joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hannes Wolf

Hannes Wolf (s. 15. huhtikuuta 1981) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Maaliskuusta 2021 lähtien hän on toiminut Bayer Leverkusenin päävalmentajana.

Ura

Wolf aloitti pelaajauransa TuS Eichlinghofenin juniorina. Hän pelasi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Saksan alasarjajoukkueissa. Hän edusti Bundesliiga-joukkue FC Nürnbergin reservijoukkuetta vuosina 2002–2004. Hän aloitti valmennusuransa 23-vuotiaana SG Eintracht Ersten pelaajavalmentajana vuonna 2005 ja toimi myös ASC 09 Dortmundin pelaajavalmentajana. Wolf liittyi Borussia Dortmundin organisaatioon kesällä 2009, kun hänestä tuli reservijoukkueen apuvalmentaja. Wolf työskenteli Dortmundissa seitsemän vuoden ajan valmentaen eri ikäluokkien juniorijoukkueita ja myös reservijoukkuetta.

Syyskuussa 2016 Wolf jätti Dortmundin ja siirtyi VfB Stuttgartin päävalmentajaksi. Wolfin johdolla Stuttgart voitti kaudella 2016/17 2. Bundesliigan mestaruuden ja nousi Bundesliigaan. Kaudella 2017/18 Stuttgart juuttui Bundesliigan häntäpäähän ja lopulta seurajohto erotti Wolfin tammikuussa 2018.

Lokakuussa 2018 Wolf palasi valmennustehtäviin Hamburger SV:n peräsimessä. Wolf ei onnistunut tavoitteessaan luotsata HSV:tä takaisin Bundesliigaan ja hän jätti seuran kauden jälkeen.

Marraskuussa 2019 Wolfista tuli Belgian liigan KRC Genkin päävalmentaja. Wolf luotsasi Genkin seitsemänneksi koronaviruksen ennenaikaisesti päättämällä kaudella 2019/20. Heikosti alkanut kausi 2020/21 johti Wolfin potkuihin syyskuussa 2020.

Lokakuussa 2020 Wolfista tuli Saksan alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Maaliskuussa 2021 Wolfista tuli Bundesliiga-seura Bayer Leverkusenin päävalmentajana.

Meriitit

 2. Bundesliiga: 2017
 U19 Bundesliiga: 2016
 U17 Bundesliiga: 2014, 2015

Lähteet

Saksalaiset jalkapalloilijat
Saksalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Alliance démocratique pour la paix

Alliance démocratique pour la paix eli ADP-Maliba on poliittinen puolue Malissa.

Kodiéranin kultakaivoksen omistava liikemies Aliou Boubacar Diallo perusti ADP-Maliban ennen vuoden 2013 vaaleja. ”Ihmiskasvoisen liberalismin” innoittaman puolueen tavoitteena on rakentaa demokraattinen ja menestyvä Mali ”sosiaalisen markkinatalouden” keinoin.

ADP-Maliba tuki vuoden 2013 presidentinvaaleissa Ibrahim Boubacar Keïtaa. Se sai saman vuoden kansalliskokousvaaleissa kaksi edustajanpaikkaa, mutta myöhemmin puolueeseen on liittynyt kaksi muuta kansanedustajaa. ADP-Maliban edustajat kuuluvat parlamentissa presidenttiä tukevaan Alliance pour le Mali -ryhmään.

ADP-Maliban puheenjohtajaksi valittiin vuonna 2015 Amadou Thiam. Aliou Boubacar Diallo osallistui puolueen ehdokkaana vuoden 2018 presidentinvaaleihin. Eräiden muslimijohtajien tukemana hän tuli ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi saaden 8,03 prosenttia äänistä.

Lähteet

Malilaiset puolueet
Catherine Deneuven filmografia

Tämä on luettelo Catherine Deneuven filmografiasta.

Elokuvat

Televisioelokuvat

Lyhytelokuvat

Televisio

Lähteet 

 
 
 

Filmografiat
Sitruunakääpä

Sitruunakääpä (Antrodiella citrinella) on Suomessa koko maassa hyvin harvinaisena esiintyvä kääpälaji, joka on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Sitruunakääpä tarvitsee elinympäristökseen vanhassa metsässä olevan sammaloituneen, kostean maapuun (kuusi, harvoin koivu, haapa tai harmaaleppä), jota kantokääpä on jo lahottanut. Usein sitruunakääpä aloittaakin kasvunsa kantokäävän kuolleen itiöemän pinnalta. Kannattaa huomata, että sitruunakääpä on valkolahottaja, kun kantokääpä on ruskolahottaja.

Sitruunakäävän yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen, harvoin puoliresupinaattinen pienillä nykerömäisillä tai kynsimäisillä lakeilla. Kääpä on saanut nimensä pillipinnan keltaisesta väristä, joka säilyy myös käävän vanhetessa tai kuivuessa. Myös varsinkin nuorena selvärajainen reuna on keltainen, vaikkakin pillipintaa vaaleampi, samoin pohjamalto on oljenvalkoinen. Pillit ovat pyöreitä tai kulmikkaita niitä 3-5 millimetrillä. Tuoreena sitruunakääpä on sitkeä, kuivana kova. Sitruunakäävän kokonaispaksuus on 1-1,5 mm ja kasvualue pieni.

Vertaa lajeihin: lapinsitkokääpä, jonka keltainen väri haalistuu itiöemän kasvaessa ja sävyttyy violettiin; keltakerroskääpä, joka kasvaa lehtipuissa, on isompikokoinen eikä sitkeä; muut keltaiset Suomessa esiintyvät käävät ovat yleensä pehmeitä ja hauraita.

Katso myös 
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Sitruunakääpä (Antrodiella citrinella)
Sitruunakääpä. SYKEn lajiesittelyt. www.ymparisto.fi/Lajit. Päivitetty 20.11.2015.

Sitkokäävät
Valkolahosienet
Lohkokääpä

Lohkokääpä (Diplomitoporus crustulinus) on Suomessa hyvin harvinainen ja vaarantuneeksi luokiteltu kääpälaji. Sitä tavataan Suomessa pohjoispainotteisesti vanhoista metsistä ja sen isäntäpuu on vielä kuorellinen maahan kaatunut kuusi, jonka alapinnalla itiöemä kasvaa.

Lohkokäävän yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen ja voi kasvaa alaltaan suureksi. Tuoreena kääpä on tanakka, mehukas ja pillipinta kuultavan kermanvalkoinen. Vanhentuessaan ja kuivuessaan se kovettuu, voi jopa lohketa mosaiikkimaisesti ja sen väri kellastuu voimakkaasti kohti meripihkaa. Reunus on valkoinen tai hieman vihertävä. Pohjamalto on 1–2 mm ja aina kellertävänvalkoista. Pillejä on 2–4 millimetrillä. Lohkokääpä tuoksuu heikosti happamalta.

Katso myös 
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Lohkokääpä (Diplomitoporus crustulinus)
Lohkokääpä. SYKEn lajiesittelyt. www.ymparisto.fi/Lajit. Päivitetty 28.12.2011.

Käävät
Valkolahosienet
Dušan Petković

Dušan Petković (s. 13. kesäkuuta 1974 Belgrade) on serbialainen entinen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
Petković debytoi Serbian maajoukkueessa 2000. Hän kuului Serbian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2006. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.

Lähteet

Serbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Röyhelökääpä

Röyhelökääpä (Pycnoporellus alboluteus) on Suomessa pohjoispainotteisesti esiintyvä, erittäin harvinainen ja erittäin uhanalainen kääpälaji. Se on kantokäävän seuraajalaji ja sitä tavataan vain vanhoissa metsissä maassa makaavilta kuusen rungoilta. Muutamia kertoja sen on havaittu kasvavan myös harmaalepällä ja haavalla.

Röyhelökäävän yksivuotiset itiöemät kehittyvät usein isäntäpuun irtoavan kuoren alle. Tyypiltään ne ovat resupinaattisia ja muodostavat joskus palleromaisia, röyhelöisistä onteloista koostuvia pseudopileuksia. Itiöemä voi olla pinta-alaltaan jopa 2 metriä leveä ja sen kokonaispaksuus 5–13 millimetriä. Röyhelön ulkopinta on kermanvalkea ja muuttuu tyveä kohti oranssiksi. Sama värivaihtelu koskee pillejä. Pillit ovat sokkeloisia ja hyvin suuria. Niitä mahtuu 3-7 senttimetrille. Pohjamalto on oranssi, 0,5–2 mm paksu ja huopamainen.

Katso myös 
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Röyhelökääpä (Pycnoporellus alboluteus)
Röyhelökääpä. SYKEn lajiesittelyt. www.ymparisto.fi/Lajit. Päivitetty 4.12.2014.

Käävät
Ruskolahosienet
Mitchell Duke

Mitchell Duke (s. 18. tammikuuta 1991 Liverpool) on australialainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
Duke debytoi Australian maajoukkueessa 2013. Hän on pelannut kuusi maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet

Australialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Mohammad Al-Emara

Mohammad Al-Emara (s. 1992) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Hänet on valittu neljästi Veikkausliigan parhaaksi erotuomariksi.

Al-Emaran Irakin eteläosassa asuneet vanhemmat joutuivat pakenemaan maasta 1991 ja päätyivät pakolaisleirille Saudi-Arabiaan. Al-Emara syntyi leirillä 1992. Perhe muutti Suomeen pari vuotta myöhemmin, ensin Kuopioon ja Mohammadin ollessa 11-vuotias Turkuun. Nuoruudessaan Al-Emara pelasi jalkapalloa FC Interissä, jossa hän voitti A-nuorten Suomen-mestaruuden. Hän pelasi myös Kakkosessa kunnes lopetti pelaajauransa 2011.

Erotuomariksi Al-Emara ryhtyi 2012 ja kaksi vuotta myöhemmin hän tuomitsi Kakkosessa. Hän nousi Ykkösen tuomariksi 2016 ja Veikkausliigaan 2018. Veikkausliigan pelaajat valitsivat Al-Emaran sarjan parhaaksi erotuomariksi kaudella 2018 ja 2019. Jalkapallon Pelaajayhdistys palkitsi hänet Veikkausliigan parhaaksi erotuomariksi kaudella 2020 ja 2021.

Al-Emara työskentelee tulkkina.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Guanchin kieli

Guanchin kieli on kuollut afroaasialainen kieli. Sitä puhuivat Kanariansaarten alkuperäisasukkaat, joita kutsutaan yleisnimellä guanchit. 1400–luvulla Kanariansaarille tuli eurooppalaisia valloittajia, ja saaret joutuivat yksi toisensa perään Espanjan hallinnon alaisuuteen. Guancheista moni joutui orjaksi joko omalla saarellaan tai muualle Eurooppaan jolloin kieli alkoi kuolla vähitellen.

Guanchin kielestä tunnetaan vain yksittäisiä sanoja ja muutamia lauseita. Kieltä kirjoitettiin tiettävästi tifinaghilla kuten muitakin berberikieliä.

Lähteet 

Afrikan kuolleet kielet
Euroopan kuolleet kielet
Berberikielet
Poe

Poe voi viitata esimerkiksi seuraaviin:

 Power over Ethernet (PoE), ethernet-tekniikka
 Poe, yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 2011
 17427 Poe, pikkuplaneetta

Henkilöitä:
 Edgar Allan Poe (1809–1849), yhdysvaltalainen kirjailija ja runoilija
 Eliza Poe (1787–1811), englantilainen näyttelijä
 Fernando Poe Jr. (1939–2004), filippiiniläinen näyttelijä ja poliitikko

Kuvitteellisia hahmoja:
 Poe Dameron, kuvitteellinen henkilö Tähtien sota -elokuvasarjassa
 Arthur Poe eli herra Poe, kuvitteellinen hahmo lastenkirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja
Figueiredo

Paulo José Lopes Figueiredo (s. 28. marraskuuta 1972 Malanje), taiteilijanimeltään Figueiredo, on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa ja pelasi avauskokoonpanossa Angolan kaikissa otteluissa, joista kaksi päättyi tasapeliin ja yksi Angolan tappioon. Hän pelasi kaikkiaan 39 maaottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 2003–2008.

Figueiredo pelasi pitkään Portugalissa, jossa hän edusti Belenensesia, União Tomaria, Camachaa, Santa Claraa, Dragões Sandinensesia, Lusitâniaa, Varzimia ja Olivais Moscavidea. Kausina 2006–2008 hän edusti ruotsalaisseura Östers IF:ää ja romanialaista Ceahlăulia. Peliuransa viimeiset vuodet hän edusti angolalaista Liboloa.

Lähteet 

Angolalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Ressun peruskoulu

Ressun peruskoulu sijaitsee Helsingin Kampissa, osoitteessa Lapinlahdenkatu 10. Koulussa toimii luokat 1-9. Koulu seuraa kansainvälistä IB- ohjelmaa (PYP ja MYP- ohjelmat). Koulussa on suomen- ja englanninkielinen linja. Oppilaita koulussa on noin 550[1] (2019).

Koulun rehtorina toimii Leena Liusvaara.

Historia 
Ressun peruskoulu sai alkunsa 1994 kun Ressun lukio tarvitsi lisätilaa ja sen yläasteen lakkauttamista mietittiin. Ratkaisuna Ressun yläaste siirrettiin Lapinlahden ala-asteen yhteyteen Lapinlahdenkadulle. Lapinlahden koulusta siirrettiin Kampin erityiskoulu Taivallahden ala-asteen yhteyteen. Kuulovammaisten koulu siirtyi Snelmanin ala-asteen rakennukseen Albertin kouluna. Dysfasialuokat siirtyivät Helsinginkadulle Ebeneseriin, Ebeneser-kouluna),

Syksyllä 1994 osa yläasteen luokista toimi jo Lapinlahdenkadulla ja koulun nimenä oli Ressun ala- ja yläaste. Vuonna 1995 syksyllä aloitettiin yhtenäisenä peruskouluna ja nimeksi tuli Ressun peruskoulu. Yläasteen kaikki oppilaat siirtyivät Lapinlahdenkatu 10:iin. Rehtorina toimi vuosina 1994- 2014 Erja Hovén.

Ressun peruskoulun historia alkaa jo vuodesta 1869 kun Rouvasväenyhdistyksen lastenkodissa Lapinlahdenkatu 6 aloitti kaksi kaupungin alakoulun luokkaa.  Tästä lähtien Lapinlahdenkadulla on toiminut koulu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Koulun kotisivu

Helsingin peruskoulut
Kamppi
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1997

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1997 olivat 11. alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailut järjestettiin Malesiassa 16. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 1997. 

Maailmanmestaruuden voitti Argentiina, joka kukisti loppuottelussa Uruguayn 2–1. Pronssia sai Irlanti voitettuaan pronssiottelussa Ghanan 2–1. Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Uruguayn Nicolás Olivera ja maalikuninkuuden voitti Brasilian Adaílton.

Lähteet

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1997 jalkapallo
Malesian jalkapallo
Karakäävät

Karakäävät eli karakat (Steccherinum) on Polyporales-lahkoon kuuluva kääpäsuku. Karakat ovat valkolahottajia ja ne elävät sekä havu- että lehtipuilla. Karakääpälajien itiöemät ovat tuoreina rustomaisia tai tanakoita ja kuivana ne muuttuvat puumaisen koviksi.

Sukuun kuuluvia lajeja 
Valkokarakka (Steccherinum albidum) 
Steccherinum aridum
Takkukarakka (Steccherinum bourdotii)
Punakarakääpä (Steccherinum collabens) 
Kuitukarakääpä (Steccherinum fimbriatellum)
Ripsikarakka (Steccherinum fimbriatum)
Irtokarakääpä (Steccherinum lacerum)
Taigakarakka (Steccherinum litschaueri)
Risukarakääpä (Steccherinum nitidum)
Orakarakka (Steccherinum ochraceum)
Pikkuhampikka (Steccherinum oreophilum)
Lakkikarakääpä (Steccherinum pseudozilingianum)
Steccherinum queletii
Steccherinum robustius
Steccherinum subcrinale
Iso-orakarakka (Steccherinum tenuispinum)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Karakat (Steccherinum)

Valkolahosienet
Kermakääpä

Kermakääpä (Butyrea luteoalba), jota aiemmin on kutsuttu nimellä kermakarakääpä, on ainoa sukuaan edustava kääpälaji Suomessa. Se viihtyy erityisesti vanhoissa kangasmetsissä, mutta voi elää myös talousmetsässä. Kermakääpä kasvaa maahan painuneilla, kuorettomilla männyn ja kuusen rungoilla.

Kermakäävän yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen. Tuoreena se on tukevanoloinen ja rustomainen, mutta muuttuu kuivaessaan kovaksi ja keriytyy sisäänpäin rullalle. Reuna on selvästi valkoinen ja häipyvä. Tuoreena pillipinta on kermanvalkoinen ja muuttuu kuivuessaan vaalean toffeenruskeaksi. Pillejä mahtuu 4–6 millimetrille ja ne saattavat revetä vinolla kasvualustalla. Pohjamalto on kermavalkoinen ja väriero tummempaan pillistöön selvä.

Vertaa lajeihin: katkokääpä, rivikääpä ja valkoludekääpä, jotka ovat valkoisia; kelokääpä, jolla on isommat pillit.

Katso myös 
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kermakääpä (Butyrea luteoalba)

Käävät
Valkolahosienet
Helohäivekääpä

Helohäivekääpä (Leptoporus erubescens) on Suomessa esiintyvä, mutta levinneisyydeltään vielä huonosti tunnettu kääpälaji. Helohäivekääpä viihtyy monenlaisissa metsissä ja sen isäntäpuu on mänty, jonka kuorettomilla rungoilla ja oksilla se kasvaa.

Helohäivekäävän yksivuotinen itiöemä on usein resupinaattinen tai puoliresupinaattinen, vain harvoin pileaattinen ja tuolloinkin lakki typäkkä, tuskin sormenpäätä isompi (vertaa suvun toiseen lajiin punahäivekääpään, joka useammin lakillinen). Lakin yläpinta kalpean punainen ja vanhetessaan sen violettisävyisyys voimistuu. Resupinaattinen helohäivekääpä kasvaa usein ellipsin muotoisella alalla, 4–9 millimetrin paksuisena pulleana laikkuna. Pillipinta näyttää sivulta katsottuna valkoiselta, suoraan katsoessa pillien pohjalta näkyy liila sävy. Kolhiintuneet kohdat muuttuvat punertaviksi. Pillejä mahtuu 2–4 millimetrille. Malto on tuoreena mehukkaan pehmeää ja punertavanvalkoista. Kuivuessaan itiöemä kutistuu, haurastuu ja tummuu, mallosta tulee ruosteenruskeaa ja pillipinnasta hyytyneen veren väristä.

Katso myös 
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Helohäivekääpä (Leptoporus erubescens)

Käävät
Ruskolahosienet
Moussa Mara

Moussa Mara (s. 2. maaliskuuta 1975 Bamako) on malilainen tilintarkastaja ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2014–2015.

Moussa Mara syntyi Malin sotilasjuntan jäsenen Joseph Maran moniavioiseen perheeseen. Hänen isänsä oli kristitty ja äitinsä muslimi. Oikeusministerinä ja Katin kaupunginjohtajana toiminut isä pidätettiin ja tuomittiin vankeuteen vuonna 1978. Moussa kasvoi äitinsä ja äidinäitinsä luona Bamakossa ja valmistui ylioppilaaksi Askia Mohamedin lyseosta vuonna 1992. Hän opiskeli kirjanpitoa ja rahoitusalaa Ranskassa suorittaen perustutkinnon vuonna 1996 ja valantehneen tilintarkastajan tutkinnon vuonna 2000.

Mara aloitti työuransa Bamakossa Diarran tilitoimistossa vuonna 1997 ja työskenteli yhtiön Afrikan varajohtajana vuoteen 2013 saakka. Hän toimi tilintarkastajaliiton pääsihteerinä vuosina 2002–2007 ja johti liikkeenjohtokoulua vuosina 2004–2009.

Mara osallistui vuoden 2007 kansalliskokousvaaleihin riippumattomana ehdokkaana, mutta hävisi vaalien toisen kierroksen niukasti Ibrahim Boubacar Keïtalle. Hänet valittiin Bamakon 4. kunnan kaupunginjohtajaksi vuonna 2009 ja uudelleen vuonna 2011. Vuonna 2010 Mara perusti johtamansa Yéléma-puolueen. Hän osallistui vuoden 2013 presidentinvaaleihin saaden 1,5 prosenttia äänistä.

Mara toimi kaupunkisuunnittelusta ja kaupunkipolitiikasta vastaavana ministerinä vuosina 2013–2014. Presidentti Keïta nimitti hänet pääministeriksi Oumar Tatam Lyn seuraajana huhtikuussa 2014. Mara vapautettiin tehtävästä tammikuussa 2015 epäonnistuneen Kidalin vierailun jälkeen. Hänen seurajakseen tuli Modibo Keïta. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Mara luopui ehdokkuudestaan ja kampanjoi entisen pääministerin Cheick Modibo Diarran puolesta.

Mara on naimisissa ja neljän lapsen isä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moussa Maran sivusto 
 Yéléma-puolueen sivusto 

Malin pääministerit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Dafnus (Joonia)

Dafnus ( tai Dafnous, ) oli antiikin aikainen kaupunki tai muu asutus Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä Klazomenaita, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Dafnuksen historiasta tiedetään vain se, että Klazomenain Ateenaa vastaan suunnattua kapinaa johtaneet pakenivat sinne Polikhnesta Ateenan vallattua Polikhnen peloponnesolaissodan aikaan vuonna 412 eaa. Näin kaupunki oli tuolloin Klazomenain ateenalaisvastaisen ja spartalaismielisen puolueen hallussa. Dafnuksen mainitsee kyseisessä yhteydessä Thukydides. Lisäksi kaupungin olemassaolo tunnetaan piirtokirjoituksista sekä Plinius vanhemmalta, joka sanoo, ettei se ollut olemassa enää hänen aikanaan.

Lähteet 

Joonian kaupungit
Dios Hieron (Joonia)

Dios Hieron (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen İzmirin maakunnan Çukuraltın paikalla.

Maantiede  

Dios Hieron oli pieni kaupunki, jonka kaupunkikeskus sijaitsi Joonian rannikolla Lebedoksen ja Notionin välissä, lähellä Korakion-vuorta ja Kolofonia. Dios Hieronin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.

Joonian Dios Hieronia ei tule sekoittaa toiseen Dios Hieronin kaupunkiin Lyydiassa lähellä Kaystros-jokea.

Historia 

Dios Hieronin, suomeksi ”Zeuksen pyhäkkö”, historiasta tiedetään antiikin ajan lähteistä vain vähän. Myös sen asema poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona tunnetaan huonosti. Sitä ei mainita polikseksi missään arkaaisen tai klassisen kauden lähteessä, ja se on luetteloitu tutkimuksessa polikseksi lähinnä siksi, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/443–416/415 eaa.

400-luvun eaa. lopulla Dios Hieron vaikuttaa olleen joko Kolofonin alaisuudessa tai liitossa sen sekä Lebedoksen kanssa. Kaupungista ei ole merkkejä 300-luvulla eaa., mutta se vaikuttaa olleen olemassa jälleen hellenistisellä kaudella.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Diosiritēs (), Dioseritēs () ja Diosieritēs ().

Lähteet 

Joonian kaupungit
Kasystes

Kasystes (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan etelärannikolla noin 11 kilometriä eteläkaakkoon nykyisestä İzmirin maakunnan Zeytinelistä. 

Kasystes sijaitsi lähellä Korykos-vuorta, Mimaksen niemimaasta etelään eli Samokselle päin osoittaneella pienemmällä niemellä, joka tunnettiin Korykoksen niemenä (lat. Coryceon Promontorium). Kaupunki oli olemassa roomalaisella kaudella. Samalla niemellä sijaitsi ainakin varhaisemmin klassisella kaudella Korykoksen kaupunki, joka saattaa myös olla sama paikka. Kasystes on todennäköisesti myös sama paikka, jonka Livius tunsi nimellä Cyssus.

Lähteet 

Joonian kaupungit
Korykos (Joonia)

Korykos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan etelärannikolla, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.<ref name="Hansen">{{Kirjaviite | Tekijä=Hansen, Mogens Herman & Nielsen, Thomas Heine | Kappale=849 Korykos | Nimeke=An Inventory of Archaic and Classical Poleis | Selite=An Investigation Conducted by The Copenhagen Polis Centre for the Danish National Research Foundation | Julkaisupaikka=Oxford | Julkaisija=Oxford University Press | Vuosi=2004 | Tunniste=ISBN 0-19-814099-1}}</ref>

 Maantiede 

Korykos sijaitsi Erythrain poliksen alueella lähellä kaupungille nimen antanutta Korykos-vuorta, Mimaksen niemimaasta etelään eli Samokselle päin osoittaneella pienemmällä niemellä, joka tunnettiin Korykoksen niemenä (lat. Coryceon Promontorium). Korykos oli yksi Korykos-vuoren juurella sijainneen rannikon pienistä satamapaikoista. Samalla niemellä sijaitsi Kasystoksen satamakaupunki, joka saattaa myös olla sama paikka. Kaupungin lähellä sijaitsivat Airain ja Myonnesoksen polikset. Korykoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.Thukydides: Peloponnesolaissota 8.33.2; Plinius vanhempi: Naturalis historia 5.29.

Joonian Korykosta ei tule sekoittaa tunnetumpaan Korykoksen kaupunkiin Kilikiassa, eikä antiikin muihin Korykos-nimisiin paikkoihin.

 Historia 

Korykoksen historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin tiedetään olleen olemassa suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa.  Korykos-vuoren rannikko tunnetaan merirosvouksestaan, ja oletettavasti sitä harjoitettiin myös Korykoksessa.Strabon: Geografia 14.1.32; Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, .

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Korykaīos (), Kōrykios () ja Kōrykiōtēs'' ().

Lähteet 

Joonian kaupungit
Playboi Carti

Jordan Terrell Carter (s. 13. syyskuuta 1996 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Playboi Carti, on yhdysvaltalainen hip hop -artisti, laulaja ja lauluntekijä.

Diskografia

Studioalbumit
 Die Lit  (2018)
 Whole Lotta Red  (2020)

Mixtapet
 Playboi Carti  (2017)

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Afroamerikkalaiset
Vihreä holvi

Vihreä holvi () on taidemuseo Dresdenissä Saksassa. Museon kokoelmat sijaitsevat kahdessa kerroksessa Dresdenin linnassa, ja siellä on esillä muun muassa maailman suurin vihreä timantti. Museon pohjalla on Saksin vaaliruhtinas August II Väkevän 1700-luvulla keräämä kokoelma, jonka hän asetti esille jo 1720-luvulla. Nykyinen museo avattiin vuonna 2004.

Kokoelmat ja näyttelyt 
Vihreän holvin näyttelyt ovat kahdessa kerroksessa Dresdenin linnassa. Alemmassa kerroksessa on niin sanottu historiallinen Vihreä holvi, jossa on 3 000 vapaasti sijoitettua esinettä barokkiajan ympäristössä. Holvi on jaettu kahdeksaan huoneeseen, ja historiallisen tunteen aikaansaamiseksi esineitä ei pääsääntöisesti ole sijoitettu vitriineihin, vaan ne ovat avoimilla hyllyillä loisteliaasti koristelluilla seinillä. Ainoastaan jalokivihuoneen esineet ovat lasin alla. Huoneessa on muun muassa Balthasar Permoserin ja Johann Melchior Dinglingerin luoma Mohr mit Smaragdstufe.

Uudessa vihreässä holvissa on noin tuhat esinettä, jotka ovat esillä vitriineissä. Kokoelmaan kuuluu erilaisia kullasta, hopeasta, jalokivistä, norsunluusta, kookospähkinöiden kuorista ja strutsinmunista esineitä. Tunnetuimpia ovat maailman suurin vihreä timantti Dresdenin vihreä timantti ja Johann Melchior Dinglingerin luoma mogulihallitsija Aurangzebin syntymäpäivää esittävä kohde, jossa on 5 120 timanttia, 160 rubiinia, 164 smaragdia, safiiri, 16 helmeä ja kaksi kameeta.

Historia 
Saksin vaaliruhtinas August II Väkevä pyrki 1700-luvulla tekemään Dresdenistä merkittävän eurooppalaisen taidekeskuksen. Hän kutsui kaupunkiin monia kuvanveistäjiä, kultaseppiä ja taidemaalareita. Hän rakennutti kokoelmalleen tilat vuosina 1723–1730 ja halusi pitää aarteet jo tuolloin esillä yleisölle. Vihreä holvi onkin yksi Euroopan vanhimmista museoista. Vihreän holvin kokoelmia August esitteli kahdeksassa toisiinsa liittyneessä huoneessa.

Toisen maailmansodan aikana Dresdenin linnaa pommitettiin, mutta Vihreän holvin huoneista vain kolme kärsi vahinkoja tulipaloissa. Kokoelmat olivat sijoitettu turvaan Königsteinin linnoitukseen. Neuvostoliiton armeija vei esineet kuitenkin sotasaalina. Ne palautettiin vuonna 1958 Itä-Saksaan, ja ne saivat suurta suosiota, kun ne sijoitettiin näytille Albertinumiin vuonna 1974.

Alkuperäisen Vihreän holvin kunnostustyöt alkoivat vasta vuonna 2001. Uusi Vihreä holvi avattiin vuonna 2004 ja historiallinen holvi vuonna 2006. Jälleenrakennustyöt maksoivat yli 45 miljoonaa euroa.

Vihreästä holvista vietiin marraskuussa 2019 satojen miljoonien arvosta jalokiviä. Kaksi ryöstäjää murtautui rakennukseen, kun läheisen sähkönjakelukeskuksen tulipalo pysäytti museon hälytysjärjestelmän. Dresdenin taidekokoelman johtajan Marion Ackermannin mukaan vietyjen esineiden arvoa on mahdoton arvioida. Poliisin ensimmäisen arvion mukaan varastettujen esineiden hinta voisi nousta jopa miljardiin euroon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksan taidemuseot
Dresdenin rakennukset ja rakennelmat
Joel Harkimo

Joel Harkimo (s. 5. maaliskuuta 1990) on suomalainen poliitikko ja mediapersoona. Hän on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2017 lähtien.

Ura 
Joel Harkimo on Hjallis Harkimon ja Leena Harkimon esikoispoika. Koulutukseltaan Harkimo on ylioppilas ja hän on suorittanut opintoja myös Hanken Svenska handelshögskolanissa. Harkimo on toiminut aiemmin Helsingin Jokereiden tapahtumakoordinaattorina.

Harkimo valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuonna 2017 kokoomuksen edustajana, josta hän siirtyi Liike Nytiin helmikuussa 2019. Saman kevään eduskuntavaaleissa Harkimo oli Liike Nytin ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä saaden 3955 ääntä ja jäi alle 500 äänen päähän valinnasta vertausluvuin laskettuna.

Harkimo on tehnyt Sulamispiste-nimistä podcastia, jossa vieraili suomalaisia julkisuuden henkilöitä.

Yksityiselämä 
Joel Harkimon serkku on malli Amanda Harkimo. Joel Harkimo on seurustellut Janni Hussin kanssa vuodesta 2018 ja he kihlautuivat syyskuussa 2021.

Lähteet 

Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Liike Nytin poliitikot
Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset televisioalan henkilöt
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Solving

Solving Oy Ab suunnittelee ja valmistaa käsittelyjärjestelmiä, jotka parantavat työturvallisuutta ja ergonomiaa. Vuonna 1977 Pohjanmaalla Pedersöressä perustettu Solving valmistaa räätälöityjä siirtojärjestelmiä, joilla voi siirtää raskaita taakkoja turvallisesti ja tehokkaasti. Tuotevalikoimaan kuuluvat siirtolaitteet ja järjestelmät käsin ohjatuista yksinkertaisemmista tuotteista teknisesti vaativampiin automaattisiin järjestelmiin, joissa hyödynnetään sekä ilmatyynyjä että pyöriä.

Solvingin asiakkaita ovat mm. Airbus, ABB, Volvo, Caterpillar, Alstom, Scania, Rolls-Royce, MAN ja Aker.

Solving Group 
Solving ja Fluid-Bag muodostavat yhdessä Solving Groupin. Fluid-Bagista tuli osa Solving Groupia vuonna 1987.

Solvingilla on ollut aktiivinen rooli Fluid-Bag yhtiön historiassa kehittäessään Fluid-Bagien tuotantotekniikkaa sekä täyttö- ja tyhjennysjärjestelmiä.

Historia 
Yritys aloitti toimintansa vuonna 1977, samana vuonna kun ilmatyynytekniikka tuotiin markkinoille. Solvingin ensimmäinen tilaus tehtiin Länsi-Suomessa sijaitsevalle painotalolle.

1980-luvulla yritys suoritti ensimmäiset vientitoimituksensa Ruotsiin, Norjaan, Saksaan ja Hollantiin. Toimitukset tehtiin paperitehtaille, telakoille, moottoritehtaiden asennuslinjoille ja teattereille. 1980-luvulla tehtiin ensimmäisen automaattisesti ohjatun trukin toimitus. Vuonna 1987 perustettiin Solving Group yhdessä Fluid-Bagin kanssa. Vuonna 1988 maailman suurin ilmatyynyperustainen AGV-järjestelmä asennettiin Höganäsissä Ruotsissa.

1990-luvulla Solving perusti tytäryhtiöt Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan, Saksaan ja Iso-Britanniaan. Samalla vuosikymmenellä yritys aloitti myynnin Pohjois-Amerikkaan ja Itä-Aasiaan sekä laajensi asiakaskuntaansa lasi- ja kaapeliteollisuuteen ja voimalaitoksiin. Vuonna 1991 alkoi pitkäaikainen yhteistyö Volvon kanssa.

2000-luvulla Solving on laajentanut myyntiään Etelä-Amerikkaan, Intiaan, Venäjälle ja Etelä-Koreaan. Toimituksia tehdään nykyään myös lentokone-, rautatie-, tuulivoima- ja offshore-teollisuuksiin. Vuonna 2006 yritys vastaanotti Innosuomi-palkinnon tasavallan presidentiltä.

Lähteet 

Suomalaiset yritykset
Niina Hosiasluoma

Niina Hosiasluoma on suomalainen näyttelijä, joka on työskennellyt vuodesta 1997 erityisesti teatteriryhmissä. Hän jakoi maaliskuussa 2017 myönnetyn Näyttelijäliiton Vuoden teatterinäyttelijä -palkinnon Seela Sellan kanssa. Hän oli vuonna 2016 esiintynyt muiden muassa näytelmissä Noitavaino Teatteri Takomossa ja Ei mikään pikku juttu Valtimonteatterissa.

Hosiasluoma opiskeli teatteri-ilmaisun ohjaamista Stadiassa vuosina 1998–2002.

Elokuvarooleja 
 Säälistäjät (sossu-Leena, 2014)
 Hölmö nuori sydän (Kata, 2018)
 Baby Jane (Stuba, 2019)
 Tottumiskysymys (Maria, 2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Harsukääpä

Harsukääpä (Anomoporia kamtschatica) on koko Suomessa harvalukuisena tavattava kääpälaji. Se viihtyy kangasmetsissä ja elää männyllä, harvoin kuusella. Luontainen elinalusta on hiiltyneessä ja/tai pitkälle lahonneessa kelopuussa tai juurakoissa, mutta harsukääpää esiintyy myös rakennuksissa ja purkujätteillä.

Harsukäävän itiöemä on yksivuotinen ja resupinaattinen. Tuoreena se on pehmeä ja kuivana murenevan hauras ja helposti alustastaan irtoava. Itiöemän alla lahopuussa voi olla seitinohuita rihmastojänteitä. Reunus on varsinkin nuorella itiöemällä untuvaisen pehmeä, pillit voivat yltää reunaan asti. Väriltään harsukääpä on nuorena valkoinen, vanhemmiten väri kellastuu kermanvalkoiseksi. Pillit ovat huomattavan sokkeloisia ja hampaisia jo nuorella itiöemällä, pillejä on 2-3 millimetrillä ja vanhemmat pillit ovat tätä suurempia ja pitkulaisia. Kokonaispaksuus 1-3 mm.

Harsukääpää muistuttavia kääpälajeja on paljon ja määritys varmistuu usein vasta mikroskopoimalla. Vertaa ainakin: kurokat (Sistotrema), harsukat (Trechispora), verkkokerikääpä (Ceriporia reticulata) ja karikekääpä (Byssoporia mollicula).

Katso myös 
Käävät metsien suojeluarvon indikaattoreina

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Harsukääpä (Anomoporia kamtschatica)

Käävät
Ruskolahosienet
Los Angelesin raitiovaunut

Vuosien 1874–1963 välillä liikennöi Los Angelesissa raitiovaunuja.

Hevosvetoiset raitiovaunut 1874–1897 
Hevosvetoiset kärryt alkoivat liikennöimään Springin ja Sixth Streetin raiteilla vuonna 1874. Viimeiset hevosvetoiset raitiovaunut muutettiin sähköisiksi vuonna 1897.

Funikulaarit 1885– 
Funikulaarien toiminta alkoi Angels Flightin myötä vuonna 1885. Se kulki Broadwaylta Bunker Hillille, ja sitä seurasi myös muita funikulaareja.

Sähköiset raitiovaunut 1887–1963 

Sähköisiä raitiovaunujärjestelmiä oli lukuisia alkaen Los Angelesin sähkörautatieyhtiöstä vuonna 1887, mutta ne yhdistettiin kahteen suureen verkkoon:

 Vuonna 1901 Henry Huntington osti useita raitiovaunuyrityksiä, joista tuli Los Angeles Railway, ja jotka toimivat pääosin Los Angelesin kaupungissa "keltaisilla raitiovaunuillaan".
 Vuonna 1902 Huntington ja pankkiiri Isaias W. Hellman perustivat Pacific Electric Railway -rautatieyhtiön, joka osti muita rautateitä tarjoamalla raitiovaunuyhteyttä Los Angelesin metropolialueen kaupunkeihin. 

Viimeiset sähköiset raitiovaunut poistettiin käytöstä vuonna 1963.

Nykytilanne 
Los Angelesin metron Sininen-, Vihreä-, Kulta- ja Expo-linjoja liikennöivät kevytjunat, jotka ovat välimuoto junan ja raitiovaunun väliltä.

Angels Flight -funikulaari liikennöi edelleen Los Angelesin keskustassa.

Aiheesta muualla 

Los Angelesin liikenne
Yhdysvaltain raitioliikenne
Presnel Kimpembe

Presnel Kimpembe (s. 13. elokuuta 1995 Beaumont-sur-Oise, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelannut myös Ranskan maajoukkueessa.

Kimpembe pelasi Paris Saint-Germainin junioreissa ja pääsi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa kentälle lokakuussa 2014 liigaottelussa Lensiä vastaan. Hän pelasi kuusi liigaottelua seuraavalla kaudella, 19 liigaottelua kaudella 2016–2017 ja seuraavina kausina 28, 24, 16 ja 28 liigaottelua. Hän ei ole tehnyt yhtään maalia Ranskan liigassa eikä cupissa. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuden 2015, 2016, 2018–2020, Ranskan cupin 2016–2018 ja 2020–2021, Ranskan liigacupin 2016–2018 ja 2020 sekä supercupin 2016–2020. Mestarien liigassa hän pelasi ensimmäisen kerran helmikuussa 2017 PSG:n maalein 4–0 voittamassa neljännesvälieräottelussa FC Barcelonaa vastaan. Hän teki Mestarien liigassa maalin helmikuussa 2019 neljännesvälieräottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa loppuottelussa Bayern Müncheniä vastaan kaudella 2019–2020.

Kimpembe pelasi vuonna 2014 junioritasolla yhden maaottelun Kongon demokraattisen tasavallan joukkueessa mutta siirtyi sitten Ranskan maajoukkueisiin. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 Venäjää vastaan. Ranskan maailmanmestaruuteen päättyneissä vuoden 2018 MM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Ranskan viimeisessä alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan. Hän on 3. kesäkuuta 2021 mennessä pelannut 16 maaottelua.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Csángót

Csángót /tšaaŋgoot/ (unk. csángók, yks. csángó /t͡ʃaːngoː/; rom. ceangăii; saks. Tschangos, yks. Tschango, tai Tschangonen) ovat unkarilaisten alaryhmä (tai joukko erillisiä unkarilaisten alaryhmiä).

Karpaattien itäpuolisten seutujen csángót ovat Euroopan ainoat unkarilaiset, jotka ovat vuosisatojen ajan eläneet laajoina maalaisyhteisöinä muualla kuin Karpaattien altaan alueella.

Tärkeimmät csángó-ryhmät 

Kun puhutaan csángó-heimosta tarkemmin määrittelemättä, tarkoitetaan yleensä Romanian Länsi-Moldovan perinteistä unkarinkielistä vähemmistöä (unk. moldvai csángók /moldvɒi t͡ʃaːngoːk/). Heistä pääosa asuu Bacăun (unk. Bákó) piirikunnassa.

Csángó-unkarilaisiksi on lisäksi kutsuttu eräitä muitakin Karpaattien itäpuolella ja Transilvaniassa asuvia, (nykyään tai aiemmin) unkarinkielisiä ryhmiä. Näistä tunnetuimmat ovat:

 Gyimesin csángót (unk. gyimesi csángók /ɟimɛʃi t͡ʃaːngoːk/), joitten perinteinen asuma-alue sijaitsee Transilvanian ja Moldovan historiallisten alueitten rajalla, Trotuș-joen (unk. Tatros) laaksossa
 Barcaságin csángót (unk. barcasági csángók /bɒrt͡sɒʃaːgi t͡ʃaːngoːk/), joitten perinteinen asuma-alue sijaitsee Kaakkois-Transilvanian Barcaságissa (rom. Țara Bârsei, saks. Burzenland), nykyisessä Brașovin piirikunnassa.

Nimityksestä 

Moldaviassa csángó on ollut endonyymi eli kansanryhmän itsestään käyttämä nimitys. Transilvaniassa sen sijaan ainakin osassa tapauksista tilanne on ollut se, että ”csángót” itse käyttävät itsestään yksinkertaisesti nimitystä magyar (’unkarilainen’) mutta heidän naapureinaan asuva suurempi székely-unkarilaisten yhteisö on käyttänyt heistä nimitystä csángó, jolla on korostettu sitä, että he kulttuuriltaan ja varsinkin puheenparreltaan poikkeavat székelyeistä.

Csángó-unkarilaisten varhaisesta historiasta on niukasti jos lainkaan asiakirjatietoa, ja tutkijat ovat kiistelleet heidän alkuperästään. Kuitenkin jo murteita tutkimalla voidaan päätellä, että yllä mainitut kolme ryhmää ovat eläneet pitkään erillään sekä székely-unkarilaisista että toisistaan.

Nimityksen csángó alkuperästä ja merkityksestä on useita kilpailevia teorioita. Nämä eivät ole pelkästään akateemisen keskustelun aiheita, sillä ainakin osa csángó-unkarilaisista identifioituu sen kautta, merkitseekö nimitys ’erilleen vaeltanutta’, ’vaeltelijaa’, ’kellonsoittajaa’, ’ässävikaista’ vai kenties jotakin muuta. Merkitykset ’erilleen vaeltanut’ ja ’kellonsoittaja (kelloja soittava rajaseudun vartija)’ ovat kansan keskuudessa suosittuja.

Identiteetistä 

Vuosisatojen ajan erityisesti Moldovan csángó-unkarilaisia ovat erottaneet ympäröivien kylien romanialaisista sekä katolinen uskonto että äidinkieli. Yhä useampien sukujen kohdalla identiteetti on kuitenkin jäänyt kyläyhteisön yhteenkuuluvuuden ja perheen suullisen perinteen varaan, kun äidinkieli on vähitellen vaihtunut romaniaan ja toisaalta katolisen uskonnon harjoittaminen on yleistynyt Moldovan romanialaisten keskuudessa.

Katso myös 
 Moldova (historiallinen alue)
 Romanian väestö
 Székelyt
 Unkarilaiset
 Unkarin kieli

Romanian etniset ryhmät
Unkarilaiset
Unkarilaisten diaspora
Ruskea skapulaari

Ruskea skapulaari on katolisessa uskossa tunnustettu sakramentaali ja tunnetuin skapulaari. Se on peräisin pyhältä Simon Stockilta, joka oli englantilainen karmeliitta. Ruskeaa skapulaaria on pidetty 1600-luvulta asti yleispätevänä katolisena hartausasuna ja ruusukon kanssa tyypillisenä mariaanisena hartauskäytäntönä. Neitsyt Marian kerrotaan sanoneen pyhälle Simon Stockille 16. heinäkuuta 1251: “Kuka kuoleekaan tässä vaatteessa ei tule kärsimään ikuista tulta.” Ennen skapulaariin pukeutuminen oli rajattu karmeliittakuntaan, mutta nykyään kuka tahansa pappi, jolla on toimivalta hiippakunnassaan, voi pukeutua siihen. Skapulaarin suosio on peräisin 1500- ja 1600-luvun paaveilta. Nykyinen skapulaarin pukemiskaava on peräisiin paavi Leo XIII:lta vuodelta 1888.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Short Treatise on the Scapular 
 The Scapular Devotion 

Katolinen spiritualiteetti
Karmeliitat
Pallokerho-35 (naiset)

Pallokerho-35:n naisten edustusjoukkue eli PK-35 on osa helsinkiläistä jalkapalloseuraa Pallokerho-35:tä. Se pelaa kaudella 2021 Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa liigassa, jonne se nousi kauden 2019 päätteeksi voitettuaan nousukarsinnassa IK Myranin. PK-35 pääsi nousukarsintaan jo edeltäneellä kaudella 2018 mutta hävisi silloin ONS:lle.

Joukkueen päävalmentaja on Rami Rantanen.

Historia 
PK-35:n naisjalkapalloilu alkoi vuonna 1978, ja joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa Pihlajamäen kentällä 12. kesäkuuta 1978. Piirisarjoihin PK-35 osallistui ensimmäisen kerran kaudella 1982. Joukkue ylsi 1. divisioonan karsintaan kaudella 1992 ja nousi 1. divisioonaan lopulta kaudeksi 1999. 2000-luvulla PK-35 pelasi Naisten Kakkosta, kunnes kauden 2007 päätteeksi nousi Mitri Pakkasen valmentamana takaisin Naisten Ykköseen.

Kauden 2008 päätteeksi PK-35:n miesten ja naisten edustusjoukkueet siirrettiin parempien resurssien toivossa Vantaalle, jolloin syntyi uusi seura PK-35 Vantaa. Edustustoimintaa jäi kuitenkin myös Helsinkiin, jolloin PK-35:n naisten joukkue jatkoi Naisten Kolmosessa.

PK-35 nousi Naisten Ykköseen kaudeksi 2018, kun se sai sarjapaikastaan luopuneen Malmin Palloseuran paikan. Päävalmentajaksi tuli aiemmat vuodet seuran B-tyttöjä valmentanut Rami Rantanen. PK-35 sijoittui sarjassa toiseksi ja pääsi karsimaan paikasta Naisten Liigaan. Oulu Nice Soccer kuitenkin voitti kaksiosaisen otteluparin yhteismaalein 6–1. Nousu pääsarjaan tapahtui lopulta seuraavan kauden 2019 päätteeksi, kun PK-35 voitti nousukarsinnassa IK Myranin. Yhteismaalit olivat tasan 2–2, mutta PK-35 voitti toisen osaottelun päätteeksi pelatun rangaistuspotkukilpailun 4–2.

Pelaajat ja valmentajat

Joukkue kaudella 2021 
Päivitetty 9. huhtikuuta 2021

Valmennus ja taustat 
Päivitetty 9. huhtikuuta 2021 
 Valmentaja: Rami Rantanen
 Valmentaja: Anne-Maria Weckström
 Valmentaja: Krista Dahlberg
 Valmentaja: Sixten Boström
 Maalivahtivalmentaja: Henrik Salmelainen
 Lääkäri: Jan-Patrik Wiksten
 Huoltaja ja hieroja: Pasi Nurmela

Lähteet

Aiheesta muualla 
Naisten edustusjoukkue PK-35:n sivustolla 

Suomalaiset jalkapalloseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Orrenmaa

Orrenmaa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Juhani Orrenmaa (s. 1939), opettaja, kansanedustaja (LKP) ja pika-aitajuoksija
Olli Orrenmaa, laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Tuppu Orrenmaa (1960–2019), jazzkitaristi ja jazzmusiikin säveltäjä
Tuulikki Orrenmaa (s. 1939), kuoronjohtaja ja opettaja.
Salmén

Salmén on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Jan Salmén (s. 1952), ahvenanmaalainen poliitikko ja maanviljelijä
Leif Salmén (1952–2019), toimittaja, runoilija ja kirjailija
Olof Salmén (1927–2011), ahvenanmaalainen poliitikko
Tiina Salmén (s. 1984), jalkapalloilija ja jalkapallon Suomen mestari
Basilika-stoa

Basilika-stoa on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta basilikasta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Historia 

Basilika rakennettiin Rooman varhaisella keisarikaudella vuonna 11 jaa. Sen rakennuttivat rakennuksessa olleen kreikan- ja latinankielisen piirtokirjoituksen mukaan C. Sextilius Pollio ja hänen vaimonsa Offilia Bassa. Basilika oli omistettu Efesoksen Artemiille ja demokselle eli Efesoksen kansalle sekä keisari Augustukselle ja Tiberiukselle. Rakennus on valmistuessaan todennäköisesti ollut yksi Efesoksen näyttävimmistä. Sen paikalla oli aiemmin hellenistisellä kaudella ollut stoa eli pylväshalli.

Basilikaa käytettiin kaupallisiin tarkoituksiin. Lisäksi siellä järjestettiin oikeuden istuntoja. Se ilmeisesti säilyi olemassa varhaiselle kristilliselle kaudelle saakka, mikä on päätelty siitä, että Artemiin nimi oli poistettu omistuspiirtokirjoituksesta.

Rakennus 

Basilika-stoa sijaitsi Efesoksen niin kutsutun Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Sen pituus oli sama kuin agoran, noin 160 metriä, ja leveys 20 metriä. Se oli kaksikerroksinen, ja sen julkisivussa oli 67 pylvästä, jotka edustivat joonialaista tyyliä.

Basilikalle noustiin agoralta neliaskelmaista portaikkoa pitkin. Sisältä rakennus oli kolmilaivainen. Keskimmäisen laivan leveys oli noin 6,9 metriä ja kummankin sivummaisen laivan leveys noin 4,7 metriä. Sisäosan pylväiden päät oli koristeltu häränpäillä. Jossakin vaiheessa kattoa vahvistettiin ilmeisesti maanjäristysten vuoksi lisäämällä korinttilaista tyyliä edustaneita pylväitä.

Basilikan länsipuolella sijaitsi sen laajennos, jota kutsutaan latinankielisellä nimellä Chalcidicum siksi, että se vastaa Vitruviuksen kuvausta vastaavista basilikojen laajennoksista. Se lisättiin keisari Neron aikana, ja pidensi basilikaa noin 15,9 metriä. Sen länsisivulla oli kolme ovea. Myös basilikan itäpäässä oli chalcidicum. Se tunnetaan kuitenkin vain bysanttilaisaikaisessa muodossaan, jolloin se oli peristyylipiha, jota reunustivat korinttilaiset puolipylväät. Itäpään chalcidicumissa oli istuvaa Augustusta ja Liviaa esittäneet patsaat.

Basilikan pohjoispuolella sijaitsivat muun muassa Buleuterion ja Prytaneion sekä niin kutsuttu Rhodoslainen peristyyli. Basilikan paikalla aiemmin ollut stoa oli yksilaivainen, ja sen leveys oli noin 8,6 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Efesoksen rakennukset ja rakennelmat
Alba Flores

Alba González Villa, taiteilijanimeltään Alba Flores, (s. 27. lokakuuta 1986 Madrid) on espanjalainen näyttelijä.

Flores on opiskellut näyttelemistä Estudio Corazzassa Madridissa. Hän on esiintynyt musikaaleissa, esittänyt elokuvien soundtrack-kappaleita ja näytellyt elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterissa.

Flores sai tunnustusta rooleistaan televisiosarjoissa Vis a vis ja Rahapaja.

Floresin isä on muusikko Antonio Flores ja äiti teatterituottaja Ana Villa. Flores on vegaani sekä isänsä puolelta romani.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Viitteet 

Vuonna 1986 syntyneet
Espanjalaiset näyttelijät
Romanitaustaiset henkilöt
Elävät henkilöt
Koniferyylialkoholi

Koniferyylialkoholi eli koniferoli on orgaaninen yhdiste ja fytokemikaali. Se on väritön, kiteinen aine ja yksi yleisimmistä monolignoleista. Yhdessä samankaltaisten aromaattisten yhdisteiden kanssa se kopolymerisoituu ja muodostaa ligniiniä ja lignaaneja. Sitoutuessaan glukoosiin se muodostaa koniferiinia.

Koniferyylialkoholi on eugenolin ja kumariinin biosynteesin välivaihe. Sitä esiintyy sekä paljassiemenissä että koppisiemenissä kasveissa; kahta muuta ligniinin monomeeria, sinapyylialkoholia ja p-kumaryylialkoholia esiintyy vain koppisiemenisissä.

Se on myös mehiläisten feromoni, jota esiintyy mehiläisten leukarauhasissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Coniferyl alcohol 
Human Metabolome Database: Coniferyl alcohol] 
Food Component Database (FooDB): Coniferyl alcohol 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Coniferyl alcohol 
ChemBlink: Coniferyl alcohol {{en}
PheroBase: Semiochemical - E-coniferyl alcohol 
PheroBase: Semiochemical - Z-coniferyl alcohol 

Orgaaniset yhdisteet
Alkoholit
Danny Vukovic

Danny Vukovic (s. 27. maaliskuuta 1985 Sydney) on australialainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
Vukovic debytoi Australian maajoukkueessa 2018. Hän kuului Australian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2018. Hän on pelannut neljä maaottelua.

Lähteet

Australialaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Firman Utina

Firman Utina (s. 15. joulukuuta 1981 Manado) on indonesialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Indonesian maajoukkueessa 66 maaottelua eli toiseksi eniten (tilanne 27.11.2019). Hän on maaotteluissaan tehnyt viisi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2001 ja viimeisen marraskuussa 2014..

Utina on edustanut kotimaassaan useita eri seuroja, pisimpään Persita Tangerangia ja Persib Bandungia.

Lähteet 

Indonesialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
EuroSkills-kilpailu

EuroSkills-kilpailu (eng. EuroSkills Competition), eli ammattitaidon euroopanmestaruuskilpailu, on joka toinen vuosi järjestettävä nuorten kansainvälinen ammattitaitokilpailu. Kilpailussa ratkotaan euroopanmestaruudet lähes 40 lajissa, jotka edustavat ammatillisen koulutuksen aloja. Lajit pohjautuvat esimerkiksi tekniikan, teollisuuden ja palveluteollisuuden ammatteihin.

Tapahtuma järjestetään parillisina vuosina jossakin Euroopan maassa. Kilpailun taustaorganisaatio on WorldSkills Europe. 

EuroSkills-kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008 Rotterdamissa, Alankomaissa. Suomesta on lähetetty kilpailuun joukkue ensimmäisestä EuroSkills-kilpailusta lähtien. Kilpailijat Suomen viralliseen ammattitaitomaajoukkueeseen valitaan karsintojen kautta. Suomessa ammattitaitokilpailutoiminnasta vastaa Skills Finland ry.

EuroSkills-kilpailun kanssa vuorovuosin järjestetään vastaava maailmanmestaruuskilpailu, WorldSkills.

Viralliset kilpailulajit 
Viralliset kilpailulajit viimeisimmässä EuroSkills-kilpailussa (EuroSkills Budapest 2018).

Aikaisemmat kilpailut

Tulevat kilpailut

Aiheesta muualla 

 WorldSkills International - virallinen sivusto
 WorldSkillsEurope - virallinen sivusto
 EuroSkills2020 Graz - virallinen sivusto

Työ
Kansainväliset kilpailut
Ted Tally

Ted Tally (s. 9. huhtikuuta 1952) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Tallyn tunnetuin työ lienee hänen käsikirjoitustyö vuoden 1991 elokuvassa Uhrilampaat, josta hän sai parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon.

Filmografia

Käsikirjoittajana 
 The Father Clements Story (1987)
 White Palace (1990)
 Uhrilampaat (1991)
 Naarasleijona (1996)
 Painajainen keskellä päivää (1996)
 Kaikki kauniit hevoset (2000)
 Punainen lohikäärme (2002)
 12 Strong (2018)

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajat
Elävät henkilöt