joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vanhakaupunki

Vanhakaupunki tai vanha kaupunki on nimitys, jota käytetään useiden kaupunkien vanhoista – yleensä vanhimmista – osista. Monesti vanhakaupunki on myös jonkinlaisen suojelun kohteena, ja merkittävimpiä on kirjattu muun muassa Unescon maailmanperintöluetteloon.

Vanha kaupunki sijaitsee usein (joskaan ei välttämättä) kaupungin keskustassa ja sen rakennuskanta ja asemakaava ovat tyypillisesti selvästi vanhemmat kuin keskustan muissa osissa. Monesti vanha kaupunki on se alue, jolle kaupunki on alkujaan perustettu.

Pohjois-Afrikan arabimaiden kaupunkien vanhoista muurien ympäröimistä keskustakortteleista käytetään nimitystä medina.

Vanhakaupunki kaupungin entisen sijaintipaikan nimenä
Suomessa nimi Vanhakaupunki esiintyy myös erisnimenä ainakin Helsingissä, jossa on Vanhakaupunki-niminen kaupunginosa. Sen nimi viittaa kaupungin entiseen sijaintipaikkaan. 

Kaupungin entistä sijaintipaikkaa voivat tarkoittaa myös sekä Suomessa että muualla sen kaltaiset nimet kuin Vanha Vaasa ja Vanha Uppsala. Vanhassa Vaasassa sijaitsi Vaasan kaupunki ennen vuonna 1852 tapahtunutta tulipaloa, ja Vanha Uppsala oli nykyisen Uppsalan kaupungin edeltäjänä ollut vanha keskuspaikka.

Merkittäviä vanhojakaupunkeja 

  Bratislavan vanhakaupunki (Staré Mesto)
  Jerusalemin vanhakaupunki (‏העיר העתיקה)
  Kaunasin vanhakaupunki
  Korfun vanhakaupunki, Unescon maailmanperintökohde
  Krakovan vanhakaupunki (Stare Miasto)
  Lijiangin vanhakaupunki (Lìjiāng Gǔchéng), Unescon maailmanperintökohde
  Pláka, Ateenan vanhakaupunki
  Prahan vanhakaupunki (Staré Město)
  Riian vanhakaupunki (Vecrīga)
  Ródoksen vanhakaupunki, Unescon maailmanperintökohde
  Tallinnan vanhakaupunki (Vanalinn)
  Tukholman vanhakaupunki (Gamla stan)

Vanhojakaupunkeja Suomessa 

 Vanha Rauma, Rauman kaupungin vanha keskusta ja Unescon maailmanperintökohde
 Vanha Porvoo (paikallisesti ruotsiksi usein Gamla stan), Porvoon vanhin kaupunginosa ja kaupungin historiallinen keskusta
 Neristan, Kokkolan vanhakaupunki
 Naantalin vanhakaupunki

Kaupunkien entisiä sijaintipaikkoja Suomessa ja muualla
 Helsingin Vanhakaupunki, kaupunginosa Vantaanjoen suulla, minne kaupunki alun perin 1500-luvulla perustettiin
 Vanha Vaasa, kaupunginosa Vaasassa ja kaupungin sijaintipaikka ennen paloa vuonna 1852 
 Vanha Uppsala, pitäjä, entinen kunta ja Uppsalan kaupungin entinen keskusta Ruotsissa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupunkimaantiede
Kaupunkisuunnittelu
Rock Me Amadeus

Rock Me Amadeus on itävaltalaisen pop-muusikko Falcon vuonna 1985 julkaisema kappale. Kappale julkaistiin hänen albumillaan Falco 3. Kappale sai innoitteen Oscar-voittaja elokuvasta Amadeus, ja siitä muotoutui kansainvälinen hitti ja siten yksi artistin tunnetuimmista kappaleista. Vuonna 2014 power-metal -yhtye Edguy julkaisi kappaleesta coverin levyllään Space Police – Defenders of the Crown.

Vuoden 1991 remix-versio nousi ylimmillään Suomen virallisen listan sijalle 10.

Lähteet 

Vuoden 1985 kappaleet
Itävaltalaiset musiikkikappaleet
Popkappaleet
Amanda Jiroux

Amanda Michelle "Mandy" Jiroux (s. 15. joulukuuta 1987 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja malli. Hän on tunnettu Miley Cyrusin taustatanssijana. Heillä on myös oma YouTube-show, joka kantaa nimeä The Miley And Mandy Show. Hänellä on veli Garret Jiroux.

Mandy aloitti oman vaatemalliston vuoden 2011 lopussa. Vaatemalliston nimi on "Be You Stay True". Hän aloitti myös tekemään yhteistyötä muotisuunnittelija Samii Ryanin kanssa vuonna 2012. He suunnittelivat pannan ja korvakorut.

Mandylla on myös oma yhtye The Beach Girl5. Miley Cyrus on sanoittanut yhtyeelle kappaleita.

Aiheesta muualla 
 
 Amanda Jirouxin viralliset fanisivut 
 The Miley And Mandy Show YouTube-profiili
 Amanda Jirouxin virallinen YouTube-profiili

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset tanssijat
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Mervi Pesu

Mervi Pesu (o.s. Väisänen, s. 2. toukokuuta 1973) on suomalainen hiihto- ja pyöräsuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Rajamäen Rykmenttiä.

Hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa 2002 Borovetsissa Väisänen voitti pitkältä matkalta pronssia. Myöhemmin samana vuonna pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuissa Fontainebleaussa 2002 Väisänen voitti kultaa viestistä ja hopeaa sprintistä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Kirsi Korhonen ja Päivi Tommola.

Hiihtosuunnistuksen EM-kilpailuissa S-chanfissa 2008 Pesu voitti viestissä kultaa ja pitkällä matkalla pronssia. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Hannele Valkonen ja Liisa Anttila. Vuoden 2013 hiihtosuunnistuksen EM-kilpailuissa Mervi Pesu saavutti sprintissä hopeaa ja keskimatkalla pronssia. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli paras suomalainen: hän voitti kultaa pitkällä matkalla ja saavutti hopeaa sprintissä ja sekaviestissä sekä pronssia naisten viestissä. Vuoden 2014 hiihtosuunnistuksen EM-kilpailuissa Pesu saavutti kultaa pitkältä matkalta ja viestistä. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pesu saavutti hopeaa viestissä ja pronssia keskimatkalla. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa keskimatkalla ja hopeaa sprintistä ja viestistä.

Hiihdossa Pesu edustaa Lempäälän Kisaa. Hiihdon SM-kilpailuista hän saavutti seuran riveissä viestihopeaa vuonna 2015 ja viestipronssia vuonna 2014.

Mervi Pesu on naimisissa hiihto- ja pyöräsuunnistaja Raino Pesun kanssa.

Mervi Pesu opettaa myös Lempäälän Sääksjärven koulussa liikuntaa.

Lähteet 

Suomalaiset hiihtosuunnistajat
Suomalaiset pyöräsuunnistajat
Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Peter H. Gilmore

Magus Peter Howard Gilmore on yhdysvaltalainen satanisti, josta tuli vuonna 2001 Saatanan kirkon ylipappi. Hän asuu New Yorkin osavaltiossa. Hän on antanut runsain määrin haastatteluja ja julkaissut kirjan The Satanic Scriptures (2007), jossa hän muun muassa valottaa sitä, minkälaisin seremonioin satanistit suorittavat naimisiinmenonsa ja hautajaisensa. 

Gilmore on naimisissa ylipapitar Peggy Nadramian kanssa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Albanian demokraattinen puolue

Albanian demokraattinen puolue () on vuonna 1990 perustettu keskusta-oikeistolainen konservatiivinen tai liberaalikonservatiivinen poliittinen puolue Albaniassa. Demokraattinen puolue on International Democrat Unionin, Centrist Democrat Internationalin ja Euroopan kansanpuolueen täysjäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 

Euroopan kansanpuolue
Albanialaiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Albanian sosialistinen puolue

Albanian sosialistinen puolue () on keskusta-vasemmistolainen sosiaalidemokraattinen puolue Albaniassa.

Sosialistinen puolue syntyi vuonna 1991 Albanian työn puolueen seuraajaksi. Fatos Nano johti sitä vuoteen 2005. Nykyisin puoluetta johtaa Tiranan entinen pormestari, taiteilija Edi Rama. Puolue on Sosialistisen internationaalin jäsen ja julkaisee Zëri i Popullit -lehteä.

Kesäkuun 2013 parlamenttivaaleissa sosialistit saivat murskavoiton, ja Edi Rama aloitti pääministerinä syyskuussa.

Albaniassa oli vuoden 2019 alkupuolella kuukausia jatkuneita mielenosoituksia, joissa vaadittiin vuodesta 2013 lähtien vallassa olleen sosialistipääministeri Edi Raman eroa ja ennenaikaisia vaaleja. Pääoppositiopuolue keskustaoikeistolainen demokraattinen puolue syytti Ramaa ja tämän hallitusta yhteyksistä järjestäytyneesen rikollisuuteen ja korruptioon. Oppositio myös kyseenalaisti vuoden 2017 parlamenttivaalien tuloksen ja syytti sosialisteja vaalivilpistä. Kansainvälisten vaalitarkkailijoiden mukaan vaalit kuitenkin sujuivat enimmäkseen hyvin. Albania oli jättänyt EU-jäsenhakemuksen vuonna 2009 ja hakijamaastatuksen se sai vuonna 2014. EU on kuitenkin halunnut Albanialta lisänäyttöjä ennen varsinaisten jäsenneuvottelujen aloittamista; haasteina on pidetty erityisesti hallinnon ja oikeusvaltiorakenteiden kehittämistä, korruptiota sekä ihmis- ja huumekauppaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 

Albanialaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Albanian republikaaninen puolue

Albanian republikaaninen puolue () on vuonna 1991 perustettu albanialainen kansallismielinen oikeistopuolue, jota johtaa maan entinen puolustusministeri Fatmir Mediu. Puolue on Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssin (ACRE) jäsen. Vuoden 2017 vaaleissa se menetti kaikki paikkansa Albanian parlamentissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albanian republikaaninen puolue 

Albanialaiset puolueet
Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssi
Energiapolar

Energiapolar Oy oli suomalainen sähkönmyyjä. Energiapolar Oy oli perustettu vuonna 1995. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Rovaniemellä. Asiakaspalvelupisteitä oli myös Pellossa, Kittilässä, Kemijärvellä, Sodankylässä, Muoniossa, Enontekiöllä, Utsjoella ja Ivalossa. Energiapolar Oy oli lappilaisten sähköntuottajien omistama: osakkaita olivat Rovakaira Oy (34,21 %), Napapiirin Energia ja Vesi Oy (24,34 %), Tornionlaakson Sähkö Oy (17,81 %), Koillis-Lapin Sähkö Oy (15,79 %), Muonion Sähköosuuskunta (3,29 %), Enontekiön Sähkö Oy (2,63 %) ja Pellon Sähkö Oy (1,93 %).

Energiapolar yhdisti sähkönmyyntiliiketoimintansa Loiste Oy:n kanssa Loiste Sähkönmyynti -nimiseksi yhtiöksi alkuvuonna 2019.

Historiaa 
Energiapolar syntyi vuonna 2003 Isommus-Energia Oy:n ja Suomen Energiakauppa Oy:n fuusiossa. Aluksi pohjoissuomalaisilla jakeluyhtiöillä oli osakkeista 69,2 prosenttia ja valtakunnallisella Fortum Markets Oy:llä 30,8 prosenttia. Fortum myi osuutensa vuonna 2010.

Energiapolarin myymä vesivoima ja tuulivoima on tuotettiin  Lapissa. Vuonna 2016 yhtiön myymästä sähköstä 13 % oli tuotettu uusiutuvista energianlähteistä, 45 % fossiilisista energianlähteistä ja turpeesta ja 42 % ydinvoimalla. Vuodesta 2014 lähtien Energiapolar osti asiakkailtaan pientuotannon ylijäämäsähkön.

Lähteet 

Energiayhtiöt
Helsinki Expert

Helsinki Expert on Helsingissä toimivan matkailupalveluyritys Strömma Suomi Oy:n palvelu. Se on perustettu vuonna 1940. Helsinki Expert tuottaa, myy ja markkinoi palveluita Helsingissä vieraileville matkailijoille sekä kokouksia, konferensseja ja erilaisia tilaisuuksia järjestäville kotimaisille ja ulkomaisille yrityksille ja yhteisöille. Yrityksen omisti Helsingin matkailusäätiö. Yrityksen liikevaihto on noin 5 miljoonaa euroa vuodessa. Ympärivuotisen henkilökunnan määrä on noin 25.

Helsinki Expertin tunnetuimpia matkailupalveluita ovat Helsinki-kortti, erilaiset kiertoajelut ja Helsinki This Week -lehti. Yritys on ainoa, joka järjestää säännöllisiä kiertoajeluita ympäri vuoden myös matkailusesongin ulkopuolella. Helsinki Expert järjestää matkailijoille erilaisia retkiä ja tutustumiskäyntejä pääkaupunkiseudulla ja lähialueella. Suosittuja ovat myös sen Helsingistä käsin järjestämät matkat Lappiin, Tallinnaan, Pietariin ja Tukholmaan. Helsinki Expert on jo vuosikymmeniä ollut merkittävä majoituspalveluiden välittäjä Helsingissä ja pääkaupunkiseudulla.

Helsinki Expertin palveluita yrityksille ja yhteisöille ovat opaspalvelut sekä kaikenlaiset kuljetukset maassa, merellä ja ilmassa. Opaspalveluita Helsinki Expert tuottaa lähes 30 kielellä. Suosittuja palveluita ovat myös erilaiset kongresseihin ja yritystapahtumiin liittyvät oheisohjelmat, kuten kiertoajelut, kävelyretket ja tutustumismatkat lähialueille. Nykyisin kongressin tai yritystapahtuman järjestäjät voivat hankkia halutessaan kaikki tapahtumaan liittyvät palvelut avaimet käteen –periaatteella Helsinki Expertistä.

Helsinki Expertillä on asiakaspalvelupisteet Helsingin päärautatieasemalla sekä Helsingin kaupungin matkailu- ja kongressitoimiston tiloissa Esplanadilla. Lisäksi sillä on kesäaikana myyntikioski Esplanadin puistossa sekä laivamatkustajille Viking Linen ja Silja Linen matkustajaterminaaleissa.

Historia 
Helsinki Expertin juuret ovat vuosina 1940-2012 toimineessa Helsingin Matkailuyhdistyksessä. Kaupallisten toimintojen ja palveluiden merkitys Helsingin matkailuyhdistyksessä kasvoi vuosien saatossa keskeiseksi. Samaan aikaan yhdistyksen jäsenmäärä laski vähitellen ja oli lopulta vain hyvin pieni murto-osa huippuvuosista. Tämän kehityksen seurauksena Helsingin matkailuyhdistys päätti vuonna 2004 yhtiöittää yhdistyksen liiketoiminnan Helsinki Expert Oy:ksi, jonka koko osakekannan Helsingin Matkailuyhdistys aluksi omisti. Muutamaa vuotta myöhemmin vuonna 2007 yhdistys siirsi Helsinki Expert Oy:n koko osakekannan sekä muun omaisuutensa perustamalleen Helsingin matkailusäätiölle, joka vuonna 2009 omisti Helsinki Expert Oy:n kokonaisuudessaan. Joulukuussa 2012 yritys liitettiin Strömma-ryhmään ja sen nimeksi muutettiin Strömma Finland Oy.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Helsinki Expert -sivusto, Strömma Finland Oy
Matkailuyhdisten toiminta; Suomen Matkailijayhdistys SMY ry 
Helsingin Matkailusäätiön sivusto

Matkailualan yritykset
Suomalaiset yritykset
Engie

Engie SA on ranskalainen, maailman suurimpiin kuuluva energiayhtiö. Yhtiön toimialoja ovat sähköntuotanto ja -jakelu, maakaasu sekä uusiutuva energia.

Historia 
Yhtiö muodostettiin sulauttamalla keskenään ranskalainen Gaz de France ja ranskalais-belgialainen Suez 22. heinäkuuta 2008, jolloin syntyi GDF Suez. Suezin tulevaisuudesta oltiin kiistelty tätä ennen jo vuodesta 2006, kun Ranskan valtio torjui italialaisen Enelin valtausyrityksen. Suezin kotimaisen omistuksen turvaamiseksi esiin nousi suunnitelma yhdistymisestä Ranskan valtion enemmistöomisteisen Gaz de Francen kanssa. Yhdistymissuunnitelma sai runsaasti kritiikkiä oppositiopolitiikoilta ja molempien yhtiöiden osakkeenomistajilta, mutta lopulta noin kaksi vuotta myöhemmin yhtiöiden omistajat lopulta hyväksyivät yhdistymissuunnitelman. Ranskan valtio omisti Gaz de France -yhtiöstä 80 % ja sai uudesta yhtiöstä runsaan 35 %:n osuuden.

Yhdistymisen aikaan GDF Suezin liikevaihto oli noin 74 miljardia euroa, sisältäen sen vesi- ja jätehuoltoliiketoiminnan, joka erotettiin samalla omaksi Suez Environnement -yhtiöksi. GDF Suez oli tuolloin Euroopan toiseksi suurin sähköntuottaja, suurin kaasunjakelija ja kuljetusyhtiö. Uuden yhtiön toimitusjohtana aloitti Gérard Mestrallet.

Euroopan unioni määräsi heinäkuussa 2009 GDF Suezille ja saksalaiselle energiayhtiölle E.ON:lle kummallekin 553 milj. euron sakot kilpailulakien rikkomisesta. Yhtiöt olivat sopineet, että eivät kilpailisi keskenään kotimarkkinoillaan vuonna 1975, kun ne rakensivat putken jota pitkin saatiin venäläistä kaasua Saksasta Ranskaan.

GDF Suez tiedotti toukokuussa 2015 valinneensa yhtiön uudeksi nimeksi Engien. Vuonna 2016 Isabelle Kocher aloitti uutena toimitusjohtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Engie 

Ranskalaiset energiayhtiöt
Ranskalaiset pörssiyhtiöt
Valtionyhtiöt
Harpers Ferry (Länsi-Virginia)

Harpers Ferry, usein muodossa Harper's Ferry, on historiallisesti merkittävä pikkukaupunki Länsi-Virginiassa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Potomac- ja Shenandoahjokien risteyskohdassa, jossa kolmen osavaltion Marylandin, Virginian ja Länsi-Virginian rajat kohtaavat. Kaupunki sijaitsee laaksossa tulvatasangon päällä ja sitä ympyröivät kukkulat joka puolelta. Vuoden 2000 laskennan mukaan kaupungissa asui 307 asukasta.

Historiallisesti kaupunki muistetaan roolistaan Yhdysvaltain sisällissodan tapahtumien paikkana sekä sotaa edeltäneestä tapauksesta, jossa abolitionisti John Brown hyökkäsi kaupunkiin yrittäen takavarikoida siellä olleen asevaraston.

Kaupunki nimettiin Robert Harperin mukaan. Vuonna 1751 Harper hankki kaupungin nykyiseltä paikalta 5 aarin kokoisen alueen ja perusti kymmenen vuotta myöhemmin Potomac-joen yli vievän lautan. Vuonna 1763 Virginian osavaltionhallinto perusti kaupungin nimellä "Shenandoah Falls at Mr. Harper's Ferry". 

Länsi-Virginian kaupungit
Historialliset kaupungit
Peter Kingdom

Peter Kingdom () on brittiläinen Parallel Filmin tuottama draamasarja, jota esitti Suomessa Yle TV1.

Sarja kertoo norfolkilaisesta asianajajasta Peter Kingdomista (Stephen Fry), joka perheensä ja kollegoidensa avulla selvittää rikoksia Market Shipboroughin pikkukylässä. Ensimmäinen jakso esitettiin vuonna 2007, ja sarjalla oli Britanniassa ensimmäisellä kaudella keskimäärin kuusi miljoonaa katsojaa.

Rooleissa

Lähteet 

 

Brittiläiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Kadyrovtsy

Kadyrovtsy on puolisotilaallinen asejoukko Tšetšeniassa. Alussa se oli erään muiden kanssa kilpailevan tšetšeeniryhmittymän johtajan Ahmad Kadyrovin henkivartiokaarti, mutta siitä tuli hänen poikansa Ramzan Kadyrovin hallinnon sisäministeriön erikoisjoukot. Joukko on tehnyt monia ihmisoikeusrikoksia.

Lähteet 

Tšetšenian sodat
Puolisotilaalliset järjestöt
Jud Larson

Clarence Walter (Jud) Larson (21. tammikuuta 1923 Grand Prairie, Texas – 11. kesäkuuta 1966 Reading, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun kaksi kertaa kausilla 1958–1959. Hän oli kahdeksas vuoden 1958 kilpailussa. Larson kilpaili myös USAC-sarjassa vuosina 1956–1959 ja 1964–1965 voittaen 7 kilpailua. Hänet lasketaan myös F1-kuljettajaksi, koska Indy 500 oli osana F1-sarjaa vuosina 1950–1960. Larson kuoli Sprint car -kilpailussa Pennsylvaniassa. Samassa onnettomuudessa menehtyi Red Riegel.

Larson valittiin vuoden 1992 National Sprint Car Hall of Fameen.

Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Bagdadin rautatie

Bagdadin rautatie (, , ) oli 1600 kilometriä pitkä rautatie, jonka suunniteltiin yhdistävän turkkilaisen Konyan ja irakilaisen Bagdadin kaupungit kulkien nykyajan Turkin, Syyrian ja Irakin halki.

Saksalainen Philipp Holzmann yhtiö  Deutsche Bankin rahoittamana  aloitti radan rakentamisen 1800-luvun lopulla Turkissa ja rata valmistui vuonna 1940.

Rautatien rahoituksesta ja insinöörityöstä vastasivat lähinnä saksalaiset pankit ja yhtiöt, jotka olivat aiemmin 1890-luvulla rakentaneet Anatolian rautatien, joka yhdisti Istanbulin, Ankaran ja Konyan. Radan valmistuminen olisi merkinnyt Berliinistä Bagdadiin ulottuvaa rautatieverkkoa. Saksalaiset pyrkivät perustamaan Bagdadiin Persianlahden satamaa. Osmanien valtakunta puolestaan halusi säilyttää valtansa Arabiassa ja pyrki ulottamaan vaikutusvaltaansa Punaisenmeren kautta Egyptiin, jota hallitsi Iso-Britannia. Saksalaiset hankkivat pääsyn ja omistajuuden Irakin öljykentille ja rautatie Basraan olisi merkinnyt helpompaa kulkua Saksan siirtomaavallan itäisiin osiin Suezin kanavan ohi.

Rautatiestä tuli ensimmäistä maailmansotaa edeltäneiden kansainvälisten riitojen syy. On esitetty, että riidat olisi ratkaistu ennen sodan alkua, kun Saksa ja Iso-Britannia allekirjoittivat rautatietä koskevan sopimuksen 15. kesäkuuta 1914, mutta kiistoja on pidetty myös yhtenä tärkeimmistä elokuussa samana vuonna alkaneeseen sotaan johtaneista syistä. Tekniset vaikeudet etäisillä Taurusvuorilla ja diplomaattiset keskeytykset hidastivat radan valmistumista. Vuonna 1915 rata oli yhä 480 kilometriä vailla valmistumista, joka rajoitti sen tehokasta käyttöä sodan päämäärien hyväksi. Britit myös valtasivat Bagdadin, ja Arabian Lawrencena tunnettu brittiupseeri T. E. Lawrence johti nostattamiaan paikallisia sissijoukkoja jo valmistunutta Hejazin rautatieta vastaan etelässä.

Britanniasta itsenäistynyt Irak osti alueellaan olevat osuudet ja aloitti radan rakentamisen 1926. Se valmistui 15. heinäkuuta 1940 ja kahta päivää myöhemmin Taurus Express lähti ensimmäiselle matkalleen Istanbulin–Bagdadin välille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 The Bagdad Railway, 1899-1914. 
 Kuvia rautatiestä, New York Tribunen sivu vuodelta 1916

Rautatiet
Ensimmäinen maailmansota
Osmanien valtakunta
Saksan historia
Bagdadin historia
Scafati Basket

Scafati Basket on italialainen koripalloseura, jonka kotipaikka on Scafati.

Historia 
Seura perustettiin vuonna 1969, jolloin se pääsi pelaamaan Serie C:hen. Nousunsa Lega Basket Serie A:han se aloitti 2000-luvun alussa ja kaudeksi 2006–2007 se nousi Serie A:han. Kahden kauden jälkeen se kuitenkin putosi LegADuehen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu  
Eurobasket 
Legaduen joukkueprofiili 
Legabasket 

Italialaiset koripalloseurat
Salernon maakunta
Ruorasmäki

Ruorasmäki on Pertunmaan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Pertunmaalta Joutsaan vievän Joutsantien (seututie  428) varressa, noin 9 kilometriä Pertunmaan keskustasta. Ruorasmäen koululla on aiemmin esitetty muun muassa näytelmiä, ja se on ollut lähihistoriassa kyläläisten kokoontumispaikka. Nykyään kylän koulu on yksityisen omistuksessa. 

Ruorasmäen kylällä on myös useampia maatiloja, joskin maatilojen määrä on vuodesta 2009 lähtien vähentynyt alle puoleen.

Aiheesta muualla
Tietoja Joutsjärvi-Ruorasmäen kylien asuttamisesta jne.

Pertunmaan kylät
Peplos

Peplos () oli doorilainen villakankainen ja hihaton naisten vaate. Se oli perusmuodoltaan suorakaiteen mallinen ja sai lopullisen muotonsa vasta käyttäjänsä päällä. Pituus määräytyi käyttäjän pituudesta ja yläreunan poikittaisen taitteen korkeudesta.

Peplos kiedottiin ylle siten, että oikea sivu jätettiin usein avoimeksi. Pitkän sivun ylälaita käännettiin rintakehän ja selän yli, ja kiinnitettiin olkapäiltä soljilla. Vaate voitiin vyöttää lyhyen taitteen alta, pitkän taitteen päältä tai sitten jättää kokonaan vyöttämättä.

Peplos korvautui arkaaisen kauden lopulla kitonilla. Klassisella kaudella sitä käytettiin usein myös kitonin päällä. Se oli maaseudulla käytössä vielä 300-luvulle eaa. saakka.

Peplos ei ollut vain kreikkalainen vaate, vaikka sen kreikkalainen versio onkin tunnetuin ja siten antanut vaatteelle nimensä. Sen villaista versiota käytettiin alusasun päällä eri puolilla rautakauden Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Esimerkiksi se oli rautakautisten kelttinaisten asu, peplos oli Tanskasta suosta löytyneellä Huldermosen naisella (en), niitä käytettiin viikinkauden Virossa ja niiden käyttö jatkui Suomessa aina ristiretkiajalle saakka. Suurin osa suomalaisista muinaispuvuista ovat alustunikoiden päälle puettuja villapeploksia. Vain tuorein 1200-luvun alkuun sijoittuva Ravattulan muinaispuku on mekko, jossa näkyy keskiajan muodin vaikutus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikin Kreikan kulttuuri
Muodin historia
Kitoni

Kitoni tai khiton () oli kreikkalainen, itäistä alkuperää oleva vaate. Materiaaliltaan ne olivat pellavaa ja myöhemmin myös villaa. Kitoni muodostuu kahdesta suorakulmaisesta kankaankappaleesta, ja se oli yhtä lailla naisten kuin miestenkin vaate.

Kitonin kanssa käytettiin vyötä ja usein myös viittaa. Miesten pitkä kitoni oli tyypillisesti erilaisten arvohenkilöiden, kuten uskonnollisten johtajien tai muiden oppineiden, tunnusomainen vaate. Niitä voidaan nähdä etenkin tuolta ajalta olevien veistosten yllä.

Lähteet

 Honour, Fleming: Maailman taiteen historia, Otava 1992. ISBN 951-1-11486-7
 Castrén, Pietilä: Antiikin käsikirja, Otava 2002. ISBN 951-1-12387-4
 Flacelière: Sellaista oli elämä antiikin Kreikassa, WSOY 1980. ISBN 951-0-09724-1

Antiikin Kreikan kulttuuri
Muodin historia
Vetulonia

Vetulonia (lat.), (etr. Vetluna) oli etruskikaupunki Grossetosta viisitoista kilometriä luoteeseen. Kaupungin varhaisin asutus liittyy Villanova-kauteen 800-700 eaa. ja kukoistus aikaan 600-500 eaa., jolloin kaupunki valvoi läheisiä rautakaivoksia ja sillä oli laajat yhteydet eri puolelle Välimerta.

Lähteet

Arkeologiset kohteet Italiassa
Grosseton maakunta
Etruskien kaupungit
Jakomäen kirkko

Jakomäen kirkko on vuonna 1975 valmistunut arkkitehti Leo Tenhusen suunnittelema kirkkorakennus, joka sijaitsee Helsingissä, Jakomäen kaupunginosassa. Elementtirakenteinen kirkko on rakennettu puusta ja betonista, ja sen pohjaratkaisussa otettiin mallia Konalan kolmiosaisesta kirkosta. Kirkko peruskorjattiin syksyllä 1998 ja edelleen vuonna 2010.

Alttaritaulu on Göran Augustsonin maalaus, joka on erikoinen pop-taiteen ilmentymä. Kirkon urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1976.

Kirkkosaliin mahtuu 70 henkeä. Kun seurakuntasali yhdistetään kirkkosaliin, tilaan sopii 150 henkeä.

Helsingin seurakuntayhtymä on suunnitellut kirkon purkamista.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla  

Jakomäen kirkon esite 

Helsingin kirkot
Suurmetsä
Suomen kivikirkot
Amets Txurruka

Amets Txurruka Ansola (s. 10. marraskuuta 1982 Etxebarria, Vizcaya, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 Barloworld-tallissa. Vuosina 2007–2012 hän edusti Euskaltel-Euskadi-joukkuetta, vuosina 2013–2015 Caja Ruralia ja vuodesta 2016 Orica-GreenEDGE-tallia.

Txurruka nimettiin Ranskan ympäriajon 2007 yritteliäimmäksi ajajaksi. Lisäksi hän sijoittui nuorten ajajien kilpailussa kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2009 hän sijoittui mäkisessä maastossa ajetulla 13. etapilla toiseksi yli neljä minuuttia etappivoittaja Heinrich Hausslerille hävinneenä. Baskimaan ympäriajossa 2013 hän voitti sprintti- ja mäkikirikilpailun. Hän voitti samana vuonna Vuelta a Asturias -ajon kokonaiskilpailun ja ensimmäisen etapin. Vuelta a Burgosissa hän voitti mäkikirikilpailun. Vuonna 2014 hän voitti Tour du Gévaudan -kilpailun. Vuonna 2015 hän voitti Norjan ympäriajon neljännen ja Tour de Beaucen toisen etapin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto
Profiili The Cycling Website -sivustolla 

Espanjalaiset maantiepyöräilijät
Baskiurheilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuollut mies vihastuu

Kuollut mies vihastuu on Ilmari Unhon vuonna 1944 ohjaama jännityskomedia, jossa eversti Rainer Sarmo eli ”kuollut mies” etsii alamaailman johtajaa. Elokuva on yksi kolmesta Simo Penttilän omien tarinoidensa pohjalta käsikirjoittamasta Kuollut mies -sarjan elokuvasta.

Juoni 
Eversti Sarmo (Joel Rinne) kohtaa kauniin pianistin Maria Lichterin (Regina Linnanheimo) ja johtaja Josef Hakimina esiintyvän rahanväärentäjän (Ville Salminen).

Näyttelijät

Tuotanto 
Elokuvan tapahtumien ajankohta on jatkosota, jolloin pimennysverhot ja vakoilijavaara ovat arkipäivää. Myös itse elokuvan tekoon sota vaikutti, sillä lopputöitä jouduttiin Helsingin pommitusten vuoksi lykkäämään, ja ensi-iltakin siirtyi usealla kuukaudella. Sarmo oli edellisessä kuollut mies -elokuvassa kihlautunut, mutta tässä ei morsianta näy ja Sarmo on poikamies. Elokuvaan tehtiin myöhemmin muutoksia, joiden taustalla oli ilmeisesti Suomen ja Neuvostoliiton solmima rauha. Suomi-filmin myöhemmässä videoversiossa vuodelta 1990 on mukana myös poistettuja jaksoja.

Vastaanotto 
Elokuva viehätti monia kriitikoita: ”kotimaisen elokuvatuotannon paras tähänastinen saavutus”, ”Erikoisen herkulliseksi sen tekee aktuelli huumori”, joku kuitenkin huomautti juonen kulun onnahtelusta. Näyttelijöitä kiitettiin, ja erityisesti Joel Rinteen loistavaan roolisuoritukseen kiinnitettiin huomiota. 

Erään myöhemmän kriitikon mukaan sekavan elokuvan kestävintä antia ovat Kalle Peronkosken kuvaus, Ville Salmisen lavastukset ja George de Godzinskyn musiikki.

Katso myös 
 Kuollut mies rakastuu
 Kuollut mies kummittelee

Lähteet

Vuoden 1944 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset jännityselokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Ilmari Unhon ohjaamat elokuvat
Salli

Salli on naisen etunimi. Se on lähinnä suomalainen muoto Saara-nimen englantilaisesta mukaelmasta Sally, mutta esiintyy tässäkin muodossa myös englanninkielisissä maissa.  Sallin nimipäivä on 19. heinäkuuta.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Salli-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 5 221 naista ja ainakin kaksi miestä. Sally-nimisiä on ollut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä 1 306.

Tunnettuja Salleja 
Salli Eskola, kemisti ja professori
Salli Kankaanpää, Kielitoimiston johtaja 
Salli Karuna, suomalainen näyttelijä
Salli Katila, suomalainen kirjailija
Salli Lund, suomalais-karjalainen toimittaja ja runoilija
Salli Richardson, yhdysvaltalainen näyttelijä
Salli Saari, suomalainen psykologi
Salli Parikka Wahlberg, suomalainen kuvataiteilija

Tunnettuja Sallyja 
 Sally Altschuler, tanskalainen lasten- ja nuortenkirjailija
 Sally Barsosio, kenialainen kestävyysjuoksija 
 Sally Beamish, brittiläinen säveltäjä 
 Sally Chapman, yhdysvaltalainen jännityskirjailija
 Sally Conway, brittiläinen judoka
 Sally Dexter, englantilainen näyttelijä
 Sally Field, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Sally Gardner, brittiläinen lastenkirjailija ja kuvittaja
 Sally Green, brittiläinen kirjailija
 Sally Gunnell, brittiläinen yleisurheilija
 Sally Hawkins, brittiläinen näyttelijä 
 Sally Kellerman, yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja elokuvatuottaja
 Sally Kern, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko 
 Sally Kipyego, kenialainen kestävyysjuoksija 
 Sally Kirkland, yhdysvaltalainen näyttelijä 
 Sally Mann, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Sally Martin, uusiseelantilainen näyttelijä
 Sally Menke, yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja
 Sally Nyolo, kamerunilainen laulaja 
 Sally Oliver, brittiläinen näyttelijä 
 Sally Pearson, australialainen aita- ja viestijuoksija, olympiavoittaja 
 Sally Peers, australialainen tennispelaaja 
 Sally Potter, brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja 
 Sally Ride, yhdysvaltalainen fyysikko ja astronautti
 Sally Rooney, irlantilainen kirjailija ja käsikirjoittaja
 Sally Salminen, ahvenanmaalainen kirjailija 
 Sally Struthers, yhdysvaltalainen näyttelijä 
 Sally Thomsett, brittiläinen näyttelijä 
 Sally Yeh, hongkongilainen poplaulaja ja näyttelijä

Kuvitteellisia Salleja ja Sallyja 
 Salli Jokunen, engl. Sally Brown, Jaska Jokusen sisar Tenavat-sarjakuvissa
 Sally, hahmo Edmund Gouldingin elokuvassa Hyvän ja pahantiedon puu
 Sally Solomon,  päähenkilö komediasarjassa Kolmas kivi auringosta
 Sally Spectra, Darlene Conleyn roolihahmo saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat

Lähteet

Viitteet 

Etunimet
Bart (karhu)

Bart (10. tammikuuta 1977 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 10. toukokuuta 2000 Park City, Utah, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kodiakinkarhu. Bart nähtiin lukuisissa elokuvissa esittämässä villikarhua, minkä vuoksi sitä voidaan pitää kaikkien aikojen kuuluisimpana karhuna. 

Eläinkouluttaja Doug Seus ja hänen vaimonsa Lynne Seus adoptoivat Bartin Rocky Mountainin kansallispuistosta 1980-luvun alussa, jolloin siitä myös alettiin kouluttaa "näyttelijää". Bart oli täysikasvuisena 290 cm:n pituinen ja painoltaan 816 kg. Bartin elokuvien myötä saavuttama kuuluisuus ja sen tekemä vaikutus suureen yleisöön johtivat lopulta siihen, että karhu vieraili vuoden 1998 Oscar-gaalassa.

Bart kuoli syöpään kotonaan Utahissa perheensä ja ihmisystäviensä läsnä ollessa vuonna 2000. Siltä jäi vuonna 1995 syntynyt veli Tank. Pian Bartin kuoleman jälkeen Doug ja Lynne adoptoivat kaksi uutta orpoa karhunpentua, joita he hoitavat edelleen. Honey Bump ja Little Bart -nimiset karhut ovat esiintyneet esimerkiksi elokuvassa Eläintohtori 2, jossa nähtiin myös Tank.

Bartin kuoleman jälkeen eläinsuojelujärjestö Vital Ground alkoi keskittää toimintaansa harmaakarhujen suojelemiseen ja niiden hyvinvoinnin edesauttamiseen.

Filmografia

Elokuvat 

Intiaanikosto (Windwalker, 1981)
Luolakarhun klaani (The Clan of the Cave Bear, 1986) 
Benji seikkailee (Benji the Hunted, 1988) 
Terve menoa! (The Great Outdoors, 1988) 
Karhu (1988) 
Lost in the Barrens (1990) 
Valkohammas (White Fang, 1991) 
The Giant of Thunder Mountain (1991) 
Vaarallisella alueella (On Deadly Ground, 1994) 
Intohimon tuulet (Legends of the Fall, 1994) 
Walking Thunder (1997) 
Reunalla (The Edge, 1997) 
Meet the Deedles (1998)

Dokumentit 

The Predators, National Geographic Education, 1980
National Geographic "The Grizzlies," 1986
National Audubon Society, "Grizzly & Man: Uneasy Truce," 1988
Today Show, 1989
Komo TV, "River of Bears," 1995
Entertainment Tonight, 1995
Inside Edition, 1996
Jack Hanna's "Animal Adventures," 1996
Discovery Electric, "Wild on the Set," 1996
"Ordinary Extraordinary," 1996
Nova Green Umbrella, "Animal Minds," 1997
CNN Impact, "Bearly Acting," 1997
Movie Magic, "Animals on the Rampage," 1997
National Geographic Explorer, 1997
CBS' 48 Hours, "Animal Smarts," 1999

Aiheesta muualla 
Wasatch Rocky Mountain Wildlife, Inc.
Fanisivut
Vital Ground 
 

Kuuluisat eläimet
Karhut
WWE Women’s Championship

WWE Women’s Championship on naisille tarkoitettu entinen vyö World Wrestling Entertainmentissä. Ensimmäinen mestari oli The Fabulous Moolah vuonna 1956. Vyön entisiä nimiä ovat olleet NWA World Women’s Championship ja WWF Women’s Championship. Viimeinen mestari oli Layla, joka voitti sen 11. toukokuuta 2010. Vyö yhdistettiin WWE Divas Championshipin kanssa 19. syyskuuta 2010.

Nimet

Lista mestareista

Lista yhteenlasketuista mestaruuskausista

Katso myös 

 WWE Divas Championship

Lähteet 
 WWE.com

Showpaini
Aaron Paul

Aaron Michael Paul (ent. Aaron Paul Sturtevant, s. 27. elokuuta 1979 Emmett, Idaho) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Paul tunnetaan muun muassa televisiosarjoista Big Love ja Breaking Bad sekä kauhuelokuvasta Viimeinen talo vasemmalla.

Paul on ollut viidesti ehdolla Primetime Emmy -palkintoon ja voittanut vuosina 2010, 2012 ja 2014 parhaasta miessivuosasta sarjassa Breaking Bad, mikä on enemmän kuin kenelläkään toisella tässä kategoriassa ennen häntä. Hän voitti myös  Satellite Award -palkinnon vuonna 2013 ja Critics’ Choice Television Award -palkinnon 2014. Hän on myös voittanut kolmesti Saturn Award -palkinnon (2009, 2011 ja 2013), mikä on enemmän kuin yhdelläkään näyttelijällä samassa kategoriassa. Lisäksi hän sai yhden Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 2014. 

Sittemmin Paul on tehnyt useita jakson vierailuja lukuisissa sarjoissa, kuten Criminal Minds – FBI-tutkijat, C.S.I. Miami, Bones ja Black Mirror. Vuonna 2020 Paul esiintyi pääosassa Westworld-televisiosarjan kolmannella kaudella.

Yksityiselämä 
Toukokuussa 2013 Paul meni naimisiin Lauren Parsekianin kanssa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ed Elisian

Ed Elisian (oik. Edward Gulbeng Eliseian; 9. joulukuuta 1926 Oakland, Kalifornia – 30. elokuuta 1959 Milwaukee, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. 

Hän osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1954–1958 eikä koskaan päässyt maaliin asti kilpailuissaan. Hän oli parhaimmillaan 18. vuoden 1954 kilpailussa. Elisian pysäytti autonsa vuoden 1955 kilpailussa yrittäen auttaa onnettomuuteen joutunutta Bill Vukovichia ja sai mitalin teostaan. Hän on Gary Bettenhausenin ohella ainoa Indy 500 -kuljettaja, joka on pysäyttänyt ei-vahingoittuneen autonsa kilpailussa auttaakseen toista kuljettajaa. Elisian starttasi toisesta ruudusta vuoden 1958 kilpailussa, mutta keskeytti avauskierroksella pyörähdettyään kolmosmutkassa aiheuttaen lähtökolarin, jossa 15 autoa romuttui ja Pat O'Connor menehtyi. 

Elisian oli mukana kolarissa Sprint car -kilpailussa New Bremen Speedwayllä Ohiossa vuonna 1958, jossa Jim Davis menehtyi. Elisian kuoli vuoden 1959 Milwaukee Mile -kilpailussa pyörähdettyään kierroksella 29 osuttuaan A. J. Foytin autoon ja seinään. Hänen autonsa bensatankki repesi ja auto syttyi tuleen palaen 9 minuuttia surmaten Elisianin.

 * Jaettu auto.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Kyllä elämä on ihanaa

Kyllä elämä on ihanaa on suomalainen, Lapinlahden Linnut-yhtyeen jäsenien tekemä ensimmäinen viihdeohjelma. Viihdeohjelma valmistui ja esitettiin vuonna 1987. Ohjelma on julkaistu Lapinlahden Lintujen Ehkä kaikki -DVD-boksissa. 

Ohjelmassa Lapinlahden Linnut esittävät musiikkiesityksiä livekeikalla. Musiikkiesityksien välissä on erilaisia sketsejä.

Sketsit ja musiikkiesitykset
Kursivoidut nimet ovat musiikkiesityksiä.

Lapinlahden Lintujen sketsisarjat
Musiikkiohjelmat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Aija

Aija on suomalainen naisen etunimi, joka todennäköisesti on syntynyt Eija-nimen mukaelmana. Etunimi lisättiin nimipäiväalmanakkaan vuonna 1950. Aijan nimipäivä on 25. maaliskuuta. 

Aija on myös heprealainen, Raamatussa esiintyvä miehen nimi, joka tarkoittaa joko korppikotkaa tai haarahaukkaa.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Aija on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 496 naiselle sekä ainakin yhdelle miehelle. Heistä suurin osa on syntynyt vuosien 1940 ja 1979 välisenä aikana.

Tunnettuja Aija-nimisiä

 Aija Andrejeva, latvialainen laulaja
 Aija Leiponen, suomalainen taloustieteilijä
 Aija Ollila, suomalainen seitsenottelija
 Aija Pahkala, näyttelijä
 Aija Pitko-Korkeila, suomalainen kirjailija
 Aija Puurtinen, suomalainen laulaja ja basisti
 Aija Roivas (Aija Merisalo), suomalainen säveltäjä, sanoittaja, muusikko ja radiotoimittaja
 Aija Salo, suomalainen sosiologi

Lähteet

Etunimet
Luettelo Suomen kapearaiteisista rautateistä

Seuraava taulukko on epätäydellinen luettelo Suomessa toimineista kapearaiteisista rautateistä. Luettelossa on mukana yleisessä liikenteessä, teollisuuskäytössä, puunkuljetuksessa, museoliikenteessä, sotatoiminnassa, sekä yksityisessä liikenteessä toimineet käsi-, hevos-, höyry-, sähkö-, sekä moottorivetoiset radat, joiden raideleveys on ollut alle 1 435 mm. Luettelo ei ole täydellinen ja siitä puuttuu useita ratoja.

Suomessa on ollut yli 350 kapearaiteista rataa joilla on liikennöity vetureilla.

Luettelo Suomen kapearaiteisista radoista

Lähteet 
Rauma rail - Finnish railways in 19th century Osittainen lista Suomessa perustetuista rautateistä.
Seisake.net: Suuri satamarata-artikkeli 2 - Sörnäinen
 
 
 Suomi, Maantieteellis-tilastollisia ja teollisuutta koskevia tietoja, Ivan Uschakoff, Weilin & Göös Oy, 1898

Viitteet

Aiheesta muualla
Resiina-lehden artikkeliluettelo: Kapearaiteiset yksityis- ja teollisuusradat kalustoineen
Resiina-keskustelu Kapeat kiskot Suomessa nykyisin
Kapearaiteisten rautateiden asemia Suomen rautatieasemia, Mika Vähä-Lassila, 2009

Kapearaiteisista radoista
Llanero

Llanero on erityisesti Venezuelan ja Kolumbian karjapaimenista käytetty kutsumanimi, joka tarkoittaa ”tasankojen miestä”. Nimi johdettiin Llanon tasangosta, joka sijaitsee maiden raja-alueilla. Alkuperäiset llanerot olivat espanjalaisten ja intiaanien jälkeläisiä ja heillä on oma kulttuurinsa, johon liittyi selvästi omaleimainen musiikki.

Venezuelan vapaussodassa llanerot puolustivat alkuun Espanjan kuningas Ferdinandin hallintoa, mutta Boyacán taisteluun 1819 mennessä he olivat siirtyneet vallankumouksellisten Simón Bolívarin ja José Antonio Páezin riveihin. Heillä oli sodan taisteluissa merkittävä rooli, sillä yleensä taistelun voitti se puoli, jolla oli llanerojen tuki.

Karja ja karjanajo kuuluvat erottamattomasti llaneroiden elämäntapaan. Llanon tasangolla käyskentelee 12 miljoonaa lehmää. Vuoden aikana llanerot ajavat karjaa pitkiä matkoja, sillä talvisin kostean kauden aikana he ajavat karjan tulvittuvalta tasangolta ylämaastoon ja kesäisin taas kohti alueita, joilla vedensaanti on turvattu. Llaneroilla on oma rodeota vastaava kilpailunsa coleo, jossa kilpaillaan karjan pakottamisesta maahan.

Kotieläintalous
Etelä-Amerikka
Kolumbian historia
Venezuelan historia
Maatalousammatit
Jauhelihapihvi

Jauhelihapihvi on jauhelihasta valmistettava ruokalaji. Perinteinen pihvitaikina koostuu lihan lisäksi korppujauhoista, sipulista, kananmunista ja mausteista. Pihvit valmistetaan samanlaisesta taikinasta kuin esimerkiksi lihamureke ja lihapullat. Taikinasta muotoillut soikeat tai pyöreät, melko ohuet pihvit paistetaan kypsiksi pannulla.

Jauhelihapihvin kanssa perinteisesti tarjoillaan esimerkiksi perunasosetta tai keitettyjä perunoita ja kastiketta. Tavanomaisen hampurilaisen sämpylän puolikkaiden väliin laitetaan perinteisesti jauhelihapihvi.

Lähteet

Liharuoat
Pihvi

de:Frikadelle
ja:パテ (料理)
Juhani Pesonen

Kauko Juhani Pesonen (s. 9. tammikuuta 1928 Helsinki) on suomalainen vuorineuvos, SOK:n pääjohtaja 1983–1988 ja sen saneeraaja. Hän on sitä ennen ollut Huhtamäki Oy:n johtaja, Polarpak Ltd:n toimitusjohtaja ja Wihuri Oy:n pääjohtaja. Hän on valmistunut diplomi-insinööriksi 1952. 

Juhani Pesonen on laulaja Amadeus Lundbergin isoisä.

Lähteet 

SOK:n johtajat
Vuorineuvokset
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Edmund Rumpler

Edmund Rumpler (4. tammikuuta 1872 Wien, Itävalta-Unkari – 7. syyskuuta 1940 Züsow, Saksa) oli ilmailu- ja autotekniikan pioneeri. Hänen tunnetuimpia luomuksiaan olivat Rumpler Taube ja Rumpler Tropfenwagen.

Rumpler opiskeli vuosina 1890–1895 Wienin teknillisessä korkeakoulussa koneenrakennusta. Sen jälkeen hän työskenteli junanvaunuja, höyrykoneita ja autoja valmistavissa tehtaissa. Hän osallistui muun muassa Nesselsdorfer Wagenbaun ensimmäisen automallin, Präsidentin suunnitteluun. Samassa yhteydessä hän tutustui nuoreen Hans Ledwinkaan, josta tuli myöhemmin eräs merkittävimmistä eurooppalaisista autonsuunnittelijoista.

Vuonna 1898 Rumpler siirtyi Allgemeinen Motorwagen Gesellschaftin palvelukseen Berliiniin ja sieltä 1902 Adlerille Frankfurtiin. Vuotta myöhemmin hän patentoi keksimänsä heiluriakselin, joka mahdollisti ensimmäistä kertaa erillisjousituksen vetävällä akselilla. Rakenne oli erittäin suosittu 1920- ja 1930-luvun autoissa.

Rumpler palasi Berliiniin vuonna 1906 ja perusti ilmailu- ja autotekniikan suunnittelutoimiston. Hän päätti aloittaa lentokoneisen valmistuksen ja perusti vuonna 1908 yrityksen nimeltä Rumpler Luftfahrzeugbau. 1910 yritys hankki oikeudet itävaltalaisen Igo Etrichin suunnitteleman Taube-lentokoneen valmistukseen ja aloitti niiden sarjavalmistuksen nimellä Rumpler-Taube. Lentokoneita alettiin valmistaa suuria määriä, ja Berliinin Johannisthalissa sijainneet kaksi tehdasta työllistivät noin 3 000 henkilöä.

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Versailles’n rauhaan sodan hävinneessä Saksassa kiellettiin sotilaskäyttöön tarkoitettujen lentokoneiden valmistus. Rumpler päätti palata autonvalmistukseen, ja perusti sitä varten yrityksen nimeltä Rumpler Motoren Gesellschaft GmbH. Hyödyntäen lentokoneenvalmistuksessa opittua aerodynamiikan tuntemusta hän kehitti 1921 esitellyn, erittäin sulavalinjaisen Rumpler Tropfenwagenin. Autossa oli takana Rumplerin kehittämä heiluriakseli ja siihen oli kytketty Rumplerin toinen innovaatio, yhteen integroitu vetopyörästö ja vaihteisto (engl. transaxle), mikä on nykyään käytössä käytännössä kaikissa etuvetoisissa autoissa. Auto ei saavuttanut suurta suosiota epäluotettavuutensa, erikoisen ulkonäkönsä ja epäkäytännöllisyytensä tähden, ja suuri osa myytiin halvalla Berliiniin taksikäyttöön, jossa sen korkeasta sisätilasta oli hyötyä.

Vuonna 1922 Benz hankki oikeudet Rumplerin patentoimaan pisaramaiseen muotoiluun ja kehitti sen pohjalta takamoottorisen Benz RH -kilpa-auton.

Rumplerin yritys kaatui vuonna 1926 Saksassa riehuneen hyperinflaation seurauksena.

Vuonna 1930 Rumpler kehitti virtaviivaisesti muotoillun kuorma-auton, jossa oli erikoisuutena etuveto.

Kansallissosialistien noustua valtaan Saksassa 1930-luvun alussa juutalaistaustaisen Rumplerin elämä alkoi käydä hankalaksi. Sanotaan että itsekin Rumplerin koneilla ensimmäisessä maailmansodassa lentänyt Luftwaffen komentaja Hermann Göring suojeli häntä. Siitä huolimatta Rumpler kuoli syyskuussa 1940 hämärissä olosuhteissa.

Lähteet

Tatra
Autonsuunnittelijat
Saksalaiset lentokonesuunnittelijat
Keksijät
Itävaltalaiset henkilöt
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Uusgotiikka

Uusgotiikka eli neogotiikka on arkkitehtuurin ja sisustustaiteen suuntaus, joka kuuluu 1800-luvun kertaustyyleihin. Se yritti elvyttää myöhäiskeskiaikaisen gotiikan mukailemalla sen muotoja. Uusgotiikan juuret ovat lähinnä 1700-luvun Englannissa, ja se kukoisti 1800-luvulla.

Arkkitehtuurissa
Uusgoottilaiseen arkkitehtuuriin kuului erityisesti goottilaisen muotokielen ja ornamentiikan elvyttäminen holviruoteina, suippokaarisina torneina ja ruusuikkuna-aiheina. Englannissa on useita tunnettuja uusgoottilaisia rakennuksia, kuten Britannian parlamenttitalo, Windsorin linna ja Strawberry Hillin kartano. Merkittävimpiä uusgotiikan arkkitehteja Britanniassa oli Augustus Pugin. Yhdysvalloissa uusgotiikka hallitsi pilvenpiirtäjien tyyliä aina 1920-luvulle asti.

Sisustuksessa
Uusgoottilaista sisustusta käytettiin lähinnä kirjastoissa, herrainhuoneissa ja biljardisalongeissa. Uusgoottilaisissa tuoleissa oli korkeat ja suippokaariset selustat, ja kaappien ovipinnoissa kirkon ikkunat mieleen tuovia kaarilinjoja. Kaapeissa ja kaappikelloissa käytettiin porrastettuja päätyjä, jotka koristeltiin tornimaisilla ulokkeilla. Rottinkikalusteissa uusgotiikka oli erityisen suosittua, koska rottinkia on helppo taivuttaa kaarimuotoon.

Uusgotiikka Suomessa
Suomalaista uusgotiikkaa edustavat muun muassa Georg Theodor von Chiewitzin Helsingin Ritarihuone (1861) sekä Carl Axel Setterbergin Vaasan hovioikeuden talo (1861) ja kirkko (1867). Erityisesti uusgotiikka näkyykin lukuisissa kirkoissa. Sitä sovellettiin muussakin rakentamisessa, kuten Kolkanniemen pappilassa Saarijärvellä.

Suomen Yleisten rakennusten intendentinkonttorissa alettiin kiinnostua uusgotiikasta 1820-luvulla, jolloin tyyliä käytettiin joidenkin kellotapuleiden suunnitteluun.  Ensimmäinen merkittävä työ uusgotiikan saralla tehtiin, kun Carl Ludvig Engel suunnitteli Turun tuomiokirkon korjaustyöt ja uuden torninhuipun vuoden 1827 suurpalon jälkeen. 

Uusgotiikka löi itsensä läpi Engelin seuraajan Ernst Lohrmannin intendenttikaudella 1841–1865 hänen suunnittelemiensa kirkkojen myötä. Tällöin hän suunnitteli uusgotiikasta myös kiinnostuneen arkkitehti A. F. Granstedtin kanssa Kerimäen puukirkkoa, jossa näkyy myös empiretyyli. Granstedtiä epäilytti suuren kirkon rakentaminen, mutta hän suostui kuitenkin, erityiskorvausta vastaan. Näin suuria kirkkoja ei kuitenkaan haluttu rakentaa useampia.

Merkittäviä uusgoottilaisten kirkkojen suunnittelijoita olivat Lohrmannin lisäksi muun muassa Georg Theodor von Chiewitz, Carl Axel Setterberg, Carl Albert Edelfelt, Frans Sjöström, Jac. Ahrenberg, Ferdinand Öhman ja Josef Stenbäck.

Katso myös
 Luettelo Suomen uusgoottilaisista kirkoista

Lähteet

Aiheesta muualla

Arkkitehtuurin suuntaukset
Sisustus
Seulonnan keskeiset artikkelit
49 (luku)

49 (neljäkymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 48 ja seuraa luku 50.

Matematiikassa 
 49 on neliöluku, puolialkuluku ja yhdistetty luku.
 49 voidaan muodostaa kolmen peräkkäisen alkuluvun summana: 13 + 17 + 19.
 49 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana: 62 + 32 + 22.
 49 on Harshad-luku oktaalijärjestelmässä.
 49 on palindromi senaarijärjestelmässä: 1216.

Luonnontieteissä 
 49 on indiumin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Titaani-49 on titaanin vakaa isotooppi.

Muualla 
 49 on Saksan kansainvälinen suuntanumero.

Lähteet 

Luonnolliset luvut