joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kauhea kankkunen (kappale)

Kauhea kankkunen on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama ja esittämä kappale, joka julkaistiin Vainion singlekokoelmalla Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani vuonna 1968. Kappale oli ensimmäisiä Kärjen ja Vainion yhdessä tekemiä kappaleita. Kappaleen sovitti Rauno Lehtinen.

Toimittaja Erkki Pälli kommentoi Kauheaa kankkusta seuraavasti:

Laulun tarina 
Kappale kertoo krapulasta, joka muun muassa ”iskee miehen vaikka kuinka julman”. Teksti pohjautuu Vainion omiin kokemuksiin ja runsaaseen alkoholin käyttöön, kuten myös muun muassa laulu ”Mä en muista mitään” vuodelta 1969. Jälkeenpäin Vainio on todennut huomanneensa, että vaikka laulut kertovat elämänvaiheista, jolloin hän on niin sanotusti koukannut syvältä, hän ei kuitenkaan hehkuta, että tällainen elämäntapa olisi ollut kivaa.

Vainion mukaan hän kirjoitti kappaleen sanat Toivo Kärjen kesähuvilalla Asikkalassa ennen kuin Kärki oli siihen tehnyt sävelen.

Äänitys 
”Kauhea kankkunen” äänitettiin Finnvox-studiolla Helsingissä 14. helmikuuta 1967. Äänittäjänä toimi joko Erkki Hyvönen tai Ronnie Kranck. Kappaleen tuotti säveltäjä Toivo Kärki ja sovitti Rauno Lehtinen. 

Äänitteellä soittavat seuraavat muusikot:
 Juha Vainio – laulu
 Rauno Lehtinen – kapellimestari
 Pauli Granfelt – taustalaulu
 Unto Haapa-aho – tenorisaksofoni
 Sointu Huuskonen – pasuuna
 Seppo Peltola – pasuuna
 Raimo Roiha – haitari
 Heikki Laurila – kitara, mandoliini
 Raimo Sarkio – kitarabanjo
 Erkki Seppä – basso
 Ilpo Kallio – rummut

Julkaisut 
Kauhea kankkunen julkaistiin singlenä 1967 ja esittäjäksi merkittiin Juha ”Watt” Vainio & The Chlorophyllies. B-puolella on kappale ”Lepakkomies”. Single julkaistiin myös Fordin mainoslevynä. Myöhemmin kappale on julkaistu Vainion kokoelmilla Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani, Tulta päin!, 28 hilpeää ja haikeaa rallia, 20 suosikkia – Tulta päin!, Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990 ja sen tiivistelmällä Legendan laulut – 48 mestariteosta.

Vesa-Matti Loirin versio kappaleesta on hänen albumillaan Ystävän laulut.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kauhea kankkunen Suomen äänitearkistossa

Vuoden 1967 kappaleet
Juha Vainion kappaleet
Juha Vainion sanoittamat kappaleet
Toivo Kärjen säveltämät kappaleet
Markus Palionis

Markus Palionis (s. 12. toukokuuta 1987 Kaunas) on liettualainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista 2. Bundesliigassa pelaavaa SC Paderbornia. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.

Palionis syntyi Liettuassa, mutta hän on asunut nuoruudestaan lähtien Saksassa ja hänellä on myös Saksan kansalaisuus. Palionis pelasi Bayern Münchenin juniorijoukkueissa, josta hän siirtyi Wacker Burghauseniin 2004. Hän pelasi Burghausenin edustusjoukkueessa 2006–2008 2. Bundesligassa ja Regionalligassa, minkä jälkeen Palionis siirtyi Dynamo Dresdeniin. Kesällä 2010 Palionis siirtyi SC Paderborniin.

Palionis on pelannut Liettuan maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 2008.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Palionis Dynamo Dresdenin sivuilla

Liettualaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Annikki Turunen

Annikki Anna Vilhelmina Turunen (21. joulukuuta 1905 Helsinki – 1999 Joensuu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Turunen valmistui kansakouluopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1926. Hän asui vuodesta 1928 Pohjois-Karjalassa ja toimi opettajana Juuassa ja Lieksassa. Turunen kirjoitti myös pakinoita Lieksan lehteen ja Karjalan Maa -lehteen. Hän oli perustamassa Lieksaan Brahean Kriivarit -nimistä kirjailijayhdistystä.

Teoksia 
 Janhusen herrasväki ja me. Kirja, Helsinki 1929 (nimimerkillä Annikki Talvimaa)
 Nuori pappi. Suomen kansan kirjakerhon romaaneja 33. Karisto 1939 (Vuoden 1940 "ajanromaani"-kilpailun n:o 1)
 Hämeenkankaan Maria: romaani. Karisto 1943
 Vain kotirouva: romaani. Karisto 1944, 2. painos 1945, 3. painos 1945
 Rahalla taivaaseen: romaani. Karisto 1945
 Ahman keisari: romaani. Pellervo-seura, Helsinki 1946
 Vaeltajat: romaani. WSOY 1948
 Naamioitu elämä. Karisto 1952

Yhteisjulkaisut 
 Me kerromme itsestämme: kirjailijoiden yhteisjulkaisu, toimittaja Ensio Rislakki. Otava 1946
 Pielisen povelta. Brahean kriivarit 1971
 Tälle kaupungille, toimittajat Reino Kaasinen ja Aarne Purola. Brahean kriivarit 1972
 Kuunpesijä: Ukri ry:n 25-vuotisjuhlajulkaisu, toimittaneet Matti Kettunen ym. Ukri 1981

Lähteet 
 
 Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli: Annikki Turunen 

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Joulumerkkikodit

Joulumerkkikodit olivat vuodesta 1936 alkaen perustettuja, Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen omistamia lastenkoteja, joihin sijoitettiin tuberkuloosia sairastaneiden äitien vastasyntyneet lapset. Aloitteen joulumerkkikodeista teki 1930-luvun alussa Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen sihteeri, professori Severi Savonen, Ruotsista saamiensa kokemusten perusteella. Koteja oli Tampereella (perustettu vuonna 1936), Oulussa (1945) ja Kuopiossa (1954), ja niissä oli yhteensä 155 hoitopaikkaa. Esimerkiksi Tampereen joulumerkkikodin henkilökuntaan kuuluivat lääkäri, ylihoitaja, osastonhoitaja ja seitsemän lastenhoitajaa sekä kaksi imettäjää.  Pälkäneelle oli lisäksi vuonna 1939 perustettu Tampereen alaosasto.

Väinö Blomstedtin suunnittelema vuonna 1912 ilmestynyt joulumerkki oli ensimmäinen varsinainen joulumerkki. Vuosina 1926–1931 ja vuodesta 1935 alkaen merkin tuotto ohjattiin Lastenparantola-rahastoon. Viimeinen joulumerkki julkaistiin vuonna 2001. Joulumerkkejä suunnittelivat Väinö Blomstedtin lisäksi mm. Martta Wendelin (lähes 30 merkkiä), Signe Hammarsten-Jansson ja Matti A. Pitkänen. Joulumerkkejä painettiin vuosittain noin 5,5 miljoonaa kappaletta. 

Tuberkuloosia sairastavien lasten hyväksi myydyt joulumerkit otettiin ensimmäisen kerran käyttöön Tanskassa joulukuussa 1904, aloitteentekijänä oli postimestari Einar Holböll. Joulumerkkien käyttö levisi sitten sieltä ympäri maailmaa.

Joulumerkkikodeissa hoidettiin niiden toiminta-aikana yhteensä 5 335 lasta keskimäärin puolentoista vuoden ikään saakka. Tuberkuloosin hoidon ja ehkäisyn tehostuttua ja tautitapausten vähennyttyä sekä toisaalta kallistuneen ylläpidon vuoksi joulumerkkikotien tarve ja käyttö vähenivät asteittain. Kuopion joulumerkkikoti lopetti toimintansa vuonna 1964, Oulun vuonna 1969 ja Tampereen vuonna 1973. Toistaiseksi ei ole tutkittu, miten  joulumerkkikodeissa hoidettavina olleisiin lapsiin vaikutti useita kuukausia, jopa yli vuoden kestänyt omasta perheestä erottaminen.  

Joulumerkeistä on vuosien mittaan muodostunut suosittu keräilykohde.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pälkäneen joulumerkkikoti, Sydän-Hämeen lehti s. 26–28 pdf
Arnold Forsius, Suomalaiset joulumerkit ja joulumerkkikodit
Terveydenhoito
Lastensuojelu Suomessa
Kauan sitten

”Kauan sitten” on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama ja esittämä suomalainen kappale. Vainio levytti kappaleen kahteen kertaan, ensin vuonna 1971 ja uudestaan vuonna 1990. Vuoden 1971 versio julkaistiin singlenä ja vuoden 1990 versio albumilla Viiskymppisen viisut. Kauan sitten oli Ilkka Vainion, Juha Vainion pojan, mukaan Juha Vainiolle erityisen tärkeä, minkä takia hän levytti sen useammin kuin kerran.

Vuoden 1971 version sovitti Toivo Kärki, ja singlen b-puolella oli kappale ”Viimeinen juna”, joka on slaavilaistyylinen foksi. Se oli myös Kärjen säveltämä ja Vainion sanoittama. Vuoden 1990 versio on Jaakko Salon sovittama, ja siinä on mukana Hyvän Tuulen Laulajat -kuoro, joka oli aiemminkin tehnyt yhteistyötä Vainion kanssa. Kuoro oli mukana juuri Vainion tahdosta. 1990 versio levytettiin kahdessa osassa: ensin lokakuussa levytettiin Vainion laulu ja taustamusiikki. Vainio kuitenkin kuoli 29. lokakuuta 1990, ja Hyvän Tuulen Laulajat kävivät äänittämässä taustalaulunsa pari päivää myöhemmin 1. marraskuuta.

Kappaleen on levyttänyt myös muun muassa Arja Havakka levyllä Muistot ei kuole koskaan ja Vesa-Matti Loiri, jonka versio on hänen vuonna 2003 julkaistulla albumillaan Ystävän laulut.

Muusikot

Vuoden 1971 versio 

 Juha Vainio – laulu
 Aarno Raninen – kapellimestari, haitari, taustalaulu
 Juhani Aaltonen – huilu (todennäköisesti)
 Rauno Lehtinen – viulu, taustalaulu
 Erkki Seppä – basso
 Erkki Valaste – rummut

Vuoden 1990 versio 

 Juha Vainio – laulu
 Hyvän Tuulen Laulajat, joht. Kalevi Ukkola – taustalaulu
 Jaakko Salo – kapellimestari, haitari
 Jari Lappalainen – viulu, mandoliini
 Janne Louhivuori – kitara
 Heikki ”Häkä” Virtanen – basso
 Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut

Lähteet

Kirjallisuuslähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kauan sitten Suomen Äänitearkistossa

Vuoden 1971 kappaleet
Vuoden 1990 kappaleet
Suomalaiset iskelmät
Juha Vainion sanoittamat kappaleet
Toivo Kärjen säveltämät kappaleet
Juha Vainion kappaleet
Lilli Porthan

Lilli Alfhild Porthan os. Tynkkynen (31. joulukuuta 1874 Rantasalmi (toisen lähteen mukaan Sääminki) – 22. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen satukirjailija.

Porthanin vanhemmat olivat kirjuri Petter Alfred Tynkkynen ja Wilhelmiina Maria Sonni. Hän oli naimisissa 1903–1939 kamreeri Robert Porthanin kanssa.

Teoksia 
 Äiti kertoo : satuja ja kertomuksia lapsille, suuremmille ja pienemmille, kuvitus Rudolf Koivu.   Gummerus 1916, 2. painos 1922
 Tuuli toi, kevät kertoi : satuja ja kertomuksia, kuvitus Rudolf Koivu.    Gummerus 1917, 2. painos 1927
 Mansikkamäen pojat : kertomus nuorisolle.    Kirja, Helsinki 1920
 Valkoinen kenraali ja pieni Heinrikki: satuja ja kertomuksia, kuvitus Rudolf Koivu.   Gummerus 1921
 Merenneito : uusia satuja ja kertomuksia, kuvitus Rudolf Koivu.    Gummerus 1922
 Pulu-ukko, kuvitus Rudolf Koivu.    Gummerus 1924
 Kuvakirja Korven kätkössä y.m. kertoelmia, kuvitus FGÅ ja Onni Muusari.    Valistus, Helsinki 1925
 Erämaan ihme y.m. satuja ja kertomuksia, kuvitus Eva Anttila.     Schildt, Helsinki 1926
 Äiti ja tuhlaajapoika : romaani.   Gummerus 1929
 Rõõmu-Mati : romaani, kuvitus Rudolf Koivu. Lastejutuba n:o 35–36.      Kirjastus "Pääsuke", Tallinn 1933
 Mirrin matka Onnelaan sekä muita satuja ja tarinoita, kuvitus Arvo Lukala.    Aura, Turku 1942, 2. painos 1944
 Ilo-Matti ja prinsessa, kuvitus Arvo Lukala.    Aura, Turku 1943
 Ilsa ja kultahiisi, kuvitus K. Eskola.    Aura, Turku 1944
 Valkea vuorikauris, kuvitus Arvo Lukala.   Aura, Turku 1946
 Sinisilmä : satuja, kuvitus Eeli Jaatinen.    Kuva ja Sana, Helsinki 1950

Lähteet 
 
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Lilli Porthan 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Hengenpelastajat

Hengenpelastajat (Surf Patrol) on australialainen tositapahtumiin perustuva televisiosarja, jota Australiassa esittää Seven Network ja Suomessa JIM. Sarja seuraa rantavahtien työtä Uudessa Etelä-Walesissa, Victoriassa ja Queenslandissa.

Hengenpelastajia on esitetty vuodesta 2007 lähtien.

Katso myös 
Rantavahdit, samantapainen sarja

Australialaiset televisiosarjat
Tositelevisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Seven Networkin televisio-ohjelmat
HMS Keppel

HMS Keppel (viirinumero D84) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin telakan suunnittelemana huhtikuussa 1918 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin lokakuussa 1918 telakkanumerolla 982. Työt keskeytettiin marraskuussa aselevon astuttua voimaan, mutta niitä jatkettiin kuitenkin myöhemmin.

Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1920, minkä jälkeen runko hinattiin laivastontelakalle Portsmouthiin viimeisteltäväksi. Edelleen keskeneräinen alus siirrettiin helmikuussa 1923 Pembroken telakalle Walesiin, jossa se valmistui 15. huhtikuuta 1925.

Palvelus 
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Välimerelle, mutta se siirrettiin syyskuussa 1926 Kiinan laivastoasemalle. Vuonna 1931 alus palasi Britteinsaarille, jossa se modernisoitiin ennen paluuta Kaukoitään. Alus siirrettiin 1935 Välimeren laivastoon, mistä se siirrettiin vuotta myöhemmin edelleen Britteinsaarille ennen palveluksesta poistamista. Alus siirrettiin reserviin lokakuussa 1937.

Elokuussa 1939 alus palautettiin palveluksen miehistönään reserviläisiä osallistuakseen kuningas Yrjö VI pitämään reservilaivastonkatselmukseen Weymouthissa. Alus osallistui 9. elokuuta katselmukseen ja määrättiin saattamaan kuninkaallinen jahti HMY Victoria and Albert Dartmouthiin. Alus jäi katselmuksen jälkeen palvelukseen ja siirtyi sodan ajan sijoituspaikkaansa Gibraltarille, jossa se vastaanotti 13. hävittäjälaivueen johtoaluksen tehtävät.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan hävittäjät
Thornycroftin valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Alto Paraguay

Alto Paraguay on Paraguayn pohjoisin ja pinta-alaltaan suurin departementti. Sen pinta-ala on 82 349 neliökilometriä. Vuoden 2002 laskennassa  asukkaita oli 11 587, arvio vuodelle 2016 on 16 900.. Departementin pääkaupunki on Fuerte Olimpo.

Paraguayn osuus Gran Chacosta, joka muodosti aikoinaan oman departementtinsa, liitettiin Alto Paraguayhin vuonna 1993.

Paraguayjoki jakaa departementin kahteen osaan. Joen eteläpuolinen osa on merkittävä luontoalue tulvatasankoineen ja erityyppisine metsineen. Joen pohjoispuolella, lähempänä Bolivian rajaa, maasto on kivikkoisempaa ja ilmasto kuivempi.

Departementissa on neljä kansallispuistoa, joista suurin on Defensores del Chaco.

Lähteet 

Paraguayn departementit
Honour – Valour – Pride

Honour – Valour – Pride on englantilaisen death metal -yhtye Bolt Throwerin seitsemäs studioalbumi. Metal Blade julkaisi sen 15. tammikuuta 2002. Albumi nauhoitettiin ja miksattiin Sable Rose Studiolla Coventryssa, Englannissa. Levyn on tuottanut itse bändi sekä Andy Faulkner. Honour – Valour – Pride on yhtyeen ainoa studioalbumi, jolla Karl Willets ei ole laulamassa.

Kuten kaikki Bolt Throwerin albumit, tämänkin levyn teema on sodat, erityisesti ensimmäinen maailmansota.

Kappaleet

Muusikot 
 Dave Ingram – laulu
 Gavin Ward – kitara
 Barry Thompson – kitara
 Martin Kearns – rummut
 Jo Bench – basso

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 albumit
Bolt Throwerin albumit
İzmitin maanjäristys 1999

İzmitin maanjäristys 1999 oli Turkissa İzmitissä 17. elokuuta 1999 tapahtunut maanjäristys, joka oli voimakkuudeltaan 7,6 Richterin asteikolla. Kuolonuhrien määräksi arvioitiin noin 17 000 ja puoli miljoonaa jäi kodittomaksi.

Kaksi päivää myöhemmin 19. elokuuta kello 5.16 ja 6.18 paikallista aikaa tapahtui 80 kilometriä länteen pääjäristyksestä kaksi jälkijäristystä, jotka olivat voimakkuudeltaan 4,7 ja 5,0 Richterin asteikolla.

Lähteet

Aiheesta muualla

The 17 August 1999 Izmit Earthquake

Maanjäristykset Turkissa
Vuoden 1999 maanjäristykset
Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema

Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema (, ) sijaitsee Seatacin kaupungissa, Seattlen ja Tacoman kaupunkien välissä Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa.

Lentoyhtiöt 
Lentoasemalta lentävät muun muassa seuraavat lentoyhtiöt:

 Air Canada
 Air Canada Jazz
 Air France
 AirTran Airways
 Alaska Airlines
 American Airlines
 Asiana Airlines
 British Airways
 Continental Airlines
 Delta Air Lines
 Skywest Airlines
 Hawaiian Airlines
 JetBlue Airways
 Lufthansa
 Southwest Airlines
 United Airlines

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seattle–Tacoma International Airport  – virallinen kotisivu
 

Yhdysvaltain lentoasemat
Seattlen rakennukset ja rakennelmat
Washingtonin liikenne
La Santisima Trinidad de Paraná

La Santisima Trinidad de Paraná eli Paranan pyhä kolminaisuus, on jesuiittojen entinen lähetysasema Paraguayssä. Se on rakennettu nykyisen  Encarnaciónin kaupungin lähelle Kaakkois-Paraguayhyn vuonna 1706. 

Raunioitunut luostari on Unescon maailmanperintökohde.

Lähteet

Aiheesta muualla 

World Heritage Site 
Paraguay Travel Guide

Paraguayn rakennukset ja rakennelmat
Unescon maailmanperintökohteet Paraguayssa
Jesus de Tavarangue

Jesus de Tavarangue on jesuiittojen entinen lähetysasema Paraguayssa. Se on perustettu nykyisen Encarnaciónin kaupungin lähelle Kaakkois-Paraguayhyn vuonna 1685. Lähetysaseman tarkoitus oli toimia pienoiskaupunkina, joka tutustuttaa paikallisia guaraneita kristinuskoon. Alueella on edelleen jäljellä kellotorni, jolla kutsuttiin asukkaita jumalanpalvelukseen mutta myös varoitettiin lähestyvistä orjakauppiaista. Massiivisen kivikirkon rakennustyöt aloitettiin 1750-luvulla, mutta kirkko ei koskaan valmistunut. Siitä piti tulla italialaisen Loyalan kirkon kopio, ja sen rakennustyöhön osallistui noin kolmetuhatta guarania. Kun jesuiitat karkotettiin Paraguaysta vuonna 1767, kirkko jäi kesken.

Raunioitunut luostari on Unescon maailmanperintökohde.

Lähteet 

Paraguayn rakennukset ja rakennelmat
Unescon maailmanperintökohteet Paraguayssa
Ne, joista ei puhuta

Ne, joista ei puhuta on Se, josta ei puhuta -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2010. Albumi nauhoitettiin alkuvuodesta 2009, ja sen miksasi Dan Swanö.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Samu Männikkö, sekä sovittanut Se, josta ei puhuta.

Kokoonpano 
Yhtye
 Samu Männikkö – laulu
 Harri Granqvist – kitara
 Heikki Matero – kitara
 Juho-Pekka Lappalainen – basso
 Pekka Koskelo – rummut

Tuotanto
 Samu Männikkö – tuottaja, äänittäjä
 Dan Swanö – miksaaja, masteroija
 Tuomo Parikka – grafiikka

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 5–
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2010 esikoisalbumit
Sen, josta ei puhuta albumit
Say Say Say

Say Say Say on Paul McCartneyn ja Michael Jacksonin kirjoittama kappale, joka julkaistiin singlenä McCartneyn albumilta Pipes of Peace vuonna 1983. Kappale on yksi kolmesta McCartneyn ja Jacksonin yhteisestä kappaleesta. Loput kaksi kappaletta ovat The Girl Is Mine ja "The Man". Kappaleen musiikkivideon kuvasi Jacksonin Beat It -musiikkivideon kuvannut Bob Giraldi. Videossa Linda McCartney ja La Toya Jackson tekevät pienen cameo-esiintymisen.

Michael Jacksonin kappaleet
Paul McCartneyn kappaleet
Vuoden 1983 kappaleet
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968

Meksikon olympialaisten jalkapalloturnauksessa uudistettiin kilpailusääntöjä turnaukseen osallistuvien pelaajien osalta, sillä turnaukseen saivat osallistua myös ei-amatööripelaajat. Tämä oli seurausta siitä, että itäeurooppalaisten maiden pelaajat olivat valtion tukemia amatöörejä.

Turnaukseen osallistui 16 maata. Karsinnoista selviytyneistä joukkueista Marokko luopui turnauksesta, sillä maa ei halunnut pelata Israelia vastaan. Marokon sijaan turnaukseen otettiin Ghana.

Turnauksen 16 joukkuetta jaettiin neljään alkulohkoon, joiden kaksi parasta maata selviytyivät puolivälieriin. Puolivälierien suurimmasta yllätyksestä vastasi Japani, joka onnistui voittamaan Ranskan. Japani saavutti lopulta pronssimitalit voitettuaan isäntämaa Meksikon pronssiottelussa Kunishige Kamamoton johdolla. Hän voitti turnauksen maalintekijätilaston seitsemällä maalillaan, kun Japani teki turnauksessa yhteensä yhdeksän maalia.

Loppuottelussa Unkarin ja Bulgarian välillä nähtiin rumia otteita, ja kolme bulgarialaispelaajaa ajettiin ulos kentältä ottelun ensimmäisellä puoliajalla. Unkari voitti lopulta vajaamiehisen Bulgarian helposti.

Karsinnat 

Mexico Cityn olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi karsintojen kautta 14 maata. Isäntämaa Meksiko ja hallitseva olympiavoittaja Unkari pääsivät kisoihin ilman karsintoja. Muut paikat jakaantuivat siten että Euroopan karsinnoista kisoihin selviytyi 4 maata, Etelä-Amerikasta 2, Pohjios- ja Keski-Amerikasta 2 Afrikasta 3 ja Aasiasta 3.

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Mitaliottelut

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Maalintekijät 
Turnauksen maalintekijätilaston voitti Japanin Kunishige Kamamoto seitsemällä maalillaan.
7 maalia
 Kunishige Kamamoto
6 maalia
 Antal Dunai
4 maalia
 Petar Zhekov
 Ladislav Petráš
 Lajos Szűcs
 Yehoshua Feigenbaum
3 maalia
 Atanas Mihaylov
 Charles Teamboueon
 Iván Menczel
 Pulido Rodríguez
 Vicente Pereda
2 maalia

 Fernando Ferretti
 Asparuh Nikodimov
 Tsvetan Veselinov
 Pavel Stratil
 Marc Kanyan Case

 Malik Jabir
 López Oliva
 Nelson Melgar
 Camara Fode Bouya
 Dezső Novák

 Giora Spiegel
 Masashi Watanabe
 Albino Morales
 Kenneth Olayombo
 Toni Grande

1 maali

 Sebastião Carlos da Silva
 Georgi Hristakiev
 Ivan Zafirov
 Ivaylo Georgiev
 Kiril Ivkov
 Mihail Gyonin
 Alfonso Jaramillo
 Fabio Mosquera
 Gustavo Santa
 Tamayo Hoyos
 Jiří Večerek
 Jozef Jarabinský
 Mikuláš Krnáč
 Miloš Herbst

 Juan Ramón Martínez
 Mauricio Alonso Rodríguez
 Daniel Horlaville
 Daniel Perrigaud
 Gérard Hallet
 Gbadamosi Amosa
 Ibrahim Sunday
 Osei Kofi
 Sammy Stevens Sampene
 David Stokes
 Jorge Roldán
 Camara Mamadou Maxim
 Camara Mamadouba Ndongo

 István Juhász
 István Sárközi
 László Fazekas
 Mordechai Spiegler
 Rachamim Talbi
 Shraga Bar
 Cesáreo Victorino
 Luis Estrada
 Peter Anieke
 Samuel Okoye
 Fernando Ortuño
 Juan Fernández Vilela
 Udomsilp Sornbutnark

Oma maali
 Humberto Medina
 Segun Olumodeji

Lähteet

Kesäolympialaiset 1968
1968
Vuoden 1968 jalkapallo
Olympialaiset 1968
Angie

”Angie” on The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1973 ilmestyneen Goats Head Soup -albumin järjestyksessään viides kappale. Singlenä ilmestyessään siitä muodostui yhtyeen seitsemäs listaykkönen Yhdysvalloissa. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa se ylsi viidenneksi. ”Angie” on samalla yhtyeen tunnetuin radioballadi.

Kappaleen sanoituksen innoitajaksi on epäilty useampaa naista. Rolling Stonesin kitaristin Keith Richardsin mukaan laulu ei kuitenkaan kerro kenestäkään yksittäisestä ihmisestä.

Laulun synty 

Yhtyeen kitaristi Keith Richards aloitti laulun tekemisen huumevieroituksessa ollessaan, mutta solisti Mick Jagger on kertonut kirjoittaneensa sen loppuun.

Kappaleen sanoituksesta on tehty lukuisia päätelmiä. Sen innoittajaksi on oletettu muun muassa David Bowien Angie-vaimoa, mutta Mick Jagger on kiistänyt tämän, ja uskoo, että kappaleen ensimmäisen rivin kirjoittanut Keith Richards sai idean Angela-tyttärestään. Richards kertoi kappaleen synnystä vuonna 2010 ilmestyneessä omaelämäkerrassaan Elämä:

Äänitys 

Kappale äänitettiin kahdessa osassa marras–joulukuun 1972 sekä touko–kesäkuun 1973 välisenä aikana. Nauhoituspaikkoina olivat Dynamic Sound Studios Jamaikan Kingstonissa sekä Island Recording Studios Lontoossa. Äänittäjänä toimi Andy Johns. 

Keith Richards ja Mick Taylor soittivat kappaleessa sähkökitaroiden sijaan akustisia kitaroita. Pianistina toimi sessiomuusikon ominaisuudessa Nicky Hopkins. Mick Jaggerin ehdotuksesta kappaleeseen lisättiin jousisovitus.

Julkaisu ja vastaanotto 

”Angie” ilmestyi singlenä Britanniassa 17. elokuuta 1973. Se nousi listalle 1. syyskuuta ja oli kymmenen listaviikon aikana korkeimmillaan sijalla viisi. Yhdysvalloissa single julkaistiin 28. elokuuta. Siitä muodostui yhtyeen seitsemäs ja samalla toiseksi viimeinen listaykkönen Billboard Hot 100 -listalla. Kappaleesta tuli listaykkönen myös Sveitsissä (4 viikkoa), Alankomaissa (2 viikkoa), Norjassa (2 viikkoa) sekä Belgian Flanderissa (1 viikko). Alankomaissa ja Belgiassa kappale nousi listalle uudelleen vuonna 1990. 

Singlen B-puolella oli kappale ”Silver Train”. Se ja ”Angie” sisältyivät molemmat Goats Head Soup -studioalbumille, joka ilmestyi Britanniassa 31. elokuuta ja Yhdysvalloissa 12. syyskuuta 1973.

”Angie” on yhtyeen tunnetuin radioballadi. Se on myös kuulunut Rolling Stonesin kiertueohjelmistoon lukuisia kertoja. Yhtye on esittänyt sitä konserteissaan vuosina 1973, 1975–76, 1982, 1989–90, 1994–95, 1998–99, 2002–03 ja 2005–06.

Listasijoitukset

Todennäköinen kokoonpano 

Mick Jagger – laulu
Keith Richards – akustinen kitara
Mick Taylor – akustinen kitara
Charlie Watts – rummut
Bill Wyman – basso

Nicky Hopkins – piano
Joukko tuntemattomia jousisoittajia

Angie suomeksi
Petri Pettersson on esittänyt Angien suomeksi.

Lähteet 
The Rolling Stones – Discography 2004
Time Is On Our Side

Viitteet 

The Rolling Stonesin kappaleet
Vuoden 1973 kappaleet
Rotta (täsmennyssivu)

Rotta tarkoittaa seuraavia asioita:

 rotat (Rattus), eläinsuku, johon kuuluu kymmeniä lajeja, esimerkiksi:
 isorotta eli rotta (Rattus norvegicus), Suomessa luonnonvaraisena esiintyvä rottalaji
 kesyrotta, isorotasta kesytetty lemmikkieläin
 mustarotta (Rattus rattus), Suomessa luonnonvaraisena esiintyvä rottalaji
 rotta, kiinalainen horoskooppimerkki
 Rotta, kunta Saksassa
 Rotta, sukunimenä:
 Antonio Rotta (1828–1903), italialainen taidemaalari
Akustiikkalevy

Akustiikkalevy on äänen vaimentamiseen tarkoitettu levy. Akustiikkalevynä voidaan käyttää useaa erilaista huokoista, ääntä absorboivaa levyä. 

Akustiikkalevyjä käytetään erityisesti julkisissa tiloissa ja teollisuustiloissa, joissa on paljon häiritsevää melua ja ääntä heijastavia kovia pintoja. 

Akustiikkalevyjen käyttö kodeissa on ollut harvinaisempaa, koska sisustustarvikkeet kuten pehmustetut huonekalut, matot, verhot ja seinätekstiilit vaimentavat ääntä. 

Akustiikkalevyt voidaan asentaa joko seinä- tai kattoverhoukseksi. Verhous kiinnitetään joko mekaanisesti tai liimaamalla suoraan pintaan tai se voidaan asentaa ns. alaslasketuksi katoksi.

Arkkitehtonisesti tai akustisesti vaativissa kohteissa akustiikkalevyillä päällystetyt pinnat voidaan lisäksi verhoilla esimerkiksi erilaisilla puurimoituksilla.

Esimerkkejä tiloista, joissa käytetään akustointilevyjä

 kerrostalojen porrashuoneet
 koulujen ja toimistojen käytävät, koulujen luokkahuoneet, päiväkotien tilat
 ilmanvaihtokonehuoneet
 tuotantotilat
 konserttisalit, kokoontumistilat

Esimerkkejä akustiikkalevyistä
 100 % polyesterihuopa, valmistettu kierrätysmuovipulloista (PET). Tuotteet ovat pölyttömiä eivätkä sisällä mitään ympäristöön vapauttavia aineita. 
 Mineraalivillasta ja sideaineesta tehdyt levyt, jotka on päällystetty lasikuituhuovalla tai -kudoksella. Levyn pinta voi olla lisäksi maalattu tarkoitukseen soveltuvalla maalilla.
 Puun lastusta ja sementistä valmistetut levyt. Levy voi olla luonnonvärinen tai maalattu ja siinä voi olla taustalevy joko esim. kipsilevyä tai metallia. Levyn pinta voi olla myös strukturoitu. 
 Reikäpellillä päällystetty mineraalivillalevy. Se kestää mekaanista rasitusta ja sitä käytetään esimerkiksi teollisuustiloissa ja ilmanvaihtokonehuoneissa.
 Lasikuituhuovalla ja metalliverkolla päällystetyt akustointilevyt soveltuvat mekaanisen kestävyytensä ansiosta esimerkiksi urheiluhalleihin.
 Vahvalla pestävällä lasikuituhuovalla päällystetyt levyt soveltuvat esimerkiksi laitoskeittiöihin, laboratorioihin ja elintarviketeollisuuteen, joissa pinnoilta vaaditaan pesunkestävyyttä ja homesuojausta.
 Rei'itetyistä tai uritetuista kipsilevyistä tehdyt alaslasketut katot vaimentavat ääntä ja ne voidaan pinnoittaa esimerkiksi maalaamalla tai puuviilulla.
 Pintaturpeesta tehdyt suomalaiset, homehtumattomat levyt jotka toimitetaan asiakkaan haluamalla värisävyllä. Homehtumattomuutensa vuoksi levyt soveltuvat hyvin myös kosteampiinkin tiloihin.

Akustointilevyn paksuudesta ja huokoisuudesta riippuu, kuinka laajan taajuusalueen ääntä se vaimentaa. Paksuudet ovat yleensä noin 20–70 mm.

Akustointilevyjen tuotemerkkejä ja valmistajia
Acusta, akustiikkalevyt, Acusta Oy
Ecophon, Saint-Gobain Rakennustuotteet Oy
Gyptone, Saint-Gobain Rakennustuotteet Oy 
Innofusor Studio Art, Innofusor
Konto-turveakustiikkalevyt, Konto Oy
Parafon ja Paracem, Paroc Oy
Soften, Soften Oy
Akustikmiljö i Falkenberg Ab
Polyesterilevyt, Vaimee Oy
Cewood, puukuituiset akustiikkalevyt
Biokuitupohjaiset tuotteet, Lumir Oy

Lähteet

Akustiikka
Who Dares Wins

Who Dares Wins on englantilaisen death metal -yhtyeen Bolt Throwerin kokoelmalevy, jota yhtye ei hyväksy.

Sen kappaleet ovat pääosin harvinaisia kappaleita EP:lta ja muista lähteistä: kappaleet 1-4 ovat Cenotaph-EP:lta, kappaleet 5-8 Spearhead-EP:lta. Kappaleet 9 ja 10 taas ovat ... For Victory -levyn studiosessiosta, jotka on julkaistu aiemmin Earache Recordsin vuosijuhlakokoelmalevyllä sekä ...For Victoryn Japanin versiolla. Levyn on julkaissut Earache Records 14. syyskuuta 1998. Levyn kansion sama kuin Spearheadilla.

Levyn julkaisu sattui samaan ajankohtaan kuin Bolt Throwerin ensimmäisen Metal Bladelle tehdyn levyn Mercenaryn julkaisu. Yhtye on syyttänyt Earache Recordsia yhtyeellä rahastamisesta. Albumin nimeksi piti ensin tulla No Guts, No Glory, mutta Earache joutui luopumaan siitä, koska Mercenarylla oli samanniminen kappale. Yhtye itse ei suosittele ostamaan tätä albumia, koska ei suostuisi julkaisemaan kokoelmalevyä.

Kappaleet

Muusikot 
 Karl Willets – laulu
 Gavin Ward – kitara
 Barry Thompson – kitara
 Andrew Whale – rummut
 Jo Bench – basso

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1998 kokoelma-albumit
Bolt Throwerin albumit
Collège de France

Collège de France on Pariisissa sijaitseva korkeampi tutkimuslaitos (Grand établissement). Se antaa myös opetusta, mutta vain professoreille ja tutkijoille.

Collège de France on perustettu 1530 Frans I:n aloitteesta. Humanismin innoittamana sen oli tarkoitus olla Sorbonnen vaihtoehto ja keskittyä sellaisiin opinaloihin kuin heprean ja kreikan kielet ja matematiikka. Alkujaan sen nimi oli Collège Royal, sittemmin Collège des Trois Langues (latinaksi: Collegium Trilingue), Collège National, Collège Impérial, ja nimen Collège de France se sai 1870. Se sijaitsee Pariisin viidennessä arrondissementissa. 

Collège de Francessa on ainutlaatuista, että se on avoin kaikille, tosin ei korkeampien kurssien osalta. Sen tavoitteena on opettaa tiedettä todellisuudessa, ja siksi tutkijat ovat nykyajan vaikutusvaltaisimpia henkilöitä omalla alallaan. Vaikka oppilaitoksen motto on Docet Omnia (”opeta kaikkea”), on Maurice Merleau-Pontyin lause ”Non pas des vérités acquises, c’est l’idée d’une recherche libre” (’ei valmiita totuuksia, vaan vapaata tutkimusta’) kaiverrettu koulun sisäänkäyntiin kultakirjaimin.

Collège de Francessa ei voi suorittaa tutkintoja, mutta siellä on tutkimuslaboratorioita ja yksi Euroopan parhaista tutkimuskirjastoista, jossa on harvinaisia kirjoja eri alojen osastoissa, kuten historia, yhteiskuntatieteet, humanistiset tieteet, kemia ja fysiikka.

Opettajakunta
Nykyiset professorit:
Ian Hacking

Aiempia professoreita:

Aiheesta muualla 

Collège de France 
News coverage of March 2006 University Occupation 

Ranskan yliopistot ja korkeakoulut
Ranskan tutkimuslaitokset
Pariisi
Portlandin kansainvälinen lentoasema

Portlandin kansainvälinen lentoasema (; ) on julkinen lentoasema Portlandissa Oregonissa. Se sijaitsee Columbiajoen eteläpuolella, Multnomahin piirikunnassa. Lentoasema on Oregonin vilkkain.

Lentoyhtiöt 
 Air Canada
 American Airlines
 Continental Airlines
 Delta Airlines
 Southwest Airlines
 United Airlines
 US Airways

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
 

Oregonin lentoasemat
Tuomas Nyholm

Tuomas Nyholm (s. 18. heinäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Nyholm on työskennellyt Ilta-Sanomissa vuodesta 1998 lähtien. Hän on tullut tunnetuksi etenkin jääkiekkotoimittajana ja on työskennellyt jääkiekkotoimituksen esimiehenä. Syksyllä 2005 Nyholm siirtyi Veikkaaja-lehden NHL-kirjeenvaihtajaksi Kanadaan ja palasi Suomeen alkuvuodesta 2007.

Vuonna 2008 Nyholm voitti Ilta-Sanomien journalistipalkinnon yhdessä toisen jääkiekkotoimittajan Vesa Rantasen kanssa. Palkinto myönnettiin Videotuomarit-juttusarjasta. 

Maaliskuussa 2010 ilmestyi Nyholmin esikoisromaani Sinun edestäsi vuodatettu Teoksen kustantamana. Insano Productions Oy osti kirjan filmatisointioikeudet saman vuoden toukokuussa. Hän on kirjoittanut jääkiekkoilija Jarkko Ruudun elämäkerran Jarkko Ruutu – Jumalainen näytelmä (2015).

Lokakuussa 2020 ilmestyy Nyholmin kirjoittama muusikko Samu Haberin elämäkertakirja Samu Haber – forever yours.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Riku Immonen (thainyrkkeilijä)

Riku Immonen (s. 25. tammikuuta 1974 Joensuu) on suomalainen thainyrkkeilijä. Immonen nähtiin viimeisen kerran kehässä 27. marraskuuta 1999 Helsingin kisahallissa, jossa hän puolusti WMC-liiton mestaruutta Luke Kemptonia vastaan ja voitti ottelun 3-0. Immonen on uransa jälkeen toiminut myös valmentajana ja tehnyt lajia tunnetuksi kirjoituksillaan useissa alan julkaisuissa.

Immonen on julkaissut myös kaksi kirjaa: HD-mies ja löydetyn respektin menetys, Readme.fi Oy, 2009 ja HD-miehen seikkailut, Readme.fi Oy, 2008.

Saavutuksia

WMC Professional World champion 29.7.1999 - 10.12.1999 in 160lbs
Amateur World champion 1999 -71kg, 2nd best boxer
Kings Cup champion 1998 -71kg
Amateur European champion 1998 -71kg, the most technical fighter - prize
Finnish champion 1998

Ottelut: 46, voitot: 37, tappiot: 5, tasapelit: 4, voittoprosentti: 80

Aiheesta muualla
http://www.muaythai.fi/index.php/ottelijat/ottelija/1
http://www.muaythaionline.org/features/rikuimmonen.html

Suomalaiset thainyrkkeilijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Nicola Rizzoli

Nicola Rizzoli (s. 5. lokakuuta 1971 Mirandola, Italia) on italialainen jalkapalloerotuomari. Hän on tuominnut Italian Serie A:ssa vuodesta 2001 lähtien ja kansainvälinen erotuomari hänestä tuli vuonna 2007. Rizzoli on ammatiltaan arkkitehti. Rizzoli on tuominnut mm. Eurooppa-liigan loppuottelun 2010, Mestarien liigan loppuottelun 2013 ja Jalkapallon maailmanmestaruuskisojen loppuottelun 2014.

Hän tuomitsi ensimmäisen Mestarien liigan ottelunsa elokuussa 2007. Saman kauden Mestarien liigan lohkovaiheessa hän tuomitsi Sporting Clube de Portugalin ja Baselin välisen ottelun. Kesällä 2009 hän nousi UEFA:n erotuomareiden eliittijoukkoon, jotka tuomitsevat muun muassa Mestarien liigassa isojen seurojen kohtaamisia sekä pudotuspelejä. Hänet valittiin myös yhdeksi vuoden 2012 EM-kilpailuiden erotuomareista.

Aiheesta muualla 
 Esittely World Referee -sivustolla

Italialaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Tšagoda

Tšagoda () on kaupunkimainen taajama ja Tšagodoštšan piirin hallinnollinen keskus Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä paikkaa, jossa Tšagoda ja Pes -joet yhtyvät Tšagodoštšajoeksi, 326 kilometriä Vologdasta länteen. Taajaman kautta kulkee Kabožan ja Podborovjen välinen rautatie. Asukkaita on 6 800 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1926 rakennetun lasitehtaan yhteyteen. Vuonna 1932 siitä tuli kaupunkimainen taajama. Lasitehtaan lisäksi Tšagodassa toimii metsä- ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa on lasten taidekoulu, piirin kulttuuritalo ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Iskra (”Kipinä”).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tšagodoštšan piirin sivusto 
 Tšagodan taajamalle omistettu sivusto 

Tšagodoštšan piiri
Vologdan alueen kaupunkimaiset taajamat
Futanari

Futanari on hentaipornoa, jossa esiintyy ruumiillisesti naisen ja miehen välimuotoja edustavia hahmoja, kuten shemaleja ja hermafrodiitteja. Futanari syntyi 1990-luvulla. Se pohjautuu muinaiseen japanilaiseen kansanuskoon.

Futanarityyppejä on runsaasti erilaisia. esimerkiksi "Full Package Futanari" -nimityksellä tarkoitetaan hahmoja, joilla on peniksen- ja kivesten lisäski vagina. "Internal" tyypin futanareista puhuessa taas referoidaan futanareihin, joiden penis kasvaa häpyhuulien välistä klitoriksen paikalta. Toisinkuin "External" tyypin futanareilla penis on selvästi naisen sukuelinten yläpuolella.

Lähteet 

Animen ja mangan käsitteet
Hentai
Parafiliat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Christian Mikolajczak

Christian Mikolajczak (s. 15. toukokuuta 1981) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa Dynamo Dresdeniä.

Mikolajczak nousi Schalken juniorijoukkueista seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2000–2001. Hän pelasi Bundesliigassa 13 ottelua ja oli mukana saavuttamassa Saksan cup-mestaruutta sekä toista sijaa liigassa. Seuraavaksi kaudeksi hänet lainattiin sarjaporrasta alempana olleeseen Hannoveriin. Lainalla vietetyn kauden jälkeen Mikolajczak siirtyi 2. Bundesligan LR Ahleniin. Hän pelasi Ahlenissa kolme kautta ja sen jälkeen yhden Erzgebirge Auessa. Kesällä 2006 Mikolajczak siirtyi Regionalligan Holstein Kieliin. Hän pelasi Kielissä yhden kauden, jonka jälkeen hän siirtyi FSV Frankfurtiin ja auttoi sitä nousemaan 2. Bundesligaan. Kesällä 2009 hän palasi Ahleniin, mutta siirtyi jo tammikuussa 2010 Dynamo Dresdeniin.

Lähteet 
 
 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Savon Yrittäjät

Savon Yrittäjät on Suomen Yrittäjien aluejärjestö. Savon Yrittäjät on yksi Suomen Yrittäjien 20 aluejärjestöstä toimialueenaan 19 paikkakuntaa Pohjois-Savossa. Jäseniä on 25 paikallisyhdistyksen kautta noin 3300. 

Savon Yrittäjät pyrkii asiantuntijana ja vaikuttajana parantamaan pienten ja keskisuurten yritysten ja yrittäjien toiminnan kannattavuuden edellytyksiä. Yrittäjäjärjestö tarjoaa jäsenyrityksilleen neuvontaa, koulutusta, tietoa ja erilaisia tapahtumia, sekä ottaa kantaa yhteiskunnan yrittäjäpolitiikkaan.

Savon Yrittäjien puheenjohtaja on Tarja Arbelius ja toimitusjohtaja Paula Aikio-Tallgren.

Jäsenet
Jäsenyritykset kuuluvat paikallisyhdistyksensä kautta Savon Yrittäjiin, joka on paikallisyhdistysten kattojärjestö. Paikallisyhdistyksen kautta sillä on noin 3300 yritystä. Jäseniä voivat olla kaikki yritykset yksinyrittäjästä monikansallisen yhtiön aluetoimistoon.

Historia
Savon Yrittäjät on perustettu 1932 Kuopiossa.

Paikallisyhdistykset

Iisalmen Yrittäjät 
Rautavaaran Yrittäjät 
Juankosken Yrittäjät 
Siilinjärven Yrittäjät 
Kaavin Yrittäjät 
Sonkajärven Yrittäjät 
Keiteleen Yrittäjät
Suonenjoen Yrittäjät 
Suonenjoen Käsi- ja Pienteollisuusyhdistys
 
Kiuruveden Yrittäjät 
Tervon Yrittäjät 
Kuopion Käsityö ja Tehdasseuruus 
Kuopion Yrittäjät
Tuusniemen Yrittäjät
Lapinlahden Yrittäjät
Varkauden Käsi- ja Pienteollisuusyhdistys 
Varkauden Yrittäjät
Leppävirran Yrittäjät 

Varpaisjärven Yrittäjät 
Maaningan Yrittäjät 
Vieremän Yrittäjät 
Nilsiän Yrittäjät 
Vesannon Yrittäjät 
Pielaveden Yrittäjät 
Rautalammin Yrittäjät

Lähteet 
 Savon Yrittäjien kotisivu
 Savon Yrittäjien strategia 2015-2020 

Suomalaiset yrittäjäjärjestöt
Kuopion yhdistykset
Kaslink Foods

Kaslink Foods Oy oli suomalainen ruoanlaittotuotteita, juomia ja välipaloja valmistava yritys. Kukkosen veljesten omistaman yrityksen liikevaihto oli vuonna 2018 65 miljoonaa euroa, ja se työllisti 170 henkilöä.

Historiaa 

Yrityksen perusti vuonna 2001 Kukkosen veljesten isä Raino Kukkonen. Kaslink perustettiin silloisen Elimäen kunnan, nykyisen Kouvolan kaupungin Korialla, jossa yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsivat. 

Kesäkuussa 2019 Fazer ilmoitti ostavansa Kaslinkin.

Elokuussa 2019 Kaslinkista tuli osa Fazer-konsernia, liiketoiminta-alue Fazer Lifestyle Foods.

Tuotteet 
Kaslinkin valmistamia elintarvikkeita myytiin yli 15 maassa Euroopassa.

Kaikki tuotteet pakattiin kierrätettäviin kartonkipakkauksiin. Yritys valmisti useita erilaisia UHT- eli Ultra High Temperature processing- ja ESL- eli Extended Shelf Life -ruuanlaittotuotteita, juomia ja välipaloja. Maitotuotteiden lisäksi tuotteisiin kuuluivat myös vedet ja kaurapohjaiset juomat.

Kaslink käytti valmistamissaan tuotteissa suomalaista maitoa, kauraa ja marjoja.

Kaslinkille myönnettiin lokakuussa 2014 valtakunnallinen yrittäjäpalkinto.

Lähteet 
 Kaslink Foodsin vuosikertomus 2012
 Kaslink Foodsin Internetsivut

Viitteet

 

Suomalaiset elintarvikeyritykset
Max Hardcore

Max Hardcore (oik. Paul F. Little, s. 1956) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja. 

Vuonna 2008 hänet tuomittiin 46 kuukaudeksi vankilaan sukupuolisiveellisyyttä loukkaavista teoista.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Macquarie

Macquarie voi viitata seuraaviin asioihin:

Sukunimenä 
 Lachlan Macquarie (1762–1824), Uuden Etelä-Walesin viides kuvernööri

Muita merkityksiä 
 Macquarie, Australian pääkaupungin Canberran kaupunginosa
 Macquarie Park, Sydneyn kaupunginosa
 Macquariensaari, Australialle kuuluva saari Eteläisessä jäämeressä
 Macquarie-yliopisto, yliopisto Sydneyssä Australiassa
 Port Macquarie, kaupunki Uudessa Etelä-Walesissä Australiassa
 HMAS Macquarie, Australian kuninkaallisen laivaston River-luokan fregatti
Tonye Patano

Tonye Patano (s. 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli lienee Heylia James televisiosarjassa Weeds. Hän on vieraillut mm. televisiosarjoissa Sinkkuelämää, Kova laki ja Monk.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksi Delikouras

Aleksi Delikouras (s. 23. tammikuuta 1990 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Hän opiskelee elokuvaohjausta Aalto-yliopistossa.

Delikouras on ohjannut ja käsikirjoittanut televisiosarjan Nörtti: DragonSlayer666 sekä kirjoittanut Fatal Ninja -kirjasarjan Kristina Delikouraksen kanssa sekä Nörtti-kirjasarjan.

Delikouras on ohjannut ensimmäisen pitkän elokuvateatterielokuvan: Pekko Pesosen käsikirjoittaman Punttikomedia tulee ensi-iltaan syksyllä 2022.

Ohjaajana, käsikirjoittajana

Kirjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Tekijä: Aleksi Delikouras Yle Areena. 10.12.2014.

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Uskonto Kroatiassa

Kroatian perustuslaki takaa uskonnonvapauden ja uskonnolliset yhdyskunnat ovat sen mukaan yhdenvertaisia lain edessä. Julkiset koulut opettavat uskontoa yhteistyössä valtion kanssa sopimuksen tehneiden yhdyskuntien kanssa, mutta osallistuminen ei ole pakollista.

Yhdysvaltain ulkoministeriön teettämän tutkimuksen mukaan noin 85 % kroatialaisista kuuluu roomalaiskatoliseen kirkkoon, 6 % on ortodokseja ja vähemmän kuin 5 % on muslimeita, juutalaisia tai muihin uskontokuntiin kuuluvia.

Lähteet

Uskonto Kroatiassa
Maurice Halbwachs

Maurice Halbwachs (11. maaliskuuta 1877 Reims, Ranska – 16. maaliskuuta 1945) oli ranskalainen filosofi ja sosiologi, joka on luonut käsitteen kollektiivinen muisti.

Halbwachs opiskeli  École Normale Supérieuressa. Hän opiskeli filosofiaa Henri Bergsonin oppilaana ja sai tältä hyvin paljon vaikutteita. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Saksassa Göttingenin yliopistossa ja luetteloi Leibnizin tuotantoa. Palattuaan Ranskaan hän tutustui Émile Durkheimiin ja kiinnostui sosiologiasta. Hänestä tuli L'Année Sociologiquen toimittajakunnan jäsen, ja yhdessä François Simiandin kanssa hän vastasi tilastotieteen ja taloustieteen osastosta. Hän palasi 1909 Berliiniin opiskelemaan marxismia. 

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli  Strasbourgin yliopiston sosiologian ja pedagogiikan professori kymmeneksi vuodeksi, ja sen jälkeen hän siirtyi vierailevaksi professoriksi Chicagon yliopistoon, josta hänet kutsuttiin Sorbonneen 1935. Hän opetti sosiologiaa ja työskenteli  Marcel Maussin kanssa, ja hän toimitti julkaisua Annales de Sociologie, joka oli L'Année Sociologiquen seuraaja. Vuonna 1944 hänelle myönnettiin Ranskan korkeimpiin kuuluva kunnianosoitus, tuoli Collège de Francessa. Saksan miehitettyä Pariisin Halbwachs pidätettiin, ja hän joutui Buchenwaldiin, jossa hän kuoli 1945 punatautiin.

Teokset
La mémoire collective, Paris, Presses Universitaires de France, 1950

Aiheesta muualla
 Halbwachsin elämän aikajana  

Ranskalaiset filosofit
Ranskalaiset sosiologit
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Helsingin päävartio

Helsingin päävartio on vartiorakennus ja kortteli Helsingin Kruununhaassa, Presidentinlinnan yhteydessä osoitteessa Mariankatu 1. Korttelin rakennukset ovat suurimmilta osin vuodelta 1843. Korttelissa sijaitsee vartiorakennuksen lisäksi Presidentinlinnan talousrakennus, joka sisältää toimistoja, huoltotiloja, autotalleja ja asuntoja.

Helsingin päävartio sijaitsi 1820–40-luvuilla Tuomiokirkon kivijalassa. Kun Heidenstrauchin talo kunnostettiin Keisarilliseksi palatsiksi (ja myöhemmäksi Presidentinlinnaksi) vuonna 1843, myös päävartio päätettiin siirtää sen yhteyteen. Historiallisesti päävartio on ollut koko Helsingin varuskunnan vartioinnin keskuspaikka, mistä on vartioitu varuskunnan tärkeimpiä sotilaskohteita, sotilaiden käytöstä ja sotilaskohteiden järjestystä. Siellä on myös pidetty kiinniotettuja sotilaita.

Päävartion näkyvin osa on sen ovella sijaitseva aulavartio. Vartiomiehenä palvelevat varusmiehet valitaan Kaartin jääkärirykmentissä palvelevista sotilaspoliiseista. Aulavartio päivystää kello 7.45–22 ja yksi vartiovuoro kestää korkeintaan tunnin: talven kovalla pakkasella ainoastaan 20 minuuttia.

Lähteet 

Kruununhaka
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Kellokosken Alku

Kellokosken Alku Ry (alk. Woimistelu ja Urheiluseura Alku) on vuonna 1926 perustettu kellokoskelainen yleisseura. Seurassa on harrastettu mm. yleisurheilua, hiihtoa, voimistelua, painia, nyrkkeilyä, pesäpalloa, pyöräilyä, jalkapalloa, lentopalloa, koripalloa, jääpalloa, pöytätennistä, uintia, suunnistusta, painonnostoa, jääkiekkoa ja salibandyä.

Seurassa on noin 400 aktiiviharrastajaa. Jalkapallopuolella toimii 7 juniorijoukkuetta, 4 miesten joukkuetta ja jalkapallokoulu. Jääkiekon puolella on 5 juniorijoukkuetta (joista 2 tyttöjoukkuetta) ja miesten edustusjoukkue sekä miesten harraste- eli Köppäkiekko.
KelA on osakkaana Kellokosken jäähalliyhtiössä ja Järvenpään Fortum-hallissa. Lisäksi seuralla on talkoovoimin ylläpidettävä kesänviettopaikka Rääveli Heinolassa, mitä seuran jäsenet voivat vuokrata käyttömaksua vastaan. Kaikkien ikäryhmien joukkueissa noudatetaan lajiliittojen sääntöjä ja huomioidaan lajiliittojen antamat suositukset. KelA on jääkiekon sinettiseura.

Kellokosken Alun miesten jalkapallojoukkue pelasi Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin kolmannen divisioona lohkossa kauden 2018.

Aiheesta muualla
Seuran viralliset kotisivut

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkoseurat
Tuusulalaiset urheiluseurat
Vuonna 1926 perustetut urheiluseurat
5
King Kong vs Godzilla

King Kong vs Godzilla () on japanilainen tieteiselokuva. Se on King Kong ja Godzilla -elokuvista kolmanneksi vanhin elokuva. Elokuva on King Kong Escapes -elokuvan ohella ainoa japanilainen King Kong -elokuva.

Juoni 

Ensin tutkimusryhmä löytää merellä sijaitsevan Faro islandin ja menee sinne.

Samaan aikaan amerikkalainen sukellusvene Seahawk juuttuu kiinni jäävuoreen. Valitettavasti tämän saman jäävuoren sisällä on mutanttidinosaurus, Godzilla. Sitten pelastushelikopteri lentelee jäävuoren yllä, samaan aikaan kun Godzilla kaivautuu vuoren sisältä. Sen jälkeen Godzilla ui kohti Japanin rannikkoa. 

Sillä välin Faro Islandilla jättiläismustekala hyökkää erään heimon kotikylään. Sitten vapautuu jättiläisgorilla, King kong, ja se saapuu kylään taistelemaan ja voittaa mustekalan. Sitten Kong juo punaista marjamehua ja nukahtaa. Kun Kong nukkuu, se laitetaan lautalle ja viedään kohti Japania taistelemaan Godzillan kanssa.

King Kong -elokuvat
Vuoden 1962 japanilaiset elokuvat
Godzilla-elokuvat
Ishirō Hondan ohjaamat elokuvat
Toimintaelokuvat