joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alfred Wan

Alfred Wan (1922 Harbin, Pohjois-Kiina – 2006) oli suomalainen ilmavoimien upseeri. 

Wan syntyi vuonna 1922 Kiinassa pietarinsuomalaiselle äidille ja kiinalaiselle isälle. Hänet lähetettiin äitinsä kuoleman jälkeen tätinsä luo Viipuriin.

Wan oli Kiinan kansalainen, mutta osallistui jatkosotaan vapaaehtoisena. Hän oli mukana Viipurin taistelussa elo-syyskuussa 1941. 

Wanille myönnettiin Suomen kansalaisuus jatkosodan loppuvaiheessa ensimmäisenä kiinalaisena. Sodanjälkeisten poliittisten olojen vuoksi hän kuitenkin luopui kansalaisuudesta ja siirtyi Ruotsiin, mutta palasi pian takaisin ja anoi kansalaisuutta uudestaan.   

Wan opiskeli Kadettikoulussa ja palveli upseerina Suomen ilmavoimissa, jääden eläkkeelle vuonna 1967.  Wan oli Ilmavoimien teknillisen koulun johtaja 1962–1967. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.

Lähteet 

Suomalaiset upseerit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Össjö

Össjö on Ängelholmin kuntaan kuuluva taajama Skånen luoteisosassa eteläisessä Ruotsissa. Etäisyys Malmöstä on noin 70 kilometriä pohjoiseen.

Össjö on tilastoitu taajamaksi vuodesta 2015 alkaen, jolloin sen väkiluku ylitti 200 asukkaan rajan. Sitä ennen se oli tilastoitu taajamaksi vuonna 1990. Össjön piirissä (Össjö distrikt) puolestaan asuu noin 580 ihmistä (2018). Sen alue vastaa Össjön seurakunnan aluetta, ja se sijaitsee Ängelholmin kunnan itäosassa.

Pop-laulaja Marie Fredriksson (1958–2019) oli syntynyt Össjössä, josta hän muutti nelivuotiaana läheiseen Östra Ljungbyhyn.

Lähteet

Ängelholmin kunta
John Wick (elokuvasarja)

John Wick on yhdysvaltalainen toimintaelokuvasarja, jonka on luonut käsikirjoittaja Derek Kolstad. Keanu Reeves näyttelee John Wickiä, entistä palkkatappajaa, joka lähtee jahtaamaan hänen koiransa tappaneita miehiä.

Elokuvasarjan ensimmäinen osa, John Wick, sai ensi-iltansa lokakuussa 2014. Ensimmäinen elokuva ja sen jatko-osat John Wick: Chapter 2 (2017) ja John Wick: Chapter 3 – Parabellum (2019) ovat olleet sekä kaupallisia että arvostelumenestyksiä tuottaen yli 500 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.

Neljättä osaa John Wick: Chapter 4 alettiin kuvata kesällä 2021,  ja sen on tarkoitus saada ensi-iltansa maaliskuussa 2023. Viidettä osaa suunniteltiin alun perin kuvattavan samanaikaisesti Chapter 4:n kanssa, mutta suunnitelmasta luovuttiin, eikä Chapter 5:n tuotannon ajankohdasta ole tietoa. Kehitteillä on myös spin-off-elokuva Ballerina.

Elokuvat

Näyttelijät ja hahmot

Lähteet

John Wick -elokuvat
Olli Vanttaja

Olli Vanttaja (s. 9. kesäkuuta 1999 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja. Vanttaja osaa pelata tarvittaessa myös hyökkääjänä.

Ura 
Vanttaja on Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti kauden 2014–2015 päätteeksi C-nuorten SM-hopeaa. Vanttaja pelasi osan kaudestaan myös Kiimingin Kiekko-Poikien C-nuorissa. Hän siirtyi seuran B2-nuoriin kaudeksi 2015–2016, jolloin Vanttaja nousi joukkueensa varakapteeniksi. Hän voitti tehoilla 17+26=43 koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Kaudeksi 2016–2017 Vanttaja siirtyi Kiekko-Laserin B-nuoriin.

Kaudeksi 2017–2018 Vanttaja palasi Kärppiin ja siirtyi seuran A-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Vanttaja pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Kokkolan Hermeksen A-nuorten Mestisjoukkueessa. Kaudella 2018–2019 hän oli Kärppien tehokkain puolustaja tehoilla 3+27=30. Vanttaja voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2019–2020 Vanttaja edusti Kärppiä Junior Club World Cupissa. Pronssiottelussa itävaltalaista EC Salzburgia vastaan hän teki tehot 2+2=4. Vanttajan ensimmäinen osuma jäi Kärppien 7–4-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi ja se ratkaisi joukkueelle pronssia. Hän oli Kärppien toiseksi paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 4+33=37. Vanttaja valittiin A-nuorten SM-liigan toiseen tähdistökentälliseen. 

Vanttaja debytoi kauden 2019–2020 aikana myös Kärppien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vanttaja teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2019 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänelle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta, kun Jakub Krejčík ja Mikko Niemelä osallistuivat Channel One Cupiin. Vanttaja merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Topi Niemelän viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.25 minuuttia. Vanttaja pelasi samassa kuussa myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa paikattuaan joukkueen loukkaantumisia.

Maaliskuussa 2020 Vanttaja teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Hän pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 2020–2021 33 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Maaliskuussa 2021 seura käytti Vanttajan sopimuksessa olleen option ja teki kaksivuotisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Vanttaja teki liigauransa ensimmäisen ja kauden 2021–2022 ainoaksi jääneen maalinsa runkosarjan viidennellä kierroksella 22. syyskuuta 2021 Rauman Lukkoa vastaan. Samuli Kivimäki valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Sportin pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Valtteri Jeskanen

Valtteri Jeskanen (s. 7. marraskuuta 2000 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä.

Ura 
Jeskanen on Hyvinkään Jää-Ahmojen kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2015–2016. Kaudella 2017–2018 Jeskanen toimi seuran B-nuorten kapteenina. Kaudella 2019–2020 hän nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Jeskanen debytoi kauden aikana myös HPK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Jeskanen teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2019 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänelle avautui paikka HPK:n kokoonpanosta, kun Elmeri Eronen ja Niklas Friman osallistuivat Channel One Cupiin. Jeskanen merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.27 minuuttia. Jeskanen keräsi ottelusta teholukeman –1.

Maaliskuussa 2020 Jeskanen teki HPK:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Kausi 2020–2021 oli hänelle varsinainen tulokaskausi liigassa ja Jeskanen pelasi 34 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi SM-liigassa 33 runkosarjaottelua tehden seitsemän syöttöpistettä.

Kaudeksi 2022–2023 Jeskanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään.

Muuta 
Jeskasen isoveli Eemeli pelaa hyökkääjänä Puolan Polska Hokej Ligan TKH Toruńissa. Veljesten isä Kimmo Jeskanen on valmentanut II-divisioonassa Hoki Klupi Hyvinkäätä ja Järvenpään Haukkoja.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Imatran Ketterän pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Kittikääpä

Kittikääpä (Ceriporiopsis aneirina) on koko Suomessa melko harvinaisena esiintyvä, rehevissä metsissä ja kulttuuriympäristössä viihtyvä kääpälaji. Sen pääasiallinen isäntäpuu on haapa, joskus kittikääpää tavataan myös muilla poppeleilla ja eri pajuilla. Kittikäävän aiheuttama valkolaho on pehmeää ja helposti leikkautuvaa.

Yksivuotinen ja alustanmyötäinen itiöemä on kokonaispaksuudeltaan 1-2 mm ja alkaa kasvunsa pieninä erillisinä laikkuina, jotka sulautuvat kasvun myötä isommaksi. Tuoreena itiöemä on pehmeähkö ja sen 1-3 mm leveä reunus valkoinen, kuivana jäykkä ja hieman tummunut reunus edelleen pillejä vaaleampi. Aluksi nuori kääpä on vahamaisen kuultava, vaaleanvihertävän oljen- tai mehiläisvahan värinen ja tuoksuu hunajaa, omenaa tai greippiä muistuttavan hedelmäiseltä. Kulmikkaita, sisältä pihkanruskeita pillejä on 1-3 millimetrillä ja ne repeilevät itiöemän vanhetessa. Ikääntyessään itiöemä muuttuu tuoksuttomaksi ja sen pillipinnan värit saavat hartsimaisen sävyn, lisäksi pillien kennomaisuus korostuu pillien väliseinien kuivuessa ja ohentuessa. Lohkopinnassa näkyy selvä väriero vaalean mallon ja ruskeiden pillien välillä, pohjamalto on täysin valkoinen. Kuiva kääpä on pihkanruskea. Täysikasvuinen kittikääpä on helpohko tunnistettava, mutta nuorta kääpää kannattaa verrata mesipillikääpään ja pajunkääpään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kittikääpä (Ceriporiopsis aneirina)

Käävät
Valkolahosienet
Polyporales
Markku Kuoppamäki

Markku Kuoppamäki on suomalainen poliisi, joka tuli tunnetuksi Tampereen Hervannan kaupunginosan korttelipoliisina 1980- ja 1990-luvuilla. Paljolti hänen ansiokseen luetaan Hervannan rauhoittuminen 1980-luvun jengitappeluiden ajasta. Hervannan hyvien kokemusten myötä lähipoliisitoimintaa laajennettiin muihinkin Suomen kaupunkeihin. Ylikonstaapeli Kuoppamäki tuli kouluvierailujensa myötä tutuksi monille Tampereen seudun lapsille ja nuorille.

Poliisiuransa jälkeen Markku Kuoppamäki on toiminut kiinteistönvälittäjänä.

Lähteet

Suomalaiset poliisit
Vitikkokääpä

Vitikkokääpä (Ceriporiopsis consobrina) on koko Suomessa, mutta erityisesti Oulun seudulla paikoin runsaana tavattava kääpälaji. Se viihtyy erityisesti vesistöjen läheisyydessä niin meri-, järvi- kuin jokirannoillakin ja ojissa. Pääasiallisia isäntäpuita ovat eri pajut, joskus kääpää on myös tavattu haavalta, tuomelta ja muilta lehtipuilta. Aiemmin vitikkokääpää luultiin samaksi lajiksi pohjoisamerikkalaisen valaankäävän (Ceriporiopsis balaenae) kanssa.

Yksivuotinen, alustanmyötäinen itiöemä on pienialainen ja kokonaispaksuudeltaan 2–5 mm. Tuoreena kääpä on pehmeä ja muuttuu kuivuessaan hauraaksi. Reunus on paikoittainen, ohut ja väriltään valkoinen. Tuore pillipinta on oljenvalkea ja pillien sisäpinta hunajankeltainen, kolhiintuneet kohdat tummenevat aprikoosin sävyisiksi ja läpikuultaviksi. Kuivana pillit ovat vaaleanmeriphkanruskeita. Kulmikkaita tai sokkeloisia pillejä on 1–3 millimetrillä. Lohkopinnassa näkyy kermanvalkea pohjamalto ja pilleissä on öljymäinen tai vahamainen kiilto. Vitikkokäävän tunnistaminen varmuudella ilman mikroskooppia on melko mahdotonta, samannäköisiä kääpiä ovat mm. rytökääpä ja vuotikankääpä.

Vitikkokääpä siirrettäneen hartsikääpien suvusta muuhun sukuun, sillä se on dna-analyysien perusteella vain etäistä sukua esimerkiksi hartsikäävälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Vitikkokääpä (Ceriporiopsis consobrina)

Käävät
Valkolahosienet
Polyporales
Vernissakääpä

Vernissakääpä (Ceriporiopsis gilvescens) on lähinnä Keski-Euroopassa tavattava kääpälaji. Sitä ei ole löydetty Suomesta, lähin havainto on Ruotsista Tukholman seudulta. Vernissakääpä kasvaa kosteissa kosteissa lehtometsissä, joissa se valkolahottaa paksuja, vielä kuorellisia maapuita. Isäntäpuita ovat monet lehtipuut, kuten euroopanpyökki, vaahtera ja tervaleppä.

Käävän itiöemä on yksivuotinen ja portaittain alustanmyötäisesti kasvava, usein vain pienialainen laikku. Tuoreena kääpä on vetisen mehevä ja lohkeava, kuivana se haurastuu ja murtuu helposti paloiksi. Homemainen reunus on 1-3 mm leveä ja erottuu pillejä vaaleampana. Varsinainen pillipinta on lohen- tai vaaleanlihanpunainen ja kolhiintuneet kohdat erottuvat ruosteenpunaisina. Kuiva kääpä on nahan- tai punaruskea ja käpertyy sisäänpäin. Kulmikkaita ja suustaan vaaleista pillejä mahtuu 4-7 millimetrille. Lohkopinnassa näkyvät oljenvalkea pohjamalto, ohut varsinainen malto ja vahamaiset, roosanruskeat pillit. Kokonaispaksuus on 3-4 mm. Vernissakääpä muistuttaa ulkönäöltään paljon istukkakääpää, lohikääpää ja helohäivekääpää, mutta ne kaikki kasvavat havupuilla. Samansävyisistä kerikääpälajeista vernissakäävän erottaa sen mehevyyden perusteella.

Vernissakääpä on dna-analyysien perusteella vain etäistä sukua muille hartsikääville, joten se siirrettäneen johonkin muuhun sukuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Ceriporiopsis gilvescens

Käävät
Valkolahosienet
Polyporales
Hell Let Loose

Hell Let Loose on Black Matterin kehittämä ja Team17:n julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. 

Peli julkistettiin onnistuneen Kickstarter-kampanjan kautta vuonna 2017, minkä avulla kehittäjät keräsivät yli 220 000 dollaria. Peli ennakkojulkaistiin vuonna  Steamissa. Hell Let Loose sijoittuu toiseen maailmansotaan, ja sen pelimoottorina toimii Unreal Engine 4.

Pelaaminen 
Pelit ovat yli 100 yhtäaikaisen pelaajan taisteluja kahden joukkueen välillä, jotka koostuvat pienemmistä, korkeintaan kuuden pelaajan ryhmistä. Lokakuussa 2019 pelissä oli kaksi erilaista pelitilaa; Warfare ja Offensive. Molemmissa tiloissa pelattava kartta jaetaan sektoreihin, joita kumpikin joukkue pyrkii valtaamaan ja hallitsemaan. Warfare-tilassa peli voitetaan joko hallitsemalla kaikkia sektoreita tietyssä ajassa, tai hallitsemalla valtaosaa niistä ajan loppuessa. Offensive-tilassa puolustava joukkue hallitsee kaikkia sektoreita pelin alkaessa, ja vastustajajoukkueen tehtävänä on vallata ne kaikki ennen kuin aika loppuu.

Kommunikaatio on pelissä keskeinen elementti. Jokaista yksikköä johtaa yksi upseeri, joka kykenee kommunikoimaan muiden upseerien ja komentajan kanssa asialle omistettua äänikanavaa hyväksi käyttäen. Samoin on olemassa yksikköihin ja läheisyyteen perustuvat äänikanavat. Vaihtoehtona kommunikoinnille äänikanavien kautta ovat tiimikohtaiset viestiketjut.

Kehitys 
Kaksi vuotta kehityksen aloittamisen ja Kickstarter-kampanjan jälkeen, peli julkaistiin Steamissa ennakkojulkaisuna 6. kesäkuuta 2019 – Normandian maihinnousun 75. vuosipäivänä.

Pelissä esiintyvät, pelattavat kartat ovat suunniteltu historiallisten toisen maailmansodan sotatoimialueiden perusteella satelliittikuvausta, ilmakuvausta ja katutason kuvausta hyödyntämällä. Kehittäjien mukaan Sainte-Marie-du-Mont-kaupunkia jäljittelevä kartta on "1:1-skaalattu taistelukenttä", joka on jäljitelty edellä mainituin keinoin.

Vastaanotto 
Pelaaja-lehden arvostelussa peli sai arvosanaksi 8/10. Peliä kehuttiin sen poikkeuksellisesta lähestymistavasta, kuten siitä että jokainen luoti voi tappaa. Moitteita peli sai muun muassa konsoliversioiden ohjelmointivirheistä ja kankeasta ohjauksesta.

Lähteet 

Vuoden 2019 videopelit
Windows-pelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Toiseen maailmansotaan sijoittuvat videopelit
Hartsikääpä

Hartsikääpä (Ceriporiopsis pseudogilvescens) on koko Euroopassa pohjoispainotteisesti tavattava kääpälaji. Suomessa se on paikoin runsas, mutta yleensä ottaen harvalukuisesti esiintyvä. Hartsikääpä viihtyy vanhoissa kuusimetsissä, lehdoissa ja muissa kosteissa metsissä, kuten tulvarannoilla. Käävän isäntäpuita ovat haapa ja pajut, joiden kuorellisia runkoja ja paksuja oksia se valkolahottaa pehmeäksi.

Hartsikäävän yksivuotinen ja alustanmyötäisesti kasvava itiöemä on yleensä pienialainen. Pystypinnalla kääpä muodostaa nykerömäisiä pseudopileuksia. Tuoreena itiöemä on pehmeä ja helposti lohkeava, kuivana siitä tulee jäykkä. Reunus on kermanvalkea. Pillipinta on nuorena väriltään reunusta tummempi valkoinen, parhaassa kasvuvaiheessa roosansävyinen ja punaisuus voimistuu raapaisukohdissa ruosteiseksi. Vanha ja kuivunut itiöemä on hartsinruskea. Pillien suut ovat vaaleat, mikä erottuu hyvin pillien meripihkan- tai hartsinruskeaa sisäpintaa vasten. Nuorien pillien koko on 2-4 millimetrillä ja joukossa on yksittäisiä suurempia pillejä. Pseudopileuksien pillit ovat isompia ja sokkeloisia. Lohkopinnassa näkyvät selvästi eriväriset vaalea pohjamalto ja ruskeat pillit, käävän kokonaispaksuus on 2-3 mm. Vertaa kalpeampaan petsikääpään, jonka kanssa hartsikääpä voi myös risteytyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Hartsikääpä (Ceriporiopsis pseudogilvescens)

Käävät
Valkolahosienet
Polyporales
Petsikääpä

Petsikääpä (Ceriporiopsis resinascens) on Suomessa harvakseltaan tavattu, etelää kohti yleistyvä kääpälaji. Se elää lehdoissa, lehtomaisissa kangasmetsissä sekä kulttuuriympäristöissä. Petsikäävän isäntäpuita ovat raita, muut pajut, haapa sekä joskus muut lehtipuut ja pensaat. Yleensä petsikäävän löytää elävän puun kuolleelta oksalta tai oksanarvesta.

Petsikäävän yksivuotinen ja alustamyötäinen itiöemä kasvaa yleensä vain sormenjäljen kokoisina laikkuina ja 1-2 mm:n paksuisena. Tuore kääpä on pehmeä ja helposti lohkeava, kuivana taas siitä tulee jäykkä. Kermanvalkea reunus erottuu pillipintaa vaaleampana. Pillipinta on ensin nuorena kellertävänvalkoinen ja muuttuu sitten oljen- tai oliivinsävyiseksi ja vanhana harmaanokranruskeaksi. Nuoria pillejä on 3-6 millimetrillä, vanhemmat pillit ovat huomattavasti suurempia. Pohjamalto on kermanvalkea ja pillit samansävyisiä pillipinnan kanssa. 
Vaikka petsikäävän ja sen lähisukulaisen hartsikäävän on todettu molekyylibiologian perusteella olevan eri lajeja, on raja kuitenkin häilyvä ja lajien on todettu dna-analyysien perusteella risteytyvän keskenään. Tyypillisesti petsikääpä on pienialaisempi, vaaleamman ja kellertävämmän (ei ruosteisen) värinen sekä pienipillisempi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Petsikääpä (Ceriporiopsis resinascens)

Käävät
Valkolahosienet
Polyporales
Jaakko Luoma (fagotisti)

Jaakko Luoma (s. 1973) on suomalainen fagotisti.

Luoma on kotoisin Lohjalta, jossa aloitti fagotinsoiton 11-vuotiaana. Aiemmin hän oli saanut pianonsoiton yksityisopetusta, mutta Lohjan musiikkiopiston pääsykoelautakunnasta hänelle ehdotettiin fagottia, jonka soiton hän aloittikin. Hän sai myöhemmin opetusta László Haralta ja Jussi Särkältä Sibelius-Akatemiassa sekä Pascal Galloisilta Pariisin konservatoriossa. Luoma sai vuonna 1993 paikan Tapiola Sinfoniettan fagotistina. Hän on välillä työskennellyt ulkomailla: vuosina 1996–1998 Orchestre de Parisin ja vuosina 2001–2003 Berliinin radion sinfoniaorkesterin soolofagotistina. Molempien kertojen jälkeen hän palasi Tapiola Sinfoniettaan, jossa on päässyt fagotin äänenjohtajaksi. 

Luoma on esiintynyt solistina eri Euroopan maissa. Hän on vieraillut säännöllisesti festivaaleilla, kuten Kuhmon Kamarimusiikissa. Historiallisia fagotteja hän on soittanut esimerkiksi Suomalaisessa barokkiorkesterissa, Helsingin Barokkiorkesterissa, Espoon barokissa ja Ensemble Schratissa. Luoma on tullut palkituksi Uudenkaupungin Crusell-kilpailussa, ja vuonna 2002 hän pääsi kolmannelle palkintosijalle Münchenin ARD-kilpailussa. Hän sai Crusell-seuran Crusell-palkinnon vuonna 2001.

Luoma on tehnyt opetustyötä Sibelius-Akatemiassa. Hän on myös levyttänyt. Vuonna 2009 BIS-levymerkiltä ilmestyi Luoman ja Jean-Jacques Kantorowin johtaman Tapiola Sinfoniettan levytys Carl Maria von Weberin sävellyksistä fagotille ja orkesterille. Keväällä 2019 levy-yhtiö Ondine julkaisi levyn, jolla Luoma tulkitsee solistina konserttimestari Janne Nisosen johtaman Tapiola Sinfoniettan kanssa Wolfgang Amadeus Mozartin, Johann Nepomuk Hummelin ja Gioacchino Rossinin konsertot sekä Peter von Winterin concertinon.

Lähteet 

Suomalaiset fagotistit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Asking Alexandrian diskografia

Asking Alexandria on brittiläinen vuonna 2008 perustettu  metalcore-yhtye North Yorkshirestä.

Studioalbumit

Livealbumit

EP:t

Remixalbumit 
 Stepped Up and Scratched (2011)

Singlet 

 Final Episode (Let's Change the Channel) (2009)
 Not the American Average (2011)
 Run Free (2012)
 The Death of Me (2013)
 Killing You (2013)
 Break Down the Walls (2013)
 Movingg On (2014)
 Someone, Somewhere (Popkong Remix) (2015)
 I Wont  Give In (2015)
 Undivided (2015)

 The Black (2016)
 Here i Am (2016)
 Into the Fire (2017)
 Alone in a Room (2018)
 Vultures (2019)
 The Violence (2019)
 They Don't Want What We Want (And They Don't Care) (2020)
 Antisocialist (2020)
 Down To Hell (2020)
 House on Fire (2020)
 Alone Again (2021)

Musiikkivideot 

 Final Episode (Let's Change the Channel) (2009)
 A Prophecy (2010)
 If You Can't Ride Two Horses at Once... You Should Get Out of the Circus (2010)
 Closure (2011)
 To the Stage (2011)
 Not the American Average (2011)
 Reckless & Relentless (2012)
 Dear Insanity (2012)
 Breathless (2012)
 The Death of Me (Rock mix) (2013)
 Run Free (2013)
 Killing You (2013)
 Moving On (2014)

 I Won't Give In (2015)
 The Black (2016)
 Let it Sleep (2016)
 Here I Am (2016)
 Into the Fire (2017)
 Alone in  a Room (2018)
 Vultures (2018)
 The Violence (2019)
 Antisocialist (2020)
 House on Fire (2020)
 Alone Again (2021)
 Never Gonna Learn (2021)

Diskografiat
Petri Lahti

Petri Lahti (s. 1965 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Lahti on työskennellyt vuodesta 1999 lähtien toimittajana Ilta-Sanomissa ja Urheilulehdessä. Sitä ennen hän työskenteli Veikkaajassa ja Yleisradion Teksti-TV:ssä.

Lahti kirjoitti vuonna 2019 pikaluistelija Mika Poutalan elämäkerran Muutaman sadasosan tähden ja 2018 yhdessä Leonard Jägerskiöld Nilssonin kanssa tietokirjan Jalkapallon seuravaakunat.

Hän toimi esimiehenä ja toimittajana Ilta-Sanomien vuonna 2019 julkaisemassa Bensaa suonissa -bookzinessä ja vuonna 2005 rock-yhtye Hurriganesia käsittelevässä erikoislehdessä. Lahti osallistui myös kirjoittajana Cover Art - Eläköön vinyyli! -tietokirjaan vuonna 2016 ja vastasi muusikko Jimi Hendrixin vuonna 2020 ilmestyneen elämäkertakirjan Suomi-osuudesta.

Lahti on valittu vuoden jalkapallotoimittajaksi 2002.

Teokset 
 Jalkapallon seuravaakunat. Helsinki: 2018. ISBN 9789523126916.
 Mika Poutala - Muutaman sadasosan tähden. Helsinki: 2019. ISBN 9789523128910.
 Veljeni Jimi Hendrix (kirjan Suomen vierailuosuus). Helsinki: 2020. ISBN 9789523751033.
 Litmanen - Kympin matkassa (Juha Kanervan kanssa). Helsinki: 2021. ISBN 9789523732483.
 Kirka - Hetki lyö. Helsinki: 2022. ISBN 9789523734357.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Petri Lahti Minerva kustannuksen sivulla 
 

Elävät henkilöt
Vuonna 1965 syntyneet
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Rassemblement pour la démocratie et le progrès

Rassemblement pour la démocratie et le progrès eli RDP on poliittinen puolue Malissa.

Malilaiset emigrantit perustivat Almamy Syllan johtaman RDP:n Gabonissa vuonna 1990. Se rekisteröitiin huhtikuussa 1991 pian presidentti Moussa Traorén hallinnon kaatumisen jälkeen. RDP sai vuoden 1992 kansalliskokousvaaleissa neljä edustajanpaikkaa. Saman vuoden presidentinvaaleissa Sylla sai ensimmäisellä kierroksella 9,4 prosenttia äänistä. 

Vuonna 1997 Sylla toimi vaaleja boikotoineen oppositiopuolueiden yhteenliittymän COPPO:n puheenjohtajana, minkä johdosta RDP:n toisinajattelijat perustivat uuden puolueen Rassemblement national pour la démocratien. Vuoden 2002 vaaleissa Sylla sai vain 0,57 prosenttia äänistä eikä RDP saanut yhtään kansalliskokouspaikkaa. 

Nykyään puolueen puheenjohtajana toimii Bissi Sangaré.

Lähteet

Malilaiset puolueet
Cory Michael Smith

Cory Michael Smith (s. 14. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan yhdysvaltalaisessa rikossarja Gothamissa.

Yksityiselämä
Smith kasvoi Ohion Columbuksessa ja hän valmistui Hilliard Darby High Schoolista vuonna 2005. Maaliskuussa 2018 hän kertoi olevansa seksuaalisuudeltaan queer.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 1986 syntyneet
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Elävät henkilöt
Los Amaya

Los Amaya on vuonna 1969 perustettu espanjalainen yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat romaniveljekset José (s. 1950) ja Delfín (s. 1952).

1970-luvun alkupuolen kappaleita olivat ”El jala jala” ja cover-versiot ”Caramelos”, ”Tequila ” ja ”Qué mala suerte la mía!”. Kansainvälinen menestyskappale oli vuonna 1978 julkaistu ”Vete”. 

Debyyttialbumia Los Amaya y su combo gitano (1971) on kutsuttu tyylilajin merkkipaaluksi. Albumi sisältää muun muassa rumbaversiot Ennio Morriconen elokuvamusiikkikappaleista ”Vain muutaman dollarin tähden” (”La muerte tenía un precio”)  ja ”Hyvät, pahat ja rumat” (El bueno, el feo y el malo).
   
José ja Delfín Amayan täti oli flamencotanssija Carmen Amaya.

Diskografia (valikoima)

Albumit
  Los Amaya y su combo gitano  (1971)
  Nuevos exitos (1973)
  Los Amaya (1973)
  Tequila  (1975)
  Nosotros los gitanos (1977)
  Sentimiento gitano (1977)
  Decirle a ella que vuelva (1979)
  En la brecha (1981)
  Ahora (1983)
  Marylin (1987)
  La vuelta al mundo en rumba (1991)
  Perdoname mujer (1995)
  Nosotros los rumberos (2003)
  Vuelven... Los Amaya! (2012)

Kokoelmalevyt
 Grandes exitos de Los Amaya (1979)
 Grandes exitos (1988)
 ¡Bailen mi rumbita! Tributo a Los Amaya (2005)
 A toda rumba (2008)
 Afrorumba tropical (2013)
 Amor gitano (2013)

Singlet
 ”Bailen mi rumbita/El calambre” (1972)
 ”El jala jala/Caramelo a kilo (Caramelos)” (1972)
 ”Malakatrá/Cuando el viento sopla” (1973)
 ”Tequila” (1975)
 ”Vete” (1977)
 ”Mil defectos/Chica bonita” (1978)
 ”Amor, amor” (1979)

Lähteet
Discogs

Viitteet 

Espanjalaiset yhtyeet
Romanit
Baran (Rajasthan)

Baran on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 120 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 84 prosenttia Baranin asukkaista on hinduja. Muslimeiden osuus väestöstä on 14 prosenttia ja jainalaisten yksi prosentti. Lukutaitoisia on noin 80 %. Slummeissa asuu noin 40 000 henkeä eli 34 prosenttia kaupungin asukkaista.

Lähteet

Rajasthanin kaupungit
Härmän helluntaiseurakunta

Härmän helluntaiseurakunta on Kauhavan Alahärmässä toimiva seurakunta. Se on perustettu vuonna 1949. Seurakunta on rekisteröity 6. syyskuuta 1968.

Jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi seurakunnan toimintaan kuuluu mm. kuorotoiminta, lapsityö, teetupatyö ja avioliittotyö.

Katso myös 
 Kauhavan helluntaiseurakunta
 Kortesjärven helluntaiseurakunta
 Helluntaiherätys Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan verkkosivusto
 Härmän helluntaiseurakunnan Facebook-sivusto

Suomen helluntaiseurakunnat
Alahärmä
Kauhavan seurakunnat
Coldrainin diskografia

Coldrain on japanilainen metalcoreyhtye, joka perustettiin Nagoyassa vuonna 2007.

Studioalbumit
Final Destination (2009)
The Enemy Inside (2011)
The Revelation (2013)
Vena (2015)
Fateless (2017)
The Side Effects (2019)

Livealbumit
Three Days of Adrenaline (2011)
Evolve (2014)
20180206 Live at Budokan (2018)

EP:t
Nothing Lasts Forever (2010)Through Clarity (2012)Until the End (2014)

Singlet
 Fiction (2008, maxi-single)
 8AM (2009, maxi-single)
 No Escape (2012)
 The Revelation (2013)
 The War Is On (2014)
 Words of the Youth (2015)
 Gone (2015)
 Vena II (2016, maxi-single)
 Envy (2017)
 Feed the Fire (2017)
 Revolution (2018)
 Coexist (2019)
 January 1st'' (2019)
 PARADISE (Kill The Silence) (2021)
 CALLING (2022)

Musiikkivideot
 Fiction (2008)
 8AM (2009)
 Final Destination (2009)
 Die Tomorrow (2010)
 To Be Alive (2011)
 Rescue Me (2011)
 Adrenaline (2011)
 No Escape (2012)
 Six Feet Under (2012)
 Inside of Me (2012)
 The Revolution (2013)
 The War is On (2013)
 Behind the Curtain (2014)
 Aware and Awake (2014)
 You Lie (2014)
 Evolve (2015)
 Time Bomb (2015)
 Gone (2015)
 Wrong (2016)
 The Story (2016)
 Fire in the Sky (2016)
 Born to Bleed (2016)
 Envy (2017)
 R.I.P. (2017)
 Feed the Fire (2018)
 Bury Me (2018)
 Runaway (2018)
 Revolution (2019)
 Coexist (2019)
 Januari 1st (2019)
 The Side Effects (2019)
 Mayday (2019)

Lähteet 

Diskografiat
Liitukäävät

Liitukäävät (Tyromyces) on Polyporales-lahkoon kuuluva kääpäsuku. Se on dna-analyysien perusteella läheistä sukua rustokääville. Mehevämaltoisina liitukäävät muistuttavat ulkoisesti paljon haprakääpiä. Liitukäävät ovat valkolahottajia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Liitukäävät (Tyromyces)

Liitukäävät
Valkolahosienet
Juntumaa

Juntumaa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Antero Juntumaa (1921–2002), rovasti ja kansanedustaja (SKL)
Antti Juntumaa (s. 1959), nyrkkeilijä
Liitukääpä

Liitukääpä (Tyromyces chioneus) on koko Suomessa harvalukuisena esiintyvä kääpälaji. Sitä kasvaa varsinkin tunturikoivikoissa. Muita isäntäpuita koivujen lisäksi ovat lehtipuista ainakin pihlajat ja tuomi sekä havupuista kuusi. Liitukääpä valkolahottaa maapuita, pudonneita oksia ja kantoja.

Liitukäävän yksivuotinen itiöemä on säännöllisen muotoinen, tukevatyvinen typäkkä tai hyllymäinen lakki. Tuore itiöemä on hyvin vetinen ja tuntuu painavalta kokoonsa nähden, lakin yläpinta imee vettä ja on siksi vahamaisen himmeänkuultava. Väriltään yläpinta on kermavärinen tai savunruskeanharmahtava pienin mustin pistein. Pillipinta on kermanvalkea ja pillejä mahtuu 5-7 millimetrille. Malto on valkoista ja säteensuuntaisesti juustomaisesti lohkeavaa, pillien alla hyytelömäisen kuultavaa mikä saa pillit välkkymään käänneltäessä. Kuivana kääpä muuttuu yläpinnaltaan paperimaisesti rypistyneeksi ja malloltaan liitumaisen kovaksi, vetisyydestä johtuva harmaa väri häviää. Liitukäävässä on huomattavan epämiellyttävä hapanimelä haju. Vertaa harmokääpään, jonka harmaus säilyy kuivuessakin ja joka ei tuoksu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Liitukääpä (Tyromyces chioneus)

Liitukäävät
Valkolahosienet
Renfors

Renfors on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Herman Renfors (1849–1928), teollisuusyrittäjä
Kalle Renfors (1901–1968), kansanedustaja ja poliitikko (SKDL, SKP)
Markku Renfors (s. 1953), digitaalisen signaalinkäsittelyn kehittäjä ja professori
Tekla Renfors (1872–1912), runoilija ja kääntäjä
Tulvakääpä

Tulvakääpä (Tyromyces fumidiceps) on Suomessa erittäin harvinainen ja uhanalainen kääpälaji. Se elää kosteissa lehtometsissä, tulvarannoilla ja yleensäkin veden läheisyydessä makaavilla puunrungoilla. Isäntäpuita ovat monet lehtipuut, kuten lepät ja vaahtera. 

Yksivuotinen itiöemä on tyypiltään pileaattinen tai puoliresupinaattinen, yleensä yksittäin tai muutaman lakin ryhminä kasvava. Tuore itiöemä on pehmeä ja vetinen, kuivana se muuttuu hauraaksi ja liitumaisesti mureneva. Mattainen yläpinta on nuorena (kerman)valkoinen ja värjäytyy kasvaessaan tyvestä aloittaen harmaaksi. Lakin reuna on terävä ja valkoinen, pillipinta valkea ja kolhiintuneista kohdistaan vihertävä. Kulmikkaita pillejä on 4-6 millimetrillä. Lohkopinnassa näkyvät erisävyisinä harmaanvalkoinen malto ja tyvestään hieman vihertävä pillikerros, käävän kokonaispaksuus on 2-3 mm. Kuivat pillit ovat kerman tai vaalean toffeen värisiä. Tulvakäävässä on hyvä kaneliin tai anikseen vivahtava hedelmän tuoksu. Vertaa kangasmetsissä kasvavaan kanadankääpään ja tuoksuttomaan harmokääpään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Tulvakääpä (Tyromyces fumidiceps)

Liitukäävät
Valkolahosienet
Ruskakääpä

Ruskakääpä (Tyromyces kmetii) on Suomessa hyvin harvinainen, vain Lapissa tavattu kääpälaji. Muualla Euroopassa sen levinneisyys rajoittuu vuoristoalueille ja ilmastonmuutos rajoittanee käävän esiintymisalueita tulevaisuudessa. Ruskakääpä elää monilla lehtipuilla, Suomessa lähinnä tunturikoivulla. Kääpä valkolahottaa kuolleita runkoja, pudonneita oksia ja kantoja.

Käävän yksivuotinen ja yksittäin kasvava itiöemä on pienikokoinen, typäkkä tai hyllymäinen ja joskus tyvestään puulle levinnyt lakki. Tuore itiöemä on pehmeän juustomainen ja yläpinnaltaan mattainen tai, varsinkin kostealla kasvupaikalla, hennosti nukkainen. Kuivana itiöemä on liitumainen ja yläpinta tuntuu karhealta. Yläpinta tuoreena on vaalea, osin heikosti keltaisen ja oranssin sävyinen. Myös mallossa toistuu vaaleaoranssi. Kuivuessa värit haalenevat. Pillipinta on kermanvalkea, pillejä mahtuu 3-9 millimetrille ja pillikerros on vain muutaman millimetrin paksuinen. Käävän kokonaispaksuus on tyvessä 1-2 cm. Ruskakäävän tuoksu muistuttaa liitukääpää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Ruskakääpä (Tyromyces kmetii)

Liitukäävät
Valkolahosienet
Taking Back Sundayn diskografia

Taking Back Sunday on yhdysvaltalainen alternative rock -yhtye. Sen perustivat vuonna 1999 Antonio Longo laulajana, Jesse Lacey basistina ja taustalaulajana, John Nolan kitaristina, Eddie Reyes kitaristina sekä Stevie D rumpalina. Yhtyeen kokoonpano on sittemmin vaihtunut useita kertoja ja ainoat alkuperäisjäsenet ovat Eddie Reyes ja John Nolan.

Diskografia

Albumit 
Tell All Your Friends (2002)
Where You Want to Be (2004)
Louder Now (2006)
New Again (2009)
Taking Back Sunday (2011)
Happiness Is (2014)
Tidal Wave (2016)

Kokoelmat 
Notes from the Past (2007)
Twenty (2019)

Videoalbumit
 TAYF10 Acoustic (2013)
 TAYF10: Live from the Starland Ballroom (2013)

 EP:t 
 Taking Back Sunday (2001)
 Lullaby'' (2001)

Demot 
 The Tell All Your Friends Demo (2002)
 Demos and Other Genius Musings (2011)

Singlet 
 Timberwolves at New Jersey (2002)
 Great Romances of the 20th Century (2002)
 Cute Without the 'E' (Cut From the Team) (2002)
 You're So Last Summer (2003)
 A Decade Under the Influence (2004)
 This Photograph is Proof (2004)
 Set Phasers to Stun (2005)
 MakeDamnSure  (2006)
 My Blue Heaven (2007)
 Sink Into Me (2009)
 Where My Mouth Is (2009)
 Faith (When I Let You Down) (2011)
 This is All Now (2011)
 You Got Me (2011)
 Flicker, Fade (2014)
 Stood a Chance (2014)
 Tidal Wave (2016)

Musiikkivideot 
 Great Romances of the 20th Century (2002)
 Cute Without the 'E' (Cut from the Team) (2002)
 Timberwolves at New Jersey (2003)
 You're So Last Summer (2003)
 A Decade Under the Influence (2004)
 This Photograph Is Proof (I Know You Know) (2004)
 Set Phasers to Stun (2005)
 MakeDamnSure (2006)
 Twenty-Twenty Surgery (2006)
 Liar (It Takes One to Know One) (2006)
 Sink into Me (2009)
 El Paso (2011)
 Faith (When I Let You Down) (2011)
 You Got Me (2011)
 This is All Now (2012)
 Flicker; Fade (2014)
 Stood a Chance (2014)
 All the Way (2014)
 Better Homes and Gardens (2015)
 Tidal Wave (2016)
 You Can't Look Back (2016)
 Call Come Running (2017)
 All Ready to Go (2018)

Diskografiat
Elizabeth Cromwell

Elizabeth Cromwell (o.s. Bourchier, 1598–1665) oli Englannin, Skotlannin ja Irlannin lordiprotektorin Oliver Cromwellin vaimo ja seuraavan lordiprotektorin Richard Cromwellin äiti. Elizabeth Cromwellin isä oli varakas kauppias ja maanomistaja.

Elizabeth ja Oliver Cromwell avioituivat St Giles-without-Cripplegaten kirkossa vuonna 1620. He saivat yhdeksän lasta, joista kahdeksan eli aikuisikään tai lähelle aikuisikää (yksi lapsista kuoli 18-vuotiaana). Elizabeth pysytteli erossa politiikasta, mutta rojalistit levittivät hänestä pahansuopaa propagandaa.

Englannin restauraation jälkeen Elizabeth asui viimeiset vuotensa tyttärensä perheen luona Keski-Englannissa. Hänen nuoruudenaikainen keittiönsä Elyssä on nykyään museona.

Lähteet

Valtionpäämiesten puolisot
Englantilaiset henkilöt
Vuonna 1598 syntyneet
Vuonna 1665 kuolleet
Xbox Series X ja Series S

Xbox Series X ja Xbox Series S ovat Microsoftin yhdeksännen sukupolven pelikonsolit, jotka julkaistiin 10. marraskuuta 2020.

Laitteisto

Xbox Series X 
Xbox Series X sisältää räätälöidyn NVME SSD -kiintolevyn nopeuttaen pelien latausaikoja ja mahdollistaen suuremmat ja rikkaammat pelimaailmat. Lisäksi siinä on 12 teraflopsia tehoa ja yksi teratavu sisäistä tallennustilaa. Tuki 8K-pelaamisella on valmiina konsolissa.

Konsoli käyttää myös Smart Delivery -toimintoa, jolla pelaajat voivat siirtää Xbox Onen digitaaliset pelit suoraan Series X -konsolille.

Xbox Series S 
Xbox Series S on täysin digitaalinen pelikonsoli levytöntä pelaamista varten, joten sillä ei voi pelata pelejä levyiltä. Series S on tehoiltaan samanlainen kuin Series X, mutta toisin kuin Series X, se ei aja pelejä 4K-resoluutiolla. Series S pystyy pyörittämään pelejä 1440p-resoluutiolla 60 tai 120 ruutua sekunnissa.

Xbox Series S, kuten Series X, on yhteensopiva tuhansien pelien kanssa neljän Xbox-sukupolven ajalta. Lisäksi Smart Delivery -pelien osalta saa digitaalisen pelin kerran ostettuaan pelistä aina parhaan version pelikonsolille, jolla pelaa. Xbox Series S on täysin digitaalinen, joten sillä on mahdollista hallita digitaalista pelikirjastoa ja valita pelattavan pelin suoraan konsolin kautta. Kaikissa Xbox Game Studion peleissä on Smart Delivery -toiminto, joten näistä pelistä saa aina parhaan version riippumatta siitä, millä konsolilla pelaa. Kumppanien kehittämien pelien osalta Smart Delivery -tuesta on kerrottu kunkin pelin digitaalisella pelisivulla.

Ohjain 
Xbox Series X:n ja Xbox Series S:n ohjaimet muistuttavat ulkoasultaan Xbox Onen ohjainta, mutta niiden välillä on joitain eroavaisuuksia. Ohjaimessa on ristiohjain Elite-ohjaimen tapaan. Lisäksi siinä on Share-näppäin, jolla pelaaja voi ottaa kuvakaappauksia ja videoita.

Xbox Series X ja Xbox Series S ominaisuuksien vertailu 
Taulukossa on listattu kahden konsolimallin ominaisuudet.

Kehitys 
Xbox Series X näytettiin julkisuudessa ensimmäistä kertaa vuoden 2019 The Game Awards -tilaisuudessa. Microsoft julkisti 8. syyskuuta 2020 kevyemmän ja edullisemman Xbox Series S -konsolin Series X:n rinnalle.

Xbox All Access 
Xbox All Access on tilauspalvelu, jossa kuukausimaksulla saa konsolin, ja mukana tulee Xbox Game Pass Ultimate- ja EA Play -pelipalvelutilaukset.

Lähteet 

Xbox
Vuoden 2020 tekniikka
Jacky Rosen

Jacklyn Sheryl Rosen (o.s. Spektor, s. 2. elokuuta 1957 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen 
demokraattisen puolueen poliitikko, joka on toiminut Nevadan nuorempana senaattorina 3. tammikuuta 2019 lähtien. Hän edusti Nevadan 3. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 2017–2019. Vuoden 2018 senaatinvaaleissa Rosen voitti republikaanipuolueen Dean Hellerin.

Elämäkerta
Rosen syntyi Chicagossa. Hänen äitinsä oli syntyperältään irlantilainen, saksalainen ja itävaltalainen. Hänen isänsä oli venäjänjuutalaisesta perheestä. Rosen valmistui Minnesotan yliopistolta vuonna 1979. Pian tämän jälkeen hän muutti Las Vegasiin, jossa hän työskenteli Caesars Palace -kasinolla. Rosen perusti konsulttiyrityksen 1980-luvulla. Myöhemmin hän toimi tietokoneohjelmoijana. Rosen asettui ehdolle vuoden 2016 vaaleissa senaatin enemmistöjohtajan Harry Reidin kehotuksesta.

Yksityiselämä 
Rosen on nykyään naimisissa radiologi Larry Rosenin kanssa. Pariskunnalla on yksi tytär. Rosen asuu Hendersonin kaupungissa, Nevadassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Rosenin viralliset kotisivut

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Amerikansaksalaiset
Amerikanjuutalaiset
Amerikanirlantilaiset
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Keïta Fatoumata Haïdara

Keïta Fatoumata ”Didi” Haïdara (1933 Bamako – 26. heinäkuuta 1976 Bamako) oli Malin presidentin Modibo Keïtan toinen vaimo.

Fatoumata Haïdara syntyi profeetta Muhammedin jälkeläisiin lukeutuneen marabutin perheeseen. Hän meni naimisiin Modibo Keïtan kanssa vuonna 1952. Avioliiton syynä oli ilmeisesti Keïtan ensimmäisen vaimon Mariam Travélén lapsettomuus. Haïdaralla oli tytär edellisestä avioliitosta, mutta hänkään ei saanut Keïtan kanssa lapsia.

Haïdara oli lukutaidoton. Hän vietti hiljaista elämää Koulouban presidentinpalatsissa eikä esiintynyt miehensä rinnalla julkisuudessa. Haïdara kuoli sydänkohtaukseen. Hän oli tehnyt kolmesti pyhiinvaellusmatkan Mekkaan.

Presidentti Keïtalla oli myös kolmas vaimo Fatoumata Diallo.

Lähteet

Malin presidenttien puolisot
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Ilja Karpenko

Ilja Viktorovitš Karpenko (, s. 1. toukokuuta 1986 Novokuznetsk, Neuvostoliitto) on venäläinen karateka. Hän saavutti raskaansarjan EM-hopeaa 2012 ja MM-pronssia 2013. Karpenko on myös vuoden 2011 Venäjän raskaansarjan mestari. Hän on voittanut useasti Kyokushin turnauksissa murskauskilpailun ja pitää hallussaan ennätystä 34 rikottua levyä.

Kilpaura

2006 Karpenko voitti Venäjän mestaruuskisoissa pronssia ja saavutti myös hopeaa Baikal Cupissa.

2009 Karpenko saavutti hopeaa Venäjän mestaruuskisoissa hävittyään raskaansarjan loppuottelun Goderzi Kapanadzelle.

Karpenko saavutti ensimmäisen Venäjän mestaruutensa 2011. Hän voitti raskaansarjan loppuottelussa Aleksei Medvedevin. Karpenko oli myös mukana World Openissa, jossa hän sijoittui kolmipäiväisessä turnauksessa kahdeksanneksi.

2012 toukokuussa Karpenko eteni Euroopan mestaruuskisoissa loppuotteluun saakka, jossa hän hävisi edellisvuoden mestarille Oleksandr Ieromenkolle.

Karpenko sijoittui neljänneksi Venäjän Cupissa 2013 hävittyään pronssiottelun Roman Meshcheryakoville. Hän saavutti myös MM--pronssia Tokiossa.

Karpenko sijoittui viidenneksi Japanin mestaruuskilpailuissa marraskuussa 2014. Hänet palkittiin turnauksessa parhaasta ottelutekniikasta.

Karpenko voitti Valko-Venäjän Openin huhtikuussa 2019. Loppuottelussa häntä vastaan otteli Ivan Aksenenko. Syyskuussa Karpenko otteli yksittäisen ottelun Andrei Luzinia vastaan Permissa RSBI Martial Arts Marathon -tapahtumassa. Ottelu käytiin nyrkkeilykehässä kolme kolmen minuutin erää. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin.

Lähteet

Venäläiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
The Power of Love (Huey Lewis and the Newsin kappale)

The Power of Love on rockyhtye Huey Lewis and the Newsin kappale vuodelta 1985. Kappale tuli kuuluisaksi Paluu tulevaisuuteen -elokuvasta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pop rock -kappaleet
Vuoden 1985 kappaleet
Helmut Lachenmann

Helmut Friedrich Lachenmann (s. 27. marraskuuta 1935 Stuttgart) on saksalainen säveltäjä.

Lachenmann opiskeli pianonsoittoa, musiikin teoriaa ja kontrapunktia Stuttgartissa vuosina 1955–1958 sekä sävellystä Luigi Nonon johdolla Venetsiassa 1958–1960. Ensimmäistä kertaa Lachenmannin teoksia esitettiin julkisesti Venetsian biennaalissa (1962) ja Darmstadtin kansainvälisillä kesäkursseilla. Hän toimi sävellysprofessorina Hannoverin (1976–1981) ja Stuttgartin musiikkikorkeakouluissa (1981–1999). Hän on myös pitänyt monia seminaareja, workshopeja ja mestarikursseja, esimerkiksi useaan otteeseen Darmstadtin kursseilla vuosina 1978–2006. Vuonna 2008 Lachenmann opetti vierailevana Fromm-professorina Harvardin yliopistossa. Vuonna 2010 hänestä tuli Royal College of Musicin jäsen. Hän on Hannoverin musiikkikorkeakoulun kunniatohtori sekä taideakatemioiden jäsen Berliinissä, Brysselissä, Hampurissa, Leipzigissä, Mannheimissa ja Münchenissä.

Lachenmann on saanut säveltäjänä muiden muassa Ernst von Siemens -musiikkipalkinnon (1997), Royal Philharmonic Societyn palkinnon (2004), Berliinin taidepalkinnon (2008) ja Venetsian biennaalin Kultaisen leijonan (2008). Hänen teoksiaan esitetään monilla festivaaleilla ja konserttisarjoissa Saksassa ja ulkomailla. Lachenmannin teosten joukossa on ooppera Das Mädchen mit den Schwefelhölzern.

Lähteet 

Saksalaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Alex McCarthy

Alex Simon McCarthy (s. 3. joulukuuta 1989 Guildford) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia.

McCarthy edusti vuoteen 2014 saakka Readingia mutta pelasi myös lainalla useissa joukkueissa, muun muassa Yeovil Townissa, Leeds Unitedissa ja Ipswich Townissa. Kauden 2014–2015 hän pelasi Queens Park Rangersissa ja kauden 2015–2016 Crystal Palacessa. Kesällä 2016 hän siirtyi Southamptoniin.

McCarthy pelasi Valioliigassa ensimmäiset 13 otteluaan kaudella 2012–2013 Readingin joukkueessa. Kaudella 2014–2015 hän pelasi QPR:ssä kolme ja seuraavalla kaudella Crystal Palacessa seitsemän valioliigaottelua. Southamptonissa hän pääsi pelaamaan Valioliigaa ensimmäisen kerran kaudella 2017–2018, jolloin hän oli kentällä 18 ottelussa. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 25 valioliigaottelua.

McCarthy pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua vuosina 2010–2011. Englannin A-maajoukkueessa hän pelasi marraskuussa 2018 toisen puoliajan ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Nissbackan kartanon veistospuisto

Nissbackan kartanon veistospuisto on veistospuisto Vantaan Hakunilassa, noin 200 metriä Sotungin koululta koilliseen. Se esittelee kuvanveistäjä Laila Pullisen (1933-2015) veistoksia ja ympäristötaideteoksia ja muuta tuotantoa Nissbackan kartanon piha-alueella, viljamakasiinissa sekä taiteilijan ateljessa. Yksityiskäytössä olevalla alueella sijaitseva Nissbackan veistospuisto on avoinna yleisölle kesäkuukausina kahdesti viikossa. 

Pullinen perusti veistospuiston yhdessä miehensä, neurologi Carl-Magnus Ramsayn kanssa Ramsayn suvun omistaman Nissbackan kartanon pihapiiriin. Pakkolunastusuhan ja suunnitellun kerrostalorakentamisen alle joutunut tilan ydinosa pelastettiin paljolti kotiuttamalla kansainvälisesti tunnetuksi nousseen taiteilijan veistoskokoelma Euroopasta Vantaalle. Ajatuksena oli yhtäältä turvata tilan säilyminen uhkaavilta kaavoitushankkeilta ja toiseaalta tarjota vantaalaisille linkki paikallishistoriaan. Muutto Pariisista Vantaalle vuonna 1983 antoi taiteilijalle tilaisuuden ympäristötaiteen alaan kuuluvan maareliefien toteuttamiseen jo kotimiljössään. Samalla luonnon valo, värit, äänet ja vaihtuvat olot toivat veistoksiin uusia ulottuvuuksia. Kartanon valoisa piha-alue mahdollisti Pulliselle kivimateriaalin lähes ympärivuotisen työstämisen; tämä edesauttoi kivisten teosten syntyä. 

Nissbackan kartanossa julkinen kesänäyttelytoiminta alkoi vuonna 1985 yhteistyössä Helsingin juhlaviikkojen kanssa,  erään lähteen mukaan jo 1984. Nyttemmin vastuullisena on Laila Pullisen poika, veistospuiston toiminnanjohtaja Jean Ramsay yhdessä vaimonsa kanssa. Toiminta on organisoitu keväästä 2018 lähtien Laila Pullisen säätiön kautta.

Esillä on taiteilijan tuotantoa vuosilta 1955–2013.

Kuvia veistospuiston teoksista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Minne mennä: Nissbackan kartanolle tulossa vilkas kesä: näyttely, kahvila, leffafestarit ja jopa puistojoogaa (1.6.2019) (vantaansanomat.fi)
Jatkuva ilkivalta piinaa Nissbackan kartanoa (26.9.2015)  (vantaansanomat.fi)

Veistospuistot
Hakunila
Vantaan puistot
Vantaan nähtävyydet
Moussa Djenepo

Moussa Djenepo (s. 15. kesäkuuta 1998 Bamako) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia. Hän on pelannut Malin maajoukkueessa vuodesta 2017.

Djenepo aloitti Euroopassa pääsarjauransa belgialaisessa Standard Liègessa, jonne hän siirtyi lainalle tammikuussa 2017 ja pysyvästi puoli vuotta myöhemmin. Hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa kausina 2017–2019 yhteensä 49 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Southamptoniin. Hän on tehnyt Valioliigassa maalin toisessa ottelussaan elokuussa Brightonia vastaan ja kolmannessa ottelussaan syyskuussa Sheffield Unitedia vastaan.

Djenepo pelasi Malin maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 Norsunluurannikkoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 15 maaottelua, joista kaksi vuonna 2017, viisi vuonna 2018 ja kahdeksan vuonna 2019. Hän on tehnyt maalin maaliskuussa 2019 Etelä-Sudania ja marraskuussa 2019 Tšadia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi kolme Malin neljästä ottelusta.

Lähteet 

Malilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Jani Mäenpää

Jani Mäenpää (s. 1975 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kausina 1996-1999 Fc Inter Turun edustusjoukkueessa. Mäenpää pelasi kyseiset kaudet keskuspuolustajaa ja keskikenttää, ja hän teki kolme maalia Veikkausliigassa. Nyttemmin hän on Interin juniorijoukkojen valmennuspäällikkö. 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt