Kwai-joen silta (elokuva)

Kwai-joen silta (The Bridge on the River Kwai) on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, joka kertoo toisesta maailmansodasta. Se perustuu Pierre Boullen samannimiseen romaaniin. Elokuva palkittiin seitsemällä Oscarilla.

Elokuvan tapahtumat ovat kuvitteelliset, mutta ne sijoittuvat historiallisiin tapahtumiin Burman rautatien rakennustyömailla vuosina 1942–1943.

Sotavankien viheltämästä elokuvan tunnussävelmästä, nimeltään ”Colonel Bogey March”, on tullut instrumentaaliklassikko. Toisen maailmansodan aikana sävelmään liitettiin natsijohtoa pilkkaava sanoitus ”Hitler Has Only Got One Ball”. Kun Kwai-joen silta sai ensi-iltansa, brittiyleisölle oli hyvin selvää, mihin sävelmällä viitattiin.

Näyttelijät

Palkinnot

Oscarit 
Kwai-joen silta voitti seitsemän Oscaria:
Paras elokuva — Sam Spiegel
Paras ohjaaja — David Lean
Paras miespääosa — Alec Guinness
Paras sovitettu käsikirjoitus — Michael Wilson ja Carl Foreman (Pierre Boullen nimellä)
Vaikka kirjailija Pierre Boullen nimi on elokuvan alkuteksteissä, julkinen salaisuus oli, että käsikirjoituksen tekivät Hollywoodin mustalla listalla tuolloin olleet Foreman ja Wilson. Ranskalainen Boulle ei osallistunut käsikirjoittamiseen eikä edes osannut englantia. 11. joulukuuta 1984 Yhdysvaltain elokuva-akatemia päätti myöntää Foremanille ja Wilsonille heidän Oscar-palkintonsa postuumisti.
Paras musiikki — Malcolm Arnold
Paras leikkaus — Peter Taylor
Paras kuvaus — Jack Hildyard

Ehdokaana oli myös
Paras miessivuosa — Sessue Hayakawa

BAFTA Film Award 
Elokuva voitti kolme BAFTA-palkintoa
Paras brittielokuva — David Lean ja Sam Spiegel
Paras elokuva — David Lean ja Sam Spiegel
Paras miespääosa — Alec Guinness

Golden Globe -palkinnot 
Elokuva voitti kolme Golden Globe-palkintoa
Paras draamaelokuva — David Lean ja Sam Spiegel
Paras ohjaaja — David Lean
Paras miespääosa draamaelokuvassa — Alec Guinness

Ehdokkaana oli myös
Paras miessivuosa — Sessue Hayakawa

Muut palkinnot 
 New York Film Critics Circle Awards
Paras elokuva
Paras ohjaaja – David Lean
Paras miespääosa – Alec Guinness
 Directors Guild of America Award: paras ohjaus (David Lean, apulaisohjaajat: Gus Agosti & Ted Sturgis)

Muut ehdokkuudet 
 Grammy-palkinto: paras elokuvamusiikkialbumi – Malcolm Arnold

Muut tunnustukset ja jälkimaine
Kwai-joen silta valittiin vuonna 1997 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Kwai-joen silta äänestettiin kaikkien aikojen 11. parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Kwai-joen sillan tunnussävelmä vaikutti Suomessa omalta osaltaan iskelmälaulaja Olavi Virran uran lopulliseen kääntymiseen alamäkeen. Levytukku-yhtiön kahden kärkilaulajan, Veikko Tuomen ja yhtiön tuotantopäällikkönä työskennelleen Virran välille oli 1950-luvun puolivälistä lähtien muodostunut kummankaan alun perin tahtomatta verinen kilpailuasetelma. Virta päätti haastaa Tuomen kaksintaisteluun siten, että kumpikin laulaisi levylle elokuvan tunnussävelmän, johon Virta oli kirjoittanut suomenkieliset sanat salanimellään Pauli Ström. Tämän jälkeen oli tarkoitus katsoa, kumman levytys menestyy myynnillisesti paremmin. Virta hankki orkesteritaustaksi filmissä käytetyn levyn, jota ei ollut lainkaan tarkoitettu solistin pohjaäänitystä varten. Virran ja Tuomen versiot julkaistiin lokakuussa 1958 peräkkäisillä levynumeroilla Philips-merkillä. Loppujen lopuksi kumpikaan levytys ei menestynyt mainittavasti – paljon paremmin menestyi Fazerin julkaisema, Reino Helismaan sanoittama kuorolevytys – joten molemmat hävisivät vedonlyöntinsä. Kyseessä näyttää olleen myös tekijänoikeusrikkomus, koska Levytukku menetti Philips-levymerkin käyttöoikeuden Fazerille. Tämä episodi oli Virran edesottamuksia jo pitempään seuranneelle toimitusjohtaja Niilo Saarikolle viimeinen pisara ja niinpä hän antoi Virralle potkut loka- ja marraskuun vaihteessa 1958. Ilmeisesti Saarikko katsoi Tuomen siinä määrin osasyylliseksi syntyneeseen sotkuun, että myös Tuomen levytykset Levytukku-yhtiössä päättyivät tähän. Lopputili Levytukusta oli Virran osalta ratkaiseva isku, joka johti hänen taloutensa romahtamiseen ja myös hänen perheensä hajoamiseen. Myös Tuomi, joka oli lähtenyt leikkimielellä juoneen mukaan, häpesi tempausta myöhemmin. Tapauksen kulku ja yksityiskohdat pysyivät vuosikymmenien ajan salassa, koska ne olivat ilmeisesti vain Virran ja Tuomen tiedossa ja kumpikin katsoi parhaaksi pysytellä asiasta vaiti. Peter von Baghin, Markku Kosken ja Pekka Aarnion kirjoittamassa elämäkerrassa Olavi Virta – legenda jo eläessään (WSOY 1977) Kwai-joen silta -kappale mainitaan ohimennen; kirjan tekijöiden mukaan kappalevalinta osoittaa esiintyjänä erittäin kokeneelta Virralta ”vakavaa arvostelukyvyn puutetta”. Toimittaja Jyrki Hämäläisen Virrasta kirjoittamassa elämäkerrassa Kwai-joen silta -tapausta ei mainita lainkaan.

Lähteet

Vuoden 1957 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Brittiläiset sotadraamat
David Leanin ohjaamat elokuvat
Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat

Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan musiikin Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit