joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Skylla

Skylla () oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian välisen kapean Messinansalmen reunoilla olleista merihirviöistä; Skylla oleili luolassaan toisella rannalla, ja vastapäisellä rannalla oli Kharybdis, jättimäinen vesipyörre. Salmen rannat olivat vain nuolen kantaman päässä toisistaan, joten kun salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä, se ajautui liian lähelle toista.

Antiikin taiteessa Skylla kuvattiin kalanpyrstöiseksi merenneidoksi, jonka lanteita kiersi kuitenkin neljästä kuuteen koiran päätä. Homeros kertoo, että Skylla olisi ollut Krataiiksen tytär, kaksitoistajalkainen hirviö, jolla oli kuudessa koiranpäässään kolme riviä teräviä hampaita, ja joka haukkui koiran lailla. Tuoreemmissa kirjoituksissa vanhemmiksi on esitetty Forkysia ja Krataiista tai Trienosta, Forkysta ja Lamiaa, Poseidonia ja Krataiista tai Typhonia ja Ekhidnaa. Häntä on myös esitetty Tritonin tyttäreksi.

Homeroksen Odysseiassa kerrotaan, kuinka Odysseus sai manalassa käydessään neuvon haamulta, että hänen olisi parempi purjehtia lähempää Skyllaa kuin Kharybdista, tai muuten hän voisi menettää koko aluksensa. Näin tapahtuikin, ja Odysseus menetti kuusi miestänsä Skyllan siepattua nämä suihinsa. Sen sijaan argonautit olivat onnistuneet ohittamaan aiemmin molemmat hirviöt jäämättä niiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä.

Roomalaiset runoilijat esittivät, että Skylla oli nymfi, joka ei alun perin syntynyt hirviönä, vaan oli kaunis neito. Ovidius kertoo, että Glaukos, merenjumala, rakastui tähän, mutta Skylla pakeni maalle, jonne Glaukos ei voinut häntä seurata. Epätoivoisena Glaukos pyysi Kirkeä valmistamaan hänelle taikajuoman, joka saisi Skyllan rakastumaan häneen. Hänen kertoessa rakkaudestaan Kirke rakastuikin itse Glaukokseen, joka kuitenkin torjui tämän lähentelyn. Mustasukkaisena Skyllalle Kirke valmisti myrkyn ja kaatoi sen lähteeseen, jossa Skyllan oli tapana kylpeä. Heti kun nymfi astui veteen, hän muuttui hirviöksi kuusine koiran päineen, ja kykenemättä surkeudessaan edes liikkumaan, hän tuhosi kaiken ympäriltään. Jos laiva purjehti liian läheltä häntä, jokainen päistä sieppasi yhden miehistöstä. Tzetzes ja Servius puolestaan kertovat Skyllan olleen alun perin Poseidonin rakastettu, jonka Amfitrite muutti mustasukkaisuudesta hirviöksi.

Herakleen kerrotaan surmanneen Skyllan tämän varastettua härkiä Geryonin karjasta. Forkys poltti kuitenkin tyttärensä ruumiin roviolla ja herätti tämän takaisin eloon.

Ovidiuksen mukaan Skylla oli muutettu kallioksi ennen kuin Aineias purjehti salmen läpi – Nonnoksen mukaan tämän teki Poseidon. Tämän jälkeen Skylla nimenä viittasikin toiseen salmessa olevista luodoista.

Lähteet 

Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset
Kreikkalaisen mytologian taruolennot
Nymfit
Kharybdis

Kharybdis () oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian välisen kapean Messinansalmen merihirviöistä. Toisella rannalla olleessa luolassa oleili Skylla, jonka kuusi koiran päätä sieppasivat merimiehiä ohipurjehtivista laivoista, ja vastarannan kalliolla kasvoi viikunapuu, jonka alla oleileva Kharybdis imaisi kolme kertaa päivässä valtavat vesimassat sisäänsä ja sylkäisi ne sitten taas ulos. Luultavasti Kharybdis onkin ollut salmen vuoroveden henkilöitymä. 

Kharybdis oli Poseidonin ja Gaian tytär ja alun perin najadi, merinymfi. Hän nosti tulvia ja saartoi maata aalloillaan laajentaakseen isänsä valtakuntaa mutta suututti Zeuksen, koska hän samalla supisti tämän hallitsemaa maata. Rangaistukseksi Zeus kahlehti Kharybdiin merenpohjaan. Toisen version mukaan Kharybdis varasti jatkuvasti Herakleen karjaa, ja sen vuoksi Zeus paiskasi hänet vasamallaan mereen.

Koska salmen rannat olivat vain nuolenkantaman päässä toisistaan, salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä ja ajautui siksi liian lähelle toista. Argonautit olivat aikanaan onnistuneet ohittamaan salmen jäämättä merihirviöiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä. Sen sijaan Odysseus ei ollut yhtä onnekas. Homeroksen Odysseiassa kerrotaan, kuinka Odysseus manalassa saamansa ohjeen mukaisesti aluksi purjehti lähempää Skyllaa kuin Kharybdista ja menetti kuusi miestänsä tälle. Aluksen päästyä salmen ohitse ja rantauduttua saarelle, jossa Helios laidunsi pyhää karjaansa, miesten tuli kuitenkin nälkä, ja he teurastivat lauman parhaat härät. Suuttuneena Helios uhkasi Zeukselle mennä manalaan loistamaan kuolleille, ellei tämä tekisi asialle jotakin, jolloin Zeus suostui kostamaan teon tuhoamalla salamallaan aluksen ja miehistön lukuun ottamatta Odysseusta, joka ei ollut osallistunut ateriaan.

Odysseus ajautui haaksirikkoisena tällä kertaa Kharybdiin tykö mutta vältti joutumasta sen kitaan pitämällä lujasti kiinni viikunapuusta. Veden purkauduttua ulos Odysseus päästi otteensa irti ja pelastautui takaisin aallon mukana tulleelle lautalleen.

Lähteet 

Kreikkalaisen mytologian taruolennot
Najadit
Vesa Aaltonen

Vesa Aaltonen (s. 7. maaliskuuta 1950 Helsinki) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan erityisesti Tasavallan Presidentti -yhtyeen perustajana yhdessä Jukka Tolosen kanssa – ja rumpalina. Muita tärkeitä yhtyeitä hänen urallaan ovat olleet Eero Raittisen Help, Albert Järvinen Band, Made in Sweden, The Group sekä Kirkan, Hectorin ja Pekka Pohjolan eri kokoonpanot. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona jo 1970-luvulta alkaen sekä työskennellyt filmiyhtiössä. Aaltonen on vuoteen 2019 mennessä soittanut noin 1 800 kappaleella ja 1 200 karaoketaustakappaleella. Aaltonen käyttää Yamahan rumpuja ja Zildjian symbaaleja.

Aaltonen on kertonut, että häntä ja muita ruotsalaisen Made in Sweden -yhtyeen muusikkoja pyydettiin Abban taustayhtyeeksi vuoden 1976 Australian-kiertueelle. Aaltonen ja toinen yhtyeessä soittanut suomalainen, basisti Pekka Pohjola, kieltäytyivät. He kokivat olevansa progressiivisen rockin muusikkoja, jotka eivät soita purukumipoppia. Made in Swedenia pidettiin maailmanluokan progeyhtyeenä, eikä muusikkojen siirtymistä genrestä toiseen tuolloin katsottu hyvällä.

Aaltosen omaelämäkerta Vesa Aaltonen – Tasavallan presidentistä valtakunnan rumpaliksi ilmestyi marraskuussa 2019. Kirjan toimitti Georg Lindström ja julkaisi Svart Records.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Suomalaiset sessiomuusikot
Suomalaiset rockrumpalit
Dingon jäsenet
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Moderata Ungdomsförbundet

Moderata Ungdomsförbundet, MUF, on ruotsalaisen Maltillinen kokoomus -puolueen () nuorisojärjestö. Järjestöön kuului vuonna 2016 noin 13 000 jäsentä.

Historia 
Moderata Ungdomsförbundet perustettiin vuonna 1934 nimellä Ungsvenskarna, kun Allmänna valmansförbundet (nykyään Moderata samlingspartiet) katkaisi yhteistyönsä natsimyönteisen Sveriges Nationella Ungdomsförbundin (SNU) kanssa. SNU:sta tuli oma erillinen puolueensa Sveriges nationella förbund (SNF).

Vuonna 1946 järjestön nimeksi vaihdettiin Högerns ungdomsförbund (HUF) ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1969.

Erona SNU:hun, joka oli puolueesta irrallinen organisaatio, on Ungsvenskarna/HUF/MUF ollut aina osa Maltillisen kokoomuksen puolueorganisaatiota.

MUF:n puheenjohtajista kolme on noussut puolueensa puheenjohtajiksi, Gunnar Heckscher, Ulf Kristersson ja Fredrik Reinfeldt, ja heistä Reinfeldt myös Ruotsin pääministeriksi. Muita korkeisiin tehtäviin nousseita järjestön puheenjohtajia ovat muun muassa ministereinä toimineet Beatrice Ask, Anders Björck, Eric Krönmark ja Per Unckel.

Puheenjohtajat 
Torgil von Seth, 1934–1941
Folke Kyling, 1941–1945
Ebbe Ohlsson, 1945–1949
Gunnar Heckscher, 1949–1952
Bengt Lind, 1952–1954
Birger Isacson, 1954–1957
Sven Johansson, 1957–1959
Paul Brundin, 1959–1961
Gunnar Hillerdal, 1961–1963
Birger Hagård, 1963–1965
Eric Krönmark, 1965–1966
Anders Björck, 1966–1971
Per Unckel, 1971–1976
Per-Arne Arvidson, 1976–1979
Gunnar Hökmark, 1979–1984
Beatrice Ask, 1984–1988
Ulf Kristersson, 1988–1992
Fredrik Reinfeldt, 1992–1995
Thomas Idergard, 1995–1998
Gunnar Strömmer, 1998–2000
Tove Lifvendahl, 2000–2002
Christofer Fjellner, 2002–2004
Johan Forssell, 2004–2006
Niklas Wykman, 2006–2010
Erik Bengtzboe, 2010–2014
Rasmus Törnblom, 2014–2016
Benjamin Dousa, 2016–2020
Matilda Ekeblad, 2020–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moderata Ungdomsförbundetin verkkosivut 

Ruotsalaiset poliittiset nuorisojärjestöt
Sulkakäärme

Sulkakäärme (náhuatliksi Quetzalcóatl, mayaksi  Kukulcán) oli tärkeä jumaluus Mesoamerikan kansojen kuten asteekkien ja mayojen mytologiassa. Sulkakäärme oli alun perin tolteekkien palvoma jumaluus, jonka sittemmin sekä mayat että asteekit omaksuivat omiin uskontoihinsa.

Sulkakäärmeen nimi niin asteekkien kuin mayojenkin kielellä tarkoittaa sulkapeitteistä käärmettä. Nimessä yhdistyvät maan ja taivaan elementit, jotka selittävät Sulkakäärmeen aspektit hedelmällisyyden, tuulen ja Aamutähden jumalana.

Sulkakäärme on ilmeisesti ollut evolutionaarinen hahmo, johon on kasautunut aikojen kuluessa yhä moniulotteisempia piirteitä. Teotihuacanilaisen kauden taitteessa 300-luvulta 600-luvulle se oli eläinjumaluus, joka yhdistettiin lähinnä maanviljelykseen. Tolteekkien valtakaudella 900-luvulta 1200-luvulle Sulkakäärmeen palvonnasta tuli merkittävä kultti, ja se transformoitui eläinhahmosta ihmismäisempään muotoon. Sulkakäärmee muuntui aamu- ja iltatähden jumalaksi, ja hänen temppelistään tuli tolteekkien pääkaupungin Tulan seremoniallinen keskus. 

Asteekkien valtakaudella Quetzalcóatlia kunnioitettiin kalenterin ja kirjojen keksijänä sekä pappien, kultaseppien ja käsityöläisten suojelijana. Sulkakäärme yhdistettiin Venukseen, ja aamu- ja iltatähtenä jumala oli kuoleman ja jälleensyntymisen symboli. Kerrottiin, että Quetzalcóatl oli muinoin laskeutunut kumppaninsa, koiranpäisen Xolotlin, kanssa manalaan eli Mictlaniin, jossa he keräsivät ikivanhoja kuolleiden luita. Sulkakäärme voiteli luut omalla verellään ja synnytti siten nykyistä maailmaa asuttavat ihmiset.

Sulkakäärmeen mytologia perustuu mahdollisesti osittain todelliseen tolteekkikuninkaaseen, joka eli 1100-luvulla ja käytti titteliä ”Sulkakäärme”. Hän pakeni perimätiedon mukaan kotimaastaan uskonnollisten konfliktien seurauksena mayojen maahan Jukataniin tuodakseen sinne Sulkakäärmekultin ja -kulttuurin.

Sulkakäärmeen mytologian mukaan hän palaa tiettynä päivänä. Sattumalta espanjalainen konkistadori Hernán Cortés saapui miehineen Meksikoon juuri kyseisenä ajankohtana, jolloin asteekkikeisari Mochtezuma II piti häntä kohtalokkaasti Sulkakäärmejumalan lähettiläänä.

Espanjalaisvalloituksen myötä 1500-luvulta alkaen Sulkakäärme ”valaistiin” jumalaksi, rauhan apostoliksi ja inhimillisen sivistyksen opettajaksi. Samalla tummaihoinen jumala sai vaalean ihon, tuuhean parran, paimensauvan ja asukseen kerjäläismunkkimaisen kaavun.

Lähteet 
 Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Keski-Amerikan jumalat
Akheron

Akheron () on kreikkalaisessa mytologiassa joki, joka virtaa Haadeen eli manalan halki. Yleensä se yhdistetään samannimiseen luoteiskreikkalaiseen jokeen, jonka nykykreikkalainen nimi on Achérontas.

Katso myös 
Styks
Flegethon
Lethe
Sanzu
Tuonelan virta

Kreikkalainen mytologia
Pääte-emulaattori

Pääte-emulaattori (joskus myös pääteohjelma, terminaaliohjelma tai terminaaliemulaattori) on tietokoneohjelma, joka emuloi päätettä. Sanaa käytetään useimmiten tekstipohjaisia näyttöpäätteitä kuten VT100:aa emuloivista ohjelmista.

Pääteohjelmalla voidaan tarkoittaa asiakasohjelmaa.

Pääte-emulaattorit ja BBS:t 

Niin sanotut aidot pääte-emulaattorit saavat tietokoneen toimimaan sarjaportin kautta liikennöivän tekstipäätteen tavoin. Näitä ohjelmia on käytetty etenkin BBS-järjestelmien käyttöön modeemin avulla ja ne sisältävät usein erityisiä toimintoja modeemin ohjaamiseen ja tiedostojen siirtoon. Nykyisin suoraa sarjaliikennepohjaista pääteyhteyttä tarvitaan harvemmin. Pääteohjelman yhteydessä käytettiin jotakin sen kanssa toimivaa tiedonsiirtoprotokollaa, joista tunnetuimpia olivat Kermit, SModem, XModem, YModem ja ZModem.

Pääteohjelmien merkistön kanssa oli usein ongelmia. Nämä johtuivat amerikkalaisesta 7-bittisestä ASCII-koodistosta ja eurooppalaisesta 8-bittisestä koodistosta. Näiden ero tuli usein esille skandinaavisten merkkien näkymisenä outoina merkkeinä. Se haittasi tekstin lukemista suuresti.

Virtuaalikonsolit 
Useissa Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä on virtuaalikonsoli (myös virtuaaliterminaali). Tämä on järjestelmäkonsolin tyyppi.
Virtuaalikonsoleita voi olla useita ja ne ovat riippumattomia graafisista käyttöliittymistä.

Pääte-emulaattorit nykyään 

Useimmissa käyttöjärjestelmissä on mahdollisuus ajaa merkkipohjaisia ohjelmia, jotka usein toteuttavat merkkipohjaisuuden puitteissa jonkinlaisen kuvaruutukäyttöliittymän. Näiden ohjelmien käyttämiseen samalta tietokoneelta tarvitaan yleensä jonkinlainen pääte-emulaattori, jollainen on useimmiten käyttöjärjestelmän mukana tai sisäänrakennettuna. 

X Window Systemin kanssa usein käytettävä pääte-emulaattori on xterm.

Windowsin "DOS"-kehoteikkuna sisältää pääte-emulaattorin, joka toteuttaa osan ANSI X3.64 -standardista.
Microsoft Windowsin versiot Windows 95:sta Windows XP:hen asti sisälsivät HyperTerminal-pääteohjelman, jolla pystyi käyttämään etäjärjestelmiä modeemin tai sarjaportin kautta.

Pääte-emulaattori sisältyy moniin telnet- ja ssh-etäkäyttöohjelmiin kuten PuTTY:hyn. Nämä ohjelmat mahdollistavat merkkipohjaisten ohjelmien käytön verkon yli toisella koneella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tietoliikenne
Ohjelmistotyypit
VT100

VT100 on Digital Equipment Corporationin vuonna 1978 markkinoille tuoma merkkipohjainen pääte. Se on ehkä nimeltä tunnetuin tekstipääte ja nykyisin pääte-emulaattorien de facto -standardi.

VT100 oli ensimmäinen mikroprosessoriin (Intel 8080) perustuva tekstipääte ja yksi ensimmäisistä ANSI X3.64 -päätteenohjausstandardin toteuttaneista laitteista.

VT100:n perusnäyttötilassa on 24 kappaletta 80-merkkisiä rivejä, mutta laite tukee myös 132 merkin rivileveyttä. Merkit voivat olla eri muotoilutiloissa, joita ovat lihavointi (päävärin kirkastus), vilkkuminen, käänteinen tulostus ja alleviivaus. Tiloja voi myös yhdistellä. VT100 käyttää 7-bittistä ASCII-merkistöä ja sen kansallisia muunnelmia.

Myöhemmät DEC:n tekstipäätteet olivat VT100-yhteensopivia mutta toteuttivat joitakin lisäominaisuuksia. Vuonna 1982 markkinoille tullut VT220-pääte toi mukanaan 8-bittisen DEC Multilanguage Character Set (MCS) -merkistön, jonka pohjalta kehitettiin nykyisin käytetyin 8-bittinen merkistö, ISO 8859-1.

Useimmat nykyisin suositut pääte-emulaattorit toteuttavat VT100:n uudemman mallin VT102:n kuvaruudunohjauskoodit täydennettynä niin sanotuilla ANSI-värikoodeilla.

Aiheesta muualla 

 VT100.net – tietoa DEC:n VT-päätteistä 

Digital Equipment Corporationin laitteistot
Dataliikenne
Mikki Kauste

Mika-Antti ”Mikki” Kauste (s. 6. helmikuuta 1971 Kouvola) on popyhtye Egotripin laulusolisti, kosketinsoittaja ja alkuperäisjäsen.

Ura
Kauste perusti Egotripin vuonna 1993 kitaristien Knipin ja Skelen sekä basisti Aakun ja rumpali Piden kanssa.

Kauste on myös säveltänyt ja sanoittanut useita Egotripin kappaleita vuosien varrella. Ensimmäiset Mikin yksin tekemät, julkaistut kappaleet olivat vuonna 1998 ilmestyneen Alter Ego -albumin ”Vieterit” ja samaisen levyn ”Toinen mies”. Sen lisäksi hän on sanoittanut useita Knipin säveltämiä lauluja.

Vuonna 2008 Kauste vieraili Ipanapa 2 -levyllä, jolla hän esitti oman kappaleen ”Tiluliluei”. Hän on esittänyt myös a cappella-version Maukka Perusjätkän kappaleesta ”Kun sä tuomitset mut”, joka löytyy kokoelmalevyltä Syvissä vesissä.

Kauste esiintyi keväällä 2009 Nelosen Kuorosota-ohjelmassa. Hänen luotsaamansa Espoon-kuoro tuli toiseksi finaalissa.

Vuoden 2011 Syksyn sävel -kilpailussa Mikki Kauste esitti oman kappaleensa nimeltä ”Tie”. Myöhemmin se julkaistiin singlenä. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Mikki itse.

Vuonna 2013 Mikki julkaisi sooloalbumin Lintumies, jonka kappaleista suurin osa on Mikin itse tekemiä. Sen sijaan kappaleet ”Rospuutto” ja ”Rakkauden roinaa” ovat Heimo Hatakan ja Mikki Kausteen yhdessä sanoittamia. ”Rakkauden roinaa” -kappaleen on julkaissut aiemmin Anne Mattila. Albumin nimikkokappaleen ”Lintumies” Mikki on puolestaan sanoittanut yhdessä Matti Johannes Koivun kanssa. Sooloalbumi poikkeaa Egotripin julkaisuista siten, että albumilla on vaikutteita iskelmästä sekä maailmanmusiikista. Samana vuonna ”Onnellinen” julkaistiin myös singlenä.

Albumin ilmestymisestä lähtien Mikki on tehnyt keikkoja Kalle Chydeniuksen kanssa. Joillakin keikoilla on ollut mukana Kallen lisäksi myös Rami Korhonen mutta enimmäkseen Mikki ja Kalle ovat tehneet duokeikkoja.

Lisäksi Mikki Kauste on tehnyt yhteiskeikkoja myös Anssi Känssälän kanssa.

Egotripin, oman soolotuotannon ja Anne Mattilan lisäksi hän on tehnyt Idols-semifinalisteille kappaleen ”Elämä on kaunis” sekä sävellyksiä Jonna Tervomaan viidelle albumille.

Kauste on osallistunut myös kunnallispolitiikkaan: hänet valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon vuonna 2017 Vihreän liiton riveistä. Hän aikoo pyrkiä myös eduskuntaan. Kauste on ollut Espoon kaupunginhallituksen jäsen kaudella 2019–2021.

Espoon Vihreät palkitsi Kausteen vuoden vihreänä vuonna 2020. Perusteluissa mainittiin aktiivisuus politiikassa, kantaaottavuus sekä vihreiden arvojen esille tuonti etenkin sosiaalisessa mediassa.

Yksityiselämä 
Kauste asui aikaisemmin Helsingissä mutta muutti sittemmin perheensä kanssa Espoon Mankkaalle. Hänellä on kolme lasta, joiden äidistä hän erosi vuonna 2014.

Diskografia

Sooloalbumit

Singlet 
 Tie (Sony Music) 2011
 Onnellinen (Sony Music) 2013

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 
 Mikki Kauste Facebookissa.

Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset kosketinsoittajat
Espoon kaupunginvaltuutetut
Vihreän liiton poliitikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Rössypottu

Rössypottu on rössystä eli veripaltusta sekä perunoista ja sianlihasta valmistettava keitto. Siinä keitetään kuoritut perunat ja sianliha kypsiksi (vettä keittämiseen tarvitaan vain sen verran, että perunat ja liha peittyvät). Paloiteltu rössy lisätään keittoon, jonka annetaan kiehua vielä pari minuuttia. Mausteeksi riittää pelkkä suola. Rössypottu on erityisesti oululainen perinneruoka, joka on yleinen myös muualla Pohjois-Suomessa. Ruokalaji lienee alkujaan Saksan Ala-Saksin alueelta kotoisin oleva myöhäissyksyn sadonkorjuujuhlan eli kekrin ruokalaji.

Rössy
Rössy eli veripalttu voidaan valmistaa poron-, naudan- tai sianverestä. Muita aineksia ovat maito, kalja, ruisjauhot, sipuli, voi ja siirappi sekä mausteina suola, valkopippuri, muskottipähkinä ja meirami. Taikinaseos paistetaan voidellussa vuoassa; se turpoaa noin kolmanneksen alkuperäisestä koostaan. Rössyä syödään tavallisesti lämpimänä puolukkahillon kera tai kylmänä voileivällä. Entisajan rössyyn ei kuulu mausteina valkopippuri, muskottipähkinä eikä meirami. Niitä ei siihen aikaan ollut Suomessa edes saatavilla.

Rössyä on nykyisin saatavilla myös valmiina eineksenä: rantsilalainen lihanjalostusyritys Kylmänen Food Oy ja oulunsalolainen Lounastuote Oy myyvät ja valmistavat rössyä. Muita käytettyjä nimityksiä ovat rössi, rössö, roppana, kisko ja kampsu.

Lähteet

Suomalainen keittiö
Oulun kulttuuri
Keitot
Veriruoat
Liharuoat
Syntyvyyden säännöstely

Syntyvyyden säännöstelyllä tarkoitetaan väestötason toimia, joilla pyritään pitämään syntyvyys suhteessa kuolleisuuteen.
esimerkiksi vaikuttamalla kansalaisten perhesuunnitteluun.

Globaalilla tasolla syntyvyyden säännöstelystä puhutaan usein ratkaisuna maailman väkiluvun rajoittamiseen luonnonvarojen riittämisen takia.

Alhainen syntyvyys johtaa siihen, että työikäisten osuus väestöstä pienenee joidenkin vuosikymmenien kuluttua.

Syntyvyyden säännöstelyn historiaa 

Pastori Thomas Malthus esitti 1798 julkaisussaan An Essay on the Principle of Population ihmisten lisääntyvän aina materiaalisen sietokykynsä rajoille, ja siten äärimmäiseen köyhyyteen, jollei ”sukupuolten välistä intohimoa” pystytä hillitsemään. Malthusin teoria vaikutti pätevän sangen hyvin ihmispopulaation kokoon ja elintasoon pitkälle 1800-luvulle, mutta 1800-luvun lopulta lähtien, alkaen Länsi-Euroopasta ja leviten sieltä myöhemmin kehittyneille alueille, talouskasvu kiihtyi ennennäkemättömäksi samalla kun väestönkasvu alkoi pienetä.

Ennen Malthusia korkeaa syntyvyyttä oli pidetty myönteisenä seikkana. Malthusin innoittamina 1800-luvun loppupuolella syntyi teorioita väestön määrän sääntelemisestä, jotka ovat rasistisia ja totalitaristisia.

Maapallon väkiluvun nopea kasvu liittyy enemmän kuolleisuuden pienenemiseen kuin syntyvyyden muutoksiin. Kehitysmaiden kokonaishedelmällisyysluku laski 1960-luvulta 1900-luvulle yli kuudesta alle neljään. Suuri osa eri maiden ja maanosien välisestä syntyvyyden eroista selittyy eroilla ehkäisymenetelmien käytössä.

Syntyvyyden säännöstelyn alueelliset erot 

Väestönkasvu on kehitysmaiden osalta saatu hallintaan kohtuullisen hyvin Itä-Aasiassa ja Etelä-Amerikassa, kun taas AIDSista ja äärimmäisestä köyhyydestä erityisesti kärsivän Afrikan syntyvyyden säännöstely on ongelma. Terveydenhuollon resurssit ovat menneet AIDSin hoitoon eivätkä perhesuunnittelun edistämiseen.

Kiina noudatti yhden lapsen politiikkana tunnettua ohjelmaa vuodesta 1978 vuoteen 2015. Sen jälkeen sallittiin toinen lapsi, ja vuoden 2020 väestönlaskennan osoittaessa syntyvyyden nopeaa pienenemistä, sallittiin perheisiin myös kolmas lapsi.

Eräiden uskonnollisten piirien, kuten vanhoillislestadiolaisten suhtautuminen syntyvyyden säännöstelyyn on jyrkän kielteinen. Katolinen kirkko ei hyväksy raskauden ehkäisyä muuten kuin pidättäytymällä tai niin sanottujen varmojen päivien avulla.

Lähteet 

Perhepolitiikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Chad Smith

Chadwick "Chad" Gaylord Smith (s. 25. lokakuuta 1961 Michiganissa) on yhdysvaltalaisen Red Hot Chili Peppers -yhtyeen rumpali. Hän liittyi yhtyeeseen 1988 Jack Ironsin lähdön jälkeen.

Vuonna 2008, Red Hot Chili Peppersin ollessa tauolla, Smith perusti yhdessä Van Halenin Sammy Hagarin (laulu) ja Michael Anthonyn (basso), sekä sooloartisti Joe Satrianin (kitara)  kanssa hard rock-superyhtye Chickenfootin.

Smith pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan soitettuaan maailman suurinta rumpusettiä (308 osaa).

Lisäksi Smith oli Travis Barkerin ja Stewart Copelandin kanssa kehittämässä vuonna 2008 ilmestyneyttä Guitar Hero - World Tourin rumpusettiä.

Asema Red Hot Chili Peppersissä
Smith liittyi yhtyeeseen 1988 alkuperäisen rumpalin Jack Ironsin lähdettyä, ja on ollut tauotta mukana yhtyeessä siitä lähtien. Ironsin lähtö johtui Red Hot Chili Peppersin alkuperäiskitaristin Hillel Slovakin kuolemasta, josta Irons järkyttyi suuresti. Hän osallistuu kappaleiden tekoon. Smithin ollessa rumpalina yhtye on saavuttanut suurimman menestyksensä, monia kymmeniä miljoonia kappaleita myyneet levyt Californication ja By The Way, sekä useat maailmankiertueet. Red Hot Chili Peppers oli tauolla vuosina 2007-2010, jonka aikana Smith perusti oman yhtyeen Chickenfootin.

Muuta
Smith on muiden Red Hot Chili Peppersin jäsenten tapaan ollut huumeriippuvainen sekä alkoholisoitunut, mutta on nykyisin kuivilla. Hän on avautunut julkisuuteen alkoholismistaan, ja kuinka se on vaikuttanut hänen yksityiselämäänsä. 

Smith oli mukana yhdessä yhtyeensä muiden jäsenten, laulaja Anthony Kiediksen, basisti Flean ja kitaristi Josh Klinghofferin sekä entisen rumpalin Jack Ironsin kanssa mukana julkistamistilaisuudessa, jossa Red Hot Chili Peppers liitettiin Rock´n Roll Hall Of Fameen vuonna 2012. Smith valittiin musiikkilehti Rolling Stonen "kaikkien aikojen parhaat rumpalit" - listan sijalle 87.

Smithillä on kuusi lasta eri avioliitoista.

Lähteet

Aiheesta muualla
allchadsmith.com 
 

Yhdysvaltalaiset rumpalit
Red Hot Chili Peppers
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Bangladeshin sykloni 1991

Bangladeshin sykloni 1991 oli nimeämätön trooppinen hirmumyrsky, joka iski Chittagongin alueelle Bangladeshiin 29. huhtikuuta 1991. Sen yhtämittaiset tuulet puhalsivat n. 70 m/s (257 km/h) ja ilmanpaine myrskyn keskuksessa oli 898 mb.

Ainakin 138 000 ihmistä sai surmansa myrskyn takia. Useimmat kuolemat aiheutuivat hukkumisista, ja suurin osa kuolleista oli lapsia ja vanhuksia. Myrskyn aineelliset vahingot olivat 1,5 miljardia dollaria.

Vastauksena pääministeri Khaleda Zian avunpyyntöön käynnistettiin kansainvälinen sotilasoperaatio Sea Angel ("Merienkeli") 30. huhtikuuta. Ensimmäisiä auttajia oli yhdysvaltalainen laivasto-osasto, joka oli palaamassa Persianlahden sodasta. Operaatioon osallistuivat myös Yhdistynyt kuningaskunta, Kiina, Intia, Pakistan ja Japani. Operaatio päättyi 15. kesäkuuta 1991 ja sen on arvioitu pelastaneen noin 30 000 ihmisen hengen.

Katso myös 
 Bholan sykloni 1970

Lähteet

Vuoden 1991 onnettomuudet
Trooppiset hirmumyrskyt
Sykloni 1991
Rajavastuuyhtiö

Rajavastuuyhtiö on suomenkielinen nimitys pienille pääomayhtiölle, jossa yhtiömiesten vastuu yrityksen veloista ja muista sitoumuksista on rajattu kiinteään summaan, yleensä osuuksina. Suomessa tätä yhtiömuotoa vastaa lähinnä yksityinen osakeyhtiö, jossa osakkaat eivät vastaa yhtiön velvoitteista henkilökohtaisesti. 

Yhtiömuoto poikkeaa julkisesta osakeyhtiöstä lähinnä siten, että se ei voi listautua pörssiin eikä laskea liikkeelle joukkovelkakirjalainoja. Myös osakkaiden lukumäärä on yleensä vähäisempi vaikka sitä ei osakeyhtiölaissa ole rajoitettu. Saksassa yksityistä osakeyhtiötä vastaa ns. rajavastuuyhtiö,  lyhenne GmbH (Gesellschaft mit beschränkter Haftung) suomeksi "yhtiö rajoitetulla vastuulla" ja julkista osakeyhtiötä Aktiegesellschaft, lyhenne AG; Isossa-Britanniassa yksityistä osakeyhtiötä vastaa Ltd (limited company) ja julkista osakeyhtiötä plc (public limited company); Italiassa s.r.l. (società a responsabilità limitata); Tanskassa ApS (anpartsselskab); Tšekissä s.r.o (společnost s ručením omezeným); Virossa OÜ (osaühing) sekä Yhdysvalloissa LLC (limited liability company).  

Venäläisessä yhtiölainsäädännössä rajavastuuyhtiö on 'rajoitetun vastuun yhteisö' (Общество с ограниченной ответственностью, obštšestvo s organitšennoi otvestvennostju, ООО). Ukrainassa yhtiölainsäädännössä rajavastuuyhtiö on 'rajoitetun vastuun yhteisö' (Товариство з обмеженою відповідальністю, tovarystvo z obmeženoju vidpovidalnistju, TOV). Se ei perustu osakkeisiin, vaan yhtiöjärjestyksessä mainittuihin osuuksiin, minkä vuoksi yhtiöjärjestystä pitää muuttaa, mikäli osuuksien haltijoiden keskinäinen suhde muuttuu, joku siirtää osuutensa toiselle tai joku hankkii jonkun toisen osuuden. Näin ollen osuudenhaltijat eivät voi siirtää osuuksiaan toisten tietämättä niin kuin osakeyhtiössä, jossa osakekirja on siirtokelpoinen kolmansien osapuolten tietämättä, mikäli yhtiössä ei ole osakassopimusta tai etuosto-oikeutta yhtiöjärjestyksessä. OOO on tämän vuoksi suosittu yhtiömuoto tytäryhtiöissä, joka rajaa emoyhtiön vastuut, mutta antaa tulosyksilölle autonomian. Esimerkiksi joidenkin kustantamojen toimituksen muodostavat lehdestään kustantamon omistaman rajavastuuyhtiön.

Lähteet

Yhtiömuodot Venäjällä
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yhtiömuodot
Plastiikkakirurgia

Plastiikkakirurgia tarkoittaa korjaavaa kirurgiaa, jolla muokataan kehon epämuodostumia tai kehoon tulleita vammoja mahdollisimman normaaleiksi ja toimiviksi. Plastiikkakirurgia jaetaan kahteen alueeseen. Rekonstruktiiviseen plastiikkakirurgiaan, jolla pyritään palauttamaan ruumiinosan toiminta mahdollisimman normaaliksi ja samalla myös normaalin näköiseksi, ja kosmeettiseen tai esteettiseen kirurgiaan, jolla pyritään muuttamaan ruumiinosan toiminta tai ulkonäkö asiakkaan toiveiden mukaiseksi. Rekonstruktiivisen ja kosmeettisen kirurgian raja on kuitenkin hyvin häilyvä. Kosmeettista plastiikkakirurgiaa ei periaatteessa tehdä julkisen terveydenhuollon piirissä.

Termi tulee kreikan kielen sanasta plastikos, suomeksi "muokata" tai "muotoilla", eikä sillä ole siinä mielessä suoraa yhteyttä muoviin tai ”muoviseen” leikkaukseen, joihin se helposti yhdistetään.

Viime vuosina kosmeettinen plastiikkakirurgia on ollut vahvassa nousussa, sillä tekniikat ovat parantuneet ja halventuneet. Myös aiheeseen liittyvät draamasarjat ja tosi-TV-sarjat, joissa ihmisille suoritetaan täydellinen muodonmuutos, ovat lisänneet leikkausten muodikkuutta.

Suomessa esteettiseen plastiikkakirurgiaan erikoistuminen ei ole mahdollista.

Potilasturvallisuus esteettisessä kirurgiassa Suomessa

Ennen potilasvahinkolain muutosta vuonna 1999 esteettinen kirurgia ei ollut Suomessa lain piirissä, mutta nykyisin sitä pidetään terveyden- ja sairaanhoitoon kuuluvana. Potilasvakuutuskeskus myöntää kuitenkin korvausta vain silloin, kun leikkaus on tehty väärällä menetelmällä ja Suomessa. Jos asiakas on tyytymätön esimerkiksi leikatun nenän ulkonäköön, hän joutuu turvautumaan kuluttaja-asiamieheen. Esteettisen kirurgian toimenpiteisiin liittyy merkittäviä riskejä. Esimerkiksi joka kolmas rintaimplanttileikkauksessa käynyt on kokenut ongelmia, ja joka viides leikkaus joudutaan uusimaan. Myös kosmeettisen kirurgian markkinointi on ajoittain ollut asiatonta, ja sitä on esimerkiksi kohdistettu alaikäisiin. Kuluttaja-asiamies on tällöin joutunut puuttumaan markkinointiin.

Plastiikkakirurgisia toimenpiteitä 
 synnynnäisten epämuodostumien korjaus
 kasvaimien ja arpien poisto
 palovammojen korjaus
 rasvaimu
 vatsan muotoilu
 takapuolen muotoilu
 ihon kuorinta ja hionta
 rintojen suurennus tai pienennys
 silmäluomien leikkaus (blefaroplastia)
 nenän, korvien, leuan tai poskien muotoilu
 kasvojenkohotus
 sukupuolenkorjausleikkaus
 kollageeni-injektio
 hiustensiirtoleikkaus
 peniksen pidennys- ja paksunnusleikkaus
 emättimen pienennys

Katso myös 
 Proteesi
 Kehonmuokkaus
 Dysmorfinen ruumiinkuvan häiriö (BDD)

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 

Kehonmuokkaus
 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jeanne Moreau

Jeanne Moreau (23. tammikuuta 1928 Pariisi – 31. heinäkuuta 2017 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja laulaja. Hän näytteli yli 50-vuotisen uransa aikana yli 120 elokuvassa.

Hän opiskeli konservatoriossa Pariisissa. Vuonna 1947 hän teki teatteridebyyttinsä Avignonin teatterifestivaaleilla. 20-vuotiaana hän oli jo Ranskan suosituimpia teatterinäyttelijöitä Comédie-Françaisessa. Suuri kiitos kuuluu Louis Mallelle hänen antamastaan kannustuksesta, kun he tekivät yhdessä elokuvan Hissillä mestauslavalle vuonna 1958.

Suosituimpia elokuvia
 Hissillä mestauslavalle (Ascenseur pour l’échafaud, 1958)
 Yö kuuluu rakkaudelle (Les amants, 1958)
 Vaarallisia suhteita (Les liaisons dangereuses, 1959)
 Yö (La notte, 1961)
 Jules ja Jim (Jules et Jim, 1962)
 Virvatuli (Le feu follet, 1963)
 Juna (The Train, 1964)
 Keltainen Rolls-Royce (The Yellow Rolls-Royce, 1964)
 Kamarineidon päiväkirja (Le journal d’une femme de chambre, 1964)
 Viva Maria! (1965)
 Morsian pukeutui mustaan (La mariée était en noir, 1968)
 Riipukset (Les valseuses, 1974)
 Viimeinen valtias (The Last Tycoon, 1976)
 Querelle (1982)
 Tyttö nimeltä Nikita (Nikita, 1990)
 La vieille qui marchait dans la mer (1991)
 A Foreign Field (1993)
 Rakastaa, ei rakasta (I Love You, I Love You Not, 1996)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Jeanne Moreaun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
PuTTY

PuTTY on telnet- ja ssh-asiakasohjelma ja pääte-emulaattori. Sitä käytetään etenkin Windows-käyttöjärjestelmissä SSH-palvelimen käyttämiseen.  Useimmista Windows-ohjelmista poiketen se tarvitsee toimiakseen pelkän exe-tiedoston, jota ei tarvitse erikseen asentaa (siirrettävä ohjelma), joten se on helposti haettavissa pikaista tarvetta varten sellaisille koneille, joissa sitä ei ennestään ole.

PuTTY osaa käyttää julkisen avaimen autentikaatiota SSH-palvelinten kanssa Pageant-apuohjelman avulla. Pageant-ohjelmaan lisätään palvelimen avain, jonka jälkeen PuTTY voi ottaa palvelimeen yhteyden ilman uutta salasanakyselyä.

PuTTY on vapaa avoimen lähdekoodin ohjelmisto, ja se on nykyisin saatavilla myös Linuxille ja Unixeille, sekä epävirallisena käännöksenä myös Symbian OS:lle ja Windows Mobilelle.
Puttystä on myös Nutty-niminen versio, joka osaa avata nettiosoitteet tuplaklikkaamalla niitä hiirellä, sekä Putty Tray -niminen versio, jossa on uusia ominaisuuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut

Vapaat ohjelmistot
Linux-ohjelmat
Windows-ohjelmat
Etähallintaohjelmistot
Nymfi

Nymfit () ovat kreikkalaisen mytologian luonnonhengettäriä, vuorten, vesistöjen, metsien ja puiden naispuolisia jumaluuksia.

Ominaispiirteet 

Nymfit ovat yleensä sidoksissa johonkin tiettyyn paikkaan tai maanmuotoon. He liikkuivat usein jumalien ja jumalattarien seurassa. Satyyrit pitivät nymfeistä ja halusivat usein tyydyttää halunsa näiden kanssa.

Koska nymfejä kutsuttiin asuttamansa luonnonosan tai maantieteellisen sijainnin mukaan, oli heitä lukematon määrä kaikkialla. Nymfejä oli maalla (dryadit), meressä (nereidit) ja makeissa vesissä (najadit), puissa (Hamadryadit) ja Haadeksessa (Eurydike). Lisäksi nymfeiksi laskettiin klassiset muusat (Korykian nymfit). 

Vaikka nymfit eivät olleet kuolemattomia, he olivat silti pitkäikäisiä. Nymfejä pidettiin ihmiselle hyödyllisinä, mutta he eivät aina olleet hyväntahtoisia. Tunnetussa tarinassa Hylas oli hakemassa vettä lammesta, kun yksi tai useampi nymfi ihastui hänen ulkonäköönsä ja sieppasi hänet luokseen lähteeseen. Myös Skylla oli alun perin nymfi, ja Kirke muutti hänet kuusipäiseksi hirviöksi. Tavallinen kuolevainen, joka kohtasi nymfin kasvoista kasvoihin, joutui tämän pauloihin.

Kultin levinneisyys 
Nymfien kultti alkoi levittäytymisensä koko kreikkalaiseen maailmaan Homeroksen ajoista alkaen, ja lopulta heistä tuli osa roomalaista jumaltarustoa. Nymfejä palvottiin usein luolissa, kuten Varin kaupungin lähettyvillä, jonne Arkhedemos perusti pyhätön vuoren nymfille. Taiteessa nymfejä saatettiin kuvata tanssivina tyttöinä Hermeksen ja Pan-jumalan seurassa.

Katso myös 
Kalypso
Plejadit

Lähteet 

Kreikkalaisen mytologian taruolennot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vectrex

Vectrex on 8-bittinen kotikäyttöön tarkoitettu pelikonsoli, joka tuli markkinoille vuonna 1982. Laitteen kehittäjä on John Ross.

Vectrex on tiettävästi ainoa kotikäyttöön tarkoitettu viihde-elektroniikan laite, joka käyttää televisiotyylisen rasteripiirtonäytön sijaan sisäänrakennettua vektorigrafiikkaan perustuvaa näyttöä, joka piirtää pikseligrafiikan sijaan suoraan pisteestä toiseen johtavia viivoja. Vectrexille olikin saatavilla käännöksiä muun muassa Atarin suosituista vektoripohjaisista peleistä kuten Asteroidsista. 3D-grafiikkaa ei Vectrexillä teknisistä edellytyksistä huolimatta kuitenkaan juuri näkynyt.

Vectrexille ilmestyy edelleen harrastajavoimin pelejä 2–5 pelin vuositahtia. Monet uusista peleistä lyövät alkuperäiset laudalta laadullisesti ja teknisesti. 3D-pelejä Vectrexillä pystyi pelaamaan erityisten 3D-lasien avulla. Lisäksi konsolille on valokynä ja sittemmin harrastelijoiden rakentamia lisälaitteita (muun muassa halvempi versio 3D-laseista ja pelien kehitykseen tarkoitettuja laitteita).

Laitteen myynti päättyi vuonna 1984.

Pelit

Lähteet

Aiheesta muualla

http://www.vectrex.com

Pelikonsolit
Vuoden 1982 tekniikka
Hauhon musiikkijuhlat

Hauhon musiikkijuhlat on järjestetty vuosittain vuodesta 2002 kesällä Hauholla, joka vuodesta 2009 on kuulunut Hämeenlinnaan. Juhlien painotus on jousimusiikissa. Esityspaikkoina palvelevat Hauhon seurakunnan keskiaikaa edustava harmaakivikirkko, Hahkialan kartano ja Hauhon pappila, viime vuosina myös Hattulan kirkko sekä Hämeenlinnan kirkko ja vanha palokunnantalo. Festivaalin suunnittelusta ja taiteellisesta johdosta on alusta asti vastannut alttoviulisti Olli Kilpiö sellisti Mikko Ivarsin kanssa.

Aiheesta muualla 

 Hauhon musiikkijuhlat -tapahtuman kotisivut

Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa
Hauho
Pioneer 11

Pioneer 11 on Pioneer 10:n sisaralus sekä ensimmäinen avaruusalus, joka ohitti Saturnuksen. Se laukaistiin 5. huhtikuuta 1973. Luotain ohitti Jupiterin 2. joulukuuta 1974 ja Saturnuksen 1. syyskuuta 1979. Siihen menetettiin yhteys marraskuussa 1995.

Katso myös
Heliosfääri

Aiheesta muualla 

Pioneer-ohjelma
Avaruusluotaimet
Jupiter-luotaimet
Saturnus-luotaimet
Miehittämättömät avaruuslennot
Vuoden 1973 avaruustoiminta
Jack Adams Award

Jack Adams Award on vuosittain jaettava NHL-palkinto. Sen saa aina kauden päätteeksi se NHL-valmentaja, jolla katsotaan olleen suurin vaikutus joukkueensa menestykseen. Voittaja valitaan National Hockey League Broadcasters' Associationin (NHL:n selostajien liitto) äänestyksessä runkosarjan päätyttyä. Palkinto on nimetty Jack Adamsin, Detroit Red Wingsin entisen valmentajan ja toimitusjohtajan, mukaan. Se jaettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1974.

Eniten voittoja 

  Pat Burns 3
  Jacques Demers 2
  Scotty Bowman 2
  Jacques Lemaire 2
  Pat Quinn 2
  John Tortorella 2
 Barry Trotz 2

Palkinnon voittajat 
1974 –  Fred Shero, Philadelphia Flyers
1975 –  Bob Pulford, Los Angeles Kings
1976 –  Don Cherry, Boston Bruins
1977 –  Scotty Bowman, Montréal Canadiens
1978 –  Bobby Kromm, Detroit Red Wings
1979 –  Al Arbour, New York Islanders
1980 –  Pat Quinn, Philadelphia Flyers
1981 –  Gordon "Red" Berenson, St. Louis Blues
1982 –  Tom Watt, Winnipeg Jets
1983 –  Orval Tessier, Chicago Blackhawks
1984 –  Bryan Murray, Washington Capitals
1985 –  Mike Keenan, Philadelphia Flyers
1986 –  Glen Sather, Edmonton Oilers
1987 –  Jacques Demers, Detroit Red Wings
1988 –  Jacques Demers, Detroit Red Wings
1989 –  Pat Burns, Montréal Canadiens
1990 –  Bob Murdoch, Winnipeg Jets
1991 –  Brian Sutter, St. Louis Blues
1992 –  Pat Quinn, Vancouver Canucks
1993 –  Pat Burns, Toronto Maple Leafs
1994 –  Jacques Lemaire, New Jersey Devils
1995 –  Marc Crawford, Québec Nordiques
1996 –  Scotty Bowman, Detroit Red Wings
1997 –  Ted Nolan, Buffalo Sabres1998 –  Pat Burns, Boston Bruins
1999 –  Jacques Martin, Ottawa Senators
2000 –  Joel Quenneville, St. Louis Blues
2001 –  Bill Barber, Philadelphia Flyers
2002 –  Bob Francis, Phoenix Coyotes
2003 –  Jacques Lemaire, Minnesota Wild
2004 –  John Tortorella, Tampa Bay Lightning
2005 – ei voittajaa työsulun johdosta
2006 –  Lindy Ruff, Buffalo Sabres
2007 –  Alain Vigneault, Vancouver Canucks
2008 –  Bruce Boudreau, Washington Capitals
2009 –  Claude Julien, Boston Bruins
2010 –  Dave Tippett, Phoenix Coyotes
2011 –  Dan Bylsma, Pittsburgh Penguins
2012 –  Ken Hitchcock, St. Louis Blues
2013 –  Paul MacLean, Ottawa Senators
2014 –  Patrick Roy, Colorado Avalanche
2015 –  Bob Hartley, Calgary Flames
2016 –  Barry Trotz, Washington Capitals
2017 –  John Tortorella, Columbus Blue Jackets
2018 –  Gerard Gallant, Vegas Golden Knights
2019 –  Barry Trotz, New York Islanders
2020 –  Bruce Cassidy, Boston Bruins
2021 –  Rod Brind’Amour, Carolina Hurricanes
2022 –  Darryl Sutter, Calgary Flames

Lähteet 

79.32 Jääkiekko
NHL:n palkinnot
Koljonvirran taistelu

Koljonvirran taistelu (tunnetaan myös nimellä Virran taistelu) oli 27. lokakuuta 1808 Iisalmessa käyty Suomen sodan taistelu. Perääntymässä olleet Johan August Sandelsin johtamat ruotsalaisjoukot onnistuivat torjumaan ylivoimaisten venäläisten hyökkäyksen salmen yli.

Taistelu ja sen seuraukset
Eversti Sandelsin komentamat suomalaiset voittivat ylivoimaisen venäläisosaston, joka yritti päästä Koljonvirran yli siltaa pitkin. Venäläisten komentaja ruhtinas Dolgorukov kaatui taistelun loppuvaiheessa. Sodan lopputulokseen voitolla ei silti ollut vaikutusta ja Sandelsin joukotkin jatkoivat perääntymistään. Taistelu antoi Johan Ludvig Runebergille aiheen Vänrikki Stoolin tarinoiden Sven Dufva -runoon.

Taistelun muisto
Koljonvirralla on tehty Suomessa poikkeuksellinen taistelukentän arkeologinen tutkimus. Kesällä 2008 Koljonvirran leirintäalueella, alkuperäisellä taistelupaikalla, esitettiin näytelmä joella käydystä taistelusta. Näytelmässä käytettiin ajanmukaisia pukuja, musketteja ja tykkejä. Ne oli ladattu oikealla ruutimäärällä, mutta panostettu vain kostutetuilla paperipalloilla. Näytelmässä oli mukana sekä venäläisiä että suomalaisia sotahistorian harrastajia.

Taistelupaikka
Yläsavolainen harrastaja-arkeologien ryhmä löysi kesällä 2008 uusia todisteita taistelupaikasta eli Koljonvirran sillasta ja sen rakenteesta. Paikan ja sittemmin tuhoutuneiden siltarakenteiden on uskottu olleen nykyisen eli valtatie 27:n sillan alla tai aivan etelälaidassa. 

Aiemmin uskottiin kevättulvan  särkeneen sillan vuonna 1808 ja että paikalle olisi rakennettu vain tilapäinen pukkisilta. Nyt saatiin viitteitä sillasta sekä sukeltajien ottamista valokuvista että asiakirjalöydöistä. Jälkimmäisten mukaan kevättulva rikkoi Koljonvirran sillan jo muutamaa vuotta ennen sotaa ja sen tilalle rakennettiin vahva kivillä tuettu arkkusilta, jossa oli ylävirran suuntaan hirsiset jäänsärkijät. Kevään 1808 tulva ei olisi asiakirjojen mukaan tätä siltaa rikkonut. 

Venäläisen taistelun silminnäkijän majuri A. A. Thesleffin maalaus on ollut ainoa kuva sillasta, Koljonvirrasta nyt löydetyt neljän tai viiden hirsiarkun jäännökset ovat maalaukseen verrattuna selvästi suuremmasta sillasta. Sillan paikan tutkimusryhmä päätteli sukelluksista saatujen tietojen sekä vuoden 1781 maanjakokartan, venäläisten taistelukartan ja peruskartan avulla. 

Silta-arkkujen jäännökset paikannettiin ennen sukellusta ääntä johtavilla koettimilla. Taistelupaikka olisi näiden mukaan sijainnut kymmeniä metrejä nykyisestä sillasta etelään. Tällä kohdalla Koljonvirran silta olisi asiakirjojen mukaan ollut käytössä vuodesta 1755 aina vuoteen 1845 saakka.

Lähteet
 
 Honkakoski, Pekka 2008. Koljonvirran taistelun sillan paikka paljastui. Helsingin Sanomat, 27.1.2009, s. D1.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Santeri Rissanen : Virran taistelu 27. X. 1808, Hakkapeliitta, 29.10.1927, nro 44, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Santeri Rissanen : Sandelsin sankaripatsas. Taistelumuistomerkin synnyn 50-vuotismuisto, Hakkapeliitta, 10.01.1933, nro 2, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen sodan taistelut
Iisalmi
1808
Pohjois-Savon historia
Analyyttinen kone

Analyyttinen kone () on englantilaisen matematiikan professori Charles Babbagen 1800-luvulla suunnittelema yleiskäyttöinen mekaaninen tietokone, joka jäi keskentekoiseksi. Babbage kuitenkin rakensi konetta vuodesta 1837 aina kuolemaansa saakka vuoteen 1871, ja hänen poikansa Henry P. Babbage sai vuonna 1910 valmiiksi koneeseen kuuluvan tulostuslaitteen ja osan laskentayksiköstä eli myllystä. Sen jälkeen analyyttinen kone jäi lähes unohduksiin.

Analyyttinen kone oli Babbagen aiemman keskeneräiseksi jääneen hankkeen, differenssikoneen seuraaja. Sen oli tarkoitus perustua hammaspyörien kaltaisiin mekaanisiin perusosiin ja kymmenjärjestelmään samaan tapaan kuin aiemmat mekaaniset laskimet. Käyttövoimaksi kaavailtiin höyrykonetta.

Suunniteltuja koneen ominaisuuksia:
 Arvioitu pituus noin 30 metriä ja leveys 10 metriä. Käyttövoimana höyry.
 Ohjelmien ja käsiteltävän tiedon syöttö koneelle reikäkorttien avulla.
 Konekieli, jossa kolmentyyppisiä käskyjä: aritmeettiset toiminnot, numeeriset vakiot ja muistinkäsittely. Kullekin käskylle oma reikäkorttinsa ja kullekin käskytyypille oma reikäkortinlukijansa.
 Aritmeettinen yksikkö (”mylly”), jossa toteutettuna yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolaskut.
 Keskusmuistia 1 000 lukua, kussakin 50 kymmenjärjestelmän numeroa. Tämä oli varsin suuruudenhullu määrä: ensimmäisen toimivan mekaanisen tietokoneen rakentajalle Konrad Zuselle riitti 64 luvun muisti, ja luvut olivat 22-bittisiä binäärilukuja.
 Tulostuslaitteina kirjoitin ja käyräpiirturi. Myös operaattorin huomion kiinnittämiseen tarkoitettu ”kilikello”.

Analyyttisen koneen konekieli on todistettu Turing-täydelliseksi, joten se pystyy periaatteessa suorittamaan samat tehtävät kuin mikä tahansa nykyinen tietokone.

Steven Johnsonin mukaan Babbagen kone ei kuitenkaan olisi ollut mahdollinen tämän elinaikana, koska Babbagella ei ollut tarvittavia osia. Babbage kehui Ada Lovelacelle koneen kykenevän kertomaan kaksi 20-numeroista lukua 3 minuutissa. Vaikka se olisi pitänyt paikkansa, kone olisi ollut toivottoman hidas ja lisäksi äärimmäisen hankala käyttää ja huoltaa. Tietokonetta oli mahdoton rakentaa höyryvoiman ja hammasrattaiden varaan, sillä se vaati vähintään elektroniputkia. Sata vuotta myöhemmin tietojenkäsittelijät keksivät monet Babbagen ideoista itsenäisesti uudelleen.

Ada Lovelace kehitti koneelle ohjelman, jonka ansiosta hänet tunnetaan ensimmäisenä ohjelmoijana: Lovelacen ohjelma toteutti algoritmin Bernoullin lukujen laskemiseen.

John Graham-Cumming käynnisti lokakuussa 2010 hankkeen Plan 28, jonka tavoitteena on rakentaa toimiva mekaaninen analyyttinen kone.

Analyyttinen kone populaarikulttuurissa 
William Gibson ja Bruce Sterling saivat tieteisromaanilleen The Difference Engine idean Babbagen tietokonehankkeesta. Kirja sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa Charles Babbage saakin koneensa valmiiksi ja aloittaa siten tietoteknisen vallankumouksen sata vuotta ennen aikojaan.

Katso myös 
 Differenssikone
 Differentiaalianalysaattori
 Steampunk

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Analytical Engine: The First Computer. 
 Plan 28: Building Charles Babbage's Analytical Engine. 

Tietokoneet
Tietotekniikan historia
Camp David

Camp David eli Naval Support Facility Thurmont on Yhdysvaltain presidentin maaseutuhuvila Thurmontissa, Marylandissa. Se sijaitsee 97 kilometriä Washingtonin ulkopuolella ja 20 kilometriä Gettysburgista, Pennsylvaniasta. 

Camp Davidin nimi oli ensin Hi-Catoctin, ja se rakennettiin Yhdysvaltain hallinnon työntekijöiden perheille. Se valmistui vuonna 1935. Valtio hankki sen vuonna 1942 presidentti Franklin D. Rooseveltin aikana ja nimeksi tuli Shangri-La. Sitä ennen presidentin maaseutuhuvila oli Rapidan Camp Virginiassa presidentti Herbert Hooverin virkakaudesta. Presidentti Dwight Eisenhower nimesi huvilan Camp Davidiksi lapsenlapsensa mukaan vuonna 1953. Tämä vuoristoinen alue on pinta-alaltaan noin 0,5 neliökilometriä.

Camp David on hyvin syrjässä ja hiljainen alue. Siellä on monia pieniä mökkejä ja kävelyreittejä. Huvilaa on käytetty virallisiin ja epävirallisiin huipputapaamisiin. Siellä suunniteltiin Normandian maihinnousua ja neuvoteltiin Lähi-idän rauhasta useaan otteeseen.

Seuraavat presidentit ovat asuneet Camp Davidissa:
 Franklin D. Roosevelt
 Harry S. Truman 
 Dwight D. Eisenhower 
 John F. Kennedy 
 Lyndon B. Johnson 
 Richard Nixon 
 Gerald Ford 
 Jimmy  Carter 
 Ronald Reagan 
 George Bush 
 Bill Clinton  
 George W. Bush
 Barack Obama

Katso myös 
Camp Davidin rauha
Camp Davidin kokous 2000

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain virka-asunnot
Yhdysvaltain presidenttiys
Tunnustuskirkko

Tunnustuskirkko () oli toisen maailmansotaa edeltävinä vuosina syntynyt, Saksassa natsihallintoa vastaan kamppaillut protestanttinen kirkkokunta jota on pidetty vastarintaliikkeen teologisena ilmentymänä. Tunnustuskirkon perustajajäsen ja sen merkittävä edustaja oli Dietrich Bonhoeffer, saksalainen teologi, joka toimintansa vuoksi surmattiin keskitysleirillä.

Tutkimus Suomessa
Minnamari Helaseppä väitteli maaliskuussa 2005 Helsingin yliopistossa Tunnustuskirkon kehittymisestä Thüringenin maakirkossa ja sen kamppailusta natsivaikutteisen Deutsche Christen -liikkeen kanssa. Saksan kirkkotaistelua ovat suomalaisteologeista tutkineet myös Eino Murtorinne ja Reijo Heinonen.

Aiheesta muualla 

 Columbia Encyclopedia: The Confessing Church 
 Helaseppä Minnamari: Die Lutherische Bekenntnisgemeinschaft und der Kampf um die Thüringer evangelische Kirche 1933/34-1939 

Kristinusko Saksassa
Protestanttiset kirkot
Luterilainen teologia