joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nuoren naisen muotokuva (elokuva)

Nuoren naisen muotokuva () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut Céline Sciamman ohjaama ja käsikirjoittama ranskalainen historiallinen romanttinen draamaelokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Noémie Merlant ja Adèle Haenel. Tarina sijoittuu 1700-luvun jälkipuoliskolle Ranskaan, ja kertoo yläluokkaisesta nuoresta naisesta ja taidemaalarista, joka on palkattu maalamaan hänen muotokuvansa. Elokuva oli ehdolla Independent Spirit Awards -palkinnon, Critics' Choice -palkinnon ja parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -palkinnon saajaksi.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 
 

 Ranskalaiset draamaelokuvat
 Homoseksuaalisuus taiteessa
Vuoden 2019 elokuvat
Vappu Nevalainen

Frida Nevalainen, kirjailijanimi Vappu Nevalainen oli Tampereella asunut kirjailija. Hän julkaisi novellikokoelman "Elämän ihme".

Teoksia 
 Elämän ihme. WSOY 1928

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Vanessa James

Vanessa James (s. 27. syyskuuta 1987 Scarborough, Kanada) on taitoluistelija, joka uransa alkuaikoina edusti Isoa-Britanniaa, huippuvuosinaan Ranskaa ja vuodesta 2021 Kanadaa. Hän on kilpaillut pariluistelussa kansainvälisellä tasolla kaudesta 2008–2009 lähtien. Morgan Ciprèsin parina hän on voittanut Euroopan-mestaruuden ja saavuttanut MM-pronssia.

James kilpaili yksinluistelussa Ison-Britannian edustajana ja voitti maan mestaruuden vuonna 2006. Hän aloitti pariluistelun Hamish Gamanin parina mutta siirtyi Ranskaan vuonna 2007 ja alkoi kilpailla Yannick Bonheurin parina. He sijoittuivat vuonna 2009 EM-kilpailuissa kymmenenneksi ja MM-kilpailuissa 12:nneksi. Vuonna 2010 tuloksena oli EM-kilpailujen seitsemäs sija, MM-kilpailujen 12. sija, olympialaisten 14. sija ja Ranskan-mestaruus. 

Vuonna 2010 Jamesin taitoluistelupariksi tuli Morgan Ciprès. Ensimmäisellä kaudellaan he eivät vielä menestyneet mutta seuraavat kahdeksan kautta he olivat mukana arvokilpailuissa ja voittivat kuusi Ranskan-mestaruutta vuoden 2012 hopean jatkoksi. EM-kilpailuissa heidän sijoituksena olivat kuudes, neljäs, viides, viides, neljäs, kolmas, neljäs ja vuonna 2019 ensimmäinen, kun he kokosivat 225,66 pistettä ja voittivat toiseksi tulleen venäläisparin lähes seitsemällä pisteellä. MM-kilpailuissa heidän sijoituksensa olivat kuudestoista, kahdeksas, kymmenes, yhdeksäs, kymmenes, kahdeksas, kolmas ja viides. Vuoden 2014 olympialaisissa James ja Ciprès sijoittuivat kymmenenneksi ja vuoden 2018 olympialaisissa viidenneksi. Vuoden 2018 lopulla he voittivat Skate Canadan, Internationaux de Francen ja Grand Prix -finaalin.

Jamesin ja Ciprèsin ennätyspisteet olivat World Team Trophyssa 2019 luistellut 226,00 pistettä, ja saman kilpailun vapaaohjelmatulos 152,52 pistettä jäi myös heidän ennätyksekseen. Lyhytohjelmaennätyksensä 76,55 pistettä he luistelivat voittaessaan Euroopan-mestaruuden vuonna 2019. Parin valmentajina toimivat viime vaiheessa John Zimmerman ja Jeremy Barrett.

Vuodesta 2021 alkaen James on luistellut pariluistelun olympiamitalistin ja maailmanmestarin Eric Radfordin parina Kanadan edustajana.

James on esiintynyt televisiossa kanadalaisen CBC:n Battle of the Blades -luistelukilpailuohjelmassa, syksyllä 2019 jääkiekkoilija Brian McGrattanin ja syksyllä 2020 jääkiekkoilija Akim Aliun parina. Jamesin kaksossisko Melyssa kilpaili jäätanssijana ja edusti Isoa-Britanniaa.

Lähteet 

Ranskalaiset taitoluistelijat
Brittiläiset taitoluistelijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Eddie Hall

Edward Stephen Hall (s. 15. tammikuuta 1988 Newcastle-under-Lyme) on englantilainen voimamies. Hän on voittanut Maailman Vahvin Mies -kilpailun vuonna 2017, sekä lukuisia kertoja Britannian Vahvin Mies ja Englannin Vahvin Mies -kilpailuja. Hall tuli tunnetuksi tehdessään maastavedon maailmanennätyksen, nostaessaan 500 kilogrammaa voimamiessääntöjen mukaisesti vuonna 2016.

Voitettuaan Maailman Vahvin Mies -kilpailun, Hall päätti jättäytyä kyseisistä kilpailuista tulevaisuudessa ja osallistua enää alemman tason kilpailuihin. Nykyisin hän tekee aktiivisesti vlogisisältöä YouTubeen.

Hall taisteli  Hafþór Júlíus Björnsson vastaan Dubaissa "The Heaviest Boxing Match in History" ( Raskain nyrkkeily ottelu historiassa), mutta hävisi 6 erää kestäneen ottelun tuomaripäätöksin 3-0. Eddiellä ja Hafþórilla on ollut kiistaa ja erimielisyyksiä jo vuodesta 2017 lähtien, ja ottelun tarkoitus oli selvittää kaikki kehän sisällä.

Lähteet 

Brittiläiset voimamiehet
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Pavlovin Rotat

Pavlovin Rotat on suomalainen YouTube-pelikanava, jossa neljä kaverusta pelaavaat videopelejä ja puhuvat nuorille suunnatuista aiheista. Jokaisella pelaajalla on oma rottahahmo, joka on animoitu mukautumaan pelaajan äänen kanssa. Rottien nimimerkkeinä ovat ruhonleikkaaja, ryskAE, ihmispitsa, ja peetu. Jäseniin kuului aiemmin myös haerskiturska.

Kanava toimii Yleisradion alaisuudessa. 

Pavlovin Rotat ovat olleet mukana ohjelmassa Nörtti: DragonSlayer666 ja tuottaneet siihen pelivideot.

Aiheesta muualla 
 https://yle.fi/aihe/artikkeli/2019/10/14/pavlovin-rotat
 https://www.youtube.com/channel/UCqsg4_Bo3dUFiRRTnD0mxlQ
 https://areena.yle.fi/audio/1-50581381

YouTube-kanavat
Aušrinė Armonaitė

Aušrinė Armonaitė (s. 26. toukokuuta 1989) on liettualainen poliitikko ja Vapauspuolueen puheenjohtaja. Hänet valittiin maansa parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2016 nousten ministeriksi vuonna 2020.

Tausta ja yksityiselämä 
Armanaitė syntyi vuonna 1989 Vilnassa. Hän valmistui maisteriksi Vilnan yliopistosta vuonna 2014. Pääaineenaan hän opiskeli politiikan tutkimusta ja poliittista analyysia.. Armanaitė työskenteli poliittisena analyytikkona vuosina 2013–2015 liettualaisella kauppakamarilla.

Armanaitė on naimisissa Edgaras Stanišauskasin kanssa.

Poliittinen ura 
Armanaitė aloitti poliittisen uransa vuonna 2010, kun hän aloitti Lietuvos liberalus jaunimas -nuorisojärjestön puheenjohtajana.

Armanaitė asettui ehdolle parlamenttivaaleissa ensimmäistä kertaa vuonna 2016 LRLS:n listoilta ja tuli valituksi.

Vuonna 2018 Armanaitė ja liuta muita LRLS:n jäseniä erosi puolueesta vastalauseena sen johdolle. Mukana oli mm. Vilnan pormestari Remigijus Šimašius. Nämä henkilöt ilmoittivat myöhemmin perustavansa uuden puolueen.. Armanaitė on toiminut puolueensa puheenjohtajana vuodesta 2019 lähtien.

Armanaitė asettui uuden Vapauspuolueen listoilta ehdolle vuoden 2020 parlamenttivaaleissa. Vaalipiirin sijaan hänet valittiin liettualaisten diasporan edustajaksi.. Armanaitė valittiin talous- ja innovaatioministeriksi Šimonytėn hallitukseen.

Lähteet 

Vuonna 1989 syntyneet
Liettualaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Inés Arrimadas

Inés Arrimadas (s. 3. heinäkuuta 1981) on espanjalainen juristi ja poliitikko. Hän on ollut mukana sekä Katalonian alueen paikallispolitiikassa kuin myös valtakunnan politiikassa.

Tausta ja yksityiselämä 
Arrimadas on sanonut, että ei ymmärrä alueellista nationalismia, vaan kokee itse olevansa espanjalainen ja eurooppalainen. Hänellä on katalonialaista sukutaustaa ja Arrimadas puhuu katalaania sujuvasti.. Näiden lisäksi hän puhuu sekä englantia että ranskaa. Arrimadas opiskeli oikeustiedettä Pablo de Olavide -yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen Arrimadas työskenteli konsultointiyrityksessä.

Arrimadas on naimisissa katalonialaisen poliitikon Xavier Ciman kanssa. Parin ensimmäinen poika syntyi toukokuussa 2020.

Poliittinen ura 
Kiinnostus politiikkaan syntyi, kun Arrimadas päätyi sattumalta Ciudadanosin tapahtumaan ja vakuuttui puolueen tavoitteista. Puolueen puheenjohtaja Albert Rivera havaitsi Arrimadasin potentiaalin ja nosti tämän puolueen vaalilistoilla neljänneksi Barcelonassa..

Arrimadas valittiin Katalonian parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2012 vaaleissa.

Arrimadas toimi Katalonian parlamentin oppositiojohtajana Katalonian kriisin aikana. Hänen kantansa alueen itsenäisyyteen on kielteinen ja hän on sanonut, että myös ne, jotka eivät kannata Katalonian itsenäisyyttä ovat yhtälailla katalonialaisia. Lisäksi hänen mielestään Carles Puigdemont ei ole poliittinen vanki, vaan rikollinen, joka käytti julkisia varoja rikollisiin tarkoituksiin.

Vuonna 2018 espanjalaisnainen totesi Facebook-kirjoituksessaan haluavansa nähdä Arrimadasin joutuvan joukkoraiskauksen uhriksi, josta hänelle langetettiin vankeustuomio. Arrimadas ilmoitti tekevänsä asiasta rikosilmoituksen ei vain oman turvallisuutensa vuoksi, mutta myös kaikkien väkivallan uhkaa kokevien naisten vuoksi..

Arrimadas valittiin puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 2020. Hän sai puoluekokouksessa 76,9 % annetuista äänistä kun taas vastaehdokas Francisco Igea sai 22,3 %..

Galleria

Lähteet 

Ciudadanosin poliitikot
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Alex Schulman

Alex Schulman (17. helmikuuta 1976 Trelleborgin kunta, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija, kolumnisti, toimittaja, bloggari ja mediapersoona. Kirjailijana hänet tunnetaan erityisesti autofiktiivisistä romaaneista.

Yksityiselämä
Alex Schulmanin isä oli suomenruotsalainen toimittaja Allan Schulman ja hänen äitinsä oli televisiojuontaja ja poliitikko Lisette Schulman. Sven Stolpe taas oli hänen äidinpuoleinen isoisä. Hän on naimisissa mediapersoona Amanda Schulmanin kanssa ja heillä on kolme lasta.

Ura
Kirjailijanuran lisäksi hän pitää yhdessä kirjailija Sigge Eklundin kanssa yhtä Ruotsin suosituimmista podcasteista; Alex & Sigge.

Suomennetut teokset 
 Unohda minut
 Polta nämä kirjeet
 Eloonjääneet

Lähteet

Aiheesta muualla
 Alex Schulmanin viralliset Instagram-sivut

Ruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)

Pyhän Kolminaisuuden kirkko eli Ylivieskan kirkko on Ylivieskan seurakunnan kirkkorakennus Ylivieskan keskustassa. Se valmistui vuonna 2021 viisi vuotta aiemmin tuhopoltossa tuhoutuneen vanhan kirkon tilalle. Kirkon vihki käyttöön pääsiäissunnuntaina 4. huhtikuuta 2021 Oulun hiippakunnan piispa Jukka Keskitalo. Suunnittelukilpailussa kirkon nimi oli Trinitas. Suunnitelman laati helsinkiläinen Arkkitehtitoimisto K2S.

Suunnittelukilpailu 
Ylivieskan seurakunta järjesti uuden kirkon rakentamiseksi yleisen arkkitehtuurikilpailun. Palkintolautakunta sai 214 ehdotusta yli kymmenestä eri maasta. 

Palkintolautakunta totesi, että seurakunnan arkinen toiminta ja arvokkaat juhlatilaisuudet asettavat rakennukselle toisistaan eroavia vaatimuksia. Kilpailun ehdotuksissa kirkkosalin, seurakuntasalin ja keittiön yhdistämisen tarve oli johtanut esimerkiksi sokkeloisiin ja ylisuuriin aularatkaisuihin. Lautakunta piti onnistuneimpina niitä ehdotuksia, joissa uudella rakennuksella oli yhtenäinen hahmo, joka muodosti kaupunkiin kiintopisteen, kun useammasta osasta koostuvat ehdotukset jäivät lautakunnan mielestä liian mataliksi tai hajanaisiksi. Kirkkosalin kohdalla lautakunta arvosti sakraalia tunnelmaa, jota monet osallistujat olivat tavoitelleet luonnonvalolla.

Palkintolautakunnan mukaan kilpailun parhaimmistoon kuului Aarti Ollila Ristola Arkkitehdit Oy:n omaperäinen ja rohkea ehdotus, jonka mukaan kirkko olisi sijoitettu suoraan Kalajoen ylle, ja se olisi muodostanut samalla kevyen liikenteen sillan. Tätä ehdotusta pidettiin kuitenkin vaikeana ja kalliina toteuttaa. Se sai jaetun kolmannen sijan yhdessä OOPEAA:n ehdotuksen kanssa, ja molemmat palkittiin 12 000 € summalla. Kilpailussa menestyivät myös Benjamin Aspelin, Aaro Artto ja Pauli Terho, jotka palkittiin pienemmillä summilla, sekä Benjamin Schulman, joka ansaitsi kunniamaininnan.

Suunnittelukilpailun voittaja  
Palkintolautakunta valitsi kilpailun voittajaksi Arkkitehtitoimisto K2S:n ehdotuksen ”Trinitas”. Sen suunnitteluun osallistuivat pääsuunnittelijana arkkitehti Kimmo Lintula ja arkkitehdit Niko Sirola ja Mikko Summanen ja avustajina arkkitehdit Mari Ollila ja Petri Ullakko. Toimisto palkittiin 30 000 € summalla. Palkintolautakunnan mukaan rakennuksen hahmo ja julkisivut tuovat mieleen harmaakivikirkon, mutta sen vaalea tiilipinta ja harkitut aukotukset tekevät siitä nykyaikaisen. Lautakunnan mukaan rakennuksen aulasta avautuva näkymä poltetun kirkon raunioille luo onnistuneen suhteen vanhan ja uuden välille. Palkintolautakunta esitti ”Trinitasta” uuden kirkon jatkosuunnittelun pohjaksi ja kirkkovaltuusto päätti toimia esityksen mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Pyhän Kolminaisuuden kirkko

Kirkko
Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot
Leena Niemi

Leena Niemi on uransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti uransa aikana Iitin Kisaajia sekä Vihtavuoren Pamausta. Aikuisten SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1952. Ennätyksekseen Niemi hyppäsi korkeudessa tuloksen 142 cm vuonna 1950.

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Lia Wälti

Lia Joëlle Wälti (s. 19. huhtikuuta 1993 Heimiswil) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 167-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Arsenalia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2011.

Wälti edusti kotimaassaan FC Langnauta, FC Könizia ja BSC Young Boysia. Kesällä 2013 hän siirtyi saksalaisseura Turbine Potsdamiin, jossa hän viipyi viisi vuotta. Hän pelasi Bundesliigassa 97 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Arsenaliin, jossa hän on kolmen kauden aikana pelannut Superliigassa 37 ottelua. Kaudella 2018–2019 hän voitti Englannin liigamestaruuden ja hänet valittiin kauden tähdistöjoukkueeseen.

Wälti on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran vuonna 2011. Hän pelasi alusta loppuun joukkueensa kaikki neljä ottelua MM-kilpailuissa 2015 ja kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2017. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 99 naisten maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Noelle Maritz

Noelle Maritz (s. 23. joulukuuta 1995 Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 165-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Superliigassa pelaavaa Arsenalia ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa maaliskuusta 2013 alkaen.

Maritz edusti kotimaassaan juniorivuosina FC Amriswilia, FC Staadia ja FC Wil 1900:aa sekä kausina 2011–2013 FC Zürichiä. Kausina 2013–2020 hän pelasi Saksassa VfL Wolfsburgin joukkueessa. Hän pelasi Bundesliigassa 109 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän voitti Mestarien liigan vuonna 2014 ja viisi Saksan-mestaruutta. Kesällä 2020 hän siirtyi englantilaisseura Arsenaliin, jossa hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan Superliigassa 12 ja toisella 19 ottelua.

Maritz on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran maaliskuussa 2013. Hän pelasi joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2015 ja alusta loppuun kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2017. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 93 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Sandrine Mauron

Sandrine Mauron (s. 19. joulukuuta 1996) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen. Hän edusti Saksan Bundesliigassa pelaavaa 1. FFC Frankfurtia kausina 2019–2022. Kesällä 2022 hän palasi kotimaahansa Servetten joukkueeseen. Hän on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa maaliskuusta 2016 alkaen.

Mauron edusti kotimaassaan juniorivuosina FC Grandson-Tuileries'ta ja FC Yverdonia sekä kausina 2014–2019 FC Zürichiä. Vuonna 2019 hän siirtyi saksalaisseura 1. FFC Frankfurtiin. Hän on pelannut Bundesliigassa 59 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Mauron on pelannut Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Sveitsin naisten maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran maaliskuussa 2016 olympiakarsintaottelussa Norjaa vastaan. Hän kuului Sveitsin EM-kisajoukkueeseen 2017 mutta ei saanut peliaikaa. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 23 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Gaëlle Thalmann

Gaëlle Thalmann (s. 18. tammikuuta 1986) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän pelannut kotimaansa lisäksi Saksan, Italian ja Espanjan sarjoissa. Hän on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa vuodesta 2007 alkaen.

Thalmann on pelannut vuodesta 2008 lähtien pääasiassa ulkomailla. Saksassa hän on edustanut Turbine Potsdamia, Hamburger SV:tä, Lokomotive Leipzigia ja MSV Duisburgia, Italiassa Torresia, Fiorentinaa, Veronaa, Atalantaa ja Sassuoloa sekä Espanjassa Real Betisiä. Saksan Bundesliigassa hänen peliaikansa jäi vähiin mutta Italian Serie A:ssa hän on pelannut pitkälti toistasataa ottelua ja kuului vakiokokoonpanoon myös Espanjan Primera Divisiónissa kaudella 2021–2022. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden vuonna 2009, Italian-mestaruuden vuonna 2013 ja Sveitsin-mestaruuden vuonna 2021.

Thalmann pelasi Sveitsin naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2007. Hän oli joukkueen ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 2015 ja EM-kilpailuissa 2017. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 96 maaottelua.

Lähteet 

Sveitsiläiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Karoliina Korhonen

Karoliina Korhonen on suositun Finnish Nightmares -sarjakuvan tekijä ja graafinen suunnittelija. Sarja on saanut suuren suosion Suomessa ja muualla maailmassa, erityisesti Kiinassa. Korhosen perheeseen kuuluu mies ja 2 kissaa.

Finnish Nightmares -sarjakuva on julkaistu englanniksi, suomeksi, kiinaksi, japaniksi ja koreaksi. Sarjakuva on erityisen suosittu nuoremman sukupolven kiinalaisten parissa, jotka tahtovat enemmän yksityisyyttä kuin vanhempansa. Kiinassa on tätä ilmiötä kuvaamaan syntynyt uusi sana, jingfen, henkinen suomalainen.

Elämä ja ura 
Korhosella ei ollut lapsena selkeää unelma-ammattia, vaan hän haaveili monesta eri alasta. Hän päätyi graafiseksi suunnittelijaksi pikkuhiljaa. Korhonen on aina pitänyt julisteiden tekemisestä, kuvien muokkaamisesta, logojen suunnittelusta, piirtämisestä ja suunnittelusta. Nykyään hän tekee Finnish Nightmaresin ohella eniten käyttöliittymäsuunnittelua ja käyttäjäkokemussuunnittelua. Korhonen on alun perin kuopiolainen, mutta asuu nykyisin Helsingissä.

Finnish Nightmares -sarjakuva lähti muutamasta piirustuksesta, joihin idean Korhonen kehitti aamukahvilla ja työmatkalla. Hän lähetti ne huvikseen parille kaverillaan ja Facebookiin, jossa ne muodostuivat nopeasti viraaliksi ilmiöksi. Kun Korhoselta kysyttiin, mikä hahmon nimi oli, hän etsi suosituimman suomalaisen miehen nimi. Se oli Kari, mutta ei kuulostanut sopivalta, joten nimeksi tuli toiseksi suosituin nimi, Matti. Matilla on samanlainen hattu kuin Korhosen isällä. Inspiraatiota sarjakuvaan Korhonen saa omasta elämästään sekä myös muiden kokemuksista ja kertomuksista. Idean saatuaan Korhonen luonnostelee sen post-it -lapulle tai kännykälleen. Vaikka sarjakuva kuvaa suomalaisia painajaisia, Korhonen tiedostaa, että kyse on yleismaailmallisista ilmiöistä.

Teokset 
 Finnish Nightmares. A Different Kind of Social Guide to Finland., 2016
 Finnish Nightmares 2. An Even More Different Kind of Social Guide to Finland., 2017
 Matti in the Wallet. ”Matti kukkarossa” and other adventures in Finnish Language Nightmares., 2019
 Katkenneita lankoja - Tarinoita työuupumuksesta (toimittaja), 2020

Palkinnot 
 2016 Some Awards Somevaikuttaja
 2017 Gaiman Award (Japani)

Lähteet 

Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset sarjakuvantekijät
Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Percy Jackson (kirjasarja)

Percy Jackson () on yhdysvaltalaiskirjailija Rick Riordanin viisiosainen nuorten fantasiakirjasarja, joka pohjautuu kreikkalaiseen mytologiaan. Vuoteen 2014 mennessä sarjan teoksia oli myyty maailmanlaajuisesti yli 20 miljoonaa kappaletta. Riordan on kirjoittanut sille myös Olympoksen sankarit -nimisen jatkosarjan. Otava julkaisi sarjan teokset suomeksi vuosina 2008–2010 Ilkka Rekiaron kääntäminä.

Sarja on nimetty päähenkilö Percy Jacksonin mukaan. Hän on oppimisvaikeuksista kärsivä ongelmanuori, joka saakin yllättäen tietää olevansa puolijumala. Hän päätyy Puoliveristen leirille, jossa hän tapaa muita kaltaisiaan.

Kirjasarjan kahdesta ensimmäisestä osasta on tehty myös elokuvasovitukset. Percy Jackson: Salamavaras sai ensi-iltansa vuonna 2010 ja Percy Jackson: Hirviöidenmeri ensiesitettiin vuonna 2013. Elokuvat menestyivät kaupallisesti huonosti, joten kolmas suunnitteilla ollut elokuva peruttiin. Alkuvuodesta 2020 Disney ilmoitti työstävänsä kirjasarjaan liittyvää televisiosarjaa Percy Jackson and the Olympians. Sarja olisi tarkoitus julkaista Disney+-palvelussa alustavien arvioiden mukaan vuonna 2023.

Sarjan osat 
 Salamavaras (2005)
 Hirviöidenmeri (2006)
 Titaanien kirous (2007)
 Labyrinttitaistelu (2008)
 Jumalten sota (2009)

Hahmot

Päähenkilöt

Percy Jackson 

Percy Jackson on kirjasarjan päähenkilö ja kertoja. Hän on kreikkalaisen merenjumala Poseidonin ja kuolevaisen Sally Jacksonin poika.

Annabeth Chase 

Annabeth Chase on Percyn tavoin puolijumala ja yksi sarjan päähenkilöistä. Hän on kreikkalaisen sotataidon, tiedon ja viisauden jumalatar Athenen tytär.

Grover Underwood 
Grover Underwood on kolmas sarjan päähenkilöistä. Hän on satyyri.

Lähteet
Kehitysaluekomitea

Ahti Karjalaisen johtama hallitus asetti Kehitysaluekomitean juuri ennen eroamistaan 18. joulukuuta 1963. Maaherra Martti Miettusen johtama Kehitysaluekomitea sai tehtäväkseen laatia yhtenäinen talouspoliittinen kokonaissuunnitelma Suomen niin sanottujen kehitysalueiden elinkeinoelämän ja erityisesti teollisen toiminnan edellytysten parantamiseksi. Komitean tuli suorittaa tehtävänsä 1. elokuuta 1964 mennessä. Valtioneuvosto myönsi määräaikaan pidennystä vuoden 1965 loppuun asti.

Kehitysaluekomitean jäseniä olivat Erkki Hakapää, Ilmari Hustich, Auvo Kiiskinen, Mauno Koivisto, Jouko Loikkanen, Saimi Markkanen, Väinö Paavilainen, Jukka Piironen, Pekka Rekola ja Lauri Riikonen.

Komitea sai valmiiksi esitykset kehitysalueiden määrittelemiseksi ja eräiksi keskeisiksi kehitysaluepoliittisksi toimenpiteiksi, jotka luovutettiin kirjelmänä valtioneuvostolle 19. maaliskuuta 1965. Esitykset olivat kiistanalaisia ja kaikki komitean jäsenet jättivät niihin eriävät mielipiteensä, puheenjohtaja Miettunen peräti kaksi. Kehitysaluekomitean mietintöä seurasi eduskunnassa laaja keskustelu kehitysaluelainsäädännöstä.

Lähteet 
 Lyytinen, Eino: Mauno Koivisto. Tie politiikan huipulle. S. 123-129. WSOY, 1995. ISBN 951-0-19811-0.
Suomalainen (aikakauslehti)

Suomalainen oli 1966–1977 Helsingissä neljä kertaa vuodessa ilmestynyt aikakauslehti. Vaikka lehteä kustansi Maanpuolustuslehden Kustannusosakeyhtiö, siinä käsiteltiin enemmän yhteiskunnallisia aiheita kuin maanpuolustusta. Suomalainen oli  1957–1965 ilmestyneen tilattavan Peitsi-lehden seuraaja, mutta sitä jaettiin ilmaisjakeluna 1,5 miljoonaan talouteen mainostajien vastatessa kustannuksista. Lehdessä oli 1970-luvulla enää hyvin vähän maanpuolustuksellisia artikkeleita. Lehden standarditunnus on ISSN 0039-548X.

Lähteet

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Rothesayn herttua James (1540–1541)

James Stewart, Rothesayn herttua (22. toukokuuta 1540 St Andrews – 12. huhtikuuta 1541) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko V:n ja kuningatar Maria Guisen vanhin poika.

Hänen syntymänsä aikaan Jaakko V oli ainoana veljistään selviytynyt aikuiseksi asti. Vastasyntynyt Rothesayn herttua ja hänen isänsä olivat ainoat elossa olevat miespuoliset jälkeläiset hänen isänpuoleiselle isoisälleen Jaakko IV:lle. Seuraavana vallanperimyksessä oli hänen pikkuserkkunsa James Hamilton, Arranin toinen jaarli. 

Nuori herttua kuoli kuitenkin hiukan vaille vuosi ennen ensimmäistä syntymäpäiväänsä St. Andrewsissa. Hänen nuorempi veljensä Robert Stewart oli syntynyt hieman aiemmin huhtikuussa 1541 mutta hänkään ei selviytynyt ensimmäisestä elinkuukaudestaan. Heidän kuolemansa jättivät Jaakko Jaakko V:n ilman jälkeläisiä ja Arranin jaarlin perilliseksi. Kuolleiden prinssien sisar Maria syntyi seuraavana vuonna ja seurasi heidän isäänsä valtaistuimelle. Hänestä tuli Maria Stuart.

Lähteet
Alison Weir, Britain's Royal Family: A Complete Genealogy
Peerage.com

Kruununperijät
Brittiläiset herttuat
Skotlantilaiset henkilöt
Vuonna 1540 syntyneet
Vuonna 1541 kuolleet
Rothesayn herttua James (1507–1508)

James Stewart, Rothesayn herttua (21. helmikuuta 1507 Edinburgh – 27. helmikuuta 1508 Stirling) oli Skotlannin kruununprinssi. Hän oli kuningas Jaakko IV:n ja kuningatar Margareeta Tudorin vanhin poika.

James Stewart syntyi Holyroodin palatsissa. Syntyessään hän ja hänen isänsä olivat ainoat hänen isänpuoleisen isoisänsä Jaakko III:n elossa olleet jälkeläiset. Seuraavana vallanperimyksessä olisi ollut Albanyn herttua John Stewart, Jaakko III:n veljenpoika. 

Nuori herttua kuoli kuitenkin vain vuosi ja kuusi päivää syntymästään Stirlingin linnassa. Hänen kuolemansa teki Jaakko IV:stä jälleen lapsettoman ja Albanyn herttuasta jälleen vallanperijän. Hänen nuorempi veljensä Rothesayn herttua Arthur syntyi vasta vuonna 1509. Myös Arthur kuoli syntymäänsä seuraavan vuoden aikana. Aikuiseksi selvinnyt Jaakko V syntyi vasta vuonna 1512.

Lähteet
Alison Weir, Britain's Royal Family: A Complete Genealogy
Peerage.com

Kruununperijät
Brittiläiset herttuat
Skotlantilaiset henkilöt
Vuonna 1507 syntyneet
Vuonna 1508 kuolleet
Helmi Sippola

Helmi Sippola oli suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti uransa aikana Kyrön Voimaa, Kurikan Ryhtiä ja Ylistaron Veikkoja. Aikuisten SM-kilpailuista hän saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1945. Ennätyksekseen Sippola hyppäsi korkeudessa tuloksen 135 cm vuonna 1933.

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Syntymävuosi puuttuu
Mahdollisesti elävät henkilöt
Luettelo vuonna 1959 kuolleista henkilöistä



Tammikuu 
 30. tammikuuta – Oszkár Abay-Nemes, unkarilainen uimari ja olympiamitalisti (s. 1913)

Helmikuu 
 12. helmikuuta – George Antheil, yhdysvaltalainen säveltäjä (s. 1900)
 13. helmikuuta – William Axt, yhdysvaltalainen säveltäjä (s. 1888)
 17. helmikuuta – Kathryn Adams (synt. Ethalinda Colson), yhdysvaltalainen mykkäelokuvanäyttelijä (s. 1893)
 28. helmikuuta – Maxwell Anderson, yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja, sanoittaja ja esseisti (s. 1888)

Maaliskuu 
 30. maaliskuuta – Daniil Andrejev, venäläinen kirjailija, runoilija ja mystikko (s. 1906)

Huhtikuu 
 4. tai 9. huhtikuuta – George Amick, yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja (s. 1924)
 7. huhtikuuta – Jalmari Niemi, suomalainen päätoimittaja ja tietokirjailija (s. 1895)
 8. huhtikuuta – Eero Aaku, suomalainen pankkiylitarkastaja (s. 1898)
 14. huhtikuuta – Gunnar Jakobsson, suomalainen taitoluistelija (s. 1899)

Kesäkuu 
 16. kesäkuuta – Oskar Lindroos, suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos (s. 1885)
 17. kesäkuuta – Uno A. Nyberg, suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos (s. 1890)
 20. kesäkuuta – Hitoshi Ashida, japanilainen poliitikko, diplomaatti ja Japanin pääministeri 1948 ja ulkoministeri 1947–1948 (s. 1887)
 28. kesäkuuta – Heikki Asunta, suomalainen runoilija, kirjailija, taidemaalari, toimittaja ja pakinoitsija (s. 1904)

Heinäkuu 
 7. heinäkuuta – Karl Gustaf Hjalmar Armfelt, suomalainen kultaseppä (s. 1873)
 18. heinäkuuta – Vincenzo Cardarelli (oik. Nazareno Caldarelli), italialainen runoilija ja toimittaja (s. 1887)
 31. heinäkuuta – Georg Alholm, suomalainen jääkärieverstiluutnantti (s. 1891)

Elokuu 
 7. elokuuta – Armas Launis, suomalainen säveltäjä, kansanmusiikintutkija, musiikinopettaja, kirjailija ja toimittaja (s. 1884)

Lokakuu 
 2. lokakuuta – Einar Hellevaara, suomalainen filosofian maisteri ja kalastusneuvos (s. 1886)
 23. lokakuuta – Pietari Autti, suomalainen jääkärikenraali, talvi- ja jatkosotien rykmentinkomentaja ja Mannerheim-ristin ritari (s. 1893)

Joulukuu 
 7. joulukuuta – Hugo Aattela, suomalainen poliitikko, kansanedustaja (SDP), ammattiyhdistysjohtaja ja päätoimittaja (s. 1897)
 7. joulukuuta – Nils Bolander, ruotsalainen pappi, virsirunoilija, kirjailija ja Lundin hiippakunnan piispa 1958–1959 (s. 1902)
 24. joulukuuta – Edmund Goulding, brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja (s. 1891)
 26. joulukuuta – Aku Antila, suomalainen näyttelijä (s. 1889)

Tuntematon päivämäärä 
 Aarne A. Astala, suomalainen Häme-lehden päätoimittaja 1919–1923 ja kääntäjä
 Alessandro Butti, italialainen kirjainmuotoilija ja graafikko (s. 1893)
 T. J. Korpi, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1910)
 Joseph Vize, irlantilainen kenraalimajuri (s. 1882)

Katso myös 

 Wikipedia:Henkilön kuolintiedon lisääminen
 Wikiprojekti:Henkilöartikkeleiden syntymä- ja kuolinvuosiluokat
 Wikipedia:Wikidata/Äskettäin kuolleita

Lähteet

1959
Moira (nimi)

Moira on naisen etunimi. Yhden selityksen mukaan se on muunnelma Maria-nimen kelttiläisestä muodosta Máire. Nimen pohjana voi toisaalta olla myös gaelin kielen sana ’suuri’ tai kreikan kielen sana ’kohtalo’. Kreikkalaisesta mytologiasta tunnetaan moirat eli kohtalonjumalattaret (Klotho, Lakhesis ja Atropos).

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu alle 50 Moira-nimistä naista.

Tunnettuja Moira-nimisiä
Moira Kelly, yhdysvaltalainen näyttelijä
Moira Orfei, italialainen näyttelijä ja sirkustaiteilija
Moira Walley-Beckett, kanadalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja
Moira von Wright, suomalainen kasvatustieteilijä ja Åbo Akademin rehtori

Lähteet

Etunimet
Clara LaMore Walker

Catherine Clara LaMore Walker (2. heinäkuuta 1926 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 2. huhtikuuta 2021 North Smithfield, Rhode Island, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen uimari, joka voitti kolme AAU:n Yhdysvaltain-mestaruutta ja osallistui Lontoon olympialaisiin 1948. Hän päätti kilpauransa Lontoon jälkeen, mutta hän palasi veteraaniurheiluun 1980-luvulla. Walker teki veteraanisarjoissa 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, ja hänet valittiin Masters-uimarina International Swimming Hall of Fameen.

Nuoruus ja kilpaura 
Clara LaMore syntyi Providence vuonna 1926, ja hän aloitti uintiharrastuksensa 12-vuotiaana 1930-luvun laman aikana, kun hänen molemmat vanhemmat olivat töissä. LaMore nousi lajissa nopeasti huipulle ja teki muun muassa kaksi Yhdysvaltain-ennätystä.

LaMore voitti rintauinnissa Amateur Athletic Unionin Yhdysvaltain-mestaruuden kolmesti. 200 metrin kipailussa vuonna 1945, 100 jaardin kilpailussa vuonna 1947 ja 220 jaardin kilpailussa vuonna 1948. LaMore pääsi myös Yhdysvaltain joukkueeseen Lontoon olympialaisiin 1948. Hän sijoittui 200 metrin rintauinnissa oman eränsä 6:nneksi ja yhteistilastojen 19:nneksi. LaMore päätti lopettaa kymmenen vuotta kestäneen kilpauransa Lontoon olympialaisiin.

Työura ja yksityislämä 
Uintiuransa jälkeen LaMore työskenteli puhelinyhtiössä, vietti seitsemän vuotta luostarissa ja oli yksi ensimmäisiä Providence Collegen täydennyskoulutus keskuksesta valmistuneista naisista. Hän meni naimisiin laivaston upseerin Doneal Walkerin kanssa. He matkustelivat 1960-luvulla Euroopassa Walkerin äkilliseen kuolemaan 1970 asti.

Walker suoritti vuonna 1973 alemman korkeakoulututkinnon erityisopetuksesta ja maisterin tutkinnon 1978. Hän suoritti lopulta kolme maisterin tutkintoa ja työskenteli opinto-ohjaajana.

Paluu veteraaniurheilijana 
Walker jatkoi uintiuraansa 54-vuotiaana, kun hänen lääkärinsä suositteli uintia selkäkipujen lievittämiseksi. Hän ui alkuun kolme kertaa viikossa muutaman kuukauden ajan, mutta sitten hän osallistui ensimmäiseen masters-uintikilpailuunsa, missä hän teki 50–54-vuotiaiden 50 jaardin Yhdysvaltain-ennätyksen. Se inspiroi Walkerin harjoittelemaan uudestaan ankarammin.

Walker oli vuosikymmenen ajan maailman ylivoimaisimpia veteraaniurheilijoita, eikä hän hävinnyt yli kymmeneen vuoteen yhtään Masters-uintikilpailua. Hänellä oli yhdessä vaiheessa perhosmatkoja lukuun ottamatta kaikki 65–69-vuotiaiden Yhdysvaltain- ja maailmanennätykset. Kaikkiaan hän teki 184 maailmanennätystä ja 468 Yhdysvaltain-ennätystä, enemmän kuin kukaan toinen Masters-uimari. Walker valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä naisena Masters-uintisaavutuksistaan International Swimming Hall of Fameen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uimarit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Futsal-Liigan kausi 2012–2013

Futsal-liigan kausi 2012-2013 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 15. kausi. Futsal-liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin. Futsal-liigan mestaruuden kaudella 2012-2013 voitti puolustava mestari Ilves FS, joka kukisti finaalisarjassa  espoolaisen GFT:n otteluvoiton 3-2.

Mestaruus oli Ilveksen kolmas perättäinen ja seurahistorian kahdeksas. Ilves FS on kahdeksalla mestaruudellaan yhä liigahistorian menestynein joukkue.

Runkosarjassa viimeiseksi jääneet joukkueet TP-Kaarle ja FC Jazz putosivat kauden päätteeksi Futsal-Ykköseen.

Runkosarja 
Runkosarja alkoi 7.10.2012 ja päättyi 2.3.2013. Runkosarjan kahdeksan parasta jatkoivat pudotupeleihin.

Lähteet 

Suomen futsalsarjat
Vuoden 2012 urheilu
Vuoden 2013 urheilu
Aleksandr Afinogenov

Aleksandr Nikolajevitš Afinogenov (, 4. huhtikuuta 1904 Skopin – 29. lokakuuta 1941 Moskova) oli venäläinen näytelmäkirjailija.

Aleksandr Afinogenov syntyi kirjallisuutta harrastavan rautatieläisen perheeseen. Hän liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1922 ja valmistui Moskovan lehdistöinstituutista vuonna 1924. Afinogenov laati näytelmiä Proletkultin näyttämöille ja kirjoitti ensimmäisen omaperäisen teoksensa Tšudak (”Hupsu”) vuonna 1929. Moskovan toisen taiteellisen teatterin esittämänä se herätti laajaa huomiota ja osoitti tekijänsä tšehovilaisen perinteen jatkajaksi. Seuraava näytelmä Strah (”Pelko”, 1931) oli enemmän velkaa Maksim Gorkiille.

Kirjansa Tvortšeski metod teatra (1931) ansiosta Afinogenov oli Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen tärkein teatterivaikuttaja. Vuonna 1934 hänet valittiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen puhemiehistöön ja Teatr i dramaturgija -lehden toimittajaksi.

Afinogenov lähetti kolmannen näytelmänsä Lož (”Valhe”, 1933) Stalinille, joka torjui jyrkästi sen esittämisen. Afinogenov yritti vapautua ideologian kahleista näytelmässä Daljokoje (1935) ja siirtyi sankariromantiikkaan Espanjan sisällissotaa käsittelevässä näytelmässä Saljut, Ispanija! (”Terve, Espanja”, 1936).

Afinogenov joutui poliittisen ajojahdin kohteeksi vuonna 1937. Hänet erotettiin puolueesta, ja hänen näytelmänsä kiellettiin. Seuraavana vuonna Afinogenov kuitenkin rehabilitoitiin, ja hän löysi uudelleen itsensä lyyrisessä komediassa Pikku Maša (Mašenka, 1940). Se oli pitkään suosituimpia neuvostonäytelmiä. NKP:n keskuskomitean tietotoimiston kirjallisuusosaston johtajaksi nimitetty Afinogenov kuoli saksalaisten pommittaessa Moskovaa.

Suomennettuja teoksia
 Daljookoje (puolipysäkki ”Kaukainen”). Suom. Jalmari Virtanen. Karjalan valtion kansallinen teatteri, 1936.
 Pikku Maša. Suom. Jotaarkka Pennanen ja Anja Vammelvuo. Yleisradion televisioteatteri, 1972.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Venäläiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Futsal-Liigan kausi 2011–2012

Futsal-liigan kausi 2011-2012 oli suomalaisen futsalin pääsarjatason 14. kausi. Futsal-liigassa pelattiin 12 osallistuvan joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja, jonka kahdeksan parasta joukkuetta jatkoivat pudotuspeleihin. Futsal-liigan mestaruuden kaudella 2011-2012 voitti puolustava mestari Ilves FS, joka kukisti finaalisarjassa  jyväskyläläisen Kampuksen Dynamon otteluvoiton 3-1. Mestaruus oli Ilveksen toinen perättäinen ja seurahistorian kuudes.

Runkosarjassa viimeiseksi jääneet joukkueet ACE ja Sääksjärven Loiske ja Porin Palloilijat putosivat kaikki kauden päätteeksi Futsal-Ykköseen.

Runkosarja

Lähteet 

Suomen futsalsarjat
Vuoden 2011 urheilu
Vuoden 2012 urheilu
Annika Schleu

Annika Schleu (s. 3. huhtikuuta 1990) on saksalainen nykyaikainen viisiottelija ja maailmanmestari.

Ura

Schleu kilpaili ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuissa vuonna 2009. Ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui vuotta myöhemmin EM-kilpailuissa, kun hän oli yksilökilpailun 15. Hän osallistui vuonna 2010 ensimmäistä kertaa myös maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sai myös ensimmäisen arvokisamitalin samoista MM-kilpailuista, kun Saksan joukkue oli kolmas joukkuekilpailussa. Ensimmäiset EM-mitalit Schelu sai vuoden 2011 kilpailuista, kun hän saavutti EM-hopeaa sekä viesti- että joukkuekilpailusta. Moskovan MM-kilpailuissa 2011 Schleu voitti ensimmäisen MM-kullan viestikilpailusta. Saksa uusi viestikullan vuotta myöhemmin Rooman MM-kisoissa. Schleu osallistui myös Lontoon olympialaisiin. Hän oli miekkailun 31., uinnin 23., ratsastuksen 11. ja ampumajuoksun 27. Kokonaiskilpailussa hän oli 26.

Vuonna 2013 Schleu saavutti kaksi EM-pronssia viesti- ja joukkuekilpailusta. Vuonna 2014 hän voitti ensimmäisen EM-kultansa, kun Saksan joukkue voitti joukkuekilpailun. Hän sai samoissa EM-kilpailuissa myös viestihopeaa. Vuonna 2015 Bathin EM-kilpailuissa hän voitti EM-kultaa viestikilpailussa ja EM-hopeaa joukkuekilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa hän voitti MM-hopeaa viestikilpailussa. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Schleu voitti viestissä MM-kultaa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Schleu oli uinnin 20., miekkailun 18., ratsastuksen 12. ja ampumajuoksun 3. Yhteistuloksissa hän oli neljäs.

Vuonna 2017 Schleu saavutti EM-kultaa ja MM-kultaa viestikilpailuissa sekä MM-pronssia joukkuekilpailussa. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Schleu saavutti kaksi MM-hopeaa, kun Saksan joukkue oli toinen viestissä ja Schelu oli toinen yksilökilpailussa. Yksilökilpailun MM-hopea oli Schleun uran ensimmäinen arvokisamitali yksilökilpailussa.

Lähteet

Saksalaiset nykyaikaiset viisiottelijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Jokke Kantola

Jouko ”Jokke” Kantola on suomalainen kosketinsoittaja ja muusikko.

Yhtyeitä: Pepe Willberg, Pro Fide, Q-Stone, Kaamos, Dad’s Hello, Jukka Leppilampi, Jocke Kantola Band...

Jokke on myös säveltänyt ja julkaissut omaa musiikkia, joista tuoreimpana RePro vuodelta 2015.

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset kosketinsoittajat
Katniss Everdeen

Katniss Everdeen on kuvitteellinen hahmo, joka on päähenkilö yhdysvaltalaiskirjailija Suzanne Collinsin kirjoittamassa tieteiskirjasarjassa Nälkäpeli ja esiintyy myös sen pohjalta tehdyissä elokuvissa. Elokuvissa Katnissia näyttelee Jennifer Lawrence.

Kirjasarjan alussa Katniss on 16-vuotias. Hän asuu perheineen dystooppisessa Pohjois-Amerikassa, Panem-nimisessä valtiossa, joka on jaettu kahteentoista vyöhykkeeseen. Katniss on kotoisin Vyöhykkeeltä 12. Hänen perheeseensä kuuluu äiti ja pikkusisar, Prim. Sisarursten isä on kuollut aiemmin kaivosonnettomuudessa, minkä jälkeen Katniss on elättänyt perhettään. Kun vuosittain järjestettävän hengenvaarallisen Nälkäpelin osallistujat arvotaan ja valinta kohdistuu Primiin, Katniss ilmoittautuu vapaaehtoiseksi tämän tilalle.

Katnissia pidetään poikkeavana päähenkilönä nuortenkirjoissa ja hahmon merkitystä nuorten tyttöjen roolimallina on analysoitu monesti. Häntä verrataan hieman aiemmin ilmestyneen, samassa kohderyhmässä suositun Houkutus-fantasiasarjan päähenkilöön Bella Swaniin. Bella esitetään heikkona ja passiivisena hahmona, joka on kiinnostunut vain poikaystävästään. Katniss puolestaan kuvataan taistelijana ja selviytyjänä, joka ei pojista piittaa. Kirjailija Samantha Ellis kutsuukin Katnissia Buffy Summersin perijäksi. Samalla Katniss ei kuitenkaan pidä tunteitaan heikkoutena, mutta näkee epäkohtia muuallakin kuin rakkauselämässään. Ellisin mukaan tämä piirre tekee sarjasta monimutkaisen poliittisen trillerin pelkän rakkaustarinan sijaan. Samalla linjalla on myös The Guardianin Suzanne Moore, joka näkee Katnissin sekä fyysisesti että henkisesti vahvana, itsenäisenä ja älykkäänä hahmona, jota ei määritä tämän suhde miehiin.

Lähteet

Viitteet 

Lasten- ja nuortenkirjallisuuden henkilöhahmot
Tieteiskirjallisuuden henkilöhahmot
Elokuvahahmot
Nälkäpeli
Anka Mrak-Taritaš

Anka Mrak-Taritaš (s. 24. marraskuuta 1959) on kroatialainen poliitikko ja GLAS-puolueen puheenjohtaja.

Tausta ja yksityiselämä 
Mrak-Taritaš syntyi vuonna 1959 Bjelovarin kaupungissa, Jugoslaviassa. Hän on opiskellut arkkitehtuuria Zagrebin yliopistossa.. Valmistumisensa jälkeen hän toimi arkkitehtinä ja vuosina 2003–2005 hän oli Zagrebin kaupunkisuunnittelusta ja ympäristönsuojelusta vastaavan instituutin johtaja.

Vuonna 1984 Mrak-Taritaš meni naimisiin Zlatko Taritašin kanssa. Parilla on kaksi poikaa.. Uskonnolliselta vakaumukseltaan hän on katolinen.

Poliittinen ura 
Mrak-Taritaš valittiin Kroatian parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2016 HNS:n listoilta.

Vuonna 2012 Mrak-Taritaš nousi Kroatian omistajanohjauksesta ja julkisesta rakentamisesta vastaavaksi ministeriksi. Mrak-Taritašia pidettiin Milanovićin hallituksen yhtenä pätevimmistä ministereistä ja hän pyrki Zagrebin pormestariksi vuonna 2017. Ministerinä toimiessaan Mrak-Taritaš kuitenkin jätti ilmoittamatta 38 950 kunan (5200 euroa) edestä palkkioita, joita hän oli saanut istuessaan ministeriönsä perustamassa komissiossa. 

Vuonna 2017 Mrak-Taritaš jätti HNS:stä ja perusti uuden puolueen nimeltä GLAS.

Lähteet 

Kroatialaiset poliitikot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Vanessa D'Ambrosio

Vanessa D'Ambrosio (s. 26. huhtikuuta 1988) on sanmarinolainen poliitikko, joka toimi vuonna 2017 maansa kapteenivaltionhoitajana. Hänen parinaan virassa toimi Mimma Zavoli, mikä oli ensimmäinen kerta, kun kapteenivaltionhoitajina toimi samanaikaisesti kaksi naista. Vuonna 2017 San Marinon postitoimisto julkaisi tätä tapahtumaa kunnioittavan postimerkin.

Tausta ja yksityiselämä 
D'Ambrosio opiskeli kieliä, mm. arabiaa, markkinointia Bolognan yliopistossa.

D'Ambrosion isoisä Francesco Berti on myös ollut politiikassa ja oli mm. perustamassa San Marinon kommunistista puoluetta.

Poliittinen ura 
San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi D'Ambrosion ja Zavolin kapteenivalitionhoitajaksi maaliskuussa 2017. Aloittaessaan virassa D'Ambrosio oli 29-vuotias ja maailman nuorin valtionpäämies.

Vuosina 2017–2020 D'Ambrosio toimi San Marinon edustajana Euroopan neuvostossa.

Lähteet 

Vuonna 1988 syntyneet
Sanmarinolaiset poliitikot
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Mimma Zavoli

Mimma Zavoli (s. 13. helmikuuta 1963) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana.

Tausta ja yksityiselämä 
Zavolin perhe on alun perin San Marinosta, mutta muutti Italian puolelle, jossa Zavoli syntyi vuonna 1963. Kertoman mukaan Zavolin isoisällä oli tapana muistuttaa lapsia kotimaastaan osoittamalla Monte Titanon suuntaan ja kertoneen "tuolla on maa, josta me tulimme".. 

Zavoli on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Poliittinen ura 
Maaliskuussa 2017 San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Zavolin maan kapteenivaltionhoitajaksi yhdessä Vanessa D'Ambrosion kanssa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun virkaan valittiin yhtä aikaa kaksi naista.. San Marinon postitoimisto julkaisi syyskuussa 2017 postimerkin, jolla kunnioitettiin tätä tapahtumaa.

Lähteet 

Vuonna 1963 syntyneet
Sanmarinolaiset poliitikot
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Antonella Mularoni

Antonella Mularoni (s. 27. syyskuuta 1961) on sanmarinolainen juristi ja poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä.

Tausta ja yksityiselämä 
Mularoni syntyi vuonna 1961. Hän on opiskellut Bolognan yliopistossa: aluksi englannin ja saksan kielten kääntämistä, ja myöhemmin oikeustiedettä. Vuosina 1991–2001 hän työskenteli juristina ja notaarina. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 2008 saakka Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina..

Poliittinen ura 
Vuonna 1993 Mularoni oli mukana perustamassa Kansan allianssi -nimistä (ita. Alleanza Popolare) keskustalaista puoluetta ja toimi mm. sen puheenjohtajana. Puolue lakkautettiin vuonna 2017, kun sen liitty Tulevaisuuden tasavalta -puolueeseen.

San Marinon suur- ja yleisneuvosto valitsi Mularonin ja Denis Amicin kapteenivaltionhoitajiksi 20. maaliskuuta.

Mularoni nimitettiin vuonna 2018 San Marinon keskuspankin johtokunnan jäseneksi Nicola Cavallin erottua.

Kunnianosoituksia 

  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2014)

Lähteet 

Sanmarinolaiset poliitikot
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Swara Bhaskar

Swara Bhaskar (s. 9. huhtikuuta 1988 Delhi) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hänet tunnetaan parhaiten sivurooleistaan valtavirran tuotannoissa ja päärooleistaan itsenäisissä elokuvissa. Hän on voittanut kaksi Screen Awards -palkintoa ja ollut ehdolla Filmfare Awards -palkinnon saajaksi neljästi.

Swara, merivoimien kommodori C. Uday Bhaskarin tytär, syntyi ja kasvoi Delhissä. Suoritettuaan englannin kirjallisuuden kandidaatin tutkinnon Miranda Housessa, hän ilmoittautui Jawaharlal Nehrun yliopistoon suorittamaan sosiologian maisterin tutkintonsa. Swara teki elokuvadebyyttinsä sivuroolilla vuoden 2009 draamassa Madholal Keep Walking, joka oli kaupallinen pettymys. Hän sai laajempaa huomiota tulevan morsiamen roolillaan kaupallisesti menestyneessä romanttisessa komediassa Tanu Weds Manu (2011). Kriitikot ottivat hänen esityksensä elokuvassa hyvin vastaan ​​ja hän sai parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden.

Swara sai lisää kiitosta suorituksestaan kriitikoiden ylistämässä romanttisessa draamassa Raanjhanaa (2013), josta hän ansaitsi toisen parhaan naissivuosan Filmfare Awards -ehdokkuutensa. Sitten hän toisti roolinsa elokuvan Tanu Weds Manu jatko-osassa ja myöhemmin esiintyi romanttisessa draamassa Prem Ratan Dhan Payo; molemmat tuotannot kuuluivat vuoden 2015 eniten tuottaneiden hindielokuvien joukkoon. Hänen pääroolinsa itsenäisissä elokuvissa Nil Battey Sannata (2016) ja Anaarkali of Aarah (2017) ansaitsivat hänelle lisää suosiota. Hän voitti parhaan naisnäyttelijän Screen Awards -kriitikkopalkinnon edellisestä ja sai parhaan naisnäyttelijän kriitikkopalkinnon Filmfare Awards -ehdokkuuden viimeisestä.

Filmografia

Palkinnot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset näyttelijät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirkko Myllyniemi

Pirkko Myllyniemi oli suomalainen kuulantyöntäjä, joka edusti Kauhajoen Karhua. Aikuisten SM-kilpailuista hän saavutti kuulantyönnön pronssia vuonna 1947. Ennätyksekseen Myllyniemi työnsi tuloksen 11,13 metriä vuonna 1947.

Lähteet 

Suomalaiset kuulantyöntäjät
Syntymävuosi puuttuu
Mahdollisesti elävät henkilöt