joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
RAO JeES Rossii

RAO JeES Rossii (täydelliseltä nimeltään RAO Jedinaja energetitšeskaja sistema Rossii, , ) oli Venäjän valtion hallitsema energiayhtiö, jolla oli monopoliasema sähkönjakelussa Venäjällä. Se tuotti 70 % sähköstä, 33 % lämmöstä ja omisti 96 % sähkönjakeluverkosta koko Venäjällä. Yhtiön osakekannasta yli puolet oli Venäjän valtion omistuksessa. Loppuosa oli pääasiassa eri rahoituslaitosten, kuten hollantilaisen finanssijätin ING (18 %) ja venäläisen öljy- ja kaasujätin Gazpromin pankin (10 %) hallintarekistereissä olevilla sijoittajilla.

Toiminta 

Venäjän sähkömarkkinoiden avautumisesta johtuen ja yhtiön monopoliaseman lakkauttamiseksi yhtiö on pilkottu useaksi itsenäiseksi yhtiöksi. Yhtiö aloitti järjestelyt vuoden 2007 kesällä irrottamalla WGC-5 ja TGC-5 -yksiköt omiksi holding-yhtiöikseen. Yhtiön osakkeenomistajat päättivät lokakuussa 2007 yhtiön uudelleenjärjestelystä ja pilkkomisesta. Yhtiö lakkasi olemasta 1. heinäkuuta 2008, kun se sulautui uuteen valtion sähköverkkoyhtiöön (ФСК, UES FGC, ). 

RAO JeES Rossii -yhtiötä on arvosteltu investointien vähäisyydestä. Yritys kasvatti vuoden 2005 kahden miljardin ruplan investointeja seuraavana vuonna 20 miljardiin ruplaan. Vuoden 2008 investoinneiksi on ilmoitettu 30 miljardia ruplaa. Venäjän sähkömarkkinoita suojaa ulkomaalaiskatto, jonka mukaan ulkomaalaisomistus ei saa ylittää 50 % alueellisissa sähköyhtiöissä.

Toiminta Suomessa 
RAO JeES Rossii -yhtiön sähkön viennistä puolet suuntautui Suomeen. 

Yhtiö leikkasi Suomen sähkönvientiä lyhyellä varoitusajalla talvella 2006. Syynä oli kovista pakkasista johtunut energian tarve Venäjällä.

Yhtiö oli aktiivisena osaomistajana United Power -yhtiössä, jonka tavoitteena oli rakentaa merikaapeli Venäjältä Suomen Kotkaan.  Hanke hylättiin ja United Powerin toiminta lopetettiin Suomessa vuonna 2007. Yhtiö haettiin konkurssiin vuonna 2008.

Kesällä 2007 Fortum myi osuuteensa Luoteis-Venäjällä toimivasta Lenenergo sähkönjakeluyhtiöstä. Ostajina olivat RAO JeES Rossii, VTB pankki ja I. D. E. Electricity Distribution Investments 1. Viimeksi mainitun nimen takana on Integrated Energy Systems. Sitä ennen myös Pietarin kaupunki oli ilmaissut mielenkiintonsa ostaa osuus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 RAO JeES Rossii-yhtiön internetsivut

Venäläiset energiayhtiöt
Venäläiset pörssiyhtiöt
Roger De Vlaeminck

Roger De Vlaeminck (s. 24. elokuuta 1947 Eeklo) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä. 

De Vlaeminck on maanmiestensä Eddy Merckxin ja Rik Van Looyn lisäksi ainoa pyöräilijä, joka on voittanut lajin kaikki viisi monumenttia: Milano–San Remon (1973, 1978, 1979), Flanderin ympäriajon (1977), Pariisi-Roubaix´n (1972, 1974, 1975, 1977), Liège-Bastogne-Liègen (1970) ja Lombardian ympäriajon (1974, 1976). Lempinimellä "Monsieur Paris-Roubaix” tunnettu De Vlaeminck sijoittui kyseisessä kilpailussa voittojensa lisäksi neljästi toiseksi, kerran kolmanneksi ja viidenneksi sekä kahdesti seitsemänneksi. 

De Vleaminck voitti suurista yhden päivän kilpailuista myös muun muassa Omloop Het Volkin (1969, 1979), La Flèche Wallonnen (1971), Züri-Metzgeten (1975), Pariisi-Brysselin (1981), Kuurne-Bryssel-Kuurnen (1970, 1971) sekä Milano-Torinon (1972, 1974).

Etappikilpailuista hän voitti Tirreno-Adriaticon kuudesti peräkkäin (1972-1977) ottaen kilpailussa kaikkiaan 15 etappivoittoa. Vuonna 1975 hän voitti Sveitsin ympäriajon kuuden etappivoiton myötä. Italian ympäriajon pistekilpailun De Vlaeminck voitti vuosina 1972, 1974 ja 1975  - kaikkiaan hän saavutti Giro d'Italiassa 22 etappivoittoa vuosina 1972-1979. Ranskan ympäriajossa hän voitti etapin vuonna 1970 ja Espanjan ympäriajossa 1984. Dunkerquen neljän päivän ajon De Vlaeminck voitti vuonna 1971.
 
De Vlaeminck on voittanut cyclocrossin maailmanmestaruuden sekä amatöörien (1968) että ammattilaisten (1975) kilpailussa. Hän on Belgian maantiepyöräilymestari vuosilta 1969 ja 1981.

Aiheesta muualla
 Saavutukset  

De Vlaeminck, Roger
De Vlaeminck, Roger
De Vlaeminck, Roger
Prestige (yhtye)

Prestige on suomalainen Tampereelta lähtöisin oleva speed/thrash metallia soittava yhtye. Prestige aloitti toimintansa vuonna 1987. Prestige julkaisi 1992 Parasites In Paradise -albumin ja vuoden 2007 huhtikuussa uuden kokoelma-albumin nimeltä Decades Of Decay, joka sisältää kahden levyn verran materiaalia vuosien 1988–1992 varrelta. Vuonna 2021 he julkaisivat neljännen albuminsa nimeltään Reveal the Ravage.

Yhtye esiintyi 15. elokuuta 2008 Jalometalli-festivaaleilla Oulussa. Vuonna 2009 yhtye nähtiin esiintymässä 5.–7. kesäkuuta Tampereella järjestettävässä Sauna Open Airissa.

Jäsenet 
 Aku Kytölä – laulu, bassokitara (1987–)
 Jan "Örkki" Yrlund – kitara (1988–)
 Ari "Arska" Karppinen – kitara (1987–)
 Tero Karppinen – rummut (1987–)

Diskografia

Studioalbumit

Kokoelma-albumit

Demot, EP't ja singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Prestigen viralliset kotisivut
 Prestige Poko Rekordsin sivuilla

Suomalaiset thrash metal -yhtyeet
Speed metal -yhtyeet
URPO-rata

URPO-rata on suunniteltu rataosuus, joka kulkisi Uudestakaupungista Rauman kautta Poriin. Rata rakennettaisiin nykyisen Uudenkaupungin radan jatkeeksi. Rata yhdistäisi Uudenkaupungin, Rauman ja Porin toisiinsa. Radan tarkoituksena olisi tukea Varsinais-Suomen ja Satakunnan rannikkokaupunkien elinkeinotoimintaa ja helpottaa liikkumista maakuntien sisällä.

Rata palvelisi pääosin tavaraliikennettä, mutta sillä voisi olla myös henkilöliikennettä. Vuonna 1995 laadittiin tarveselvitys rataa koskien. Ennuste tavaraliikenteelle välillä Uusikaupunki–Rauma olisi 1 180 000 tonnia vuodessa (josta muilta radoilta siirtyvän liikenteen osuus 370 000 tonnia vuodessa), välillä Rauma–Pori ennuste olisi 330 000 tonnia vuodessa (josta muilta radoilta siirtyvän liikenteen osuus 190 000 tonnia vuodessa). Ennusteen mukaan radalla kulkisi vuosittain 250 000–300 000 matkustajaa.

Tehdyn selvityksen jälkeen rata ei ollut kuljetustalouden näkökulmasta kannattava. Kannattavuus laskettiin tosin vain tavaraliikenteen näkökulmasta. Radan kannattavuutta lisäisi Pori–Haapamäki-radan osuuden Pori–Niinisalo uudelleenavaaminen.

Rata maksaisi yhteensä 219 miljoonaa euroa, josta osuuden Uusikaupunki–Rauma osuus olisi 112 miljoonaa euroa ja Rauma–Pori-osuuden osuus 107 miljoonaa euroa.

Rataosuus esiintyy edelleen varauksena seutukaavoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Etelä-Suomen rautatieliikenteen visiot 2005 > Hankekuvaukset

Ratasuunnitelmat Suomessa
Varsinais-Suomi
Satakunta
FileZilla

FileZilla on avoimeen lähdekoodiin perustuva alustariippumaton FTP-, SFTP- ja FTPS-muotoja tukeva tiedonsiirto-ohjelma. Ohjelma on äänestetty parhaaksi ohjelmaksi vuonna 2006 järjestetyissä SourceForge.net Community Choice Awardsissa.

Ohjelma on saatavilla Windowsiin, Linuxiin ja Mac OS X:een.

Ominaisuudet 
 Tuki palomuureille
 Tuki SOCKS4/5 ja HTTP1.1 proxylle
 SSL-suojatut yhteydet
 SFTP-tuki
 GSS-autentikointi ja suojaus käyttäen Kerberosta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 FileZillan virallinen sivusto 
 FileZilla Wiki

Linux-ohjelmat
Mac OS -ohjelmat
Windows-ohjelmat
Vapaat ohjelmistot
Tiedostonsiirto-ohjelmat
Candlemass (albumi)


Candlemass on Candlemassin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 2. toukokuuta 2005. Albumi voitti vuoden 2005 Ruotsin Grammy -gaalan hard rock -sarjan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Messiah Marcolin – laulu
 Mats Björkman – kitara
 Lars Johansson – kitara
 Leif Edling – basso, laulu
 Jan Lindh – rummut

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Blabbermouth: 8.5/10
 Imperiumi: 8½/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Candlemassin albumit
Ancient Dreams

Ancient Dreams on Candlemassin vuonna 1988 julkaistu kolmas studioalbumi.

Kappaleet

Kokoonpano 

Leif Edling – basso, laulu
Messiah Marcolin – laulu
Mats Björkman – kitara
Lars Johansson – kitara
Jan Lindh – rummut

Vuoden 1988 albumit
Candlemassin albumit
Astrid Kumbernuss

Astrid Kumbernuss (s. 5. helmikuuta 1970 Grevesmühlen) on saksalainen entinen kuulantyöntäjä, joka saavutti urallaan olympiavoiton sekä Euroopan- ja maailmanmestaruuksia.

Saavutukset

Aiheesta muualla

Saksalaiset kuulantyöntäjät
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Muulipeura

Muulipeura eli mustahäntäkauris eli mustahäntäpeura eli isokorvapeura (Odocoileus hemionus) on Pohjois-Amerikan länsiosissa elävä peuralaji. Se on samoin pohjoisamerikkalaisen valkohäntäpeuran lähin sukulainen. Muulipeura ja valkohäntäpeura kykenevät lisääntymään keskenään. Näiden kahden lajin välisiä risteymiä on joskus erehdytty pitämään omana lajinaan. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on mustahäntäkauris.

Ulkonäkö ja koko 
Muulipeura painaa 43-150 kg, keskimäärin noin 95 kg. Se on saanut nimensä suurista, muulin korvia muistuttavista korvistaan, sekä mustasta hännän päästä, joka erottaa sen valkohäntäpeurasta. Toisin kuin valkohäntäpeuralla, muulipeuran sarvet haarautuvat dikotomisesti, aina kahteen jokseenkin yhtä vahvaan haaraan. Vain uroksilla (hirvailla) on sarvet. Se kasvattaa uudet sarvet joka vuosi.

Levinneisyys 
Muulipeuroja elää koko Pohjois-Amerikan länsiosassa, Kaakkois-Alaskasta Kalifornian niemimaalle ja Luoteis-Meksikoon. Kanadassa ja Yhdysvalloissa levinneisyys ulottuu länsirannikolta Kalliovuorten yli läntiselle tasankoalueelle Saskatchewaniin, Nebraskaan, Kansasiin ja Teksasin länsiosaan asti. Argentiinassa ja Havaijin Kauain saarella muulipeura on ihmisen istuttama vieraslaji. Laji on elinympäristönsä suhteen hyvin joustava ja monin paikoin runsaslukuinen. Se elää niin metsissä, preerialla, aavikoilla kuin vuoristoissakin.

Alalajit 
Muulipeurasta on erotettu useita maantieteellisiä alalajeja, joiden tarkasta lukumäärästä ei olla aivan yksimielisiä. Näistä länsirannikon Odocoileus hemionus columbianus-alalajia kutsutaan yleisemmin 'mustahäntäpeuraksi' (), luoteista O. h. sitkensis-alalajia 'sitkanpeuraksi', ja muita 'muulipeuroiksi' (mule deer):

 Odocoileus hemionus hemionus (Kalliovuoret ja niiden itäpuolinen tasankoalue)
 O. h. californicus (Kalifornia)
 O. h. cerrosensis – cedrosinmuulipeura (Cedros Island Kalifornian niemimaan rannikolla; on ainoa uhanalainen alalaji)
 O. h. columbianus (rannikkoalue Brittiläisestä Kolumbiasta Pohjois-Kaliforniaan)
 O. h. eremicus
 O. h. fuliginatus (Kalifornia)
 O. h. inyoensis
 O. h. peninsulae (Kalifornian niemimaa)
 O. h. sheldoni (Tiburon Island, Kalifornianlahti)
 O. h. sitkensis (Kaakkois-Alaska, Brittiläisen Kolumbian saaristo- ja rannikkoalueet)

Lähteet 

Hirvieläimet
Juhan Smuul

Juhan Smuul (vuoteen 1954 Johannes Schmuul; 18. helmikuuta 1922 Muhu – 13. huhtikuuta 1971 Tallinna) oli virolainen neuvostokirjailija.

Smuulin ensimmäiset runot ilmestyivät 1940-luvulla. Vuonna 1951 hän liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäseneksi. Venäjäksi käännetty kokoelma Runoja ja runoelmia sai Stalin-palkinnon vuonna 1952. Smuul on kirjoittanut myös proosaa ja näytelmiä. Hänen tunnetuin teoksensa on matkasta Etelämantereelle kertova Jäätikkökirja (Jäine raamat, 1958), josta hänelle myönnettiin Lenin-palkinto vuonna 1961. Vuonna 1965 Smuul sai Viron SNT:n kansankirjailijan arvonimen.

Vuosina 1953–1971 Smuul oli Viron kirjailijaliiton hallituksen puheenjohtaja ja vuosina 1954–1971 yksi Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen sihteereistä. Hän toimi myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä. Vuonna 1971 perustettiin Smuulin nimeä kantava Viron SNT:n kirjallisuuspalkinto ja kirjailijan kotikylään avattiin hänestä kertova museo. Nykyisin rakennuksessa toimii Muhun museo.

Smuul aloitti poliittisena runoilijana mutta siirtyi huumoripitoiseen proosaan, jossa hän kuvasi kotisaarensa Muhun elämää.

Smuulin puoliso oli Debora Vaarandi.

Suomennetut teokset 
 Jäätikkökirja: antarktinen päiväkirja. Suom. Roy Širokov. Moskova: Edistys, 1964 (2. painos Moskova: Progress, 1981).
 Runoutta kahdella kielellä = Luulet kahes keeles, suomennokset Kulle Raig, Kadmirell 2011 (Runojen suomennokset Juhan Smuulin runojen käännöskilpailun satoa) ISBN 978-9949-9089-3-6

Runo
 Myrsky (Torm), suom. Pirkko Huurto, antologiassa Purje: merirunoutta neljällä kielellä, Helsinki: Otava 1980 ISBN 951-1-05866-5
 Novelli
 Pyhäkarin hukkuminen, novelli, suom. Raili Kilpi-Hynynen,  antologiassa Eestiläinen novelli, toim. Heino Puhvel, Tallinna, Perioodika 1979
Näytelmiä ja kunnelma
 Kippari-Jonni: laulunäytelmä (Kihnu Jonn ehk metskapten), suomentanut Eva Lille, TNL 1969
 Narrien laiva (Kihnu Jõnn) esitetty suomeksi 2018
 Tapahtui Saarenmaalla: 3-näytöksinen näytelmä, suom. Raili Kilpi-Hynynen, Helsinki: TNL [i.a.]
 Everstin leski eli Lääkärit eivät tiedä mitään, suom. Raili Kilpi-Hynynen,: monologi, Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1984: kuunnelma, Helsinki: Yleisradio 1968

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Virolaiset kirjailijat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Deon Hemmings

Deon Hemmings (s. 10. syyskuuta 1968 Saint Ann) on jamaikalainen entinen 400 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.

Hemmingsistä tuli ensimmäinen jamaikalainen naisolympiavoittaja Atlantassa 1996 uudella olympiaennätysajalla 52,82. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui aitamatkalla hopealle Irina Privalovan jälkeen sekä kuului Jamaikan hopeajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestijuoksussa yhdessä Sandie Richardsin, Catherine Scott-Pomelasin ja Lorraine Grahamin kanssa. Hänet valittiin Jamaikan vuoden naisurheilijaksi 1996 ja 2000.

Hemmings saavutti hopeaa Kansainyhteisön kisoissa Victoriassa 1994, pronssia Göteborgin MM-kilpailuissa 1995, hopeaa Ateenan MM-kilpailuissa 1997 sekä pronssia Sevillan MM-kilpailuissa 1999. Hän sai 4 × 400 metrin viestissä MM-pronssia 1997 ja -kultaa 2001, joskin kultamitalikilpailussa hän juoksi vain alkuerässä.

Hemmings vetäytyi kilpakentiltä vuonna 2003. 

Jamaikalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Jamaikalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Tokion yliopisto

Tokion yliopisto () on Kioton yliopiston ohella toinen Japanin tärkeimmistä yliopistoista. Siellä on kymmenen tiedekuntaa (oikeustieteellinen, lääketieteellinen, teknillistieteellinen, maataloustieteellinen, kielitieteellinen, luonnontieteellinen, taloustieteellinen, kasvatustieteellinen ja farmasian tiedekunta), ja noin 28 000 opiskelijaa, joista pari tuhatta ulkomaalaisia. Toiminta keskittyy viidelle kampusalueelle, joiden nimet ovat Hongo, Komaba, Kashiwa, Shirokane ja Nakano.

Yliopisto on perustettu 1877 yhdistämällä vanha lääketieteellinen oppilaitos ja länsimaistyylisiä oppiaineita. Nykyisin tärkeimmät tiedekunnat ovat luonnontieteet, laki ja kirjallisuus. Yliopiston nimi oli vuosina 1886–1947 Tokion keisarillinen yliopisto (東京帝國大學, Tōkyō teikoku daigaku), mutta toisen maailmansodan jälkeen palattiin alkuperäisen nimeen.

Lähteet 
 

Japanin yliopistot ja korkeakoulut
Tokio
Seulonnan keskeiset artikkelit
Scott Walker (jääkiekkoilija)

Scott Walker (s. 19. heinäkuuta 1973 Cambridge, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen NHL-jääkiekkoilija. Hän pelasi suurimman osan urastaan laitahyökkääjänä. 

Ennen NHL-debyyttiään Walker pelasi kaksi kautta OHL:n Owen Sound Platersin riveissä. Kaudeksi 1993–94 Walker siirtyi AHL:n Hamilton Canucksin paitaan. Siellä hän pelasi yhden kauden. Seuraavana kautena Walker siirtyi AHL:n Syracuse Crunchin joukkueeseen. Kesken kauden NHL-seura Vancouver Canucks nosti Walkerin edustusjoukkueeseensa. 11 ottelussa Walker teki tehot 0+1=1.

Koska debyytti NHL:ssä ei sujunut hyvin, niin Walker palasi takaisin Syracuse Crunchin riveihin. AHL:n playoffsien jälkeen Vancouver nosti Walkerin uudestaan joukkueeseensa. Tästä alkoi Walkerin NHL-ura. Vancouverissa Walker pelasi 3 kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Nashville Predatorsiin. Nashvillessa Walker pelasi 6 kautta. 

Kaudella 2003–04 Walker teki piste-ennätyksensä. 75 ottelussa tehot 25+42=67.

Työsulkukaudella 2004–05 Walker siirtyi OHASrin liigaan. Siellä hän pelasi kahdessa eri joukkueessa: Cambridge Hornetsissa ja Dundas Real McCoysissa. Työsulkukauden jälkeen Walker palasi Nashvilleen, jossa pelasi yhden kauden. Seuraavalla kaudella hän siirtyi Carolina Hurricanesiin. Maaliskuussa 2010 Walker kaupattiin Washington Capitalsiin, jossa pelasi loppukauden 2009–10.

Walkerin NHL-ura kesti 15 kautta. Hän aloitti joulukuussa 2010 valmentajauransa OHL-seura Guelph Stormin apulaisvalmentajana. Vain muutama viikko myöhemmin hänet nimettiin Stormin päävalmentajaksi.

Lähteet 

  Viitattu 31.7.2010
  Viitattu 31.7.2010
  Viitattu 31.7.2010

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat
Vancouver Canucksin varaamat pelaajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Debbie Flintoff-King

Debra Lee ”Debbie” Flintoff-King (s. 20. huhtikuuta 1960 Melbourne) on australialainen entinen 400 metrin aitajuoksija, lajin olympiavoittaja 1988.

Flintoff-King sijoittui kuudenneksi 400 metrin aidoissa Los Angelesin olympialaisissa 1984. Kahta vuotta myöhemmin hän voitti sekä 400 metrin sileän että aitamatkan Kansainyhteisön kisoissa Edinburghissa. Seuraavana vuonna hän voitti molempien lajien Grand Prix -mestaruuden. 

Soulin olympialaisissa 1988 Flintoff-King voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 53,17 siitä huolimatta, että oli vain vähän aiemmin kuullut sisarensa Noelinen kuolemasta.

Flintoff-King oli yksi vuoden 2000 olympialaisten avajaisissa olympiatulta Sydneyn stadionilla kantaneista viestinviejistä.   

Flintoff-King, Debbie
Flintoff-King, Debbie
Flintoff-King, Debbie
Flintoff-King, Debbie
WWE SmackDown! Here Comes the Pain

WWE SmackDown! Here Comes The Pain (japanissa Exciting Pro Wrestling 5) on THQ-yhtiön PlayStation 2:lle julkaisema ja Yuke'sin kehittämä vapaapainipeli. Se on kuuluu WWE SmackDown! -pelisarjaan.

Ominaisuudet 

Here Comes The Pain oli ensimmäinen Smackdown-peli, jossa oli Grappling System, Body Damage Meter ja taitojen kehittäminen. Pelissä myös nähtiin ensimmäisen kerran WWE Legendoja sekä Elimination Chamber ja Bra and Panties -pelimuodot. Peli oli toinen pelisarjassa, joka ei sisältänyt selostusta (WWF SmackDown! 2: Know Your Rolen lisäksi).

Here Comes The Pain on saanut hyviä arvosanoja pelilehdissä ja on onnistuneimpia pelejä pelisarjassa.

Rosteri 

Aktiivirosteri

Legendat

Areenat 

Viikoittaiset areenat
 SmackDown! (2 versiota, 1 avaamaton)
 RAW (2 versiota, 1 avaamaton)
 Sunday Night HEAT
 Velocity

Pay-per-view areenat
 Armageddon 2002
 Bad Blood 2003
 Backlash 2003
 Insurrextion 2003
 Judgment Day 2003
 No Mercy 2002
 No Way Out 2003
 Rebellion 2002 1
 Royal Rumble 2003
 SummerSlam 2002 1
 Survivor Series 2002
 Unforgiven 2002
 Vengeance 2002
 WrestleMania XIX 1

Backstage alueet
 Loading bay
 Locker room
 Parking lot
 Times Square 1
 Training room

1 Paikat voivat avata vain, jos olet pelannut kyseisellä alueella

Aiheesta muualla 
Viralliset
 WWE SmackDown! Here Comes the Pain Official Site 
 THQ.com: WWE SmackDown! Here Comes the Pain 
 THQ.de: WWE SmackDown! Here Comes the Pain 

yhteisöjä
 WWE SmackDown! Here Comes the Pain at IGN 
 WWE SmackDown! Here Comes the Pain  at GameSpot 
 WWE SmackDown! Here Comes the Pain at GameFAQs 

WWE 2K
Vuoden 2003 videopelit
Sebastian Sylvester

Sebastian Sylvester (s. 9. heinäkuuta 1980 Greifswald, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hänen valmentajansa oli Gertmut Schröder.

Ammattilaisura
Vuonna 2002 alkaneella ammattilaisurallaan 172-senttinen Sylvester otteli 40 kertaa (34–5–1). 2005 hän saavutti ensimmäisen kerran Euroopan nyrkkeilyliiton (EBU) mestaruustittelin kukistettuaan tuolloisen keskisarjan mestarin, Morrade Hakarin. EBUn mestaruusvyö säilyi hänellä kolmen ottelun verran, kesäkuuhun 2006 saakka, jolloin Amin Asikainen voitti hänet kahdeksannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester otti kuitenkin runsaan vuoden kuluttua revanssin, ja voitti Asikaisen  kotikentällään Zwickaussa kesällä 2007, teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester puolusti titteliään kolmesti Simone Rotoloa Francois Bastientiä ja Javier Castillejoa vastaan. Vuoden 2008 marraskuussa Sylvester kohtasi WBA liiton titteliottelussa Felix Sturmin joka on myös saksalainen. Sylvester hävisi kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen.

Vuoden 2009 helmikuussa Sylvester tyrmäsi Gaetano Nespron seitsemännessä erässä. Kamppailussa oli panoksena IBF-liiton international-vyö. Hän puolusti international-titteliään Lajuan Simonia vastaan täydet 12 erää kestäneessä ottelussa voitolla kaikin tuomariäänin.

19. syyskuuta 2009 Sylvester voitti IBF-liiton maailmanmestaruuden hajaäänituomiolla (111–116, 116–112, 115–113) Giovanni Lorenzolta. 

Sylvesterin piti kohdata Pablo Navascues tammikuun 30. päivänä mutta kamppailu peruuntui Navascuesin antaman positiivisen dopingnäytteen jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa

Saksalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Redwoodin kansallispuistot

Redwoodin kansallispuistot () sijaitsevat Yhdysvaltojen länsirannikolla, Kalifornian osavaltion pohjoisosassa. Yhdessä ne kattavat 45 500 hehtaarin kokoisen maa-alan, jonka sisällä kasvaa 45 prosenttia maailman jäljellä olevista punapuumetsistä. Punapuumetsien lisäksi puistoihin kuuluu preeriaa, viljelysmaata ja 60 kilometriä Tyynenmeren rantaviivaa. Puistoissa elää useita uhanalaisia lintu- ja kalalajeja kuten lohikaloja, stellerinmerileijona ja valkopäämerikotka.

Puistot ovat olleet Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kalifornian kansallispuistot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hannu Lauri

Hannu Juhani Lauri (s. 9. maaliskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.

Lauri on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisteatteriin sekä Jyväskylän, Turun ja Helsingin kaupunginteattereihin. Lauri toimi näyttelijäntyön professorina ja Tampereen yliopiston humanistisen tiedekunnan näyttelijäntyön laitoksen johtajana vuosina 1989–1993. Lukuisien merkittävien teatteriroolien, kuten Albert Camus’n ”Caligula” vuonna 1980 ja Juha Vakkurin ”Hertta ja Olavi” vuonna 2003, lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Jussi Pussi (1970), Meiltähän tämä käy (1973), Jäniksen vuosi (1977), Pedon merkki (1981), Hei kliffaa hei (1985), Jäähyväiset presidentille (1987) ja Isältä pojalle (1996). Lauri on voittanut elokuvasuorituksistaan Jussi-palkinnon kahdesti: elokuvasta Pedon merkki vuonna 1982 ja Jäähyväiset presidentille vuonna 1988.

Lauri julkaisi omakustanteena elämäkerran Toinen elämä vuonna 2020.

Hannu Lauri oli naimisissa dramaturgi Marja Louhijan kanssa 1968-1975 ja näyttelijä Hannele Laurin kanssa vuosina 1976–1994. Jälkimmäisestä avioliitosta on kaksi poikaa, Sami ja Tomi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Raila Kinnunen, Rakkaudeton lapsuus jätti jälkensä Hannu Lauriin Apu.fi 12.6.2022 (alun perin Eevassa)

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Hirviöallergiaa

Hirviöallergiaa () on lasten animaatiosarja, jonka on tuottanut Rainbow. Tarina kertoo hirviöitä näkevästä Zick-nimisestä pojasta ja hänen seikkailuistaan. Zickin lisäksi päähenkilöitä ovat Timothy, Bombo ja Elena. Sarjaa Zickin ja Elenan seikkailuista on tehty televisioon yksi tuotantokausi. 

Sarja on kummajaisten täyttämä seikkailukomedia, jossa hassunhauskat ja joskus ihan hirveätkin monsterit ilmestyvät 12-vuotiaan Zickin elämään. Kaikki eivät näe niitä, ainoastaan Zick ja muut erikoisvoimia saaneet hirviöiden kesyttäjät (käskynhaltijat). Heidän tehtävänään on laittaa ilkeät möröt kuriin. Tässä tehtävässä punnitaan rohkeus, ystävyys ja luottamus.

Sarja on jälkiäänitetty suomeksi MTV Juniori -kanavalla. Zickin ja ystävien perivihollinen on Magnacat ja myöhemmin Moog Magister ja Hector Sinistro.

Hirviöallergiaa ilmestyy myös sarjakuvalehtenä kerran kuussa.

Jaksoluettelo
House of Monsters (Monstereiden talo) 
Monster Pod Under Oldmill (Oldmillin monsteripalko) 
Cat In The Pot (Kadonneet kissat) 
The Monster Next Door (Naapurin monsteri) 
The Pyramid of the Invulnerable (Kuolemattomien pyramidi) 
Magnacat (Magnacat)
Pirates Hideout (Merirosvon piilopaikka) 
Terror in the Deep (Vedenalaista kauhua) 
Canned Monsters (Vangittu monsteri) 
Zick Vs. Zick 
The Ancient Armory (Muinainen ase-sali) 
Witches Village (Noitakylä) 
Mugalak! 
Family Reunion (Sukukokous) 
Claws (Kynnet) 
Bewitched Party (Kuokkivat noidat)
The Return of Magnacat (Magnacatin paluu) 
The General Inspector (Tarkastaja tulee taloon) 
The Haunted Skyscraper (Kummituspilvenpiirtäjä) 
Shoes for Bombo (Bombon kengät) 
The Skeleton Army (Luuranko armeija) 
The Secret Door (Salaovi) 
The Devourer (Nielaisija) 
The Last Tamer (Viimeinen käskynhaltija) 
The Great Escape (Suuri pako) 
The Horn of Kong (Kongin torvi) 
The Monsters Tamer (Hirviöiden kesyttäjä) bonusjakso suom. tekstitetty
 Lord of the Witches
 A Monster for Two
 The Dragon's Awakening
 Trust Me!
 A Kingdom for Bombolo
 The Fall of the Barrymore House
 Moog's Revenge
 Pirates of the Unicorn
 The Snowman
 The Island Rebels
 Milk and Biscuits
 Sinistro's Circus
 The Tamers' Tournament
 The Invisible Enemy
 Blackout
 The Great Champion
 Pandora's Box
 The Potion of Fear
 The Rebellion of the Shadows
 The Ghosts of the Forest
 The Bottomless Pit
 Show Must Go On
 Brother Vampire
 Back Home
 The House in the Swamp
 The Hundred and First Door

Animaatiosarjat
Lastenohjelmat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Italialaiset televisiosarjat
Rai:n televisio-ohjelmat
All That You Fear

All That You Fear on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen kahdeksas studioalbumi, vuodelta 2003. Albumi on nauhoitettu Anssi Kipon Astia-studiolla heinäkuussa 2003. Pitkäsoiton kuudes kappale, Suffer in Silence, on omistettu yhtyeen entiselle, edesmenneelle kitaristi Teemu "Somnium" Raimorannalle.

Pitkäsoiton toisesta kappaleesta, Armageddon Death Squadista, on tehty musiikkivideo.

Kappalelista

Kokoonpano
 Sluti666 – laulu
 Tuomio – kitara
 Onraj 9mm – kitara
 Arc v 666 – bassokitara
 Repe Misanthrope – rummut

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2003 albumit
Impaled Nazarenen albumit
Nikólas Tompázis

Nikólas Tompázis (, kansainvälisesti usein Nicholas Tombazis, s. 22. huhtikuuta 1968 Ateena, Kreikka) on kilpa-auton suunnittelija, joka on työskentellyt Formula 1:ssä vuodesta 1992 lähtien Benettonin, McLarenin ja Ferrarin talleissa. Tompázis valmistui vuonna 1989 insinööriksi Cambridgestä (the Trinity College in Cambridge). Aeronautiikan PhD-tohtoriksi hän väitteli vuonna 1992 Lontoossa (aeronautical engineering at Imperial College London).

Aerodynamiikka

Vuonna 1992 Tompáziksesta tuli Benettonin F1-tallin aerodynaamikko, ja hänet nimitettiin vuonna 1994 tallin aerodynamiikan johtajaksi. Kolme vuotta myöhemmin Tompázis siirtyi Scuderia Ferrarille ja hänestä tuli sekä aerodynamiikan johtaja että suunnitteluohjelman pääjohtajaja (CFD, Computanional Fluid Dynamics). CFD on tärkeä laskennallisen virtausdynamiikan ohjelmisto, mihin kilpailuissa ja testeissä kerätään todellisia mittaustuloksia analysointia varten. Yleensä kukin talli kehittää oman ohjelmiston eikä käytössä olevaa ohjelmistoa ole tavallisesti kaupallisesti saatavissa. CFD:n aineisto koostuu siis totetuneista mitatuista suureista eikä CFD:tä pidä sekoittaa erilaisiin mallinnusohjelmiin.

Vuonna 2004 Tompázis palasi takaisin McLarenille Englantiin, missä hän työskenteli vastaavissa tehtävissä ja nimettiin pääsuunnittelijaksi. Pari vuotta myöhemmin vuonna 2006 Tompázis palasi takaisin Ferrarille pääsuunnittelijaksi, mutta varsin pian Tompázis jätti Ferrarin 16. joulukuuta 2014. Kaudella 2016 Tompázis työskenteli Manor Racingin tallissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Grandprix.com

Autonsuunnittelijat
Elävät henkilöt
Formula 1 -tallien työntekijät
Kreikkalaiset henkilöt
Vuonna 1968 syntyneet
Johnny Van Zant

John Roy ”Johnny” Van Zant (s. 27. helmikuuta 1959 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen southern rock -laulaja. Hän on Lynyrd Skynyrd -yhtyeen alkuperäisen laulajan Ronnie Van Zantin sekä .38 Special -yhtyeen perustajan ja laulajan Donnie Van Zantin nuorin veli. 
Van Zantin ensimmäinen yhtye oli The Austin Nickels Band, jonka nimi myöhemmin muutettiin  The Johnny Van Zant Bandiksi. Sen ensimmäinen levytys oli No More Dirty Deals, joka luetaan Van Zantin soololevytykseksi. 

Hän on ollut Lynyrd Skynyrdin laulaja sen uudelleenkokoamisesta 1987 saakka.

Johnny Van Zant on myös julkaissut duettolevyjä veljensä Donnien kanssa. Brother To Brother (1998), Van Zant II (2001), Get Right With The Man (2005), My Kind of Country (2007).

Levytykset

Lynyrd Skynyrd
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Project Blue Book

Project Blue Book (suom. Projekti sininen kirja) oli Yhdysvaltain ilmavoimien ufotutkimusten sarja 1952–1969. Projektin tarkoitus oli selvittää, ovatko ufot uhka Yhdysvaltain kansalliselle turvallisuudelle, ja myös kerätä tieteellistä tietoa ufoista. Blue Bookin tieteellisenä neuvonantajana toimi tähtitieteen professori J. Allen Hynek.

Liikemies ja siviililentäjä Kenneth Arnold ilmoitti kesäkuussa 1948 nähneensä yhdeksän suurella nopeudella liikkuvaa objektia Mount Rainierin yläpuolella. Kun raportit Arnoldin kokemuksista levisivät ja käynnistävät ufoaallon, Yhdysvaltain ilmavoimat aloittivat 1948 havintojen tutkimisen, operaatio Signin. Nämä tutkimukset johtivat Project Blue Bookin perustamiseen vuonna 1952.

Project Blue Bookista tuli Yhdysvaltain hallinnon pitkäikäisin ufotutkimus. Seuraavien 17 vuoden aikana se keräsi 12 618 ufohavaintoa ja vastaavaa tapausta. Näistä yli 90 prosenttia luokiteltiin ”tunnistetuiksi”, eli havainnot selittyivät esimerkiksi tunnetuilla tähtitieteellisillä ilmiöillä tai ihmisen toiminnalla. Noin 700 tapausta jäi kuitenkin ”tunnistamattomiksi”. Ilmavoimat pyysivät vuonna 1966 toista komiteaa tutkimaan tarkemmin 59 ufohavaintoa. Edward Condonin johtama komitea julkaisi 1968 niin sanotun Condonin raportin. Se suositteli ilmavoimia lopettamaan ufotutkimukset, ja Project Blue Book lakkautettiinkin seuraavana vuonna.

Katso myös
 Ufoaalto
 Ufojen luokittelu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Project Blue Book -arkisto 
 Project Blue Book in FBI's FOIA reading room 

Ufot
1950-luku
1960-luku
Yhdysvaltain ilmavoimat
Katalonian ympäriajo

Katalonian ympäriajo () on Espanjan Kataloniassa järjestettävä UCI World Tour -sarjaan kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu. Kilpailu on jäjestetty perinteisesti toukokuussa, mutta vuonna 2010 ajankohta vaihtui maaliskuun loppuun. Se on toiseksi suosituin Espanjassa ajettava pyöräilyn etappikilpailu Espanjan ympäriajon jälkeen. Katalonian ympäriajo on monille ajajille tärkeä valmistautumiskilpailu Ranskan ympäriajoa ajatellen. 

Katalonian ympäriajo, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1911, on kolmanneksi vanhin maantiepyöräilyn etappikilpailu Ranskan ja Italian ympäriajojen jälkeen. Kilpailun menestyksekkäin ajaja on ollut Espanjan Mariano Cañardo seitsemällä voitollaan. Kilpailun voittaja saa 400 UCI World Tour -pistettä.

Voittajat
Lähde: Mémoire du cyclisme

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto 

UCI ProTour
Katalonian urheilu
Pyöräilykilpailut Espanjassa
Pane mua

Pane mua (alkuperäiseltä nimeltä Baise-moi) on ranskalainen vuonna 2000 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuva perustuu Virginie Despentesin samannimiseen romaaniin. Virginie Despentes myös ohjasi elokuvan Coralie Trinh Thin kanssa. 

Elokuvan pääosissa olivat Karen Lancaume ja Raffaëla Anderson. Elokuva aiheutti laajalti kohua väkivaltaisuutensa ja pornografiaa sisältävien kohtausten takia. Kohua lisäsi se että elokuva oli pääasiassa pornonäyttelijöiden tähdittämä. 

Elokuva kiellettiin tai sensuroitiin monissa maissa, Suomessa näytettiin leikkaamaton versio.

Juoni 

Elokuva kertoo Nadinesta (Karen Lancaume) ja Manusta (Raffaëla Anderson) jotka asuvat samassa pienessä eteläranskalaisessa kaupungissa. Nadine on osa-aikainen prostituoitu ja Manu osa-aikainen pornotähti.

Eräänä päivänä Manu joutuu ainoan ystävänsä kanssa kolmen miehen sarjaraiskaamaksi. Jonkin ajan kuluttua Manu paljastaa raiskauksen veljelleen, joka sekoaa täysin ja Manu tappaa hänet. Samaan aikaan Nadine riitaantuu huonetoverinsa kanssa ja tappaa hänet. Naiset tapaavat sattumalta kaupungilla ja lähtevät yhdessä automatkalle. Automatkan aikana naiset tappavat lisää ihmisiä ja harrastavat seksiä tuntemattomien kanssa. Lopulta Manu tapetaan ja Nadine murtuu ja päättää tappaa itsensä, mutta joutuu poliisien pidättämäksi ennen kuin ehtii tehdä sen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Elokuvan virallinen sivusto 

Ranskalaiset toimintaelokuvat
Ranskalaiset draamaelokuvat
Vuoden 2000 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset eroottiset elokuvat
Sick Puppies

Sick Puppies on Australian Sydneystä kotoisin oleva rock-yhtye. Yhtyeen perustivat laulaja-kitaristi Shimon Moore ja basisti Emma Anzai vuonna 1997 Mosmanin lukion musiikkiluokassa, jossa he huomasivat molemmat pitävänsä Silverchair-nimisestä poprock-yhtyeestä. Aluksi Shimon rummuissa ja Emma kitarassa he soittivat Green Daytä, Rage Against the Machinea ja Silverchairia. Lähes saman tien rumpuja tuli soittamaan Chris Mileski. Nykyisin rumpuja soittaa Mark Goodwin. He ovat olleet mm. Evanescencen lämmittelybändinä.

Jäsenet
Nykyiset
 Emma Anzai - bass, taustalaulu  (1997–) 
 Mark Goodwin - rummut, perkussiot, taustalaulu  (2003–) 

Entiset
 Chris Mileski - rummut  (1997–2003) 
 Shimon Moore laulu, kitara  (1997–2014)

Aikajana

Diskografia

Studioalbumit 
 Welcome to the Real World (2001)
 Dressed Up as Life (2007)
 Tri-Polar (2009)
 Connect (2013)
 Fury (2016)

Livealbumit 
 Live at House of Blues Cleveland (2011)

EP:t 
Dog's Breakfast (1999)
Fly (2003)
Headphone Injuries (2006)
Sick Puppies EP (2006)
Live & Unplugged (2010)
Polar Opposite (2011)

Aiheesta muualla 
Yhtyeen kotisivut

Australialaiset rockyhtyeet
Australialaiset metalliyhtyeet
Aimo Tepponen

Aimo Aatos Tepponen () oli suomalainen näyttelijä. 

Tepponen näytteli radiossa, teatterissa ja elokuvissa. Hän esiintyi muun muassa Edvin Laineen elokuvissa Täällä Pohjantähden alla, jossa hän esitti kansalaislehden toimittajaa, sekä Akseli ja Elina, jossa hän esitti kenttäoikeuden jäsentä Pajusta. Hänet nähtiin myös muutamassa Spede Pasasen elokuvassa.

Tepponen näytteli mm. Intimiteatterissa, Tampereen Teatterissa ja Radioteatterissa. Tepposen vaimo oli näyttelijä Inga-Liisa Laukka.

Filmografia 
Se alkoi sateessa (1953)
Varjostettua valoa (1962)
Yksityisalue (1962)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Miljoonaliiga (1968)
Kesyttömät veljekset (1969)
Leikkikalugangsteri (1969)
Akseli ja Elina (1970)
Pohjantähti (1973)
Uuno Turhapuro armeijan leivissä (1984)
Liian iso keikka (1986)

Aiheesta muualla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Sotilaspiiri

Sotilaspiiri (lyhenne Sp, joskus myös SP) oli vuosina 1932–1992 toiminut Suomen puolustusvoimien aluehallintoviranomainen. Sotilaspiirit perustettiin vuonna 1932, kun puolustusvoimat siirtyi alueelliseen liikekannallepanojärjestelmään. Tätä ennen liikekannallepanojärjestelmä oli perustunut joukko-osastojen suorittamaan joukkojen perustamiseen. Sotilaspiirit olivat sotilasläänien alaisia joukkoja, jotka sodan aikana olisivat muodostaneet alkuperäisessä suunnitelmassa rykmenttien esikunnat.

Ennen toista maailmansotaa sotilaspiirien alueet vastasivat suojeluskuntapiirien rajoja. Myös toiminta liikekannallepanossa perustui yhteistyöhön suojeluskuntien kanssa. Sodan aikana suojeluskunta- ja sotilaspiirit yhtyivät yhdeksi kotijoukkojen organisaatioksi, ja sodan päätyttyä suojeluskuntajärjestö lakkautettiin. Sotilaspiirit sen sijaan jatkoivat aiempia tehtäviään asevelvollisuusasioiden ja liikekannallepanojärjestelyiden parissa. Tässä tehtävässä ne toimivat vuoteen 1992 saakka, jolloin niiden tehtävät asevelvollisuusasioissa siirtyivät uusitulle sotilaslääniorganisaatiolle. Sodan ajan joukkojen perustamisvastuut siirtyivät sotilaslääneille ja joukko-osastoille.

Sotilaspiirien määrä oli ne lopullisesti lakkautettaessa 23 kpl.

Sanaa sotilaspiiri käytetään myös muissa yhteyksissä. Neuvostoliiton ja Venäjän federaation osalta sotilaspiiri tarkoittaa laajoja alueita käsittävää maantieteelistä aluetta, joka laajuudeltaan vastaa sotilasläänejä tai maanpuolustusalueita.

Kaunokirjallisessa mielessä sotilaspiirit eivät tarkoita valtion aluehallinnollista yksikköä, vaan sotilashenkilöitä, joilla voi olla järjestäytynyt mielipide käsiteltävään asiaan.

Rakenne
Kooltaan sotilaspiirit olivat suhteellisen pieniä, muun muassa Pohjois-Suomen sotilasläänin alueella toimivat Raahen, Kajaanin, Oulun, Kemin ja Rovaniemen sotilaspiirit. Oma sotilaspiiri sijaitsi aikanaan mm. Lieksassa, Haapamäellä, Kokkolassa, Seinäjoella ja Vaasassa. Uudenmaan sotilaspiiri jakautui Etelä- ja Itä-Uudenmaan sotilaspiireihin. Sotilaspiirin sijaintipaikkakunta oli tyypillisesti kauppala.

Sotilaspiirin hallintoyksikköä kutsuttiin sotilaspiirin esikunnaksi, esim. Vaasan Sotilaspiirin Esikunta (VaaSpE) ja Itä-Uudenmaan Sotilaspiirin Esikunta (IUudSpE).

Sotilaspiirin johdossa oli yleensä everstiluutnantin tai everstin arvoinen sotilas, 50-luvulla jopa kenraalimajuri.

Suomen entiset sotilaspiirit

Katso myös
Aluejärjestelmä

Lähteet

Suomen maavoimien historialliset joukko-osastot ja yksiköt
Antti Rytkönen

Antti Juhani Rytkönen (alun perin Anders Johan Rytkönen, 17. heinäkuuta 1870 Kuhmoniemi – 19. joulukuuta 1930 Huopalahti) oli suomalainen kirjailija. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra, lääninrovasti Aron Johan Rytkönen ja Natalia Wilhelmina o.s. Europaeus.

Rytkönen kirjoitti ylioppilaaksi 1892, valmistui filosofian kandidaatiksi 1897 ja filosofian maisteriksi 1900. Hän kierteli runonkeruumatkoilla Liperin kihlakunnassa 1893 sekä Uudellamaalla 1893 ja 1895. Runot julkaistiin SKVR:n niteissä. Rytkönen toimi Etelä-Pohjanmaan kansanopiston rehtorina Ilmajoella 1898-1899 sekä Lahden kansanopiston opettajana.

Perhe 

Puoliso: Olga Maria o.s. Söderman 1872-1943

Lapset:

Ahti Aarno Rytkönen 1899-1989 Leksikografi, lehtori, professori h.c.

Tapio Antero Rytkönen 1900-1973 Toimitusjohtaja (Oy Grahn Ltd ja Kalso Oy)

Unto Nyyrikki Rytkönen 1902-1994 Diplomi-insinööri

Marja-Maija Natalia Ouni, o.s. Rytkönen 1906-1986 Konttoristi

Teoksia 
 Lauluja.  Vihtori Alava, Helsinki 1900
 Pohjan neito: ooppera 3:ssa näytöksessä (4 kuvaelmaa); juonen keksinyt ja sommitellut L. N. Achte; libreton sepittänyt A. Rytkönen; musiikin säveltänyt Oskar Merikanto.  Fazer, Viipuri 1908
 Mesikämmenen mailla: satunäytelmä ja -kuvaelmia.  Otava 1918
 Marja-Maijan runokirja, kuvat leikannut Emil Cedercreutz.  Otava 1921
 Jaakon ja Kaisan hauska päivä.  Otava 1922
 Matin ja Maijan oma varis.  Otava 1922
 Matin ja Maijan kesäsatu.  Otava 1923
 Metsäpirtissä: satunäytelmä, kuvittanut Rudolf Koivu.  Otava 1923
 Honkaiset holvit ja siintävät sillat: Tarhalan talon lasten ilot keskellä kesän kukkeutta ja talven pakkasia, kuvittanut Rudolf Koivu.  Otava 1924
 Matin, Kaisun ja kissan retket, kuvittanut Rudolf Koivu  Otava 1926
 Maailman kaunein saari ja muita runotarinoita, kuvittanut Eeli Jaatinen.  Otava 1929
 Yksinäisyyden sävel: runoja.  Otava 1930

Käännöksiä
 Seitsemän sisarusta / Ethel S. Turner.  WSOY 1896
 Irlantilaisia satuja, suomeksi toimittanut Antti Rytkönen.  Otava 1912
 Luonnon satuja, kirjoittanut Carl Ewald; valikoinut ja suomentanut Antti Rytkönen. Kansanvalistusseura 1914
 Luostarin aarre, kirjoittanut E. Marlitt.  Karisto 1916
 Rakkauden voima: romaani / H. Courths-Mahler.  Minerva, Hämeenlinna 1920
 Timanttirosvoja takaa-ajamassa : seikkailukertomus pojille / Otto Eicke.  Otava 1924

Lähteet

Suomen kirjailijat tietokanta 
Helka WebVoyage - teosluettelo

Suomalaiset kirjailijat
Suomentajat
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Double You

Double You on italialainen vuonna 1985 perustettu yhtye, joka esittää elektronista musiikkia. Yhtye oli suosituimmillaan 1990-luvulla. Double You muistetaan erityisesti muiden yhtyeiden ja artistien hittikappaleiden coverversioista, joita olivat muun muassa Blondien "Heart of Glass" ja U2:n "With or Without You".

Yhtye teki läpimurtonsa vuonna 1992, jolloin sen kappale "Please Don’t Go" oli yksi vuoden soitetuimpia tanssihittejä. Sitä myytiin yli kolme miljoonaa kappaletta.

Diskografia

Albumit
 Megamix (1992)
 We All Need Love (1992)
 Who's Fooling Who (1993)
 The Blue Album (1994)
 Forever (1996)
 Heaven (1998)
 Perolas (2005)

Italialaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet
Hopon poppoo

Hopon poppoo () on Disneyn vuonna 1992–1993 valmistunut 79-osainen piirrossarja. Sarja perustuu Hopolan kaupungissa asustavan Hessu Hopon, hänen poikansa Mäksin ja heidän läheistensä elämänmenoon.

Sarjan hahmoja
 Hessu Hopo: sarjan päähenkilö, jolle tapahtuu välillä vaikka mitä. Hänellä on poika nimeltä Mäks, joka on kuudennella luokalla ystävänsä ja naapurinsa P.P.:n kanssa.

 Mäks Hopo: Hessun teini-ikäinen poika, joka on todella hyvä skeittailemaan. Mäks on luonteeltaan kekseliäs.

 Pekka: Hessun naapuri, jonka kanssa Hessulla menee joskus sukset ristiin. Hän keksii aina uusia liikeideoita rahan saamiseksi. Hän omistaa muun muassa Pekan Autohuone-nimisen käytettyjen autojen liikkeen ja huvipuiston. Hän on itsekäs ja ajattelee vain omaa etuaan.

 Petra: Pekan vaimo, joka suuttuu yleensä helposti esimerkiksi miehensä toheloinnista, yrittäen ensiksi esittää asiansa rauhallisesti, jos se ei tehoa niin hän selittää asian huutamalla. Hän toimii kodinhoitajana ja hän on ollut aiemmin töissä ikkunanpesijänä.

 P.P.: Pekan teini-ikäinen poika, joka on myös Maxin paras ystävä. 

 Pipsa / Papu: Pekan tytär, joka on todella vilkas. Hän on 4-vuotias ja hänellä on oranssit hiukset. Hän tahtoo aina tehdä sitä, mitä veljensä P.P.:kin saa tehdä.

Elokuvia
 Hopon poppoo (1995)
 Hessu Hopo – rampin rämäpää (2000)

Sarja Suomessa
Sarjaa on esitetty suomenkielisellä tekstityksellä MTV3-kanavalla 1990-luvun puolivälissä ja uusintana 2000-luvun alussa. Sarjaa on esitetty myös Toon Disney- ja Disney Channel -kanavilla. Nykyään sarjaa on alettu esittää Disney XD:llä, myös muita vanhoja sarjoja alettiin näyttää 8. elokuuta 2010 alkaen.

Suomessa julkaistut VHS-julkaisut
Sarjan jaksoja on julkaistu myös VHS-kasetteina suomenkielisellä puheella. 
 Hopon poppoo: Heitä voltti Hopo!
 Hopon poppoo: Isältä pojalle

Suomalaiset äänet

Katso myös 
 Luettelo animaatiosarjan Hopon poppoo jaksoista

Aiheesta muualla
 

Disneyn piirrossarjat
1990-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Jyrki Rahkonen

Jyrki ”Jykä” Rahkonen on suomalainen elokuvaäänittäjä ja äänisuunnittelija. Hän on äänittänyt useita suomalaisia elokuvia, kuten Lomalla (2000), Kahlekuningas (2002), Pahat pojat (2003), Vares – yksityisetsivä (2004), Matti (2006), V2 – Jäätynyt enkeli (2007), Tummien perhosten koti (2008) ja Dark Floors (2008). Suurin osa Rahkosen äänittämistä elokuvista on Solar Filmsin tuottamia.

Vuonna 2004 Rahkonen voitti Jussi-palkinnon Pahojen poikien (2003) äänisuunnittelusta. Hän oli ehdolla myös vuonna 2009 Tummien perhosten kodin (2008) äänisuunnittelusta.

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset elokuvaäänittäjät
Suomalaiset äänisuunnittelijat
Jussi-palkinnon saajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Jaakko Sahimaa

Jaakko Sahimaa (sukunimi vuoteen 1944 asti Varis) (27. huhtikuuta 1923, Keitele – 24. kesäkuuta 2005, Siilinjärvi) oli suomalainen kirjailija.

Sahimaan vanhemmat olivat pienviljelijä Viljami Fredrik Varis ja Saimi Maria Hämäläinen. Jaakko Sahimaa lähti jatkosotaan 17-vuotiaana vapaaehtoisena ja oli sodan ajan Rukajärven rintamalla. Sodan jälkeen Sahimaa toimi helluntaiherätyksen saarnamiehenä Hyrynsalmella. 1960-luvulla Sahimaa muutti Suomussalmelle, jossa syntyi suuri osa hänen kirjoistaan. Vuodesta 1988 Sahimaa asui Siilinjärvellä. Jaakko Sahimaan romaanista Konstaapelin yllättävä ratkaisu on juonta mukaillen tehty elokuva vuonna 2016. Elokuva on nimeltään Sakkeus, tule nopeasti!

Sahimaa oli naimisissa Aino Esteri Räsäsen kanssa vuodesta 1959 lähtien.

Teokset 
 Taivaallinen estejuoksu, kuvittanut Kirsti Liimatainen. Ristin voitto 1958
 Hän nosti minut. Ristin voitto 1966
 Juhannusseurat. Ristin voitto 1966
 Sirpit ristissä, romaani. Ristin voitto 1969, 2. uudistettu painos 1973, 3. painos. 1989
 Körttikuhilas, romaani. Ristin voitto 1970
 Syttyvuolteita. Ristin voitto 1970
 Kohennuskeppi, romaani. Ristin voitto 1971
 Suvun savut, romaani. Ristin voitto 1972
 Avaruusharava, romaani. Ristin voitto 1973
 Koljonvirran körttisoturi, romaani. Ristin voitto 1973
 Kirje Syväriltä, romaani. Ari-kustantamo, Saarijärvi 1975, 3. laajennettu painos. 1978, Kustannus V. Kiviojan laitos. Kokkola 1992
 Mottimestarin suurvoitto, kertomus. Ari-kustantamo, Saarijärvi 1975
 Taavetti Tiirikaisen talvisota. Ristin voitto 1975
 Vastarannan kiiski, romaani. Ristin voitto 1975
 Kultakeron veljesten karhunkierros. Ristin voitto 1976
 Sotimaton sotilas, romaani. Ristin voitto 1977
 Rannarin kettu se oli. Satukirja alle satavuotiaille. Ristin voitto 1979
 Nihkeronvaaran uudet tuulet, romaani. Ari-kustannus, Saarijärvi 1980
 Konstaapelin yllättävä ratkaisu, romaani. Päivä, Hämeenlinna 1985
 Majanmuutto, romaani. RV-kirjat 1985
 Avataan tästä. Runoja. RV-kirjat 1987.
 Itke itkusi, pihlajapuu, romaani. RV-kirjat 1987
 Pihlajapuu kukkii, romaani. Ristin voitto 1990, 2. painos 1990.
 Pihlajapuun morsiushuntu, romaani. RV-kirjat 1991, 2. painos 1992.
 Herätyshuuto rajalta, Pauli Savinaisen muistelmat.  RV-kirjat 1994

Lähteet 
 Kuopion kirjaston sivut 
 

Suomalaiset sotakirjailijat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Linda Zilliacus

Linda Elvira Zilliacus (o.s. Gyllenberg; s. 25. huhtikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin näyttelijän­suorituksensa on elo­kuvassa  Pahuus (2003), jossa hän näytteli nais­pää­osan.

Yksityiselämä 

Zilliacus on naimisissa näyttelijä Tobias Zilliacuksen kanssa, ja heillä on kolme lasta.

Filmografia 

 Stam1nan kappaleen ”Puolikas Ihminen” musiikki­video (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Free (Stonen albumi)

Free on keravalaisen metalliyhtye Stonen livelevy, joka julkaistiin vuonna 1992. Levyn tuottivat Mikko Karmila ja Stone.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet nauhoitettiin elo–syyskuussa 1992 Tavastialla, Lepakossa ja Rock-kinossa.

Kokoonpano 
 Janne Joutsenniemi – laulu, basso
 Roope Latvala – kitara
 Markku Niiranen – kitara
 Pekka Kasari – rummut

Lähteet

Vuoden 1992 konserttitallenteet
Stonen albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Vilma Espín

Vilma Espín Guillois (7. huhtikuuta 1930 – 18. kesäkuuta 2007) oli kuubalainen feministi, vallankumouksellinen ja Kuuban presidentin Raúl Castron vaimo vuodesta 1959. Hän perusti Kuuban naisten liiton vuonna 1960 ja toimi sen puheenjohtajana kuolemaansa saakka.

Vilma Espín syntyi Santiago de Cubassa varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä toimi lakimiehenä Bacardi-yhtiössä. Espín oli ensimmäisiä naisia Kuubassa, joka kouluttautui insinööriksi. Hän jatko-opiskeli vuonna 1955 Yhdysvalloissa MIT:ssä.

Palattuaan Kuubaan 1956 Vilma Espín tutustui Frank Paísiin, joka johti Fulgencio Batistan hallitusta vastustavaa liikettä llanolla (’tasangoilla’, eli kaupungeissa). Espín auttoi järjestämään aseellisia välikohtauksia samaan aikaan, kun Fidel Castron johtamat 26. heinäkuuta -liikkeen sissit tekivät maihinnousun Granmalla. Espín liittyi pian Sierra Maestran kapinallisiin ja tutustui Raúl Castroon, jonka rinnalla hän taisteli käyttäen sissinimeä "Deborah". Hän toimi myös sissien tulkkina kansainväliselle lehdistölle, sillä hän puhui englantia sujuvasti.

Toukokuussa 1959, neljä kuukautta vallankumouksen voiton jälkeen, Vilma Espín meni naimisiin Raúl Castron kanssa Havannassa. Vuonna 1965 hänet nimitettiin Kuuban kommunistisen puolueen keskuskomitean jäseneksi. Häntä pidettiin vuosia Kuuban epävirallisena "ensimmäisenä naisena", koska Fidel Castro oli eronnut ja koska hänen roolinsa vallankumouksessa ja naisasialiikkeessä myös Kuuban rajojen ulkopuolella oli niin näkyvä ja pitkäkestoinen. Méxicossa kansainvälisen naisten vuoden konferenssissa 1975 Espín totesi: ”Naiset ovat osa kansaa, ja ellemme politisoidu, emme voi muuttaa mitään.”

Tunnustuksia
Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1977

Lähteet 

Kuubalaiset poliitikot
Feministit
Valtionpäämiesten puolisot
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet