Patriarkka

Patriarkka (< kreikan kielen sanoista pateer, 'isä' ja arkhee, 'ensimmäinen') tarkoittaa perusmerkitykseltään miestä, joka käyttää perhekunnassaan ylintä valtaa. Sanan merkitys on kuitenkin laajentunut erityisesti juutalaisuudessa ja kristinuskossa. Abrahamia, Iisakia ja Jaakobia kutsutaan kolmeksi patriarkaksi, jolloin korostetaan heidän perustavaa asemaansa ja merkitystään juutalaisuuden historiassa.

Kristinuskossa suurten kirkkokuntien ylimpiä piispoja ja johtajia kutsutaan myös patriarkoiksi. Patriarkka johtaa omaa patriarkaattiaan. Historialliset viisi vanhaa patriarkaattia olivat samalla varhaiskirkon viisi merkittävintä kristinuskon keskusta. Nämä viisi vanhaa patriarkaattia ovat (keskuspaikkojensa mukaisesti):
 Rooma
 Konstantinopoli
 Aleksandria
 Antiokia
 Jerusalem

Patriarkaateilla on kirkon sisällä itsehallinto, eivätkä patriarkat yleensä ole käyttäneet tuomiovaltaa toistensa alueilla. 

Rooman piispaa pidettiin vanhastaan arvoltaan ensimmäisenä ja vuonna 381 Konstantinopolissa pidetty toinen ekumeeninen kirkolliskokous päätti, että Konstantinopolin piispalla oli kunniasija toisena Rooman piispan jälkeen, koska Konstantinopoli on ”Uusi Rooma”, valtakunnan pääkaupunki. Asiaa käsitteli myös Khalkedonin kirkolliskokous kiistellyssä 28. kaanonissaan vuonna 451. 500-luvun alussa Konstantinopolin patriarkka sai arvonimen ekumeeninen patriarkka eli koko valtakunnan patriarkka. Vastaavasti Rooman patriarkaatin johtajan arvonimenä on paavi ja  Aleksandrian patriarkaatin piispalla on sekä paavin että patriarkan arvonimet. Antiokiassa ja Jerusalemissa on molemmissa patriarkka. 

Edellä mainittujen vanhojen patriarkaattien ohella ortodoksisessa maailmassa on eräitä autonomisia kirkkoja, joiden johtajan arvonimi on patriarkka: nämä niin sanotut uudet patriarkaatit ovat Moskovan ja koko Venäjän patriarkaatti, Serbian patriarkaatti, Romanian patriarkaatti, Bulgarian patriarkaatti, ja Georgian patriarkaatti. 

Katolisessa kirkossa patriarkka on muutaman hiippakunnan piispan kunnianimitys. Vuoteen 2005 paavi käytti arvonimiensä joukossa myös titteliä ”lännen patriarkka”. Vuonna 2006 paavi Benedictus XVI kuitenkin luopui siitä, koska osa ortodokseista oli pitänyt arvonimeä loukkaavana. Tämän jälkeen ainoastaan neljällä katolisen kirkon arkkipiispalla on patriarkan titteli:

 Fouad Twal, Jerusalemin latinalainen patriarkka 
 José da Cruz Policarpo, Lissabonin patriarkka 
 Angelo Scola, Venetsian patriarkka 
 Filipe Neri António Sebastião do Rosário Ferrão, Itä-Intian patriarkka.

Periaatteessa myös Länsi-Intian patriarkan arvo on vielä olemassa, mutta asemaa ei ole täytetty vuoden 1963 jälkeen. Tämä erosi toisista patriarkan arvoista siinä, ettei sitä ollut sidottu tiettyyn arkkipiispanistuimeen. Yleensä arvonimen sai Espanjan armeijan kenttäpiispa.

Vuoteen 1964 käytössä olivat myös Konstantinopolin, Aleksandrian ja Antiokian latinalaisten patriarkkojen arvot. Nämä olivat kuitenkin lähinnä nimellisiä.

Heistä on erotettava kolme Rooman kirkon yhteen unioitua Idän kirkkoa, joiden johtajat myös käyttävät patriarkan arvonimeä. Heille kyseessä ei ole pelkkä arvonimi, vaan he ovat paikalliskirkkojensa johtajia, jotka tosin tunnustavat paavin yliherruuden. Näitä Idän patriarkkoja on kolme: Antiokian syyrialais-katolilaisen kirkon patriarkka, Antiokian maroniittikirkon patriarkka ja Aleksandrian koptikirkon patriarkka. Näiden virkojen haltijoilla on Rooman kirkon kardinaalikollegiossa yleensä kardinaalipiispan arvo.

Mormoneilla patriarkka vastaa evankelistaa.

Aiheesta muualla 

 Eastern Patriarchates. 

Kirkolliset virat
Uskonnolliset ammatit
Seulonnan keskeiset artikkelit