joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Salome (täsmennyssivu)

Salome tai Salomé voi tarkoittaa seuraavia:

 Salome, naisen etunimi, Salomo-nimen naispuolinen vastine

Antiikin ajan henkiöitä 
 Salome, Herodes Antipaksen tytärpuoli, Herodiaan tytär
 Salome I, Herodeksen sisar
 Salome, Jeesuksen seuraaja

Nykyajan henkilöitä

Salome etunimenä 
 Salomé Báncora (s. 1993), argentiinalainen alppihiihtäjä
 Salome Bey (1939–2020), yhdysvaltalais-kanadalainen laulaja, näyttelijä ja lauluntekijä
 Salome Karwah (1988–2017), liberialainen sairaanhoitaja
 Salome Kammer (s. 1959), saksalainen näyttelijä, laulaja ja sellisti
 Salome Zurabišvili (s. 1952), Georgian ulkoministeri 2004–2005

Salome sukunimenä 

 Lou Andreas-Salomé (1861–1937), venäläinen psykoanalyytikko ja kirjailija

Salomé taiteilijanimenä 

 Salomé, oik. Maria Rosa Marco (s. 1943), espanjalainen laulaja

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Ötökkä-Salome, Tove Janssonin teoksessa Takatalvi esiintyvä nainen

Muita merkityksiä 

 Salome, Richard Straussin ooppera
 Salome, J. Gordon Edwardsin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1918
 Salome, Charles Bryantin ohjaama elokuva vuodelta 1923
 Salome, William Dieterlen ohjaama elokuva vuodelta 1953
 Salome, Claude d’Annan ohjaama elokuva vuodelta 1986
 Salomé, Al Pacinon ohjaama elokuva vuodelta 2013.
Martti Haukioja

Martti Mikael Haukioja (s. 6. lokakuuta 1999 Kuorevesi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa.

Keskuspuolustajana tai vasempana laitapuolustajana pelaava Haukioja aloitti jalkapalloilun Hämeenlinnan Jalkapalloseurassa, josta hän siirtyi 12-vuotiaana Tampereen Ilvekseen. Hän teki Ilveksen kanssa kolmivuotisen sopimuksen tammikuussa 2016. Haukioja debytoi Veikkausliigassa 16-vuotiaana saman vuoden elokuussa, mutta pelasi kauden pääosin Ilveksen juniori- ja reservijoukkueissa. Kaudella 2017 hän oli kolmen kuukauden ajan lainalla FC Jazzissa. Elokuussa 2017 Haukioja teki vuoden pituisen sopimuksen italialaisen Chievo Veronan kanssa ja pelasi seuran nuorisojoukkueessa. Kesäkuussa 2018 hän palasi Ilvekseen ja pelasi myös lainalla Ykkösessä JJK Jyväskylän joukkueessa. Kauden 2019 hän edusti Veikkausliigassa Vaasan Palloseuraa.

Poikamaajoukkueissa Haukioja esiintyi ensimmäisen kerran alle 17-vuotiaiden maaottelussa Turkkia vastaan maaliskuussa 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Martti Haukioja Suomen Palloliitto.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Samsung Galaxy A8

Samsung Galaxy A8 on Samsung Electronicsin heinäkuussa 2015 esittelemä ja elokuussa julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop" -käyttöjärjestelmä.

Tekniset tiedot

Muotoilu
Samsung Galaxy A8 -älypuhelimessa on 5,7-tuumainen täysteräväpiirtonäyttö. Laite on vain 5,9 mm ohut.

Fyysiset osat
Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 5 Octa -suoritin. Laitteessa on kaksi gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 16 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan viisi megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (täysteräväpiirto) -tarkkuudella 30 kuvaa sekunnissa.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop".

Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 6.0 "Marshmallow" -versioon.

Lähteet 
 https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Galaxy-A8_id9355/

Viitteet 

Galaxy A8
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2015 matkapuhelimet
Juha Soisalo

Juha Heikki Soisalo (16. toukokuuta 1941 Helsinki – 24. elokuuta 2016 Hanko) oli suomalainen taidemaalari.

Soisalo opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen graafisella osastolla 1961–1963 ja 1967. Graafikko Soisalo aloitti maalausuransa 1961, edustaen konstruktivistista abstraktia taidesuuntaa ja käyttäen kirkkaita värejä ja vahvoja kontrasteja. Vuosikymmenen lopulla hänen teoksissaan saattoi nähdä poptaiteen piirteitä ja jo sitä ennen hän kokeili myös kineettistä taidetta. ”Epävärien mestari” Soisalon teokset tulivat ajan myötä, esimerkiksi väritelevision yleistyessä, osaksi ihmisten kokemaa modernia kontrastien sävyttämää kokemusmaailmaa.

Taidemaalari ja -graafikko Pentti Melanen (1917–2003) oli Soisalon eno.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Juha Soisalo, Kuvataiteilijamatrikkelissa
 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset taidegraafikot
Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Contact Forum

Contact Forum on Suomen suurin ja vanhin yksipäiväinen rekrytointitapahtuma korkeakouluopiskelijoille ja valmistuneille.  Kuuden opiskelijajärjestön omistama CF-opiskelijamessut Oy on järjestänyt messut vuodesta 1986 alkaen.

Messuilla on vuonna 2019 noin 120 näytteelleasettajaa. Messut järjestetään Helsingin Messukeskuksessa. Aikaisemmin messut on järjestetty Kaapelitehtaalla.

Tapahtuma kokoaa yhteen eri alojen opiskelijoita, yrityksiä ja järjestöjä. Messuilla yritykset ja järjestöt pääsevät rekrytoimaan korkeakouluopiskelijoita ja nostamaan työnantajaprofiiliaan opiskelijoiden keskuudessa. Opiskelijat ja vastavalmistuneet voivat messuilla tutustua yritysten ja järjestöjen tarjoamiin uramahdollisuuksiin. Lisäksi kävijät voivat muun muassa osallistua CV-klinikkaan ja kuunnella ajankohtaisia puhujia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Contact Forumin verkkosivut
 Contact Forum Facebookissa

Helsingin tapahtumat
Samsung Galaxy A9 (2016)

Samsung Galaxy A9 (2016) on Samsung Electronicsin tammikuussa 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop" -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 6.0 "Marshmallow" -versioon.

Tekniset tiedot

Muotoilu
Samsung Galaxy A9 (2016) -älypuhelimessa on 6-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla. Laite on vain 7,4 mm ohut.

Fyysiset osat
Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 652 8976-prosessori. Laitteessa on 3 Gigatavua RAM-muistia ja 32 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 8 Megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop".

Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 6.0 "Marshmallow" -versioon.

Lähteet 
https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Galaxy-A9-2016_id9736

Galaxy A9 (2016)
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2016 matkapuhelimet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Kristina Ohlsson

Kristina Ohlsson (s. 2. maaliskuuta 1979 Kristianstad) on ruotsalainen rikoskirjailija ja politiikan tutkija.

Tutkijana Ohlsson on erikoistunut Lähi-itään ja Euroopan unionin ulkopolitiikkaan. Hän on työskennellyt turvallisuuspoliittisena analyytikkona Ruotsin poliisihallituksessa ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö ETYJin analytikkona Wienissä. Hän on ollut vapaa kirjailija vuodesta 2012.

Suomennetut teokset

Jännitysromaanit 
 
 
 
 
 
 
 
 Syntitaakka. ( Syndafloder, 2017). Suomentanut Laura Beck. WSOY, 2017. ISBN 978-951-0-42194-9 .
 Sairaat sielut. (Sjuka själar, 2017). Suomentanut Outi Menna. WSOY, 2018. ISBN 978-951-0-42181-9 .
 Korkein tarjous kuolemasta. (Henrys hemlighet, 2019). Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2020. ISBN 978-951-0-44843-4

Lasten ja nuorten jännitysromaanit 
 Lasilapset. (Glasbarnen, 2013). Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2018. ISBN 978-951-0-43050-7 .
 Hopeapoika. (Silverpojken, 2014). Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2018. ISBN 978-951-0-43051-4 .
 Kivienkelit. (Stenänglar, 2014) . Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2019. ISBN 978-951-0-43052-1
 Zombiekuume (Zombiefeber, 2016). Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2020. ISBN 978-951-0-44558-7
 Ihmissuden salaisuus (Varulvens hemlighet, 2017). Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2020. ISBN 978-951-0-44561-7
 Muumiomysteeri (Mumiens gåta, 2018). Suomentanut Pekka Marjamäki. WSOY, 2021. ISBN 978-951-0-44564-8

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kristina Ohlsson DekkariNetissä Tornion kaupunginkirjasto.
 Kristina Ohlsson WSOY:n sivuilla

Ruotsalaiset rikoskirjailijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Samsung Galaxy A3 (2016)

Samsung Galaxy A3 (2016) on Samsungin 8. tammikuuta 2016 julkaisema älypuhelin.

Tekniset tiedot

Muotoilu

Näyttö 
Samsung Galaxy A3 (2016) -älypuhelimessa on 4,7-tuumainen teräväpiirtonäyttö. Näyttö on Corning Gorilla Glass 4 -lasia.

Paino ja mitat 
Laite painaa 132 grammaa ja sen mitat ovat 134,5 x 65,2 x 7,3 millimetriä. Laite on vain 7,3 millimetriä ohut.

Fyysiset osat

Järjestelmäpiiri 
Laitteesta löytyy Samsungin Exynos 7 Quad 7578 -järjestelmäpiiri, jossa grafiikkapiirinä toimii Mali-T720 MP2.

Muisti 
Laitteessa on 1,5 gigatavua RAM-muistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia. Lisäksi tallennustilaa voidaan laajentaa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.

Akku 
Akun kapasiteetti on 2 300 milliampeerituntia tässä laitteessa.

Kamerat 
Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 30 fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop".

Lähteet 

 Phonearena: Samsung Galaxy A3 (2016)

Galaxy A3 (2016)
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2016 matkapuhelimet
Samsung Galaxy A5 (2016)

Samsung Galaxy A5 (2016) on Samsung Electronicsin joulukuussa 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop" -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 7.0 "Nougat" -versioon.

Tekniset tiedot

Muotoilu
Samsung Galaxy A5 (2016) -älypuhelimessa on 5,2-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla. Laite on vain 7,3 mm ohut.

Fyysiset osat
Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 7 Octa 7580 -prosessori. Laitteessa on 2 gigatavua RAM-muistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 13 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus  on puolestaan taas 5 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 "Lollipop".

Lähteet 
 https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Galaxy-A5-2016_id9813

Viitteet 

Galaxy A5 (2016)
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2016 matkapuhelimet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Willy Boly

Willy Boly (s. 3. helmikuuta 1991 Melun, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Boly edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia.

Boly aloitti ammattilaisuransa Auxerressa, jossa hän pelasi ensimmäisen Ranskan Ligue 1:n ottelunsa 16. huhtikuuta 2011 Auxerren voittaessa Toulousen vieraissa 1–0. Boly nousi saman tien Auxerren runkopelaajien joukkoon pelaten loppukevään aikana kahdeksan sarjaottelua. Kaudella 2011–2012 Boly pelasi Auxerressa 33 ottelua seuran pudotessa Ligue 2:een. Kausina 2012–2013 ja 2013–2014 hän edusti Auxerrea toisella sarjatasolla yhteensä 55 ottelussa.

Syyskuussa 2014 Boly siirtyi ilmaisella siirrolla Portugalin pääsarjassa pelaavaan Bragaan. Kaudella 2014–2015 hän pelasi sarjaotteluita vain seuran kakkosjoukkueessa Segunda Ligassa, mutta kaudella 2015–2016 Boly pelasi edustusjoukkueessa 22 ottelua pääsarjatasolla. Eurooppa-liigassa hän pelasi 12 ottelua. Hän oli lisäksi voittamassa Portugalin cupia. Loppuottelussa Portoa vastaan Boly tuli vaihdosta kentälle.

Elokuussa 2016 Boly ehti pelata kolme liigaottelua Bragassa ennen kuin siirtyi 6,5 miljoonan euron siirtosummalla FC Portoon. Hän pelasi kauden aikana neljä Primeira Ligan ottelua ja yhden ottelun Mestarien liigassa.

Boly pelasi kauden 2017−2018 lainalla Englannin mestaruussarjassa pelanneessa Wolverhamptonissa. Hän teki 36 ottelussa kolme maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Wolverhamptoniin pysyvästi 12 miljoonan euron siirtosummalla. Avauskaudellaan Englannin pääsarjassa hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 22 valioliigaottelua eikä tehnyt niissä maaleja, mutta Eurooppa-liigassa hän teki maalin alkulohko-ottelussa turkkilaista Beşiktaşia vastaan.

Boly on edustanut Ranskan ikäkausimaajoukkueita.

Saavutukset 
Braga
 Portugalin cup: 2015–2016

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Pekka Mykkänen

Pekka Mykkänen on toimittaja.

Mykkänen on työskennellyt Helsingin Sanomissa vuodesta 1995 lähtien ja toiminut muun muassa sunnuntai-, talous- ja ulkomaantoimituksissa. Mykkänen oli lehden kirjeenvaihtaja Kiinassa ja Aasiassa vuosina 1998–2003 ja hänelle myönnettiin SARS-uutisoinnistaan Bonnierin journalistipalkinto vuonna 2003. Hän oli kirjeenvaihtajana Yhdysvalloissa 2006–2010 ja Brysselissä 2016-2018. Mykkänen on julkaissut useita kirjoja kirjeenvaihtajavuosiensa kokemuksista.

Mykkänen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän myös opiskeli Harvardin yliopistossa stipendiaattina vuosina 2003–2004.

Teokset

Tunnustukset 
 Bonnierin vuoden juttu 2003, SARS-uutisointi, Helsingin Sanomat

Lähteet 

Helsingin Sanomien toimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Tommi Nieminen

Tommi Nieminen on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Delhissä vuosina 2010–2011 ja kirjoitti asemamaastaan kirjan Vastaus on Intia. Nieminen julkaisi yhdessä Laura Halmisen kanssa jutun ”Uusnatsien sisäpiirissä” vuonna 2015. Tutkivan journalismin yhdistys myönsi jutulle seuraavana vuonna Lumilapio-palkinnon. Nieminen toimii Helsingin Sanomien Feature-toimituksessa.

Teokset

Tunnustukset 
 Lumilapio-palkinto 2016 "Uusnatsien sisäpiirissä", uusnatsijärjestö Suomen vastarintaliikkeen sisäpiiriä käsittelevästä jutusta.
 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2022 sananvapauden ja muiden ihmisoikeuksien puolustamisesta journalismin keinoin

Lähteet 

Helsingin Sanomien toimittajat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Theo Hernández

Theo Bernard François Hernández eli Theo (s. 6. lokakuuta 1997 Marseille, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Theo edustaa Italian pääsarjassa pelaavaa Milania. Theo on luontaiselta pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta voi pelata myös keskuspuolustajana.

Theon isä Jean-François Hernández on entinen jalkapalloilija, joka edusti urallaan Atlético Madridia. Theon vanhempi veli Lucas edustaa Bayernia.

Seurajoukkueura

Atlético Madrid
Theo liittyi Atlético Madridin junioriakatemiaan vuonna 2008. Käytyään läpi eri juniorikategoriat, hänet nostettiin vuonna 2015 seuran reservijoukkueeseen, joka pelasi maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.

Ensimmäisen ottelunsa aikuisten tasolla hän pelasi 30. elokuuta 2015 Puerta Bonitaa vastaan. Seuraavan vuoden helmikuussa Theo solmi seuran kanssa uuden sopimuksen ja kaksi päivää myöhemmin tästä, hän sai kutsun seuran edustusjoukkueen otteluun Eibaria vastaan loukaantumisten takia. Ottelu päättyi Atléticon voittoon numeroin 3–1 ja Theo istui koko ottelun vaihtopenkillä.

Alavés (laina)
4. elokuuta 2016 Theo teki uuden jatkosopimuksen seuran kanssa, joka ulottui vuoteen 2021 asti. Samalla myös ilmoitettiin hänen siirtyvän kauden 2016–2017 kestävällä lainasopimuksella Deportivo Alavésiin. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa ja ammattilaisena 28. elokuuta 2016 ottelussa Sporting Gijónia vastaan.

16. lokakuuta 2016 ottelussa Málagaa vastaan Theo sai suoran punaisen kortin rajusta taklauksestaan Ignacio Camachoon. 7. toukokuuta 2017 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.

Alavés eteni ensimmäisen kerran seuran 91-vuotisessa historiassa Copa del Reyn loppuotteluun, jossa se kohtasi Barcelonan. Loppuottelu pelattiin 27. toukokuuta 2017 Estadio Vicente Calderónilla ja Theo teki ottelun 1–1-tasoitusosuman vapaapotkusta. Barcelona voitti cupin loppuottelun lopulta kuitenkin numeroin 3–1.

Real Madrid
5. heinäkuuta 2017 Theo siirtyi naapurin suurseura Real Madridiin. Hän solmi seuran kanssa kuusivuotisen sopimuksen ja hänestä maksettiin 26 miljoonan euron siirtokorvaus.

Maajoukkueura 
Theo on edustanut Ranskaa alle 18-vuotiaiden ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Vuoden 2017 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailujen karsintoihin Theo ei osallistunut kutsuista huolimatta, jonka jälkeen alkoivat spekulaatiot hänen halustaan edustaa Espanjan maajoukkuetta tulevaisuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Theo Hernándezin tilastot Soccerway-sivustolla 
 Theo Hernándezin tilastot BDFutbol-sivustolla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jyväskylän suurajot 1991

Jyväskylän suurajot 1991 järjestettiin 22. - 25.8.1991. Se oli ralliautoilun maailmanmestaruuskauden 1991 yhdeksäs osakilpailu ja 41. Jyväskylän suurajot kautta aikain.

Osallistujat 
Kilpailuun ilmoittautui 156 autokuntaa. Mukana olivat tehdastalleista Toyota (Carlos Sainz ja Armin Schwarz), Lancia (Juha Kankkunen ja Didier Auriol), Mitsubishi (Timo Salonen ja Kenneth Eriksson), Subaru (Markku Alén), Mazda (Hannu Mikkola ja Tommi Mäkinen) ja Nissan (Stig Blomqvist ja David Llewellin). Edellisenä vuonna N-ryhmän voittanut Tommi Mäkinen oli ensimmäistä kertaa tehtaan auton ohjaimissa MM-tasolla. Tehdastalleista Ford ei ollut kilpailussa mukana. Fordia kilpailussa edustikin ilman tallipaikkaa kaudeksi 1991 jäänyt Ari Vatanen, joka oli mukana maitoyhtiön sponsoroimalla Ford Sierra Cosworthilla.

Reitti 
Reitin pituus oli 1660,31 km, josta erikoiskokeita oli 524,26 km.  Erikoiskokeita oli yhteensä 42.  Reitti oli lähes täysin samanlainen kuin edellisenä vuonna.

Kilpailun kulku 
Torstain yllättäjä oli Markku Alén. Avauserikoiskoe Harjulla Alén kärsi näyttävän rengasrikon, mutta oli siitä huolimatta ensimmäisen seitsemän erikoiskokeen jälkeen rallin johdossa. Perjantain aikana Alénin vauhti alkoi kuitenkin hiipua ja Carlos Sainz nousi edellisvuoden tavoin rallin johtoon Juha Kankkusen seuratessa perässä Lanciallaan. Alén kärsi lauantain aikana kaksi rengasrikkoa ja joutui lopulta keskeyttämään viimeisenä päivänä moottorin hajottua.  

Carlos Sainz ajoi ulos pimeässä lauantain päättäneellä Surkeen erikoiskokeella ja Kankkunen nousi johtoon säilyttäen asemansa läpi sunnuntain ja voittaen näin ensimmäistä kertaa kotikilpailunsa . Sainzin sijoitus maalissa lopulta oli neljäs. 

Hannu Mikkola kaatoi autonsa perjantaipäivän avauserikoiskoe Valkolassa. Hän pääsi jatkamaan, mutta keskeytti myöhemmin konerikkoon. Ari Vatanen puolestaan kaatoi autonsa lauantaipäivän avauserikoiskoe Leustulla, mutta sijoittui lopulta seitsemänneksi. Kolmanneksi kilpailussa ajanut Mitsubishin Timo Salonen hylättiin kilpailun jälkeen laittoman polttoaineen käytön vuoksi.  

N-ryhmän voitti Jouko Puhakka Mitsubishillään.

Tulokset

Lähteet

Suomen ralli
MM-rallikausi 1991
Nurmijärven seurakunta

Nurmijärven seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Espoon hiippakuntaan kuuluva seurakunta. Se käsittää Nurmijärven kunnan keskisellä Uudellamaalla. Seurakunta on Suomen suurin maalaisseurakunta.

Seurakunnalla on noin 31 430 jäsentä (vajaat 75 % kunnan väestöstä) ja 120 työntekijää. Kirkkoherrana toimii Ari Tuhkanen.

Seurakunta pitää jumalanpalveluksia Nurmijärven kirkossa, Klaukkalan kirkossa ja Rajamäen kirkossa. Lisäksi seurakunnalla on seurakuntakeskus, nuorisotalo ja Iso Pappila Nurmijärven Kirkonkylässä ja uusi Kirkonnurkka-tila Rajamäellä. Myös Klaukkalan kirkon yhteydessä on seurakunnan muita toimitiloja. Lapsi- ja perhetyön ryhmiä kokoontuu lisäksi erilaisissa vuokratiloissa ympäri kuntaa.

Nurmijärven seurakunnalla on kaksi hautausmaata, Kirkonkylällä ja Rajamäellä. Molemmista löytyy myös siunauskappeli. Klaukkalan kirkon alakerrassa on uurnaholvi. Lisäksi seurakunta omistaa leiri- ja kurssikeskus Sääksin Hyvinkään Kiljavalla, noin viisi kilometriä Rajamäen keskustasta Sääksjärven rannalla.

Nurmijärven seurakunta perustettiin Helsingin pitäjän seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1558, mutta siihen liitettiin myös osia Sipoon, Janakkalan, Vihdin ja Espoon seurakunnista. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1605.

Katso myös 

 Nurmijärven rovastikunta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.nurmijarvenseurakunta.fi

Espoon hiippakunnan seurakunnat
Nurmijärvi
Anton Leonard von Knorring

Anton Leonard (Lennart) von Knorring (24. toukokuuta 1853 Helsinki – 21. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen laamanni ja Mikkelin läänin kuvernööri.

Von Knorringin vanhemmat olivat senaattori Eugen Theodor von Knorring ja Helena Katarina Schwenzon. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1870 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1874 ja yleisen oikeustutkinnon 1875. Hän sai varatuomarin arvon 1877. Von Knorring toimi senaatin ylimääräisenä kopistina 1877–1878, lääkintöhallituksen kanslistina 1878–1884, senaatin siviilitoimituskunnan kanslistina 1884–1886, Viipurin läänin lääninsihteerinä 1886–1902, Mikkelin läänin kuvernöörinä 1905–1910 ja oli sittemmin liikemiehenä Helsingissä. Hän sai laamannin arvon 1897.

Von Knorring oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905.

Von Knorring oli naimisissa vuodesta 1879 kreivitär Hedvig Louise Armfeltin (1854–1923) kanssa.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Mikkelin läänin maaherrat
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
AF Corse

AF Corse on italialainen kilpatalli, jonka perusti entinen kilpa-ajaja Amato Ferrari vuonna 1995. Ferrari toimii myös AF Corsen tallipäällikkönä. Vaikkakin AF Corse käyttääkin pääosin Ferrari-merkkisiä autoja, ei Amato Ferrari kuitenkaan ole sukua autotehtaan perustajalle Enzo Ferrarille. Nykyään talli kilpailee FIA World Endurance Championship, European Le Mans Series, Asian Le Mans Series ja International GT Open -sarjoissa.

Suomalainen Toni Vilander on voittanut FIA WEC -sarjan mestaruuden GTE Pro -luokassa ajaessaan tallissa kaudella 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut
 Twitter

Italialaiset autourheilutallit
FIA World Endurance Championship -tallit
Robin Smeulders

Robin Smeulders (s. 19. kesäkuuta 1987 Münster, Länsi-Saksa) on alankomaalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai sentteri.

Smeulders pelasi urallaan saksalaisseuroissa osallistuen myös Eurocupiin ja Portlandin yliopistossa. Hän kuului Alankomaiden miesten maajoukkueeseen vuoden 2015 EM-kilpailuissa. Smeulders päätti pelaajauransa selkäongelmien vuoksi 29-vuotiaana kesäkuussa 2016.

Lähteet 
 Profiili Bundesliga 
 Robin Smeulders Europe Stats Basketball-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Profiili FIBA Archive 

Alankomaalaiset koripalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Ticino Rockets

Ticino Rockets on sveitsiläinen jääkiekkoseura. Se pelaa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssa. Joukkue on pelannut useita kausia maan alemmissa sarjoissa, ja tuleva kausi 2016-2017, onkin heille ensimmäinen maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Éric Landry 
 Apuvalmentaja: Mike McNamara 
 Huoltopäällikkö: Luca Gilardini 
 Puheenjohtaja: Davide Mottis 
 Toimitusjohtaja: Sébastien Reuille 
 Urheilutoimenjohtaja: Paolo Duca 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
 Joukkueen kotisivu

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Biasca
Basketball Nymburk

Basketball Nymburk on tšekkiläinen koripalloseura Nymburkin kaupungista.

Seuralla on ollut historiansa aikana useita eri nimiä. Vuosina 1950–1998 se tunnettiin Lokomotivana. Seura tunnettiin vuosina 2004–2019 sponsorinimellä ČEZ Basketball Nymburk, ja se on 2000-luvulla dominoinut maansa koripalloa vieden lähes kaikki maan mestaruudet ja cup-mestaruudet. Se on osallistunut lisäksi kansainvälisiin seurakilpailuihin kuten Mestarien liigaan, FIBA Europe Cupiin, ULEB Eurocupiin ja VTB-liigaan. Suomalainen Antti Nikkilä edusti seuraa kaudella 2006–2007.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joukkue eurobasket.com-sivustolla 
 Seuran verkkosivut  

Tšekkiläiset koripalloseurat
Vuonna 1929 perustetut urheiluseurat
Van Helsing (televisiosarja)

Van Helsing on  yhdysvaltalainen draamasarja, jonka on luonut Neil LaBute. Sarja perustuu Zenescope Entertainmentin sarjakuvanovelliin "Helsing".

Sarjan esittäminen aloitettiin 23. syyskuuta 2016 Syfyn kanavalla, mutta ensimmäinen jakso julkaistiin ennakkoon 31. heinäkuuta 2016. Lokakuussa 2016 Syfy tilasi sarjalle toisen tuotantokauden, jonka esittäminen alkoi 5. lokakuuta 2017. Suomessa sarjaa voi seurata Netflix-palvelun kautta.

Joulukuussa 2019 Syfy ilmoitti tilanneensa sarjalle viidennen kauden, joka koostuu 13 jaksosta. Se on samalla sarjan viimeinen kausi.

Rooleissa

Juoni 
Abraham Van Helsingin tytär, Vanessa "Van" Helsing herätetään eloon post-apocalyptisessä lähitulevaisuudessa, jossa suurin uhka ihmisille ovat vampyyrit.

Tuotanto 
Syfy hankki Van Helsing -sarjan esitysoikeudet Nomadic Picturesilta marraskuussa 2015. 13-osaisen ensimmäisen kauden kuvaukset aloitettiin vuoden 2016 tammikuussa.

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut 
 
 Van Helsing Netflix.comissa

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Syfyn televisio-ohjelmat
2020-luvun televisiosarjat
Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tietokanta

Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tietokanta sisältää perustiedot kaikista puolustusvoimien palveluksessa menehtyneistä, ulkomaalaisista vapaaehtoisista sekä suomalaisista SS-miehistä. Tietokanta sisältää myös merkintöjä muistakin kuin aseellisessa toiminnassa menehtyneistä. Tietokanta sisältää yli 95 000 henkilöä. Tietokanta ei sisällä kotirintaman siviiliuhreja. Tietokanta on Kansallisarkiston vastuulla.

Muodostaminen 
Suomen Sotaveteraaniliitto käynnisti vuonna 1985 hankkeen, jonka tarkoituksena oli tuottaa matrikkelimainen julkaisu kaikkien Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden hauta-ja siunaamispaikoista. Julkaisuajatuksesta kuitenkin luovuttiin ja päädyttiin siihen, että muodostetaan kattava tietokanta kaikista viime sodissa menehtyneistä.

Sisältö 
Jokaisesta kaatuneesta on kerätty seuraavat tiedot: ammatti/siviilisääty, lasten lukumäärä, viimeisin joukko-osasto, syntymäpaikka, kirjoillaolo- ja asuinpaikka, kaatumis-, kuolin-, tai katoamispaikka, mahdolliset haavoittumistiedot kuten haavoittumisaika ja -paikka, menehtymisluokka eli tieto siitä oliko kyseessä kaatunut, kentälle jäänyt, kenttä- tai sotasairaaloissa haavoihinsa kuollut, sodassa kadoksiin joutunut ja myöhemmin kuolleeksi julistettu, kuollut sotavankeudessa vai oliko kuolinsyy muu kuin välittömästi sodasta johtunut.

Katso myös 
 Suomen sotasurmat (liittyy vuosiin 1914–1922)

Lähteet 
 Ahoranta, Tomi & Ortamo-Närvä, Anna-Maija: Arkisto säilyttää sankarivainajien muiston, s. 12–13. Sukutieto 3/2012. Saarijärvi. 29.vuosikerta.

 Karjalainen, Mikko: Tietojen vertailua, korjaamista ja asiakaspalvelu – Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tietokanta, s. 277–283. Teoksessa Kleion pauloissa, toim. Happonen, Päivi et al. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura: 2014.

Aiheesta muualla 
 Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tietokanta 
 
Suomi_1939–1945
Kansallisarkisto
Tietokannat
Community as Opportunity (CO:OP)

Community as Opportunity (CO:OP) oli vuosina 2015–2018 toteutettu digitaalisen kulttuuriperinnön edistämishanke, jossa oli mukana 17 eurooppalaista arkistoa ja yliopistoa 11 Euroopan unionin jäsenvaltiosta. Suomessa hankkeesta vastasi Kansallisarkisto.

Tavoitteet

Hankkeella oli kolme tavoitetta:

1. yksityishenkilöiden hallussa olevan arkistomateriaalin digitoinnin, jakamisen, metatietojen rikastamisen ja sähköisen pitkäaikaissäilyttämisen helpottaminen

Suomessa lanseerattiin joukko Tuo historiasi -päiviä, johon kansalaiset saattoivat tuoda kotiensa asiakirjallista kulttuuriperintöä (kuvia ja asiakirjoja) digitoitavaksi paikkakunnan omaan verkossa toimivaan kotiseutuarkistoon (topoteekki). Aineiston luovuttajien kanssa tehtiin sopimukset, joilla he julkaisivat omistamansa kuvat vain katseltavaksi tai antoivat niille Creative Commons -lisenssin.

2. lasten ja nuorten mielenkiinnon herättäminen arkistoja kohtaan

Hanketta Suomessa toteuttanut Kansallisarkisto järjesti joukon tutkimusmatkoja ja työpajoja arkistojen aarteiden maailmaan. Osallistujat olivat eri ikäisiä nuoria esikoululaisista lukiolaisiin. Nuorimpien kanssa tehtiin tutustumiskierroksia arkiston aineistojen pariin. Varttuneimpien tutkimusten kohteina olivat kotiympäristössä aikojen saatossa tapahtuneet muutokset ja Suomen historian merkkitapauksiin liittyvät asiakirjat.

3. digitoidun kulttuuriperinnön saatavuuden ja käytettävyyden teknisten edellytysten kehittäminen

Tavoitetta edistettiin tuottamalla englanninkielinen formaattiselvitys, jossa tutkittiin kätevimpiä tiedostoformaatteja, kun digitoituun objektiin liittyy perinteistä (muistiorganisaation henkilökunnan tuottamaa), sosiaalista ja koneellisesti tuotettua metadataa.

Topoteekki

Hanke toi Suomeen Itävallassa kehitetyn topoteekki-nimisen verkkopalvelun, jonne paikallisyhteisön tai harrastuspiirin aktiivit voivat tallentaa kulttuuriperintöaineistojaan ja kartuttaa niiden metatietoja omin ja yleisön voimin. Projektin aikana Suomeen syntyi yli 10 topoteekkia.

Palkinnot

Community as Opportunity (CO:OP) -hanke palkittiin esimerkillisenä julkisen sektorin digitekona Väestörekisterikeskuksen vuonna 2018 järjestämässä Suunnannäyttäjät-kilpailussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Projektin kotisivut
 CO:OP-hanke Suomessa 
 Topoteekki

Kansallisarkisto
Arvo Myllymäki

Arvo Juhani Myllymäki (s. 3. heinäkuuta 1945 Kuortane) on Tampereen yliopiston julkisoikeuden professori emeritus ja kirjailija.

Henkilöhistoria
Myllymäki valmistui merkonomiksi 1964, sosionomiksi 1965, hallintotieteen kandidaatiksi ja maisteriksi 1971 ja lisensiaatiksi 1977. Hallintotieteestä hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1979. Hän toimi Turun läänin veroviraston apulaisverosihteerinä ja -tarkastajana 1967-1968, tilintarkastajana 1968-1971, kuljetusliikkeen osastopäällikkönä 1971-1975 sekä Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien apulaistalousjohtajana ja talousjohtajana 1975-1982. Tampereen yliopiston julkisoikeuden dosentti hän oli 1982-1985, vt. apulaisprofessori 1983-1984 ja apulaisprofessori 1985-1989. Lapin yliopiston julkisoikeuden vs. professorina Myllymäki toimi 1988-1989 ja Vaasan yliopiston va. julkisoikeuden professorina 1991-1992. Tampereen yliopiston julkisoikeuden professoriksi hänet nimitettiin 1998. Myllymäki toimi myös Oulun yliopiston dosenttina vuodesta 1981, erikoisalanaan virka- ja työehtosopimusjärjestelmät.

Myllymäen isä oli ukrainalainen sotavanki ja äiti Kuortaneelta. Isä löytyi osin Urho Kekkosen ja Vladimir Stepanovin avulla, Myllymäki tapasi hänet ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1978. Myllymäen esikoisromaani Vihan ja rakkauden päivät (2011) käsittelee juuri mainittua teemaa. Teokseen perustuvan lapualaisen Larvateatterin näytelmän Aarre, ryssän äpärä kantaesitys oli keväällä 2016.  Tv-dokumentissa Matka isän luo Myllymäki matkustaa Barnauliin Etelä-Siperiaan tapaamaan äitipuoltaan ja veli- ja sisarpuoliaan.

Myllymäki asuu eläkkeelle jäätyään vaimoineen Muonion Särkijärvellä.

Kirjallinen tuotanto
Myllymäen julkaisemia teoksia ovat:
 
 
 
 
 
 
 

Myllymäki on julkaissut tietokirjoja myös professuurinsa alalta, kuten teokset Finanssihallinto-oikeus: valtion ja kuntien varainkäyttö ja varainkäytön valvonta (2000) ja Suomen pääministeri – presidentin varjosta hallitusvallan käyttäjäksi (2010).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suurten ikäluokkien tarina. Emeritusprofessori Arvo Myllymäki kirjoitti romaanin Tampereen 1960-luvun opiskelijaelämästä. Web Archive. (Viitattu 27.3.2020)

Tampereen yliopiston professorit
Lapin yliopiston professorit
Vaasan yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Suomalaiset oikeustieteilijät
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Börje Brotell

Börje Bror Brotell (3. helmikuuta 1922 Turku – 6. joulukuuta 2009 Turku) oli suomalainen Waffen SS-sotilas ja jatkosodan panssariässä.

Talvisota
Brotell liittyi talvisotaan vapaaehtoisena ollessaan 17-vuotias. Hän toimi suojeluskunnan lähettinä.

Waffen-SS
Brotell liittyi Insinööritoimisto Rataksen kautta Saksaan suomalaiseen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonaan, joka oli osa moottoroitua SS-divisioona Wikingia. Brotell kuului pataljoonan ensimmäiseen komppaniaan ja toimi konekiväärimiehenä aseenaan MG-42. Brotell haavoittui Kaukasuksella elokuun 15. päivänä vuonna 1942. Räjähtävä luoti osui oikeaan reiteen. Hänet kuljetettiin hoitoon Puolan kautta Itävaltaan. Toipumislomalla hän oli Suo­messa. Brotell palasi Saksaan SS-Junkerschuleen Bad Tölziin, jossa hän sai upseerikoulutuksen. Koulutus keskeytyi, kun marsalkka Mannerheim kutsui miehet takaisin Suomeen. Vuoden 1943 lokakuussa Brotell liittyi kenraalimajuri Ruben Laguksen panssaridivisioonan vasta perustettuun rynnäkkötykkipataljoonaan.

Jatkosota
Brotell tuhosi virallisesti 11 vihollisen vaunua Tali–Ihantalan taistelussa ja neljä varmistamatonta vaunuta. Brotell onkin tuloksellaan menestynein suomalainen vaununjohtaja.

Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Valpo mustamaalasi Brotellia ja sai osan muista Waffen-SS veteraaneista uskomaan tämän olevan ilmiantaja saksalaismielistä vastarintaliikettä vastaan. Valpo myös epäili Brotellin kuuluvan SD:hen, mutta se ei saanut asialle näyttöä. Valpo myös määräsi erottamaan Brotellin huoltoupseerin virasta, koska vanhat SS-miehet, eivät saaneet toimia sodan jälkeen valtion viroissa. Brotell oli töissä ostajana Wärtsilässä vuoteen 1968. Vuonna 1970 hän perusti oman liikeyrityksen, joka toi maahan teknokemiallisia tuotteita. Suurimmat asiakkaat olivat telakat ja Neste. Brotell johti yritystään aina eläkeikään saakka.

Vuonna 1948 Brotell pelasi yhden SM-sarjaottelun Turun Palloseurassa.

1994 Brotell valittiin Panssarikillan kunniapuheenjohtajaksi.

Muistomerkit
Ps.531-10 Bubi Sturmgeschütz 40 G -rynnäkkötykki, jolla Brotell tuhosi jatkosodan ratkaisutaisteluissa kesällä 1944 eniten vihollisen vaunuja on esillä Panssariprikaatissa Panssarijääkärikomppanian edessä.

Populaarikulttuurissa
Vuoden 2006 elokuvassa Tali-Ihantala 1944 Brotellia näyttelee Christian Sandström
Tony Wirtasen ja sarjakuvantekijä Marko Tiaisen tekemä sarjakuva-albumi Sturmiässä – Vänrikki Börje Brotellin tarina on julkaistu 3.10.2016.

Lähteet
 Panssariluutnantti Börje Brotell: Olin siellä vain töissä

Viitteet

Aiheesta muualla
Vertanen, Anu: Rintamalta Ratakadulle. Suomalaiset SS-miehet kommunistisen Valpon kohteina 1945–1948. Suomen historian Pro gradu -tutkielma Jyväskylän yliopistossa 28.8.2005. 106 sivua. PDF-verkkoversio
Achtung (23) N:o 4 1999 Börje Brotell: Tiesin ettei vaunuuni osu, Karl-Erik Ladau muistelee II.
Achtung (64) N:o 1 2010 SS-Rottenführer Esko Kallio: Päiväkirjan lehtiä 1941–1944 osa 1, Börje Brotell on poissa.
 

Brotell, Börje
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Kansainvälinen museopäivä

Kansainvälinen museopäivä on Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n suosittelema kansainvälinen vuosipäivä, jota vietetään 18. toukokuuta. Päivän tarkoituksena on tuoda esille museoiden asemaa kulttuurivaihdossa, kulttuurien rikastuttajina sekä keskinäisen ymmärryksen, yhteistyön ja kansojen välisen rauhan rakentamisessa.

Kansainvälistä museopäivää vietettiin ensimmäisen kerran 1977. Sen suosio on sen jälkeen kasvanut selvästi, ja vuonna 2015 yli 35 000 museota noin 145 maasta osallistui päivän viettämiseen. Vaikka museopäivä onkin virallisesti 18. toukokuuta, niin museot järjestävät usein toimintaa koko viikoksi. Monissa Euroopan maissa vietetään Museoiden yö -tapahtumaa kansainvälistä museopäivää lähimpänä lauantaina.

Lähteet 

Museopäivä
Museot
Final Exit

Final Exit on Dereck Humphryn, Hemlock Societyn perustajan, kirjoittama kiistanalainen kirja. Kirja kattaa monia näkökohtia koskien itsemurhan suunnittelua ja suorittamista

Kirja on käännetty 12 kielelle ja on kielletty lailla vain Ranskassa

Vuonna 1991 se oli 18 viikkoa New York Timesin Bestseller -listalla

Huhtikuussa 2007 sanomalehti USA Todayn toimittajat ja kirja-arvostelijat valitsivat Final Exitin yhdeksi muistettavimmaksi kirjaksi viime neljännesvuosisadalta.

Eetikko Peter Singer asetti sen top ten -kirjalistalleen sanomalehti The Guardianissa.

Lähteet 

Vuoden 1992 kirjat
Itseapukirjat
Itsemurha
Virgilio Barco Vargas

Virgilio Barco Vargas (17. syyskuuta 1921 – 20. toukokuuta 1997) oli kolumbialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodesta 1986 vuoteen 1990.

Varhainen elämä 
Barco syntyi Cúcutassa, Norte de Santanderin departementissa. Hän aloitti opintonsa Kolumbian yliopistossa ja jatkoi niitä Yhdysvalloissa Massachusetts Institute of Technologyssa, josta hän valmistui vuonna 1943. Hän tuli politiikkaan vuonna 1943 kaupunginvaltuuston jäsenenä. Barco valittiin kongressin alahuoneeseen, mutta hän lähti maanpakoon 1940-luvun lopulla välttääkseen polittiista väkivaltaa. Hän asui Yhdysvalloissa, missä syntyi myös hänen tyttärensä, Carolina Barco Isakson (josta tuli myös myöhemmin poliitikko) oli syntynyt.

Poliittinen ura 
Barco palasi Kolumbiaan vuonna 1954 osalistuakseen  rauhanprosessiin, jonka tuloksena  liberaalit ja konservatiivit muodostivat Kansallisen rintaman, joka kesti kaksi vuosikymmentä. Hän pääsi kongressin ylhuoneeseen vuonna 1958, mutta lähti suurlähettilääksi Britanniaan vuonna 1961, ja palasi Kolumbiaan vuonna 1962. Hän palveli toista kauttaan senaatissa vuoteen 1966, kun hänet valittiin pormestariksi Kolumbian pääkaupungissa Bogotássa. Hän toimi tässä tehtävässä, kunnes 1969, kun hän tuli Maailmanpankin johtajaksi vuoteen 1974 asti. Sitten hän toimi suurlähettiläänä Yhdysvalloissa vuodesta 1977 vuoteen 1980 asti.

Presidenttikausi 
Barco valittiin Kolumbian presidentiksi  58 prosentilla äänistä vuonna 1986. Vaalivoitto oli Kolumbian historian suurin. Hän tuki köyhyyden vastaisia ohjelmia, uudisti vuoropuhelua vasemmistosissien kanssa ja taisteli huumekauppiaita vastaan. Tämön takia hänestä tuli suosittu kansainvälisessä yhteisössä, ja aluksi myös kotimaassaan. Vuonna 1989 75% kansasta kannatti häntä. Myöhemmin hänestä tuli vähemmän suosittu Kolumbiassa, koska huumekauppiaiden väkivalta lisääntyi, kun hän alkoi toimia heitä vastaan. Hänen talouspolitiikkansa huononsi maan tilannetta aluksi. Kahden vuoden kuluttua valinnastaan Barco käynnisti ohjelman, joka avaisi Kolumbian markkinat maailmalle. 

Barcoa ei valittu toiselle kaudelle.

Presidenttikauden jälkeen 
Presidenttikautensa päätyttyä vuonna 1990 Barco toimi jälleen suurlähettiläänä Britanniassa  vuoteen 1992 asti.

Barcolta löydettiin syöpä ja hän kuoli 20. toukokuuta 1997 Bogotássa, kun hän oli 75-vuotias.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virgilio Barco CIDOB 

Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Kolumbialaiset poliitikot
Kolumbian presidentit
Qullqa

Qullqa (ääntämys ketšuaksi [ˈqʊʎˌqa] "talletus, varasto"; myös: colca, collca, qolca, qollca) on varastorakennus, joita oli rakennettu pitkin inkateitä. Qullqat olivat siilon tapaisia varastoja, joissa säilöttiin ruokaa. Nei eivät olleet pelkkiä jyvien säilytysaittoja, vaan osittain maanalaisia kaivantoja. Qullqia ei tule sekoittaa tamboihin, joilla oli muutakin käyttöä, kuin varastointi. Vaikka tamboja arvellaan olleen yli 2000, löytyy qullqia inkateiden varsilta silti paljon enemmän.

Muuta 
Qullqat olivat taloudellinen ja strateginen voimavara inkoille. Niihin varastoitiin myös lahjoina kerättyä viljaa, jota inka-armeija pystyi hyödyntämään kulkiessaan pitkin inkateitä. Qullqat olivat tarpeellisia lisäksi silloin, kun päätettiin viljelyaikataulusta, ennustettiin sadekausia ja sadon kokoa.

Qullqien ja tambojen lukumäärä sekä niiden toimiminen varastoina osoittaa Inkavaltakunnan voimakkuuden ja mahdin.

Qullqa on myös paikallinen nimi Seulasten-tähdistölle. Inka-mytologiassa Qullqa-jumala, joka henkilöityy Seulasissa, oli varastoinnin ja siementen säilömisen suojelija. Kaikista tähtien jumalista inkat palvoivat eniten juuri Qullqaa, "äitiä" ja kaikkein ylintä suojelijaa.

Katso myös 
 Inkavaltakunta
 Tambo
 Inkavaltakunnan tieverkosto

Lähteet

Viittaukset 
 Terence N. D'Altroy (2003). The Incas. Wiley-Blackwell. ISBN 1-4051-1676-5.
 Teofilo Laime Ajacopa, Diccionario Bilingue Iskay Simipi Yuyayk'ancha, La Paz, 2007 (Quechua-Spanish Dictionary)
 Timothy Parsons (2010). The Rule of Empires: Those Who Built Them, Those Who Endured Them, and Why They Always Fall. Oxford University Press. ISBN 9780199746194
 Terence N. D'Altroy (1992). Provincial Power in The Inca Empire. Smithsonian Institution Press. ISBN 9781560981152.
 International Sociological Association (1981). Comparative Urban Research, Volumes 8-9. 
 Denise Y. Arnold, Christine A. Hastorf (2008). Heads of State: Icons, Power, and Politics in The Ancient and Modern Andes. Lest Coast Press. ISBN 9781598741711.

Inkat
Perun historia
Japaninhanhikki

Japaninhanhikki (Potentilla megalantha) on sormihanhikkien sukuun kuuluva perenna. Japaninhanhikki sopii parhaiten kivikkoryhmiin ja perennaryhmien reunoille. Laji kukkii kesä-heinäkuussa. Pitkäperäiset kukat sijaitsevat yksittäin n. 20 cm:ä korkeiden, niukkalehtisten varsien lehtihangoissa. Maljamaisten kukkien 5-lukuiset teriöt ovat n. 20 mm:ä leveät ja keltaiset. Lehdet ovat 3-sormiset ja himmeäkiiltoiset. Ruusukelehtien lehdykät ovat lähes pyöreät, kärjistään iso- ja tylppähampaiset. Varsilehtien lehdykät ovat vastapuikeat.  Laji kasvaa 30 cm:ä leveäksi; kasvusto leikataan syksyllä läheltä maanpintaa.

Kasvualustaksi sopii ravinteikas, savensekainen hiekkamulta, jonka humuspitoisuutta ylläpidetään keväisin pintaan levitettävällä ohuella kompostimultakerroksella. Kasvupaikan on oltava aurinkoinen tai puolivarjoinen. Taimien istutusväli on 20 cm:ä.

Japaninhanhikkia lisätään syksyllä siemenistä ja keväällä tai syksyllä jakamalla.

Lähteet 
Antti Riikonen: Suomalainen perennakäsikirja Japaninhanhikki s. 180. WSOY, 2003. ISBN 951-0-25289-1

Viitteet

Aiheesta muualla 
http://puutarha.net/kasvikortisto/perennat/japaninhanhikki_2722.htm
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Japaninhanhikki (Potentilla megalantha)
Puutarha.net: Japaninhanhikki (Potentilla megalantha)

Sormihanhikit
Verihanhikki

Verihanhikki (Potentilla atrosanguinea) on sormihanhikkien sukuun kuuluva Himalajalta kotoisin oleva perenna. Verihanhikki sopii myöhään kukkivana perennaryhmien reunamille. Se kukkii heinä-syyskuussa. Kukat sijaitsevat yksittäin 30-70 cm:ä korkeiden lehtevien varsien latvoissa. Ratasmaisten kukkien n. 20 mm:n leveät teriöt ovat purppuranpunaiset. Lehdet ovat 3-sormiset, liuskat soikeat ja hammaslaitaiset. Laji kasvaa 40 cm:ä leveäksi.

Kasvualustaksi sopii ravinteikas, hiekansekainen savimulta. Keväisin pintaan levitetään ohut kerros kompostimultaa. Kuivina kausina sitä on kasteltava säännöllisesti. Kasvupaikan on oltava aurinkoinen Taimien istutusväli on 30 cm:ä.

Verihanhikkia lisätään keväällä siemenistä ja keväällä tai syksyllä jakamalla. Sitä on hyvä jakaa säännöllisesti muutaman vuoden välein.

Lähteet 
 Antti Riikonen: Suomalainen perennakäsikirja Verihanhikki s. 180. WSOY, 2003. ISBN 951-0-25289-1

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Verihanhikki (Potentilla atrosanguinea)
Puutarha.net: Verihanhikki (Potentilla atrosanguinea)

Sormihanhikit
Neeraj Chopra

Neeraj Chopra (s. 24. joulukuuta 1997 Khandra) on intialainen keihäänheittäjä ja olympiavoittaja. Chopra pitää hallussaan Intian ennätystä keihäänheitossa.

Chopra saavutti kultaa vuoden 2016 Etelä-Aasian mestaruuskilpailuista heittäen jaetun Intian ennätyksen 82,23. Hän sai samana vuonna hopeaa alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa. Heinäkuussa 2016 Choprasta tuli historian ensimmäinen intialainen yleisurheilun maailmanmestari, kun hän saavutti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Bydgoszczistä uudella alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksellä 86,48, joka oli myös Intian ennätys.

Chopra voitti Aasian-mestaruuden Bhubaneswarissa 2017 tuloksella 85,23. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti kultaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 tuloksella 86,47. Hän paransi Intian ennätystä lukemiin 87,43 Dohassa toukokuussa 2018. Hän voitti saman vuoden elokuussa kultaa Jakartan Aasian kisoissa maansa ennätyksellä 88,06. Maaliskuussa 2021 hän paransi Intian ennätystään yhdellä senttimetrillä. Elokuussa 2021 hän voitti kultaa Tokion olympialaisissa tuloksella 87,58. Chopra on Intian ensimmäinen yleisurheilun olympiavoittaja. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 88,13.

Kesäkuussa 2022 Chopra paransi Intian ennätystään kahdesti heitettyään Turussa 89,30 ja Tukholmassa 89,94.

Henkilökohtaiset ennätykset 
keihäänheitto: 89,94 (Tukholma 2022, NR)

Lähteet 

Intialaiset keihäänheittäjät
Intialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Ei enää eilispäivää

Ei enää eilispäivää on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1957. Elokuvan tapahtumat sijoittuivat jatkosodan aikaan ja elokuva oli uusi täydennetty versio Kurkvaaran vuonna 1955 valmistuneesta elokuvasta Onnen saari. Kurkvaara kuvasi kesällä 1956 Lahdessa elokuvan alkuun uuden kehyskertomuksen ja rakensi elokuvan lopun uudestaan. Elokuvan uudet kohtaukset sijoittuivat sairaalaympäristöön.

Elokuvan yleisömenestys oli vielä heikompi kuin alkuperäisellä Onnen saari -elokuvalla vaikka kriitikoiden mielestä elokuvan rakenne ja juoni olivatkin muutosten myötä selkeytyneet.

Juoni 

Alikersantti Olavi Laitinen saa rintamalle kirjeen joka järkyttää häntä niin että hän kävelee vihollisen tulitukseen ja haavoittuu. Sairaalassa hän toipuu vammoistaan mutta on yhä sulkeuutnut. Olavi palaa sairaalassa ollessaan mielessään takaisin rauhanaikaisiin purjehdudretkeen jonka hän teki parin ystävänsä kanssa. Myrsky ajoi heidät saarelle jossa Olavi rakastui saaren kaunottareen Birteen. Hän lupaa lähtiessään palata takaisin saarelle mutta sodan syttyminen estää paluun ja hän on vain kirjeenvaihdossa Birten kanssa. Elokuvan kertomus palaa sitten nykyhetkeen ja selviää että kirje jonka Olavi sai ennen haavoittumistaan kertoi Birten kuolleen. Olavi toipuu sairaalassa vammoistaan mutta henkisesti hän on murtunut palatessaan rintamalle.

Näyttelijät

Lähteet

Maunu Kurkvaaran ohjaamat elokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat
Heikki Mattila

Heikki Samuli Mattila (s. 21. tammikuuta 1945 Hartola) on pituushypyn moninkertainen SM-mitalisti, joka edusti koko uransa ajan urheiluseura Joutsan Pommia. Kalevan kisojen pituushyppyyn hän otti osaa kaikkiaan 12 kertaa vuosina 1964–1980. SM-hopeaa Mattila saavutti 1973, 1975 ja 1979. SM-pronssille hän ylsi 1968 ja 1972. Maajoukkueen mukana Mattila kilpaili 1966–1979. .

Työuran Heikki Mattila teki Joutsan lukiossa englannin lehtorina. Eläkkeelle hän jäi kesäkuussa 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurinkoenergia Suomessa

Aurinkoenergiaa käytetään Suomessa pääasiassa vedenlämmittämiseen sekä sähkön tuottamiseen aurinkopaneeleilla. Aurinkoenergiaa tuotettiin Suomessa vuonna 2020 noin 887 terajoulea eli 246 gigawattituntia. Sen osuus oli noin 0,1 prosenttia Suomen kokonaisenergiantuotannosta (1 469 902 TJ). Aurinkoenergian tuotannon määrä on kasvanut Suomessa vuosittain sen ensimmäisistä käyttöönottovuosista lähtien. Esimerkiksi vuonna 1990 aurinkoenergiaa tuotettiin noin 18 terajoulea, vuonna 2000 noin 22 terajoulea ja vuonna 2010 noin 56 terajoulea.

Aurinkoenergian käyttöä Suomessa rajoittavat vuodenaikavaihtelut. Etelä-Suomessa auringon vuosittainen auringon säteilymäärä on samaa suuruusluokkaa kuin Keski-Euroopassa, mutta siitä noin 90 prosenttia saadaan maalis-syyskuun välisenä aikana. Vuodenaikavaihtelut ovat vielä suuremmat pohjoisessa.

S-ryhmä on asentanut 40 liikekiinteistön katoille yhteensä 10 megawattia aurinkopaneeleita.

Seinäjoella sijaitsevan 6 megawatin aurinkopuiston investointi oli lähes 7 miljoonaa euroa ja takaisinmaksuaika on noin 10 vuotta.

Historia

Lähde:

Katso myös 
Luettelo Suomen suurimmista aurinkovoimaloista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aurinkoteknillinen Yhdistys Ry 
https://www.helen.fi/aurinko/kodit/aurinkolaskuri/

Suomi
Energia Suomessa