joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kinapriili

Kinapriili (C25H30N2O5) on peptidomimeetti eli peptidejä matkiva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu niin kutsuttuihin ACE-estäjiin ja sitä käytetään lääkkenä korkean verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoidossa.

Fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa kinapriili on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee metanoliin. Kinapriili on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa on +14,5°.

Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet
Kinapriilin kehittivät vuonna 1986 Warner-Lambert Companyn tutkijat ja sitä markkinoi Pfizer. Yhdiste itsessään on fysiologisesti lähes tehoton aihiolääke. Ihmisen elimistössä se metaboloituu nopeasti maksan esteraasientsyymien vaikutuksesta aktiiviseksi dihappometaboliitiksi kinaprilaatiksi. Kinapriilia käytetään, koska aktiivinen metaboliitti kinaprilaatti on huonosti elimistöön imeytyvä aine, kun taas kinapriilin biosaatavuus ja imeytyvyys on hyvä. Kinaprilaatti sitoutuu angiotensiinikonvertaasiin ja estää sen toiminnan. Angiotensiinikonvertaasin inhibitoituessa angiotensiinin pilkkoutuminen pienemmiksi peptideiksi, jotka kohottavat verenpainetta supistamalla verisuonia, vähenee ja myös verisuonia laajentavan peptidin bradykiniinin hajoaminen vähenee ja tämä myös alentaa verenpainetta.

Kinapriilia voidaan käyttää korkean verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoitamiseen. Tyypillisesti kinapriilia käytetään hydrokloridisuolana. Yhdistettä voidaan käyttää yhdessä esimerkiksi diureettien kuten hydroklooritiatsidin kanssa.

Haittavaikutukset
Tyypillisimpiä kinapriilin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat pääkipu, kuiva yskä ja väsyneisyyden tunne.

Synteesi
Kinapriilin synteesin lähtöaine on alaniinin tert-butyyliesteri, joka reagoi etyyli-2-bromi-4-fenyylibutanoaatin kanssa muodostaen alkyloidun alaniinijohdannaisen. Seuraavassa vaiheessa alaniinin karboksyyliryhmän suojaryhmänä toiminut tert-butyyliesteri hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa ja vapautuneen karboksyyliryhmän ja (S)-1,2,3,4-tetrahydroisokinoliini-3-karboksyylihapon tert-butyyliesterin aminoryhmän välille muodostetaan peptidisidos disykloheksyylikarbodi-imidin ja hydroksibentsotriatsolin katalysoimana. Viimeinen vaihe on isokinoliinikarboksyylihapporyhmään liittyneen esterin hydrolyysi suolahapon avulla ja tuotteeksi saadaan kinapriilin hydrokloridisuola.

Lähteet

ACE-estäjät
Miloš Jojić

Miloš Jojić (s. 19. maaliskuuta 1992) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Hän on pelannut myös Serbian maajoukkueessa.

Seurajoukkueura

Alkuvuodet 
24.tammikuuta 2012 Jojić allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Partizaniin, mutta jäi loppukauden ajaksi lainalle FK Teleoptikiin. Teleoptikissa hän teki 14 maalia 60 ottelussa.

Partizan 
15.syyskuuta 2012 Jojić pelasi ensimmäisen ottelunsa Partizanissa, ja teki heti maalin Hajduk Kulan verkkoon. 18.toukokuuta Jojić iski voittomaalin vapaapotkusta Red Star Belgradea vastaan, ja varmisti joukkueelleen kuudennen peräkkäisen mestaruuden.

Borussia Dortmund 
31.tammikuuta 2014 Jojić allekirjoitti neljän ja puolen vuoden sopimuksen Borussia Dortmundiin noin kahden miljoonan punnan siirtosummalla. Jojić debytoi Bundesliigassa 15.helmikuuta Eintracht Frankfurtia vastaan. 17 sekunnin jälkeen hän sai ensimmäisen kosketuksen palloon, ja teki ensimmäisen maalinsa. Maali oli kaikkien aikojen nopein debytantin tekemä maali Bundesliigassa.

Maajoukkueura 
Jojić pelasi Serbian maajoukkueessa alle 19-vuotiaiden EM-Kisoissa vuonna 2011, jossa hän onnistui tekemään maalin ensimmäisessä ottelussa Turkkia vastaan. Jojić debytoi aikuisten maajoukkueessa 11.lokakuuta 2013 Japania vastaan pelatussa ystävyysottelussa, jossa hän teki myös ensimmäisen maalinsa lisäajalla.

Uran tilastot

Lähteet 
Elite prospects

Serbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Baradla-Domican luolat

Baradla-Domican luolat ovat luolasto, joka sijaitsee suurimmalta osaltaan Unkarissa ja osittain Slovakiassa. Unkarin puoleinen osa on Aggtelekin kansallispuiston alueella. Luolasto on kaikkiaan 25 km pitkä ja se on karstista muodostunut kalkkikiviluola, jossa on tippukiviä. Sen muodostuminen nykyiseen muotoonsa alkoi kaksi miljoonaa vuotta sitten. Se on Keski-Euroopan suurin maan alapuolella oleva luolasto.  Luolasto kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Baradla-Domican luolastossa on kolme kerrosta ja luolia on kaikkiaan 700. Luolastossa on kaksi aukkoa, joita on kutsuttu Baradlaksi ja Domicaksi. Näiden väliossä virtaa Styxvirta ja ne johtavat lopulta yhteen luolaan, joka on nimeltään Baradla  Baradlan sisäänkäynti on Unkarin puolella ja Domican sisäänkäynti Slovakian puolella. Slovakian puolella luolaston ympäristössä on myös kansallispuisto. Domican luola alkoi muodostua Triaskaudella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://whc.unesco.org/en/list/725 
 http://amp/hu/en/menu/site/show/15/baradla_cave 
 http://slovakia.travel/en/domica-cave  

Unkarin maantiede
Slovakian maantiede
Aljaksandr Tšarvjakou

Aljaksandr Tšarvjakou () eli Aleksandr Tšervjakov ( (8. maaliskuuta 1892– 16. kesäkuuta 1937) oli poliitikko ja valtiomies Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan alkuvuosina. 

Hän toimi Valko-Venäjän SNT:n pääministeriä vastaavassa tehtävässä vuosina 1920-1924 ja valtionpäämiehen asemassa vuosina 1922–1937. 

Yhtenä varhaisen Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana hänellä oli myös osa jaetusta Neuvostoliiton valtionpäämiehen asemasta vuosina 1924–1937. Tšarvjakou menehtyi vuonna 1937. On syytä huomata, että käytännössä kaikki Neuvostoliiton jaetun valtionpäämiehen tehtävässä olleet, muita neuvostotasavaltoja kuin Venäjän SFNT:aa edustaneet toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajat saivat surmansa tai tapettiin stalinistisen valtionterrorin huippuvuosina 1937-1938.

Elämän alkuvuodet ja Valko-Venäjän SNT:n synty
Aljaksandr Tšarvjakou syntyi valkovenäläiseen talonpoikaisperheeseen Venäjän keisarikunnan Minskin kuvernementissä 8. maaliskuuta 1892 (25.2.1892). Koulunsa jälkeen sai vuonna 1909 kansallisen luvan opettajan tehtävään. Työskenteli tämän jälkeen Vilnan kuvernementissä. Valmistui Vilnan pedagogisesta instituutista 1915. Kutsuttiin armeijaan. 

Liittyi toukokuussa 1917 kommunistiseen puolueeseen. Helmikuun vallankumouksen 1917 jälkeen osallistui Valko-Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen käynnistämiseen; tämä pohjautui valkovenäläiseen osaan Venäjän kommunistisesta puolueesta (РКП). Vuosina 1918–20 Valko-Venäjän asioiden komissaari Neuvosto-Venäjän hallitusta vastaavassa Kansankomissaarien neuvostossa (Sovnarkom). Osallistui Valko-Venäjän SNT:n perustamiseen. Osallistui puna-armeijan länsirintaman poliittiseen työhön.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kak ubivali "vsebelorisskogo staroty"  (tut.by)
 ЦЕНТРАЛЬНЫЙ ИСПОЛНИТЕЛЬНЫЙ КОМИТЕТ СОЮЗА СОВЕТСКИХ СОЦИАЛИСТИЧЕСКИХ РЕСПУБЛИК (ЦИК СССР)  
 СССР: Главы государства: 1922-1991   (praviteli.org)

Valkovenäläiset poliitikot
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Unturned

Unturned on zombieaiheinen indie-videopeli, jonka on kehittänyt Nelson Sexton. Tavoitteena pelissä on kerätä tavaroita ja selviytyä zombeja vastaan. Peli on saatavilla ilmaiseksi Steamista.

Unturned käyttää samanlaista palikkamaista grafiikkatyyliä kuin Minecraft tai Terraria.
Pelillisesti sen inspiraatiot ovat DayZ-tyylisissä peleissä. Tavoitteena on selvitä zombien valloittamalla Prince Edwardin saarella.

Pelissä on myös tavaroiden ja rakennusten rakentelusysteemi. Päivityksissä peliin on lisätty uusia aseita, eläimiä, ruokia, rakennuksia, uusia zombeja ja VR-tuki.
Pelissä on käytössä kulkuneuvoja joita ovat esimerkiksi autot, lentokoneet/helikopterit, veneet.

Pelissä on myös areena-pelitila (Battle royale), jossa pelaajat ovat pienenevällä alueella ja yrittävät selvitä kuolematta, arenamodessa ei ole zombeja. Pelissä on myös horde mode jossa pelaajan pitää selvitä zombilaumoja vastaan. Siinä voi myös ostaa aseita ja muita hyödyllisiä tavaroita tarvittaessa.

Peliin on myös lisätty karttaeditori jossa voi itse tehdä karttoja, jotka voi julkaista workshopissa.

Sexton oli 16-vuotias julkaistessaan pelin Steamissä vuonna 2014. Parissa vuodessa pelin oli ladannut 24 miljoonaa käyttäjää, ja se oli Steamin kolmanneksi ladatuin peli. Ainut rahastuskeino on viiden dollarin kertamaksu, jolla pääsee erikoisservereille, saa ainutlaatuisia vaatteita ja kullattuja aseita.
Vielä vuonna 2021 peli on Steamin sadan pelatuimman pelin joukossa yli 60000 yhtäaikaisella pelaajalla.

Viitteet

Verkkomoninpelit
Linux-pelit
Windows-pelit
Mac OS -pelit
Folgefonna

Folgefonna on yhteisnimitys kolmelle jäätikölle, Hordalandin läänissä, Länsi-Norjassa. Yhteispinta-alaltaan 207 km2 laajaan Folgefonnaan kuuluu kolme toisistaan erillistä lakijäätikköä Folgefonnan niemimaalla, Hardangerinvuonon ja Sørfjordenin välissä. Jäätiköistä eteläisin Søndre Folgefonna (167 km2) on pinta-alaltaan Manner-Norjan kolmanneksi suurin.

Folgefonnan osat

 Nordre Folgefonna, pohjoisin jäätikkö on pinta-alaltaan 26 km2
 Midtre Folgefonna, keskimmäinen jäätikkö on pinta-alaltaan 11 km2
 Søndre Folgefonna, eteläisin jäätikkö on 167 km2 laaja ja siten Manner-Norjan kolmanneksi suurin

Aiheesta muualla

Norjan jäätiköt
Hordalandin lääni
Batkivštšyna

Yleisukrainalainen liitto "Batkivštšyna" (, myös Isänmaa) on Julija Tymošenkon johtama ukrainalainen puolue. Se on perustettu 1999.

Lokakuun 2014 parlamenttivaaleissa puolue sai 5,68 prosentin ääniosuuden ylittäen kuudenneksi suurimpana poliittisena puolueena viiden prosentin valtakunnallisen äänikynnyksen. Se sai 19 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin. Puolue oli nousemassa myös Ukrainan viiden puolueen hallituskoalitioon.

Historiaa ja vaaleja 

Tymošenko on johtanut puoluetta sen toisesta puoluekokouksesta, joulukuusta 1999 lähtien. Vuonna 2002 puolue muodosti Julija Tymošenkon ryhmittymä -vaalilistan, johon kuuluivat myös Tasavaltalaispuolue "Sobor" ja Ukrainan sosiaalidemokraattinen puolue ja Ukrainan konservatiivinen tasavaltalaispuolue. Lista sai 7,24% äänistä ja sijoittui neljänneksi. 

Vuoden 2004 presidentinvaaleissa Batkivštšyna tuki Viktor Juštšenkoa. Sen aktivistit osallistuivat aktiivisesti Oranssiin vallankumoukseen. Tymošenkosta tuli pääministeri ja Oleksandr Turtšynov nimitettiin Ukrainan turvallisuuspalvelun (SBU) johtajaksi.

Puolueeseen liittyi vuonna 2005 Mihail Brodskyin Jablaka-puolue. Brodskyi kuitenkin erosi kannattajineen 2007 ja perusti uuden puolueen. Myöhemmin samana vuonna Bogdan Gubskyin Yhtenäinen Ukraina liittyi puolueeseen. 

Vuoden 2006 vaaleissa Julija Tymošenkon ryhmittymään kuului Batkivštšynan lisäksi vain Ukrainan sosialistinen puolue. Lista sai 22,3 % äänistä.

Vuoden 2007 ennenaikaissa vaaleissa puolue sai 30,7 % äänistä ja sijoittui toiseksi. Tymošenkosta tuli uudelleen pääministeri. Hän oli myös ehdokas vuoden 2010 presidentinvaaleissa.

Vuosina 2011–2012 puolueblokit olivat kiellettyjä. Kansan itsepuolustus -puolue liittyi Batkivštšynaan joulukuussa 2011. 

Vuoden 2012 vaaleihin Batkivštšyna muodosti liiton johon kuuluivat Uudistusten ja järjestyksen puolue, Ukrainan kansanliike (Ruh), Arseni Jatsenjukin Muutosrintama, Ukrainan puolesta, Kansan itsepuolustus, Kansalaiskanta (, entinen Mahtava Ukraina) ja kristillissosiaalinen puolue. Ukrainan sosiaalidemokraattinen puolue erotettiin ryhmittymästä koska sitä syytettiin yhteistyöstä hallituksen kanssa. Yhteislistan nimeksi tuli Yhdistynyt oppositio - Isänmaa, ja se keräsi 25,6 % äänistä.

Uudistusten ja järjestyksen puolue ja Muutosrintama liittyivät myöhemmin Batkivštšynaan.

2014 ylimääräiset parlamenttivaalit
Vuoden 2014 ylimääräisissä parlamenttivaaleissa puolueen kannautus romahti 5,68 prosenttiin, mutta se ylitti yhä viiden prosentin valtakunnallisen äänikynnyksen. Puolue sai yhteensä 19 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin. Edustajista 17 kertyi puoluelistan saaman valtakunnallisen kannatuksen kautta. Lisäksi kaksi kansanedustajaa voitti paikan vaalipiiristään.

Katso myös
 Nadija Savtšenko

Lähteet

Euroopan kansanpuolue
Ukrainalaiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Inarin seurakunta

Inarin seurakunta () on Inarissa Lapissa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Lapin rovastikuntaan ja Oulun hiippakuntaan. Seurakunnassa oli vuoden 2013 lopussa noin 4 600 jäsentä ja henkilöstöä on vajaa kaksikymmentä. Kirkkoherrana toimii kesäkuusta 2015 lähtien Tuomo Huusko.

Laaja alue, monta kieltä 
Inarin seurakunta on perustettu vuonna 1881, ja se on toiminta-alueensa perusteella Suomen suurin, noin 17 000 neliökilometriä. Seurakunnassa puhutaan suomen lisäksi inarin- ja pohjoissaamea.

Seurakunnan henkilöstöön kuuluu saamelaispappi, joka työskentelee koko saamelaisten kotiseutualueella. Alue kattaa Inarin, Utsjoen ja Enontekiön kunnat ja Sodankylän kunnasta Lapin paliskunnan alueen. Seurakunnalla on myös saamelaisdiakonissa, joka Inarin lisäksi työskentelee Vuotsossa Sodankylässä.

Seurakunnan toimitilat 
Seurakunnalla on neljä kirkkoa.
 Pielpajärven erämaakirkko (1760), käytössä lähinnä juhannuskirkkona ja vihkikirkkona kesäisin
 Inarin saamelaiskirkko (1952), talvisodassa tuhoutuneen kirkon tilalle rakennettu
 Ivalon kirkko (1966), seurakunnan pääkirkko
 Saariselän tunturikappeli (1996)

Kirkkojen lisäksi on seurakuntatalo Inarin kirkonkylällä ja leirikeskus. Seurakunnalla on hautausmaat Inarissa ja Ivalossa. Molemmat ovat niin sanottuja metsähautausmaita, erillään kirkoista. Sankarihaudat ovat Ivalon hautausmaalla ja Inarin kirkon vierellä. Inarin hautausmaalla on kullankaivajien hautausmaa-alue. Saariselän kappelin vierellä on uurnalehto.

Papisto 
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Inarin kappeliseurakunnan kappalaisina ja Inarin seurakunnan kirkkoherroina:

Inarin kappeliseurakunta 
 1838–1847: kappalainen Josef Vilhelm Durchman
 1848–1856: kappalainen Per Gustaf Ferdinand Hornborg
 1857–1860: kappalainen Edvard Vilhem Borg
 1861–1864: kappalainen Anders Abraham Favorin
 1867–1868: kappalainen Evert Brynolf von Konow
 1870–1876: kappalainen Kristian Kekoni
 1876–1879: kappalainen Natanael Kulhanen
 1882–1888: kappalainen Viktor Alfred Virkkula

Inarin seurakunta 
 1888–1898: kirkkoherra Mats Hinkula
 1899–1914: kirkkoherra Lauri Itkonen
 1916–1923: kirkkoherra Jalmari Tela
 1923–1942: kirkkoherra Tuomo Itkonen
 1942–?: kirkkoherra Mauno Verner Aho

Tunturipapin viran lakkautus 
Joulukuussa 2012 Inarin kirkkovaltuusto päätti lakkauttaa Inarin tunturipapin viran taloudellisesti syistä. Oulun hiippakunnan tuomiokapituli irtisanoi tunturipapin syyskuussa 2013. Monet seurakuntalaiset vastustivat viran lakkauttamista, ja erosivat protestiksi kirkosta eroakirkosta.fi-palvelun kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Inarin seurakunnan www-sivut 

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Inari
Jeesuksen ihmeteot

Jeesuksen ihmeteot tai Jeesuksen tunnusteot ovat evankeliumeissa esiintyviä kertomuksia Jeesuksen suorittamista yliluonnollisista teoista, ihmeparantamisesta, demonien riivaamien ihmisten vapauttamisesta, ihmeistä liittyen luonnonvoimiin ja kuolleista herättämisestä.

Evankeliumeiden mukaan Jeesus suoritti maanpäällisen elämänsä aikana ihmeitä kulkiessaan Galileassa ja Juudeassa. Ihmiset, jotka näkivät ihmeet, lähtivät suurin joukoin seuraamaan häntä.  Seuraajia oli jopa 5000. Jeesusta myös epäiltiin ja pilkattiin evankeliumeissa ihmeteoista. Tulkintojen mukaan Jeesus teki suurimman osan ihmeistä myötätunnosta syntisiä ja kärsiviä kohtaan tai todistaakseen olevansa Jumalan Poika.

Antiikin aikana erilaisia ihmekertomuksia oli liikkeellä runsaasti, ja myös Vanhan Testamentin kertomuksissa ihmeitä tekevät mm. Mooses, Elia ja Elisa. Antiikin ihmisille ihmeet olivat siis todellisuutta. Ensimmäisellä vuosisadalla eläneille ihmisille uskominen Jeesuksen ihmeisiin sai heidät kääntymään kristinuskoon. Monille nykyajan ihmisille uskominen yliluonnollisiin ihmeisiin on kuitenkin ongelmallista.

Kristityille Jeesuksen ihmeisiin uskominen on keskeinen osa uskoa, ja ihmeiden teko on erottamaton osa Jeesuksen persoonaa ja toimintaa.

Apostoli Johannes kuvailee evankeliuminsa lopussa Jeesuksen teot sanoen, "On paljon muutakin, mitä Jeesus teki; ja jos se kohta kohdalta kirjoitettaisiin. luulen, etteivät koko maailmaan mahtuisi ne kirjat, jotka pitäisi kirjoittaa." Yhtenä ihmeellisenä asiana voidaan pitää Jeesuksen synnitöntä elämää, johon Heprealaiskirje viittaa ja kristinuskossa sillä on tärkeä rooli uskon kautta(sola fide) saatavassa vanhurskaudessa.

Luettelo evankeliumeissa mainituista Jeesuksen ihmeteoista

Kritiikki
Teologit ovat useiden vuosisatojen ajan kiistelleet ihmekertomusten historiallisuudesta ja kannattajia on sekä puolesta että vastaan. Kriittisimpien teorioiden mukaan evankeliumeissa esitetty Jeesus on paljon muuta kuin todellinen, historiallinen Jeesus. Joidenkin näkemysten mukaan evankeliumien kuvaukset ihmeistä perustuvat joko vahvasti liioiteltuihin tai väärinymmärrettyihin silminnäkijäkertomuksiin tai ne on lisätty evankeliumeihin, jotta Jeesus voitiin rinnastaa kreikkalais-roomalaisessa kulttuurissa tunnettuihin ihmeidentekijöihin. Ihmekertomusten puolustajat pitävät kuitenkin näiden teorioiden perusteluita ja todisteita heikkoina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uusi testamentti
ihmeet
Underdogs

”Underdogs” on kuvien jakopalvelu Instagramista tunnetuksi tulleen Benjamin Peltosen kappale hänen keväällä 2015 julkaistavalta EP:ltä Square One. Warner Music Finland julkaisi kappaleen Peltosen ensimmäisenä singlenä 8. syyskuuta 2014. ”Underdogs” sai ensisoittonsa radiossa YleX-kanavalla perjantaina 5. syyskuuta 2014 ja se oli viralliseen julkaisuunsa saakka kanavalla soitossa yksinoikeudella. Kappaleen on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut Joonas Angeria.

Artisti on kuvaillut kappaleen olevan tunnelmaltaan positiivinen  ja energinen. Hänen mukaansa sanoitus kertoo siitä, että ”vaikka tuntuisi siltä että ei kuulu joukkoon, niin voi päästä vaikka kuinka pitkälle”.

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet 

Vuoden 2014 kappaleet
Suomalaiset popkappaleet
Cottereau

Cottereau oli vuosina 1891-1911 valmistettu ranskalainen automerkki. Veljekset Louis ja Henri Cottereau perustivat autotehtaan Ranskan Dijoniin vuonna 1891.

Ensimmäisessä Cottereaussa oli ilmajäähdytteinen 1272 cm³ V2-moottori, teho 3,5 kilowattia. Vuonna 1912 Cottereau-autotehtaan osti Construction Industrielles Dijonaises, joka lopetti Cottereau-automerkin jo seuraavana vuonna ja alkoi sen sijasta valmistaa uuden omistajan mukaan nimettyjä CID-autoja. Näiden CID-autojen valmistus kuitenkin loppui jo vuonna 1914 konkurssin myötä. Jäljellä olevista osista koottiin vielä muutama sata autoa konkurssipesän laskuun, jälleen Cottereau-merkkisinä.

Nimi Cottereau äännetään kotteroo. Nimestä Cottereau tulee suomen kieleen sana kottero, joka tarkoittaa huonokuntoista autoa.

Lähteet

Ranskalaiset automerkit
1800-luvun autot
1900-vuosikymmenen autot
1910-luvun autot
Tänään on loppuelämäsi viimeinen päivä

Tänään on loppuelämäsi viimeinen päivä () on Ulli Lustin vuonna 2009 ilmestynyt, omaelämäkerrallisia aineksia sisältävä sarjakuvaromaani.

Aiheesta muualla 
 Jonna Tapanainen: Ulli Lustin sarjakuvaromaani sai italialaismiehet epävarmoiksi. Me Naiset 7.9.2013.
 Joni Partanen: Saapasmaa on maskuliininen. Kvaak.fi 25.9.2013.
 Harri Römpötti: Punkkarikulkurit seikkailevat 80-luvun Italiassa. Helsingin Sanomat 29.8.2013.

Vuoden 2009 kirjat
Saksalaiset kirjat
Sarjakuvaromaanit
Paavo Honkamäki

Paavo Honkamäki (23. tammikuuta 1908 – 4. toukokuuta 1979) oli suomalainen näyttelijä, jolla oli useita pieniä rooleja suomalaisissa elokuvissa 1930-luvun lopulta 1960-luvun alkuun. Hän työskenteli 1940-luvulla Suomi-Filmin kuvausryhmässä.

Filmografia
 Ja alla oli tulinen järvi (1937) Elman syntymäpäivävieraita
 Ryhmy ja Romppainen (1941) tarjoilija (kreditoimaton) 
 Neiti Tuittupää (1943) sälli
 Jees ja just (1943) Pjotr, vankileirin vartija (kreditoimaton)
 Keinumorsian (1943) kyläläinen (kreditoimaton)
 Kartanon naiset (1944) tykkimies Mäkipää (kreditoimaton)
 Pellonmäen tarina (1944) (lyhyt fiktio)
 "Herra ja ylhäisyys" (1944) Encarnaciónin asemapäällikkö (kreditoimaton)
 Valkoisen neilikan velho (1945) autonkuljettaja Mattinen (kreditoimaton)
 Linnaisten vihreä kamari (1945) Antti, Linnaisten renki (kreditoimaton
 Maaret - tunturien tyttö (1947) Masa, porovaras
 Ruusu ja kulkuri (1948) 2. renki (kreditoimaton)
 Hormoonit valloillaan (1948) roisto (kreditoimaton)
 Sinut minä tahdon (1949) Tuuloksen maatilan palvelusväkeä mielikuvajaksossa (kreditoimaton)
 Yhteiskunnan pylväs (1951) (lyhyt dokumentti)
 Kulkurin tyttö (1952) 
 Sillankorvan emäntä (1953) 1. isäntä raveissa (kreditoimaton)
 Morsiusseppele (1954) konduktööri
 Minä ja mieheni morsian (1955) huumorintajuinen mies
 Lähellä syntiä (1955) talonmies
 Ratkaisun päivät (1956) kk-ampuja
 Riihalan valtias (1956) Anselmi, Riihalan renki
 Nuori mylläri (1958) isäntä
 Nuoruus vauhdissa (1961) autonkuljettaja

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
McCormick

McCormick on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Cody McCormick (s. 1983), kanadalainen jääkiekkoilija
 Cyrus McCormick (1809–1884), yhdysvaltalainen keksijä, McCormick Harvesting Machine Companyn (nyk. International Harvesterin) perustaja
 Joseph McCormick (1894–1958), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Kelly McCormick (s. 1960), yhdysvaltalainen uimahyppääjä
 Lawrence McCormick (1888–1961), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Luke McCormick (s. 1983), brittiläinen jalkapallomaalivahti
 Malcolm McCormick, Mac Miller (1992–2018), yhdysvaltalainen rap-artisti
 Max McCormick (s. 1992), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Neil McCormick (s. 1961), brittiläinen kirjailija, juontaja ja radiokommentaattori
 Patricia McCormick (s. 1930), yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja
 Sierra McCormick (s. 1997), yhdysvaltalainen näyttelijä.

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Kenny McCormick, televisiosarjassa South Park

Nimen muita merkityksiä 
 McCormick, traktorimerkki
 McCormickin piirikunta, piirikunta Etelä-Carolinassa Yhdysvalloissa

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Sandhamn-liiga

Sandhamn-liiga oli Ruotsissa vuonna 1975 kiinni saatu rikollisliiga, joka valmisti ja myi amfetamiinia Tukholman saariston Sandhamnissa sijaitsevan Ruotsin kuninkaallisen pursiseuran (KSSS) ravintolan tiloissa.  Liigan johtaja oli ravintolaa tuolloin hoitanut, arkkitehtikoulutuksen saanut ravintoloitsija ja hotellinomistaja Fleming Broman (s. 1938). Hän sai viiden ja puolen vuoden vankeustuomion.

Liigan päätekijöitä pidätettiin lokakuussa 1975 Stavsnäsissä Tukholman saaristossa. Oikeudenkäynti syytettyjä vastaan käynnistyi Tukholmassa alkuvuodesta 1976, ja heidät todettiin syyllisiksi törkeisiin huumerikoksiin. Pitkistä vankeusrangaistuksista valitettiin, ja Svean hovioikeus alensi tuomioita toukokuussa 1976. Poliisi käytti tutkinnassa Yhdysvalloista opittuja uusia menetelmiä, kuten puhelinkuuntelua ja liigaan soluttautumista, mikä herätti hyvistä tuloksista huolimatta myös kriittistä keskustelua.  Syytettyjä puolustivat nimekkäät asianajajat, joiden eräät toimintatavat asetettiin myös kyseenalaisiksi.

Sandhamn-liigan kiinniotosta tuli Ruotsin rikoshistorian siihen asti huomattavimpia huumeiskuja. Tapaukseen liittyvät tiedot päätekijöiden ylellisestä elämästä, salakuljetukseen käytetyistä pikaveneistä ja Tukholman metron säilytyslokeroiden käytöstä huumeiden jakeluun herättivät suurta huomiota tiedotusvälineissä. Tätä lisäsi vielä tieto, että tapaus liittyi ruotsalaiseliitin suosimaan Sandhamnin kuninkaallisen pursiseuran ravintolaan ja hotelliin. Niiden tiloissa ehdittiin valmistaa noin sata kilogrammaa amfetamiinia.

Vankeustuomion kärsittyään päätekijä Fleming Broman on auttanut poliisia ratkomaan muita huumerikoksia soluttautumalla mukaan niiden toimintaan. Hän asuu jossakin päin Ruotsia uudella nimellä.

Monien televisiodokumenttien ohella Sandhamn-liigan tapaus oli innoittajana Hannes Holmin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan, vuonna 2010 ensi-iltansa saaneeseen draamaelokuvaan Viattoman sininen taivas (Himlen är oskyldigt blå). Siinä lukiolaispoika pääsee kesätöihin pursiseuran ravintolaan, mutta joutuukin huumeliigan apuriksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Broman, Fleming: Ursäkta, mitt namn är Broman, Prisma 1983. ISBN 91-518-1636-9.

Salakauppa
1970-luvun rikokset
Dmitri Ševtšenko

Dmitri Ševtšenko (; s. 13. toukokuuta 1968 Taganrog) on uransa jo päättänyt venäläinen kiekonheittäjä. Ševtšenko voitti hopeaa vuoden 1993 MM-kisoista Stuttgartista tuloksella 66.90. Hänellä on myös EM-hopea seuraavan vuoden EM-kisoista Helsingistä. Ševtšenkon ennätys on vuonna 2002 Krasnodarissa heitetty 70.54. Hän edusti urallaan Neuvostoliittoa vuoden 1991 MM-kisoissa, IVYä vuoden 1992 kesäolympialaisissa ja Venäjää vuodesta 1993 alkaen. Ševtšenko osallistui urallaan kolmiin kesäolympialaisiin, joissa paras sijoitus oli 1992 kisojen kahdeksas tila. Nykyisin hän toimii valmentajana.

Lähteet 
 

Venäläiset kiekonheittäjät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Neste-asemaketjut



Neste-polttonesteiden jakeluketju toimii Suomessa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Huoltoasemaketju on lajissaan Suomen laajin. Neste-ketjun omistaa Neste Oyj.

Historia

Nykyinen Neste-asemaketju syntyi, kun Neste yhdisti Finnoil- ja Union-ketjut ja osti lisäksi Kesoil-ketjun. Neste Express -verkosto korvasi A24- ja Nex-automaattiasemat vuoteen 2010 mennessä.

Nesteellä oli Suomessa vuoden 2013 lopussa noin 260 huoltoasemaa ja noin 200 automaattiasemaa. Raskaalle kalustolle oli noin 310 jakelupistettä, joista osa on huolto- tai automaattiasemien yhteydessä. 

Vuonna 2014 yhtiö oli markkinoiden toiseksi suurin toimija Virossa, Latviassa ja Pietarin alueella Venäjällä, ja Liettuassa se oli kolmanneksi suurin. Baltian maissa ja Luoteis-Venäjällä yhtiöllä oli yhteensä 230 asemaa. Neste myi jakeluasemilla kuluttajille pääasiassa bensiiniä, dieseliä ja kevyttä polttoöljyä. Vuonna 2014 yhtiön markkinaosuus bensiinin vähittäismyynnissä Suomessa oli 28,4 ja dieselöljyssä 39,2 prosenttia. 

Neste Oil vaihtoi nimekseen Neste 1. kesäkuuta 2015. Neste Oil -asemat jäivät kuitenkin entiselle nimelleen. Yhtiö perusteli tätä sillä, että Neste Oil -asemat oli vastikään uusittu eikä niiden nimien muuttaminen olisi ollut taloudellista. Yhtiö vaihtoi asemien nimet Nesteeksi huhti–lokakuussa 2016.

Heinäkuussa 2019 Neste myi Venäjän-huoltamoketjunsa venäläiselle Tatneft- öljy- ja kaasujätille. Kauppaan kuului polttoaineterminaalin lisäksi 75 asemaa Pietarin alueella.

Asemaverkostot 

Nesteellä on Suomessa useita asemaverkostoja.
 Neste-asemat ovat miehitettyjä, ”perinteisiä” liikenneasemia tai miehittämättömiä asemia, jotka usein toimivat K-ryhmän K-Citymarketien tai K-Supermarketien yhteydessä. Miehitetyillä asemilla voi maksaa polttoaineostoksensa myös käteisellä.
 Neste Express -asemat ovat miehittämättömiä asemia, jotka yhtiön mukaan on tarkoitettu hintatietoisille asiakkaille, jotka arvostavat nopeaa tankkausta. Jokaisessa mittarissa on oma maksupääte. Asemilla myydään 95- ja 98-oktaanista bensiiniä sekä dieseliä. Asemien maksupäätteisiin käyvät vain pankki- ja luottokortit. Neste perustelee pelkkää kortin käyttöä maksuvälineenä käteisen rahan tyhjentämisen aiheuttamilla kustannuksilla ja käteismaksamisen yleisellä vähentymisellä Suomessa. 
 Neste Truck -asemat on tarkoitettu raskaalle liikenteelle. Osalla Neste Truck -asemista on Truck+-palvelu, joka tarkoittaa raskaan liikenteen asemaa, jolla maksaminen perustuu asiakkaan etätunnistukseen ilman maksu- tai luottokorttia.
 Neste K -huoltoasemat ovat miehitettyjä asemia. Ensimmäinen Neste K -asema avattiin Tampereen Teiskontielle 29. maaliskuuta 2016, ja vuoden loppuun mennessä aiottiin avata sata uutta Neste K-asemaa. Kaikki Nesteen ja Keskon yhteiset asemat aiotaan muuttaa Neste K -asemiksi vuoden 2017 loppuun mennessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomessa toimivat huoltoasemaketjut
huoltoasemat
Richard Conte

Richard Conte (alkuaan Nicholas Peter Conte; 24. maaliskuuta 1910, Jersey City, Yhdysvallat – 15. huhtikuuta 1975, Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli monissa elokuvissa 1940-luvulta 1970-luvulle, joukossa Sininen gardenia, Hyökkäys merellä, Itken vasta huomenna, Kovat kaverit ja Kummisetä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Abram Tiisnekka

Abram Tiisnekka (12. lokakuuta 1845 Tyrö, Inkeri – 8. huhtikuuta 1911) oli inkerinsuomalainen opettaja, lukkari ja lehtimies.

Tiisnekan vanhemmat olivat suntio Mikkeli Tiisnekka ja Anna Hokkanen. Hän kävi alkeiskoulua Tyrön pappilassa rovasti K. Modenin johdolla ja tämän jälkeen hän opiskeli Kolppanan opettajaseminaarissa 1863–1866 valmistuen sieltä opettajaksi ja lukkariksi.

Tiisnekka oli sitten opettajana Vehviäisten koulussa Tyrön Vehviäisissä Liigovan aseman luona sekä apuopettajana Kolppanan seminaarissa. Syksystä 1868 alkaen hän opetti Oranienbaumin kuntaan Rapalan Kotkalaan perustetussa koulussa. Tämä koulu siirtyi 1869 Katsalan kylään, 1870 ensin Ylikylään ja sitten Hanttulan kylään, 1871 Latikalle Liikosien kylään, 1873 Bronnon puolelle Liimoisien kylään ja 1875 Tyrön kylään jossa se toimi kolme vuotta. 

Tiisnekka meni 1878 naimisiin entisen oppilaansa Eeva Antintytär Huiman kanssa. Hän oli kolme vuotta opettajana Riikolan kylässä, yhden lukuvuoden Pietarin suomalaisessa kirkkokoulussa suomenkielen opettajana ja sitten 1881–1886 opettajana Katsolassa ja 1887 jälleen Tyrössä. Viimeksi Tiisnekka toimi Tyrössä ensin lukkarin sijaisena 1888–1890 ja sitten vakinaisena lukkarina 1890–1911.

Tiisnekka kirjoitti 1860-luvulla Uusi Suometar-lehteen kirjoituksia otsikolla Kirjeitä Inkerinmaalta ja hän avusti myös Pietarissa ilmestynyttä Inkeri-lehteä sekä vuodesta 1870 ilmestynyttä August Hagmanin toimittamaa Pietarin Sanomat-viikkolehteä. Tiisnekka keräsi myös Kolppanan seminaarin 35-vuotisjuhlaa varten tiedot Inkerinmaan ensimmäisistä kouluista.

Lähteet 
 Virtuaali-Inkeri : Abram Tiisnekka
 Inkerin kultturityön tekijöitä, Inkeriläisten Viesti 2/1982, s. 20 (Internet Archive)
 Tiisnekan elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa

Inkeriläiset henkilöt
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Wasa Station

Wasa Station on Vaasaan, Vaasan rautatieaseman pohjoispuolelle rakennettava tapahtumakeskus. Wasa Station sijoitetaan Vaasan vanhan linja-autoaseman alueelle, joka on jäänyt tyhjäksi kentäksi sen jälkeen kun linja-autotoiminnot on siirretty Vaasan rautatieaseman viereen. Wasa Station olisi uudistuvan Klemettilän keskus ja levittäisi kaupungin keskustaa rautatien toiselle puolelle. Rakentaminen on tarkoitus aloittaa keväällä 2019.

Suunnitelma toteuttamisesta on hyväksytty kaupunginvaltuustossa 15. toukokuuta 2017. Lokakuussa 2018 tontilta ryhdyttiin purkamaan rakennuksia.

YIT on valittu Vaasan vanhan linja-autoaseman alueen kehittäjäksi. YIT:n Wasa Station -suunnitelma voitti Vaasan kaupungin järjestämän kilpailun. Suunnitelmassa Wasa Stationin tapahtumakeskukseen kuuluu kongressi- ja musiikkikeskus, monitoimitilaa, hotelli- ja ravintolamaailma, kauppakeskus, asuntoja sekä autohalli. Torniosuudesta tulee noin 90 metriä korkea ja koostuu 25 maanpäällisestä kerroksesta, joihin sijoitetaan hotelli sekä asuntoja. Asuinhuoneistot olisivat tornin yläosassa (kerrokset 16–25). Korttelin pihakannen alle sijoittuisi pysäköintihalli. Suunnitelmassa on bruttoalaa noin 68 000 ja kerrosalaa noin 37 500 neliötä. Musiikki- ja kongressikeskuksen pinta-ala olisi 8 000 neliömetriä ja liiketiloja olisi 21 000 neliömetriä.

Ankkurikaupaksi tulee K-supermarket. Sen lisäksi tulee noin 50 kauppaa ja ravintolaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vaasan kaupunki
YIT
Esittelyvideo (Youtube)
Wasa Stationin esittely  (PowerPoint-tiedosto)
Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista#Suunnitteilla
Energia kokeilu 
Pohjalainen (valmistelevat työt alkaa)
Österbottens Tidning: Så här ska nya Wasa Station se ut 

Vaasan rakennukset ja rakennelmat
Tunneliviljely

Tunneliviljely on viljelytekniikka, jossa viljelykasvit sijaitsevat maassa tai viljelypöydällä, ja niiden yläpuolelle on asennettu kalvorakenne, joka kohottaa alapuolista lämpötilaa. Tunneliviljely ei ole kasvihuoneviljelyä, sillä asennettu kalvorakenne ei ole kasvihuone. Asennettua kalvorakennetta kutsutaan kasvutunneliksi tai kausihuoneeksi. Tunneliviljelyllä voidaan kasvattaa esimerkiksi puutarhamansikkaa ja vadelmaa.

Kasvutunnelin muovit otetaan talveksi pois. Kasvutunneli on sen verran vahvaa tekoa, että se kestää Suomessa rannikkoalueen kovat tuulenpuuskat ja myrskyt.

Suomessa on tunneliviljelyä käyttäen mahdollista saada Tanskaa vastaava tehoisa lämpösumma ja esimerkiksi puutarhamansikan sato aikaistuu sekä toisen sadon tuottaminen elo-syyskuussa mahdollistuu: molemmista on viljelijälle taloudellista hyötyä, sillä hinnat ovat tavanomaisen sesongin ulkopuolella korkeampia. Tunneliviljelyssä viljelykasvit ovat suojassa liialliselta sateelta, mutta toisaalta niitä täytyy kastella. Mansikan viljelyssä tunneliviljely vähentää homehtumista. Tunneliviljelyllä mansikkaa saa vielä syyskuun puolivälissä.

Piikkiössä tehdyssä kokeessa pensasmustikka tuotti kasvutunnelissa 13,8 tonnia hehtaarilta, mikä on 2,8-kertaisesti avomaaviljelyyn verrattuna.

Kesäkaudella 2017 puolet Suomen vadelmasadosta tuli tunneliviljelmiltä. Kasvutunnelissa vadelma kypsyy kuukautta aikaisemmin kuin avomaalla, heinäkuun puolivälissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 
 

Viljelytavat
Kadenssi (pyöräily)

Kadenssi eli poljinnopeus on pyöräilytermi, jolla tarkoitetaan kampiakselin (eli polkimien) kierroslukua minuuttia kohden.

Pyöräilijöillä on usein heille itselleen parhaiten sopiva kadenssialue. Vaihdepyörissä haluttu kadenssi pystytään pitämään yllä eri nopeuksilla vaihteiden avulla. Harvemmin pyöräilevien kadenssi pysyttelee yleisesti 60-80 kierroksen välillä minuuttia kohden, aktiiviharrastajan ja ammattilaisten kadenssi taas vaihtelee 70-120 kierroksen välillä minuuttia kohden ajajan mieltymysten ja maaston mukaan. Ammattilaiset käyttävät yleisesti huonommassa maastossa ja pitkissä ylämäissä alhaisempaa kadenssia kuin tasaisella tiellä ajettaessa

Kadenssia voidaan mitata pyöräilyyn tarkoitetuilla ajotietokoneilla, jotka ovat usein kiinnitettynä polkupyörän ohjaustankoon.

Lähteet 

Pyöräily
Valkolupiini

Valkolupiini (Lupinus albus) on hernekasvi. Valkolupiini tuottaa papuja, jotka soveltuvat rehuksi ja ihmisravinnoksi. Valkolupiinilla on suurempi sadon muodostuspotentiaali kuin sini- ja keltalupiinilla, mutta vastaavasti pitempi kasvukausi. Simojoen (1988) kokeissa kevätkylvöinen valkolupiini saavutti noin 6,5 tonnin kuiva-ainesadon hehtaarilta kokoviljasäilörehuna
(lajike 'Wat').

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Valkolupiini (Lupinus albus)
United States Department of Agriculture (USDA): Lupinus albus 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Lupinus albus 

Lupiinit
LaSalle

LaSalle oli vuosina 1927-1941 valmistettu amerikkalainen automerkki. Merkin perusti General Motors hieman halvemmaksi vaihtoehdoksi Cadillacille. LaSallen oli tarkoitus olla hinnaltaan Cadillacin ja muiden GM:n automerkkien välissä. LaSalle-merkin ja konseptin loi Alfred P. Sloan. Halvin merkki oli Chevrolet. Muut 1920-luvun General Motorsin automerkit halvimmasta kalliimpaan olivat nousevassa järjestyksessä Oakland, Oldsmobile, Buick ja ylimpänä Cadillac.

Buickin ja Cadillacin väliin tehtiin LaSalle. Taustalla oli Packard-merkin myynnin nousu saman luokan Cadillacia vastaan. LaSalle-autojen oli määrä haastaa suosittu Packard Six.

Vuoden 1927 LaSallessa oli 303 kuutiotuuman 90 asteen V8-moottori, teholtaan 75 hevosvoimaa (hp) eli 56 kilowattia.

Nimi LaSalle otettiin ranskalaiselta tutkimusmatkaajalta Robert Cavelier de La Sallelta, joka vuonna 1682 oli julistanut Louisianan alueen Ranskan siirtomaaksi.

Myöhemmin 1930-luvun laman aikaan sekä Cadillacin että LaSallen myynti väheni. Molemmat merkit kuitenkin säilyivät General Motorsin valikoimissa ja niiden myynti nousi 1930-luvun edetessä. LaSallen myynti vuosina 1933–1941 ylitti Cadillacin myyntimäärät, mutta silti GM lopetti LaSalle-merkin. Cadillacilla oli perinteisenä loistoautomerkkinä hyvä imago, joka autotehtaan kannatti säilyttää.

LaSalle populaarikulttuurissa
Automerkki mainitaan televisiosarjan Perhe on pahin jaksot aloittavassa tunnuslaulussa, jonka päähahmot Archie ja Edith Bunker laulavat pianon ääressä duettona. Laulun toiseksi viimeinen säe ”Gee, our old LaSalle ran great” oli 1970-luvun tv-yleisölle vaikea ymmärtää, koska automerkki oli ehtinyt jo vaipua unohduksiin ja koska säkeestä oli muutenkin vaikea saada selvää. Toisen tuotantokauden jälkeen tunnuslaulusta kuvattiin uusi versio, jossa sanat äännetään selvemmin.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset automerkit
1920-luvun autot
1930-luvun autot
Punaisen Karkkilan Lyyti

Punaisen Karkkilan Lyyti on Marja Hollin kirjoittama tosiasiapohjainen romaani vuodelta 2014. Sen on kustantanut Lukutoukka-kustantamo.

Kirja kertoo karkkilalaisesta kommunistipoliitikosta ja kulttuurivaikuttajasta Lydia Virtasesta (1901–1976). Karkkilan kulttuuriyhdistys Lyyti palkitsi Hollin kirjan julkistamistilaisuudessa Lyyti-patsaalla. Holli on kirjoittanut kymmeniä kirjoja, joiden aiheena on muun muassa Karkkila ja karkkilalaiset.

Kirjan syntyyn vaikutti kustantamo Lukutoukan omistaja, päätoimittaja Heikki Savola, jonka mukaan Lydia Virtasen jälki näkyy Karkkilassa edelleen, 40 vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Savola ehdotti Hollille kirjan kirjoittamista.

Tarinan alkukohtauksessa pieni Lyyti istuu lattialla, kun lääkäri tulee katsomaan sairasta äitiä Annaa. Lääkäri antaa tuomion ettei hoitaminen kannata. Anna vaatii päästä sairaalaan, koska "lapset tarttee mua". Lääkäri taipuu, Anna pääsee hoitoon. Lapset jäävät itsekseen, pienintä Lyytiä lukuun ottamatta, joka menee isovanhempien hoiviin. Anna toipuu ja palaa kotiin.

Leskeksi jäänyt Anna muuttaa viiden lapsensa kanssa Karkkilaan, silloiseen Högforsiin, ja elättää lapset ensin pyykkärinä ja saunottajana, sitten junanvaunujen siivoojana. Romaani kuvaa niukoissa oloissa kasvavan opinhaluisen Lyytin eli Lydian kehitystä ja kasvua paikkakunnan keskeiseksi vaikuttajaksi, joka jo nuorena on mukana poliittisessa toiminnassa ja joutuu kärsimään myös vankeusrangaistuksen aatteen puolesta toimittuaan.

Teoksen lopussa on luettelo Virtasen elämän vuosiluvuista, sanasto jossa selvitetään aiheeseen liittyviä keskeisiä asioita sekä laaja lähdeluettelo aineistosta, jonka pohjalta kirjoittaja Marja Holli on koonnut tarinan rungon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Teos Lukutoukan kirjakaupan sivulla

Karkkilan historia
Suomalaiset romaanit
Vuoden 2014 kirjat
Isojen tyttöjen leikit

Isojen tyttöjen leikit () on yhdysvaltalainen Disney Channelin tuottama nuorten komediasarja, jossa seurataan 12-vuotiaan Rileyn sekä hänen perheensä ja ystäviensä elämää. Sarja perustuu vuosina 1993–2000 esitettyyn Isojen poikien leikit -televisiosarjaan, jossa seurattiin Coryn (Rileyn isän) elämää.

Sarjan tekijät ovat Michael Jacobs ja April Kelly. Amerikassa sarjan esittäminen alkoi 27. kesäkuuta 2014 Disney Channel -kanavalla. Suomessa sarja alkoi 12. syyskuuta 2014.

Disney Channel ilmoitti elokuussa 2014, että sarjasta tehdään toinen tuotantokausi.

Vuoden 2017 tammikuussa ilmoitettiin, ettei Disney Channel tilaa sarjalle neljättä kautta. Fanien suosion avustuksella sarjalle etsittiin jatkomahdollisuuksia, kunnes toukokuussa Jacobs, yksi sarjan perustajista kertoi ettei Isojen tyttöjen leikit tule saamaan jatkoa.

Juoni 

New Yorkissa vanhempiensa ja pikkuveljensä kanssa asuva 12-vuotias Riley sekä hänen paras ystävänsä Maya koettavat yhdessä selviytyä elämän haasteista. Tapahtumat sijoittuvat New Yorkiin, jonne Cory ja Topanga muuttivat Isojen poikien leikit -sarjan viimeisessä jaksossa.

Hahmot 
Riley Matthews on 12-vuotias seitsemäsluokkalainen tyttö, joka etsii itseään ja omaa elämäänsä. Hän on luonteeltaan kiltti, rohkea, sympaattinen ja seikkailunhaluinen. Riley muistuttaa hyvin paljon isäänsä. Hän tahtoo luoda maailmasta omansa ja kohdata sen parhaan ystävänsä kanssa. Rileylla on rakastavat vanhemmat ja pikkuveli, jotka ovat aina hänen tukenaan. Riley on parhaan ystävänsä vastakohta: hän on ulkonäöltään tumma ja luonteeltaan ujompi.

Maya Hart on Rileyn paras ystävä, vapaa ja itsenäinen persoona, joka tekee mitä haluaa. Hän on hillittyyn Rileyyn verrattuna villimpi ja kapinallisempi. Mayalla on ollut rankka lapsuus, mutta hän on sosiaalinen ja katuviisas sekä ehtinyt oppia elämältä paljon. Hän on hiukan Rileya vanhempi, ulkonäöltään vaalea ja tyyliltään poikatyttömäinen, ja uskoo tietävänsä maailmasta kaiken. Maya asuu äitinsä luona, mutta tämä ei ole juuri koskaan kotona, joten Rileyn vanhemmista on tullut Mayalle kuin toiset vanhemmat.

Näyttelijät

Päärooleissa

Sivurooleissa

Tuotantokaudet

Lähteet

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Tilannekomediat
Lastenohjelmat
Ragundan kirkko

Ragundan kirkko () on kirkkorakennus Ruotsissa Ragundan kunnassa. Kirkon on suunnitellut Johan Fredrik Åbom vuonna 1846 ja se on vihitty käyttöön vuonna 1853.

Kirkkoa on remontoitu useita kertoja. Vuosina 1939-1940 sinne tehtiin sivualttari, sähkövalaistus ja sähkölämmitys. Valmisteluhuone ja WC-tilat tehtiin lehterin alle vuosina 1980-1982. Samalla kertaa kuoria laajennettiin poistamalla penkkejä ja puhdistettiin sisustusta. Vuonna 2010 remontoitiin kirkkoa ulkopuolelta, jolloin torin katto uusittiin ja tornin risti kullattiin. Kirkko maalattiin valkoisella ja vaalealla punaisella, joka oli arkkitehdin alkuperäisen ehdotuksen mukainen ja mahdollisesti kirkon värityksenä ennen sen maalaamista kokonaan valkoiseksi.

Katso myös
 Ragundan vanha kirkko

Lähteet

 Ragunda församling: Ragunda kyrka 

Ragundan kunta
Jämtlandin läänin kirkot
Kirkot Härnösandin hiippakunnassa
Suomen ralli 2014

Suomen ralli 2014 (sponsorinimeltään Neste Oil Rally Finland 2014) oli kauden 2014 kahdeksas MM-ralli, joka ajettiin 31. heinäkuuta – 3. elokuuta. Rallin päätukikohta oli tavalliseen tapaan Jyväskylä. Kilpailun voitti toista kertaa urallaan Jari-Matti Latvala.

Järjestyksessään vuoden 2014 kilpailu oli historian 64. Suomen ralli.

Erikoiskokeet 
Rallissa ajettiin 26 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 360,94 kilometriä.

Lopputulokset 
Kilpailuun osallistui yhteensä 77 autokuntaa, joista maaliin selvisi 54.

Power Stage
Power Stage -erikoiskokeena toimi kisan päättänyt Ruuhimäki 2 (6,79 km).

Lähteet

MM-rallikausi 2014
Suomen ralli
Ragundan vanha kirkko

Ragundan vanha kirkko () on Ruotsissa Ragundan kunnassa sijaitseva kirkkorakennus.

Kirkon tiedetään valmistuneen vuosien 1364 ja 1510 välillä. On mahdollista, että sen on rakennuttanut tanskalaissyntyinen munkki Josephus, joka toimi Indalin kirkkoherrana ja jonka sanotaan rakennuttaneen alueelle useita kirkkoja, mutta on myös mahdollista, että kirkko on rakennettu aikaisemmin ja Josephus teetti pelkän restauroinnin. On myös mahdollista, että arkkipiispa Jakob Ulvsson vieraillessaan Ragundassa vuonna 1487 vihki triumfikrusifiksin lisäksi myös koko rakennuksen.

Kirkkoon on tehty vuosien varrella useita muutoksia, esimerkiksi tehty useampia ja isompia ikkunoita sekä lisätty sakaristo. Suurin osa kirkon sisustuksesta on peräisin 1600-luvulta ja sen myöhemmältä osalta.

Urut ovat vanhimmat tunnetut Jämtlandissa ja on saatu Wilhelm Wargentinin lahjoittamat vuonna 1654. Ne ovat 6-äänikertaiset ja sundsvallilaisen Petter Quarnströmin valmistamat. Saarnastuolin on tehnyt norjalainen Per Iversen. Puinen kastemalja on noin vuodelta 1700, myös penkit ovat samalta ajalta.

1800-luvun puolivälissä päätettiin rakentaa uusi isompi kirkko, joka vihittiin käyttöön 1853 ja sen jälkeen vanha kirkko alkoi rapistua. 1900-luvun alun pelastusprojektissa kirkkoa remontoitiin vuosina 1925-1929. Vuonna 1931 kirkko vihittiin uudelleen käyttöön ja on nykyään seurakunnan käytössä kesäisin.

Kirkon yhteydessä on ollut kellotapuli ja tiedetään, että Gregorius Raaf rakennutti vuonna 1705 uuden tapulin korvaamaan käyttökelvottoman vanhan. Tämä purettiin vuonna 1872 ja siksi uudelleenvihkimisen aikaan kirkolla ei ollut ollenkaan kellotapulia. Vuonna 1946 piirsi Ragnar Hjort uuden kellotapulin, joka oli kopio Raafin tapulista. Kellot oli siirretty uuteen kirkkoon ja siksi uuteen tapuliin teetettiin uusi kello M&E Ohlssonin kellovalimossa Ystadissa.

Katso myös
 Ragundan kirkko

Lähteet
 Ragunda församling: Ragunda kyrka

Aiheesta muualla

 Bebyggelseregistret 

Jämtlandin läänin kirkot
Ragundan kunta
Ruotsin kivikirkot
Kirkot Härnösandin hiippakunnassa
Protriptyliini

Protriptyliini (Concordin, Vivactil) on trisyklinen masennuslääke. Lääke ei ole enää käytössä Suomessa. Protriptyliini on amitriptyliinin ja nortriptyliinin sukulaisaine, erotuksena näihin edellä mainituihin: protriptyliini on dibentsosykloheptatrieeni – siinä missä toiset ovat dibentsosykloheptadieenejä.Concordinia on valmistanut MSD-lääkeyhtiö. Lääkkeet ja niiden käyttö -niminen lähdeteos mainitsee protriptyliinin olevan ensi sijassa aktivoiva eli masentunutta henkilöä liikkeelle paneva lääkeaine. Lääkeaine ei ollut sedatiivi.

Lääkettä oli saatavilla 5 ja 10 mg vahvuisina tableteina. Masennuksen alkuhoidossa Pharmaca Fennica 1976 suositti 30–40 mg/vrk. Ylläpitoannoksena täysikasvuisille suositettiin 15–60 mg/vrk. 12 vuotta täyttäneille ja vanhuksille tästä pienempiä määriä, 15 mg/vrk.

Protriptyliinin aiheuttamat mahdolliset haittavaikutukset olivat saman suuntaisia, kuten muidenkin trisyklisten masennuslääkkeiden kohdalla ovat olleet.

Protriptyliinin kemiallinen kaava on C19H21N, moolimassa 263,377 g/mol ja CAS-numero 438-60-8.

Lähteet 

Alfering, Sirkku & Olli, Marcus & Tuomi, Eero: Lääkkeet ja niiden käyttö, WSOY-SHKS 1977, ISBN 951-0-06936-1 (s. 182)
Pharmaca Fennica 1976 (s. 70)

Aiheesta muualla 
http://www.psyweb.com/drughtm/jsp/portri.jsp
PubChem: Protriptyline 
Human Metabolome Database (HMDB): Protriptyline 
DrugBank: Protriptyline 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Protriptyline 
ChemBlink: Protriptyline 

Trisykliset masennuslääkkeet
Alfa-1-salpaajat
Antihistamiinit
Muskariiniantagonistit
SNRI-lääkkeet
Prince (täsmennyssivu)

Prince viittaa esimerkiksi seuraaviin:

 Prince, oik. Prince Rogers Nelson (1958–2016), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko
 Prince, Princen albumi vuodelta 1979
 Prince, jalkapalloilija Kevin-Prince Boatengin (s. 1987) pelipaidassaan käyttämä nimi
 Prince, vuosina 1952–1967 valmistettu japanilainen automerkki
 M/S Prince, laivoja
Prince, savukemerkki

 Prince, sukunimenä:
 Charles Prince, oik. Charles Petitdemange (1872–1933), ranskalainen mykkäelokuvien koomikko
 Derek Prince (1915–2003), brittiläinen uskonnollinen julistaja
 Derek Stephen Prince (s. 1969), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
 Harold Prince (1928–2019), yhdysvaltalainen teatteriohjaaja ja -tuottaja
 Louis Le Prince (1842–1890), ranskalainen keksijä ja elokuvaohjaaja
 Nichelle Prince (s. 1995), kanadalainen jalkapalloilija
 Shane Prince (s. 1992), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Tayshaun Prince (s. 1980), yhdysvaltalainen koripalloilija

Prince, kuvitteellisia henkilöitä:
 Martin Prince, televisiosarjassa Simpsonit

Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Prince (1670), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva 
 HMS Prince, 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva 
 HMS Prince, 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva
 HMS Prince (1788), 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva 
 HMS Prince (1854), vuokrattu varastolaiva
 HMS Prince (1916), Amiraliteetin M-luokan hävittäjä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Singer

Singer voi tarkoittaa seuraavia:

 Singer, yhdysvaltalainen ompelukonemerkki
 Singer, englantilainen vuosina 1901–1970 valmistettu automerkki
 Singer Building, New Yorkissa 1908–1968 sijainnut pilvenpiirtäjä
 Singerin talo, liike- ja toimistorakennus Pietarissa
 Singer, sukunimenä:
 Bryan Singer (s. 1965), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja
 David E. Singer, yhdysvaltalainen pokeriammattilainen
 Eric Singer (s. 1958), yhdysvaltalainen rumpali
 Isaac Bashevis Singer (1902–1991), puolanjuutalainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
 Isaac Merritt Singer (1811–1875), yhdysvaltalainen keksijä, teollisuusvaikuttaja ja näyttelijä
 Isadore Singer (1924–2021), yhdysvaltalainen matemaatikko ja professori
 Israel Joshua Singer (1893–1944), puolanjuutalainen kirjailija
 J. David Singer (1925–2009), yhdysvaltalainen politiikan tutkimuksen professori
 Jeff Singer (s. 1971), englantilainen rumpali
 Norman Singer, yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen tuottaja
 Peter Singer (s. 1946), australialainen filosofi
 Rolf Singer (1906–1994), saksalais-yhdysvaltalainen kasvi- ja sienitieteilijä
 Winnaretta Singer (1865–1943), yhdysvaltalais-ranskalainen taidemesenaatti ja taiteilija.