joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kirjallisuusvuosi 2005

Kirjallisuusvuosi 2005 käsittelee vuoden 2005 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Taivalkosken keskustorilla paljastettiin Kalle Päätalon muistomerkki kesällä 2005. Muistomerkin nimi on Kirja.
 Vapaasti verkkoon julkaistava Raamattu 2005 -raamatunkäännöshanke aloitettiin.
 Näköispainos salaperäisestä Voynichin käsikirjoituksesta julkaistiin.
 Suomen dekkariseura kiinnitti Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Rauhankatu 11 olevan asuinkerrostalon seinään muistolaatan, jossa lukee: ”Tässä talossa asui kotimaisen dekkarin klassikkohahmo komisario Palmu”. Palmun kotiosoitetta ei mainita Waltarin kirjoissa, mutta elokuvassa Kaasua, komisario Palmu! nähdään Palmun kotitalon porraskäytävä, jonka elokuvaharrastajat tunnistivat Rauhankatu 11:ksi.

Julkaisuja 
 Paul Auster – Sattumuksia Brooklynissa (suom. 2008)
 Margaret Atwood – The Penelopiad: The Myth of Penelope and Odysseus (suom. Penelopeia: Penelopen ja Odysseuksen myytti, 2010)
 Bo Carpelan – Berg (suom. Kesän varjot)
 Elena Ferrante – Amalian rakkaus
 Elina Hirvonen – Että hän muistaisi saman
 Kazuo Ishiguro – Ole luonani aina (engl. Never Let Me Go)
 Risto Isomäki – Sarasvatin hiekkaa
 Juha Itkonen – Anna minun rakastaa enemmän
 Hanna-Riikka Kuisma – Elinkautinen (novelleja, esikoisteos)
 Stieg Larsson – Män som hatar kvinnor, suom. Miehet jotka vihaavat naisia, 2006
 Håkan Nesser – Från Doktor Klimkes horisont
 Sofi Oksanen – Baby Jane
 Timo Parvela – Ella aalloilla
 Ilkka Remes – Nimessä ja veressä
 J. K. Rowling – Harry Potter ja puoliverinen prinssi
 Arto Salminen – Kalavale
 Roman Schatz – Suomesta, rakkaudella
 Tommy Wieringa – Joe Speedboat (hollanninkielinen romaani, suom. 2008)
 Tuomas Vimma – Toinen

Myydyimmät kirjat
 Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Ilkka Remes, Nimessä ja veressä
 Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Dan Brown, Enkelit ja demonit
 Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Mauri Kunnas & Tarja Kunnas, Koiramäen Martta ja Ruuneperi
 Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: A. A. Milne & E. H. Shepard, Nalle Puhin kootut kertomukset
 Vuoden myydyin tietokirja: Mitä Missä Milloin 2006
 Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Juba Tuomola, Viivi ja Wagner 8
 Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 305: Tuulihattu (tupla) 
 Vuoden myydyin taskukirja: Paulo Coelho, Alkemisti
 Vuoden myydyin äänikirja: Eläköön lapsi

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Sirkka Turkka
 Arthur C. Clarke -palkinto
 China Miéville
 Bram Stoker Award
 Peter Straub
 Finlandia-palkinto
 Bo Carpelan
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Sami Koski, Mika Rissanen, Juha Tahvanainen; Jari Leskinen, Anssi Juutilainen
 Hugo-palkinto
 Susanna Clarke – Jonathan Strange & herra Norrell
 Kalevi Jäntin palkinto
 Tuomas Kyrö
 Risto Oikarinen
 Mikael Agricola -palkinto
 Kaijamari Sivill
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Harold Pinter
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Sjón
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Marilynne Robinson
 Runeberg-palkinto
 Zinaida Lindén
 World Fantasy Award
 Susanna Clarke

Lähteet 

2005
Kirjallisuusvuosi 2001

Kirjallisuusvuosi 2001 käsittelee vuoden 2001 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Useat kaunokirjalliset teokset käsittelivät historiallisia aiheita. Niistä ehkä vilkkaimman keskustelun synnytti Ulla-Lena Lundbergin teos Marsipaanisotilas, jota on sanottu ensimmäiseksi suureksi suomenruotsalaiseksi sotaromaaniksi. Se käsittelee toisen maailmansodan aikaa ihmissuhteiden ja tunteiden kautta. Kritiikkiä teos synnytti sotatapahtumien asiavirheiden takia. Laila Hietamies ja Eeva Kilpi taas kuvasivat karjalaisen siviiliväestön kohtaloita samassa sodassa. Jari Järvelän teos Veden paino kuvaa Aunuksen sotaretkeä vuonna 1919. Nuorena kuolleen Harri Sirolan teos Jeesus enkelinpoika Nasaretilainen jäi hänen viimeiseksi romaanikseen.

Julkaisuja 
 Eoin Colfer – Artemis Fowl (kahdeksanosaisen sarjan avausteos)
 Laila Hietamies – Syksyksi kotiin
 Max Jakobson – 20. vuosisadan tilinpäätös II
 Jari Järvelä – Veden paino
 Neil Gaiman – Unohdetut jumalat
 Martti Häikiö – Nokia Oyj:n historia I–III
 Eeva Kilpi – Rajattomuuden aika
 Ulla-Lena Lundberg – Marsipaanisotilas (Marsipansoldaten, 2001)
 Teijo-Kalevi Lusa – Maailmanloppu 2028? (esikoisteos)
 Yann Martel – Piin elämä
 Ian McEwan – Atonement (suom. Sovitus, 2002)
 Mikael Niemi – Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (ruotsiksi vuonna 2000)
 Patrik Ouředník – Europeana: Stručné dějiny dvacátého věku (suom. Europeana : 20. vuosisadan lyhyt historia, 2022)
 Fernando Pessoa – En minä aina ole sama
 Hannu Raittila – Canal Grande
 W. G. Sebald – Austerlitz (romaani, suom. 2002)
 Harri Sirola – Jeesus enkelinpoika Nasaretilainen
 Saila Susiluoto – Siivekkäät ja hännäkkäät (esikoisrunokokoelma)
 Jari Tervo – Suomemme heimo
 Serhi Žadan – Балади про війну і відбудову (runoja, "Balladeja sodasta ja jälleenrakennuksesta")
 Carlos Ruiz Zafón – Tuulen varjo

Myydyimmät kirjat 
 Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Arto Paasilinna, Ihmiskunnan loppulaukka
 Vuoden myydyin käännöskaunokirja: J. R. R. Tolkien, Taru sormusten herrasta 1–3
 Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Pirkko-Liisa Surojegin, Suomen lasten hölmöläissadut
 Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: J. K. Rowling, Harry Potter ja liekehtivä pikari
 Vuoden myydyin tietokirja: Guinnessin Suuri ennätyskirja 2002
 Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 257: Täyttä elämää

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
 China Miéville
 Bram Stoker Award
 Richard Laymon
 Finlandia-palkinto
 Hannu Raittila
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Heikki Paunonen, Marjatta Paunonen
 Hugo-palkinto
 J. K. Rowling – Harry Potter ja liekehtivä pikari
 Kalevi Jäntin palkinto
 Jari Järvelä
 Saila Susiluoto
 Mikael Agricola -palkinto
 Erkki Kirjalainen
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 V. S. Naipaul
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Jan Kjærstad
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Michael Chabon – The Amazing Adventures of Kavalier & Clay
 Runeberg-palkinto
 Juha Seppälä
 World Fantasy Award
 Tim Powers
 Sean Stewart

Lähteet 

2001
Kirjallisuusvuosi 1992

Kirjallisuusvuosi 1992 käsittelee vuoden 1992 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Kirjailija Väinö Linna kuoli 21. huhtikuuta 1992. Linna vaikutti teoksillaan suomalaisten historia- ja ihmiskäsitykseen ja rakensi Suomelle uudenlaista yhteiskuntasopua.
 Virolainen kirjailija Jaan Kaplinski sai ensimmäisenä ulkomaalaisena Eino Leinon palkinnon.
 Yle Uutiset selkosuomeksi aloitti toimintansa.

Julkaisuja 
 Douglas Adams – Enimmäkseen harmiton
 Elena Ferrante – Amalian rakkaus (ital. L’amore molesto)
 Alasdair Gray – Poor Things
 Robert Harris – Kolmannen valtakunnan salaisuus
 Heikki Hietamies – Äideistä parhain
 Daniel Katz – Saksalainen sikakoira
 Mauri Kunnas – Koirien Kalevala
 Haruki Murakami – KOKKYŌ NO MINAMI, TAIYŌ NO NISHI (suom. Rajasta etelään, auringosta länteen, 2017)
 Mika Keskikiikonen & Petri Kiuttu – Amigan pelintekijän opas
 Tiina Nopola & Sinikka Nopola – Heinähattu ja Vilttitossu loman tarpeessa
 Donna Tartt – The Secret History (esikoisteos, suom. Jumalat juhlivat öisin, 1993)
 Vernor Vinge – Linnunradan ääret
 Connie Willis – Tuomiopäivän kirja

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Pat Cadigan
 Bram Stoker Award
 Robert R. McCammon
 Finlandia-palkinto
 Leena Krohn
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Jukka Salo, Mikko Pyhälä
 Hugo-palkinto
 Lois McMaster Bujold
 Kalevi Jäntin palkinto
 Anne Hänninen
 Leena Lander
 Mikael Agricola -palkinto
 Pertti Nieminen
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Derek Walcott
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Friða Á. Sigurðardóttir
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Jane Smiley 
 Runeberg-palkinto
 Lars Sund
 World Fantasy Award
 Robert R. McCammon

Lähteet 

1992
Kirjallisuusvuosi 1991

Kirjallisuusvuosi 1991 käsittelee vuoden 1991 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
Elämäkerta- ja muistelmakirjojen julkaiseminen lisääntyi 1990-luvulla. Esimerkiksi Lasse Pöysti julkaisi vuosina 1990–1995 neliosaiset muistelmansa, kotka ovat koottuina teoksessa Sortavalasta Pariisiin (Otava 2000). Elokuvaohjaaja Ingmar Bergmanin moniosaiset muistelmat ilmestyivät suomeksi vuosina 1984–1993, niistä tunnetuimpana Laterna Magica. Eva Hemmingin kirjoittamat Leif Wagerin muistelmat Hymy nuoruudelle: Muistelmat ilmestyivät 1991. Neuvostoliiton ulkoministeri Vjatšeslav Molotovin muistelmat Molotov Remembers: Inside Kremlin Politics saivat julkaisuluvan 1991. 
 Kirjailijoita kiinnostivat ennen kaikkea ihmisen psyyke ja ydinperheen ongelmat. Romaaneista useimmat sijoitettiin menneisyyden Suomeen, kirjoittamisajasta muutaman vuosikymmenen päähän. Tietokirjat sen sijaan pureutuivat päivänkohtaiseen todellisuuteen. Kirjallisista klassikoista nousivat esille muiden muassa Aapeli, Juhani Aho, Helvi Juvonen ja Lauri Viita.
 Kirjailija Paavo Haavikko sai taiteen akateemikon arvonimen.
 Tietokonepohjainen tekstinkäsittely alkoi 1990-luvulla syrjäyttää kirjoituskonetta kirjailijoiden työvälineenä. Ajan suosituin tekstinkäsittelyohjelma oli WordPerfect.

Julkaisuja 
 David Eddings – Safiiriruusu
 Bret Easton Ellis – Amerikan Psyko
 Jostein Gaarder – Sofian maailma
 John Grisham – The Firm (suom. Firma)
 Kari Hotakainen – Buster Keaton. Elämä ja teot
 Stephen King – Tarpeellista tavaraa
 Mauri Kunnas – Vampyyrivaarin tarinoita
 Leena Lander – Tummien perhosten koti
 Henning Mankell – Kasvoton kuolema
 Reijo Mäki – Kuoleman kapellimestari
 Raija Oranen – Ruusun aika (sarjan ensimmäinen osa)
 Arto Paasilinna – Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä
 Erno Paasilinna – Kauppamiehet isänmaan asialla
 Ralph Peters – The War in 2020
 Markku Ropponen – Kuolemanuni
 Pirkko Saisio – Kantaja
 Lars Sund – Colorado Avenue
 Naoko Takeuchi – Bishōjo senshi Sailor Moon (ilmestyminen Nakayoshi-nuortenlehdessä alkoi)
 Bernard Werber – Muurahaiset

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Colin Greenland
 Bram Stoker Award
 Robert R. McCammon
 Finlandia-palkinto
 Arto Melleri
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Olli Marttila, Tari Haahtela, Hannu Aarnio, Pekka Ojalainen
 Hugo-palkinto
 Lois McMaster Bujold
 Kalevi Jäntin palkinto
 Tiina Kaila
 Mikael Agricola -palkinto
 Kyllikki Härkäpää
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Nadine Gordimer
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Nils-Aslak Valkeapää
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 John Updike 
 Runeberg-palkinto
 Aulikki Oksanen
 World Fantasy Award
 James Morrow
 Ellen Kushner

Lähteet 

1991
Kirjallisuusvuosi 1990

Kirjallisuusvuosi 1990 käsittelee vuoden 1990 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Kirjailijat Eeva Kilpi ja Eeva Joenpelto olivat kriitikon mielestä kauden onnistujia. Kilpi sai Runeberg-palkinnon teoksestaan Talvisodan aika (1989) ja Joenpellon Ei ryppyä, ei tahraa (1989) oli tiukasti ihmissuhteisiin keskittyvää kerrontaa. Ulla-Lena Lundberg kuvasi ahvenanmaalaista laivanvarustajasukua teoksessaan Leo. Sukuromaanit eivät ole suomenruotsalaisessa kirjallisuudessa kovin tavallisia. Lundberg sai teoksestaan Kiitos kirjasta -palkinnon (1990). Anni Blomqvistin viimeiseksi jäänyt teos, kirjailijan poikaa kuvaava Havet finns inte mer (1989) suomennettiin vuonna 1990. 
 Suomennetun kirjallisuuden alalla nousi esille useita uusia nimiä, kuten romaniansaksalainen esikoiskirjailija Herta Müller ja itäsaksalainen Christa Wolf. Wolf kirjoitti vuonna 1979 teoksen Was bleibt, joka kertoo hänen elämästään Stasin valvonnassa. Se voitiin julkaista vasta 1990.
Elämäkerta- ja muistelmakirjojen julkaiseminen lisääntyi Suomessa 1990-luvun alussa. Vuoden 1990 aikana niitä ilmestyi pitkälti toistasataa. Suuri osa niistä oli lapsuuden muistelua. Toinen kasvava kirjallisuuden laji oli nuortenkirjallisuus. Sen trendinä oli arvojen pohtiminen, slangi-ilmauksista luopuminen ja toisaalta hulluttelu ja rohkea huumori.
 Selkokieliset sanomalehdet Selkosanomat (alk. Selkouutiset) ja LL-Bladet aloittivat ilmestymisensä.
 Suomentaja Inkeri Tuomikoski palkittiin Mikael Agricola -palkinnolla. Hän suomensi pitkäaikaisesti ranskalaisen Marcel Proustin teossarjaa Kadonnutta aikaa etsimässä. Samalla palkittiin myös kääntäjä Jukka Kemppinen, joka on julkaissut suomeksi roomalaisen Caius Valerius Catulluksen runoja, mutta myös oman runoteoksen Riitamaa.

Julkaisuja 
 Hannu Aho – Taivaan valuuttaa (novelleja)
 A. S. Byatt – Possession : A Romance (suom. Riivaus: Romanttinen kertomus, 2008)
 Tom Clancy – Isku Kolumbiaan
 Clive Cussler – Lohikäärme
 William Gibson & Bruce Sterling – The Difference Engine
 Paavo Haavikko – Talvirunoja
 Olli Jalonen – Isäksi ja tyttäreksi
 Stephen King – Sydänyö
 Pavel Kohout – Saksalainen romanssi (saks. alkuteos Tanz- und Liebesstunde)
 Tuija Lehtinen – Vaniljasyndrooma (nuortenromaani)
 Gaston Leroux – Oopperan kummitus (suom. Eero Mänttäri)
 Reijo Mäki – Jäätynyt enkeli
 Arto Paasilinna – Hurmaava joukkoitsemurha 
 Orhan Pamuk – Musta kirja (romaani) (alkuteos Kara Kitap, suom. 1998)
 Harri Tapper – Näin syntyvät revontulet
 Antti Tuuri – Rukajärven tiellä
 Kurt Vonnegut – Hokkus Pokkus (engl.k. alkuteos Hocus Pocus, 1990)

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Hannu Salama
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Geoff Ryman
 Bram Stoker Award
 Dan Simmons
 Finlandia-palkinto
 Olli Jalonen
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Markku Löytönen
 Hugo-palkinto
 Dan Simmons
 Kalevi Jäntin palkinto
 Satu Salminiitty
 Petter Sairanen
 Mikael Agricola -palkinto
 Inkeri Tuomikoski
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Octavio Paz
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Tomas Tranströmer
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Oscar Hijuelos 
 Runeberg-palkinto
 Eeva Kilpi
 World Fantasy Award
 Jack Vance

Lähteet 

1990
Kirjallisuusvuosi 1989

Kirjallisuusvuosi 1989 käsittelee vuoden 1989 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Ruhollah Khomeini tulkitsi kirjailija Salman Rushdien syyllistyneen jumalanpilkkaan teoksellaan Saatanalliset säkeet ja antoi helmikuussa 1989 fatwan, jolla hän käytännössä tuomitsi kirjailijan kuolemaan. Kirjailijan oli monimutkaisilla toimilla suojauduttava ääri-islamilaisten uhalta. Vähemmälle huomiolle jäi, että toinen islamilainen taho julisti murhatuomion myös vuonna 1988 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaneelle Naguib Mahfouzille.
 Tohtori Jukka Tarkan kirjoittama Ahti Karjalaisen muistelmateos Presidentin ministeri synnytti kohun jo ennen ilmestymistään. Tarkkaa syytettiin vanhan ja sairaan miehen houkuttelemisesta itselleen epäedulliseen kirjaprojektiin. Tarkka puolustautui sillä, että Karjalainen on esittänyt muistelunsa päättäväisesti ja dokumentteihin nojautuen. Kirjassa ollut kuvaus ulkoministeri Paavo Väyrysen keskustelusta KGB-agentti Viktor Vladimirovin kanssa asetti Väyrysen outoon valoon.
 Ensimmäisen kerran jaetun Tieto-Finlandia-palkinnon sai Erik Tavaststjerna teoksesta Jean Sibelius 1–5.
 Yhdysvaltalainen kirjailija Danielle Steel pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan henkilönä, joka on pisimpään pysynyt The New York Timesin bestsellerlistalla. Steelin teoksia oli tällöin ollut listalla 381 viikkoa peräkkäin.
 Kääntäjä Kristiina Kivivuori sai Itävallan kulttuuriministeriön tunnustuspalkinnon suomennostyöstään Robert Musilin suurromaanista Mies vailla ominaisuuksia, jonka ensimmäisen osan suomennos ilmestyi 1980 ja toinen osa 1987.

Julkaisuja 
 Isaac Asimov – Nemesis
 Anni Blomqvist – Havet finns inte mer
 Mohammed Dib – Neiges de marbre
 Ken Follett – Taivaan pilarit
 Annika Idström – Kirjeitä Trinidadiin
 John Irving – A Prayer for Owen Meaney (suom. Ystäväni Owen Meany, 1989)
 Kazuo Ishiguro – The Remains of the Day (suom. Pitkän päivän matka iltaan, 1990)
 P. D. James – Devices and Desires (suom. Totuus ja toiveet)
 Eeva Joenpelto – Ei ryppyä, ei tahraa
 Ahti Karjalainen & Jukka Tarkka – Presidentin ministeri : Ahti Karjalaisen ura Urho Kekkosen Suomessa
 Eeva Kilpi – Talvisodan aika
 Pentti Linkola – Johdatus 1990-luvun ajatteluun
 Ulla-Lena Lundberg – Leo
 Sinikka Nopola & Tiina Nopola – Heinähattu ja Vilttitossu (kirjasarjan ensimmäinen teos)
 Dan Simmons – Hyperion

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Rachel Pollack
 Bram Stoker Award
 Thomas Harris
 Finlandia-palkinto
 Markku Envall
 Tieto-Finlandia-palkinto
 Erik Tavastsjerna
 Hugo-palkinto
 C. J. Cherryh
 Kalevi Jäntin palkinto
 Kari Hotakainen
 Timo Pusa
 Mikael Agricola -palkinto
 Sirkka Suomi
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Camilo José Cela
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Dag Solstad
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Anne Tyler 
 Runeberg-palkinto
 Timo Pusa
 World Fantasy Award
 Peter Straub

Lähteet 

1989
Kirjallisuusvuosi 1988

Kirjallisuusvuosi 1988 käsittelee vuoden 1988 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Kirjallisuuden Finlandia-palkinto alettiin jakaa pelkästään kaunokirjallisten teosten kesken. Ensimmäisen uusimuotoisen palkinnon sai suurelle yleisölle melko tuntematon runoilija Gösta Ågren. Tietokirjoille luotiin Tieto-Finlandia-palkinto.
 Englanninkielisen kauhukirjallisuuden Bram Stoker Award jaettiin ensimmäisen kerran.
 Nobelkirjailija F. E. Sillanpään syntymästä tuli syyskuussa 1988 kuluneeksi 100 vuotta. Sen kunniaksi julkaistiin neljä ensimmäistä osaa hänen kootuista teoksistaan. Juhlissa ja teksteissä pyrittiin monipuolistamaan Sillanpään julkikuvaa, jota liian voimakkaasti leimasi Taata-rooli.

Julkaisuja 
Arthur C. Clarke & Gentry Lee – Kehto (suom. 1990, Kirjayhtymä)
 Paulo Coelho – Alkemisti (suomennos 1995 nimellä Santiagon unelmat)
 Umberto Eco – Foucaultin heiluri
 Will Eisner – A Life Force (suom. Elinvoima)
 Peter Englund – Pultava
 Jim Garrison – JFK – avoin tapaus (suom. 1992)
 Jan Guillou – Mies Kaliningradista
 Neil Hardwick – Neilin tähteet eli Hardwick´s Sauce (kaksikielinen pakinakokoelma)
 Stephen Hawking – A Brief History of Time (suom. Ajan lyhyt historia, 1997)
 Thomas Harris – Uhrilampaat
 Reginald Hill – Under World
 S. E. Hinton – Taming The Star Runner (suom. 1990, Kesyttömät)
 Paul Kennedy – The Rise and Fall of Great Powers
 Kari Kontio ja Tuomas Nevanlinna – Kirjava lehmä
 Reijo Mäki – Marraskuu on musta hauta (Vares-sarjaa)
 Salman Rushdie – Saatanalliset säkeet (suom. 1989, WSOY)

Palkintoja 
 Arthur C. Clarke -palkinto
  George Turner
 Bram Stoker Award
 Stephen King
 Robert R. McCammon
 Finlandia-palkinto
 Gösta Ågren
 Hugo-palkinto
 David Brin
 Kalevi Jäntin palkinto
 Juha Seppälä
 Ilkka Pitkänen
 Mikael Agricola -palkinto
 Vesa Oittinen
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Naguib Mahfouz
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Thor Vilhjálmsson
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Toni Morrison 
 Runeberg-palkinto
 Sinikka Tirkkonen
 World Fantasy Award
 Ken Grimwood

Lähteet 

1988
Kirjallisuusvuosi 1987

Kirjallisuusvuosi 1987 käsittelee vuoden 1987 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Teatterikorkeakoulun neljä miesopiskelijaa muodosti Jumalan teatterin, joka aiheutti tammikuussa Oulun teatteripäivillä skandaalin hyökkäävästi kohti yleisöä suuntautuneella kokeellisella esityksellä.
 Tom Wolfen Turhuuksien rovio -romaani (1987) sai nimensä vuoden 1497 Firenzestä, jossa uskonkiihkoinen lahko kokosi torille suuren rovion turhana pitämästään tavarasta. Romaanin filmioikeuksista maksettiin viisi miljoonaa dollaria, joka oli aikansa ennätyssumma.

Julkaisuja 
 Douglas Adams – Dirk Gentlyn holistinen etsivätoimisto
 Paul Auster – In the Country of Last Things
 Arthur C. Clarke – Odysseia 2061
 Mariamna Davydov – Kartanoelämää: Muistelmia Venäjältä ennen vallankumousta
 Caroline Graham – Killings at Badger’s Drift (johon pohjautuu TV-sarja Midsomerin murhat; suom. Kämmekkä kukkii kuolemaa, 1991)
 Tony Hillerman – A Thief of Time (rikosromaani)
 Mauno Jokipii – Jatkosodan synty: tutkimuksia Saksan ja Suomen sotilaallisesta yhteistyöstä 1940–41
 Eino Jutikkala – Kuolemalla on aina syynsä: Maailman väestöhistorian ääriviivoja
 Eeva Kilpi – Animalia
 Toni Morrison – Minun kansani, minun rakkaani
 Terry Pratchett – Johan riitti!
 Terry Pratchett – Mort
 Jorma O. Tiainen (toim.) – Vuosisatamme kronikka
 Donald Trump ja Tony Schwartz – The Art of the Deal
 Scott Turow – Presumed Innocent (suom. Kunnes toisin todistetaan)
 Veikko Vennamo – Kulissien takaa. Muistelmat.
 Inkeri Numminen & Arvo Ylppö – Arvo Ylpön vuosisata

Palkintoja 
 Aleksis Kiven palkinto
 Sirkka Selja
 Arthur C. Clarke -palkinto
 Margaret Atwood
 Finlandia-palkinto
 Helvi Hämäläinen
 Hugo-palkinto
 Orson Scott Card
 Kalevi Jäntin palkinto
 Tiina Kaila
 Rosa Liksom
 Mikael Agricola -palkinto
 Pentti Saaritsa
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Joseph Brodsky
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Herbjørg Wassmo
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Peter Taylor 
 Runeberg-palkinto
 Kari Aronpuro
 World Fantasy Award
 Patrick Süskind

Lähteet 

1987
Kirjallisuusvuosi 1986

Kirjallisuusvuosi 1986 käsittelee vuoden 1986 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Uusi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja ja Suomen ruotsinkielinen virsikirja hyväksyttiin kirkolliskokouksessa käyttöön otettaviksi

Julkaisuja 
 Jeffrey Archer – Kunnian tähden
 Margaret Atwood – Orjattaresi
 Joseph Brodsky – Less Than One : Selected Essays (suom. Ei oikein ihminenkään)
 Kristina Carlson – Hämärän valo: runoja
 Bo Carpelan – Axel
 Tom Clancy – Myrsky nousee
 Arthur C. Clarke – Kaukaisen Maan laulut
 Clive Cussler – Kyklooppi
 William Gibson – Kreivi Nolla
 Heikki Hietamies – Sotapoika
 P. D. James – A Taste for Death (suom. Kuoleman maku)
 Eeva Joenpelto – Jottei varjos haalistu
 Ulla-Lena Lundberg – Kalaharin hiekkaa
 Jukka Parkkinen – Kaupungin kaunein lyyli
 Terry Pratchett – Valon tanssi
 Whitley Strieber ja James Kunetka – Nature’s End
 Märta Tikkanen – Punahilkka (Rödluvan)
 Antti Tuuri – Ameriikan raitti
 Walter Jon Williams – Rautahermot
 Barbara Vine – A Dark-Adapted Eye (rikosromaani)

Palkintoja 
 Finlandia-palkinto
 Sirkka Turkka
 Hugo-palkinto
 Orson Scott Card
 Kalevi Jäntin palkinto
 Joni Skiftesvik
 Mikael Agricola -palkinto
 Markku Mannila
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Wole Soyinka
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Rói Patursson
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 Larry McMurtry
 World Fantasy Award
 Dan Simmons

Lähteet 

1986
Kirjallisuusvuosi 1982

Kirjallisuusvuosi 1982 käsittelee vuoden 1982 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Poliittisen historian keskustelu juhannuspommista johtui Johannes Virolaisen juhannuksena 1979 antamasta lausunnosta, että kokoomusta ei voitaisi ottaa Suomen hallitukseen “yleisten syiden” eli “Suomen aseman” takia. Tämän tulkittiin tarkoittavan, että Suomen suhteet Neuvostoliittoon vaarantuisivat, jos kokoomus otettaisiin hallitukseen. Presidentti Kekkonen katsoi Virolaisen aiheuttaneen Suomen maineelle ”vahinkoa, jonka laajuutta ja merkitystä on tässä vaiheessa vielä vaikea arvioida”. Virolainen selitti omaa kantaansa vuoden 1982 kirjassaan Yöpakkasista juhannuspommiin.

Julkaisuja 
 Douglas Adams – Elämä, maailmankaikkeus – ja kaikki, romaanisarjaa Linnunradan käsikirja liftareille
 Brian Aldiss – Helliconian kevät
 Jeffrey Archer – Tuhlaajatytär
 Michael Baigent, Richard Leigh ja Henry Lincoln – Pyhä veri, pyhä Graal
 Raymond Briggs – Minne tuuli kuljettaa
 Arthur C. Clarke – 2010: Avaruusodysseia
 Richard Dawkins – Sokea kelloseppä
 David Eddings – Belgarionin taru (viisiosainen, ilm. englanniksi 1982–1984)
 L. Ron Hubbard – Battlefield Earth
 Eeva Joenpelto – Elämän rouva, rouva Glad
 Teuvo Koskinen – Miina ja Manu -kirjasarjan ensimmäinen teos Miina ja Manu : Seikkailu enon veneellä
 Peter Lovesey – The False Inspector Dew (rikosromaani, suom. Vaitelias komisario)
 Raili Mikkanen – Histamiini hukassa, Histamiini-sarjan ensimmäinen teos
 Haruki Murakami – Suuri lammasseikkailu
 Arto Paasilinna – Kultainen nousukas
 Erno Paasilinna – Maailman kourissa
 Fernando Pessoa – Levottomuuden kirja
 Paavo Rintala – Valehtelijan muistelmat
 Göran Schildt – Det vita bordet : Alvar Aaltos ungdom och grundläggande idéer
 Antti Tuuri – Pohjanmaa
 Kaari Utrio – Ruusulaakso
 Alice Walker – The Color Purple (suom. Häivähdys purppuraa, 1982)
 Johannes Virolainen – Yöpakkasista juhannuspommiin

Palkintoja 
 Hugo-palkinto
 C. J. Cherryh
 Kalevi Jäntin palkinto
 Antti Jalava
 Mikael Agricola -palkinto
 Paavo Lehtonen
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Gabriel García Márquez
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
 Sven Delblanc
 Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
 John Updike
 World Fantasy Award
 John Crowley

Lähteet 

1982
Liz Cheney

Elizabeth Lynne Cheney (, s. 28. heinäkuuta 1966 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen asianajaja ja republikaanipoliitikko. Cheney on ollut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Wyomingin osavaltiosta 3. tammikuuta 2017 lähtien. Tammikuusta 2019 lähtien hän on toiminut edustajainhuoneen republikaanien puheenjohtajana. Hän on kolmas nainen, joka on toiminut tehtävässä. Republikaanipuolueessa keväällä 2021 trumpilaisten voimistuttua Cheney syrjäytettiin tehtävästä.

Cheney on Yhdysvaltain entisen varapresidentin Dick Cheneyn ja tämän vaimon Lynne Cheneyn vanhempi tytär. George W. Bushin hallinnon aikana hänellä oli useita eri virkoja ulkoministeriössä.

Cheney tunnetaan voimakeinoja kannattavasta ulkopolitiikastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Cheneyn viralliset kotisivut

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Marasmiaceae

Marasmiaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo.

Suvut 
Heimo sisältää seuraavat suvut:

 Amyloflagellula
 Aphyllotus
 Campanella
 Cellypha
 Chaetocalathus
 Karvanahikkaat (Crinipellis)
 Hymenogloea
 Nahikkaat (Marasmius)
 Moniliophthora
 Morobia
 Neocampanella
 Paramarasmius
 Tetrapyrgos

Lähteet
Broomeiaceae

Broomeiaceae on sieniheimo, jonka ainoa suku on Broomeia.

Broomeiaceae on usein luokiteltu Agaricales-lahkoon, mutta geenitutkimusten mukaan heimo on sukua Polyporales-lahkon kerroskääville (Perenniporia). Broomeiaceae-lajeilla ei kuitenkaan ole selkeitä morfologisia yhtäläisyyksiä muiden Polyporales-sienten kanssa.

Broomeiaceae-heimon levinneisyys on keskittynyt Afrikkaan, ja aiemmin heimoa pidettiin yksinomaan afrikkalaisena. Ensimmäinen löydetty laji on Broomeia congregata, joka kuvattiin vuonna 1844 Etelä-Afrikasta. Myöhemmin samaa lajia on löydetty muista Afrikan maista, ja Afrikasta on myös kuvattu toinen laji, Broomeia ellipsospora. Kotoperäinen afrikkalainen Broomeiaceae ei kuitenkaan ole: Broomeia congregata -lajia on sittemmin löydetty Argentiinasta, Jemenistä ja Intiasta.

Guadeloupen saarelta Karibiasta on kuvattu toinen Broomeiaceae-heimon suku, Diplocystis. Se on kuitenkin myöhemmin siirretty Boletales-lahkoon, eikä se ole läheistä sukua Broomeia-suvulle. Guadeloupelta kuvattu Broomeia guadalupensis kuuluu todennäköisesti myös Diplocystis-sukuun.

Lajit 
 Broomeia congregata
 Broomeia ellipsospora

Lähteet 

Polyporales
Psathyrellaceae

Psathyrellaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimon lajit ovat kosmopoliitteja.

Suvut 
Heimo sisältää seuraavat suvut:

 Albocoprinus
 Britzelmayria
 Candolleomyces
 Hapramustesienet (Coprinellus)
 Hämymustesienet (Coprinopsis)
 Suomuhaprakkaat (Cystoagaricus)
 Hausknechtia
 Heteropsathyrella
 Tupashaprakkaat (Homophron)
 Iugisporipsathyra
 Jymyhaprakkaat (Kauffmania)
 Lacrymaria
 Narcissea
 Olotia
 Varjomustesienet (Parasola)
 Haprakkaat (Psathyrella)
 Punjabia
 Tulosesus
 Parkahaprakkaat (Typhrasa)

Lähteet
Pterulaceae

Pterulaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo, johon kuuluu 12 sukua ja 99 lajia. Heimon lajeja tavataan pääasiassa tropiikista, vaikka joitakin tunnetaan Euroopasta ja Uudesta-Seelannista.

Suvut 
 Actiniceps
 Adustomyces
 Allantula
 Aphanobasidium
 Deflexula
 Chaetotyphula
 Coronicium
 Merulicium
 Parapterulicium
 Phyllotopsis
 Pterula
 Pterulicium
 Radulomyces

Lähteet 

Agaricales
Supla

Supla on suomalainen audiosisältöpalvelu, jonka omistaa Sanoma-konserniin kuuluva Nelonen Media. Supla lanseerattiin lokakuussa 2015. Yhtiön tietojen mukaan Suplaa käyttää kuukausittain yli 400 000 eri käyttäjää, ja sisältöjä käynnistetään kuukauden aikana 7 miljoonaa kertaa. Suplasta löytyy kahdeksan radiokanavan nettiradiot, yli 300 podcast-sarjaa ja satoja luettuja lehtiartikkeleita. Maaliskuussa 2020 palvelun valikoima laajentui äänikirjoihin.

Kanavat 

 Radio Suomipop
 Radio Rock
 Me Naiset Radio
 Loop
 HitMix
 Aito Iskelmä
 Helmiradio
 Groove FM
 Kantriradio

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto

Suoratoistopalvelut
Nelonen Media
Podcasting
Äänikirjat
Supertrampin diskografia

Brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin diskografia.

Albumit

Studioalbumit 
 Supertramp (1970)
 Indelibly Stamped (1971)
 Crime of the Century (1974)
 Crisis? What Crisis? (1975)
 Even in the Quietest Moments... (1977)
 Breakfast in America (1979)
 ...Famous Last Words... (1982)
 Free as a Bird (1987)
 Some Things Never Change (1997)
 Slow Motion (2002)

Livealbumit 
 Paris (1980)
 Live ’88 (1988)
 It Was the Best of Times (1999)
 Is Everybody Listening? (2001)
 Live, 1997 (2006)
 70–10 Tour (2010)

Kokoelmat 
 The Autobiography of Supertramp (1986)
 The Very Best of Supertramp (1990)
 The Very Best of Supertramp 2 (1992)
 Retrospectacle – The Supertramp Anthology (2005)

Videot 
 The Story So Far... (1990)
 Live In Paris ’79 (2012)

Singlet 
 1971 Forever
 1971 Land Ho
 1974 Dreamer
 1974 Bloody Well Right
 1975 Lady
 1976 Ain’t Nobody But Me
 1977 Give a Little Bit 
 1977 Babaji
 1978 From Now On
 1979 The Logical Song
 1979 Breakfast in America
 1979 Goodbye Stranger
 1979 Take the Long Way Home
 1980 Dreamer (live)
 1980 Breakfast in America (live)
 1980 Take the Long Way Home (live)
 1982 It’s Raining Again
 1982 Don’t Leave Me Now
 1982 Crazy
 1983 My Kind of Lady
 1983 Still in Love
 1985 Cannonball 1985 Better Days 1987 I’m Beggin' You 1988 Free as a Bird 1989 School 1992 Give a Little Bit 1997 You Won, I Lose 1997 Listen to Me, Please 2002 Slow Motion''

Musiikkivideot 
 "All Along The Watchtower" (1970)
 "Dreamer" (1974)
 "Lady" (1976)
 "Give a Little Bit" (1977)
 "Babaji" (1977)
 "Fool's Overture" (1977)
 "Goodbye Stranger" (1979)
 "The Logical Song" (1979)
 "Breakfast in America" (1979)
 "Take The Long Way Home" (1980)
 "It's Raining Again" (1982)
 "My Kind of Lady" (1983)
 "Don't Leave Me Now" (1983)
 "Cannonball" (1985)
 "Better Days" (1985)
 "Brother Where You Bound" (1985)
 "I'm Beggin' You" (1987)
 "Free as a Bird" (1988)
 "School" (1990)

Lähteet 

Diskografiat
diskografia
Kolme suudelmaa

Kolme suudelmaa on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2006. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Matti Ijäs. Käsikirjoitus pohjautuu vapaasti Anton Tšehovin novelliin Koteloitunut ihminen. Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV1:llä 11. joulukuuta  2006.

Elokuva kertoo omiin kaavoihinsa kangistuneesta lukion historian lehtorista, Jaakko Sakkasesta, joka elokuvan alkupuolella menettää dementoituneen äitinsä ja sen myötä viimeisen ihmissuhteensa. Pian Jaakon elämään astuu kuitenkin uusi rakkaus.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kolme suudelmaa Yle Areenassa
 Kolme suudelmaa Ylen Elävässä arkistossa
 
 

Vuoden 2006 elokuvat
Matti Ijäksen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Joel Vilkin muistomerkki

Joel Vilkin muistomerkki ja Joel ja Suoma Vilkin muistolaatta paljastettiin Kiiruun puistossa Somerolla 8. elokuuta 1999 kun Someron yhteiskoulun rehtorina pitkään toimineen Joel Vilkin syntymästä oli tullut kuluneeksi sata vuotta.

Joel ja Suoma Vilkki

Joel Vilkki  (1899–1976) tunnettiin edistyksellisenä opettajana ja kasvattajana sekä kansainvälisen kielen esperanton edistäjänä Suomessa. Hän toimi Someron yhteiskoulun matemaattisten aineiden opettajana ja rehtorina vuosina 1929–1936, 1936–1941 ja 1941–1960. Vilkki omisti pitkään nykyään Someron kunnan omistuksessa kulttuuritalona olevaa Kiiruun taloa Someron keskustassa ja kasvatti sen ympärille puutarhan, joka 2000-luvulla tunnetaan Kiiruun puistona. Joel Vilkin puoliso Suoma Vilkki (o.s. Kallo, 1902–1996) toimi samassa koulussa biologian ja maantieteen opettajana.

Muistomerkki ja muistolaatta 
Joel Vilkin muistomerkin Kiiruun talon edustalla suunnitteli professori Mauri Favén yhteistyössä kuvanveistäjä Heikki Häiväojan kanssa. Kiven graniitti on samaa, jota käytetty Helsingin suurkirkon perustuksissa. Muistomerkissä se kertoo Joel ja Suoma Vilkille tärkeästä Suomen luonnon rikkaudesta, Vilkin lähellä luontoa olleesta elämäntavasta ja hänen suhteestaan kotikaupunkiinsa Helsinkiin. Kiven geometrinen muoto viittaa Vilkin koulutusalaan matematiikkaan ja hänen elämäntyönsä monitahoisuuteen, sen särmikkyys Vilkin päättäväiseen luonteeseen ja kärjellään seisova asento hänen rohkeuteensa ja kokeilunhaluunsa. 

Kiiruun talon seinässä olevan Joel ja Suoma Vilkin toiminnasta kertovan messinkisen muistolaatan graafisesta suunnittelusta vastasi professori Tapani Aartomaa.

Kansalaiskeräys ja muistomerkin paljastaminen
Muistomerkin pystyttämisen ja samassa yhteydessä perustetun stipendirahaston mahdollistaneen kansalaiskeräyksen järjestivät Joel Vilkin entisistä oppilaat Helsingin Somero-Seuran toimiessa vastuuorganisaationa. 

Muistomerkin paljastustilaisuudessa Kiiruun puistossa 8. elokuuta 1999 puhuivat Helsingin Somero-Seuran puheenjohtaja Pekka Raitanen, Someron kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Mauri Salo sekä Vilkin kummipoika ja Someron yhteiskoulun oppilas, Taideteollisen korkeakoulun professori  Severi Parko, ja tilaisuudessa luettiin Suomen esperantoliiton puheenjohtajan Jukka Laaksosen tervehdys. Samassa yhteydessä lahjoitettiin Someron kaupungille Joel Vilkin esperantonkielinen kirjasto.

Lähteet

Viitteet

Someron patsaat ja veistokset
Someron nähtävyydet
Esperanto
Kiiruun puisto
Richard B. Spencer

Richard Bertrand Spencer on tunnettu amerikkalainen valkoisen ylivallan kannattaja, valkoinen nationalisti, alt-right -aktivisti ja identitaari. Spencer on opiskellut eri yliopistoissa muun muassa kirjallisuutta ja humanistisia aineita. Vuonna 2007 Spencer erotettiin amerikkalaisesta konservatiivilehdestä äärimmäisten mielipiteidensä takia. Vuonna 2010 Spencer perusti alternativeright.com-sivuston. Hän loi omien sanojensa mukaan nimityksen alt-right. Vuonna 2017 Spencer johti monia ääri­oikeistolaisia mielen­osoituksia Yhdysvalloissa. Spencer on esittänyt muun muassa "rauhan­omaista etnistä puhdistusta". Tavoitteena oli pelkästään valkoisista koostuva  Yhdysvallat.

Virginian mellakat 
Spencerin puhe elokuussa 2017 johti mellakoihin, jossa äärioikeisto ja sen vastustajat ottivat yhteen. Yksi ihminen kuoli.

Floridan puhe 
Lokakuussa 2017 Spencer piti Floridassa kannattajineen yliopistossa äärioikeistolaisen puheen. Puhe oli yliopistossa sallittu Yhdysvaltain sananvapauslain perusteella. Jo etukäteen varauduttiin kalliin turvatoimin. Puhe herätti voimakkaan vastalausemyrskyn ja kyselyjä Spenceriltä. Spencer haukkui puheensa vastustajia.

Tämä synnytti yliopistolla Spenceriä tukevan ja varsinkin vastustavan mielenosoituksen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Alt-right
Identitaarinen liike
Louisvillen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Louisvillen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (, ) on Kentuckyssa Yhdysvalloissa toimiva roomalaiskatolinen arkkihiippakunta, joka erotettiin Baltimoren hiippakunnasta vuonna 1808. Siihen kuului yli 200 000 jäsentä vuonna 2013.

Piispat ja arkkipiispat 
 Benedict Joseph Flaget (1808–1832)
 John Baptist Mary David (1832–1834)
 Benedict Joseph Flaget (1833–1850)
 Martin John Spalding (1850–1864)
 Peter Joseph Lavialle (1865–1867)
 William George McCloskey (1868–1909)
 Denis O'Donaghue (1910–1924)
 John A. Floersh (1924–1967)
 Thomas J. McDonough (1967–1981)
 Thomas C. Kelly (1981–2007)
 Joseph Edward Kurtz (2007– )

Lähteet 

Kentucky
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Tanskan käsipalloliiga

Håndboldligaen ()on Tanskan käsipallon korkein sarjataso. Miesten käsipalloliiga pelataan kaudella 2020-2021 nimellä HTH Herre Ligaen ja naisten käsipalloliigaa nimellä Bambusa Kvindeligaen. Sarjojen voittajat ovat virallisesti Tanskan mestareita.

Joukkueet

Miesten käsipalloliigan joukkueet kaudella 2020-2021

Naisten käsipalloliigan joukkueet kaudella 2020-2021

Mestarit 
Täydellinen luettelo Tanskan käsipallon mestareista vuodesta 1936.

Lähteet 

Tanskan käsipallo
Tanskan palloilusarjat
Jonne Jantunen

Jonne-Markus Jantunen (s. 9. elokuuta 1996 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Jantunen laukoo oikealta.

Ura 
Jantunen aloitti jääkiekkoilun maalivahtina Jokereissa, mutta on varsinaisesti Pelicansin kasvatti. Kaudella 2011–2012 hän oli C-nuorten II-divisioonan karsinnoissa Pelicans Akatemian paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jasse Mertarannan kanssa tehoilla 1+9=10. Kaudella 2012–2013 Jantunen oli B2-nuorten SM-karsinnoissa Pelicansin paras maalintekijä Samuel Fagerlundin kanssa seitsemällä osumallaan. B2-nuorten SM-sarjan runkosarjassa hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Niki Huovisen ja Eetu Rissasen kanssa tehoilla 10+19=29. Kaudella 2016–2017 Jantunen oli Pelicansin A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 13+18=31.

Kaudella 2017–2018 Jantunen nousi Pelicansin SM-liigarinkiin ja hän pelasi joukkueessa harjoitusotteluita. Jantunen teki liigadebyyttinsä 20. lokakuuta 2017 KooKoota vastaan. Hänestä tuli Pelicansin ja sitä edeltäneen Lahden Reippaan seurahistorian ensimmäinen toisen polven pääsarjakiekkoilija, kun Jantusen isä Marko loi Lahdessa pääsarjauraa Hockey-Reippaassa vuosina 1990–1992 ja Pelicanissa vuosina 2006–2010. Jonne Jantunen merkittiin Pelicansin nelosketjun oikeaan laitaan Antti Tyrväisen ja Arttu Heikkisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.53 minuuttia. Jantunen keräsi myös heti kaksi syöttöpistettä oltuaan kakkossyöttäjänä kahteen ylivoimamaaliin. Jarkko Hämäläinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Liigauransa avausmaalin Jantunen teki seitsemännessä ottelussaan 14. marraskuuta 2017 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Kaikkiaan hän teki SM-liigassa kauden aikana 21 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Jantunen pelasi miesten pelejä myös kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa.

Huhtikuussa 2018 Jantunen teki Pelicansin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Elokuussa seura lainasi hänet Peliittojen Mestis-joukkueeseen. Jantunen pelasi siellä alkukaudella 20 runkosarja- ja seitsemän Suomen Cupin ottelua. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Jantusen kausi päättyi kuitenkin loukkaantumiseen joulukuussa 2018.

Jantunen siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn riveihin. Toukokuussa 2020 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021 Jantunen jakoi tehoilla 7+7=14 TUTOn sisäisen pistepörssin neljännen sijan Mikko Laineen ja Mikke Levon kanssa.

Muuta 
Jantusen isä Marko teki pitkän pelaajauran SM-liigassa ja Ruotsin Elitserienissä. Hän pelasi myös kolme NHL-ottelua Calgary Flamesissa kaudella 1996–1997 sekä kuului Suomen vuoden 1997 MM-joukkueeseen. Jonne Jantusella on myös pikkuveli Jesse.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
TuTo Hockeyn pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksi Ek

Aleksi Ek (s. 21. lokakuuta 1998 Heinola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Hän toimii joukkueen kapteenina.

Ura 
Ek on Heinolan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Pelicansiin, jonka B2-nuorten varakapteenina Ek toimi kaudella 2014–2015. Hän voitti kauden päätteeksi B2-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 2015–2016 Ek siirtyi Vierumäki Unitedin U20 Mestisjoukkueeseen, mutta hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun Päijät-Häme Unitedin B2-nuorissa. Kaudella 2016–2017 Ek pelasi Vierumäen lisäksi myös seitsemän ottelua lainalla sarjatasoa ylempänä Pelicansin A-nuorten SM-liigajoukkueessa.

Kaudeksi 2017–2018 Ek siirtyi Pelicansin A-nuoriin, joiden kapteenistoon hän nousi. Ek nousi jo harjoituskaudella seuran SM-liigarinkiin ja pelasi joukkueessa harjoitusotteluita. Hän teki liigadebyyttinsä 20. lokakuuta 2017 KooKoota vastaan. Ek merkittiin Pelicansin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 4.41 minuuttia. Ek keräsi ottelussa teholukeman –1. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Ek pelasi valtaosan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa tehden 18 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä.

Tammikuussa 2018 Ek teki Pelicansin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän kärsi loukkaantumisista. Ek pelasi alkukaudella kolme SM-liigaottelua sekä yhdeksän ottelua Pelicansin A-nuorissa ja viisi ottelua Peliittojen Mestis-joukkueessa, kunnes SM-liigan siirtotakarajalla, helmikuussa 2019 hänen vahvistettiin pelaavan loppukausi lainalla Peliitoissa. Kauden 2019–2020 Ek pelasi suurimmaksi osaksi Pelicansin A-nuorissa. SM-liigassa hän pelasi 15 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Ek pelasi noista kymmenen ottelua loppukaudella, kun joukkueen puolustuksen oli jättänyt useampi pelaaja. Hän pelasi myös yhden Mestarien liigan ottelun tehden yhden syöttöpisteen. Ek pelasi myös viisi runkosarja- ja Suomen Cupin ottelua lainalla Peliitoissa. Hän oli Suomen Cupissa joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan.

Kaudeksi 2020–2021 Ek siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Helmikuussa 2021 hän siirtyi loppukauden sopimuksella KeuPa HT:hen, kun SaPKo keskeytti Mestis-kautensa koronavirusrajoitusten vuoksi. Kaudeksi 2021–2022 Ek palasi vuoden mittaisella sopimuksella Heinolan Peliittoihin. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Heinolan Peliittojen pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
USS John F. Kennedy (CVN-79)

USS John F. Kennedy (CVN-79) on rakenteilla oleva, Yhdysvaltain laivaston Gerald R. Ford -luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain 35. presidentin John F. Kennedyn mukaan.

Rakentaminen 

Alus tilattiin 15. tammikuuta 2009 ja sen köli laskettiin 22. elokuuta 2015. Alus laskettiin vesille 2019. Alus on määrä luovuttaa laivastolle 2024.

Lähteet

Viitteet 

Gerald R. Ford -luokan lentotukialukset
Levi Henriksen

Levi Henriksen (15. toukokuuta 1964 Kongsvinger, Norja) on norjalainen kirjailija ja muusikko.

Kun Henriksenin ensimmäinen novellikokoelma Feber ilmestyi 2002, yleisö lumoutui heti hänen ainutlaatuisesta ja karismaattisesta äänestään. Seuraava teos oli 2003 ilmestynyt Ned, Ned, Ned, sekin novellikokoelma. Läpimurtoteos oli 2004 ilmestynyt romaani Lunta sataa lumen päälle joka on jo satanut. Siitä tuli myyntimenestys, ja se sai samana vuonna Norjan kirjakauppiaiden palkinnon.

Henriksenin tavaramerkki on kyky yhdistää vahva, toisinaan aggressiivinen, maskuliininen ääni herkkyyteen. Teosten tapahtumaympäristö on yleensä kova, tunteeton maalaisympäristö, joka on urbaanin nykyelämän laitamilla, missä vanhat ja uudet arvot törmäävät ja missä miehet kamppailevat maskuliinisuuteensa kohdistuvien urbaanien vaatimusten kanssa.

Ennen täysitoimiseksi kirjailijaksi ryhtymistään Henriksen työskenteli pitkään toimittajana paikallislehdessä Kongsvingerissä, pienessä kaupungissa joka muistuttaa hänen teoksissaan esiintyvää ympäristöä. Hänellä on oma yhtye Levi Henriksen & Babylon Badlands, jossa hän soittaa kitaraa ja laulaa ja jolle hän säveltää ja kirjoittaa sanoituksia.

Bent Hamer on ohjannut elokuvan Jouluksi kotiin (2010), joka perustuu Henriksenin teokseen Bare mjuke pakker under treet.

Henriksenin teoksista on käännöksiä yli kymmenelle kielelle.

Suomennetut teokset 
 Lunta sataa lumen päälle joka on jo satanut (Snø vil falle over snø som har fal). suomentanut Tarja Teva. Helsinki: Johnny Kniga, 2008 ISBN 978-951-0-31943-7

Diskografia 
Albumit
Utvalgte noveller (2005), Liza Marklundin & Lars Saabye Christensenin kanssa
Herfra til Rockaway Beach (2005), Thomas Mårudin kanssa
Bang Bang rett ned (2007), Thomas Mårudin kanssa
Det er her vi kommer fra (2010), Thomas Mårud & Bra landsens folkin kanssa
Langt sakte tog (2012), Thomas Mårud & Bra landsens folkin kanssa
Det beste bandet i himmelen (2016), Babylon Badlandsin kanssa

Palkinnot ja tunnustukset 
 Bokhandlerprisen 2004, teoksesta Snø vil falle over snø som har falt
 Kongsvinger kommunes kulturpris 2004
 Ordknappen 2006 teoksesta Den aller siste mohikaner, Litt å lese-serien – Gyldendal Norsk Forlag
 Hedmark fylkeskommunes kulturpris 2007

Lähteet

Aiheesta muualla
 Levi Henriksen Norjan kirjailijaliiton sivulla
Levi Henriksen musiikkisivustolla Gstreng

Norjalaiset kirjailijat
Norjalaiset muusikot
Norjalaiset toimittajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Transvaalin siirtomaa

Transvaalin siirtomaalla (, hollanniksi ja afrikaansiksi Transvaalkolonie) tarkoitettiin Transvaalin aluetta Britannian vallan ja sotilasmiehityksen alaisena toisen buurisodan päättymisestä vuonna 1902, kun Transvaal purettiin, Etelä-Afrikan unionin perustamiseen vuonna 1910. Transvaalin siirtomaan rajat eivät olleet identtiset päihitetyn Etelä-Afrikan tasavallan eli Transvaalin kanssa, joka oli ollut olemassa vuodesta 1856 vuoteen 1902, vaan oli suurempi. Vuonna 1910 koko alueesta tuli Etelä-Afrikan unionin Transvaalin provinssi.

Lähteet 

Britannian entiset siirtomaat ja protektoraatit Afrikassa
Etelä-Afrikan historia
Ruth Wegelius

Ruth Alice Margaretha Wegelius (21. tammikuuta 1915 Helsinki – 8. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lasten leukemian hoidon uranuurtaja. 

Wegeliuksen  vanhemmat olivat insinööri Thor Freywind Wegelius ja Agda Alice Allenius. Wegelius tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1948 ja sai lastentautien erikoislääkärin pätevyyden 1951. Sota-aikana Wegelius palveli kenttä- ja sotasairaalassa, sotien jälkeen hän työskenteli Arvo Ylpön johtamassa Lastenklinikassa. 

Wegelius perehtyi lastenhematologiaan Yhdysvalloissa 1948 ja hoiti lasten veritauteja Lastenklinikalla apulaislääkärinä ja -opettajana. Marian sairaalassa hän työskenteli 1953–1956 ja sitten Auroran sairaalassa apulaisylilääkärinä. Vuonna 1967 hänestä tuli Auroran sairaalan lastenosaston ylilääkäri, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1978. Ensimmäinen Wegeliuksen hoitama  pysyvästi parantunut leukemiapotilas, 12-vuotias tyttö, diagnosoitiin vuonna 1959.  Wegelius oli lasten leukemiaryhmän eli myöhemmän Lastenhematologian ja onkologian yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja ja sittemmin  yhdistyksen kunniajäsen ja -puheenjohtaja. 

Lastentautiopin dosentti Helsingin yliopistossa Wegeliuksesta tuli 1956, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1975.

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
 Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Tero Suominen (kirjailija)

Tero Suominen on Kaarinassa asuva kirjailija. Suomisen esikoiskirja Diileri – Tie helvettiin julkaistiin syksyllä 2017, ja se kertoo voimailun ja dopingaineiden maailmasta sekä muista päihteistä.

Suominen on harrastanut nuorena painia SM-tasolla edustaen Turun Voimamiehiä.  Painiuran jälkeen hän kilpaili voimanostossa voittaen mm. penkkipunnerruksen Pohjoismaiden mestaruuden. Hän on nostanut sarjaan 100 kg 237,5 kg. Hän on toiminut myös vapaaottelun parissa valmentajana. Hän työskentelee sosiaalialan ohjaajana. 

Suomisen toinen kirja Diileri Helvetin portilla ilmestyi syksyllä 2018.

Diileri 3 Koston enkeli ilmestyi elokuussa 2020 ja se päättää kolmiosaisen trilogian, jossa Sami niminen voimailija seikkailee Turun voimailuskenessä.

Aiheesta muualla 
 Diileri – Tie helvettiin Kustantaja Revontuli. Adlibris.
 Diileri – Tie helvettiin (Kovakantinen kirja) Prisma
 Turun Voimamiehet

Suomalaiset kirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
CHERRSEE

CHERRSEE (jap. チェルシー, tyyliteltynä CHEЯRSEE) on vuonna 2016 perustettu viisijäseninen japanilainen tyttöyhtye, jonka on luonut K-Pop-tuottaja Brave Brothers. Yhtyeeseen kuuluvat Miyu, Sayuri, Nene, Lena ja Hikaru. Yhtye debytoi 25. toukokuuta 2016 kappaleellaan "Mystery".

Jäsenet

Diskografia

Singlet 
 Mystery (2016)
 Shiroi Shirts (白いシャツ) (2016)
 Cry again (2017)

Japanilaiset tyttöbändit