joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kaisa Ijäs

Kaisa Ijäs (s. 1977 Helsinki) on suomalainen runoilija.

Ijäs on opiskellut elokuvaa Turun taideakatemiassa sekä venäjän kieltä, kirjallisuutta ja kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Hänen esikoisteoksensa Siskot, veljet ilmestyi tammikuussa 2009 ja voitti Katri Vala -palkinnon samana vuonna. Ijäksen toinen runokokoelma Pakopiste ilmestyi vuonna 2013 ja oli ehdolla vuoden 2014 Runeberg-palkinnon saajaksi. Vuonna 2018 ilmestynyt Aurinkokello oli ehdolla Ylen Tanssiva karhu -runouspalkinnon saajaksi.

Ijäksen runoja on julkaistu myös Kulttuurivihkoissa, Nuoressa Voimassa ja Gummeruksen Suuren runokilpailun antologiassa vuonna 2007.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaisa Ijäs esittää Runoraadissa runonsa Autopilotti Ylen Elävä arkisto.

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Täby FC

Täby IS (TIS) on ruotsalainen vuonna 1923 perustettu Täbyn suurin urheiluseura. Seurassa on toimintaa jalkapallossa, yleisurheilussa, salibandyssa ja talviurheilussa.

Täbyn naisten salibandyjoukkue nousi Superliigaan kaudeksi 2007-2008. Seura on voittanut myös tyttöjunioreiden Ruotsin mestaruuden salibandyssä.

Joukkue
02 Laura Mertsalmi
05 Sofie Andersson
06 Klara Johansson
08 Emma Jacobsson
09 Monika Lindqvist
10 Angelica Blom
11 Kajsa Åkerman
12 Susanna Jansson
14 Sandra Svegeboe
15 Moa Hedlund
18 Erika Palmeby
19 Natalie Hansson
20 Therese Näsström
21 Emma Rothoff
22 Sandra Linder
25 Amanda Dahlin
29 Sara Karlsson
30 Sarah Hansén
32 Lisa Nerell
36 Mikaela Hedlund
44 Caroline Filipsson
50 Sanna Rådström
51 Sandra Mattsson
67 Cecilia Fredriksson
77 Fia Ununger
81 Hanna Hanve
88 Sara Bergström
89 Matilda Rotevall
94 Malin Westerlund

Aiheesta muualla
Täbyn kotisivut

Elitserienin seurat
Täbyn kunta
Moses Sofer

Moses Sofer (; 26. syyskuuta 1762 Frankfurt am Main – 3. lokakuuta 1839 Pressuburg, Unkarin kuningaskunta) oli 1800-luvun merkittävimpiä ortodoksijuutalaisia rabbeja, jota kutsuttiin myös tunnetuimman teoksensa mukaan nimellä Hatam Sofer.

Sofer vastusti voimakkaasti reformijuutalaisuutta ja vaikutti rabbina siihen, että Pressburgissa (nykyinen Bratislava) ortodoksijuutalaisuus säilyi voimissaan. Hän perusti Pressburgiin juutalaisen koulun, ješivan, josta tuli Keski-Euroopan vaikutusvaltaisimpia. Koulusta valmistui satoja rabbeja, jotka vaikuttivat myöhemmin Unkarin juutalaisten keskuudessa. Koulu pysyi toiminnassa toiseen maailmansotaan asti, jonka jälkeen se siirrettiin Jerusalemiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset rabbit
Vuonna 1762 syntyneet
Vuonna 1839 kuolleet
Herbet Taylor Ussher

Herbet Taylor Ussher (1836 - 1880) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies ja lintutieteilijä.

Ussher toimi Afrikassa Kultarannikon (nykyään Ghana) asiainhoitajana 1867–1872 ja  kuvernöörinä kesäkuusta 1879 joulukuun alkuun 1880. Hollantilaisten vuonna 1642 rakentama linnoitus Fort Creve Coer nimettiin hänen kunniakseen Fort Ussheriksi linnoituksen siirtyessä englantilaisten haltuun 4. tammikuuta 1868. 

Kultarannikolta Ussher komennettiin Tobagon kuvernööriksi vuosiksi 1872–1875.

Ussher nimesi, yhdessä Richard Bowdler Sharpen kanssa, raitahuuhkajan (Bubo shelleyi) ja punamuurahaispeipon (Parmoptila rubrifrons). Ussherin kunniaksi on nimetty ghanankalapöllö (Scotopelia ussheri), suomukiitäjä (Telacanthura ussheri) ja pääskysieppo (Muscicapa ussheri).

Lähteet 

Brittiläiset ornitologit
Vuonna 1836 syntyneet
Vuonna 1880 kuolleet
Kimmo Pasanen

Kimmo Pasanen (s. 1943) on suomalainen taidemaalari, kirjailija ja filosofi, joka asuu ja työskentelee Pariisissa. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Sorbonnen yliopistossa. Lukuisten artikkeleiden lisäksi Pasanen on julkaissut teoksen Tyhjyys itämaisessa ajattelussa ja taiteessa (Teos 2008), sekä modernin taiteen perusteita ja taustoja selvittävän kirjan Musta neliö – abstraktin taiteen salat (Taide 2004).

Aiheesta muualla 
 Pasanen kustannusosakeyhtiö Teoksen kotisivuilla

Suomalaiset taide-elämän vaikuttajat
Taiteentutkijat (kuvataide)
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Hardangerinvuono

Hardangerinvuono,  myös Hardangervuono, () on Hordalandin läänissä Norjassa sijaitseva 179 kilometriä pitkä vuono. Se on Norjan toiseksi suurin ja koko maailman kolmanneksi suurin vuono. Vuonon enimmäissyvyys on 800 metriä. Folgefonnan jäätikkö sijaitsee vuonon varrella. Myös Hardangerviddan ylätasanko ja Hardangerviddan kansallispuisto sijaitsevat vuonon itäpuolella.

Hardangerinvuonon suu aukeaa Pohjanmereen Bergenin eteläpuolella. Vuonon ympärillä sijaitsee 13 kuntaa: Bømlo, Eidfjord, Etne, Granvin, Jondal, Kvam, Kvinnherad, Odda, Sund, Sveio, Tysnes, Ullensvang ja Ulvik. Kuntien yhteisväkiluku on noin 70 000.

Hardangerinvuonossa on Norjan suurin kalankasvattamotiheys.

Sivu- ja osavuonot 

Hardangerinvuonon sivu- ja osavuonot lännestä itään:
Bømlafjorden
Børøyfjorden
Førdespollen
Sagvågsfjorden
Halsnøyfjorden
Bjoafjorden
Ålfjorden
Ølsfjorden
Etnefjorden
Melen
Skånevikfjorden
Matrefjorden
Åkrafjorden
Klosterfjorden
Husnesfjorden
Kvinnheradsfjorden
Onarheimsfjorden
Øynefjorden
Sildafjorden
Maurangsfjorden
Hissfjorden
Samlafjorden
Ytre Samlafjorden
Indre Samlafjorden
Fyksesund
Granvinsfjorden
Utnefjorden
Sørfjorden
Eidfjorden
Osafjorden
Bagnsfjorden
Ulvikafjorden
Simadalsfjorden

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hardangerfjord.com   

Norjan vuonot
Pohjanmeri
Hordalandin lääni
Java Database Connectivity

Java Database Connectivity (JDBC) on Javan ohjelmointirajapinta, joka hallinnoi yhteyttä tietokannan hallintajärjestelmään, välittää kyselyjä ja komentoja, sekä käsittelee saatavan tulosjoukon. JDBC on julkaistu JDK versio 1.1:n mukana vuonna 1997. JDBC toteutti alun perin vain asiakasrajapinnan ja JDBC versio 2.0:sta lähtien myös valinnaisen paketin palvelinpuolen toteutukseen.

JDBC on kehitetty vaihtoehtona ODBC-rajapinnalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 tivi.fi: JDBC vie tietokantaan Javalla
 jyu.fi: Tietokantapohjaisten WWW-liittymien rakentaminen

Ohjelmointirajapinnat
Java
Labradorinmeri

Labradorinmeri (, ) on merialue Atlantin pohjoispäässä Grönlannin ja Kanadan välissä. Davisinsalmi yhdistää Labradorinmeren Baffininlahteen pohjoisessa ja Hudsoninsalmi Hudsoninlahteen lännessä. Labradorinmeri on syvimmältä kohdaltaan noin 3 400 metriä syvä. Pohjoisessa Davisinsalmen kohdalla jossa Labradorinmeri liittyy Baffininlahteen on meren syvyys enää alle 700 metriä. Kohdasta josta Labradorinmeri meri liittyy Atlanttiin se noin 1 000 kilometriä leveä.

Merivirrat 
Labradorinmeri on valtamerten termohaliinikierron kannalta tärkeän Pohjois-Atlantin syväveden muodostumisalue. Merivirrat kiertävät Labradorinmeressä vastapäivään. Länsi-Grönlannin virta etenee Grönlannin rannikkoa pitkin pohjoiseen Baffininlahteen asti kuljettaen lämpimämpää ja suolaisempaa vettä. Baffininsaaren virta ja Labradorinvirta puolestaan kuljettavat kylmää, vähäsuolaisempaa vettä etelään syvällä pitkin Labradorin rannikkoa. Alueella on kaasukenttiä mutta Labradorinvirran mukana ajelehtivat jäävuoret estävät niiden hyödyntämisen.

Eläimet 
Labradorinmeri on tärkeä ravintoalue lohille ja monille merinisäkkäille. Labradorinmeren länsi- ja pohjoisosat ovat jäässä joulukuusta kesäkuuhun. Talvisin meren ajojää on hylkeiden lisääntymisaluetta. Siellä  synnyttävät poikasensa muun muassa grönlanninhylje ja kuplahylje. Meren alueella elää myös lukuisia valaslajeja kuten seitivalas, pohjoisenpullokuonovalas ja lahtivalas. Labradorinsorsaa esiintyi yleisesti 1800-luvulla alueella mutta se metsästettiin sukupuuttoon.

Labradorin ja Grönlannin rannikoilla olevilta matalikoilta kalastettiin ennen turskaa. Kalakantojen liikakalastuksen vuoksi ne ehtyvät ja alueella kiellettiin kalastus vuonna 1992. Katkarapujen pyydystys kasvoi merkittävästi 1900-luvun loppuvuosina. Alueelta kalastetaan edelleen kaupallisesti katkarapuja, silliä, koljaa, villakuoretta ja tuulenkaloja mutta kalastuskiitiöt ovat tiukkoja. Turskakannat eivät ole palautuneet niin nopeasti kun odotettiin. Syiksi on arveltu muun muassa sitä että villakuoreet söisivät turskan poikaset ennen kun ne ehtivät kasvaa suuriksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Atlantin valtameri
Grönlannin maantiede
Pohjoinen jäämeri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Snappertunan vaakuna

Snappertunan vaakuna on saanut aiheensa vanhasta Raaseporin kreivikunnan (1569–1680) sinetistä. Kuva-aiheen taustalla on Raaseporin linnan rauniot, jotka sijaitsevät joenrannassa lähellä pitäjän kirkkoa.

Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä alhaalta aaltokoron rajoittama, reunoihin ulottuva muuri, jonka keskiosa on sakarainen ja tornimainen; saateena kummallakin puolella pystyssä tammenlehti; kaikki kultaa, keskikäytävä ja ikkunaluukut punaiset”. Vaakunan on suunnitellut A. W. Rancken, ja se vahvistettiin käyttöön 14. joulukuuta 1951. Vaakuna muuttui epäviralliseksi 1977, kun pääosa Snappertunasta liitettiin Tammisaaren ja loput Karjaan kaupunkiin.

Lähteet 
 

Suomen entisten kuntien vaakunat
Snappertuna
Elli-Kaija Köngäs

Elli-Kaija Köngäs (11. tammikuuta 1932 Tervola – 1. marraskuuta 1982 Ville de Québec, Kanada) oli suomalainen antropologi ja matemaattisen antropologian uranuurtaja. 

Köngäs syntyi Tervolan Korpelan kylässä Kalevan tilalla. Äiti Liinu (Eveliina) o.s. Alatossava, isä Matti Teodor Köngäs. Köngäs oli 12-päisen sisarussarjan kymmenes. Hän aloitti koulutiensä 1939 Korpelan koulussa opettajanaan Laina Rintala. Vuonna 1943 Köngäs pääsi Kemin Tyttölyseoon suoraan toiselle luokalle ja suoritti koko lyseon oppimäärän nopeutetusti viidessä vuodessa. Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen aloitti suomen kielen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän toimi suomen kielen opettajana Tornion Lyseossa. Hän teki kenttätyötä Salomonsaarilla Malaitan lau-heimon parissa 1966–1968. Köngäs-Maranda suoritti tohtorinopintonsa ja jatkotutkimuksensa Yhdysvalloissa. Hän hoiti professuuria kahdessa kanadalaisessa yliopistossa, British Columbian ja Lavalin yliopistossa.

Köngäs opiskeli kansanrunoudentutkimusta Helsingin yliopistossa ja jatkoi opintojaan ASLA-Fulbright-stipendin turvin Yhdysvaltojen Bloomingtonissa Indianan yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli Ranskassa Collège de Francessa, jossa hänen opettajanaan oli Claude Lévi-Strauss. Hän avioitui kanadalaisen antropologin Pierre Marandan kanssa, ja he perehtyivät Salomonsaarilla melanesialaiseen lau-heimoon.. 

The American Folklore Society on perustanut Könkään mukaan nimetyn muistopalkinnon.

Köngäksellä on kaksi lasta Erik Maranda sekä Nicolas Maranda, joka on etnorockmuusikko.

Köngäs on haudattu Tervolaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset antropologit
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Dead Rising

Dead Rising on Capcomin kehittämä ja vuonna 2006 Xbox 360:lle julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli sijoittuu ostoskeskukseen Willametten kaupunkiin, jossa toimittaja Frank West taistelee zombeja vastaan. Pelaaja voi käyttää aseenaan erilaisia tavaroita. 

Vuonna 2009 peli julkaistiin Wiille nimellä Dead Rising: Chop Till You Drop. Myöhemmin peli julkaistiin Steam-palvelussa Microsoft Windowsille.

Pelin jatko-osa Dead Rising 2 julkaistiin vuonna 2010 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Windowsille. Sittemmin pelisarjaan on julkaistu myös osat Dead Rising 3 ja Dead Rising 4.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Capcomin videopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Xbox 360 -pelit
Windows-pelit
Wii-pelit
Vuoden 2006 videopelit
Dead Rising
Tech N9ne

Tech N9ne (oik. Aaron Dontez Yates, s. 8. marraskuuta 1971 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko. Hän käyttää myös taiteilijanimiä Tecca Nina tai Killa Clown. Hänen uransa on jatkunut yli 30 vuotta. Tech N9ne on laajalti yksi menestyksekkäimmistä itsenäisistä rap-artisteista ja on myynyt useita miljoonia albumeja. Tech N9ne omistaa myös puoliksi Strange Music nimisen levy-yhtiön.

Tech N9ne on tullut tunnetuksi chopperista eli erittäin nopeasta räppäyksestään ja monet pitävät tätä artistin tavaramerkkinä. Tech N9nella on kokonaan tälle tyylille omistettuja kappaleita, joista tunnetuin lienee Worldwide Choppers, jolla vierailee muita chopperista tunnettuja artisteja kuten Busta Rhymes ja Twista. 

Konserttiesiintymisissään Tech N9ne käyttää usein kasvomaaleja ja pukeutuu levy-yhtiönsä logolla varustettuun vankila-asuun.

Albumit
1999: The Calm Before the Storm
2000: The Worst
2001: Anghellic
2002: Celcius
2002: Absolute Power
2006: Everready (The Religion)
2007: Misery Loves Kompany
2008: Killer
2009: Sickology 101
2009: K.O.D.
2010: The Gates Mixed Plate
2011: All 6's And 7's
2011: Welcome To Strangeland
2013: Something Else
2014: Strangeulation
2015: Special Effects
2015: Strangeulation Vol. II
2016: The Storm
2017: Dominion
2017: Strange Reign
2018: Planet
2019: N9na
2020: Enterfear
2020: More Fear
2020: Fear Exodus
2021: Blight
2021: Asin9ne

K.A.B.O.S.H. 
2012: Amafrican Psycho

Mixtapet
2010: Bad Season (mukana DJ Whoo Kid)

EP:t
2010: The Lost Scripts of K.O.D.
2010: Seepage

Kompilaatiot
2005: Vintage Tech
2009: The Box Set

Valikoitu Filmografia
2003: Beef
2003: Das Bus
2004: T9X: The Tech N9ne Experience
2004: United Ghettos of America Vol. 2
2005: Hip Hop Nation Vol. 1
2005: Letter to the President
2006: Alpha Dog
2008: The Psychumentary
2009: The Life of Lucky Cucumber
2009: Strictly Strange
2010: K.O.D. Tour (Live in Kansas City)
2010: Vengeance
2011: Night of the Living Dead: Origins 3D

Palkinnot ja Ehdokkuudet

mtvU Woodie Awards

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Horrorcore-artistit
Henri Karjalainen

Henri Mikael Karjalainen (s. 19. helmikuuta 1986 Helsinki) on suomalainen autourheilija. Kaudella 2010 hän kilpaili GT Finnish Championshipissa.

Ura 
Karjalainen aloitti uransa kartingissa, jota hän ajoi vuosina 2000–2003. 

Vuodeksi 2004 hän siirtyi Formula BMW ADAC -sarjaan, jossa hän ajoi kaksi vuotta saavuttaen yhteensä viisi pistettä. Vuoden 2005 hän ajoi sarjaa Team Rosbergin väreissä. 

Vuonna 2006 Karjalainen siirtyi Aasiaan, jossa hän ajoi kaksi vuotta sekä F3- että Formula Renault -sarjaa. Vuonna 2007 hän sijoittui Aasian F3-sarjassa toiseksi. Samana vuonna hän pääsi ajamaan myös yhden GP2-kilpailun BCN Competicion -tallissa, kun hän korvasi loukkaantuneen Markus Niemelän Turkin osakilpailussa.

Kauden 2008 Karjalainen ajoi Yhdysvalloissa Atlantic Championship -sarjassa. Hän sijoittui sarjan kokonaiskilpailussa 17:nneksi. Paras yksittäinen kilpailutulos oli Trois-Rivièresin kilpailun kymmenes sija.

Kaudeksi 2009 Karjalainen teki sopimuksen ajamisesta FIA:n uudelleen käynnistämässä Formula 2 -sarjassa. Hänen tavoitteenaan on nousta kuninkuusluokkaan, Formula 1:een.

Kaudella 2010 Karjalaisen oli jälleen tarkoitus kilpailla Formula 2 -sarjassa, mutta hän ei saanut kerättyä tarpeeksi suurta budjettia, jotta kilpaileminen olisi ollut järkevää. Lopulta hän päätti palata takaisin Suomeen ja kilpailemaan Rata-SM:n osana kilpailtavaan GT Finnish Championshipiin. Karjalainen ajaa Ferrari Team Nurmisen Ferrari F430-autoa yhdessä Jari Nurmisen kanssa. Kausi oli ensimmäinen, kun Karjalainen kilpaili GT-luokan autolla.

GP2-tulokset

Lähteet 
SportElite

Aiheesta muualla 
Henri Karjalaisesta lisää tietoa SportEliten verkkosivuilla 
Viralliset kotisivut

Suomalaiset autourheilijat
GP2-kuljettajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Libyan dinaari

Libyan dinaari (LYD) on Libyan valuutta. Se on jaettu tuhanteen dirhamiin. Se otettiin käyttöön 1971 ja se korvaa Libyan punnan. Käytössä on 5, 10, 20, 50, 100, 250 ja 500 dirhamin kolikot sekä 1/4, 1/2, 1, 5, 10, 20 ja 50 dinaarin setelit. 

Afrikan rahayksiköt
Libya
Kun solttu-Juusosta tuli herra

Kun solttu-Juusosta tuli herra (esitettiin myös nimellä Solttu, josta tuli herra) on vuonna 1921 valmistunut Hjalmar V. Pohjanheimon tuottama suomalainen mykkäkomedia. Elokuva kuvattiin Mikkelissä (mm. Tuukkalan kasarmialueella) ja se sai ensi-iltansa 14. helmikuuta 1921 Lyyra-teatterissa Helsingissä.

Elokuvassa Solttu-Juuso liehittelee leskirouva Söderlundin palvelijatarta ja saa myös leskirouvan ihastumaan itseensä. Kihlajaispäivä on jo ehditty sopia, mutta leskirouvan veljenpojat luutnantti Kannus ja vänrikki Paukku lopettavat seurustelun. Elokuva on tuhoutunut.

Näyttelijät 
 Birger Pohjanheimo   - Lesken veljenpoika
 Väinö Lehmus   - Solttu-Juuso
 Saima Lehmus   - Everstin lesken palvelijatar
 Hildur Lehmus   - Everstin leski
 Onni Veijonen   - Lesken veljenpoika

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1921 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Hjalmar V. Pohjanheimon ohjaamat elokuvat
Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa

Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa on vuonna 1921 valmistunut suomalainen Teuvo Puron ohjaama mykkäkomedia. Elokuvan ensi-ilta oli 9. huhtikuuta 1921 Olympia-teatterissa Helsingissä.

Elokuvassa Martti Vaara viettää hummailevaa ylioppilaselämää odottaen perintöä enoltaan sahanomistaja Penttilältä. Rahapulassaan hän kirjoittaa enolleen menneensä kihloihin ja tarvitsevansa sen vuoksi rahaa. Juoni tehoaa, mutta rahat on pian tuhlattu. Muutaman kerran samaa temppua yritettyään eno vastaa yllättäen tulevansa vierailemaan Helsinkiin. Pitääkseen kulisseja yllä Martti järjestää itselleen ystävänsä Jussin avulla lainahuvilan, lainavaimon ja lopulta myös lapsenkin. Lopulta huijaus kuitenkin paljastuu ja viimeisenä käänteenä eno Kustaa kosii Martin "lainavaimoa" Lauraa, ja lopputuloksena Martti jää yksin ja tyhjin taskuin. 

Elokuvan ensi-ilta oli Suomi-Filmi -tuotantoyhtiön ensimmäinen julkinen esiintyminen uudella nimellä ja logolla.

Erkki Karu filmasi elokuvan tarinan uudelleen lähdes identtisenä elokuvassa Runoilija muuttaa kuusi vuotta myöhemmin.

Näyttelijät 
 Emil Autere	– ylioppilas Martti Vaara
 Jussi Snellman	– taidemaalari Jussi Ponteva
 Hemmo Kallio	– Martin eno, sahanomistaja Kustaa Penttilä
 Hilja Jorma	– Impi Ponteva, Jussin vaimo
 Ruth Snellman	– Laura, Impin sisar
 Erkki Karu	– humalainen
 Martti Tuukka	– humalainen
 Teuvo Puro	– lääkäri
 Joel Rinne	– humalainen
 Jalmari Rinne	– tarjoilija
 Tyyne Haarla	– sairaanhoitajatar
 Emmi Tuomi	– Pontevien lapsenhoitaja

Muut tekijät 
 Erkki Karu   – käsikirjoittaja, tuottaja
 Frans Ekebom – kuvaus
 Carl Fager   – lavastus, studiopäällikkö
 Armas Fredman – kuvausapulainen
 Kalle Havas   – valokuvat

Arvioita 

Satakunnan Kansan arviossa 1. marraskuuta 1921 elokuvan kehutan pitävän hyvin kunnialla paikkaansa ulkomaisten filmien rinnalla, jopa ylikin. Myös Iltalehdessä kehutaan 9. huhtikuuta 1921 elokuvan yleisöön menevyyttä.

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1921 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Teuvo Puron ohjaamat elokuvat
Eveliina Sarapää

Eveliina Sarapää (s. 29. syyskuuta 1976) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Sarapää pelasi urallaan Helsingin Jalkapalloklubissa, FC Hongassa ja norjalaisessa Asker FK:ssa. Hän voitti Suomen mestaruuden neljästi − HJK:ssa vuosina 1999, 2000 ja 2001 sekä Hongassa 2007. Suomen Cupin Sarapää voitti kolmesti HJK:n riveissä.

Maajoukkueessa Sarapää pelasi vuosina 2000–2007 yhteensä 67 maaottelua, ja hän oli mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa.

Sarapää on pelannut myös ringetteä SM-sarjatasolla sekä jääkiekkoa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Puerto Ricon vaakuna

Puerto Ricon vaakuna on Yhdysvalloille kuuluvan Puerto Ricon tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Se on Uuden mantereen vanhin edelleen käytössä oleva vaakuna. Sen hyväksyi 1511 Espanjan kuningas.

Vaakunan vihreä tausta kuvaa saaren kasvillisuutta. Lammas ja lippu kuvaavat saaren suojeluspyhimystä Johannes Kastajaa. Lampaan olla oleva seitsemän sinettinen kirja kuvaa apostoli Johannekseen yhdistettävää Ilmestyskirjaa.

Vaakunan ympärillä kiertää Kastilia ja Leónin vaakuna (keltainen linna punaisella pohjalla sekä violetti, keltakruunuinen, leijona valkoisella pohjalla); lippu, jossa on Aragonian ja Sisilian vaakunat ja valkoisella pohjalla keltainen Jerusalemin risti, Jerusalemin kuningaskunnan symboli, jonka kruunu on nykyisin Espanjan kuninkaalla sen siirryttyä sille  Sisilian kuningaskunnalta.

Vaakunan vasemmalla puolella oleva F-kirjain ja ies kuvaavat Ferdinand Katolilaista kun taas Y-kirjain ja nuolet kuvaavat Espanjan kuningatarta Isabella Katolilaista.

Vaakunan alla on latinaksi "Joannes Est Nomem Ejus", suomeksi "Hänen nimensä on Johannes". Teksti tulee Raamatun Luukkaan evankeliumin jakeesta 1:63.

Sinetti

Kuten kaikilla Yhdysvaltain hallinnollisilla yksiköillä myös Puerto Ricolla on sinetti, mutta sitä käytetään vähän vaakunaan verrattuna.

Yhdysvaltain vaakunat
Puerto Rico
Sigillografia
Kuuban vaakuna

Kuuban vaakuna on Kuuban tunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 24. huhtikuuta 1906. Siinä on vitsakimpun päällä kolmeen osaan jaettu kilpi. Ylimmässä osassa on avaimen muodossa kuvattu Kuuba Uuden ja Vanhan Maailman välissä (La Llave del Nuevo Mundo). Alemmassa osassa alhaalla olevat siniset raidat symboloivat Kuuban kolmea historiallista maakuntaa (jotka olivat Central, Occidental ja Oriental) ja oikeassa osassa alhaalla on palmu, maan hedelmällisyyden symboli. Vaakunan oikealla puolella on laakeripuun oksa ja tammen oksa vasemmalla puolella. Vaakunan yllä vitsakimpun päällä on punainen fryygialaismyssy, perinteinen vapauden symboli. Fryygialaismyssyssä oleva pentagrammi symboloi maan itsenäisyyttä.

Valtioiden vaakunat
Vaakuna
Clinton Hart Merriam

Clinton Hart Merriam (5. joulukuuta 1855 New York – 19. maaliskuuta 1942 Berkeley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä, lintutieteilijä, hyönteistieteilijä ja etnografi.

Merriamin isä Clinton Levi Merriam oli Yhdysvaltain kongressiedustaja ja äiti Caroline Hart. Merriam opiskeli biologiaa ja anatomiaa Yalen yliopistossa. Maisteriksi hän valmistui Columbian yliopiston lääketieteellisestä (School of Physicians and Surgeons) 1879.

Vuonna 1886 Merriamista tuli Yhdysvaltain maatalousministeriön lintu- ja nisäkäsosaston (Division of Economic Ornithology and Mammalogy of the United States Department of Agriculture) ensimmäinen johtaja. Virasto edelsi myöhempiä ”National Wildlife Research Center” ja ”United States Fish and Wildlife Service” -nimisiä osastoja. Merriam oli yksi National Geographic Societyn perustajista vuonna 1888. Hänet tunnetaan nisäkkäiden taksonomian uudelleenjärjestelijänä, ja hän jakoi eli ”splittasi” suuren määrän nisäkäslajeja eri lajeiksi ja alalajeiksi. Linnuista hän nimesi täpläpöllön (Strix occidentalis) alalajin caurina.

Merriam toimi jonkin aikaa Harvardin yliopiston professorina. Hän oli perustamassa American Ornithologists' Unionia vuonna 1883 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1900–1903. Vuodesta 1910 alkaen hän tutki Yhdysvaltain länsiosien alkuperäisasukkaiden kieltä ja kulttuuria. Hänen tutkimuksensa Keski-Kalifornian intiaanien myyteistä ja kulttuurista ovat merkittäviä. Hän julkaisi yli 500 tieteellistä kirjoitusta ja nimesi yli 600 uutta eläinlajia tai -alalajia.

Myös Merriamin sisar Florence Augusta Merriam Bailey oli ansioitunut lintutieteilijä, joka kehitti ajatuksen kansantajuisista kenttäoppaista lintujen määrittämisen apuna.

Lähteet 
 Muistokirjoitus (National Academy of Sciences)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset eläintieteilijät
Yhdysvaltalaiset ornitologit
Entomologit
Yhdysvaltalaiset kansatieteilijät
Vuonna 1855 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Psk

Lyhenne Psk tai PSK voi tarkoittaa seuraavia:

 Österreichische Postsparkasse, P.S.K., itävaltalainen postisäästöpankki
 Panssarikoulu PSK tai PsK
 PSK Standardisointiyhdistys Ry, teollisuuden ja sitä palvelevien yritysten yhteinen kehitysyksikkö
 Propery Solutions Korea, korealainen yritys
 Phase Shift Keying, PSK, eräs modulaatiomenetelmä
 Pre-Shared Key, PSK, WLAN-verkoissa tukiasemaan kirjauduttaessa käytettävä ennalta määritelty salasana
 psykologian kandidaatti, PsK
 .
Malin vaakuna

Malin vaakuna on Malin tunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se on ympyrän muotoinen ja siihen on kuvattu keskelle Djennén suurmoskeija, jonka yllä lentää korppikotka. Vaakunan alaosassa on nouseva aurinko ja sen ympärillä kaksi jousta, joissa on nuolet. Vaakunaa kiertää kehä, johon on kirjoitettu ranskaksi maan virallinen nimi République du Mali (”Malin tasavalta”) ja maan motto Un peuple, un but, une foi (”Yksi kansa, yksi tavoite, yksi usko”). Punainen ja vihreä taustaväri korvattiin vuonna 1982 sinisellä.

Lähteet 

Valtioiden vaakunat
Vaakuna
Yöllinen kauhukohtaus

Yöllinen kauhukohtaus (pavor nocturnus) eli unikauhuhäiriö on parasomninen unihäiriö, jossa henkilö herää äkillisesti kauhun valtaamana syvästä unesta yleensä henkeä haukkoen, vaikeroiden tai huutaen. Häntä on yleensä mahdotonta saada täysin hereille, ja kohtauksen jälkeen hän yleensä palaa nukkumaan heräämättä kunnolla välillä. Kohtauksia esiintyy useimmin lapsilla. Ilmiön syytä ei tunneta, mutta sille altistavia tekijöitä tunnetaan useita.

Yleisyys
Yöllisiä kauhukohtauksia ilmenee lähinnä 4–12-vuotiailla lapsilla, mutta joskus myös aikuisilla. Lapsista 15 prosenttia kokee kohtauksen ainakin joskus. Joillakin kohtaukset ovat lähes jokaöisiä.

Kohtauksen kulku
Yöllinen kauhukohtaus ilmenee yleensä iltayöstä syvän NREM-unen aikana univaiheessa IV, viidestätoista minuutista yhteen tuntiin nukahtamisesta. Mitä kauemmin henkilö on ollut NREM-unessa, sitä enemmän hän on kauhuissaan kohtauksen aikana. Kohtaus kestää yleensä muutamasta sekunnista muutamaan minuuttiin.

Yöllisen kauhukohtauksen aikana henkilö voi nousta kiihtyneenä ylös, heilua ja metelöidä sekä kulkea ympäri huonetta. Hänen silmänsä ovat auki, mutta häntä on vaikea herättää tai rauhoittaa. Kohtauksesta kärsivän henkilön koskettaminen voi pahentaa kohtausta, eikä häntä pysty saamaan täysin hereille. Seuraavana aamuna henkilö ei yleensä muista kohtaustaan. Jos hän herää heti kohtauksensa jälkeen, hän saattaa olla hämmentynyt tai sekava.

Altistavat tekijät
Ilmiön syytä ei tunneta.  Yöllisten kauhukohtausten ilmenemistä voivat lisätä stressi, väsymys, univaje, ahdistuneisuus, kuume, outo paikka ja häly. Myös migreeni, aivovammat ja apnea voivat yhdistyä tavallista suurempaan kohtausten määrään. Lähisukulaisilla on keskimääräistä enemmän kauhukohtauksia.

Hoito ja ehkäisy
Kauhukohtaukset eivät ole vaarallisia tai edellytä mitään hoitoa. Ne häviävät yleensä iän myötä. Toistuvat kohtaukset voivat häiritä unta ja aiheuttaa päiväväsymystä. Unissakävely ja huitominen voivat altistaa loukkaantumisille.

Usein toistuvia kohtauksia voidaan aikuisilla vähentää bentsodiatsepiineilla tai masennuslääkkeillä. Myös hypnoosista on ollut apua. Kohtauksia vähentävät myös säännöllinen uni–valverytmi ja iltojen rauhoittaminen. Makuuhuoneen turvallisuuteen voidaan kiinnittää huomiota toistuvissa tapauksissa.

Katso myös
 Unihalvaus

Lähteet

Aiheesta muualla
Night Terror Resource Center 
eMedicine Health: Night Terrors  
National Institutes of Health, Medline Plus: Night Terrors 
National Library of Medicine - Medical Subject Headings: Night Terrors 

Neuropsykologia
Unihäiriöt
Pelko
Seulonnan keskeiset artikkelit
Olof Erland

Olof Erland (s. 16. helmikuuta 1944) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on istunut maakuntapäivillä vuosina 1991–1999 ja jälleen vuodesta 2007 vuoteen 2011, jolloin hän jäi valitsematta uudelleen. Hän oli maakuntahallituksessa talous- ja Pohjoismaisen yhteistyön ministeri vuosina 2001–2003. Erland edustaa Ahvenanmaan liberaaleja ja hän johti puoluettaan vuosina 1992–2003.

Erland oli Pohjoismaiden neuvoston jäsen 1995–2001. Hän on toiminut myös Ahvenanmaan varamaaneuvoksena.

Erland on naimisissa Viveka Erikssonin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili maakuntapäivien sivuilla 

Ahvenanmaalaiset poliitikot
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Camilla Gunell

Camilla Gunell (s. 7. syyskuuta 1970) on Ahvenanmaan sosiaalidemokraattien poliitikko. Hän on istunut maakuntapäivien jäsenenä vuodesta 2003. Hän pääsi samana vuonna Maarianhaminan kaupunginvaltuustoon. Hän oli vuosina 2005–2007 maakuntahallituksessa kulttuuri- ja koulutusministerinä. 

Vuodesta 2011 Gunell on ollut Ahvenanmaan maaneuvos eli maakuntahallituksen johtaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili maakuntapäivien sivuilla 

Ahvenanmaan sosiaalidemokraattien poliitikot
Maarianhaminan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Sotapolulla

Sotapolulla on vuonna 1921 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja lavastuksesta vastasi kirjailija Teuvo Pakkala. Elokuva oli Suomen sisällissotaan sijoittuva viihteellinen seikkailuelokuva, mutta kuvausten helpottamiseksi elokuvan tapahtumat sijoitettiin kesäaikaan. Elokuvan ensi-ilta oli 30. tammikuuta 1922 Kaleva-teatterissa Mikkelissä.

Elokuvan pääosaa valkoisten sissipäällikkö Karunkaa esitti Reino Hirvisepän (R. W. Palmroth) vanhempi veli Mikael Palmroth, joka käytti taiteilijanimeä Yrjö Hirviseppä. Naispääosassa Eliinana oli tanssijatar Lisi Carén ja punaisten kapinallisten päällikköä esitti Kajaanin teatterin johtajana 1920-luvulla toiminut Oskari Oka.

Elokuvan tuotti Finn Film Osakeyhtiö, jossa osakkaina olivat Pakkalan ohella filosofian tohtori Toivo T. Kaila ja diplomi-insinööri G. H. Michelson. Elokuvaa oli tarkoitus myydä myös ulkomaille, mutta lopulta sitä esitettiin vain Oulussa, Mikkelissä, Jyväskylässä, Kajaanissa, Lahdessa, Savonlinnassa ja Joensuussa. Yhtiön osakkaat riitaantuivat elokuvan heikon menestyksen vuoksi ja yhtiön toiminta päättyi siihen. Teuvo Pakkalan poika Erkki Pakkala, joka oli toiminut elokuvan kuvaajana, lahjoitti 1933 elokuvan ainoan kopion Kuopion museoseurojen valokuvauskerholle. Kopio hävisi sitten jonnekin ja se löydettiin uudelleen 1958 erään kuopiolaisen liikkeen sementtivarastosta. Kopio on nykyisin Suomen elokuva-arkiston kokoelmissa.

Näyttelijät 
 Yrjö Hirviseppä  - sissipäällikkö Karunka, ”Valkoinen Piru”
 Lisi Carén       - Eliina, nuori perijätär
 Jorma Vaajakallio   - Jorma Aira, Elinan serkku
 Solveig Wohlström   - Vappu Aira, Eliinan serkku
 Lilli Carén         - kapinallinen naissoturi
 Oskari Oka          - Jäykkä, kapinallisten päällikkö & Kuuro-Paavo, kalaukko
 Bertel Nordenstreng   - komissaari Jurtta, ent. räätäli
 J. V. Leino        - pormestari Urho Jänisvaara
 Hannes Seppänen   - Pentti, ylioppilas

Muut tekijät 
 Erkki Pakkala   - kuvaus
 J. W. Mattila   - kuvaus, leikkaus
 Teuvo Pakkala   - lavastus, käsikirjoitus, leikkaus

Lähteet 
 Suomalaisen elokuvan festivaali: Sotapolulla

Aiheesta muualla 
Arvostelu Mykkäelokuvasivustolla
		

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1921 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset seikkailuelokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Hieroduuli

Hieroduuli (, pyhä ja dūlos, orja) oli antiikin aikana mies- tai naispuolinen temppeliorja, jonka katsottiin olevan jumalien omaisuutta. Nämä erityisesti Astarten pyhäköissä palvelleet henkilöt harjoittivat temppeliprostituutiota. Sukupuoliyhteys hieroduulin kanssa oli edellytyksenä pääsystä osalliseksi jumalallisesta vallasta. Kreikkalainen maantieteilijä Strabon (noin 63 eaa. – 24 jaa.) kertoo eräässä Kappadokian maakunnan kaupungissa olleen 6 000 hieroduulia ja Korintin kaupungin Afroditen temppelissä heitä oli tuhat. Hieroduulien olemassaolo ei ollut yleistä eikä vakiintunut tapa, mutta prostituutiota ainakin Korintin Afroditen temppelissä on pidettävä todistettuna.

Hellenismin kaudella hieroduuliksi kutsuttiin vapautettua orjaa, jonka vapaus perustui hänen myymiseensä tai lahjoittamiseensa jumalille.

Lähteet
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1961
 Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1992

Antiikki
Prostituutio
Lis Laviola

Lis Laviola (Viola Hillervo Sabina Jadwiga Gahmberg o.s. Lis-Rudnicka; 4. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Teatteriuran ohella hän on lukenut useita äänikirjoja.

Elämä ja ura

Lis Laviola syntyi tulkki George Lis-Rudnickin ja Hillervo Lis-Rudnickan (o.s. Vartiainen) perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1965 ja suoritti kieliopintoja Helsingin yliopistossa 1965–1967. Näyttelijäksi hän valmistui Tampereen yliopiston näyttelijäkurssilta vuonna 1969, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Mikkelin teatteriin 1969–1975 ja Vaasan kaupunginteatteriin 1975–2011.

Lis Laviolan näyttämötaiteellisia tulkintoja ovat olleet muun muassa Emmi Särkelä (näytelmässä Särkelä itte), Jelena (Vanja-eno) ja Jonna (Rahalla saa). 25-vuotistaiteilijajuhlassaan hän tulkitsi Doña Elviran osan klassikkonäytelmässä Don Juan. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa klassikossa Täällä Pohjantähden alla. Lis Laviola on tunnettu myös monologeistaan ja runoilloistaan. Vuonna 1982 hänellä oli sivuosa Mikko Niskasen elokuvassa Ajolähtö. Lis Laviolan työskentelykieliin lukeutuu muun muassa venäjä.

Lis Laviola on lukenut äänikirjoiksi muun muassa Kaari Utrion ja Pirjo Tuomisen historiallisia romaaneja sekä Raija Orasen teoksia. Hänen äänikirjatuotantoonsa kuuluu myös Maria Jotunin novelleja ja Laila Hirvisaaren romaaneja, kuten Kannas-sarja.

Lähteet

Teatterit ja teatterintekijät 2005, ISBN 952-471-629-1, kirjastoluokka 77.1
Elonet Lis Laviola

Viitteet

Aiheesta muualla

Vaasan kaupunginteatteri

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna-Liisa (vuoden 1922 elokuva)

Anna-Liisa on vuonna 1922 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Teuvo Puro. Elokuva perustuu Minna Canthin samannimiseen näytelmään vuodelta 1895. Elokuvan ensi-ilta oli 20. maaliskuuta 1922 Olympia-teatterissa Helsingissä.

Viimeaikaisten käsitysten mukaan Jussi Snellman ei osallistunut ohjaukseen, vaikka sekä Elonet että Kavin vuonna 2014 julkaiseman dvd:n tiedoissa hänet mainitaan.

Kavin dvd:llä on musiikkina Forssan mykkäelokuvafestivaalilla tallennettu improvisoitu musiikki.

Juoni
Nimihenkilö Anna-Liisa on menossa naimisiin naapuritilan pojan kanssa, mutta häntä painaa menneisyys ja hän miettii jopa kuolemaa. Kolmiodraaman kolmanneksi ilmaantuu entinen heila Mikko.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
Mykkäelokuvasivusto

Vuoden 1922 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Teuvo Puron ohjaamat elokuvat
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut

Jalkapallon naisten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut (FIFA U-20 Women's World Cup) on Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n järjestämä jalkapalloturnaus alle 20-vuotiaille naisille. Turnaus järjestetään kahden vuoden välein. Ensimmäisen kerran turnaus pelattiin vuonna 2002, jolloin ikärajana oli 19 vuotta. Vuonna 2006 ikäraja nostettiin 20 vuoteen.

Turnaukset

Menestys maittain

Lähteet 
 

FIFA
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Rakkauden kaikkivalta – Amor omnia

Rakkauden kaikkivalta – Amor omnia on vuonna 1922 valmistunut Konrad Tallrothin ohjaama suomalainen mykkäelokuva. Elokuvan ensi-ilta oli 12. marraskuuta 1922 Kino-Palatsissa Helsingissä.

Elokuva edustaa Suomessa harvinaista salonkielokuvaa. Se herätti kahdenlaista paheksuntaa. Ensinnäkin kameroiden vientiä hautausmaalle pidettiin vainajien rauhan häpäisemisenä, ja uhkana oli jopa oikeusjuttu. Toiseksi elokuvan sukurutsa-aihetta paheksuttiin.

Elokuva kuuluu Yleisradion vuonna 2009 käynnistämään Mykkä valo -hankkeeseen. Yleisradio on tilannut viideltä suomalaiselta säveltäjältä uuden musiikin hankkeeseen kuuluviin viiteen suomalaiseen mykkäelokuvaan. Yleisradio ja Kansallinen audiovisuaalinen arkisto (KAVA) ovat yhteistyössä restauroineet elokuvan, ja se esitetään hankkeessa pitkänä versiona, jollaisena sitä ei ole aiemmin nähty. Sarjaan kuuluvat lisäksi elokuvat Ollin oppivuodet (1920) ja Noidan kirot (1927) sekä Kurt Jägerin ohjaama Elämän maantiellä (1927) sekä Axel Slangusin ja  Wilho Ilmarin Tukkijoella. Mykkä valo esityssarjan yhteydessä elokuvaan on säveltänyt musiikin Lotta Wennäkoski.

Arviot
Kriitikoiden aikalaisarviot olivat lähes järjestään myönteisiä. Ainoastaan suomalaiskansallisuuden puute on saanut ristiriitaisesti paitsi kehua myös moitetta.

Myöhemmin myönteinen linja jatkuu: televisioesityksen yhteydessä on todettu, että Tallroth on saanut kuviin lähes taianomaista voimaa. Lotta Wennäkoski on säveltänyt elokuvaan uuden musiikin, ja eräs arvio siitä on, että se on vakuuttavaa mutta irrallaan elokuvan tapahtumista ja tunnelmista.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuvia Kavan arkistosta. Tunnistatko esittäjiä ja paikkoja?
Arvostelu Mykkäelokuvasivustolla
 Amor omnia, yle.fi (pdf)
 Rakkauden kaikkivalta. Uusi suomal. Konrad Tallrothin johtama filmi, Suomen Kuvalehti, 18.11.1922, nro 46, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1922 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Konrad Tallrothin ohjaamat elokuvat
Justin Chon

Justin Jitae Chon (s. 29. toukokuuta 1981 Irvine, Kalifornia) on yhdysvaltalainen, sukujuuriltaan korealainen näyttelijä.

Ura
Chon aloitti näyttelemisen vuonna 2005 ja esiintyi sarjoissa kuten Jack & Bobby ja Taki & Luci. Vuonna 2006 hän tuli tunnetuksi Disney Channelin elokuvassa Wendy Wu: Homecoming Warrior, jossa hän esitti Peter Wuta. Hän esitti myös Tony Leetä Nickelodeonilta tulleessa tilannekomediassa Just Jordan. Vuonna 2008 Chon esitti Eric Yorkieta Stephenie Meyerin fantasiakirjasarjaan perustuvassa elokuvassa Twilight – Houkutus. Hän jatkaa samassa roolissa elokuvan vuoden 2009 jatko-osassa Twilight – Uusikuu.. Hän oli myös mukana elokuvasarjan kolmannessa osassa Twilight – Epäilys (2010). Viimeisen kerran hän jatkaa Ericin roolissa elokuvasarjan viimeisessä elokuvassa Twilight – Aamunkoi osa 1 (2012).

Filmografia

Lähteet

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Amerikankorealaiset
Elävät henkilöt
Suola (joki)

Suola () on joki Venäjällä Sahan tasavallassa Lenan vesistöalueella. Se virtaa Meŋe-Xaŋalasin ja Amman uluusien alueilla tasavallan keskiosassa Lenan itäpuolella. Joen varrella on Töxtürin, Tomtorin, Djaŋxaadyn ja Satağajin kylät. Suola laskee Lenaan idästä, hieman tasavallan pääkaupungista Jakutskista pohjoiseen. 

Sahan tasavallan joet
Lenan vesistö
Rautakylän vanha parooni

Rautakylän vanha parooni on vuonna 1923 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi Carl Fager. Elokuva perustuu Sakari Topeliuksen pienoisromaaniin Gamla baron på Rautakylä (Rautakylän vanha parooni) vuodelta 1849 ja Topeliuksen näytelmään Efter femtio år (50 vuotta myöhemmin) vuodelta 1851. Elokuvan ensi-ilta oli 1. huhtikuuta 1923 Kino-Palatsissa Helsingissä.

Rautakylän vanha parooni on ensimmäinen suomalainen kauhuelokuva. Sitä kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja Herttoniemen kartanossa. Elokuvan filmiaineisto on säilynyt, mutta välitekstit ja käsikirjoitus ovat hävinneet.

Näyttelijät

Lähteet 
  Suomalaisen elokuvan festivaali 2001 - kotimainen kauhu
 Herttoniemi elokuvissa

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1923 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset kauhuelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Kamyzjak

Kamyzjak () on kaupunki Astrahanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan suuhaaran Kamyzjakin rannalla 35 kilometriä Astrahanista etelään. Kaupunki on Kamyzjakin piirin keskus. Asukkaita on 16 100 henkeä (vuonna 2008).

Kaupunki on perustettu vuonna 1973. Se on maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä elintarviketeollisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kamyzjakin kaupungin sivusto 

Astrahanin alueen kaupungit
Valencia (Venezuela)

Valencia on yksi Venezuelan suurimmista kaupungeista. Se on Carabobon osavaltion pääkaupunki. 

Valencia sijaitsee ylänköalueella Cabriales-joen varrella,  noin 100 kilometriä Caracasista länteen, lähellä Karibianmeren rannikkoa.

Se perustettiin vuonna 1555, silloin nimellä "Nueva Valencia" (uusi Valencia) perustajan kotikaupungin, Espanjan Valencian mukaan. Se kilpaili pitkään Caracasin kanssa alueen tärkeimmän kaupungin asemasta.

Vuonna 2011 Valencian kunnassa oli 829 856 asukasta, mutta koko taajama-alueella, jonka muodostavat Libertador, Los Guayos, Naguanagua, San Diego ja itse Valencia,  asukkaita oli 1,4 miljoonaa. 

Kaupungin tärkeimpiin tuotteisiin kuuluvat autot, elintarvikkeet, olut, eläinten rehu ja erilaiset lasitavarat.

Lähteet 

Venezuelan kaupungit
Ahtubinsk

Ahtubinsk () on kaupunki Astrahanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan haaran Ahtuban rannalla 292 kilometriä Astrahanista pohjoiseen. Kaupunki on Ahtubinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Volgogradin ja Astrahanin välinen rautatie (Vladimirovkan ja Ahtuban asemat). Asukkaita on 42 600 henkeä (vuonna 2008).

Kaupunki syntyi vuonna 1959, kun Vladimirovkan, Petropavlovkan ja Ahtuban taajamat liitettiin toisiinsa. Nykyisin Ahtubinskissa on laivanrakennus- ja elintarviketeollisuutta sekä Ahtubinskin lentotukikohta Venäjän valtion koelentokeskuksineen (ilmavoimien koelento- ja koulutuskeskus). Kaupunki on Baskuntšak-järvellä tuotettavan suolan välilastauspaikka.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ahtubinskin kaupungin sivusto 

Astrahanin alueen kaupungit
Bushwick Bill

Richard Shaw (8. joulukuuta 1966 Kingston, Jamaika – 9. kesäkuuta 2019), tunnetaan paremmin taiteilijanimillään Bushwick Bill ja Dr. Wolfgang Von Bushwickin the Barbarian Mother-Funky Stay High Dollar Billstirs oli yhdysvaltalaisen rap-yhtye Geto Boysin jäsen.

Yksityiselämä 
Buswick Bill syntyi Jamaikalla 1. joulukuuta 1966. Hänen isänsä oli töissä kauppalaivastossa ja äitinsä oli palvelustyttö. Houston Chroniclen mukaan Billillä jäi kesken lukio. Bushwick Bill oli lyhytkasvuinen, vain 112 senttimetriä pitkä. Taiteilijanimen Bushwick Bill tulee Bushwick-nimisestä asuinalueesta New Yorkin Brooklynissä, missä hän asui nuoruudessaan.

Billin elämän käännekohta tapahtui toukokuussa 1991. Humalassa ja masentuneena Bill pyysi tyttöystäväänsä ampumaan häntä, mutta sai kieltävän vastauksen. Hän uhkasi satuttaa heidän lastaan ja välikohtauksen aikana ase laukesi vahingossa ja Bill sai luodin silmäänsä. Hän selvisi hengissä, mutta menetti silmänsä.

Vuonna 1995 hän vaihtoi virallisen nimensä Wolfgang Von Bushwickin the Barbarian Mother-Funky Stay High Dollar Billstirsiksi. Vuonna 1998 ilmestyneen albumin No Surrender…No Retreat hän omisti tyttöystävänsä Gil Epstein muistolle, joka ammuttiin Houstonissa 1996.

MySpace-sivustolla Bushwick Bill ilmoitti, että hän on tullut uskoon uudestaan ja vuonna 2009 hän julkaisi albumin My Testimony of Redemption, joka luokitellaan kristilliseksi rap-musiikiksi.

Diskografia

Sooloalbumit
 Little Big Man (1992)
 Phantom of the Rapra (1995)
 No Surrender…No Retreat (1998)
 Universal Small Souljah (2001)
 Gutta Mixx (2005)
 My Testimony of Redemption (2010)

Yhteisalbumit
Grip It! On That Other Level (1989) – Geto Boys
The Geto Boys (1990) – Geto Boys
We Can't Be Stopped (1991) – Geto Boys
Till Death Do Us Part (1993) – Geto Boys
The Resurrection (1996) – Geto Boys
Greatest Hits (kokoelma, 2002) – Geto Boys
The Foundation (2005) – Geto Boys

Lähteet

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Lyhytkasvuiset henkilöt
Vuonna 1966 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Huutjärven koulu

Huutjärven koulu on Pyhtäällä toimiva peruskoulu, johon kuuluvat ala- ja yläaste. Huutjärven koulussa on 500–600 oppilasta. Vanha koulu purettiin homeongelman takia ja nykyinen uusi koulu valmistui vuonna 2007. Myös uudessa koulussa lapset ja heidän vanhempansa ovat kokeneet olevan sisäilmaongelmia. Vanhempien painostuksesta Pyhtään kunta teetätti Insinööri Studio Oy:lla sisäilmatutkimuksen talvella 2016-17.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Koulun kotisivut 

Suomen peruskoulut
Pyhtää
Rhizaria

Rhizaria on lajirikas kunta, johon kuuluu erilaisia yksisoluisia aitotumaisia eliöitä, jotka aikaisemmin luokiteltiin alkueliöiksi ja alkueläimiksi niiden yleensä toisenvaraisen elintavan vuoksi. Joillakin lajeilla tosin voi olla soluissaan endosymbionttisia yksisoluisia leviä tai niistä evoluution kuluessa surkastuneita viherhiukkasia. Useat niistä ovat ulkomuodoltaan amebamaisia eliöitä, joilla on säiemäisiä, verkkomaisia tai mikrotubuluksiin liittyviä valejalkoja. Monilla lajiryhmillä on lisäksi erilaisia solunulkoisia tukirankoja ja kuoria. Melkein kaikilla on yhteisenä rakennepiirteenä mitokondrioiden putkimaiset kristat eli sisäkalvon poimut.

Rhizaria-kunta käsittää kolme pääryhmää:
 Cercozoa, johon lukeutuu erilaisia amebamaisia ja uintisiimallisia eliöitä. 
 Huokoseläimet (Foraminifera), jotka ovat yleensä kalkkikuorellisia, verkkomaiset valejalat omaavia eliöitä.
 Säde-eläimet (Radiolaria), joilla on kova ulkoinen tukiranka ja pinnallaan neulamaisia mikrotubuluksiin liittyviä valejalkoja.

Fylogeneettisesti yhtenäisen Rhizaria-kunnan olemassaolo on selvinnyt 1990-lopulla tehtyjen molekyylisystemaattisten tutkimusten tuloksena. Käsitykset kunnan pääryhmien välisistä sukulaisuuksista perustuvat niin ikään lajiryhmien geneettisten ominaisuuksien vertailuun. Kunta kuvattiin vuonna 2002. Kunta kuuluu aitotumaisten Bikonta-päähaaraan yhdessä kasvit, punalevät ja glaukofyytit käsittävän Archaeplastida-suurkunnan sekä kromalveolaattien ja ekskavaattien kanssa. Joissakin uusissa tutkimuksissa on lisäksi otaksuttu, että Rhizaria-kunta voisi sukulaisuussuhteidensa perusteella kuulua tässä esitettyä läheisemmin kromalveolaattien kehityslinjaan. On mahdollista, että nämä luokittelut muuttuvat ja tarkentuvat tutkimustiedon karttuessa.

Vaikka eräät kuntaan kuuluvat lajit ovat ulkomuodoltaan amebamaisia, niitä ei pidä sekoittaa varsinaiseen amebojen kuntaan Amoebozoa.

Kaikkien kuntaan kuuluvien taksonien keskinäinen sukulaisuus ei tutkimustiedon uutuudesta johtuen ole vielä selkeä, ja nämä luokittelut voivat tämän vuoksi tulevaisuudessa muuttua ja tarkentua. Esimerkiksi möhösienten on otaksuttu kuuluvan joko Cercozoa-pääjaksoon tai joissakin lähteissä niiden katsotaan olevan lähempänä huokoseläinten pääjaksoa.

Lähteet 
 

 Molecular Phylogeny of Amoeboid Protists – Tree of Rhizaria (Geneven yliopisto)  
 How the Rhizaria emerged in molecular phylogenies (Geneven yliopisto)
Don Stroud

Don Lee Stroud (1. syyskuuta 1942 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Stroud on näytellyt kahdessa elokuvassa, joissa pääosaa näyttelee Clint Eastwood, ensin Rautainen Coogan -elokuvassa vuonna 1968 ja sitten Joe Kidd -elokuvassa vuonna 1972. Lisäksi hän on näytellyt pienessä roolissa James Bond -elokuvassa 007 ja lupa tappaa, Luojan tähden, paetkaa! -elokuvan pastorina sekä televisiosarja Ihmemies MacGyverin kahdesta jaksossa: Renegade (Luopio)- jaksossa tiukkana komentaja Hilliardina ja High Control (Valvontatehtävä)- jaksossa Jerry Kluge -nimisenä moottoripyöräjengin armottomana johtajana. Jaksossa näyttelee myös jalkapalloilija Dick Butkus. Muita televisiorooleja muun muassa sarjoissa Murhasta tuli totta, Ritari Ässä, Charlien enkelit, Gunsmoke, Cannon, Virginialainen, Seikkailujen saari ja Walker, Texas Ranger.  

Vuonna 2012 Stroud nähtiin pienessä osassa Quentin Tarantinon ohjaamassa elokuvassa Django Unchained. Hän esitti elokuvassa sheriffiä nimeltä Bill Sharp.

Yksityiselämä 

Stroud joutui vuonna 1990 puukotetuksi, kun hän puuttui erääseen kahakkaan. Hän sai kymmenen iskua, joista osa osui oikeaan silmään niin että hän sokeutui pysyvästi ja sai näkyvän vamman.

Vapaa-aikanaan Stroud harrastaa surffausta. Hänellä on musta vyö karatessa.

Don Stroudin veli Duke Stroud on niin ikään näyttelijä ja on esiintynyt muun muassa menestyselokuvassa Top Gun – lentäjistä parhaat.

Stroud muutti vuonna 2005 asumaan Havaijille Kain saarelle vaimonsa Terin kanssa.

Aiheesta muualla 
Don Stroudin kotisivut

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Veronica Thörnroos

Veronica Thörnroos (s. 16. heinäkuuta 1962) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän johtaa Ahvenanmaan keskustaa ja on maakunnan nykyinen maaneuvos. Ennen politiikkaa Thörnroos toimi terveydenhoitajana. 

Thörnroosin poliittinen ura alkoi vuonna 1989, kun hänet valittiin Brändön kunnanvaltuustoon. Maakuntapäivien edustajaksi hän nousi vuonna 2003. Vuonna 2009 hän aloitti myös liikenneministerinä sekä pohjoismaisen yhteistyön ministeri vuoteen 2011 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi infrastruktuuriministerinä, jonka vastuulla olivat mm. maakunnan energia-, media- ja IT-asiat.. Joulukuussa 2019 hän aloitti Ahvenanmaan maaneuvoksena.

Thörnroos on naimisissa merikapteeni Jan-Tore Thörnroosin kanssa. Parilla on kolme tytärtä..

Lähteet

Viitteet 

Ahvenanmaalaiset poliitikot
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt