joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
131. panssaridivisioona Centauro

131. panssaridivisioona Centauro () oli Italian kuningaskunnan maavoimien panssaridivisioona toisessa maailmansodassa. Yhtymä osallistui Albanian, Kreikan ja Jugoslavian vastaisiin sotatoimiin ja se lähetettiin Pohjois-Afrikkaan elokuussa 1942.

Perustaminen 
Italian 1. panssariprikaati perustettiin huhtikuussa 1937. Divisioona perustettiin 20. huhtikuuta 1939 Sienassa laajentamalla 1. panssariprikaati () divisioonaksi ensimmäisenä komentajanaan kenraali Giovanni Magli. Perustettaessa divisioonaan kuuluivat 131. panssarirykmentti, 5. bersaglieri-rykmentti ja 131. tykistörykmentti. Yhtymä muodosti 132. panssaridivisioona Arieten kanssa panssariarmeijakunnan, joka otti osaa Pojoen laaksossa pidettyyn sotaharjoitukseen 1930-luvun lopulla.

Sotatoimet 
Albaniaan sijoitettu divisioona, jonka vahvuus oli 4037 miestä ja 163 L3/35 kevyttä panssarivaunua, osallistui 28. lokakuuta 1940 aloitettuun hyökkäykseen Kreikkaan. Sen tehtävänä oli Joonian­meren rannikon Epeiros. Divisioonan eversti Solinasin johtama kärki eteni rankkasateessa pitkin mutaisia teitä kaksi vuorokautta tulvivalle Kalamas-joelle. Kärkiosasto oli menettänyt tällä 25 kilometrin matkalla yhteyden pääjoukkoon eikä se kyennyt ylittämään jokea. Osasto teki joitakin tuloksettomia hyökkäyksiä joen takana olevia hyvin linnoitettuja kreikkalaisten asemia vastaan. Osasto ryhmittyi puolustukseen ja se joutui peräytymään saarrostusuhan vuoksi kreikkalaisten aloitettua vastahyökkäyksensä 16. marraskuuta. Peräytyessään joukot joutuivat hylkäämään panssarivaununsa. Osasto siirrettiin 9. joulukuuta reserviin uudelleen varustettavaksi keskiraskain vaunuin.

Divisioona osallistui lukuisiin vastahyökkäyksiin, joilla yritettiin pysäyttää kreikkalaisten eteneminen. Vuoristoinen maasto ei kuitenkaan sopinut panssaridivisioonalle. Maaliskuun lopulla 1941 divisioona siirrettiin pohjoiseen Jugoslavian valtaukseen ja divisioona eteni 11. huhtikuuta Jugoslaviaan. Divisioonan joukot kohtasivat 17. huhtikuuta lähellä Trebinjeä Dalmatiassa etelästä etenemisen aloittaneen 133. panssaridivisioona Littorion joukot. Taisteluiden päätyttyä divisioona kuljetettiin Italiaan täydennettäväksi ja uudelleen varustettavaksi ennen siirtoa marraskuussa 1942 Pohjois-Afrikkaan.

Divisioona antautui Tunisiassa 13. toukokuuta 1943.

Lähteet

Viitteet 

Italian panssaridivisioonat
Italialaiset sotilasyksiköt toisessa maailmansodassa
Vallox

Vallox on loimaalainen pääasiassa  ilmanvaihtokoneita kehittävä ja valmistava  yritys. Valloxin tuotteita ovat myös liesikuvut ja -tuulettimet, huippuimurit ja muut ilmanvaihdon rakentamisessa tarvittavat tarvikkeet. Vallox työllistää noin 180 henkeä, jotka työskentelevät Suomessa.

Tuotteet 

Vallox suunnittelee ja valmistaa
 asumisen  ilmanvaihtolaitteita
  huippuimureita
  Liesikupuja ja -tuulettimia

Historia 
Valloxin juuret ovat Valtion metallitehtaiden,  Valmet,  Tampereen tehtaalla, jossa ilmanvaihtolaitteita alettiin valmistaa sotakorvauksena jo vuonna 1945. Vuonna 1965 ilmanvaihtolaitteiden valmistus siirrettiin Tampereelta tilanpuutteen vuoksi Valmetin  Pansion telakalle jossa laivanrakennusta vähennettiin.  

Loimaan tehdas aloitti toimintansa 1971 - osana Pansion Tehdasta ja asumisen ilmanaihtolaitteiden kokoonpano siirretään Pansiosta Loimaalle. Valmet Pansion tehtaan laivailmastointi osasto liitettiin Loimaan tehtaaseen 1985. 

Vallox Oy syntyi vuonna 1987, jolloin Valmet ja Wärtsilä jakoivat paperikone- ja laivanvalmistuksen. Samalla Valmet luopui ilmanvaihtoalasta ja myi sen  MBO-kaupalla toimivalle johdolle.  Vallox luopui laivailmastoinnista 1991 ja myi sen tanskalaiselle Novenco As:lle. Vuonna 2002 saksalainen TOP AIR AG osti Valloxin osake-enemmistön.   

Vallox jatkoi asumisen ilmanvaihdon parissa. Vuonna 2011 Vallox täytti 40 vuotta ja samalla valmistui Loimaan tehtaan neljäs tehdaslaajennus.

Tunnettuja tuotteita 
Vallox valmisti vielä Valmet-nimen alla toimiessaan Kotilämpö-nimistä ilmalämmitysjärjestelmää 1976-1984. 1980-luvulla valmistettiin myös Saituri-nimistä poistoilmapumppua sekä takan sisälle asennettavaa Valmet Vesitakkaa. 1984 kehitettiin  lämmöntalteenotolla varustettu tulo-poistoilmanvaihtokone MUH-Ilmava, josta alkoi lämmöntalteenottolaitteiden valmistus.

2000-luvulla Vallox on kehittänyt Vallox-tuotemerkillä kulkevia matalaenergia-ilmanvaihtokoneita. Niistä Vallox 145 SE   voitti TM rakennusmaailman testin isojen ilmanvaihtokoneiden sarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 www.vallox.com
 Pörssitiedon esitys Vallox Oy:n historiasta

Suomalaiset yritykset 
Suomalaiset teollisuusyritykset
Loimaa
Marianna Kurtto

Marianna Kurtto (s. 1980 Helsinki) on suomalainen runoilija, kirjailija ja suomentaja.

Kurtto on julkaissut viisi runokokoelmaa. Hänen esikoiskokoelmansa Eksyneitten valtakunta ilmestyi vuonna 2006 WSOY:n kustantamana. Teos sai Kalevi Jäntin palkinnon ja oli myös Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkintoehdokas. Vuonna 2013 hän sai Tiiliskivi-palkinnon teoksestaan View-Master. Kurton runoja on julkaistu myös Parnassossa ja Nuori Voima -lehdessä.

Runokokoelmien jälkeen Kurtto on julkaissut kaksi romaani. Vuonna 2017 julkaistu romaani Tristania oli ehdolla Sammatissa saajaksi vuonna 2019. Vuonna 2021 ilmestyi Kurton toinen romaani Seitsemäs piste.

Hän valittiin vuonna 2018 kolmivuotiskaudelle asumaan ja työskentelemään Eeva Joenpellon kirjailijakotiin Sammattiin. 

Koulutukseltaan Kurtto on filosofian maisteri. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, elokuvatutkimusta ja teoreettista filosofiaa. Kirjoittamista hän on opiskellut Kriittisessä korkeakoulussa.

Teokset
 
 
 
 
 
Tristania. Romaani. Helsinki: WSOY, 2017. ISBN  9789510423288.
Seitsemäs piste. Romaani. Helsinki: WSOY, 2021. ISBN  9789510461815.

Suomennokset

Palkinnot
 Kalevi Jäntin palkinto 2006
 Tiiliskivi-palkinto 2013

Lähteet 

Suomalaiset runoilijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset kirjailijat
Team BikeExchange-Jayco

Team BikeExchange-Jayco (UCI-tunnus BEX) on australialainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Joukkue perustettiin vuoden 2011 alussa, ja kaudesta 2012 lähtien se on kilpaillut korkeimmalla tasolla World Tourissa. Tallin nimisponsorina on vuodesta 2021 toiminut nettipyöräkauppa BikeExchange. Sitä ennen sponsoreina toimivat joukkueen omistajan Gerry Ryanin viinialan yritys Mitchelton ja pyöräntoimittaja Scott. Aiempi pääsponsori oli monialayritys Orica ja kakkossponsori pyöräilytarvikeketju BikeExchange.

Joukkueen kokoonpano

2022 

Lähde: UCI

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tallin verkkosivusto 

Pyöräilytallit
Australian urheilu
Australialaiset urheiluseurat
Kostantin Ževago

Kostantin Ževago (, s. 7. tammikuuta 1974, Iultin, Magadanin alue, Venäjän SNT) on oligarkki ja Ukrainan parlamentin kansanedustaja. 

Ževagon varallisuudeksi arvioitiin keväällä 2014 1,1-1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria (Forbes-lehden yhdysvaltalainen ja Ukrainan versio). Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 1,2 miljardia dollaria.

Suurliikemies Ževagon omaisuus koostuu metalliteollisuuden, rahoituksen, lääkealan ja kulkuvälineiden rakentamiseen liittyvistä yrityksistä. Erityisesti Ževagon varallisuus kasvoi, kun hänen perustamansa teräsyhtiö Ferroexpon osakkeet listattiin Lontoon pörssiin. Vuonna 2012 Ževago valittiin Ukrainan parlamentin kansanedustajaksi Pultavan alueelta. Vuosina 2007-2012 hän kuului parlamentissa Julija Tymošenkon ryhmittymään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ževago Konstantin Valentinovitš  (liga.net)
 Kostantin Ževago   (korrespondent.net)
 Ferrexpo   (forbes.ua)
 
 
 

Oligarkit
Ukrainalaiset liikemiehet
Ukrainalaiset poliitikot
Ukrainalaiset miljardöörit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Demokraattinen puolue (Luxemburg)

Demokraattinen puolue (, , ), lyh. DP, on yksi kolmesta Luxemburgin pääpuolueesta. Demokraattinen puolue on muiden Luxemburgin puolueiden tapaan hyvin Eurooppa-myönteinen ja puolue edustaa talous- ja arvoliberalismia. Puolueen kannattajakuntaa on keskiluokkainen kaupunkilaisväestö ja sen suurinta tukialuetta on Luxemburgin kaupungin ympäristö.

Demokraattista puoluetta on johtanut marraskuusta 2015 Corinne Cahen. Hänen edeltäjänsä Xavier Bettel luopui puolueen johdosta voidakseen keskittyä paremmin pääministerin tehtäviinsä. Bettel oli toiminut Demokraattisen puolueen johtajana vuodesta 2013 ja Luxemburgin pääministerinä joulukuusta 2013. Hänen johtamansa hallitus koostuu Demokraattisen puolueen lisäksi sosialisteista ja vihreistä.

Demokraattinen puolue on ollut ainoa Luxemburgin puolue toisen maailmansodan jälkeen, joka on pitänyt hallussaan pääministerin salkkua Kristillissosiaalisen kansanpuolueen (CSV) lisäksi. Sodan jälkeen Demokraattista puoluetta edustaneet pääministerit ovat olleet Gaston Thorn vuosina 1974–1979 ja nykyinen pääministeri Xavier Bettel. Molempina kertoina puolue on muodostanut hallituksen yhdessä sosialistien kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Demokraattinen puolue 

Luxemburgilaiset puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Liberal International
Cam Talbot

Cameron Talbot (s. 5. heinäkuuta 1987 Caledonia, Ontario) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä NHL-seura Ottawa Senatorsissa. Talbotia ei ole varattu NHL:ään.

Ura

Yliopistoura 
Talbot pelasi yliopistojääkiekkoa Alabamassa kolme kautta vuosina 2007–2010.

NHL-ura 
New York Rangers kiinnitti vapaana agenttina olleen Talbotin 30. maaliskuuta 2010. Talbot vietti kaudet 2010–2013 pelaten lähinnä Rangersin farmijoukkue Connecticut Whalessa.

Talbot nousi kaudella  Rangersin kakkosmaalivahdiksi Martin Bironin lopetettua uransa. Talbot teki NHL-debyyttinsä Philadelphia Flyersia vastaan 24. lokakuuta. Ensimmäinen voitto NHL:ssä tuli seuraavassa pelissä Detroit Red Wingsiä vastaan 26. lokakuuta. Talbot pelasi ensimmäisen nollapelinsä 16. marraskuuta. Kauden aikana hän pelasi yhteensä 21 ottelussa torjuntaprosentilla 94,1%.

Talbot pelasi NHL-kaudella  36:ssa ottelussa, joista 34:ssä aloittavana maalivahtina. Rangers voitti näistä otteluista 21. Talbotin torjuntaprosentti oli 92,6  ja päästettyjen maalien keskiarvo 2,21. Hän sai paljon vastuuta keväällä 2015, kun Henrik Lundqvist oli sivussa 25 ottelua niskavamman vuoksi. Talbot pelasi Lundqvistin ollessa loukkaantuneena 23 ottelua, joista Rangers voitti 16.  

Talbot ja Rangers solmivat yhden vuoden jatkosopimuksen joulukuussa 2014. Sopimus kattoi kauden . Talbot siirtyi kuitenkin 27. kesäkuuta 2015, NHL:n varaustilaisuuden 2015 järjestämisen aikaan, Edmonton Oilersiin Oilersin ja Rangersin välisessä vaihtokaupassa. Oilers sai Rangersiltä Talbotin lisäksi seitsemännen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 2015 ja Rangers sai Oilersilta kolme varausvuoroa samassa varaustilaisuudessa, toisen, kolmannen ja seitsemännen kierroksen varausvuorot.

Oilersissa Talbot pelasi aloittavana maalivahtina, kunnes Mikko Koskinen syrjäytti hänet. Oilersin ja Talbotin tiet erosivat helmikuussa 2019, kun Oilers suoritti vaihtokaupan Philadelphia Flyersin kanssa vaihtaen Talbotin Anthony Stolarziin. Kaudeksi  Talbot teki sopimuksen Calgary Flamesin kanssa.

Lokakuussa 2020 Talbot teki vapaana agenttina kolmevuotisen ja yhteensä 11 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Minnesota Wildin kanssa.

Heinäkuussa 2022 Wild kauppasi Talbotin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Filip Gustavssoniin.

Lähteet

Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Jääkiekon maailmanmestarit
Ottawa Senatorsin pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Raków Częstochowa

Raków Częstochowa on puolalainen jalkapalloseura, joka pelaa Puolan I Ligassa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seura pohjautuu Jediność () -urheiluseuraan Rakówin kylästä, jossa syntyi 1500-luvulla socinolainen uskonlahko. Kylän liepeille tuli Częstochowan terästehdas ja kaupunki. Jalkapalloseura perustettiin vuonna 1912, ja sille annettiin nimi Racovia, joka viittaa kyseisen lahkon historialliseen uskonnolliseen utopiaan paikkakunnalla, joka on nykyään Częstochowan kaupunginosa. Nimi Raków voi tarkoittaa rapua tai syöpääkin, mutta seuran lempinimenä on pidetty Czerwono-Niebiescy () ravun mukaisesti.

Joukkue on pelannut myös Puolan ylimmällä sarjatasolla neljä kautta. Paras sijoitus on vuodelta 1965 – 1966, jolloin sijoitus oli kahdeksas. Paras saavutus on Puolan cup-finaalissa 1967, jolloin joukkue hävisi Wisła Krakovalle 0–2. Juniorien Puolan mestaruus joukkueella on vuodelta 1985.

Tunnettuja pelaajia 
Joukkue on kasvattanut ja siinä on pelannut huomattavia pelaajia: 
  Jacek Krzynówek 96 maaottelua, 15 maalia 
  Jakub Błaszczykowski 54 maaottelua, 10 maalia
  Jerzy Brzęczek 42 maaottelua, 4 maalia
  Adam Fedoruk 18 maaottelua, 1 maali
  Shingayi Kaondera 18 maaottelua Zimbabwen joukkueessa, 5 maalia
  Paweł Skrzypek 10 maaottelua
  Tomasz Kiełbowicz 9 maaotteölua   
  Hubert Pala 3 maaottelua

Lähteet

Aiheesta muualla 

  Virallinen sivu

Puolalaiset jalkapalloseurat
Hit & Miss

Hit & Miss on  brittiläinen draamasarja, jonka on luonut monia televisio-ohjelmia käsikirjoittanut Paul Abbot. Hit & Miss alkoi Sky Atlantic-kanavalla 22. toukokuuta 2012 ja päättyi 22. kesäkuuta 2012. Suomessa Yle TV2 aloitti sarjan esittämisen 5. toukokuuta 2014.

Rooleissa

Juoni
Sarjan pääosassa on transsukupuolinen palkkamurhaaja Mia (Chloë Sevigny). Tapahtumat alkavat kun Mia saa tietää olevansa 11-vuotiaan pojan isä. Tämän lisäksi Mian parantumattomasti sairas entinen puoliso on nimennyt Mian myös kolmen muun lapsensa huoltajaksi. Mia muuttaa Yorkshiren maaseudulle ja ryhtyy lasten huoltajaksi ja koettaa samalla tehdä myös työnsä.

Vastaanotto
Televisio-ohjelma on saanut hyviä arvosteluja, ja etenkin Sevignyn roolisuoritusta on kehuttu. Ohjelma on saanut Metacritic-verkkosivustolla arvosanan 72/100, joka perustuu 16 arvioon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Yle Areena - Hit and Miss

Brittiläiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Marjanen

Marjanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Antti Marjanen (s. 1952), teologi, gnostilaisuuden ja varhaiskristillisen kirjallisuuden ent. professori
 Inkeri Marjanen (1921–1976), elokuvakäsikirjoittaja
 Kaarlo Marjanen (1899–1984), lausuja, kriitikko, kirjailija ja aforistikko
 Oskar Robert Marjanen (1875–1927), toimittaja ja kirjapainonomistaja
 Regina Marjanen (1920–2004), keihäänheittäjä ja koripalloilija
 Viktor August Marjanen (1870–1936), päätoimittaja ja suomentaja
 Väinö Marjanen (1886–1962), eversti ja rannikkotykistörykmentin komentaja.
Heroes (Sabatonin albumi)

Heroes on ruotsalaisen power metal -yhtyeen Sabatonin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 16. toukokuuta 2014. Heroes on ensimmäinen albumi, jossa ovat mukana kitaristit Chris Rörland ja Thobbe Englund sekä rumpali Hannes van Dahl. Albumin tuotti Peter Tägtgren Abyss-studiolta. Kansitaiteen on tehnyt Péter Sallai ja kuvat on ottanut Ryan Garrison. Ensimmäinen single To Hell and Back julkaistiin 28. maaliskuuta 2014 digitaalisena. Toinen single Resist and Bite julkaistiin myös digitaalisena 2. toukokuuta 2014. Kappaleesta ”To Hell And Back” tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Owe Lingvall ja tuotti Bengt Larvia.

Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 2.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Joakim Brodén.

Kokoonpano 
 Joakim Brodén   – laulu
 Pär Sundström   – basso
 Chris Rörland   – kitara, taustalaulu
 Thobbe Englund  – kitara, taustalaulu
 Hannes van Dahl – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 
 Soundi:

Lähteet 

Sabatonin albumit
Vuoden 2014 albumit
Bangalore Football Stadium

Bangalore Football Stadium on intialainen jalkapallostadion Bangaloressa, Karnatakan osavaltiossa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1967 ja se valmistui käyttöön neljä vuotta myöhemmin; vuonna 1971. Suurimpana käyttäjänä stadionilla on Intien pääsarjassa I-Leaguessa pelaava Bengaluru FC, mutta myös alemmalla sarjatasolla nykyisin pelaava Hindustan Aeronautics Limited S.C. pelaa kotiottelunsa stadionilla. Alun perin stadionin kapasiteetti oli 10 000–40 000 katsojaa, mutta kaudesta 2013–2014 alkaen stadionin järjestelyjä muutettiin siten, että yleisökapasiteetiksi muodostui 8 400. Kausi 2013–2014 jäänee myös viimeiseksi kaudeksi jolloin stadion on käytössä, sillä samalle paikalle on tarkoitus rakentaa uusi stadion vuonna 2017 Intiassa pelattavia alle 17-vuotiaiden MM-kisoja varten.

Intian jalkapallostadionit
Bangalore
Suomen huutokauppakeisari

Suomen huutokauppakeisari on suomalainen televisiosarja, jossa seurataan Uuraisten Hirvaskankaalla sijaitsevan huutokaupan arkea. Palkittu ohjelma on ollut yksi Nelosen katsotuimmista ohjelmista 2010-luvulla.

Ohjelman päärooleissa nähdään pariskunta Aki ja Heli Palsanmäki, jotka etsivät joka jaksossa viikon aikana ympäri Suomea (ja yhdellä kaudella myös Espanjassa) jokaisen viikon perjantaina eteenpäin huutokaupattavia tavaroita. Heidän apulaisenaan toimii Markku Saukko, joka tarpeen vaatiessa korjaa tai huoltaa kaikenlaisia huutokauppaan liittyviä asioita. Lisäksi Markku tekee uusia tuotteita myyntiin. 

Ohjelman toisella kaudella nähtiin myös Kirsi Nisonen, joka hoiti pääkaupunkiseudulla tehtävät ostot. Kolmannesta kaudesta alkaen ohjelmassa tavaroita ovat kaupanneet myös julkisuudesta tunnetut ihmiset.

Sarjan kaksi ensimmäistä kautta esitettiin Jimillä, minkä jälkeen esityskanavaksi vaihtui Nelonen.

Toisen kauden jälkeen järjestettiin äänestys siitä, pitäisikö sarjan jatkua. Jatkoa luvattiin, jos ohjelman Facebook-sivu saa 30 000 tykkäystä. Määrä tuli täyteen kymmenessä päivässä.

Syksyllä 2018 Palsanmäet muuttivat yhdeksäksi viikoksi Fuengirolaan Espanjaan, jossa kuvattiin ohjelman 10. tuotantokauden jaksot. 

Uuraisilla sijaitsevan huutokauppahallin perusti Aki Palsanmäen isä Lauri Palsanmäki 1980-luvun lopulla. Lauri kuoli vuonna 2006, jonka jälkeen Aki jatkoi toimintaa yhdessä vaimonsa Helin kanssa.

Aki Palsanmäki palkittiin vuonna 2015 Kultaisella Venlalla vuoden 2014 yleisön suosikkiesiintyjänä. Vuonna 2015 sarja sai yleisön suosikkiohjelman Kultainen Venla -palkinnon.

Ohjelma jatkuu Nelosella ja Ruudussa lokakuussa 2020.

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi 

13 = Spesiaalijakso

Kolmas tuotantokausi 

13 = Spesiaalijakso

Neljäs tuotantokausi

Viides tuotantokausi

Kuudes tuotantokausi

Seitsemäs tuotantokausi

Kahdeksas tuotantokausi

Yhdeksäs tuotantokausi

Kymmenes tuotantokausi (Espanja)

Yhdestoista tuotantokausi

Kahdestoista tuotantokausi

Kolmastoista tuotantokausi 
Ohjelman 13. tuotantokausi alkoi 13. lokakuuta 2020 Nelosella. Palsanmäet käyvät tällä kaudella kauppaa muun muassa Popedan rumpalin Kari "Lacu" Lahtisen, The Voice of Finland -voittajan Markus Salon, mediapersoona Wallu Valpion, YouTube-tähti Miska Haakanan, aikuisviihdetähti Henry Saaren ja laulaja Meiju Suvaksen kanssa.

Neljästoista tuotantokausi 
14. kauden kuvaukset keskeytyivät koronan vuoksi, mutta valmistuivat keväällä 2021.
 Kauden esitykset lopetettiin kesken joulukuussa 2021, jolloin esittämättä jäi neljä jo kuvattua jaksoa. Ne esitetään vuonna 2022, siten että 13. tammikuuta 2022 alkaen näytetään koko 14. kausi alusta alkaen. Eli ensin vanhat jaksot uusintana ja lopussa neljä uutta jaksoa.

Viidestoista tuotantokausi 
15. kausi kuvattiin kesällä 2021 ja sen lähetykset alkavat vuonna 2022.

Katso myös 
 Suomen huutokauppakeisari esittää: Markku hoitaa

Lähteet 

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Kristillissosiaalinen kansanpuolue

Kristillissosiaalinen kansanpuolue (, , ), lyh. CSV tai PCS, on Luxemburgin suurin poliittinen puolue. Puolue edustaa kristillisdemokraattista ideologiaa ja on vahvasti Eurooppa-myönteinen. Kristillissosiaalinen kansanpuolue kuuluu Euroopan kansanpuolueeseen.

Ideologia 
Kristillissosiaalista kansanpuoluetta on pidetty Luxemburgin kolmesta pääpuolueesta arvokonservatiivisimpana ja sen on katsottu heijastavan katolisen kirkon näkemyksiä. Perinteisesti puolue on kannattanut uskonnon aseman säilyttämistä yhteiskunnassa ja koulujen uskonnonopetusta, mutta toisaalta se on myös kääntynyt samaa sukupuolta olevien avioliiton ja eutanasian kannalle. Talouspoliittisesti CSV on luettu keskustaan kuuluvaksi, ja se on ollut luomassa pohjaa luxemburgilaiselle hyvinvointivaltiolle.

Historia 
Puolueen juuret ovat Oikeistopuolueessa, joka nimettiin uudelleen Kristillissosiaaliseksi kansanpuolueeksi vuonna 1944. CSV on ollut Luxemburgin suurin kaikissa käydyissä vaaleissa vuodesta 1919 lähtien. Tosin ainoastaan vuonna 1921 se on saanut enemmistön paikoista ja kyennyt muodostamaan itse hallituksen. Oppositiossa Kristillissosiaalinen kansanpuolue on istunut vain kolmesti historiansa aikana. Puolueen vahva asema Luxemburgin politiikassa on johtunut myös sen asettumisesti maan poliittisen kentän keskustaan, mikä on mahdollistanut CSV:lle hallituksen muodostamisen niin vasemmisto- kuin oikeistopuolueidenkin kanssa.

Marc Spautz toimi CSV:n puoluejohtajana 2014–2019. Lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa kärsityn vaalitappion jälkeen Spautzin seuraajaksi valittiin Frank Engel tammikuussa 2019 pidetyssä puoluekokouksessa. CSV oli menettänyt lokakuun vaaleissa kolme paikkaa ja jäi oppositioon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kristillissosiaalinen kansanpuolue 

Euroopan kansanpuolueen jäsenpuolueet
Luxemburgilaiset puolueet
Kristillisdemokraattiset puolueet
Tietosuojavastaava

Tietosuojavastaava on erityisasiantuntija, jonka tehtävä on toimia ensisijaisesti rekisterinpitäjän tukena ja auttaa rekisterinpitäjää lakisääteisten velvoitteiden toteuttamisessa. Tietosuojavastaavan tehtäviin kuuluu myös asiantuntija-avun antaminen sekä organisaation henkilöstölle että organisaation johdolle tietosuojaan liittyvissä kysymyksissä. Tietosuojavastaavan tulee myös toimia organisaatiossa henkilötietojen käsittelyä valvovana tahona sekä yhdyssiteenä valvontaviranomaisiin, kuten tietosuojavaltuutettuun.

Lainsäädäntö
EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen mukaan organisaation on nimettävä tietosuojavastaava, jos se käsittelee arkaluontoisia tietoja laajassa mittakaavassa, harjoittaa laajamittaista ja säännöllistä ihmisten seurantaa tai toimii julkishallinnossa. Nimeämisvelvollisuus ei koske tuomioistuimia.

Tehtävät
Tietosuojavastaavan tehtävät on määritetty EU:n yleisessä tietosuoja-asetuksessa. Hänen tehtäviinsä kuuluu muun muassa antaa neuvoja rekisterinpitäjälle tai henkilötietojen käsittelijälle tietosuojasäännösten velvoitteista sekä seurata, että organisaatio noudattaa tietosuoja-asetusta sekä muita tietosuojasäännöksiä. Tietosuojavastaava toimii tietosuojavaltuutetun yhteyshenkilönä organisaatiossa.

Asema ja vaatimukset
Menestyksekäs suoriutuminen tietosuojavastaavan tehtävistä edellyttää kykyä ja valtuuksia itsenäiseen työskentelyyn sekä kattavaa tuntemusta organisaation tietojenkäsittelyyn liittyvistä käytännöistä ja määräyksistä. Esimerkiksi sosiaali- ja terveydenhuollon organisaatioissa tämä edellyttää sovellettavan lainsäädännön, ohjeiden ja määräysten tuntemista. Jotta tietosuojavastaavalla olisi todelliset mahdollisuudet päästä vaikuttamaan organisaation tietosuojan tilaan, on hänellä oltava suora yhteys organisaation ylimpään johtoon.

Tietosuojavastaavan koulutuksesta tai ammattinimikkeestä ei aseteta nimenomaisia vaatimuksia. Hänellä tulee kuitenkin olla riittävä tietotaito kuvatuista työtehtävistä suoriutumiseen sekä oman erityisammattitaitonsa kehittämiseen.

Tietosuojavastaavan tulee noudattaa salassapitosäännöksiä, kuten vaitiolovelvollisuus, joista säädetään mm. Suomen perustuslaissa (731/1999, 10 §) sekä viranomaisten osalta tarkemmin julkisuuslaissa (621/1999, 24§).

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 Andreasson, Ari - Koivisto, Juha - Ylipartanen, Arto: Tietosuojakäsikirja johdolle; 2. Uudistettu laitos. Tallinna: Tietosanoma, 2016. ISBN 978-951-885-404-6.
 Andreasson, Ari - Riikonen, Jaana - Ylipartanen, Arto: Osaava tietosuojavastaava ja EU:n yleinen tietosuoja-asetus. Tallinna: Tietosanoma, 2019. ISBN 978-951-885-451-0.

Aiheesta muualla
https://opitietosuojaa.fi/index.php/fi/aloitus/tietosuojavastaava

Tietoturva
Niklas Eklund

Niklas Eklund (s. 1969) on ruotsalainen trumpetisti. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen Göteborgissa vuonna 1969. Hänen isänsä oli arvostettu trumpetisti ja kapellimestari Bengt Eklund. Niklas Eklund aloitti musiikin opintonsa isänsä opetuksessa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Göteborgin yliopistossa opiskellen musiikkia ja musiikin teoriaa. Vuonna 1996 Niklas voitti ensimmäisen palkinnon Saksa Bad Säckingen -barokkitrumpettikilpailussa. Kilpailu järjestettiin Saksassa paikassa nimeltänsä Bad Säckingen. Niklas on tehnyt paljon yhteistyötä levy-yhtiö Naxoksen kanssa. Hän on erityisen suosittu barokkitrumpettilevytyksistään. Niklas Eklund on soittanut solistina oopperalaulaja Cecilia Bartolin kanssa. Hän on soittanut myös arvostetussa Carnegie Hallissa.

Lähteet 

Ruotsalaiset trumpetistit
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Dinara Asanova

Dinara Kuldaševna Asanova (, 24. lokakuuta 1942 Frunze – 4. huhtikuuta 1985 Murmansk) oli kirgisialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja.

Asanova työskenteli 1960-luvun alussa Kyrgyzfilmin studiolla ja opiskeli sen jälkeen Mihail Rommin ja Aleksandr Stolperin johdolla Neuvostoliiton elokuvakoulussa VGIK:ssä, josta hän valmistui vuonna 1970. Hän työskenteli Lenfilmillä vuodesta 1974 lähtien.

Ohjaaja tuli tunnetuksi puhdashenkisistä lapsikuvauksistaan Tikan päätä ei särje (Ne bolit golova u djatla, 1975) ja Avain kuuluu vain sinulle (Kljutš bez prava peredatši, 1977). Niistä jälkimmäinen sai yleisliittolaisen elokuvafestivaalin ja Moskovan elokuvajuhlien sekä Komsomolin palkinnot. Vuonna 1980 Asanovalle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi. Elokuva Kurittomat (Patsany, 1983) sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon ohjaajan kuoleman jälkeen. 

Asanovan viimeiseksi elokuvaksi jäi Rakkaani, ainoani (Milyi, dorogoi jedinstvennyi..., 1985), yöllinen tarina 19-vuotiaasta Annasta. Asanova kuoli sydänkohtaukseen keskeneräiseksi jääneen Neznakomka-elokuvan kuvauksissa.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat
Venäläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Azərbaycanfilm

Azərbaycanfilm () on Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa toimiva elokuvastudio.

Studio on saanut alkunsa tasavallan valistusasiain kansankomissariaatin yhteyteen vuonna 1923 perustetusta valokuva- ja elokuvahallinnosta. Vuosina 1930–1933 sen nimenä oli Azkino, vuodesta 1933 lähtien Azfilm, vuodesta 1934 Azgoskinoprom, vuosina 1935–1940 Azerfilm, vuosina 1941–1959 Bakun elokuvastudio ja vuodesta 1960 Cəfər Cabbarlılle nimetty Azerbaidžanfilm.

Studio tuotti aluksi lähinnä uutiskatsauksia ja dokumenttielokuvia. Sen ensimmäinen näytelmäelokuva oli Vladimir Balljuzekin ohjaama Legenda o Devitšjei bašni (1924). Alkuvaiheessa studiolla työskenteli useita muista tasavalloista tulleita ohjaajia kuten Hamo Beknazarjan, Vsevolod Pudovkin, Nikoloz Šengelaia ja Boris Barnet. Ensimmäinen azeriohjaajan elokuva oli Abbas Mirzə Şərifzadən Bismillah (ven. Vo imja boga, 1925). Studion mykkäelokuvista tunnetuin on Šengelaian Dvadtsat šest komissarov (1933).

Vuonna 1936 julkaistiin ensimmäinen tasavallassa kuvattu äänielokuva, Mežrabpomfilmin kanssa tuotettu Boris Barnetin Sinisen meren rannalla (ven. U samogo sinego morja). Samalla aloitettiin elokuvien jälkiäänitys azeriksi. Ensimmäinen kansallinen äänielokuva oli Viktor Turinin ohjaama Bakılılar (ven. Bakintsy, 1938). Studion suurimpia menestyksiä oli Stalin-palkinnon saanut musiikkielokuva Naimatoimitsija (Arşın mal alan, ven. Aršin mal alan, 1945).

Azərbaycanfilm sai uudet nykyaikaisesti varustetut tilat vuonna 1965. 1980-luvun alussa se tuotti vuosittain kuusi näytelmäelokuvaa, 20 dokumenttielokuvaa, neljä animaatiota ja jälkiäänitti azeriksi yli 60 filmiä. Studion elokuvat käsittelivät etupäässä ajankohtaisia ja yleisinhimillisiä aiheita. Lisäksi tehtiin kansallisten suurmiesten elämäkertoja. Huomiota herätti erityisesti Rasim Ocaqovin korruptiota käsittelevä Kuulustelu (İstintaq, ven. Dopros, 1979). Azərbaycanfilmin kansainvälisesti tunnetuin ohjaaja oli Rüstəm İbrahimbəyov, joka on jatkanut uraansa menestyksekkäästi myös Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.

Studion toiminta lamaantui vuoden 1992 jälkeen ja sen tilat vuokrattiin pienyrityksille. Vuonna 2005 Azərbaycanfilm alistettiin maan kulttuuriministeriölle, joka alkoi rahoittaa sen uudistamista. Nykyään studiolla kuvataan vuosittain kahdesta neljään pitkää näytelmäelokuvaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Azərbaycanfilmin sivusto , , 

Azerbaidžanilaiset elokuvayhtiöt
Neuvostoliittolaiset elokuvayhtiöt
Cherry Grove, Fire Island: Sixty Years in America’s First Gay and Lesbian Town

Cherry Grove, Fire Island on kulttuuriantropologi Esther Newtonin teos, joka on ilmestynyt vuonna 1993. Kirja käsittelee New Yorkin lähellä sijaitsevan Cherry Grove -saaristokylän homo- ja lesboväestöä kuudenkymmenen vuoden ajalta aina 1920-luvulta 1980-luvun lopulle saakka. Cherry Groven väestörakenteesta suurin osa kuuluu seksuaalivähemmistöihin.

Sisältö 
Newton käy teoksessaan läpi Cherry Groven kulttuuria, väestöä ja tapahtumia 1920-luvulta lähtien. Newton kuvailee saaristokylän kulttuuria muun muassa yhteisöllisyyden, konfliktien ja kulttuurin muuttumisen näkökulmista. Cherry Grovella seksuaalivähemmistöihin kuuluvat henkilöt kykenivät ilmaisemaan seksuaalista suuntautumistaan avoimesti, toisin kuin muualla Amerikassa. Kirjan toistuvia teemoja ovat yhteisöllisyyden korostamisen lisäksi homojen ja lesbojen, maanomistajien ja vuokralaisten, homoseksuaalien ja heteroseksuaalien sekä eri etnisiin ryhmiin kuuluvien ihmisten välisiin sosiaalisiin suhteisiin liittyvät ongelmat. Teos käsittelee myös muun muassa seksiä, kaupallisuutta, juhlimista sekä henkilökohtaisen ja sosiaalisen identiteetin syntyä.

Etnografia 
Newton on asunut Cherry Grovella kumppaninsa kanssa. Hän haastatteli tutkimusta tehdessään 46 henkilöä ja osallistui Cherry Groven toimintaan saaristokylän täysivaltaisena jäsenenä. Newtonin tavoitteena oli kertoa Cherry Grovesta ihmisten siitä kertomien tarinoiden eli narratiivien kautta sekä peilata alueen tapahtumia laajempaan homouden historiaan Amerikassa.

Postmodernistinen ja feministinen ote 
Newtonin teoksen luonne on toisinaan jopa kaunokirjallinen, ja postmodernistiseen tapaan hänen teoreettinen otteensa on relativistinen. Hän välttää analysoimasta kulttuuria minkään aiemman antropologisen teorian mukaisesti ja keskittyy tuomaan esille tutkittavien ihmisten mielipiteet. Kirja noudattelee myös feministisen antropologian periaatteita, koska Newton tuo esille saaristokylän homoyhteisön lisäksi sen lesboyhteisön elämää ja naisten näkökulmaa. Newton on ollut aikanaan seksuaalivähemmistöjen tutkimuksen pioneeri ja hänen kirjansa on ollut ensimmäisiä amerikkalaista homo- ja lesbokulttuuria käsitteleviä teoksia. Newton ennusti kirjan ilmestymisen aikoihin, että homoudesta tulee vielä jonakin päivänä normaali osa amerikkalaista kulttuuria.

Lähteet 
Newton, Esther, Cherry Grove Fire Island: Sixty Years in America's First Gay and Lesbian Town, Beacon Press, Boston, Massachusetts, 1993.

Vuoden 1993 kirjat
Lauri Tanskanen

Lauri Tanskanen on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Nätystä näyttelijäksi vuonna 2009. Tanskanen on myös vuonna 2006 perustetun Tyyne Raunio -yhtyeen laulaja.

Tanskanen on naimissa näyttelijä Henna Tanskasen kanssa.

Filmografia

Elokuvat

Lyhytelokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Luettelo Suomen naisministereistä

Tämä on luettelo Suomen valtioneuvostossa toimineista naispuolisista ministereistä.

Luettelo

Naisministerien osuus hallituksittain 
Naisten määrä on laskettu hallitusten nimityshetkellä. Näin esimerkiksi vuonna 1946 aloittaneessa Pekkalan hallituksessa ei mainita naisten osuutta, sillä hallituksen ensimmäinen naisministeri Hertta Kuusinen aloitti ministerinä vasta vuonna 1948.

Ensimmäiset naisministerit salkuittain 
Ministeriötään johtavat ministerisalkut on lihavoitu. Mikäli nainen on jo toiminut tällaisessa tehtävässä ministeriössään (esim. opetusministeri), ei luettelossa ole mainittu sen jälkeen muita ministerinsalkkuja samassa ministeriössä (esim. ministeri opetusministeriössä).

"Naisia tämän jälkeen" -sarakkeessa on mainittu naisten osuus kaikista tämän jälkeen toimineista ministereistä (kukin ministeri otettu kyseisessä salkussa vain kerran).

Lähteet

naiset
Suomen ministerit
Woppaa

"Woppaa" on rap-artisti Mikael Gabrielin kappale hänen vuonna 2014 julkaistavalta neljänneltä studioalbumiltaan. Universal Music julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä 16. toukokuuta 2014. Kappaleella vierailee kongolaistaustainen Kevin Tandu.

Joonas Kenttämiehen ohjaama kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Videolla artisti on järjestänyt kotibileet.

Kappale on noussut parhaimmillaan latauslistan 11:nneksi ja singlelistan seitsemänneksi. Se on ollut myös 51:nneksi soitetuin radiokappale.

Rap-artistit Aito Mäkki ja Adi L Hasla ovat tehneet kappaleesta oman versionsa, joka julkaistiin musiikkivideon kanssa kesäkuussa 2014.

Kappaleet
Digitaalinen EP

Promosingle

Listasijoitukset

Lähteet

Mikael Gabrielin kappaleet
Vuoden 2014 kappaleet
Ticketmaster Suomi

Ticketmaster Suomi Oy (aiemmin Lippupalvelu Oy) on suomalainen tapahtumalippujen välitysyritys. Ticketmasterin välittämiä lippuja voi ostaa verkkokaupasta, ja Ticketmasterin lippukaupoista. Puhelimitse varatut liput voi noutaa lippukaupasta. Liput voi myös tulostaa itse tai saada postitse kotiinsa.

Suomen kolmen suurinta lipunvälittäjäyhtiötä ovat Ticketmaster, Lippupiste ja Tiketti. Kaikkien niiden lipunvälitystoiminnalle on yhteistä, että ne lisäävät varsinaisen lipun hintaan palvelumaksun ja veloittavat lisäksi lipun toimitusmaksun. Kuluttajan kannalta edullisin tapa on ostaa lippu verkkokaupasta ja tulostaa se itse.

Yrityshistoria 
Sotainvalidien Veljesliitto perusti Lippupalvelun vuonna 1945. Myöhemmin Lippupalvelusta tuli Soneran tytäryhtiö. Vuonna 1999 Lippupalvelu osti Hartwall Areenan lipunmyyntiä varten perustetun Suomen Lippuluukun liiketoiminnan Helsinki Halli Oy:ltä ja Tiilimäki Rahoitus Oy:ltä. Samalla Sonera myi osan Lippupalvelun osakekannasta Tiilimäki Rahoitukselle ja Jokerit HC Oy:lle. Vuonna 2004 TeliaSonera myi Lippupalvelun yhdysvaltalaiselle Ticketmasterille, joka oli laajentanut toimintaansa jo muihin Pohjoismaihin. Vuonna 2009 tiedotettiin Ticketmasterin ja yhdysvaltalaisen konsertti- ja tapahtumajärjestäjän Live Nationin yhdistymisestä Live Nation Entertainmentiksi. Fuusio toteutui vuonna 2010. Vuoden 2016 alussa Lippupalvelun nimeksi tuli Ticketmaster Suomi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ticketmaster Suomen kotisivut
 Oy Lippupalvelu - Biljettjänst Ab (porssitieto.fi)

Suomalaiset yritykset
Jack Colback

Jack Colback (s. 24. lokakuuta 1989 Killingworth, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Colback liittyi kasvattajaseuransa Sunderlandin juniorijoukkueeseen vuonna 2000 ja debytoi edustusjoukkueessa vuonna 2008. 

Colback pelasi lainasopimuksilla Ipswich Townissa 50 Englannin Mestaruussarjan ottelua kausilla 2009–2011. Sunderlandissa hän pelasi vuosina 2009–2014 yhteensä 115 valioliigaottelua, joissa teki neljä maalia.

Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi kauden 2013–2014 jälkeen. Useat seurat olivat kiinnostuneita Colbackista, mutta Sunderland ei suostunut siirtoon. Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi ja Colback allekirjoitti 9. kesäkuuta 2014 sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa. Erikoiseksi Colbackin siirron teki se, että pelaajasiirrot Sunderlandin ja Newcastlen välillä ovat harvinaisia. Edellinen pelaajasiirto Sunderlandin ja Newcastlen välillä tapahtui vuonna 1998, kun maalivahti Lionel Pérez siirtyi Newcastleen.

Colback teki ensiesiintymisensä Newcastlen paidassa kauden avausottelussa Manchester Cityä vastaan St James' Parkilla. Hän teki kausilla 2014–2016 yhteensä viisi maalia pelaamissaan 64 valioliigaottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Mestaruussarjassa 29 ottelua ilman maaleja. Kausilla 2017–2019 hän pelasi lainasopimuksilla Mestaruussarjan Nottinghamissa 54 sarjaottelua ja teki neljä maalia. Elokuussa 2020 hän siirtyi ilmaissiirrolla pysyvästi Nottinghamiin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 16 sarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi jälleen 38 sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja kolme nousukarsintaottelua, joista ensimmäisessä hän teki maalin. Colback jatkaa Forestissa kaudella 2022–2023, jolloin joukkue pelaa Valioliigassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.safc.com/players-and-staff/first-team/jack-colback
 http://www.premierleague.com/en-gb/players/profile.career-history.html/jack-colback 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Apinoiden planeetan vallankumous

Apinoiden planeetan vallankumous () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut  yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Matt Reeves. Elokuva on jatko-osa vuoden 2011 elokuvalle Apinoiden planeetan synty. Pääosissa ovat Andy Serkis, Gary Oldman, Jason Clarke ja Keri Russell.

Näyttelijät

Ihmiset

Apinat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Post-apocalypse-elokuvat
Elokuvat apinoista
3D-elokuvat
Paula-tyttö

Paula-tyttö oli suomalaisen kahvinvalmistaja Pauligin mainoshahmo, kansallispukuinen nainen. Hahmon esimuoto oli Pauligin kahvipurkin kyljessä ensi kerran jo vuonna 1904, jolloin Gustav Paulig aloitti kahvin paahtamisen. Hahmo nimettiin Paulaksi vuonna 1926, jolloin sen ulkonäkö vakiintui ja järjestelmällinen käyttö kahvipaketeissa alkoi. Ruskeahiuksinen tyttö on pukeutunut sääksmäkeläiseen kansallispukuun, sillä kiertäessään markkina-aluetta 1800-luvun lopulla Gustav Paulig oli Sääksmäen Visavuoressa tavannut kansallisasuun pukeutuneen talontyttären ja ihastunut asuun. Tämä muisto oli mielessä, kun mainokseen valittiin asua, ja jälleen, kun elävää Paula-tyttöä ensi kerran vuonna 1950 etsittiin.

Vuodesta 1950 alkaen Paulig valitsi muutaman vuoden väliajoin oikean ”Paula-tytön”, jota käytettiin yhtiön mannekiinina, tuote-esittelijänä ja mainoshahmona eri tiedotusvälineissä. Ajatuksen keksi yhtiön johtaja Henrik Paulig, ja esikuvana lienee ollut yhdysvaltalaisen General Mills -yhtiön piirroshahmo Betty Crocker. Ensimmäinen suomalainen Paula-tyttö oli Sinikka Kekki, joka valittiin 738 ehdokkaan joukosta. Paula-tytön kuvalla myytiin myös Paula-merkkistä kahvia. Vuonna 2013 valittiin järjestyksessä 18. Paula-tyttö.

Vuonna 2014 Paula-tytön tyyliä ryhdyttiin päivittämään, ja kansallispuku jäi juhlakäyttöön. Vuoden 2019 alussa Paulig kertoi korvaavansa Paula-tytön ”brändilähettiläällä”, ja tehtävää voi hakea kuka tahansa sukupuolesta ja hiusten väristä riippumatta.

Luettelo Paula-tytöistä

Lähteet

Kuvitteelliset henkilöt
Mainonta
Paulig
Sekoitussäiliöreaktori

Sekoitussäiliöreaktori, josta usein käytetään lyhennettä CSTR () on eräs jatkuvatoimisten kemiallisten reaktorien ideaalireaktorimalleista. Sekoitussäiliöreaktori on säiliömäinen reaktori, joka poikkeaa panosreaktorista siten, että stationääritilassa reaktoriin sekä syötetään lähtöaineita että poistetaan tuotetta samanaikaisesti.

Periaate ja käyttö
Sekoitussäiliöreaktoreissa oletetaan olevan ideaalisen täydellinen sekoitus koko reaktiotilavuuden osalta. Missään kohti reaktiota ei siis ole konsentraatio- tai lämpötilagradientteja. Tällöin kemiallisen reaktion yhteydessä reaktoriin kertyvä ainemäärä dN/dt on ainetaseen perusteella
,
missä Fo on virtaus reaktorista ulos, Fi on virtaus reaktorin sisään, V on reaktorin tilavuus ja r on reaktiolle ominainen reaktionopeus.

Stationääritilassa eli tilassa joka pysyy vakiona ajasta riippumatta reaktoriin kertyvä ainemäärä on nolla. Tällöin ideaalisesti toimivan sekoitussäiliöreaktorin tilavuus on 

Sekoitussäiliöreaktoreita käytetään reaktioissa, jotka vaativat voimakasta sekoitusta. Reaktoria käytetään erityisesti nestefaasissa tapahtuvissa reaktioissa, mutta lähtöaineet voivat olla myös kahdessa eri faasissa esimerkiksi neste ja kaasu. Sekoitussäiliöreaktoreita käytetään muun muassa liuospolymeroinneissa ja useiden bulkki- ja hienokemikaalien tuotannossa. Mikäli reaktio on hidas voidaan käyttää myös useita reaktoreita sarjassa. Sekoitussäiliöreaktorien etuna ovat helppo lämmönsiirto, helposti toistettavat prosessit, jotka johtavat yhtenäiseen laatuun eri tuotantoerien välillä ja alhaiset käyttökustannukset. Huonoja puolia esimerkiksi putkivirtausreaktoriin nähden ovat alhaisemmat konversiot ja saannot johtuen siitä, että tuotteen mukana reaktorista poistuu aina myös lähtöainetta, edellisen prosessin lopettaminen ja uuden tuotteen valmistamisen aloitus on hidasta ja reaktorilla on suhteellisen korkeat investointikustannukset.

Lähteet

Kemialliset reaktiot
Kemianteollisuus
The Journey

The Journey on yhdysvaltalaisen kantrilaulaja Jamie Lynn Spearsin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2014.

Kappaleet

Lähteet 

http://rnbxclusive.se/2014/05/jamie-lynn-spears-journey-album/

Vuoden 2014 esikoisalbumit
Yhdysvaltalaiset countryalbumit
Akseli Routavaara

Akseli Anselmi (Anshelm) Routavaara, sukunimi vuoteen 1928 Rosvall (23. maaliskuuta 1901 Oulu – 17. toukokuuta 1954 Turku) oli suomalainen päätoimittaja, opettaja ja tietokirjailija.

Henkilöhistoria
Routavaaran vanhemmat olivat vahtimestari Oskar Vilhelm Rosvall ja Anna Pieniniemi ja ouoliso vuodesta 1922 Helmi Grönlund. Opettaja, historioitsija Reino Routavaara oli hänen veljensä. Akseli Routavaara pääsi ylioppilaaksi 1918 ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa sekä 1919 Aunuksen retkeen. 

Routavaara oli oululaisessa Kaiku-lehdessä toimittajana 1919 ja toimitussihteerinä 1920. Hän oli sitten toimittajana Liitto-lehdessä 1920–1921 sekä toimitussihteerinä Pohjolan Sanomat-lehdessä 1921–1927 ja Perä-Pohja-lehdessä 1927–1928. Tämän jälkeen Routavaara oli Kaleva-lehden 2. toimitussihteerinä 1928–1929 ja Keskisuomalainen-lehdessä 1. toimitussihteerinä 1929–1932 ja uutistoimittajana 1932–1939. Hän oli sitten Sisä-Suomi-lehden päätoimittaja 1939–1944, Kansallisen Kokoomuspuolueen keskustoimiston sanomalehtisihteeri 1944–1947, Uusi Suomi-lehden artikkelitoimittaja 1947–1952 ja viimeksi turkulaisen Uusi Aura-lehden päätoimittaja 1952–1954. 

Routavaara toimi myös pikakirjoituksen opettajana Jyväskylän kauppakoulussa 1932–1944, Jyväskylän lyseossa 1933–1944 ja Jyväskylän kansalaisopistossa 1935–1944. Routavaara kirjoitti muun muassa journalismin alkeisoppikirjan Minusta tulee toimittaja ja bibliografian Suomen sanomalehdistö 1771–1932.

Teoksia 
 Suomen sanomalehdistö 1771–1932 : bibliografinen esitys. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1935
 Maalaisliiton sanomalehdistö 1906–1936, teoksessa Heräävä maaseutu : Maalaisliiton 30-vuotisjuhlakirja, Nide 3 ; toim. Artturi Leinonen. Maalaisliiton keskushallinto, Vaasa 1936
 Minusta tulee toimittaja – alkeistietoa sanomalehtialalta. Gummerus 1944, 2. painos 1951
 Maalaisliitto ja kolmisopimus. Kansallinen kokoomuspuolue, Turku 1948
 Kokoomuspuolueen synty ja esivaiheita. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949
 Kolme vuosikymmentä Kansallisen Kokoomuspuolueen vaiheita 1918–1948. Kansallisen Kokoomuspuolueen keskusliitto, Helsinki 1949
 Lehdistö ja puoluetoiminta. Kansallisseurojen luentosarja 1949, 10-11. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949
 Parlamentarismi. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949
 Valtiolliset ja kunnalliset vaalit. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949

Lähteet 
 Porvarillisen työn arkisto: elämäkerrat: Routavaara, Akseli

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Akseli Routavaaran elämäkerta Kansallisbiografiassa

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset opettajat
 Pikakirjoittajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Petolliset enkelit

Petolliset enkelit (GCB) on yhdysvaltalainen draama- ja komediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä 4. maaliskuuta 2012. Sarjan loi Robert Harling, ja se perustuu Kim Gatlinin lähes omaelämäkerralliseen romaaniin Good Christian Bitches. Sarjan pääosassa on leskeksi jäänyt Amanda Vaughn (Leslie Bibb), joka muuttaa kahden lapsensa kanssa vanhaan kotikaupunkiinsa Dallasiin. Entisenä high schoolin ”bitchinä” tunnettu Amanda tapaa kaupungissa vanhoja ja uusia tuttaviaan.

Petollisia enkeleitä tehtiin yksi tuotantokausi, joka käsitti 10 jaksoa. Sarjaa esittänyt ABC ei tilannut siitä toista tuotantokautta. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Livillä 29. toukokuuta 2014, ja se keräsi 55 000 katsojaa. Se oli kanavan kolmanneksi katsotuin ohjelma.

Sarjan nimi 
Sarjan nimestä kiisteltiin, sillä alkuperäinen ja romaaniin perustuva nimi Good Christian Bitches ei ollut kaikkien mieleen. Kristilliset yhteisöt  kokivat nimen alentavan heidän uskoaan, ja joidenkin mielestä sarjan nimessä oleva englanninkielinen naisiin viittaava haukkumasana ”bitch” oli ongelmallinen. Arvostelun jälkeen kanava antoi sarjalle nimen Good Christian Belles, kunnes se sai lopullisen muotonsa, kirjainlyhenteen GCB.

Näyttelijöitä 

Sivuhenkilöitä:

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Livin kotisivut sarjalle

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue

Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (, , ), lyhennettynä LSAP tai POSL, on sosiaalidemokraattinen poliittinen puolue Luxemburgissa. LSAP:n nykyinen johtaja on Claude Haagen. Puolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen (PES). Euroopan parlamentissa LSAP:n edustajat istuvat sosialistisen ja demokraattien ryhmässä (S&D). Luxemburgin muiden pääpuolueiden tapaan myös LSAP on hyvin Eurooppa-myönteinen.

LSAP:n vahvinta kannatusaluetta on eteläinen Luxemburg, missä on historiallisesti sijainnut maan terästeollisuus. Perinteisen terästeollisuuden hiivuttua alue on pitänyt asemansa Luxemburgin teollisuuden keskuksena. Viime vuosikymmeninä LSAP on ollut laskusuunnassa. Aiemmin 30-35 % kannatuslukuja kerännyt puolue sai vuoden 2013 vaaleissa vain 20,3 % äänistä, mikä oli tuolloin LSAP:n historian huonoin tulos valtakunnallisissa vaaleissa.

Historia 
Ensimmäiset Luxemburgin edustajainhuoneeseen valitut sosiaalidemokraatit olivat Caspar Mathias Spoo (vuonna 1896) ja tohtori Michel Welter (vuonna 1897). LSAP sai alkunsa, kun paikalliset aktiivit 26. tammikuuta 1902 perustivat Luxemburgin seudun sosiaalidemokraattisen yhdistyksen (). Varsinainen puolue, tuolloin vielä nimellä Sosiaalidemokraattinen puolue, perustettiin 5. tammikuuta 1903. Nykyinen LSAP-nimi otettiin käyttöön vuonna 1945. Ensimmäisen kerran puolue pääsi hallitukseen vuonna 1937 ja seuraavan kerran vasta vuonna 1951, jolloin se muodosti koalition Kristillissosiaalisen kansanpuolueen (CSV) kanssa. LSAP joutui oppositioon vuonna 1959, mutta teki paluun hallituspuolueeksi jälleen vuonna 1964, jolloin LSAP:n Henry Cravatte toimi Luxemburgin varapääministerinä.

Vuoden 1969 vaalitappio johti LSAP:n sisällä kiistelyyn puolueen tulevaisuudesta, ja erityisesti siitä tulisiko LSAP:n hakea paikallistasolla yhteistyötä kristillisten CSV:n kanssa vai ennemmin kommunistien kanssa. Sisäinen kiistely johti uuden Sosiaalidemokraattisen puolueen syntymiseen, johon siirtyivät LSAP:n johtaja Henry Cravatte ja noin 15 % jäsenistöstä. Sosiaalidemokraattinen puolue toimi aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Cravatte palasi takaisin LSAP:hen.

Perinteisesti LSAP on ollut Luxemburgin toiseksi suurin puolue. Pääministerin salkkua sillä ei ole ollut koskaan, mutta puolue on ollut usein hallituksessa. Vuosina 1974–1979 ja vuodesta 2013 LSAP on ollut suurin hallituspuolue, mutta pääministeri on tullut Demokraattisesta puolueesta. LSAP on ollut myös yleensä mukana Kristillissosiaalisen kansanpuolueen muodostamissa hallituksissa. Toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta puolue on ollut oppositiossa vain neljästi vuosina 1959–1964, 1969–1974, 1979–1984 ja 1999–2004.

Claude Haagen erosi LSAP:n johdosta puolueen menetettyä kolme paikkaa lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa. Haagenin seuraajaksi valittiin Franz Fayot tammikuussa 2019. Edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 2013 istunut Fayot oli ainoa ehdokas puoluejohtajaksi. Hänen isänsä Ben Fayot oli myös toiminut LSAP:n johtajana vuosina 1985–1997.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue 

Luxemburgilaiset puolueet
Euroopan sosialidemokraattinen puolue