joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Naisten seksuaalinen valta

Naisten seksuaalinen valta on vuonna 2008 ilmestynyt Henry Laasasen kirjoittama kirja, joka esittelee käsityksen naisten seksuaalisesta vallasta. Teos perustuu Laasasen sosiologian pro gradu -tutkielmaan. 

Laasasen tavoitteena on tuoda arkikeskustelun käsite naisten seksuaalisesta vallasta yhteiskuntatieteellisen keskustelun kohteeksi. Hänen mukaansa naisten seksuaalinen valta on eräs keskeisistä vallan muodoista yhteiskunnassa. Tämä valta siirtää varallisuutta ja muita voimavaroja miehiltä naisille. Miehille naisten seksuaalinen valta aiheuttaa kustannuksia, jotka ilmenevät miesten rooliodotuksen ahtautena ja suorituspakkona.

Laasasen mukaan naiset voivat vaikuttaa miesten käyttäytymiseen hallitsemalla miesten seksin saantia, sillä saadakseen seksiä miesten on ”maksettava” siitä jotenkin. Seksi on voimavara, jota nainen voi tarjota tai jonka tarjoamisesta nainen voi pidättäytyä. Tämä näkökulma on Laasasen mielestä vaiettu puheenaihe.

Kirjan lähteisiin sisältyy sosiologista, sosiaalipsykologista, evoluutiopsykologista, feminististä ja taloustieteellistä kirjallisuutta. Kirjan tavoitteeksi sanotaan yhteiskuntatieteiden ja sukupuolitutkimuksen vakiintuneiden ajattelumallien ravisteleminen.

Kirjan poistoyritys Turun kaupunginkirjastosta 
Turun kaupungin kirjastovirkailija poisti 23. joulukuuta 2017 omavaltaisesti kirjan kirjaston kokoelmasta, Facebookiin kirjoittamansa mukaan "kirja ei mennyt edes myyntikärryyn vaan suoraan rouhimoon". Asia sai julkisuutta sosiaalisessa mediassa, minkä jälkeen Turun kaupunginkirjaston seutupalvelupäällikkö totesi Turun kaupunginkirjaston Facebook-sivulla, että "toiminta ei ollut kirjaston toimintaperiaatteiden mukaista ja kirjasto on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin".

Katso myös 
 Hyvin opetettu mies

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirjoittajan aiheeseen liittyvä blogi
 
 Ylen Elävä arkisto: Henry Laasanen ja miesten tasa-arvo-ongelmat
 Stenbäck, Irma: Naisten seksuaalinen valtako tabu? Sosiologi Henry Laasanen herätti seksiteorioillaan kiivaan debatin. Helsingin Sanomat 15.3.2008.
 Paalanen, Tommi & Karhumäki, Aune: Vallaton vai valtava halu? – Naisten seksuaalisen vallan kriittistä arviointia Tieteessä tapahtuu 7/2008 (vol. 26)

Kirjat sosiologiasta
Vuoden 2008 kirjat
Sukupuolitutkimus
Suomalaiset tietokirjat
Regis Philbin

Regis Francis Xavier Philbin (25. elokuuta 1931 – 24. heinäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen televisiojuontaja. Hänet tunnetaan muun muassa Live with Regis and Kelly -show’sta, jota hän juonsi vuodesta 1983.

Philbin juonsi Yhdysvaltain Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaa vuosina 1999–2002, 2004 ja 2009. Lisäksi hän juonsi alkuperäisen yhdysvaltalaisen America's got Talentin ensimmäisen tuotantokauden.

Philbin voitti Emmy-palkintoja sekä sai tähden Hollywood Walk of Famelle (2003) ja sai nimensä Guinnessin ennätysten kirjaan eniten aikaa televisiokameran edessä viettäneenä ihmisenä.

Philbin kuoli 88-vuotiaana 24. heinäkuuta 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset juontajat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Alan Reed

Alan Reed oikealta nimeltään Edward Bergman (20. elokuuta 1907 – 14. kesäkuuta 1977) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Retu Kivisen ääniroolista 1960- ja 1970-luvulla.

Elämäkerta 

Alan Reed syntyi New Yorkissa, jossa hän opiskeli journalismia Columbia Universityssä. Valmistumisensa jälkeen Reed siirtyi esiintymään Broadwayn teatterinäytelmiin ja käytti usein kahta eri nimeä. Mikäli kyseessä oli koominen rooli, hän käytti taiteilijanimeään Alan Reediä, vakavammissa rooleissa taas oikeaa nimeään Edward Bergmania.

Teatterissa hänen äänilahjansa huomattiin ja Reed päätyi radioon, jossa hän teki pitkän menestyksekkään uran radionäyttelijänä ja -kuuluttajana esiintyen muun muassa NBC:n ja CBS:n radio-ohjelmissa. 1940-luvulla Reed siirtyi televisioon ja esiintyi aina 1960-luvulle asti usein vierailevissa rooleissa. Hän teki myös äänirooleja televisiossa 1950-luvulta lähtien uudelleen sitten radiossa esiintymisen jälkeen. Reedin tunnetuimmaksi rooliksi jäi animaatiohahmo Retu Kivinen, jota hän näytteli aína kuolemaansa saakka.

Reed kuoli sydänkohtaukseen Los Angelesissa 69-vuotiaana.

Aiheesta muualla 

Findagrave 
Voice Chasers 

Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Rize

Rize on kaupunki Turkin koillisosassa, Mustanmeren rannalla. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja vuonna 2013 sen asukasluku oli 104 508.

Historia

Bysantin valtakunnan aikana Rize tunnettiin nimillä Rhizus tai Rhizaion ja paikka oli linnoitettu. Kaupunki kuului Trebizondin keisarikuntaan, joka liitettiin vuonna 1462 Osmanien valtakuntaan. Osmanien kirjanpidon mukaan kaupungissa oli luostari ja siellä asui 215 kristittyä perhettä, sekä kaksi hiljattain islamiin kääntynyttä perhettä. Kaupunkia suojasi kakski linnoitusta. Monet alueen kylät säilyttivät pitkään kreikkalaiset nimensä. 1600-luvulla kaupunki kärsi abazojen ja kasakkojen hyökkäyksistä, minkä tähden sen rannikolle rakennettiin vartiotorneja. Vartiotornit olivat edelleen olemassa, kun mekhitiaristimunkki Minas Bizhishkian kävi alueella 1800-luvulla. Hänen mukaansa kaupungissa oli lisäksi yksi linnoitus ja muutamia kauppoja. Kaupunkiin oli jossain vaiheessa muuttanut Persian armenialaisia ja he olivat rakennuttaneet kirkon, joka oli kuitenkin jo kadonnut Bizhishkianin vieraillessa.

1800-luvulla Rize mainitaan useampaan otteeseen historiallisissa lähteissä liittyen paikallisen Tuzdju-oghullari -suvun kapinoihin sulttaani Mahmud II:ta vastaan. Suku oli vaurastunut maataloudella ja heillä oli hulppea palatsi Rizessä. Kapinoiden jälkeen suvun jäsenet karkotettiin Varnaan ja Ruseen. Vuonna 1877-8 Rizestä tuli osa vastaperustettua Lazistanin sandjakia ja siitä tehtiin alueen hallinnollinen keskus. Rize tunnettiin laadukkaista kankaistaan, joita vietiin myytäväksi aina Bagdadiin saakka. Vuoden 1890 paikkeilla kaupungissa oli 160 000 asukasta, joista 138 820 oli muslimeja. Kasvava väkiluku ajoi monet kaupungin asukkaat siirtolaisiksi esimerkiksi Istanbuliin ja Odessaan. Tilanne paheni ensimmäisen maailmansodan myötä ja 1920-luvulla esimerkiksi hedelmien ja pähkinöiden vienti romahti.

Valtio pyrki luomaan uusia tulonlähteitä paikallisille ja alueella järjestettiin useita kokeiluja. Niiden myötä aloitettiin kasvattamaan teetä. Tuotanto kiihtyi 1950-luvun jälkeen, mutta siitä ei koskaan tullut täysin kilpailukykyistä. Teen tuotanto on vähentynyt 1980-luvulta lähtien ja muuttoliike Istanbuliin ja Anatolian suurempiin kaupunkeihin on jatkunut. Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğanin isä on kotoisin Rizestä.

Liikenne

Kaupungista on tieyhteys Trabzoniin, idässä Hopaan lähellä Georgian rajaa ja etelässä Erzurumiin. Istanbuliin on laivaliikennettä.

Väestö
Vuonna 2013 Rizen asukasluku oli arviotla 104 508. Vuoden 2000 väkiluku oli 78 144.

Kaupungissa sijaitsee Recep Tayyip Erdoğanin yliopisto ja teentutkimuslaitos.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin kaupungit
Antiikin Kreikan siirtokunnat
Rex Reason

Rex Reason (30. marraskuuta 1928 – 19. marraskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi isänsä liikematkan takia Berliinissä, Saksassa.

Reason muistetaan muiden muassa elokuvista Tuntematon maailma (1955) ja Orjakauppias (1957), mutta hän esiintyi myös televisiosarjoissa. Hänen nuorempi veljensä oli näyttelijä Rhodes Reason.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Rhodes Reason

Rhodes Reason (19. huhtikuuta 1930 – 26. joulukuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi televisiossa, elokuvissa ja näyttämöllä.

Reason syntyi Glendalessa, Kaliforniassa, Rex Reasonin nuorempana veljenä. Hän oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian aktiivinen jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Kabasiitti

Kabasiitti on zeoliitteihin kuuluva hohtosilikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on (Ca,Na2,K2,Mg)Al2Si4O12 · 6H2O.

Kabasiitista tunnistetaan muunnokset kabasiitti-Ca, kabasiitti-K, kabasiitti-Na ja kabasiitti-Sr, riippuen ilmaistun kationin näkyvyydestä. Kabasiittia esiintyy tavallisimmin basalttikivien manteleissa.

Kabasiitti kiteytyy trigonaalisessa kidejärjestelmässä, ja sille on trigonaalisuudelle tyypilliset romboedriset kiteet. Kaksostuminen on tavallista, ja sekä kosketus- että tunkeutumiskaksosia esiintyy. Mineraali on väriltään valkoista, väritöntä, oranssia, ruskeaa, vaaleanpunaista, vihreää tai keltaista. Kabasiitin kovuus Mohsin asteikolla on 3–5 ja sen ominaispaino on 2.0–2.2. Sillä on lasimainen kiilto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mindat: Chabazite 
 Galleries.com: The mineral Chabazite 

Silikaattimineraalit
Dora Wahlroos

Anna Dorothée (Dora) Wahlroos (19. joulukuuta 1870 Pori – 21. maaliskuuta 1947 Kauniainen) oli Suomen taiteen kultakauden vähemmän tunnettu mutta lahjakas ja vasta 2000-luvulla arvonnousun osakseen saanut taidemaalari. Wahlroos eli aikana, jolloin miehet hallitsivat taidemaailmaa eikä nainen ollut arvostettu taiteilijana ja taidekoulutkin olivat naisilta suljettuja. Naisasialiike oli vasta nostamassa päätään. 

Wahlroosin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Johan Henrik Wahlroos ja Dorothée Augusta Henriette o.s. Fehn. Hän asui Turussa ja aikuisiässä Kauniaisissa. Hän oli kaksi vuotta kihloissa Emil Wikströmin kanssa.

Elämänvaiheita
Wahlroos sai koulutuksensa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1886–1889, Victor Westerholmin johdolla 1889–1890, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä 1890–1891, Hermann Groeberin johdolla Münchenissä Saksassa 1911 ja myös Pariisissa. Hän opetteli maisemamaalausta Ahvenanmaalla Önningebyn taiteilijasiirtokunnassa ja teki useita opintomatkoja Saksaan, Ranskaan ja Italiaan. Hän oli kihloissa Emil Wikströmin kanssa ja tutustui näin nuorsuomalaisiin. Ahvenanmaalla hän vietti kesät 1889 ja 1890 tutustuen suomalais-ruotsalaiseen taiteilijayhteisöön ja maisemamaalaamiseen. 

Wahlroos osallistui Suomen Taiteilijoiden ensimmäiseen näyttelyyn, ensimmäiseen kahdella ja seuraavaan seitsemällä työllä. Kun kihlaus purkautui, samalla katkesi yhteys Nuori Suomi -ryhmään. Wikström avioitui Wahlroosin ystävän Alice Högströmin kanssa 1895, mutta naisten ystävyys säilyi. Dora Wahlroos oli aluksi jopa suositumpi kuin Helene Schjerfbeck, mutta vuosien aikana hänet unohdettiin, koska häntä pidettiin vanhanaikaisena, sillä hänen työnsä olivat realistisempia kuin silloin muodissa olleet suuntaukset. Wahlroos oli hyvin tuottelias muotokuvamaalari. Hän on maalannut noin sata muotokuvaa. Vaikka suosio laski, hän tuli tilausmuotokuvilla hyvin toimeen ja pystyi hankkimaan naimattomien sisariensa kanssa 1921 huvilan, Villa Gernheimin, Kauniaisista. maalaamisen ohella hän harrasti sisustamista ja puutarhanhoitoa.

Wahlroosin julkisia töitä on Myrskylän kirkon vuorisaarna-aiheinen alttaritaulu (1896). Hän maalasi muotokuvia, nais- ja alastonkuvia, maisemia, kansankuvauksia ja omakuvia. Wahlroosin tuotanto oli parhaimmillaan uran alkupuolella, jolloin hänet palkittiin dukaattipalkinnolla. Hän elätti myöhemmin itsensä ja sisarensa muotokuvien tekemisellä, eikä muunlaiselle maalaamiselle jäänyt aikaa. Vanhuuden omakuva vuodelta 1943 kuitenkin kertoo hänen olleen uskollinen nuoruuden ihanteille.

Wahlroosin 50-vuotisen elämäntyön näyttely oli 2008 Turun ja Hämeenlinnan taidemuseoissa.

Palkintoja ja tunnustuksia
 Kolmas palkinto dukaattikilpailussa 1893

Teoksia

Lähteet
 Kuvataiteilijamatrikkeli.
 Kivirinta, Marja-Terttu: ”Dora Wahlroos ansaitsee näyttelynsä”, Helsingin Sanomat 12.2.2008, s. C 2. Artikkelin verkkoversio.

Viitteet

Kirjallisuutta
 
 Konttinen, Riitta: Dora Wahlroos: Taiteilijatarina. Otava, 2008.
 Tossavainen, Mari: Emil Wikström: Kuvien veistäjä. SKS, 2016.

Aiheesta muualla

 Museot.fi. 
 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Muotokuvamaalarit
James Hong

James Hong (s. 22. helmikuuta 1929 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Hongin isä oli Hongkongista tullut maahanmuuttaja. Myös poika sai varhaista opetusta Hongkongissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin kymmenvuotiaana ja opiskeli myöhemmin Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Blade Runner (1982) ja Säpinää Chinatownissa (1986).

Hong on myös ääninäyttelijä, joka on työskennellyt muiden muassa sarjoissa Jackie Chan seikkailee, Super Robot Monkey Team Hyperforce Go! ja Teen Titans sekä animaatioelokuvassa Mulan (1998).

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Aiheesta muualla 
  
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Annie-palkinnon saajat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt

Lähteet
Kolmisoppi (Kuopion kaupunginosa)

Kolmisoppi on Kuopion 30. kaupunginosa noin seitsemän kilometriä keskustasta etelään. Kaupunginosan itäraja kulkee osaksi valtatiellä 5. Alue on saanut nimensä siellä sijaitsevasta Kolmisoppi-järvestä. Alueella on myös pienempi, edelliseen laskeva Vuorilampi. Naapurikaupunginosia ovat Neulaniemi, Neulamäki ja Savilahti pohjoisessa, Särkiniemi ja Levänen idässä sekä Neulalampi etelässä. Lännessä kaupunginosa rajautuu Kallaveden Pilpanlahteen. 

Kolmisopen pohjoisosissa sijaitseva Kolmisoppi-Neulamäen luonnonsuojelualue on noin 200 hehtaarin kokoinen. Kolmisopessa sijaitsee myös Kolmisopen ryhmäpuutarha ja Pilpan maja. Kaupunginosan etelärajalla Kolmisopenrannassa on mökkiasutusta.

Kolmisoppi on antanut nimensä lähistöllä, mutta Neulalammen kaupunginosan puolella sijaitsevalle yritysalueelle. Yritysalueella sijaitsee esimerkiksi Kauppakeskus Kolmisoppi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kolmisoppi-Neulamäki (esite ulkoilualeen karttoineen, pdf) (kuopio.fi)
Neulamäki-Vuorilampi  (ikkunasuomenluontoon.fi)
Kolmisoppi-Neulamäki, Natura 2000-alue (ympäristo.fi)
Teemu Laine (koripalloilija)

Teemu Laine (s. 10. maaliskuuta 1977) on suomalainen entinen koripalloilija, joka toimi kaudella 2009–10 Korisliigassa pelaavan Namika Lahden apuvalmentajana. Kaudella 2005–2006 Teemu valittiin Korisliigan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi.

Katso myös 
 Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
 Luettelo 500 pallonriistoa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
August Nordenskiöld

August Nordenskiöld tai Nordenskjöld (6. helmikuuta 1754 Sipoo – 10. joulukuuta 1792 Sierra Leone) oli suomalainen kirjailija, alkemisti, Suomen vuoritoimen johtaja ja swedenborgilainen. Nordenskiöld valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1770 ja opiskeli kemiaa ja minerologiaa Turun akatemiassa. Tämän lisäksi Nordenskiöld johti Ruotsin kaivostoimintaa Suomessa.

Myöhemmin asuessaan Lontoossa hän sai välikäsien kautta yhteyden Ruotsin kuningas Kustaa III:een, joka alkoi rahoittaa hänen yrityksiään viisasten kiven valmistamiseksi. Innoituksensa hän oli saanut isänsä Carl Fredrik Nordenskiöldin ja setänsä Magnus Otto Nordenbergin kullanvalmistusteorioista. 1780-luvulla Nordenskiöld oli tutustunut Carl Bergklintiin ja perusti hänen kanssaan vuonna 1787 Uudenkaupungin Vallimäen rinteelle alkemistisen pajan, joka aloitti toimintansa 11. tammikuuta. August haaveili valmistavansa niin paljon kultaa, että rahan hirmuvalta saataisiin kukistettua. Varojen loputtua Nordenskiöld ja Bergklint joutuivat keskeyttämään hankkeen. Nordenskiöldin omaisuus pakkohuutokaupattiin.

Myöhemmin hän matkusti Englantiin ja sieltä Sierra Leoneen perustamaan suomalaista utopiayhteiskuntaa nimeltä Uusi Jerusalem. Paikalliset asukkaat eivät ihastuneet kyseiseen ideologiaan eivätkä orjuuden lakkauttamiseen, vaan August pahoinpideltiin hengiltä. Toisen version mukaan hän olisi kuollut johonkin paikalliseen kuumetautiin. ”Augustin pääkallo” ja alkemistinen uuni ovat nähtävillä suvun kartanossa Mäntsälässä Alikartanon museossa. Elämänsä aikana Nordenskiöld kirjoitti useita kirjoja alkemiasta ja Uuden Jerusalemin kirkosta.
Hänen veljenpojanpoikansa Adolf Erik Nordenskiöld oli myös kuuluisa tutkimusmatkailija ja Koillisväylän löytäjä.

Lähteet

Kullantekijät Uudessakaupungissa
Suomalaiset utopiayhteisöt

Teokset
 An ADDRESS to the True MEMBERS of the NEW JERUSALEM CHURCH, London 1789
 Församlings formen uti det Nya Jerusalem, af August Nordenskjöld Jesu Christi ringaste tiänare, Kjöpenhamn 1790
 Försök til en chemisk och metallurgisk afhandling, Turku 1772
 Oneiromantien; eller konsten at tyda drömar. Förra delen, Stocholm 1783
 Oneiromantien; eller konsten at tyda drömar. Andra delen, Stocholm 1783
 Plan for a free community upon the coast of Africa, London 1789

Teosten suomennoksia 
 Kane Kanerva: ”Adressi Uuden Jerusalemin Kirkon todellisille jäsenille”, Hermeetikko nro. 4, s. 308. Salakirjat, 2016. ISBN 978-952-7204-02-3

Suomalaiset kirjailijat
Alkemistit
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1754 syntyneet
Vuonna 1792 kuolleet
Viena Korhonen

Viena Maria Jolma, kirjailijanimeltään Viena Korhonen (13. joulukuuta 1905 Sotkamo – 29. joulukuuta 1992 Sotkamo) oli suomalainen Kainuussa asunut kirjailija.

Henkilöhistoria
Korhosen vanhemmat olivat vaatturi Aate Korhonen ja Auno Sofia Huotari ja puoliso vuodesta 1939 rakennusmestari Erkki Jolma. Korhonen valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1927 ja toimi opettajana muun muassa Kauhajoella, Turtolassa ja 1942-1944 Sotkamossa. 

Korhonen julkaisi 1930- ja 1940-luvulla neljä romaania ja voitti kaksi romaanikilpailua vuonna 1943.

Teokset
 Viimeiset muuttolinnut, romaani.   WSOY 1938
 Me emme lannistu, romaani.  WSOY 1943, I palkinto WSOY:n rakentavan työn romaanikilpailussa
 Armahdettu, romaani.  Aura, Turku 1943, I palkinto Auran romaanikilpailussa
 Ihmisyyden pelto, romaani.  WSOY 1946

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen kirjailijat -tietokanta 
 Kajaanin seminaarin kasvatit kirjailijoina.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Viena Korhosen Kontti-lehdessä 1920-luvulla ilmestyneitä kirjoituksia 

Suomalaiset kirjailijat
 Suomalaiset opettajat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Joensuun kanava

Joensuun kanava on sulkukanava joka sijaitsee Pielisjoella Joensuun kaupungin keskustassa Siltakadun kohdalla. Kanava on yksi kolmesta Pielisjoen sulkukanavista yhdessä Kaltimon ja Kuurnan kanavien kanssa. Ensimmäinen kanava paikalle rakennettiin vuosina 1876–1877. Kanavan pituus oli 537 metriä ja siinä oli yksi puinen sulku jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Tämä sulku uusittiin vuosina 1918–1923 betonirakenteiseksi.

Vanhan sulun paikalle rakennettiin vuosina 1971–1973 uusi suursulku, jonka pituus on 160 metriä, leveys 16 metriä ja syvyys 2,4 metriä. Nykyisessä sulussa on sektoriportit. Vanhasta sulusta on nykyisin säilynyt enää sulun itäpuolen kiveys.

Joensuun kanavan sulun ja Länsikosken välisessä saaressa sijaitsee Pielisjoen kanavoinnin muistomerkki, jonka tekijä on tuntematon. Muistomerkki räjäytettiin 1917, koska siinä kuvattua Venäjän kaksipäistä kotkaa pidettiin silloin vanhan tsaarinvallan symbolina. Pronssinen muistomerkki löytyi Pekkalan kartanosta ja palautettiin entiselle paikalleen vuonna 1968.

Kanavan yli kulkevan läppäsillan alikulkukorkeus on suljettuna 2,5 metriä. Sillan ja sulkuporttien koneistot ovat sähkömekaaniset. Kanavasta on mahdollista kulkea itsepalvelukäytöllä, mikäli sillan avausta ei tarvita. Pudotuskorkeus kanavassa on 0,3 metriä. 

Kanavan kaukokäyttökeskuksesta suoritetaan kaikkien Pielisjoen kanavien ja avattavien siltojen käyttö.

Kanavan ja avattavan sillan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Mismo Oy.

Kuvia

Lähteet 
 Suomen kanavat – Joensuun kanava
Väylävirasto – Joensuun kanava

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomen kanavat
Joensuun liikenne
Pielisen reitin valuma-alue
Pelican

Pelican on yhdysvaltalainen yhtye, jonka musiikkityyli luokitellaan yleensä post-metalliksi, koska siihen on yhdistetty post-rockin lisäksi doom metal -vaikutteita. Musiikki on raskasta, hidasta ja teemaltaan luonnonläheistä. Yhtye perustettiin Chicagossa, Illinoisissa vuonna 2001. Pelicanin levy-yhtiö on yhdysvaltalaisen Isis-yhtyeen jäsenen Aaron Turnerin omistama Hydra Head Records.

Kokoonpano

 Trevor de Brauw - kitara
 Bryan Herweg - basso
 Larry Herweg - rummut
 Laurent Schroeder-Lebec - kitara

Diskografia

Studioalbumit

Australasia (2003)
The Fire in Our Throats Will Beckon the Thaw (2005)
City of Echoes (2007)
What We All Come To Need (2009)

EP:t

Pelican (2001) 
March into the Sea (2005) 
Pink Mammoth (2007)

Split-julkaisut

Pelican/Scissorfight/The Austerity Program Split (2003)
Pelican/Playing Enemy Split (2005)
Mono/Pelican split (2005)

DVD:t

Live in Chicago 06/11/03 (2005)

Muut julkaisut

After the Ceiling Cracked (2008)

Aiheesta muualla
 Yhtyeen viralliset sivut 
 
 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Post-metal-yhtyeet
Harald Ertl

Harald Ertl (31. elokuuta 1948 – 7. huhtikuuta 1982) oli itävaltalainen autourheilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kausina – ja  saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä. Hän ajoi Heskethin-, Ensignin- ja ATS-tallin autoilla.Hänen paras sijoitus oli 7. sija Britannian Grand Prixissä 1976. Ertl keskeytti noin puolet kilpailuista.

Ertl oli yksi niistä kuljettajista yhdessä Guy Edwardsin, Arturo Merzarion ja Brett Lungerin  kanssa, jotka pelastivat Niki Laudan palavasta ajokista Nürburgringillä 1976. 

Ertl kuoli lento-onnettomuudessa 33-vuotiaana vuonna 1982.

Lähteet 

Itävaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Lento-onnettomuudessa kuolleet
Ani Lorak

Ani Lorak (, oikealta nimeltään Karolina Myroslavivna Kujek, ; s. 27. syyskuuta 1978, Kitsman, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen laulaja ja taiteilija, joka edusti Ukrainaa Eurovision laulukilpailussa Belgradissa 2008 kappaleella Shady Lady. Hän sijoittui finaalissa toiseksi 230 pisteellä.

Ani Lorakin on oikea nimi on Karolina Myroslavivna Kuiek, ja hän sai taiteilijanimensä kääntämällä etunimensä väärinpäin. Hän esiintyi sillä nimellä ensimmäistä kertaa maaliskuussa 1995 kun hän osallistui Morning Star -nimisen televisio-ohjelman laulukilpailuun, johon oli jo ilmoittautunut venäläinen Karolina-niminen laulaja.

Diskografia

Albumit
H’otšu letat (1996)
Ja vernus (1998)
www.anilorak.com (2000)
Tam, de ty ye (2001)
Mri Pro Mene (remixes)
Ani Lorak (2004)
Smile (2005)
Rozkažy... (2006)
15 (2007)
Solntse (2009)

Lähteet

Ukrainalaiset laulajat
Ukrainan euroviisuedustajat
Vuoden 2008 euroviisuedustajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Porvoon kirkkoyhteisö

Porvoon kirkkoyhteisö (tunnetaan myös nimellä Porvoon sopimus) on viidentoista eurooppalaisen anglikaanisen ja luterilaisen kirkon välinen sopimus, joka neuvoteltiin kirkkojen välillä Järvenpäässä vuonna 1992. Nimi tulee siitä, että viimeisenä neuvottelupäivänä vietettiin ehtoollista Porvoon tuomiokirkossa.

Sopimuksen tarkoituksena oli luoda kirkollinen yhteys Pohjoismaiden ja Baltian luterilaisten kirkkojen sekä Britannian ja Irlannin anglikaanisten kirkkojen välille. Tanskan ja Latvian luterilaisia kirkkoja lukuun ottamatta kaikki edellä mainitut kirkot allekirjoittivat Porvoon julistuksen 1996. Tanskan kansankirkko liittyi sopimukseen myöhemmin ja Latvian evankelis-luterilainen kirkko on tarkkailijajäsen. Sopimus on laajentunut myös Iberian niemimaalle.

Sopimusasiakirja, nimeltään Porvoon yhteinen julkilausuma, sisältää viisi lukua. Sopimuksen pääasiallinen sisältö on täyden ehtoollisyhteyden luominen sen allekirjoittaneiden kirkkokuntien välille. Lisäksi sopimus korostaa kristittyjen välistä ekumeenista ykseyttä. Mihin tahansa Porvoon kirkkoyhteisön jäsenkirkkoon kuuluvan henkilön katsotaan automaattisesti kuuluvan myös muihin kirkkoihin, ja hänellä on oikeus ottaa osaa sakramentteihin. Yhden jäsenkirkon pappi voi työskennellä myös muille kirkoille ja toimittaa jumalanpalveluksia.

Osanottajat 
1994
Viron evankelis-luterilainen kirkko
Liettuan evankelis-luterilainen kirkko
Norjan kirkko
Skotlannin episkopaalinen kirkko
Ruotsin kirkko
1996
Englannin kirkko
Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Irlannin kirkko
Islannin kirkko
Walesin kirkko
2001
Portugalin lusitaaninen kirkko
Espanjan reformoitu episkopaalinen kirkko
2010
Tanskan kansankirkko
2014
Latvian evankelis-luterilainen ulkomaankirkko
Ison-Britannian luterilainen kirkko

Tarkkailijajäsen:
Latvian evankelis-luterilainen kirkko vuodesta 1994

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Porvoon kirkkoyhteisön verkkosivut 
 Porvoon yhteinen julkilausuma

Ekumenia
Luterilaiset kirkot
Anglikaaninen kirkko
Samantha Smith

Samantha Reed Smith (29. kesäkuuta 1972 – 25. elokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen koulutyttö, joka tuli kuuluisaksi kirjoitettuaan kylmän sodan aikakaudella vuonna 1982 kirjeen Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerille Juri Andropoville. Hän tiedusteli Andropovilta tämän mielipidettä Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välisistä rauhanmahdollisuuksista. Smith oli erityisen huolestunut ydinsodan uhasta. Andropov vastasi kirjeellä, jossa hän vakuutteli rauhantahtoisuuttaan ja kutsui Smithin vierailemaan Neuvostoliittoon.

Smith vastasi kutsuun ja matkusti 7. heinäkuuta 1983 vanhempiensa kanssa Neuvostoliittoon, missä he vierailivat Leningradissa ja Moskovassa sekä pioneerileirillä Mustanmeren rannikolla. Vierailu sai paljon huomiota molempien maiden tiedotusvälineissä. Andropovia itseään Smith ei tosin päässyt tapaamaan. Hän kirjoitti vierailustaan vuonna 1985 julkaistun kirjan Journey to the Soviet Union.

Neuvostoliiton-vierailun jälkeen Smith osallistui myös joulukuussa 1983 Japanissa pidettyyn lastenneuvoston kokoukseen. Vuonna 1985 hänet valittiin Robert Wagnerin rinnalle päänäyttelijäksi televisiosarjaan Lime Street. Sarja jäi kuitenkin lyhytikäiseksi, sillä elokuussa 1985 Smith sai surmansa lento-onnettomuudessa.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Galicich, Anne: Samantha Smith. A Journey for Peace. Minneapolis: Dillon Press, 1987. ISBN 0-87518-367-0. 
 Smith, Samantha & Smith, Arthur: Journey to the Soviet Union. Boston & Toronto: Little Brown and Co., 1985. ISBN 0316801763.

Aiheesta muualla 
 SamanthaSmith.info. 
 

Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Sodanvastaiset aktivistit
Kylmä sota
Vuonna 1972 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Lento-onnettomuudessa kuolleet
Demokraattinen sosialistinen puolue

Demokraattinen sosialistinen puolue (, myöhemmin ) oli Japanissa vuosina 1960–1994 toiminut sosialistinen puolue. 

Puolue perustettiin vuonna 1960, kun ryhmä maltillisia poliitikkoja erosi Japanin sosialistisesta puolueesta. DSP kannatti sosiaalidemokratiaa ja hyvinvointivaltion rakentamista, vastusti totalitarismia ja tuki Japanin ja Yhdysvaltain välistä liittoa.  Puolueen perustajiin kuuluivat Nishio Suehiro (puheenjohtaja 1960–1967), Kasuga Ikkō (puheenjohtaja 1971–1977) ja Sasaki Ryōsaku (puheenjohtaja 1977–). Se oli sosialistisen internationaalin jäsen ja sai suuren osan kannatuksestaan Dōmei-ammattiyhdistysliikkeeltä.

1970- ja 1980-luvuilla DSP sai yleensä noin 6–7 prosentin äänisaaliin, mutta kärsi suuren vaalitappion vuoden 1990 vaaleissa. Se hajosi vuonna 1994 ja muodosti muutaman muun puolueen kanssa Shinshintō-puolueen, josta tuli vuoden 1996 vaaleissa suurin oppositiopuolue. Monet sen jäsenistä liittyivät myöhemmin Demokraattiseen puolueeseen.

Lähteet 

Japanilaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Sports Illustrated

Sports Illustrated on urheilua käsittelevä yhdysvaltalainen viikkolehti. Sen painetulla ja sähköisellä julkaisulla on noin 20 miljoonaa lukijaa.. Pääosa lehden lukijoista on miehiä. Eniten kansikuva-esiintymisiä on koripalloilija Michael Jordanilla ja toiseksi eniten nyrkkeilijä Muhammad Alilla.

Sports Illustrated on ilmestynyt vuodesta 1954 asti, ja se on ollut vuodesta 2019 asti Authentic Brands Groupin omistuksessa.

Vuosittain helmikuussa lehti julkaisee huippumallien ja eksoottisten kuvauspaikkojen avulla toteutetun, kauden uima-asumuotia esittelevän Sports Illustrated Swimsuit -numeron, joka on ollut useana vuonna maailman luetuin lehdennumero 60 miljoonalla lukijallaan. Vuonna 2016 numerosta tehtiin tuhatkunta radio- ja televisiojuttua ja yli 3 400 verkkoartikkelia, jotka keräsivät 13 miljardia sivunäyttöä. Pelkästään paperiversiolla oli 60 miljoonaa lukijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lehden verkkosivu

Urheilulehdet
Yhdysvaltalaiset aikakauslehdet
Dimensions (Believerin albumi)

Dimensions on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Believerin kolmas, vuonna 1993 julkaistu albumi. Sinfoninen metallisarja "Trilogy of Knowledge" kertoo neljässä osassa Kristuksen elämästä ja sisältää oopperalaulua, orkesterisoittimia, akustisia kitaroita, särökitaroita muiden muassa.

Äänitys ja yleiskatsaus
Dimensionsin esituotanto levytettiin Trauma Studiosissa, ja sen tuotti The Trauma Team sekä Ted Hermanson, joka vastasi studiotekniikasta. Häntä auttoi rumpali Joey Daub. Wyatt Robertson ja David Baddorf jättivät Believerin ennen kuin Dimensionsin äänitykset aloitettiin. Jim Winters liittyi basistiksi ja soitti albumilla basson lisäksi kitaraosioita. Tällä albumilla Glenn Fischbach soitti selloa, Scott Laird viuluja sekä alttoviulua, Julianne Laird Hoge tulkitsi sopraanolaulajana. Chris Gehringer masteroi albumin The Hit Factoryssa, New Yorkissa, ja kansitaiteen teki Dave McKean.

Dimensionsin sanoitukset käsittelevät teologiaa ja filosofiaa. Esimerkiksi kappaleen "Dimentia" sanoitukset käsittelevät filosofisia paradokseja sekä Sigmund Freudin, Thomas J. J. Altizerin, Ludwig Feuerbachin ja Jean-Paul Sartren pohdiskeluja Jumalan olemassaolosta. Kappaleessa lainataan erityisesti Altizerin kirjaa The Gospel of Christian Atheism, Sartren Being and Nothingness, Feuerbachin The Essence of Christianity sekä Freudin Dialogues Concerning Natural Religion.

Sinfoninen metallisarja ”Trilogy of Knowledge” on jaettu kolmeen osaan ja introon. Sarja on lähes 20-minuuttinen eeppinen kertomus Jeesuksen elämästä ja hyvän ja pahan tiedosta. ”Trilogy of Knowledge” esitteli toistamiseen Scott Lairdin sävellystyötä ja Julianne Laird Hogen sopraanolaulua.

Jeff Wagner ja Steve Wilson kirjoittivat kirjassa Mean Deviation: Four Decades of Progressive Heavy Metal, että "mitä tulee teknisiin metallialbumeihin, [Dimensions] on hyytävien kitarasoundien, kiemurtelevien riffien ja jatkuvien tempovaihtelujen mestariteos", ja että "Dimensionsilla Believer synnytti tiheän, haastavan progressiivisen metallimonoliitin, jolla on vähän vertaisia vuosienkaan jälkeen."

Kappaleluettelot
"Gone" (K. Bachman/ J. Winters) - 5:47
"Future Mind" (K. Bachman/ J. Daub/ J. Winters)- 5:34
"Dimentia" (K.Bachman/ J. Daub/ J.Winters/ D. Man)- 5:36
"What Is But Cannot Be" (K. Bachman/ J. Daub/ J.Winters/ D. Man) - 5:28
"Singularity" (K.Bachman/ J.Winters/ D. Man) - 4:24
"No Apology" (K.Bachman/ J. Daub/ J.Winters/ D. Man/ D. Baddorf) - 4:55
"Trilogy of Knowledge: Intro: The Birth" - 2:17 (S. Laird/ K. Bachman/ J. Daub/ J. Winters)
"Trilogy of Knowledge: Movement I: The Lie" - 5:27 (S. Laird/ K. Bachman/ J. Daub/ J. Winters)
"Trilogy of Knowledge: Movement II: The Truth" - 6:46 (S. Laird/ K. Bachman/ J. Daub/ J. Winters)
"Trilogy of Knowledge: Movement III: The Key" - 6:21 (S. Laird/ K. Bachman/ J. Daub/ J. Winters)

Muusikot
Kurt Bachman - laulu, kitara
Joey Daub - rummut
Jim Winters - basso, kitara
Scott Laird - viulu, alttoviulu
Glenn Fischbach - sello
Julianne Laird Hoge - sopraano
William Keller - puheääni

Lähteet

Vuoden 1993 albumit
Believerin albumit
Extraction from Mortality

Extraction from Mortality on yhdysvaltalaisen teknisen thrash metal -yhtye Believerin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1989. Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti albumin 33. sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listallaan.

Äänitys
Lukiossa yhtyeen keulahahmo ja kitaristi-laulaja Kurt Bachman tapasi Scott Lairdin, joka opiskeli ensimmäistä vuottaan musiikkiohjaajaksi. Kun Believer nauhoitti Extraction from Mortalityn nimikappaletta, yhtye pyysi Lairdia säveltämään kappaleelle sinfonisen intron. Vuonna 1989 Believer kirjoitti sopimuksen R.E.X. Recordsin kanssa, ja yhtiö julkaisi Extraction from Mortalityn. Pienten resurssien vuoksi yhtiö jakeli albumia lähinnä kristillisiin kirjakauppoihin. Albumin maine kuitenkin kiiri eteenpäin ja toi Believerille suosiota.

Yleiskatsaus
Albumi tuli tunnetuksi teknisyydestään ja aggressiivisuudestaan, ja erityisesti kappale "Shadow of Death" kuuluu Believer-ihailijoiden kestosuosikkeihin. "Shadow of Death" alkaa yksinäisellä, kolkolla ja säröttämällä kitaramelodialla ja kehittyy riitasointuisena polkevaksi komppikitaroiden kaaokseksi. Norjalainen tekninen death metal -yhtye Extol teki kappaleesta coverin ep:llään Paralysis vuonna 2001. Extraction from Mortalitya luokiteltiin toisinaan "death metaliksi" lähinnä raa'an äänituotantonsa vuoksi. "Unite" alkaa introlla, joka sisältää industrial-vaikutteita ja erikoisia ääninäytteitä. Albumin päättävä "Stress" on humoristinen ja rento kappale, joka kehottaa, että ei kannata murehtia asioista, joille ei voi mitään.

Vastaanotto
Extraction from Mortality sai huomiota sekä kristittyjen, että ei-kristittyjen metallimusiikin harrastajien joukossa, ja vuonna 1990 Believer pääsi Roadrunner Recordsille. R.E.X. Records kuitenkin julkaisi Believerin seuraavat julkaisut kristillisille markkinoille, kun taas Roadrunner jakeli albumia valtavirran markkinoille.

"Vile Hypocrisysta" julkaistiin remix-versio kokoelma-albumilla Argh!!!, ja ennen julkaisematon demokappale nimeltä "The Chosen" päätyi East Coast Metal -kokoelma-albumille, joka esitteli Yhdysvaltojen itärannikon johtavia kristillisiä metalliyhtyeitä.

Extraction from Mortalitya oli vuosia vaikea löytää, ja sen kappaleita myytiin korkeilla hinnoilla verkkohuutokaupoissa. Levy-yhtiö nimeltä M8 Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2001, mutta painetut 2000 kappaletta myytiin nopeasti loppuun. Julkaisu sisälsi lisäkappaleena "The Chosenin". Vuonna 2007 puolalainen yhtiö Metal Mind Productions uudelleenjulkaisi albumin digipak-formaatissa, ja painosmäärä oli 2000 kopiota.

Kappaleluettelo
Unite - 6:39
Vile Hypocrisy - 5:35
D.O.S. (Desolation of Sodom) - 4:19
Tormented - 3:50
Shadow of Death - 4:19
Blemished Sacrifices - 3:54
Not Even One - 3:33
Extraction from Mortality - 6:07
Stress	- 3:01

Muusikot
Kurt Bachman - kitara, laulu
Joey Daub - rummut
Howe Kraft - basso
David Baddorf - kitara

Lähteet

Vuoden 1989 albumit
Believerin albumit
Jim Bedard

James Arthur "Jim" Bedard (s. 14. marraskuuta 1956 Niagara Falls, Kanada) on kanadalainen entinen NHL-jääkiekkomaalivahti, joka pelasi urallaan myös 14 vuotta Suomessa. Pisimpään Bedard pelasi TuTon paidassa, viisi kautta, mutta Bedard pelasi myös Hämeenlinnan Pallokerhossa, Tepsissä, Imatran Ketterässä, Kiekko-67:ssa sekä Turku HT -joukkueessa.

Bedard pelasi vuosina 1972–1976 Kanadan nuorisosarjoissa. Vuonna 1976 Washington Capitals varasi Bedardin varausnumerolla 106 (9. kierros). Bedard pelasi kaksi seuraavaa kautta NHL:ssä ja seuraavat vuodet maansa alemmilla sarjatasoilla, kunnes siirtyi kaudeksi 1980–1981 Suomeen ja pelasi täällä uransa loppuun asti SM-liigaa ja jääkiekon ykkösdivisioonaa. 

Bedard nosti kahteen otteeseen jääkiekon ykkösdivisioonajoukkueen SM-liigaan: HPK:n kaudella 1987–1988 sekä TuTon kaudella 1993–1994, uransa viimeisellä kaudella.

Aktiiviuransa jälkeen Bedard toimi Euroopassa maalivahtivalmentajana, kunnes siirtyi Detroit Red Wingsin maalivahtivalmentajaksi vuonna 1997. Bedard voitti joukkueen maalivahtivalmentajana Stanley Cupin vuosina 1998, 2002 ja 2008

Bedardin ura 1972–1994 
 1972–73: Welland Sabres, SOJHL (juniorisarjaa)
 1973-74: Sudbury Wolves, OHA-Jr.(juniorisarjaa)
 1974–76: Sudbury Wolves, OMJHL(juniorisarjaa)
 1976–77: Dayton Gems 	IHL
 1977–78: Washington Capitals, NHL
 1977–78: Hershey Bears, AHL
 1978–79: Washington Capitals, NHL
 1978–79 	Hershey Bears, AHL
 1979–80 	Hershey Bears, AHL / Cincinnati Stingers / Rochester Americans / Tulsa Oilers, CHL / Dayton Gems, IHL
 1980–82: TPS, SM-liiga
 1982–83: Imatran Ketterä, I-div.
 1983–87: TuTo, I-div.
 1987–88: HPK, I-div. (joukkue nousi SM-liigaan)
 1988–89: HPK, SM-liiga
 1989–92: Kiekko-67, I-div.
 1992–93: Turku HT, II-div.
 1993–94: TuTo, I-div. (joukkue nousi SM-liigaan)

Palkinnot 
 Stanley Cup 1998, 2002, 2008 (Detroit Red Wingsien maalivahtivalmentajana)

Aiheesta muualla 
 
 Bedardin biografia Legends of Hockey -sivustolla 
 Bedardin biografia Hockey Draft Central -sivustolla 

Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Washington Capitalsin varaamat pelaajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Pringles

Pringles on Kellogg Companyn perunalastumerkki. Tavanomaisista perunalastuista poiketen Pringlesit painetaan taikinamassasta ennen paistamista, minkä ansiosta ne ovat säännöllisen muotoisia. Pringles-lastut myydään putkilomaisessa pakkauksessa, ja niiden logona on viiksekäs hahmo. 

Ensimmäiset Pringlesit tulivat myyntiin Yhdysvalloissa lokakuussa 1968. Nimitys ”Pringles” otettiin satunnaisesti Cincinnatin puhelinluettelosta kadunnimestä Pringle Avenue, sillä se kuulosti sen laatijoiden mukaan sopivalta. Alun perin perunalastujen nimenä oli ”Pringle’s Newfangled Potato Chips”, mutta markkinoiden laajennuttua se lyhennettiin. Suomessa Pringlesit tulivat myyntiin vuonna 1999. Siihen aikaan niitä mainostettiin lauseella "Once you pop, you can't stop." Mainoksissa käytettiin Solid Base -yhtyeen saman nimistä kappaletta.

Pringlesit valmistetaan perunajauhoista, maissijauhoista, vehnätärkkelyksestä ja riisijauhoista yhdessä rasvan, emulgointiaineen, mausteiden ja suolan kanssa. Perunajauhopitoisuus on noin 42 prosenttia. 

Patentin mukaan Pringles-lastut kehitti Ohion Montgomerystä kotoisin ollut Alexander Liepa. Paistomenetelmän kehitti tieteiskirjailijanakin tunnettu Gene Wolfe ja taikinanvalmistusmenetelmän Len Hooper.

Kellogg osti Pringlesin Procter & Gamblelta alkuvuodesta 2012.

Maut 
Flavors
 Original (perinteinen) – myös 40 gramman pakkauksena
 Paprika (paprika) – myös 40 gramman pakkauksena
 Sour Cream & Onion (hapankerma ja sipuli) – myös 40 gramman pakkauksena
 Hot & Spicy (tulinen ja mausteinen)
 Sea Salt & Black Pepper (merisuola ja mustapippuri)
 Cheese & Onion (juusto ja sipuli)
Cheesy Cheese (juusto cheddar)
 Rosemary & Olive Oil (rosmariini ja oliiviöljy)
 Dill (tilli)
 Salt & Vinegar (suola ja etikka)
 Ketchup (ketsuppi)
 Grill (grillimauste)
 Pizza (pizzan makuinen)

Rice Infusions
 Sour Cream & Onion (hapankerma ja sipuli)
 Hot & Spicy (tulinen ja mausteinen)

Xtreme
 Exploding Cheese & Chilli (räjähtävä juusto ja chili)
 Flamin Chili Sauce (liekehtivä chilikastike)
 Spicy Sour Cream & Onion (mausteinen hapankerma ja sipuli)
 Fiery Wasabi (tulinen wasabi)
 Blazing BBQ (leimuava BBQ)
 Sizzlin’ Spicy Bacon (tirisevä mausteinen pekoni)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tuotteen viralliset kotisivut

Perunalastut
Elintarvikealan tuotemerkit
Hannu Takala

Hannu Tapani Takala on suomalainen säveltäjä, muusikko ja sanoittaja. Takala asuu vaimonsa kanssa Aurassa, jossa hänellä on oma studio, Auran äänipaja.

Takala on levyttänyt pääosin iskelmää, mutta myös lastenmusiikkia 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on levyttänyt muun muassa pitkäsoiton Hammond suosikit (1985), jossa hän esittää iskelmähittejä Hammond-uruilla.

Takala on toiminut paitsi muusikkona, myös säveltäjänä ja sovittajana, tehden kappaleita muun muassa Lea Lavenille.

Hannu Takala on tehnyt myös tilaustyönä kappaleita muunlaisiinkin tarkoituksiin. Takalan käsialaa on jääkiekkojoukkue TuTon tunnuskappale "Lättyä pussiin", joka on soinut vuodesta 1993 asti TuTon kotipeleissä. Takala vieraili vuonna 2008 myös TuTon ottelussa, jossa TuTo pelasi Mestis-finaaleja Kajaanin Hokkia vastaan. Tuolloin koko yleisö lauloi Lättyä Pussiin -kappaleen.

Omassa studiossaan Takala on nauhoittanut muun muassa Jonna Tervomaan, Kike Elomaan ja Erkki Liikasen musiikkia.

Diskografia (osittainen) 
 Yellow: Keltakuume (1975, Finnlevy SFLP 9561)
 Kesän 81 kovat kotimaiset (1981, mukana kokoelmalevyllä)
 Lasten musiikkiparaati (1984, mukana kokoelmalevyllä)
 Hammond suosikit (1985, Master tktc 44)
 Lasten tv-suosikit (1986, Sateenkaari, satlp 1003)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Takalan studion Auran Äänipajan kotisivut
 
 
 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset säveltäjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Venäjän maalaki

Venäjän maalaki on moniselitteinen, eikä tulkinnaltaan vakiintunut kokonaisuus. Maahan voi kohdistua omistus- ja käyttöoikeuksia. Uskottu omistusoikeus voi osoittautua vain käyttöoikeudeksi, johon ei voida soveltaa perintöoikeutta. Maata ei kansallistettu Neuvostoliiton aikana, vaan se jäi vain olemaan, sitä ei käsitelty varsinaisena tuotantovälineenä.

Maan luokittelu 
Venäjän federaation laki jakaa maan seitsemään eri luokkaan; 
 Maatalousmaa 
 Taajama-maa 
 Teollisuus- ja armeijanmaa, muu erityismaa 
 Metsämaa 
 Suojelumaa 
 Vara-maa 
 Vesistöjenmaa

Maan käyttötarkoituksen vaihtaminen luokkien välillä on hankala ja byrokraattinen toimenpide. Päätökset luokan vaihdosta  tehdään Venäjän federaation virastojen välityksellä  lopulta korkeimmalla mahdollisella  tasolla.  

Osa maasta on vaihdannan piirissä. Maanomistaja voi olla rekisteröity yksityinen juridinen henkilö, kuten yhtiö tai julkinen oikeushenkilö, kuten kunta tai Venäjän federaatio eli valtio. Maata voi omistaa myös ulkomaalainen tietyin rajoituksin. Tiettyjen luokkien maata voi ostaa, myydä ja vuokrata. Kerrostalosta huoneiston ostanut ostaa samalla osuuden talon maa-alueesta, koska Venäjällä kerrostalohuoneisto lasketaan kiinteäksi omaisuudeksi.

Metsämaa 
Venäjän valtio omistaa kaiken metsämaan ja myöntää metsäpiirien välityksellä  hakkuuoikeuksia hakattaviin puihin. 

Tosin siviililaki käsittelee metsääkin kiinteistönä, joten metsälaki on sen kanssa ristiriidassa. Metsä ja maapohja eritellään siten, että yksityinen omistus voi kohdistua vain metsään, ei varsinaiseen maapohjaan.

Metsämaahan kohdistuu myös muita käyttöoikeuksia, kuten jokamiehenoikeus marjastamiseen, sienestämiseen ja liikkumiseen. Maapohjaan voi kohdistua kaivos- tai maa-aineksen otto-oikeuksia.  Metsämaahan voi saada metsästysluvan.

Hakkuiden suorittaminen on tarkoin normitettu, ja viranomaiset valvovat niitä. Käytännössä paikallinen metsäpiiri vuokraa metsän hakkuuyhtiölle, jolloin sille syntyy laillinen hakkuuoikeus, ja sen jälkeen yhtiö omistaa kaatamansa puutavaran. Vuokraukseen liittyy myös tiettyjä velvoitteita metsän hoitamisesta. Vuokrasopimukset tehdään tavallisesti 49 vuodeksi. Hakkuuoikeuden lisäksi metsämaahan voi kohdistua jonkun toisen tahon oikeus samanaikaisesti.

Taajamamaa 
Nykyinen maalaki lähtee siitä että kaikkien liike- ja asuinrakennuksien tonttimaa yksityistetään.

Lähteet 
 Idän metsätieto, Luonnonvarakeskus 
 Venäjän metsäoikeus

Venäjän laki
Pop Story

Pop Story oli ensimmäinen suomalainen värivideotekniikalla toteutettu televisio-ohjelmasarja. Ohjelman alaotsikkona oli Svengaten väreissä. Sitä tehtiin monikameratuotantona vuosina 1971–1972 Yleisradion Pasilan tv-keskuksen studio 4:ssä, joka oli juuri muunnettu mustavalkoisesta videotekniikasta PAL-värijärjestelmään. Tätä Yle TV1:n Viihdetoimituksen ohjelmaa tuottivat, toimittivat ja ohjasivat Erkki Pohjanheimo ja Uolevi Taskinen .

Ohjelmassa esitettiin suomalaista pop- ja rockmusiikkia sekä tuoreita ulkomaisia musiikkivideoita. Kaikki kotimainen musiikki pyrittiin nauhoittamaan ”livenä” ainutkertaisuuden saavuttamiseksi. Ohjelmassa esiintyi Suomen suosituimpia solisteja kuten Danny, Kirka, Kristiina Hautala, Frederik ja Raya sekä huipulla olevia tai sinne nousevia rockyhtyeitä kuten Eero & Jussi and The Boys, Elonkorjuu ja Noidannuoli. Pop Storyn kotibändinä oli Lyly Rajalan Made in Finland -yhtye, jossa soitti joukko tunnettuja muusikoita, kuten kosketinsoittaja Veikko Samuli, saksofonisti Kalle Fält ja kitaristi Seppo "Kala" Alajoki. Pohjanheimo ja Taskinen myös haastattelivat esiintyviä artisteja. 

Studio 4:ssä oli vain kaksi värivideokameraa, mutta Pohjanheimo ja Taskinen hyödynsivät kuvanauhoitusta käyttämällä niin sanottua playback-tekniikkaa. He kuvasivat kunkin esityksen ensimmäisessä otossa keskimäärin vain joka toisen kuvan ja ajamalla tämän masteroton uudelleen studioon lisäsivät siihen joka toisen kuvan. Näin saatiin aikaan tilanne, jossa musiikkinumeroita oli kuvattu neljällä kameralla.

Syksyllä 1971 Pop Story oli Katso-lehden lukijaäänestyksessä television 99 ohjelmasta vähiten suosittujen joukossa (sijoitus 90/99). Katsojia sillä oli runsaat 400 000.

Ohjelman osat ja esiintyjät

Pop Story 1. Lähetys 16.9.1971, kesto 45' 
 Muska
 Seidat
 Woodoo
 Made in Finland 

Pop Story 2. Lähetys 15.10.1971, kesto 45' 
 Petri & Pettersson Brass
 Made in Finland
 Muut tiedot puuttuvat

Pop Story 3. Lähetys 18.11.1971, kesto 36’57” 
 Kristiina Hautala 
 Noidannuoli
 Kirka 
 Elonkorjuu
 Free 
 Shocking Blue 
 Christie 
 Made in Finland

Pop Story 4. Lähetys 9.12.1971, kesto 42’46”  
 Danny
 Carita ja Marianne
 Eero & Jussi and The Boys
 Keijo Minerva
 Deep Purple
 Buck Owens
 McGuinnes Flint
 Made in Finland

Pop Story 5. Lähetys 5.1.1972, kesto 45' 
 Lea Laven
 Kisu
 Maria Marén
 Gugi
 Arto Vilkko
 Wigwam
 Ulkomaisia videovieraita
 Made in Finland

Pop Story 6. Lähetys 3.2.1972, kesto 45' 
 Mendoza (Ruotsi)
 Iris Keinänen
 Tapani Kansa
 Simon Scott
 Made in Finland

Pop Story 7. Lähetys 2.3.1972, kesto 45' 
 Pauliina
 Jukka Kuoppamäki
 Calle Fält
 Markku Suominen
 Harri Saksala
 Kalevala
 Smokings
 Made in Finland

Pop Story 8. Hengellinen Pop Story. Lähetys 30.3.1972, kesto 47’55” 
 Frederik
 Calle Fält
 Kirka
 Raya
 The Forerunners
 Tapani Karhu
 Made in Finland

Pop Story 9. Lähetys 25.5.1972, kesto 45' 
 Muska
 Pirkko Saanakorpi
 Raya Alenius
 Markku Aro
 Pastori Pohjalainen (Pekka Pajula) & Defiers
 Ulkomaisia videovieraita
 Made in Finland

Aiheesta muualla 
 Yle Elävä arkisto: Pop Story
 Sunny Notes/Erkki Pohjanheimo

Lähteet

Musiikkiohjelmat
Yle TV1:n televisio-ohjelmat
1970-luvun televisiosarjat
Sosiaalidemokraattinen puolue (Japani)

Japanin sosiaalidemokraattinen puolue ( Shakai minshu -tō) on vuonna 1996 perustettu poliittinen puolue Japanissa.

Ideologia 

Puolue kannattaa kuolemanrangaistuksen poistamista, hyvinvointipalvelujen lisäämistä, hiilipäästöjen leikkaamista 15 %:lla ja Yhdysvaltain kanssa solmitun sotilasliiton purkamista.

Aiheesta muualla 
 Japanin sosiaalidemokraattisen puolueen viralliset sivut

Japanilaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Luettelo vastarintaryhmistä Irakissa

Tällä sivulla luetellaan Irakissa toimivia vastarintaryhmiä.

Baathistit

 Al-Awdah
 Fedayeen Saddam
 Jihaz al-Iilam al-Siasi lil hizb al-Baath
 Katibat al-Fursan

Kansallismieliset šiiat

 Asaeb Ahlul Haqq
 Kataeb Hizbollah
 Kata'ib al-Karbala
 Qatta'ab al-Imam al-Hussein
 Saraya al-Difa an al-Atabat al-Muqaddasah

Kansallismieliset sufit

 Jaish Al Naqshbandiya
 Kata’ib al-Junayd al-Jihadiyah

Kansallismieliset sunnit

 Al-Jabhah al-Islamiyah al-Muqawamah al-Iraqiyah (Jaami)
 Al-Katibat al-Khadra
 Hasad al-Muqawamah al-'Iraqiyah
 Irakin Islamilainen Armeija
 Jaish al-Fatiheen
 Jaish al-Muhammad
 Jaish al-Mujahideen
 Jaish al-Mujahideen
 Jaish al-Mujahideen fi al-Iraq
 Jaish al-Rashedeen
 Kataeb al-Fath al-Islami
 Kata'ib al-Tha'r al-Iraqi
 Katibat al-Rasd min Ajl al-Iraq
 Katibat al-Waqqas al-Islamiya
 Liwa al-Islam
 Saraya al-Shuhuada al-Jihadiyah fi al-Iraq
 Vuoden 1920 vallankumousprikaatit

Kurdiryhmät

 Ansar al-Islam
 Ansar al-Sunnah
 Jihad Pegah

Šiiamilitiat

 Mahdin armeija

Sunni-islamistit ja salafilaiset

 Abu al-Abbas
 Irakin al-Qaida
 Jaish Abi Bakr al Siddiq al Salafi
 Jaish al-Taifa al-Mansoura
 Jama'at al-Tawhid wal-Jihad
 Kataab Ashbal Al Islam Al Salafi
 Katbiyan Ansar Al-Tawhid wal Sunnah
 Majlis Shura Mujahideen fi al-Iraq
 Ninawa Mujahideen
 Sa'd ibn Abi-Waqqas
 Saraya al-Ghadhab al-Islami
 Saraya al-Suqur
 Saraya Asad-Allah al-Ghalib
 Saraya Usud al-Tawhid
 Usd Allah

Ulkomaiset vapaaehtoiset

 Fallujah Mujahideen

Katso myös

 Irakin vastarinta

Lähteet

 Guide: Armed groups in Iraq
 Iraq’s resistance evolves

Irakin vastarinta