Berkeleyn mafia

Berkeleyn mafia termiä käytettiin Yhdysvalloissa koulutettujen, indonesialaisten taloustieteilijöiden ryhmästä. Heidän voimanponnistukset toivat Indonesian takaisin kamalista taloudellisista olosuhteista ja nälänhädän reunalta 1960-luvun puolivälistä. Heidät nimitettiin virkoihinsa 'New Order' -hallinnon varhaisessa vaiheessa Seurasi lähes kolmen vuosikymmenen talouskasvu. Heidän voimanponnistuksensa myös saivat alkuun pitkän Yhdysvaltain ja Indonesian välisen strategisen yhteistyön, joka oli tärkeä Kylmän sodan aikana. Indonesialainen kirja "Mafia Berkeley" opetti Budiono ja Dorojatun Kuntcorojakti (molemmat termit ovat indonesialaisia) miehinä, joihin tämä termi viittaa.

Ryhmän alkuperä
1940-luvun puolivälissä taloustieteilijät, joista tuli Berkeleyn mafia, olivat opiskelijoita Indonesian yliopiston (FEUI) taloustieteen laitoksella. Tiedekunnan johtaja oli ekonomisti Sumitro Djojohadikusumo, joka oli ollut hallituksen kauppaministerinä sekä valtionvarainministerinä. Sumitronin, joka oli ainoa opettaja taloustieteen tohtorin tutkinnolla, piti kääntyä ulkomaisten luennoitsijoiden Hollannista sekä muiden tiedekuntien luennoitsijoiden puoleen avustaakseen opiskelijoiden koulutusta FEUI:ssa. Kun jännitys Indonesian ja Alankomaiden hallituksen välillä Länsi-Irianista (nykyisin Länsi-Papua) kasvoi hollantilaiset luennoitsijat alkoivat jättää maata taakseen. Sumitro kääntyi Fordin säätiön puoleen saadakseen apua. Fordin säätiö aloitti prosessin, jossa FEUI:n opiskelijoita valittiin ulkomaisiin opintoihin Kalifornian yliopistoon Berkeleyhin. Fordin säätiö teki joitain esivalmisteluita, ja ulkomaisten opintojen ohjelma alkoi 1957. 1960-luvun alussa kaikki opiskelijat, jotka oli lähetetty ulkomaille olivat kotiutuneet Kalifornian yliopistosta ja he olivat ottaneet virkoja luennoitsijoina armeijan joukoissa ja Command Collegessa (SESKOAD).

Yhteistyö New Orderin kanssa

Vuonna 1966 kenraali Suharto otti haltuunsa toimeenpanovallan Indonesiassa presidentti Sukarnolta. Vaikka hänestä ei tullut presidenttiä vielä kahteen vuoteen, Suharto alkoi säätää perusteita, joista rakennettaisiin maan New Order -hallinto. Loppuvuodesta 1966 Suharto piti SESKOAD:ssa seminaarin, jossa keskusteltiin taloudellisista ja poliittisista asioista ja miten New Order tulisi lähestymään näitä ongelmia. FEUI:n taloustieteilijät, johtajanaan Widjojo Nitisastro, ilmoittautuivat seminaariin. Seminaarin aikana taloustieteilijät esittelivät ideoitaan ja poliittisia suosituksia. Esitelmät vaikuttivat Suhartoon, joka laittoi heidät välittömästi tekemään yhteistyötä taloustieteen ja rahoituksen saralla. Suharto julkaisi 3. elokuuta 1966 heidän neuvostaan ohjelman Indonesian talouden vakauttamiseksi ja kuntouttamiseksi. Vaikutus oli välitön. 

Suharton ollessa vallassa inflaatio laski vuoden 1966 huipputasolta 650 prosentista 13 prosenttiin vuoteen 1969 mennessä. Ohjelmaan sisältyi myös maan infrasktruurin parantaminen ja maanviljelyn kehittäminen. Kun Suharto viimein tuli presidentiksi vuonna 1967, Berkeleyn mafia palkittiin ministeripaikoilla Suharton valtioneuvostossa. Näiltä paikoilta Berkeley mafia onnistui vaikuttamaan talouspolitiikkaan ja ohjaamaan Indonesian ennennäkemätöntä talouskasvua.

Berkeleyn mafian liberaali lähestymistapa talouteen ei ollut kaikkien mieleen. New Orderin sisällä he ottivat yhteen opposition kanssa. Kenraaleiden kuten Ali Murtopon, Ibnu Sutowon ja Ali Sadikinin lähestymistapa talouteen oli enemmän talousnationalistinen luonteeltaan. 1970-luvun puolivälin öljyboomin alussa Suharto kallistui enemmän talousnationalistien kannalle, jonka seurauksena Berkeley mafian valta väheni. 
Suharto kääntyi Berkeleyn mafian kannalle uudelleen 1980-luvun puolivälissä, kun öljyn hinta alkoi laskea ja sen mukana myös Indonesian talous. Berkeleyn mafia johti liberalisaatiota, deregulaatiota ja sen lopputuloksena Indonesian talous kasvoi uudelleen.
Jälleen kerran Indonesian talous alkoi kasvaa ja jälleen kerran Berkeleyn mafia kohtasi poliittisen opposition. Tällä kertaa heidän vastustajansa olivat Sudharmono ja Ginanjar Kartasasmita, jotka puolustivat talousnationalismia, sekä B. J. Habibie, joka halusi teknologia-keskittynyttä talouskehitystä. Kuten aikaisemmin, Suharto kääntyi talousnationalistien kantaan ja Berkeleyn mafian valta heikkeni. Kuitenkin, he jotakuinkin säilyttivät vaikutuksensa hallituksessa, koska Widjojo pysyi hallituksen taloudellisena neuvonantajana.

Berkeleyn mafia uudistuksen aikaan

Berkeleyn mafian ulkopuolelta ainoastaan Widjojo jatkoi vaikuttamistaan hallintoon Indonesian uudelleenmuodostamisen aikaan tullen presidenttien taloudelliseksi neuvonantajaksi Habibielle, Wahidille, ja Megawatille.

Jäsenet

Berkeley mafian jäsenet olivat:

Widjojo Nitisastro
Ali Wardhana
JB Sumarlin
Subroto
Emil Salim

Katso myös
Chicagon pojat

Lähteet 

Indonesian talous