joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kim Nieminen

Kim Nieminen (s. 28. joulukuuta 2001 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

Ura 
Nieminen on Pelicansin kasvatti. Kaudella 2020–2021 hän oli seuran U20-joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 7+19=26. Kaudella 2021–2022 Nieminen oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 18+27=45. Hän debytoi samalla kaudella myös Pelicansin SM-liigajoukkueessa, jossa Nieminen pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 17. joulukuuta 2021 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Nieminen merkittiin Pelicansin kolmosketjun oikeaan laitaan Alexander Forslundin ja Aatu Jämsenin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.17 minuuttia ja Niemiselle merkittiin teholukema +1. Liigadebyyttinsä jälkeen Pelicans lainasi hänet seuraavana päivänä Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin, jossa Nieminen pelasi kauden aikana yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5.

Toukokuussa 2022 Nieminen teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Rauman Lukon kanssa. Hän teki liigauransa avausmaalin 22. lokakuuta 2022 paikallisvastustaja Porin Ässiä vastaan. Esa Tommila valitsi Niemisen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.

Muuta 
Niemisen isosisko Linda on pelannut jalkapalloa, kuten myös sisarusten äiti.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Rauman Lukon pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Japani talviolympialaisissa 2022

Japani osallistui Pekingin talviolympialaisiin 2022, muttei lähettänyt hallituksen virallista edustajaa.

Lähteet

Talviolympialaisissa 2022
Valtiot talviolympialaisissa 2022
Kopetdag

Kopetdag  (, ) on noin 650 kilometriä pitkä vuorijono Turkmenistanin ja Iranin rajalla. Geologisesti Kopetdag koostuu pääasiassa varhaisliitukauden sedimenttikivistä ja pienempi osa jurakauden kiviä kaakkoisosissa. Vuoristo sijaitsee maanjäristysherkällä alueella. Vuoriston metsissä kasvaa monia hedelmäpuita, pensaita ja viiniköynnöksiä. Länsi-itäsuunnassa vuorijono sijoittuu Kaakkois-Kaspianmeren ja Hari-joen väliin.

Lähteet 

Vuoristot
Iranin maantiede
Turkmenistanin maantiede
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2021

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2021 olivat 22. jääkiekon alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut. Turnaus pelattiin Friscon ja Planon kaupungeissa Yhdysvaltain Texasissa. Turnaus alkoi 26. huhtikuuta ja päättyi loppuotteluun 6. toukokuuta 2021. Kanada voitti kilpailuissa neljännen kultamitalinsa voittamalla finaalissa Venäjän. Ruotsi voitti pronssiottelussa Suomen. Isäntämaa Yhdysvallat jäi ensimmäisen kerran ilman mitalia sitten vuoden 2003.

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit

Lopputulokset

Lähteet 

2021
Yhdysvaltain jääkiekko
Mjasištšev M-25

Mjasištšev M-25 oli neuvostoliittolainen suunnitelma maataistelukoneeksi, joka olisi käynyt sotaa aivan uudella tavalla tuhoten vihollisia Mach 1:n yläpuolella lennettäessä syntyvän iskuaallon yliäänipamauksellaan. Rungon oli tarkoitus olla tasainen ja suorakaiteen muotoinen, jossa olisi ollut terävä nokka ja ohjaamo edessä. Rungon alla olisi ollut ulostyöntyvä ”reunus”, joka ulkonisi hyökkäyksen aikana ja lisäisi ilmanvastusta 60 prosenttia. Pienet kylkirivat olisivat tulleet ulos ”reunuksen” kulmista ja keskittäneet šokkiaaltoa entistä enemmän. Struminskin tutkimuksen mukaan joillain muutoksilla MiG-21:n runkoon se lisäisi shokkiaaltoa 5–6-kertaisesti 5 psi:n (0,34 bar) alueelle riittäen romahduttamaan rakennuksia ja aiheuttamaan kuolemantapauksia.

Aiheesta muualla 
 Mjasištšev M-25 Aerotime-sivustolla
 Mjasištšev M-25 -video

Lähteet
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2022

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2022 olivat 24. jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Saksassa Kaufbeurenin ja Landshutin kaupungeissa. Turnaus alkoi 23. huhtikuuta ja päättyi loppuotteluun 1. toukokuuta 2022. Venäjän hyökkäys Ukrainaan sai Kansainvälisen Jääkiekkoliiton kieltämään Venäjän ja Valko-Venäjän osallistumisen näihin arvokisoihin. Kiellon johdosta turnauksessa pelasi kahdeksan joukkuetta tavallisen kymmenen sijaan. Tästä syystä myös ensimmäistä kertaa kisojen historiassa kaikki joukkueet etenivät pudotuspeleihin.

Ruotsi sai historiansa toisen kultamitalin voittamalla loppuottelussa Yhdysvallat 6–4. Yhdysvallat oli turnauksessa varsin ylivoimainen ennen loppuottelua, ja heidän finaalitappiotaan pidettiin yllätyksenä. Suomi sai kisoista pronssia voittamalla pronssiottelussa Tšekin maalein 4–1. Hallitseva maailmanmestari Kanada koki pettymyksen jäätyään mitalipelien ulkopuolelle, ja isäntämaa Saksa jäi turnauksen viimeiseksi.

Ruotsin Jonathan Lekkerimäki voitti turnauksen pistepörssin 15 tehopisteellä, ja Tšekin Jiří Kulich oli turnauksen MVP ja paras maalintekijä yhdeksällä maalilla.

Joukkueet 

Lohko A (Landshut)
 
 
 
  (I)

Lohko B (Kaufbeuren)

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit

Lohkomenestys

Turnauspuu

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Finaali

Lopputulokset

Lähteet 

2022
Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Baijerin jääkiekko
Toivo Suonpää

Toivo Suonpää (16. heinäkuuta 1889 Jokioinen – 21. lokakuuta 1941) oli suomalainen näyttelijä.

Elokuvarooleja 
 Noidan kirot 1927, suomalaisten kostoretken johtaja, tukkilainen ja Paksu-Sakarin apuri
 Nuori luotsi 1927, luotsi Akseli Rasi
 Tukkijoella 1928, Kasuri, tukkilainen
 Pohjalaisia 1936, Koljola, vanginkuljettaja
 Lapatossu 1937, sirkustirehtööri
 Tukkijoella 1937, Pietola, talokas
 Asessorin naishuolet 1937, hotellin tarjoilija
 Ulkosaarelaiset 1938, Sameli Suurmusta, laivanrakentaja
 Tulitikkuja lainaamassa 1938, Ville Huttunen
 Vieras mies tuli taloon 1938, 1. lautamies
 Nummisuutarit 1938, Keihäskosken Eero, lautamies Eerikki
 Eteenpäin - elämään 1938, pehtoori Mäkelä
 Halveksittu 1939, kulkukauppias Abraham Vikruut
 Helmikuun manifesti 1939, santarmiupseeri
 Takki ja liivit pois! 1939, esitelmän kuuntelija

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Lilli Sairio

Aino Lilli Sairio-Suonpää  (5. helmikuuta 1895 Helsinki  – 3. joulukuuta 1945) oli suomalainen näyttelijä.

Elokuvarooleja 
 Nuori luotsi 1928,  Annikin äiti
 Ne 45000 1933, Alina, kansakoulunopettaja
 Lapatossu 1937, Miina, kämppäemäntä
 Asessorin naishuolet 1937, hotellin tarjoilija
 Ulkosaarelaiset 1938, Antleena Suurmusta, Samelin sisar
 Tulitikkuja lainaamassa 1938, Hyvärisen emäntä
 Lapatossu ja Vinski Olympia-kuumeessa 1939, Laaksoska, vuokraemäntä
 Lapseni on minun 1940, Katri, Antin sisar, Nihalan emäntä
 Perheen musta lammas 1941, kapteenska Augusta Nilsson, muotiliikkeen omistaja
 Suomisen taiteilijat 1943, lipeväkielinen eukko
 Ballaadi 1944, vaatenaulakon hoitaja

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Lehtiä paholaisen kirjasta

Lehtiä paholaisen kirjasta (Blade af Satans Bog) oli tanskalaisen Carl Theodor Dreyerin vuonna 1920 ensi-iltansa saanut pitkä mykkäelokuva. Kahden ja puolen tunnin mittainen elokuva koostui alun perin neljästä episodista. Elokuvan Ruotsissa ja Suomessa esitetyistä versioista jätettiin kuitenkin pois viimeinen neljäs jakso, joka kuvasi Suomen sisällissotaa. Elokuva oli ensimmäinen Suomen sisällissotaa kuvannut fiktiivinen elokuva. Elokuvan rakenne sai esikuvansa yhdysvaltalaisen D. W. Griffithin vuonna 1916 valmistuneesta Suvaitsemattomuus-nimisestä elokuvasta.

Elokuvan neljä jaksoa käsittelivät Juudas Iskariotin petosta Jeesusta kohtaan, Espanjan inkvisitiota, Ranskan vallankumousta ja Suomen sisällissotaa. Suomen sisällissotaa käsitellyt noin 45 minuutin pituinen osa alkoi kuvalla Edvard Iston Hyökkäys-maalauksesta ja jaksossa kuvattiin sota vapaussodaksi Neuvosto-Venäjän vallasta. Jakson tapahtumat sijoittuivat punaisten hallussa olleelle Hiirolan rautatieasemalle. Rautatievirkailija Paavo (Carlo Wieth) pääsee  lennättimen kautta yhteyteen valkoisten kanssa. Paavon Siri-vaimoon (Clara Wieth) ihastunut renki Rautaniemi (Carl Hillebrandt) antaa kuitenkin Paavon ilmi punaisille ja siirtyy myös itse näiden puolelle. Punaisiin kuuluva Ivan-niminen venäläinen munkki, joka on todellisuudessa kaikissa neljässä jaksossa esiintyvä paholainen kertoo Rautaniemelle miten hän saa Sirin omakseen. Paholaista esitti kaikissa elokuvan jaksoissa Helge Nissen.

Elokuvan ensi-ilta oli Norjassa 15. marraskuuta 1920 ja Tanskassa 24. tammikuuta 1921. Suomessa elokuvan kolmeen jaksoon supistetun version ensi-ilta oli Olympia-teatterissa Helsingissä 27. helmikuuta 1921. Suomalainen kauppias, teatterimies ja elokuvaohjaaja Oski Talvio oli nähnyt elokuvan täydellisen version käydessään Kööpenhaminassa ja hän kirjoitti siitä arvostelun Filmiaitta-lehden numeroon 2/1922. Hän arvosteli Suomea käsitelleen jaksoa muun muassa Sirin venäläismallisesta kansallispuvusta, Paavon veistämättömistä hirsistä tehdystä tuvasta, joka muistutti venäläistä tupaa sekä tuvan nurkassa olleesta jumalankuvasta, jonka edessä Siri teki ristinmerkin. Vastineessaan Dreyer kertoi hankkineensa tietoja Suomen oloista elokuvaa varten Tanskan kirjastojen vähäisestä Suomea koskeneesta aineistosta sekä Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistuneiden norjalaisten ja tanskalaisten vapaaehtoisten kertomuksista. Hän kehotti arvostelijaa kiinnittämään huomion elokuvaan tarinaan ja näyttelijätyöhön eikä niinkään puvustukseen ja lavasteisiin. Dryer ei kuitenkaan kertonut että hän oli lehtimiehenä käynyt Suomessa tammikuussa 1911 tanskalaisen Robert Svendsenin pitäessä lentonäytöksen Helsingissä Oulunkylän raviradalla.

Elokuva kuvattiin Tanskassa 19. maaliskuuta – 28. elokuuta 1919 välillä. Hiirolan aseman kohtaukset kuvattiin Kagerupin asemalla. Elokuva saatiin valmiiksi 3. lokakuuta 1919 ja sen tuotantokustannukset olivat 150 000 kruunua. Elokuva pohjautui tanskalaisen näytelmäkirjailija Edgar Høyerin käsikirjoitukseen.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet 

Vuoden 1920 elokuvat
Tanskalaiset mustavalkoelokuvat
Tanskalaiset mykkäelokuvat
Historialliset elokuvat
Alessandro Miressi

Alessandro Miressi (s. 2. lokakuuta 1998 Torino) on italialainen uinnin olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari

Miressi saavutti vuonna 2015 nuorten EM-kilpailuissa hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä nuorten MM-kilpailuissa pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa sekä miesjunioreiden ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä. 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä hän sai miesjunioreiden kilpailussa hopeaa ja sekajokkueiden kilpailussa pronssia. Taipein universiadeissa 2017 hän saavutti hopeaa miesten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.

Miressi saavutti Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2017 hopeaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Välimeren kilpailuissa 2018 hän sai 100 metrin vapaauinnissa hopeaa. Saman vuoden Glasgow'n EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrin vapaauinnissa kultaa ajalla 48,01, hopeaa miesten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä pronssia sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Vuoden 2018 lopuksi hän sai Hangzhoun lyhyen radan MM-kilpailuissa pronssia miesten 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.

Miressi saavutti Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2021 hän sai hopeaa 100 metrin vapaauinnissa sekä pronssia kaikissa neljässä miesten ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin viesteissä. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 4 × 100 metrin sekauinnissa. 100 metrin vapaauinnissa hän sijoittui kuudenneksi.

Loppuvuonna 2021 Miressi saavutti Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa hopeaa 100 metrin vapaauinnissa sekä miesten ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviesteissä. Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin vapaauinnissa ajalla 45,57, 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä sekä  4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa miesten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.

Miressi saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. 100 metrin vapaauinnissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Hän voitti samana vuonna Roomassa Euroopan-mestaruuden miesten 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Lisäksi hän sai pronssia 100 metrin vapaauinnissa.

Lähteet 

Italialaiset uimarit
Italialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Punaotsamaki

Punaotsamaki (Eulemur rufus) on Madagaskarin saarella elävä makilaji. Vuoteen 2001 asti lajia pidettiin tavallisen ruskomakin (E. fulvus) alalajina, minkä jälkeen se luokiteltiin omaksi lajikseen.

Lähteet 

Makit
Uhanalaiset nisäkkäät
Florian Wellbrock

Florian Wellbrock (s. 19. elokuuta 1997 Bremen) on saksalainen uinnin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on erikoistunut pitkille vapaauintimatkoille ja avovesiuintiin.

Wellbrock sijoittui Kazanin MM-kilpailuissa 2015 viidenneksi avovesiuinnin viiden kilometrin kilpailussa. Hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa avovesiuinnin 5 kilometrillä kultaa ja 10 kilometrillä hopeaa 2016. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän oli 800 metrin vapaauinnissa seitsemäs. Glasgow'n EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti 1 500 metrillä kultaa ajalla 14.36,15, avovesiuinnin sekajoukkuekilpailussa hopeaa ja 800 metrin vapaauinnissa pronssia.

Wellbrock voitti Gwangjussa 2019 maailmanmestaruuden 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.36,54 ja 10 kilometrin avovesiuinnissa ajalla 1.47.55,90. Budapestin EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti avovesiuinnissa hopeaa sekajoukkuekilpailussa ja pronssia 10 kilometrillä. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti kultaa 10 kilometrin avovesiuinnissa ajalla 1.48.33,70 ja pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.40,91. Lisäksi hän oli neljäs 800 metrillä. Saman vuoden Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 1 500 metrillä ajalla 14.09,88 ja hopeaa 800 metrillä sekä Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 1 500 metrillä maailmanennätysajalla 14.06,88.

Wellbrock saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2022 kultaa avovesiuinnin viidellä kilometrillä ja 4 × 1 500 metrin sekajoukkuekilpailussa, hopeaa 800 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ja kymmenen kilometrin avovesiuinnissa.

Wellbrockin 50 metrin altaan ennätys 800 metrin vapaauinnissa on Budapestin MM-kilpailuissa 2022 uitu 7.39,63 ja 1 500 metrin ennätys EM-kilpailuissa 2018 uitu 14.36,15.

Lähteet 

Saksalaiset uimarit
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kadonnut: Joulupukki

Kadonnut: Joulupukki on vuonna 2014 valmistunut kuusiosainen jouluaiheinen lastensarja. Sarjassa neljä lasta on saanut kutsun tapaamiseen Joulupukin kanssa. He päätyvät mystiseen Joulumaahan, jossa heille selviää, että Joulupukki on kadonnut. Sarjan ovat tuottaneet YLE ja Aito Media.

Vuodesta 2015 lähtien Kadonnut: Joulupukki -elokuvaa on esitetty jouluaattoisin Yle TV2:lla ja Yle Areenassa. Elokuvan kesto on 88 minuuttia.

Elokuva on myös dubattu englanniksi.

Juoni 

Lapset tutustuvat Joulumaan kummallisiin asukkaisiin, joilla kaikilla tuntuu olevan motiivi Joulupukin katoamiseen. Kaiken tietävä Postitonttu piilottelee jotain. Kieron oloinen Lelutehtailija on tyytymätön ansioihinsa ja sijoitukseensa lelutehtailijoiden top 1000 -listalla. Joulumaan puuronkeittäjällä, Manteli-tontulla, ei myöskään ole puhtaat jauhot pussissa. Joulupukin taiteellinen veli, Santtu, on oudon hiljainen veljensä katoamisesta. Lisää pakkaa ovat sekoittamassa kovaääninen Kapinatonttu ja sekoileva Viestitonttu.

Jaksot

Näyttelijät

Laulut 

 Asteriskilla merkittyjä kappaleita ei esitetä elokuvaversiossa!

Kuvaukset 
Sarjan visuaalisen maailman luomisessa on käytetty apuna digitaalista lavastustekniikkaa, joka herättää näyttävän fantasiamaailman eloon. Iso osa kohtauksista on kuvattu studiossa blue screeniä vasten. Ulkokohtaukset on kuvattu Särkänniemen Koiramäessä.

Lähteet 
 https://viaplay.fi/sarjat/kadonnut-joulupukki
 https://yle.fi/aihe/artikkeli/2014/12/15/koko-perheen-elokuva-kadonnut-joulupukki-2312-kakkosella
Hannu Auramo

Hannu Jyrki Auramo (10. elokuuta 1905 Hämeenlinna – 28. toukokuuta 1991 Espoo) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Auramon vanhemmat olivat rautatievirkamies Eliel Auramo ja Hanna Blom ja puoliso vuodesta 1932 voimistelunopettaja Tuulikki Huttunen. Diplomi-insinööriksi Auramo valmistui 1929 ja toimi sitten OTK:n teknillisen osaston päällikkönä. Jatkosodan aikana hän johti Juho Hallenbergin tiilitehdasta ja toimi myöhemmin KYMRO:n asevelitalojen suunnittelijana ja Maunulan asuntoalueen rakennushankkeen toimitusjohtajana. Oman insinööritoimiston Auramo perusti vuonna 1946 ja alkoi myydä amerikkalaisia trukkeja.Vuonna 1955 Auramo sopi VR:n kanssa tavaralavojen hallinnasta, mikä edisti osaltaan huomattavasti trukkien myyntiä. Hänen yrityksensä alkoi myös tuottaa käsikäyttöisiä haarukkavaunuja.

Auramo sai trukkeja myydyksi myös metsäteollisuuden tarpeisiin tarjoamalla niiden oheen pihtikärryjä paperirullien ja sellupaalien kuljetukseen. Niitäkin ruvettiin valmistamaan hänen yrityksessään, samalla kun kehitettiin niiden hydrauliikkaa. Rullakot, perälautanosturit ja haarukkavaunut täydensivät yrityksen materiaalin kuljetuksen tuotevalikoimaa. Auramo kehitti myös kestävien betonilattioiden valutekniikkaa, ne tunnettiin Auramo-lattioina. Vuonna 1974 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Auramo myi yhtiönsä sijoitusyhtiö Sponsorille 1985, mutta oli erittäin pettynyt yrityskaupan seurauksiin.  

Auramo ja hänen puolisonsa olivat aktiivisia partiolaisia, jotka perustivat vuonna 1990 nimeään kantavan säätiön tukemaan sekä partiojohtajakoulutusta että materiaalin kuljetusmenetelmien ja -laitteistojen tutkimusta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Auramo 20 vuotta, 1947–1967: Dipl. ins. H. Auramolle 17.2.67, 1967
 Auramo Oy 25 vuotta: 16.2.1947–16.2.1972, 1972
 Elämän työ: teollisuusneuvos Hannu Auramon elämä ja työ 1905–1991, 2002, toim. Marko Paavilainen

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset partiolaiset
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Rovaniemen II hautausmaa

Rovaniemen II hautausmaa eli toinen hautausmaa on vuonna 1838 käyttöön otettu Rovaniemen seurakunnan hautausmaa. Se sijaitsee Vapaudenkadun varrella, heti Rovaniemen kirkon länsipuolella, ja sen yhteydessä on myös sankarihautausmaa. Hautausmaa korvasi I hautausmaan, jonka käyttö oli loppunut vuonna 1837.

II hautausmaa oli käytössä vuoteen 1895 asti, jonka jälkeen hautaukset siirtyivät Viirinkankaalle III hautausmaalle. Arvioidaan, että II hautausmaalle haudattiin aktiiviaikana noin 4 800 vainajaa. Aktiivikäytön jälkeen hautauksia on tehty vain sukuhautoihin ja hautausmaan yhteydessä olevalle sankarihautausmaalle, jolle tuli tarve talvisodan aikana. Sankarihautausmaalla on 609 talvi-, jatko- ja Lapin sodan sankarivainajan tai taistelussa kadonneen hauta. Sinne on haudattu myös myöhemmin Venäjältä löytyneitä sankarivainajia. Rovaniemen seurakunnalla on sankarihautausmaat myös Auttin ja Viirin hautausmailla; niihin on haudattu yhteensä 82 sankarivainajaa.

Hautausmaalla on kaksi julkista muistomerkkiä. Toinen on Wäinö Aaltosen veistämä vuonna 1964 paljastettu sankarihautojen muistomerkki Miehen kohtalo tunturin huipulla. Toinen on Ensio Seppäsen veistämä vuonna 1965 paljastettu muistomerkki, joka on omistettu evakkotaipaleella Ruotsissa vuosina 1944–1946 kuolleille rovaniemeläisille. Muistomerkin nimimuurissa on 279 nimeä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rovaniemen hautausmaat
Alison dos Santos

Alison dos Santos (s. 3. kesäkuuta 2000) on brasilialainen 400 metrin aitajuoksun maailmanmestari ja olympiamitalisti.

Dos Santos saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 kultaa 4 × 400 metrin sekaviestissä ja sijoittui viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa. Hän saavutti Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 pronssia 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,78. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Cuencassa hän sai 400 metrin aitajuoksussa kultaa sekä 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä hopeaa.

Dos Santos saavutti 2019 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,89 ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden 400 metrin juoksussa. Hän voitti 400 metrin aitajuoksussa kultaa Napolin universiadeissa ajalla 48,57, alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa sekä Liman Pan-Amerikan kisoissa ajalla 48,45. Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 48,28. Tämä oli seitsemäs kerta vuoden 2019 aikana, kun hän paransi 400 metrin aitajuoksun alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan ennätystä. 

Dos Santos saavutti vuoden 2021 World Athletics Relays -kilpailuissa hopeaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän paransi kesän aikana kuusi kertaa 400 metrin aitajuoksun Etelä-Amerikan ennätystä päätyen Tokion olympiafinaalissa aikaan 46,72, jolla saavutti pronssia. Karsten Warholm juoksi samassa kilpailussa maailmanennätyksen 45,94 ja Rai Benjamin kaikkien aikojen kakkosajan 46,17. Dos Santosin aika jäi vain 0,02 sekuntia Warholmin aiemmasta maailmanennätyksestä ja nosti hänet kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi.

Eugenen MM-kilpailuissa 2022 dos Santos voitti 400 metrin aitojen maailmanmestaruuden uudella kisaennätysajalla 46,29, joka oli samalla myös hänen henkilökohtainen ennätyksensä. Toiseksi tullut yhdysvaltain Rai Benjamin jäi hänestä 0,6 sekuntia.

Dos Santos on voittanut Timanttiliigan osakilpailun Tukholmassa ja Brysselissä 2021 sekä Dohassa, Eugenessa, Oslossa, Tukholmassa, Chorzówissa, Brysselissä ja Zürichissä 2022.

Dos Santosin ollessa 10 kuukauden ikäinen hänen päälleen putosi kuumaa öljyä. Hän oli kuukausia sairaalassa ja oli lähellä kuolla. Onnettomuudesta johtuen Dos Santos on ollut lapsesta lähtien osittain kalju, ja hänen päänahassaan ja rintakehässään on arpia.

Lähteet 

Brasilialaiset 400 metrin aitajuoksijat
Brasilialaiset olympiamitalistit
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Paul Cronström

Karl Paul Cronström (26. tammikuuta 1887 Maalahti – 30. marraskuuta 1927 Porvoo) oli suommalainen juristi ja Kokkolan ja Porvoon pormestari.

Paul Cronströmin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Esaias Severin Cronström ja Sofie Mathilda Lund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1911.

Cronström oli Kokkolan pormestarina 1917–1920 ja Porvoon pormestarina 1920–1927.

Paul Cronström oli naimisissa vuodesta 1913 Borghild Lagerbladin kanssa.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Kokkolan kaupunginjohtajat
Porvoon pormestarit ja kaupunginjohtajat
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Bayapo Ndori

Bayapo Ndori (s. 20. kesäkuuta 1999) on botswanalainen pikajuoksija, jonka päälaji on 400 metrin juoksu.

Ndori juoksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kolmannen osuuden Botswanan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia uudella Afrikan ennätysajalla 2.57,27. Hän saavutti St Pierren Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2022 hopeaa 400 metrillä ajalla 45,35 ja juoksi kolmannen osuuden Botswanan kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän juoksi 400 metrin alkuerissä ennätyksensä 44,87 ja sijoittui loppukilpailussa kuudenneksi ajalla 45,29. Hän kuului myös kuudenneksi sijoittuneeseen Botswanan pitkän viestin joukkueeseen. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän juoksi ankkuriosuuden Botswanan hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä.

Lähteet 

Botswanalaiset pikajuoksijat
Botswanalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauri Suosalo

Lauri Olavi Suosalo (aik. Finni), (vuoteen 1906 Finni, 29. heinäkuuta 1904 Messukylä – 1972) oli 1920-luvulla Neuvostoliittoon loikannut kommunisti, joka kävi Neuvostoliitossa punaupseerikoulun ja palasi Suomeen. Suomessa hänet vangittiin lähes välittömästi vuonna 1931, jonka jälkeen hän oli vuoteen 1937 asti vankeudessa. Sodan jälkeen hän toimi Tampereella kommunistisessa liikkeessä, kunnes erotettiin puolueesta 1949 mahdollisen sodanaikaisen Suomen valtiollisen poliisin kanssa olleen yhteistyön vuoksi. 

Lauri Suosalo oli johtavia kommunisteja Vaasassa ennen vuotta 1926, jolloin lähti Neuvostoliittoon. Ammatiltaan hän oli Vaasassa konepuuseppä. Kommunistisen toimintansa hän aloitti vuonna 1919, jolloin hän liittyi Sosialistisen nuorisoliiton Vaasan osastoon, jossa toimi myöhemmin johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Vuosina 1923−1926 hän oli Suomen metallityöntekijäin liiton johtokunnassa.

Suosalo suoritti siellä punaupseerikoulun, jossa käytti nimeä Martti Salo, ja komennettiin Suomeen 1931 ja tuli pidätetyksi Salmissa Laatokan Karjalassa samana vuonna ollesssaan palaamassa takaisin Suomesta Neuvostoliittoon.  Hänet tuomittiin kuudeksi vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta. Vapauduttuaan hän muutti Vaasasta Tampereelle ja toimi mm. Työväen Kesäkodin ohjelmatoimikunnassa vv. 1937−1939. 

Hän oli sodan aikana turvasäilössä ja komennettiin asepalveluun Pärmin pataljoonaan, mutta joutui pienemmän ryhmän mukana aluksi Karjalankannakselle. Siellä Valpon suorittamassa kuulustelussa Suosalo myönsi 19.3.1942, että on "tavallaan katkaissut sillat jo takanaan aikanaan kertomalla kuulustelupöytäkirjaan enemmän kuin puolueen jäsenen olisi sallittu tehdä".

Sodan jälkeen hän toimi vuosina 1945−1946 SNS-seuran puheenjohtajana Suomessa ja 1946−1950 Lenin-museon museonhoitajana. Vuosina 1947−1950 hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen SKDL:n listoilta. Lauri Suosalon epäiltiin olleen yhteydessä sodan aikana Valtiolliseen poliisiin (Valpo), ja hänet erotettiin SKP:stä ja Lenin-museon hoitajan paikalta sodan jälkeen vuonna 1949.

Hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikana Pietarsaaren teloituksissa ammuttu entinen kansanedustaja Kalle Suosalo ja veljet näyttelijä ja teatterinjohtaja Martti Suosalo ja kansanedustaja Vilho Suosalo. Lauri Suosalo oli naimisissa Anna Reetta Kilpeläisen (1910−1988) kanssa. Hänkin oli kaksi kertaa vangittuna poliittisista syistä 1930-luvulla".

Lähteet 

SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Punaupseerit
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Eneda Tarifa

Eneda Tarifa (s. 30. maaliskuuta 1982) on albanialainen laulaja ja juontaja. Hän osallistui vuonna 2002 albanialaiseen Festivali i Këngës -laulukilpailuun kappaleella Qëndroj. Vuonna 2006 hän sijoittui neljänneksi Albanian suurimmassa laulukilpailussa Kënga Magjikessa kappaleella Rreth zjarrit tënd. Vuonna 2007 hän osallistui jälleen Festivali i Këngësiin kappaleella E para letër. Vuonna 2010 hän voitti Top Fest -laulukilpailun kappaeella Me veten ja työskenteli tuon jälkeen Top Channel -kanavan ohjelman Portokalli juontajana.

Joulukuussa 2015 Tarifa voitti Festivali i Këngës -laulukilpailun kappaleella Përrallë ja valikoitui näin Albanian edustajaksi vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuun, jossa hän esitti kappaleesta englanninkielisen version Fairytale. Kappale sijoittui Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 16.:ksi eikä päässyt finaaliin.

Vuonna 2018 Tarifa toimi Albanian The Voice Kidsin tähtivalmentajana.

Lähteet
https://www.viisukuppila.fi/esittelyssa-albania-eneda-tarifa-fairytale/
https://eurovision.tv/participant/eneda-tarifa

Viitteet 

Albanialaiset laulajat
Albanian euroviisuedustajat
Vuoden 2016 euroviisuedustajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Alexander Ogando

Alexander Ogando (s. 3. toukokuuta 2000) on dominikaanilainen pikajuoksija.

Ogando voitti Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian alle 23-vuotiaiden mestaruuden 200 metrin juoksussa 2021. Hän saavutti samana vuonna sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä pronssia World Athletics Relays -kilpailuissa sekä hopeaa Tokion olympialaisissa, jossa hän juoksi ankkuriosuuden. Hän saavutti Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa 200 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä sekä hopeaa 4 × 100 metrin viestissä 2022. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi kolmannen osuuden. 200 metrillä hän juoksi välierissä Dominikaanisen tasavallan ennätyksen 19,91 ja sijoittui loppukilpailussa viidenneksi.

Ogandon ennätys 100 metrillä on 10,09 (NR) (Bayaguana 2022), 200 metrillä 19,93 (NR) (Eugene 2022) ja 400 metrillä 44,68 (Chorzów 2022).

Lähteet 

Dominikaanilaiset pikajuoksijat
Dominikaanilaiset olympiamitalistit
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1925

Suomen vuoden 1925 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Kuopiossa Väinölänniemen jäällä 14.-15. helmikuuta.  Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Kaikki parhjaat suomalaisluistelijat eivät osallistuneet Kuopion kisoihin, sillä Clas Thunberg, Yrjö Päivinen ja Viljo Kanerva osallistuivat samaan aikaan Oslossa käytyihin kansainvälisiin pikaluistelukisoihin. Mestaruus ratkesi sijalukupistein.

Miesten yleismestaruus

Lähteet 
 - Competition: Finnish Allround Championships 1925

Viitteet 

Vuoden 1925 pikaluistelu
Kuopion urheilutapahtumat
Pikaluistelun Suomen-mestaruuskilpailut
Briana Williams

Briana Williams (s. 21. maaliskuuta 2002) on jamaikalainen pikajuoksija, 4 × 100 metrin viestin olympiavoittaja.

Williams voitti Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 kultaa 100 metrillä ajalla 11,16 ja 200 metrillä nuorten Jamaikan ennätysajalla 22,50. Hän juoksi 100 metrin alle 20-vuotiaiden maanosaennätyksen 11,02 Albuquerquessa kesäkuussa 2019. Hän voitti samana vuonna Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian alle 18-vuotiaiden mestaruuden 100 metrin juoksussa. Alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 2019 kultaa 100 metrillä ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä.

Williams juoksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa avausosuuden Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 41,02. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 60 metrin juoksussa kuudenneksi ennätyksellään 7,04. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi alkuerissä Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa sai toisella kokoonpanolla hopeaa.

Williams juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,94 Kingstonissa kesäkuussa 2022 ja 200 metrin ennätyksensä 22,50 Tampereella nuorten MM-kisoissa 2018.

Lähteet 

Jamaikalaiset pikajuoksijat
Jamaikalaiset olympiavoittajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Agnete Johnsen

Agnete Kristin Johnsen, tunnetaan myös taiteilijanimellä Agnete (s. 4. heinäkuuta 1994) on norjansaamelainen laulaja. Hän aloitti uransa laulajana The BlackSheeps -yhtyeessä, jonka jäsenenä hän voitti Melodi Grand Prix Junior -kilpailun vuonna 2008 kappaleella Oro jaska, beana (Be quiet, dog). Saman yhtyeen laulajana hän osallistui Norjan euroviisukarsintana toimineeseen Melodi Grand Prix'in 2011 kappaleella Dance tonight, joka sijoittui karsinnassa toiseksi.

Agnete sijoittui vuonna 2013 toiseksi norjalaisessa Stjernekamp-musiikkikilpailussa. Hän voitti Norjan Tanssii tähtien kanssa -kilpailun () vuonna 2014.

27. helmikuuta 2016 Agnete voitti Norjan euroviisukarsintana toimineen Melodi Grand Prix -kilpailun kappaleella Icebreaker ja edusti näin Norjaa Eurovision laulukilpailussa 2016. Hän sijoittui toisessa semifinaalissa 13:ksi eikä päässyt finaaliin.

Agnete on etniseltä taustaltaan saamelainen. Hänen äitinsä on lastenkirjailija Signe Iversen.

Lähteet
https://www.viisukuppila.fi/esittelyssa-norja-agnete-icebreaker/
https://eurovision.tv/participant/agnete

Viitteet

Norjalaiset laulajat
Saamelaiset laulajat
Norjan euroviisuedustajat
Vuoden 2016 euroviisuedustajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirkonmäen hautausmaa

Kirkonmäen hautausmaa viittaa seuraaviin:

 Kirkonmäen hautausmaa, Kempele
 Kirkonmäen hautausmaa, Mikkeli
Loimaan keskuskoulu

Keskuskoulu on Loimaalla sijaitseva peruskoulun ala-aste, jonka rehtorina toimii lukukaudella 2021–2022 Virpi Nykänen. Koulu sijaitsee Loimaan keskustan kupeessa osoitteessa Kalevalankatu 12.

Lähteet 

Loimaan peruskoulut
Holger Blomqvist

Holger Sigurdsson Blomqvist (7. kesäkuuta 1926 Turku – 6. elokuuta 2014 Espoo) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Blomqvistin vanhemmat olivat pääkonsuli Sigurd Blomqvist ja Margit Wiklund ja puoliso 1957–1985 Sigrid Madeleine Valborg Vivika Lindeman. Blomqvist osallistui lukiolaisena jatkosotaan ja tuli ylioppilaaksi sodan jälkeen. Diplomi-ekonomiksi hän valmistui Hankenilta 1948, mutta suoritti vielä vuonna 1950 vuorialan insinöörin tutkinnon Ruotsissa. Seuraavana vuonna hän meni myynti-insinööriksi ruotsalaisen Hällefors Bruks -yrityksen saksalaiseen terästä, selluloosaa ja voimapaperia vieneen myyntiyhtiön palvelukseen. Ruotsiin 1953 palattuaan Blomqvist toimi vuoteen 1956 Boforsilla, josta hän siirtyi Boforsin suomalaisen tytäryhtiön varatoimitusjohtajaksi. Vuodesta 1960 alkaen hän oli Suomen Bofors Oy:n toimitusjohtaja. Blomqvistin johdossa yhtiö laajeni nopeasti, henkilöstön määrä viisinkertaistui 1970-luvun lopulle ja liikevaihto kasvoi neljästä miljoonasta markasta 73 miljoonaan markkaan. Boforsin siirryttyä 1986 Uddeholmsin omistukseen Blomqvist toimi vuoteen 1988 Oy Uddeholm Ab -yhtiön toimitusjohtajana Suomessa ja sen jälkeen yhtiön hallituksessa. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1980.

Lähteet

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Karsinnat Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2019

Vuoden 2019 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen yksi kisapaikka ratkaistiin edellisen kesän B-sarjan ryhmien voittajien välisellä play off -sarjalla, jossa ensiksi kaksi voittoa saavuttanut nousi pääsarjaan. Karsintaan osallistuivat Itävalta ja Liettua. Ottelupaikkana oli Itävallan Wiener Neustadt. Isäntäjoukkue lunasti kisapaikan ylivoimaisesti suoraan kahdessa pelissä. Ottelut pelattiin 29.-30. kesäkuuta 2018.

Karsintaottelut

Lähteet

 Turnausohjelma 

Vuoden 2018 baseball
Vuoden 2019 baseball
karsinnat 2019
Itävallan urheilutapahtumat
École du Louvre

École du Louvre on julkinen ranskalainen korkeakoulu, joka sijaitsee Pariisissa Louvren palatsissa ja jossa opetetaan taidehistoriaa.

Vuonna 1882 Louvren museon erääseen siipeen perustettu laitos, jonka tarkoituksena oli alun perin tutkia arkeologiaa, ympäristöä ja taidetta, perustettiin vuonna 1920 kattamaan koko taidehistorian ala, joka on yhä nykyäänkin taiteen tutkimuksen perusta. Se on organisatorisesti ja hallinnollisesti riippuvainen Ranskan kulttuuriministeriöstä, ja se on ollut julkinen elin vuodesta 1997.

Kuuluisia valmistuneita 
 Rémi Bezançon, ranskalainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
 Chantal Chawaf, ranskalainen kirjailija ja feministi
 Hedi Slimane, ranskalainen valokuvaaja ja muotisuunnittelija
 Agnès Varda, ranskalainen elokuvantekijä

Lähteet 
 École du Louvre kotisivut

Viitteet

Ranskan yliopistot
Pariisin koulutus
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen C-sarja 2018

Baseballin C-sarjan EM-karsinnat pelattiin 23.-28. heinäkuuta 2018 Ashbournessa, Irlannissa ja Kropyvnytskyissa, Ukrainassa. Viisi parasta joukkuetta nousi karsintojen B-sarjaan kesäksi 2019.

Irlannin lohko 

Loppuottelu: Irlanti - Kreikka 12–2

Ukrainan lohko 

Loppuottelu: Ukraina - Romania 3–2

Molempien lohkojen 2 parasta sekä Suomi nousivat B-sarjan karsintoihin kaudelle 2019.

Lähteet

 Irlannin lohkon ottelut
 Ukrainan lohkon ottelut

Vuoden 2018 baseball
C-2018
Michael Mantler

Michael Mantler (s. 1943 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jazz-trumpetisti ja -säveltäjä.

Mantler muutti 1960-luvulla Yhdysvaltoihin, missä hän vaikutti erityisesti New Yorkin
jazz-piireissä tehden yhteistyötä mm. Cecil Taylorin ja Carla Bleyn kanssa.
Hän oli myös jonkin aikaa naimissa Bleyn kanssa. Mantler palasi Eurooppaan vuonna 1991.

Mantler on tehnyt omia levytyksiä sekä laajasti yhteistyötä muiden muusikoiden kanssa. Useissa hänen levyistään sävellystyön pohjana ovat olleet tekstit kirjailijoilta kuten Samuel Beckett, Edward Gorey, Harold Pinter ja Paul Auster.

Mantlerille on myönnetty Itävallan valtionpalkinto improvisoidusta musiikista sekä Wienin kaupungin musiikkipalkinto.

Osittainen diskografia 
 No Answer
 13
 The Hapless Child
 Silence
 Movies
 More Movies
 Something There
 Alien
 Live
 Many Have No Speech
 Folly Seeing All This
 Cerco Un Paese Innocente
 The School of Understanding
 Songs and One Symphony
 Hide and Seek
 Review
 Concertos
 For Two
 The Jazz Composer's Orchestra Update

Lähteet 

Itävaltalaiset muusikot
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Sahahirvenputki

Sahahirvenputki (Seseli krylovii) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva kasvilaji. Se on kuvattu hirvenputkien sukuun 1975. Laji esiintyy alkuperäisenä Keski-Venäjällä ja Kazakstanissa. Venäjällä sitä kasvaa Volgan itäpuolella, muun muassa Orenburgin, Baškortostanin ja Tšeljabinskin alueilla. Suomessa sahahirvenputki on satunnainen uustulokas, joka on havaittu vuonna 2020 Kouvolassa.

Lähteet 

Sarjakukkaiskasvit
Linnanpihapuhe

Linnanpihapuhe on Ruotsin kuninkaan Kustaa V:n 6. helmikuuta 1914 kuninkaanlinnan pihalla Tukholmassa talonpoikaismarssijoille pitämä puhe Karl Staaffin johtamaa hallitusta vastaan koskien erityisesti maan puolustusmäärärahoja valtion budjetissa. Puheen oli alun perin kirjoittanut Sven Hedin ja viimeistellyt kuningatar Viktoria. Tilaisuuteen osallistuivat linnanpihalla kruununprinssi Gustaf Adolf sekä hänen poikansa Gustaf Adolf ja Sigvard. Paikalla olivat myös kuninkaan veljet Carl ja Eugen. Kuningasta tuki koko kuningashuone, armeijan johto sekä poliittinen oikeisto. Kuninkaan takana seisoi porvaristo ja talonpoikaisluokan enemmistö.

Itse puhe oli juhlava, mutta jonkin verran vanhahtava "te talonpoikaisluokan kunnon miehet". Ilmausten tarkoituksena oli nostaa kuningas puolueiden ja tavallisen arkikielen yläpuolelle.

Sisällöllisesti puhe oli ankara hyökkäys pääministeri Staaffia ja koko parlamentaarista järjestelmää vastaan. Kuningas ilmaisi suoraan olevansa pääministerin kanssa täysin erimieltä puolustuskysymyksissä. Kuningas vaati ratkaisemaan puolustuskysymykset välittömästi ja kokonaisuudessaan vaatimallaan tavalla. Siinä kuningas irtisanoutui täysin pääministerin ja  hallituksen harjoittamasta puolustuspolitiikasta.

Puheen jälkeen syntyi kiivas julkinen keskustelu kuninkaan käyttäytymisestä ja sen sisällöstä. Karl Staaff esitti puheen jälkeen kuninkaalle uhkavaatimuksen, joko kuninkaan on jatkossa informoitava hallitusta julkisista kannanotoistaan tai muuten hallitus eroaa. Kuningas kieltäytyi tästä vaatimuksesta jonka seurauksena hallitus erosi.

Lähteet 

Ruotsin historia
Ruotsin politiikka
Puheet
Oikeuksien ja vapauksien liike

Oikeuksien ja vapauksien liike (, , lyh. DPS tai HÖH) on bulgarialainen liberaalipuolue, joka on perinteisesti keskittynyt myös maan turkkilaisvähemmistöjen oikeuksiin.

Puolue sai alkunsa kommunismin romahtamisen yhteydessä Itä-Euroopassa. DPS:n perustaja on Ahmed Dogan.

DPS on sekä ALDE:n että Liberal Internationalin täysjäsen.

Vuoden 2019 EU-vaaliessa DPS sai 3 edustajaa läpi. Vuoden 2021 kolmansissa parlamenttivaaleissa puolue 34 edustajaa läpi kansalliskokoukseen.

Lähteet 

Bulgarialaiset puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Liberal International
Iso-Britannian naisten jääkiekkomaajoukkue

Iso-Britannian naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa. Vuonna 2022 maassa oli 864 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa. Sen joukkue oli vuoden 2022 lopulla Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n hallinoimalla maailmanrankinglistalla 23. sijalla.

Vuoden 2021 lopulla joukkue tippui jatkosta vuoden 2022 talviolympialaisten karsinnoissa, mutta Nottinghamissa järjestetyssä turnauksessa joukkue rikkoi kahdesti yleisöennätyksensä. Ensin joukkuetta saapui seuraamaan 1 027 kannattajaa, mikä rikkoi edellisen, vuoden 2019, ennätyksen 400 katsojalla. Myöhemmin turnauksen aikana joukkue keräsi 1 700 hengen yleisön.

Sijoitukset

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 

 1991 – 9.
 1993 – B-sarja, 4.

Maailmanmestaruuskilpailuissa 

 1999 – B-sarjan karsinta, 2.
 2000 – 1. divisioonan karsinta, 3. 
 2001 – 1. divisioonan karsinta, 2.
 2003 – 2. divisioona, 6.
 2004 – 2. divisioona, 6.
 2005 – 3. divisioona, 2.
 2007 – 3. divisioona, 2.
 2008 – 3. divisioona, 1.
 2009 – 2. divisioona, 3.
 2011 – 2. divisioona, 6.
 2012 – 1. divisioonan B-lohko, 4.
 2013 – 1. divisioonan B-lohko, 6.
 2014 – 2. divisioonan A-lohko, 2.
 2015 – 2. divisioonan A-lohko, 2.
 2016 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
 2017 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
 2018 – 2. divisioonan A-lohko, 2.
 2019 – 2. divisioonan A-lohko, 2.
 2020 – 2. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2021 – 2. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2022 – 2. divisioonan A-lohko, 1.

Maailmanranking 

 2003 – 20.
 2004 – 20.
 2005 – 20.

2006 – 22.

2007 – 22.

2008 – 23.

2009 – 20.

2010 – 18.

2011 – 18.

2012 – 17.

2013 – 18.

2014, helmikuu – 19.

2014, huhtikuu – 19.

2015 – 21.

2016 – 21.

2017 – 23.

2018, helmikuu – 23.

2018, huhtikuu – 23.

 2019 – 23.

 2020 – 23.

 2021 – 24.

 2022, helmikuu – 23.
 2022, syyskuu – 23.

Lähteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan jääkiekko
Naisten jääkiekkomaajoukkueet
Pulan lentoasema

Pulan lentoasema ()  on lentoasema Pulassa Kroatiassa. Se sijaitsee noin 6 kilometriä Pulan keskustasta koilliseen. Lentoasema on Kroatian viidenneksi vilkkain lentoasema Zadarin lentoaseman jälkeen. Sen kautta kulki 777 568 matkustajaa vuonna 2019. Lentoasema perustettiin virallisena lentoasemana 1. toukokuuta 1967. Se toimi aiemmin lentotukikohtana. Lentoaseman toimitusjohtaja on Nina Vojnić Žagar.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muaalla 

Pulan lentoaseman virallinen verkkosivusto kroatiaksi ja englanniksi

Kroatian lentoasemat
Martin Lee

Martin Lee Chu-ming (, s. 8. kesäkuuta 1938, Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen poliitikko ja demokratia-aktivisti. Hän on ollut muun muassa mukana perustamassa Hongkongin demokraattista puoluetta. 

Hongkongilaiset demokratia-aktivistit tuntevat Leen nimellä ”demokratian isä”, kun taas Peking-myönteiset poliitikot nimittelevät häntä ”siirtomaaisäntien juoksukoiraksi”.

Tausta ja yksityiselämä 
Lee syntyi Brittiläisessä Hongkongissa vuonna 1938, mutta perhe muutti kuitenkin Kiinan puolelle Kantonin. Lee on perheensä seitsemästä lapsesta toiseksi nuorin. Hän palasi Hongkongiin opiskelemaan lakia Hongkongin yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Isossa-Britanniassa Lincoln’s Inn -nimisessä instituutissa. Tämän jälkeen hän palasi jälleen Hongkongiin, jossa hän alkoi työskennellä juristina.

Vuonna 1969 Lee avioitui Amelia Lee Fong Yee-ngor’n kanssa. Parilla on yksi poika. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Lee on katolilainen.

Poliittinen ura 
Ensimmäisen kerran Hongkongin lainsäädäntöneuvostoon (LegCo) Lee valittiin vuonna 1985. Kiinan kansantasavalta valitsi Leen komiteaan, jonka tarkoitus oli luonnostella Hongkongin peruslaki. Hänet kuitenkin poistettiin komiteasta sen jälkeen, kun hän alkoi osoittamaan mieltään kommunistista puoluetta vastaan Tiananmenin verilöylyn jälkeen vuonna 1989. Tämän johdosta Leen pääsy Manner-Kiinaan on estetty (paria poikkeusta lukuun ottamatta) huolimatta siitä, että hongkongilaiset ovat Kiinan kansalaisia.

Lee oli yksi Hongkongin yhdistyneet demokraatit -puolueen perustajajäseniä 1990 toimien tuolloin perustavan kokouksen puheenjohtajana. Neljä vuotta myöhemmin Lee oli mukana perustamassa sen perillistä, demokraattista puoluetta.

Lee on Liberal Internationalin ainoa henkilöjäsen.

Eläköityminen 
Lee pidätettiin osallisuudestaan vuonna 2019 alkaneisiin mielenosoituksiin huhtikuussa 2020. Vuotta myöhemmin hänet tuomittiin 11 kuukaudeksi vankeuteen syytettynä ”laittomien kokoontumisten järjestämisestä”. Myöhemmin Lee ilmoitti, ettei enää anna haastatteluita ja jää pois julkisesta elämästä. Syyksi on katsottu Hongkongin kansallisen turvallisuuden laki.

Kunnianosoituksia 
Vuonna 2021 joukko Norjan suurkäräjäedustajia nimesi Leen Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.

Lee oli ensimmäinen ei-eurooppalainen, jolle myönnettiin EPP:n Robert Schuman -mitali vuonna 2000.

Galleria

Lähteet 

Vuonna 1938 syntyneet
Hongkongilaiset poliitikot
Liberal International
Elävät henkilöt
Demokratia-aktivistit
Hunter Schafer

Hunter Schafer (s. 31. joulukuuta 1998 Trenton, New Jersey) on yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja LGBTQ-aktivisti. Schafer teki näyttelijädebyyttinsä vuonna 2019 televisiosarjassa Euphoria, jossa hän esittää Jules Vaughnia.

Varhainen elämä 
Schaferin vanhemmat ovat Katy ja Mac Schafer. Hänen isänsä on pastori, ja hän muutti perheensä kanssa kirkkojen ja seurakuntien välillä New Jerseyssä, Arizonassa, mutta päätyi lopulta Raleighin, Pohjois-Carolinaan. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta: kaksi siskoa ja veli.

Ura 
Schafer on toiminut mallina muun muassa Pradalle, Diorille, Miu Miu, Calvin Kleinille, Rick Owensille, Helmut Langille, Tommy Hilfigerille, Thierry Muglerille, Coachille, Maison Margielalle, Vera Wangille, Marc Jacobsille, Versus Versacelle, Emilio Puccille, Ann Demeulemeesterille ja Erdem Moralıoğlulle.

Aktivisminsa ansiosta Teen Vogue listasi Schaferin "21 Under 21" -listalleen vuonna 2017 ja antoi hänelle haastattelun Yhdysvaltain entisen senaattorin ja ulkoministerin Hillary Clintonin kanssa.

Vuonna 2019 Schafer sai roolin HBO:n Euphoria-sarjassa. Hänen suoritustaan sarjassa ylistettiin, ja Primetime Emmy Awards joutui arvostelun kohteeksi, koska se ei antanut ehdokkuutta Schaferille tai toisille transsukupuolisille näyttelijöille. Sarjan pääroolin lisäksi hän kirjoitti myös toisen sarjan kahdesta spesiaalijaksosta sarjan luojan, Sam Levinsonin, kanssa.

Kesäkuussa 2020 ensimmäisen Pride-kulkueen 50-vuotispäivän kunniaksi Queerty nimesi Schaferin 50 sankarin joukkoon, jotka "johtavat kansaa kohti tasa-arvoa, hyväksyntää ja arvokkuutta kaikille ihmisille". Vuonna 2021 Time nimesi hänet Next 100 -listalleen Zendayan kirjoittaman kunnianosoituksen kera.

Yksityiselämä 
Schafer on transnainen. Hän on kertonut internetin, erityisesti YouTube-videoiden, auttaneen häntä selviämään sukupuoli-identiteettinsä kanssa. Shaferin sukupuoli korjattiin hänen ollessa 15-vuotias. Schafer on ilmoittanut: "Haluan ihmisten tietävän, että en ole cistyttö, koska se ei ole jotain, mitä olen tai koen olevani. Olen ylpeä siitä, että olen transhenkilö". Vuonna 2019 Schafer kertoi hänen seksuaalisen suuntautumisen olevan lähimpänä lesboa. Joulukuussa 2021 Schafer ilmoitti Twitterissä olevansa "bi tai pan tai jotain".

Filmografia

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset mallit
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajaneet aktivistit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini

Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini on alun perin Brian Hylandin levyttämä musiikkikappale, joka nousi vuonna 1960 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen ja Britannian singlelistan kahdeksanneksi.

Ulkomaiset versiot 
Ruotsalainen Lill-Babs levytti samana vuonna. 
Kappaleen levytti suomeksi vuonna 1961 Pirkko Mannola nimellä ”Pikku pikku bikinissä”. Kappaleen ovat levyttäneet monet muutkin suomalaisartistit.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet
Vuoden 1960 kappaleet
Ålesundin lentoasema

Ålesundin lentoasema ()  on lentoasema Vigran saarella Gisken kunnassa Norjassa. Se palvelee Ålesundia. Lentoasema on Norjan seitsemänneksi vilkkain lentoasema. Sen kautta kulki 1 147 666 matkustajaa vuonna 2019. Lentoaseman toimitusjohtaja on Tor Hånde.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ålesundin lentoaseman virallinen verkkosivusto norjaksi ja englanniksi

Norjan lentoasemat
Ålesund
Pentti Lähteenmäki

Pentti Aarne Lähteenmäki (30. huhtikuuta 1930 – 20. joulukuuta 2017) oli suomalainen harrastelijanäyttelijä ja muusikko. Elämäntyönsä hän teki Aamulehti-yhtymässä mainospäällikkönä ja hänen luomansa "Älä aja päälle" -juliste on edelleen käytössä Pirkanmaan seudulla koulujen alkaessa. Julisteen mallina toimi Lähteenmäen nuorempi tytär.

Pentti Lähteenmäki esiintyi useamassa kotimaisessa elokuvassa, tunnetuin lienee Käyntikorttini... jossa hän näytteli pääosaa. Muut elokuvaroolit olivat lähinnä sivurooleja, kuten elokuvissa Vääpelin kauhu, Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä ja Sotapojan heilat.

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset muusikot
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet