joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Henrik Lundqvist

Henrik Lundqvist (s. 2. maaliskuuta 1982 Åre, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi New York Rangersissa, kaudesta  alkaen  loppuun saakka, kunnes syyskuussa 2020 Rangers osti ulos viimeisen vuoden Lundqvistin sopimuksesta. Lundqvist oli perhostyylin maalivahti.

Rangers varasi Lundqvistin NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 205. Varauksen jälkeen hän pelasi vielä viisi vuotta Frölundassa Ruotsin liigassa. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja nousi heti avauskaudellaan Rangersin ykkösvahdiksi. Kaudella 2011–2012 Lundqvist sai NHL:n parhaan maalivahdin Vezina Trophy -palkinnon. Hänellä oli runkosarjassa NHL-vuosiensa paras torjuntaprosentti 93 ja päästettyjen maalien keskiarvo 1,97.

Lundqvist saavutti olympiakultaa Torinon olympialaisissa 2006 Ruotsin voitettua Suomen finaaliottelussa 3–2. Lundqvist valittiin Sotshin olympialaisten jääkiekkoturnauksen parhaaksi maalivahdiksi vuonna 2014. Ruotsi jäi hopeasijalle hävittyään Kanadalle 3–0. Hän torjui Ruotsin maalilla myös Vancouverin olympialaisissa 2010 ja MM-kisoissa vuosina 2003, 2004, 2008 ja 2019. Lundqvist edusti Ruotsia myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017, jossa hän torjui Kanadaa vastaan rangaistuslaukauskilpailussa Ruotsin MM-kultaan. Puolivälierätappio 2019 MM-kisoissa Suomea vastaan päätti Lundqvistin uran Ruotsin maajoukkueessa.

Lundqvistin 15-vuotinen ura New York Rangersissa päättyi kauden  jälkeen. Hän teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen Washington Capitalsin kanssa lokakuussa 2020. Joulukuussa 2020 Lundqvist ilmoitti joutuvansa jättämään kauden  väliin sydänleikkauksen vuoksi. Lundqvist lopetti uransa elokuussa 2021. Henrik Lundqvistin numero 30 jäädytettiin Madison Square Gardeniin 28.1.2022

Yksityiselämä
Lundqvistillä on identtinen kaksoisveli Joel Lundqvist. Joel on edustanut NHL:ssä Dallas Starsia, ja Elitserienissä Frölundaa. 

Lundqvist on NHL 07:n ruotsinkielisen version kannessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 
 

Ruotsalaiset jääkiekkomaalivahdit
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vezina Trophy -voittajat
New York Rangersin varaamat pelaajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
The System Has Failed

The System Has Failed on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin kymmenes studioalbumi. Albumin tuottivat yhtyeen laulaja ja kitaristi Dave Mustaine ja tuottaja Jeff Balding, ja se julkaistiin 14. syyskuuta 2004 Sanctuary Records -levymerkillä. Albumi oli alun perin tarkoitettu julkaistavaksi Mustainen sooloalbumina, mutta albumin Euroopassa julkaisseen EMI:n ja yhtyeen välisen levytyssopimuksen johdosta se julkaistiin Megadethin albumina. 

The System Has Failed oli Megadethin uran ensimmäinen levytys yhtyeen paluun jälkeen, sillä yhtye oli hajonnut vuonna 2002 Dave Mustainen vasemman käden hermovaurion vuoksi. Albumi oli myös Megadethin ensimmäinen julkaisu, jonka levyttämiseen yhtyeen alkuperäinen basisti David Ellefson ei osallistunut. Dave Mustainen ohella albumilla vaikutti ryhmä sessiomuusikkoja: basistina Jimmy Lee Sloas, rumpalina Vinnie Colaiuta ja kitaristina Megadethissa jo 1980-luvulla soittanut Chris Poland, jolle The System Has Failed oli ensimmäinen levytys Megadethissa sitten vuoden 1986 studioalbumin Peace Sells... But Who's Buying?.

Yhdysvalloissa The System Has Failed sijoittui Billboardin Billboard 200 -albumilistan 18. sijalle, ja Suomessa se oli korkeimmillaan albumilistan 12. sijalla. Albumilta julkaistiin kolme singleä: “Die Dead Enough“, “Of Mice And Men“ ja “The Scorpion“. Kappaleista “Die Dead Enough“ ja “Of Mice And Men“ julkaistiin myös musiikkivideot, ja ne nousivat Yhdysvalloissa myös Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -singlelistalle: “Die Dead Enough“ oli listan 21., ja “Of Mice And Men“ ylsi listan 39. sijalle.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Dave Mustaine – laulu, soolo- & rytmikitara
 Chris Poland – soolokitara
 Jimmy Sloas – bassokitara
 Vinnie Colaiuta – rummut

Arviot 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Observer: 9.5/10
 Metal Storm: 8.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The System Has Failed discogs.com -sivustolla

Vuoden 2004 albumit
Megadethin albumit
Spandau Ballet

Spandau Ballet oli marraskuussa 1979 perustettu brittiläinen yhtye, jonka musiikille oli ominaista funkin ja syntetisaattoripopin sekoitus saksofonisooloihin. Yhtyeen perustivat muusikkoveljekset Gary Kemp (kitara) ja Martin Kemp (basso) yhdessä Tony Hadleyn (laulu), Steve Normanin (kitara, saksofoni ja lyömäsoittimet) ja John Keeblen (rummut) kanssa. Spandau Ballet pääsi valtavirtaan, kun se vaihtoi kasakkapuvut suhteellisen normaaleihin asuihin levyllä True (1983). Yhtye tuli tunnetuksi Duran Duranin kilpailijana ja esiintyi vuonna 1985 Live Aidissa, kuten Duran Durankin. Spandau Ballet hajosi kuitenkin vuonna 1990. Sen suurimmat hitit olivat ”True”, ”Gold” ja ”Only When You Leave”. Yhtye teki comebackin vuonna 2009, jonka aikana se teki maailmankiertueen ja julkaisi uuden albumin Once More.

Diskografia

Studioalbumit 
 Journeys to Glory (1981) 
 Diamond (1982) 
 True (1983) 
 Parade (1984) 
 Through the Barricades (1986) 
 Heart Like a Sky (1989)
 Once More (2009)

Brittiläiset yhtyeet
Luettelo animaatiosarjoista

Luettelo animaatiosarjoista.

1960-luku 
Hämähäkkimies (1967–1970)
Jetsonit (1962–1963)
Kiviset ja Soraset (1960–1966)
Rautamies (1966)

1970-luku
 Linus linjalla (1971–1986)

1980-luku 

Alvin ja pikkuoravat (1983–1991)
Ankronikka (1987–1990)
Dragonball (1986–1989)
Dragonball Z (1989–1996)
He-Man (1983–1985)
Nalle Puhin uudet seikkailut (1988–1991)
Denver, viimeinen dinosaurus (1988–1989)
Dino, pikku dinosaurus (1989–1990)
Simpsonit (1989–)
Smurffit (1981–1990)
Turtles – mutanttikilpikonnat (1987–1996)

1990-luku 

Æon Flux (1991–1995)
Akun tehdas (1999–2000)
Angela Anakonda (1999–2002)
Batman (1992–1995)
Beavis ja Butt-head (1993–1997)
Daria (1997–2002)
Digimon Adventure (1999–2000)
Dragonball GT (1996–1997)
Duckman (1994–1997)
Ed, Edd n Eddy (1999–2007)
Free Willy (1994)
Futurama (1998–2003)
Hämähäkkimies (1994–1998)
Hämähäkkimies (1999–2001)
Johnny Bravo (1997–2004)
Kukkulan kuningas (1997–)
Muumilaakson tarinoita (1990–1992)
Neon Genesis Evangelion (1995–1996)
Nokkapokka (1997–1998)
Paavo Pesusieni (1999–)
Pilipalipilotit (1990–1991)
Pokémon (1997–)
Sabrina (1999–2000)
South Park (1997–)
Tehotytöt (1998–2004)
Teräsmies (1996–2000)
The Tick (1994–1996)

2000-luku 

All Grown Up (2003–2006)
Avatar (2005–2008)
Batman (2004–)
Ben 10 (2005–)
Brandy ja Herra Whiskers (2004–2006)
Code Lyoko (2003–2007)
Codename: Kids Next Door (2002–2007)
Drawn Together (2004–)
Duck Dodgers (2003–2005)
Fairly Odd Parents (2001–)
Foster's Home for Imaginary Friends (2004–2009)
G.I. Joe: Sigma 6 (2005–2006)
The Grim Adventures of Billy & Mandy (2001–)
He-Man (2002–2004)
Hämähäkkimies (2003)Ihmeneloset (2006–2007)Jackie Chan seikkailee (2000–2005)Jake Long – amerikkalainen lohikäärme (2005–2007)Johnny Test (2005–2008)Justice League (2001–2004)Justice League Unlimited (2004–2006)Keisarin uusi koulu (2006–2008)Kim Possible (2002–2007)Legion of Super Heroes (2006–)Lilo ja Stitch (2003–2006)Lloyd in Space (2001–2004)Maa aikojen alussa (2007–2008)Mahdottomat marsilaiset (2001–2002)Megas XLR (2004–2005)Mikin klubi (2001–2004)¡Mucha Lucha! (2002–2005)My Gym Partner's a Monkey (2005–)My Life as a Teenage Robot (2003–2007)Samurai Jack (2001–2004)Sonic X (2003–2005)Spies-tytöt (2001–2007)Star Wars: Clone Wars (2003–2005)Stripperella (2003–2004)W.I.T.C.H. (2004–2006)Winx-klubi (2004–)Xiaolin Showdown (2003–2006)X-Men'' (2000–2003)

Animaatiosarjat
Obituary

Obituary on death metal -yhtye Floridasta, Tampasta. Obituary edustaa niin sanottua Florida Death metal -suuntausta ja on monien muiden death metal -yhtyeiden (esimerkiksi Cannibal Corpse, Death) ohella yksi raskaan ja teknisen death metalin kulmakivistä. Yhtye tuli tunnetuksi mm. vokalisti John Tardyn rosoisista vokaaleista. temmonvaihteluista ja erittäin raaoista kitarariffeistä. Obituaryn kolmas pitkäsoitto The End Complete (1992) on edelleen yksi myydyimpiä ja tunnetuimpia death metal -albumeita ja lisäksi yhtyeen debyyttiä Slowly We Rot (1989) pidetään yhtenä death metalin merkkipaaluista.

Obituary lopetti toimintansa vuonna 1997, mutta teki paluun uuden kiertueen muodossa vuonna 2003. Vuonna 2005 yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa kahdeksaan vuoteen. Obituaryn jäseniä nähtiin Obituaryn ollessa tauolla muun muassa Andrew W.K.:ssa, Lowbrowssa, Six Feet Underissa sekä Catastrophicissa. 

Laulaja John Tardy tuli tunnetuksi vokaaleistaan, jotka hän tulkitsi matalaäänisellä murinalaululla. Kitaristit Trevor Peres ja Allen West sekä yhtyeen entinen kitaristi James Murphy soittivat enimmäkseen riffitteleviä, Obituaryn kappaleille ominaisia death metal -melodioita, mikä oli musiikkityylille erikoista 1980-luvun lopussa. Myös heidän soolonsa poikkesivat tyyliltään esimerkiksi Slayer-kitaristien sooloista.

Kokoonpano
John Tardy – laulu
Trevor Peres – kitara
Ralph Santolla – kitara (ex-Millenium, ex-Death, ex-Iced Earth, ex-Deicide)
Terry Butler – bassokitara
Donald Tardy – rummut (ex-Andrew W.K.)

Entiset jäsenet
 James Murphy – kitara (1988–1992, Death, Testament)
 Daniel Tucker – bassokitara (1989–1992)
 Frank Watkins – bassokitara (1989–1997, 2003–2010)
 Allen West – kitara (1984–1989, 1992–1997, 2003–2006, ex-Six Feet Under))

Diskografia

Studioalbumit
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Livealbumit
 

EP:t
 
 
 

Kokoelmat
 
 

DVD:t

Lähteet

Aiheesta muualla
John ja Donald Tardyn Obituary-kotisivut
Obituaryn sivut Roadrunner Recordsilla

Yhdysvaltalaiset death metal -yhtyeet
Fistful of Metal


Fistful of Metal on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Anthraxin ensimmäinen levy, joka julkaistiin tammikuussa 1984. Levyltä julkaistiin yksi single, ”Soldiers of Metal”. Albumi on yhtyeen ainoa julkaisu, jossa laulajana toimii Neil Turbin. Seuraavana vuonna hänen paikkansa otti Joey Belladonna.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Neil Turbin – laulu
 Dan Spitz – soolokitara
 Scott Ian – rytmikitara
 Danny Lilker – basso
 Charlie Benante – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1984 esikoisalbumit
Anthraxin albumit
Armed and Dangerous (Anthraxin albumi)

Armed and Dangerous on vuonna 1985 julkaistu Anthraxin ensimmäinen EP. Se on myös Anthraxin ensimmäinen julkaisu, jolla laulaa Joey Belladonna. EP sisältää myös singlen Soldiers of Metal. Kahden viimeisen kappaleen kokoonpano on siis Neil Turbin, Dan Lilker, Charlie Benante, Dan Spitz ja Scott Ian.

Kappalelista

CD:n bonuskappaleet

Kokoonpano
 Joey Belladonna – laulu
 Scott Ian – rytmikitara
 Dan Spitz – soolokitara
 Frank Bello – basso
 Charlie Benante – rummut
 Neil Turbin – laulu kappaleissa "Soldiers of Metal" ja "Howling Furies"
 Dan Lilker – basso kappaleissa "Soldiers of Metal" ja "Howling Furies"
 Greg D'Angelo – rummut kappaleessa "Howling Furies"

Anthraxin EP:t
Esikois-EP:t
Vuoden 1985 EP:t
Spreading the Disease

Spreading the Disease on Anthraxin toinen kokopitkä albumi. Se julkaistiin lokakuussa 1985. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen laulaja Joey Belladonnan kanssa. Albumi sai edeltäjäänsä nähden paremman vastaanoton ja albumia pidetään thrash metallin klassikkojulkaisuna, joskaan ei yhtä tärkeänä, kuin vuonna 1987 ilmestynyt Among the Living.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Anthrax, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Joey Belladonna – laulu
 Scott Ian – rytmikitara
 Dan Spitz – soolokitara
 Frank Bello – basso
 Charlie Benante – rummut

Anthraxin albumit
Vuoden 1985 albumit
Among the Living

Among the Living on Anthraxin maaliskuussa 1987 ilmestynyt kolmas täyspitkä albumi. Menestyskappaleet ”I Am the Law” ja ”Indians” sisältävä albumi jatkoi Spreading the Diseasella avausesiintyjän aseman Metallican kiertueella ansainneen yhtyeen suosion nousua. Kappaleiden innoituksena ovat olleet muun muassa Stephen Kingin romaanit sekä novellit ja sarjakuvasankari Judge Dredd. 

Vaikka osalla kappaleista on vakavampi sanoma, on albumi yleisesti ottaen sävyltään positiivinen. Yhtye toikin albumin myötä huumoria koko thrash metal -genreen. Among the Living on myynyt kultaa Yhdysvalloissa. Vuoden 2006 kiertueella yhtye esitti joinain iltoina Among the Livingin kokonaisuudessaan.

Vuoden 2015 kiertueen yhteydessä osa yhtyeen jäsenistä tapasi Hotelli Kämpissä Suomen itsenäisyyspäivän juhlinnan keskellä mm Suomen ulkoministerin.

Taustaa 

Anthrax omisti levynsä Cliff Burtonille. Burton oli Metallican basisti, joka kuoli traagisesti vuonna 1986. Albumin kannessa poseeraava mies on pastori Henry Kane Poltergeist-elokuvasarjasta. ”I Am the Law” -kappale kertoo sarjakuvahahmo Judge Dreddistä, kun taas ”Among the Living” -kappaleen innoittaja on Stephen Kingin Tukikohta-kirjan antagonisti Randall Flagg. Sama hahmo esiintyy myöhemmin Kingin kirjasarjassa Musta torni. Kappaleen nimi ”Efilnikufesin” on takaperin fonteettisesti kirjoitettu nice fucking life eli "nise fukin life". Laulu kertoo John Belushista.

Kappaleet 

Kaikki kappaleet kirjoittanut Anthrax, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 

 Joey Belladonna – laulu
 Dan Spitz – soolokitara, akustinen kitara kappaleessa "A.D.I"
 Scott Ian – rytmikitara, taustalaulu
 Frank Bello – basso, taustalaulu
 Charlie Benante – rummut

Lähteet 

Vuoden 1987 albumit
Anthraxin albumit
I’m the Man

I’m the Man on Anthraxin toinen EP, joka julkaistiin vuonna 1987. Singlestä "I'm the Man" tuli menestys ja se oli myös yksi ensimmäisistä kappaleista, joka yhdisti rap- ja metallimusiikkia. Kappaleen pääriffi perustuu juutalaiseen kappaleeseen "Hava Nagilaan". Kappaleet 4,5 ja 6 on äänitetty 11. heinäkuuta 1987 Arcadia Theaterissa Dallasissa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joey Belladonna – laulu
 Dan Spitz – soolokitara
 Scott Ian – kitara
 Frank Bello – basso
 Charlie Benante – rummut

Anthraxin EP:t
Vuoden 1987 albumit
State of Euphoria

State of Euphoria on Anthraxin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1988. Levy oli tuolloinen jonkinlainen pettymys, koska Among The Living -albumi oli asettanut levylle niin suuret odotukset. Scott Ian on todennut monesti, että hänen mielestään State Of Euphoria on liian hätäisesti tehty levy. Antisocial on englanninkielinen versio ranskalaisen Trustin vuonna 1980 tekemästä kappaleesta.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Anthrax, ellei toisin mainittu.

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Anthraxin albumit
Vuoden 1988 albumit
Rio Bravo

Rio Bravo on Howard Hawksin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1959. Sen pääosissa esiintyvät John Wayne, Dean Martin ja Ricky Nelson sekä Angie Dickinson ja Walter Brennan. Elokuvan käsikirjoituksen kirjoittivat Jules Furthman ja Leigh Brackett.

Rio Bravo on tarina ystävyydestä ja velvollisuudentunnosta, ihmisyydestä ja vastuusta.  Sitä on luonnehdittu shakespearilaiseksi lännenelokuvaksi ja elokuvaksi, jonka teko oikeuttaa jopa Hollywoodin olemassaolon. Paitsi ehjä elokuva, Rio Bravo on myös usean näyttelijän mestaruusnäyte.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Rio Bravo oli mukana heistä kolmentoista listalla.

Tarina 

Sheriffi John T. Chance (Wayne) on pidättänyt murhaajan, Joe Burdetten (Claude Akins), joka on mahtavan tilallisen Nathan Burdetten (John Russell) veli. Tilallisen miehet piirittävät kaupungin ja yrittävät saada Burdetten ulos vankilasta. Sheriffi Chancella on vain kaksi apulaista: juoppo Dude (Martin) ja vanha jos rampakin mutta sitä suupaltimpi Stumpy (Brennan). Heidän avukseen tulee myös nuori pyssysankari Colorado Ryan (Nelson), ja lisäksi kaupunkiin saapuu viimeisillä vaunuilla salaperäinen nainen, Feathers (Dickinson).

Rooleissa

Elokuvan musiikki 
Elokuvan musiikin sävelsi Dimitri Tiomkin. Elokuvaan sävellettyyn musiikkiin kuuluu mm. Tijuana brass -tyylinen sävelmä De Guella, joka kuullaan elokuvan aikana useampaan kertaan kasvattamassa jännitystä. Kun elokuvan henkilöt kysyvät kappaleen nimeä, heille vastataan sen olevan ”meksikolainen kuolemanlaulu” (joissakin käännöksissä ”Kurkunkatkaisulaulu”), joka soitettiin Antonio López de Santa Annan käskystä teksasilaisille Alamossa. Sävelmää käytettiin seuraavana vuonna myös Wayne-elokuvan The Alamo alkutekstien tunnussävelmänä. Eräässä vaiheessa sävelmän alkaessa taas kerran kuulua, elokuvahistorian pisintä krapulaa poteneen Martinin käsi lakkaa vapisemasta – ja hän kaataa pitkään katselemansa viskiryypyn takaisin pulloon!

Koska elokuvan päänäyttelijöinä esiintyvät sekä crooner Martin että teini-idoli Nelson, Hawks liitti elokuvan musiikkiin mukaan kolme laulua. Vankilassa tapahtuvien kohtausten aikana Nelson laulaa lyhyen version laulusta Get Along Home, Cindy ja myöhemmin hän laulaa yhdessä Martinin kanssa dueton My Rifle, My Pony and Me. Lopputekstien aikana Martin laulaa Nelson Riddle Orchestran säestämänä erityisesti tätä elokuvaa varten sävelletyn laulun Rio Bravo. Ricky Nelson teki myöhemmin kunniaa sekä elokuvalle että hahmolleen Coloradolle liittämällä vuonna 1959 ilmestyneelle albumilleen Ricky Sings Again laulun Restless Kid.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Nelson versio laulusta Get Along Home, Cindy on tittemmin julkaistu lännenelokuvamusiikki tribuutilla Wand’rin’ Star .

Dennis Schwartzin artikkeli

Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Howard Hawksin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1959 yhdysvaltalaiset elokuvat
Warner Brosin elokuvat
Ray

Ray voi tarkoittaa seuraavia:

 Raha-automaattiyhdistys (RAY)
 Ray, muusikko Ray Charlesista kertova elokuva vuodelta 2004
 Ray, iranilainen kaupunki
 Ray, etunimi
 Bob ja Ray, oik. Bob Elliott ja Ray Goulding, yhdysvaltalainen koomikkopari
 ”Ray”, Millencolin-yhtyeen kappale albumilta Kingwood
 Ray-Ban, aurinkolasimerkki
 Blu-ray, levyformaatti
 Ray, seuraavien henkilöiden sukunimi:
 David Parker Ray (1939–2002), yhdysvaltalainen rikollinen
 James Earl Ray (1928–1998), yhdysvaltalainen murhaaja
 Jay Ray, oik. Joni Säde, suomalainen laulaja, musiikkituottaja ja sooloartisti
 John Ray (1627–1705), englantilainen kasvi- ja lintutieteilijä
 Lisa Ray (s. 1972), kanadalainen näyttelijä ja malli
 Man Ray (alk. Emmanuel Radnitzky, 1890–1976), yhdysvaltalainen valokuvaaja ja elokuvaohjaaja
 Mary Josephine Ray (1895–2010), yhdysvaltalainen maailman vanhimpiin kuulunut henkilö
 Nicholas Ray (1911–1979), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
 Ola Ray (s. 1960), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
 Rachael Ray (s. 1968), yhdysvaltalainen televisioesiintyjä, kokki ja kirjailija
 Raymond Saw Po Ray (s. 1948), myanmarilainen katolinen piispa
 Rob Ray (s. 1968), kanadalainen jääkiekkoilija
 Rudolf Ray (1884–1930), suomalainen liikemies ja pääkonsuli
 Satyajit Ray (1921–1992), intialainen elokuvaohjaaja
 Scottie Ray (s. 1964), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
 Vanessa Ray (s. 1980), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Ray, kuvitteellisia henkilöitä:
 Man Ray, Ray Fillet, Mirage Studiosin sarjakuvasankari
St Paulin katedraali

St Paulin katedraali (Pyhän Paavalin katedraali) on Lontoon Cityssä sijaitseva katedraali, joka toimii Lontoon piispanistuimena. Nykyisen katedraalin suunnitteli Sir Christopher Wren, ja se rakennettiin vuosina 1675–1710. Nykyistä katedraalia sanotaan yleisesti neljänneksi St Paulin katedraaliksi, vaikka kaikki keskiaikaiset uudelleenrakentamiset laskien luku olisi suurempi.

Historia 
Paikalla aiemmin olleen Dianan temppelin jälkeen saksit rakensivat ensimmäisen apostoli Paavalille omistetun kirkon puusta. Ensimmäinen kirkko paloi noin vuonna 675, mutta se rakennettiin uudestaan.

Viikinkien hävitettyä ensimmäisen kirkon 962 rakennettiin toinen St Paulin katedraali, tällä kertaa suurelta osin kivestä.

Kolmannen katedraalin rakentamisen aloittivat normannit edellisen vaurioiduttua tulipalossa 1136. Katto oli edelleen puusta, mikä lopulta yli 500 vuotta myöhemmin koitui katedraalin tuhoksi. Kirkko valmistui varsinaisesti 1240, mutta laajentamisprojekti viivytti valmistumista aina vuoteen 1314. Se kuitenkin vihittiin käyttöön 1300, jolloin se oli Euroopan kolmanneksi pisin kirkko (181 metriä) ja sen torni oli Euroopan korkeimpia (149 metriä). Kirkko alkoi raunioitua 1500-luvulla, ja sitä kunnostettiin, mutta se tuhoutui lopullisesti Lontoon suuressa palossa 1666.

Christopher Wren aloitti uuden, nykyisen kirkon suunnittelemisen 1668. Sen harjannostajaiset olivat 1708, Wrenin 76-vuotispäivänä, ja se valmistui 1710.

St Paulin katedraali oli Lontoon Cityn korkein rakennus vuoteen 1967 saakka.

Merkittäviä tapahtumia 
Nykyinen katedraali on ollut useiden merkittävien tilaisuuksien tapahtumapaikkana, kuten
 1806 Amiraali Nelsonin hautajaiset
 1852 Arthur Wellesleyn, Wellingtonin herttuan, hautajaiset
 1897 Kuningatar Viktorian vallassaolon 60-vuotisjuhla
 1940 toisessa maailmansodassa saksalaisten ensimmäisiä salamasota-pommituksia, joista katedraali selvisi tuolloin ja koko sodan ajan vähin vaurioin
 1964 Martin Luther Kingin saarna katedraalissa hänen matkustaessaan Osloon vastaanottamaan Nobelin rauhanpalkintoa
 1965 Winston Churchillin hautajaiset
 1981 Walesin prinssi Charlesin ja Diana Spencerin häät
 2006 Kuningatar Elisabet II:n 80-vuotispäivän juhlajumalanpalvelus
 2013 Margaret Thatcherin hautajaiset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.stpauls.co.uk/ – Virallinen kotisivu
The Second Great Fire Of London – Katedraalia uhanneen sodanaikaisen tulipalon torjunnasta kertova sivusto 

Grade I -luokan rakennukset Lontoon Cityssä
Lontoon kirkot
Englannin katedraalit
Kivikirkot
Metallitotuus


Metallitotuus on Teräsbetonin esikoisalbumi. Se on julkaistu huhtikuussa 2005. Levyllä lauletaan sankaruudesta ja mystiikasta. Levyltä on julkaistu neljä singleä: ”Taivas lyö tulta”, ”Orjatar”, ”Vahva kuin metalli” ja ”Metallisydän” (vain internetistä ostettavana). Levyltä löytyy myös kaksi hidasta kappaletta, ”Metallisydän” ja ”Maljanne nostakaa”. Levy oli julkaisunsa jälkeen 29 viikkoa peräkkäin Suomen virallisella albumilistalla.

Levy sai Emma-gaalassa Metalli-albumi -palkinnon vuonna 2005. Albumi saavutii platinalevyn rajan julkaisuvuotenaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 J. Ahola – laulu, basso
 A. Järvinen – kitara (myös laulu kappaleessa "Maljanne nostakaa")
 V. Rantanen – kitara
 J. Kuokkanen – rummut

+

 Saku Järvinen – piano (kappale ”Maljanne nostakaa”)

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 9–/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Teräsbetonin albumit
Vodkamartini

Vodkamartini on cocktail, joka valmistetaan sekoittamalla votkaa ja kuivaa valkoista vermuttia, ja tarjotaan cocktail-lasissa oliivin tai sitruunankuoren suikaleen kanssa.

Historia 
Yhdysvalloissa 1800-luvun loppupuolella oli useita coctaileja joita kutsuttiin nimellä Martini mutta niiden ainesosia ei tiedetä. Vuonna 1904 ilmestyneessä Thomas Stuartin kirjassa Stuart's fancy drinks and how to mix them oli resepti Marguerite nimiselle drinkille jossa oli giniä ja kuivaa vermuttia. Yhdysvaltain kieltolain aikana 1917–1933 ja sen jälkeen vodka yleistyi drinkeissä ja ensimmäisen kerran vodkamartini nimi mainitaan Ted Saucierin vuonna 1951 ilmestyneessä kirjassa Bottoms up.

Elokuvien James Bond tilasi vodkamartininsa aina ”ravistettuna, ei sekoitettuna” (Shaken, not stirred). Hänen erityismieltymyksensä vodkamartiniin johtui pääosin siitä, että Smirnoff-tislaamo omisti elokuviin tuotesijoitteluoikeuden. Elokuvassa Kuolema saa odottaa (2002) Bond vaihtoi vodkamerkkinsä Absolut Vodkasta Finlandia Vodkaan. Ian Flemingin romaaneissa Bond joi nimeltä mainitsematonta venäläistä tai puolalaista vodkaa.

Ravistettuna jäiden kanssa juoma jäähtyy nopeammin mutta jää murskaantuu pitkään ravistettaessa ja siivilöinnin jälkeen siinä on kuplia ja jäähilettä. Kun jäänhile sulaa juomassa se laimenee. Sekoittamalla valmistetut juomaseokset eivät kylmene yhtä tehokkaasti kun ravistetut kylmenevät mutta ne ovat kirkkaampia.

Muunnoksia 
Vodkamartinista on paljon muunnoksia joissa jokin aineosa on korvattu toisella tai juomaan on lisätty uusia aineksia. Yksi muunnos on Dirty Martini jonka kehitti vuonna 1901 baarimikko John O'Connor. Se on muuten samanlainen kuin vodkamartini vodkasta tai ginistä, kuivasta vermutista ja oliiveista, mutta siihen on lisätty oliivien suolavettä.

Katso myös 
 Martini (juoma)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Drinkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Bingo

Bingo on onnenpeli, joka kehitettiin Italiassa 1530-luvulla, josta se levisi Ranskaan 1700-luvun lopulla ja 1900-luvulla Yhdysvaltoihin. Tuolloin bingoa pelattiin pavuilla (bean). Pelin nimi beano muuttui amerikkalaisten suussa bingoksi.

Suomeen bingon toi Ruotsista ylivieskalainen eläinlääkärin rouva Ebba Forsberg. Käytyään kokeilemassa bingon pelaamista Värmlannissa kesällä 1967 hänelle syntyi oivallus pelin tuomisesta Suomeen varojen keräämiseksi Ylivieskan Uimahalli- ja Nuorisotalosäätiölle. Ensimmäinen julkinen bingotapahtuma järjestettiin Ylivieskassa 2. syyskuuta 1968. Bingo oli merkittävä tulolähde uimahalli-nuorisotalon rahoittamisessa  ja pitkään se on ollut hyvinkin suosittu rahapeli koko maassa.

Pelin tarkoituksena on pelaajan saada tietynlainen pelikuvio. Pelissä arvotaan numeroita 1–75 tai 1–90 väliltä, peliversiosta riippuen. Perinteisessä bingopelissä pelaajalla on pelattavaan pelikortti, johon on merkitty tietty määrä ruudukkoja. Arvottujen numeroiden toivotaan muodostan omalla ruudukolla vaaka-, pysty- tai kulmasta kulmaan-rivejä.

Bingon perinteisiin kuuluu, että pelaaja huudahtaa ääneen sanan ”bingo!” huomatessaan ruudukkonsa täyttyneen. Tämä kertoo muille, että voittaja on löytynyt. Monissa bingosaleissa tavasta on sittemmin luovuttu.

Bingohallit, pelivoitot, internetpelit

Peliä voidaan pelata bingohalleissa, jotka ovat auki useita tunteja päivisin ja käytössä oli pelipöydät tai peli-illoissa ja muissa tilaisuuksissa, joissa käytössä ovat pelikortit. Suomessa suurimmat bingotilaisuudet, joissa palkintoina on ollut kesämökkejä tai autoja, ovat keränneet tuhansia osanottajia.

Bingo on maailmalla suosittu rahapeli, mutta Suomessa bingovoittoja ei saa lain mukaan jakaa rahana, vaan voittojen on oltava tavarapalkintoja. Suomalaisissa bingohalleissa suosituimpia palkintoja ovatkin erilaiset lahjakortit, elintarvikkeet kuten kahvi tai joulukinkku, sekä kodinelektroniikka. 
 
2000-luvulla bingohallien määrä on vähentynyt, mutta vanhempi väki pelaa peliä edelleen aktiivisesti lähes jokaisella suuremmalla paikkakunnalla ympäri Suomen. Internetissä pelattava bingo on kuitenkin laskenut bingon pelaajien keski-ikää. Nykyään bingopelit pyörivät bingohalleissa suurimmilta osin koneistetusti, eli numeroiden arvonta ja kuulutus tapahtuu tietokoneohjelmalla ja pelaaminen automaattitauluilla, jotka ilmoittavat bingot automaattisesti.

Erityyppisiä bingoja löytyy myös seurapeliversioina, kuten lapsille tarkoitetut yksinkertaiset seurapelibingot, joissa numerot on korvattu esimerkiksi eläinhahmoilla.

Internetissä pelattava bingopeli on erittäin suosittua muun muassa Yhdysvalloissa ja Pohjoismaissa. Internetissä pelattavasta bingosta on olemassa yksin pelattavia sekä monen pelaajan versioita. Suomessa nettibingoa tarjoaa Veikkaus Oy ja paikalliset bingohallit bingoon.fi. Pelintarjoajat järjestävät bingoissa erilaisia sivupelejä, kuten tietovisoja, joiden tarkoituksena on yhteisöllisyyden rakentaminen. Moninpeleille on ominaista vahva yhteisöllisyys, jolloin bingon parissa tutustuneet henkilöt luovat omia bingopiirejään järjestäen muun muassa yhteisiä internetbingoiltamia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Onnenpelit
Rahapelit
Ahasverus

Ahasverus (tai Ahasveros) on Vanhassa testamentissa Persian kuninkaasta käytetty nimi, joka liitetään yleisesti Kserkses I:een (486–465 eaa.). Ahasveruksen sanotaan hallinneen “Intiasta Etiopiaan saakka 127 maakuntaa”. Kreikankielinen apokryfinen Esterin kirja kuitenkin tarkoittaa Ahasveruksella kuningas Artakserkses II:ta (436–358 eaa.). 

Kansanperinteessä nimellä tarkoitetaan ikuisesti vaeltavaa juutalaista, jonka täytyy rauhattomasti vaeltaa eri puolilla maailmaa aivan kuin kaikkialle maailmaan hajaantuneet juutalaiset. Edelleen kristillisessä perinteessä selitetään, että Ahasverus oli jerusalemilainen suutari, joka joutui mierontielle estettyään Jeesusta levähtämästä. Tämän takia hän sai päälleen ikuisen kirouksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vanhan testamentin henkilöt
Persian kuninkaat
Rosukrenergo

Rosukrenergo on sveitsiläinen Gazprombankin ja itävaltalaisen osuustoiminnallisen Raiffeisen Banking Groupin Raiffeisen Investment AG:n sveitsiläinen tytäryhtiön omistama yritys, jonka tehtävänä on käydä Venäjän Gazpromin ja Ukrainan Naftogazin puolesta Turkmenistanin ja Ukrainan välinen maakaasukauppa vuodesta 2005 alkaen.

Rosukrenergoa edelsi samaa tehtävää suorittanut unkarilainen yritys Eural Trans Gas, mitä Gazpromin vähemmistöosakkaat epäilivät perusteettoman korkeista välityspalkkioista.

Ukrainan tiedustelupalvelun, SBU:n, päällikkö Oleksandr Tušinov, ilmoitti 17. kesäkuuta 2005 aloittavansa Rosukrenergon ja Eural Trans Gasin tutkinnan. Tušinov pitää Raiffeisenia vain muodollisena omistajana.

Rosukrenergosta tuli 4. tammikuuta 2006 Ukrainan Kazakstanista, Turkmenistanista, Uzbekistanista sekä Venäjältä Gazpromilta ostamaan  maakaasusopimuksen yksinmyyjä.

Julija Tymošenkon hallituksen aikana 2005 yritti Ukraina päästä osakkaaksi Rosukrenergoon, mutta sitä ei hyväksytty.

26. huhtikuuta Rosukrenergon Raiffeisenin takana olevat osakkaat julkistettiin Gazpromille kuulumattoman 50 %:n osuuden omistavat Dmytro Firtash (45 %) ja Ivan Fursin (5 %). Firtash ei ole koskaan antanut haastattelua ja hänen nimensä on venäläisissä ja ukrainalaisissa joukkotiedotusvälineissä liitetty Eural Trans Gasiin ja Highrock Holdingsiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Gazprom, Naftogaz Ukrainy say settlement reached in natural gas dispute 
Raiffeisen investment is nominal co-owner of Rosukrenergo 
I suspect Yushchenko avoids meeting me because it would hurt him to look me in the eye  
Semion Mogilevich: FBI Most Wanted kooperiert mit deutschen Energieunternehmen 

Energia Ukrainassa
Tapio Sipilä

Tapio Olavi Sipilä (s. 26. marraskuuta 1958, Kiiminki) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen painitavan painija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. 1980-luvulla Sipilä voitti kaikkiaan yhdeksän kansainvälistä arvokisamitalia. Näiden lisäksi hän voitti Suomen-mestaruuden viisi kertaa. SM-kisoissa hän paini usein normaalia arvokisojen painoluokkaansa ylempänä, jolloin vastassa oli muun muassa Jouko Salomäki. Painiurallaan hän edusti Muhoksen Voittoa.

Sipilän uran huippuhetki osui Kiovan MM-kisoihin 1983. Hän aloitti urakkansa ottamalla Norjan Morten Sätrestä ylivoimaisen pistevoiton. Unkarin István Péterin Sipilä selätti, Kuuban Antonio Lopez ajettiin ulos, Romanian Stefan Negrisan hävisi pistein 4–1 ja Kanadan Douglas Yeats 9–0. Finaalissa vastaan tuli Iranin Mohammed Bana, jonka Sipilä kukisti ylivoimaisella pistevoitolla.

Saavutuksia 

 olympiahopeaa Los Angelesissa 1984 (sarja 68 kg) 
 olympiapronssia Soulissa 1988 (sarja 68 kg) 
 MM-kultaa Kiova 1983 (sarja 68 kg) 
 MM-hopeaa Oslo 1981, Budapest 1986 (sarja 68 kg) 
 EM-pronssia Prievidza 1980, Göteborg 1981, Budapest 1983, Tampere 1987 (sarja 68 kg) 
 SM-kultaa 1976, 1980, 1982, 1983, 1986, hopeaa 1978, 1979, 1981 ja pronssia 1984, 1985, 1987, 1988
 TUL:n vuoden urheilija 1980, 1981, 1983, 1984, 1986–1988

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Suomelle painin tuplakultaa Kiovassa

Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Belgian lippu

Belgian lippu koostuu kolmesta pystysuorasta raidasta, jotka ovat vasemmalta oikealle musta, keltainen ja punainen. Lipun suunnittelussa on otettu mallia Ranskan lipusta, mutta värit ovat Brabantin herttuakunnasta. Kun belgien kapina Alankomaiden hallintoa vastaan alkoi, kansallinen kaarti otti Brabantin maakunnan värit käyttöönsä.

Lippu otettiin käyttöön 23. tammikuuta 1831, pian sen jälkeen kun Belgia sai itsenäisyytensä Alankomailta vuonna 1830. Alkuperäisessä lipussa oli vaakasuorat raidat, mutta se muistutti liikaa Alankomaiden lippua, joten raidat vaihdettiin pystysuoriksi. Lipun mittasuhteet ovat 13:15, joten se on lähes neliön muotoinen.

Kansallinen lippu esitti merkittävää osaa kapinoiden aikana, mutta aiemmin oli käytetty horisontaalista lipun jakoa palkkeihin. Varsinkin kun Itävallan Alankomaiden vastainen kapina oli käynnissä ennen Ranskan suurta vallankumousta. Lipun palkit vaihdettiin pystyasentoisiksi, koska haluttiin välttää kaikkinainen samaistuminen Alankomaiden lippuun.

Belgian perustuslain 193. artikla määrittelee maan kansallislipun väreiksi punaisen, keltaisen ja mustan.

Belgian lähes neliönmuotoisen valtiolipun lisäksi maassa on liittovaltion tasolla käytössä myös muita lippuja. Siviili- ja kauppa-aluksiin asennetaan samoin värein varistettu lippu kuin kansallislippu, mutta sen suhteet ovat 2:3, jolloin lippu muodostuu selvästi suorakaiteen muotoiseksi.

Sotalaivaston lipussa on Andreaksen risti, jossa on kansallislipun värit. Lisäksi keskellä alhaalla on ankkuri ja ylhäällä kaksi kanuunaa kannattelemassa umpikruunua. Lipun suhteet ovat samat 2:3 kuin kauppalipunkin.

Hallituksen lipussa ovat samat mittasuhteen 2:3 kuin kauppalipussa, nutta siinä on keltaisella pohjalla, keskella sijoitettuna, musta pystyyn noussut leijona, jonka varusteet ovat punaiset. Leijonan yläpuolella on kuninkaan umpikruunu, jonka ääriviivat ovat mustat.

Autonomisten alueiden liput

Katso myös
 Luettelo valtioiden historiallisista lipuista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Valtioiden liput
Lippu
Man on the Moon

Man on the Moon on Miloš Formanin ohjaama elokuva koomikko Andy Kaufmanin elämästä. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 1999 ja Andy Kaufmania esittää siinä Jim Carrey.

Näyttelijät

Aiheesta muualla
 Elokuvan kotisivut 
 
 

Miloš Formanin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset elämäkertaelokuvat
1950-luvulle sijoittuvat elokuvat
Universal Picturesin elokuvat
Wigan Athletic FC

Wigan Athletic Football Club on englantilainen jalkapalloseura, joka pelaa Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Ykkösliigassa kaudella 2021–2022. Wigan Athletic on perustettu vuonna 1932, mutta jalkapalloliigaan se pääsi ensimmäisen kerran vasta vuonna 1978. Vuonna 1999 Wigan siirtyi pelaamaan JJB Stadiumille vanhalta Springfield Parkilta. Wiganin lempinimi The Latics on väännetty sanasta "Athletic".

Meriitit 

 FA Cup: 2013

Nousu Valioliigaan 

Paikallinen urheiluvälinemiljonääri David Whelan osti 3. divisioonassa pelanneen seuran vuonna 1995. Hän ilmoitti silloin suurta huvitusta aiheuttaen aikovansa nostaa pikkuseuran valioliigaan. Kaudella 1997–1998 seura nousi 2. divisioonaan, mistä seura jatkoi matkaansa mestaruussarjaan vuonna 2003 Paul Jewellin alaisena. Kaudeksi 2005–2006 seura nousi mestaruussarjan toisena valioliigaan. Kaudella 2005–2006 Wigan sijoittui valioliigassa kymmenenneksi ja pääsi liigacupin loppuotteluun Millennium Stadiumille. Loppuottelun Wigan hävisi Manchester Unitedille 4–0. Keväällä 2013 Wigan voitti FA Cupin loppuottelussa Manchester Cityn 1–0 mutta putosi valioliigasta mestaruussarjaan. Välillä joukkue käväisi ykkösliigassakin mutta nousi takaisin mestaruussarjaan keväällä 2018.

Entisiä valmentajia 

  Steve Bruce
  Owen Coyle
  Paul Jewell
  Roberto Martínez

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu

Englantilaiset jalkapalloseurat
Suur-Manchesterin urheilu
The Warning

The Warning on metalliyhtye Queensrÿchen vuonna 1984 julkaistu esikoisalbumi. Levyn tunnetuin kappale on Queensrÿchen historian toiseksi pisin kappale Roads to Madness.

Kappaleluettelo

Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano
Chris DeGarmo – kitara
Michael Wilton – kitara
Geoff Tate – laulu
Scott Rockenfield – rummut
Eddie Jackson – basso

Singlet 

 Take Hold of the Flame (1984)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Queensrÿche.com – The Warning

Warning, The
Warning, The
Empire (Queensrÿchen albumi)

Empire on metalliyhtye Queensrÿchen syyskuussa 1990 julkaistu neljäs studiolevy.

Albumi on yhtyeen kaupallisesti menestynein. Se nousi Billboard 200 -listalla seitsemänneksi ja myi Yhdysvalloissa triplaplatinaa (3 000 000), Kanadassa platinaa (100 000) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa hopeaa (60 000).

Albumilta julkaistiin useita singlejä, joista balladi ”Silent Lucidity” nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan yhdeksänneksi.

Kappaleet

Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

20-vuotisjuhlajulkaisun bonuslevy 

14. syyskuuta 2010 albumista julkaistiin 20-vuotisjuhlapainos, joka sisältää vuoden 2003 painoksen varsinaisesta levystä sekä 15. marraskuuta 1990 Lontoon Hammersmith Odeonissa äänitetyn livelevyn.

Kokoonpano
 Chris DeGarmo – kitara
 Michael Wilton – kitara
 Geoff Tate – laulu
 Scott Rockenfield – rummut
 Eddie Jackson – basso

Singlet 
 Best I Can
 Empire
 Silent Lucidity
 Jet City Woman
 Another Rainy Night (Without You)
 Anybody Listening?

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Queensrÿche.com – Empire

Vuoden 1990 albumit
Queensrÿchen albumit
Promised Land (Queensrÿchen albumi)

Promised Land on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Queensrÿchen vuonna 1994 ilmestynyt viides studioalbumi. Albumi sijoittui Billboard 200 -listalla kolmanneksi, joka on yhtyeen korkein listasijoitus, ja myi Yhdysvalloissa platinaa (1 000 000).

Promised Landista ilmestyi vuonna 1996 myös CD-ROM-versio, joka sisälsi muun muassa dokumentin sekä pelin.

Kappaleet

Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano 

 Chris DeGarmo – kitara
 Michael Wilton – kitara
 Geoff Tate – laulu
 Scott Rockenfield – rummut
 Eddie Jackson – basso

Singlet 

 I Am I (1994)
 Bridge (1994)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Queensrÿche.com – Promised Land

Vuoden 1994 albumit
Queensrÿchen albumit
Hear in the Now Frontier

Hear in the Now Frontier on metalliyhtye Queensrÿchen vuonna 1997 julkaistu kuudes studioalbumi. Levy oli Queensrÿchen viimeinen alkuperäiskokoonpanolla, sillä Chris DeGarmo jätti yhtyeen levyn jälkeen. Musiikillisesti Queensrÿche jätti metallin ja toi uusia elementtejä musiikkiinsa grungesta, pop- ja alternative-musiikista ja pehmorockista.

Kappaleet

Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano
Chris DeGarmo – kitara
Michael Wilton – kitara
Geoff Tate – laulu
Scott Rockenfield – rummut
Eddie Jackson – basso

Lähteet

Aiheesta muualla 
Queensrÿche.com – Hear in the Now Frontier

Vuoden 1997 albumit
Queensrÿchen albumit
We Care a Lot

We Care a Lot on amerikkalaisyhtye Faith No Moren vuonna 1985 julkaistu esikoisalbumi. Levyn tunnetuin kappale on singlejulkaisu We care a lot.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mike Bordin: rummut
 Roddy Bottum: kosketinsoittimet
 Billy Gould: basso
 Jim Martin: kitara
 Chuck Mosely: laulu

Lähteet 

Vuoden 1985 esikoisalbumit
Faith No Moren albumit
Q2K

Q2K on metalliyhtye Queensrÿchen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Levy on ainoa, jolla soittaa kitaraa Kelly Gray, joka myös tuotti levyn.

Kappaleet

Vuoden 2006 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano
 Geoff Tate – laulu
 Michael Wilton – kitara
 Kelly Gray – kitara
 Scott Rockenfield – rummut
 Eddie Jackson – basso

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Queensrÿche.com – Q2K

 Vuoden 1999 albumit
Queensrÿchen albumit
Introduce Yourself

Introduce Yourself on amerikkalaisyhtye Faith No Moren toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1987. Levyn tunnetuin kappale on debyyttialbumilla ilmestyneen kappaleen ”We Care a Lot’ uudelleenjulkaisu hieman eri sanoituksella.

Kappaleet 

 "Faster Disco" – 4:16 (musiikki: Gould/Bottum/Martin; sanat: Mosely)
 "Anne's Song" – 4:46 (musiikki & sanat: Gould/Bottum)
 "Introduce Yourself" – 1:32 (musiikki: Gould/Bottum/Bordin/Martin; sanat: Bottum/Mosely) 
 "Chinese Arithmetic" – 4:37 (musiikki: Martin/Bordin; sanat: Mosely)
 "Death March" – 3:02 (musiikki: Gould/Bottum/Martin; sanat: Mosely) 
 "We Care a Lot" – 4:02 (musiikki: Gould/Bottum; sanat: Mosely)
 "R N' R" – 3:11 (musiikki: Gould/Martin; sanat: Gould/Mosely)
 "The Crab Song" – 5:52 (musiikki: Gould/Bordin/Martin; sanat: Mosely)
 "Blood" – 3:42 (musiikki & sanat: Mosely)
 "Spirit" – 2:52 (musiikki & sanat: Gould)

Kokoonpano 

 Mike Bordin: Rummut
 Roddy Bottum: Koskettimet
 Billy Gould: Basso
 Jim Martin: Kitara
 Chuck Mosley: Laulu

Faith No Moren albumit
Vuoden 1987 albumit
Frederic Goudy

Frederic William Goudy (3. elokuuta 1865 Bloomington – 5. marraskuuta 1947 Marlborough-on-Hudson) oli yhdysvaltalainen kirjainmuotoilija, typografi, kustantaja ja opettaja. Hänet tunnetaan parhaiten luomistaan kirjaintyypeistä, joista suuri osa on yhä yleisesti käytettyjä.

Goudy työskenteli nuorena muun muassa kirjanpitäjänä ja kiinteistöalalla, mutta siirtyi 1892 perustamansa lyhytikäisen Modern Advertising -lehden ja 1903 perustamansa Village Press -kustantamon myötä kustannusalalle. Samalla Goudyn suunnittelemat kirjaintyypit saavuttivat suuren suosion. Vuosina 1920–1940 Goudy työskenteli Lanston Monotype Companyn palveluksessa, jonka jälkeen siirtyi opettamaan kalligrafiaa Syracusen yliopistoon.

Goudy suunnitteli elämänsä aikana 116 kirjaintyyppiä ja julkaisi 59 teosta, jotka ovat vaikuttaneet voimakkaasti typografian ja kirjainmuotoilun kehitykseen.

Goudyn suunnittelemia kirjaintyyppejä 
 Copperplate Gothic (1901) 
 Kennerley (1911)
 Goudy Old Style (1915)
 Deepdene (1927)
 Remington Typewriter (1929)
 Californian (1938)
 Bulmer (1939)

Typografit
Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Yhdysvaltalaiset kirjainmuotoilijat
The Real Thing

The Real Thing on amerikkalaisyhtye Faith No Moren kolmas albumi ja ensimmäinen albumi, jolla yhtyeen laulajana on Mike Patton. Albumi oli myös yhtyeen kaupallinen läpimurto ja se on myös ensimmäisiä ns. vaihtoehtoisen heavy metalin genren platinamyyntiin yltäneitä julkaisuja.

Taustaa 

Faith No More oli erottanut laulajansa Chuck Moselyn kiertueen jälkeen vuonna 1988 johtuen hänen vaikeuksistaan laulamisen, päihteiden ja yhtyekavereiden välillä. Loppuvuodesta 1988 Mike Patton liittyi yhtyeeseen laulajaksi kitaristi Jim Martinin suosituksesta. Muu yhtye oli jo aiemmin säveltänyt osan kappaleista joihin Patton liityttyään kirjoitti sanat.

Nauhoitus 

Albumi nauhoitettiin Studio D:ssä Sausalitossa Kaliforniassa vuodenvaihteessa 1988-1989. Kappale "The Morning After" oli nauhoitettu jo aiemmin Chuck Moselyn kanssa nimellä "New Improved Song" ja "Surprise! You're Dead!" oli Jim Martinin sävellys 1970-luvulta jolloin hän soitti Agents of Misfortune-yhtyeessä. Patton kirjoitti molempiin uudet sanat.

Albumin sessioissa nauhoitettiin myös kappaleet "The Grade" ja "The Cowboy Song", jotka löytyvät single-julkaisuilta sekä Live at the Brixton Academy-albumilta. "Sweet Emotion"-niminen kappale julkaistiin myöhemmin uudelleennauhoitettuna nimellä "The Perfect Crime" Bill & Ted's Bogus Journey-elokuvan soundtrackilla. Alkuperäinen versio löytyy yhtyeen kokoelmalta The Very Best Definitive Ultimate Greatest Hits Collection.

Albumin vastaanotto 

The Real Thing julkaistiin kesäkuussa 1989 ja se sai hyviä arvosteluja varsinkin Isossa-Britanniassa ja yhtye pääsi kiertueelle Metallican kanssa. Ensimmäisenä singlenä julkaistu "From out of Nowhere" ei saanut menestystä yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa, mutta nousi Britanniassa sijalle 23.

Pohjois-Amerikassa pääsy suuren yleisön tietoisuuteen koitti vasta kun single "Epic" julkaistiin tammikuussa 1990. Rap-musiikkia ja heavy metalia yhdistelevä kappale nousi listoilla sijalle 9. ja siitä tehty promovideo sai runsaasti soittoaikaa MTV-musiikkikanavalla ja auttoi albumia nousemaan listoille ja lopulta platina-myyntiin Yhdysvalloissa. Albumi nousi Yhdysvalloissa korkeimmillaan sijalle 11. lokakuussa 1990, 16 kuukautta julkaisun jälkeen. The Real Thing oli myös Grammy-ehdokkaana vuoden 1989 parhaaksi metalli-albumiksi.

Kappaleet 

kappale 10 vain CD-versiossa ja kappale 11 CD- ja kasetti-versiossa. Kpl. 10 on alun perin Black Sabbathin tuotantoa.

Singlejulkaisut albumilta 

"From out of Nowhere" (30. elokuuta 1989)  23.
"Epic" (30. tammikuuta 1990)  9.  25.
"Falling to Pieces" (2. heinäkuuta 1990)  41.  92.

Kokoonpano 
 Mike Bordin: rummut
 Roddy Bottum: kosketinsoittimet
 Billy Gould: basso
 Jim Martin: kitara
 Mike Patton: laulu

Lähteet 

Faith No Moren albumit
Vuoden 1989 albumit
Hundin sääntö

Hundin ensimmäisen säännön mukaan samanenergiaisille, degeneroituneille orbitaaleille asettuvat ensin yksittäiset, spiniltään parittomat elektronit. 

Elektronien todennäköisintä esiintymispaikkaa avaruudessa kuvataan orbitaaleilla. Kullakin orbitaalilla voi olla enintään kaksi elektronia. Hundin säännön mukaan elektronit kuitenkin sijoittuvat saman energiatason orbitaalille yhdensuuntaisin spinein niin kauan kuin mahdollista. Periaatteen avulla voidaan ennustaa, millaiset elektronikonfiguraatiot ovat pysyvämpiä.

Hundin sääntöjen avulla voidaan ennustaa atomin, ionin tai molekyylin alin energinen spektritermi ja perustila.

Katso myös 
Minimienergiaperiaate
Paulin kieltosääntö

Lähteet

Aiheesta muualla 
Opetus.tv: Kemian etäopiskeluympäristö, Paulin kieltosääntö & Hundin sääntö

Orgaaninen kemia
Live at the Brixton Academy

Live at the Brixton Academy on yhdysvaltalaisyhtye Faith No Moren ainoa julkaistu konserttitallennealbumi. Kappaleet 1–8 ovat livetaltiointeja. Kappaleet 9 ja 10 on nauhoitettu studiossa.

Kappaleet 
"Falling to Pieces"  – 4:47
"The Real Thing"  – 7:53
"Epic"  – 4:55
"War Pigs"  – 6:58
"From out of Nowhere"  – 3:24
"We Care a Lot"  – 3:50
"Zombie Eaters"  – 6:05
"Edge of the World"  – 5:50
"The Grade" (studio)  – 2:05
"The Cowboy Song" (studio)  – 5:12

Vuoden 1991 konserttitallenteet
Faith No Moren albumit
Nuija ja tosinuija

Nuija ja tosinuija () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Peter ja Bobby Farrellyn ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Jim Carrey ja Jeff Daniels.

Jatko-osa Nuija ja tosinuija kaks sai ensi-iltansa vuonna 2014.

Juoni
Lloyd on pölhö mutta lämminsydäminen limusiinikuski, jonka kyytiin nousee eräänä päivänä kaunis Mary. Kun Mary jää kyydistä lentokentällä, Lloyd huomaa tämän jättäneen matkalaukkunsa kentälle. Lloyd nappaa laukun ja lähtee yhdessä yhtä lailla pölhön ystävänsä Harryn kanssa kohti Aspenia palauttamaan seteleitä täynnä olevan laukun Marylle. Matka on täynnä vastoinkäymisiä, ja perillä käy ilmi, että laukulla olisi muitakin ottajia. Ehtivätkö sankarit löytää Maryn ajoissa?

Rooleissa

Vastaanotto
Helena Ylänen kirjoitti Helsingin Sanomissa Carreyn ja Danielsin esittävän elokuvassa niin hölmöjä hahmoja, että niiden rinnalla Ohukainen ja Paksukainenkin ovat neroja. ”Nykyajan tapaan pieru-, ripuli- ja kusihuumoria on täydennetty panovitseillä ja satunnaisilla kuolemantapauksilla, jotta nulikoiden tarpeet tyydytetään mahdollisimman laajasti. Kaikenkaikkiaan harmitonta ja kilttiä meininkiä.”

Jatko-osa
Nuija ja tosinuija kaks sai ensi-iltansa marraskuussa 2014, 20 vuotta ensimmäisen elokuvan valmistumisesta.

Elokuvalle valmistui vuonna 2003 myös esiosa Tosinuija ja vielä nuijempi, jonka teossa kukaan alkuperäisen elokuvan tekijätiimistä ei ollut mukana. Se kertoo miten Harry ja Lloyd alun perin tapasivat. Elokuva sai kriitikoilta todella huonon vastaanoton, mutta menestyi hyvin teattereissa.

Lähteet

Vuoden 1994 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset road moviet
Peter Farrellyn ohjaamat elokuvat
Bobby Farrellyn ohjaamat elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Angel Dust

Angel Dust on amerikkalaisyhtye Faith No Moren neljäs studioalbumi vuodelta 1992. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat "Easy", "Midlife Crisis" ja "Everything's Ruined".

Suomen Kuvalehden Kari Salminen kirjoitti, että albumi ”pehmentää funk-poljentoisen kitararockin perustaa ottamalla vaikutteita kantrista, psykedeliasta, bluesista ja jopa jazzista. Rockin muoto hajoaa synteettiseksi taitonäytökseksi”.

Kappalelista

Kokoonpano 

 Mike Bordin – rummut
 Roddy Bottum – koskettimet
 Billy Gould – basso
 Jim Martin – kitara
 Mike Patton – laulu

Lähteet

Faith No Moren albumit
Vuoden 1992 albumit
Vekaranjärven varuskunta

Vekaranjärven varuskunta on Kouvolan Valkealassa, Vekaranjärvellä toimiva varuskunta. Vekaranjärvellä toimii  Karjalan Prikaati.

Varuskunnan joukot
Muut alueella toimivat joukot ja toimijat ovat:

 Logistiikkarykmentti 1:n esikunta Kouvolassa
 Puolustuskiinteistöjen Kouvolan paikallistoimisto
 Leijona Cateringin varuskuntaravintola Linna
 Valkealan Sotilaskotiyhdistys ry

Myös Pahkajärven ampuma-alue kuuluu varuskuntaan.

Varuskunnan päällikkönä on heinäkuusta 2019 alkaen toiminut Karjalan Prikaatin komentaja prikaatikenraali Jukka Jokinen.

Arkkitehtuuri
Varuskunta-alueen rakentaminen alkoi syksyllä 1964. Arkkitehtina toimi Osmo Lappo (s. 1927) ja varuskunnan arkkitehtuuri kuuluu betonikonstruktivismiin (vrt. muun muassa Helsingin virasto-Pasila).

Vekaranjärven varuskunta on yksi tyypillisistä korpivaruskunnista.

Lähteet
  

Suomen varuskunnat
Valkeala
Osmo Lapon suunnittelemat rakennukset