joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vejlen amt

Vejlen amt oli entinen hallintoalue Tanskassa, Jyllannin niemimaan itäosassa. Sen pääkaupunki oli Vejle. Vejlen amtin pinta-ala oli 2 997 km² ja asukasluku oli 353 284 (2003). Tanskan kuntauudistuksessa aiemmat amtit lakkautettiin ja Vejlen amt jaettiin Region Midtjyllandin ja Region Syddanmarkin kesken.

Vejlen amtin kunnat 1970-2006 

Brædstrupin kunta
Børkopin kunta
Egtvedin kunta
Frederician kunta
Gedvedin kunta
Given kunta
Hedenstedin kunta
Horsensin kunta
Jellingin kunta
Juelsminden kunta
Koldingin kunta
Lunderskovin kunta
Nørre-Sneden kunta
Tørring-Uldumin kunta
Vamdrupin kunta
Vejlen kunta

Tanskan amtit
Etelä-Tanskan alue
Keski-Jyllannin alue
Rautameteoriitti

Rautameteoriitti on meteoriittityyppi, joka koostuu enimmäkseen raudasta ja nikkelistä. Lisäksi niissä on pieniä määriä sulfidi- ja karbidimineraaleja tai kobolttia ja kuparia. Rautameteoriittien oletetaan olevan peräisin asteroidien ytimistä. Ne ovat sulaneet jossain vaiheessa, jolloin rauta on muodostanut meteoriittiin metallisen ytimen. 

Pian putoamisensa jälkeen löydetyistä meteoriiteista on 6 % rautameteoriitteja, mutta pidempään maassa olleista löydöistä 40 % on rautaisia, koska ne säilyvät kivisiä meteoriitteja paremmin. Toisaalta ne kestävät myös Maahan putoamisen paremmin, joten todennäköisesti monet kraatterit ovat rautameteoriittien aiheuttamia.

Lähteet

Aiheesta muualla

The largest meteorites www.meteorite.fr 
Structural classification www.meteorite.fr 
Chemical classification www.meteorite.fr 
Iron meteorites www.meteorite.fr 
Artikkeli Gibeonin rautameteoriitista
 http://www.oulu.fi/astronomy/planetology/Meteoriitit/meteoriitit.htm#Rautameteoriitit
 NBC News: Massive iron meteorite discovered in China 

Meteoriitit
Rauta
Nancy

Nancy [] on Ranskan kunta ja kaupunki, joka sijaitsee Meurthe-et-Mosellen departementissa Koillis-Ranskassa. Se sijaitsee useiden kukkuloiden välissä metsäisellä tasangolla. Nancyssa on 105 468 (2006) asukasta, mutta koko suur-Nancyn alueella asuu yhteensä noin 300 000 ihmistä.

Paikalla ei ole juuri ollut asutusta ennen merovinki-aikaa 900-luvun lopulla. Kaupungin nimi on kelttiläistä alkuperää ja se muistuttaa gallialaista sanaa nant, joka tarkoittaa rämettä. Kaupungin perusti Gerhard Elsasslainen, ja siitä tuli Lothringenin herttuakunnan pääkaupunki 1000-luvulla. 

Kaupungissa sijaitsee myös arvostettu Ranskan valtiohallinnon eliittikoulun Institut d'études politiques Paris:n eurooppalainen kampus.

Urheilu 
Nancyn alueella on yksi tärkeä jalkapallojoukkue AS Nancy, joka voitti Ligue 2:n vuonna 2006 ja nousi Ligue 1:een. Koripallossa kaupunkia edustaa SLUC Nancy, joka voitti Ranskan mestaruuden vuonna 2006.

Oppilaitoksia 
 ICN Business School

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Office de tourisme de Nancy
 Place Stanislas

Unescon maailmanperintökohteet Ranskassa
Pro Evolution Soccer (pelisarja)

Pro Evolution Soccer on Konamin kehittämä jalkapallovideopelien sarja. Ensimmäiset versiot on julkaistu pelkästään Japanissa nimellä Winning Eleven. Sarja on kasvanut todella suosituksi, ja nykyisin se on saatavissa sekä tietokoneelle että konsoleille. Pro Evolution Soccerin pääkilpailija on EA Sportsin FIFA-sarja. 

Ensimmäinen sarjan peli, joka julkaistiin Japanin ulkopuolella oli nimeltään ISS Pro (1997). Se julkaistiin vain PlayStationille. PlayStationille julkaistiin vielä samaan sarjaan kuuluvat ISS Pro 98, ISS Pro Evolution ja ISS Pro Evolution 2.

Vuonna 2000 pelisarjan nimeksi tuli Euroopassa Pro Evolution Soccer, kun ensimmäinen versio PlayStation 2:lle julkaistiin. Ensimmäinen myös Windowsille julkaistu oli vuonna 2003 julkaistu Pro Evolution Soccer 3. Seuraavana vuonna julkaistiin Pro Evolution Soccer 4, jossa myös moninpeli Internetin välityksellä tuli mahdolliseksi.

Pro Evolution Soccer 5 julkaistiin lokakuussa 2005. Pelistä julkaistiin versiot PlayStation 2:lle, Xboxille, Windowsille sekä PlayStation Portablelle.  

Konami julkaisi Pro Evolution Soccer 6:n PlayStation 2-, Xbox 360- ja Windows-versiot lokakuussa 2006.

Pro Evolution Soccer 2008 julkaistiin PlayStation 2:lle, Playstation 3:lle, PlayStation Portablelle ja Xbox 360:lle sekä Windowsille lokakuussa 2007. Maaliskuussa 2008 peli julkaistiin myös Wiille.

Pro Evolution Soccer 2009 julkaistiin lokakuussa 2008.

Videopelit

Lähteet
Verkkoystävyys

Verkkoystävyys syntyy, kun ihmiset ovat vuorovaikutuksessa keskenään jonkin verkkoyhteisön (esimerkiksi keskustelupalstat, chatit, IRC-Galleria) kautta. Merkittäviä tekijöitä verkkoystävyyden syntymiseen ovat hyperpersoonallisuus ja se, ettei toisen ihmisen kaikista reaalimaailman attribuuteista (esimerkiksi ikä, sukupuoli, työpaikka, ulkonäkö) ole tietoa. Kun ihmiset kohtaavat kasvotusten, he muodostavat mielessään stereotypian ulkonäön perusteella ja se saattaa estää ystävyyssuhteen syntymisen. Ystävyyssuhteen syntymistä edesauttavia tekijöitä ovat yhteinen kiinnostuksen kohde sekä samankaltaiset arvot ja aatteet. Sen vuoksi verkkoyhteisö tukee verkkoystävyyden kehittymistä, sillä verkkoyhteisöt muodostuvat yleensä jonkin tietyn aiheen ympärille ja näin siellä kohtaavilla ihmisillä on valmiiksi jotain yhteistä.

Lähteet
 Daniel W. Russel, Emily K. Flom, Kelli A. Gardner, Caloyn E. Cutrona & Robert S. Hessling. Who makes friends over the internet? Loneliness and the "virtual" community (Vaatii kirjautumisen)

Sosiaaliset suhteet
Ihmissuhteet
Rossin jäähylly

Rossin jäähylly eli Rossin jäälautta on suurin jäähylly Antarktiksella. Sen ala oli vuonna 2013 noin 500 809 km² eli suunnilleen yhtä suuri kuin Espanjan pinta-ala. Halkaisijaltaan jäähylly on noin 800 kilometriä. Jään paksuus on keskimäärin 394 metriä, mutta paikoittain se voi olla jopa 750 metriä. Suurin Rossin jäähyllystä irronnut jäävuori on vuodesta 2000 lähtien ollut B-15.

Suurin osa Rossin jäähyllystä sijaitsee Uuden-Seelannin vaatimalla alueella Rossinmaalla. Jäähylly nimettiin James Clark Rossin mukaan, joka löysi sen 28. tammikuuta 1841. Ross kartoitti jäätä edestä itään päin 160°W asti. 

Vuonna 1912 Rossin jäähyllystä tuli viimeinen leposija tutkimusmatkailija Robert Falcon Scottille ja hänen kumppaneilleen heidän ollessaan paluumatkalla etelänavalta leiriinsä.

Vuonna 2019 julkaistiin tutkimus, jonka mukaan lämmin merivesi on sulattanut osaa jäähyllystä. Sulamisen oletetaan kiihtyvän, sillä kesän jäiden määrän vedessä arvioidaan laskevan ja jäättömän kauden pitenevän.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.vims.edu/bio/microbial/NBPishelf.html – Joitakin kuvia Rossin jäähyllystä

Etelämantereen jäähyllyt
Dauidin Psalttari

Dauidin Psalttari ("Daavidin psalttari") on Mikael Agricolan tekemä käännös Raamatun Psalmien kirjasta. Se ilmestyi vuonna 1551. Käännöstyö oli osa Agricolan raamatunsuomennostyötä, josta oli kolme vuotta aiemmin ilmestynyt Uuden testamentin suomennos Se Wsi Testamenti. 

Psalmien suomennos on osaksi Agricolan omaa työtä, osaksi Paavali Juustenin ja hänen oppilaidensa Turun katedraalikoulussa tekemää suomennosta. Psalmit on käännetty suurimmaksi osaksi Lutherin saksankielisestä Raamatusta, mutta apuna käytettiin myös muita lähteitä.

Psalttarin esipuhe sisältää kuvauksen suomalaisten vanhoista jumalista. Kunkin psalmin alussa on lyhyt yhteenveto sen sisällöstä. Lisäksi psalttari sisältää 240 reunahuomautusta. Agricola oli kääntänyt osan psalmeista jo vuonna 1544 ilmestyneeseen Rucouskiriaan. Niiden osalta hän on suorittanut usein huomattavaakin kielen korjaamista. Näitä vertaamalla on voitu tutkia, kuinka Agricolan käsitykset suomen kirjakielestä ovat kehittyneet ajan kuluessa.

Agricola jatkoi Vanhan testamentin käännöstyötä jo samana vuonna teoksella Weisut ia Ennustoxet.

Esipuhe 

Ennen ensimmäistä psalmia psalttari sisältää Agricolan esipuheen. Esipuheen loppupuolella mainitaan vanhoja suomalaisia jumalia. Agricola esittelee 12 hämäläisten ja 12 karjalaisten jumalaa. Agricolan valitsema lukumäärä 12 jäljittelee kreikkalaisten ja roomalaisten jumalajärjestelmiä. Jumalten esittelyn jälkeen Agricola esittää (nykysuomeksi käännettynä): "Eikö se kansa vimmattu ole, joka näitä uskoo ja rukoilee".

Hämäläisten jumalat 
Hämäläisten jumalina mainitaan: Tapio, Ahti, Väinämöinen, Rahko, Liekkiö, Ilmarinen, Tursas, Kratti, Tonttu, Piru, Kapeet ja Kalevanpojat.

Karjalaisten jumalat 
Karjalaisten jumalina mainitaan: Rongoteus, Pellonpekko, Vironkannas, Äkräs, Köndös, Ukko, Rauni, Kekri, Hiisi, Veden emo, Nyrckes ja Hittavainen.

Linkkejä 

 Finbible Tekijänoikeusvapaita suomalaisia raamatunkäännöksiä ml. Mikael Agricolan käännöstyöt

Lähteet 

Mikael Agricolan teokset
Suomalaiset raamatunkäännökset
1550-luvun kirjat
Smash (albumi)

Smash on yhdysvaltalaisen punk-yhtye The Offspringin kolmas albumi, ja se julkaistiin vuonna 1994. Smash toi The Offspringin suuren yleisön tietoisuuteen myyden maailmanlaajuisesti 12 miljoonaa kappaletta. Se on kaikkien aikojen parhaimmin myynyt albumi, jonka on julkaissut yksityinen levy-yhtiö. Suomessa levy on myynyt yli 74 500 kappaletta. Singlejulkaisut tältä albumilta ovat Gotta Get Away, Come Out and Play ja Self Esteem. Killboy Powerhead on alun perin The Didjits -yhtyeen kappale.

The Offspring juhli albumin 20-vuotista juhlavuotta vuonna 2014, ja soitti albumin kokonaisuudessaan kesän keikoilla. Albumi kuultiin myös kokonaisuudessaan vuoden 2014 Ruisrock-festivaaleilla, missä yhtye soitti 4. heinäkuuta.

Kappaleet

Kokoonpano
Dexter Holland - laulu, rytmikitara
Noodles - soolokitara, taustalaulu
Greg K. - basso, taustalaulu
Ron Welty - rummut, taustalaulu

Lähteet

Vuoden 1994 albumit
The Offspringin albumit
Lapko

Lapko on alkujaan Harjavallasta kotoisin oleva, vuonna 1996 perustettu alternative rock -yhtye. 

Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli Your Special K.O. -ep vuonna 2003. Ensimmäinen pitkäsoitto The Arms (Jukeboss) julkaistiin vuonna 2004. Yhtyeen toinen albumi Scandal (Fullsteam Records, 2006) sijoittui Suomen virallisella albumilistalla sijalle 2, ja kaikki yhtyeen seuraavat kolme levyä sijoittuivat albumilistan TOP 10:een.

Vuonna 2014 yhtyeen pitkäaikainen rumpali ja perustajajäsen Janne Heikkonen siirtyi kitaraan ja uudeksi rumpaliksi valittiin Jussi Matikainen. Uusi kokoonpano julkaisi uuden singlen Money For Nothing 16.2.2015 ja uusi albumi Freedom julkaistiin 27.2.2015

Vuonna 2016 Janne Heikkonen erosi yhtyeestä ja LAPKO hajosi. Vuonna 2018 Ville Malja liittyi Moon Shot nimiseen kokoonpanoon.

Jäsenet

 Ville Malja: kitara, laulu
 Anssi Nordberg: basso
 Janne Heikkonen: kitara
 Jussi Matikainen: rummut

Julkaisut

Albumit

EP:t

Singlet

Aiheesta muualla

 Lapkon viralliset sivut 
 

Suomalaiset rockyhtyeet
Sektori

Sektori on tietty osa ympyrästä tai pallosta. Ympyrässä sektori tarkoittaa kahden ympyrän kehältä keskipisteeseen piirretyn säteen erottamaa aluetta. Oheisessa kuvassa on kaksi sektoria: toinen sektori (keltainen) on sellainen, että sen muodostavien säteiden välinen kulma on  ja toinen sektori (valkoinen) on sellainen, että säteiden välinen kulma on  astetta.

Sektorin kaaren pituus  voidaan laskea kaavalla , jossa  on keskuskulma ja  on ympyrän säde. Vastaavasti pinta-ala  saadaan kaavalla . Pallosektorin tilavuus  saadaan kaavasta , jossa  on kalotin korkeus.

Geometria
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002

Vuoden 2002 talviolympialaisten jääkiekkoturnaus järjestettiin E-Centerissä ja Peaks Ice Arenalla. Turnaus oli Naganon turnauksen jälkeen toinen turnaus, jolloin NHL piti taukoa turnauksen ajan ja kaikki parhaat pelaajat pystyivät osallistumaan turnaukseen. Kuusi ennakkoon parasta maata aloitti ottelunsa suoraan jatkolohkosta, jolloin NHL:n tauko saatiin mahdollisimman lyhyeksi. Miesten ottelut pelattiin 9.–24. helmikuuta ja naisten 11.–21. helmikuuta 2002. Naganon kisoihin verrattuna Pohjois-Amerikan maat menestyivät miehissä huomattavasti paremmin. Kummassakin sarjassa voiton vei Kanada ja hopeaa sai Yhdysvallat. Turnaukset pelattiin eurooppalaismittaisessa kaukalossa.

Mitalit

Otteluareenat

Turnaukset

Miehet 

Miesten turnauksessa pelattiin ensin alkulohkot, joiden voittajat Saksa ja Valko-Venäjän pääsivät jatkolohkoihin, jatkolohkoissa olivat automaattisesti mukana kuusi maata. Olympiakultaa voitti Kanada isäntämaa Yhdysvaltojen tullessa toiseksi. 

Lohko A
 
 
 
 

Lohko B
 
 
 
 

Jatkolohko C
 
 
 
 

Jatkolohko D

Naiset 

Naisten turnaukseen pääsivät karsintojen kautta Kazakstan ja Saksa. Turnauksessa pelattiin aluksi yksinkertainen sarja, jonka kaksi parasta kohtasivat loppuottelussa ja olympiakultaa voitti Kanada.

Lohko A
 
 
 
 

Lohko B

Aiheesta muualla

 Miesten turnauksen tulokset ja tilastot IIHF:n sivuilla 
 Naisten turnauksen tulokset ja tilastot IIHF:n sivuilla 
 YLE Elävä arkisto: Olympialeijonat löivät Venäjän  
 SFRp's hockey archive 
 la84 - Official reports 2002 Ice hockey 
 http://avlh.sweb.cz/ZOH-2002.pdf 
 Hockey-Sport.net -  Salt Lake City 2002
Martti Korhonen

Martti Allan Korhonen (s. 27. helmikuuta 1953 Oulu) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän on puolueen entinen puheenjohtaja ja toimi kansanedustajana vuosina 1991–2015 ja Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministerinä vuosina 1999–2003. Hän on toiminut myös Oulun kaupunginvaltuutettuna.

Tausta ja ura
Korhonen on koulutukseltaan autonasentaja. Hän työskenteli ammatissa 1971–1985 ja pääluottamusmiehenä 1986–1991. Kunnallisvaaleissa 1984 Korhonen nousi Oulun kaupunginvaltuustoon SKDL:n listalta. Hän oli myös kansandemokraattien (Liike 88) valitsijamies presidentinvaaleissa 1988. Korhonen kuului KTV:n liittovaltuustoon vuosina 1986–1991.

Korhonen nousi kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Hän toimi vasemmistoliiton eduskuntaryhmän puheenjohtajana kesästä 1997 kevääseen 1999 ja uudelleen keväästä 2003 toukokuuhun 2006, jolloin hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Korhonen voitti johtajakilvan toisella kierroksella Paavo Arhinmäen äänin 273–150. Kesäkuun 2007 puoluekokouksessa Korhonen valittiin vuoteen 2010 kestävälle jatkokaudelle. Vuosina 1995–1998 Korhonen oli puolueensa varapuheenjohtaja ja 1998 hän hävisi taiston puheenjohtajuudesta niukasti Suvi-Anne Siimekselle. 

Korhonen toimi alue- ja kuntaministerinä Lipposen II hallituksessa vuosina 1999–2003. Hän on ollut liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja huhtikuusta 2007. Vuonna 2000 Korhonen jäi pois kaupunginvaltuustosta, mutta hän palasi kunnallispolitiikkaan vaaleissa 2008 ja keräsi Oulun suurimman äänisaaliin.

10. kesäkuuta 2009 Korhonen ilmoitti eroavansa vasemmistoliiton puheenjohtajan tehtävistä. Päätöstä edelsi puolueen tappio europarlamenttivaaleissa, joiden lopputuloksena se menetti ainoan paikkansa Euroopan parlamentissa. Vuonna 2013 Korhonen hyökkäsi vahvasti Talvivaaran kaivosta vastaan ja vaati Pekka Perän eroa.

Eduskunnassa Korhonen oli muun muassa liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja ja puhemiesneuvoston ja eduskunnan pankkivaltuuston jäsen.

Yksityiselämä
Korhonen on asunut lapsuudestaan lähtien Oulun Koskelankylässä. Hän on harrastanut muun muassa musiikkia, ralliautoilua ja purjehdusta. Korhosen ensimmäinen vaimo Riitta Korhonen (o.s. Tuukkanen, avioliitto 1972) kuoli syöpään kesällä 2006. Heillä on kaksi aikuista poikaa. 2. helmikuuta 2012 Korhonen vihittiin toiseen avioliittoonsa Oulun apulaiskaupunginjohtajaksi valitun Piia Rantalan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Martti Korhosen esittelysivu eduskunnan sivuilla
 Martti Korhosen kotisivut 

Kansanedustajat
Oulun kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
Vasemmistoliiton puheenjohtajat
Vasemmistoliiton poliitikot
Suomen ministerit
Valtiopäiväneuvokset
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Neuvostoliiton vaakuna

Neuvostoliiton vaakuna eli Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton vaakuna oli Neuvostoliiton tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1924. Vaakunassa on kahden olkikerän keskellä oleva sirpin ja vasaran koristama maapallo. Maapallon yläpuolella on kansainvälinen kommunismin symboli, punainen tähti. Punaista tähteä käytettiin myös Neuvostoarmeijan sekä aiemmin Puna-armeijan tunnuksena. Maapallon alareunassa on nouseva aurinko. Vaakunan alareunassa on venäjän kielellä kansainvälinen kommunistien tunnuslause,  Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. 15:ssä sivuilla olevassa nauhassa on sama teksti 15:llä Neuvostoliiton liittotasavallan kielellä.

Neuvostoliiton vaakunasta on muutamia erilaisia versioita. Ensimmäisessä 1922–1940 käytössä olleessa versiossa oli kuudella neuvostotasavallan kielellä teksti "Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!". Vuonna 1940 otettiin käyttöön versio, jossa teksti oli 16:lla Neuvostoliiton virallisella kielellä, vasemmalta kolmas alaspäin oli suomenkielinen teksti. Kun Suomalais-Karjalainen SNT alennettiin ASNT:ksi vuonna 1956, jäi suomenkielinen teksti pois, ja vuoteen 1991 asti teksti "Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!" oli 15:llä Neuvostoliiton virallisella kielellä.

Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen Venäjän federaation presidentti Boris Jeltsin otti käyttöön tsaarin Venäjän vaakunaan eli Romanovien sukuvaakunaan pohjautuvan vaakunan valtion tunnukseksi.

Neuvostotasavaltojen vaakunat 

Vaakuna
Historiallisten valtioiden vaakunat
Corleonen perhe

Corleonen perhe on fiktiivinen perhe Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä. Perheen perusti Vito Andolini, joka muutti nuorena poikana Yhdysvaltoihin 1900-luvun vaihteessa Sisiliasta. Kirjassa Kummisetä mainitaan, että hän oli kotoisin Corleonen kaupungista, jonka nimen hän itselleen otti säilyttääkseen siteen kotikaupunkiinsa.

Romaanista tehtiin kolme menestyselokuvaa Francis Ford Coppolan ohjaamana:
Kummisetä – 1972 
Kummisetä II – 1974
Kummisetä III – 1990

Perheenjäsenet
Vito Corleone – Isä; osan näytteli Marlon Brando elokuvassa Kummisetä ja Robert De Niro elokuvassa Kummisetä osa II
Santino Corleone – Sonny, Esikoinen; osan näytteli James Caan elokuvassa Kummisetä
Constanzia Corleone-Rizzi – Connie, Tytär; osan näytteli Talia Shire kaikissa elokuvissa
Fredo Corleone – Fred, Keskimmäinen poika; osan näytteli John Cazale kahdessa ensimmäisessä elokuvassa
Michael Corleone – Kuopus; osan näytteli Al Pacino kaikissa elokuvissa
Kay Adams – Michaelin vaimo; osan näytteli Diane Keaton kaikissa elokuvissa
Mary Corleone – Michaelin tytär; osan näytteli Sofia Coppola  elokuvassa Kummisetä osa III
Anthony Corleone – Michaelin poika; osan näytteli Franc D’Ambrosio elokuvassa Kummisetä III
Carmella Corleone – Viton vaimo; osan näytteli Morgana King elokuvissa Kummisetä I ja Kummisetä II
Tom Hagen – Ottopoika; osan näytteli Robert Duvall  elokuvissa Kummisetä I ja Kummisetä II
Vincent Mancini-Corleone – Vinnie, Sonnyn avioton poika; osan näytteli Andy Garcia elokuvassa Kummisetä III

Aiheesta muualla 
Aihepiirin aikajana, J. Geoff Malta

Kummisedän henkilöhahmot
Kuvitteelliset perheet
Sammakko (kirjankustantamo)

Kustannusosakeyhtiö Sammakko on itsenäinen, turkulainen kustantamo. Seppo Lahtinen perusti kustantamon Halikossa vuonna 1996. Yhtiön toiminimi oli Kustannusliike Sammakko. Vielä samana vuonna firman toimisto muutti Turkuun, Port Arthuriin, missä se toimii edelleen. Sammakon ensimmäinen julkaisu oli underground-lehti Napa syksyllä 1996. Ensimmäinen Sammakon julkaisema kirja, Charles Bukowskin Päivät karkaavat kuin villit hevoset yli vuorten, runoja 1957–1969, ilmestyi seuraavana vuonna. Vuonna 2001 kustantamo muuttui osakeyhtiöksi. Tuolloin toisena kustantajana Lahtisen ohella aloitti Riikka Majanen. Kustantajan työn ohella Majanen vastaa yhtiön graafisesta suunnittelusta sekä vegaanisiin leivonnaisiin erikoistuneen Kahvihuoneen toiminnasta. Sammakko tunnetaan laadukkaan kotimaisen sekä suomennetun kaunokirjallisuuden, tietokirjallisuuden ja sarjakuvien julkaisijana. Sammakko julkaisee myös Sammakon Sanomat -lehteä. Yhtiö on vuosien varrella saanut toiminnastaan lukuisia palkintoja.

Kustannusosakeyhtiö Sammakolla on Turussa kaksi kirjakauppaa: yhtiön lippulaivaliikkeenä toimiva laajan valikoiman Sammakon Kirjakauppa & Kahvihuone osoitteessa Yliopistonkatu 28 ja Tarjouskirjakauppa Pikku-Sammakko osoitteessa Kauppiaskatu 3. Yliopistonkadun liikkeessä toimii myös sammakko.com-nettikaupan varasto ja yhtiön talousosasto, jota johtaa kirjailijanakin tunnettu Henry Lehtonen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Sammakon internetsivusto

Suomalaiset kirjankustantamot
Suomalaiset kirjakaupat
Olga Danilova

Olga Danilova (s. 10. kesäkuuta 1970 Bugulmissa) on venäläinen entinen hiihtäjä, moninkertainen arvokisavoittaja, jonka hiihtouran menestyksekkäimmät vuodet sijoittuivat 1990-luvun lopun ja 2000-luvun alun tietämille.

Danilova oli arvokisoissa mukana jo 1992 Albertvillen olympialaisissa, joissa ei kuitenkaan saavuttanut mainittavampaa menestystä. Ensimmäiset arvokisamitalinsa Danilova saavutti 1995 Thunder Bayn MM-hiihdoista, joissa saaliina oli viestikulta ja pronssi takaa-ajokilpailusta. Danilova jatkoi hyviä otteitaan myös kaksi vuotta myöhemmin Trondheimin MM-hiihdoissa, joissa hän saavutti viestikullan lisäksi pronssia viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. 

1998 Naganon olympialaisissa Danilova saavutti jo kolmannen arvokisojen viestikultansa lisäksi ensimmäisen henkilökohtaisten matkojen kultamitalinsa 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa. Tämän lisäksi hän hiihto takaa-ajokilpailussa hopealle. Kultamitaleita hän voitti lisää 1999 Ramsaun MM-hiihdoissa viestissä ja viiden kilometrin perinteisellä. Lisäksi hän saavutti hopeasijan 30 kilometrillä. 2001 Lahden MM-kisoissa Danilova voitti jo viidennen arvokisojen viestikultansa. Sen lisäksi tuomisina oli hopea 10 ja 15 kilometriltä ja pronssi takaa-ajosta.

Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Danilova hiihti takaa-ajokilpailussa ensimmäisenä maaliin ja saavutti toiseksi parhaan ajan 10 kilometrin perinteisellä. Hän kuitenkin jäi maannaisensa Larisa Lazutinan ja miesten hiihtoja hallinneen Espanjan Johan Mühleggin tavoin doping-testissä kiinni kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä ja menetti kaikki ko. kisoissa voittamansa mitalit. Doping-kärynsä myötä Danilova lopetti hiihtouransa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Venäläiset maastohiihtäjät
Venäläiset olympiavoittajat
Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut hiihtäjät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmatorjuntapanssarivaunu 90 Marksman

ITPSV 90 Marksman on Suomen puolustusvoimien käytössä ollut ilmatorjuntapanssarivaunu.

Ominaisuudet
Marksman on rakennettu puolalaiselle T-55-panssarivaunun alustalle ja varustettu brittiläisellä Marksman-ilmatorjuntajärjestelmän tornilla. Siinä on kaksi sveitsiläisen Oerlikon Contravesin valmistamaa 35 mm KD-ilmatorjuntakanuunaa. Tykit ovat vyösyöttöisiä sarjatuliaseita. Niitä varten vaunussa on sirpalekranaatteja ilmamaalien tuhoamiseen ja alikaliiperiammuksia panssarintorjuntaan. Vaunussa on Marconin (nyk. osa BAE Systemsiä) valmistama yhdistetty valvonta- ja tulenjohtotutka, jonka mittausetäisyys on yli 10 kilometriä. Vaunussa on lisäksi hyrrävakavoitu optinen tähtäin sekä laseretäisyysmittari, jonka mittausetäisyys on noin kahdeksan kilometriä. Tyypillisesti vastaavissa ilmatorjuntapanssarivaunissa, kuten saksalaisessa Gepardissa, on käytetty kahden erillisen tutkan ratkaisua.

Marksmanin tykin tulinopeus on yhdeksän laukausta sekunnissa per putki. Sen tehokas vaikutusetäisyys on noin 4 kilometriä. 550 grammaa painavan sirpalekranaatin lähtönopeus on 1 175 m/s, ja alikaliiperiammuksen 1 385 m/s. Suurin ampumaetäisyys ilmamaaliin on noin neljä kilometriä. Tornissa on aseiden lisäksi suomalaisvalmisteiset suojasavunheittimet. Tornin kokonaispaino on 11 tonnia ja koko järjestelmän 41 tonnia.

Käyttö Suomessa
Vaunuja on käytetty panssaroitujen ja mekanisoitujen joukkojen ilmatorjuntaan. Vaunun liikkuvuuden ja miehistölle antaman suojan vuoksi se soveltuu hyvin tähän käyttötarkoitukseen. Kalustoa käytettiin ampumaharjoituksissa viimeistä kertaa marras-joulukuun vaihteessa 2010, jonka jälkeen vaunut siirrettiin varmuusvarastointiin.

Marksman-asejärjestelmän tykkitornit on sittemmin asennettu Leopard 2A4 -taistelupanssarivaunualustoille jotka vapautuvat uusien Leopard 2A6 -vaunujen tullessa käyttöön. Tällä saadaan järjestelmälle lisää käyttöikää. Alustamuutos suoritettiin vuoden 2015 aikana ja Panssariprikaatin kantahenkilökuntaa alettiin taas kouluttaa viisi vuotta käytöstä pois olleeseen asejärjestelmään.

Ilmatorjuntaupseeri-lehdessä on Marksman-asejärjestelmästä käyty paljon keskustelua. Vuosien varrella Marksmania on luonnehdittu tarkaksi järjestelmäksi jolla pystytään tulittamaan jopa äänennopeudella matalalla liikkuvia maaleja. Tyytymättömyyttä on kuitenkin aiheuttanut järjestelmässä ilmenneet ns. lastentaudit, joiden korjaaminen on vienyt kohtuuttoman kauan. Käytännössä järjestelmän kenttäkelpoiseksi saaminen kesti kymmenen vuotta mikä nykyaikaisilla asejärjestelmillä on puolet niiden elinkaaresta.

Lähteet 

Suomen puolustusvoimien kalusto
Vickersin valmistamat aseet
Yhdistyneen kuningaskunnan ilmatorjuntapanssarivaunut
Viikkosavo

Viikkosavo on Kuopion ja Siilinjärven alueella kerran viikossa ilmestyvä kaupunkilehti. Sen perusjakelujakelu on n. 55 000 kappaletta. Kerran kuussa jaettava suurjakelu on n. 60 000 kappaletta ja se jaetaan lisäksi Kuopion liitoskuntiin. Viikkosavon ja Kuopion Kaupunkilehden toimitukset yhdistyivät alkuvuodesta 2015. Molempien lehtien päätoimittajana toimii Aija Pirinen.

Viikkosavo kuuluu Savon Sanomien tavoin pörssissä noteerattuun Keskisuomalainen Oyj -konserniin. Viikkosavo on menestynyt kilpailuissa hyvin, se valittiin muun muassa vuoden kaupunkilehdeksi 2004. Vuoden 2006 kisan sijoitus oli puolestaan kolmas.

Savo-lehden perinteiden jatkaja
Kaupunkilehti Viikkosavo perustettiin vuonna 1972 jatkamaan 1878 perustetun Savo-lehden kunniakasta uraa. Viikkosavo on ollut ilmaisjakelulehti vuodesta 1977.

Lähteet

http://www.viikkosavo.fi/web/pdf/2014_48/index.html

Aiheesta muualla
Viikkosavo.fi, viralliset kotisivut

Suomalaiset kaupunkilehdet
Kuopion media
Guadalajara (Meksiko)

Guadalajara on Meksikon kolmanneksi suurin kaupunki 1,5 miljoonalla asukkaallaan. Metropolialueella on arvioitu olevan noin  asukasta (2010). Se on myös Jaliscon osavaltion pääkaupunki. Guadalajara sijaitsee Meksikon länsiosassa noin 500 kilometrin päässä maan pääkaupungista, Méxicosta. 

Espanjalaiset perustivat kaupungin vuonna 1532 nimellä Espíritu Santo. Guadalajara on tuhoutunut kahdesti maanjäristyksessä: vuosina 1818 ja 1875.

Don Miguel Hidalgo y Costillan kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.

Hospicio Cabañas (Cabañasin sairaala) rakennettiin 1800-luvun alussa orpojen, vanhusten ja invalidien hoivakodiksi. Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1997.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Meksikon kaupungit
Seulonnan keskeiset artikkelit

hu:Guadalajara
Fynin amt

Fynin amt () oli hallintoalue, joka sijaitsi Tanskan keskiosassa. Siihen kuuluivat Fynin, Langelandin, Tåsingen ja Ærøn saaret sekä noin 90 muuta saarta, joista 25 on asuttuja. Amtin pinta-ala oli 3 486 km² ja asukasluku 476 880 vuonna 2005. Amtin pääkaupunkina toimi Odense. Tanskan kuntauudistuksessa vuoden 2007 alussa amtit lakkautettiin, ja Fynin amtista tuli osa Etelä-Tanskan aluetta.

Kunnat
Lakkauttamishetkellä amtissa oli seuraavat 32 kuntaa:

Assensin kunta
Bogensen kunta
Brobyn kunta
Egebjergin kunta
Ejbyn kunta
Faaborgin kunta
Glamsbjergin kunta
Gudmen kunta
Haarbyn kunta
Kerteminden kunta
Langeskovin kunta
Marstalin kunta
Middelfartin kunta
Munkebon kunta
Nyborgin kunta
Nørre Aabyn kunta
Odensen kunta
Otterupin kunta
Ringen kunta
Rudkøbingin kunta
Ryslingen kunta
Svendborgin kunta
Sydlangelandin kunta
Søndersøn kunta
Tommerupin kunta
Tranekærin kunta
Ullerslevin kunta
Vissenbjergin kunta 
Ærøskøbingin kunta
Ørbækin kunta
Årslevin kunta
Aarupin kunta

Tanskan amtit
Etelä-Tanskan alue
Tuntematon sotilas (käsite)

Tuntematon sotilas on vertauskuvallinen edustaja sodissa kaatuneille oman maan sotilaille ja erityisesti niille, joiden kalmo on kadonnut taistelukentälle tai jäänyt tunnistamatta

Ajatus tuntemattomasta sotilaasta syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana. Tuntemattoman sotilaan käsite on oleellisessa yhteydessä tuntemattoman sotilaan hautamuistomerkkeihin, joista ensimmäinen pystytettiin Lontoon Westminster Abbeyyn vuonna 1920. Hautaan laskettiin 11. marraskuuta 1920 ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla Arras’n luona kaatunut brittisotilas, jota ei kyetty tunnistamaan. Westminster Abbeyyn haudattu tuntematon sotilas sijoittui 76. sijalle Britanniassa vuonna 2002 järjestetyssä 100 Greatest Britons -äänestyksessä.

Tunnetuin tuntemattoman sotilaan hauta sijaitsee Pariisissa Riemukaaren alla. Tuntemattoman sotilaan ruumis valittiin kahdeksasta Ranskan eri taistelukentiltä kaatuneen ranskalaiseen sotilaspukuun puetun sotilaan ruumiista, jotka oli koottu Verdunin linnakkeeseen. Sijoitus Riemukaaren saliin tapahtui 11. marraskuuta 1920 ja hautaus 28. tammikuuta 1921. Sodassa kadonneiden omaiset voivat käydä muistamassa perheensä vainajaa esimerkiksi viemällä jouluna kynttilöitä tuntemattoman sotilaan haudalle.

Tuntematon sotilas Suomessa 
Toisen maailmansodan aikana Suomen kotirintamalla organisoitiin kampanja Paketti tuntemattomalle sotilaalle. Siinä erilaiset järjestöt ja yksityiset ihmiset tekivät joulupaketteja toimitettaviksi rintamasotilaille, jotka eivät saaneet postia omilta perheiltään. Monilla sankarihaudoilla, Helsingissä ainakin ortodoksisella hautausmaalla, on erikseen muistomerkki – hautakivi tai risti – tuntemattomalle sotilaalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sodankäynti
Martti Hetemäki

Martti Sakari Hetemäki (s. 14. syyskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen virkamies, joka nimitettiin valtiovarainministeriön kansliapäälliköksi seitsemän vuoden määräajalle maaliskuusta 2013 lähtien. Hän jäi virastaan eläkkeelle vuonna 2020. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen tohtori.

Hetemäki aloitti työelämäprofessorina Helsinki Graduate School of Economicsissa heinäkuun alussa 2020. Professuuri on puoliksi Helsingin yliopistossa ja puoliksi Aalto-yliopistossa.

Ura
Hetemäki on työskennellyt eri tehtävissä valtiovarainministeriössä, muun muassa finanssineuvoksena 1994–1995, kansantalousosaston osastopäällikkönä (ylijohtaja) 1995–2003 ja vuodesta 2003 alivaltiosihteerinä. Hän oli sosiaaliturvan kokonaisuudistusta vuosina 2007–2009 valmistelleen Sata-komitean varapuheenjohtaja ja valtiovarainministeriön verotuksen kehittämistyöryhmän puheenjohtaja 2008–2010.

Hetemäki on Suomen itsenäisyyden juhlarahaston hallituksen puheenjohtaja.

Vuonna 2010 Hetemäen johtama verotuksen kehittämistyöryhmä esitti ansiotuloverotuksen rajaveroasteiden alentamista kautta linjan ja 50 prosentin kattoa ylimmälle rajaveroasteelle. Vuonna 2013 yhteisöveroa oltiin laskemassa 4,5 prosenttiyksiköllä 20 prosenttiin. Hetemäki laski veronalennuksen dynaamiset vaikutukset yläkanttiin, ja valtiovarainministeriö joutui pienentämään odotuksia dynaamisista vaikutuksista.

Vuonna 2016 Hetemäki toimi työllisyysryhmän puheenjohtajana. Hän on ollut vetovastuussa aktiivimallia valmistelleessa työryhmässä ja puolusti kritiikkiä osakseen saanutta aktiivimallia valtiovarainministeriön kolumnissa 10. tammikuuta 2018.

Näkemyksiä
Hetemäen mukaan ilman euroa ei olisi eurokriisiä, ja euromaat ovat euron ja Euroopan keskuspankin virheiden armoilla. Hetemäki on kirjoittanut kirjoituksen Eurokriisin syyt ja euroalueen tulevaisuus.

Hetemäen mielestä suomalaisten pitäisi hyväksyä palkkaerojen kasvu, jotta työllisyysaste nousisi. Hetemäen mukaan Suomen työllisyysaste on eteläeurooppalainen.

Hetemäki piti loppuvuodesta 2017 sote-uudistusta välttämättömänä palvelujen turvaamiseksi.

Toukokuussa 2018 Hetemäki kannatti sote-uudistusta.

Yksityiselämä
Martti Hetemäki on Päiviö Hetemäen poika. Hetemäellä on kolme lasta.

Julkaisuja

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomi-Fakta (WSOY, 2002)

Viitteet

Suomalaiset taloustieteilijät
Suomalaiset virkamiehet
Kansliapäälliköt
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Risto Hilpinen

Ilkka Risto Juhani Hilpinen (s. 9. maaliskuuta 1943, Lahti) on suomalainen filosofi. Hilpinen on toiminut Jyväskylän yliopiston filosofian professorina 1970-1971 ja Turun yliopiston filosofian professorina vuodesta 1972 vuoteen 1999. Nykyään Hilpinen työskentelee professorina University of Miamin filosofian laitoksella. Hän on tutkinut muun muassa induktiivisen tiedon teoriaa, ja hänen tutkimuksensa episteemisten ja deonttisten käsitteiden logiikan alalla ovat kansainvälisesti arvostettuja.

Hilpinen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1973.

Lähteet 
 Suomi-Fakta. WSOY, 2002.

Viitteet

Aiheesta muualla
Hilpisen kotisivu University of Miamin sivuilla

Elävät henkilöt
Suomalaiset filosofit
Suomalaiset professorit
Jyväskylän yliopiston professorit
Turun yliopiston professorit
Vuonna 1943 syntyneet
Olavi Honka

Olavi Uno Viktor Honka (vuoteen 1905 Bremer; 7. huhtikuuta 1894 Kuusisto – 29. huhtikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen juristi. Honka oli oikeuskansleri vuosina 1956–1961.

Virkaura
Honka pääsi ylioppilaaksi vuonna 1911, suoritti oikeustutkinnon 1915 ja sai varatuomarin arvon 1917. Virkaura alkoi Turun hovioikeudessa, minkä ohella hän oli sivutoiminen asianajaja. Pula-aikana 1930–1934 hän toimi pelkästään asianajajana, mutta palasi hovioikeuteen ja yleni lopulta asessoriksi. Vuonna 1937 Hongasta tuli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.

Honka esiintyi syyttäjänä useissa poliittisissa oikeudenkäynneissä 1920- ja 1930-luvuilla. Hänet nimitettiin 1941 Päämajan sotilashallintokomentajan lainopilliseksi avustajaksi, ja vuosina 1942–1945 hän toimi palkkasäännöstelyn toiminnanjohtajana. Presidentti J. K. Paasikivi nimitti Hongan oikeuskansleriksi tammikuussa 1956; kyseessä oli yksi viimeisistä Paasikiven suorittamista virkanimityksistä.

Silloinen oikeusministeriön hallitussihteeri Kai Korte on pitänyt Hongan nimitystä oikeuskansleriksi esimerkkinä J. K. Paasikiven vallankäytöstä virkanimityksissä. Edellisen oikeuskanslerin Carl Gustaf Möllerin jäädessä eläkkeelle virkaan olivat ilmoittautuneet Honka ja apulaisoikeuskansleri, lakitieteen tohtori Antti Hannikainen. Paasikivi katsoi ikävuodet oppiarvoa painavammaksi nimitysperusteeksi ja nimitti uudeksi oikeuskansleriksi 45-vuotiaan Hannikaisen asemesta 61-vuotiaan Hongan.

Presidentinvaalit 1962 

Olavi Honka asetettiin niin kutsutun Honka-liiton toimesta presidentinvaaliehdokkaaksi vuoden 1962 presidentinvaaliin istuvaa presidenttiä Urho Kekkosta vastaan.

Suurelle yleisölle melko tuntematon ja poliittisesti kokematon Honka oli Pientalonpoikien Puolueen puheenjohtajan Veikko Vennamon löytö hajanaisen rintaman yhteiseksi ehdokkaaksi. Ensimmäisenä Honkaa olivat pyytäneet ehdokkaakseen SDP:n edustajat 22. helmikuuta 1961 puheenjohtaja Väinö Tannerin johdolla.

Honka luopui ehdokkuudesta ennen valitsijamiesten vaalia noottikriisin yhteydessä.

Muistelmissaan Olavi Honka on kuvannut myös Honka-liiton eräänlaisen jälkinäytöksen. Honka ilmoittautui vuonna 1962 avoimeksi tulleeseen oikeusministeriön lainvalmistelukunnan vanhemman jäsenen virkaan, mutta häntä ei valittu tähän tehtävään. Hongan käsityksen mukaan silloinen pääministeri Ahti Karjalainen esti hänen valitsemisensa.

Lähteet

Kirjallisuus
 
 Suomi-Fakta (WSOY, 2002)
 Olavi Honka: Muistelmia ja mielipiteitä (WSOY, 1972)

Viitteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Oikeuskanslerit
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Uniikki (artisti)

Dan Ahti Tolppanen (s. 11. kesäkuuta 1981), taiteilijanimeltään Uniikki, on suomalainen rap-artisti, joka tuli tunnetuksi Kapasiteettiyksikkö-yhtyeen jäsenenä. Hän on yksi Rähinä Recordsin perustajajäsenistä ja omistajista. 

Uniikki julkaisi ensimmäisen soololevynsä Aika ei venaa ketään loppuvuodesta 2005. Hän on lisäksi julkaissut Kapasiteettiyksikön kanssa albumit Päivästtoiseen (2001), Klassikko (2002), Itsenäisyyspäivä (2003), Usko parempaan (2004), Susijengi (2006) ja I ♥ KY (2008). Uniikki jatkoi soolouraansa julkaisemalla Nuor Tolppanen vol. 1 -mixtapen loppuvuodesta 2008. Kyseinen mixtape oli esimakua hänen toisesta studioalbumista, Juokse poika juokse, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2009. Uniikin kolmas studioalbumi Suurempaa julkaistiin 6. huhtikuuta 2011. Uniikin seuraava julkaisu oli hänen ja MG:n 5. joulukuuta 2011 julkaistu 8190-mixtape. Levyltä julkaistiin YouTubessa näytekappaleet ”Totta mooses” ja ”Lisää”. Uniikki on kertonut julkaisevansa Nuor Tolppanen vol. 2 -mixtapen, joka on jatko-osa Nuor Tolppanen vol. 1 -mixtapelle. Tälle levylle hän aikoo pyytää rap-vierailijoita myös Rähinä Recordsin ulkopuolelta.

Uniikin hittikappaleisiin kuuluu muun muassa ”Paita pois”. Uniikki oli myös osa tunnettua, vuonna 1997 perustettua Illmatic Cru -breakdance-ryhmää, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Savage Feetiksi. Ryhmään kuului Uniikin lisäksi myös Elastinen sekä b-boyt Hypnotic, D'Maestre, Lil'P ja Twister.

Elämä ja ura 
Uniikki syntyi vuonna 1981 juutalaiselle äidille ja suomalaissukuiselle isälle. Hän on kansanedustaja Ben Zyskowiczin siskonpoika. Uniikki varttui Malminkartanon asuinalueella Helsingissä. Hän suoritti peruskoulun juutalaisessa koulussa, jonka jälkeen hän opiskeli Etu-Töölön lukiossa. Uniikki on Helsingin juutalaisen seurakunnan jäsen.

Uniikki oli yksi Nelosella syksyllä 2012 esitetyn AnkkaRäp-ohjelman valmentajista. Hänet nähtiin myös keväällä 2013 Diili-televisiosarjan 5. tuotantokauden jaksoissa.

Uniikki oli mukana myös Fitnesspäiväkirjat-ohjelmassa, jossa yksi päähenkilöistä oli hänen silloinen kihlattunsa Eevi Teittinen, josta Uniikki kuitenkin erosi kesäkuussa 2016.

Uniikista ilmestyi tammikuussa 2021 Otavan kustantama, kirjailija Miikka Anttosen kirjoittama  elämäkertakirja "Uniikki elämä". ISBN: 978-951-1-37186-1.

Diskografia

Albumit
 Aika ei venaa ketään (2005)
 Juokse poika juokse (2009)
 Suurempaa (2011)
 Kiitorata (2012)
 #kylänmies (2013)
 Pienen miehen isot hitit (kokoelma, 2014)
 Pikku prinssi (2015)

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Rähinä Records - Uniikki
 Uniikin haastattelu Lihamukissa 
 Stara.fi Podcast 4 - Uniikki, Brandon, Saara Ylitalo
 Kapasiteettiyksikkö jättää jäähyväiset
 Uniikki Räppilapsuus -sarjassa

Suomalaiset hip hop -artistit
Juutalaiset hip hop -artistit
Suomen juutalaiset
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Tuominen (ministeri)

Heikki Aukusti Tuominen (5. joulukuuta 1920 Perniö – 21. heinäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, pankinjohtaja ja ministeri. Tuominen oli valtiovarainministeriön palveluksessa 1954–1968 ja Postipankin pääjohtajana 1968–1988. Hän oli toisena valtiovarainministerinä 1963–1964, sisäasiainministerinä 1971–1972 ja 1972–1975 sekä valtiovarainministerinä 1975. Tuominen toimi lukuisten rahalaitosten ja teollisuusyritysten johtoelimissä.

Elämäkerta 
Tuominen syntyi Perniössä 1920. Hänen lakiopintonsa keskeytyivät talvisodan ja asepalveluksen johdosta. Reserviupseerikoulun jälkeen hän siirtyi konekiväärijoukkueen johtajaksi Rukajärven suuntaan. Asemasodan aikana hän suoritti ilmavoimien tähystäjäkurssin ja palveli sodan loppuajan Lentolaivue 6:ssa sukellusvenetorjunnassa ja tiedustelulentäjänä. Moskovan välirauhan aikana Tuominen toimi ilmavoimien esikunnassa ja hoiti yhteyksiä valvontakomissioon.

Tuominen aloitti virkamiesuransa Maatalousministeriön asutusasiainosastolla, jossa hän palveli vuoteen 1955 saakka. Sieltä hän siirtyi valtiovarainministeriöön hallitussihteeriksi. Vuosina 1962–1965 Tuominen toimi eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa ja perustuslakivaliokunnan sihteerinä. Tuominen ehti toimia samalla myös 2. valtiovarainministerinä Reino R. Lehdon virkamieshallituksessa vuonna 1963. Vuonna 1965 hän palasi valtiovarainministeriöön budjettipäälliköksi.

Tuominen toimi sisäasianministerinä ensin Teuvo Auran virkamieshallituksessa vuonna 1971–1972 ja myöhemmin Kalevi Sorsan hallituksessa vuosina 1972–1975. Lisäksi hän oli vielä valtiovarainministerinä Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa vuonna 1975.

Tuominen nimitettiin Postipankin pääjohtajaksi vuonna 1968. Pääjohtajakaudellaan hän johti Postipankkia liikepankiksi sekä kehitti sen ulkomaantoimintoja. Tuominen osallistui myös monien valtionyhtiöden liiketoimintaan, joita olivat Finnair, Neste, Pohjolan Liikenne, Sponsor, Teollisuusrahasto, Vientiluotto ja Mortage Bank of Finland. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1988.

Arvonimet ja palkinnot 
Tuomiselle myönnettiin ministerin arvonimi vuonna 1988. Kaksi vuotta myöhemmin Japanin keisari myönsi hänelle Keisarillisen Pyhän Aarteen Ritarikunnan ensimmäisen luokan kunniamerkin. Jälkimmäinen liittyi hänen uraansa Postipankin pääjohtajakaudella. Samaten Tuomiselle on myönnetty muun muassa 4:nnen luokan Vapaudenristi, Suomen lentomerkki (honoris causa) ja Suomen Leijonan suurristi.

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomi-Fakta. WSOY, 2002.

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomen valtiovarainministerit
Suomen sisäministerit
Suomalaiset juristit
Suomalaiset pankinjohtajat
Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Tauno Äikää

Tauno Äikää (9. joulukuuta 1917 Kurkijoki – 24. kesäkuuta 2008 Espoo) oli suomalainen urkuri ja pianisti.

Elämäkerta 
Äikää opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Ernst Lingon ja urkujensoittoa Elis Mårtensonin johdolla ja suoritti urkudiplomin vuonna 1950 sekä pianodiplomin vuonna 1951. Lisäksi hän teki opintomatkoja Saksaan ja Ranskaan. Työskenneltyään urkurina Kuopion maaseurakunnassa vuosina 1942–1951 ja Lahdessa vuosina 1951–1958 Äikää toimi Helsingin tuomiokirkkoseurakunnassa Johanneksenkirkon urkurina 1958–1982 ja Sibelius-Akatemian opettajana vuosina 1958–2008, lehtorina 1966–1983. Hän vieraili lukuisten kansainvälisten urkutapahtumien esiintyjänä ja konsertoi laajalti Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Äikään asiantuntemusta on usein käytetty hyväksi urkujen suunnittelussa. Tauno Äikää toimi aikanaan Viipurin Lauluveikot -mieskuoron 1. Adventtisunnuntaiden urkurina Johanneksen kirkossa Helsingissä.

Sulo Saaritsin laulama ja Tauno Äikään säestämä Taas kaikki kauniit muistot on vuodesta 1955 perinteisesti soinut Yleisradiossa joulurauhan julistuksen radioinnin jälkeen.

Tauno Äikäälle myönnettiin director musices -arvonimi vuonna 1952, professorin arvonimi vuonna 1974 sekä Pro Finlandia -mitali 1972. Hän sai elämäntyöstään Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon 1984, säveltaiteilijain valtionpalkinnon 1979 sekä kirkon musiikkipalkinnon vuonna 1984. Äikää kuoli 90-vuotiaana Espoossa kesällä vuonna 2008.

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomi-Fakta. WSOY, 2002.
 
 Viipurin Lauluveikot -mieskuoron kotisivut.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tauno Äikään muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Suomalaiset pianistit
Suomalaiset urkurit
Suomalaiset kirkkomuusikot
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Migé Amour

Migé Amour (oik. Mikko Paananen; s. 19. joulukuuta 1974 Helsinki) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten HIM-yhtyeen basistina ja perustajajäsenenä. Hän on soittanut myös yhtyekaverinsa, kitaristi Mikko Lindströmin Daniel Lioneye -yhtyeessä.

Vuonna 2013 Amour voitti YleX:n Suomen paras basisti -äänestyksen.

Yksityiselämä 
Amourilla on kaksi veljeä, Antti ja Petteri sekä sisko Paula. Isä Sven-Erik Paananen soittaa Helsingin kaupunginorkesterissa oboeta ja äiti Riitta Elstelä on näyttelijä.

Lähteet 

Suomalaiset basistit
Suomalaiset rockmuusikot
HIMin jäsenet
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Gas Lipstick

Mika Kristian "Kaasu" Karppinen, taiteilijanimeltään Gas Lipstick (s. 8. helmikuuta 1971 Eskilstuna, Ruotsi) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten HIM-yhtyeestä, jonka rumpalina hän toimi vuodesta 1999 vuoteen 2015 asti.

Karppisen muita yhtyeitä ovat grindcore-yhtye To Separate the Flesh from the Bones, rockyhtye Bendover sekä hardcore punk -yhtyeet Ääritila ja Valvontakomissio. Nykyään Karppinen vaikuttaa myös yhtyeissä Hallatar ja  Flat Earth. Aikaisemmin Karppinen on soittanut rumpuja Kyyriassa, soittanut kitaraa ja laulanut Dementiassa sekä soittanut bassoa Dischangessa. Hän toimi myös sessiorumpalina Tarotin riveissä Suomen-kiertueella.

27. tammikuuta 2015 Mika Karppinen julkaisi avoimen kirjeen, jossa hän ilmoitti jättävänsä HIMin 16 vuoden jälkeen ja ottavansa seuraavan askeleen muusikkona.

Karppisen soittotyyli eroaa monista muista rock-rumpaleista niin, että hän lyö Hi-hattia vasemmalla kädellä ja virveliä oikealla, mitä kutsutaan "avoimeksi soittotyyliksi" ja on tyypillinen soittotapa vasenkätisille rumpaleille. Karppisen soittotekniikkaa on myös luonnehdittu ”raskaskätiseksi” miehen huomattavasta voimankäytöstä johtuen. Tämä välittyy levytyksillä hyvin tasaisena ja hallittuna dynamiikkana, luoden hänelle hyvin omintakeisen rumpusoundin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paiste: Artist of the Month – Gas Lipstick of HIM 

HIMin jäsenet
Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Suomalaiset metallimusiikin rumpalit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauri Markkula

Lauri Juhani Markkula, taiteilijanimeltään Larry Love (s. 19. helmikuuta 1983) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Negativen entisenä kitaristina, säveltäjänä ja sanoittajana. Markkula myös lauloi taustoja. Hän julkaisi 18. toukokuuta 2011 Facebook-sivuillaan tiedotteen faneille, jossa hän ilmoitti eroavansa Negativesta. 

Ennen Negativea Markkula soitti kitaraa S.N.A.F.U.-yhtyeessä, mutta yhtyeen solistin lähdettyä yhtyeen nimi muuttui Shannoniksi ja Lauri siirtyi laulamaan. Shannonissa rumpuja soitti hänen pikkuveljensä Henkka. Negativeen kitaristi liittyi vuonna 2001. Markkulan isä Heikki on myös muusikko, äiti Kirsti on maalaari, veli Henrikki soittaa rumpuja bändissä nimeltä Axentry ja pikkusisko Saara levyttää samalle levy-yhtiölle kuin Negative.

Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset kitaristit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt

sv:Lauri Markkula
Janne Kokkonen

Janne Kokkonen, taiteilijanimeltään Mr. Snack (s. 15. heinäkuuta 1978) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Negative-yhtyeen nykyisenä kosketinsoittajana. Kokkonen liittyi yhtyeeseen vuoden 2003 juhannuskeikkojen jälkeen, jota ennen soitti kitaraa Destination X -yhtyeessä. Hän on kuulunut myös yhtyeisiin Satellite Kids ja The Hip Hillbillies

Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset kosketinsoittajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Tapio Ilomäki

Juho Tapio Ilomäki (21. huhtikuuta 1904 Koski Hl (nyk. Hämeenkoski) – 25. heinäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen elokuvamusiikin säveltäjä. Hän sävelsi 25-vuotisen uransa aikana musiikkia Suomi-Filmille, Suomen Filmiteollisuudelle, Jäger-Filmille, Fenno-Filmille ja Fennadalle. Ilomäki sävelsi musiikkia muun muassa elokuviin Sano se suomeksi (1931, ensimmäinen suomalainen äänielokuva), Tukkipojan morsian (1931), Tukkijoella (1937), Isoviha (1939), Noita palaa elämään (1952) ja Putkinotko (1954). Ilomäki toimi lisäksi muun muassa kapellimestarina, orkesterinjohtajana, käsikirjoittajana, leikkaajana ja studiopäällikkönä.

Ilomäki oli vuonna 1954 perustamassa Suomen Elokuvasäveltäjäin yhdistystä, joka tunnetaan nykyään nimellä Suomen Musiikintekijät.

Ilomäki käytti toisinaan salanimeä Jussi Mäki.

Ilomäki teki vuosina 1952–1953 yhteistyötä laulaja ja lauluntekijä Veikko Lavin kanssa. Ilomäki sävelsi muutamia Lavin lauluja ja hänen yhtyeensä säesti Lavia tämän levytyksissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset elokuvasäveltäjät
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
LL Cool J

LL Cool J (lyh. Ladies Love Cool James (oik. James Todd Smith, s. 14. tammikuuta 1968 Bay Shore, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä.

LL Cool J on esiintynyt lisäksi useissa elokuvissa, esimerkiksi Mindhuntersissa, ja Deep Blue Seassa, jotka molemmat on ohjannut suomalainen Renny Harlin, muita tunnettuja osia ovat muun muassa Halloween H20 ja S.W.A.T..

Näiden lisäksi LL Cool J näyttelee syksyllä 2009 Yhdysvalloissa alkaneessa sarjassa nimeltä NCIS: Los Angeles. Se on spin-off sarjasta NCIS Rikostutkijat.

Diskografia 
Radio (1985)
Bigger and Deffer (1987)
Walking with a Panther (1989)
Mama Said Knock You Out (1990)
14 Shots to the Dome (1993)
Mr. Smith (albumi) (1995)
All World (Greatest Hits) (albumi) (1995)
Phenomenon (1997)
G.O.A.T. (2000)
10 (2002)
The DEFinition (2004)
Todd Smith (2006)
Return Of The G.O.A.T. (Mixtape) (2008)
Exit 13 (2008)
One Return (2010)

Filmografia

Aiheesta muualla

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Grammy-palkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Afroamerikkalaiset