joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eino Auer

Eino Hannes Auer (31. toukokuuta 1898 Pori – 22. lokakuuta 1941 Kiestinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä Solmu.

Auer kävi kuusi luokkaa Porin lyseota ja suoritti Ateneumissa piirustuskurssin. Hän oli kesällä 1916 Satakunnan Sanomain aputoimittajana. Auer meni ensimmäisen maailmansodan aikana vapaaehtoisena Venäjän armeijan palvelukseen. Hän kävi Pietarissa Vladimirin sotaopiston vänrikkikurssin. Suomen itsenäistyttyä hän palveli Terijoen rajavartiopataljoonassa. Myöhemmin hän oli kirjastoapulaisena Porissa ja toimittajana Satakunnan Kansa-lehdessä 1922–1923.

Jatkosodan aikana Auer palveli kapteenina JR 53:ssa. Hän kaatui Kiestingissä lokakuun lopulla 1941. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Teoksia 
 Sisä-Suomen joulu 1924, toimittajat Vilho Viita ja Eino Auer. Jyväskylä 1924
 Ilman nuotteja, pakinoita. Gummerus 1929 (nimimerkillä Solmu)
 Merta edemmäksi kalaan : kesäinen seikkailu. Gummerus 1929
 Aiheetta enempään : pakinoita, Sarja 2. Gummerus 1930 (nimimerkillä Solmu)
 Siunattu kaljakuski! : vaihe erään "mustan lampaan" elämästä. Gummerus 1930
 Maisteri pettää itseään : Johannes Ferdinand Someron merkillisiä elämyksiä. Gummerus 1931
 Naisten oma maailma : leikillinen romaani. Gummerus 1932
 Raha on valttia : leikillinen romaani. Gummerus 1933
 Kyllä Karvonen auttaa! : 1-näytöksinen farssi. Gummeruksen näytelmiä n:o 37. Gummerus 1933, 2. painos 1950
 Hopeaperintö : kahden suomalaispojan seikkailuja Kanadassa. Poikain jännityskirjasto n:o 4. Gummerus 1935
 Neljäkymmentä pillipiiparia : seikkailu valtamerilaivassa. Poikain jännityskirjasto n:o 9. Gummerus 1936
 Hermostuttava päivä : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Gummeruksen näytelmiä n:o 50. Gummerus 1937
 Tuhlaajaisän paluu : 1-näytöksinen raittiusaiheinen huvinäytelmä. Raittiuden ystäväin näytelmäsarja 7. Helsinki 1937
 Sankari Söderman : rahtilaivurin merkillisiä seikkailuja. Poikien seikkailukirjasto 81. Otava 1938

Suomennoksia 
 Stewart Edward White : Hiljaisten metsien tyttö. Gummerus 1926 (alkuteos The silent places)
 Stewart Edward White : Kultaa. Gummerus 1926 (alkuteos Gold)
 Rafael Sabatini : Ruhtinattaren ritari, historiallinen seikkailuromaani. Gummerus 1927 (alkuteos Bellarion the Fortunate)
 Hulbert Footner : Poliisi, romaani. Kirsikka-sarja 33. Otava 1929
 Herman Melville : Valkoinen valas, romaani; nuorisoa varten lyhennellen suomentanut Eino Auer. Gummerus 1929
 Lettice Ulpha Cooper : Totuuden laiva. Gummerus 1930 (alkuteos The Ship of Truth)
 P. G. Wodehouse : Kesäinen rajuilma. Gummerus 1931 (alkuteos Summer Lightning)
 J. F. C. Westerman : Saaren aarre. Gummeruksen nuorten kirjasto 52. Gummerus 1933 (alkuteos Fortune island)

Lähteet 
  (arkistlinkki)

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomentajat
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Pakinoitsijat
Bert Karlsson

Bert Willis Karlsson (s. 21. kesäkuuta 1945 Skövde) on ruotsalainen liikemies ja poliitikko. Hän tuli Mariann Grammofon AB -levy-yhtiön omistajana ja johtajana tunnetuksi muun muassa Carola Häggkvistin sekä Herreys-yhtyeen uran taustavaikuttajana. Vuonna 1984 hän perusti Skara Sommarland -huvipuiston.

Vuonna 1991 Karlsson perusti Ian Wachtmeisterin kanssa Skarassa Uusi demokratia -puolueen, jonka ideologia oli oikeistolainen ja nationalistinen. Syyskuun parlamenttivaaleissa puolue sai 6,7 %:n kannatuksen. Karlsson istui kauden Ruotsin valtiopäivillä (1991–1994) ja perusti sen jälkeen Skarassa uuden lyhytikäisen paikallispuolueen nimeltä Skara Framtid. Vuoden 1994 vaaleissa Ny Demokratin kannatus oli enää 1,2 %. 

Karlsson on myös juontanut useita televisio-ohjelmia, vuosina 2007–2011 hän muun muuassa kuului Talang-ohjelman tuomaristoon.

Teokset
 Karlsson, Bert. Mitt liv som Bert. Heja Sverige, 2007. ISBN 9789185881000

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bert Karlssonista valtiopäivien sivuilla  
 Uusi Demokratia vaati vapaata viinaa ja maahanmuuton rajoittamista, Ylen Elävä arkisto

Ruotsalaiset liikemiehet
Ruotsalaiset poliitikot
Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Vésteinn Hafsteinsson

Vésteinn Hafsteinsson (s. 12. joulukuuta 1960) on islantilainen kiekonheittäjä, joka on urheilu-uransa jälkeen toiminut valmentajana.

Omalla aktiiviurallaan Vésteinnin paras saavutus kansainvälisistä arvokilpailuista on 1992 Barcelonan olympialaisten 11. sija. Hän osallistui vuosina 1983–1995 viidesti MM-kisoihin, mutta jäi joka kerta karsintoihin. 1984 Los Angelesin kisoissa Vésteinn jäi kiinni nandrolonin käytöstä. Hänen ennätyksensä on vuonna 1989 Selfossissa heitetty 67,64. Tulos säilyi Islannin ennätyksenä vuoteen 2020 asti.

Aktiiviuransa jälkeen Vésteinn on valmentanut monia kiekonheittäjiä ja kuulantyöntäjiä. Vuosina 1997–2000 hän toimi kotimaansa Islannin yleisurheilun olympiajoukkueen päävalmentajana ja 2001–2002 Islannin yleisurheilun lajipäällikkönä. Vuosina 2003–2006 hän toimi Tanskan heittolajien päävalmentajana. Hänen henkilökohtaisia valmennettaviaan ovat olleet muun muassa tanskalainen kuulantyönnön moninkertainen arvokisamitalisti Joachim Olsen, virolainen kiekonheiton olympiavoittaja ja maailmanmestari Gerd Kanter ja ruotsalainen kiekonheiton maailmanmestari Daniel Ståhl. Vuosina 2007 ja 2008 Vésteinn valittiin Viron vuoden valmentajaksi.

Lähteet

Islantilaiset kiekonheittäjät
Islantilaiset yleisurheiluvalmentajat
Dopingrikkomuksesta tuomitut islantilaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Kankaantaan Kisa

Kankaantaan Kisa (lyh. KanKi) on nokialainen maastohiihdon erikoisseura. Seuralla oli aikaisemmin toimintaa ainakin koripallossa ja suunnistuksessa.

Suunnistaja Simo Nurminen edusti Kisaa jonkin aikaa.

Koripallo 

Kankaantaan Kisan miesten edustusjoukkue pelasi miesten SM-sarjassa kausilla 1968–1969 ja 1970–1971 ja Kisanokia-nimisenä kaksi kautta peräkkäin vuosina 1995–1997. Parhaimmillaan se sijoittui kaudella 1995–1996 neljänneksi. Kisanokiaa edustivat miespelaajista muun muassa Pasi Riihelä, Harri Jokinen ja Jussi Kumpulainen sekä ulkomaalaispelaajat Ron Rutland, Anthony Cade ja suomalaistunut Garcia Hopkins.

KanKin naisten edustusjoukkue pelasi naisten SM-sarjaa kaksi peräkkäistä kautta vuosina 1977–1979 ja uudestaan 1988–1990. Seuran paras sijoitus oli kuudes kaudella 1988–1989.

Koripallon aikakausi KanKissa päättyi vuonna 1997, kun se fuusioitui Korinokian (aik. Nokian Palloseura) kanssa uusseura BC Nokiaksi.

Lähteet 
 KanKin naiskoripalloilijoita  Suomen Koripalloliitto

Viitteet

Aiheesta muualla  
 Virallinen kotisivu

Suomalaiset hiihtoseurat
Suomalaiset koripalloseurat
Nokialaiset urheiluseurat
Rose (nimi)

Rose on englannin-, saksan- ja ranskankielisissä maissa yleinen naisen etunimi, joka johtuu näiden kielten ruusua tarkoittavasta sanasta rose.
Nimen suomalaisia vastineita ovat Roosa, Rosa, Ruusa ja Ruusu.

Tunnettuja Rose-nimisiä 

 Rose Attard, Jodie, toinen maltalaisista siamilaisista kaksosista
 Rose Ausländer, saksalainen runoilija
 Rose-Aimée Bacoul, ranskalainen pikajuoksija
 Rose Bampton, yhdysvaltalainen oopperalaulaja
 Rose Bertin, ranskalainen pukusuunnittelija, kuningatar Marie Antoinetten hovihankkija
 Rose-Marie Björkenheim, suomalainen kansanedustaja (Keskusta)
 Rose Byrne, australialainen näyttelijä
 Rose Chelimo, kenialainen kestävyysjuoksija
 Rose-Anaïs Gras, ranskalainen runoilija
 Rose Hill, brittiläinen näyttelijä ja oopperalaulaja
 Rose Kennedy, Joseph P. Kennedyn puoliso, John F. Kennedyn äiti
 Rose Lagercrantz, ruotsalainen kirjailija
 Rose Lavelle, yhdysvaltalainen jalkapalloilija
 Rose Leslie, skotlantilainen näyttelijä
 Rose Lindsay, australialainen kirjailija ja graafikko
 Rose Marie, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Rose Marie McCoy, yhdysvaltalainen lauluntekijä
 Rose McGowan, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Rose McIver, uusiseelantilainen näyttelijä
 Rose Perica Mofford, yhdysvaltalainen poliitikko, Arizonan ent. kuvernööri
 Rose Musani, ugandalainen pikajuoksija
 Rose Namajunas, yhdysvaltalainen vapaaottelija
 Rose-Marie Precht, suomalainen näyttelijä
 Rose Christiane Raponda, gabonilainen poliitikko ja ministeri
 Rose Marie Reid, kanadalainen uimapukujen suunnittelija
 Rose Francine Rogombé, gabonilainen poliitikko
 Rose Rollins, yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
 Rose Troche, yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
 Rose Valland, ranskalainen taidehistorioitsija
 Rose Wilder Lane, yhdysvaltalainen kirjailija

Kuvitteellisia Rose-nimisiä 

 Rose, henkilöhahmo komediasarjassa Pokka pitää
 Rose-Marie, Lucien Hubbardin mykkäelokuvassa Rose-Marie Pohjanmaan helmi
 Rose Campbell, päähenkilö Louisa May Alcottin romaaneissa Kahdeksan serkusta ja Kun ruusu puhkeaa
 Rose DeWitt Bukater, toinen päähenkilöistä elokuvassa Titanic (vuoden 1997 elokuva)
 Rose Henderson, tv-sarjassa Lost
 Rose Lindén, toinen päähenkilöistä televisiosarjassa Rose and Maloney
 Rose Tyler, tv-sarjassa Doctor Who

Etunimet

de:Rózsa
Oikeudellinen toimintakyky

Oikeudellinen toimintakyky eli habiliteetti on ihmisen tai oikeushenkilön kelpoisuus itse perustaa, muuttaa tai kumota oikeuksia ja velvollisuuksia. Käsite jaetaan oikeustoimikelpoisuuteen eli kykyyn tehdä itse sitovia oikeustoimia ja yksityisoikeudelliseen vastuunalaisuuteen eli kykyyn itse vastata aiheuttamastaan vahingosta ja sen korvaamisesta. Yleensä ihminen saavuttaa oikeudellisen toimintakyvyn täyttäessään 18 vuotta. Holhouksen alaisen ja konkurssissa olevan oikeudellinen toimintakyky on rajoitettu. Alle 18-vuotiaiden eli alaikäisten oikeudellinen toimintakyky on rajoitettu tai se puuttuu kokonaan. Oikeushenkilö on oikeudellisesti toimintakykyinen silloin, kun se on merkittynä kaupparekisteriin.

Lähteet

Henkilöoikeus
Njongonkulu Ndungane

Njongonkulu Winston Hugh Ndungane (s. 2. huhtikuuta 1941 Kokstad) on eteläafrikkalainen pappi, joka toimi vuosina 1996–2007 Kapkaupungin anglikaanisena arkkipiispana. Häntä edelsi Desmond Tutu. Hän oli aiemmin vuodesta 1991 toiminut Kimberleyn ja Kurumanin piispana.

Ndungane opiskeli Kapkaupungin yliopistossa mutta joutui poliittiseksi vangiksi Robben Islandille vuosiksi 1963–1966. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1974ja valmistui Lontoon King's Collegesta opiskeltuaan siellä teologiaa. 

Vuonna 2006 Ndungane perusti African Monitorin. Hänen seuraajakseen Kapkaupungin arkkipiispana tuli Thabo Makgoba.

Aiheesta muualla 
 AllAfrica.com: Njongonkulu Ndungane 
 African Monitor  

 

Eteläafrikkalaiset henkilöt
Anglikaaniset arkkipiispat
Etelä-Afrikan anglikaaninen kirkko
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Apartheidinvastaiset aktivistit
Tom Phillis

Thomas ”Tom” Edward Phillis (9. huhtikuuta 1934 Sydney, Australia - 6. kesäkuuta 1962 Peel, Mansaari) oli australialainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti maailmanmestaruuden 125-kuutioisissa vuonna 1961. Phillis oli ensimmäinen australialainen 125-kuutioisten maailmanmestari.

Ura
Tom Phillis kilpaili MM-tasolla 50cc, 125cc, 250cc, 350cc ja MotoGP-luokissa. Hän aloitti uransa Australian kansallisissa sarjoissa. Vuonna 1958 Phillis siirtyi Eurooppaan ja ajoi ensimmäisen MM-osakilpailunsa vuonna 1959. Phillis kilpaili kolme kautta yksityistallien pyörillä ja vuoden 1960 lopulla hän aikoi palata takaisin Australiaan. Phillis pääsi kuitenkin vuonna 1961 Hondan tehdastalliin ja kilpailukykyisellä kalustolla hän ajoi uransa parhaan kauden. Tom Phillis sai surmansa vuonna 1962 350-kuutioisten Mansaaren MM-osakilpailussa kilpailun toisella kierroksella. Phillisin läheinen ystävä ja vuoden 1961 350- ja 500-kuutioisten maailmanmestari Gary Hocking järkyttyi Phillisin kuolemasta niin, että lopetti uransa moottoripyöräilyssä ja siirtyi autourheiluun.

Saavutukset

125cc-luokka
Maailmanmestari 1961
4 osakilpailuvoittoa, 2 kakkossijaa ja 3 kolmossijaa

250cc-luokka
MM-sarjan toinen 1961
2 osakilpailuvoittoa, 4 kakkossijaa ja 4 kolmossijaa

500cc-luokka
1 kolmossija MM-osakilpailuissa

Lähteet 

Australialaiset ratamoottoripyöräilijät
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 2009

Vuoden 2009 telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lontoossa, Yhdistyneen kuningaskunnan pääkaupungissa 13.–18. lokakuuta. Kilpailupaikkana toimi O2-areena, jossa on tarkoitus käydä myös vuoden 2012 kesäolympialaisten telinevoimistelukilpailut. Lontoon MM-kilpailuissa ei käyty joukkuekilpailuja, vaan kisaohjelmassa olivat moniottelut ja yksittäiset telineet.

Kisojen menestynein maa oli yhdeksän mitalia (kuusi kultaa, kaksi hopeaa, yksi pronssi) saavuttanut Kiina.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Suomen joukkue
Suomen Voimisteluliitto lähetti MM-kilpailuihin joukkueen, joka koostui kuudesta miehestä ja kolmesta naisesta. Parhaiten suomalaisista sijoittui Sakari Vekki, joka oli miesten permannolla 18:s.

Miehet

Naiset

Lähteet

Karsintojen tulokset  
Loppukilpailujen tulokset

Viitteet

Aiheesta muualla
Virallinen kisasivusto 

Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut
Lontoon urheilu
Vuoden 2009 urheilu
Piedad Córdoba

Piedad Esneda Córdoba Ruiz, alias Teodora de Bolívar tai Gaitán  (s. 25. tammikuuta 1955) on  kolumbialainen poliitikko. Hänet on valittu maansa senaattiin kaudelle 2006–2010. Koulutukseltaan Córdoba on juristi.

Piedad Córdoba osallistunut Venezuelan presidentti Hugo Chávezin rinnalla rauhanneuvotteluihin Kolumbian hallituksen ja sissijärjestö FARCin välillä. Neuvottelut ovat johtaneet joidenkin panttivankien  vapauttamiseen. Panttivankineuvottelut ovat herättäneet ristiriitaisia tunteita; Córdobaa on syytetty äänien kalastelusta. Sissit ovat vaatineen nimenomaan vasemmistolaista Córdobaa mukaan, mikä ei miellytä oikeistolaista presidentti Alvaro Uribea.

Norjalaisen Rauhantutkimuslaitos PRIOn johtaja Kristian Berg Harpviken piti  Piedad Córdobaa yhtenä vahvimmista ehdokkaista saamaan vuoden 2009 Nobelin rauhanpalkintoa. Vuoden 1980 palkinnonsaaja, Adolfo Pérez Esquivel, on ilmaissut avoimesti tukensa Córdoban valinnalle.

Cródoba on syyttänyt presidentti Álvaro Uriben puolustusministeri Juan Manuel Santosia vastuulliseksi 5000 armeijan väärin perustein tappamasta siviilistä, jotka esitettiin sisseiksi ja joiden perusteella armeija sai rahaa.

Huhtikuussa 2010 Kolumbian syyttäjä ilmoitti Córdobaa tutkittavan yhteistyöstä sissien kanssa ja maanpetoksesta.
Marraskuussa 2010 kongressi erotti hänet ja hänelle asetettiin 18 vuoden virkakielto.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolumbialaiset poliitikot
Juristit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalifornian yliopisto (Berkeley)

Kalifornian yliopisto, Berkeley (University of California, Berkeley; myös Berkeley ja UC Berkeley) on julkisen Kalifornian yliopisto -järjestelmän vanhin kampusyliopisto. Se sijaitsee San Franciscon lahden itärannalla Berkeleyssä, pohjoisessa Kaliforniassa. Yliopiston rehtorina toimii fysiikan professori Robert J. Birgeneau.

Kalifornian yliopisto perustettiin 1868 fuusioimalla yksityinen College of California ja julkinen Agricultural, Mining, and Mechanical Arts College. Tuolloin yliopisto koostui vain noin 40 opiskelijasta ja 10 opetushenkilökunnan jäsenestä. Alun perin Oaklandissa sijainnut kampus ja sen noin 200 opiskelijaa siirrettiin vuonna 1873 alueelle, johon kehittyi sittemmin Berkeleyn kaupunki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kalifornian yliopistot ja korkeakoulut
Alamedan piirikunnan koulutus
Alamedan piirikunnan rakennukset ja rakennelmat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yritystele

Yritystele Oy on osa Bisnode-konsernia, jonka tarkoituksena on kerätä, jalostaa ja myydä yritystietoa. Se toimii 17 eri maassa ja sillä on noin 3 100 työntekijää, joista 1 060 Pohjoismaissa. Yritystelen B-to-B-online-palvelu kokoaa yhteen digitaaliset liiketoimintatiedot. Yritystele.fi yrityshakupalvelu on ollut toiminnassa vuodesta 1997 lähtien.

Aiheesta muualla
 Kotisivu

Linkkikirjastot
Suomalaiset yritykset
Charlotte Turner Smith

Charlotte Turner Smith (4. toukokuuta 1749 – 28. lokakuuta 1806) oli englantilainen prosaisti ja runoilija. Hänen ansiostaan elpyi englanninkielinen sonettien kirjoittaminen. Hän oli yksi goottilaisen romaanin konventioiden vakiinnuttajista.

Hän oli ensimmäisiä englantilaisia runoilijoita, joiden voidaan katsoa kuuluvan romantiikkaan. Hän kirjoitti teoksen Elegiac Sonnets 1783 ollessaan velkavankeudessa miehensä ja lastensa kanssa. Sen tuloilla hän maksoi vapauteen pääsyn. William Wordsworth on kirjoittanut Smithista, että tämä oli runoilija "jolle englantilainen runous on suuremmassa kiitollisuudenvelassa kuin todennäköisesti myönnetään tai muistetaankaan".

Lähteet

Aiheesta muualla
Tuotantoa

Englantilaiset runoilijat
Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1749 syntyneet
Vuonna 1806 kuolleet
Janus Putkonen

Janus Kostia Putkonen (s. 16. marraskuuta 1974 Pernaja) on suomalainen teatteriohjaaja ja toimittaja. Putkonen on toiminut Verkkomedia-sivuston päätoimittajana. Vuosina 2015–2018 hän toimi Donetskin separatistialueen tiedotuskeskuksen Doni-newsin johtajana. Vuodesta 2019 hän on ollut MV-median päätoimittaja. Venäjän rahoittamat Doni-news ja MV-media ovat Putkosen aikana keskittyneet Donetskin kansantasavaltaan liittyneeseen venäläismieliseen propagandaan.

Elämä 
Putkonen oli vuoden 1995 Mr. Finland -kilpailun lehdistön suosikki, mutta ei sijoittunut palkintosijoille. 

Putkonen on toiminut Porvoon Teatterin ohjaajana ja käsikirjoittajana vuodesta 1996. Hän on myös näytellyt ja tehnyt lavastus-, valaistus- ja äänisuunnitteluja. Putkonen toimi Verkkomedia-sivuston päätoimittajana vuosina 2011–2013 ja asui Nakhon Sawanissa Thaimaassa. Hän on asunut Donetskissa heinäkuusta 2015 lähtien, jonne hän on perustanut Donetskin kansantasavallan asioista kertovan englanninkielisen Doni news -uutistoimiston.

Syyskuussa 2016 hän nousi julkisuuteen tarjottuaan Ilja Janitskinille poliittista turvapaikkaa Donetskin kansantasavallasta.

Putkonen on osallistunut suomalaisten rekrytoimiseen Itä-Ukrainan sotaan Venäjän puolella.

Yksityiselämä 
Putkosen vanhemmat ovat oopperalaulaja Marko Putkonen ja teatteriohjaaja Tuovi Putkonen. Hänellä on kaksi siskoa, joista vanhempi Krista Putkonen-Örn on näyttelijä.

Lähteet 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seepiat

Seepiat (Sepiida) on mustekaloihin kuuluva nilviäislahko. Seepiat, kuten useimmat muutkin  mustekalat, erittävät puolustautuessaan tummanruskeaa mustetta. Seepioilla on kehittynyt hermosto ja hyvät muistiominaisuudet, ja niitä tutkitaan tämän takia paljon. Ne ovat jokseenkin lyhytikäisiä ja elävät tavallisesti 1,5-2-vuotiaaksi. Lajeista tunnetuin on seepia (Sepia officinalis).

Rakenne 
Seepian vartalo koostuu vaipasta ("ruumis"), päästä sekä kymmenestä lonkerosta, joista kaksi on muita pidempiä  pyyntilonkeroita.

Seepioiden vaippa on pussimainen, solakka. Sen selkäpuolella on kilpimäinen sisäinen tukiranka, nk. valaansuomu tai "seepiansuomu". Ruumiin kyljessä on eväreunus, pitkä poimu, jonka aaltomaisen liikkeen avulla seepia liikkuu eteenpäin. Seepiat voivat vaihtaa selkäpuolen väritystään kuten kameleontit kromatoforiensa, eli väripigmenttisolujensa avulla. Vatsapuoli on valkoinen.

Seepioiden kuori on sisäinen, se sijaitsee näkymättömissä eläimen vaipan alla. Se antaa seepialle sen tunnusomaisen muodon. Kuori on huokoinen, sen alapuolella on mikroskooppisia ilmalokeroita, joihin vettä sisään tai ulos pumppaamalla eläin säätelee ominaispainoaan, joten sen ei tarvitse tarvitse aktiivisesti uida uintisyvyytensä säilyttämiseksi. 

Seepioilla on kaksi kidusta, jotka sijaitsevat vatsapuolen vaippaontelon perällä. Kiduksilla on kummallakin oma sydämensä. Seepioilla on hyvin tehokas verenkiertojärjestelmä. Niiden veri on sinistä. 

Seepialajit ovat tavallisesti 15–25 cm pituisia vaipan pituudella mitaten, mutta suurin laji, australialainen Sepia apama voi saavuttaa 50 cm vaipanmitan ja painaa 10 kg.

Ravinto ja ruokailu 
Seepiat ovat petoja, jotka pyytävät ruokansa lähinnä väijytyksestä sinkoamalla imukupilliset pyyntilonkeronsa saaliiseen. Ne paloittelevat saaliin sarveisnokallaan ja raastavat sen ihon rikki erityisellä raastinkielellä, radulalla. Seepiat syövät katkarapuja ja muita äyriäisiä, pikkukaloja, muita nilviäisiä ja jopa omia lajitovereitaan.

Kalastus ja käyttö 
Seepiat ovat runsaslukuisia ja niitä pyydetään ahkerasti etenkin Välimerellä ja Itä-Aasiassa. Siellä ne ovat suosittua ja yleistä ruokaa.

Ainakin antiikin ajoista seepioiden mustetta on käytetty väriaineena. Seepioiden kalkkikuoria, valaansuomuja, myydään lemmikkilintujen ja lemmikkikilpikonnien kalkinlähteeksi. Niitä on käytetty myös kultaseppien valumuottien ja hiontapulverin valmistamiseen.

Lähteet 
 Tuomo Lintulaakso: Mustekalat - taksonomiaa ja gastronomiaa: seepiat
 Aapo Ahola (1999) Seepia Seepia 1:3-7. Lukiolaisten tiedelehti.

Viitteet 

Pääjalkaiset
Jukka Lanki

Jukka Lanki (s. 11. kesäkuuta 1971) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja moninkertainen MM-mitalisti. Aktiiviurallaan hän edusti Lounais-Hämeen Rastia.

Lanki voitti hopeaa pitkältä matkalta Krasnojarskin MM-kilpailuissa 2000 ja pronssia Levin MM-kilpailuissa 2005. Lisäksi hän on voittanut kolme viestihopeaa vuonna 2000 Krasnojarskissa, 2002 Borovetzissa ja 2005 Levillä sekä kaksi viestipronssia vuonna  1998 Windischgarstenissa ja 2004 Östersundissa. Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Lanki sijoittui toiseksi vuonna 2001 ja kolmanneksi vuonna 2000.

Lähteet

Suomalaiset hiihtosuunnistajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Rogue Trip: Vacation 2012

Rogue Trip: Vacation 2012 on SingleTracin kehittämä ja GT Interactiven julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin PlayStationille vuonna 1998. Pelin idea muistuttaa Twisted Metal -sarjaa. Pelissä on The Mighty Mighty Bosstonesin säveltämä ääniraita.

Pelaaminen 
Rogue Trip: Vacation 2012 on kilpa-ajoa, jossa käytetään aseita. Pelaaja valitsee ajoneuvon ja paikan sekä taistelee vihollisten kanssa. Aseita ja parannuksia on ripoteltu pitkin ratoja ja niitä voi kerätä. Viimeinen hengissä oleva kuski on voittaja.

Juonessa pelaaja on autopalkkamurhaaja, joka ottaa kyytiinsä turisteja erilaisissa paikoissa ja esittelee nähtävyyksiä. Koska yhdessä radassa on vain yksi turisti, pelaajan voittamista estävät kilpakumppanit. Rahaa pelaaja saa keräämällä dollarimerkkejä ja tuhoamalla kulisseja. Rahaa käytetään elämä- ja asepäivityksiin.

Hahmot ja autot 
 Richard ”Dick” Biggs: Murhanhimoinen kokki, joka ajaa Meat Wagonia, muunneltua hot dog -autoa.
 Sister Mary Lascivious: Nunna, joka ajaa Destroying Angelia, muunneltua koulubussia.
 Necrobot: Robotti, joka ajaa Pyro-säiliörekkaa.
 Agent Orange: Ydintuhoon valmistautuva agentti, joka ajaa futuristista Biohazard-panssarivaunua.
 Ratman: Keski-ikäinen supersankari, joka ajaa Intruder-urheiluautoa.
 Schiz O’ Manic: Mielisairaalasta karannut hullu, joka ajaa Ozone-ambulanssia.
 Bunny: Entinen kauneuskuningatar, joka ajaa Bitchin’ Wheelsiä, vaaleanpunaista Chevrolet Camaroa.
 Elvis D. Kang: Elvis-matkija, joka ajaa Rock N’ Rulea, punaista Cadillacia
 Daisy June McCoy: Maalaistyttö, joka ajaa Gator Baitia, propelliperäistä ilmatyynyalusta pyörillä
 Snake Eye Shaddock: Lännenmieskyborgi, joka ajaa panssaroitua Sidewinder-rantakirppua
 Francis ”Legs” McGee: Showpainija, joka ajaa Verminiä, pientä Miniä.
 Goliath: Pieni vihreä avaruusolio, joka ajaa katujyrää. The Maul -radan tai vaihtoehtoisesti Area 51 -radan loppuvastus.
 Nightshade: Kyborginainen, joka ajaa panssaroitua piikkipalloa. Neon Nightmare -radan pomovastustaja.
 Xagnar the Abductor: Avaruusolio, joka lentää Flying Sauceria, lentävää lautasta.
 Agent XQJ-37: Salaperäinen agentti, joka lentää Helicopteria.
 Big Daddy: Hämärä rikollispomo, joka ohjaa suurta robottia ja on pelin loppuvastus.

Radat 
 XLAX: Lentokenttä. Kiitoradoilla on lentoon lähdössä olevia lentokoneita.
 Daddywood: Hollywood-kopio.
 The Maul: Washington-kopio.
 Area 51: Alue 51 -kopio. Sisältää salaisen portaalin, josta pääsee Kuuhun.
 Neon Nightmare: Las Vegas -kopio. Alue täynnä neonvaloja, kasinoita ja peliautomaatteja.
 Eternal Acres: Roomaa muistuttava alue täynnä kukkuloita.
 So Cal: Kalifornian rantoja. Sisältää miekkavalasaltaan.
 Hell-O-Stone: Yellowstone-kopio.
 Quake-A-Roni: Maanjäristyksestä kärsineen San Franciscon rauniot.
 Nuke York: New Yorkin radioaktiiviset rauniot.
 Bonus Area 1 ”Funtopia”: Huvipuisto.
 Bonus Area 2 ”The Gulch”: Lännenkaupunki.

Vuoden 1998 videopelit
Ajopelit
Toimintapelit
Scifipelit
PlayStation-pelit
Pueraria mirifica

Pueraria mirifica on Aasiassa kasvava kudzujen eli kudzupapujen sukuun kuuluva hernekasvi, jonka juuria on käytetty rohdoksena. 

Pueraria mirifica on isokokoinen köynnöskasvi. Sillä on kolmilehdykkäiset, kiiltävät lehdet, violetit kukat, karvaiset palkohedelmät ja myhkyräiset, päältä ruskeat, sisältä valkoiset juuret. Se kasvaa Thaimaan sademetsissä.

Kasvin valkoisista juurista kuivattua jauhetta on käytetty perinteisesti osana Thaimaan kansanlääkintää nuorentavana ravintolisänä sekä miehille että naisille 

Pueraria mirifica -lajia on tieteellisesti tutkittu erityisesti Thaimaassa, jossa sen on osoitettu vähentävän vaihdevuosivaivoja, kuten kuumia aaltoja, unihäiriöitä, kuivaa ihoa, korkeaa veren kolesterolia, amenorreaa sekä emättimen kuivuusoireita. Lajin on myös todettu estävän osteoporoosia hormonikorvaushoidon tapaan.

Kasvia sisältäviä ravintolisiä on vedetty Suomessa ja eräissä muissa Euroopan maissa pois markkinoilta, koska niiden ominaisuuksia ei tunneta riittävän hyvin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Valokuvia

Hernekasvit
Pleo

Pleo on tekoälyllä varustettu robottidinosaurus, joka voi nähdä, kuulla, kävellä, matkia tunteita ja toimia vuorovaikutuksessa ympäristönsä kanssa. Pleo painaa 1,5 kg ja on 33 cm pitkä, ja sen esikuvana on ollut camarasauruksen poikanen. Amerikkalainen valmistaja Ugobe luokittelee Pleon Life Form -tuotteeksi, jolle ominainen tunnuspiirre on oman "persoonallisuuden" kehittyminen. Pleon käyttäytyminen perustuu ohjelmistoon, jonka valmistaja kuvaa yhdistävän "perustarpeet" ja "vaistot" (kuten nälkä, uni, leikkiminen ja tutkiminen) ulkoisiin ärsykkeisiin kuten ääni, valo, kosketus ja värit. Pleolla on stereokuulo, ja infrapunasensorin avulla se huomaa esteet ja objektit, eikä se esimerkiksi kävele pöydän reunan yli.

Ugobe käytti Pleon kehitystyöhön yli miljoona dollaria.  Se esiteltiin helmikuussa 2006 DEMO-konferensissa Scottsdalessa, Arizonassa. Pleon pääsuunnittelija on Caleb Chung, joka oli myös mukana suunnittelemassa 2000-luvun vaihteessa suosittua lelua, Furbya. Yhdysvalloissa Pleon hinta oli vuonna 2008 noin 350 dollaria.

Teknisiä tietoja
 2 kpl 32-bittisiä mikroprosessoreja
 4 kpl 8-bittisiä mikroprosessoreja
 14 moottoria
 Kameraan perustuva näkö: Valon havainnointi ja navigointi
 8 sensoria ihossa: Pää, leuka, olkapäät, selkä ja jalat
 4 jalkapohjakytkintä
 14 force-feedback sensoria
 Mini USB -portti ladattavaa materiaalia varten
 SD-korttipaikka Pleon lisämateriaalia varten
 Infrapunavastaanotin kahden Pleon väliseen kommunikointiin
 Kaksi kaiutinta
 Ladattava NiMH-akku

Lähteet

Aiheesta muualla

 The Ugobe Pleo Robotic Dinosaur Review 
 Robot Exclusive! - Inside the Ugobe Pleo 
 Bob the Pleo forum 
 Pleo in Ukraine
 RobotsRule  
 Pleo News Blog 
 Pleo videos 

Robotit
Leikkikalut
ODESSA (järjestö)

ODESSA (sak.  Organisation der ehemaligen SS-Angehörigen eli Entisten SS-jäsenten järjestö) on salaseura, joka perustettiin toisen maailmansodan loppupuolella tarkoituksena pelastaa korkea-arvoisia tai varakkaita Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kannattajia uhkaavalta vankeudelta.

Frederick Forsyth kirjoitti 1972 aiheeseen liittyvän romaanin Odessan miehet, josta sovitettiin samanniminen elokuva Odessan miehet vuonna 1974. Myös kirjailija Ira Levin käsittelee Odessaa kirjassan Mengelen pojat vuodelta 1976, josta on tehty myös elokuva.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
 
 

SS
Saksan historia
Salaseurat
Raino Pesu

Raino Pesu (s. 15. lokakuuta 1972 Joutseno) on suomalainen hiihto- ja pyöräsuunnistaja. Hiihtosuunnistuksessa Lounais-Hämeen Rastia ja pyöräsuunnistuksessa Hiiltomiehiä edustavaa Pesua valmensi Paavo Valkonen.

Lillehammerin hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa 1996 Pesu voitti pronssia lyhyeltä matkalta. Kaksi vuotta myöhemmin Windischgarstenissa hän voitti lyhyen matkan maailmanmestaruuden. Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti vuonna 1999. Borovetzin MM-kilpailuissa 2002 hän voitti pronssia pitkältä matkalta ja sprintistä. Lisäksi hän on voittanut viestihopeaa vuonna 1994 Val di Nonissa, 1996 Lillehammerissa, 2000 Krasnojarskissa ja 2002 Borovetzissa sekä viestipronssia vuonna 1998 Windischgarstenissa. Pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuissa Fontainebleaussa 2002 hän voitti pronssia viestistä.

Raino Pesu on naimisissa hiihto- ja pyöräsuunnistaja Mervi Pesun kanssa.

Lähteet

Suomalaiset hiihtosuunnistajat
Suomalaiset pyöräsuunnistajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Stereo

Stereo voi viitata mm. seuraaviin asioihin:

 Stereoääni, 1950-luvun lopulta lähtien yleistynyt kahden kanavan käyttö äänentoistossa, ja sitä hyödyntävät laitteet ja tuotteet
 Stereo, Anna Abreun musiikkikappale, julkaistu albumilla Rush maaliskuussa 2011 ja singlenä saman vuoden elokuussa
 Stereo, David Cronenbergin 1969 ohjaama elokuva
 STEREO, NASAn 2006 laukaistu luotainpari
 Stereo MCs, 1985 perustettu brittiläinen electronica-yhtye
 In Stereo, Bomfunk MC’s -yhtyeen 1999 julkaistu esikoisalbumi ja sen nimikappale
 The Stereo, 1999 perustettu yhdysvaltalainen rock-yhtye
 Stereo, suomalainen EDM-duo

Katso myös 
 Stereo Love, Edward Mayan ja Vika Jigulinan musiikkikappale
 Stereogeometria eli avaruusgeometria
 Stereografia eli perspektiivinen piirtäminen
 Stereografinen projektio, eräs geometrinen kuvaus, jota käytetään mm. karttaprojektiona
 Stereogrammi, optisten harhojen laji
 Stereoisomeria eli avaruusisomeria, eräitten aineitten kemiallinen ominaisuus
 Stereokamera, stereokuvien ottamiseen soveltuva valokuvauskone
 Stereokemia, kemian osa-alue
 Stereokuva
 Stereometri, eräs mittauslaite
 Stereometria eli mittaava avaruusgeometria
 Stereomikroskooppi, eräs optinen suurennin
 Stereophonics, brittiläinen rock-yhtye
 Stereoskooppi
 Stereoskopia
 Stereotypia eli yleistys
 Stereotypia (kirjapaino)
 Stereotyyppi
Frédéric Mitterrand

Frédéric Mitterrand (s. 21. elokuuta 1947) on ranskalainen poliitikko, josta tuli kesäkuussa 2009 maansa kulttuuri- ja viestintäministeri. Hän on tullut tunnetuksi lisäksi muun muassa näyttelijänä ja juontajana. Hänen viihdeuransa toi hänelle César-ehdokkuuden (1983) sekä kaksi 7 d'or -palkintoa (1989, 1990). Hän on tehnyt myös dokumentteja. Hän on François Mitterrandin sisaruksen poika.

Vuonna 2008 Mitterrandista tuli Ranskan akatemian Roomassa johtaja. Hän on Kunnialegioonan ritari, Ordre National du Mériten upseeri ja Ordre des Arts et des Lettres'n komentaja.

Mitterrand on kirjoittanut useita kirjoja. Eräs niistä, vuonna 2005 ilmestynyt omaelämäkerrallinen La mauvaise vie, on johtanut syytöksiin siitä, että Mitterrand olisi sekaantunut alaikäisiin poikiin Thaimaassa ollessaan. Hän on tuohtunut syytöksistä ja ilmoittanut, että harrasti seksiä vain oman ikäistensä tai viisi vuotta nuorempien kanssa. Kirja ei herättänyt kohua ilmestyessään, vaan vasta syksyllä 2009, kun Mitterrand astui puolustamaan Roman Polańskia.

Kirjassaan Mitterrand kertoi maksaneensa seksistä poikien kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Ranskan kulttuuriministerit
Ranskan ministerit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvat poliitikot
Simon Sebag-Montefiore

Simon Sebag-Montefiore (s. 1965) on brittiläinen historioitsija ja kirjailija. Hänet tunnetaan lukuisista historiallisista tietokirjoistaan, joiden lisäksi hän on kirjoittanut romaanin Sashenka (2008). Hän on Royal Society of Literaturen jäsen. 

Sebag-Montefiore opiskeli Harrow Schoolissa ja Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegessa. Hänen kirjojaan on käännetty lukuisille kielille. Ne ovat olleet kansainvälisiä myyntimenestyksiä ja tuoneet kirjoittajalleen palkintojakin. Hän asuu Lontoossa vaimonsa Santa Montefioren ja kahden lapsensa kanssa.

Sebag-Montefioren historiallisten teosten joukossa ovat Stalin – punaisen tsaarin hovissa, Ruhtinas Potemkin ja Katariina Suuri ja Nuori Stalin.

Näkemykset

Nuori Stalin -kirjassa Sebag-Montefiore esittää, että Vladimir Leninillä oli vain kaksi kyvykästä apuria: Lev Trotski ja Josif Stalin. Samassa teoksessa Sebag-Montefiore painottaa oikaistakseen mielikuvia georgialaisesta maalaisjuntista sanoen, että Stalin oli poikkeuksellinen ihminen nuoruudestaan alkaen. Sebag-Montefioren mielestä ennakkoluuloinen mielikuva Trotskista historian ainoana älykkönä on väärä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Antero Leitzinger: Entä jos Suomi ja Krim olisivat vaihtaneet paikkaa? Kirja-arvostelu teoksesta, Montefiore, Simon Sebag: Ruhtinas Potemkin ja Katariina Suuri. WSOY, 2006. (Agricolan kirja-arvostelut, 11.05.2015)

Brittiläiset historioitsijat
Brittiläiset kirjailijat
Royal Society of Literaturen jäsenet
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Liisanpuisto (yhtye)

Liisanpuisto oli kolmihenkinen rap-yhtye Helsingistä. Yhtyeen muodostivat Teesi, Ville Kalliosta ja Kolea. Liisanpuisto levytti Monsp Recordsille. Yhtye oli aktiivinen vuosina 2000-2004.

Ville Kalliosta on nykyään soolouralla. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa 100 x 200 mg julkaistiin Monsp Recordsin kautta huhtikuussa 2007. Hänen toinen sooloalbuminsa Sano julkaistiin toukokuussa 2012 myös Monspin kautta.

Vuonna 2015 ryhmältä pyydettiin kappale graffiti-aiheiselle kokoelmalevylle. Teemana suunnitellulla levyllä olivat graffitin lisäksi klassikkoluupit – eli tunnetut samplet, joita kyseinen Koti6:n biitti pitää sisällään. Levyä ei kuitenkaan koskaan julkaistu ja nyt “Itse teossa” -biisi saatellaan kuitenkin kansan kuuluville.Sama tuotantoryhmä on kehissä myös uuden sinkun toisella biisillä. “Siistii räppii” on yksi Liisanpuiston tunnetuimmista kappaleista, ja vanhemmat alan diggarit looppaavat sitä edelleen jatkuvasti. Biisistä tehtiin versio Monspin tulevalle remix-levylle. 15 vuoden takaisia vokaaliraitoja ei kuitenkaan enää löydetty, joten LP-joukko koottiin nauhoittamaan osuutensa uudelleen. Toimituksen aikana myös osa sanoituksista, samoin kuin kertosäkeen laulumelodia menivät uusiksi. Alkuperäisellä kappaleella laulanut folkmuusikko Samuli Karjalainenkin saatiin mukaan remixille.

Keväällä 2018 Liisanpuisto julkaisi Monsp Recordsin kautta Itse teossa / Siistii räppii (Koti6) -tuplasinglen.

Diskografia

Albumit
 Liisanpuisto (2001)
 Pihojen laki (EP, 2003)
 Olipa kerran (2003)

Singlet
 "Kipinää / Mun kaupunki" (2001)
 "Pimeä Nousee / Historia / Pahat Jutut / Liisanpuisto Kirjottaa" (12") (2001)
 "Tähtikuvio" (2001)
 "Toinen Helsinki" (2003)
 "Itse teossa / Siistii räppii (Koti6 remix) (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Meteli

Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Yngve Larsson

Gustaf Richard "Yngve" Larsson (13. joulukuuta 1881 Sundsvall – 16. joulukuuta 1977 Tukholma) oli merkittävä ruotsalainen poliitikko, joka toimi Tukholman kaupungin hallinnossa ja myöhemmin kansanedustajana. Hänestä on käytetty mainesanaa "legendaarinen".

Larsson oli erityisen kiinnostunut pohjoismaisen yhteistyön edistämisestä. Toisen maailmansodan aikana hän oli merkittävä mielipidevaikuttaja ja kannatti natsismin vastaista linjaa. Hän oli merkittäviä johtohenkilöitä Samfundet Nordens Frihet -järjestössä sen alusta alkaen vuodesta 1939, jolloin se pyrki tehostamaan sekä sotilaallista että humanitääristä tukea Suomelle, ja myöhemmin kun se pyrki elvyttämään ruotsalaista puolustustahtoa ja vastustamaan sitä minkä järjestö käsitti tarpeettomaksi myöntyväisyydeksi Saksan vaatimuksiin. Larssonille myönnettiin Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan komentajamerkki (SVR K).

Lähteet 

Ruotsin liberaalien poliitikot
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Otar Tšiladze

Otar Tšiladze (, 20. maaliskuuta 1933 – 1. lokakuuta 2009) oli georgialainen kirjailija, jolla oli merkittävä rooli georgiankielisen proosakirjallisuuden elvyttämisessä Stalinin valtakauden jälkeen. Luonteenomaista hänen romaaneilleen on sumerilaisen ja helleenisen mytologian yhdistyminen nykyajan georgialaisen intellektuellin ahdinkoon.

Elämäkerta 
Tšiladze syntyi Sighnaghissa Kakhetin maakunnassa silloisen Georgian SNT:n itäosassa. Hän valmistui Tbilisin valtionyliopistosta journalistiksi vuonna 1956. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa, pääosin runoutta, 1950-luvulla. Samaan aikaan hän kirjoitti johtaville lehdille Tbilisissä. Tšiladzesta tuli suosittu useiden pitkien ja tunnelmallisten romaanien myötä, kuten Gzaze erti katsi midioda (, "mies kulki tietä pitkin", 1972–1973), Qovelman tšemman mpovnelman (, "kaikki jotka löytävät minut", 1976) ja Avelumi (, 1995). Hän toimi Mnatobi-kirjallisuuslehden päätoimittajana vuodesta 1997 lähtien ja julkaisi myös useita runo- ja näytelmäkokoelmia. Hänelle myönnettiin Šota Rustavelin valtionpalkinto vuonna 1983 ja Georgian valtionpalkinto vuonna 1993.

Tšiladze kuoli pitkään sairauteen lokakuussa 2009. Hänet haudattiin Mtatsmindan pantheoniin Tbilisissä. Hänen isoveljensä Tamaz Tšiladze on myös kirjailija.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Otar Chiladze. Dictionary of Georgian National Biography 

Georgialaiset kirjailijat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Miko (shintolaisuus)

Miko () on japanilainen temppelineitsyt tai jumaluudelle pyhittäytynyt neito, joka palvelee shintolaisessa pyhäkössä. Muinoin sanalla tarkoitettiin naisshamaania tai henkivälittäjää, joka välitti kamien sanomia.

Sana 

Japanin sana miko tai fujo "shamaanitar; temppelineito" kirjoitetaan useimmiten 巫女 yhdistäen kanjit 巫 ("shamaani") ja 女 ("nainen", "naispuolinen"). Kiinassa wunu 巫女 (tai toisin päin nuwu 女巫) tarkoittaa "naisshamaania", "noitaa" tai "velhonaista". Miko kirjoitettiin vanhastaan 神子 (kirj. "kami-lapsi") ja 巫子 ("shamaanilapsi").

Mikot tunnetaan monilla nimillä; Fairchild (1962:119-122) luetteloi 26 termiä "pyhättöön sitoutuneelle mikolle" ja 43 termiä "pyhättöön sitoutumattomalle mikolle". Yleisiä nimityksiä ovat 市子 (ichiko, kirjaimellisesti "tori/kylä-lapsi"); "naismeedio" tai "ennustaja", 霊媒 (reibai, "henkien puhemies"), "henkivälittäjä" ja itako (いたこ, "(usein sokea) naisshamaani").

Historiallisia mikoja 
Mikoperinne pohjautuu muinaisiin japanilaisiin naisprofeettoihin, jotka vaipuivat transsiin ja välittivät jumalten viestejä samaan tapaan kuin pythiat ja sibyllat muinaisessa Kreikassa.

Noin vuonna 712 kirjoitettu osittain myyttinen Kojiki-historiikki sisältää mahdollisesti vanhimman viittauksen mikojen transsitanssiin. Japanin mytologiassa on tarina, jossa auringon jumalatar Amaterasu suuttui veljelleen Susanoolle ja sulkeutui luolaan, jolloin taivas pimeni. Palauttaakseen valon maailmaan jumalat suunnittelivat tempun ja ripustivat peilin jalokivin koristeltuun sakaki-puuhun. Hurjan juhlinnan jumalatar Uzume suoritti shamanistisen tanssin Amaterasun houkuttelemiseksi ulos luolasta.

Kuullessaan jumalien naurunremakan Amaterasu tuli luolastaan ja lumoutui peilikuvastaan. Näin päivänvalo tuli palautetuksi. Kulyn mukaan eräs perinteikäs mikokoulukunta "väitti polveutuvansa Uzume-jumalattaresta".

Mikot fiktiossa 
Mikot ovat perushahmoja japanilaisessa kirjallisuudessa, elokuvassa, mangassa ja animessa.

Zeami Motokiyon kirjoittamassa 1400-luvun Nō-draamanäytelmässä Aoi No Ue miko nimeltä Teruhi karkottaa Rokujon hengen Aoin ruumiista.

Akira Kurosawan elokuvassa Rashomon - paholaisen portti vuodelta 1950 murhattu samurai todistaa mikon kautta.

Mangassa ja animessa mikot kuvataan usein pahoja henkiä tai demoneita vastaan taistelevina sankarittarina. Heillä kuvataan olevan yliluonnollisia tai maagisia voimia, ja usein myös kykyjä ennustamisessa tai taistelulajeissa. Eräs esimerkki hahmotyypistä on anime- ja mangasarja Sailor Moonin hahmokaartiin kuuluva Rei Hino. Fiktiivinen kuro miko 黒巫女 "musta miko" on perinteisen mikon paha vastine – esimerkiksi mangassa Asagiri no miko kuro mikoilla kuvataan olevan taitoja demonologiassa ja mustassa magiassa. Joissakin romanttisissa bishōjo-videopeleissä ja visual noveleissa miko kuvataan viehättävänä mutta sovinnaisena tyttönä. Länsimaisissa roolipeleissä mikot vastaavat joskus pappeja tai valkoisia noitia.

Aiheesta muualla 

 Miko, hakusana shintolaisuutta käsittelevässä sanastossa 

Japaninkieliset sanat ja sanonnat
Šintolaisuus
Uskonnolliset hahmot
Naiset ja uskonto
Väärät juuret

Väärät juuret on Saara Saarelan ohjaama elokuva vuodelta 2009. Se on kuvattu Oulussa.

Elokuvassa osto- ja myyntiliikkeen pitäjä Mikko Kuura (Pertti Sveholm) sairastaa vakavaa perinnöllistä tautia ja on huolissaan liikkeensä jatkajasta. Hänen opettajana työskentelevällä vaimollaan Mirjamilla (Milka Ahlroth) puolestaan on rahahuolia veljelleen Jannelle (Jarkko Pajunen) taatun lainan vuoksi.

Perheen 16-vuotias Pihla-tytär (Emma Louhivuori) haluaa muuttaa pois kotoa. Mirjami kutsuu paikalle myös Mikon aikuisen pojan, Sakarin (Niko Saarela), joka on ollut kauan poissa. Perheeseen kuuluu myös 8-vuotias, Kiinasta adoptoitu Lumi-tytär (Silva Robbins).

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Piela, Mikko: Väärät juuret  Uusi Suomi. 

Suomalaiset draamaelokuvat
Vuoden 2009 suomalaiset elokuvat
Saara Saarelan ohjaamat elokuvat
Medeu

Medeu on samannimisessä laaksossa Kazakstanissa sijaitseva pikaluistelukompleksi. Se sijaitsee 1 691 metrin korkeudella merenpinnasta. Aikoinaan Medeu oli eräs nopeimmista pikaluisteluradoista maailmassa ja se on toiminut lukuisten arvokilpailujen isäntänä. Aikojen saatossa siellä on luisteltu kaikkiaan 170 maailmanennätystä. 

Neuvostoliiton romahdettua Medeo jäi retuperälle, eikä siellä käyty kilpailuja pitkiin aikoihin. Vuonna 2003 se kunnostettiin täydellisesti. Vuonna 2011 siellä järjestettiin Aasian talvikisojen jääpallokilpailut ja vuonna 2012 se toimi jääpallon MM-kilpailuiden pääareenana. Kazakstan haki myös vuoden 2014 talviolympialaisia.

Rataennätykset
500 m: 36,23 – Nick Thometz
1 000 m: 1.12,05 – Nick Thometz
1 500 m: 1.52,29 – Viktor Šašerin
3 000 m: 3.56,65 – Sergei Martšuk
5 000 m: 6.49,15 – Viktor Šašerin
10 000 m: 13.54,81 – Igor Malkov

Kansainväliset arvokilpailut
 Naisten pikaluistelun EM-kilpailut 1974 ja 1984
 Miesten yleisluistelijoiden MM-kilpailut 1988
 Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2012

Aiheesta muualla

 Virallinen sivu 

Neuvostoliiton pikaluistelu
Kazakstanin pikaluisteluradat
Tekojääradat
Almatyn rakennukset ja rakennelmat
Almatyn urheilu
Marita Cauthen

Marita Cauthen (s. 1948 Tampere) on Yhdysvalloissa asuva suomalaissyntyinen toimittaja.

Cauthen kirjoitti ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yhteislyseosta vuonna 1968. Saman vuoden syksyllä hän otti vuoden mittaisen au pair -pestin New Haveniin, Connecticutiin. Vuonna 1971 Cauthen muutti Massachusettsiin, lähelle Fitchburgia, jossa julkaistiin amerikansuomalaista Raivaaja-sanomalehteä. Hän tuli Raivaajan toimittajaksi vuonna 1981 ja toimi lehden viimeisenä päätoimittajana vuodesta 1984 sen lakkauttamiseen vuoteen 2009 saakka.

Cauthen opettaa suomen kieltä ja osallistuu aktiivisesti suomalaistoimintaan. Hän on myös Ulkosuomalaisparlamentin puhemiehistön jäsen. Presidentti Tarja Halonen myönsi vuonna 2004 Cauthenille Suomen leijonan ritarikunnan 1. luokan ritarimerkin.

Lähteet 
Ulkosuomalaisparlamentti
Demarin artikkeli

Suomalaiset toimittajat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Dino Meneghin

Dino Meneghin (s. 18. tammikuuta 1950 Alano di Piave) on italialainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.

Meneghin voitti seitsemän Euroliigan mestaruutta uransa aikana ja pelasi 13 kertaa Euroliigan finaalissa. Lisäksi hän voitti kaksi Saporta Cupia, yhden Korać Cupin, kaksitoista Italian mestaruutta sekä kuusi Italian cupia. Vuoden 1970 NBA:n varaustilaisuudessa Atlanta Hawks varasi Meneghinin yhdennellätoista kierroksella.

Vuonna 2009 Meneghin valittiin Italian koripalloliiton presidentiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lega Basket Serie A  
 FIBA Hall of Fame 

Italialaiset koripalloilijat
Italialaiset olympiamitalistit
Italialaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
John Wiley & Sons

John Wiley & Sons, Inc (myös Wiley) on kansainvälinen kustantamo, joka kustantaa akateemista kirjallisuutta, oppikirjoja ja julkaisusarjoja. Wiley InterScience on Wileyn maksullinen internet-palvelu, jossa on digitaalisessa muodossa lähes 1 500 julkaisusarjaa, noin 7 000 kirjaa, useita tietokantoja ja laboratoriomanuaaleja.

Kustantamo sai alkunsa New Yorkissa vuonna 1807, kun Charles Wiley aloitti 25-vuotiaana lakikirjoja painavan pienen kustantamon. Charles Wileyn kuoltua 1826 hänen poikansa John otti perheyrityksen haltuunsa vain 18-vuotiaana. Kustantamon nimeksi tuli John Wiley & Son, kun Johnin vanhin poika Charles liittyi yhtiön toimintaan vuonna 1850. Vasta Johnin toiseksi vahimman pojan William Halsted Wileyn tultua mukaan kustantamon toimintaan, sai kustantamo nykyisen nimensä. Kustantamo saavutti hiljalleen johtavan aseman tekniikan ja tieteen julkaisijana Yhdysvalloissa, ja tammikuussa 1904 perheyritys yhtiöitettiin. Samoihin aikoihin alkoi yhtiön kansainvälinen toiminta alkoi.

Wiley laajeni huomattavaksi kansainväliseksi julkaisijaksi 1960-luvulla, kun se perusti toimipisteitä eri mantereille. Vuonna 1961 Wiley otti haltuunsa Interscience Publishers -yhtiön ja vuotta myöhemmin yhtiön osakkeita tarjottiin ensi kertaa perheen ulkopuolisille. Perheyrityksestä tuli osakeyhtiö. Vuonna 1989 kustantamon julkaiseminen laajeni huomattavaksi, kun se osti biotieteiden alan kustantamon Alan R. Liss, Inc. Sitä seurasi monia muita yritysostoja, joista osa oli huomattavia. Vuonna 2007 Wiley muun muassa osti Blackwell Publishing -kustantamon osakkeita 527 miljoonalla punnalla. Blackwell julkaisi tuolloin noin 800 tieteellistä julkaisusarjaa, joten yhdistetyn Wileyn ja Blackwellin tieteellisten julkaisusarjojen määrän arvioitiin kohoavan noin 1 250:een.

Lähteet

Kustantamot
Yhdysvaltalaiset viestintäyhtiöt
Media-alan tuotemerkit
Barbie-elokuvat

Barbie-elokuvat ovat elokuvia, joiden päähenkilönä on kaunis vaaleahiuksinen Barbie. Elokuvia julkaistaan pääsääntöisesti kaksi kertaa vuodessa, keväällä ja syksyllä. Ne ovat lapsille ja koko perheelle suunnattuja tietokone-animaatioita. Niissä on värikkäitä maisemia, musiikki-, tanssi- ja seikkailukohtauksia. Elokuvien suomenkielisissä versioissa Barbien ääninäyttelijänä on muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta vuosina 2002-2015 toiminut lähinnä Sanna Majuri. Vuodesta 2016 lähtien Barbie-ääninäyttelijänä on toiminut Alina Tomnikov.

Elokuvat 

 Osa elokuvista on julkaistu myös sarjassa "Barbie klassikko"

Muita elokuvia

Tulevia elokuvia

Aiheesta muualla 
 Kotisivu 
 Barbie Movies Wiki (englanniksi)
 IMDb – ALL Barbie Movies made in Order 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Kalsiumfosfaatti

Kalsiumfosfaatti eli kalsiumortofosfaatti (Ca3(PO4)2) on kalsium- ja fosfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Luonnossa sitä esiintyy muun muassa apatiitti-, whitlockiitti- ja fosforiittimineraaleina. Ihmisten ja muiden selkärankaisten luusto koostuu muun muassa kalsiumfosfaatista.  Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteiden valmistuksessa.

Käyttökohteet 

Kalsiumfosfaattia käytetään lannoitteissa sekä elintarvikkeiden säilöntäainena, jauhonparanteena ja sulatesuolana. Kalsiumfosfaatin E-koodi on yhdessä kalsiumvetyfosfaatin ja kalsiumdivetyfosfaatin kanssa E 341.

Kalsiumfosfaattia käytetään myös keramiikan valmistuksessa, karjanrehun lisäaineena, sokerisiirapin selkeyttämiseen, muovien stabilisoijana ja puskuriliuoksissa.

Valmistus 

Lannoitekäyttöön tarvittava kalsiumfosfaatti saadaan luonnossa esiintyvistä mineraaleissa. Pienempiä määriä kalsiumfosfaattia voidaan valmistaa natriumfosfaatin ja kalsiumkloridin välisellä reaktiolla ammoniakin läsnä ollessa. Ainetta voidaan valmistaa myös neutraloimalla fosforihappoa kalsiumhydroksidilla.
2 H3PO4 + 3 Ca(OH)2 →  Ca3(PO4)2 + 6 H2O

Kalsiumfofaatista valmistetaan lannoitteissa käytettävää kalsiumdivetyfosfaattia käsittelemällä sitä rikkihapolla. Prosessin sivutuotteena syntyy lisäksi kalsiumsulfaattia.
Ca3(PO4)2 + 2 H2SO4 → Ca(H2PO4)2 + 2 CaSO4

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tricalcium phosphate 
ChemBlink: Calcium phosphate 

Fosfaatit
Kalsiumyhdisteet