joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rasmus Dahlin

Rasmus Dahlin (s. 13. huhtikuuta 2000 Trollhättan) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-liigassa pelaavaa Buffalo Sabresia. Kun Dahlin oli 16-vuotias, hänestä tuli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla. Saman kauden aikana hänestä tuli myös ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja, joka on tehnyt tehopisteen nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. 

Dahlin valittiin odotusten mukaisesti ensimmäisenä vuoden 2018 NHL:n varaustilaisuudessa.

Ura

Seuraura 
Ensimmäisen kerran Dahlin nousi Frölunda HC:n pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2016–2017. Lokakuussa 2016 hänestä tuli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja SHL-liigassa. Pelatessaan Karlskronaa vastaan kuukautta myöhemmin Dahlin teki ensimmäisen maalinsa. Samalla hänestä tuli historian toiseksi nuorin Ruotsin pääsarjassa maalin tehnyt pelaaja. Ennen marraskuuta Dahlin oli saanut vastaanottaa ainoastaan Ruotsin valtion määrittelemää minimipalkkaa (150 euroa kuukaudessa). Saatuaan kuitenkin tarpeeksi SHL-otteluita tililleen hän sai oikeuden ensimmäiseen tulokassopimukseensa.

Dahlin siirtyi heti kaudeksi 2018–2019 NHL:ään ja teki tulokaskaudellaan 44 pistettä 82 ottelussa. Kauden jälkeen hän oli ehdolla parhaalle tulokkaalle annettavaan Calder Memorial Trophyyn. Dahlinin pistesaldo oli kahden kauden jälkeen 84 pistettä. Puolustajista enemmän pisteitä alle 20-vuotiaana on koko NHL-historiassa tehnyt vain Phil Housley. Syyskuussa 2021 Dahlin teki Sabresin kanssa kolmen vuoden mittaisen ja yhteensä 18 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 
Syksyllä 2016 Dahlin kutsuttiin alustavasti vuoden 2017 nuorten MM-kilpailuihin osallistuvaan Ruotsin maajoukkueryhmään. Muutama kuukausi myöhemmin hänet nimettiin joulupäivänä Ruotsin lopulliseen kokoonpanoon, minkä myötä hänestä tuli kilpailujen nuorin pelaaja. Turnauksen avausottelussa Dahlin onnistui maalinteossa, kun hän teki Ruotsin viidennen maalin Tanskaa vastaan. Maalin ja maalisyötön seurauksena Dahlinista tuli yhdeksäs 16 vuoden ikäisenä tehopisteen tehnyt pelaaja nuorten MM-kisahistoriassa. Saman ottelun aikana hänestä tuli myös MM-kisahistorian nuorin ruotsalainen maalintekijä sekä ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja, joka on tehnyt tehopisteen nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Ruotsi jäi turnauksessa neljänneksi, kun se hävisi pronssiottelussa Venäjälle jatkoajan jälkeen 1–2.

Pelityyli 
Jatkoaika.comin verkkolehdelle antamassaan haastattelussa Dahlin kuvaili itseään kahden suunnan puolustajana. Verkkolehden Markus Suhonen määritteli Dahlinin osaamisen hyökkäysalueella "vaaralliseksi yhdistelmäksi liikkuvuutta ja kiekollista osaamista".

Tilastot

Lähteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Buffalo Sabresin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Robert Todd Lincoln

Robert Todd Lincoln (s. 1. elokuuta 1843 – 26. heinäkuuta 1926) oli yhdysvaltalainen lakimies, poliitikko ja liikemies. Hän toimi muun muassa Yhdysvaltain sotaministerinä James Garfieldin ja Chester Arthurin kabineteissa (1881–1885), Yhdysvaltain Britannian suurlähettiläänä (1889–1893) ja junanvaunuja valmistaneen Pullman Companyn hallituksen puheenjohtajana.

Robert T. Lincoln oli Abraham Lincolnin ja Mary Todd Lincolnin ainoa aikuisikään asti selvinnyt lapsi. Robert hyötyi suuresti isänsä maineesta: esimerkiksi suurin syy Robertin valinnaksi sotaministeriksi oli juuri hänen isänsä.

Lähteet 

Abraham Lincoln
Yhdysvaltain sotaministerit
Yhdysvaltalaiset poliitikot
Yhdysvaltain presidenttien lapset
Vuonna 1843 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Arve (joki)

Arve on Ranskan Alpeilta alkunsa saava Rhônen sivujoki, joka virtaa Ranskan ja Sveitsin alueella. Se laskee Rhôneen Genevessä.

Arven alkulähde on Col de Balmen solassa, Chamonix’n kaupungista runsaat 10 kilometriä koilliseen, Aiguille du Tour -vuoren luoteispuolella, Sveitsin ja Ranskan rajalla. Joki virtaa ensin lounaaseen kääntyen sitten luoteeseen kohti Annemassea ja Geneveä.

Arve virtaa pääosan matkastaan Ranskan alueella, Sveitsin alueella vain 8,5 kilometriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan joet
Sveitsin joet
Rhônen vesistö
Geneven kantoni
Kåtabackenin jätinkirkko

Kåtabackenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Kruunupyyn Alavetelissä sijaitseva todennäköinen jätinkirkko.

Sijainti 
Jätinkirkko sijaitsee Kåtabackenilla 5,0 kilometriä Alavetelin kirkolta kaakkoon. Kåtabacken on moreenipohjainen mäki, jonka 50 metrin korkeuskäyrän rajaaman alueen eteläosassa jätinkirkko sijaitsee. Perhonjoki virtaa ohitse 700 metrin päässä koillisessa.

Jätinkirkko 
Jätinkirkon 70 metriä pitkä ja selvästi erottuva kivivalli on luode-kaakko-suuntainen (Marianna Ridderstadin mukaan 75 metriä pitkä ). Valli on Pentti Rislan mukaan avokivikkoa, mutta se erottuu maastossa selvästi. Vallin itäreuna muodostuu pienikokoisista kivistä ja sen kaakkoispäässä erottuu kivröykkiöiden tapaisia muodostelmia. Kivivalli kaartuu länteen kummassakin päässä ja muuttuu siellä lohkaiseisemmaksi. Jätinkirkon länsireuna on vaikeasti havaittavissa, koska kiviä peittää paikoin turvekerros. Jätinkirkon leveydeksi on mitattu 30 metriä (tai 32 metriä ). Tulkinnan mukaan kivallit ovat syntyneet aluksi pienen saaren rantakivikoksi, jota ihminen olisi jälkeenpäin muokannut jätinkirkoksi.

Jätinkirkon pohjoispäässä on havaittu U-kirjaimen muotoinen sisempi kivivalli. Marianna Ridderstadin paleoastronomisissa tutkimuksissa mainitaan jätinkirkolla olevan kolme sisäkkäistä vallikehää. Vallien sisäpuolella on kiviä vähemmän kuin niiden ulkopuolella. Niitä on ilmeisesti raivattu sieltä pois. Muitakin rakenteellisia havaintoja on tehty. Esimerkiksi itäisen vallin ulkopuolella löytyi eri kokoisia kuoppia, joista osa vaikuttavat uudehkoilta. Vallissa vain yksi katkos, joita tavallisesti nimitetään porteiksi. Ridderstad mittasi portin suunnan jätinkirkon keskipisteestä katsottuna olevan 298° pohjoisesta myötäpäivään.

Rannansiirtymäkronologian mukaan meri olisi huuhtonut rantaa 45–50 metrin korkeuskäyrillä kivikauden lopussa ja pronssikauden alussa. Kåtabacken on silloin ollut kivinen saari, jonka kapea salmi olisi erottanut mantereesta. Jääkauden jälkeinen maankohoaminen siirsi rannan kauemmaksi ja saari maatui mantereeseen kiinni pronssikaudella ja muodosti merelle työntyvän niemen.

Tutkimuksia 
Jacob Tegengren tutki kohdetta vuonna 1928 osittain tuhoutuneen kiviröykkiön. Se oli muodoltaan lähes nelikulmainen ja mitoiltaan 5x5 metriä. Kiveyksen alta löytyi runsaasti hiiltä, mutta mitään hautaamiseen viittaava hän ei löytänyt. Pentti Risla suorittu kohteessa tarkastuskäynnin vuonna 2005. Hän kulki jätinkirkon kivivallit läpi GPS-paikantinen kanssa ja hahmotti sillä jätinkirkon karkeat muodot.

Katso myös 
 Honkobackharjun jätinkirkko sijaitsee 6,0 kilometriä koilliseen.
 Högryggenin jätinkirkko sijaitsee 6,5 kilometriä länsilounaaseen.
 Snårbackenin jätinkirkko sijaitsee 10,8 kilometriä etelälounaaseen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset, Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7

Suomen jätinkirkot
Alaveteli
Pohjanmaan historia
Lev Sedov

Lev Lvovitš Sedov (myös Ljova tai Leon; helmikuu 1906 Pietari – 16. helmikuuta 1938 Pariisi, Ranska) oli venäläisen kommunistijohtaja Lev Trotskin ja tämän toisen vaimon Natalia Sedovan vanhempi poika. Hän toimi isänsä avustajana tämän maanpakolaisvuosina. Sedovin varhaista kuolemaa on pidetty epäilyttävänä, varsinkin kun myös hänen isänsä Trotski murhattiin kaksi vuotta myöhemmin.

Elämä
Sedov syntyi Pietarissa, mutta vietti lapsuutensa pääosin ulkomailla, sillä hänen vanhempansa elivät ennen vuoden 1917 helmikuun vallankumousta enimmäkseen maanpaossa. Nuoruutensa hän eli Neuvostoliitossa. Hän opiskeli Moskovan teknillisessä valtionyliopistossa, mutta keskittyi 1920-luvun puolivälistä alkaen yksinomaan poliittiseen toimintaan. Hän meni ensimmäisen kerran naimisiin 1925 ja hänellä oli ensimmäisen vaimonsa Anjan kanssa yksi poika. Sedov seurasi vapaaehtoisesti isäänsä ensin sisäiseen karkotukseen Kazakstanin Alma-Ataan tammikuussa 1928 ja sitten maastakarkotukseen Turkkiin helmikuussa 1929. Hän hoiti isänsä salaisia viestiyhteyksiä tämän oppositiotovereihin. Ensimmäisen vaimonsa ja poikansa Sedov jätti Neuvostoliittoon.

Trotskin asuessa maanpaossa Lev Sedovista tuli hänen sihteerinsä ja avustajansa. Hän toimi Trotskin heinäkuussa 1929 perustaman lehden Bjulleten oppozitsiin toimittajana ja kirjoitti useita isänsä näkemyksiä puolustaneita kirjoja. Sedov oli aktiivisesti mukana myös kansainvälisen trotskilaisten liikkeen kokoamiseksi luodun neljännen internationaalin perustamisessa. Hän meni naimisiin ranskalaisen trotskilaisen kommunistin Raymond Molinierin vaimon Jeannen kanssa, ja molemmat hylkäsivät samalla aiemmat puolisonsa. Sedov asui 1931–1933 Berliinissä ja vuodesta 1933 Pariisissa. Vuosien 1936–1938 Moskovan näytösoikeudenkäynneissä Sedovin väitettiin yhdessä isänsä kanssa johtaneen Neuvostoliittoon kohdistettua sabotaasi- ja terrorikampanjaa. Yhdysvalloissa kokoontunut epävirallinen vastatuomioistuin Deweyn komissio totesi heidät syyttömiksi. Lev Sedovin nuorempi veli Sergei Sedov oli jäänyt asumaan Neuvostoliittoon, jossa hänet vangittiin Stalinin puhdistuksissa 1935 ja teloitettiin lokakuussa 1937.

Kuolema
Sedov kuoli helmikuussa 1938 pariisilaisessa kunnallisessa sairaalassa umpisuolileikkausta seuranneisiin komplikaatioihin. Leikkaus oli suoritettu aiemmin venäläisten valkoisten emigranttien ylläpitämässä yksityissairaalassa, johon hän oli mennyt hoidattamaan umpisuolentulehdustaan. Kyseistä sairaalaa oli suositellut Sedovin ystävä Mark Zborowski, joka myöhemmin paljastui Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD:n agentiksi. Tämän vuoksi Sedovin kuolemaa on epäilty NKVD:n järjestämäksi murhaksi ja myös Trotski itse uskoi tähän. Zborowskin tiedetään tiedottaneen NKVD:lle Sedovin kirjautumisesta sairaalaan. NKVD:n apulaisjohtaja Pavel Sudoplatov myönsi myöhemmin muistelmissaan avoimesti olleensa vastuussa Trotskin salamurhan järjestämisestä vuonna 1940, mutta kiisti NKVD:n olleen osallisena Sedovin kuolemaan.

Lähteet
Christer Pursiainen: Trotski. Gummerus, Helsinki 2011.

Viitteet

Trotskilaiset
Venäläiset henkilöt
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Juha Engström

Juha Heikki Erhard Engström (s. 7. elokuuta 1942 Helsinki) on suomalainen eversti evp, joka toimi presidentti Urho Kekkosen adjutanttina 1976–1981 ja Mauno Koiviston adjutanttina 1981–1985.

Engström syntyi merikapteeni Elimer Erhard Engströmin ja Liisi Kyllikki Kaijan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on Tuula Marjatta Niinivirta. 

Engström tuli ylioppilaaksi 1961 ja suoritti Kadettikoulun 1965 ja Sotakorkeakoulun 1975. Hän toimi opetusupseerina Hämeen ratsujääkäripataljoonassa 1965–1966, Reserviupseerikoulun opetusupseerina ja toimistopäällikkönä 1966-1971, Pääesikunnan toimistoupseerina 1971–1972 ja toimistoesiupseerina 1975–1976, YK:n Suomalaisen pataljoonan toimistopäällikkönä Kyproksella 1972–1973, tasavallan presidentti Urho Kekkosen 3. adjutanttina 1976–1977 ja 2. adjutanttina 1978–1981 sekä presidentti Mauno Koiviston adjutanttina 1981–1985, Rannikkojääkäripataljoonan komentajana 1985–1988, sotilasasiamiehenä Oslossa ja Kööpenhaminassa 1988–1991 ja erityistehtävissä ETYK-asioiden parissa puolustusministeriössä 1991–1992. Viimeksi mainittuna vuonna hän siirtyi Suomen edustajaksi ETYK-toimistoon Wieniin. Vuosina 1995–1996 Engström toimi Makedoniassa YK:n rauhanturvaoperaation komentajana prikaatikenraalin arvossa. Hän oli yhteysupseeri NATOn Euroopan joukkojen esikunnassa (SHAPE) Belgian Monsissa 1996 jääden eläkkeelle 1997.

Engström ylennettiin luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1976, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1989.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Medisiinariliitto

Suomen Medisiinariliitto-Finlands Medicinarförbund ry (lyh. SML tai epävirallisemmin Medisiinariliitto) on suomalaisten lääketieteen opiskelijayhdistysten koulutus- ja edunvalvontaliitto. Medisiinariliitto edustaa lähes kaikkia Suomessa opiskelevia lääketieteen opiskelijoita sekä ulkomailla lääketiedettä opiskelevia suomalaisia. Opiskelijajäseniä sillä on jäsenseurojen kautta yli 4 000.

Toiminta 
Suomen Medisiinariliiton toiminnan tavoitteena on vaikuttaa suomalaiseen lääkärikoulutukseen ja lääketieteen opiskelijoiden asemaan työelämässä. Palkkaedunvalvonnan sijaan Medisiinariliitto on keskittynyt edistämään työelämässä saatavaa ohjausta ja koulutusta sekä opiskelijoiden oikeuksiin tehdä töitä lääkärin sijaisena. Medisiinariliitto toimii asiantuntijana lääketieteen perusopetusta koskevissa kysymyksissä ja antaa lausuntoja opiskelijoita ja nuoria lääkäreitä koskeviin aiheisiin.

Medisiinariliitto jakaa tunnustuksia yhdistyksen tavoitteiden mukaisesta toiminnasta. Näitä ovat Vuoden työpaikka, Vuoden opetusteko ja Vuoden syväriohjaaja (lääketieteen lisensiaatin tutkintoon kuuluvan opinnäytetyön ohjaaja).

Medisiinariliiton ulkoasiainvaliokunta FiMSIC (Finnish Medical Students´ International Committee) edustaa suomalaisia lääketieteen opiskelijoita kansainvälisessä lääketieteen opiskelijoiden liitossa IFMSA:ssa (International Federation of Medical Students' Associations). FiMSIC hoitaa myös muita tehtäviä, joihin kuuluu mm. S.U.L.L.E. -seksuaalikasvatusprojekti ja Nallesairaala-projektit.

Medisiinariliiton ylioppilaskuntavaliokunta YAVA yhdistää suomalaisten yliopistojen ylioppilaskuntien lääketieteelliset edustajistoryhmät ja koordinoi näiden yhteistoimintaa Suomen ylioppilaskuntien liitossa.

Liittokokous ja hallitus 
Suomen Medisiinariliiton jäsenyhdistykset käyttävät valtaansa liittokokouksissa, joita järjestetään vuorollaan kaikkien Suomessa toimivien jäsenseurojen isännöimänä. Liittokokous valitsee yhdistykselle hallituksen, pääsihteerin ja puheenjohtajan, jota kutsutaan liiton puheenjohtajaksi.

Medisiinariliiton hallituksessa ovat edustettuina kaikki suomalaiset jäsenseurat, sekä ulkomailla opiskelevien jäsenseurojen yhteiset edustajat.

Jäsenseurat 
Lähde:  

 Medisiinariseura Chiasma ry (Chiasma) 
 Finnish Medical Student Association in Hungary (FiMSA)
 Kuopion lääketieteen opiskelijat (KuoLO)
 Lääketieteenkandidaattiseura (LKS)
 Oulun Lääketieteellinen Kilta (OLK)
 Riian Suomalaiset Lääketieteen Opiskelijat (RiSLO) 
 Puolassa lääketiedettä opiskelevat suomalaiset (PuLSe)
 Suomalaiset Medisiinarit Ruotsissa (SMR)
 Tarton Suomalaiset Lääketieteen Opiskelijat (TaSLO)
 Medicinarklubben Thorax (Thorax)
 Tampereen Lääketieteen Kandidaattiseura (TLK) 
 Turun Lääketieteenkandidaattiseura (TLKS)
 Vilnan Suomalaiset Lääketieteen Opiskelijat (ViSLO)

Talous

Rahoitus

Aiheesta muualla 
 Suomen Medisiinariliitto ry:n nettisivut
Medisiinariliitto Twitterissä (@medisiinarit)
Medisiinariliitto Instagramissa (@medisiinariliitto)

Lähteet 

Suomalaiset opiskelijajärjestöt
Anne Treisman

Anne Marie Treisman (27. helmikuuta 1935 Wakefield, Yorkshire, Britannia – 10. helmikuuta 2018) oli psykologian professori Princetonin yliopiston Psykologian laitokselta. Hänen tutkimusaiheensa oli visuaalinen tarkkaavuus, kohteiden havaitseminen ja muisti.

Treisman toimi opettajana Oxfordin yliopistossa, Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, Kalifornian yliopisto, Berkeleyssä ja Princetonissa. Hän sai  Grawemeyer-psykologiapalkinnon vuonna 2009. Vuonna 2013 Treismannille myönnettiin Kansallinen tiedemitali hänen uraauurtavasta työstää tarkkaavuuden tutkimuksessa. Pitkän uransa aikana Treisman kokeellisesti ja teoreettisesti määritteli sitä, miten tieto valitaan ja integroidaan niin, että muodostuu ihmisen ajattelua ja toimintaa ohjaavia mielekkäitä kohteita.

Lähteet

Aiheesta muualla
The British Psychological Society: One on one... with Anne Treisman (the psychologist... Nov. 2010, Vol. 23)  (bps.org.uk)
Anne Treisman – 2011 National Medal of Science  (youtube.com)

Brittiläiset psykologit
Royal Societyn jäsenet
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Unto Hietanen

Unto Hietanen (1928–2009) oli suomalainen kuvanveistäjä. Unto Hietasen isä oli Jussi Hietanen.

Hietanen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1949–1952. Hän on toiminut opettajana Kankaanpään taidekoulussa 1972–1973 ja Lahden taideinstituutissa vuosina 1980–1989. Hietanen sai Tampereen kaupungin tunnustuspalkinnon 1975.

Töitä 
 Hietasen julkisia teoksia on Tampereen seudulla, mm. hautamuistomerkkejä Kalevankankaan hautausmaalla.
 Kihniön sankaripatsas, 1954.
 Mylläripatsas Forssassa, 1966.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Igor Dodon

Igor Dodon ( (kyrillinen); s. 18. helmikuuta 1975 Sadova, Moldova) on moldovalainen poliitikko. Hän toimi Moldovan presidenttinä 2016–2020. Dodon on lisäksi toiminut Moldovan tasavallan sosialistipuolueen johtajana vuosina 2011−2016 ja talousministerinä Vasile Tarlevin ja Zinaida Greceanîin hallituksissa 2006–2009.

Dodon suoritti taloustieteen tutkinnon Valtion agraariyliopistossa ja hallintotieteiden tutkinnon Taloustieteiden akatemiassa.

Dodon valittiin 2009 Moldovan parlamenttiin kommunistisen puolueen edustajana. Hän liittyi sosialistiseen puolueeseen 2011 ja nousi samana vuonna sen johtoon. Hän jäi kesäkuun 2011 vaaleissa toiseksi Dorin Chirtoacălle Chisinaun pormestarivaaleissa. Tämän jälkeen Dodon oli järjestämässä 2012–2014 protesteja pormestaria vastaan ja kansanäänestyksen hänen erottamisekseen.

Dodonin puolue äänesti 2012 liberaalien ja liberaalidemokraattien allianssin tukena Nicolae Timoftia maan presidentiksi, mitä Dodon sanoi myöhemmin katuvansa.

Moldovan lisäksi Dodon on myös Venäjän kansalainen. Hän sai Venäjän kansalaisuuden vuonna 2019 pian sen jälkeen demokraattisen puolueen hallitus kaatui, ja Vladimir Plahotniuc pakeni maasta. Dodon yritti aluksi kiistää väitteet vetoamalla siihen, että toimii Moldovan presidenttinä. Dodon on väitetty saaneen kansalaisuus Vladimir Putinin antamalla salaisella ukaasilla.

Toukokuussa 2022 Moldovan viranomaiset pidättivät Dodonin epäiltynä lahjusten ottamisesta ja maanpetoksesta. Dodon itse on väittänyt olevansa syytön ja, että syytteet ovat tekaistuja, joiden avulla presidentti Maia Sandu pyrkii kääntämään huomion pois kyvyttömyydestään johtaa maata ja huonosta taloustilanteesta.

Lähteet
 Cine este Igor Dodon. Biografia președintelui proaspăt ales, Publika.MD, 2016-11-14

Viitteet

Aiheesta muualla 

Moldovan presidentit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Brooklynin katurata

Brooklyn Street Circuit eli Brooklynin katurata on katurata New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Radalla kilpaillaan ensimmäistä kertaa vuonna 2017, Formula E -sarjan osakilpailujen merkeissä 15.–16. heinäkuuta 2017.

Voittajat

Formula E

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kartta ja radan historiaa

Yhdysvaltain moottoriradat
Formula E -radat

New Yorkin osavaltion urheilupaikat
Brooklynin rakennukset ja rakennelmat
New Yorkin urheilu
Elina Loisa

Elina Loisa (s. 1978) on suomalainen kirjailija.

Loisa on opiskellut Turun taideakatemiassa elokuvaa ja  Helsingin yliopistossa folkloristiikkaa. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Loisa on työskennellyt myös freelance-toimittajana.

Romaanit 
 Rajantakaiset, Tammi, 2016, ISBN 978-951-31-8658-6
 Julkeat, Gummerus, 2010, ISBN 978-951-20-8086-1

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Puheen Iltapäivä, Yle Puhe, Vieraana kirjailija Elina Loisa, 11.7.2016
 Helsingin Sanomat, 18.6.2016, Elina Loisan toinen romaani kurkottaa Karjalaan ja kuolemaan 
 Ylioppilaslehden henkilöhaastattelu, 19.3.2010, Röyhkimys 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Briljanttivihreä

Briljanttivihreä (C27H33N2HSO4) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa kuitujen ja solujen värjäykseen ja analyyttisenä reagenssina.

Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa briljanttivihreä on kullankeltaisia tai vihreitä kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja etanoliin ja muodostuva liuos on väriltään vihreä. Liuoksen voimakkain sähkömagneettisen säteilyn absorptio on aallonpituuksilla 428 ja 625 nm. Briljanttivihreä on pH-indikaattori ja vesiliuoksen väri muuttuu pH-alueella 0,0–2,6 keltaisesta vihreäksi.

Valmistus ja käyttö
Briljanttivihreää valmistetaan kondensoimalla N,N-dietyylianiliinia bentsaldehydin kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu väritön leukomuoto, joka hapetetaan mangaanidioksidin tai lyijydioksidin avulla briljanttivihreäksi.

Briljanttivihreää käytetään värjäämään kuituja kuten paperia, villaa, silkkiä, juuttia ja kookoskuitua kellertävän vihreäksi. Yhdistettä käytetään myös värjäämään muun muassa soluja, kudoksia ja nukleiinihappoja ennen biokemiallisia mikroskooppitutkimuksia sekä pH-indikaattorina. Briljanttivihreää käytetään myös musteiden sekä painettavan elektroniikan valmistamiseen. Yhdisteen alkoholiliuosta voidaan myös käyttää ihon desinfiointiin.

Lähteet

Aromaattiset yhdisteet
Indikaattorit
Väriaineet
Unto K. Laine

Unto Kalervo Laine (s. 6. heinäkuuta 1947 Kannus) on puhesynteesin, puheteknologian ja akustiikan tutkija, joka on ollut puheteknologian professorina Aalto-yliopistossa vuosina 2002–2015.  

Laine on ollut kehittämässä suomalaisia puhesyntetisaattoreita, jotka puhuvat suomea. Laine alkoi tutkia vuonna 1999 ääniä, joita väitettiin kuuluvan revontulista. Vuonna 2012 Laine esitti hypoteesin, että äänet syntyvät, kun revontuliin liittyvä magneettimyrsky aktivoi inversiokerrokseksi kutsuttuun ilmakehän sulkukerrokseen kertyneet sähkövaraukset ja saa ne purkautumaan.

Teokset 
  (Väitöskirja)

 Vainio, Martti & Palo, Pertti & Aalto, Daniel & Laine, Unto K.: Luku Lähde ja suodin – puheentuoton akustiikasta ja sen mallintamisesta teoksessa Puhuva ihminen: Puhetieteiden perusteet. Toimittaneet Olli Aaltonen, Reijo Aulanko, Antti Iivonen, Anu Klippi, Martti Vainio. Otava, 2009. ISBN 978-951-1-23956-7.

Julkaisuja

Lähteet 

Suomalaiset keksijät
Suomalaiset professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Aalto-yliopiston professorit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Danishmendit

Danishmendit olivat turkkilainen dynastia, joka hallitsi itäistä Anatoliaa 1000- ja 1100-luvuilla. 

Dynastia kapinoi laajaa aluetta hallitsevaa seldžukkien valtakuntaa vastaan ja hallitsi aluksi pohjoisempia Sivas-, Tokat- ja Niksar-nimisiä Anatolian kaupunkeja. Dynastian alue ulottui hetkittäin lännessä Ankaraan ja Kastamonuun sekä idässä Malatyaan, jonka danishmendit ryöstivät vuonna 1103. Seldžukkien valtakuntaa he uhkasivat vahvimmin 1100-luvun alkupuolella. Ristiretkeläisten vuonna 1098 perustaman Antiokian ruhtinaskunnan hallitsija Bohemund oli danishmendien vankina vuosina 1100–1103. Vuonna 1142 dynastia yhdisti voimansa seldžukkien kanssa Bysanttia vastaan. Danishmend kukistui 1150-luvulla ja alueelle syntyi lyhytaikainen Kilikian armenialaiskuningaskunta.

Lähteet 

Turkin historia
Kozan

Kozan (aikaisemmin Sis) on kaupunki Turkin Adanan maakunnassa. Se sijaitsee sisämaassa lähellä Välimeren rannikkoa Kilgenjoen varrella. Se on myös samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Taurusvuoret kohoavat sen pohjoispuolella.

Kaupungin muinainen nimi oli Sis tai Siskia. Se oli 1000-luvulla armenialaisten asuttama kaupunki ja Kilikian armenialaisvaltion keskus. Se oli vahva kristillisyyden keskus piispanistuimineen ja linnoineen. Tuolloin Sis länsimaalaistui ja ranskalaistui vahvasti. Ottomaanivalta alkoi alueella 1300-luvulla, mutta silloinkin Sis pysyi omaleimaisena ja sen uskonnollinen vapaus säilyi. Niinpä kansanparantajat työskentelivät paikallisten jäsenkorjausoppien ja luonnonlääkinnän avulla. Vielä 1900-luvun alussa kaupungin asukkaiden enemmistö oli armenialaisia, mutta suuri osa heistä surmattiin armenialaisten kansanmurhassa vuonna 1915. Turkin tappio ensimmäisessä maailmansodassa merkitsi sitä, että Kilikia oli ranskalaisjoukkojen valvonnassa joulukuusta 1918 lokakuuhun 1921. Tänä aikana armenialaisten sallittiin palata Kozaniin. Tosin useilla vastaavilla alueilla armeinialaiset karkotettiin uudelleen, kun Turkki sai päätösvallan takaisin itselleen, joten näin lienee tapahtunut Kozanissakin. Lausannen sopimus palautti alueen hallinnan Turkille.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kaupungin verkkosivut 

Adanan maakunta
Turkin kaupungit
Marco Odermatt

Marco Odermatt (s. 8. lokakuuta 1997) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Hergiswil -seuraa. Hän on olympiavoittaja, maailmancupin kokonaiskilpailun ja suurpujottelucupin voittaja sekä moninkertainen nuorten maailmanmestari. Hän on voittanut maailmancupissa kaksitoista osakilpailua.

Nuorten MM-kilpailuissa Sotšissa 2016 Odermatt saavutti suurpujottelussa kultaa ja supersuurpujottelussa pronssia. Davosissa 2018 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden syöksylaskussa, supersuurpujottelussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa kymmenenneksi ja supersuurpujottelussa 12:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli syöksylaskussa neljäs sekä supersuurpujottelussa ja parisuurpujottelussa yhdestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa suurpujottelussa ja sijoittui syöksylaskussa seitsemänneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Sankt Moritzissa maaliskuussa 2016 sijoittuen heti pisteille oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Val d’Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2019. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui toiseksi Soldeun suurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2019. Hän oli samalla kaudella toinen Naeban suurpujottelussa. Lokakuussa 2020 hän oli toinen Söldenin suurpujottelussa. Joulukuussa 2020 Odermatt voitti Santa Caterinan jälkimmäisen suurpujottelun  oltuaan ensimmäisessä kolmas. Hän sijoittui Adelbodenin suurpujottelussa kolmanneksi. Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa hän oli kolmas. Banskon jälkimmäisessä suurpujottelussa hän oli toinen. Hän voitti Saalbach-Hinterglemmin supersuurpujottelun ja Kranjska Goran suurpujottelun. Hän sijoittui toiseksi maailmancupin kokonaiskilpailussa, suurpujottelucupissa ja supersuurpujottelucupissa.

Odermatt voitti lokakuussa 2021 Söldenin maailmancupin suurpujottelun. Myöhemmin samalla kaudella hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujotteluissa voiton ja kakkossijan sekä voitti Val d’Isèren suurpujottelun. Hän voitti Alta Badian toisen suurpujottelun ja sijoittui ensimmäisessä toiseksi. Bormion syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Adelbodenin suurpujottelun. Hän voitti Wengenin supersuurpujottelun ja sijoittui syöksylaskussa toiseksi. Kitzbühelin jälkimmäisessä syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi. Kranjska Goran suurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Courchevel-Meribelin maailmancupfinaaleissa suurpujottelun sekä sijoittui syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa toiseksi. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja suurpujottelucupin sekä sijoittui supersuurpujottelucupissa toiseksi ja syöksylaskucupissa neljänneksi.

Maailmancupin osakilpailuvoitot

Lähteet 

Sveitsiläiset alppihiihtäjät
Sveitsiläiset olympiavoittajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1997 syntyneet
Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies

Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies () on Yhdysvaltojen kongressin alahuoneen eli edustajainhuoneen puheenjohtaja. Virka perustettiin vuonna 1798 Yhdysvaltojen perustuslain 1. artiklan, 2. osan julistuksella "Edustajainhuone valitkoon itselleen puhemiehen..." Perustuslaki ei edellytä, että puhemies valitaan kongressin edustajista, mutta tähän mennessä jokainen virkaa kantanut on ollut edustajainhuoneen jäsen. 

Puhemies on Yhdysvaltain hallinnon kolmanneksi ylin virka presidentin ja varapresidentin jälkeen. Tämän jälkeen tulee senaatin varapuheenjohtaja President pro tempore. Edustajainhuoneen puhemies ei ole puolueeton, vaan edustaa yleensä edustajainhuoneen enemmistöpuoluetta ja toimii virassaan osana puolueen toimintaa. Puhemies ei yleensä jaa puheenvuoroja eikä johda keskustelua, vaan delegoi sen alaisilleen. Hän ei myöskään yleensä osallistu keskusteluihin ja äänestää harvoin. Edustajainhuoneen ja enemmistöpuolueen johtamisen lisäksi puhemies vastaa erilaisista edustajainhuoneen hallinnollisista tehtävistä sekä edustaa vaalipiiriään. 

Yhdysvaltain nykyinen puhemies on tehtävään 3. tammikuuta 2019 valittu Kalifornian osavaltion kongressiedustaja Nancy Pelosi, joka on tehtävässään 55. viran perustamisen jälkeen.

Katso myös 
 Luettelo Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemiehistä

Lähteet

Aiheesta muualla
Kotimaan Energia

Kotimaan Energia (aikaisemmin Suomen Energiayhtiö) on suomalainen sähkönmyyntiyhtiö ja Fortumin tytäryhtiö. Vuonna 2018 yhtiön liikevaihto oli yli 43 miljoonaa euroa ja sillä oli 49 työntekijää. Kotimaan Energia yhdistyy sähkönmyyntiyhtiö Fortum Marketsin kanssa 1. lokakuuta 2022.

Historia 
Kotimaan Energia, aiemmin Suomen Energiayhtiö, on perustettu vuonna 2005.

Vuonna 2013 Norjan suurin verkkoyhtiö Hafslund osti Suomen Energiayhtiön.

Vuonna 2015 yhtiön liikevaihto oli noin 27 miljoonaa euroa ja nettotulos 1,044 miljoonaa euroa. Sijoitetun pääoman tuottoprosentti oli 39,1 ja omavaraisuusaste 47,3 prosenttia, kasvuprosentin ollessa -3,7 prosenttia. Henkilöstöä oli 31.

Vuonna 2016 Kotimaan Energia päätyi myyntitoimintansa takia kilpailu- ja kuluttajaviraston seurantaan. Suurin osa valituksista tuli puhelinmyyntitilanteista, joiden jälkeen kuluttaja odotti saavansa tarjouksen sähkösopimuksesta, mutta saikin sopimusvahvistuksen.

Syksyllä 2017 Kuluttajavirasto huomautti yhtiötä harhaanjohtavasta markkinoinnista, koska puhelinmyyjät lähettivät sopimuksia asiakkaille, jotka luulivat saavansa tarjouksen. Vuonna 2018 myyntipuheluiden epäselvyydet jatkuivat, vaikka myyntijohtajan mukaan sellaisiin puututaan. Syyskuussa Fortum myi osuutensa (34 prosenttia) Hafslund-konsernista Oslon kaupungille ja osti samalla Hafslundin sähkön vähittäismyyntitoiminnot, jolloin sen sähköasiakkaiden määrä lähes tuplautui Pohjoismaissa yhteensä 2,4 miljoonaan asiakkaaseen.

Vuonna 2018 Kotimaan Energia aloitti sähkösopimusten face-to-face-myynnin, mutta puhelinmarkkinointi tuotti silti useimmat asiakkaat. Feissauksessakin tehdään sopimuksia eikä tarjouksia sopimuksista. Kotimaan Energialla oli yli 130 000 asiakasta Suomessa.

Heinäkuussa 2019 Kotimaan Energia kampanjoi Tinderissä osana Sähköä ilmassa -konseptia. Kotimaan Energialla oli Tinderissä brändätty profiili.

Keväällä 2020 yritys uudisti brändiään ja määritteli itsensä "palkitsevaksi sähkökumppaniksi, jolla on pilke silmäkulmassa". Se julkaisi kesällä 2017 asiakasohjelman, jolla se palkitsee kanta-asiakkaita ilmaisilla sähköenergiatunneilla.
He saavat päivittäin yhden tunnin ilmaista sähköenergiaa, jotka hyvitetään heille kesäisin. Kesäkampanjassaan Kotimaan Energia hyödynsi ensimmäistä kertaa Spotifya.

Organisaatio
Kotimaan Energia kuuluu Fortumin Consumer Solutions -divisioonaan ja yhtiön toimitusjohtajana toimii Tuomas Åhlman.

Tuotteet
Kotimaan Energia tarjoaa sähköenergiaa koko Suomeen. Sen tuotevalikoimaan kuuluu esimerkiksi vesi-, tuuli- ja aurinkoenergiaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivut

Suomalaiset energiayhtiöt
Fortum
Viktoriasininen BO

Viktoriasininen BO eli Basic Blue 7 (C33H40N3Cl) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa musteiden valmistuksessa.

Valmistus ja käyttö 
Viktoriasininen BO:ta valmistetaan kolmivaiheisella reaktiolla. 4,4′-bis(dietyyliamino)bentsofenoni ja fosgeeni reagoivat muodostaen diklooriketonijohdannaisen, joka kondensoituu N-etyyli-1-naftyyliamiinin kanssa värittömäksi leukoväriksi, joka hapetetaan viktoriasininen BO:ksi.

Viktoriasininen BO:ta käytetään sinisenä väriaineena painomusteissa sekä mustekynissä. Sitä voidaan käyttää myös vesiväreissä sekä tekstiilien, paperin ja muovien väriaineena. Viktoriasininen BO soveltuu myös käytettäväksi herkistimenä eräiden syöpien fotodynaamisessa hoidossa. Yhdisteen absorptiomaksimi on aallonpituudella 612 nm.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ChemBlink: Basic Blue 7 

Aromaattiset yhdisteet
Väriaineet
Keuruun ryijy

Keuruun ryijy on morsiusryijy, joka on ilmeisesti kudottu Keuruulla vuonna 1782. U. T. Sirelius luokittelee ryijyn myös sarviryijyksi, koska vihreä kuvio ryijyn keskellä muodostaa sarven muodon.

Se tunnetaan myös nimellä kukkoryijy, joka on tullut tunnetuksi Akseli Gallen-Kallelan Pariisissa 1880-luvun maalaamien teosten taustalla. Akseli Gallen-Kallela osti ryijyn toisella käynnillään Keuruulla vuonna 1886. Ryijyn omistaa Gallen-Kallelan Museo.

Morsiusryijy edustaa kansanomaisia ryijyjä, joita on Suomessa kudottu 1700-luvun lopulta 1860-luvulle. Keuruun ryijy edustaa tätä kautta. Keuruun ryijyssä on sinisen reunuksen yläreunassa keskellä vuosiluku 1782, joka voi olla joko ryijyn kudontavuosi tai hääparin avioliiton solmimisvuosi. Ryijyn värit sininen ja punainen viittaavat varakkaaseen taloon, jossa ryijy on ollut.

Keuruun ryijy on yksilevyinen ryijytekniikalla kudottu. Ryijyn loimi on rohdinpellavaa ja sen kude on pellava- ja villalankojen sekoitus. Nukkarivien välit ovat noin 1,2 senttimetriä, ja niihin on kudottu kahdeksan kudelankaa. Ryijy on kokonaan nukitettu. Nukka on yksinkertaiseksi kehrättyä villalankaa. Nukkalanka on yksinkertaista villalankaa ja samassa nukassa on neljä tai useampi lanka. Nukan pituus on 2,5 senttimetriä. Nukitus on tehty tavallisella ryijysolmulla. 

Ryijy on kasviväreillä värjätty. Ryijyn keskiosa on punainen ja keskustaa ympäröi leveät siniset kehykset. Morsian ja sulhanen, tulppaanit, malja, kruunu sekä nimikirjaimet HMSA ovat punaisella pohjalla. Reunuksessa on erilaisia ja erivärisiä kuvioita, kuten kukkoja, papukaijoja, sydämiä, maljakoita ja morsiussalkoja.

Ryijy esiintyy useissa tunnetuissa maalauksissa, kuten Äiti sairaan lapsensa vuoteen ääressä, Démasquée, Nainen kukkoryijyllä, Pekka Halonen soittaa kannelta, Eero Järnefelt maalaamassa sekä Äiti ja lapsi.

Kuvagalleria

Lähteet

Katso myös 
Luettelo Akseli Gallen-Kallelan taideteoksista, joissa Keuruun ryijy esiintyy

Keuruu
Taideteokset (soveltavat taiteet)
Newarkin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Newarkin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon arkkihiippakunta New Jerseyssä Yhdysvalloissa. Siihen kuului vuonna 2013 yli 1,4 miljoonaa jäsentä, 756 pappia, 268 munkkia ja 853 nunnaa. Hiippakunnan omistuksessa on useita oppilaitoksia mm. Seton Hallin yliopisto.

Piispat ja arkkipiispat 
 James Roosevelt Bayley (1853–1872)
 Michael Corrigan (1873–1880)
 Winand Wigger (1881–1901)
 John Joseph O'Connor (1901–1927)
 Thomas Walsh (1928–1952)
 Thomas Aloysius Boland (1952–1974)
 Peter Leo Gerety (1974–1986)
 Theodore Edgar McCarrick (1986–2000)
 John Joseph Myers (2001–2016)
 Joseph W. Tobin (2016– )

Lähteet 

New Jersey
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Luettelo Akseli Gallen-Kallelan taideteoksista, joissa Keuruun ryijy esiintyy

Luettelo Akseli Gallen-Kallelan taideteoksista, joissa Keuruun ryijy esiintyy sisältää Akseli Gallen-Kallelan vuosina 1887-1888 toteuttamia taideteoksia, jotka on maalattu Pariisissa, ja joissa esiintyy Keuruun ryijy. Taiteilija asui vuokrahuoneessa rué Ménessierin numerossa 9, nykyisin Rué Aristide Bruant no. 9 ja rue des Abbesses no. 61:n kulmauksessa. Luettelo auttaa hahmottamaan aikakauden tunnettujen teosten kuten Démasquée (1887) taustaa, kertoo Gallen-Kallelan keräilyhistoriasta ja näyttää selkeänä muodostuvan teosryhmän .

Luettelo Akseli Gallen-Kallelan taideteoksista, joissa Keuruun ryijy esiintyy

Lähteet

Viitteet 

Gallen-Kallela, Akseli
Veden poika

Veden poika (Halfawin, asfur al-sath, ) on Férid Boughedirin ohjaama tunisialais-ranskalais-italialainen draamaelokuva vuodelta 1990. Siinä murrosikää lähestyvä, Tunisin kaupungin Halfaouinen kaupunginosassa 1970-luvulla varttuva Noura (ohjaajan veljenpoika Selim Boughedir) käy vielä muiden lasten kanssa naisten kylpylässä, mutta muutos alkaa olla väistämätön. Tarina seuraa koko yhteisön elämää Nouran kautta, jolla on lapsena pääsy naisten maailmaan ja poikana vapaus kulkea myös kodin ulkopuolisessa miesten maailmassa.

Rooleissa

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu Veden poikaa kauniisti kuvatuksi ja yksinkertaiseksi, raimusiikin tukemaksi tarinaksi. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Lähteet

Aiheesta muualla

Halfaouine: Child Of The Terraces (1990 movie; arvostelu ***/****)  (tvguide.com)

Tunisialaiset elokuvat
Vuoden 1990 ranskalaiset elokuvat
Vuoden 1990 italialaiset elokuvat
Dale

Dale voi tarkoittaa seuraavia:

Dale sukunimenä 

 Alan Dale (s. 1947), uusiseelantilainen näyttelijä
 Anna Dale (s. 1971), brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija
 Benjamin Dale (1885–1943), brittiläinen säveltäjä
 Dick Dale (1937–2019), yhdysvaltalainen sähkökitaristi ja surfmuusikko
 Dominic Dale (s. 1971), walesilainen snooker-ammattilainen
 Henry Dale (1875–1968), englantilainen aivotutkija, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
 Ian Anthony Dale (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Iain Dale (s. 1962), englantilainen bloginpitäjä, kirjailija ja televisiojuontaja
 James Badge Dale (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jennifer Dale (s. 1956), kanadalainen näyttelijä
 Johannes Dale (s. 1997), norjalainen ampumahiihtäjä
 Linnea Dale (s. 1991), norjalainen laulaja

Dale etunimenä 

 Dale Bartlett (1936–2013), kanadalainen pianisti
 Dale Begg-Smith (s. 1985), australialainen freestylehiihtäjä
 Dale Bumpers (1925–2016), yhdysvaltalainen lakimies, demokraattipoliitikko, senaattori ja kuvernööri
 Dale Carnegie (1888–1955), yhdysvaltalainen kirjailija, ihmissuhde- ja esiintymistaitojen kouluttaja
 Dale Chihuly (s. 1941), yhdysvaltalainen lasitaiteilija
 Dale Clarke (s. 1978), kanadalainen jääkiekkoilija
 Dale Crover (s. 1967), yhdysvaltalainen rockmuusikko
 Dale Derkatch (s. 1964), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Dale Dunbar (s. 1961), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija 
 Dale Earnhardt (1951–2001), yhdysvaltalainen kilpa-autoilija
 Dale Earnhardt, Jr. (s. 1974), yhdysvaltalainen kilpa-autoilija
 Dale Hawerchuk (1963–2020), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Dale Hunter (s. 1960), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja 
 Dale E. Kildee (1929–2021), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko 
 Dale McTavish (s. 1972), kanadalainen jääkiekkoilija 
 Dale Joseph Melczek (s. 1938), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
 Dale Mitchell (s. 1989), kanadalainen jääkiekkoilija 
 Dale T. Mortensen (1939–2014), yhdysvaltalainen taloustieteilijä, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
 Dale Robertson (1923–2013), yhdysvaltalainen näyttelijä 
 Dale Stephens (s. 1989), englantilainen jalkapalloilija
 Dale Weise (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Dale, Taku, maaorava Walt Disneyn piirrosfilmeissä ja sarjakuvissa
 Allan a Dale, Robin Hood -tarinoiden hahmo

Muita merkityksiä 

 Dale of Merchants, Sami Laakson vuonna 2015 julkaisema korttipeli
 Icewind Dale, Black Isle Studiosin kehittämä videopeli
 Icewind Dale II, Black Isle Studioisin kehittämä videopeli, edellisen jatko-osa
Pesuankankaan jätinkirkko

Pesuankankaan jätinkirkko oli Pohjois-Pohjanmaalla Siikajoen Paavolassa sijainnut tuhottu jätinkirkko. Muinaisjäännös on tuhoutuneena poistettu Museoviraston rekisteristä joulukuussa 2014.

Jätinkirkko 
Nyttemmin tuhoutunut jätinkirkko sijaitsi entisen Paavolan kunnan alueella Paavolan kirkosta 7,0 kilometriä itään aivan Siikajoen tuntumassa noin 250 metriä sen rannasta lounaaseen. Jätinkirkko sijaitsi Pesuankankaan mäen laella aivan läheisen maatalon rakennuksien välissä. Jätinkirkko on 34 metriä pitkä ja 24 metriä leveä. Sen kivivallit kehystivät suorakaiteen muotoinen alueen, jonka laskennallinen pinta-ala oli 820 neliömetriä (m²). Vallin kivistä useimmat ovat ihmisen nostettavissa, mutta osa kivistä ovat suurempiakin. Kivivallissa oli luoteis- ja kaakkois-sivuilla yhteensä kaksi matalampaa kohtaa, joita kutsutaan porteiksi.

Marianna Ridderstad mittasi jätinkirkon asennon ja porttien sijainnit Suomen jätinkirkkojen arkeoastronomisessa hankkeessa. Jätinkirkon pitemmän sivun kivivallit osoittivat (kaakko-luode-suuntaisena) kohti 317° pohjoisen suunnasta myötäpäivään. Portteja oli mitattu kaksi, jotka aukesivat jätinkirkon keskipisteestä katsoen suuntiin 137° ja 317° pohjoissuunnasta myötäpäivään lukien. Samassa tutkimuksessa ilmoitettiin jätinkirkon lähellä sijaitsevasta kiviröykkiöstä ja yhdestä pystyyn nostetusta kivestä. Muuten jätinkirkon lähiympäristö on täysin tuhoutunut.

Tutkimuksia 
Jätinkirkon dokumentoitu tutkimus alkaa jo vuonna 1789, kun Christfrid Ganander tutki paikalla neljää kiviröykkiötä. Hänen mukaansa paikka oli kalmisto. Aarne Europaeus (myöhemmin Äyräpää) tutki vuonna 1913 jätinkirkkoa ja löysi kaivauksien aikana asuinpaikkaan liittyvää kivikauteen ajoittuvaa materiaalia. Täällä tehtyjen löytöjen valossa hän kumosi Hjalmar Appelgrenin teorian, jossa jätinkirkot nimettiin rautakautisten pitkätalojen perustuksiksi. Julius Ailio ja Sakari Pälsi tarkastivat jätinkirkon vuonna 1920 ja Paula Purhonen vuonna 1979. Jätinkirkon tilanne todettiin Mika Sarkkisen inventoinnin yhteydessä vuonna 1997.

Historiaa 
Varhaisin maininta Pesuankankaan jätinkirkosta on vuodelta 1789, kun Christfrid Ganander  kirjoitti siitä Mythologia Fennicassaan. Sitä ei viime aikoina tutkittu kovinkaan paljon. Kohteessa sijainneen maatilan asukkaat laajensivat eläinsuojaansa, kun he samassa yhteydessä kaivauttivat koko jätinkirkon alueen pois ja kumosivat maat maatilan piha-alueen reunalle. Jätinkirkko tuhoutui kokonaan ja Museovirasto poisti kohteen suojelumääräyksen 4.12.2014. Teon tahallisuus todettiin oikeudessa ja siitä määrättiin tekijälle rangaistus.

Katso myös 
 Linnankankaan jätinkirkko sijaitsee 2,0 kilometriä koilliseen aivan Siikajoen rannan tuntumassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pohjois-Suomen Aluehallintovirasto: Eläinsuojan toimintaa koskeva ympäristölupa, Siikajoki , 2010
 Ridderstad, Marianna: Megaliittiarvoitus meilläkin, nro 8, 2012
 Koivu, Jouko: Paavolan Pakanat kotiseuturetkellä elokuussa, 2010
 Kirjastovirma: Ruukki 
 The Megalithic Porthal: Pesuankangas Giant's Church

Suomen jätinkirkot
Paavola (kunta)
Pohjois-Pohjanmaan historia
Andy Pyle

Andy Pyle on brittiläinen muusikko ja basisti. Hän soitti The Kinksissä vuosina 1976–1978, mitä ennen hän oli ollut mukana Blodwyn Pigissä (1968–1972) ja Savoy Brownissa (1972–1974). Myöhemmin hän oli Wishbone Ash -yhtyeen jäsen vuodet 1986–1987 ja 1991–1993. 2000-luvulla Pyle on kuulunut Ken Hensleyn taustayhtyeeseen ja soittanut tämän albumilla Running Blind (2002).

Brittiläiset basistit
The Kinksin jäsenet
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Samir Assef

Samir Assef (11. marraskuuta 1950 – 15. helmikuuta 2020) oli libanonilainen ralliautoilija. Hän osallistui urallaan 15 MM-osakilpailuun, kaikki Norsunluurannikolla. Uran parhaat sijoitukset olivat neljännet sijat vuosilta 1980 ja 1983 sekä viidennet sijat vuosilta 1986 ja 1992.

Lähteet 
 http://www.ewrc-results.com/profile.php?p=8175&sct=1

Viitteet 

Libanonilaiset ralliautoilijat
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Hintsa

Hintsa voi tarkoittaa seuraavia:
henkilöitä
Aki Hintsa (1958–2016),  suomalainen traumatologiaan erikoistunut urheilulääkäri ja ortopedi
Annastiina Hintsa (s. 1987), suomalainen yritysvalmentaja ja toimitusjohtaja
Elias Hintsa (1768–1830), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Lotta Hintsa (ent. Näkyvä, s. 1988), Miss Suomi 2013
Reino Hintsa (1907–1979), suomalainen jalkapalloilija.

paikkoja
Hintsan kartano, Carl Ludvig Engelin suunnittelema, vuonna 1837 valmistunut kartano.
Viktoriasininen R

Viktoriasininen R eli Basic Blue 11 (C29H32N3Cl) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa paperin ja tekstiilien värjäämiseen ja biologisissa tutkimuksissa solujen värjäämiseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa viktoriasininen R on sinistä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa veteen ja etanoliin. Vesiliuoksen absorptiomakismi on aallonpituudella 606 nm.

Viktoriasininen R:n valmistuksessa ensimmäisessä vaiheessa Michlerin ketoni reagoi fosgeenin kanssa muodostaen dikloroketonivälivaiheen. Tämä kondensoituu N-etyyli-1-naftyyliamiinin kanssa. Muodostuva väritön leukoväri hapetetaan viktoriasininen R:ksi ilman hapen avulla ja katalyyttinä käytetään (dihydrodibentsotetra-atsa[14]annuleeni)rautaa ja kloraniilia.

Viktoriasininen R:ää käytetään sinisenä väriaineena. Sillä voidaan värjätä muun muassa nahkaa, puuvillaa ja peperia. Sitä käytetään myös musteissa ja biologisissa solujen värjäyksissä.

Lähteet

Aromaattiset yhdisteet
Väriaineet
Egyptin jalkapalloliitto

Egyptin jalkapalloliitto on vuonna 1921 perustettu egyptiläisen jalkapalloilun kattojärjestö. Kansainväliseen jalkaplloliittoon FIFA:an Egyptin jalkapalloliitto liittyi vuonna 1923 ja Afrikan jalkapalloliitto CAF:iin vuonna 1957. Liitto hallinnoi maajoukkueiden lisäksi myös Egyptin Valioliigaa sekä Egyptin cupia.

Egyptin jalkapalloliiton päämaja sijaitsee Kairossa ja liiton puheenjohtajana toimii Hany Abo Rida.

Egyptin jalkapallo
Kansalliset jalkapalloliitot
Craig Primmer

Craig Primmer (s. 1970 Geelong, Australia) on australialais-suomalainen genetiikan professori Turun yliopiston biologian laitoksella. Hän väitteli Ruotsin maatalousyliopistossa Uppsalassa vuonna 1997 ja sai vuonna 1999 Helsingin yliopiston ekologisen genetiikan dosentin pätevyyden. Vuonna 2005 hänet valittiin Turun yliopiston Biologian laitokselle genetiikan professoriksi. Hän on toiminut akatemiaprofessorina kaudella 2011–2015, ja jälleen vuosina 2017–2021.

Professori Primmerin erityisesti kalojen perimään keskittyvän luonnonsuojelugenetiikan alan tutkimusryhmän tärkeimpiä tutkimuslöydäksiä on raportoitu muun muassa Nature-tiedelehdessä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Lohen kotiosoite lukee geeneissä  (utu.fi)
Geenitutkimuksesta apua lohien suojeluun (3.9.2014) (aka.fi)
CraigPrimmer - Papers   (utu.academia.edu)
Craig Primmer. University of Turku, Turku  (researchgate.net)

Akatemiaprofessorit
Suomalaiset professorit
Turun yliopiston professorit
Australialaiset tieteilijät
Suomalaiset geneetikot
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Libanon kesäparalympialaisissa 2008

Libanon osallistui Pekingin kesäparalympialaisiin vuonna 2008 joukkueella, johon kuului vain yksi pyöräilijä, eli Edward Maalouf. Kyseessä oli maan toinen esiintyminen paralympialaisissa, ja se saavutti historiansa ensimmäiset paralympiamitalit Maaloufin voitettua molemmissa osaanottamissaan kilpailuissa pronssimitalit.

Mitalisti

Pronssia 
Edward Maalouf - Miesten pyöräilyn maantieajo (Sekatakaa-ajo ja sekayhteislähtö) (Luokka:HC B)

Joukkue

Pyöräily 
Edward Maalouf - Miesten sekatakaa-ajo ja sekayhteislähtö (Luokka:HC B)

Lähteet 

Libanon paralympialaisissa
Valtiot kesäparalympialaisissa 2008
Pentti Lehtimäki

Pentti Johannes Lehtimäki (s. 26. kesäkuuta 1936 Hämeenkyrö) on suomalainen reservin kenraaliluutnantti,  joka toimi Puolustusvoimien henkilöstöpäällikkönä.

Lehtimäen vanhemmat olivat Eino Lehtimäki ja Anni Jokinen ja hänen puolisonsa on Tuulikki Marja-Liisa Satuli. 

Lehtimäki tuli ylioppilaaksi 1957 ja suoritti Kadettikoulun 1961 ja Sotakorkeakoulun 1973. Opintomatkan Yhdysvaltoihin hän teki 1965–1966 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi 1970. Lehtimäki toimi Uudenmaan jääkäripataljoonassa joukkueenjohtajana 1959 ja opetusupseerina 1961–1962, Kadettikoulussa hän työskenteli kouluttajana 1962–1967 ja toimistoupseerina 1967–1970. Pääesikunnassa Lehtimäki palveli koulutusosastolla 1970–1971, tiedotusosaston toimistoesiupseerina 1973–1974, toimistopäällikkönä 1975, tiedusteluosaston toimistoesiupseerina 1975–1976, järjestelyosaston päällikkönä 1989–1992 ja komento-osastolla 1992. Lehtimäki oli Sotakorkeakoulun opettaja 1977–1980, apulaissotilasasiamies Washingtonissa ja Ottawassa 1980–1981, Suomen sotilaallinen edustaja YK:ssa New Yorkissa 1981–1984, Karjalan Prikaatin esikuntapäällikkö 1984–1986 ja Seinäjoen sotilaspiirin päällikkö 1986–1989. Puolustusvoimien henkilöstöpäälliköksi Lehtimäki nimitettiin 1993.

Lehtimäki ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1979, everstiksi 1986 ja kenraalimajuriksi 1993. Ylennyksen kenraaliluutnantiksi hän sai reservissä, vuonna 2000.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt