joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2-metyylipropeeni

2-metyylipropeeni, isobuteeni, isobutyleeni on eräs buteenin (C4H8) kuudesta isomeeristä. 2-metyylipropeenin moolimassa on 56,1 g/mol, sulamispiste −140,3 °C, kiehumispiste −6,9 °C, tiheys 0,59 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste −76,1 °C, itsesyttymislämpötila 465 °C ja CAS-numero 115-11-7. 

2-metyylibuteenin isomeeriset muodot ovat 1-buteeni (n-buteeni), cis-2-buteeni, trans-2-buteeni, syklobutaani ja metyylisyklopropaani.

2-metyylipropeenia esiintyy yhdessä muiden buteenien kanssa krakkauksen yhteydessä muodostuvassa kaasuseoksessa. 2-metyylipropeenin erottaminen 1-buteenista tislaamalla ei onnistu, joten näiden erottamiseen joudutaan käyttämään liuotinuuttoa. Yksi tapa on reaktio rikkihapon kanssa, jossa muodostuu t-butanolia ja reaktio tapahtuu yli 1 000 kertaa nopeammin kuin muille buteenin isomeereille. 2-metyylipropeenia valmistetaan myös dehydraamalla isobutaania.

2-metyylipropeenia käytetään useiden eri yhdisteiden valmistuksessa. Siitä tuotetaan muun muassa tert-butanolia, di- ja tri-isobuteenia, metyyli-tert-butyylieetteriä, tert-butyyliamiinia, tri-isobutyylialumiinia ja di-isobutyylialumiinihydridiä, tert-butyylifenolia, tert-butyylihydroksitolueenia, pivaliinihappoa, metyyliallyylikloridia ja polyisobuteenia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Isobutylene 
ChemBlink: Isobutylene 
Inchem: Isobutylene CAS N°: 115-11-7  (pdf) 

Alkeenit
Saša Ilić

Saša Ilić (s. 30. joulukuuta 1977 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Itävallan Bundesliigan FC Red Bull Salzburgia.

Ilic pelasi 10 vuotta FK Partizanissa ennen kuin siirtyi espanjalaiseen Celta Vigoon kaudella 2003–2004. Ilic liittyi turkkilaisen Galatasarayn miehistöön kesällä 2005 ja teki heti avausottelussaan kaksi maalia. Ilic olisi saanut Galatasarayssa pelipaidan numerokseen numero 10, mutta valitsi Partizanin aikaisen numeronsa 22. 

Kesällä 2007 Ilic siirtyi Turkista hallitsevaan Itävallan mestariseuraan, FC Red Bull Salzburgiin, jossa hän pelaa edelleen numerolla 22.

A-maaotteluja Ilic on pelannut 35 ja tehnyt niissä 6 maalia (tilanne kesäkuussa 2006).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Saša Ilić

Serbiamontenegrolaiset jalkapalloilijat
Serbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti Papinaho

Pentti Papinaho (2. kesäkuuta 1926 Multia – 8. maaliskuuta 1992) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Taideteollisessa ammattikoulussa ja taideteollisessa oppilaitoksessa 1947-1951 sekä Suomen Taideakatemian koulussa 1951-1952. Papinahon ensimmäinen näyttely oli Helsingissä 1953. Hän teki reliefejä ja veistoksia julkisille paikoille. Hän opetti Lahden taideteollisessa oppilaitoksessa ja Lahden taidekoulussa 1970-luvun alussa. Tunnustukseksi Papinaholle myönnettiin Pro Finlandia-mitali 1976. Orimattilan taidemuseossa esitellään Papinahon töitä. Papinaholle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1982.

Töitä 
 Neitsyet, Tampereen keskussairaala, 1964
 Asevarikko 2:n onnettomuusuhrien muistomerkki, Orimattila, 1966.
 Hakkapeliittain kotiinpaluu, Lahti 1975
 Rakuunapatsas, Lappeenranta 1982
 Suojeluskuntalainen, Seinäjoki 1988
 Maanpuolustajan patsas, Intiö, Oulu 1991
 Orimattilan varsat, Orimattila 1976
 Siilijärven kirkon sankarimuistomerkki "Sankariuurna" pronssiveistos 1957 

Joutjärven kirkossa Lahdessa on kaksi Papinahon reliefiä. Kirkon sisällä alttariseinällä on Golgata-niminen teos ja kirkon ulkopuolelle itäiselle terassille on tiiliseinälle sijoitettu suurikokoinen pronssireliefi Kymmenen neitsyttä. Molemmat teokset on paljastettu 1963.

Teoskuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset kuvanveistäjät
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Heikki Hursti

Heikki Johannes Hursti (s. 8. elokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen hyväntekijä ja toiminnanjohtaja. Hän toimi vuosina 2005–2019 Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö -yhdistyksen toiminnanjohtajana.

Tausta 

Hursti syntyi vuonna 1954 Helsingissä. Hän on kolmanneksi vanhin sisaruksistaan juuri ennen kaksoisveljeään Mikkoa.

Heikin nuoruus ei ollut helppo. Isän alkoholinkäyttö teki tästä aggressiivisen ja väkivaltaisen. Keskittymisvaikeudet koulussa ja yleinen rauhattomuus ilmenivät kadulla. Kiinnostus musiikkiin vei hänet kuitenkin Lahden varuskunnan soittokuntaan soitto-oppilaaksi. 

Heikki Hursti toimi Helsingin Saalem-seurakunnassa nuorisopastorina 1980-luvun alussa. Myöhemmin hän siirtyi saarnaajaksi Tornion helluntaiseurakuntaan sekä toimi kiertävänä nuorisopastorina alueenaan koko Lappi. 

Heikki Hurstin perhe ohjattiin vuonna 1988 Espanjaan lähetystyöhön. Kaksi ensimmäistä vuotta kuluivat pohjoisessa Espanjassa La Riojan pääkaupungissa Logroñossa. Seuraavat 9 vuotta kuluivat Etelä-Espanjassa, Malagan provinssissa. Hursti toimi tuolloin pastorina espanjalaisessa seurakunnassa Malagassa ja Aroyo de la Miel -nimisessä rannikkokylässä. Turistikirkon pastorina Fuengirolassa hän toimi noin 7 vuotta, kunnes perhe koki, että on aika palata kotiin Suomeen vuonna 2001. Isä-Veikon kanssa yhteistyö alkoi jo samaan aikaan kun Heikki Hursti vielä toimi Suomessa maalarina.

Hursti on lisäksi aktiivinen akvarellimaalari. Hän on pitänyt myös useita näyttelyitä sekä Suomessa että Espanjassa, ja on kuulunut jäsenenä Itä-Helsingin taiteilijoihin ja Christian Artists of Finlandiin eli CAF:iin.

Hurstin Valinta 

Hursti otti vastuun Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry:n avustustoiminnasta isänsä kuoltua tämän toiveen mukaisesti.

Hurstien johtaman yhdistyksen ruoanjakopiste sijaitsee helposti saavutettavien liikenneyhteyksien päässä Helsingin Harjussa. Jotkut asukkaat ovat esittäneet Kallio-Seuran tukemana ruoanjakopisteen ja sen mukanaan tuoman kadulla kulkevan leipäjonon siirtämistä muualle, mutta Kallioliike ja Kallion Kulttuuriverkosto ovat puolustaneet ruoanjakopisteen säilyttämistä entisellä paikallaan. Leipäjonon häätöaikeet synnyttivät Facebookissa tuhansien ihmisten muodostaman ruoanjakelua puolustavan kansanliikkeen. 

Yhdistystä ovat avustaneet muun muassa Metallica ja sen avuksi on pidetty myös hyväntekeväisyyskonsertteja.

Yksityiselämä 
Hursti avioitui vaimonsa Eijan kanssa vuonna 1973. Heillä on kolme lasta, Sini, Ari ja Ruth.

Heikin tytär Sini toimii Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry:ssä toiminnanjohtajana. Heikin poika Ari toimii juontajana Helmi-radiokanavalla. Heikki Hursti oli naimisissa vaimonsa Eijan kanssa yli 45 vuotta tämän kuolemaan 2019 saakka. Hurstin serkku on tietoturvaguru Harri Hursti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Sosiaalityön kehittäjät
Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Suomen helluntaiherätyksen lähetystyöntekijät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Vadi

Vadi ( wādī) on kuivunut joenuoma, joka täyttyy vedellä vain rankkojen sateiden aikana. Vadien rannat ovat usein ihmisasutuksen keskuksia, sillä niistä löytyy maanalaista vettä. Termiä ”wadi” käytetään paljon arabialaisissa paikannimissä. Amerikassa vadeista käytetään espanjasta lainattua nimeä arroyo, Pohjois-Afrikassa ne tunnetaan nimellä oued.

Vadien rakenne ja koostumus 
Vadit sijaitsevat usein melko tasaisessa hieman kaltevassa maastossa ja johtavat usein kuiviin järviin. Joen uoman poikkileikkaus on usein vadissa melko tasainen. Sen pohjalla on usein sedimenttiä, joka on irtonaista soraa ja hiekkaa ,jota huuhtoutuu tulvan aikana uomassa. Joskus sedimentti keräytyy yhteen paikkaan ja estää veden virtauksen, jolloin joki voi vaihtaa äkisti suuntaa. Sedimentin alla on usein tiheämpiä kerroksia, jotka eivät läpäise vettä hyvin, minkä vuoksi vesi ei imeydy kovin nopeasti maahan.

Vadien merkitys aavikoilla 
Joidenkin vadien alla on maanalaisia jokia tai lähteitä, jotka toimivat vesilähteenä ja keitaina autiomaassa asuville ja siellä matkustaville ihmisille. Niiden ympärille on sen ansiosta kerääntynyt asutusta ja niiden ympärillä viljellään maata. Ne ovat elintärkeitä myös näillä paikoilla oleville kasveille ja eläimille. Sen vuoksi niistä on Afrikassa ja Lähi-idässä monin paikoin tehty suojelualueita tai kansallispuistoja. Myös Unesco on liittänyt niitä maailmanperintöluetteloonsa. Esimerkiksi Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa on Wadi Wurayah liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon sekä Jordanian eteläosassa sijaitseva Wadi Rum.

Vadien ylittäminen saattaa olla vaarallista tiettyinä aikoina yllättävien tulvien takia. Tällaiset tulvat tappavat vuosittain useita ihmisiä arabimaissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Potamologia
Widows

Widows oli helsinkiläinen punkyhtye. Se oli alkuperäisistä suomalaisista englanninkielisistä punkyhtyeistä ainoa, joka pääsi tekemään LP-levyn, sillä Briard koottiin uudelleen vasta myöhemmin.

Yhtye muistetaan parhaiten versiostaan silloin televisiossa pyörineen Viisikko-tv-sarjan tunnuslaulusta "The Famous Five".

Laulaja Jacky Ix joutui albumin julkaisun jälkeen henkilökohtaisiin vaikeuksiin ja vankilakierteeseen aseellisen pankkiryöstön ja huumausainerikoksien takia, ja Widows teki tämän jälkeen yhden keikan Helsingin Lepakossa Pete Malmin kanssa. Kokoonpano teki yhden julkaisemattoman singlen. Bändin kitaristi Kelloggs Bollocks kuoli hämärissä olosuhteissa 1993; ainoastaan hänen irtileikkautunut jalkansa löytyi Helsingin Kolera-altaasta.

Widows teki kesällä 2008 kaksi keikkaa kokoonpanolla Shadou (laulu), Johnny Widow, TB Widow ja Spädä (rummut).

2002 laulaja Jacky Ix raitistui ja aloitti musiikin tekemisen uudelleen. Vuonna 2007 Jacky muutti Joensuuhun ja toimi laulaja-lauluntekijä-kitaristina sooloprojekteissaan. 

Syksyllä 2008 Widows kasattiin uudelleen vanhalla kokoonpanolla: Jacky Ix (laulu) TB Widow (basso) Johnny Widow (kitara) ja Spädä (rummut). Widows keikkaili aktiivisesti noin kaksi vuotta ja teki tammikuussa 2010 studiolla uuden levyn. Se on kuitenkin jäänyt julkaisematta bändin jäsenten erimielisyyksien takia. Samana vuonna, 2010 Jacky Ix lopetti bändissä lopullisesti. Bändi aloitti uuden laulajan etsimisen.

Jäsenet

Jacky Ix – laulu (1979–1980, 2008–2010), oik. Jyri Ahjokari, freelancer muusikko, laulaja-lauluntekijä, Joensuu.
TB Widow – basso (1979–1980, 2008–, oik. Tapio Kakko, myöhemmin Pelle Miljoona Oy, Fishfaces
Rocky Ramone – rummut (1979), oik. Vesa Roth
Johnny Widow – kitara (1979–1980, 2008-, oik. Jouni Kakko, myöhemmin Mute8
Kelloggs Bollocks – kitara (1979), oik. Markku Manner, myöhemmin Cartoon Rockers ja soolona 
Archie Anarchy – rummut (1980), oik. Ari Sanberg
James Blockhead – kitara (1980), oik. Jukka Säilynmäki 
Pete Malmi – laulu (1980), oik. Mika-Petteri Malmi, yksi keikka ja julkaisematon single
Shadou – laulu (2008)
Spädä – rummut (2008–
Pasi – laulu (2015–

Diskografia

Singlet

Overscrupulous/ Age Doesn't Mean a Thing/ The Famous Five (Love Records, 1979)
Wall of Berlin/ For Your Freedom/ Be Yourself (Poko Rekords, 1979)
We're Comin'/ Hard to Be Down/ White Xmas (Poko Rekords, 1979)

LP
 
  (Sisältää yhtyeen singlejä sekä Fun? -albumin)

CD

Complete Widows (Poko Rekords, 1993) (sisältää Fun? -LP:n ja kaikki kolme singleä)

Muuta

Metropolis -live-kokoelma-LP:llä neljä keikkataltiointia (Johanna, 1980)

Lähteet
http://profile.myspace.com/index.cfm?fuseaction=user.viewProfile&friendID=442587813
http://www.youtube.com/user/widows2009

Viitteet

Suomalaiset punkyhtyeet
Sanomalehtipaperi

Sanomalehtipaperi on massajulkaisujen painatuksen tarkoitettua paperia. Se pyritään nykyään valmistamaan pääosin kierrätyskuiduista eli uusiomassasta sekä täyteaineista. Loput paperin raaka-aineista ovat mekaanista massaa, pääasiassa kuusi- tai mäntyhierrettä. Tavallisimmin paperi on neliömassaltaan 23–40 grammaa, ja Suomessa yleisesti tehtävän sanomalehtipaperin neliömassa on 40 g/m², 42,5 g/m², harvemmin 45 g/m² tai jopa 48,8 g/m² eli se on kevyempää kuin kopiopaperi, joka on hienopaperia ja jossa on täyteaineita.

Kierrätystä silmällä pitäen sanomalehti pitäisi saattaa kierrätykseen viimeistään kahden kuukauden kuluttua painamisesta, jotta se päätyisi takaisin tehtaalle ennen kolmen kuukauden ikää, koska musteen irrottaminen uusiomassaprosessissa on tuoreena helpompaa.

Lokakuussa 2008 sanomalehtipaperi maksoi 525 euroa tonnilta. Vuonna 2009 hinta putosi Euroopassa 410 euroon tonnilta ja nousi 2012 uudelleen 510 euroon tonnilta. Sen jälkeen hinta aleni, ja vuoteen 2018 mennessä paperitonnin hinta on vaihdellut 425:n ja 500:n euron välillä.

Sanomalehtipaperia valmistavat paperikoneet Suomessa 

 UPM-Kymmene, Jämsänkosken paperitehdas, PK6. Tuotanto alkaa alkuvuodesta 2021.

Erikoissanomalehtipaperia valmistavat paperikoneet Suomessa 

 Stora Enso, Anjalan paperitehdas, PK3
 UPM-Kymmene, Kaipolan paperitehdas, PK4 (raaka-aineena kierrätysmassa). Suljetaan joulukuussa 2020.

Aiemmin sanomalehtipaperia valmistaneet paperikoneet Suomessa 
 UPM-Kymmene, Kajaanin paperitehdas, PK4 (suljettiin joulukuussa 2008)
 UPM-Kymmene, Kaipolan paperitehdas, PK5 (suljettu 1992, purettu 1994)
 Stora Enso, Summan paperitehdas, PK1 (suljettu 2003), PK2 ja PK3 (tuotteina myös parannettu sanomalehti-, päällystämätöntä aikakauslehti- ja kirjapaperia, suljettu 2008)
 Kymmene, Voikkaan paperitehdas, PK5/PK15 (suljettu 1977) ja PK2/PK12 (suljettu 1978)
 Kajaani, Kajaanin paperitehdas, PK1 (suljettu 1983)
 Simpeleen paperitehdas, PK1 (suljettu 1954)
 A. Ahlström Osakeyhtiö, Varkauden paperitehdas PK3 (muutettu hienopaperikoneeksi 1985)
 Stora Enso, Veitsiluodon paperitehdas, PK1, PK2, PK3 ja PK5 (muutettu hienopaperikoneiksi)
 Stora Enso, Varkauden paperitehdas, PK4 (käytti myös uusiokuitua, suljettu vuonna 2010)
 UPM-Kymmene, Kaipolan paperitehdas, PK7, raaka-aineena oli kierrätysmassa (suljettu joulukuussa 2020).

Aiemmin erikoissanomalehtipaperia valmistaneet paperikoneet Suomessa 
 UPM-Kymmene, Voikkaan paperitehdas,PK6/PK16 (suljettu vuonna 2002)
 UPM-Kymmene, Kajaanin paperitehdas, PK3 (suljettiin joulukuussa 2008)
 Stora Enso Oyj, Varkauden paperitehdas, PK2

Lähteet 

Painopaperit

cy:Papur newyddion
Danny Fonseca

Danny Alberto Fonseca (s. 7. marraskuuta 1979) on costaricalainen jalkapalloilija. Hän on keskikenttäpelaaja ja edustaa tällä hetkellä kotimaansa Cartaginésia.

Fonsecan ensimmäinen maaottelu oli 20. helmikuuta 2003 Hondurasia vastaan. Hän on pelannut 24 maaottelua, joissa on tehnyt kaksi maalia (tilanne 20. kesäkuuta 2006). Vuoden 2006 MM-lopputurnauksessa Fonseca pelasi kahdessa ottelussa yhteensä 118 minuuttia.

Seurat 

 2003–2004 Deportivo Saprissa
 2004–2005 Club Sport Herediano
 2005– CS Cartaginés

Lähteet 

Costaricalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Palsternakka

Palsternakka eli euroopanpalsternakka (Pastinaca sativa) on kaksivuotinen sarjakukkaiskasvi, jonka ensimmäisenä vuonna kasvattamaa juurta käytetään juureksena.

Levinneisyys 
Suomessa palsternakka on viljelykarkulainen ja tulokas. Se kasvaa luonnossa vakiintuneena paikoitellen Etelä-Suomessa, varsinkin kaupunkialueilla, esimerkiksi teiden varsilla jopa melko yleisenä. Muuallakin Etelä- ja Keski-Suomessa sitä tavataan satunnaisesti.

Kasvi on alkujaan euraasialainen laji, mutta se on levinnyt viljelykarkulaisena myös Yhdysvaltoihin, missä sitä pidetään haitallisena tulokaslajina.

Juures 
Juureksena palsternakka muistuttaa porkkanaa, mutta on vaaleampi ja maultaan mausteisen pähkinäinen. Palsternakkaa on syöty Euraasiassa jo muinaisista ajoista lähtien. Sitä voidaan keittää, paistaa tai käyttää muhennoksissa, keitoissa ja laatikoissa.

Palsternakkaa ei viljellä lämpimillä seuduilla, koska routa on tarpeellista maun kehittymiseksi. Mullan tulee olla hiekkaista ja savimaista, jotta juuret kasvavat suuriksi. Sopimattomassa mullassa ne jäävät lyhyiksi ja haaraisiksi. Palsternakan siemenet voidaan kylvää varhaiskeväällä, kun maa on sulanut kylliksi. Sadonkorjuu voidaan aloittaa myöhään syksyllä, heti ensimmäisten pakkasten jälkeen. Joka vuosi kannattaa käyttää uusia siemeniä, koska varastointi heikentää niiden kasvukykyä merkittävästi.

Palsternakassa on enemmän kivennäisaineita ja useampia vitamiineja kuin sen lähisukulaisessa porkkanassa; kuitenkin A-vitamiinin esiastetta β-karoteenia on porkkanassa moninkertaisesti enemmän. Palsternakassa on erityisen paljon kaliumia, jopa 600 mg verran sataa grammaa kohden. Se sisältää myös runsaasti ravintokuitua. 100 grammaa palsternakkaa sisältää 230 kJ (55 kcal) energiaa.

Joillekin kasvi aiheuttaa allergisen reaktion. Palsternakan lehdet saattavat myös ärsyttää ihoa, jos niistä irtoava neste osuu iholle yhdessä auringonvalon kanssa.

Ravintosisältö per 100 g 
 Energiaa 313,8 kJ/75 kcal
 Proteiinia 1,2 g
 Hiilihydraattia 17,99 g
 josta sokeria 4,8 g
 Rasvaa 0,3 g
 tyydyttyneitä rasvahappoja 0,05 g
 kertatyydyttämättömiä rasvahappoja 0,112 g
 monityydyttämättömiä rasvahappoja 0,047 g
 Ravintokuitua 4,9 g
 Natriumia 10 mg
 Kaliumia 375 mg

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Kasviatlas: Palsternakan eli euroopanpalsternakan levinneisyys Suomessa villiintyneenä.
 Palsternakka – Vuoden Vihannes 2004  Kasvitieto, Kotimaiset kasvikset
 Yle Olotila: Palsternakkapyreen resepti

Sarjakukkaiskasvit
Viljeltävät ravintokasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Edward the Great

Edward the Great: The Greatest Hits on Iron Maidenin toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2002. Se sisältää kappaleita kaikilta paitsi kahdelta ensimmäiseltä albumilta. Levyn alkuperäinen tarkoitus oli esitellä yhtyettä uusille faneille.

Levystä tehtiin vuonna 2005 uusi painos, joka sisältää kappaleita myös vuoden 2003 albumilta Dance of Death. Kokoelmaa on kritisoitu siitä, ettei kumpikaan painos sisällä kappaleita vuosilta 1978–1981, jolloin yhtyeen laulajana oli Paul Di’Anno.

Kappaleet

Vuoden 2002 alkuperäisen version kappaleet

Vuoden 2005 version kappaleet

Lähteet

Vuoden 2002 kokoelma-albumit
Iron Maidenin albumit
Leisure Suit Larry

Leisure Suit Larry on Sierra On-Linen (Sierra Entertainment) julkaisema seikkailupelisarja, jonka päähenkilönä on keski-ikäinen Larry Laffer. Pelisarjan suunnittelija ja käsikirjoittaja Al Lowe on ollut sarjan jokaisen pelin tuotannossa mukana, uusimpia pelejä, Leisure Suit Larry: Magna Cum Laudea ja Leisure Suit Larry: Box Office Bustia lukuun ottamatta.

Huomattavaa on että pelisarjaan ei koskaan julkaistu neljättä osaa (johon jälkikäteen viitataan nimellä Leisure Suit Larry 4: The Missing Floppies).

Hahmot
 Larry Laffer
Sarjan päähenkilö.

 Passionate Patti
Useissa osissa Larryn tavoitteiden kohde.

Sarjan pelit

Päälinja
Leisure Suit Larry in the Land of the Lounge Lizards (1987, tehty uusiksi 1991)
Leisure Suit Larry Goes Looking for Love (in Several Wrong Places) (1988)
Leisure Suit Larry III: Passionate Patti in Pursuit of the Pulsating Pectorals (1989)
Leisure Suit Larry 5: Passionate Patti Does a Little Undercover Work (1991)
Leisure Suit Larry 6: Shape Up or Slip Out! (1994)
Leisure Suit Larry: Love for Sail! (1996)

Muut
The Laffer Utilities (1990)
Leisure Suit Larry’s Casino (1998)
Leisure Suit Larry: Magna Cum Laude (2004)
Leisure Suit Larry: Box Office Bust (2009)
Leisure Suit Larry: Reloaded (2013)
Leisure Suit Larry: Wet Dreams Don't Dry (2018)

Peruutetut julkaisut
Leisure Suit Larry 4: Missing Floppies - Suunniteltiin moninpeliksi, teknisistä syistä idea kuitenkin hyllytettiin ja osan yli hypättiin. Nimitystä käytetään huumorimielessä.
Leisure Suit Larry 8: Lust in Space (1998)
Leisure Suit Larry: Cocoa Butter (2005)
Leisure Suit Larry: Pocket Party (2005)

Aiheesta muualla
Al Lowe's Humor Site Al Lowen kotisivu 
Al Lowe's Leisure Suit Larry page 
Al Lowe kritisoi Leisure Suit Larry: Magna Cum Laude peliä
Live to Tell

Live to Tell on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan ensimmäinen singlejulkaisu hänen kolmannelta studioalbumiltaan True Blue. Madonnan ja Patrick Leonardin tuottama single julkaistiin maailmanlaajuisesti 26. maaliskuuta 1986. Kappaletta käytettiin tunnusmusiikkina elokuvassa Elossa todistamaan, jonka pääosaa esitti Madonnan tuolloinen aviomies Sean Penn.

Kesäkuussa 1986 Live to Tell saavutti Billboard-listalla ykkössijan ja Britannian singlelistan kakkossijan. Suomessa se nousi virallisen singlelistan sijalle 7.

Vuonna 2006 Madonna esitti Confessions Tour -konserttikiertueensa avausnumerossa kappaleen roikkuen korkealta peilipinnoitetulta ristiltä päässään orjantappurakruunu. Katolinen ja anglikaaninen kirkko tuomitsivat esityksen ja arvelivat sen johtuvan tähden ”lapsuudentraumoista”. Myöhemmin Madonna kertoi haastattelussa uskovansa, ettei Jeesus olisi pahastunut esityksestä, koska osa sen tuotosta meni AIDSin vastaiseen työhön.

Lähteet 

Madonnan kappaleet
Vuoden 1986 kappaleet
S Club 7

S Club 7 (myöhemmin S Club, Paul Cattermolen lähdettyä yhtyeestä) oli brittiläinen vuosina 1999–2003 toiminut popyhtye. Yhtyeen kokosi sen managerina ollut Simon Fuller, joka tunnetaan myös Spice Girlsin managerina. 

S Club 7:n suosio Britteinsaarilla perustui alun perin television komediasarjaan, joka perustui yhtyeen elämään ja jossa yhtyeen jäsenet esittivät itseään. Ohjelman nimi vaihtui tapahtumapaikan mukaan: Miami 7, LA 7, Hollywood 7 ja viimeksi Viva S Club (Espanjassa). Jokaisessa jaksossa S Club 7 esitti yhden kappaleen silloiselta albumiltaan. Vuonna 2002 S Club 7 julkaisi clipin, missä ilmoitti, että aikoivat perustaa heille ns. jälkeläiset, mistä syntyi S Club 8.

Elokuva 
Ryhmän jäsenet ovat tehneet myös elokuvan vuonna 2003. Elokuvan ohjasi Nigel Dick

Jäsenet
 Tina Barrett (s. 1976)
 Paul Cattermole (s. 1977)
 Jon Lee (s. 1982)
 Bradley Mclntosh (s. 1981)
 Jo O'Meara (s. 1979)
 Hannah Spearritt (s. 1981)
 Rachel Stevens (s. 1978)

Diskografia 
 S Club (1999)
 7 (2000)
 Sunshine (2001)
 Seeing Double (2002)

Brittiläiset popyhtyeet
Lewis Gilbert

Lewis Gilbert (6. maaliskuuta 1920 Lontoo, Iso-Britannia – 23. helmikuuta 2018 Monaco) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan erityisesti Alfie- ja James Bond -elokuvistaan.

Gilbertin ura elokuvien parissa alkoi dokumenttielokuvien ohjaajana 1940-luvulla. Vuosien kuluessa hän pääsi ohjaamaan fiktioelokuvia, joiden suosio jäi kuitenkin varsin pieneksi. 1950-luvulla hänen uransa lähti selkeään nousuun, ja ensimmäisen nykyisin klassikon asemaa nauttivan elokuvansa hän sai valmiiksi vuonna 1966. Alfie – naisten viettelijä oli merkittävä taloudellinen menestys, joka on myöhemmin saanut jatko-osan ja uusintafilmauksen.

Gilbertin seuraava ohjaustyö oli vuonna 1967 Elät vain kahdesti (You Live Only Twice), joka oli jatkoa vuonna 1962 alkaneelle Britannian menestyneimmälle elokuvasarjalle. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 111 miljoonaa dollaria, ja oli yksi ensimmäisistä 007-elokuvista, joka ylitti 100 miljoonan dollarin rajan.

Lewis otti riskin ja lähti ohjaamaan Hollywoodiin saavutettuaan mainetta kotimaassaan. Hurjat seikkailijat (The Adventurers, 1970), joka floppasi. Niinpä Gilbert palasi takaisin Britanniaan, ja ohjasi Golden Globe -ehdokkuuden saaneen Ystävät-elokuvan (Friends, 1971), jonka jatko-osan Paul and Michelle hän ohjasi vuonna 1974. 

007 rakastettuni (The Spy Who Loved Me, 1977) ja Kuuraketti (Moonraker, 1979) ovat viimeiset Gilbertin ohjaamat 007-elokuvat. Ensimmäisenä mainittu sai peräti kolme Oscar-ehdokkuutta ja jälkimmäinenkin vielä yhden. 

Gilbert piti useamman vuoden tauon ennen seuraavaa ohjaustaan Tunnit Ritan kanssa (Educating Rita, 1983), jossa hän palasi yhteistyöhön Alfien pääosaa esittäneen Michael Cainen kanssa. Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta mies- ja naispääosista. Shirley Valentine (1989) on tällä hetkellä viimeisin mestariteoksena pidetty Gilbertin ohjaus, joka sai kaksi Oscar-ehdokkuutta. Stepataan pois (Stepping Out, 1991) oli kanadalais-yhdysvaltalainen musikaali, Edbrook Hallin salaisuus (Haunted, 1995) yhdysvaltalais-brittiläinen kauhuelokuva ja viimeisin Gilbertin ohjauksista on draamakomedia Hullut hautajaiset (Before You Go, 2002) , joka oli puhtaasti brittiläinen tuotanto.

Gilbertin uran suurimpina saavutuksina voidaan pitää kolmea Bond-elokuvaa ja hänelle ehdokkuuden parhaasta elokuvasta tuonutta Alfieta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Lewis Gilbertin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Peter R. Hunt

Peter Roger Hunt (11. maaliskuuta 1925, Lontoo, Iso-Britannia — 14. elokuuta 2002, Santa Monica, Kalifornia, USA) oli elokuvaohjaaja ja -leikkaaja.

Huntin ura elokuvien parissa alkoi Britanniassa vuonna 1954 televisioelokuvan leikkaamisen myötä. Hän leikkasi useita elokuvatuotantoja ennen kuin leikkasi ensimmäisen 007-elokuvan, Salainen agentti 007 ja tohtori Non, vuonna 1962. 007-elokuvia hän ohjasi vielä kaksi 1960-luvulla. 

007-elokuvien leikkaamisen myötä hänen kykynsä huomattiin, ja hänet valittiin ohjaamaan George Lazenbyn tähdittämä Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (On Her Majesty's Secret Service, 1969), joka oli hänen esikoisohjauksensa ja suuri hitti, vaikkakin jäi edellisten sarjan elokuvien varjoon, sillä pääosaan valittu Lazenby jakoi mielipiteet samaan tapaan kuin Casino Royale -elokuvaan 2000-luvulla valittu Daniel Craig. Kun Hunt ohjasi, leikkaajan toimi myöhemmin myös elokuvasarjan ohjaajaksi noussut John Glen.

Huntin seuraavaa elokuvaa saatiin odottaa aina vuoteen 1974 asti, kun Gold sai ensi-iltansa. Pääosassa nähtiin 007-elokuvien James Bondina tunnettu Roger Moore. Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta musiikista. Joka pirua kutsuu (Shout at the Devil, 1976) oli myös Mooren tähdittämä toimintaelokuva.

Kuoleman ajojahti (Death Hunt, 1981) oli amerikkalaistuotantoa oleva elokuva, joka filmattiin talvimaisemien vuoksi Kanadassa. Pääosissa nähtiin Charles Bronson ja Lee Marvin. Villihanhet 2 (Wild Geese II, 1985) oli epäonnistunut jatko-osa Roger Mooren tähdittämälle esikoisosalle. Bronsonin kanssa yhteistyöhön Hunt palasi vielä elokuvan Salamurhaaja (Assassination, 1987) myötä, missä lähes ikäloppu Bronson esitti presidentin henkivartijaa. 

Televisioelokuvaksi tehty kauhujännäri Piinaava painajainen (Eyes of a Witness, 1991) jäi Huntin viimeiseksi ohjaustyöksi.

Aiheesta muualla 

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Katharine McPhee

Katharine Hope McPhee (s. 25. maaliskuuta 1984 Los Angeles) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. McPhee sijoittui toiseksi American Idolin viidennellä tuotantokaudella vuonna 2006. Vuodesta 2014 lähtien hän on esittänyt Paige Dineeniä televisiosarjassa Scorpion.

Ura

American Idol 
McPhee osallistui San Franciscon koelauluihin kappaleella "God Bless The Child". Tuomareista Randy Jackson sanoi, että McPheellä oli siihen mennessä paras ääni koko koelauluissa. Kilpailun finaalissa Kodak-teatterissa toukokuussa 2006 McPhee sijoittui toiseksi.

Laulajana 
Sony BMG ilmoitti kesällä 2006 McPheen solmineen julkaisusopimuksen RCA Recordsin ja Simon Fullerin omistaman 19 Recordings Limitedin kanssa.

Kesäkuussa 2006 McPheen Idolissa esittämä "Somewhere Over the Rainbow" kappale julkaistiin RCA Recordsin kautta. Se nousi parhaimillaan Billboard Hot 100-listalla sijalle 12. McPhee oli mukana laulamassa Andrea Bocellin vuonna 2006 julkaistulla Under the Desert Sky –albumilla.

Katharine McPhee niminen esikoisalbumi julkaistiin vuoden 2007 tammikuussa.

Tammikuussa 2009 McPhee teki levytyssopimuksen Verve Forecast Recordsin kanssa.

Näyttelijänä 
McPhee teki ensimmäisen roolisuorituksen vuonna 2008 romanttisessa komediassa nimeltä The House Bunny. Hän on vieraillut televisiosarjoissa, kuten C.S.I. New York ja Community. Vuonna 2012 McPhee antoi äänensä Maggielle Family Guyn jaksossa "You Can't Do That on Television, Peter".

Vuonna 2014 McPhee sai pääroolin televisiosarjasta Scorpion, jossa hän esittää Paige Dineeniä.

Diskografia

Albumit 
 Katharine McPhee (2007)
 Unbroken (2010)
 Christmas Is the Time to Say I Love You (2010)
 Hysteria (2015)
 I Fall in Love Too Easily (2017)

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 
 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
American Idol -kilpailijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Hioke

Hioke on paperin valmistuksessa käytettävää massaa. Sitä valmistetaan puusta mekaanisesti jauhamalla eli kuiduttamalla ja hiomalla puupöllejä.

Hioketta valmistetaan tyypillisesti kuusesta, koska kuusen uuteainepitoisuus on mäntyä alhaisempi. Myös joitain nopeakasvuisia mäntylajikkeita, kuten montereynmäntyä (Pinus radiata) voidaan käyttää hiokkeen valmistuksessa. Lehtipuista haapa on tyypillisin raaka-aine.

Valmistusmenetelmästä johtuen hioke sisältää selluloosaa, hemiselluloosaa ja ligniiniä samassa suhteessa kuin puu. Sellun valmistuksesta poiketen myös valkaisuvaiheessa pyritään säilyttämään ligniini, jotta massan saanto pysyisi korkeana. Tämän takia valkaisussa pyritään poistamaan ligniinin värillisyyttä aiheuttavat ryhmät. Tämän vuoksi vaaleuden pysyvyys ei ole hiokkeessa yhtä hyvä kuin sellussa. Saanto sen sijaan on erittäin korkea: 98,5 %.

Hioke sisältää muihin massoihin verrattuna vähän pitkiä kuituja ja paljon hienoainetta. Tästä syystä se parantaa paperin optisia ominaisuuksia, mutta ei anna yleensä riittävää lujuutta ilman pitkäkuituisen sellun lisäystä. Hioketta käytetään tyypillisesti SC-paperissa ja LWC-pohjapaperissa.

Katso myös 

 Hierre
 Sellu

Lähteet 

 Tietojätti tietosanakirja A-Ö, sivu 270. Gummerus. ISBN 951-20-6481-2
 Trinket Oy:n sanasto, luettu 26.11.2006
 Amerpapin sanasto, luettu 26.11.2006

Aiheesta muualla 

 Suurennoskuva hiokkeesta

Paperiteollisuus
Tuomenkehrääjäkoi

Tuomenkehrääjäkoi (Yponomeuta evonymella) on perhonen, jonka toukat elävät tuomissa. Ne kehräävät tuomeen harsomaisen kudoksen, joka peittää lehtiä, oksia ja joskus koko puun. Toukat pystyvät syömään koko puun lehdettömäksi. Tästä puu selviytyy kuitenkin yleensä hyvin.

Koko ja ulkonäkö 
Aikuisella perhosella on puhtaan valkoiset etusiivet joissa on siiven suuntaisesti viisi epäsäännölistä riviä pieniä mustia pilkkuja. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Tuntosarvet ovat hieman etusiipiä lyhyemmät ja valkoisten poikkiviirujen kirjomat. Siipiväli 20–24 mm.

Yponomeuta -sukuun kuuluu kahdeksan Suomesta tavattua lajia, joista jossain määrin mainittavia tuhoja aiheuttavat myös pihlajankehrääjäkoi (Yponomeuta padellus) ja omenankehrääjäkoi (Yponomeuta malinellus). Lajit muistuttavat ulkonäöltään huomattavasti tuomenkehrääjäkoita.

Levinneisyys ja lentoaika 

Tuomenkehrääjäkoin levinneisyys on palearktinen ulottuen Irlannista ja Iberian niemimaalta Skandinaviaan ja idässä edelleen Koreaan ja Japaniin saakka. Suomessa lajia tavataan koko maassa, mutta se harvinaistuu pohjoista kohti. Toukkia tavataan kesäkuussa. Aikuiset perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elo-syyskuun vaihteeseen.

Elinympäristö ja elintavat 
Tuomenkehrääjäkoita tavataan kaikkialla tuomia kasvavilla paikoilla. Toukat elävät suurina ryhminä erittämänsä seitin suojissa ja syövät puut runsaana esiintyessään jopa täysin lehdettömiksi. Tuomet selviävät yleensä tuhosta hyvin ja kasvattavat uudet lehdet myöhemmin kesällä. Jos huomattava tuho kuitenkin toistuu useita vuosia peräkkäin, puut saattavat kuolla. Kukin toukkaryhmä syö kaikki oksan lehdet ja lehtien loputtua ne siirtyvät joukkona uuteen oksaan. Täysikasvuiset toukat koteloituvat tiiviinä ryhminä seitin suojiin. Toukkien seittejä on tuomissa alku- ja keskikesällä ja loppukesällä koteloituneista toukista kuoriutuu aikuisia perhosia.

Naaras munii nuorille oksille noin 60 munan rykelmiä, joiden läpimitta on joitakin millimetrejä. Osa munista kuoriutuu jo syksyllä, mutta toukat eivät poistu munasta ennen kevättä. Yleensä muna on talvehtiva elämänvaihe.

Tuomenkehrääjäkoita voidaan torjua myrkyttämällä tai suihkuttamalla puut puhtaiksi vedellä. Euroopan alueella tuomenkehrääjäkoikantaa pitävät kurissa ainakin 34 eri parasitoidihyönteistä ja 15 muuta saalistajaa. Lajin torjumiseksi feromonipyydyksillä on olemassa myös kaupallisesti saatava feromoni.

Ravintokasvi 
Toukkien ensisijainen ravintokasvi on tuomi (Prunus padus), vähemmissä määrin myös muutamat muut ruusukasveihin kuuluvat puulajit.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Tuomenkehrääjäkoi (Yponomeuta evonymellus)
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Lepidoptera.pl 
 Pherobase: Semiochemicals of Yponomeuta evonymellus, the Bird-cherry ermine 

Kehrääjäkoimaiset
Kasvien tuhohyönteiset
Alfa Ceti

Alfa Ceti (α Cet / α Ceti) on Valaskalan tähdistön päätähti, myös nimeltään Menkar tai Menkab, joka tulee nimestä Al Minhar, "valaan nokka". Nimeä Mankar käytetään myös Lambda Cetistä.

Menkar on punainen jättiläistähti, joka on hyvin pitkällä kehityksessään, polttaa fuusioreaktiossa viimeisiä vetyjä keskustassaan tai ehkä alkanut polttaa heliumia. Tähden kirkkaus vaihtelee.

Aiheesta muualla 

Mankar alcyone.de
Menkar Kaler 
Domeofthesky Menkar

M-spektriluokan tähdet
Jättiläistähdet
Jackson Guitars

Jackson Guitars on Grover Jacksonin vuonna 1982 perustama yhdysvaltalainen kitarayhtiö. Ensimmäinen "Jackson" kitara valmistui Randy Rhoadsille Grover Jacksonin omistamassa Charvel-guitars yrityksessä, jonka hän oli ostanut Wayne Charvelilta. Rhoadsille valmistunut kitara oli muodoltaan varsin radikaali v-malli ja koska Charvel-guitars oli jo saavuttanut jonkinlaista suosiota, päätti Grover Jackson nimetä Rhoadsille tehdyn kitaran itsensä mukaan Jacksoniksi, ettei mallin epäonnistuminen vaikuttaisi Charveleiden maineeseen. Jackson RR-mallista muodostui kuitenkin metallimuusikoiden klassikkokitara ja tämän vuoksi myös muut Jackson mallit ovat suosittuja metallimuusikoiden parissa.

Ensimmäiset vuodet Jackson-kitarat olivat kaikki custom-shop mallin mukaan vain tilauksesta rakennettuja ensin San Dimasin tehtaalla ja sitten 1987-eteenpäin Ontarion tehtaalla. 1990-1991 Jackson alkoi valmistaa suosituimpien malliensa halvempia versioita Japanissa. Näistä kalleimpia versioita pidetään laadultaan lähes Custom shop -mallien veroisina. Myöhemmin 90-luvulla Jackson alkoi myös valmistaa USA:ssa mallejaan sarjatuotantona, kalliden Custom shop -kitaroiden lisäksi.

Fender osti Jackson-yhtiön vuosina 2001-2002 muuttaen Custom shop -hinnoittelua sekä artistien sponsorointisopimuksia. Tämän spekuloidaan aiheuttaneen todella monien artistien kuten Dave Mustainen lähdön Jacksonin "tallista". Suosittuja Jacksonin malleja ovat muun muassa Jackson Randy Rhoads ja Jackson Kelly.

Jacksonin kitaroissa teräväkärkinen lapa on tavaramerkki.

Pornonäyttelijä Jenna Jameson on Jacksonin PR-henkilö.

Jacksonin kitaramalleja

Performer
Randy Rhoads, Epäsymmetrinen "v"-muotoinen runko teräväkärkisillä siivillä. (ks. kuva)
Soloist ja Dinky. Soloistissä on läpi-rungon kaularakenteellinen "superstrat"-muotoinen malli, kun taas Dinkyllä on samanmuotoinen runko, mutta pulttikaulalla. (ks. kuva)
DR, Dinky ylösalaisin käännetyllä lavalla.
Kelly, teräväkulmaisempi ja virtaviivaisempi versio Gibsonin Explorer-mallista. (ks. kuva)
King V, symmetrinen V-muotoinen kitara pitkillä teräväkärkisillä siivillä
King V Rhoads
Phil Collen signature PC1, Sustainer-mikrofoni kaulassa ja aidolla Floyd Rose-lukkotallalla. Sitä seurasi lyhytikäinen PC3 malli, halvempi versio DiMarzion yhdellä humbuckerilla ja kahdella yksikelaisella mikrofonilla ja Wilkinsonin kelluvalla tallalla.
The Y2KV, Randy Rhoads -mallin kaltainen mutta symmetrisillä siivillä. Suunnittelijana Megadethin kitaristi Dave Mustaine.
Warrior, aggressiivisen näköinen runko neljällä terävällä kulmalla. Muistuttaa hieman Kellyä. (ks. kuva)

Jackson-kitaroita käyttäneitä artisteja

 Alexi Laiho (Children of Bodom)
 Roope Latvala (Stone)
Rick Savage (Def Leppard)
Galder (Dimmu Borgir)
Derrick Green (Sepultura)
 Kirk Hammett (Metallica)
 Jeff Hanneman (Slayer)  
 Chris Holmes (W.A.S.P.)
 Gary Holt (Exodus)
 Scott Ian (Anthrax)
 Andreas Kisser (Sepultura)
 Jake E. Lee
Mark Morton (Lamb of God)
 Dave Mustaine (Megadeth)
Randy Rhoads
 James Root (Slipknot)
Vinnie Vincent (KISS)

Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Suomalainen Jackson-sivusto
Ulkomaalainen Jackson-sivusto

Kitaravalmistajat
Kenny Loggins

Kenny Loggins (syntyjään Kenneth Clark Loggins, s. 7. tammikuuta 1948, Everett, Washington) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on esimerkiksi tehnyt 1994 suositun nuorille tarkoitetun albumin Return to Pooh Corner. Hän muodosti 1970-luvulla Jim Messinan kanssa duon nimeltä Loggins & Messina. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa oli Celebrate Me Home.

Yhdysvaltalaiset laulajat
Grammy-palkinnon saajat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Alfa Cassiopeiae

Alfa Cassiopeiae (α Cas / α Cassiopeiae) eli Schedar on melko kirkas tähti Kassiopeian tähtikuviossa. Schedar kirjoitetaan eri tavoin, esimerkiksi Shedar, Shadar, Schedir, tai Shedir. Nimi schedar tulee Arabian kielen sanasta صدر şadr, "rinta", mikä viitanneen Kassiopeian W-muotoon, joka on kuin nainen sivulta (missä pullottaa rinta ja reisi). Schedar on oranssi jättiläistähti.

Aiheesta muualla 
Shedar at Jim Kaler's Stars site
Daviddarling Scheat
Domeofthesky Shedar
Schedar alcyone.de

K-spektriluokan jättiläiset
Croatia Airlines

Croatia Airlines  on kroatialainen lentoyhtiö. Sillä on lentokohteita Kroatian lisäksi myös muualla Euroopassa. Sen päälentoasema ja päämaja sijaitsevat Zagrebissa. Lentoyhtiö perustettiin 20. kesäkuuta 1989. Silloin sen nimi oli Zagal - Zagreb Airlines. Kroatian demokraattisten vaalien jälkeen vuonna 1990 sen nimi muutettiin Croatia Airlinesiksi.

18. marraskuuta 2004 Croatia Airlines liittyi Star Allianceen alueellisena jäsenenä.

Reittikohteet (tammikuu 2016) 

Alankomaat
Amsterdam
Belgia
Bryssel
Bosnia ja Hertsegovina
Mostar
Sarajevo
Italia
Rooma
Itävalta
Wien
Kroatia
Dubrovnik
Pula
Rijeka
Split
Zadar
Zagreb
Pohjois-Makedonia
Skopje
Ranska
Pariisi
Saksa
Berliini
Frankfurt
Hannover
München
Suomi
Helsinki, kausittainen
Sveitsi
Zürich
Yhdistynyt kuningaskunta
Lontoo
(Gatwick)
(Heathrow)
Nottingham

Laivasto 

Laivaston keski-ikä kesäkuussa 2022 on 17,2 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Croatia Airlines

Kroatialaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
Star Alliance
Louis De Geer (1587–1652)

Louis De Geer (17. marraskuuta 1587 Liège – 19. kesäkuuta 1652 Amsterdam) oli kauppias ja teollisuusmies, jota pidetään Ruotsin teollisuuden uranuurtajana. 

De Geer toimi pankkiirina Amsterdamissa ja tutustui tehtävässään Ruotsin raaka-ainevaroihin. Hän osti Finnspångan rautatehtaan ja alkoi tehdä kauppaa Ruotsin kruunun kanssa. Vuonna 1627 hän muutti Norrköpingiin Ruotsiin. Vuoteen 1631 asti hän toimi Ruotsin armeijan suurimpana hovihankkijana. De Geer siirsi aseiden valmistuksen suurelta osin Ruotsiin ja toi maahan tarkoitusta varten vallonialaisia seppiä ja kaivosmiehiä. Hän perusti maahan useita teollisuus- ja muita yrityksiä. Hänet määrättiin kruunun kivääritehtaiden sekä kuparin ja suolan kauppatoiminnan johtajaksi. Hänet aateloitiin 1641. Tanskan-sodan 1643–1645 aikana hän varusti omilla varoillaan 30 laivaa Ruotsin laivastolle. Hän oli mukana Ruotsin Afrikan-kauppakomppanian perustamisessa 1649.

Lähteet

Kirjallisuus 
 De Geer Louis: Strödda minnen från åren 1854-1924. Stockholm, Bonnier, 1926.

Alankomaalaiset liikemiehet
Ruotsalaiset liikemiehet
Vuonna 1587 syntyneet
Vuonna 1652 kuolleet
Heinkel He 111

Heinkel He 111 (lempinimeltään Spaten ("lapio")) oli saksalainen, kaksimoottorinen ja yksitasoinen keskiraskas pommikone. Se oli Luftwaffen eniten käyttämä pommikone toisen maailmansodan alkupuolella. Koneen ensilento lennettiin 24. helmikuuta 1935, ja se esiintyi ensimmäisen kerran taistelukäytössä Espanjan sisällissodassa Condor-legioonan kalustona. Taistelussa Britanniasta kone kantoi päävastuun pommituksista. Konetyyppi oli hidas, joten sillä operoineet laivueet kärsivät suuria tappioita. Koneet siirrettiin vähitellen yöpommituksiin.

Konetta kuitenkin valmistettiin Saksassa vuoteen 1944 asti. Syynä tähän olivat vaikeudet Heinkel He 111:n seuraajaksi suunnitellun Heinkel He 177:n tuotannossa. Tuotantoversioiden lisäksi koneesta kehitettiin muun muassa erikoisversio He 111 Z (Zwilling) yhdistämällä kaksi konetta siivistään toisiinsa. Z-versiota käytettiin Messerschmitt Me 321 -jättiläisliitokoneiden hinauksiin. Konetta valmistettiin myös Espanjassa 1950-luvulle asti. Viime vaiheessa espanjalaistekoiset koneet varustettiin Rolls-Royce Merlin -moottoreilla. Tyyppi tunnettiin Espanjassa nimellä Pedro, ja se palveli vuoteen 1973 asti.

Tekniset tiedot

Lähteet 
 https://books.google.fi/books?id=mrLgAwAAQBAJ&pg=PA93&lpg=PA93&dq=spaten+heinkel+111&source=bl&ots=cIVw9ZbzEr&sig=ACfU3U1AgvKdyW2tcKANRLJmYytqk6F2Dg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjFzbLLhu7pAhUHcZoKHSPJDGMQ6AEwAHoECAkQAQ#v=onepage&q=spaten%20heinkel%20111&f=false
 
 Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo. ISBN 951-0-07838-7. (s. 5, 6-7, 10, 13-14, 24-25, 26-27)

Viitteet

Aiheesta muualla 

http://www.battleofbritain1940.net/0017.html
http://www.warbirdalley.com/he111.htm
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=99
http://acepilots.com/german/he111.html
http://www.richard-seaman.com/Aircraft/AirShows/Frederick2000/He111/index.html
http://www.unrealaircraft.com/hybrid/He111Z.php

Saksalaiset pommikoneet
He 111
Tuomas Virkkunen

Tuomas Virkkunen (s. 9. maaliskuuta 1979 Tampere) on pääasiassa jalkapalloon keskittynyt suomalainen urheiluselostaja, joka työskentelee C Morella.

Virkkunen on kotoisin Tampereelta, missä hän myös asuu. Juniorivuosinaan hän edusti jalkapallossa TPV:tä ja Ilvestä. Toimittajan uransa hän aloitti Voionmaan opiston radio- ja televisiolinjalla. Hän pääsi työharjoitteluun Sport FM:lle, mistä kehittyi lopulta pidempi työsuhde. Hän on selostanut jalkapalloa muun muassa Urheilukanavalla ja MTV Sportilla. Vuonna 2006 hän selosti jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohko-otteluita Yleisradiolla. Virkkunen on selostanut myös autourheilua ja Ateenan olympialaisissa lento- ja koripalloa. Vuonna 2016 Englannin Valioliigan siirryttyä MTV:ltä Viasat Urheilulle Virkkunen liittyi Viasatin selostajatiimiin. Vuonna 2018 hän jätti Viasatin ja palaa selostamaan MTV:n C More -maksukanaville Mestarien liigaa ja La Ligaa.

Urheilutoimittajain liitto valitsi Virkkusen vuoden 2008 urheilutoimittajaksi. IS Urheilu ja Urheilulehti ovat valinneet hänet Suomen parhaaksi jalkapalloselostajaksi.

Vuonna 2013 Urheilulehti nosti Virkkusen Suomen kaikkien aikojen selostajalistalla sijalle 4.

Lähteet

Aiheesta muualla  

 Tuomas Virkkusen Romantikko-blogi MTV3:n sivustolla

Suomalaiset urheiluselostajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Festival of Pacific Arts

Festival of Pacific Arts on Tyynenmeren maissa neljän vuoden välein järjestettävä festivaali, jonka tarkoituksena on esitellä sen osallistujamaiden perinteistä ja nykyaikaista kulttuuria. Jokaisella Oseanian maalla ja epäitsenäisellä alueella on mahdollisuus osallistua tapahtumaan.

Festival of Pacific Arts perustettiin 1972, jolloin osallistujamaita oli neljätoista. Uusimpaan tapahtumaan vuonna 2004 osallistui 27 maata.

Tapahtumat 
Festival of Pacific Arts on järjestetty yhdeksän kertaa:

 1972 Fidžillä
 1976 Uudessa-Seelannissa
 1980 Papua-Uudessa-Guineassa
 1985 Ranskan Polynesiassa
 1988 Australiassa
 1992 Cookinsaarilla
 1996 Samoalla
 2000 Uudessa-Kaledoniassa
 2004 Palaulla

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut , 

Kulttuuritapahtumat
Lars Johan Ehrenmalm

Lars Johan Malm, aateloituna vuodesta 1720 Ehrenmalm (14. kesäkuuta 1688 Viipuri – 21. syyskuuta 1774 Turku) oli suomalainen virkamies ja valtiopäivämies.

Ehrenmalm tuli ylioppilaaksi Turussa 1703. Hän oli Turun hovioikeudessa auskultanttina 1707 ja hänestä tuli Kuninkaallisen tykistörykmentin Suomen tykistön sotatuomari 1708. Ehrenmalm joutui sotavangiksi venäläisten vallattua Viipurin 1710. Sotavankina Ehrenmalm oli Pietarissa kansliatöissä. Hän osti itsensä vapaaksi 1712 ja palasi Tukholmaan 1714 toimien sitten valtaneuvos Arvid Bernhard Hornin yksityissihteerinä.

Ehrenmalm oli vuodesta 1718 Turun hovioikeuden asessori, 1728 hovioikeudenneuvos ja 1736 Pohjois-Suomen laamanni. Ehrenmalm nimettiin Turun ja Porin läänin varamaaherraksi vuonna 1744 ja maaherraksi vuonna 1747 (toimi virassa vuoteen 1749). Hän oli hyvin perehtynyt Suomen talouteen ja jätti vuosien 1739–1940 valtiopäiville laajan mietinnön maan talouden kehittämikseksi.

Ehrenmalmin suomalaissyntyiset vanhemmat olivat Suomen ylisotakomissaari Lars Larsson Malm (k. 1714) ja Helena Lilliegren (1665–1741). Hänen puolisonsa vuodesta 1717 oli Elisabeth Åkerhielm. Hovioikeuden jäsen, valtiopäivämies Samuel Magnus Ehrenmalm oli heidän poikansa.

Lähteet  

Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet
Turun ja Porin läänin maaherrat
Suomalaiset tuomarit
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1688 syntyneet
Vuonna 1774 kuolleet
Dudinka

Dudinka () on noin 22 175 asukkaan (2010) kaupunki Jeniseijoen alajuoksulla, Taimyrin niemimaalla pohjois-Siperiassa Venäjällä. Vuonna 1667 perustettu kaupunki on myös Krasnojarskin aluepiiriin kuuluvan Taimyrin autonomisen piirikunnan hallinnollinen keskus.

Dudinka on läheisen Norilskin kaivos- ja sulattokombinaatin vientisatama, jonne johtaa 96 kilometrin ratayhteys Norilskista. Dudinkan kaupungin kautta kulkee myös vuonna 1969 avattu Messojaha–Norilsk-maakaasuputki. Ensimmäinen valtamerialus saapui 1936. Jäänmurtajien avulla kaupungin satama pidetään avoimena meriliikenteelle läpi vuoden, mutta säännöllinen jokilaivaliikenne Krasnojarskiin on mahdollista vain lyhyen kesän aikana. Jenisein jäiden liikkumisen aiheuttamien vaurioiden välttämiseksi satamanosturit ja pääosa muista laiturirakenteista siirretään joen ääreltä pois talvella; kevätulvan aikaan satama-alue jää veden alle. Vuodesta 2001 lähtien Dudinka on ollut jälleen suljettu kaupunki, johon ulkomaalaisten pääsy on rajoitettua.

Vuonna 2015 Dudinkan sataman kautta raportoitiin kulkeneen yhteenä 1,2 miljoonaa tonnia rahtia. Myös vuonna 2016 sataman kautta kulkeneeksi kirjattiin 1,2 miljoonaa tonnia rahtia.

Paikkakunnaalla on sataman lisäksi lisäksi kalastusta ja kalanjalostusta, siellä toimii eläinlääketieteellinen oppilaitos ja kotiseutumuseo.

Kaupungissa asuu alkuperäisväestöön kuuluvia nganasaneja.

Dudinkassa on käynyt useita huomattavia tutkijoita. Suomalaisista tunnetuimpia ovat Mathias Aleksanteri Castrén, joka tutki samojedikieliä ja keräsi kansatieteellisiä esineitä vuonna 1846. Han jatkoi Dudinkasta vielä pohjoiseen. Hänen matkakumppaninsa kielitieteilija Johan Reinhold Bergstadi sairastui ja jäi Dudinkaan. Molempien elämä oli kovaa pohjoisessa kylmyyden ja yksipuolisen ravinnon johdosta, mutta he pääsivät takaisin Suomeen julkaisemaan tutkimustensa tulokset. Castrén kertoo, että Dudinkan kylässä oli neljä pientä hökkeliä ja pieni kivikirkko. 

Kai Donner, joka tutki samojedien ja ostjakkien kieliä, saapui Dudinkaan jouluaattona vuonna 1912, jolloin pakkasta oli -55 °C. Hän kuvaa Dudinkaa kamaritutkijan paratiisiksi, jossa tutkija voi kohdata pohjoisen alueen eri heimoja, kuten kettejä, sahoja eli jakuutteja, dolgaaneja, evenkejä, nganasaneja ja enetsejä, jotka tulevat Dudinkaan käymään kauppaa. Myös Donnerille matka oli vaikea, kun hän palellutti pahoin kätensä ja jalkansa.    

Tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskjöld matkusti Jenisein suulle Dudinkan kautta vuonna 1875.

Lähteet

Aiheesta muualla

Krasnojarskin aluepiirin kaupungit
Taimyr
Venäjän suljetut alueet
Venäjän satamat
Wiima

Wiima on suomalainen Wihuri Oy:n valmistama kevyt henkilöautomalli, jota rakennettiin yksi kappale vuonna 1957.

Erimerkkiset kääpiöautot olivat suosittuja 1950-luvulla varsinkin Keski-Euroopassa. Autoalalla aktiivinen, merenkulkuneuvos Antti Wihurin omistama Helsingin maalaiskunnassa toiminut Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab tutki 1950-luvun loppupuolella mahdollisuuksia suomalaisen pikkuauton valmistamiseksi. Wiima-niminen prototyyppi, joka muistutti ulkonäöltään tuonaikaisia saksalaisia kääpiöautoja, ehkä eniten Goggomobiliä, esiteltiin marraskuussa 1957. Autossa oli muodin mukaisesti takaosaan sijoitettu saksalaisvalmisteinen kaksisylinterinen ja ilmajäähdytteinen moottori, jonka iskutilavuus oli 300 kuutiosenttimetriä ja teho 15 hevosvoimaa. Auton korin pituus oli 161 senttimetriä, siihen mahtui kuljettaja ja yksi matkustaja ja auton etuosassa oli pieni tavaratila. Auton huippunopeutta ei ilmoitettu.

Wiima-autoa pidettiin onnistuneena, mutta kaavailut sen sarjavalmistuksen aloittamiseksi osoittivat, että auton hinta tulisi nousemaan lähelle Volkswagen Kuplan hintaa, eikä sen kehittämistä jatkettu. Tämä laatuaan ainoaksi jäänyt auto joutui myöhemmin kadoksiin.

Lähteet
 Jorma O. Tiainen (toim.): Vuosisatamme Kronikka, s. 818. Jyväskylä: Gummerus, 1987.
 Kimmo Levä (toim.): Made in Finland (Mobilia-vuosikirja 2002), s. 66. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2002.
gtue-oldtimerservice.de/

*Saunalahti.fi

Wihuri
Suomalainen autoteollisuus
Suomalaiset automerkit
Suomen teollisuushistoria
Aviapoliksen suuralue