joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Niinistö (Kouvola)

Niinistö on Kouvolan kaupunginosa, Valkealan suuralueella. Sen sekä Valkealan kirkonkylän ja Jokelan alueella sijaitsee Valkealan taajama, joka on entisen Valkealan kunnan keskustaajama. Asukkaita Niinistössä on noin 3 000, joista suurin osa asuu Valkealan taajaman alueella. Koko Valkealan taajamassa on noin 6 000 asukasta.

Niinistön tilastoalueeseen kuuluu myös Jokelantörmän, Jokelan teollisuusalueen, Saarenmaan, Jyrään ja Puhjonrannan alueet.

Niinistön kaupunginosan alueella, Saarenmaalla sijaitsee vuosina 1962-2006 toiminut entinen Valkealan psykiatrinen sairaala. Nykyisin erittäin huonossa kunnossa oleva sairaalarakennus on ollut jo pitkään hylättynä ilman minkäänlaista kunnossapitoa, ja se on kärsinyt huomattavasta ilkivallasta. Sairaalassa syttyi tulipalo heinäkuussa 2021.

Osa-alueet

Asuinalueet (Valkealan taajama)
Niinistö 
Jokelantörmä 
Kukkuramäki 
Koivuranta
Koivukallio
Saarenmaa

Kylät (haja-asutusalue)
Jyrää (Jyräänkoski) 
Puhjo 
Arolahti

Teollisuusalueet
Jokelan teollisuusalue 
Sarantomäen teollisuusalue

Palvelut
Niinistössä sijaitsee alakoulu. Jokelantörmässä sijaitsee S-Market, paloasema, palvelukoti ja kaksi ravintolaa. Niinistössä sijaitsee myös Valkealan vesitorni.

Kunnalliset ja julkiset palvelut
Niinistön koulu (luokat 1–6)
Marja-ahon päiväkoti 
Jokelan päiväkoti 
Valkealan mailapelihalli
Tenniskenttä 
Valkealan skeittihalli
Kukkuramäen pallokenttä 
Jokelantörmän uimaranta (Jokelanjoki) 
Valkealakoti (vanhainkoti) 
Jokelan paloasema – Kymenlaakson pelastuslaitos

Kaupalliset palvelut

Jokelantörmä
S-market Jokela Valkeala
Nosto-automaatti
Seo Valkeala -kylmäasema 
Ravintola

Kirkolliset palvelut
Niinirannan leirikeskus (Valkealan seurakunta)
Puhjonrannan kurssikeskus (Kouvolan seurakunta)

Asuinalueet
Niinistö 
Jokelantörmä 
Koivukallio 
Koivuranta 
Kukkuramäki 
Virranniemi 
Saarenmaa 
Jyräänkoski 
Puhjo

Lähteet 

Kouvolan kaupunginosat
Animosity

Animosity on The Berzerkerin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2007. Albumi on tyyliltään sekoitus yhtyeen aiemman tuotannon kaoottista grindcorea ja myöhemmän tuotannon monipuolisempaa ja kurinalaisempaa antia.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Luke Kenny – laulu, rumpukone
 Jason V. – kitara, basso

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2007 albumit
The Berzerkerin albumit
World of Lies

World of Lies on The Berzerkerin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 13. joulukuuta 2005.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Luke Kenny – laulu, rumpukone
 Jason V. – kitara, basso
 Ed Lacey – kitara
 Adrian Naudi – kitara
 Sam Bean – basso, kitara

Arvostelut 
 Blabbermouth: 8/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 albumit
The Berzerkerin albumit
Dissimulate

Dissimulate on The Berzerkerin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 2002. Albumi on yhtyeen ainoa, jolla konerumpujen sijaan soittaa oikea rumpali.

AllMusicin levyarvostelija kuvaili albumia pahuutta huokuvaksi ja sanoi sen olevan otollinen metallimusiikin äärimmäisyyksiä hakevalle yleisölle.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Luke Kenny – laulu
 Matt Wilcock – kitara
 Sam Bean – basso, laulu
 Gary – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 albumit
The Berzerkerin albumit
The Berzerker (albumi)

The Berzerker on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2000. Albumilla käytetään yhtyeelle tyypillisesti rumpukonetta oikean rumpalin sijaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Luke Kenny – laulu, rumpukone
 Sam Bean – basso, kitara, laulu
 Ed Lacey – kitara
 Jay – kitara
 Toby – muu laulu

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2000 esikoisalbumit
The Berzerkerin albumit
The Reawakening

The Reawakening on The Berzerkerin viides ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ed Lacey – kitara, bassokitara
 Luke Kenny – laulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
The Berzerkerin albumit
Murud-Janjira

Murud-Janjira on Intian Murudin kaupungissa sijaitseva merilinnoitus ja huomattava turistinähtävyys. Linnoitus sijaitsee pienellä saarella, joka on noin 3 kilometrin päässä Murudin kaupungista. Ahmednagarin hallitsijasuku rakennutti Janjiran linnoituksen 1600-luvulla, ja rakennustöitä johti Malik Amber. Linnoitus säilyi valloittamattomana sekä Portugalin että brittien valtakausien aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intian linnoitukset
Monivuotinen rahoituskehys

Monivuotinen rahoituskehys (MRK) on Euroopan unionin yli-eurovaalikautinen, seitsemäksi vuodeksi kerrallaan laadittava talousraami joka säätelee unionin vuosittaisia budjetteja.

Valmistelu 

MRK:n valmistelee Euroopan komissio, jonka jälkeen se vaatii yksimielisen hyväksynnän Euroopan unionin neuvostolta. Tämän jälkeen Euroopan parlamentti joko hyväksyy tai hylkää ehdotuksen.

Tavoitteet 

Rahoituskehys säätää päätoimialoittain maksimirajat sille, paljonko unionin vuosittaisessa budjetissa voidaan käyttää rahaa.

Kehyksen tavoitteena on myös:

 helpottaa EU:n vuosibudjetin hyväksymistä
 muuttaa poliittiset prioriteetit luvuiksi
 varmistaa EU:n budjetin kurinalaisuus
 lisätä EU:n varainhoidon ennustettavuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla
EU:n menot: monivuotinen rahoituskehys
Multiannual Financial Framework (MFF) 2014 - 2020 
Multiannual Financial Framework (MFF) 2007 - 2013 
The budget explained by the European Commission 
BBC News: how the money is spent 

Euroopan unioni
Unconsecrated

Unconsecrated on The Red Shoren esikoisalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jamie Hope – laulu (kappaleet 2–4, 6–7 ja 10)
 Damien Morris – laulu (kappaleet 1, 5 ja 8)
 Jason Leombruni – kitara
 Roman Koester – kitara
 Jon Green – basso
 Jake Green – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
The Red Shoren albumit
Marcel Sabitzer

Marcel Sabitzer (s. 17. maaliskuuta 1994 Graz) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja mutta pystyy pelaamaan myös oikean laitahyökkääjän paikkaa. Sabitzer edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä.

Seurajoukkueura 
Sabitzer pelasi kaudella 2010–2011 Admira Wackerissa kahdeksan ottelua, joissa teki kaksi maalia seuran noustessa 2. Ligasta Itävallan Bundesliigaan. Seuraavan puolentoista kauden aikana hän pelasi 37 maan pääsarjaottelua, joissa teki kahdeksan ja syötti kuusi maalia. Hän debytoi myös Eurooppa-liigan karsinnoissa. Hän siirtyi Rapid Wieniin 350 000 euron siirtosummalla tammikuussa 2013. Hän pelasi puolentoista vuoden aikana 45 Itävallan Bundesliigan ottelua, joissa teki kymmenen maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Eurooppa-liigan kahdeksassa ottelussa hän viimeisteli kaksi maalia ja alusti yhden.

Sabitzer siirtyi 2 miljoonan euron siirtosummalla Saksan kakkosliigassa pelanneeseen RB Leipzigiin kesällä 2014. Seuraavan kauden hän pelasi kuitenkin lainasopimuksella Red Bull Salzburgissa, jossa voitti Itävallan liiga- ja cupmestaruuden. Liigassa hän pelasi 33 ottelua, joissa teki 19 ja syötti 16 maalia. Cupissa hän oli paras maalintekijä viimeisteltyään kuudessa ottelussa seitsemän maalia. Eurooppa-liigan kahdeksassa pelissä hän teki yhden maalin. Hän debytoi myös Mestarien liigan karsinnoissa neljän ottelun verran.

Sabitzer pelasi Saksan 2. Bundesliigassa kaudella 2015–2016 kaikkiaan 32 ottelua ja teki kahdeksan maalia. Seuraavasta kaudesta lähtien hän on pelannut Bundesliigassa kauden 2020–2021 loppuun mennessä 143 ottelua, joissa hän on viimeistellyt 32 maalia ja antanut 27 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän on tehnyt 21 ottelussa neljä ja syöttänyt seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kymmenen ottelua. Hän on toiminut RB Leipzigin kapteenina tammikuusta 2020 alkaen.

Sabitzer siirtyi Bayern Müncheniin elokuussa 2021.

Maajoukkueura 
Sabitzer pelasi Itävallan 16–21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 29 ottelua. Itävallan maajoukkueessa hän on pelannut kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä 53 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Itävallan kaikissa kolmessa ottelussa ja avauskokoonpanossa niistä kahdessa. Kesällä 2021 pelattavien EM-kilpailujen ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan hän syötti joukkueensa avausmaalin. Hän on pelannut kymmenen MM-karsintaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin sekä 16 EM-karsintaottelua, joissa on viimeistellyt kolme ja syöttänyt kuusi maalia.

Huomionosoituksia 
Sabitzer valittiin Itävallan vuoden jalkapalloilijaksi 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Itävaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Zelman Cowen

Sir Zelman Cowen (7. lokakuuta 1919 – 8. joulukuuta 2011) oli australialainen oikeustieteilijä, joka toimi  Australian kenraalikuvernöörinä 8. joulukuuta 1977 – 29. heinäkuuta 1982.

Cowen opiskeli oikeustiedettä Australiassa ja Oxfordin yliopistossa, missä hän väitteli ennen paluutaan Australiaan vuonna 1950. Hänestä tuli oikeustieteen professori, ja hän alkoi pitää suosittuja radioesitelmiä ajankohtaisista asioista.

Kenraalikuvernööri John Kerr oli herättänyt huomiota hajottamalla Whitlamin hallituksen. Kerrin jäätyä eläkkeelle uusi pääministeri Malcolm Fraser kutsui Cowenin palauttamaan kansan kunnioituksen kenraalikuvernöörin tehtävää kohtaan. Tässä Cowen onnistuikin hyvin.

Lähteet

Australian kenraalikuvernöörit
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Hal Nerdal

Herlof Aasmund "Hal" Nerdal (s. 22. syyskuuta 1927 Rana, Norja) on uransa päättänyt australialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen seuransa oli YMCA Ski Club of Canberra.

Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 Nerdal osallistui yhdistettyyn sijoittuen 31:nneksi eli viimeiseksi maaliintulleeksi.

Nerdal syntyi Norjassa, mutta muutti Australiaan vuonna 1951.

Lähteet 

Australialaiset yhdistetyn hiihtäjät
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
John Kerr

Sir John Robert Kerr (24. syyskuuta 1914 – 24. maaliskuuta 1991) oli australialainen oikeustieteilijä, joka toimi Australian kenraalikuvernöörinä 11. heinäkuuta 1974 – 8. joulukuuta 1977. Hänen kaudellaan Australia oli perustuslaillisessa kriisissä.

Kerr opiskeli lakia ja auskultoi asianajajaksi vuonna 1938.

Toisen maailmansodan aikana Kerr oli sijoitettuna maavoimien tutkimusosasto DORCA:an. Sodan jälkeen DORCA alkoi kouluttaa hallintovirkamiehiä Australian territorioihin, ja Kerr kutsuttiin tämän koulutustoiminnan johtajaksi. Hän palasi asianajajaksi 1949. Hän oli liittynyt työväenpuolueeseen 1948.

Pääministeri Gough Whitlam pyysi Kerriä kenraalikuvernööriksi useiden muiden ehdokkaiden kieltäydyttyä. Kerr epäröi, mutta suostui ja aloitti kautensa 11. heinäkuuta 1974. Ensimmäisen vuoden aikana hän matkusti ulkomailla enemmän kuin edeltäjänsä, osallistui moniin seremonioihin mutta käytti vähemmän aikaa hallituksen ohjaamiseen. Whitlamin hallitus oli monissa kriiseissä, joissa se antoi mielikuvan taitamattomasta taloudenpidosta. Malcolm Fraserin johtama oppositio sai enemmistön senaatissa.

Whitlamin työväenpuolueella oli enemmistö edustajainhuoneessa. Häntä painostettiin hajottamaan parlamentti, mutta hän ehdotti sen sijaan senaatin puolivaalien järjestämistä.

Kerr hajotti hallituksen ja kutsui Fraserin perustamaan väliaikaishallituksen vaaleihin asti. Fraserin Australian liberaalipuolue voitti vaalit selvästi.

Asiakirjoista on myöhemmin selvinnyt, että Kerr oli selvittänyt perustuslain takaamia oikeuksiaan laajasti jo ennen kriisin kärjistymistä. Hän oli ollut yhteydessä Englannin kuningashuoneeseen ja maan korkeimman oikeuden tuomareihin.

Lähteet

Australian kenraalikuvernöörit
Oikeustieteilijät
Asianajajat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Sana (artisti)

Sanna Rönnberg (taiteilijanimeltään Sana, s. 5. maaliskuuta 1990 Espoo) on oululainen artisti, joka yhdistää musiikissaan poppia ja räppiä.

Sana on tehnyt omakustanteena musiikkia vuodesta 2005 alkaen. Vuosina 2005–2011 hän julkaisi kappaleita mikseri.net-sivustolla. Harrastus muuttui ammattimaiseksi, kun vuonna 2017 Winning Team yhtyeestä tuttu Veli Hiidenmaa alkoi tuottamaan Sanan musiikkia. Uuden tuottajan kanssa hän on julkaissut kappaleet "Lelupoika" (2017), "Ainoo mitä pyydän" (2017), "Pelon hetkellä feat. Aki Tykki" (2018), "Kiitos sulle" (2018), "Tunne" (2019), "Asshole" (2019), "Haava 2.0 feat. Maya Paakkari" (2019), "Pelkkää noppapelii feat. Emilia Ex" (2019), "Palaa" (2019), "Tuntematon" (2020), "Hetkeekään" (2020), "Supervoima" (2020), "Seireeni" (2020), "Lupaa" (2021), "Viimeinen" (2021), "Sä tuut muistaa" (2021), "Bye Bye" (2021), "Uudestaan" (2022), "Tie" (2022) ja "Sekopää" (2022). 

Sana osallistui vuoden 2018 X Factor -ohjelmaan, jossa hän kilpaili pitkäaikaisen keikkalaulajansa kanssa. Kaksikko eteni ensimmäiseen livelähetykseen asti. X Factorin jälkeen kaksikon tiet kuitenkin erkanivat ja Sana alkoi keikkailemaan sooloartistina. 

Sanan kappaleissa on vieraillut vuosien varsilla useita suomalaisia artisteja, muun muassa Panama Rayo ("Hävettäis olla sinä", 2012), Sini Ariell ("Itsevarma ja kaunis", 2014), Tanja Vähäsarja ("Pyysin poistumaan", 2012, "Toinen mahdollisuus", 2013, "Jos lähtisit", 2014), Maya Paakkari ("Haava", 2016, "Haava 2.0", 2019), Sani ("Mikä-Mikä-Maa", 2017) ja Aki Tykki ("Pelon hetkellä", 2018). Myös tosi-tv-tähti Suvi Pitkänen eli Suvi B on remixannut Sanan kappaleet "Tunne" (2019) ja "Supervoima" (2020).

Lähteet 

Elävät henkilöt
Suomalaiset poplaulajat
Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1990 syntyneet
David Reich

David Emil Reich (s. 14. heinäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen geneetikko, joka tunnetaan muinais-DNA:n tutkimuksistaan. Reich on tutkimusryhmänsä kanssa kehittänyt DNA:n tutkimusmenetelmiä ja selvittänyt muinaisten väestöjen muuttoliikkeitä ja geneettisiä taustoja.

Elämä ja ura
David Reichin äiti on kirjailija Tova Reich ja isä professori Walter Reich. Hän kasvoi Washingtonissa.

Reich aloitti sosiologian opinnot Harvardissa mutta vaihtoi fysiikkaan ja sitten lääketieteeseen. Valmistuttuaan hän meni Oxfordin yliopistoon valmistautuakseen opintoihin lääketieteellisessä oppilaitoksessa. Oxfordissa Reich tapasi tohtori David B. Goldsteinin, joka tutki elävien ihmisten DNA:ta saadakseen tietoa heidän kaukaisista esi-isistään. Reich kiinnostui Goldsteinin tutkimusalasta.

Palattuaan Yhdysvaltoihin Reich sai töitä Harvard Medical Schoolista vuonna 2003. Reich ja matemaatikko Nick Patterson alkoivat kehittää uusia tilastollisia menetelmiä etsiäkseen geneettisestä datasta malleja. He keksivät tavan selvittää sen, periytyikö jokin populaatio kahdesta tai useammasta erillisestä ryhmästä.

Kun Reichin ja Pattersonin menetelmä oli saanut julkisuutta, ruotsalainen geneetikko Svante Pääbo kutsui vuonna 2006 heidät tutkimaan neandertalinihmisen ja nykyihmisen sukulaisuutta neandertalilaisen DNA:n kautta. Seuraavina vuosina Pääbo ja Reich tekivät useita merkittäviä löytöjä neandertalilaisen perimästä, kuten sen, että useimpien nykyihmisten DNA:ssa on risteytymisen seurauksena neandertalilaisen perimää. Reich kollegoineen osoitti myös denisovanihmisen ja nykyihmisen risteytyneen.

Reich perusti vuonna 2013 oman laboratorionsa. Hän ryhtyi tutkimaan ihmisen muinais-DNA:ta selvittääkseen ihmispopulaatioiden muinaisia liikkeitä. Hän otti käyttöön uudenlaisen menetelmän sekvensoida DNA:ta luunäytteistä. Reichin laboratorio julkaisi vuonna 2015 ensimmäiset tuloksensa 69 muinaisen eurooppalaisen DNA:sta. Sen jälkeen Reichin tutkimusryhmä on julkaissut lukemattomia samankaltaisia löytöjä muinaiskansoista ympäri maailmaa. Tulosten avulla on havaittu useita muinaisia muuttoliikkeitä sekä muinaiskansojen perimän yksityiskohtia.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 David Reich: Ancient DNA and the New Science of the Human Past | Town Hall Seattle

Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset geneetikot
Palmuviini

Palmuviini on alkoholijuoma, jota tehdään useiden eri palmukasvilajien maitiaisnesteestä, kuten palmyrapalmusta, kookospalmusta ja välimerentaatelista. Palmuviinillä on pitkä historia erityisesti Aasiassa ja Afrikassa. Länsiafrikkalaiset juovat palmuviiniä syntymäpäivillä, hautajaisissa, häissä ja kahvilatyylisissä palmuviinikojuilla. Malesiassa ja Indonesiassa ihmiset tuntevat palmuviinin eri nimillä, mutta he nauttivat sitä samalla lailla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Aasialainen keittiö
Afrikkalainen keittiö
Alkoholijuomat
Kirjavainen

Kirjavainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ilkka Kirjavainen, taidoka
 Ilmari Kirjavainen (1926–2011), kenraaliluutnantti, Rajavartiolaitoksen päällikkö
 Jussi Kirjavainen (1901–1983), suojeluskunta-aktiivi ja urheilutoimittaja
 Kaarlo Einar (Kalle) Kirjavainen (1899–1968), näyttelijä
 Mikko Kirjavainen (s. 1957), prikaatikenraali
 Sakari Kirjavainen (s. 1960), elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvaleikkaaja.
Vahvikerengas

Vahvikerengas eli öljetti (, ) on kankaaseen, nahkaan tai muuhun ohueen materiaaliin tehtyä reikää ympäröivä ja sitä vahvistava rengas. Reikien läpi voi näin pujottaa ja liu’uttaa kiinnitysnaruja tai -hihnoja ilman, että reikä kuluu suuremmaksi tai materiaali rikkoutuu. Vahvikerenkaita käytetään esimerkiksi kengännauhojen pujotusreikien ympärillä sekä purjeiden, telttakankaiden, verhojen ja pressujen reunojen rei’issä.

Vahvikerenkaiden perinteinen materiaali on pelti, ja perinteinen kiinnitystapa on puristaa kahdesta osasta koostuva vahvikerengas reiän ympärille erityisillä pihdeillä niittien tavoin. Vahvikerenkaita tehdään myös muovista, ja ne voidaan hitsata kiinni muovimateriaalista tehtyyn pressuun tms. Muovisia tarrakiinnitteisiä vahvikerenkaita käytetään asiakirjojen mapituksessa estämään paperiarkkien reikien repeäminen rengaskansiota selattaessa.

Muita samaa tarkoittavia sanoja ovat läpivientirengas ja lävistysrengas.

Läpivientirengas

Läpivientirenkaiksi tai vain läpivienneiksi kutsutaan myös kumisia, metallisia ja muovisia renkaita, joilla kehystetään sähköasennuksissa läpivientireiät vedettäessä johtoja erilaisten kovien ja teräväreunaisten levymateriaalien läpi. Niillä estetään sähköjohtojen ja niiden eristekerrosten kulumista.

Lähteet

Kiinnitystarvikkeet
Harry Donner

Harry Otto Donner (4. toukokuuta 1889 Hausjärvi – 18. elokuuta 1954 Ahdenkallio Hyvinkää) oli tilanomistaja, sukututkija ja päätoimittaja.

Henkilöhistoria
Harry Donnerin vanhemmat olivat senattori Otto Donner ja Wilhelmina (Minette) Sofia Charlotta Munck ja puoliso vuodesta 1925 Anna Dido Constance Armfelt. Donner tuli ylioppilaaksi 1909 ja teki opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän julkaisi useita suku- ja historiallisia tutkimuksia, oli Suomen Sukututkimusseuran aktiivi ja sukututkijoiden aikakauslehden Genoksen päätoimittaja 1930–1940. Hän harrasti myös taidehistoriaa ja sosiaalipolitiikkaa.<ref name="HS">Harry Donner kuollut. Helsingin Sanomat, 22.8.1954, s. 9.</ref>

Julkaisuja
 Grevliga och friherrliga vapensköldar i Finlands kyrkor, 1912
 Heraldisk-kritiska anmärkningar rörande E. Brenners resa i Finland 1670–72, 1914 
 Greve Adolf Fredrik Munck och de fahnehjelmska sedlarna, 1918 
 Armfelt-suvun asekokoelma Kansallismuseossa, 1927 
 Löjtnant Wilhelm Gyllenskiepps krigsdagbok år 1789, 1932 
 Konung Gustav III:s brevväxling med Adolf Fredrik Munck, 1933
 Frimurarröster ur det förflutna, 1935 
 Karl August Ehrensvärds brev till general Johan August Meijerfelt under krigsåret 1789, 1939
 Deux adversaires (Gustave-Maurice Armfelt et Frédéric de Gentz) de Napoléon à Vienne (1802–1806) , 1939
 Eräs Fleming suvun perinnönjako Turusa 1533, 1942 
 Y. M. Sprengtportenin paluuaikeista Ruotsiin 1792–1793, 1943 
 Sotatuberkuloottisten kesätervehdys: Kotivalon Sotatuberkuloottiset r.y:n erikoisnumero, 1951 (toim.)
 En frimurarbroder Fredrik Ludvig de la Myle (1752–1797), 1952, julkaisussa: Historiska och litteraturhistoriska studier'' 27–28, s. 293–314

Lähteet

 Suomalaiset sukututkijat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset päätoimittajat
 Vuonna 1889 syntyneet
 Vuonna 1954 kuolleet
Mäntänvuori

Mäntänvuori  on metsäalue Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa aivan Mäntän keskustaajaman kaakkoispuolella. Alue on asukkaiden ulkoilualuetta, mutta se on myös rauhoitettu Natura 2000-ohjelmassa luonnonsuojelualueeksi (FI0331002). Natura-alueen pinta-ala on 284 hehtaaria. Vuoren huippu yltää 190 metrin korkeuteen mpy, jolloin se kohoaa yli 90 metriä Kuoreveden yläpuolelle.

Alueen läpi kulkee kantatie 58, joka jakaa sen kahtia. Kaakkoisosassa suojelualue päätyy Kuoreveden rantaan Atilanlahdella ja Riihosjärvellä. Alueen sisälle jää pieni Atilanlampi, joka laskee Kuoreveteen. Riihossalmella rannoille on rakennettu siirtolapuutarha, joka oli olemassa ennen suojelualueen perustamista. Jämsän vastainen kuntaraja kulkee Riihossalmessa. Suojelualueen länsirajana toimii yhdystie 14332.

Ulkoilualue 
Alueen ulkoilualueen parkkipaikka sijaitsee Mäntän Sillanpäässä Vuorenkentällä. Siellä alkavat viitoitetut luontopolut, jotka kiertävät koko vuoren ja samalla nousevat useasta kohdin vuoren päällä. Hiihtomajalta nousee rinnettä ylös Vuorentornille portaat. Toinen parkkipaikka sijaitsee vuoren rinteessä ja sinne pääsee Vuorentaustan kautta. Parkkipaikalla sijaitsee Vuorenmaja, jossa on myös käymälä. Vuorenmajan ja Vuorentornin puolivälissä on Vuorenkirkko.

Ulkoilualuetta on kehitetty viime aikoina. Vuonna 2005 valmistui vuoren lakialueella sijaitseva näkötorni. Vuonna 2006 rakennettiin yläparkkipaikalta alkava Ilves-polku, joka on tarkoitettu erityisesti liikuntarajoitteisille. Vuonna 2018 uusittiin Vuorenkentältä alkavat puuportaat.

Luontoarvoja 
Alue sisältää Natura-alueena erilaisia metsätyyppejä ja kasvuympäristöjä. Noin 10 % metsistä sisältää vanhaa mäntymetsää, joista vanhimmat puut ovat noin 200 vuotta vanhoja. Suuri osa metsästä (60 %) on harjujen metsätyyppiä, mutta alempana on myös puolilehtoja, puronvarsilehtoa ja lehtokorpea. Alueella elää muun muassa pikkusieppo ja viirupöllö. Alue on rauhoitettu omistajan hakemuksesta.

Maaperämuodostumana Mäntänvuori kostuu harjuaineksesta. Maantieteilijä Toive Aartolahti on arvioinut Mäntänvuoren kasautuneen deltamuodostumana jäätikön keskelle syntyneeseen, silloisen merivaiheen pintaa korkeammalla sijainneeseen, pieneen erilliseen jääjärveen jäätiköitymisen loppuvaiheessa, kun jäätikkö on ollut rikkonaista. Tähän rikkonaisuuteen viittaa Aartolahden mukaan myös Näsijärven–Jyväskylän reunamoreenin rikkonaisuus samalla alueella.

Historiaa 
Mäntänvuoressa oli 1900-luvulla hyppyrimäki, jossa kilpailtiin säännöllisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vuorenmaja

Mänttä
Pirkanmaan luonnonsuojelualueet
Koomikon lapsuus

Koomikon lapsuus (En komikers uppväxt) on ruotsalainen tv-minisarja ja siitä leikattu elokuva vuodelta 1992. Se perustuu Jonas Gardellin omaelämäkerralliseen romaaniin Koomikon synty. Sarjan on ohjannut Gardellin oman käsikirjoituksen pohjalta Jonas Cornell. Gardellia muistuttavaa hahmoa, standup-koomikko Juha Lindströmiä aikuisena näyttelee Björn Kjellman ja lapsena David Boati.

Kolmiosaisesta 135-minuuttisesta sarjasta on Suomessa esitetty 105-minuuttinen elokuvaversio Yle TV2 -kanavalla 28. lokakuuta 1995.

Tarina 

Suomalaisäidin ja ruotsalaisisän poika Juha on varttunut 1970-luvun lapsesta 1990-luvun koomikoksi, joka kiertää esiintymässä ravintoloissa ja tekee pilaa myös omasta lapsuudestaan. Takaumien kautta alkaa selvitä, että seitsemäsluokkalainen Juha oli jo lapsena luokan pelle, joka halusi saada kaikki pitämään itsestään. Koulun ulkopuolella hän viettää aikaa samanluokkalaisen nätin naapurintytön Jennyn kanssa, mutta koulussa hän haluaa olla yksi koulun koviksista. Vähitellen esiin nousee Juhan lapsuudentrauma, hänen aiheuttamansa koulukiusaaminen luokan erilaista poikaoppilasta kohtaan, joka päätyy tekemään itsemurhan hirttäytymällä. Eräällä keikalla Juha tapaa uudelleen Jennyn, joka ei muista Juhaa hyvällä.

Rooleissa

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti elokuvaversion tv-esityksen alla 1995 tarinan kehittyvän alun lempeästä nostalgiasta yllättävänkin rajuksi ja kyyniseksi kuvaukseksi lasten julmuudesta ja vanhempien ymmärtämättömyydestä.

Uusintaversio 2019 
Vuonna 2019 tuli ensi-iltaan uusi elokuva kirjan pohjalta, Koomikon synty, jonka on ohjannut Rojda Sekersöz.

Lähteet 

Ruotsalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Vuoden 1992 ruotsalaiset elokuvat
Nuortenelokuvat
Elokuvat itsemurhasta
Ouidahin historiallinen museo

Ouidahin historiallinen museo () sijaitsee Ouidahissa, Beninissä entisessä portugalilaisessa linnoituksessa. Museossa on runsaasti historiallisesti merkittäviä esineitä ja kuvituksia.

Museota johtaa kuraattori ja henkilökuntana on useita koulutettuja oppaita. Museo on osa museoverkostoa, jota hallinnoi Beninin kulttuuriperinnön virasto, joka on kulttuuri-, taide- ja matkailuministeriön alainen.

Historia 
Museo sijaitsee rakennuskokonaisuudessa, jota ennen kutsuttiin nimellä São João Baptista de Ajudá. Se oli aikaisemmin Portugalin São Tomé ja Príncipen eksklaavi Ouidahin kaupungissa. Linnoitus perustettiin vuonna 1721 ja siinä oli linnoitus ja tehdas, joka toimi kauppa-asemana. Varhaisvaiheessa portugalilaiset hoitivat orjakauppaa linnoituksen sisällä. Dahomeyn kuningaskunnan aikana rakennus toimi alueella Portugalin diplomaattisena edustustona.

Dahomeyn itsenäistymisen jälkeen vuonna 1961 Dahomeyn enklaavi vallattiin pakkokeinoin ja sen asukkaat, portugalilaiset virkailijat perheineen karkotettiin. Ennen lähtöään asukkaat polttivat rakennukset.   

Marraskuun 13. päivänä 1964 annetulla asetuksella linnake luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi. Se kunnostettiin Ranskan ja Yhdysvaltojen taloudellisella tuella. Museo avattiin vuonna 1967.

Kuvaus 
Museon kokoelma on ryhmitelty kuuteen pääteemaan: portugalilainen linnoitus (jossa museo sijaitsee), Xwédan kuningaskunta, Dahomeyn kuningaskunta, orjakauppa, voudun ja Beninin ja Uuden maailman väliset kulttuuriyhteydet.

Noin hehtaarin suuruisella linnoitusalueella ovat Portugalin edustajan residenssi, kappeli, sotilasvartio ja sotilasvaruskunta. Museon pysyvät kokoelmat ovat pääosin residenssirakennuksessa ja muuttuvat näyttelyt ovat tavallisesti kappelissa. 
Museossa on useita merkittäviä tutkimuskokoelmia arkeologisista kaivauskohteista Ouidah-Savin alueella. Näitä tutkimuksia tehneet yliopistot (UCLA, University of South Carolina, University of Virginia) ovat myös tutkimusyhteistyössä Beninin Abomey-Calavin yliopiston kanssa.

Museo on osa niin sanottua Orjareittiä, jossa voi seurata orjuuttamisen vaiheita Ouidahissa. 

Vuonna 2015 museo oli ehdolla Afrikan kategoriassa johtavaksi kulttuurikohteeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Beninin historia
Beniniläinen kulttuuri
Brahim Díaz

Brahim Abdelkader Díaz (s. 3. elokuuta 1999 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Milania lainalla Real Madridista. Brahim on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Brahimin mahdollinen siirto pois Manchester Citystä nousi puheenaiheeksi, kun hänen silloinen sopimuksensa oli päättymässä kesällä 2019 eikä uutta sopimusta seuran kanssa oltu onnistuttu solmimaan. 6. tammikuuta 2019 Brahim palasi takaisin kotimaahansa ja teki 6½-sopimuksen Real Madridin kanssa. Hänestä maksettiin noin 17 miljoonan euron siirtokorvaus, joka voi myöhemmin nousta 24 miljoonaan euroon, mikäli menestysehdot täyttyvät.

Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan 9. tammikuuta 2019 Copa del Reyn ottelussa Leganésia vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Brahim Díazin tilastot Soccerway-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Hugh Lewin

Hugh Lewin (3. joulukuuta 1939 Lydenburg, Etelä-Afrikka – 16. tammikuuta 2019) oli eteläafrikkalainen rotuerottelun vastainen aktivisti, toimittaja ja kirjailija. Hän oli juutalainen. Hänet tuomittiin sabotaasiin osallistumisesta seitsemäksi vuodeksi vankilaan, jossa häntä kidutettiin. Hän muutti pois Etelä-Afrikasta vuonna 1971 ja asui kymmenen vuotta Lontoossa ja vuodesta 1980 Zimbabwessa. Hän palasi Etelä-Afrikkaan 1990-luvulla. Hänen teoksensa Bandiet: Out of Jail on kuvittanut Harold Strachan. Se perustuu hänen vankilassa kirjoittamaansa salaiseen päiväkirjaan. Teos sai vuonna 2003 Olive Schreinerin palkinnon. Teoksesta Stones against the Mirror hän sai vuonna 2011 Sunday Timesin Alan Patonin palkinnon.

Lewinilta on julkaistu suomeksi runot "Kosketus" ja "Sireenit, nyrkit, saappaat".

Lewin oli naimisissa asianajaja Pat Davidsonin kanssa ja myöhemmin toimittaja Fiona Lloydin kanssa. Hänellä oli kaksi tytärtä.

Suomennokset 
 "Kosketus" teoksessa Musta kulttuuri Etelä-Afrikassa, toim. Marianne Bargum ja Pirjo Latvala,, Suomen Rauhanpuolustajien Afrikka-komitea, Helsinki, 1983 ISBN 951-807-045-8
 "Sireenit, nyrkit, saappaat" teoksessa Kiiltomadon testamentti: sodan ja rauhan tekstejä, toim. Anneli Kajanto, Maaseudun sivistysliitto, Hki, 1984 ISBN 951-9436-29-4

Lähteet 

Eteläafrikkalaiset kirjailijat
Eteläafrikkalaiset toimittajat
Eteläafrikkalaiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Philipsburg (Sint Maarten)

Philipsburg on Sint Maartenin pääkaupunki. 

Philipsburgista tuli Sint Maartenin pääkaupunki vuonna 1768. Se tunnetaan laajalti siirtomaa-aikaisesta arkkitehtuuristaan. Philipsburg perustettiin Alankomaiden kauppapaikkana ja sen linnoitukset muistuttavat kaupungin aiemmasta strategisesta tärkeydestä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saint-Martin
MM-rallikausi 2019

MM-rallikausi 2019 oli rallin maailmanmestaruussarjan 47. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla tammikuussa ja päättyi Katalonian ralliin lokakuussa. Kauden aikana ajettiin yhteensä 13 rallia.

Ott Tänak varmisti ensimmäisen mestaruutensa Katalonian rallissa päättäen ranskalaiskuskien vuodesta 2004 alkaneen mestaruusputken.

Osakilpailut ja voittajat

Lähteet
Disobey

Disobey on Bad Wolvesin 11. toukokuuta 2018 julkaisema ensimmäinen studioalbumi.

Kappalelista

Arvostelut 
 Imperiumi: 7½/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2018 albumit
Diasia

Diasia () oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Zeus Meilikhiokselle. Sitä vietettiin Anthesterion-kuun 23. päivä eli nykyisen helmi-maaliskuun aikoihin.

Diasia oli ainakin arkaaisella kaudella Ateenan tärkein Zeukselle omistettu juhla. Sen nimi oli johdettu Zeuksen nimen genetiivistä Dios (). Juhlaa vietettiin Agraissa kaupungin muurien ulkopuolella. Se oli luonteeltaan sovitusjuhla. Varakkaammat kansalaiset suorittivat uhreja (), ja köyhemmät kansalaiset polttivat suitsukkeena jotakin, mitä heidän maansa tuotti (). Juhlaan kuului myös juhla-ateria ja markkinat.

Kun Kylon yritti nousta Ateenan tyranniksi vuonna 632 eaa., Delfoin oraakkeli kehotti tätä ryhtymään yritykseensä ”Zeuksen suurimman juhlan aikana”. Oraakkelinlause tarkoitti Ateenan omaa Diasiaa. Kylon kuitenkin tulkitsi virheellisesti sen tarkoittavan yleiskreikkalaisempia Olympian kisoja, joiden voittajiin itsekin kuului, ja epäonnistui yrityksessään.

Lähteet 

Antiikin Ateenan juhlat
Genesia

Genesia () oli antiikin Ateenassa vietetty juhla vainajien muistoksi ja kunniaksi. Sitä vietettiin Boedromion-kuun 5. päivä eli nykyisen syys-lokakuun aikoihin.

Genesia-juhlan nimi viittaa esi-isiin (). Juhlaa vietettiin geometrisella ja arkaaisella kaudella noin 800–500 eaa., mutta sen vietto vaikuttaa lakanneen klassisella kaudella 400-luvun eaa. kuluessa. Juhlassa uhrattiin maalle (, tai Gaialle).

Lähteet 

Antiikin Ateenan juhlat
Emiliano Sala

Emiliano Raúl Sala Taffarel (31. lokakuuta 1990 Cululú, Santa Fe, Argentiina – 21. tammikuuta 2019 Englannin kanaali) oli argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Nantesia. Juuri ennen kuolemaansa tammikuussa 2019 Sala siirtyi Valioliigassa pelaavaan Cardiffiin, joka maksoi hänestä seuran kaikkien aikojen suurimman siirtosumman 15 miljoonaa puntaa eli noin 17 miljoonaa euroa.

Lento-onnettomuus 
Salaa Nantesista Cardiffiin kuljettanut Piper PA-46 -lentokone katosi Englannin kanaalin yllä 21. tammikuuta 2019. Hän oli sen ainoa matkustaja. Lentokone katosi noin 20 kilometriä Alderneyn saaren pohjoispuolella. Tuhoutuneen koneen hylyn löysi yksityinen etsintäyritys Englannin kanaalin pohjasta 4. helmikuuta 2019. Koneesta löytynyt ruumis tunnistettiin Salaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Emiliano Sala Soccerway.

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Lento-onnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1990 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Porto-Novon kuninkaallinen palatsi

Porto-Novon kuninkaallinen palatsi tai Musée Honmè de Porto-Novo on Porto-Novon Beninin pääkaupungin Avassa-alueella sijaitseva museo. Museo sijaitsee muurien ympäröimässä entisessä kuninkaan palatsissa. Sana honmè tarkoittaa ”oven sisällä” ja se tarkoittaa laajemmin ”palatsiin”. 

Museon kokoelmiin kuuluu uskonnollisia esineitä, soittimia, keramiikkaa, kannettavia alttareita, aseneita, huonekaluja, arkiesineitä, valtakuntien jäsenten valokuvia ja Toffa-kuninkaan pronssiveistoksia.

Museossa on myös väliaikaisia näyttelyitä. Osa palatsista on säilytetty pyhänä paikkana, jossa järjestetään seremonioita.

Kuvaus 
Museo sijaitsee muurien ympäröimässä kuningas Toffan palatsissa. Toffa hyväksyi ensimmäisen rauhansopimuksen Ranskan kanssa vuonna 1863. 

Museon soittimista on keskeinen alounloun instrumentti, joka on pitkä esine jossa on liukuva metallirengas. Se on keskeinen osa paikallista Porto-Novon musiikkitraditiota, adjogan -musiikkia. Museossa jäljitetään instrumentin symbolismia äänenä, joka kuvasti kuninkaan valtaa.

Museossa saa käsityksen siitä, miten afrikkalaiset kuninkaalliset elivät. Siellä voi myös tutkia Jorubien naamioita, vaatteita ja instrumentteja. Museossa on myös alkuperäisiä valokuvia Porto-Novon kuninkaallisten sukujen dynastioista ja heidän kuninkaallisista vaunuistaan. 

Palatsi ja sitä ympäröivät rakennukset lisättiin Unescon maailmanperinnön ehdokasluetteloon vuonna 1996.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Beninin historia
Beniniläinen kulttuuri
Porto-Novo
K. J. Ståhlbergin lapsuudenkoti

K. J. Ståhlbergin lapsuudenkoti sijaitsee Haapajärven keskustassa Ronkaalan pappilan pihapiirissä. Tasavallan presidentti Ståhlberg vietti siellä kymmenen vuotta lapsuudestaan. Talo on rakennettu vuonna 1784 ja museona se on toiminut vuodesta 1969 lähtien.

Lähde 
 K. J. Ståhlbergin lapsuudenkoti

K. J. Ståhlberg
Suomen kotimuseot
Haapajärvi
Hammar

Hammar on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ahti Hammar (1911–1979), suomalainen taidemaalari ja heraldikko
 Arto Hammar (s. 1960), suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja
 August Hammar (1883–1918), suomalainen jääkärialiupseeri
 Clarence Hammar (1899–1989), ruotsalainen purjehtija
 Hj. Hammar (1859–1909), suomalainen seppä ja ammattiyhdistysmies
 Hugo Hammar (1864–1947), ruotsalainen teollisuusmies
 Kaarlo Terhi (sukunimi aik. Hammar) (1872–1921), suomalainen raittiusmies, kuoronjohtaja, laulunopettaja, toimittaja ja kirjailija
 Karl Gustav Hammar (s. 1943), ruotsalainen arkkipiispa
 Karl Jakob Hammar (1845–1892), suomalainen asianajaja ja Tammisaaren pormestari
 Rami Hammar (s. 1943), suomalainen kitaristi
 Rauha Hammar (1878–1965), suomalainen lääkäri
 Reijo Hammar (nykyisin Andreas Hammar) (s. 1953), suomalainen rikollinen
 William Hammar (1875–1951), suomalainen oopperalaulaja.

Muuta:
 Hammarin Sähkö, Gunnar Hammarin vuonna 1909 Oulussa perustama sähköliike.
Roman Galay

Roman Galay (s. 20. elokuuta 1998 Pietari, Venäjä) on venäläis-suomalainen taitoluistelija. Hän edustaa Etelä-Vantaan Taitoluistelijoita (EVT).

Pietarilaissyintyisen Galayn yrittäjäisä asuu Pietarissa, äiti ja sisar Lappeenrannassa. Galay aloitti taitoluistelun viisivuotiaana ja kilpailemisen kuusivuotiaana. Hän on suorittanut keväällä 2018 Vierumäen urheiluopistossa ylioppilastutkinnon ja liikunnanohjaajan tutkinnon. Hän aloitti syksyllä 2018 opinnot Pietarin yliopistossa, jossa hän opiskelee liikuntatieteitä ja harjoittelee taitoluistelua.

Galay edustaa taitoluistelussa Suomea. Hänen valmentajansa on Sirkka Kaipio. Galay sai hopeamitalin vuonna 2015 taitoluistelun nuorten Suomen-mestaruuskisoissa. Hänen jalkansa veneluu murtui tammikuussa 2016, ja hän oli poissa julkisuudesta joulukuuhun 2018. Miesten Suomen-mestaruuskilpailuissa 2018 hän voitti kultamiltalin.

Galay osallistui taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuihin tammikuussa 2019 Minskissä, ja seuraavaksi sen jälkeen hän osallistuu taitoluistelun vuoden 2019 Pohjoismaiden-mestaruuskipailuihin. Hän ei menestynyt EM-kilpailujen miesten lyhytohjelmassa eikä päässyt siten jatkamaan vapaaohjelmaan. Hän esiintyi ensimmäisenä ja sai pisteitä 55,40.

Lähteet 

Suomalaiset taitoluistelijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen venäläiset
Rain Diary

Rain Diary on suomalainen darkwave yhtye joka on perustettu 2007. Yhtye on julkaissut kaksi albumia. Debyytti The Lights Are Violent Here ilmestyi vuonna 2007 Inverse Records / Secret entertainment levy-yhtiön kautta ja ylsi suomen albumilistalla sijalle 30.   Toinen albumi Black Weddings vuonna 2017 Stupido Records levy-yhtiön kautta.
   
Rain Diary julkaisut

Julkaisut

Studioalbumit

Livedigialbumit

Singlet 
 
 
 
 
 
 
 
 
Berlin (2018)
Flowers (2018)
Here/Now (2019)
Night Church (2021)
Circles (2021)

Yhteistyökumppanit
 Tuottaja Jaani Peuhu

Lähteet
https://www.discogs.com/artist/3148694-Rain-Diary
https://www.facebook.com/raindiary

Aiheesta muualla 
  Discogs julkaisuluettelo
  artikkeli Rumba lehdessä
  artikkeli Soundi lehdessä
  artikkeli Tamperelainen lehdessä

Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Suomalaiset rockyhtyeet
Frenkie de Jong

Frenkie de Jong (s. 12. toukokuuta 1997 Arkel, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaisseura FC Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän siirtyi Barcelonaan Ajaxista kesällä 2019.

Seurajoukkueura 
De Jong pelasi ensimmäisen ottelunsa Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessa toukokuussa 2015 Willem II:n joukkueessa. Myös seuraavalla kaudella hän pelasi Eredivisiessa vain yhden ottelun. Ajaxin edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Eredivisiessa helmikuussa 2017. Tuolla kaudella hän pelasi neljä liigaottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2017–2018 de Jong pelasi liigassa 22 ottelua ilman maaleja. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 31 liigaottelua ja teki neljä maalia. Hän voitti vuonna 2019 liigamestaruuden ja Alankomaiden cupin.

Kesällä 2019 de Jong siirtyi FC Barcelonaan. Hän teki Espanjan liigassa ensimmäisen maalinsa neljännessä ottelussaan syyskuussa 2019 Valenciaa vastaan. Toisen maalin hän teki helmikuussa Real Betisiä vastaan. Hän pelasi kauden 2019–2020 aikana 29 Espanjan liigan ja yhdeksän Mestarien liigan ottelua.

Lokakuussa 2020 de Jong teki Barcelonan kanssa kesään 2026 ulottuvan jatkosopimuksen. Hän pelasi kaudella 2020–2021 La Ligassa 37 ottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja Mestarien liigassa seitsemän ottelua. Hän voitti Espanjan cupin, ja Barcelonan voittaessa loppuottelussa Athletic Bilbaon 4–0 hän teki yhden maalin ja syötti kaksi.

Maajoukkueura 
Frenkie de Jong pelasi useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän edusti maataan alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015.

Alankomaiden A-maajoukkueessa de Jong pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Perua vastaan. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maajoukkuemaalinsa hän teki kymmenennessä maaottelussaan syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Saksaa vastaan, kun Alankomaat voitti vieraskentällä 2–4. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän on pelannut avauskokoonpanossa. Hän on kesäkuun 26. päivään 2021 mennessä pelannut 30 A-maaottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Frenkie de Jong WhoScored- sivustolla

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Vetoomusoikeus

Vetoomusoikeus tarkoittaa yksilölle kuuluvaa oikeutta vedota vallanpitäjiin ilman rangaistusta tai sanktiota. Se turvaa yksilön mahdollisuuden esittää valitus tai pyyntö, jolla hän haluaa vaikuttaa esimerkiksi parlamentin päätöksentekoon.

Euroopan unionin kansalaisten vetoomusoikeus perustuu Maastrichtin sopimukseen ja EU:n perusoikeuskirjan 44 artiklaan. EU:n kansalaisilla ja sen alueella asuvilla henkilöillä on oikeus esittää kannanottonsa unionin toimielimille. Vetoomuksien käsittelylle on EU:n parlamentissa oma valiokunta. Yhdysvalloissa oikeus vedota perustuu vuoden 1689 oikeuksien julistukseen, jota tukee perustuslain ensimmäinen lisäys vuodelta 1791.

Katso myös 
 Sananvapaus
 Yhdysvaltain vetoomustuomioistuimet
 CAS

Lähteet 

 Oikeudet ja vapaudet
Juan Guaidó

Juan Gerardo Guaidó Márquez (s. 28. heinäkuuta 1983 La Guaira, Venezuela) on venezuelalainen poliitikko ja Venezuelan kansalliskokouksen eli parlamentin puheenjohtaja.

Guaidó on presidentti Hugo Chávezin ajoista lähtien ollut pitkään mukana oppositioliikkeessä. Hän aloitti poliittisen uransa sosialidemokraattisen opiskelijaliikkeen johtajana ja alkoi järjestää Chávezia vastustavia mielenosoituksia sen jälkeen kun Chávez oli vaientanut hänen kritiikkinsä kieltäytymällä uusimasta Venezuelan suosituimman televisioaseman toimilupaa. Hän auttoi Caracasin Chacaon kaupunginosan entistä pormestaria Leopoldo Lópezia keskustavasemmistolaisen Kansan tahto -puolueen (Voluntad Popular) perustamisessa vuonna 2009.

Guaidó julistautui Venezuelan virkaa toimittavaksi presidentiksi 23. tammikuuta 2019. Muun muassa kuusitoista Amerikan valtioiden järjestön jäsenmaata, kuten Yhdysvallat, Kanada, Argentiina ja Brasilia, sekä Iso-Britannia antoivat tukensa Guaidólle. Yhdysvallat tunnusti Guaidón aseman väliaikaisena presidenttinä 23. tammikuuta 2019.Suomi ja yhdeksän muuta EU-maata tunnustivat Guaidón väliaikaiseksi presidentiksi 4. helmikuuta 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Jani Parkkari: Tuntemattomuudesta Venezuelan johtoon – Kuka on Juan Guaidó? Yle.fi, uutiset 24.1.2018

Vuonna 1983 syntyneet
Venezuelalaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Atte Toikka

Atte Toikka (15. toukokuuta 1997 Forssa – 21. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen rap-artisti Helsingin Malminkartanosta. Hänet tunnettiin taiteilijanimillä kuten muun muassa MKDMSK, Maski ja MV$K.

Toikka esiintyi useissa rap-yhtyeissä, joita olivat muun muassa Musta-Lista ja Laulavat Kulkurit. Viimeisinä aikoinaan hän toimi solistina, ja 4. tammikuuta 2019 hän julkaisi Edelleen edellä -nimisen musiikkivideon. Toikan jonne-meemit saivat alkunsa, kun hän tuttavineen julkaisi itsestään valokuvia IRC-galleriassa. Toikan kasvoihin liitettiin lausahduksia, joita sanottiin jonne-meemeiksi.

Toikka kuoli 21. tammikuuta 2019 Helsingissä. Marraskuussa 2019 julkaistiin postuumisti Toikan toinen studioalbumi MKDMSK. Levyn viimeisteli tuottaja-muusikko-manageri Mikko "Pyhimys" Kuoppala.

Sanoitukset ja tyyli
Toikan mollivoittoisten soolokappaleiden sanoituksia on luonnehdittu tyyliltään synkiksi, lohduttomiksi ja toisinaan jopa itsetuhoisiksi. Hän käsitteli lauluissaan muun muassa masennusta, kotilähiönsä Malminkartanon yhteisöllisiä ongelmia, päihteitä ja kuolemaa.

Diskografia

Sooloura

Studioalbumit

Singlet

Muut listasijoitukset

Yhtyeet

Musta-Lista

Studioalbumit
 Jööbelinkalikat (2015)
 Tiet on pimeitä (2017)

Lähteet 

Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1997 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Horrorcore-artistit
Vittanki

Vittanki (, ) on taajama Vittangin piirissä Kirunan kunnassa. Vittanki on Vittangisuannon kohdalla, jossa Vittanginjoki yhtyy Tornionjokeen. Tie E45 kulkee kylän halki.

Historia 
Vittangin kylän perusti vuonna 1674 Henrik Mickelsson Pellon Kyröstä. Paikalle annettiin uusi nimi 1554, kun Olof Joensson Pajari kalasti siellä.

Vittangintauti
Joillakin Vittangin kylässä asuvilla tai sieltä sukuisin olevilla on havaittu erittäin harvinaista periytyvää CIPA-hermostohäiriötä, joka estää tuntemasta kipua, kylmyyttä tai kuumuutta ja voi lisäksi aiheuttaa epämuodostumia polvissa. Taudin kantaisäksi arvellaan kylän perustajaa, 1600-luvulla elänyttä Henrik Mickelsson Kyröä, ja tauti on siksi saanut Ruotsissa nimen kyseisen kylän mukaan. Pohjois-Ruotsissa on useita harvinaisia perinnöllisiä sairauksia, jotka selittyvät sillä, että aikoinaan asukkaita on ollut vähän, he ovat liikkuneet jatkuvasti uudille asuinseuduille ja tietämättään suhteellisen läheistä sukua olevat ihmiset ovat lisääntyneet keskenään.

Lähteet

Kiirunan kunta
Miguel Kozaki

Pyhä Miguel Kozaki (myös Cozaki tai Kasaki;  ; n. 1551 Ise, Mie, Japani – 5. helmikuuta 1597, Tateyama, Nagasaki, Japani) oli japanilainen maallikkokristitty, puuseppä ja jousien tekijä, katekeetta, sairaanhoitaja, sekulaarifransiskaani ja kristitty marttyyri. Hän oli pyhän Tomás Kozakin isä, joka kuoli hänen, pyhän Pedro Bautistan ja seuralaisten kanssa ristiinnaulittuna Nagasakissa. Paavi Urbanus VIII julisti Kozakiin autuaaksi 14. syyskuuta 1627 ja autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.

Lähteet 

Japanilaiset teloitetut
Kristityt marttyyrit
Pyhimykset
1550-luvulla syntyneet
Vuonna 1597 kuolleet
Jani Mäkivalli

Jani Mäkivalli (s. 1977)  on suomalainen kirjailija ja opettaja. Mäkivallin esikoisteos, sotaromaani Ääniseltä itään oli Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon ehdokkaana 2018.

Mäkivallin toinen sotaromaani Kaksi tietä Kannakselle ilmestyi vuonna 2020.

Mäkivalli toimii Forssan yhteislyseossa historian ja yhteiskuntaopin opettajana.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1977 syntyneet
Suomalaiset kirjailijat
Amo (albumi)

Amo on Bring Me the Horizonin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2019. Albumi on tyyliltään huomattavasti radioystävällisempi ja pop-vaikuitteisempi, kuin yhtyeen edellinen albumi That’s the Spirit. Albumilla myös vierailee muita artisteja jotka ovat Cradle Of Filthin Dani Filth, beatboxaaja Rahzel ja pop-artisti Grimes. Albumi debytoi Suomessa sijalla 7.

Tyyli, teema ja vaikutteet 
Yhtyeen jäsenet ovat korostaneet albumin olevan aikaisempaan tuotantoon verrattuna oudoin, ihmeellisin ja laajin musiikillisesti. Se käsittelee rakkautta sen hyvistä ja huonoista puolista, ja se on saanut paljon vaikutteita laulaja Oliver Sykesin erosta. Albumin keskeisin sanoma kertoo, että rakkaudesta kannattaa "taistella", sillä se on sen arvoista. Musiikillisesti albumissa laajasti vaikutteita eri genreistä, kuten popista, hip-hopista, trapista ja elektronisesta tanssimusiikista.

Kappaleet

Japanin bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Oliver Sykes – laulu, ohjelmointi
 Jordan Fish – taustalaulu, ohjelmointi, koskettimet, piano, samplet
 Lee Malia – kitara
 Matt Kean – basso
 Matt Nicholls – rummut, perkussiot

Vierailijat 

 Dani Filth - laulu ja murina kappaleessa wonderful life

 Grimes - laulu kappaleessa nihilist blues
 Rahzel - beatboxaus ja laulu kappaleessa heavy metal

Lisähenkilöstö

 Romesh Dodangoda – äänisuunnittelu
 Dan Lancaster – miksaus
 Ted Jensen – masterointi
 Alejandro Baima, Francesco Cameli, Nick Mills ja Daniel Morris – äänisuunnittelun avustus
 Matt Ash and Craig Jennings – albumin kansi
 Darren Oorloff – design
 Pretty Puke – valokuvaus
 Choir Noir – taustalaulu
 Parallax Orchestra – orkesteri

Arvostelut 

 NME: 
 Kerrang!: 
 AllMusic: 
Metacritic: 85/100
Consequence of Sound: B
Independent: 
 Kaaoszine: 5/10
 Soundi:

Listasijoituksia

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Bring Me the Horizonin albumit
Nordefco

NORDEFCO (Nordic Defence Cooperation) on Pohjoismaiden yhteinen puolustusyhteistyöhanke. Sen viisi jäsentä ovat Tanska, Suomi, Islanti, Norja ja Ruotsi. Islanti osallistuu ainoastaan järjestön poliittiseen yhteistyöhön, ei sotilaalliseen. 

Järjestö perustettiin Helsingissä 4. marraskuuta 2009, kun aiemmat pohjoismaiset yhteistyöhankkeet NORDSUP, NORDAC ja NORDCAPS tuotiin yhden katon alle maiden puolustusministerien yhteisestä päätöksestä. Järjestön toimintaa ohjaavat vuosina 2013 ja 2018 laaditut visioasiakirjat.

Toiminta 
Nordefcon toiminnan tavoitteena on kansallisen puolustuskyvyn kehittäminen, kustannustehokkuus ja yhteisten ratkaisujen käyttöönotto. Nordefcolla ei ole pysyviä poliittisen tason rakenteita, vaan yhteistyö perustuu pohjoismaisten asevoimien ja puolustushallintojen väliseen jatkuvaan yhteydenpitoon ja säännöllisiin kokouksiin. Nordefco-rakenteen puheenjohtajuus on kiertävä Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Suomen välillä. Suomi on toiminut puheenjohtajana vuosina 2013 ja 2017.  

Nordefcon yhteistyö ei edellytä kaikkien maiden osallistumista, ja osa yhteistyöstä on kahdenvälistä. Muun muassa Suomen puolustusvoimat kuvaileekin konsensus-päätöksentekoa ja joustavuutta Nordefcon vahvuudeksi.

Vaikka organisaation virallinen puheenjohtajuus kiertää jäsenvaltioiden kesken, ovat pohjoismaiset puolustusministerit viime kädessä vastuussa Nordefcosta. Ministerit kokoontuvat kahdesti vuodessa. He toimivat puheenjohtajina Pohjoismaiden puolustuspolitiikan ohjauskomiteassa (Nordic Defence Policy Steering Committee), joka koostuu jäsenmaiden johtavista osastopäälliköistä.

Organisaatio

Katso myös 

 Pohjoismainen taisteluosasto 
 Pohjoismaiden neuvosto 
 Skandinavismi 
 Euroopan unionin tuvallisuus- ja puolustuspolitiikka

Lähteet 

Pohjoismaiset järjestöt
Ruotsin asevoimat
Norjan puolustusvoimat
Suomen puolustusvoimat
Tanskan asevoimat