joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Finnprint Osuuskunta

Finnprint Osuuskunta oli 15 suomalaiskustantajan perustama osuuskunta kirjapainopalveluiden, lähinnä aikakauslehtipainojen palveluiden, viemiseksi ulkomaille 1960-luvun lopulla. Siihen kuului aluksi myös Sanoma Oy. 1990-luvulle tultaessa monet suurkustantajat, joilla oli omat lehtipainot, kehittivät omat vientiorganisaationsa, jolloin Finnprintiin jäivät jäseniksi WSOY, Otava ja Satakunnan Kirjateollisuus.

1990-luvulla Neuvostoliiton purkauduttua ja Venäjän federaatiossa alkaneen monipuoluejärjestelmöän kehittyessä suomalaiset painotaloja omistavat suurkustantajat alkoivat myydä ylimääräistä painokapasiteettiaan Venäjän vientiin. Venäjällä lehdenkustantaminen oli demokratian tueksi arvonlisäverotonta, eikä Venäjällä ollut aikakauslehtiin ja mainospainotuotteisiin sopivaa painokonekapasiteettia riittävästi tarjolla. Suuria sanomalehtipaperipainokonetöitä itsenäisesti vieviä yrityksiä olivat Sanoma Lehtikannan kautta ja Alma Media.

WSOY, Otava ja Satakunnan Kirjateollisuus, jonka omistaja SK Invest kustansi Satakunnan Kansaa vievät painopalveluitaan pääasiassa Moskovaan ja Pietariin Finnprint Osuuskunnan kautta. Finnprintin toinen merkittävä loppuajan vientisuunta oli Iso-Britannia ja mainospainotuotteissa Norja.

Finnprintin asema kyseenalaistui, kun Satakunnan Kirjateollisuuden omistaja SK Invest ajautui konkurssiin, jolloin sen asema kustannuskentässä jäi epämääräiseksi, koska se olisi voinut ajautua myös Alma Median omistukseen. Lisäksi painokapasiteetiltaan monipuolisin jäsenistä, WSOY, ryhtyi kehittämään omaa vientiorganisaatiotaan myös Venäjän vientiin. Finnprint purettiin ja sen joitain vähäisimpien painotöiden vientiä jatkoi Finland Printers Ltd Oy. Joissain arkkitöissä myös Finnprint käytti rahtityönä myös Forssan Kirjapainoa ja Loimaan kirjapainoa.

Suomalaiset lehtitalot
Kiinan kansankongressi

Kiinan kansankongressi () on Kiinan kansantasavallan korkein valtioelin ja siten tärkeä osa Kiinan kansantasavallan hallintoa. Se on perustettu vuonna 1954. Mallia kansankongressiin haettiin aikoinaan Neuvostoliitosta.

Kiinan kommunistinen puolue hallitsee noin kahta kolmasosaa paikoista. Kommunistipuolueen valta-asema on kirjattu Kiinan perustuslakiin. Kansankongressissa on myös kahdeksan muuta puoluetta, mutta koska näiden tulee hyväksyä ehdoitta kommunistipuolueen asema, niitä ei voi nimittää oppositioksi.

Vuonna 2018 puhemieheksi valittiin Li Zhanshu.

Tehtävät 
Kansankongressissa on noin 3 000 jäsentä. Kansankongressi kokoontuu vuosittain, yleensä maaliskuussa, noin kahdeksi viikoksi vuodessa ja nimittää väliajoiksi 175-jäsenisen pysyvän komitean. Se valitsee myös presidentin sekä vahvistaa presidentin nimittämän pääministerin ja muut ministerit tai muiden tärkeiden virkojen haltijat. Lisäksi se hyväksyy puolueen viisivuotissuunnitelmat.

Kansankongressia on nimitetty kumileimasimeksi, koska suurin osa poliittisista päätöksistä on tehty jo ennen niiden tuomista kansankongressin eteen. Kaikki kansankongressin hyväksymät henkilövalinnat ja esitykset ovat lähinnä muodollisuuksia.

Edustajat ja vaalit 
Kansankongressin edustajien toimikausi on viisi vuotta ja nämä valitaan provinssitason edustajien keskuudesta omissa sisäisissä vaaleissa. Vastaavat vaalit järjestetään myös kansan vapautusarmeijan piirissä. Tavalliset kansalaiset valitsevat suoraan ainoastaan kuntatason päättäjät. Nämä puolestaan valitsevat provinssitason päättäjät, jotka puolestaan valitsevat edustajat kansankongressiin. Edustajien määrä on suhteutettu kunkin provinssin väkilukuun.
Kansankongressiin kuuluvat edustajat erityishallintoalueilta, kuten Hongkongista, Macaosta ja Taiwanilta. Taiwanin edustajat eivät ole saaren asukkaita, vaan yleensä mantereella asuvia taiwanilaisia liikemiehiä tai sieltä muuttaneita. Myös Kansan vapautusarmeijalla ja ulkomailla asuvilla kiinalaisilla on edustajansa.

Kongressiedustajat eivät saa palkkaa.

Lähteet 

Kiinan politiikka
Parlamentit
Työväenpuolue (Norja)

Työväenpuolue (, Arbeiderpartiet, AP) on norjalainen sosiaalidemokraattinen puolue. AP on Sosialistisen internationaalin jäsen. Työväenpuolue perustettiin vuonna 1887, ja se pääsi ensi kertaa suurkäräjille vuonna 1903. 

Vuonna 1918 Työväenpuolueen  kongressissa vallankumouksellisen linjan edustajat valtasivat puolueen johtopaikat. Puolue liittyi Kominterniin, mutta erosi neljän vuoden kuluttua jouduttuaan avoimeen konfliktiin Moskovan kanssa. 

Puolue on ollut suurkäräjien suurin puolue vuodesta 1927 alkaen. Se on useasti saanut suurkäräjillä ehdottoman enemmistön. Vuoden 2013 vaalitulos oli Työväenpuolueelle huonohko, vaikkakin se pysyi suurimpana puolueena 55 paikallaan. Norjan neljä porvaripuoluetta saavat halutessaan aikaan enemmistöhallituksen, koska niillä on 169 paikasta kaikkiaan 96. Työväenpuolueen johtaja Jens Stoltenberg lupasi vuonna 2013 työväenpuolueen olevan rakentava oppositiopuolue.

Puheenjohtajat
Anders Andersen (1887–88)
Hans G. Jensen (1888–89)
Christian Holtermann Knudsen (1889–90)
Carl Jeppesen (1890–92)
Ole Georg Gjøsteen (1892–93)
Gustav A. Olsen-Berg (1893–94)
Carl Jeppesen (1894–97)
Ludvig Meyer (1897–1900)
Christian Holtermann Knudsen (1900–03)
Christopher Hornsrud (1903–06)
Oscar Nissen (1906–11)
Christian Holtermann Knudsen (1911–18)
Kyrre Grepp (1918–22)
Emil Stang   (1922–23)
Oscar Torp (1923–45)
Einar Gerhardsen (1945–65)
Trygve Bratteli (1965–75)
Reiulf Steen (1975–81)
Gro Harlem Brundtland (1981–92)
Thorbjørn Jagland (1992–2002)
Jens Stoltenberg (2002–2014)
Jonas Gahr Støre (2014–nykyinen)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Høyre

Høyre () eli Norjan konservatiivipuolue on norjalainen keskusta-oikeistolainen puolue. Høyre perustettiin vuonna 1884 ja sen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2004 Erna Solberg.

Vuoden 2013 vaalitulos oli puolueen paras 28 vuoteen. Høyren kannatus oli 26,8 prosenttia, ja puolue sai suurkäräjille 48 paikkaa. Norjan neljä porvaripuoluetta saivat aikaan enemmistöhallituksen, koska niillä on 169 paikasta kaikkiaan 96.

Puheenjohtajat

Emil Stang, 1884–1889
Christian Homann Schweigaard, 1889–1891
Emil Stang, 1891–1893
Christian Homann Schweigaard, 1893–1896
Emil Stang, 1896–1899
Francis Hagerup, 1899–1902
Ole Larsen Skattebøl, 1902–1905
Edm. Harbitz, 1905–1907
Fredrik Stang, 1907–1911
Jens Bratlie, 1911–1919
Otto Bahr Halvorsen, 1919–1923
Ivar Lykke, 1923–1926
Carl Joachim Hambro , 1926–1934
Johan H. Andresen, 1934–1937
Ole Ludvig Bærøe, 1937–1940
Arthur Nordlie, 1945–1950
Carl Joachim Hambro , 1950–1954
Alv Kjøs, 1954–1962
Sjur Lindebrække, 1962–1970
Kåre Willoch, 1970–1974
Erling Norvik, 1974–1980
Jo Benkow, 1980–1984
Erling Norvik, 1984–1986
Rolf Presthus, 1986–1988
Kaci Kullmann Five, 1988
Jan P. Syse, 1988–1991
Kaci Kullmann Five, 1991–1994
Jan Petersen, 1994–2004
Erna Solberg, 2004-nykyinen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Konservatiivipuolue 

Euroopan kansanpuolue
Norjalaiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Liberaalikonservatistiset puolueet
Pentago

Pentago on Tomas Flodénin suunnittelema avaruudellista hahmottamiskykyä vaativa lautapeli. Pentagossa on neljä irtonaista 3 × 3 reiän palikkaa ja pelin tavoitteena on saada viisi oman väristä kuulaa riviin vaaka-, viisto- tai pystyasentoon. Yhdellä vuorolla saa laittaa yhden kuulan johonkin laudan rei’istä ja kääntää yhtä 3 × 3 laatoista 90 astetta johonkin suuntaan. Pentago on helposti opittava ja nopea kahden henkilön peli. Pentago-pelejä valmistaa suomalainen Martinex Oy Peliko-tuotemerkin alla. Pentago on voittanut lukuisia palkintoja, kuten Suomen Vuoden peli -kilpailun vuonna 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Strategialautapelit
Tactic
Prisma Rauta

Prisma Rauta, kevääseen 2022 saakka Kodin Terra, on S-ryhmän rautakauppaketju. Myymälät keskittyvät rakentamiseen, remontointiin, sisustamiseen sekä pihaan ja puutarhaan.

Palvelut
 Kuljetuspalvelu
 Sahauspalvelu
 Keittiösuunnittelu
 Sisustussuunnittelu
 Pihasuunnittelu
 Noutomyymälä
 Yritysmyynti

Myymälät
Suomessa on vuoden 2022 huhtikuussa seitsemän Prisma Rautaa.
 Hämeenlinna (Osuuskauppa Hämeenmaa)
 Jyväskylä (Osuuskauppa Keskimaa)
 Kokkola (Osuuskauppa KPO)
 Kuopio (Pitkälahti; Osuuskauppa PeeÄssä)
 Pori (Satakunnan Osuuskauppa)
 Rovaniemi (Osuuskauppa Arina)

Aiemmat Kodin Terra -myymälät
 Kajaani (Osuuskauppa Maakunta, yhdistyi Prismaan vuonna 2014)
 Lahti (Osuuskauppa Hämeenmaa, myytiin Bauhausille vuonna 2019)
 Nokia (Pirkanmaan Osuuskauppa, lopetettu vuonna 2019)
 Salo (Suur-Seudun Osuuskauppa SSO, lopetettu vuonna 2017)
Tuusula (HOK-Elanto, myytiin Starkille vuonna 2021)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kodin Terran kotisivut

S-ryhmä
Diane Venora

Diane Venora (s. 10. elokuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Connecticutissa syntynyt Diane Venora on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Wolfen (1981), Bird (1988), Heat – ajojahti (1995), Sakaali (1997) ja 13. soturi (1999). Hänellä on kokemusta myös televisiosarjoista. 

Venora oli Golden Globe -ehdokkaana vuonna 1989. Hän oli 1980-luvulla naimisissa Andrzej Bartkowiakin kanssa, mutta erosi.

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Joutsenmerkki

Joutsenmerkki (eli pohjoismainen ympäristömerkki) on Pohjoismaissa käytettävä virallinen ympäristömerkki, joka kertoo sillä merkityn tuotteen tai palvelun noudattavan sille suunniteltuja ympäristökriteereitä. Joutsenmerkki myönnetään sellaisille tuotteille ja palveluille, jotka ovat ympäristön kannalta oman tuoteryhmänsä parhaita: kriteerit pyritään asettamaan siten, että vain 20–30 prosenttia ryhmän tuotteista tai palveluista pystyy läpäisemään ne.

Joutsenmerkki perustettiin Pohjoismaisen ministerineuvoston aloitteesta vuonna 1989. Joutsenmerkki on myönnetty kaiken kaikkiaan yli 2 000 tuotteelle tai palvelulle. Merkkiin on kuvitettu tyylitelty laulujoutsen.

Vuonna 2016 joutsenmerkki äänestettiin Suomen viidenneksi arvostetuimmaksi tuotemerkiksi Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen Brändien arvostus -kyselyssä.

Kriteerit 

Joutsenmerkki luo jatkuvasti uusia kriteereitä tuotteille ja palveluille. Kriteerit on laadittu lähes 65 eri tuoteryhmälle.

Kun joutsenmerkin piiriin harkitaan uutta tuoteryhmää, mietitään onko kriteerien luomisella
 relevanssia, eli aiheuttaako kyseinen tuote tai palvelu merkittäviä ympäristövaikutuksia
 potentiaalia, eli onko tuotteen tai palvelun ympäristövaikutuksia mahdollista vähentää
 ohjausvaikutusta, eli ostaisivatko kuluttajat kyseistä tuotetta, mikäli se olisi joutsenmerkitty.

Mikäli kaikki ehdot täyttyvät, voidaan kriteereiden luominen aloittaa. Laadinnan jälkeen läpi avoimen lausuntokierroksen, jossa kaikki kiinnostuneet voivat kommentoida kriteerien sisältöä ja vaikuttaa niihin. Yleensä kriteerien laadintaprosessissa käytetään hyväksi ulkopuolista asiantuntijaryhmää.

Kullakin tuotteella ja palvelulla on yksilöllinen ympäristökuormitus. Sen takia joutsenmerkin jokaisen tuotteen ja palvelun kriteerit ovat yksilölliset. Kriteerit koostuvat useista erityyppisistä vaatimuksista. Tuotteesta riippuen eri vaatimuksia voi olla jopa yli sata. Vaatimuksien kohteena on koko tuotteen elinkaari: aina raaka-aineen hankinnasta valmistukseen, käyttöön ja tuotteen loppusijoitukseen asti.

Kriteereitä on tehty hyvin monenlaisille tuoteryhmille: omat kriteerinsä on muun muassa autonrenkaille, WC-paperille, tiskiaineille, hotelleille ja ravintoloille. Jotta kriteerit eivät jäisi kehityksen jalkoihin, ne ovat voimassa useimmiten 3–5 vuotta kerrallaan. Tämän jälkeen niitä tarkastellaan uudestaan ja useimmiten kiristetään.

Hallinta 

Suomessa joutsenmerkin käyttöoikeuden hallinta siirtyi vuoden 2011 alusta Motiva Services Oy:lle. Kaikki joutsenmerkin kriteerit ovat nähtävissä Ympäristömerkinnän verkkosivustolla. Kuka tahansa voi antaa ideoita uusien kriteerien kehittämiseksi. Kriteerit ovat myös avoimella lausuntokierroksella ennen kuin ne saatetaan voimaan.

Katso myös 
 Joutsenet kulttuurissa, muita joutsenmerkkejä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joutsenmerkki.fi

Ympäristönsuojelu
Eettinen kuluttaminen
Pohjoismaat
Leipäsuo

Leipäsuo () on rautatieasema ja kylä Viipuri–Pietari-radan varrella Karjalankannaksella Kyyrölän kunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Leipäsuo sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamalla alueella ja Suomelle kuuluessaan Leipäsuo oli yksi Muolaan kunnan kylistä. Leipäsuo on säilyttänyt poikkeuksellisesti suomalaisen nimensä, vaikka sitä on toistuvasti yritetty nimetä uudelleen. Erityisesti on tarjottu nimiä Privetnoje ja Kazakovo, mutta mitään vaihtoehtoa ei ole hyväksytty. Kylän alue muodostuu laajasta lähes 16 000 hehtaarin kokoisesta entisestä Pällilän Kruununpuistosta. Alue on harjujen, soiden, purojen ja jokien halkomaa. Aseman etäisyys Viipurista on 29 km.

Historia 

Leipäsuo oli Muolaan nuorin kylä. Alun perin postitoimipaikan ja aseman nimi oli Galitzina, sitten Äyräpää ja lopulta Leipäsuo. Nimi vaihdettiin Äyräpäästä Leipäsuoksi, kun Muolaan pohjoisosasta muodostettiin uusi Äyräpää -niminen kunta vuonna 1926.
 
Talvisodan alkaessa kylään sijoitettiin KTR 5 Hämeenlinnasta ja Turusta sekä Psto/1.Prik Hämeenlinnasta. Leipäsuo tunnetaan talvisodan Summan taistelukuvauksista.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuva vuodelta 2003 liikennepaikalta
Perkjärvi, Kannaksen kuvastin seitsemin savuin sinisin, toim. Maija Heino-Vesihiisi, Karisto Oy, 1988, ISBN 951-23-2522-5 Seitsemän kannakselaista kylää omien asukkaittensa kuvaamina.

Muolaan kylät
Kyyrölän (Viipurin piiri) kylät
Terence

Terence on englanninkielisissä maissa miehen etunimi, joka on johdettu latinankielisestä nimestä Terentius.  Nimestä esiintyy usein kutsumanimimuoto "Terry".

Tunnettuja Terencejä 

Terence Alexander (1923–2009), brittiläinen näyttelijä
Terence Bayler (1930–2016), uusiseelantilais-brittiläinen näyttelijä
Terence John Brain (s. 1938), brittiläinen katolinen piispa
Terence Conran (1931–2020), brittiläinen muotoilija, ravintoloitsija, liikemies ja tietokirjailija 
Terence Trent D’Arby, oik. Sananda Maitreya (s. 1962), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
Terence Dicks (s. 1937), brittiläinen konservatiivipoliitikko
Terence Fisher (1904–1980), brittiläinen elokuvaohjaaja
Terence Higgins (s. 1928), brittiläinen poliitikko
Terence Hill, oik. Mario Girotti (s. 1939), italialainen elokuvanäyttelijä
Terence Irwin (s. 1947), brittiläinen filosofian historian tutkija
Terence Kongolo (s. 1994), alankomaalainen jalkapalloilija
Terence McKenna (1946–2000), yhdysvaltalainen kirjailija, filosofi ja etnologi
Terence O’Neill (1914–1999), Pohjois-Irlannin pääministeri 1963–1969
Terence Edward Parsons, Matt Monro (1930–1985), englantilainen laulaja
Terence David John Pratchett, Terry Pratchett (1948–2015), englantilainen fantasiakirjailija
Terence Rattigan (1911–1977), brittiläinen näytelmäkirjailija
Terence Spinks (1938–2012), brittiläinen nyrkkeilijä
Terence Stamp (s. 1938), brittiläinen näyttelijä
Terence Stansbury (s. 1961), yhdysvaltalainen koripallovalmentaja
Terence Tao (s. 1975), australialainen matemaatikko
Terence Weber (s. 1996), saksalainen yhdistetyn hiihtäjä
Terence Hanbury White (1906–1964), englantilainen kirjailija
Terence H. Winkless, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
Terence Winter (s. 1960), yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja
Terence Wynn (s. 1946), brittiläinen poliitikko ja europarlamentaarikko
Terence Young (1915–1994), brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Neitsyt Marian Ilmestyskirkko

Neitsyt Marian Ilmestyskirkko () on Moskovan Kremlissä Arkkienkelin katedraalia vastapäätä oleva pienehkö kirkko. Ensimmäisen kirkon rakennutti tälle paikalle vuonna 1397 suuriruhtinas Vasili I. Nykyinen rakennus on Iivana Suuren tilaama, se valmistui 1489. Pihkovalaiset kirkonrakentajat Krivtsov ja Miškin yhdistivät kreikkalaista ja venäläistä tyyliä. 

Vallankumouksen yhteydessä se suljettiin kuten muutkin kirkot. Erityinen piirre kirkossa on sen eri kivilajeista tehty mosaiikkilattia. Neuvostoliiton vakiinnutettua asemansa kirkko muutettiin museoksi, jollainen se on edelleen.

Lähteet

Moskovan kirkot
Katedraalit
Moskovan Kreml
Timo Alanen

Timo Alanen (s. 1979) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Nurmon Jymyssä, Lentopallon 1-sarjassa. Alanen on toiminut Nurmon Jymyn kapteenina vuodesta 2003 lähtien. Häntä pidetään 1-sarjan parhaimpana vastaanottopelaajana.

Ura 

Alanen aloitti peliuransa Nurmon Jymyssä jo nuorena juniorina kaudella 1990. Juniori joukkueissa hän keräsi hyvin menestystä alueellisella, sekä valtakunnallisella tasolla. Samassa joukkueessa hänen kanssaan pelasi muun muassa A-maajoukkueessakin pelannut Timo Keisala, jonka kanssa Alanen pelasi myös nuorten maajoukkueessa.

Lopulta Alanen nousi Jymyn edustusjoukkueeseen ja alkoi pelata joukkueessa joka nousi pian 2-sarjaan, ja sitä kautta edelleen 1-sarjaan. Nousu ykköseen tapahtui kauden 2003 päätteeksi. Ykkösessä Alanen nousi myös nopeasti sarjan parhaimpiin yleispelaajiin. Hän on vastaanottopuolella ykkösen parhaimmistoa, jota todistavat hänen vastaanottotilastot sarjassa. Jymyssä edelleenkin jatkava Alanen on ollut joukkueen kapteenina vuodesta 2003 lähtien.

Kaudella 2005-06 Alanen johti Jymyn historian ensimmäisen kerran supersarjaan, josta pudotuspelin kautta olisi voinut selviytyä liigakarsintoihin. Jymy ei kuitenkaan tässä onnistunut. Kaudella 2006-07 Alanen johti Jymyn jälleen supersarjaan vaikka joukkuetta veikkailtiin sarjan häntäpäähän. Kausi oli häneltä nappisuoritus. Seuraavalla kaudella Jymy sijoittui ykkösessä viidenneksi.

Kaudella 2008-09 Alanen valittiin lokakuun tähdistöön yleisöäänestyksellä Suomen suurimmalla lentopallosivustolla, Hotsportilla. Ykkössarjassa Nurmon Jymy eteni kapteeninsa johdolla aina neljänneksi.

Muuta 

On sanottu, että Alanen voisi pelata hyvin Lentopallon SM-liigassa liberon paikalla. Alanen on Jymyn oma kasvatti, ja pelannut seurassa jo 18. vuotta. Hän on pelannut nuorempana myös nuorten maajoukkueessa. Alanen on pelaajatyypiltään erittäin hyvän vastaanoton, sekä taitavan lyöntikäden omaava pelaaja.

Siviiliammatiltaan Alanen on hallipäällikkö. Hän toimii Nurmon liikuntatoimessa.

Saavutukset 

 Lokakuun 1-sarjatähdistössä 2008
 Nousu 1-sarjaan 2003
 Nuorten maaotteluita

Joukkueet 

 1990-2008 Nurmon Jymy

Suomalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Kinotar

Kinotar Oy oli vuonna 1994 perustettu ja vuonna 2016 lakkautettu suomalainen elokuvatuotantoyhtiö. Kinotar tuotti pääasiassa dokumentti-, taide- ja televisioelokuvia. Se oli yksi Suomen viidestä suurimmasta elokuvayhtiöstä, ja tuotti vuosittain viidestä seitsemään elokuvaa.

Kinottarelle elokuvia ovat ohjanneet muun muassa Johanna Vuoksenmaa ja Mari Rantasila.

Tunnettuja Kinottaren tuottamia elokuvia olivat muun muassa Nousukausi, Juoksuhaudantie, Joutilaat, Risto Räppääjä ja Ken tulta pyytää.

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Via Aemilia

Via Aemilia oli roomalainen tie, joka kulki Ariminumista (nykyinen Rimini) Adrianmeren rannalla Placentiaan (nykyinen Piacenza) Padus- eli Pojoen varrella. Se valmistui vuonna 187 eaa. Ariminumista Roomaan johti 33 vuotta aikaisemmin valmistunut Via Flaminia.

Roomalaiset tiet
Riitta Korpela

Riitta Marjatta Korpela (o.s. Varpuluoma, s. 1957 Ahonkylä, Ilmajoki) on suomalainen laulaja. Koulutukseltaan Korpela on lastentarhanopettaja, joka myöhemmin on valmistunut myös Helsingin Sibelius-Akatemiasta  musiikkileikkikoulunopettajaksi. Laulajan uransa hän aloitti Ahonkylän flikat -lauluyhtyeessä ja siirtyi sen jälkeen tekemään lastenlauluja Ti-Ti Nallen hahmossa. 

Korpela sai aivoverenvuodon vuonna 2007, mutta toipui siitä ja on sen jälkeen jatkanut Ti-Ti Nalle -esiintymisiään.

Diskografia
Ti-Ti Nalle -diskografia on Ti-Ti Nalle -artikkelissa.
Riitta: Tarvitsen sua (cd-single, 1997)

Lähteet
 Fimic
 Riitan historiaa Ti Ti Nalle -sivustolla

Aiheesta muualla
 
 
 

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Sandnes

Sandnes on Norjan kunta ja kaupunki Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Stavanger, Gjesdal, Time, Klepp ja Sola. Yhdessä Stavangerin kanssa se muodostaa Norjan kolmanneksi suurimman yhtenäisen taajaman.

Sandnes on yksinäänkin Norjan kahdeksanneksi suurin kaupunki ja yhdeksänneksi suurin kunta. Kahdenkymmenen vuoden aikana kunnan väkiluku on kasvanut vuosittain 2 %, mikä tekee siitä maan nopeimmin kasvavan kaupungin.

Historia 
Ensimmäiset asutuksen merkit alueella ovat 6 000–7 000 vuoden takaa. Ensimmäiset rekisteröidyt asukastiedot ovat vuodelta 1664. Kaupunki sai luotsiaseman () statuksen ja itsenäisen kunnan aseman vuonna 1860.

Elinkeinoelämä 
Sandnes on perinteisesti tunnettu keraamisten tiilien ja ruukkujen tuotannostaan, minkä jälkeen myös tekstiili- ja polkupyöräteollisuus on ollut tunnettua. Nykyisin kunnassa on öljyntuotantoon liittyvää teollisuutta, tutkimustoimintaa ja tietotekniikkayrityksiä.

Sandnes on myös eräs Norjan suurimpia huvilakuntia, jossa sijaitsee 2 500 huvilaa.

Liikenne 
Sandnes on Nord-Jærenin alueen liikenteen solmukohta, jonka läpi menee muun muassa Stavanger–Kristiansand -rautatie ja valtatie E-39. Stavangerin lentokentälle Solaan on noin 15 minuutin ajomatka Sandnesin keskustasta. Kaupungissa on myös satama.

Luonto 
Sandnesissa on eräs Norjan suurimpia arboretumeita, jossa on yli 50 kasvilajia, neljä tekolampea ja 5 kilometriä teitä ja polkuja 1000 hehtaarin alueella.

Sandnesin keskustan läpi menevästä Storånåjoesta voi kalastaa taimenta. Kunnan itäosassa on luontoalueita, joilla on mahdollisuus pyöräillä, patikoida, uida ja kalastella.

Lähteet

Aiheesta muualla
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1972

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1972 pelattiin vuonna 1972 ensimmäistä kertaa Kamerunissa. Koko kisojen yllättäjä ja myös kisojen mestari, oli Kongon tasavalta, jonka joukkue päihitti karsinnoissa kaksi mestari ehdokasta, kun se löi ensimmäisellä kierroksella Nigerian ja toisella kierroksella kohde oli Norsunluurannikko. Alkulohkon joukkue selvitti yhdellä voitolla, yhdellä tasapelillä sekä yhdellä häviöllä, ollessaan lohkonsa toinen samoilla pisteillä kolmanneksi tulleen Marokon edellä. Välierissä joukkue löi Kamerunin maalein 1-0 ja finaalissa joukkue voitti Malin 3-2 ja otti historiansa ensimmäisen Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailujen voiton.

Karsinnat 

24 joukkuetta, toiselle kierrokselle selvisi 12 ja sieltä kisoihin kuusi, paikkansa kisoissa varmistanut oli Kamerun ja hallitseva mestari Sudan.

Joukkueet karsinnoissa 

Paksunetulla kisoihin selvinneet joukkueet

1. kierros 

1. kierroksella pelasi 24 joukkuetta (Ylä-Volta vetäytyi ainoana joukkueena). Kierroksen yllätyksiä oli Etiopian putoaminen Kenialle maalein 3-0. Myös Senegalin putoaminen Guinealle maalein 1-0 oli suuri yllätys. Koko kierroksen suurin yllätys oli, kun Kongon tasavalta löi Nigerian maalein 2-1 ja eteni 2. kierrokselle.

2. kierros 

2. kierroksella yksi yllättäjä jatkoi yllätyksiään, kun Kongon tasavalta löi maalein 4-3 Norsunluurannikon ja eteni suurimpana yllätyksenä kisoihin. Muita yllätyksiä olivat Ghanan häviö Togolle ja Marokon voitto Egyptistä.

Kilpailut

Joukkueet

Lohko A

Lohko B

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Parhaat maalintekijät 

 Fantamady Keita () 5 maalia
 Jean-Michel M'bono () 4 maalia
 Edmond Apéti Kaolo () 4 maalia

Sijoitukset

Lähteet 

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut
Afrikan-mestaruuskilpailut
Afrikan-mestaruuskilpailut 1972
Yaoundé
Kardinaalikala

Kardinaalikala (Tanichthys albonubes) on pieni aasialainen särkikala, jota pidetään myös akvaariossa. Nimensä takia sitä on sekoitettu kardinaalitetraan.

Ulkonäkö ja koko 
Kardinaalikala jää nelisenttiseksi. Sen vartalo on vaaleanvihreä. Pyrstön tyvessä on musta läikkä, siitä silmään kulkee musta juova jonka yläpuolella on toinen, vaaleanpunainen juova. Pyrstöläikän ympärys on punainen.

Alkuperä 
Kardinaalikala on kotoisin Kiinasta ja Vietnamista. Kaikki kaupoista saatavat kardinaalikalat ovat viljeltyjä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Kardinaalikala on parvikala, joka lisääntyy varsin helposti kotiakvaariossakin.

Vesiolot ja ravinto 
Kardinaalikala kaipaa viileämpää vettä kuin trooppiset akvaariokalat: 18–22 astetta on sopiva lämpötila.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Antin akvaario

Akvaariokalat
Kardinaalikalat
Kainuun keskussairaala

Kainuun keskussairaala (ent. Kajaanin keskussairaala) eli KAKS tuottaa erikoissairaanhoidon terveyspalvelut Kainuussa. Keskussairaala on keskeinen osa perus- ja erikoisterveydenhoidon sekä sosiaalipalvelut yhdistävän Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän (Kainuun soten) rakennetta. Vuosina 2020–2021 valmistui uusi keskussairaalarakennus ja rakennusta on otettu käyttöön asteettain. Muuton vanhasta sairaalarakennuksesta on tarkoitus olla valmis syksyllä 2021. Tällöin vanhaa keskussairaalaa voidaan ryhtyä purkamaan.

Rakenteellisesti kymmenkerroksisesta torniosasta ja kolmikerroksisesta jalustasta koostunut  Kainuun keskussairaala valmistui alkujaan vuonna 1968. Kainuun keskussairaala Kajaanissa perustui arkkitehti Reino Koivulan arkkitehtikilpailun voittaneeseen ehdotukseen vuodelta 1962.

Kainuun keskussairaala toimii Kajaanin Palokankaalla (Sairaalanmäellä) osoitteessa Sotkamontie 13. Sairaalan päivystyspoliklinikka vastaa myös Kainuun terveyskeskuspäivystyksestä viikonloppuisin ja öisin paikallisten terveysasemien kiinniollessa.
Sairaalasta löytyy useiden lääketieteen erikoisalojen osastoja. KAKS toimii yhteistyössä erityisvastuualueen pääsairaalan, Oulun yliopistollisen sairaalan kanssa.

Rakennuksia

Sairaala-alue käsittää useita rakennuksia ja toimintoja. Näitä ovat muun muassa:

 Varsinainen sairaalarakennus (1968) ja laajennusosa (199?)
 MAPO (ent. Pesula)
 Ruokala
 Henkilökunnan asuinalue
rivitalot C, D (muutettu toimistoiksi ja muiksi sairaalan tiloiksi, rivitalot A ja B purettu)
kerrostalot (2 yksiötaloa, 1 ryhmäyksiötalo, 1 perhetalo)
 Helikopterikenttä
 Lämpökeskus (1968)

Katso myös 
 Luettelo Suomen sairaaloista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kajaanin rakennukset ja rakennelmat
Suomen sairaalat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä
Auttajat

Auttajat (engl. Wonder Pets) on yhdysvaltalainen, lapsille suunnattu Nickelodeonilla pyörivä animaatio.

Ohjelman päähahmoina seikkailevat kolme ala-asteen luokkahuoneen lemmikkiä: Minni-marsu, Topi-kilpikonna ja Liisi-niminen ankka. He ovat sarjan niin sanottu sankarikolmikko, joka pelastaa pieniä eläimiä osoittaen samalla yhteistyön edut ja hyödyt.

Aiheesta muualla
 Wonder Pets TV.comissa  

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Nickelodeonin televisio-ohjelmat
NHL:n varaustilaisuus 1984

NHL:n varaustilaisuus 1984 oli NHL:n 22. vuotuinen varaustilaisuus. Se järjestettiin 9. kesäkuuta Montreal Forumissa, Montréalissa. Ensimmäinen varaus oli kanadalainen keskushyökkääjä Mario Lemieux, jonka varasi Pittsburgh Penguins.

Lemieux oli varaustilaisuuden ehdoton ykkösvaraus. Hänen valintansa oli selvä jo kuukausia ennen tilaisuutta. NHL:n viimeiselle sijalle jäänyt Pittsburgh sai sitten valita Lemieux'n listoilleen. Toisena draftissa varasi New Jersey Devils, joka valitsi Kirk Mullerin ja kolmantena Chicago Black Hawks, joka otti Ed Olczykin.

NHL:n varaustilaisuus oli vuonna 1984 monellakin tapaa historiallinen. Se oli ensimmäinen televisioitu tilaisuus. Vuonna 1984 käytettiin myös ensimmäistä kertaa kykyjenetsintäpalvelua eurooppalaisten pelaajien arvioimiseen. Lisäksi tuolloin tehtiin ensimmäiset väärät varaukset. Buffalo Sabres valitsi yhdeksännellä kierroksella Eric Weinrichin, joka oli vielä liian nuori varattavaksi, ja Philadelphia Flyers yritti varata yhdennällätoista kierroksella Petr Ručkan, jonka Calgary Flames oli jo ottanut aiemmin.

Varausjärjestys

1. kierros

Lähteet 

1984
Vuoden 1984 jääkiekko
Jane Lynch

Jane Marie Lynch (s. 14. heinäkuuta 1960 Dolton, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
Lynch suoritti kandidaatin tutkinnon Illinois Staten yliopistossa ja teatteritaiteen maisteritutkinnon Cornellin yliopistossa. Hän on esiintynyt lukuisissa elokuvissa, muun muassa elokuvissa Best in Show (2000), 40 v. ja neitsyt (2005), Role Models (2008) ja Julie & Julia (2009). 

Lynch on luonut huomattavan uran myös teatterissa ja televisiossa. Hän on esittänyt asianajaja Joyce Wischniaa sarjassa L-koodi, terapeutti Linda Freemania sarjassa Miehen puolikkaat, Kotirouva Maxine Bennettiä jakson verran sarjassa Täydelliset Naiset sekä Reidin skitsofreenikko-äitiä sarjassa Criminal Minds. Hän esitti myös Sue Sylvesteriä televisiosarjassa Glee. Vuonna 2010 hänet palkittiin roolista Emmy-palkinnolla ja vuonna 2011 Golden Globe -palkinnolla.

Yksityiselämä
Lynch elää avoimesti lesbona. Hän meni naimisiin 31. toukokuuta 2010 pitkäaikaisen kumppaninsa psykologi Lara Embryn kanssa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Jane Lynch TV.com-sivustolla 
 Fox Broadcasting Company - Glee - Jane Lynch 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Elävät henkilöt
Aloisius Lilius

Aloisius Lilius (Luigi Lilio, Luigi Giglio) (n. 1510–1576) oli italialainen lääkäri, filosofi ja kronologi. Hän kehitti gregoriaanisen kalenterin.

Hänen elämänsä alkuvaiheista tiedetään vain vähän. Han oli kotoisin Calabrian Ciròsta (eli Ziròsta). Hän opiskeli lääketiedettä Napolissa, minkä jälkeen hän palveli herttua Carafaa. Vuodesta 1552 hän opetti lääketiedettä Perugian yliopistossa.

Lilius laati juliaanisen kalenterin uudistamiseksi esityksen nimeltä Compendium novae rationis restituendi kalendarium (suomennettuna Tiivistelmä uudesta suunnitelmasta kalenterin korvaamiseksi). Uusi kalenteri otettiin käyttöön kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen, kun hänen veljensä Antonio esitteli hänen työnsä tulokset paavi Gregorius XIII:lle. Christopher Clavius teki tekstiin pieniä muutoksia, minkä jälkeen se hyväksyttiin vuonna 1582.

Liliuksen mukaan on nimetty kraatteri Kuussa.

Lähteet 
Lilio Encyclopædia Britannica
newadvent.org

Italialaiset lääkärit
Thomas Browne

Sir Thomas Browne (19. lokakuuta 1605 – 19. lokakuuta 1682) oli englantilainen oppinut, joka kirjoitti useita teoksia lääketieteestä, uskonnosta, tieteestä ja esoteerisuudesta. 

Brownen työt osoittivat suurta uteliaisuutta luontoon ja saivat vaikutteita tieteellisestä vallankumouksesta. Hänen töitään läpäisee toistuva viittaus klassisiin ja raamatullisiin lähteisiin sekä hänen omintakeinen persoonansa. Hänen kirjallinen tyylinsä vaihtelee lajin mukaan tuottaen rikasta, epätavallista proosaa, joka vaihtelee karuista muistilehtiöhavainnoista korkeimpaan barokin lennokkuuteen.

Teokset
Religio Medici (1643)
Pseudodoxia Epidemica (1646–72)
Hydriotaphia, Urn Burial (1658)
The Garden of Cyrus (1658)
A Letter to a Friend (1656; pub. post. 1690)
Christian Morals (1670s; pub. post. 1716)
Musaeum Clausum Tract 13 from Miscellaneous Tracts first pub. post. 1684
 Suomeksi
Lääkärin usko (Religio medici). Karisto 1921

Aiheesta muualla

 Sir Thomas Browne Sivu jota pidetään University of Chicagossa, kattava sivusto jossa ovat kootut teokset; kaikki yllä mainitut sekä vähäisemmätkin. Samuel Johnsonin Life of Browne, Kenelm Digbyn Observations on Religio Medici ja Alexander Rossin Medicus Medicatus, sekä taustamateriaalia kuten Brownen monet antiikinaikaiset lähteet. 
 Essays by Sir Thomas Browne at Quotidiana.org.
 The Thomas Browne Seminar
 Thomas Browne Bibliography
 A selection of quotations
 An essay upon Browne's relationship to alchemy
  Spiritual and literary affinity between Julian of Norwich and Sir Thomas Browne.
  Prayer and Prophecy in Browne's life and writings.
 Interview with Jorge Luis Borges, April 25 1980, discussing Browne 
Sir Thomas Browne Quotesat

Okkultistit
Brittiläiset tieteilijät
Vuonna 1605 syntyneet
Vuonna 1682 kuolleet
Heather North

Heather North Kenney (13. joulukuuta 1945 Pasadena, Kalifornia – 30. marraskuuta 2017 Studio City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Scooby-Doo-sarjojen Daphne Blaken ääniroolista. Roolissa hän oli vakituisesti aina 1970-luvulta 1990-luvun animaatiosarjoihin ja elokuviin. Hän jatkoi roolissa myös 2000-luvulla muutamissa suoraan DVD:lle julkaistuissa elokuvissa.

Ura 
Heather Northin näyttelijän ura televisiossa alkoi 1960-luvulla, jolloin hän esiintyi aina vuoteen 1971 asti televisiosarjassa Päivien viemää. Hän esiintyi myös Seesamtiessä vuosien 1968–1990 aikana. Hänet valittiin vuonna 1970 Stefanianna Christophersonin tilalle Scooby-Doo, Where Are You! -animaatiosarjan toiselle tuotantokaudelle. Ääninäyttelemisen ohella hän jatkoi televisiossa esiintymistä vierailevissa rooleissa.

Perhe-elämä 
Hän oli naimisissa Wes Kenneyn, joka tunnetaan Päivien viemää -televisiosarjan tuottajana, kanssa vuodesta 1971 tämän kuolemaan 2015 saakka.

North kuoli 71-vuotiaana ilmatiehyttulehduksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen kotonaan Kaliforniassa 30. marraskuuta 2017,

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Voice Chasers 
 TV.com 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Christianssands Bryggeri

Christianssands Bryggeri eli CB on norjalainen vuonna 1856 perustettu olut- ja virvoitusjuomapanimo Kristiansandissa. Se on eräs alueensa ja myös valtakunnallisesti tunnetuimpia tuotemerkkejä, jonka säilyttämiseksi Kristiansandissa on perustettu oma yhdistys, CB ølets venner.

Historia 
Panimon perusti konsuli Ole Jacob Mørch vuonna 1856. Hän joutui myymään panimon muiden yritystensä joukossa 1859 Krimin sodan aiheuttaman laman vuoksi.Sen osti konsuli Jørgen Christiansen 22 000 speciedalerilla. Christiansen viimeisteli panimorakennuksen ja aloitti tuotannon saman vuoden syksyllä.

Yritys menestyi, ja se pysyi Christiansenin suvun omistuksessa viiden sukupolven ajan vuoteen 1964, jolloin sen osti stavangerilainen Tou Bryggeri. Siitä lähtien panimo on siirtynyt omistajalta toiselle, ollen investoriryhmä Sørlandsvekstin, ruotsalaisen Spendrupsin hallussa ja vuodesta 1999 osa norjalaista Hansa Borg Bryggerier -yhtiötä.

Kaikki panimon tuotteet valmistetaan nykyisin vuonna 1932 löydetyn Christian IV-lähteen veteen. Tarina kertoo lähteen löytyneen kuivana kesänä -32, jolloin panimon putkimies oli etsinyt vettä taikavarvun avulla. Lähde löytyi 32 metrin syvyydestä ja sen puhdas vesi pysyy 9-asteisena kesät talvet.

Tuotteet 
Oluen lisäksi panimo tuottaa myös muita virvoitusjuomia, kuten limonadia ja siideriä.

CB-oluen ystävät 
Panimolla on oma kannatusyhdistys, CB-ølets venner, joka perustettiin 18. toukokuuta 1988 Telford Pubissa Kristiansandissa. Even Ruud oli jäsen numero 001.

Yhdistyksen toiminta oli aluksi vaatimatonta, mutta Nora-konsernin ostettua Tou Bryggerin 1989 CB:tä uhkasi lakkautus ja tuotannon siirto muualle maahan. Yhdistys aktivoitui tämän heidän mukaansa Sørlandetin identiteetille olennaisen asian puolesta ja keräsi 10 000 allekirjoitusta. Kaksi yhdistyksen jäsentä toimitti allekirjoitukset sekä näytteen panimon tuotannosta konsernijohdolle. Panimo säilyi paikkakunnalla ja on toiminnassa edelleen omistajavaihdoksista huolimatta. Vuonna 2004 yhdistyksessä oli yli 10 000 jäsentä.

Lähteet

Kristiansand
Olutmerkit
Panimot
Norjalaiset yritykset
Michele Adamson

Michele Adamson on psytrance-musiikkityyliin keskittynyt tuottaja sekä DJ Ibizalta. Adamson on tehnyt yhteistyötä monien psytrance-artistien kanssa, kuten Shpongle, Infected Mushroom, Violet Vision, Sub6, Ott, Younger Brother, Art of Trance, Psycraft ja Astrix.

Adamson on julkaissut debyyttialbuminsa Fallen Angel (2005), jonka sisältö on pääsääntöisesti ambienttia. Uusi levy, joka edustaa selkeästi enemmän psytrance-tyylisuuntaa, julkaistiin 19. joulukuuta 2007.

Diskografia
 Fallen Angel (Agitato Records 2005)
 Strange Arrangements (Farm Records 2007)

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 Myspace-sivusto
 Adamson Discogs-sivustolla
 Adamsonin haastattelu Fullonline.net -sivustolla (kesäkuu 2005)

Psytrance-tuottajat
Englantilaiset muusikot
Brittiläiset DJ:t
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Täysjyvämurot

Täysjyvämuroilla tarkoitetaan aamiaismuroja, joiden valmistuksessa on käytetty täysjyvää eikä kuorittua viljaa. Ne ovat perinteisiä aamiaismuroja terveellisempi vaihtoehto, koska jyvästä hyödynnetään sen kaikki kerrokset, jolloin säilytetään kaikki viljan ravintoaineet. Täysjyvämurot sisältävät paljon kuitua sekä B- ja E-vitamiinia. Täysjyvämuroja valmistaa muun muassa Nestlé, Kellogg´s ja Raisio.

Viljatuotteet
Henrik Lilius (professori)

Johan Henrik Lilius (s. 3. helmikuuta 1939 Viipuri) on suomalainen rakennushistorioitsija, professori ja valtionarkeologi.

Henkilöhistoria
Henrik Lilius kävi Heinolan lukiota, josta pääsi ylioppilaaksi 1957. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964 ja väitteli siellä tohtoriksi Raahen Pekkatorista vuonna 1967. Lilius aloitti työuransa Muinaistieteellisessä toimikunnassa eri tehtävissä 1959–1965. Valtion humanistisessa toimikunnassa hän työskenteli tutkijana 1966–1972.

Lilius toimi Suomen Rooman-instituutin (Villa Lante) johtajana vuosina 1972–1976, Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin historian professorina vuosina 1975–1983, Helsingin yliopiston taidehistorian professorina 1983–1993, Suomen Ateenan-instituutin johtajana 1992 sekä Museoviraston pääjohtajana ja valtionarkeologina vuosina 1993–2003.

Henrik Liliuksen ja hänen puolisonsa, ruotsin kielen kääntämisen ja tulkkauksen entisen professorin Pirkko Laine Liliuksen (s. 1939) poika on tietotekniikan professori Johan Lilius (s. 1964).

Teoksia 
 Birgittinekyrkan i Nådendal. SMYA – FFT, Helsingfors 1969.
 
 Suomalaisen koulutalon arkkitehtuurihistoriaa: kehityslinjojen tarkastelua keskiajalta itsenäisyyden ajan alkuun. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja 83, Suomen muinaismuistoyhdistys 1982. ISBN 951-9056-51-3
 Esplanadi 1800-luvulla, Helsinki, Esplanaden på 1800-talet, Helsingfors, The Esplanade during the 19th century, [Rungsted Kyst]; Hki: Anders Nyborg, 1984.
 Lilius, Henrik & Riska, Tove: Suomalainen puukaupunki. Trästaden i Finland. The Finnish Wooden Town. Anders Nyborg A/S, Rungsted Kyst, Danmark 1985. ISBN 978-87-8517-623-3
 Joensuu 1848-1890: Erään suomalaisen puukaupungin vaiheita. Pohjois-Karjalan museo 1984.
 Carl Ludvig Engel 1778–1840. Toimite. Opetusministeriö 1990.
 Kuinka tutkia nykytaidetta: Esitelmiä ja keskusteluja. Helsingin yliopiston taidehistorian laitos 1991.
 Kaupan arkkitehtuuria suomalaisessa puukaupungissa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2003.
 Raahen Pekkatori. Raahe-seura ry. 2006. ISBN 951-98255-1-7

Katso myös 
Lilius (suku)

Lähteet

Kirjallisuus
 Museovirasto pelastaa vanhaa uudistusjyriltä. Tekniikka ja Talous 15.08.2002.
 World Heritage Newsletter nro 33 December 2001/January–February 2002.
 Teollisuus ja museot -seminaarissa korostettiin paikallisuutta. Museovirasto.
Old Helsinki buildings and their St. Petersburg prototypes. Helsingin Sanomat 26.2.2008.
 Henrik Lilius johtamaan maailmanperintökomiteaa. Turun Sanomat 5.11.2001.

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Teknillisen korkeakoulun professorit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset taidehistorioitsijat
Suomalaiset arkeologit
Suomalaiset professorit
Museoviraston johtajat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirjo Wesaniemi

Pirjo Wesaniemi (ent. Savolainen, o.s. Niemi, s. 29. kesäkuuta 1955 Viiala) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Koulutukseltaan Wesaniemi on sosionomi, suorittanut toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa 1977 sekä täydentänyt tiedotusalan ja sosiologian opintoja Sydneyssä Australiassa (New South Wales Institute of Technology 1981–82) Rotary International Journalism Awardin turvin.

Wesaniemellä on monipuolinen toimittajatausta työskenneltyään Aamulehdessä, Suomenmaassa, Yleisradion radion uutistoimituksessa, Ilta-Sanomissa ja Eevassa. Wesaniemi on työskennellyt myös taustatoimittajana television viihdeohjelmissa Yllätys, yllätys ja Kahden kesken Marcon kanssa. Päätoimittajana hän on ollut Ammattina Kauneus -lehdessä sekä Askel-lehdessä vuodesta 1998 vuoden 2017 loppuun. Wesaniemi on julkaissut viisi kirjaa: Ylen radioteatteri on esittänyt kolme kuunnelmaa erokirjojen (katso alla) teksteistä.
Wesaniemellä on kaksi lasta ja kuusi lastenlasta.

Teokset
Sytytän toivon kynttilän, naisten rukouskirja (toim., 2002 Kirjapaja)
Nainen ja ero (yhdessä Päivi Lipposen kanssa, 2003 Kirjapaja)
Mies ja ero (yhdessä Päivi Lipposen kanssa, 2003 Kirjapaja)
Lapsi ja ero (yhdessä Päivi Lipposen kanssa, 2005 Kirjapaja)
Aikamoisia naisia, helmiksi hiottuja (yhdessä Päivi Puhakan, kanssa 2006 Kirjapaja)

Aiheesta muualla 
Pirjo Wesaniemen blogi  Kotimaan verkkolehdessä

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Gregory House

Gregory ”Greg” House on David Shoren luoma ja Hugh Laurien näyttelemä fiktiivinen lääkäri yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa House. Hän on lääketieteellinen nero, joka on erikoistunut tartuntatauteihin ja munuaisia tutkivaan nefrologiaan. House johtaa diagnostiikkaosastoa fiktiivisessä Princeton-Plainsboron opetussairaalassa.

Yleistä 
House on omalaatuinen sekä suorasanainen persoona, jonka erikoinen lähestymistapa potilastapauksiin aiheuttaa Housen ja hänen kollegoidensa välillä paljon erimielisyyksiä. Hahmo on saanut paljon vaikutteita fiktiivisestä salapoliisista Sherlock Holmesista.

House joutuu käyttämään kävelykeppiä, sillä hän kärsii väärin diagnosoidun valtimotukoksen aiheuttamasta jalan lihasten rappeutumasta ja on jatkuvan kroonisen kivun vuoksi riippuvainen Vicodin-särkylääkkeestä. Hahmon inspiraatiolähde Sherlock Holmes on puolestaan riippuvainen kokaiinista. Vicodinin lisäksi House on käyttänyt ketamiinia, metadonia, ilokaasua ja kärsinyt alkoholismista.

House on musiikillisesti lahjakas ja osaa soittaa muun muassa pianoa ja kitaraa. Hänen muita harrastuksiaan ovat ruoanlaitto, perunatykit ja videopelien pelaaminen, useimmiten työajalla. Vapaa-aikansa hän viettää useimmiten ainoan oikean ystävänsä, James Wilsonin kanssa. Housella on ollut myös lemmikkirotta, Steve McQueen, jonka  hän pyydysti entisen kihlatunsa Stacyn ullakolta. Steve menehtyy myöhemmin Housen kokeillessa potilaalle tarkoitettua hoitomenetelmää tähän.

House opiskeli lääketiedettä Johns Hopkinsin yliopistossa.

Persoonallisuus 
Useimpien sarjan hahmojen mielestä House on ärsyttävä sarkastisine huomautuksineen ja suorasukaisine puheineen. House osaa aiheuttaa kommenteillaan päänvaivaa sekä omalle tiimilleen, Wilsonille ja pomolleen Lisa Cuddylle. Housen äkäisyys on selitetty sillä että hän yrittää purkaa jalastaan aiheutuvaa kipua muihin. Jalan toivuttua väliaikaisesti House muuttui pirteämmäksi ja muistutti luonteeltaan enemmän aikaa ennen jalkaan tullutta tukosta. Jouduttuaan luopumaan Vicodinista vieroituksen vuoksi, House muuttui entistä äkäisemmäksi ja meni loukkaavaksi jopa henkilökohtaisella tasolla. Cuddy on todennut, että House pystyy toimimaan ja työskentelemään paremmin ollessaan lääkityksen alainen vaikka Wilsonin mielestä hänen täytyisi pyrkiä aineista eroon.

Sarjan kuudennella tuotantokaudella House on psykiatrisessa hoidossa, jossa hänen lääkärinsä kuvailee häntä lievästi narsistiseksi. Wilson on kerran myöntänyt Housen olevan sosiopaattinen, mutta harvoin sadistinen. Vaikka House onkin epäseurallinen ja ulkopuolisten mielestä melkeinpä ihmisvihaaja, häntä arvostetaan ja kunnioitetaan lääkärien keskuudessa.

Kunnianosoitukset ja palkinnot 
Hahmon näyttelijä Hugh Laurie on voittanut roolistaan useita palkintoja, mukaan lukien kaksi Golden Globe -palkintoa parhaasta miespääosasta draamasarjassa ja SAG-palkinnon parhaana miesnäyttelijänä draamasarjassa. Laurie oli myös Primetime Emmy -ehdokkaana vuosina 2005, 2007, 2008, 2009 ja 2010. TV Guide -lehti on puolestaan valinnut Gregory Housen kaikkien aikojen parhaaksi televisiohahmoksi.

Lähteet 

House (televisiosarja)
Kuvitteelliset lääkärit
Televisiohahmot
Rosa-Luxemburg-Platzin metroasema

Rosa-Luxemburg-Platzin metroasema on metroasema Berliinin metron U2-linjalla. Se tunnettiin ennen nimellä Schönhauser Tor. 

Berliinin metroasemat
Päivi Puhakka

Päivi Puhakka (o.s. Autere, s. 12. marraskuuta 1958 Ruokolahti) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan nuoriso-ohjaaja ja humanististen tieteiden kandidaatti, toimittajana Sana-lehdessä 1981-1983, Askel-lehden toimittaja 1984 alkaen, nykyisin Askelen toimitussihteeri. Opiskeluajoista lähtien Puhakka on valokuvannut ja kirjoittanut näytelmätekstejä.

Tuotanto

 Runoja ja rukouksia julkaistu kirjoissa 365 sanaa naiselle (1999 Kirjapaja) ja Sytytän toivon kynttilän (2002 Kirjapaja)
 Siunaa ja varjele, arkipäivän rukouksia (2002 Kirjapaja)
 Elämänpuu, rippikoululaisen kirja (tekstitoimitus ja tarinat sekä työryhmän jäsen, 2002 Kirjapaja)
 Aikamoisia naisia, helmiksi hiottuja (yhdessä Pirjo Wesaniemen kanssa, 2006 Kirjapaja)

Blogi
Päivi Puhakan blogi Kotimaan verkkolehdessä

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Single (Terapia)

Single (demotape May 94) on tamperelaisen gospel-rockyhtye Terapian omakustannesingle, joka julkaistiin alun perin kasettina 24. toukokuuta 1994. Kasettia oli saatavilla neljällä eri kansikuviolla. Kaikissa Petri Lassilan piirtämissä kansissa oli sama ukko soittamassa kitaraa tai bassoa, ainoastaan soitin oli erinäköinen. Alkuperäinen kasettipainos oli 300 kappaletta. Kasetin molemmilla puolilla oli samat 3 kappaletta. Vuonna 2000 Terapia julkaisi singlestä cd-painoksen, jossa oli mukana vuonna 1991 äänitetty Hymy hyytyy -demo.

Kappaleet 
Hiljaisuus
60s/min
Voimaa ja valoa
Hymy hyytyy (demo) (Vain vuoden 2000 cd-painoksessa.)

Lähteet 
 Single Terapian kotisivuilla 

Terapia (yhtye)
Studio 7

Studio 7 on tamperelaisen gospel-rockyhtye Terapian omakustanne-EP. Studio 7 äänitettiin heinäkuussa 2000 ja julkaistiin 26. elokuuta 2000. Levyllä oli myös musiikkivideot kappaleista ”Kaipaan” ja ”Mikää ei palaa”. Musiikkivideot tekivät H. P. Pietikäinen ja Jani Lainesalo. Kannen valokuva on otettu Finlaysonin tehdasalueella, Tampereella.

Kappaleet 
Kaipaan
Mikään ei palaa
Kuu
When the saints
Kuu (Space mix)

Aiheesta muualla 
 EP:stä Terapian kotisivuilla 

Terapia (yhtye)
Ilkka Aspara

Ilkka Erkki Sakari Aspara (s. 13. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva upseeri ja kenraaliluutnantti.

Ura 
Aspara työskenteli Suomen puolustusvoimien maavoimien komentajana Mikkelissä 2008–2011. Hän oli ensimmäinen maavoimien komentaja nykymuotoisessa Puolustusvoimien organisaatiossa. Aikaisemmin hän toimi muun muassa Kainuun Prikaatin komentajana Kajaanissa 1997–2000, valtakunnallisten Maanpuolustuskurssien johtajana Helsingissä 2000–2002, Läntisen maanpuolustusalueen komentajana Hämeenlinnassa 2003–2006 sekä maavoimapäällikkönä Pääesikunnassa Helsingissä 2007.

Aspara valittiin lokakuussa 2003 Kadettikunta ry:n puheenjohtajaksi. Kadettikunnan hallituksessa hän oli toiminut jo 1990-luvulla. Eläkkeelle siirtymisensä jälkeen Aspara on toiminut lukuisissa muissa luottamustehtävissä, muun muassa Turvallisuuden tukisäätiön (ent. Sotavahinkosäätiö) hallituksen varapuheenjohtajana.

Opinnot ja henkilökohtainen elämä 
Aspara kirjoitti ylioppilaaksi helsinkiläisestä Töölön yhteislyseosta 1970, ja valmistui Kadettikoulusta vuonna 1974 ja Sotakorkeakoulusta vuonna 1983.

Ilkka Asparalla on kaksi lasta: varatuomari, regional manager Juhani Aspara sekä professori, vararehtori Jaakko Aspara.

Lähteet 

Suomen maavoimien komentajat
Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Hullut nuoruuden päivät

Hullut nuoruuden päivät on tamperelaisen gospelrock-yhtye Terapian kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2005. Albumi sisältää kahdella CD:llä yhteensä 38 suosittua Terapian kappaletta ja neljä ennenjulkaisematonta live-versiota.

Kappaleet

CD 1 
 Hän pitää sinusta huolen (LIVE)
 Kesken kaiken
 Ystävä viaton
 Hei sinä
 On se ihmeellistä
 Tule & kazo
 Rakkautta
 Kaamos
 Pieni elämä
 Meistäpä kai
 Vanhat kuviot
 Taivas on sininen
 Punainen pipo
 Ei kotia
 Yhteiskunta
 Arkki
 Vapaa
 Vihreitä miehiä
 Viimeisenä maalissa
 Historiaa
 Etsii
 Tanssi
 Älä usko

CD 2 
 Jaakobinpaini
 Joona
 Ystäviä
 Rakkautta oppimaan
 Valo on sisällä
 Pelasta mut
 Kuu (LIVE)
 Syö sut
 Kaikki kipuni
 Tämä kaupunki 02
 Napajäätiköt sulaa
 Kaipaan
 Toivon
 Yksi yhteen
 Hoosianna
 Nuori
 Hyvä
 Jaakobinpaini (LIVE)
 Kesken kaiken (LIVE)

Terapian albumit
Vuoden 2005 albumit