joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Helinä Häkkänen

Helinä Inkeri Häkkänen (ent. Häkkänen-Nyholm, s. 26. huhtikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen kriminaalipsykologian ja oikeuspsykologian dosentti, psykologi, psykoterapeutti ja tietokirjailija. Hän toimii kriminaalipsykologian dosenttina Helsingin yliopistossa ja oikeuspsykologian dosenttina Itä-Suomen yliopistossa.

Häkkänen väitteli psykologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2000. Hän toimii toimitusjohtajana, psykoterapeuttina ja oikeuspsykologian erityisasiantuntijana perustamassaan Mielenjuuri Oy:ssä. Vuosina 2011–2020 hän työskenteli PsyJuridica-lakiasiaintoimiston toimitusjohtajana ja perustajaosakkaana ja vuosina 2002–2011 keskusrikospoliisissa psykologian erikoistutkijana sekä Suomen Akatemian tutkijana. Vuosina 2002–2019 hän toimi Helsingin yliopiston käyttäytymistieteiden laitoksella oikeuspsykologian tutkimusryhmän vetäjänä ja vastuututkijana.

Häkkänen on osallistunut lukuisiin merkittäviin oikeustapauksiin todistajan tai poliisia auttavan asiantuntijan roolissa. Hän on tehnyt yhteistyötä FBI:n kanssa ja poliisi- ja syyttäjäviranomaisten kanssa muun muassa Belgiasta, Ruotsista, Isosta-Britanniasta, Virosta, Liettuasta, Latviasta, Etelä-Afrikasta ja Australiasta ja ollut kansainvälisen rikostuomioistuimen ICC:n akkreditoitu asiantuntijatodistaja. Suomessa hän oli aktiivisesti mukana vainoamista koskevan lain valmistelussa ja lapsen vieraannuttamista koskevassa yhteiskunnallisessa keskustelussa.

Mielenjuuressa Häkkänen on erikoistunut EMDR-menetelmän hyödyntämiseen psyykkisessä valmentamisessa, työnohjauksessa ja psykoterapiassa. Hän tekee yhteistyötä useiden asianajotoimistojen, kansalaisjärjestöjen, yliopistosairaaloiden, viranomaisten ja yritysten kanssa.

Häkkäsellä on yli 60 kansainvälisissä ja kotimaisissa tiedelehdissä julkaistua artikkelia. Häkkänen on ollut mukana useiden televisiosarjojen (muun muassa Finnautti, Rikollinen mieli) ja ulkomaisen profiloijista kertovan elokuvan Gaze into Abyss tuotannoissa.

Julkaisuja 
 Psykopatia (Edita, 2009)
 
 130 kysymystä avioerosta: psykologin ja lakimiehen opas hyvään eroon (Readme.fi, 2015)
 100 kysymystä narsismista (Readme.fi, 2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Häkkänen-Nyholm, Helinä 2010. Duodecim 2010;126:499–505)
 ResearchPortal: Häkkänen-Nyholm, Helinä Inkeri

Suomalaiset psykologit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Väkivaltapornografia

Väkivaltapornografia on pornografian alalaji jossa esiintyy väkivaltaa. Suomessa väkivaltapornografian tuottaminen, levittäminen ja hallussapito on laitonta.

Pornografian tyylilajit
Innojok

Innojok Oy on tekniikan tohtori Jukka Jokiniemen vuonna 1993 Helsingissä perustama yritys. Yritys on valaisinalan yritys, jonka toimintaan kuuluvat valaisinten ja kirkasvalojen suunnittelu, valmistus, maahantuonti ja markkinointi. Innojokin tuotemerkit ovat Innolux Design ja Innosol.

Innojok Oy suunnittelee ja toteuttaa valaistuksia työ- ja asuinympäristöihin. Yritys myös konsultoi julkisten tilojen valaistuksen suunnittelijoita ja toteuttajia. Innojokin suunnittelemiin ja markkinoimiin Innolux-valaisimiin kuuluu yleis- ja sisustusvalaisimia sekä työtila-, ulko- ja suurennuslasivalaisimia. Innolux Design -malliston valaisimet ovat Suomessa valmistettuja, tunnettujen suomalaisten muotoilijoiden klassikkovalaisimia sekä moderneja malleja. Muut tuotteet valmistetaan pääosin Suomessa. Innosol-kirkasvalolaitteet ovat Det Norske Veritasin sertifioimia lääkinnällisiä laitteita. Innojokin tuotteilla on oikeus käyttää Suomalaisen Työn Liiton Avainlippu-tunnusta.

Yrityksen perustaja Jukka Jokiniemi on näkövammainen. Hän sokeutui silmänpohjan rappeuman vuoksi vähitellen kymmenessä vuodessa saatuaan tietää sairaudesta 1981. Innojokin valaisinsuunnittelussa lähtökohtana onkin käsite Design for All, mikä tarkoittaa että heikkonäköisille ja muille erityisryhmille soveltuva valaistus palvelee samalla kaikkia ihmisiä.

Innojok Oy työllistää noin 25 henkilöä. Liikevaihto oli 5,7 miljoonaa euroa vuonna 2014. Yritys vie valaisimia noin 20 maahan. Suomessa yrityksellä on toimisto ja tehtaanmyymälä Helsingin Kurkimäessä sekä logistiikkakeskus Keravalla.

Muotoilijat
 Yki Nummi
 Lisa Johansson-Pape
 Eero Aarnio
 Milla Björk-Vartiainen
 Brita Flander
 Martti Jännes
 Isa Kolehmainen
 Teija Marjamaa
 Timo Niskanen
 Pauli Partanen
 Eero Sairanen
 Terhi Tuominen

Palkinnot ja huomionosoitukset
 Wallpaper* Design palkinto 2011 INNOSOL Kubo –kirkasvalohoitolaitteelle Best brightener-kategoriassa, Wallpaper*, Englanti (helmikuu 2011)   
 Red Dot -palkinto 2010 INNOSOL Kubo –kirkasvalohoitolaitteelle, Design Zentrum Nordhein Westfalen, Saksa 
 European Consumers Choice Award 2009-2010 Rondo ja Sunny kirkasvalohoitolaitteet, European Consumers Choice, Brysseli, Belgia 
 Vuoden Sähköinsinööri 2010 Tekniikan tohtori Jukka Jokiniemi, Sähköinsinööriliitto ry 
 Sisustusilmiö 2009 palkinto Habitare messut-09, Sisustussuunnittelijat Si ry 
 Vuoden 2008 esimerkillinen vammaistyöllistäjä, VATES-säätiö 
 Vuoden 2004 näkövammaisyrittäjä, Näkövammaisten Keskusliitto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 You Tube - Jukka Jokiniemi Ted EX seminaarissa
 Los Angeles Times - New Finnish Design Scenarios exhibit has a light touch
Wallpaper palkitsi Eero Aarnion kirkasvalolampun
 Helsingin kaupunki - Innojok markkinoi kirkasvaloa, designvalaisimia
 MTV3 T.i.l.a. - Uusia kotimaisia valaisimia ja uustuotannon klassikkoja
 Glorian koti – Valoa kaikille
 Loistovinkki - Piristävää kirkasvalohoitoa pimeyteen
 Loistovinkki - Kauniit ja rohkeat valaisimet
 Liv – Unelma mökki
 CNN - Helsinki's battle against the darkness

Muotoilualan yritykset
Suomalaiset yritykset
Sisustusalan tuotemerkit
Vaarunvuoret

Vaarunvuoret on Jyväskylän Korpilahdella Päijänteen Korospohjan itäpuolella sijaitseva vuorialue. Vuoret kohoavat enimmillään 200 metrin korkeuteen merenpinnasta vieressä sijaitsevan Päijänteen 78 metristä.

Luonto 
Vaarunvuorten alueelle on perustettu noin 600 hehtaarin laajuinen Natura 2000-alue, johon kuuluu useita luonnonsuojelualueita, jotka on perustettu osana vanhojen metsien ja lehtojen suojeluohjelmia. Aivan Päijänteen rannalla sijaitsee kivikkoinen jyrkänne Vaarunjyrkkä. Maastonmuodon, pienilmaston ja osin emäksisen kallioperän yhdistelmänä paikalle on syntynyt niin sanottu etelävuori, jonka ainutlaatuiseen kasvillisuuteen kuuluu sekä alueen sijaintiin nähden levinneisyydeltään eteläistä että pohjoista lajistoa. Vaarunjärven laskupuron lehdossa kasvaa lukuisia Keski-Suomessa uhanalaisia lehtokasveja, vuorijalavia sekä Suomen pohjoisin luonnonvarainen euroopanpähkinäpensas.

Lähteet 
 Keski-Suomen ympäristökeskus: Vaarunvuorten  Natura-alue  Luettu 1.2.2012

Viitteet 

Korpilahti
Suomen Natura-alueet
Keski-Suomen luonnonsuojelualueet
Jyväskylän nähtävyydet
Jyväskylän maankohoamat
Pyhän Joosefin roomalaiskatolinen kirkko (Mobile)

Pyhän Joosefin roomalaiskatolinen kirkko () on kirkko Mobilen kaupungissa Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kirkko valmistui vuonna 1907. Vuonna 1991 kirkko pääsi National Register of Historic Places -rekisteriin. Kirkko edustaa tyyliltään uusgoottilaista arkkitehtuuria. Kirkko on muurattu tiilistä.

Lähteet 
 

Yhdysvaltain kirkot
National Register of Historic Places -kohteet Alabamassa
Uskonto Alabamassa
Mobilen rakennukset ja rakennelmat
Cordeauxia edulis

Cordeauxia edulis on hernekasveihin kuuluva pensasmainen kasvi, jota tavataan Afrikassa. Se tuottaa ihmisravinnoksi ja rehuksi kelpaavia pähkinämäisiä siemeniä. Ylikäytön takia yeheb onkin muuttunut uhanalaiseksi.

Lähteet 

Hernekasvit
Rehukasvit
Ihmisravinnoksi käytetyt kasvit
Uhanalaiset kasvit
Chrétien Waydelich

Chrétien Waydelich (28. marraskuuta 1841 Strasbourg – ?) oli ranskalainen kroketinpelaaja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa kahden pallon yksinpelissä vuoden 1900 olympialaisissa Pariisissa.

Hän voitti lisäksi pronssia yhden pallon yksinpelissä.

Lähteet 

 sports-reference 
 World Croquet Federation 

Ranskalaiset olympiavoittajat
Kroketinpelaajat
Vuonna 1841 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Espoon Pesis

Espoon Pesis on espoolainen  vuonna 1995 nimellä Niittykummun Pesis perustettu pesäpallon erikoiseura. Seurassa on noin 160 lisensoitua pelaajaa. Seuran naisten edusjoukkue pelaa Suomensarjassa ja miesten edustusjoukkue pelaa Maakuntasarjassa kaudella 2022.
[Eero Karppinen on Espoon Pesiksen paras pelaaja]

Historia

Niittykummun Pesisksestä Espoon Pesikseen 
Niittykummun Pesiksen perustamiskirja päivättiin 24. marraskuuta 1995 perustajajäseninään Raija Kortelainen, Birgitta Juntumaa, Tarja Väänänen ja Ari Peltomaa. Ensimmäisenä kautenaan vuonna 1996, Niittykummun Pesiksen toiminnassa oli mukana viisi joukkuetta jotka osallistuivat Suur-Helsingin sarjoihin. Ensimmäisenä kautena seuran E-pojat voittivatkin kyseisen sarjan mestaruuden.

Vuoden 2001 aikana seurassa käynnistyi nimenvaihtoprosessi minkä seurauksena seura sai syksyllä uuden nimen, NiPe Espoo.Seuran toiminta keskittyi vuosien ajan lähinnä noin kuuden juniorijoukkueen ympärillä sekä tytöissä että pojissa. Vuonna 2004 seuran toimintaan tuli mukaan ensimmäistä kertaa myös miesten edustusjoukkue joka pelasi ensimmäisenä kautenaan aluesarjassa. Vuoden 2005 aikana seura lähensi yhteistyötä mm. naapuriseura Puna-mustien kanssa. Tytöt voittivat yhdistelmäjoukkueella alueellisen leirikarsinnan ja sijoittuivat valtakunnallisesti sijalle 15. Samana vuonna miesten joukkue pelasi ensimmäistä kertaa alueen Maakuntasarjassa.

Vuonna 2006 seuran joukkuemäärä oli kasvanut jo 16:een. Seuran miehet pelasivat Puna-Mustista Espoon Pesiksen nimelle siirretyllä joukkueella ensimmäistä kertaa Suomensarjassa.

Vuonna 2007 Poikajoukkueita oli yhteensä 8, joista E- ja D-ikäluokassa sekä peli- että kilpasarjan joukkueet. Miesten joukkue pelasi edelleen maakuntasarjassa. Tyttöjoukkueita oli yhteensä 5 sekä lisäksi Lady-pesisjoukkue, joka voitti kuntopesissarjan ylivoimaisesti.

Vuonna 2008 Tyttöjoukkueita oli pelikauden alkaessa 5, joista C-tytöillä kilpa- ja pelisarjan joukkue. Naisjoukkueita oli 2, jotka pelasivat aluesarjaa. Naisten ykkösjoukkue sijoittui sarjassa toiseksi. Poikajoukkueita oli 7, joista E- D- ja C-ikäisissä kilpa- ja pelisarjan joukkueet – D-ikäisissä yhteensä 3 joukkuetta. C-poikien kilpasarjajoukkue voitti valtakunnallisen Nuorisoleirin pelisarjan ja sijoittui aluesarjassa hopealle. D-poikien kilpasarjajoukkue sijoittui alueen kilpasarjassa pronssille. Miesten joukkueet pelasivat aluesarjaa ja maakuntasarjaa, jossa sijoituttiin pronssille.

Kaudella 2019 Espoon Pesiksen naisten joukkue pelasi ensimmäisenä espoolaisjoukkeena Naisten ykköspesiksessä. Vuonna 2019 seura oli mukana toteuttamassa valtakunnallista Tenavaleiriä sekä vuonna 2021 eteläisen alueen E-junioreiden Itä-Länsi -otteluita.

Kotikenttä 
Espoon Pesis pelaa kotiottelunsa Espoonlahdessa sijaitsevassa Mailapuistossa, Olarinniityn hiekkatekonurmella, Tuuliniityn hiekkatekonurmella, Kilon koulun hiekkatekonurmella ja Saunalahden koulun kentällä.

Joukkueet

Naisten Ykköspesisjoukkue 2021

Junioritoiminta

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Espoolaiset urheiluseurat
Pesäpalloseurat
Vuonna 1995 perustetut urheiluseurat
RDS-4

RDS-4 (ven. РДС-4, Reaktivnyi Dvigatel Spetsialnyi, lempinimi Tatjana, ven. Татьяна; myös 8U69/SN69/244N) oli Neuvostoliiton kehittelemä taktinen ydinase. Sen toimintamekanismi pohjautui imploosioon, ja sen fissiomateriaali oli pääosin (eniten vaikuttavana) plutonium-239. Pommin koko fissiilinen ainesosa painoi omamassaltaan 11,0 kg (4,2 kg Pu-239 + 6,8 kg U-235; jonka rikastusaste 90%).

RDS-4 ei tarkoita niin kutsuttua Joe 4 -ydinkoetta. Siinä testattiin lähes samana ajankohtana niin sanottua kiihdytettyä fissiopommia (RDS-6). Pommin mallinnuksen (fissio-osittainen fuusio-fissio) kutsumanimiä olivat sekä "voitaikinapasteija" (ven. слойка, slojka) että "kerroskakku" (eng. "Layer Cake").

"Tatjana"-pommi taikka räjähde ydinkärkenä oli aktiivikäytössä vuosina 1954–1965. Sitä käytettiin R-5M -ohjusten taistelukärkenä. Pommityypin ensimmäinen koeräjäytys tehtiin Semipalatinskissa 23. elokuuta 1953. Räjäytys oli ilmapudotus Iljushin Il-28 -tyyppisestä kevyestä pommituskoneesta 11 km:n korkeudesta. Räjäytyskorkeus oli 600 m.

Atomipommin rakenne oli Fat Man -pommia keveämpi sekä aerodynaamisempi. Räjähdelinssien määrä oli vähäisempi kuin Fat Manissa, jossa niitä oli kaikkiaan 96 kappaletta. Tatjanan räjähdysvoima oli 28 kilotonnia.

Alun perin atomipommi suunniteltiin pudotettavaksi strategisista Tu-4- ja Tu-16-pommikoneista. Myöhemmin myös keskiraskas taktinen pommituskone Il-28 N (Nositel) soveltui tähän tehtävään. Taktista ydinase Tatjanaa suunniteltiin myös Lavotškin La 400 Dal -ohjuksen taistelukärjeksi. Projekti keskeytettiin myöhemmin. Niin kutsutussa, Snowball-ydinkokeessa (suom. Lumipallo) Totskissa - nk. "Totskojen koeräjäytys", syyskuun 14. 1954: marssitettiin venäläisiä joukkoja, arviolta 44 000 henkeä: tuoreen ydinsaasteen yli, melkoisen pian atomipommin ydinräjähdyksen jäljiltä.

Yhdysvaltojen sotadoktriinia myötäillen, myös nopeat hävittäjäkoneet varusteltiin ydinpommitusten suorittamista varten, alkaen tyypistä MiG-19. Muun muassa MiG-21:stä kehitettiin N-versio (Nositel) tähän tarkoitukseen. Kuitenkin hitaampi, mutta suuremman hyötykuorman omaava Suhoi Su-7 oli soveliaampi taktinen pommituskone. Yhdysvallat varusti muun muassa omat Century Series -tyyppiset koneensa vastaavin vaihtoehdoin.

Lähteet 
Soviet/Russian Nuclear Arsenal 

Nuclear Research in the Soviet Union

Viitteet

Aiheesta muualla
https://www.1999.co.jp/eng/10784569
https://www.scalemates.com/kits/amodel-na72004-rds-4-tatyana--1340751 (muovista pienoismallia, assembly model kit markkinoivat verkkosivustot, joissa pommin visuaalinen kuva esitetään)

Ydinpommit
Suomi talviolympialaisissa 1964

Suomi saavutti Innsbruckin talviolympialaisista 1964 kymmenen mitalia, joista kolme oli kultaa, neljä hopeaa ja kolme pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui neljänneksi.

Mitalistit

Kultaa 
 Veikko Kankkonen – mäkihyppy, normaalimäki
 Eero Mäntyranta – maastohiihto, miesten 15 km
 Eero Mäntyranta – maastohiihto, miesten 30 km

Hopeaa 
 Veikko Kankkonen – mäkihyppy, suurmäki
 Mirja Lehtonen – maastohiihto, naisten 5 km
 Kaija Mustonen – pikaluistelu, naisten 1 500 m
 Väinö Huhtala, Kalevi Laurila, Eero Mäntyranta ja Arto Tiainen – maastohiihto, miesten 4×10 km viesti

Pronssia 
 Kaija Mustonen – pikaluistelu, naisten 1 000 m
 Arto Tiainen – maastohiihto, miesten 50 km
 Mirja Lehtonen, Senja Pusula ja Toini Pöysti – maastohiihto, naisten 3×5 km viesti

Lähteet 
 Finland at the 1964 Innsbruck Winter Games  Olympics at Sports-Reference.com 

1964
Talviolympialaiset 1964
Suomi talviolympialaisissa 1968

Suomi saavutti Grenoblen talviolympialaisista 1968 viisi mitalia, joista yksi oli kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kymmenenneksi.

Mitalistit

Kultaa 
 Kaija Mustonen – pikaluistelu, naisten 1 500 m

Hopeaa 
 Kaija Mustonen – pikaluistelu, naisten 3 000 m
 Eero Mäntyranta – maastohiihto, miesten 15 km

Pronssia 
 Eero Mäntyranta – maastohiihto, miesten 30 km
 Kalevi Laurila, Eero Mäntyranta, Kalevi Oikarainen ja Hannu Taipale – maastohiihto, miesten 4×10 km viesti

Lähteet 
 Finland at the 1968 Grenoble Winter Games  Olympics at Sports-Reference.com 

1968
Talviolympialaiset 1968
Isänmaan puolesta (televisiosarja)

Isänmaan puolesta (Homeland) on yhdysvaltalaisen kaapelitelevisioverkko Showtimen draamasarja, jonka loivat Howard Gordon ja Alex Gansa Gideon Raffin israelilaiseen Hatufim-sarjaan pohjautuen. Sarja kertoo kahdeksan vuoden sotavankeuden jälkeen kotiin palaavasta merijalkaväen sotilaasta (Damian Lewis) ja bipolaarisesta CIA:n virkailijasta (Claire Danes), joka uskoo al-Qaidan käännyttäneen sotilaan puolelleen.

Sarjan ensimmäinen kausi alkoi Showtimella 2. lokakuuta 2011. Jo saman kuukauden lopulla Showtime tiedotti tilanneensa sarjasta toisen 12 jakson tuotantokauden. Showtimen mukaan ensimmäisen kauden päätösjaksolla oli viisi miljoonaa katsojaa kaikki viralliset alustat mukaan lukien, mikä teki siitä verkon suosituimman uutuussarjan kauden päätösjakson. Kokonaisuudessaan ensimmäisen kauden jaksoilla oli keskimäärin 4,4 miljoonaa katsojaa.

Toinen kausi alkoi Yhdysvalloissa 30. syyskuuta 2012 ja lokakuussa varmistui, että sarjasta tehdään myös kolmas kausi. Se alkoi Yhdysvalloissa 29. syyskuuta 2013. Kolmannen kauden viimeinen jakso esitettiin 15. joulukuuta 2013. Neljäs tuotantokausi ohjelmasta alkoi pyöriä Yhdysvalloissa 5. lokakuuta 2014 alkaen ja sen viimeinen jakso esitettiin 21. joulukuuta 2014. Sarjan viides tuotantokausi esitettiin 4. lokakuuta ja 20. joulukuuta 2015 välillä. Showtime tiedotti 9. joulukuuta 2015 tilanneensa sarjasta kuudennen tuotantokauden, joka alkaisi vuoden 2016 aikana. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3 6. tammikuuta 2013 alkaen.

Kahdeksas ja viimeinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 9. helmikuuta 2020 ja viimeinen osa esitettiin 26. huhtikuuta 2020.

Päähenkilöt 

Lähde

Jaksot

Vastaanotto
Isänmaan puolesta on saanut erinomaisia arvioita, ja sen ensimmäisen kauden keskiarvo Metacriticissä on 92. Toisen kauden keskiarvo on 96. Kolmannesta tuotantokaudesta alkaen sarja ei kuitenkaan ole enää saavuttanut samanlaista suosiota kriitikoiden keskuudessa. Kolmannen kauden Metacritic-keskiarvo on 77, neljännen kauden 74 ja viidennen 76.

Claire Danes voitti roolistaan parhaan draamasarjan naispääosan Golden Globe -palkinnon vuosina 2012 ja 2013. Damian Lewis voitti parhaan miespääosan Golden Globen vuonna 2013. Myös itse sarja voitti parhaan draamasarjan Golden Globen vuosina 2012 ja 2013. Lesli Linka Glatter palkittiin Directors Guild of America Award –palkinnolla vuonna 2015 erinomaisesta ohjaustyöstä draamasarjassa jaksossa "Askel eteenpäin, kaksi taakse" (From A to B and Back Again).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Isänmaan puolesta Showtimen sivustolla 
 

2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
SAG-palkitut televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Golden Globe -palkitut televisiosarjat
Showtimen televisio-ohjelmat
HMS Diamond (D34)

HMS Diamond (viirinumero D34) on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 45 ilmatorjuntahävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin BAe Systems Naval Shipsin telakalta (vuodesta 2009 BAE Systems Surface Ships) Govanista, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 2005 telakkanumerolla 1063. Se laskettiin vesille 27. marraskuuta 2007 kumminaan Lady Johns ja päätti valmistajan koeajot heinäkuussa 2010. Alus otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 2011.

Alus saapui 22. syyskuuta 2010 kotisatamaansa Portsmouthiin, jossa telakka luovutti sen virallisesti puolustusministeriölle. Laivasto otti aluksen palvelukseensa 6. toukokuuta 2011 ja se aloitti operatiivisen palveluksensa heinäkuussa. Aluksen miehistön koulutus päättynee kesällä 2012.

Lähteet 

Tyypin 45 hävittäjät
Kampin kappeli

Kampin kappeli on Helsingin Kampissa Narinkkatorin laidalla sijaitseva kappeli. Se paljastettiin hupun alta 1. helmikuuta 2012. Kappeli kuuluu Helsingin designpääkaupunkivuoden hankkeisiin, ja sen on suunnitellut arkkitehti Mikko Summanen Arkkitehtitoimisto K2S:stä.

Kappelissa pidetään hartaustilaisuuksia, mutta sitä ei ole mahdollista varata esimerkiksi häitä tai kastetilaisuuksia varten. Siellä on sekä seurakunnan että sosiaaliviraston työntekijöitä.

Kappeli voitti The Chicago Athenaeum: International Architecture Awards For The Best New Global Design -palkinnon vuonna 2010. Vuonna 2021 Kampin kappelin julkisivu jouduttiin hiomaan ja vahaamaan. Kappeli suljettiin remontin vuoksi yleisöltä 29.3.2021 ja avattiin uudelleen yleisölle 1.9.2021

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kampin kappeli Helsingin seurakuntayhtymän sivulla
Kampin kappeli Helsingin kaupungin sivulla 

Kappeli
Suomen puukirkot
Helsingin kappelit
Irma Airisto

Irma Kaarina Airisto, o.s. Isola (14. joulukuuta 1920 Hausjärvi – 31. maaliskuuta 1990 Riihimäki) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja, runoilija ja näytelmäkirjailija.


Elämäkerta 
Irma Airiston vanhemmat olivat Toini ja Mauno Isola. Mauno Isola tunnetaan joululaulun ”Me käymme joulun viettohon...” sanoittajana. 

Irma Airisto pääsi ylioppilaaksi 1939 Riihimäen yhteislyseosta ja valmistui kuvaamataidon opettajaksi 1945. Hän toimi Riihimäen lyseon kuvaamataidon opettajana 1957–1984.

Airisto kirjoitti useita kymmeniä näytelmiä ja perusti myös Riihimäen lyseoon näytelmäkerhon sekä Riihimäen kansalaisopiston yhteyteen Ermina-näyttämön.

Näytelmiä 
 Teinien näytelmiä. Tekijän kuvittama. WSOY 1964
 Viimeinen hevosmies. 1973
 Kuunvaloa ja muita näytelmiä kouluille ja kerhoille. Piirroskuvitus kirjoittajan. WSOY 1975
 Kapsäkki. 1976
 En etsi valtaa loistoa. 1979 
 Joulunpunaista. 1980
 Kamala tapaus Pohjolassa. 1986 
 Lumihiutaleita. 1988 
 Lyöppijuusto ja kurjenkello. 1988

Muita teoksia 
 Nuori runo: Runovalikoima. 1945
 Riihimäen taideyhdistys 20 vuotta: 1956–1976. Riihimäki 1976
 Runoja Riihimäelle. Riihimäen kulttuurilautakunta, Riihimäki 1989

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen kirjailijat.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Kuvaamataidonopettajat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Titanic (vuoden 1943 elokuva)

Titanic on vuonna 1943 ilmestynyt saksalainen sota-aikainen propagandaelokuva, jonka ovat ohjanneet Werner Klingler ja Herbert Selpin. Pääosia esittävät Sybille Schmitz ja Hans Nielsen. Elokuvan tarkoitus oli käyttää RMS Titanicin uppoamista hyväkseen saattaakseen brittiläiset ja amerikkalaiset kapitalistit huonoon valoon ja kunnioittaa laivalla olleita saksalaisia sankareina.

Gestapo pidätti elokuvan toisen ohjaajan Selpinin hänen laivan henkilökuntaan kohdistuvien lausuntojensa takia. Hänet löydettiin myöhemmin kuolleensa sellistään ja Gestapon mukaan Selpinin kuolinsyy oli itsemurha.

Elokuva kuvattiin Itämerellä Cap Arcona -laivalla. 

Elokuva sai ensi-iltansa saksalaisten miehittämässä Pariisissa, mutta propagandaministeri Joseph Goebbels kielsi elokuvan pian sen ensi-illan jälkeen, sillä hänestä elokuvassa esiintyvä matkustajien paniikki muistutti liiaksi saksalaiskatsojia heidän pelostaan liittoutuneiden pommituksia kohtaan. Osaa elokuvan kohtauksista hyödynnettiin vuonna 1953 valmistuneessa elokuvassa Titanicin kohtalonyö.

Titanic löydettiin uudestaan vuonna 1949, mutta se joutui lännessä useimmissa maissa esityskieltoon. Elokuvaa esitettiin joitain kertoja Saksan televisiossa, mutta vasta 1992 se julkaistiin leikeltynä huonolaatuisena VHS-kopiona. Videokopiosta oli poistettu suurin osa kohtauksista, jotka sisälsivät natsipropagandaa. Vuonna 2005 Titanic julkaistiin entisöitynä special edition -DVD:nä.

Näyttelijät

Lähteet 

Katastrofielokuvat
Propagandaelokuvat
Vuoden 1943 saksalaiset elokuvat
Saksalaiset mustavalkoelokuvat
Titanic
Propaganda Natsi-Saksassa
Masterpiece

Masterpiece tai Masterpieces voi viitata:

Musiikki

Albumit 
 Masterpiece, yhtyeen The Temptations albumi vuodelta 1973
 Masterpiece, yhtyeen The Isley Brothers albumi vuodelta 1985
 Masterpiece, Pierangelo Bertolin kokoelma-albumi vuodelta 2000
 Masterpiece, duon Rakim y Ken-Y albumi vuodelta 2006
 Masterpiece, Nathanin albumi vuodelta 2006
 Masterpiece, Just-Icen albumi vuodelta 1990
 Masterpieces, Bob Dylanin albumi vuodelta 1978
 Masterpieces, HammerFallin albumi vuodelta 2008

Kappaleet 
 "Masterpiece", yhtyeen The Temptations kappale vuodelta 1973
 "Masterpiece", yhtyeen Atlantic Starr kappale vuodelta 1992
 "Masterpiece", Golden Globe -palkinnon voittanut kappale Madonnalta
 "Masterpiece", Mami Kawadan kappale vuodelta 2009
 "Masterpiece", Basshunterin kappale 2018

Muut 
 Masterpiece, Elise Broachin ja Kelly Murphyn palkittu romaani vuodelta 2008
 Masterpiece, lautapeli
 Chris Mordetzky, yhdysvaltalainen ammattipainija lempinimeltään "The Masterpiece"
 Masterpiece, televisiosarja PBS:lla
Hapsikat

Hapsikat (Ruppia) on vesikasvisuku Alismatales-lahkossa. Se kuuluu ainoana sukuna hapsikkakasvien (Ruppiaceae) heimoon. Aiemmin hapsikat on sijoitettu toisinaan vitakasveihin (Potamogetonaceae). Suku on nimetty saksalaisen Heinrich Bernard Ruppin (1688–1719) mukaan.

Hapsikoita on enintään kymmenen lajia, joita kasvaa kosmopoliittisesti merissä kaikkien mantereiden rannikoilla. Eurooppaa lukuun ottamatta hapsikoita tavataan myös makeissa vesissä. Suomessa hapsikoita kasvaa harvinaisina Itämeren rannikoilla murtovedessä Virolahdelta Keski-Pohjanmaalle.

Morfologisia ja anatomisia tuntomerkkejä 
Hapsikat kasvavat usein murtovedessä tai makeassa vedessä uposkasveina. Niiden juuret ovat haarautumattomia ja varret nivelikkäitä; nivelvälit (internodit) ovat hyvin kehittyneet. Lehdet ovat kahteen riviin järjestyneitä, sahaisia, yksisuonisia, tupessa ei ole kielekettä, sen sijaan on korvakemainen muodostuma. Kukinto on tähkämäinen ja siinä on kaksineuvoisia kukkia. Siitepölyhiukkaset ovat pitkänomaisen kaarimaisia ja niissä on kolme ituaukkoa. Varrellisia ja erillisiä emilehtiä on 2–16, tavallisesti neljä. Ne ovat vartalottomia, ja luotti on enemmän tai vähemmän kilpimäinen. Siemenaiheiden siitereikä eli mikropyle on molempien kalvojen eli integumenttien muodostama (bistomaalinen), ja laitasolukko on noin seitsemän solukerroksen paksuinen. Hedelmä on kannellinen pikku luumarja. Siemenkuori (testa) on kaksikerroksinen; ulomman kerroksen solut ovat kookkaita ja niiden soluseinissä on haaraisia ulokkeita. Siemenessä on endospermi eli siemenvalkuainen (ns. helobiaalista tyyppiä), ja sirkkajuuri on lateraalinen. Hapsikoiden kromosomiluku on n=8–12, 15.

Hapsikoiden taksonomiaa 
Hapsikat ovat läheisiä sukulaisia heimolle Cymodoceaceae, johon ne voitaisiin yhdistää. Heimot muodostavat yhteisen kladin eli kehityslinjan, jota määrittävät lehtien sahalaitaisuus, kukan vastakohtaisuus, mikä on syntynyt kukkaosien surkastumisen myötä, ja hetiön kaksilukuisuus.

Vesilinnut syövät hapsikoiden hedelmiä, joten kaukolevintä on lajeilla hyvin todennäköistä ja lajit risteytynevät helposti. Siksi on vaikeaa päästä selville lajien todellisesta määrästä. Suomessa esiintyy kaksi hapsikkalajia: merihapsikka ja kiertohapsikka. Ne ovat hentoja uposkasveja, joilla on pitkät rihmamaiset lehdet.

Lajeja 
 Ruppia cirrhosa – kiertohapsikka
 Ruppia didyma
 Ruppia drepanensis
 Ruppia filifolia
 Ruppia maritima – merihapsikka
 Ruppia megacarpa
 Ruppia polycarpa
 Ruppia tuberosa

Lähteet
M/S Finlandia

M/S Finlandia on suomalaisen Eckerö Linen matkustaja-autolautta, jonka varustamo osti vuonna 2012 italialaiselta Moby SpA:lta korvatakseen sillä Helsinki–Tallinna-reitillä liikennöivän M/S Nordlandian (nyk. M/S Almariya). Finlandian alkuperäinen nimi oli M/S Moby Freedom. Virolaisella Tallinkilla oli käytössään M/S Finlandian sisaralus M/S Superstar (nyk. M/S Pascal Lota) Helsinki–Tallinna-reitillä vuosina 2008–2017. 

Finlandian pituus on 175 metriä, leveys 27,6 metriä ja syväys seitsemän metriä. Vetoisuus on 36 093 tonnia. Neljä Wärtsilän dieselmoottoria tuottaa 50 400 kilowatin yhteistehon, jolla saavutetaan 27 solmun huippunopeus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Etelä-Koreassa, ja se peruskorjattiin vuoden 2012 aikana Ruotsissa Landskronan telakalla.

Alus tuli Eckerö Linen liikenteeseen, kun ensimmäinen matka omistajanvaihdoksen jälkeen tehtiin 31. joulukuuta 2012. Lähtöjä on päivittäin kolme sekä Helsingistä että Tallinnasta. Matka-aika on 2,5 tuntia suuntaansa, joten matka-aika lyheni parhaimmillaan yli tunnin verrattuna edeltäneeseen M/S Nordlandiaan.

Finlandian tultua käyttöön Eckerö Line otti käyttöön uuden yritysilmeensä.

Laiva on ainoa matkustaja-autolautta, joka liikennöi Helsinki–Tallinna-välillä Suomen lipun alla.

Alus telakoitiin tammikuussa 2019, jolloin laivaan tehtiin uusi sisäänkäynti ja samalla alus sai maasähkövalmiuden.

Laivan palvelut 
Laivalla on kuusi ravintolaa, kaksi myymälää, kokoustiloja sekä uusi Extra-matkustusluokka, jossa lipun hintaan sisältyy juomat, ateria, päivän lehdet sekä langaton internetyhteys. Laivan keulaosassa on kaksikerroksinen baari, jossa sijaitsee myös esiintymislava.

Kansikuvaus 

 Kansi 9: aurinkokansi, Bar Laituri, komentosilta.
 Kansi 8: Cafeteria Satama, Buffet Eckerö, Bar Naissaar, Popup Shop, Pub Telakka, Pub Jätkäsaari, Bar Paja, Bar Nosturi (yläkerta)
 Kansi 7: hyttejä, Bar Nosturi (alakerta)
 Kansi 6: hyttejä, laivaan- ja maihinnousu, neuvonta, konferenssi- ja loungetilat, Eckerö Market & Parfymeria
 Kansi 5: autokansi
 Kansi 4: autokansi
 Kansi 3: autokansi
 Kansi 2: konehuoneet ja muita teknisiä tiloja

Lähteet

Aiheesta muualla 

Autolautat
Eckerö-konserni
Seulonnan keskeiset artikkelit
Black and White

Black and white voi viitata:

Elokuva ja televisio 
 Black and White, mykkäelokuva vuodelta 1913
 Black and White, James Tobackin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1999
 Black and White, yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 1999
 Mustaa ja valkoista (engl. Black and White), australialainen draamaelokuva vuodelta 2002

Videopelit 
 Black & White, Lionhead Studiosin peli
 Black & White: Creature Isle, laajennuspaketti yllä olevaan peliin vuodelta 2002
 Black & White 2, jatko-osa yllä olevaan peliin
 Black & White 2: Battle of the Gods, laajennuspaketti yllä olevaan peliin vuodelta 2006
 Pokémon Black and White, Nintendo DS-käsikonsolissa pelattava Pokémon-peli

Julkaisut 
 Black and White, David Macaulayn lastenkirja vuodelta 1990
 Black & White, Shiva Naipaulin kirja Jonestownin joukkuitsemurhasta vuodelta 1980
 Black and White, Kesslerin ja Kittredgen supersankariromaani vuodelta 2009
 Black & White, Dani Shapiron romaani vuodelta 2007
 Black and White, brittiläinen viikkolehti vuosilta 1891–1912
 Black+White, taidelehti

Musiikki 
 Black & White, suomalainen yhtye

Kappaleet 
 "Black & White", AAA:n kappale
 "Black and White", Static-X:n kappale
 "Black and White", Three Dog Nightin kappale
 "Black and White", Kaliopin kappale ja Makedonian Eurovisionedustuskappale vuonna 2012
 "Black and White," kappale Jackson Brownen albumilta Lives in the Balance
 "Black and White," kappale Deep Purplen albumilta The House of Blue Light
 "Black and White," kappale Sarah McLachlanin albumilta Surfacing
 "Black and White," kappale Screaming Jetsin albumi World Gone Crazy
 "Black and White," kappale The String Cheese Incidentin albumilta Outside Inside
 "Black and White," kappale Todd Rundgrenin albumilta Faithful
 "Black and White," kappale The Upper Roomin albumilta Other People's Problems
 "Black and White," kappale INXS:n albumilta Shabooh Shoobah
 "Black and White," kappale dB:n albumilta Stands for Decibels
 "Black & White," kappale In Flamesin albumilta Reroute to Remain

Albumit 
 Black & White, Janie Fricken albumi vuodelta 1986
 Black & White, Pointer Sistersin albumi vuodelta 1981
 Black & White 050505, Simple Mindsin albumi vuodelta 2005
 Black and White, The Stranglersin albumi vuodelta 1978
 Black and White, Tony Joe Whiten albumi vuodelta 1968
 Black and White, vuoden 1999 elokuvan soundtrack-albumi
 Black and White, BoDeans albumi vuodelta 1991
 The Black and White Album, The Hivesilta
 The Black and White Album, Imani Coppolan albumi vuodelta 2007
 Black and White, The Frezan albumi vuodelta 2008
 Black & White, G.NA:n albumi vuodelta 2011
 Black and White, The Mainen albumi vuodelta 2010
 Black & White, Royal Tailorin albumi vuodelta 2011
 Black & White, Wretch 32:n albumi vuodelta 2011
 Black & White, John's Childrenin albumi vuodelta 2011

Muuta 
 Black & White, viskisekoitus
 Black & White Records, levy-yhtiö
 Black. White., tositelevisio-ohjelma
 Black & White Festival, Portugalissa järjestettävä taidefestivaali
 Black & White, Lionhead Studiosin kehittämä pelisarja

Katso myös 
 "Black or White", Michael Jacksonin kappale vuodelta 1991
DJ Hero

DJ Hero on FreeStyleGamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema musiikkipeli. Peli on spin-off Guitar Hero -pelille, eli pelaaja pääsee pelaamaan DJ-pöydällä Guitar Heron kaltaista rytmipeliä. DJ Hero julkaistiin lokakuussa 2009 PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Wiille. Pelissä on yli 90 remixiä, jotka on yleensä miksattu kahdesta eri kappaleesta. Pelissä on myös kymmenen kappaletta, jotka voi soittaa Guitar Hero -kitaralla DJ:n kanssa. Pelin jatko-osa DJ Hero 2 julkaistiin lokakuussa 2010.

Pelaaminen

Pelissä on kolme eriväristä nappia (vihreä, punainen, sininen), joita pelaajan täytyy painaa oikeaan tahtiin ruudussa tulevien pallukoiden kanssa. Pitkissä nuoteissa pelaajan pitää painaa oikeanväristä painiketta pohjassa ja heiluttaa levyä edestakaisin eli ”scratchata”. Pöydästä löytyy myös cross-fader-tanko sekö euphoria-näppäin, jolla pelaaja voi aktivoida "star powerin" kaltaisen efektin, joka on tuttu Guitar Herosta. Pejaajalla on myös mahdollisuus saada käyttöön rewind-toiminto, jolla hän voi kelata kappaletta taaksepäin.

DJ’t
DJ Heroon ovat tehneet remixijä muun muassa DJ Shadow, Z-Trip, DJ AM, Grandmaster Flash, DJ Jazzy Jeff ja Daft Punk. Kaikki nämä löytyvät myös pelattavana hahmona pelissä.

Kappalelista

Vastaanotto

DJ Hero sai positiivisia arvioita pelilehdistöltä. GameRankings antoi pelille 88.4 % arvion ja Metacritic puolestaan 86 pistettä sadasta. Pelaaja-lehti antoi pelille kahdeksan pistettä kymmenestä ja kehui erityisesti ohjaimen käyttöä hauskaksi ja tyydyttäväksi. Kuitenkin huonoksi puoleksi pelissä nousi kappaleiden pituus ja puuduttavuus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Musiikkipelit
Vuoden 2009 videopelit
PlayStation 2 -pelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
Wii-pelit
Guitar Hero
Kaakkurin tarina

Kaakkurin tarina  on vuonna 2012 julkaistu kuvateos, joka kertoo kaakkureiden tositarinan. Kirjan teksti ja kuvat ovat Tuomo Björkstenin.

Kirjan pääosassa on Heikiksi ristitty kaakkuri. Se joutuu vaikeaan tilanteeseen, kun sen puoliso kuolee ja siitä tulee yksinhuoltaja. Kirjan tarinassa kerrotaan, kuinka kaakkureiden elämä muistuttaa huomattavasti ihmisten elämää. Niin kaakkurit kuin ihmisetkin deittailevat, riitelevät ja ovat laihdutuskuurilla. 

Kirjan kuvat on otettu pääasiassa Pirkanmaalla. Sen liitteenä on Tero Linjaman äänittämä levy lintujen äänistä.

Björksten on Jyväskylässä syntynyt, nykyisin Tampereella asuva Aamulehden toimittaja, joka aloitti luontokuvauksen jo 1997 mutta digijärjestelmäkameran hankinta vuonna 2004 sai hänet innostumaan oikein todella.

Kriitikoiden arvioissa teos saa myönteisen vastaanoton. Tekstistä on sanottu, että siitä ”huokuu – – rakkaus luontoon – sekä kärsivällisyys, jota harrastuksessa tarvitaan”. Pertti Koskimiehen joissakin viestimissä esittämiin negatiivisiin arvioihin häirintäväitteisiin Björksten on vastannut kirjan verkkosivulla.

Katso myös
Luettelo lintukirjoista

Lähteet

Aiheesta muualla
Kaakkurin tarina Docendon sivuilla

Kuikkalinnut
Kuvateokset
Luontovalokuvaus
Kirjat linnuista
Vuoden 2012 kirjat
Suomalaiset biologian tietokirjat
Adlene Harrison

Adlene Harrison (19. marraskuuta 1923 Dallas, Texas – 19. helmikuuta 2022 Dallas, Texas) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi vuonna 1976 siirtymäkauden ajan Dallasin pormestarina ja oli ensimmäinen nainen tässä virassa. Hän oli ollut demokraattien kaupunginvaltuutettuna vuodesta 1973. Harrisonia edelsi pormestarin tehtävissä Wes Wise, joka erosi lähdettyään ehdolle kongressiedustajaksi. Harrison toimi pormestarina, kunnes Robert Folsom tuli valituksi.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset pormestarit
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Rantasuon raatajat

Rantasuon raatajat on Orvo Saarikiven ohjaama elokuva vuodelta 1942. Elokuva perustuu 
Urho Karhumäen vuonna 1923 ilmestyneeseen romaaniin Rantasuon sankarit, josta ilmestyi uusittu laitos vuonna 1943 elokuvan ensi-illan jälkeen nimellä Rantasuon raivaajat. Romaani murrosvuosilta .

1860-luvulle Hämeeseen sijoittuvan elokuvan päähenkilön rooliin Rantasuon nuoreksi isännäksi Taavetiksi valittiin yli-ikäinen Eino Kaipainen. Taavetti onnistuu viemään kilpakosijan nenän edestä suuren tilan tyttärestä Maijasta itselleen morsiamen (Ansa Ikonen). Avioliitto ei kuitenkaan ole auvoisaa, vaan sitä koettelevat niin luonnonvoimat kuin ihmisetkin. Sota-aikainen isänmaallishenkinen elokuva heijastelee ajan henkeä siinä, kuka maan ja isänmaan omistaa.

Näyttelijät

Lähteet

	

Orvo Saarikiven ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1942 suomalaiset elokuvat
Pertti Puikkonen

Pertti Puikkonen (s. 7. joulukuuta 1954 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Puikkonen aloitti uransa hevosten parissa 1970-luvun alussa. Joulukuuhun 2013 mennessä hän on ajanut urallaan yli 36 000 starttia, joista voittoja on kertynyt yli 3 000. Puikkonen on pitänyt omaa valmennustallia Vermon raviradalla vuodesta 1978-2021. Puikkonen on voittanut vuodesta 1978 lähtien vähintään yhden lähdön vuosittain Vermossa. Tunnetuin hänen valmentamistaan hevosista on tamma I.P. Vipotiina, jolla Puikkonen on voittanut Ravikuningatar-tittelin kolmasti peräkkäin vuosina 2009–2011.

Puikkonen tunnetaan myös iskelmälaulajana.  Hän on julkaissut kolme albumin. . Hänen veljensä Raineri Puikkonen on ohjastanut myös yli tuhat voittoa. Tytär Bea-Maria Puikkonen (s. 11.7.2000) on myös mukana raviurheilussa ja toimii isänsä tallilla Espoossa.

Lähteet 
Pertti Puikkonen Vermo.fi (archive.org)

Viitteet 

Suomalaiset raviohjastajat
Suomalaiset ravivalmentajat
Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Yrjö-Olavi Aav

Yrjö-Olavi Aav (s. 1946) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, joka toimi STS-Pankin viimeisenä pääjohtajana. Hän siirtyi Kansallis-Osake-Pankin (KOP) järjestöpankin johtajaksi sen jälkeen, kun KOP osti STS-Pankin marraskuussa 1992. Myöhemmin hän on työskennellyt Merita Järjestöpankin yksikönjohtajana ja nykyisin Urheiluopistosäätiön hallituksessa.

Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Aavin sakkorangaistukseen luottamusaseman väärinkäytöstä Urheiluopistosäätiössä. Urheiluopistosäätiö oli jakanut vaalirahoitusta ehdokkaille vastoin omia sääntöjään. Aav oli työskennellyt säätiön asiamiehenä 2005–2009.

Lähteet 

Suomalaiset pankinjohtajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Siltala

Siltala voi viitata seuraaviin:

Henkilöitä 
 Anne Siltala (s. 1969), keskimatkojen juoksija
 Antti Siltala (s. 1984), suomalainen lentopalloilija
 Antti Siltala (1878–1910), suomalainen eläintieteilijä
 Beni Siltala (s. 1953), suomalainen laulaja
 Hannu Siltala (1964–2011), suomalainen toimittaja
 Helena Siltala (1930–2022), suomalainen laulaja
 Juha Siltala (s. 1957), suomalainen historioitsija
 Mika Siltala (s. 1961), suomalainen elokuvien levittäjä ja maahantuoja
 Raine Siltala (s. 1984), suomalainen urheilujournalisti, rumpali ja mainostoimistoyrittäjä
 Reijo Siltala (s. 1978), suomalainen filosofian tohtori
 Touko Siltala (s. 1957), suomalainen kirjankustantaja
 Väinö Kustaa Siltala (1885–1925), suomalainen voimamies

Muita merkityksiä 

 Siltala, kirjankustannusyhtiö
 Siltala Yachts, Pöytyällä toiminut veneveistämö, nykyiseltä nimeltään Nauticat
 Siltalan pehtoori, Harald Selmer-Geethin romaani, ja siihen perustuvat elokuvat
 Siltalan pehtoori, Risto Orkon ohjaama elokuva vuodelta 1934
 Siltalan pehtoori, Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1953
Helander

Helander on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Antti Helander (1851–1929), suomalainen rehtori, valtiopäivämies ja tietokirjailija
 Arne Helander (1901–1994), suomalainen arkkitehti
 Benjamin Helander (1876–1949), suomalainen metsänhoitaja, Tapion toimitusjohtaja
 Dick Helander (1896–1978), ruotsalainen piispa ja professori
 Eemil Helander (s. 2001), suomalainen kestävyysjuoksija ja maastohiihtäjä
 Eila Helander (s. 1946), suomalainen kirkkososiologian professori
 Elisabeth Helander (s. 1942), suomalainen radiokemisti
 Filip Helander (s. 1993), ruotsalainen jalkapalloilija
 Gunvor Helander (s. 1941), suomalainen kanttori, kirkkomuusikko ja lähetystyöntekijä
 Hannu Helander (s. 1956), suomalainen jääkiekkoilija
 Henna Helander (s. 1971), suomalainen arkkitehti
 Hugo Helander (1873–1963), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Jaakko Helander (s. 1971), suomalainen kasvatustieteen tohtori, sosiaalipsykologi, psykoterapeutti ja ohjauksen dosentti
 Jalmari Helander (s. 1976), suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Karl Jakob Helander (1816–1879), suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies
 Kristiina Helander, Tiina Tiikeri (s. 1961), suomalainen laulaja
 Marja Helander (s. 1965), saamelainen valokuvaaja
 Mikko Helander (s. 1960), suomalainen diplomi-insinööri, M-Realin toimitusjohtaja
 Niilo Helander (1865–1930), suomalainen valtiopäivämies, kunnallisneuvos ja kulttuurisäätiön perustaja
 Nils Helander (1922–1994), suomalainen TK-valokuvaaja. 
 Oliver Helander (s. 1997), suomalainen keihäänheittäjä ja käsipalloilija
 Olli Helander (1801–1886), Veten-Olli, suomalainen messinkivaluri ja valtiopäivämies
 Olof Henrik Helander (1814–1868), suomalainen pappi ja valtiopäivämies
 Ossi Helander (s. 1969), suomalainen seiväshyppääjä ja valmentaja
 Richard Helander (1870–1941), suomalainen rakennusmestari 
 Seija Helander, o.s. Vilén (s. 1970), suomalainen kirjailija
 Tuija Helander (s. 1961), suomalainen pikajuoksija ja viisiottelija
 Viktor Laurentius Helander (1822–1905), suomalainen pappi, rehtori, valtiopäivämies ja rovasti, Karl Jakob Helanderin veli
 Vilhelm Helander (s. 1941), suomalainen arkkitehti
 Voitto Helander (1937–2009), suomalainen valtio-opin professori
 Werner Olof Helander (1882–1949), suomalainen Nobel-Standard Oy:n toimitusjohtaja
 Yrjö Helander (1896–1969), suomalainen seiväshyppääjä.

Helander kirjailijanimenä 
 Piera Klemetinpoika Helander, saamelaisen kirjailija Pedar Jalvin käyttämä kirjailijanimi.

Nimen muita merkityksiä 
 Huutokauppa Helander, Helsingissä toimiva huutokauppakamari.

Katso myös 
Helanen, vuonna 1906 Helader-nimen tilalle otettu sukunimi
Päivänsalo, vuonna 1906 Helander-nimen tilalle otettu sukunimi.
Lepistö

Lepistö on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi
 Arto Lepistö (s. 1954), Lapuan ent. kaupunginjohtaja
 Eeli Lepistö (1926–1973), SDP:n kansanedustaja
 Eeva Lepistö (s. 1943), toimittaja ja sarjakuvien suomentaja
 Einari Lepistö (1916–2001), Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen pääsihteeri
 Hannu Lepistö (s. 1946), mäkihyppyvalmentaja
 Heimo Lepistö (1908–1975), näyttelijä ja ohjaaja
 Janette Lepistö (s. 1996), suomalainen pesäpalloilija
 Joonas Lepistö (s. 1982), suomalainen toimittaja ja muusikko
 Joonas Lepisto (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
 Juho Lepistö (1861–1941), Suomalaisen puolueen kansanedustaja
 Jussi Lepistö (s. 1960), jääkiekkoilija
 Kaarlo Lepistö (k. 1918), eräs Tikkurilan punakaartin johtajista
 Kalle Lepistö (1827–1882), selvänäkijä ja kansanparantaja
 Kalle Lepistö, urheilutoimittaja
 Kari Lepistö (1946–2007), vaate- ja pukusuunnittelija
 Laura Lepistö (s.  1988), taitoluistelija
 Lauri Lepistö (s. 1996), maastohiihtäjä
 Lotta Henttala (o.s. Lepistö, s. 1989), maantiepyöräilijä
 Marjatta Heino (o.s. Lepistö, s. 1942), pesäpalloilija
 Markku Lepistö (s. 1963), harmonikkataiteilija, säveltäjä  ja sovittaja
 Matti Lepistö (1901–1991), SDP:n kansanedustaja ja ministeri
 Nils Lepistö (1827−1893), merimies ja kullankaivaja
 Pirkko Lepistö (1922-2005), taidemaalari, naivisti
 Päivi Lepistö (s. 1973), laulaja
 Sami Lepistö (s. 1984), jääkiekkoilija
 Timo Lepistö (s. 1937), matematiikan professori, Tampereen teknillisen korkeakoulun rehtori 1985–1996
 Toivo Lepistö (1921-2010), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Paula Lepistö, televisiosarjassa Salatut elämät
Kuusela

Kuusela on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja suomalaisia nimenkantajia ovat:

 Armi Kuusela (oik. Armi Kuusela-Williams, e. Kuusela-Hilario, s. 1934), Miss Universum -kilpailun voittaja
 Esko Kuusela (1942–2016), yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, kauppaneuvos
 Hanna Kuusela, kulttuurintutkija, tietokirjailija, mediakulttuurin dosentti ja akatemiatutkija
 Hannu Kuusela (s. 1961) Harjavallan kaupunginjohtaja
 Hilkka Kuusela (1932–1995), Pogostan Hilkka, Pogostan Sanomien päätoimittaja
 Ilpo Kuusela (s. 1960), keskimatkojen juoksija 
 Janne Kuusela, laulaja, kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja
 Joonas Kuusela (s. 1990), jääkiekkomaalivahti
 Jouko Kuusela (1934–2020), haitarinsoittaja
 Juho Erland Kuusela (1912–1988), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Julius Kuusela (s. 1998), korkeushyppääjä
 Kalle Kuusela (s. 1975), vaatesuunnittelija
 Katja Kuusela (s. 1974), seitsenottelija ja pikajuoksija
 Keijo Kuusela (1921–1984), jääkiekkoilija
 Kimi Kuusela (s. 2001), jääkiekkoilija
 Kimmo Kuusela (s. 1962), sseiväshyppääjä
 Kristian Kuusela (s. 1983), jääkiekkoilija
 Kullervo Kuusela (1924–2003), metsätieteilijä ja professori
 Lasse Kuusela (1928–2007), laulaja
 Lempi Tuomi (o.s. Kuusela, 1882–1958), kansanedustaja
 Marjo Kuusela (oik. Marjo-Leena Kuusela-Kitti, s. 1946), tanssija ja koreografi
 Martti Kuusela (s. 1945), jalkapallovalmentaja
 Matti Kuusela (s. 1956), toimittaja
 Mikko Kuusela (s. 1987), maastohiihtäjä
 Panu Kuusela (s. 1979 ), jalkapalloilija
 Petteri Kuusela (s. 1963), koripalloilija
 Seppo Kuusela (1934–2014), koripalloilija
 Toni Kuusela (s. 1994), keihäänheittäjä
 Walter Kuusela (1903–1985), kansanedustaja
 Viktor Kuusela (1925–2017), taidegraafikko
 Ville Kuusela (s. 1985), salibandyn pelaaja
 Yrjö Kuusela (1897–1918), jääkäri.

Muita merkityksiä 

 Kuusela, Lappeenrannan kaupunginosa

Katso myös 

 Kuusla
Honkala

Honkala voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi
 Anna Honkala (s. 2001), suomalainen pesäpalloilija.
 Cheri Honkala (s. 1963), yhdysvaltalainen poliitikko
 Karoliina Honkala (s. 1973), suomalainen kemisti ja professori
 Leo Honkala (1933–2015), suomalainen painija, painivalmentaja ja olympiamitalisti
 Matti Honkala (1942–2011), suomalainen galleristi ja taidemaalari
 Matti Honkala (s. 1945), suomalainen vuorineuvos, Kesko Oy:n pääjohtaja
 Niilo Honkala (1906–1994), suomalainen toimitusjohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja
 Noora Honkala (s. 1992), suomalainen ultrajuoksija
Sakari Honkala (1883–1947), suomalainen jääkäri
 Sakari Honkala (1895–1966), suomalainen maanviljelysneuvos ja kansanedustaja

Muita
 Aitoon Honkala, tanssilava  Pälkäneellä aiemman Luopioisten kunnan alueella
 Monitoimitalo Honkala, monitoimitalo Honkajoella

Katso myös
 Honkola

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Katajala

Katajala on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:

Paikka 
 Katajala, kylä Pirkkalassa

Henkilö 
 Kimmo Katajala (s. 1958), suomalainen historiantutkija
 Tuomas Katajala (s.  1975), suomalainen oopperalaulaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Tuomela

Tuomela voi viitata seuraaviin:

Sukunimi
 Elias Tuomela (s. 1996), suomalainen jalkapalloilija
 Emilia Tuomela (s. 2002), suomalainen jalkapallomaalivahti
 Heikki Tuomela (1922–1991), suomalainen taidemaalari
 Irja Tuomela (s. 1943), suomalainen keihäänheittäjä
 Jukka Tuomela, suomalainen matematiikan professori
 Marko Tuomela (s. 1972), suomalainen  jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Mauri Tuomela (1870–1945), suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kansanedustaja (Suomalainen puolue)
 Oiva Tuomela (1919–1968), suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari
 Raimo Tuomela (1940–2020), suomalainen filosofi ja professori
 Tanja Eteläaho (o.s. Tuomela, s. 1979), suomalainen lentopalloilija
 Tapio Tuomela (s. 1958), suomalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari
 Tiina Tuomela (s. 1960), suomalainen lääkäri ja kristillisdemokraattinen poliitikko
 Uuno Tuomela (e. Häggman) (1882–1936), suomalainen yleisurheilija
 Viljo Tuomela (oik. Matti Hyttinen, 1895–1977), suomalainen runoilija.

Muita
 Tuomelan koulu, koulu Vantaan Hämeenkylässä
 Tuomelan tammimetsä, metsäalue Vantaalla

Sukunimet