joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Welch

Welch on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bob Welch (1945–2012), yhdysvaltalainen muusikko
 Brian Welch (s. 1970), yhdysvaltalainen kitaristi
 Bruce Welch (s. 1941), englantilainen muusikko
 Edward Ashurst Welch (1860–1932), englantilainen anglikaanipappi ja teologian opettaja sekä virsirunoilija
 Florence Welch (s. 1986), brittiläinen laulaja
 Jack Welch (1935–2020), yhdysvaltalainen yritysjohtaja
 Laura Bush, o.s. Welch (s. 1946), Yhdysvaltain entisen presidentin George W. Bushin vaimo
 Lew Welch (1928–1971), yhdysvaltalainen beatrunoilija
 Michael Welch (s. 1987), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Noah Welch (s. 1982), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Peter Welch (s. 1947), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Raquel Welch (s. 1940), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Robert W. Welch Jr. (1899–1985), yhdysvaltalainen aktivisti, liikemies ja salaliittoteoreetikko
 Savannah Welch (s. 1984), yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja podcast-juontaja
Unni

Unni on pohjoismainen naisen etunimi. Se on yhdistetty muun muassa Gunhildiin ja sen Gunni-lyhentymään. Unni voi olla myös samaa alkuperää kuin Unna, jonka taustalla on nähty muinaisnorjan ’rakastaa’ tai saamen kielen ’pikkuinen’.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2022 mennessä tilastoitu noin 100–120 Unni-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.

Nimipäivät 
Norjassa Unnilla on nimipäivä 28. joulukuuta.

Unni-nimi sisältyy myös professori Pekka Sammallahden laatimaan pohjoissaamelaiseen nimipäiväkalenteriin. Siinä nimipäivä on 26. marraskuuta.

Tunnettuja Unni-nimisiä 
 Unni Drougge (s. 1956), ruotsalainen kirjailija
 Unni Lehn (s. 1977), norjalainen jalkapalloilija
 Unni Lindell (s. 1957), norjalainen kirjailija

Lähteet 

Etunimet
Viimeinen sana

Viimeinen sana on Yle TV1:llä perjantaisin klo 20.00 esitettävä ajankohtaisohjelma. Jokaisessa jaksossa nähdään kaksi panelistia ja vieras. Panelisteja ovat Ruben Stiller, Vilma Luoma-aho, Perttu Kauppinen, Suvi Auvinen, Juho Romakkaniemi, Laura Saarikoski, Juhani Mykkänen ja Maria Pettersson. Juontajana toimii Rosa Kettumäki.

Historia 

Viimeinen sana aloitti Ylen aamun osiona. Tuolloin sen kesto oli 15 minuuttia.

Lähteet
Sylvia Luke

Sylvia Jung (Chang) Luke (s. 15. joulukuuta 1967) on amerikankorealainen asianajaja ja poliitikko, joka valittiin marraskuuta 2022 Havaijin osavaltion varakuvernööriksi. Hän edustaa demokraattista puoluetta.

Tausta ja yksityiselämä 
Luke syntyi vuonna 1967 Soulissa, Etelä-Koreassa, mutta on käynyt koulunsa Havaijilla ala-asteelta lähtien. Hän valmistui Roosevelt High Schoolista vuonna 1985. Tämän jälkeen hän opiskeli kandidaatiksi Havaijin yliopiston Mānoan kampuksella. Valmistuttuaan vuonna 1989 hän muutti Kaliforniaan, jossa hän opiskeli lakimieheksi valmistuen San Franciscon yliopistosta vuonna 1995.

Luke on naimissa Michael Luken kanssa. Parilla on yksi poika.

Poliittinen ura 
Ensimmäistä kertaa Luke valittiin Havaijin edustajainhuoneeseen vuonna 1998, jossa hän on toiminut siitä asti. Hän päätti uransa edustajainhuoneessa vuonna 2022 osallistuakseen kuvernöörinvaaleihin.

Luke voitti Josh Greenin varakuvernööriehdokkaana kuvernöörinvaalit 2022. Hänen on määrä astua virkaan 5. joulukuuta.

Lähteet 

Amerikankorealaiset
Vuonna 1967 syntyneet
Havaijilaiset poliitikot
Pavlovin kulttuuri

Pavlovin kulttuuri oli kivikautinen kulttuuri, jonka alue ulottui Itävallan pohjoisosasta Puolan eteläosaan ja se ajoittui ajalle noin 29 000-25 000 vuotta sitten. Se oli eräänlainen Gravetten kulttuurin osakulttuuri. Pavlovin kulttuurin keskipiste sijaitsi Tsekissä Määrin alueella. Siihen aikaan pohjoisempana oli meneillään viimeisin jääkausi ja
Pavlovin kulttuurin alue oli aivan mannerjäätikön eteläpuolella. Mannerjäätiköstä virtasi vettä etelään päin, millä tavoin Pavlovin kulttuurin ihmiset saivat käyttövettä. 

Arkeologisten tutkimusten mukaan  Pavlovin kulttuurin alueella yleinen metsästetty saaliseläin oli mammutti. Asuinpaikat olivat melko pysyviä ja ruokavaroja riitti hyvin. Pavlovin kulttuurin alueelta on löytynyt keramisia kuvia sekä merkkejä kuitujen hyödyntämisestä ja kasvisruoan jauhamisesta. Pysyvät asuinpaikat sijaitsivat jokien varsilla. Kesäisin oli väliaikaisia asuinsijoja, joissa majailtiin teltoissa. Pavlovin kulttuurin ihmiset olivat aikoinaan parhaita metsästäjiä. Pavlovin kulttuurin jäljiltä on löydetty myös kuiduista tehtyjä tekstiilejä ja kalastusverkkoja.

Pavlovin kulttuurin aikaisista haudoista on löytynyt maskeja, jotka viittaavat myytillisiin uskomuksiin.

Lähteet 

Kivikauden kulttuurit
Elmar Kivistik

Elmar Kivistik (13. marraskuuta 1905 Elistvere, Tartumaa, Liivinmaan kuvernementti – 7. joulukuuta 1973 Tabivere, Jõgevamaa, Neuvosto-Viro) oli virolainen ampuja, joka on parhaiten MM-kisoissa menestynyt virolaisampuja kautta aikain. Hänen pääaseensa oli vapaakivääri, jolla ei hänen kilpailu-uransa aikaan ammuttu Berliinin olympialaisissa.
Kivistik aloitti ampumisharjoittelun vuonna 1932. Hän kuului sen jälkeen vuosina 1934–1939 Viron ampumamaajoukkueeseen. Hän sai kaikkiaan 17 MM-mitalia vuosina 1935–1939 henkilökohtaisissa ja joukkuekilpailuissa. Niistä oli 12 kultaa, kaksi hopeaa ja kolmea pronssia.

Mitalit MM-kisoissa

Henkilökohtainen kilpailu 

Kultaa
300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)
Hopeaa
300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)
Pronssia
300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, polvi (1939 Luzern)

Joukkuekilpailu 

Kultaa
50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma)
300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki) 
300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern) 
50 m pienoiskivääri, makuu (1939 Luzern)
50 m pienoiskivääri, polvi (1939 Luzern)
Hopeaa
300 m vapaakivääri, asennot (1935 Rooma)
Pronssia
50 m pienoiskivääri, makuu (1937 Helsink)

Ennätykset ja tunnustukset 
Vuosina 1933–39 hän voitti Viron mestaruuden viisi kertaa henkilökohtaisissa ja viisi joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: 
 1124 pistettä vapaakivääri 3 x 40 laukausta, asennot (1937),
 381 pistettä vapaakivääri 40 laukausta, polvi (1937),
 557 pistettä 3 × 20 laukausta, sotilaskivääri (1936), 
 399 pistettä pienoiskivääri 40 laukausta, makuu (1936),
 277 pistettä sotilaspistooli 30 laukausta (1939). 

Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan ansiomerkki.

Urheilu-uran ulkopuolinen elämä 

Kivistik toimi aliupseerikoulun opettajana ja sai kersantin arvon vuonna 1939. Toisen maailmansodan jälkeen ja neuvostovallan vakiinnuttua hänet pidätettiin, ja hän joutui vuonna 1949 Irkutskin alueen vankileirille. Vankeudesta vapauduttuaan hän työskenteli Saadjärven kolhoosilla Tartumaalla. 

Viron uuden itsenäisyyden aikaan hänen kunniakseen pystytettiin 13. marraskuuta 1996 muistomerkki Äksin hautausmaalla. Vuodesta 2005 Kivistikin kunniaksi on järjestetty hänelle nimetty ampumakilpailu.

Viitteet

Virolaiset ampujat
Gulagissa vankeina olleet
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet

et:Elmar Kivistik
en:Elmar Kivistik
pl:Elmar Kivistik
Bietigheim-Bissingen

Bietigheim-Bissingen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, Ludwigsburgin piirikunnassa Saksassa. Sen väkiluku oli 43 137 vuonna 2021. Kaupungin pormestari on Jürgen Kessing.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin nettisivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2022

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vuoden 2022 vaalit pidettiin 8. marraskuuta ja niissä valittiin kaikki edustajainhuoneen 435 edustajaa sekä viiden territorion ei-äänestävät delegaatit. Kyseessä olivat presidentti Joe Bidenin kauden välivaalit.

Vaaleissa sovellettiin myös ensimmäistä kertaa vuoden 2020 väestönlaskentaan perustuvia tietoja väkiluvusta, jonka perusteella paikkoja vähennettiin tai kasvatettiin osavaltioiden välillä:

Ehdokkaat ja äänioikeus 
Yhdysvaltain perustuslain mukaan edustajainhuoneen edustajan tulee täyttää seuraavat ehdot:

 Vähintään 25-vuotias Yhdysvaltain kansalainen
 Maan kansalainen vähintään 7 vuotta
 Asuu siinä osavaltiossa, jota hän edustaa

Äänioikeutettuja ovat kaikki vähintään 18-vuotiaat Yhdysvaltain kansalaiset, jotka täyttävät seuraavat ehdot:

 Ovat rekisteröityneet kotiosavaltiossaan äänestäjäksi (Pohjois-Dakotassa ei pakollista)
 Täyttävät kotiosavaltionsa asettaman vaatimuksen asumisajasta

Lähteet 

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit
Vuoden 2022 vaalit
Wiktor Kolaja

Wiktor Kolaja (s. 4. elokuuta 2003 Łabunki, Zamośćin piirikunta) on puolalainen kevytsarjan karateka. Hän saavutti Kyokushinissa EM-pronssia 2021.

Kilpaura
Kolaja saavutti marraskuussa 2021 EM-pronssia kotikisoissaan. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa Kolaja kohtasi Albert Reyesin. Voitettuaan Reyesin hän kohtasi välierissä Georgi Krutyhin, jolle Kolaja hävisi. Pronssiottelussa hän voitti Michał Kalmusin. Lokakuussa Kolaja oli mukana Puolan Openissa, jossa hän saavutti pronssia.

Kesäkuussa 2022 Kolaja oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa. Hän voitti avauskierroksella Hossein Jahanbakhshin, mutta putosi jatkosta toisella kierroksella hävittyään tuomariäänin Aleksandar Stoimenoville. Marraskuussa hän oli mukana EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa Euroopan Openissa, jossa Kolaja sijoittui viidenneksi. Hän voitti avauskierroksella Ali Zeghbabin tuomariäänin ja eteni suoraan puolivälieriin toisen otteluparin puututtua. Hän kohtasi seuraavaksi Alejandro Navarron, jolle Kolaja hävisi tuomariäänin.

Lähteet

Puolalaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Charles Nyberg

Charles Ernst Emil Nyberg (28. toukokuuta 1904 Viipuri – 2. toukokuuta 1985 Kööpenhamina) oli suomalainen virkamies ja Tanskassa vaikuttanut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 

Nybergin vanhemmat olivat liikemies Hjalmar Nyberg ja Laina Lietz ja puoliso vuodesta 1934 Ulla Dagny Edgren. Nyberg tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1924 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1928. Hän sai erivapauden ulkoasiainhallinnon virkoihin 1937 ja ulkoasiainminiteriön arvostelulautakunnan lopullisen hyväksynnän 1938, tutkinnon ulkoasiainhallinnon palvelusta varten hän suoritti Helsingin yliopistossa. Nyberg oli Oy Zitting & C:o Ab:n kirjeenvaihtaja 1926, kauppaneuvos Knut Wallinin kirjeenvaihtaja Uudessakaupungissa 1926 ja 1927, Länsi-Suomen Osakepankin harjoittelija Uudessakaupungissa 1926–1927, Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttorin virkailija 1928–1929, Suomen Sahanomistajayhdistyksen tilastollisen osaston hoitaja 1929 ja hallintoneuvoston sihteeri 1928–1930, Suomen Puuliiton Myynti Oy:n kirjanpitäjä ja kirjeenvaihtaja 1929–1930 ja Suomen Propsinviejien Yhdistyksen rahastonhoitaja 1929–1930.

Virkamiesurallaan Nyberg oli kanslisti Suomen lähetystössä Pariisissa 1930–1933, kanslia-apulainen Suomen lähetystössä Madrid:issa vuodesta 1933 ja va. varakonsuli 1936–1937, ulkoasiainminiteriön vt. avustaja 1937–1938, vt. avustaja Rio de Janeirossa vuodesta 1938 ja avustaja 1939–1940, avustaja Tukholmassa 1940, lähestystösihteeri Kööpenhaminassa vuodesta 1940 ja 1. lähetystösihteeri 1943–1944, disponibiliteetissa 1944–1945, vt. 1. lähetystösihteeri Kööpenhaminassa 1945 ja 1. lähetystösihteeri 1945–1947. Länsimaisen kaupan toimikunnan jaostosihteerinä Nyberg toimi 1945.

Nyberg oli myös Suomen Urheilulehden kirjeenvaihtaja Pariisissa 1930–1933 ja hänellä oli kaupallisia tehtäviä Portugalissa, Brasiliassa, Norjassa ja Ruotsissa vuodesta 1944. Hän oli Nyberg & Co A/S:n perustajaosakas 1947–1980, toimitusjohtaja 1947–1980 ja hallituksen jäsen vuodesta 1947, samoin kuin The United Timber & Paper Co Ltd:n osakas ja toimitusjohtaja 1947–1981. Sotilasarvoltaan Nyberg oli reservin vänrikki. Hän sai Suomessa kauppaneuvoksen arvonimen 1974 ja Tanskassa Dannebrogordenin toisen luokan komentajamerkin. Liikesivistysrahastoon perustettiin Nybergin ja hänen puolisonsa lahjoituksen turvin 2004 Charles ja Ulla Nybergin rahasto.

Lähteet 

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Suomalaiset lahjoittajat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Ukrenerho

Ukrenerho (, täydellisemmin ) on Ukrainan kansallinen energiayhtiö, joka vastaa muun muassa maan kantaverkosta ja sähkönjakelun kokonaisohjauksesta. 

Yhtiöön tai sen jakeluverkkoon on kohdistunut useita kyberhyökkäyksiä, joita vastaan yhtiö on myös pyrkinyt suojautumaan. Vuonna 2015 maan länsiosassa sähköt katkesivat kyberoperaation seurauksena noin 225 000 ihmiseltä; tällöin hakkerit sabotoivat myös sähköverkon jakelulaitteita vaikeuttaen sähköverkon palautusyrityksiä.
 

Vuonna 2017 Ukrenerho solmi integroitumissopimuksen keskieurooppalaisen ENTSO-E-kantaverkkoalueen kanssa (). Ukrenerho sai tekniset järjestelyt valmiiksi irrottautuakseen muutamaksi päiväksi Neuvostoliiton aikana rakennetusta, Venäjän (Rosseti) kontrolloimasta IPS/UPS-kantaverkkoalueesta varhain 24. helmikuuta 2022; neljä tuntia ennen Venäjän hyökkäyssodan alkamista. Irrottautumimiskokeen ajankohta oli ilmoitettu hyvissä ajoin etukäteen IPS/UPS-siirtoverkon viranomaisille Venäjällä. Irrottautuminen ja Ukrainan kantaverkon ylläpito muiden maiden kantaverkoista eristäytyneenä sujui onnistunesti, vaikka koekäytöstä tuli suunniteltua pidempi ja vaikka Venäjän sotatoimet kohdistuivat myös osaan Ukrainan voimalaitoksista. Selviytymistä helpotti sähkönkulutuksen supistuminen muun muassa koska monet monien olivat tässä vaiheessa paenneet kodeistaan (ja työpaikoiltaan) sotatoimien seurauksena. Sodan seurauksena Ukrenerho liittyi kiireellisten järjestelyjen kautta, noin vuosi alkujaan suunniteltua aiemmin, 16. maaliskuuta 2022 osaksi ENTSO-E:tä. Samalla myös Ukrainan kantaverkon kautta IDP/USP:ssä mukana ollut Moldova siirtyi ENTSO-E:n piiriin. Tätä ennen ainoastaan Ukrainan länsiosassa sijaitseva Ivano-Frankivskin alueen Burštynin lämpövoimalaitoksen energiantuotantosaareke, josta on viety sähköä Unkariin ja Slovakiaan, on ollut kytköksissä ENTSO-E:hen (vuodesta 2003). Merkillepantavaa on, että vuoden 2015 kyberhyökkäys kohdistui juuri Ivano-Frankivskin alueen sähköverkon ohjauskeskukseen.

Vuonna 2022 Venäjän hyökkäyssodan kuluessa yhtiö raportoi useista kyberiskuista sen sähköverkkoon. Venäjä pyrki myös helmikuussa 2022 alkaneen sodan aikana valtaamaan Ukrainan keskeisiä voimalaitoksia, ja tuhoamaan energian tuotantolaitoksia ja siirtoverkkoja. Systemaattisemman energiantuotannon ja siirtoverkkojen tuhoamisen Venäjä aloitti 10. lokakuuta 2022 lähtien. Vakavaa vahinkoa aiheutui Venäjän sadoista sotillaallisista iskuista risteilyohjuksilla, räjähdelennokeilla ja tykistöllä (myös raketti-iskuilla) ukrainalaisiin voimalaitoksiin ja sähköverkon rakenteisiin.  Yhtenä ratkaisuna sähköpulaan Ukrenerho käynnisti kiertävät sähkökatkot useilla Ukrainan alueilla. Yhtiö on aloittanut testaamaan myös sähköntuontia EU:n alueelta, aluksi Slovakiasta. Keskieurooppalaisen sähkön hinta on syksyllä 2022 kuitenkin ollut paljon ukrainalaista kalliimpaa, joten sähkön siirtomäärä on pidetty pienenä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ukrenerho  (ua.energy)
 Ukrenergo  (ua.energy)

Energiayhtiöt
Valtionyhtiöt
Ukrainalaiset yritykset
Kaarlen yliopiston humanistinen tiedekunta

Kaarlen yliopiston humanistinen tiedekunta (, ) on Prahassa, Tšekin tasavallassa sijaitsevan Kaarlen yliopiston tiedekunta.

Sen pääpaino on humanistisissa tieteissä sekä sosiaali- ja kulttuuriantropologiassa, mukaanlukien etnomusikologia.

Prahassa sijaitsevassa tiedekunnassa on 240 tiedekunnan jäsentä ja noin 2 500 opiskelijaa.

Osastot

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Kaarlen yliopiston humanistinen tiedekunta  

Kaarlen yliopisto
Caveman’s Valentine - luolamies

Caveman’s Valentine – luolamies (The Caveman’s Valentine) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva jonka on ohjannut Kasi Lemmons. Sen pääosia näyttelevät Samuel L. Jackson, Ann Magnuson ja Aunjanue Ellis. Elokuvan käsikirjoitus perustuu sen käsikirjoittajan George Dawes Greenin palkittuun menestysromaaniin Luolamies.

Juoni 
Caveman’s Valentine – luolamies elokuvan päähahmo on Romulus Ledbetter (Samuel L. Jackson) joka on rastatukkainen koditon skitsofreenikko, joka on opiskellut Juilliardissa, ja on loistava pianisti, mutta sairastumisensa vuoksi asustaa luolassa New Yorkin keskuspuistossa. Ajoittain Romuluksella on selkeitä hetkiä, mutta harhojensa vallassa hän raivoaa ja uskoo että hänen vainoojansa, Cornelius Gould Stuyvesant asuu Chrysler Buildingissä, jonka huipulta tämä lähettää häntä ahdistavia säteitä.

Eräänä Ystävänpäivänä Romulus löytää luolansa ulkopuolelta jäätyneen miehen ruumiin, ja poliisi kuittaa sen itsemurhana, mutta Romulus ei usko siihen, vaan alkaa tutkimaan kuolemaa omin päin murhana. Hän on aluksi varma että murhaaja on Stuyvesant, mutta alkaa sitten epäillä kuuluisaa homoseksuaalia valokuvaajaa David Leppenraubia (Colm Feore), jonka epäillään kiduttaneen kauniita poikia saadakseen heistä taiteellisia valokuvia.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Teknologiajätit

Teknologiajätit tai digijätit on joukko informaatioteknologian alan yrityksiä Yhdysvalloissa, joihin nykymuodossaan lukeutuu Alphabet (Google), Amazon, Apple, Meta (Facebook) ja Microsoft. Joskus yrityksistä käytetään myös englanninkielistä nimitystä Big Four tai Big Five, viitaten yhtiöiden lukumäärään. Teknologiajätit kuuluvat markkina-arvoltaan maailman arvokkaimpiin yrityksiin. Teknologiajätit ovat johtavassa asemassa monella teknologian alalla, kuten verkkomainonnassa, verkkokaupassa, tekoälyssä, sosiaalisessa mediassa, pilvipalveluissa, älylaitteissa, viihde-elektroniikassa ja suoratoistopalveluissa.

Laajemmassa määritelmässä teknologiajätteihin luetaan myös yrityksiä kuten Tesla, Twitter ja Netflix. 

Kiinan teknologiateollisuuden neljä suurta teknologiajättiä ovat Tencent, Baidu, Alibaba Group, ja Xiaomi.

Teknologiajättien valta-asemaa on kritisoitu ja niiden vaikutusvaltaa on verrattu jopa valtioihin.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Alustatalous
Ylityspaikka

Ylityspaikka tai tienylityspaikka on jalankulkijoille varattu kadun ylittämiseen tarkoitettu kohta, jossa jalankulkijalla on väistämisvelvollisuus muuhun liikenteeseen nähden, toisin kuin suojateillä. Ylityspaikalla ei ole suojatien liikennemerkkejä tai ajoratamaalauksia, mutta jalankulkijaa ei estetä esimerkiksi aidoilla ja katujen reunakiviä on madallettu helpottamaan ylitystä. 

Suomessa ylityspaikkoja on lisätty 2020-luvulla Helsinkiin ja Tampereen Hämeenkadulle. Niitä on lisätty raitioliikenteen sujuvoittamiseksi mutta myös korvaamaan vaarallisiksi koettuja liikennevalo-ohjaamattomia suojateitä. Ylityspaikkoja on jo aiemmin käytetty muun muassa Ruotsissa, Norjassa ja Keski-Euroopassa.

Raitioliikenteessä 
Raitioliikenteessä ylityspaikka antaa raitiovaunulle etuajo-oikeuden ja sujuvoittaa vaunun kulkua erityisesti pikaraitioteillä. Koska suojateillä vaunu on väistämisvelvollinen, vaunun liikkeellelähtö saattaa estyä suojatietä ylittävien matkustajien vuoksi pitkäksi ajaksi. Pääsääntöisesti raitioliikenteen ylityspaikka koskee vain raitiokiskoja, eli viereisille ajoradoille jätetään suojatiet ja kiskojen molemmin puolin jää jalankulkijoille saareke. Joissain kohteissa ylityspaikka toteutetaan kuitenkin koko kadun yli, jolloin jalankulkijan tulee varoa myös tieliikennettä.

Pääkaupunkiseudun Raide-Jokerin ylityspaikat on merkitty vaaleanruskealla värillä ja valkoisella raitiovaunun kuvalla. Tampereen raitioliikenteessä on käytetty ylityspaikkoja merkitseviä huomiotarroja ja punertavaa katukiveystä.

Katso myös 
 Liikennevalo-ohjaus
 Pyöräväylä 
 Raitiokävelykatu

Aiheesta muualla 
 Raitiotien ylityspaikan periaate (PDF)
 Raide-Jokeri: Video siitä, miten ylityspaikalla toimitaan (YouTube)

Lähteet

Liikenneturvallisuus
Tiet
Raitioliikenne
Litiumamidi

Litiumamidi (LiNH2) on litium- ja amidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään emäksenä orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö 
Huoneenlämpötilassa litiumamidi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Litiumamidi reagoi hyvin voimakkaasti veden kanssa ja liukenee hieman etanoliin. Aine on erittäin vahva emäs. Kuumennettaessa yhdiste alkaa hajota jo ennen sulamispistettään litiumimidiksi (Li2NH) ja lopulta litiumnitridiksi.

Litiumamidia muodostuu metallisen litiumin ja nestemäisen tai kaasumaisen ammoniakin välisessä reaktiossa. Katalyyttinä voidaan käyttää koboltti- tai rauta(III)nitraattia. Reaktiota on kuitenkin vaikea hallita, ja teollisesti yhdistettä valmistetaan litiumhydridin ja ammoniakin reaktiolla.
2 Li + 2 NH3 → 2 LiNH2 + H2
LiH + NH3 → LiNH2 + H2

Litiumamidia käytetään vahvana emäksenä orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa alkyloinneissa, karbonyyliyhdisteiden tai nitriilien kondensaatioissa, eliminaatioreaktioissa, isomeroinneissa ja aryylihalidien aminoinneissa. Sitä käytetään esimerkiksi antihistamiinien ja hapettumiseestoaineiden valmistukseen. Sitä käyttää myös katalyttinä polymerointireaktioissa. Natriumamidiin verrattuna litiumamidi on turvallisempi ja selektiivisempi.

Lähteet

Litiumyhdisteet
Arsen Sarkisiants

Arsen Sarkisiants (s. 1979, Ufa) on suomalainen elokuvaaja.

Sarkisiants muutti Neuvostoliitosta Ouluun isänsä töiden perässä 11-vuotiaana. Hän on valmistunut taiteen kandidaatiksi elokuvauksesta Aalto-yliopiston elokuvataiteen ja lavastustaiteen laitokselta. Sarkisiants on kuvannut puolen kymmentä pitkää elokuvaa ja tv:n puolelle muun muassa Nörtti: DragonSlayer666 -sarjaa.

Sarkisiants on Suomen Elokuvaajien Yhdistys F.S.C.:n jäsen.

Hän on ollut parhaan kuvauksen Jussi-palkintoehdokkaana elokuvista Aurora (2019) ja Ensilumi (2020).

Pitkien elokuvien filmografia 

 Tuntematon pakolainen (2016)
 Aurora (2019)
 Lost Boys (2020)
 Ensilumi (2020)
 Metsurin tarina (2022)
 Järjettömän paska idea (2023)

Lähteet 

Suomalaiset elokuvaajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Bagdadin pyöreä kaupunki

Bagdadin pyöreä kaupunki eli alkuperäiseltä nimeltä Rauhan kaupunki () oli abbasidikalifi al-Mansurin (754–775) vuonna 762 perustama hallintokeskus ja palatsikaupunki. Pääkaupungin siirto tapahtui umaijadien suosimasta Syyriasta Mesopotamiaan Persian valtakunnan entiselle sydänalueelle. 

Palatsialueen ympärille syntyi nopeasti suurkaupunki, joka nykyisin tunnetaan nimellä Bagdad. Seuraavien 500 vuoden ajan se oli islamilaisen sivilisaation keskus ja yksi suurimmista maailmankaupungeista. Mongolit valloittivat ja polttivat Bagdadin vuonna 1258, minkä jälkeen kaupungin merkitys hiipui.

Historia 
Abbasidien vallankumous vuonna 750 nosti arabivaltakunnassa johtoon Iranista tulleen abbasidien klaanin, jonka edustaja Al-Mansur siirsi valtaistuimensa vuonna 762 Syyrian Damaskoksesta Irakiin. Uusi kaupunki sijaitsi Syyrian asemesta Mesopotamian sydänalueella Tigrisjoen varrella hyvin lähellä sassanidien entistä pääkaupunkia Ktesifonia. 

Palatsialue oli persialaisen esikuvan mukainen pyöreä kaupunki, joka sai nimekseen ”Rauhan kaupunki” (Madinat as-Salam). Sen keskipisteenä oli hallitsijapalatsi puutarhoineen. Alueen läpimitta oli 1,5 kilometriä. Pääkaupunkiin koottiin verotuloja ja sotasaalista valtakunnan kaikista osista, ja niiden avulla kalifit ylläpitivät persialaisten esikuvien mukaista loisteliasta hovia. Alkuperäisen tarkoituksensa mukaan sen oli määrä olla vain hallintokeskus, ei varsinainen kaupunki. Alueen ulkopuolelle kasvoi kuitenkin sen rakentaneiden työläisten asutusta jo ennen palatsikaupungin valmistumista. Lisäksi paikalle sijoitetuista sotilasleireistä kehittyi  pysyviä varuskuntia. Arabien korkein eliitti, kuten kalifin poika al-Mahdi, alkoi myös rakennuttaa Pyöreän kaupungin lähelle palatsejaan. Koska raha liikkui kaupungissa, se veti puoleensa ihmisiä ja alkoi kasvaa.

Nimi Bagdad esiintyy historiallisissa lähteissä vasta kaupungin vuonna 1258 tapahtuneen tuhon jälkeen, jolloin se esiintyy paikannimenä mongolien lyömässä kolikossa. Persialainen sana Bagdad ("Jumalan armo", lat. Gratia Dei) kuvasi paikkaa, jossa kalifi oli Jumalan armosta hallinnut.

Kuvauksia kaupungista 
Varhainen Bagdad on tapahtumaympäristönä joissakin Tuhannen ja yhden yön saduissa, joissa oikeastikin elänyt kalifi Harun al-Rašid (785-809) seikkailee sen kaduilla. Joissakin tietokirjoissa on satumaisia kuvauksia kaupungista: Kaupungin silhuettia koristivat moskeijoiden lisäksi kirkot ja synagogat. Sen päällystetyillä ja valaistuilla kaduilla kuljeskeli yli 6000 opiskelijaa kaikkialta maailmassa - - Bagdadissa oli uskonvapaus, mikä houkutteli älykköjä kaupunkiin, olivatpa he kristittyjä, juutalaisia, zarathustralaisia tai vapaasti ajattelevia muslimeja.

Katso myös 

 Viisauden talo

Lähteet

Viitteet 

Bagdad
Palatsit
Super Liga 2022/2023

Super Liga 2022–2023 oli Moldovan jalkapallon ylimmän sarjatason 32. kausi. Se alkoi 30. heinäkuuta 2022 ja päättyi maaliskuuta 2023. Kauden alussa hallitseva mestarijoukkue oli Sheriff Tiraspol.

Joukkueet

Vaihe I

Vaihe II

Lähteet 

Moldovan jalkapallosarjat
Jalkapallosarjojen kausi 2022–2023/2023
Sauvon työväentalo

Sauvon Työväentalo on Sauvon kunnassa kirkonkylällä sijaitseva työväentalo.

Historiaa
Sauvon kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1908 oman talon hankkimiseksi järjestettiin arpajaiset. Työmies Lindgreniltä ostettiin Metsämäki-niminen vuokratontti sillä sijaitsevine rakennuksineen. Talo oli pieni, ja uutta taloa alettiin suunnitella heti. Talo valmistui vuonna 1913 vapuksi, ja siellä päästiin heti viettämään vappujuhlia. Oman talon saanti antoi yhdistykselle uutta vauhtia. Työväentalolle haettiin vahtimestaria. Työsuhde-etuna oli asunto lämpöineen ja valoineen. Hakijalta edellytettiin kuulumista Sos.dem. puolueeseen ja osallistumista järjestötoimintaan.

Rakennus
Työväentalon rakennusmateriaalina oli vanha hirsi. Rakennusta laajennettiin vuosina 1938–1939 uudella näyttämöosalla. Alkujaan talo oli valkoinen ja listoitukset olivat punaruskeat. Talon julkisivut oli vuorattu ponttilaudoituksella.

Nykyinen käyttö
Nykyään talo toimii kokous- ja juhlapaikkana.

Lähteet 

Työväentalot
Sauvon rakennukset ja rakennelmat
Kopiopuristin

Kopiopuristin, myös jäljennyspainin, on mekaaninen ruuvipuristin, jolla 1800-luvun loppupuolella erilaisissa toimistoissa, pankeissa, kauppahuoneiden konttoreissa ja lehtien toimituksissa valmistettiin jäljennöksiä lähtevästä kirjeenvaihdosta. James Watt oli hakenut patentin keksimälleen laitteelle jo 1780.

Toimintaperiaate
Kopiomusteella kirjoitettu kirje asetettiin kopiokirjan kostutettua silkkipaperista sivua vasten, mitkä suojattiin vielä molemmin puolin vahapapereilla. Kopiokirja asetettiin puristimeen kahden metallilevyn väliin, jotka puristettiin yhteen kammesta kierreruuvia pyörittäen. Paineen vaikutuksesta kostunutta mustetta tarttui tällöin kopioitavasta kirjeestä silkkipaperiin muodostaen alkuperäiskirjoituksen peilikuvan. Ohuen silkkipaperin läpikuultavuuden vuoksi teksti oli luettavissa sivun kääntöpuolelta. Myös kirjoituskoneen kirjoitusta oli mahdollista jäljentää samalla menetelmällä.

Päivän aikana kirjoitetut kirjeet olivat tavallisesti yön yli puristimessa kopiokirjan välissä. Monissa toimistoissa kopiopuristimia käytettiin pitkälle 1900-luvun alkuun, kunnes uudet monistusmenetelmät ja yksinkertaiset kopiokoneet korvasivat ne.

Lähteet

Kirjapainotaito
Toimistotekniikka
Conrad Christopher Stökell

Conrad Christopher Stökell (24. syyskuuta 1752 – 15. kesäkuuta 1801) oli ruotsalainen tilanhoitaja Saaren kuninkaankartanossa, Mynämäen, Mietoisissa. Sitä ennen hän oli tilanhoitajana Nousiaisen kartanossa Maskussa. Stökell nimitettiin Kemijärvelle nimismieheksi vuonna 1787. 

Stökell kuoli 48-vuotiaana työmatkallaan Kemissä Vilmilän matkustajakodissa.

Saaren kartanon tilanhoitaja 
Paroni Anders Leijonhielm (1727–1792) oli päämies everstinä Saaren kartanossa Mynämäellä silloin, kun Stökell oli siellä töissä tilanhoitajana. Anders Leijonhielm oli myös kuningattaren kamaripalvelija ja hänellä oli talo lähellä kuninkaanlinnaa Tukholman keskustassa. Saaren kartanossa Stökell oli töissä vuosina 1783–1785. Stökellin ensimmäinen vaimo Ulrica Fleischer oli paroni Anders Leijonhielmin lasten kotiopettajatar ja taloudenpitäjä.

Stökell hankki tilanhoitajana kasvatettavia kasveja kokeilumielessä. Paikka on merenrannan lähistöllä, peltojen ja suurien jalopuiden keskellä. Erilaisten lääkekasvienkin menestystä kokeiltiin. Tuon ajan tärkeä lääkekasvi oli esimerkiksi raparperi. Turun läheisyys helpotti kasvien saantia ja lisäksi kartanolla oli hyvät suhteet Turun yliopistoon, missä myös kokeiltiin kasvattaa erilaisia kasveja. Uusia kasveja tuotiin myös ulkomailta. Ennen Stökellin aikaa Saaren kartanossa oltiin kokeiltu jopa riisin viljelyä, tosin huonoin tuloksin. Kartanossa kasvoi hedelmäpuita ja kirsikkapuita. Mulperipuuta oli kokeiltu, jotta olisi saatu omatuotantoon silkkiä. Tupakkaa oli helppo kasvattaa, sillä se menestyi jopa pohjoisempana Oulussa. Tupakkaa haluttiinkin oman maan tuotantoon. Kartanossa oltiin pitkälti omavaraisia. Viiniä ja sitruunoita täytyi tilata ulkomailta.

Kemijärven ensimmäinen nimismies 
Myöhemmin Stökell toimi Kemijärvellä nimismiehenä ja ruotusotilaslaitoksen kenttävääpelinä. Nimismiehen tehtävään kuului olla siltavahtina, kyytirättärinä, metsänvartijana ja kunnankirjurina. Kyytirättäri järjesti kyytejä Kemijärven pitäjässä. Tuolloin hänen vaimonsa oli turkulainen porvarin tytär Anna Sophia Tammelin (1766–1840). 

Stökell jatkoi kokeiluja maatalouden parissa myös Kemijärvellä, jonne hän rakensi hirsitalon vuonna 1791. Talossa oli modernit kaakeliuunit. Ruotsala-niminen tila oli kauniilla paikalla järven rannalla vaaran kupeessa. Rinteet ja viljelysmaa viettivät etelään päin. Nimismiehet ja pappilat jakoivat siemenperunoita ja antoivat kansalaisille tietoutta muutenkin kasvien viljelystä. Ruotsalan tila oli paikkakunnan mallitalo, joka antoi esimerkkiä sen ajan rakentamisesta, maataloudesta ja puutarhanhoidosta. Ruotsalassa oli renkiä ja piikoja, mutta myös itse Stökell osallistui maatöihin, vaikkei hänen säätyläisenä olisi tarvinnut. Myöhemmin Ruotsala toimi käräjätalona. Johan Fredrik Carpelan vieraili Ruotsalassa virka-asioilla 1790-luvulla ja kiitteli vuonna 1795 isäntä Stökelliä mallitilan maanviljelyksestä. 

Stökell rakensi pieniä teitä ja sillan Kemijärvelle. Kemijärveä oli tarkoitus kasvattaa pohjoisena kylänä ja uudisasukkaita tulikin lisää. Pääkulkuväylänä oli tuolloin Kemijoki. Talvella kulkuvälineenä oli reki.

Lähteet
Kalmasaari (Vuokkijärvi)

Kalmasaari (myös Kalmosaari) on Suomen ja Venäjän rajalla Vuokkijärvessä sijaitseva 1,15 hehtaarin suuruinen saari. Rajalinja kulkee saaren poikki niin että noin neljäsosa siitä kuuluu Suomussalmen kuntaan ja loput Kostamuksen kaupunkipiiriin. Kalmasaaressa sijaitsee entinen Kuivajärven, Hietajärven ja Vuokinsalmen vienalaiskylien hautausmaa. 

Venäjän välinen raja kulki Kalmasaaren kautta jo ennen Suomen itsenäistymistä. Hautausmaan käyttö lopetettiin Neuvostoliiton rajan sulkeuduttua vuonna 1922, jonka jälkeen perustettiin uusi hautausmaa Kuivajärven Kalmisaareen. Helsingin Sanomiin vuonna 1929 kirjoittaneen Onttoni Miihkalin mukaan Suomen puolelle jäi vain pari vainajaa. Hän kertoi myös bolshevikkien hakanneen kaikki kalmakuuset ja ristit haloiksi, jolloin ainoastaan yksi risti oli jäänyt seisomaan Suomen puolelle.

Kalmasaareen on haudattu muun muassa tietäjä ja parantaja Miines Huovinen. Kalmasaaren Suomen puoleisessa osassa ei ole näkyviä jäänteitä haudoista, mutta saaressa on vuonna 1987 muistomerkiksi pystytetty vienalaistyylinen ortodoksinen hautaristi. Sen on pystyttänyt hietajärveläinen runonlaulaja Jussi Huovinen Kalmasaareen haudattujen esivanhempien muistoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomussalmi
Suomen sisävesien saaret
Karjalan tasavallan saaret
Suomen hautausmaat
Amália – O Filme

Amália – O Filme on vuoden 2008 portugalilainen draamaelokuva. Se kertoo fadolaulaja Amália Rodriguesin elämästä ja kuvaa hänen nousuaan äärimmäisestä köyhyydestä kansainväliseen tähteyteen. Carlos Coelho da Silvan ohjaamassa elokuvassa Amália Rodriguesia esittää Sandra Barata Belo.

Jotkut Amália Rodriguesin sukulaisista ovat kritisoineet elokuvaa ankarasti. Laulajan sisko Celeste pyrki estämään elokuvan ensi-illan, koska hänen mukaansa sen kummemmin Rodriguesin kuin hänen sukulaistensakaan persoonallisuuksia ei elokuvassa esitetty totuudenmukaisella tavalla. Ohjaaja Carlos Coelho da Silva kuitenkin katsoi elokuvan pohjautuneen perusteelliseen tutkimustyöhön ja laulajan hyvin tunteneiden ihmisten haastatteluihin.

Amália – O Filmestä tuli useammissa portugalilaisissa elokuvateattereissa esitetty elokuva kuin mistään sitä edeltäneestä portugalilaisesta elokuvasta. Elokuvasta tehtiin jakelusopimuksia myös kymmeniin muihin maihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Portugalilaiset elokuvat
Vuoden 2008 elokuvat
Olli Ahonen (maastohiihtäjä)

Olli Santeri Ahonen (s. 16. lokakuuta 1999 Imatra) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa seuratasolla Imatran Urheilijoita.

Ura

Kansalliset kilpailut 
Ahonen on edustanut koko uransa ajan Imatran Urheilijoita. SM-kilpailuissa Ahonen on sijoittunut henkilökohtaisissa kisoissa parhaimmillaan viidenneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Imatralla 2022. Samoissa kisoissa hän voitti kultaa vapaan hiihtotavan parisprintissä Imatran Urheilijoiden joukkueessa yhdessä Miro Karppasen kanssa.

Kansainväliset kilpailut 
Ahonen teki maailmancup-debyyttinsä Rukalla marraskuussa 2019. Siellä hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 60:nneksi.

Kaudelle 2022–2023 Ahonen valittiin B-maajoukkueeseen.

Muuta 
Myös Ahosen veli Ville Ahonen on maastohiihtäjä.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Paavo Tarkiainen

Paavo Akseli Tarkiainen (s. 27. lokakuuta 1923 Viipuri) on suomalainen kultaseppä, yrittäjä yritysjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen. 

Tarkiaisen vanhemmat olivat kultaseppä Johan Akseli Tarkiainen ja Saara Vilhelmiina Lahtinen ja puolisot 1947–1958 Asta Oksala ja 1960–1970 lääketieteen ja kirurgian tohtori Erna Katro. Tarkiainen kävi keskikoulun Viipurin kaksoislyseossa ja sittemmin Helsingin kaksoisyhteislyseossa 1946, sai kultasepän oppia isänsä liikkeessä ja suoritti Kultaseppäkoulun päästötutkinnon 1945, Taideteollisen oppilaitoksen iltalinjan 1939–1945 ja tarkastusleimaustutkinnon 1945. Hän oli Kulta- ja Kellosepänliike J. A. Tarkiainen Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1947, kunnes hänen poikansa jatkoi isänsä työtä. Tarkiainen oli myös Finnantic Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1970–1972. Hän kuului Helsingin Kultaseppien yhdistyksen johtokuntaan 1946–1959, Kultaseppäkoulun johtokuntaan 1946–1960 ja Suomen Kultaseppien Liiton johtokuntaan 1953–1961 ja valtuuskuntaan 1958–1961. Sotilasarvoltaan Tarkiainen on reservin alikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1974. Tarkiainen tunnetaan myös aktiivisena keräilijänä.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset kultasepät
Kauppaneuvokset
Suomalaiset keräilijät
Vuonna 1923 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruthven (Angus)

Ruthven on kylä Skotlannissa. Siellä oli vuonna 1846 julkaistun tietosanakirjan mukaan 471 asukasta. Kylän pinta-ala oli samaan aikaan 8,23 neliökilometriä. Siellä on jäänteitä kylässä vaikuttaneen Crichtonin suvun linnasta. Suku sammui  1742, ja maat osti Thomas Ogilvy.

Lähteet

Aiheesta muualla

Skotlannin kylät
Angus
Gustav Lokotar

Gustav Lokotar (12. lokakuuta 1899 Kalvi, Virumaa, Vironmaan kuvernementti – 12. lokakuuta 1969 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen ampuja, joka on 1930-luvun MM-kisoissa menestynyt virolaisampuja kautta aikain. Hänen aseensa olivat niin vapaakivääri kuin pienoiskivääri.

Kivistik aloitti ampumisharjoittelun vuonna 1932. Hän kuului sen jälkeen vuosina 1934–1939 Viron ampumamaajoukkueeseen. Hän sai kaikkiaan 19 MM-mitalia vuosina 1935–1939 henkilökohtaisissa ja joukkuekilpailuissa. Niistä oli 12 kultaa, kolme hopeaa ja neljä pronssia.

Mitalit MM-kisoissa

Henkilökohtainen kilpailu 

Kultaa
50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma)
300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)
Hopeaa
300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)
Pronssia
300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, asennot (1937 Helsinki)

Joukkuekilpailu 

Kultaa
50 m pienoiskivääri, polvi (1935 Rooma)
50 m pienoiskivääri, makuu (1935 Rooma) 
300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern) 
50 m pienoiskivääri, polvi (1939 Luzern)
Hopeaa
300 m sotilaskivääri, polvi (1937 Helsinki)
300 m sotilaskivääri, pysty (1937 Helsinki)
Pronssia
50 m pienoiskivääri, makuu (1937 Helsinki)
300 m sotilaskivääri, asennot (1937 Helsinki)

Ennätykset ja tunnustukset 

Vuosina 1933–39 hän voitti Viron mestaruuden seitsemän kertaa henkilökohtaisissa ja 11 joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: 
 1138 pistettä vapaakivääri 3 x 40 laukausta, asennot (1939),
 562 pistettä 3 × 20 laukausta, sotilaskivääri (1938).

Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan ansiomerkki.

Urheilu-uran ulkopuolinen elämä 

Lokotar toimi aliupseerikoulun opettajana ja sai kersantin arvon vuonna 1939. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi vuosina 1941-1966 linja-autonkuljettajana Tallinnassa. 

Vuodesta 2009 Lokotarin kunniaksi on järjestetty hänelle nimetty ampumakilpailu.

Viitteet

Virolaiset ampujat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet

et:Gustav Lokotar
en:Gustav Lokotar
pl:Gustav Lokotar
Ruthwell

Ruthwell on kylä Skotlannissa Dumfries ja Gallowayn paikallishallintoalueella. Se sijaitsee Dumfriesin ja Annanin kaupunkien välissä lähellä Solway Firthin lahtea.

Ruthwellin kirkossa on noin 5,3 metriä korkea anglosaksinen risti, joka on todennäköisesti peräisin 700-luvun toiselta neljännekseltä. Se on Britteinsaarten varhaisimpia ja parhaiten säilyneitä vapaasta seisovia kiviristejä. Ruthwell on tunnettu myös maailman ensimmäisestä säästöpankista. Sen kylään perusti Henry Duncan vuonna 1810.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Skotlannin kylät
Dumfries ja Galloway
Islannin väestö

Islannin väestö tarkoittaa Islannissa asuvia ihmisiä. Väkiluvultaan Islanti on pienin Pohjoismaa. Islannin väkiluku on kuitenkin Pohjoismaiden nopeiten kasvava: se on kasvanut 28 prosentilla vuodesta 1990 lähtien. Islannissa on vajaa 380 000 asukasta, joista yli puolet asuu Reykjavíkin alueella. Islanti on Euroopan harvaanasutuin maa.

Väestönmuutokset
Väestönmuutokset vuosittain vuodesta 1970 lähtien.

Väestöennuste

Islannin väestöennuste vuoteen 2070 eri kasvukaavoilla.

Kaupungit
Reykjavikín seudulla asuu 236 518 ihmistä eli miltei 63 prosenttia Islannin väestöstä. Suurimmat kaupungit Reykjavíkin seudun ulkopuolella ovat Keflavík ja Akureyri. Noin 94 prosenttia islantilaisista asuu kaupungeissa, mikä on yksi suurimmista osuuksista maailmassa.

Islannin suurimmat kunnat:
 Reykjavik 134 599
 Kópavogur 38 939
 Hafnarfjörður 29 763
 Reykjanesbær 20 298
 Akureyri 19 368

Kielet
Islannin ainoa virallinen kieli on islanti. Islantilainen viittomakieli on tunnustettu vähemmistökieli. Kun Islanti oli osa Tanskaa, tanskalla oli vähemmistökielen asema ja se oli hallinonkieli. Tanska (taikka ruotsi tai norja) sekä englanti ovat myös pakollisia kieliä koulussa. Noin 93,2 % Islannin asukkaista puhuu islantia. 2,71 % puhuu puolaa, 0,43 % liettuaa, 0,32 % englantia, 0,31 % saksaa sekä tanskaa ja 2,72 % muita kieliä.

Väestöryhmät
Ulkomaalaisten määrä Islannissa on kasvanut runsaasti 2000-luvulla. Vuonna 1950 Islannin väestöstä ulkomaan kansalaisia oli 1,9 %, vuonna 2000 2,6 %, vuonna 2010 6,8 % ja vuonna 2021 13,9 %. Ylivoimaisesti eniten heitä on tullut Puolasta. Ulkomaalaistaustaisia on 17,1 %.

Väestö kansalaisuuden mukaan:
 laiset 317 459 (86,1 %)
 laiset 20 754 (5,6 %)
 laiset 4 597 (1,2 %)
 laiset 2 248 (0,6 %)
 laiset 2 214 (0,6 %)
 laiset 1 513 (0,4 %)
 laiset 1 302 (0,4 %)
  Brittiläiset 1 285 (0,3 %)
 laiset 1 230 (0,3 %)
  Filippiiniläiset 1 043 (0,3 %)
 laiset 886 (0,2 %)
 laiset 874 (0,2 %)
  Amerikkalaiset 857 (0,2 %)
 laiset 808 (0,2 %)
 läiset 738 (0,2 %)

Uskonnot
Luterilaiseen Islannin kansalliskirkkoon kuuluu 60,9 % väestöstä. Muihin luterilaisiin seurakuntiin kuuluu 5,5 %, eli 66,4 % islantilaisista on luterilaisia. 3,9 % on katolisia, ja muihin kristillisiin seurakuntiin kuuluu 2 %. Pakanoita on noin 1,6 %, humanisteja 1,2 %, buddhalaisia 0,4 %, muslimeita 0,3 %, 0,1 % muita ja uskontokuntiin kuulumattomia 24,1 %.

Lähteet

Väestö maittain
Islanti
Palefacen diskografia

Rap-artisti Palefacen diskografia.

Albumit
 The Pale Ontologist (2001)
 Quarter Past (2003)
 Studio Tan (2007)
 Helsinki–Shangri-La (2010)
 Palaneen käryä (remixalbumi, 2011)
 Maan tapa (Räjähtävän Nyrkin kanssa, 2012)
 Food for the Gods (Matren kanssa, 2013)
 Luova tuho (2014)
 Tie vapauteen (Laulavan unionin kanssa, 2019)

Singlet
 "The Ultimate Jedi Mind Trick – Episode IV" (2000)
 "Back to Square One" (2000)
 "Maximize the Prophet" (2001)
 "Keep Hope a Lie" (2001)
 "Til' the Break of Dawn" (2003)
 "Colgate Soulmate" (2003)
 "Hellsinki Freezes Over" (2007)
 "Gently" (2007)
 "Merkit" (2010)
 "Talonomistaja" (2010)
 "Syntynyt rellestää" (2010)
 "Helsinki–Shangri-La" (2010)
 "Saapuu elokuun yö" (2010)
 "Kalpeaakin kalpeempaa" (2010)
 "Ikivanhat tekosyyt (kadotettujen mantra)" (2012)
 "Miten historiaa luetaan?" (2012)
 "Muista!" mukana Redrama ja Tommy Lindgren (2012)
 "Food for the gods" (2013)
 "Mull' on lupa" (2014)
 "Snaijaa" (mukana Tuomo, 2014)
 "Emme suostu pelkäämään" (2016)
 "Luonnonvoima" mukana Etta (2018)
 "Laulu sisällissodasta" mukana Ylioppilaskunnan Laulajat (2018)
"Loukussa" (Helvi Juvonen/ mullan alta) (2019)
"Surun suureen sieluun sain" mukana Petty Pilgrims (2019)
"Aakkosmurha" (2019)
"Käsi iskee" mukana DJ Massimo (2019)
"Ahneus on hyvä" (2021)
"Young" mukana Pete Santos (2022)
"Miehet ei itke" (2022)

Kokoelmalevyt
 Back to Square One (2011)

Conscious Youths

Albumit
 See Why (2008)

Singlet
 "Don't Worry" (2008)
 "Play" (2008)

Ricky-Tick Big Band & Julkinen Sana

Albumit
 "Burnaa" (2013)
 "Korottaa panoksii" (2015)
"Pidä valot päällä" (2018)

Singlet
 Julkinen sana (2013)

Vierailijana

Lähteet 

Diskografiat
Harald Kivioja

Harald Kivioja (7. heinäkuuta 1908 Nursi, Võrumaa, Liivinmaan kuvernementti – 7. maaliskuuta 1978 Borås, Ruotsi) oli virolainen ampuja, joka menestyi 1930-luvulla MM-kisoissa. Hänen aseinaan oli vapaa - ja pienoiskivääri. Kivioja asui Viron neuvostomiehityksen jälkeen loppuelämänsä Ruotsissa.

Harald Kivioja syntyi kalastajaperheeseen, joka eli Vagula järven rannalla. Hän sai kansakoulun jälkeen lukkoseppäkoulutuksen Võrun teknillisessä koulussa. Hän aloitti ampumisharjoittelun vuonna 1928 palvellessaan ratsuväkirykmentissä Tartossa. Hän kuului sen jälkeen vuosina 1936–1939 Viron ampumamaajoukkueeseen. Hän sai kaikkiaan 11 MM-mitalia vuosina 1937–1939 henkilökohtaisissa ja joukkuekilpailuissa. Niistä oli 10 kultaa ja yksi hopea.

Mitalit MM-kisoissa

Henkilökohtainen kilpailu 

Kultaa
50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki)
Hopeaa
300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)

Joukkuekilpailu 

Kultaa
300 m vapaakivääri, asennot (1937 Helsinki) 
300 m vapaakivääri, makuu (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, polvi (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, pysty (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, polvi (1937 Helsinki)
50 m pienoiskivääri, pysty (1937 Helsinki)
300 m vapaakivääri, asennot (1939 Luzern) 
50 m pienoiskivääri, makuu (1939 Luzern)
50 m pienoiskivääri, polvi (1939 Luzern)

Ennätykset ja tunnustukset 
Vuosina 1933–39 hän voitti Viron mestaruuden kaksi kertaa henkilökohtaisissa ja neljä joukkueissa. Henkilökohtaiset ennätykset: 
 560 pistettä vapaakivääri 3 x 20 laukausta, asennot (1937),
 1157 pistettä pienoiskivääri 3 x 40 laukausta (1939),
 580 pistettä pienoiskivääri 3 × 20 laukausta (1938), 
 394 pistettä pienoiskivääri 40 laukausta, makuu (1936). 

Hän sai vuoden 1935 urheilusuorituksistaan palkinnon Viron vuoden parhaasta urheilusuorituksesta. Vuonna 1938 hänelle myönnettiin Maanpuolustusjärjestö Kaitseliitin Valkoisen Ristin III luokan ansiomerkki.

Urheilu-uran ulkopuolinen elämä 

Kivioja toimi vuodesta 1927 ratsuväkirykmentissä osa-aikaisena upseerina. Hän oli perustamissa rykmenttinsä ampumaurheiluseuraa ja oli myöhemmin sen puheenjohtaja. Ensimmäisen neuvostomiehityksen loppuvaiheessa kesällä 1941 Kivioja painui maan alle, ja saksalaisten miehitettyä Viron hänestä tuli kyläpoliisi. Tässä tehtävässä hän toimi syksyyn 1944, jolloin hän pakeni saksalaisjoukkojen mukana Saksaan ja sieltä edelleen kaksi vuotta myöhemmin Ruotsiin, jossa hän eli loppuelämänsä.

Viitteet

Virolaiset ampujat
Ruotsin virolaiset
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet

en:Harald Kivioja
pl:Harald Kivioja
Freya (kissa)

Freya (s. noin huhtikuu 2009) on kissa, jonka omistaa Yhdistyneen kuningaskunnan entinen valtiovarainministeri George Osborne perheineen.

Freya katosi Osbornien talosta Notting Hillissä ollessaan vain muutaman kuukauden ikäinen. Perhe etsi kissaa Länsi-Lontoosta tuloksetta, joten he luulivat kissan kuolleen. Kesäkuussa 2012 Osbornen vaimo sai puhelun, jossa kerrottiin Freyan olevan elossa. Syyskuussa 2012 Freya jakoi kabinetin kanslian päähiirestäjän roolin Larryn kanssa. Marraskuussa 2014 Freya siityi eläkkeelle Kentin maaseudulle.

Freya Downing Streetilla 

Toimittaja Nigel Nelson kertoi 16. syyskuuta 2012, että pääministeri David Cameron oli erottanut Larryn kabinetin kanslian päähiirestäjän virasta ja asettanut Freyan tilalle.  Nelson paljasti, että Cameron oli kyllästynyt Larryn laiskuuteen.

Freyan kerrottiin olleen Larrya tehokkaampi hiirestäjä, koska se oli ”kovettunut” karkurimatkallaan.

16. lokakuuta 2012 poliisin täytyi hajottaa Larryn ja Freyan välinen tappelu Downing Street 10:n ulkopuolella. Rosa Prince The Daily Telegraphista kertoi, että Freya ”näytti saaneen vastakkainasettelun parhaat puolet”.  Pääministerin tiedottaja totesi, että Freya ja Larry pystyivät ”olemaan rinnakkain” ja lisäsi, ettei hän kommentoi enempää kahden kissan eri seikkailuja.

Toukokuussa 2014 Freya eksyi yli puolentoista kilometrin päähän Downing Streetiltä, ja hyväntekeväisyystyöntekijä joutui pelastamaan ja palauttamaan hänet. Elokuussa 2014 Freya törmäsi autoon Whitehallissa, ja sitä hoiti myöhemmin eläinlääkäri. George Osborne sanoi olevansa ”erittäin kiitollinen” niille, jotka tulivat auttamaan hänen lemmikkiään. Kaikkien näiden tapahtumien jälkeen Freya lähetettiin Kentin maaseudulle eläköitymään.

Viitteet 

Kuuluisat kissat
Porraslampi

Porraslampi tai Porraslammi voivat tarkoittaa seuraavia asioita:

Kylä 
 Porraslampi, kylä Kuortaneella

Järvi 
 Porraslampi, järvi Joensuussa
 Porraslampi, järvi Juuassa
 Porraslampi, järvi Kuhmossa
 Porraslampi, järvi Kuopiossa
 Porraslampi, järvi Kuortaneella
 Porraslampi, järvi Lestijärvellä
 Porraslampi, järvi Mäntyharjussa
 Porraslampi, järvi Nurmeksessa
 Porraslampi, järvi Posiolla
 Porraslampi, järvi Puolangalla
 Porraslampi, järvi Puumalassa
 Porraslampi, järvi Rautavaarassa
 Porraslampi, järvi Suomussalmella
 Porraslampi, järvi Taivalkosken Jurmulla
 Porraslampi, järvi Taivalkosken Koitilalla
 Porraslampi, järvi Tohmajärvellä
 Porraslampi, järvi Vieremällä

 Porraslammi, järvi Jämsän Hirvelänkylällä
 Porraslammi, järvi Jämsän Hämepohjalla
 Porraslammi, järvi Ruovedellä
 Porraslammi, järvi Tammelassa

Järvien täsmennyssivut