Oleksandr Muraško

Oleksandr Oleksandrovytš Muraško (; 26. elokuuta / 7. syyskuuta 1875 - 14. kesäkuuta 1919), tunnettu myös nimellä Alexander Muraško, oli ukrainalainen taidemaalari. Hänen tuotantonsa käsittää etupäässä muotokuvia. Muraško oli perustamassa Kiovan taiteilijaseuraa ja oli myös perustamassa Ukrainan taideakatemiaa vuonna 1917.

Elämänvaiheita 
Tukevan taiteilijan elämän alkutaival ei ollut helppo. Muraško oli äitinsä Maria Kraškovan avioton lapsi ja antoi pojan vieraan perheen kasvatettavaksi. Hänen vanhempi veljensä sai tietää asiasta ja toi Muraškon isoäitinsä perheeseen asumaan. Sen jälkeen häntä kasvatti poikaa suuresti rakastanut äidin äiti. 

Kun Muraško täytti kahdeksan vuotta, meni äiti uusiin naimisiin. Pojan isäpuoli, Oleksandr Ivanovitš Muraško omisti ikonimaalausverstaan. Vuonna 1887 perhe muutti Kiovaan. Isäpuoli oli saanut suururakan rakenteilla olevasta pyhän Volodymyrin katedraalin työmaalta. Muraško seurasi isäpuoltaan työmaalle ja katseli taiteilijoiden työskentelyä kiinnostuneena. Kerran hän teki kopion eräästä ikonista, joka herätti paikalla olleen taiteilijan huomion. 

Nyt Muraško päätti ryhtyä taidemaalariksi. Isäpuoli halusi pojasta ikonimaalaria ja järjesti tälle ikonimaalarin oppipojan paikan. Samaan aikaan hän kävi salaa Kiovan piirustuskoulussa joti johti isän velipuoli Mykola. Hän ei ollut mikään erityisen menestyvä oppilas ja asiasta nousi kotona riita. Riidan päätteeksi Muraško lähti kotoa ja asui kadulla. Hän elätti itsensä piirustuksillaan jotka herättivät huomiota niin, että historioitsija Adrian Prakhov auttoi häntä pyrkimään Pietarin taideakatemiaan. 

Muraško pääsi vuonna 1894 Pietariin Venäjän taideakatemiaan, missä hänen opettajansa oli Ilja Repin. Hän menestyi opinnoissaan niin hyvin, että hänen lopputyönsä palkittiin kultamitalilla. 

Palkinnon myötä Muraško pääsi opiskelemaan Pariisiin. Pariisilainen elämäntyyli teki Muraškoon vaikutuksen. Hän maalasi kahvilanäkymiä ja lähetti töitään Pietariin. Yhtä lukuun ottamatta työt saivat huonon arvostelun eikä taiteilija halunnut näyttää niitä myöhemmin kenellekään. Hän kutsui niitä halventaen "nuoruuden synneiksi".  

Kiovaan Muraško palasi vuonna 1907. Hän opetti taidemaalausta paikallisessa taidekoulussa ja sai pidettyä näyttelyt Pariisissa ja Amsterdamissa sekä Münchenissä vuonna 1909. Seuraavana vuonna hän lähetti kolme maalaustaan Venetsiassa pidettyyn näyttelyyn. Hän avioitui Kiovassa aatelistyttöjen instituutista valmistuneen Marharyta Krugerin kanssa vuonna 1909. Pariskunta ei saanut omia lapsia ja he adoptoivat yhden tyttären.  

Kiovassa Muraško sai nopeasti suosiota varakkaiden kansalaisten muotokuvamaalarina. Hän oli myös suosittu taideopettajana, osin siksi, että auttoi varattomia opiskelijoita rahoittamaan opiskelunsa. Suosio muotokuvamaalarina ei ollut kaikin osin  Muraškon mieleen. Hän pelkäsi kaupallisuuden vähentävän taiteellista vapautta. 

Muraško yritti uudistaa Kiovan taidekoulun vanhanaikaisena pitämäänsä opetusta, mutta turhaan. Pettyneenä hän erosi virastaan ja perusti oman ateljeekoulunsa vuonna 1913. Kun Ukrainan kansantasavalta itsenäistyi, päätettiin maahan perustaa kansallinen taideakatemia. Muraško oli mukana akatemian perustamisessa ja oli myös opettajana. Olosuhteet olivat vaikeat: maassa oli elintarvikepula ja pula lämmitysenergiasta. Oppitunteja pidettiin jääkylmissä saleissa. Vuonna 1918 Muraško totesi eräässä kirjeessään, että ei ole pystynyt tekemään itsenäistä työtä kahteen vuoteen. 

Vuonna 1919 bolševikit valtasivat Kiovan. Muraško jatkoi työtään taideakatemiassa. Hänet nimitettiin lisäksi komitetaan, jonka tehtävänä oli laatia vallankumousjulisteita ja koristella kaupunkia vallankumousjuhlia varten.

Luottamustehtävästään huolimatta  Muraško joutui uusien vallanpitäjien kanssa vaikeuksiin. Hänet julistettiin "rikkaaksi taiteilijaksi" ja hänet määrättiin maksamaan koskemattomuudestaan. Summaksi määrättiin 25 000 karbovanetsia. Maksamattomuudesta olisi joutunut pakkotyöhön. Muraško pelastui vaimonsa ponnisteluiden ansiosta. 

14. kesäkuuta 1919 Muraško oli vaimonsa kanssa palaamassa kotiinsa illalla. Heidät pysäytti kolme tuntemattomaksi jäänyttä miestä. Vaimon annettiin mennä, mutta Muraško vietiin sivummalle. Hänet surmattiin laukauksella takaraivoon. Arvoesineitä ei viety. Murhan tekijät eivät jääneet kiinni.

Lisää aiheesta 
 http://uaview.ui.org.ua/artist/murashko-oleksandr
 http://www.artrenewal.org/artists/alexander-murashko/7913

Viitteet 

 Ukrainalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1875 syntyneet
 Vuonna 1919 kuolleet