rautaa (04/2021)
 Kaikenkantaja (08/2021)
 Siellä se lepää (Lätkäfaijat) (04/2022
 Leijonamieli (Kepasa ft. Lätkäfaijat) (05/2022)
 Alkaa jo polttaa (05/2022)

EP:t 
 Rakkauden kellot, Mielessäin vain ja En ole yksin (02/2005)
 Tielle taas, Vuoden jokaisen ja Paratiisiin (03/2006)
 Haaveiden harhaa, Lapin taika ja Rakkauden kellot (07/2007)

Kokoelmat 
 Pohjoisen tähdet 2: Mielessäin vain (12/2005)
 Junakapina -levy: Miks’ rata vanha katoaa (08/2006)
 Pohjoisen tähdet 3: Taivaan värit (06/2014)
 Pohjoisen tähdet 4: Napakymppi (03/2020)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jarkko Honkasen kotisivut

Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Ricardo van Rhijn

Ricardo van Rhinj (s. 13. kesäkuuta 1991 Leiden) on alankomaalainen jalkapalloilija joka edustaa AFC Ajaxia. Hän on oikea laitapakki. Vuodesta 2012 lähtien hän on edustanut Alankomaiden jalkapallomaajoukkuetta.

Lähteet

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Red Bull Crashed Ice

Red Bull Crashed Ice on energiajuomatuotemerkki Red Bullin sponsoroima joka talvi järjestettävä alamäkiluistelusarja, joka toimii myös lajin maailmanmestaruussarjana. Vuodesta 2001 vuoteen 2009 asti mestaruus ratkaistiin vain yhdessä kilpailussa, mutta vuodesta 2010 lähtien se on ratkaistu 2–5 kilpailun sarjassa. Yhden kilpailun aikana joinakin vuosina mestaruus saatettiin ratkaista useammankin kerran. Lajin menestynein urheilija on ruotsalais-yhdysvaltalainen Jasper Felder, joka voitti yhden kilpailun sarjan kuudesti vuosina 2001–2009. Nykyisin lajin tunnettuja kilpailijoita ovat muun muassa Marco Dallago, Kyle Croxall ja Cameron Naasz

Maailmanmestarit

Yhden kilpailun MM-sarja (2001–2009) 

 2001: Tukholma, Ruotsi :  Jasper Felder

 2002: Klagenfurt, Itävalta :  Jasper Felder

 2004: Duluth, USA :  Jasper Felder

 2004: Moskova, Venäjä :  Jasper Felder

 2005: Praha, Tšekki :  Jasper Felder

 2006: Quebec, Kanada :  Gabriel Andre

 2007: Quebec, Kanada :  Kevin Olson

 2007: Helsinki, Suomi :  Kevin Olson

 2008: Davos, Sveitsi :  Miikka Jouhkimainen

 2008: Quebec, Kanada :  Arttu Pihlainen

 2009: Quebec, Kanada :  Arttu Pihlainen

 2009: Praha, Tšekki :  Miikka Jouhkimainen

 2009: Lausanne, Sveitsi :  Jasper Felder

Useamman kilpailun MM-sarja (2010–) 
 2010:  Martin Niefnecker
 2011:  Arttu Pihlainen
 2012:  Kyle Croxall
 2013:  Derek Wedge
 2014:  Marco Dallago
 2015:  Scott Croxall
 2016:  Cameron Naasz
 2017:  Cameron Naasz /  Jacqueline Legere
 2018:  Scott Croxall /  Amanda Trunzo

Oheisluokkia 
Miesten pääsarjaa on kilpailtu vuodesta 2013 asti, minkä rinnalle tuli naisten sarja vuonna 2011. Suomalainen Salla Kyhälä on voittanut naisten maailmanmestaruuden kahdesti: vuosina 2011 ja 2014. Nykyään ei ole enää joukkuesarjaa. Sen on korvannut junioreiden (16v-20v) MM-kisa ja freestyle-sarja vuodesta 2016

Pistelasku 
Voittaja saa pisteitä 1000, toinen 800, kolmas 600 ja tästä alaspäin siten, että sadanneksi sijoittunut kilpailija palkitaan 0,5 pisteellä.

Tunnettuja kilpailijoita 
Kaikkien aikojen menestynein Red Bull Crashed Ice -kilpailija on Jasper Felder, joka on voittanut sarjan yksipäiväisen kilpailun kuusi kertaa. Suomessa etenkin jo uransa päättänyt Arttu Pihlainen (maailmanmestari 2008, 2009 ja 2011) on tunnettu.

Riders Cup 
Kaudelle 2015 kilpailuohjelmaan tuli uusia kilpailuita, joita kutsutaan nimellä Riders Cup. Sen tarkoituksena on laajentaa alamäkiluistelua ja tarjota useammille urheilijoille mahdollisuuksia osallistua sarjan kilpailuihin. Riders Cupissa on kauden aikana neljä osakilpailua, joista kuljettajat voivat kerätä lisäpisteitä varsinaisen MM-sarjan pisteiden lisäksi. Riders Cup -kilpailuista saa 25 prosenttia varsinaisen MM-sarjan osakilpailun pisteistä.

Kaikkien aikojen ensimmäisen Riders Cup -kilpailun voitti  Cameron Naasz Hastingsissa, Minnesotassa tammikuussa 2015. Riders Cupin yhteispisteissä voittaja tuolla kaudella oli koko sarjan mestaruuden voittanut Scott Croxall.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.redbullcrashedice.com/fi_FI

Red Bull
Alamäkiluistelu
Jim Benning

Jim Benning (s. 29. huhtikuuta 1963 Edmonton, Alberta) on pelaajauransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, ja nykyinen Vancouver Canucksin toimitusjohtaja. Benning pelasi pelaajaurallaan yhteensä 610 NHL-ottelua Vancouver Canucksissa sekä Toronto Maple Leafsissa.

Pelaajaura 

Ennen NHL-uraa Benning pelasi juniorijääkiekkoa Alberta Hockey Leaguessa, sekä WHL:ssä, Portland Winterhawksin joukkueessa. Pelatessaan WHL:ssä kaudella 1980–81, hänet valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.

Toronto Maple Leafs varasi Benningin vuoden 1981 NHL:n varaustilaisuudessa koko tilaisuuden kuudentena pelaajana. Tulokaskaudellaan Benning pelasi 74 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja antoi 17 maaliin johtanutta syöttöä. Benning pelasi 
Torontossa kauteen 1986–1987 asti, jolloin hän siirtyi kesken kauden Vancouver Canucksiin, jossa pelasi loput NHL-urastaan.

Ura jääkiekkovaikuttajana 

Pelaajauransa jälkeen Benning aloitti Mighty Ducks of Anaheimin organisaatiossa kykyjenetsijänä. Seuraavalla kaudella Benning siirtyi kykyjenetsijäksi Buffaloon, jossa hän palveli kesään 2006 asti. Buffalosta Benning pääsi Boston Bruinsiin apulaistoimitusjohtajaksi. Benning voitti ensimmäisen kerran Stanley Cupin kaudella 2010–2011. Kesällä 2014 Vancouver Canucks ilmoitti tehneensä monivuotisen sopimuksen seuran uuden toimitusjohtaja Benningin kanssa.

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Algol (yritys)

Algol Oy on suomalaisen teknistä tukkukauppaa harjoittavan Algol-konsernin emoyhtiö. Yhtiön tytäryhtiöt ovat: 
 teollisuuskemikaaleja ja polymeerejä myyvä Algol Chemicals Oy 
 laboratoriodiagnostiikan tuotteita myyvä Algol Diagnostics Oy 
 materiaalinkäsittelyn elinkaariratkaisujen ja teollisuuden tuotteiden toimittaja Algol Technics Oy 
 terveydenhoidon apuvälineitä markkinoiva Algol Trehab Oy
 laboratoriodiagnostiikan tuotteita myyvä Histolab Products AB
 epäorgaanisia ja orgaanisia kemikaaleja, muoveja sekä muita teollisuuden raaka-aineita myyvä Suomen Unipol Oy.

Historiaa
Algolin historia juontaa saksalaisen Albert Goldbeck-Löwen vuonna 1894 Helsingin Liisankadulle perustamaan agentuuriliikkeeseen, joka alkoi toimittaa kemikaaleja, metalleja ja rakennusaineita Suomen teollisuudelle. Yritys laajeni tukkukaupaksi 1920-luvulla, ja 1930-luvulla Algol sai luvan harjoittaa apteekkitavaroiden tukkukauppaa. 1970-luvulla Algol aloitti omien nostolaitteiden tuotannon. Algol vetäytyi lääkekaupasta, kun Algol Pharma myytiin ranskalaiselle Biocodexille vuonna 2016. Yhtiön liiketoimintakokonaisuus muodostuu kolmesta osa-alueesta: kemikaalit ja muut raaka-aineet, teollisuutta palveleva teknologia sekä terveydenhoito. 

Algolin pääkonttori on 1980-luvulta asti sijainnut Espoon Karamalmilla, jonne 1960-luvulla rakennettiin yrityksen keskusvarasto. 1990-luvulla Algol alkoi laajentua Suomesta muihin Pohjoismaihin sekä Baltian ja Venäjän suuntaan. Algolilla on toimintaa yhdessätoista maassa.

Lähteet

Kirjallisuutta
Bergman, Roger: Algol 100 1894–1994. Yrityskronikka. En företagskrönika. ISBN 951-96940-0-5.
Paavilainen, Marko & Jensen-Eriksen, Niklas: Kansainvälisen kauppiaan viisi kvartaalia. 1894-2019. ISBN 978-952-234-515-8.

Aiheesta muualla 
 Algolin osake- ja omistushistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla

Suomalaiset yritykset
Tukkukaupat
Katja Hänninen

Katja Maria Hänninen (o.s. Laurila, s. 26. tammikuuta 1980 Oulainen) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko. Hän nousi kansanedustajaksi varasijalta heinäkuussa 2014 Merja Kyllösen siirryttyä Euroopan parlamentin jäseneksi.  Hänet valittiin Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtajaksi 02.02.2021. 

Hänninen on Raahen kaupunginvaltuutettu vuodesta 2009.

Ura
Koulutukseltaan Hänninen on ylioppilasmerkonomi ja ammatiltaan myyjä. Ennen eduskuntaa hän työskenteli vuodesta 2001 Raahen Prismassa.

Hänninen on ollut Raahen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2009. Vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin valtuustoon 71 äänellä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Hänninen oli Raahen ääniharava 736 äänellä. Hän on Raahen kaupunginvaltuuston 1. varapuheenjohtaja. Hänninen on myös vasemmistoliiton puoluevaltuuston ja Raahen kirkkovaltuuston jäsen.

Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Hänninen sai 4 326 ääntä Oulun vaalipiirissä. Hän jäi tuolloin varasijalle, mutta nousi eduskuntaan 4. heinäkuuta 2014 kun Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2014 vaaleissa. Hänninen oli ehdolla Oulun vaalipiiristä myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai 6007 ääntä, joka riitti eduskuntapaikkaan.

Katja Hänninen on eduskunnan valtiovarainvaliokunnan, hallinto- ja turvallisuusjaoston, työ- ja elinkeinojaoston, kunta- ja terveysjaoston sekä tulevaisuusvaliokunnan jäsen.

Toukokuussa 2016 Hänninen sai eduskunnan puhemieheltä nuhteet alkoholinkäytöstään valtiovierailulla Ruotsissa. Hänninen pahoitteli tapahtunutta.

Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Hänninen uusi paikkansa eduskunnassa saatuaan 4 145 ääntä.

Hänninen kuuluu ydinvoimaa vastustavaan Pro Hanhikivi -liikkeeseen ja vastustaa Fennovoiman Pyhäjoen ydinvoimalaitoksen lupaa.

Yksityiselämä
Hänninen asuu Raahessa Piehingin kylässä. Hänen perheeseensä kuuluu aviomies ja viisi lasta, joista ensimmäinen syntyi Katjan ollessa 14-vuotias. Pari vihittiin Katjan ylioppilasjuhlien jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Katja Hännisen verkkosivu
 

Nykyiset kansanedustajat
Vasemmistoliiton poliitikot
Raahen kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikael Palola

Ari Juhana Mikael Palola (s. 13. tammikuuta 1976 Kuusamo) on suomalainen kokoomuspoliitikko ja entinen kansanedustaja. Hän nousi heinäkuussa 2014 varasijalta Keski-Suomen vaalipiirin kansanedustajaksi europarlamentaarikoksi siirtyneen Henna Virkkusen tilalle. Hän oli ehdolla myös kevään 2015 eduskuntavaaleissasaaden 4 035 ääntä ja jääden varasijalle.

Ura
Koulutukseltaan Palola on laskentatoimen merkonomi (Mikkelin liiketalouden instituutti, 1995) ja yhteiskuntatieteiden maisteri (Jyväskylän yliopisto, 2000).

Ennen nousemistaan eduskuntaan Palola työskenteli johtajana SoTe-kuntayhtymässä sekä perusturvaliikelaitos Saarikan johtajana vuodesta 2009. Hän palasi tehtävään kansanedustajakautensa jälkeen. Palola jätti tehtävän elokuussa 2021. Sen jälkeen hän on toiminut Mediconsult-yhtiön yhteiskuntasuhdejohtajana.

Vuosina 2007–2008 Palola työskenteli Saarijärven-Karstulan terveydenhuollon kuntayhtymässä. SoTe-kuntayhtymä vastaa Saarijärven kaupungin sekä Kannonkosken, Karstulan, Kivijärjen ja Kyyjärven kuntien sosiaali- ja terveyspalveluiden järjestämisestä. Perusturvaliikelaitos Saarikka on SoTe-kuntayhtymän tuotanto-organisaatio.

Palola on työskennellyt myös Kyyjärven kunnanjohtajana (2004–2008), Korpilahden talous- ja henkilöstöpäällikkönä (2002–2004), eduskunta- ja EU-avustajana (1999–2002) sekä tavaratalon myyjänä (1997–1999) ja kuntosaliyrittäjänä (1993–1995).

Politiikka
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Palola sai 3 021 ääntä. Noustuaan varasijalta kansanedustajaksi hän toimi sosiaali- ja terveysvaliokunnassa sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa sekä varajäsenenä hallintovaliokunnassa.

Palola julkaisi YouTubessa Salkku auki -nimistä videoblogia, jossa hän kertoi eduskunnan toiminnasta ja kansanedustajan työstä.

Yksityiselämä
Palola asuu Jyväskylässä. Hän on naimisissa. Vakaumukseltaan Palola on lestadiolainen.

Sotilasarvoltaan Palola on reservin yliluutnantti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Keski-Suomen vaalipiiri
Kyyjärven kunnanjohtajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Q. Nilsson

Anna Quirentia Nilsson (30. maaliskuuta 1888 Ystad, Ruotsi – 11. marraskuuta 1974 Sun City, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ruotsalais-amerikkalainen näyttelijä, joka tunnetaan yhtenä suurena mykkäelokuvatähtenä. 

Anna Nilsson oli poliisikonstaapeli Per Nilssonin tytär. Hän muutti perheensä kanssa Hasslarpin ulkopuolella olevaan Helsingborgiin kahdeksanvuotiaana. Teininä hän haaveili löytävänsä onnen Amerikasta. Viisi vuotta hän työskenteli sokerijuurikaspellolla Hasslarpissa sekä hän toimi myös Halmstadissa virkailijana. Näin hän keräsi rahaa lippuun, jolla toivoi pääsevänsä Amerikkaan. Vuonna 1905 hän matkusti New Yorkiin.

Elokuvien pariin hän lähti vuonna 1911, jolloin hän näytteli osaa Molly Pitcherissä. Tämän jälkeen hän näytteli noin 200:ssa elokuvassa ja niiden lisäksi hän näytteli useasti omaa itseään. Elokuvat olivat amerikkalaisia. 

Vuonna 1926 hänet nimettiin Hollywoodin suosituimmaksi naiseksi. Hän on ensimmäinen ruotsalainen nainen, joka on saanut nimensä Hollywood Walk of Famelle.

Ruotsalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Somaly Mam

Somaly Mam (s. 1970 tai 1971 Bou Sra, Mondulkir, Kambodža) on kambodžalainen avustustyöntekijä, joka työskentelee tyttöjen kanssa, jotka on myyty bordelleihin eli ilotaloihin. Hän on saanut työstään monia kansainvälisiä tunnustuksia ja huomionosoituksia.

Kambodžalaiset henkilöt
Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Ihmiskauppaa vastaan toimineet aktivistit
1970-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Ninjas in Pyjamas

Ninjas in Pyjamas (NiP) on ruotsalainen elektronisen urheilun organisaatio. Sillä on tai on ollut Counter-Strike-, Dota 2-, League of Legends-, Overwatch-, Warcraft 3- sekä Quake-joukkue.

Alkuperäinen NiP toimi vuosina 2001–2007, ja voitti ensimmäisen Counter Striken maailmanmestaruuden vuonna 2001. Seura perustettiin uudelleen 10. elokuuta 2012.

Counter-Strike: Global Offensive -joukkeessa pelasi vuoden 2015 aikana suomalainen Aleksi ”allu” Jalli, sekä joukkueen valmentajana toimi hetken Joona ”natu” Leppänen.

NiP:illä oli suomalaisista pelaajista koostuva Overwatch-kokoonpano elokuusta 2016 kesäkuuhun 2017.

Vuoden 2021 tammikuussa NiP brändäsi itsensä uudelleen vaihtaen perinteiset joukkueen värit, mustan, kultaisen ja valkoisen. Joukkueen uusiksi väreiksi uudelleen brändäyksen myötä tulivat neon, keltainen, musta ja harmaa.

Jäsenet

Counter-Strike: Global Offensive 
Lähde: 

  Hampus "hampus" Poser
  Ludvig "Brollan" Brolin
  Aleksi ”Aleksib” Virolainen
  Fredrik ”REZ” Sterner
  Patrick "es3tag" Hansen

Saavutukset

Counter-Strike: Global Offensive 
 1. SteelSeries GO, 2012
 1. DreamHack Valencia, 2012
 1. ESWC, 2012
 1. DreamHack Winter, 2012
 1. AMD Sapphire, 2012
 1. THOR Open, 2012
 1. NorthCon, 2012
 1. Mad Catz CS:GO Invitational, 2013
 1. TECHLABS Cup, 2013
 1. Copenhagen Games, 2013
 2. SLTV StarSeries V finals, 2013
 1. RaidCall EMS One Spring 2013 Finals, 2013
 1. ESEA Invite Season 13 Finals, 2013
 1. Svecup Västerås, 2013
 1. Swedish Championship, 2013
 1. DreamHack Summer, 2013
 1. SLTV StarSeries VI finals, 2013
 1. ESEA Invite Season 14 Finals, 2013
 1. DreamHack Bucharest, 2013
 3. SLTV Starseries VII Finals, 2013
 2. RC EMS One Fall Finals, 2013 
 2. DreamHack Winter, 2013
 1. Fragbite Masters 2013 
 2. EMS One Katowice 2014
 1. Copenhagen Games 2014
 2. SLTV StarSeries IX 
 1. Mikz Challenge 
 1. DreamHack Summer 2014 
 5.-6. ESEA Invite S16 Global Finals 
 1. IronGaming RTX 2014 
 6.-8. Gfinity3 LAN 2014 
 1. ESL One Cologne 2014 
 2. DreamHack Winter, 2014 
 2. MLG X Games Aspen, 2015 
 1. ASUS ROG Winter, 2015 
 2. ESL One Katowice, 2015 
 2. Gfinity Spring Masters 1, 2015 
 2. SLTV StarSeries XII Finals, 2015 
 3. CS:GO Championship Series, 2015 
 2. FACEIT League 2015 Stage 1 Finals, 2015 
 5.-6. Gfinity Spring Masters 2, 2015 
 3.-4. DreamHack Open Summer, 2015 
 1. ESPORT-SM CS:GO, 2015 
 2. Gfinity Summer Masters I, 2015 
 5.-8. ESWC CS:GO, 2015 
 5.-6. FACEIT League 2015 Stage 2, 2015 
 5.-8. ESL One Cologne 2015
 3.-4. DreamHack Cluj-Napoca 2015
 1. DreamHack Masters Malmö 2016

League Of Legends 
 1. Copenhagen Games 2014
 1. DreamHack Summer 2014

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 Koko Ninjas in Pyjamasin johto joutumassa oikeuteen (Yle Elektroninen urheilu)

Lähteet 

Ruotsalaiset urheiluseurat
Elektronisen urheilun järjestöt
Trefoldighetskirken

Trefoldighetskirken () on kirkko Hammersborgissa aivan Oslon keskustassa. Kirkko otettiin käyttöön vuonna 1858 piispa Jenz Lauritz Arupin  vihkimänä. Uusgotiikkaa edustavassa kirkossa on kaksi kellotornia ja kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon suunnitteli alkujaan arkkitehti Alexis De Chateauneuf, mutta työn saattoi loppuun hänen oppilaansa Wilhelm von Hanno. Hanno muutti kirkon piirustuksia ja muokkasi kirkon sisätiloja.

Sittemmin Trefolgighetskirken on saanut useita taideteoksia ja muita koristeita. Vuonna 1863 valmistuneen kastemaljan on tehnyt kongsbergiläinen kuvanveistäjä Julius Middlethun. Häntä pidetään Norjan suurimpana kuvanveistäjänä ennen Gustav Vigelandia ja hän on tehnyt muun muassa yliopistonaukiolla olevan Scweigaardin patsaan sekä muita Oslon patsaita.

Aiheesta muualla

Oslon rakennukset ja rakennelmat
Norjan kirkot
Salla Naakka

Salla Naakka  (o.s. Kyhälä) (s. 1983 Ylivieska) on suomalainen ringetenpelaaja ja alamäkiluistelija. Hän on molempien lajien maailmanmestari.

Ringette 
Naakka on voittanut Suomen ringettemaajoukkueen kanssa maailmanmestaruuden vuosina 2004, 2007, 2010 ja 2013. Vuoden 2013 MM-kisoissa hän voitti pistepörssin ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hyökkääjänä pelaava Naakka on Tuusulan ringeten kasvatti.

Alamäkiluistelu 
Alamäkiluistelussa Naakka on voittanut lajin MM-sarjan, Red Bull Crashed Icen vuosina 2011, 2014 ja 2015.

Lähteet 
 http://www.redbull.com/fi/fi/stories/1331641308444/red-bull-crashed-ice-kausi-huipentui-quebeciss%C3%A4

Viitteet

Suomalaiset ringettepelaajat
Suomalaiset alamäkiluistelijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Head & Shoulders

Head & Shoulders on yhdysvaltalaisen Procter & Gamblen omistama hilseshampoon tuotemerkki. Yhtiö alkoi kehittää hilseshampoota vuonna 1950, testasi sitä kymmenen vuoden kehityksen jälkeen 1960 ja toi shampoon kauppoihin Yhdysvalloissa keväällä 1961. Silloin shampoopakkaus oli väriltään sinivihreä, nykyisin se on muuttunut valkoiseksi. Tällä hetkellä myynnissä on noin kymmenen erilaista shampootyyppiä eri hiustyypeille.

Lähteet 

Terveydenhoitoalan tuotemerkit
Kosmetiikkamerkit
Procter & Gamblen tuotemerkit
Kjell

Kjell on miehen etunimi. Nimi on muunnelma muinaisskandinaavisesta nimestä Kettil, joka merkitsee kypärää.

Suomessa nimi Kjell on vuoden 1920 alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 523 henkilölle. Kjellin ja Kettilin nimipäivä on Suomen ruotsinkielisen kalenterin mukaan 8. kesäkuuta.

Tunnettuja Kjell-nimisiä 

 Kjell-Åke Andersson (s. 1949), ruotsalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja valokuvaaja, 
 Kjell Askildsen (1929–2021), norjalainen kirjailija 
 Kjell Aukrust (1920–2002), norjalainen kirjailija, runoilija, taiteilija ja kuvittaja
 Kjell Bergqvist (s. 1953), ruotsalainen näyttelijä
 Kjell Magne Bondevik (s. 1947), Norjan pääministeri 1997–2000 ja 2001–2005 
 Kjell Bäckman (1934–2019), ruotsalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti
 Kjell Carlström (s. 1976), suomalainen maantiepyöräilijä 
 Kjell Ola Dahl (s. 1958), norjalainen rikoskirjailija 
 Kjell Dahlin (s. 1963), ruotsalainen jääkiekkoilija 
 Kjell Eldensjö (s. 1941), ruotsalainen kristillisdemokraattinen poliitikko 
 Kjell Enhager (s. 1958), ruotsalainen henkisen valmennuksen asiantuntija
 Kjell Espmark (1930–2022), ruotsalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja professori
 Kjell-Olof Feldt (s. 1931), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Kjell Fjørtoft (1930–2010), norjalainen kirjailija, toimittaja ja elokuvaohjaaja 
 Kjell Forsén (s. 1958), suomalainen yritysjohtaja
 Kjell-Børge Freiberg (s. 1971), norjalainen poliitikko ja ministeri
 Kjell Grede (1936–2017), ruotsalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Kjell Hallbing (1934–2004), norjalainen kirjailija 
 Kjell Isaksson (s. 1948), ruotsalainen seiväshyppääjä
 Kjell Johansson (1946–2011), ruotsalainen pöytätenniksen maailmanmestari
 Kjell Jonevret (s. 1962), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Kjell Lagerroos (s. 1962), suomalainen elokuvaaja 
 Kjell O. Lejon (s. 1958), ruotsalainen pappi, historiallisen teologian ja kirkkohistorian professori
 Kjell Lindblad (s. 1951), suomenruotsalainen kirjailija
 Kjell N. Lindgren (s. 1973), yhdysvaltalainen astronautti
 Kjell Lönnå (1936–2022), ruotsalainen kuoronjohtaja, säveltäjä ja televisiojuontaja
 Kjell-Rune Milton (s. 1948), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Kjell-Åke Nilsson (s. 1942), ruotsalainen korkeushyppääjä
 Kjell A. Nordström (s. 1958), ruotsalainen kauppatieteiden tohtori ja tietokirjailija 
 Kjell Richard Nygård (s. 1978), norjalainen jääkiekkoilija
 Kjell Ingolf Ropstad (s. 1985), norjalainen poliitikko ja ministeri
 Kjell Inge Røkke (s. 1958), norjalainen liikemies
 Kjell Samuelsson (s. 1958), ruotsalainen jääkiekkoilija, valmentaja ja maailmanmestari
 Kjell Sjöberg (1937–2013), ruotsalainen mäkihyppääjä 
 Kjell Sundvall (s. 1953), ruotsalainen elokuvaohjaaja 
 Kjell Søbak (s. 1957), norjalainen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti
 Kjell-Arne Vikström (1951–2002), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Kjell Westö (s. 1961), suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Ukrainan ortodoksinen kirkko

Ukrainan ortodoksinen kirkko () on Ukrainassa vaikuttava ortodoksinen paikalliskirkko, joka on 1990-luvun alussa valtion itsenäistymisen jälkeen eronnut Moskovan patriarkaatista ja julistautunut autokefaliseksi, muista ortodoksikirkoista riippumattomaksi. Syksyllä 2018 Konstantinopolin patriarkaatti tunnusti Ukrainan ortodoksisen kirkon itsenäisen aseman (autokefalian). Ukrainan ortodoksinen kirkko on suurin Ukrainan kolmesta nykyisestä ortodoksisesta kirkosta, muut ovat Moskovan patriarkaattiin nykyisin autonomisena kuuluva Ukrainan ortodoksinen kirkko – Moskovan patriarkaatti sekä pieni Ukrainan autokefalinen ortodoksinen kirkko. 

Kirkon pääpaikka on Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari, jossa kirkon päämies, Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta, asuu virallisesti.

Historia 

Vuonna 2006 tehdyn kyselyn mukaan Ukrainan ortodoksinen kirkko – Kiovan patriarkaatti oli Ukrainan suurin uskonnollinen yhdyskunta. Siihen katsoi lukeutuvansa noin 15 prosenttia kansasta ja noin 40 prosenttia uskontoa tunnustavista. Vastaavat luvut Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksiselle kirkolle olivat 11 prosenttia ja 29 prosenttia.

Kirkkoa johti patriarkka Filaret (siviilinimeltään Myh’ailo Denysenko), joka ennen Neuvostoliiton hajoamista oli Moskovan patriarkaatin alaisen Ukrainan ortodoksisen kirkon Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta. Filaret päätti vuonna 1992 muuttaa Ukrainan kirkon autokefaliseksi, mikä johti skismaan Moskovan kanssa ja hajaannukseen Ukrainan kirkossa, jossa suuri osa piispoista kiisti Filaretin johtajuuden ja pakotti hänet eroamaan. Kansallismielisen presidentin tuella Filaret yhdisti sitten oman kirkkonsa ensin diasporasta palanneen historiallisen Ukrainan autokefalisen kirkon kanssa, jonka patriarkka Mstyslav oli kirkon ensimmäinen pää. Näiden kirkkojen liitosta tuli kuitenkin lyhytaikainen. Filaretista itsestään tuli Kiovan patriarkka vuonna 1995; vuonna 1997 hän menetti kanonisen (Moskovan) kirkon pappisvihkimyksen ja suljettiin sen ehtoollisyhteydestä ”skismaattisesta toiminnasta”.

Nykyaika ja autokefalia 
Kirkko sai autokefaalisen kirkon aseman tammikuussa 2019 Konstantinopolin patriarkaatilta, joka myönsi sille tomosin ja sisällytti sen diptyikkaansa. Patriarkka Bartolomeos I vetosi muihin ortodoksisiin kirkkoihin, jotta nämä tunnustaisivat autokefalian. Patriarkan vetoomukseen vastasivat Theodoros II (Aleksandrian ja koko Afrikan patriarkaatti), Kreikan ortodoksinen kirkko ja Kyproksen ortodoksinen kirkko.

Kirkko seuraa ennemmin bysanttilaista kaavaa kuin venäläistä. Tämän on oletettu kasvattavan kirkon suosiota tavallisen kansan sekä nuoremman sukupolven keskuudessa.

Hallinnollisesti kirkko jakautuu 16 hiippakuntaan.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla
Kirkon viralliset verkosivut 

Ortodoksiset paikalliskirkot
Kristinusko Ukrainassa
Rikas mies ja Lasarus

Rikas mies ja Lasarus on tunnettu Jeesuksen vertaus, joka esiintyy ainoastaan Luukkaan evankeliumissa. Vertaus kertoo rikkaan miehen sekä köyhän Lasaruksen elämästä ja kuolemasta. Rikas mies kokee kuoleman jälkeen suurta tuskaa, kun taas köyhää Lasarusta kohdellaan hyvin.  Vertauksessa Jeesus maalaa hyvin värikkään, dramaattisen ja helposti muistettavan kuvan siitä lopullisesta kohtalosta, joka odottaa hyvästä maanpäällisestä elämästä nauttineita ihmisiä. Kaikista Jeesuksen esittämistä vertauksista tämä on ainoa, jossa vertauksen henkilöille annetaan tarkat nimet (Aabraham ja Lasarus) ja tämä on myös ainoa, jossa kerrotaan kuolemanjälkeisestä elämästä.

Vertaus 1938 käännöksen mukaan (Luuk. 16:19–31)

Vertauksen tausta

Vanha testamentti ei juurikaan kerro kuolemanjälkeisestä elämästä, mutta on olemassa todisteita siitä, että niiden neljänsadan vuoden aikana, jotka sijoittuvat Vanhan ja Uuden testamentin kirjoitusten väliin, jotkin juutalaisryhmittymät olivat omaksuneet asiaan liittyviä käsityksiä. Saddukeukset olivat edelleen skeptisiä kuoleman jälkeisen elämän suhteen, mutta fariseukset uskoivat kuoleman jälkeiseen ylösnousemukseen, tuomioon, helvettiin sekä taivaaseen. Tältä ajalta säilyneessä kirjallisuudessa, kuten apokryfisissä Eenokin kirjassa ja  Toisessa Esran kirjassa käytetään samoja sanoja ja konsepteja kuin Jeesuksen esittämässä vertauksessa. Vaikuttaakin siltä, että Jeesuksen esittämä kuvaus kuoleman jälkeisestä elämästä oli konseptina tuttu vertausta kuunnelleelle yleisölle, erityisesti fariseuksille (jae 14). Yllätyksenä kuulijoille ei siis tullut se mitä tapahtuu kuoleman jälkeen, vaan kummalle se tapahtuu. Varallisuutta pidettiin tuona aikana merkkinä Jumalan siunauksesta ja hyväksynnästä, ja köyhyyttä puolestaan merkkinä päinvastaisesta.

Kristinuskon tulkintoja 

On huomattava, ettei Jeesus vertausta kertoessaan ollut vastaamassa kysymyksiin tulevaisuudesta, vaan hän oli haastamassa oman aikansa asenteita. Vertauksen tarkoitus olikin pääasiassa varoittaa ihmisiä ja etenkin fariseuksia rikkauden vaaroista.

Kun Jeesus puhui kuoleman jälkeisten rangaistusten paikasta, hän yleensä käytti sanaa Gehenna, joka oli tuona aikana kaatopaikka Jerusalemin lähettyvillä. Tässä vertauksessa Jeesus kuitenkin käyttää sanaa Haades, joka tarkoittaa paikkaa, jossa sielut ovat kuoleman ja ylösnousemuksen välisenä aikana. Joka tapauksessa vaikuttaa siltä, että kaikki kuolleet ovat tietoisia tilastaan myös välittömästi kuoleman jälkeen ja heidät jaotellaan joko kärsimysten paikkaan tai siunattuun paikkaan. Taivaan ja helvetin välillä on ylittämätön kuilu, joten kuolleen kohtalo on peruuttamaton.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uusi testamentti
Kari Sarma

Kullervo Hirvonen, kirjailijanimi Kari Sarma (s. 2. helmikuuta 1925 Enonkoski) on suomalainen kirjakauppias ja jännityskirjailija.

Hirvonen toimi 1970-luvulla kirjakauppiaana Savonlinnassa.

Teoksia 
Nimellä Kari Sarma:
 Porsaannaama. Kirjayhtymä, Helsinki 1975
 Sebastian. Uusi kirjakerho, Helsinki 1976

Lähteet 
 
  Savonlinnan kaupunginkirjasto : LehtoNet : Kari Sarma

Aiheesta muualla 
 Kari Sarma Kirjasampo-sivustolla

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset kirjakauppiaat
Vuonna 1925 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Soraya Post

Soraya Viola Heléna Post (s. 15. lokakuuta 1956 Göteborg) on ruotsalainen poliitikko, joka on varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa hän oli Feministinen aloite -puolueen ehdokaslistan kärkiehdokas ja saa näin ollen puolueen historian ensimmäisen paikan Euroopan parlamentissa.

Tausta
Postin isä on saksalaissyntyinen juutalainen ja hänen äitinsä puolestaan romaneina pidettyjä Ruotsin kiertolaisia. Kaksi vuotta Postin syntymän jälkeen hänen äidilleen tehtiin pakkoabortti ja pakkosterilisaatio, joita Ruotsissa oli tapana tehdä eri vähemmistöille, kuten romaneille ja saamelaisille vielä 1970-luvulla. Post on kertonut myös lapsuudessaan kokemasta syrjinnästä, kuinka esimerkiksi hänen äitiään ei päästetty taustansa takia koulun päättäjäisiin. Nuoruudessaan yleisurheilua harrastanut Post on myöhemmin toiminut muun muassa kansakoulunopettajana. Vuonna 2002 hän perusti romaneille tarkoitetun kansanopiston Göteborgiin. Ennen europarlamenttiin valintaansa Post on työskennellyt Länsi-Götanmaan läänin ihmisoikeuskomiteassa. Hän kuuluu myös Ruotsin radion hallitukseen sekä toimii Euroopan romanifoorumin varapuheenjohtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset europarlamentaarikot
Ruotsalaiset feministit
Ruotsin romanit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Ingeborg

Ingeborg on alkujaan skandinaavinen naisen etunimi, joka on yleinen myös Saksassa.
  Nimi on yhdistetty Ing-jumalan nimestä ja suoja tai turva­paikkaa tarkoittavasta sanasta borg ja merkitsee siten Ingin suojaamaa.

Suomessakin nimi Inge­borg on ollut käytössä jo 1400-luvulla. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 9 784 nais­puoliselle henkilölle. Inge­borgin nimi­päivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 27. toukokuuta.

Tunnettuja Ingeborgeja 

 Ingeborg (1175–1236), Ranskan kuningatar, Tanskan kuningas Valdemar I:n  tytär, Ranskan kuningas Filip II Augustin puoliso
 Ingeborg (1878-1958), Tanskan ja Ruotsin prinsessa
 Ingeborg von Alfthan (1868–1946), suomenruotsalainen runoilija 
 Ingeborg Bachmann (1926–1973), itävaltalainen kirjailija 
 Ingeborg von Bronsart, oik. Ingeborg Bronsart von Schellendorf (1840–1913), ruotsalais-saksalainen säveltäjä ja pianisti
 Ingeborg Gyldenär (1600-luvulla), laamanni Arvid Hornin serkku ja puoliso
 Ingeborg Hagen (1895–1989), norjalainen kirjailija
 Ingeborg Helten (s. 1950), saksalainen pikajuoksija 
 Ingeborg Hovland (s. 1969), norjalainen jalkapallomaalivahti
 Ingeborg Hunzinger (1915–2009), saksalainen kuvanveistäjä 
 Ingeborg Hymander (1865–1938), suomalainen pianopedagogi 
 Ingeborg Kullberg (1911–2005), suomenruotsalainen kirjailija 
 Ingeborg Leire, aik. Lagercrantz (1913–1969), suomalainen kirkkomusiikin tutkija
 Ingeborg Levin, saksalainen fyysikko
 Ingeborg Lievonen, Inge Löök (s. 1951), suomalainen kuvittaja ja puutarhuri
 Ingeborg Liljeblad-Funtek (1887–1942), suomalainen oopperalaulaja ja laulunopettaja
 Ingeborg Malmström (1831–1919), suomenruotsalainen runoilija 
 Ingeborg Mello (1919–2009), argentiinalainen yleisurheilija
 Ingeborg Norell (s. 1727), suomalainen hengenpelastaja
 Ingeborg Norjalainen, Ingeborg Haakonintytär (1301–1361?), Norjan prinsessa, Norjan holhoojahallinnon johtaja 1319–1323
 Ingeborg Rapoport (1912–2017), saksalainen lääkäri ja professori
 Ingeborg Marie Sick (1869–1951), tanskalainen kirjailija
 Ingeborg Sjöqvist (1912–2015), ruotsalainen uimahyppääjä
 Ingeborg Åkentytär Tott (n. 1440–1507), Ruotsin valtionhoitaja 1470–1497, Sten Sture vanhemman puoliso

Muita Ingeborgeja 
 Ingeborg, Ruotsin saaristolaivaston saaristofregatti, joka upposi 1790 Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa Kotkansaaren edustalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Matt Frattin

Matthew Frattin (s. 3. tammikuuta 1988 Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä KHL-seura Ak Bars Kazanissa. Frattin on Maple Leafsin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2007.

Ura
Frattin pelasi yhteensä 153 ottelua Pohjois-Dakotan yliopiston jääkiekkojoukkueessa vuosina 2007–2011, tehden 119 pistettä.

Maple Leafs kiinnitti Frattinin kahden vuoden tulokassopimuksella 8. huhtikuuta 2011. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä seuraavana päivänä. Ensimmäisen maalinsa Frattin teki 19. marraskuuta 2011.

Frattin teki kahden vuoden sopimuksen Maple Leafsin kanssa 1. heinäkuuta 2012. Hänet vaihdettiin Los Angeles Kingsiin Ben Scrivensin ja varausvuoron kanssa 23. heinäkuuta 2013. Maple Leafs sai vaihdossa vastineeksi Jonathan Bernierin.

Kingsissä Frattin pelasi kauden  vaihtojen takarajalle asti, jolloin hänet vaihdettiin Columbus Blue Jacketsiin toisen kierroksen varauksen ja ehdollisen kolmannen kierroksen varauksen kanssa. Kingsiin siirtyi loukkaantumisista kärsinyt Marián Gáborík, joka ei tuntunut sopivan Blue Jacketsin pelityyliin.

Lähteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Kanadanitalialaiset
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Danilo I (Montenegron ruhtinaspiispa)

Danilo I (Danilo Nikola Petrović; n. 1670 – 11. tammikuuta 1735) oli Montenegroa vuosina 1696–1735 hallinnut ruhtinaspiispa. Hän oli ensimmäinen hallitsija Petrović-Njegošin suvusta, joka sen jälkeen hallitsi maata yli 200 vuotta.

Danilo sai vuonna 1696 ruhtinaspiispan (vladika) aseman, johon sisältyi oikeus nimetä oma seuraajansa sukulaistensa joukosta, mikä varmisti hallitsijuuden periytymisen suvussa. Danilon hallitsijakauden merkittäviä tapahtumia Montenegrossa olivat ruhtinaskunnan muslimiväestön joukkomurha jouluaattona 1702, maahan tunkeutuneen turkkilaisen armeijan lyöminen Tzarevlatzin taistelussa vuonna 1712 sekä Cetinjen kaupungin päätyminen turkkilaisten käsiin ja siitä seurannut Cetinjen luostarin hävitys vuonna 1714. Danilo loi läheiset suhteet Venäjään vieraillessaan vuonna 1715 Pietari Suuren luona, ja onnistui Venäjän tuella osittain korjaamaan Montenegron sodissa kärsimät takaiskut. Danilo I:ä seurasi hallitsijana hänen veljenpoikansa Sava II.

Lähteet

Montenegron hallitsijat
1670-luvulla syntyneet
Vuonna 1735 kuolleet
River

River () on yhdysvaltalainen yliluonnollinen kauhusarja, jonka kaksiosainen aloitusjakso esitettiin ABC-televisiokanavalla 7. helmikuuta 2012. Sarja käynnistyy, kun seikkailija Emmet Cole (Bruce Greenwood) katoaa Amazonilla kesken ohjelmansa kuvausten. Hänen perheensä ja ystävänsä lähtevät etsimään häntä.

Sarjan ensimmäistä tuotantokautta tuotettiin yhteensä kahdeksan jaksoa. Sarjan katsojaluvut laskivat kauden edetessä, eikä kanava tilannut sarjasta enää toista tuotantokautta. Netflix oli kiinnostunut sarjan jatkamisesta, mutta ei lopulta ottanut sarjaa suoratoistopalveluunsa.

Suomessa sarjaa alettiin esittää valtakunnallisesti Nelosella torstain myöhäisillassa 12. kesäkuuta 2014, ja ensimmäinen jakso keräsi enimmillään 178 000 katsojaa. Aiemmin sarjaa on esitetty maksukanava Nelonen Primellä.

Näyttelijät 
 Bruce Greenwood – Emmet Cole
 Joe Anderson – Lincoln Cole
 Leslie Hope – Tess Cole
 Eloise Mumford – Lena Landry
 Paul Blackthorne – Clark Quietly
 Thomas Kretschmann – Kurt Brynildson
 Daniel Zacapa – Emilio Valenzuela
 Shaun Parkes – Andres Jude (A.J.) Poulain
 Paulina Gaitán – Jahel Valenzuela
 Katie Featherston – Rosetta ”Rabbit” Fischer
 Scott Michael Foster – Jonas Beckett

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nelosen kotisivut sarjalle

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Poliisit Norja

Poliisit Norja (Nattpatruljen) on norjalainen tositelevisiosarja. Sen ensimmäinen jakso näytettiin Norjassa 7. tammikuuta 2013. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso näytettiin 4. kesäkuuta 2014. Sarjaa on näytetty Norjassa yhteensä kolme tuotantokautta. Siinä seurataan Norjan poliisin arkea aivan kuten Suomen poliisin arkea sen suomalaisessa vastineessa Poliiseissa.

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Norjalaiset televisiosarjat
Tositelevisiosarjat
Santa Maria Capua Vetere

Santa Maria Capua Vetere on kunta Etelä-Italiassa Casertan maakunnassa Campanian alueella. Kaupungilla on pitkä historia. Santa Maria Capua Veteren paikalla sijainnut antiikin Capua oli Ciceron mukaan suurin ja rikkain kaupunki. Kaupungissa on Rooman valtakunnan aikaisen amfiteatterin rauniot. Se oli Colosseumin jälkeen toiseksi suurin amfiteatteri. Toinen tärkeä nähtävyys on Hadrianuksen kaari, Arco di Adriano.  

Vuoteen 1806 saakka kunta tunnettiin nimellä Santa Maria Maggiore. Nykyinen Capuan kunta taas sijaitsee Santa Maria Capua Veteren vieressä.

Lähteet 

Casertan maakunnan kunnat
Rovenky

Rovenky (, , Rovenki) on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, linnuntietä 53 kilometriä Luhanskista eteläkaakkoon. Venäjän Rostovin alueen raja on etelässä noin 20 kilometrin päässä. Ensimmäinen historiallinen maininta paikkakunnasta kasakka-asutuksesta tunnetaan vuodelta 1705. Kaupungiksi se nimettiin vuonna 1934. 

Vuonna 2013 siellä asui runsas 47 800 asukasta. Rovenkyn kaupunkipiirin (83 949 as.) alueeseen kuuluu myös kymmenen kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luhanskin alueen kaupungit
Hotell Rydberg

Hotell Rydberg (myös Hôtel Rydberg) oli hotelli Kustaa Aadolfin torilla Tukholmassa vuosina 1857–1914. Hotellissa oli ravintola ja baari, jotka olivat aikoinaan kaupungin suosituimpia. Sinne kokoontui muiden muassa kirjailijoita ja toimittajia, kuten Hjalmar Söderberg, Albert Engström, Emil Norlander ja Hasse Zetterström.

Hotell Rydberg oli ensimmäinen varsinainen hotelli Tukholmassa, ja se rakennettiin varoilla, jotka tukkukauppias Abraham Rydberg testamenttasi Tukholman tukkukauppiasyhdistykselle ”Hôtel de 
Villen” perustamiseksi. Hotelli rakennettiin vanhalle Kastenhofin tontille ja avattiin vuonna 1857 rahapulan takia ilman suuria juhlallisuuksia.

Hotelli sijaitsi kaupungin tuolloin tärkeimmällä aukiolla Kustaa Aadolfin torilla, ja sen vasemmalla puolella sijaitsi Kuninkaallinen teatteri, oikealla puolella Perintöruhtinaan palatsi ja vastapäätä kuninkaanlinna.

Hotellin neljättä kerrosta vuokrasi herrainklubi Stora Sällskapet. Muissa hotellin kerroksissa oli yhteensä 60 huonetta. Hotellin palvelut oli järjestetty isojen saksalaisten ja sveitsiläisten hotellien mallin mukaisesti.

Ensimmäinen hotellinjohtaja oli hampurilainen Hartman, toinen ranskalainen Régis Cadier, joka laajensi hotellia vuokraamalla sen käyttöön viereisen Celsingska husetin. Cadier’n kaudella hotelli koki parhaan loistonsa päivät.

Hotelli Rydberg purettiin vuonna 1914 Skandinaviska Banken -palatsin tieltä.

Lähteet

Tukholman historia
Ruotsin hotellit
Ruotsin entiset rakennukset ja rakennelmat
Jennie Widegren

Jennie Gabriella Widegren (s. 7. heinäkuuta 1973) on ruotsalainen tanssija ja on katutanssiryhmän BouncE ryhmän jäsen, mikä on perustettu vuoden 1997 lopulla. Widegren on kotoisin Vagerstasta Västeråsin kunnasta, mutta asuu nykyään Tukholmassa. Hän on ollut tanssiopettajana Fame Factoryssa, Floorfillerissä, So You Think You Can Dance: Scandinavia ja hän on tehnyt useita tanssiesityksiä Bouncen kanssa. Hän oli myös perustaja Urdan Angels -tanssiryhmälle.

Ruotsalaiset tanssijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Antenna Uno

Antenna Uno on italialainen radioasema. Se lähettää ohjelmaansa Cataniasta, Italiasta.

Aiheesta muualla
Virallinen nettisivu

Radioasemat
Italialaiset viestimet
Fenyylisalisylaatti

Fenyylisalisylaatti (C13H10O3) on fenolin ja salisyylihapon esteri. Yhdistettä käytetään kosmetiikassa ja muoveissa lisäaineena.

Ominaisuudet 
Huoneenlämpötilassa fenyylisalisylaatti on valkoisia kiteitä, joilla on makea tuoksu. Yhdiste liukenee veteen vain hyvin vähän, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.

Valmistus ja käyttö 
Fenyylisalisylaattia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä tapoja ovat fenolin ja salisyylihapon esteröinti. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää rikkihappoa tai tyypillisemmin fosforyylikloridia. Reaktio suoritetaan noin 110 °C ja sula tuote jäähdytetään, kuivataan ja puhdistetaan tislaamalla alipaineessa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on vaihtoesteröinnillä metyylisalisylaatista ja natriumfenoksidista.

Fenyylisalisylaattia on käytetty aikaisemmin suolistoinfektioiden hoidossa antiseptisena aineena. Nykyisin tähän sitä ei enää kuitenkaan käytetä. Yhdiste absorboi hyvin UV-säteilyä, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää aurinkovoiteissa sekä lisäaineena esimerkiksi maaleissa, vahoissa ja muoveissa. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää säilöntäaineena.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Human Metabolome Database (HMDB): Phenyl salicylate 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenyl salicylate 
ChemBlink: Phenyl salicylate 

Esterit
Eyes on Me

Eyes on Me on kanadalaisartisti Céline Dionin kappale hänen yhdeksänneltä, Taking Chances-studioalbumilta. Se julkaistiin albumin toisena singlenä Isossa-Britanniassa 7. tammikuuta 2008. Kun taas muualla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa "Alone" julkaistiin toisena singlenä.

Keski-Idän musiikkia omaavan kappaleen sanoittivat Kristian Lundin, Savan Kotecha, sekä australialainen laulaja Delta Goodrem. Goodrem esiintyy myös kappaleen taustalaulajana. Kappaleen tuotannosta vastasi Lundin. Kappaleen tuottaja on työskennellyt lukuisten Dionin kappaleiden, kuten "That's the Way It Is:n" ja "I'm Aliven" parissa. Kriitikot vertailivat sitä hyvin paljon Shakiran kappaleisiin.

Dion esitti kappaleen An Audience With Céline Dion-ohjelmassa, joka näytettiin Iso-Britannian ITV-kanavalla 22. joulukuuta 2007. Hän esitti myös kappaleen remix-version hänen CBS:llä esitetyssä erikoisohjelma That's Just the Woman in Me:ssä 15. helmikuuta 2008, jolla vierailee will.i.am The Black Eyed Peasistä.

"Eyes on Me" julkaistiin Isossa-Britanniassa lähes täysin ilman edistämistä julkisissa medioissa, johtaen siihen että kappale pääsi vain Britannian singlelistan 113. sijalle. Muista valtioista Suomessa kappale pääsi Suomen virallinen latauslistan 24. sijalle. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 5. toukokuuta 2008, sisältäen joitakin kohtauksia Taking Chances Tourilta Afrikasta ja Aasiasta.

Kappalelista

European/UK digital single

 "Eyes on Me" – 3:55
 "Eyes on Me" (Ashanti Boyz remix) – 6:38

UK CD single/digital EP

 "Eyes on Me" – 3:55
 "Eyes on Me" (Ashanti Boyz remix) – 6:38
 "Eyes on Me" (in-studio video) – 4:38

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2008 kappaleet
Céline Dionin kappaleet
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1989

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1989 olivat järjestyksessään 13. nuorten MM-kisat. Ne järjestettiin Alaskassa, Yhdysvalloissa. Kisat voitti Neuvostoliitto.

Lopputulokset
O=Ottelut, V=Voitot, H=Häviöt, T=Tasapelit, TM=Tehdyt maalit, PM=Päästetyt maalit, Pts.= Pisteet

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Alex Ivashkin
Paras puolustaja:  Ricard Persson
Paras hyökkääjä  Pavel Bure

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Alex Ivashkin
Puolustajat:  Ricard Persson,  Milan Tichý
Hyökkääjät:  Niklas Eriksson,  Pavel Bure,  Jeremy Roenick

Lähteet 

 TSN:n artikkeli turnauksesta 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1989 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1989 

Nuorten maailmanmestaruus
1989
Alaskan jääkiekko
Australian kovimmat keräilijät

Australian kovimmat keräilijät (Aussie Pickers) on australialainen realitysarja, jonka ensimmäinen jakso näytettiin A&E-kanavalla 9. toukokuuta 2013. Suomessa sarjan ensimmäisen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytetään 30. kesäkuuta 2014. Se on australialainen versio yhdysvaltalaisesta sarjasta Amerikan kovimmat keräilijät. Sarjassa seurataan Lucas Callaghanin ja Adam McDonaldia kun he matkustavat ympäri Australiaa ostamassa antiikki- ja keräilyesineitä. He käyvät läpi ullakoita, takapihoja sekä suojia etsiäkseen unohdettuja arvoesineitä.

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Australialaiset televisiosarjat
Tositelevisiosarjat
A&E:n televisio-ohjelmat
Sirkka Aro

Sirkka Hilma Aro (10. tammikuuta 1926 Sortavala – 17. lokakuuta 2012) oli suomalainen kirjailija.

Aro kävi kansakoulun. Hän toimi matkasaarnaajana Helluntaherätyksessä 1948–1954. Vuodesta 1955 lähtien Aro oli kotiäitinä. Vuodet 1973–1976 hän oli johtajana Aron Turkis osakeyhtiössä. Aron vanhemmat olivat liikemies Juho Tietäväinen ja Linda Helena (o.s. Mustonen). Aron puoliso oli Paul Johannes Aro (1909–1982) vuodesta 1955.

Teoksia 
 Jumalan kylät. Ristin Voitto, Tikkurila 1969
 Kuin tuima tunturin tuuli : Ida Kyrön värikäs elämä. RV-kirjat, Vantaa 1989
 Kivi kiveä hioo. RV-kirjat, Vantaa 1990
 Sadan päivän safari : vaikutelmia Keniasta, Tansaniasta ja Ugandasta ; kuvat Sirkka Aron vesivärimaalauksia. RV-kirjat, Vantaa 1992 
 Rakas Siperia. S. Aro, Urjala 1997
 Tunturihotelli. S. Aro, Urjala 1998
 Jeesuksen päiväkirja Raamatussa. S. Aro, Enontekiö 1999
 Ois ees joku. Sharon, Enontekiö 2000
 Liitossa kivien kanssa : romaani. Sharon, Tampere 2007

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet