Jean Behra

Jean Marie Behra (16. helmikuuta 1921 Nizza, Ranska – 1. elokuuta 1959 Länsi-Berliini, Saksa) oli ranskalainen kilpa-autoilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa vuosina –. Behra on Stefan Johansonin ja Chris Amonsin ohella yksi menestyneimpiä kuljettajia, jotka eivät koskaan saavuttaneet voittoa F1-sarjassa.

Ura
Behra aloitti kilpauransa vuonna 1938 moottoripyöräsarjoissa, joissa hän ajoi mm. Moto Guzzin valmistamilla pyörillä kansallisiin mestaruuksiin vuosina 1948-1951. Nelipyöräisiin hän tutustui vuonna 1949 osallistumalla Mont Ventoux´n mäkinousuajoihin (), ja vuotta myöhemmin Monte Carlon rallista tuli kolmas sija ja Le Mansin 24 tunnin ajo päättyi keskeytykseen Simca-Gordinilla. 

Vuonna 1951 Behra palkattiin Amédée Gordinin johtaman tallin kilpakuljettajaksi ja vuotta myöhemmin  hän teki ensiesiintymisensä Formula 1 -sarjassa. Tallin valmistamat autot olivat hitaita ja kärsivät usein epäluotettavuusongelmista, mutta Behra saavutti suosiota katsojien keskuudessa ajamalla altavastaajana alitehoisella ranskalaisautolla. Tulokaskaudellaan Behra ajoi kolmanneksi Sveitsin GP:ssä sekä voitti muutaman sarjan ulkopuolisen osakilpailun, kuten Marne GP:n Reimsissä, jossa päihitti Ferrarin kuljettajat. 

Kaudeksi  Behra siirtyi Gordinilta Maseratille. Menestystä tuli sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa Paussa ja Bordeaux´ssa, sekä sarjaan kuuluneessa Monacon GP:ssä (3.sija). Kausi sisälsi Behralle myös erilaisia onnettomuuksia, kuten Le Mansin ajon jääminen pois harjoitusonnettomuuden vuoksi ja korvan menettäminen Tourist Trophyssa (hän kantoi siitä lähtien muovista proteesia ja varakorvaa mukanaan). Kausi  sujui paljon paremmin, kun hän keräsi kauden aikana useamman palkintosijan ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi (Argentiinan GP:ssä Maserati teki protestin Juan Manuel Fangion auton saamasta ulkopuolisesta työntöavusta, mutta protesti hylättiin ja Behra sijoittui toiseksi). Behra voitti myös samana vuonna Nürburgringin 1000 kilometrin ajon.

Fangio siirtyi Maseratille Behran tallikaveriksi kaudeksi  ja Argentiinan GP:ssä kaksikko ajoi jälleen samoille sijoille kuin vuotta aikaisemmin. Britannian GP:ssä Behra oli itse lähellä voittaa, mutta hänen autoonsa tuli teknisiä ongelmia kytkimen ja vauhtipyörän osiin ja joutui keskeyttämään kilpailun. Voittoja hän sai sarjan ulkopuolisista kilpailuista. Hän voitti myös Sebringin 12 tunnin ajon Fangion kanssa.

Behra joutui vaihtamaan kaudella  BRM-talliin, koska Maserati vetäytyi F1-sarjasta. Kauden ainoa palkintosija tuli Hollannin GP:stä, jossa hän oli kolmas. Voittoja tuli edellisen kauden tavoin myös sarjan ulkopuolelta.

Kaudeksi  Behra siirtyi Ferrari-talliin Tony Brooksin tallikaveriksi ja aloitti voitolla sarjan ulkopuolisessa Aintree 200 -kilpailussa. Kun Behra keskeytti Ranskan GP:ssä männän takia, kävi hän voimakkaan tunnepurkauksen alaisena keskustelun tallipäällikkö Romolo Tavonin kanssa ja löi tätä (Behra erotettiin lähes välittömästi). Vajaa kuukausi myöhemmin Behra ajoi kolarin Behra-Porsche RSK -autonsa urheiluautokilpailussa AVUS-radalla. Hän lensi ulos autosta ja iskeytyi kuolettavasti lipputankoon.

Tulokset Formula 1:n MM-sarjassa

‡ Jaettu auto.

Huomioita

Lähteet 

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet