joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Time Flies

Time Flies oli vuosina 1990–1997 toiminut suomalainen punkpopyhtye. Yhtyeen kokoonpanon muodostivat aiemmin Ylivieskassa metalliyhtye Claymoressa soittaneet Olli Linna (laulu, kitara), Esa Linna (basso, laulu) ja Tomi Korhonen (kitara, taustalaulu) sekä kannuslaisessa Pathetic-yhtyeessä soittanut Kim Kannussaari (rummut). 

Time Fliesin kaksi ensimmäistä EP:tä olivat omakustanteita, joiden tuottajana ja äänittäjänä toimi kolmas Linnan veljes, Juha. Klamydian Vesa Jokinen näki yhtyeen esiintymisen, minkä seurauksena Jokisen Kråklund Records julkaisi alkuvuodesta 1994 ilmestyneen mini-CD:n Bubblegum Punk. Yhtyeen viimeiseksi levyksi jäi vuonna 1995 julkaistu Happy Smile. "Space Aliens" -kappale oli mukana K-Telin Punk+-kokoelmalla. Time Flies äänitti vuonna 1996 albumin työnimellä Pumporganbank, mutta sitä ei koskaan ehditty julkaisemaan yhtyeen hajottua keväällä 1997.

Diskografia

EP:t 

 Time Flies (Linna Bros., 1991)
 Bon Appetit (Linna Bros., 1993)

Albumit 

  (mini-CD)

Lähteet 

 Time Flies Finnmusic.netin tietokannassa

Suomalaiset punkyhtyeet
S. A. Keinänen

Sigfrid August Keinänen (7. helmikuuta 1841 Kuopio – 25. syyskuuta 1914 Lempäälä) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja, joka tunnetaan kansankuvauksistaan sekä Kalevala-aiheisesta taiteestaan.

Elämä ja ura 
Keinäsen vanhemmat olivat kuopiolainen kirvesmies Olavi Keinänen ja Birgitta Hiltunen. Keinänen toimi aluksi puurakennusmiehenä ja värjärinä, mutta lähti vuonna 1863 opiskelemaan vasta perustettuun Jyväskylän seminaariin, jonka ensimmäiseltä vuosikurssilta hän valmistui vuonna 1867. Hän jatkoi opintojaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1867–1868. Kerätäkseen varoja ulkomailla opiskelua varten hän järjesti vuonna 1868 Jyväskylän seminaarissa taidenäyttelyn, joka oli Jyväskylän ensimmäinen taidenäyttely. Sen jälkeen Keinänen opiskeli Kööpenhaminan Kuninkaallisessa taideakatemiassa ja Tukholman Kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1869–1872. Vuodesta 1872 alkaen hän toimi piirustuksenopettajana eri oppikouluissa Helsingissä. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Vuosina 1887 ja 1888 Keinänen työskenteli Hovingin matka-apurahan turvin Italiassa ja Pariisissa. Hän sai toisen palkinnon dukaattikilpailussa vuonna 1877. Keinänen kuului Suomen Taiteilijaseuran johtokuntaan vuosina 1882–1911 ja hänet valittiin seuran kunniajäseneksi vuonna 1914.

Taiteellinen tuotanto 

Keinänen maalasi Düsseldorfin koulukunnan ihanteellista tyyliä noudattavia ja osin myös realistisia kansanelämän kuvauksia. Hänen tunnetuin kansankuvauksensa on vuonna 1880 valmistunut Käräjätalon eteisessä. Keinänen teki ensimmäisiä Kalevala-aiheisia maalauksia 1870-luvun alusta alkaen. Häntä johdatti aihepiirin pariin muun muassa hänen ystävänsä Julius Krohn. Lisäksi yksi hänen opettajistaan Tukholmassa oli ollut muinaisskandinaavisiin aiheisiin erikoistunut Mårten Winge. Keinänen voitti vuonna 1885 Savo-karjalaisen osakunnan järjestämän ensimmäisen kilpailun Kalevalan kuvituksesta ja julkaisi vuosina 1895–1898 litografiasarjan Kuvia Kalevalasta, jonka kuvat tulivat tunnetuiksi myös postikortteina. Keinänen kuitenkin jäi Kalevalan kuvittajana nopeasti entisen oppilaansa Axel Gallénin varjoon.

Keinäsen maalauksissa on kansatieteellistä pyrkimystä ja tuoretta todellisuudentajua. Hän kiersi 1870-luvulta alkaen kesäisin Karjalan kannaksella keräämässä kansatieteellistä aineistoa. Keinänen laati myös opetusmateriaaleja koulujen piirustuksenopetuksen tarpeisiin.

Arkkitehti Väinö Keinänen oli S. A. Keinäsen poika.

Teoksia
 Käräjätalon eteisessä, 1880
 Lepäävä kyntäjä
 Hämäläinen maisema
 Vanha tammi
 Väinämöisen lähtö
 Kuvia Kalevalasta, piirustuksia, neljä nidettä 1895–1898.

Kuvia teoksista

Lähteet 

 Vantaan aikuislukion taidehistorian kurssi - Düsseldorfilaisia taiteilijoita 
  Sivu 379.

Viitteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1914 kuolleet
Bzura

Bzura on 166 kilometrin pituinen joki Puolassa. Se on Veikselin sivujoki. Bzura laskee Veikseliin Wyszogródin kaupungin kohdalla.

Bzura tuli tunnetuksi toisessa maailmansodassa Kutnon taistelusta. Taistelu tunnetaan useilla kielillä nimellä "Bzuran taistelu". Taistelussa kohtasivat syyskuussa 1939 Saksan ja Puolan joukot.

Puolan joet
Veikselin vesistö
Suomen Rakettitukku

Suomen Rakettitukku Oy (yleensä vain Rakettitukku) on vuonna 1994 perustettu suomalainen yritys. Yritys myy ilotulitusvälineitä ja ilotulitusnäytöksiä. Myynti keskittyy lähinnä vuoden viimeiselle viikolle sekä elokuun viimeiseen viikonloppuun, eli Venetsialaisiin. Näistä kertyykin suurimmaksi osaksi yrityksen vuosittainen liikevaihto.

Suomen Rakettitukku on ilotulitekaupan markkinajohtaja Suomessa. Yrityksellä on noin 400 jälleenmyyjäpistettä ympäri Suomea.

Yrityksen toimipaikka sijaitsee Kempeleen Hakamaalla.

Lähteet 

Suomalaiset yritykset
Ilotulitus
Lapskoussi

Lapskoussi (, , ), "sekasotku", on etenkin Saksassa ja Skandinaviassa suosittu ruokalaji, joka on tehty keitetystä tai paistetusta naudanlihasta ja perunasta. Myös lampaan- ja poronliha mainitaan eräissä ohjeissa. Ainekset leikataan kuutioiksi, mausteiksi lisätään suolaa ja pippuria sekä laakerinlehti, ja ainekset keitetään yhdeksi keitokseksi, kunnes niistä muodostuu vankka muhennos tai puuromainen seos. Ruokalaji voi sisältää myös porkkanaa, lanttua ja sipulia. Ruokalaji tarjoillaan yleensä leivän, mahdollisesti etikkakurkun ja -punajuuren kera.

Suomessa lapskoussi tunnetaan erityisesti Rauman perinneruokana.

Sanan alkuperä on tuntematon, mutta ruokaa pidetään yleisesti merimiesten suosimana.

Samantapainen ruoka on Varsinais-Suomessa tunnettu holomuussi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lapskaus Raholan syötäviä sanoja -sivustolla

Liharuoat
Saksalainen keittiö
Ruotsalainen keittiö
Norjalainen keittiö
Perunaruoat
Tucker

Tucker voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 
Brett Tucker (s. 1972), australialainen näyttelijä ja laulaja
Charlotte Maria Tucker, A L O E (1821–1893), englantilainen kirjailija
Chris Tucker (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
Darcy Tucker (s. 1975), kanadalainen jääkiekkoilija
George Loane Tucker (1872–1921), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -näyttelijä ja -kirjoittaja
James Tucker, yhdysvaltalainen animaattori ja televisiotuottaja
Jim Guy Tucker (s. 1943), yhdysvaltalainen poliitikko
Jonathan Tucker (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
Justin Tucker (s. 1989), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Karla Faye Tucker (1959–1998), yhdysvaltalainen kuolemaantuomittu murhaaja
Mick Tucker (1947–2002), englantilainen muusikko
Moe Tucker (s. 1944), yhdysvaltalainen rumpali
Nana Tucker (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä
P. J. Tucker (s. 1985), yhdysvaltalainen koripalloilija
Preston Tucker (1903–1956), yhdysvaltalainen autotehtailija
Roy A. Tucker (s. 1951), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
Sophie Tucker (1884–1966), yhdysvaltalainen laulaja ja vaudeville-esiintyjä
Sultan Tucker (s. 1978), liberialainen yleisurheilija
William George Tucker, John Henry Barbee (1905–1964), yhdysvaltalainen blueslaulaja ja kitaristi

Kuvitteellisia henkilöitä 
John Tucker, elokuvassa Kosto on suloinen
Tucker, Pokémon-rintamapäällikkö

Paikkakuntia 
Tucker, kaupunki Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa

Muuta 
Tucker 48, suunnitteluvaiheessa Tucker Torpedo, Preston Tuckerin tehtaan ainoa valmistunut automalli
Tucker – mies ja unelma. Francis Ford Coppolan vuonna 1988 ohjaama elokuva
Sarmizegethusan piiritys

Sarmizegethusan piiritys käytiin kesä-heinäkuussa 106 keisari Trajanuksen johtamien roomalaisten joukkojen ja daakialaisten välillä, antiikin Daakiassa, Transylvaniassa, nykyisessä Romaniassa. Vaikka ei ole täysin varmaa käytiinkö piiritys todella, vai luopuivatko daakialaiset pääkaupungistaan ja polttivat sen ennen lähtöään, monet historioitsijat ovat sitä mieltä, että piiritys todella käytiin.

Taustaa 
Pääartikkelit: Daakia, daakialaiset, Daakian sodat

Daakialaiset olivat traakialainen kansa, joka oli jo vuosikausia tehnyt ryöstöretkiä Tonavan yli Rooman hallitsemaan Moesian provinsseihin. Keisari Domitianus oli sotinut daakialaisia vastaan vuosina 85–89, mutta hän oli lopulta joutunut solmimaan Rooman kannalta heikot rauhanehdot Daakian kuningas Decebaluksen kanssa. Vuonna 101 keisari Trajanus hyökkäsi Daakiaan suuren armeijan kanssa tavoitteenaan palauttaa Rooman arvovalta. Sotaretki oli menestyksekäs ja seuraavana vuonna Decebalus joutui antautumaan. Hän joutui luovuttamaan roomalaiset sotavangit ja loikkarit sekä lopettamaan armeijansa varustamisen. Vuonna 105 puhkesi kuitenkin toinen Daakian sota, ja Trajanus joutui jälleen lähtemään Daakiaan. Daakialaiset olivat pahasti alivoimaisia, ja joutuivat perääntymään kohti Daakian pääkaupunkia Sarmizegethusaa. Sillä välin roomalaiset valtasivat daakialaisten linnoituksen yksi kerrallaan. Kesällä Trajanus pääsi kaupungin porteille asti.

Piiritys 

Roomalaiset lähestyivät kaupunkia lännestä ja idästä ja piirittivät sen. Auxilia-joukot hyökkäsivät ensin lännestä joidenkin legioonalaisten ja linkomiesten tukemana. Pian legioonalaiset hyökkäsivät myös idästä tikkaiden kanssa. Taistelu oli kovaa, mutta lopulta roomalaiset onnistuivat murtamaan muurin ja etenemään kaupunkiin. Jotkut daakialaisista antautuivat ja anoivat armoa Trajanukselta. Jotkut kuitenkin valitsivat mieluummin itsemurhan tai pakenemisen. Trajanuksen pylväässä olevat kohokuvat näyttävät erään daakialaisen päällikön juovan myrkkyä ja jakavan sitä myös sotilaille. Tosin toisen teorian mukaan, tämä saattaa kertoa vedenpuutteesta. Roomalaiset tapasivat usein katkaista juomavesiyhteyden kaupunkiin piirityksessä. Legioonalaisten tunkeuduttua yhä syvemmälle kaupunkiin, useimmat daakialaisista päättivät paeta ja sytyttivät kaupungin talot palamaan. Lähtijöiden joukossa oli myös Decebalus, joka pakeni vuorille eloonjääneiden miestensä kanssa.

Roomalaisten vallattua kaupungin, Trajanus käski sen ryöstettäväksi ja poltettavaksi. Tämän jälkeen paikalle rakennettiin roomalainen varuskunta. Decebalus taas jatkoi vielä sissisotaa roomalaisia vastaan syksyyn asti, kunnes hänet jäljitettiin ja saatiin kiinni. Hän ehti kuitenkin tehdä itsemurhan, ennen kiinniottoa. Sota päättyi ja Daakiasta tehtiin Rooman provinssi.

Trajanus perusti 40 kilometrin päähän Sarmizegethusasta uuden roomalaisen kolonian, Colonia Ulpia Traiana Augusta, jota alettiin pian kutsua Sarmizegethusaksi.

Lähteet

Viitteet 

Piiritykset
Rooman taistelut
Daakia
The Dudesons (1. tuotantokausi)

The Dudesons - Complete First Season on suomalaisen stuntryhmä Extreme Duudsoneiden ensimmäinen kansainvälinen tv-sarja, jota nähtii Suomen lisäksi yli 20 muussa maassa. Vuonna 2007 tuotantokausi julkaistiin dvd:llä Suomessa nimellä The Dudesons - 1. Tuotantokausi. DVD julkaistiin myös muissa maissa. Tuotantokauden 8 jaksoa esitettiin vuonna 2006. Vierailevina tähtinä nähdään mm. Bam Margera, Steve-O ja Tom Green.

Jaksoluettelo

Härmästä Hollywoodiin

Kaaosta Duudsoni-ranchilla

Murto supermarkettiin

Duudsonit valloittavat Meksikon

Naapurisodat

Pyromaani-Duudsonit

Rakkaus tekee kipeää

Duudsoneiden tähtihetket

Suomalaiset tositelevisiosarjat
Tuotantokaudet
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Duudsonit
Päntäne

Päntäne (puhekielessä usein Päntälä) on yksi Kauhajoen kuudesta maarekisterikylästä. Kylä sijaitsee Kauhajoen länsiosassa, Kauhajoen keskustasta seututietä 663 lounaaseen eli Karijoen suuntaan. Kylän läpi virtaa etelästä kohti Kokonkylää erittäin eroosioherkkä ja mutkainen Päntäneenjoki. Kylä sijaitsee 128 metrin korkeudessa merenpinnasta.

Kylässä toimivia yhdistyksiä ovat Päntäneen kyläyhdistys, Päntäneen maa- ja kotitalousnaiset, Päntäneen metsästysseura ja Päntäneen Nuorisoseura. Kylässä toimii myös Lions Club Päntäne ja koulu, jossa on luokat 1.–6. Kylässä on yksi ruokakauppa. Vuonna 1918 Päntäneelle perustettiin Maalaisliiton eli nykyisen Suomen Keskustan osasto.

Päntäneeltä on matkaa Puskankylään 4,2 kilometriä, Keturinkylään 2,5 kilometriä, Käyränkylään 3,3 kilometriä, Kyynyyn kolme kilometriä, Nirvankylään 3,2 kilometriä, Kauhajoen keskustaan 10,8 kilometriä ja Karijoen keskustaan 21 kilometriä.

Tunnettuihin päntäneläisiin kuuluu sieltä kotoisin oleva, Suomen kylätoiminnan isäksi mainittu aluetieteilijä Lauri Hautamäki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Päntäneen koulu
Päntäneen Nuorisoseura Ry

Kirjallisuutta
Karhu, Satu (toim.): Päntäneen kyläkirja. Päntäneen kylätoimikunta, 1993. ISBN 952-90-5058-5.

Kauhajoen kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Teologinen antropologia

Teologinen antropologia on teologian osa-alue, joka tutkii ihmiskuntaa tai antropologiaa sen suhteessa jumaluuteen. Teologisessa asiayhteydessä siihen viitataan yleensä vain sanalla antropologia.

Paavi Johannes Paavali II opetti Paavillisessa Lateraani-yliopistossa avioliiton- ja perheentutkimusinstituutissa (Pontificium Institutum Joannes Paulus II Studiorum Matrimonii ac Familiae) tätä aihetta.

Antropologia
Teologia
Vigilia (Rautavaara)

Vigilia on Einojuhani Rautavaaran vuonna 1971 valmistunut "Pyhän Johannes Kastajan muistolle" omistettu ortodoksinen kirkkomusiikkiteos sekakuorolle ja laulusolisteille. Teos on toistaiseksi ainoa suomalaisen säveltäjän säveltämä vigilia. Kyseessä oli alun perin Helsingin Juhlaviikkojen ja Suomen Ortodoksisen Kirkon tilausteos, ja se sai kantaesityksensä jumalanpalveluksen yhteydessä Uspenskin katedraalissa Helsingissä. Vuonna 1997 Rautavaara laati Vigiliasta lyhennetyn version konserttikäyttöä varten. Vuoden 1997 versiosta tehtiin myös englanninkielinen käännös ulkomaisia kuoroja varten. 

Rautavaara pyrki Vigiliassa irrottautumaan ortodoksisen kirkon jumalanpalvelusmusiikiksi vakiintuneesta 1800-luvun romanttisesti sävyttyneestä kirkkolauluperinteestä ja halusi lähestyä uskonnollista tekstiä arkaaisemmasta, bysanttilaisesta näkökulmasta. Sanomaa tehostaakseen Rautavaara sulautti teokseensa myös modernista kuorokirjallisuudesta tuttuja tehokeinoja, kuten kuiskausääniä ja mikrointervalleja. Teoksen yleissävy on kuitenkin harras, ja siinä on voimakas mystinen tunnelmalataus. 

Lauluteknisen haastavuuden takia Vigiliaa kuullaan vain harvoin jumalanpalveluksissa tavallisten kirkkokuorojen esittämänä, mutta teosta on kuultu runsaasti ympäri maailmaa sekä koti- että ulkomaisten ammattikuorojen ohjelmistossa. Radion kamarikuoro levytti teoksen säveltäjän 70-vuotispäivien yhteydessä vuonna 1998, ja kotimaiset musiikkikriitikot valitsivat levytyksen vuoden kuorolevyksi.

Vigilia esitettiin pitkän tauon jälkeen vuonna 2011 osana Helsingin Juhlaviikkojen ohjelmaa.

Äänite
Rautavaara, Einojuhani, (säv.), Vigilia Finnish Radio chamber choir / Timo Nuoranne  Ondine Ode 910-2

Nuotit
Vigilia / All-Night Vigil ISMN 979-0-55009-502-1 Kustantaja Fennica Gehrman
Kaksi laulua Vigiliasta / Two Extracts from the Vigil (Avuksihuutopsalmi, Ehtoohymni) ISMN 979-0-55009-507-6 Kustantaja Fennica Gehrman

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tarja von Creutlein: Einojuhani Rautavaaran "Vigilia Pyhän Johannes Kastajan muistolle" ortodoksisen kirkkomusiikin kontekstissa (väitöskirja), Joensuun yliopisto, 2006

Einojuhani Rautavaaran teokset
Kirkkomusiikki
Drangedal

Drangedal on Norjan kunta Telemarkin läänissä. Se koostuu Tørdalin ja Drangedalin kylistä. Kunnan alueella sijaitsevat Tøkke-järvi sekä talviurheilukeskus Gautefall. Kunta rajoittuu Gjerstadiin Itä-Agderin läänissä, Nissedaliin lännessä, Kviteseidiin pohjoisessa, Nomeen koillisessa, Skieniin idässä sekä Bambleen ja Kragerøön etelässä. Kunnan korkein kohta Fagerliheia sijaitsee 911 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääelinkeinot ovat maa- ja metsätalous, pienteollisuus, matkailu ja liikenne. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 139 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Telemarkin läänin kunnat
Kirsten Williamson

Kirsten Williamson on kanadalainen näyttelijä, joka on näytellyt televisiossa 1990-luvulta lähtien useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Vaarallinen lento, Äärirajoilla, Menneisyyden lapsi, Tähtiportti, Mies vailla nimeä, Taken, Da Vincin murhatutkimukset, Smallville, L-koodi ja Stargate Continuum. Hän on tehnyt myös kaksi ääniroolia animaatioon, joista toinen on Williamsonin pisimpään kestänyt rooli X-Men: Evolutionissa vuosien 2000–2003 aikana.

Lähteet
 Kristen Williamson TV.comissa  

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Sub7

Sub7 on haittaohjelma, joka tunnetaan myös nimellä Subseven. Ohjelma on takaoven avaava troijalainen. Sitä käytetään pääosin aiheuttamaan ilkivaltaa, kuten piilottamaan osoittimen, muuttamaan järjestelmän asetuksia tai lataamaan pornografisia nettisivustoja. Kuitenkin sitä voidaan käyttää myös rikollisiin toimiin, kuten varastamaan luottokortin tietoja käyttäen näppäimen painallusten kaappaajaa. Sen nimi on keksitty kääntämällä Netbusin nimi toisinpäin ("suBteN") ja vaihtamalla "ten", eli kymmenen sanaan "seven" eli seitsemään.

Sub7 troijalaisen pysäyttää yleensä virustorjuntaohjelma tai palomuuri. Kuitenkin, jos ohjelma on pakattu .zip arkistoon, jotkin vanhat virustorjuntaohjelmat eivät osaa tarkastaa tiedostoja .zip arkistojen sisällä, mutta uusimpien ohjelmien myötä tästä on tullut pienempi ongelma.

Sen on alun perin suunnitellut Gregory "mobman" Hanis. Projektia ei ole päivitetty aikoihin millään tavalla. Nettisivustoa ei ole päivitetty pitkään aikaan (viimeksi huhtikuussa 2004), kunnes yhtäkkiä sivustolle ilmestyi uutisviesti huhtikuun 6. päivä, vuonna 2006. Uutiset eivät olleet mobmanilta itseltään, vaan jonkun joka on nimen "Lat" takana.

Kuten muutkin takaoven avaavat ohjelmat, Sub 7 paketin mukaan on varustettu palvelin ja asiakasohjelma. Palvelinohjelma on se, joka uhrin täytyy suorittaa altistuakseen Sub7 uhalle, ja asiakas on graafisella käyttöliittymällä varustettu ohjelma, jonka asiakas suorittaa omalla tietokoneellansa kontrolloidakseen uhrin tietokonetta. Sub7 antaa hakkeroijan asettaa uhrin tietokoneelle pääsalasanan, jonka jälkeen muut hakkeroijat eivät pysty hallitsemaan uhrin tietokonetta. Käytännössä katsoen siis pääsalasanan avulla asiakas voi omistaa uhrin tietokoneen.

Sub7:ssä on enemmän ominaisuuksia kuin Netbus-ohjelmassa (mm. Webkameran kaappausominaisuus ja käyttäjäystävällinen rekisterieditori). Sub7 on myös hieman vakaampi kuin Netbus.

Jotkut versiot asiakasohjelmasta sisältävät "Hard Drive Killer Pro" koodin, joka on tarkoitettu tuhoamaan Sub7:n ohjelmoijan vihollisen kiintolevy. Koodi selvittää onko tietokoneella ICQ asennettuna, ja jos sen käyttäjätunnus vastaa tiettyä ID:tä (7889118, Sean Hamiltonin, kilpailevan troijalaiskehittelijän ID), ohjelma tuhoaa kiintolevyn. On huhuttu, että näin myös kävi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://subseven.slak.org  Alkuperäinen julkaisusivusto
 http://www.hackpr.net/~sub7/
Troijan hevoset
Formula 2 -kausi 2009

Formula 2 -kausi 2009 oli Formula 2 -luokan ensimmäinen kausi FIA:n käynnistettyä sarjan uudelleen. Sarjassa kilpaili 25 kuljettajaa. Eurosport 2 näytti kaikki osakilpailut suorana.

Kautta varjosti Brands Hatchissä 19.7. sattunut Henry Surteesin kohtalokas onnettomuus. Jack Clarken ulosajon seurauksena tämän autosta irtosi takapyörä, joka lähti pomppimaan radalle ja osui suoraan Surteesin päähän. Surtees menetti tajuntansa ja ajoi seuraavassa mutkassa päin reunakaidetta. Hän kuoli myöhemmin samana päivänä sairaalassa päähänsä saamiinsa vammoihin.

Sarjan mestaruuden voitti espanjalainen Andy Soucek, toiseksi sijoittui kanadalainen Robert Wickens ja kolmanneksi venäläinen Mihail Aljošin.

Kilpailuviikonloppu 
Kilpailuviikonloppuun kuuluu kuusi eri ajotapahtumaa:
Harjoitus 1, 30 minuuttia
Harjoitus 2, 30 minuuttia
Aika-ajo 1, 30 minuuttia
Aika-ajo 2, 30 minuuttia
Kilpailu 1, 30–40 minuuttia (110 km)
Kilpailu 2, 30–40 minuuttia (110 km + varikkopysähdys)

Toisen kilpailun pakollista varikkokäyntiä on perusteltu sillä, että Formula 1 -luokassa varikkokäynnit ovat suuressa roolissa, ja näin kuljettajien on hyvä saada kokemusta mm. varikon sisääntulo- ja ulosmenokierroksista. Varikolla auton oltava pysähdyksissä vähintään 10 sekuntia. Tänä aikana autoon voidaan tehdä kuljettajan haluamia muutoksia, esimerkiksi vaihtaa renkaat. Auton tankkaaminen on kuitenkin kiellettyä. Kuljettaja saa itse valita, milloin tulee pysähdyksensä tekemään. Varikolle ei saa kuitenkaan tulla ennen kuin vähintään kaksi kierrosta kilpailusta on ajettu, eikä turva-auton ollessa radalla.

Kuljettajat

Kilpailukalenteri

Lähteet
Ferdinand Heine junior

Ferdinand Heine junior (9. lokakuuta 1840 Halberstadt – 12. helmikuuta 1920 Hadmersleben) oli saksalainen kasvi- ja lintutieteilijä.

Fredinand Heinen isä oli ornitologi Ferdinand Heine senior. Saksalainen ornitologi Jean Cabanis oli myös nuoremman Heinen esikuvana. Heine opiskeli eläintiedettä Heidelbergin yliopistossa.

Heine junior nimesi muun muassa valkovatsa-arattien suvun Pionites sekä joitakin alalajeja.

Lähteet 

 Biografia

Saksalaiset ornitologit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Amerikanpunamänty

Amerikanpunamänty (Pinus resinosa) on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu. Sitä kasvaa Pohjois-Amerikan koillisosassa. Se on yksi Yhdysvaltojen ja Kanadan eniten istutetuista puista.

Amerikanpunamänty kasvaa 20–35 metriä korkeaksi. Kaarna on vanhan puun alaosassa harmahtava ja muodostaa kilpiä, ylhäältä se on punertava ja hilseilevä. Puun kasvaessa sen alaoksat kuolevat ja putoavat pois. Neulaset ovat 12–18 mm pitkiä ja kasvavat kaksittain.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Amerikanpunamänty (Pinus resinosa)
ZipcodeZoo: Pinus resinosa 
ITIS: Pinus resinosa 
United States Department of Agriculture (USDA): Pinus resinosa 
USDA Forest Service: Red Pine (Pinus resinosa) 

Männyt
Bestseller (yritys)

Bestseller A/S on tanskalainen vaatealan suuryritys. Heinäkuussa 2012 päättyneellä tilikaudella se ilmoitti liikevaihdokseen noin 2,7 miljardia euroa, ja se työllistää noin 15 000 henkilöä.

Bestsellerin perustivat Troels Holch Povlsen ja Merete Bech Povlsen Ringkøbingissä vuonna 1975. Aluksi se keskittyi vain naisten vaatetukseen, mutta vuonna 1986 se laajensi tuotevalikoimaansa lasten ja vuonna 1988 miesten vaatteisiin. Vuonna 2017 Bestseller työllisti yli 15 000 ihmistä. Yrityksen kotipaikka on Brande.

Vaatemerkit 
Bestsellerillä on useita eri vaatemerkkejä, joita myydään sekä yrityksen omissa, tiettyyn tai tiettyihin merkkeihin keskittyneissä myymälöissä että myös yksityisten jälleenmyyjien kautta.

Yrityksen perusvaatemerkit ovat nuorille naisille suunnatut Vero Moda ja Only. Vuonna 2007 Bestseller palkkasi huippumalli Gisele Bündchenin merkin mainoskampanjaan vuosiksi 2007–2008. Muita naisille suunnattuja merkkejä ovat  Pieces (asusteet), Mamalicious (raskausajan vaatteet), Selected femme, Junarose, Object Collectors Item ja Vila. Bestsellerin vaatemerkkejä miehille ovat nuorten muotimerkki Jack & Jones ja perinteisempi Selected homme. Lasten vaatemerkkejä ovat One Fashion, Outfitters Nation (varhaisnuoret) ja Name It (vauvat).

Bestsellerin tuotteet valmistetaan etupäässä Kiinassa, Intiassa, Bangladeshissä, Turkissa ja Italiassa.

Bestseller Suomessa
Bestsellerin toi Suomeen Eero Enomaa, joka myi liiketoiminnasta osuutensa Bestsellerille 1997. Ensimmäisinä Bestsellerin tuotteista kiinnostuivat Suomessa Stockmannin One Way -nuortenliike ja Pukeva. Ensimmäiset Vero Moda -liikkeet avattiin Hyvinkäälle ja Helsingin Ateneuminkujalle 1990. Miesten farkkumerkki Jack & Jones tuotiin Suomeen 1992.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanskalaiset yritykset
Tekstiilivalmistajat
Vila

Vila voi tarkoittaa seuraavia:
 vila Slaavilaisen kansanperinteen taruolento
 Vila, paikka Salomonsaarilla
 Vila, kylä Andorrassa
 Vila, Bestseller-yrityksen vaatemerkki naisille
 Port Vila, Vanuatun pääkaupunki
 Henkilöitä:
 Dídac Vilà (s. 1989), espanjalainen jalkapalloilija
 Enrique Vila-Matas (s. 1948), espanjalainen kirjailija
 José Vila y Martínez (1866-1932), espanjalainen katolinen piispa
 Nieves Rebolledo Vila, Bebe (s. 1978), espanjalainen laulaja
 Santi Vila (s. 1973), katalonialainen poliitikko ja aluehallinnon ministeri
Elena Neff

Elena Neff (s. 1987) on saksalainen riistamaaliampuja.

Neff on saavuttanut MM-kilpailuissa tyttöjen sarjassa joukkuekultaa ja joukkuehopeaa Zagrebissa 2006. Naisten sarjassa hän on voittanut henkilökohtaista MM-pronssia Plzeňissa 2008.

Lähteet

Saksalaiset ampujat
Arthur Johnson

Arthur Johnson oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka liittyy vahvasti espanjalaisseura Real Madridin varhaishistoriaan.

Johnson oli liikemies, joka päätyi työn perässä Espanjaan. Asuessaan Lontoossa hän oli pelannut jalkapalloa Corinthianissa. Madridissa hän tutustui Julián Palaciosiin, joka toimi Real Madridin puheenjohtajana ennen seuran virallista perustamista vuonna 1902, ja liittyi mukaan seuran toimintaan. Pelaamisen lisäksi Johnson, jolla oli kokemusta tuohon aikaan huomattavasti kehittyneemmästä englantilaisesta jalkapalloilusta, vastasi paljolti myös joukkueen harjoittelusta ja taktiikasta. Myös seuran valkoinen pelipaita oli Johnsonin ehdotus, ja se mukaili juuri Corinthianin vastaavaa.

Johnson oli myös Real Madridin historian ensimmäinen maalintekijä seuran ensimmäisessä virallisessa ottelussa. Tämä tapahtui 13. toukokuuta 1902 Barcelonaa vastaan kuningas Alfonso XIII:n kruunajaisten kunniaksi pelatussa turnauksessa, josta sai alkunsa nykyinen Espanjan cup eli Copa del Rey. Real Madrid hävisi ottelun maalein 1–3. Pelaajana Johnson saavutti cupin voiton neljästi peräkkäin vuosina 1905–1908.

Vuonna 1910 Johnsonista tuli Real Madridin ensimmäinen virallinen valmentaja, ja hänen johdollaan seura voitti cupin vielä kerran vuonna 1917. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1920, jolloin Juan de Cárcer korvasi hänet. Johnson on Real Madridin toiseksi pisimpään palvellut valmentaja Miguel Muñozin jälkeen.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Englantilaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1879 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Siikalatvan vaakuna

Siikalatvan kunnanvaakunan on suunnitellut Mikko Savolampi vuonna 2008. Vaakuna otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2009, kun muodostettiin Siikalatvan kunta, johon yhdistettiin Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Rantsilan kunnat.

Vaakunan heraldinen kuvaus kuuluu: ”sinisellä kilvellä aaltokoroinen tyviö ja neljä lentävää joutsenta palkittain; kaikki hopeaa.” Värit ovat Pohjanmaan perinteiset värit. Aaltokoro kuvaa Siikajokea, ja neljä joutsenta kuvaa yhdistyneitä kuntia.

Lähteet 

 

Vaakuna
Suomen kuntien vaakunat
Friday the 13th Part 4: The Final Chapter

Friday the 13th Part 4: The Final Chapter on 1984 ensi-iltansa saanut Joseph Ziton ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuvan pääosissa näyttelivät Corey Feldman, Kimberly Beck ja Peter Barton. Nimestään huolimatta elokuva sai 8 lisää jatko-osaa.

Juoni

Jason Voorheesin ruumis on löydetty ja toimitettu ruumishuoneelle. Jason on kuitenkin hengissä ja hoitaa päässä olevan haavansa. Sen jälkeen Jason tappaa lääkärin rautasahalla ja puukottaa sairaanhoitajaa. Seuraavana päivänä ryhmä teinejä ajaa Crystal Lakelle viikonloppuna. Ryhmässä on Paul, Sam, Sarah, Tina, Doug, Jimmy, ja Ted. Matkalla he huomaavat Pamela Voorheesin hautakiven ja liftarin, jota he eivät ota kyytiin. Jason tulee ja tappaa liftarin.

Nuoret saapuvat ja tapaavat naapurinsa Trish Jarvisiksen ja hänen veljensä Tommyn. Seuraavana päivänä teinit harrastavat naku-uintia. Trish ja Tommy satuttuvat paikalle ja lähtevät. Jälkeenpäin heidän autonsa hajoaa, ja Trish ja Tommy tapaavat nuoren miehen nimeltä Rob. He ottavat hänet taloonsa, jossa Tommy näyttää Robille useita hirviö naamareita, joita hän on tehnyt itselleen. Sen jälkeen Rob lähtee telttailemaan.

Myöhemmin samana iltana teinit juhlivat. Heidän juhliessa, Jason alkaa tappaa teinejä yksi kerrallaan aina tilaisuuden tullen. Ted löytää vanhan polttari filmin ja alkaa katsoa sitä projektorista. Sen jälkeen Jimmy menee alakertaan hakemaan lasin viiniä, mutta Jason tappaa hänet lihakirveellä. Yläkerrassa, Tina huomaa, että Terrin polkupyörä on yhä ulkona. Tina menee katsomaan tarkemmin, mutta Jason heittää hänet ikkunasta, tappaen tämän. Ted kuolee, kun Jason puukottaa häntä keittiöveitsellä. Jason menee yläkertaan ja murskaa Dougin kallon suihkussa. Sarah löytää hänet kuolleena ja pelästyy. Hän yrittää paeta, mutta Jason astuu esiin ja tappaa tämän.

Trish ja Tommy palaavat ja löytävät sähkökatkon. Etsiessään heidän äitiään, jonka Jason oli aikaisemmin tappanut, Trish törmää Robiin leirintäalueella. Rob selittää hänelle, että Jason on edelleen elossa ja hän palasi Crystal Lakelle. Etsiessään Jasonia, he menevät teinien taloon ja löytävät heidät kuolleena. Jason tappaa Robin ja Trish pakenee taloonsa. Hän ja Tommy telkeävät ovet ja ikkunat, mutta Jason murtautuu sisään ja jahtaa heitä Tommyn huoneeseen. Trish lyö Jasonia televisiolla, jonka takia Jason pyörtyy hetkeksi. Tommy on tekemässä itsestään lapsi-Jasonin näköistä. Jason herää ja käy Trishin kimppuun. Tommy hämää Jasonia ulkonäöllään ja Trish yrittää tappaa Jasonin, mutta saa otettua machetella vain hänen naamionsa pois. Trish säikähtää Jasonin epämuodostuneita kasvoja. Tommy ottaa macheten ja lyö sillä Jasonia päähän ja Jason kaatuu. Kun Tommy huomaa, että Jasonin sormet liikkuvat, hän alkaa hakata Jasonin ruumista machetella ja hokee "Die! Die!"

Näyttelijät

Vuoden 1984 yhdysvaltalaiset elokuvat
Perjantai 13. -elokuvat
Joseph Ziton ohjaamat elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Beth Gibbons

Beth Gibbons (4. tammikuuta 1965, Exeter, Devon, Englanti) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten englantilaisen trip hop -yhtye Portisheadin laulajana.

Diskografia

Portishead 
Dummy (1994)
Portishead (1997)
Roseland NYC Live (1998)
Third (2008)

Soolo 
Out of Season (2002) Rustin Manin kanssa

Aiheesta muualla 

 

Brittiläiset laulajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Aitalikusteri

Aitalikusteri (Ligustrum vulgare) on nahkealehtinen pensas, joka elää luonnonvaraisena lähes koko Euroopassa Ruotsin eteläosia myöten. Se kasvaa 3–5 metriä korkeaksi. Lehdet ovat 2–6 cm pitkät ja noin sentin levyiset. Valkoiset kukat puhkeavat keskikesällä, niistä kehittyy mustia, kiiltäviä marjoja. Aitalikusteria kasvatetaan aidanteina ja perhoskasvina. Kasvi on myrkyllinen, mutta pienen määrän syöminen aiheuttaa harvoin oireita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Aitalikusteri (Ligustrum vulgare)
 Arboretum Mustila: Ligustrum vulgare – aitalikusteri
 Den virtuella floran: Aitalikusteri (Ligustrum vulgare) 
 ITIS: Ligustrum vulgare 
 United States Department of Agriculture (USDA): Ligustrum vulgare 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Ligustrum vulgare 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ligustrum vulgare (common privet) 

Oliivikasvit
Pensaat
Pustozersk

Pustozersk (, myös Pustozjorsk, Пу­сто­зёрск) on entinen kaupunki Petšoran alajuoksulla Venäjällä. Se sijaitsi noin 20 kilometriä  lounaaseen nykyisestä Narjan-Marista.

Historiaa

Pustozerskin linnoitus perustettiin Iivana III:n määräyksestä vuonna 1499 Petšora-joen eteläpuolella sijaitsevan Pustoje- eli Gorodetskojejärven rannalle, josta se on saanut nimensä. Pustozersk oli Venäjän ensimmäinen napapiirin pohjoispuolella sijainnut kaupunki sekä tärkeä arktisten alueiden ja Siperian valloituksen tukikohta.

Vuoteen 1780 saakka Pustozersk toimi Petšoran alueen hallinnollisena keskuksena. Virkamiesten ja sotilaiden lisäksi kaupungissa asui kalastajia, metsästäjiä ja kauppiaita, joista 1500-luvun loppupuolella noin kolmannes oli komeja. Pustozersk oli myös poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikka. 1600-luvun puolivälissä sinne oli karkotettuna vanhauskoisten johtaja Avvakum, joka teloitettiin kaupungissa vuonna 1682. Muita tunnettuja Pustozjorskiin karkotettuja ovat pajari Artamon Matvejev poikineen, ruhtinas Semjon Štšerbatov ja ruhtinas Ivan Dolgoruki.

Siperiaan johtavien eteläisten kulkureittien avautumisen jälkeen kaupunki menetti merkityksensä. Pustozjorskin linnoitus purettiin vuonna 1762. Vuonna 1780 perustettiin Mezenin kaupunki, josta tuli uusi paikallishallinnon keskus. Vuonna 1924 Pustozersk menetti kaupungin statuksen ja vuonna 1928 lakkautettiin sen kyläneuvosto. Viimeinen asukas muutti pois vuonna 1962. Kaupungin rakennuksista on jäljellä vain Ustjen kylään siirretty Kristuksen kirkastumisen kirkon hirsisalvos.

Vuonna 1964 Pustozjorskiin pystytettiin kivinen muistopatsas, ja vuonna 1989 Avvakumin ja hänen uskonveljiensä oletetulle teloituspaikalle rakennettiin puinen muistomerkki. Vuonna 1991 perustettiin Pustozjorskin historian ja luonnon museo.

Lähteet

Aiheesta muualla
Верейская старообрядческая община Покровского храма: Пустозёрск  (starovereya.ru)
 Пустозёрск  (russights.ru)

Nenetsia
Venäjän entiset kaupungit
Fallen Angel of Doom

Fallen Angel of Doom on Blasphemyn esikoisalbumi. Sen julkaisi Wild Rags vuonna 1990.

Kappaleet 
 Winds of the Black Gods (Intro)
 Fallen Angel of Doom
 Hoarding of Evil Vengeance
 Darkness Prevails
 Desecration
 Ritual
 Weltering in Blood
 Demoniac
 Goddess of Perversity
 The Desolate One (Outro)

Aiheesta muualla 
 Metal Archives

Vuoden 1990 esikoisalbumit
Kanadalaiset black metal -albumit
Alppikärhö

Alppikärhö (Clematis alpina) on kärhöihin kuuluva köynnös, jota kasvatetaan koristekasvina.

Ulkonäkö ja koko 
Alppikärhön lehdet ovat vastakkaisia, korvakkeettomia, puikeita, sahalaitaisia. Sillä on pienet siniset, sinipunaiset kukat, jotka voivat joskus olla ruusunpunaisia tai valkoisiakin. Kukat yleensä nuokkuvat ja niillä on valkoiset heteet. Se kukkii kesä-heinäkuussa. Sen hedelmystöt ovat pallomaisia ja pähkylät pitkäkarvaisia, koristeellisia siemenhaituvapalloja.

Alppikärhö on talvenkestävä köynnös, jonka versot jatkavat keväällä kasvuaan ja kukkii edellisen vuoden versoilla jo alkukesästä, selvästi aikaisemmin kuin muut kärhöt.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hurmaavat kärhöt (Clematis)
ITIS: Clematis alpina 

Kärhöt
Julian Sands

Julian R. Sands (s. 4. tammikuuta 1958 Otley, Yorkshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa oli George Emersonin rooli elokuvassa Hotelli Firenzessä.

Sands tunnetaan muun muassa televisiosarjoista The Sun All Rises, 24, L-koodi, Kova laki: Erikoisyksikkö, Kova laki: Rikollinen mieli sekä minisarjasta Rose Red ja elokuvista Kuoleman kentät, Hotelli Firenzessä, Warlock, Warlock II, Araknofobia, Rakkauden sävel, Alaston lounas, Tale of a Vampire ja Ocean's Thirteen.

Yksityiselämä 
Sands on ollut kaksi kertaa naimisissa, 1980-luvulla Sarah Sandsin kanssa ja vuodesta 1990 nykyisen vaimonsa Evgenia Citkowitzin kanssa. Hänellä on kolme lasta, yksi Sarah Sandsin ja kaksi Citkowitzin kanssa.

Aiheesta muualla 
 
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Etelänpihlaja

Etelänpihlaja (Sorbus torminalis) on keski- ja eteläaurooppalainen pihlajalaji. Se on keskikokoinen lehtipuu, joka kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. 

Lehdet eivät muodostu kotipihlajan lehtien tavoin irtolehdyköistä, vaan ovat syvään hammaslaitaiset. Marjojen läpimitta on 10–15 mm. Marjoja voi syödä sellaisenaan tai keittää hilloksi, mutta siemenet pitää siilata pois, sillä niissä on hiukan syanidia.

Lähteet 

Pihlajat
Lohjan ilotulitus

Lohjan ilotulitus on vuonna 1992 perustettu suomalainen yritys. Yritys myy ilotulitteita ja ilotulitusnäytöksiä, joita toteutetaan vuosittain satoja. Yrityksen perustaja ja toimitusjohtaja on ollut alusta lähtien Kalervo Kaarre. 

Yrityksellä on myytävänä yli 300 erilaista Turvatekniikan keskuksen hyväksymää ilotulitetuotetta. Alun perin yritys toi maahan ilotulitteita saksalaisten agenttien kautta Kiinasta ja Saksasta. Vuodesta 2000 lähtien yrityksen tuotteet on tuotu suoraan Kiinasta.

Yrityksen toimitilat sijaitsevat Lohjan Virkkalan kaupunginosassa. Alueella on myös 33 hehtaarin laajuinen varastoalue.

Poisvedettyjä tuotteita
Joulukuussa 2008 uutisoitiin, että yrityksen myymä Jättitykki-niminen ilotulite vedettiin pois markkinoilta käyttöohjevirheen vuoksi. Virhe syntyi, kun ilotulitteen kylkeen liimattavassa ohjeessa maata vasten tulevan puolen osoittava nuoli merkittiin väärin päin. Ilotulitteessa ei itsessään ole vikaa, mutta käyttöohjeessa kehotetaan käyttäjän laittamaan ilotulite maahan ylösalaisin, mistä aiheutuu vaaratilanne.

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Ilotulitus
Ileana Ros-Lehtinen

Ileana Ros-Lehtinen (s. Ileana Carmen Ros y Adato, 15. heinäkuuta 1952 Havana, Kuuba) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Havannassa, Kuubassa, Enrique Rosin ja Amanda Adaton tyttärenä. Hänen perheensä pakeni Kuubasta Yhdysvaltoihin Ros-Lehtisen ollessa 8-vuotias. Opintonsa hän suoritti Floridan osavaltiossa, jonka edustajainhuoneen jäsenenä hän istui vuosina 1982–1986.

Osavaltionkongressin alahuoneen jälkeen Ros-Lehtinen istui vielä vuosina 1986-89 Floridan osavaltionsenaatissa ennen pääsyään Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jonka jäsenenä hän oli vuosina 1989-2019 Floridan 18. vaalipiiristä. Republikaanien vuoden 2010 vaalivoiton jälkeen Ros-Lehtisestä tuli kongressin ulkopoliittisen komitean puheenjohtaja. Ros-Lehtinen ei pyrkinyt enää vuoden 2018 vaaleissa jatkokaudelle.

Ros-Lehtisen puoliso Dexter Lehtinen on lakimies ja poliitikko. Parilla on kaksi yhteistä lasta: Rodrigo (syntyjään Amanda Michelle, s. 1986) ja Patricia Marie (s. 1988).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 
 Biographical Directory of the United States Congress 

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikankuubalaiset
Roscoe

David Williams (s. 1983), tunnetaan paremmin nimellä Roscoe, on rap-muusikko Philadelphiasta, Pennsylvanian osavaltiosta. Hän on rap-artisti Kuruptin veli. 

Hän kuuli rap-musiikkia jo nuorena, koska kävi 10-vuotiaana Kuruptin kanssa levytysstudiolla. Hän lensi Kaliforniaan katsomaan, kun Kurupt teki Tha Dogg Poundin debyyttialbumia, Dogg Foodia. Kurupt on yksi Tha Dogg Poundin jäsenistä. Roscoe itsekin innostui rapista, oltuaan studiolla ja alkoi harjoitella rap-taitojaan. Vuonna 1998 Roscoe esiintyi ensimmäistä kertaa urallaan, Kuruptin debyyttialbumilla, Kuruption!illa, kappaleessa nimeltä "Can't Let That Slide". Vuonna 2001 räppäri/tuottaja Daz Dillinger auttoi häntä kokoamaan ensimmäisen mixtapensa, When the Pain Inflict. Roscoe sai sopimuksen Priority Recordsilta, jotta hän pääsisi julkaisemaan debyyttialbuminsa, nimeltään "Young Roscoe Philaphornia". Albumin saatua apua tuottajilta, kuten Organized Noize, Soopafly, J. Wells, DJ Quik, Def Jef, Fingazz ja L.T. Hutton, se nouhoitettiin ja aiottiin julkaista vuonna 2002, mutta julkaistiin vasta vuoden 2003 puolivälissä. Hänen singlensä "Smooth Sailing", "Head to toe", ja "Get Ready" olivat suosittuja hittejä kaduille. Hän meni opiskelemaan Capistrano Valley High Schooliin. Vuonna 2006, kolmen vuoden tauon jälkeen hän julkaisi toisen albuminsa, nimeltään "I Luv Cali". Hän perusti oman yhtiön, nimeltään Rose of Sharon Entertainment Kuruptin ja heidän äitinsä kanssa, koska ei enää ollut niin kiinnostunut artistina olosta. Vuonna 2008 hän julkaisi vielä albumit Stray Dogg - Off Tha Leash, Off Tha Chain ja Kurupt Co-Starring Roscoe - The Frank and Jess Story

Diskografia

 Young Roscoe Philaphornia (2003)
 I Luv Cali (2006)
 Stray Dogg - Off Tha Leash, Off Tha Chain (2008)
 Kurupt Co-Starring Roscoe - The Frank and Jess Story (2008)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Glehninkuusi

Glehninkuusi (Picea glehnii) on sinisävyinen havupuu, jota kasvaa luonnonvaraisena Hokkaidolla, Sahalinilla ja Kuriilien eteläosissa. Toisin kuin euroopankuusi, se on pioneeripuu, joka voi olla avoimen paikan, kuten hakkuuaukion tai metsäpalon jättämän aukon, ensimmäinen puulaji.

Glehninkuusi kasvaa 5–20 metriä korkeaksi, joskus jopa 30-metriseksi. Sen neulaset ovat toisesta vuodesta alkaen sinisävyiset, joten ensimmäisen kesän vuosikasvaimet erottuvat kirkkaammanvihreinä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Glehninkuusi (Picea glehnii)
 Trees and Shrubs Online: Picea glehnii 
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Picea glehnii 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Picea glehnii 

Kuuset
Aasian puut
Paulo Mendes da Rocha

Paulo Mendes da Rocha (25. lokakuuta 1928 Vitória, Brasilia – 23. toukokuuta 2021 São Paulo, Brasilia) oli brasilialainen arkkitehti. Vuonna 2006 hän sai Pritzker-palkinnon ja vuonna 2000 Mies van der Rohe -palkinnon latinalaisarkkitehtuurista.

Mendes da Rocha valmistui Universidade Presbiteriana Mackenzien arkkitehtuurilaitokselta vuonna 1954 ja vuonna 1955 hän avasi oman toimistonsa. Mendes da Rochan varhainen mestariteos on vuonna 1957 valmistunut Club Athletico Paulistanon liikuntasali, jota varten hän suunnitteli myös Paulistano-nojatuolin.

Mendes da Rocha yhdisti rakennuksissaan betoni- ja teräsrakenteita. Osakan Expo ’70 -maailmannäyttelyä varten hän suunnitteli Brasilian-paviljongin. Mendes da Rochan tunnetuimpia töitä ovat São Paulon yliopiston nykytaiteen museo (1975), Forma-huonekalunäyttelytila (1987) ja Brasilian kuvanveistosmuseo (1987–1992).  Useampi São Paulon merkittävistä kulttuurirakennuksista on Mendes da Rochan käsialaa. Mendes da Rocha on toinen brasilialainen arkkitehti, joka on saanut Pritzker-palkinnon. Mendes da Rocha toimi São Paulon yliopiston arkkitehtuuriprofessorina vuoteen 1998.

Pääkohteet

Lähteet
Artigas, Rosa: "Paulo Mendes da Rocha", Cosac & Naify 
Spiro, Annette: "Paulo Mendes da Rocha. Works and Projects".
Luennoitsijan henkilökuva
Specifierin henkilökuva 
CityMayors.comin henkilökuva
New York Timesin henkilökuva
NPRin henkilökuva
Objekto

Viitteet

Paulo Mendes da Rocha - 2006 Pritzker Architecture Prize Laureate
(LandLiving.com)

Brasilialaiset arkkitehdit
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Niko Valkeapää

Niko-Mihkal Valkeapää (s. 30. joulukuuta 1968 Enontekiö) on saamelainen lauluntekijä ja laulaja. Vuodesta 1990 lähtien hän on asunut Norjassa, jossa pitkään Koutokeinossa, jossa hän toimii opettajana. Hänen vanhempansa ovat  Helena o.s. Laiti ja Nils-Henrik Valkeapää.

Valkeapää on voittanut Sámi Grand Prix -kilpailun vuosina 1994 ja 1995, Spellemannprisen 2003 avoimessa luokassa esikoislevyllään ja Liet-Lavlutin. Hän on laulanut festivaaleilla sekä Norjassa että Pohjoismaissa, esimerkiksi Bergenin Nattjazz-festivaalilla, Festspillene i Nord-Norgessa, Riddu Riđđussa ja Bodøssä olevassa Nordland Musikkfestukessa.

Diskografia
Niko Valkeapää, Duippidit, 2003
Sierra, Duippidit, 2004
Birrat Birra, Duippidit, 2008
Gusto, Duippidit, 2012
Ä Ä, Duippidit, 2012
Ráfi, Duippidit, 2012

Aiheesta muualla 
 Haastattelu suomalais-norjalaisen kulttuuri-instituutin sivulla 
nikovalkeapaa.no 

Suomalaiset laulajat
Saamelaiset muusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Áillohaš-musiikkipalkinnon saajat
Riddu Riđđu

Riddu Riđđu Festivála on vuosittainen musiikki- ja kulttuurifestivaalia, jota pidetään Tromssan läänin Kaivuonon Olmavankassa. Festivaalin järjestänä toimii Riddu Riđđu Searvi ja tavoitteina ovat saamelaisten ja muiden alkuperäiskansojen kulttuurin ja -identiteetin edistäminen ja kehittäminen. Tästä syystä festivaalin esiintyjät tulevatkin usein muualta kuin pohjois-Norjasta. 

Festivaalia järjesttiin 17. kertaa vuonna 2008. Festivaaliohjelmistoon kuuluvat muun muassa konsertit, teatteriesitykset, seminaarit, kurssit, lasten festivaali, näyttelyt ja nuorisoleiri. 

Riddu Riđđu -festivaalissa soittaneisiin muusikkoihin kuuluvat muun muassa Mari Boine, Amoc, Ingor Ánte Áilo Gaup, Gåte, Wimme Saari, Saikho Namtchylak, Chirgilchin, Adjágas, Huun-Huur-Tu ja Transjoik.

Aiheesta muualla
 Riddu Riđđu Festivála
 Myspace
Jim Dunbar

Jim Dunbar (9. lokakuuta 1929 Dearborn, Michigan – 23. huhtikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen radiopersoona ja talk show -isäntä. Suurimman osan urastaan hän on toiminut sanfranciscolaisella KGO-radioasemalla.

Työskenneltyään ensin muun muassa Detroitissa ja New Orleansissa ja Chicagossa, hän siirtyi KGO:lle vuonna 1963. Aluksi hän toimi ohjelmajohtajana ja talk show -isäntänä, kunnes vuonna 1974 hänestä tuli kanavan aamu-uutisten uutisankkuri.

Jim Dunbar nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1999.

Lähteet 
Radio Hall of Fame: Jim Dunbar

Viitteet 

Radio Hall of Fame
Yhdysvaltalaiset radiotoimittajat
Yhdysvaltalaiset uutisankkurit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Musta ori (televisiosarja)

Musta ori ( myöhemmin ) on Young Artistilla palkittu kanadalainen televisiosarja perustuu löyhästi samannimisiin 1970- ja 1980-luvun elokuviin. Sarjasta tuotettiin 78 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Family-kanavalla vuosien 1990 – 1993 aikana. Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran MTV3:lla vuonna 1993.

Tarina
Sarjassa seurataan 15-vuotiaan kilparatsastajan Alec Ramsayn elämää ja hänen villiä oriaan, sekä heidän valmentajaansa Henry Dailya. Ramsayn isän kuoltua hän asuu äitinsä kanssa maatilalla, jossa he hoitavat erityisesti hevosiaan. Sarjan aikana käy myös ilmi, että Ramsay on ainut henkilö joka voi ratsastaa mustalla orilla ja että se häviää kilpailuja todella harvoin. Hevosella on myös erittäin voimakas temperamentti, paitsi poikaa kohtaan. Useimmat kilpailut ensimmäisellä kaudella ovat epävirallisia, kun taas toisella kaudella Ramsay saa kilparatsastajan paperit, ja voi osallistua rahakkaisiinkin kilpailuihin.

Rooleissa

Lähteet
 Musta ori TV.comissa  

Kanadalaiset televisiosarjat
Familyn televisio-ohjelmat
Toompea

Toompea ( eli tuomiokirkonmäki) on mäellä sijaitseva alue Tallinnassa. Toompea muodosti keskiaikaisen Tallinnan yläkaupungin, joka erosi juridisesti alakaupungista. 

Toompea on Baltian klinttiin kuuluva kukkula. Noin 10 000 vuotta sitten Toompea muodosti klinttisaaren Baltian jääjärvessä ja ihmisasutusta lähialueelle syntyi viisi- tai kuusituhatta vuotta sitten. Sittemmin Toompeana mäellä oli räväläläisten tukikohta tai pakolinna, joka tunnettiin viroksi nimillä Litna tai Lidna. Venäläisissä kronikoissa paikka sai nimen Kolõvan ja viikingit kutsuivat sitä nimillä Lindanäs tai Lyndanise. Tanskalaiset ristiretkeläiset tuhosivat Lyndanisen alkukesästä 1219 ja he alkoivat rakentaa sen tilalle omia varustuksiaan, joille Lätin Henrik antoi nimen Castrum Danorum, eli tanskalaisten linna. Hieman myöhemmin tanskalaiset voittivat Lyndanisen taistelussa Rävälästä ja Harjumaalta heitä vastaan saapuneet virolaiset. Vuotta 1219 pidetäänkin Tallinnan tali Tanskan linnan perustamisvuotena. 

Toompealle eli Tallinnan tulevalle yläkaupungille alettiin rakentaa 1120-luvulla Tallinnan tuomiokirkkoa ja niin sanottua suurta linnoitusta (castrum maius). Castrum minus eli pieni linnoitus rakennettiin vuosien 1227–1229 välillä suuren linnoituksen sisälle. Pieni linnoitus ja suuri linnoitus muodostivat yhdessä Tallinnan yläkaupungin, joka oli oma juridinen kokonaisuutensa. Yläkaupunkia koski Valdemar-Eerikin läänityslaki, kun taas alakaupungille oli vuonna 1248 annettu Lyypekin kaupunginlaki. Yläkaupunkia hallitsivat vasallit, joita oli tanskalaisaikana 40–50. Poikkeuksen muodosti pieni linnoitus, jota hallitsi kulloinenkin maanherra, kuten esimerkiksi ritarikunta. Tuomiokirkkoa hallitsi puolestaan piispa ja tuomiokapituli. Tallinnan alakuapunkia hallitsi porvaristo. Koko Tallinnan vanhakaupunki suojattiin muurilla, mutta myös ylä- ja alakaupungin välillä oli muuri. Tanska myi Pohjois-Viron Saksalaiselle ritarikunnalle vuonna 1346, jolloin pieneen linnoitukseen rakennettiin konventtirakennus ja kastelli muuttui esilinnaksi. Esilinnan nurkkiin kohosi torneja, joista suurin oli 45,6 metriä korkea Pikk Hermann. Yläkaupunki kävi jo samalla vuosisadalla ahtaaksi ja monet vasallit muuttivatkin kartanoihin maaseudulle. Usein he omistivat kuitenkin myös kaupunkiasunnon muurien suojaamana turvapaikkana. 

Suuren linnoituksen keskiaikaiset rakennukset ovat sittemmin tuhoutuneet tulipaloissa Tallinnan tuomiokirkkoa lukuun ottamatta. Esilinnan konventtirakennuksesta tehtiin 1800-luvulla vankila ja 1920-luvulla sen paikalle rakennettiin riigikogun parlamenttirakennus. Esipihan itäosaan rakennettiin 1700-luvulla kuvermenttihallinnon palatsi ja pienen linnoituksen taakse valmistui vuonna 1900 Aleksanteri Nevskin katedraali.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tallinna
Nicolas Appert

Nicolas Appert (1749, Châlons en Champagne – 1841, Massy) oli ranskalainen kondiittori ja kokki, joka keksi säilykkeen.

Ranskan direktoriohallitus oli vuonna 1795 luvannut 12 000 frangin palkinnon sille, joka kykenisi keksimään riittävän ruoansäilöntämenetelmän armeijaansa varten. Kondiittori Appert innostui tästä, ja lukuisten kokeiden jälkeen hän ymmärsi että elintarvikkeet on kuumennettava kiehumapisteeseen, minkä jälkeen ne on suljettava ilmatiiviisti. Tällä tavoin hän tietämättään onnistui myös estämään botulismin vaaran säilykkeissään.
  

Ranskalaiset keksijät
Vuonna 1749 syntyneet
Vuonna 1841 kuolleet