joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sykeröpoimulehti

Sykeröpoimulehti (Alchemilla hirsuticaulis) on Koillis-Euroopassa kasvava, ruusukasvien heimoon kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi. Suomessa sykeröpoimulehteä kasvaa harvinaisena maan itäosissa ja se on luokiteltu uhanalaiseksi lajiksi.

Ulkonäkö ja koko  
Sykeröpoimulehti kasvaa 25–40 cm korkeaksi. Varsi on tanakka ja pysty. Maavarsi on puutunut, juurakko pitkä ja vankka. Kasvin varret ja lehtiruodit ovat tiheään sirottavasti jäykkäkarvaisia. Kourasuoninen lehtilapa on 3–8 cm pitkä, pyöreähkö, matalapoimuinen, tiheäkarvainen, mutta vailla silkinkiiltoa, alta vain suonten kohdalta tiheäkarvainen. Liuskoja lehtilavassa on 5–7 ja niiden välissä on selvä hampaaton lovi. Liuskoissa on 11 tai 13 hammasta, tyvilovi on selvä joskin kapea. Kukinnon viuhkot ovat tiheän palleromaisia ja tavallisesti yli 10 mm leveitä. Kukat ovat keltaisia tai joskus myös punertavia–tummanpunaisia. Kukkaperät ovat tiheäkarvaisia – toisin kuin useimmilla muilla Suomessa tavattavilla poimulehdillä. Sykeröpoimulehti kukkii Suomessa kesä-elokuussa.

Suomessa tavattavista poimulehtilajeista sykeröpoimulehti muistuttaa lähinnä harmaapoimulehteä (A. glaucescens).

Sykeröpoimulehden kuvasi tieteelle uutena lajia suomalainen kasvitieteilijä Harald Lindberg Kuopion Piispanpuistosta 1800-luvun lopussa kerätyn näytteen perusteella.

Levinneisyys  
Sykeröpoimulehteä tavataan ainoastaan Euroopassa: Länsi-Venäjällä, Baltiassa ja Suomessa. Suomessa lajia tavataan pääosin maan itäosissa. Pohjoisimmat havainnot ovat Koillismaalta, eteläisimmät Uudeltamaalta. Tihein kanta lajilla on aivan itärajan tuntumassa Etelä-Karjalassa. Suomessa lajia pidetään ihmisen mukana tulleena muinaistulokkaana Kaakkois-Suomessa ja muualla uustulokkaana.

Elinympäristö   
Sykeröpoimulehti kasvaa ihmisen muokkaamissa kulttuuriympäristöissä, kuten kedoilla, pientareilla ja kuivahkoilla niityillä. Lajia uhkaa Suomessa niittyjen umpeenkasvu, metsittäminen ja rakentaminen.

Lähteet 
 Kuopion katoava kasvimaailma. Toim. Renvall, Pertti & Fagerstén, Reino & Knuutinen, Jorma & Vainio, Outi. Kuopion luonnontieteellisen museon julkaisuja 6, Lievestuore 2002.
 Pykälä, Juha: Sykeröpoimulehti. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 50.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sykeröpoimulehti (Alchemilla hirsuticaulis)
 Kasviatlas 2018: Sykeröpoimulehden (Alchemilla hirsuticaulis) levinneisyys Suomessa

Poimulehdet
Suomen vaarantuneet kasvit
Sirkka Sokka-Matikainen

Sirkka Sokka-Matikainen on suomalainen jousiampuja. Hän saavutti MM-pronssia naisten taljajousi-luokassa Pekingin maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2001. Oulun EM-kisoissa 2002 Sokka-Matikainen oli mukana saavuttamassa hopeaa taljajousen joukkuekisassa. Suomen joukkueessa ampuivat Matikaisen lisäksi Anne Laurila, Anne Sjöroos ja Anna-Liisa Tuuttu.

Lähteet 

Suomalaiset jousiampujat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Hellcats

Hellcats on yhdysvaltalainen teinidraama, jonka pääosia näyttelevät Alyson Michalka, Ashley Tisdale, Robbie Jones ja Matt Barr. Se perustuu Kate Torgovnickin Cheer: Inside the Secret World of College Cheerleaders -kirjaan. Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa The CW:n kanavalla syyskuussa 2010. The CW ilmoitti toukokuussa 2011 lopettavansa Hellcatsin esittämisen ensimmäisen kauden jälkeen.

Sarjassa seurataan Marti Perkinsin (Alyson Michalka) elämää oikeustieteellisessä yliopistossa, jossa hänen on liityttävä koulun cheerleading-joukkueeseen saadakseen apurahaa koulussa pysymistä varten.

Näyttelijät

Tuotanto 
Kun Tom Wellingin lupautui vastaavaksi tuottajaksi The CW:n tulevalle cheeleadersarjalle, tunnettiin se vielä nimellä "Cheer". Ensimmäisinä rooleihin kiinnitettiin Aly Michalka ja Gail O'Grady. Heti heidän jälkeen cheeleaderjoukkueen kapteenin rooliin valittiin Ashley Tisdale.

Sarjan pilottijakso kuvattiin Vancouverissa huhtikuussa 2010.

Ensiesityksessä Tisdalen hahmon nimi oli Sierra Sloan, mutta se muutettiin lopulliseen versioon muotoon Savannah Monroe.

Ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hellcats TV.comissa 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
A Single Man (albumi)

A Single Man on Elton Johnin kahdestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1978. Se on ensimmäinen albumi, jonka Elton John teki ilman pitkäaikaista yhteistyökumppaniaan Bernie Taupinia.

Single "Song for Guy" oli kunnianosoitus Guy Burchettille, joka oli kuollut moottoripyöräonnettomuudessa.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Gary Osborne ellei toisin mainita.

Kokoonpano 
Elton John – piano, harmoni, urut, laulu, taustalaulu, klavinetti, mellotron, Polymoog
Ray Cooper – congarummut, tamburiini, vibrafoni, tuulikello
John Crocker – klarinetti, sähköpiano, tenorisaksofoni
Herbie Flowers – akustinen basso
Clive Franks – basso, laulu
Patrick Halcox – trumpetti
Steve Holly – rummut, käyrätorvi
Davey Johnstone – kitara, taustalaulu
Stevie Lange – laulu, taustalaulu
Henry Lowther – trumpetti
Gary Osborne – taustalaulu
Tim Renwick – akustinen kitara, mandoliini, sähkökitara
Jim Shepherd – pasuuna

Aiheesta muualla 
Elton Johnin virallinen sivusto 
Elton Johnin diskografia 

Elton Johnin albumit
Vuoden 1978 albumit
Räshid Nasretdin

Räshid "Nasa" Nasretdin (رشيد نصر الدين, tat. Räşit Nasretdin, Рәшит Насретдин; 14. heinäkuuta 1920 – 28. elokuuta 2010) oli tataarilainen valokuvaaja, joka ylläpiti omaa valokuvausliikettään Helsingissä kymmenien vuosien ajan vaimonsa kanssa. Hän tuli lapsena Venäjältä Suomeen.

Elämä
Räshid Nasretdin syntyi Neuvosto-Venäjän Nižni Novgorodin kuvernementissa, Aktukin kylässä. Suomeen hän saapui kaksivuotiaana. Nasretdin asui ensiksi Lappeenrannassa jonka jälkeen muutti Helsinkiin vuonna 1939. Hän kävi talonrakennuslinjalla koulua mutta kiinnostuikin valokuvauksesta luokkakaverinsa kautta.

Vuonna 1945, Räshid ja Häbiba avioituivat. Hääkuvansa hän otti itse. Nasretdinit pyörittivät omaa valokuvausliikettä nimeltään Nasakuva Oy yli neljäkymmentä vuotta. Heidän toinen pojistaan, Samil, on jatkanut liikettä myöhemmin.

Oman liikkeensä lisäksi, Nasretdin oli aktiivisena eri valokuvauskerhoissa- ja liitoissa. Nasretdinille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 1987 sekä muita huomionosoituksia.

Myöhäisvuosinaan, jätettyään valokuvaustyöt taakseen, hän vietti aikaansa veneillen ja kalastaen asunnollaan Taalintehtaalla. Vaimonsa sairastuttua, Nasretdin toimi hänen omaishoitajana lähes viiden vuoden ajan. Nasretdin itse menehtyi 90-vuotiaana Myllypuron vanhustenkeskuksessa, Helsingissä.

Lähteet

Kirjallisuutta
Rashid Nasretdin: Kaikki alkoi itseotetusta omasta hääkuvasta, teoksessa 

Suomalaiset valokuvaajat
Suomen tataarit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Kuopion kauppakamari

Kuopion kauppakamari on elinkeinoelämän vaikuttaja-, asiantuntija-, edunvalvoja- ja kouluttajajärjestö. Se osallistuu yrityksiä koskevaan päätöksentekoon maakunnallisesti ja valtakunnan tasolla. Se on yksi Suomen 19 alueellisesta kauppakamarista, joiden yhteiselimenä toimii Keskuskauppakamari.

Kuopion kauppakamari on perustettu vuonna 1918. Jäseniä on noin 700. Kuopion kauppakamarin toimialueena on Pohjois-Savo sekä Heinäveden ja Joroisten kunnat Etelä-Savon maakunnasta. Kuopiossa sijaitsevan toimiston lisäksi jäseniä palvelevat Varkauden ja Ylä-Savon kauppakamariosastot. Kuopion kauppakamari otti vuoden 2014 alusta uudeksi nimekseen Kuopion alueen kauppakamari.

Toimitusjohtaja on Kaija Savolainen, jota edelsi Silja Huhtiniemi (2013–2020) ja Matti Niiranen (1997–2012).

Aiheesta muualla 

 Kuopion kauppakamarin sivusto

Kuopio
Kauppakamarit
Elinkeinoelämän järjestöt
Jarno Paalasmaa

Jarno Paalasmaa (s. 1972) on kasvatusvaikuttaja, tietokirjailija ja historian opettaja. Hän on toiminut Steiner­kasvatuksen liiton (2009 - 2012) ja sen edeltäjän Steinerpedagogiikan seuran (2007 - 2009) puheenjohtajana. Hän työskenteli myös Opetushallituksen opetussuunnitelman perusteita laativan työryhmän jäsenenä. Paalasmaa on toiminut pitkään steinerkoulun opettajana sekä luokanopettajan että aineenopettajan tehtävissä. Hän toimii Vantaan seudun steinerkoulussa rehtorina ja historian ja yhteiskuntaopin opettajana sekä aikuiskouluttajana Snellman-korkeakoulussa. Paalasmaa on kirjoittanut Opettaja-lehteen säännöllisesti kirja-arvosteluja vuodesta 1997 lähtien.

Hän toimittaa myös Steinerkasvatus-lehteä. Paalasmaa käsittelee useissa kirjoituksissaan ajankohtaisia kouluelämän kysymyksiä, tunnekasvatusta, ihmiskäsitystä, sivistystä ja arvoja.

Paalasmaa on kasvatustieteen maisteri ja väitöskirjatutkija Tampereen yliopistossa. Hänellä on sekä historian aineopettajan, peruskoulun luokanopettajan että steinerkoulun luokanopettajan koulutus.

Maailman parhaat kasvatusajatukset -kirjassa Paalasmaa tuo esiin humanistisen kasvatusajattelun ydintä kasvatuksen historiaan ja filosofiaan perustuen. Yle Areenaan tehdyssä Podcast-sarjassa Kasvatusviisautta kiireisille hän soveltaa kasvatuksen klassikkojen oivalluksia myös kotikasvatuksen käytäntöihin. Vuonna 2021 häneltä ilmestyi myös podcastin nimeä kantava teos.

Teoksia 
 Omassa rytmissä. Steinerkoulun idea ja käytännön sovellukset. Opetus 2000-sarja. Ps-kustannus. 2009.
 Toim. Lapsesta käsin. Kasvatuksen ja opetuksen vaihtoehtoja. Opetus 2000-sarja. Ps-kustannus. 2011.
 Steinerkoulun tulo Suomeen. Miten vaihtoehtopedagogiikka juurtui osaksi suomalaista koulua. Steinerkasvatuksen liitto. 2011.
 Aktivoi oppilaasi. Opetus 2000-sarja. Ps-kustannus. 2014.
 Maailman parhaat kasvatusajatukset. Into Kustannus. 2016.
 Steinerkoulun ABC. Leikistä luovaan ajatteluun. Into Kustannus. 2019.
Kasvatusviisautta kiireisille. Into Kustannus 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jarno Paalasmaa:  Opettaja-lehti 27.12.2017.

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Kshatriyat

Kshatriya on yksi neljästä hindulaisuuden varnasta eli pääkastista. Kasti on pääkasteista toiseksi ylin, sen muodostavat sotilaat ja aateliset. Kshatriyat suojelevat yhteiskuntaa ja pitävät järjestystä yllä.

Lähteet

Hindulaisuus
Intian kastilaitos
Reading Royals

{{Jääkiekkoseura
 | joukkueen_nimi = Reading Royals
 | aikaisemmat_nimet = Columbus Chill(1991–1999)Reading Royals(2001– ) | taustaväri = #634293
 | tekstin_väri = white
 | logo = Reading Royals logo.png
 | toissijainen_logo = 
 | meneillään = Reading Royalsin kausi 2012–2013
 | perustettu = 2001
 | lakkautettu = 
 | kotiareena = Santander Arena
 | kapasiteetti = 7 160
 | kotikaupunki = Reading, Pennsylvania
 | sarjataso = ECHL
 | värit =    
 | päävalmentaja =  Kirk MacDonald
 | toimitusjohtaja =  David Farrar
 | puheenjohtaja = 
 | omistaja =  Jack Gulati
 | yhteistyöseurat = Philadelphia Flyers (NHL)Lehigh Valley Phantoms (AHL)
 | kapteeni = 
 | mestaruudet = 1 (2013)
 | hopeaa =
 | pronssia =
}}Reading Royals on yhdysvaltalainen jääkiekkojoukkue, joka on kotoisin Readingista. Joukkue pelaa ECHL-liigaa. Joukkue on NHL-joukkue Philadelphia Flyersin sekä AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsin farmijoukkue. Suomalaisista Tommi Degerman, Mikko Sivonen, Mikko Viitanen ja Jussi Rynnäs ovat edustanut seuraa.

 Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 31. lokakuuta 2022)

 Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Kirk MacDonald 
 Apuvalmentaja: James Henry 
 Fysiikkavalmentaja: Sean Berberich 
 Huoltopäällikkö: Jason MacDonald 
 Omistaja: Jack Gulati 
 Toimitusjohtaja: David Farrar 
 Apulaistoimitusjohtaja: Dakota Procyk 
 Pelaajakehitysjohtaja:' Terry Denike Lähde: EliteProspects''

Lähteet 

ECHL-seurat
Pennsylvanian urheilu
Vuonna 2001 perustetut urheiluseurat
Gabriel-synteesi

Gabriel-synteesi on primääristen amiinien synteesissä käytettävä menetelmä. Se on nimetty kehittäjänsä saksalaisen kemistin Sigmund Gabrielin mukaan ja hän julkaisi sen vuonna 1887. Reaktion lähtöaineet ovat alkyylihalidi ja kaliumftaali-imidi. Synteesin etuna on sen tehokkuus.

Mekanismi
Gabriel synteesin ensimmäinen vaihe on toisen kertaluvun nukleofiilinen substituutioreaktio. Kaliumftalimidi on nukleofiilinen ja hyökkää alkyylihalidiin. Tällöin muodostuu N-alkuuliftaali-imidi. Seuraavassa vaiheessa N-alkyyliftaali-imidi reagoi hydratsiinin kanssa nukleofiilisellä additioreaktiolla, jota seuraa protonien luovutus ja tetraedrimäisen välituotteen hajottaminen emäksellä tai hapolla. Lopputuotteina muodostuu primäärinen amiini ja ftalyylihydratsiini.

Muunnokset ja käyttö
Alkuperäisen Gabriel-synteesin käyttökelpoisuutta rajoittivat reaktion vaikeat olosuhteet. Se tapahtui 120–240 celsiusasteen lämpötilassa ja välituotteen hajottamiseen käytettiin voimakkaita happoja tai emäksiä. Tämä rajoitti kuumuudelle ja hapoille tai emäksille herkkien yhdisteiden synteesiä. Synteesistä kehitettiin Ing-Manske-menetelmä, jossa käytettiin hydratsiinin etanoliliuosta, jonka seurauksena lämpötilaa pystyttiin alentamaan. Myös ftaali-imidin korvaavia matalammissa lämpötiloissa samalla tavoin reagoivia yhdisteitä on kehitetty.

Gabriel-synteesiä käytetään valmistettaessa lääkeaineiden synteeseissä tarvittavaa 2,6-difluorobentsyyliamiinia, jota on hankala valmistaa muilla tavoin. Synteesiä ja sen johdannaisia voidaan hyödyntää myös aminohappojen ja eräiden luonnonaineiden kuten peramiinin, swainsoniinin ja kastanospermiinin synteesiin. Eräät Gabriel-synteesin johdannaismenetelmät ovat hyvin selektiivisiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Orgaaniset reaktiot
Nestea

Nestea on Nestlén jäätee-merkki. Nesteata myydään sekä pikateejauheena että juomana tölkeissä ja pulloissa.

Tuotemerkin hallinta 
Aiemmin merkkiä hallinnoi Nestlén Yhdysvaltain-juomaosasto ja vuonna 2001 perustettu Coca-Colan ja Nestlén omistama yhteisyritys Beverage Partners Worldwide (BPW). Nestlé ja Coca-Cola lopettivat yhteistyön tammikuussa 2018. Coca-Colalle jäi lisenssi Nestean valmistukseen ja jakeluun Kanadassa, Espanjassa, Portugalissa, Andorrassa, Romaniassa, Unkarissa ja Bulgariassa. Jäljelle jääneitä Euroopan markkinoita hallinnoi Nestle Waters. Syksyllä 2019 Nestlé solmi Yhdysvaltojen markkinoita koskevan lisenssisopimuksen New Age Beverages Corporationin kanssa.

Historia 
Nestlé haki vuonna 1943 patenttia Nescafé-pikakahville. Hakemuksessa oli mainittu, että samaa menetelmää käytettäisiin myös pikateejauheen valmistamiseen. Nestea-pikateejauhetta Nestlé alkoi valmistaa vuonna 1947. Samoihin aikoihin Nestean kanssa alettiin valmistaa myös Nescaféta. Yhdysvalloissa ihmiset käyttivät Nestea-jauhetta jääteen valmistukseen. Resepti saatiin muutettua vuonna 1956 sellaiseksi, että jauhe liukeni suoraan kylmään veteen.

Vuonna 1968 Yhdysvalloissa alettiin tekemään alumiinitölkkeihin purkitettua jääteetä. Neljässä vuodessa siitä tuli yksi johtavista jääteemerkeistä. Nykyisin jääteetä myydään naailmanlaajuisesti monilla eri makuvaihtoehdoilla.

Nestlé hankkii Nestean valmistuksessa käytetyt teenlehdet Intiasta Nilgirien alueen yksityisiltä teenviljelijöiltä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virvoitusjuomamerkit
Nestlén tuotemerkit
André Bauchant

André Bauchant (24. huhtikuuta 1873 – 12. elokuuta 1958) oli ranskalainen taidemaalari ja aikansa arvostetuimpia naivisteja.

Bauchant maalasi asetelmia ja kuviteltuja historiallisia maalauksia mytologian ja antiikin historian inspiroimana. Hän suosi myös kukka- ja kasviaiheita, joita kuvasi lyyriseen sävyyn. Bauchantin tuotanto oli laadultaan epätasaista, mutta hän oli poikkeuksellisen tuottelias.

Puutarhurina työskennellyt Bauchant luki vapaa-aikanaan paljon klassista kirjallisuutta. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänet lähetettiin Kreikkaan Dardanelleille. Komennuksen loppuvaiheessa armeija kiinnitti huomiota Bauchantin piirustustaitoihin ja koulutti hänestä kartanpiirtäjän. Tapaus rohkaisi häntä suunnittelemaan taiteilijanuraa.

Palattuaan sodasta 46-vuotiaana Bauchant omistautui maalaukselle. Hänen maalauksiaan oli ensi kertaa esillä Pariisin Syyssalongissa 1921. Tuolloin hän teki kukkamaalauksia. Bauchant siirtyi pian historiallisiin aiheisiin, joissa puutarha ja kasvit saattoivat olla mukana, kuten Louis XI johtaa mulperipensaiden istutusta Toursin lähellä (1943). Aiheisiin kuului muun muassa Kleopatra ja joskus myös ajankohtaisia tapahtumia.

Le Corbusier keräsi Bauchantin töitä ja oli hänen ensimmäinen rohkaisijansa. Le Corbusier myös kirjoitti hänestä ensimmäisen tutkielman yhteistyössä Ozenfantin kanssa. Bauchantin ensimmäinen yksityisnäyttely oli Pariisissa vuonna 1927 Galerie Jeanne Bucherilla. Sergei Djagilev pyysi 1928 häntä tekemään puvustuksen ja lavasteita balettiin, joka oli Igor Stravinskyn säveltämä. Baletin esitti Ballets russes -ryhmä Monte Carlossa.

Vuoden 1927 jälkeen Bauchant siirtyi suurista mytologis-historiallisista aiheista kukkiin ja hedelmiin, sekä maisemiin joissa oli usein ihmishahmoja. Aiheet oli kuvattu kuitenkin Raamatun, Homeroksen ja yleensä sankarieeposten hengessä. Maalauksissa on erikoisen kömpelyyden ohella poeettista ja mysteeristä sävyä, toisinaan hieman keskiaikaisten maalausten tyyppisesti. Maalausten värit olivat himmeäpintaisia, mikä myös muistuttaa keskiajan temperamaalauksista.

Bauchant oli mukana Pariisissa järjestetyssä suuressa naivistien näyttelyssä, mikä lisäsi hänen mainettaan. Myöhemmin hänen tuotannostaan järjestettiin näyttelyitä ja retrospektiiveja museoissa muun muassa Toursissa (1960).

Myöhempinä vuosinaan hän suunnitteli kuvakudoksia Beauvais’n ja Gobelinin tehtaille. Baletin esitti Ballets russes -ryhmä Monte Carlossa.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Dina Vierny, Alain Troadec und Pierre Cabanne: Andre Bauchant, Catalogue raisonne, Benteli (2007) ISBN 3-7165-1296-6
Ronald Alley, Catalogue of the Tate Gallery's Collection of Modern Art other than Works by British Artists, Tate Gallery and Sotheby Parke-Bernet, London 1981, sivu 33.

Aiheesta muualla
Bauchant Taten kokoelmissa
Bauchant MoMAn kokoelmissa

Ranskalaiset taidemaalarit
Naivistit
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Camille Bombois

Camille Bombois (1883 – 1970) oli ranskalainen taidemaalari ja tunnettu naivisti. Bombois maalasi eloisia ja värikkäitä maalauksia, joiden aiheet olivat katu-, sirkus- ja markkinaelämästä. Camille Bomboisin töitä oli ensimmäisessä Documenta-näyttelyssä 1955.

Bombois toimi kiertävän sirkuksen voimamiehenä. Vuonna 1907 Bombois muutti Pariisiin, missä hän työskenteli rautateillä ja öisin sanomalehden painossa siirrellen painavia paperirullia. Päivisin hän maalasi. 

Bomboisin sodassa ollessa hänen vaimonsa oli sillä välin tullut toimeen muun muassa myymällä miehensä maalauksia. Se rohkaisi Bomboisin jättämään yötyönsä. Hän myi maalauksiaan Montmartren jalkakäytävillä, missä myös Seraphine Louisin ja Rousseaun löytänyt taidekauppias Wilhelm Uhde näki niitä. Bomboisin ensimmäinen näyttely oli vuonna 1937. Kritiikeissä Bomboisia verrattiin Rousseauhun, joskin hänen töissään oli vähemmän fantasiaa. Bomboisin maalauksissa oli voimakkaita kontrasteja, kuten mustaa, kirkkaita punaisia, sinisiä ja pinkkejä värejä. Omiin kokemuksiinsa tukeutuen hän maalasi sirkusaiheiden ohella maisemia, joissa oli kalastajia. Jokilaivurin poikana Bombois maalasi myös jokivarsien näkymiä.

Lähteet

Ranskalaiset taidemaalarit
Naivistit
Juan Calatayud

Juan Jesús Calatayud Sánchez (s. 21. joulukuuta 1979 Antequera, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa.

Seurajoukkueura 
Calatayud on Málagan kasvatti. Kauden 2002–2003 hän pelasi lainasopimuksella Algecirasissa. Palattuaan takaisin kasvattajaseuraansa hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. lokakuuta 2003 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Kaudeksi 2005–2006 hänet lainattiin jälleen, tällä kertaa Getafeen.

Vuonna 2006 Calatayud siirtyi Racing Santanderiin, jossa hänen vastuunsa jäi kuitenkin hyvin minimaaliseksi toimiessaan lähinnä joukkueen kolmosmaalivahtina. Toisella kaudellaan 2007–2008 hän jäi ilman pelinumeroa.

Heinäkuussa 2008 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Hérculesin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa häneltä jäi paitsi vain yksi sarjaottelu. Seuraavalla kaudella 2009–2010 Calatayud jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina ja pelasi kauden ensimmäisellä puoliskolla eniten nollapelejä. Hän ei kuitenkaan lopulta onnistunut saavuttamaan Segunda Divisiónin Zamora-palkintoa, vaan hävisi sen niukasti Recreativo-maalivahti Vicente Guaitalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Calatayudin tilastot BDFutbol -sivustolla 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Aapo Kukko

Aapo Kukko (s. 19. syyskuuta 1991 Kemi) on oululainen sarjakuvantekijä. 

Hän valmistui medianomiksi Tampereen ammattikorkeakoulun Virtain yksikön viestinnän ja käsikirjoittamisen linjalta vuonna 2014. 

Kukko on herättänyt huomiota ja saanut myönteisiä arvosteluita sotasarjakuvallaan U-255 – Sukellus pohjoisessa. Todellisiin tapahtumiin ja henkilöhahmoihin vapaasti pohjautuva sarjakuva kertoo toisen maailmansodan aikaisen saksalaisen sukellusveneen toiminnasta Pohjois-Atlantilla ja Jäämerellä. Salla Brunou vertaa sarjakuvan ”intensiivisiä tuijotuksia, pysähtyneitä merimaisemia ja kohtalonhetkiä sodan taustamaisemissa” kuuluisan Hugo Prattin tuotantoon. Hän kuitenkin toteaa Kukon onnistuneen Pratt-vaikutteistaan huolimatta tekemään omantuntuisensa ja itsenäisen pitkän sotaseikkailusarjakuvan.

Julkaisut
Hibbo (2008–)
U-255 – Sukellus pohjoisessa I (MKKEntertainment 2008)
U-255 – Sukellus pohjoisessa II (MKKEntertainment 2010)
U-255 – Sukellus pohjoisessa III (MKKEntertainment 2011)
Aapo Kukko (kuvitus) & Mikko Mustasaari (käsikirjoitus): Aave Stream Cityssä. Lempo Kustannus, 2012.
Kukko, Aapo: Riekaleita. Arktinen Banaani, 2015.
Bagge, Tapani & Kukko, Aapo: ''Harmaa susi. Arktinen Banaani, 2016.
Kukko, Aapo & Hänninen, Ville: Sosialisti ja nihilisti. Täysi Käsi Oy, 2019.
Kukko, Aapo: Karmea Tarina: Kertomus Kongosta. Zum Teufel, 2019.
Astre, Tessa & Kukko, Aapo & Niva, Niko-Petteri: Huojuva Torni''. Zum Teufel, 2021.

Aiheesta muualla
Salla Brunoun arvostelu sarjakuvasta Sukellus pohjoisessa I 
 Jarkko Sikiön arvostelu sarjakuvasta Sukellus pohjoisessa II

Lähteet 

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Brucknerhaus

Brucknerhaus () on Linzissä sijaitseva  konsertti- ja kongressitalo, joka on nimetty itävaltalaisen säveltäjän Anton Brucknerin mukaan. Rakennus on valmistunut vuonna 1974, ja sen ovat suunnitelleet Heikki ja Kaija Siren.

Brucknerhausissa on 3 pääsalia:
Brucknersaal,1 420 istumapaikkaa
Stiftersaal, 392 istumapaikkaa
Keplersaal, 150 istumapaikkaa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Linz
Konserttitalot
Itävallan rakennukset ja rakennelmat
Heikki ja Kaija Sirenin suunnittelemat rakennukset
Bell MTS Place

Bell MTS Place on Kanadan Winnipegissä sijaitseva jäähalli. Se on toiminut jääkiekkojoukkue Manitoba Moosen kotihallina vuodesta 2004 alkaen. Areena korvasi vanhan Winnipeg Arenan. MTS Centren kapasiteetti jääkiekko-ottelussa on 15 015 katsojaa.
Areenan nimioikeudet on ostanut Manitoba Telecom Services (MTS). Areena on toiminut Winnipeg Jetsin kotiareenana alkaen kaudesta 2011-2012.

Kanadan jäähallit
Winnipegin rakennukset ja rakennelmat
Winnipegin urheilu
Winnipeg Jets
Pamela

Pamela on naisen etunimi. Nimen on muodostanut englantilainen kirjailija Philip Sidney, ja se esiintyy ensimmäisen kerran hänen romaanissaan Arcadia vuodelta 1590. Nimi on todennäköisesti muodostettu kreikan kielen sanoista pan (kaikki) ja melos (hunaja).  

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on annettu Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä noin 630 henkilölle.  Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Pamelan nimipäivä on vuodesta 1995 lähtien 18. syyskuuta.

Tunnettuja Pameloja 

 Pamela Adlon, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Pamela Anderson, kanadalainen näyttelijä ja malli
 Pamela Bellwood, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Pamela Courson, Jim Morrisonin naisystävä
 Pamela Dean, yhdysvaltalainen kirjailija
 Pamela Des Barres, yhdysvaltalainen kirjailija
 Pamela Dutkiewicz, saksalainen aitajuoksija
 Pamela Frank, yhdysvaltalainen viulisti
 Pamela Franklin, brittiläinen näyttelijä
 Pamela Fryman, yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja ja -tuottaja
 Pamela Geller, yhdysvaltalainen kirjailija ja islamin kriitikko
 Pamela Hayden, yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja stand up -koomikko
 Pamela Jelimo, kenialainen juoksija 
 Pamela Lincoln, amerikansuomalainen näyttelijä
 Pamela Lindfors, suomalainen pituushyppääjä
 Pamela Mandart, suomalainen kirjailija ja televisio-ohjaaja
 Pamela Mars-Wright, yhdysvaltalainen perijätär, yritysjohtaja, miljardööri ja hyväntekijä
 Pamela Sue Martin, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Pamela Melroy, yhdysvaltalainen astronautti
 Pamela Moore, yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 Pamela C. Rasmussen, yhdysvaltalainen lintutieteilijä
 Pamela Reed, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Pamela Roylance, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Pamela Ryan, australialainen pika-aitajuoksija
 Pamela Seaborne, brittiläinen pika-aitajuoksija
 Pamela Stephenson, uusiseelantilainen näyttelijä ja koomikko
 Pamela Tola, suomalainen näyttelijä
 Pamela Lyndon Travers (Helena Lyndon Goff), australialainen kirjailija, näyttelijä ja journalisti

Kuvitteellisia Pameloja 

 Pamela Johansson, televisiosarjassa Salatut elämät
 Pamela Mahone, televisiosarjassa Pako

Laiva 
M/S Pamela

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Kanadan parlamentti

Kanadan parlamentti (, ) on Kanadan lainsäädäntövaltaa käyttävä elin, ja se koostuu kolmesta osasta: monarkista, edustajainhuoneesta ja senaatista. Parlamenttirakennus sijaitsee Ottawassa Parlamentin kukkulalla. 

Parlamentin toiminnasta raportoi mm. The Hill Times -sanomalehti.

Lähteet 

Kanadan politiikka
Parlamentit
Kubatši (taajama)

Kubatši () on kaupunkimainen taajama Dagestanin Dahadajevin piirissä Venäjällä. Asukkaita on 2 900 henkeä (vuonna 2009).

Taajaman asukkaat puhuvat dargin kielen kubatšin murretta, jota toisinaan pidetään itsenäisenä kielenä. Virallisesti kubatšilaiset ovat dargeja, mutta eräät tutkijat katsovat heidän olevan erillinen kansa. 400–900-luvuilla Kubatšin kylä oli yksi Kaukasian koillisosan keskuksista. Sen asukkaista käytettiin iranilaista nimitystä zirihgeranit ”panssaripaidan tekijät”. Sama merkitys on myöhemmällä turkkilaisella nimityksellä kubatši. 500-luvulta lähtien kylä maksoi veroa Persialle. Vuosina 738–739 sen valloittivat arabit ja vuonna 1396 Timur Lenkin joukot. 1200–1300-lukujen vaihteessa asukkaat kääntyivät muslimeiksi.

Kubatšin vanha osa on tyypillinen suuri vuoristokylä. Sen kivirakennukset on pystytetty vuorten etelärinteiden terasseille ahtaasti kylän puolustusta silmällä pitäen. Nähtävyyksiin kuuluu kaksi osittain säilynyttä puolustustornia, Dagestanin ainoa pelkästään naisille tarkoitettu moskeija sekä rakennuksia koristavat reliefit. 1960-luvulta lähtien taajama on laajentunut huomattavasti.

Kubatši on yksi Dagestanin käsityötaiteen keskuksista. Sen asukkaat olivat kuuluisia aseseppiä jo varhaisella keskiajalla. 1700–1800-luvuilla korkealle tasolle kohosivat kultasepän- ja metallityöt sekä kiven, puun ja luun käsittely. Vuodesta 1923 lähtien taajamassa on toiminut hopea-astioita ja koruja valmistava taidekäsityöyritys.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kubatšin taajamalle omistettu sivusto 

Dagestanin kaupunkimaiset taajamat
Dahadajevin piiri
Neljänkymmenen kirje

Neljänkymmenen kirje () eli Julkinen kirje Viron SNT:stä (vir. Avalik kiri Eesti NSV-st) on neljänkymmenen virolaisen sivistyneistön edustajan allekirjoittama julkilausuma 28. päivältä lokakuuta 1980. Kirjoittajat halusivat puolustaa viron kieltä ja vastustaa venäläistämistä sekä vallanpitäjien omavaltaista menettelyä näiden tukahduttaessa syksyn nuorisolevottomuuksia.

Kirje osoitettiin lehtiin Pravda, Rahva Hääl ja Sovetskaja Estonija. Mikään näistä lehdistä ei julkaissut kirjettä, eikä sitä käsitelty Neuvostoliitossa julkisesti lainkaan. Kirje levisi Virossa laajalti kädestä käteen, ja sitä levitettiin myös ulkomailla. Ensimmäinen julkaisu tapahtui Tukholmassa Eesti Päevalehdessä 10. joulukuuta 1980 ja seuraavana vuonna emigranttijulkaisussa Tulimuld (4/1981). Virossa kirjeestä saatiin tietoa muun muassa Radio Libertyn ja Voice of American lähetyksistä. Ensimmäinen virallinen julkaisu tapahtui Virossa vasta vuonna 1988 Vikerkaar-lehdessä. Suomessa Suomen Kuvalehti ei julkaissut tarjottua kirjettä, ja suomennos ilmestyi Näköpiiri-lehdessä (2/1981).

Kommunistihallinto alkoi painostaa kirjeen allekirjoittajia perumaan allekirjoituksensa, ja pari heistä suostuikin. KGB suoritti Jaan Kaplinskin luona kotietsinnän. Neljä allekirjoittajaa menetti työnsä.

Kirjeessä tuotiin painokkaasti julki Viron sivistyneistön tyytymättömyys silloiseen yhteiskunnallis-poliittiseen tilanteeseen, ja kirje kohensi virolaisten mielialoja ja paransi kulttuurieliitin ja kansan välejä.

Allekirjoittajat

Priit Aimla
Kaur Alttoa
Madis Aruja
Lehte Hainsalu
Mati Hint
 Fred Jüssi
Aira Kaal
Maie Kalda
Tõnu Kaljuste
Toomas Kall

Jaan Kaplinski
Peet Kask
Heino Kiik
Jaan Klõšeiko
Kersti Kreismann
Alar Laats
Aare Laht
Andres Langemets
Marju Lauristin
Peeter Lorents

Vello Lõugas
Endel Nirk
Lembit Peterson
Arno Pukk
Rein Põllumaa
Paul-Eerik Rummo
Rein Ruutsoo
Tõnis Rätsep
Ita Saks
Aavo Sirk

Mati Sirkel
Jaan Tamm
Rein Tamsalu
Andres Tarand
Lehte Tavel
Peeter Tulviste
Mati Unt
Arvo Valton
Juhan Viiding
Aarne Üksküla

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 
 Avalik kiri Eesti NSVst ajalehtedele Pravda, Rahva Hääl ja Sovetskaja Estonija. 
 Letter of 40 Intellectuals 
Viron historia
Neuvostoliiton historia
Kirjeet
1980
Pepper Ann

Pepper Ann on yhdysvaltalainen piirrossarja, jonka loi Sue Rose. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 13. syyskuuta 1997, ja sitä esitettiin vuoteen 2001 saakka. Sarja kuvaa teini-ikäisten elämää, joka keskittyy 12-vuotiaan tytön fantasioihin ja tämän muuhun elämään.  Sarjaa on esitetty muun muassa Nickelodeonilla ja Walt Disney Television Animationilla.

Lähteet 

1990-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Puolankajärvi

Puolankajärvi on järvi Puolangan kunnan keskustaajaman kohdalla ja siitä itään. 

Järven pinnankorkeus on 150,2 metriä ja syvimmillään se on 15 metriä. Itä–länsisuunnassa järvi on nelisen kilometriä pitkä, mutta leveimmältä kohdaltaan vain noin kilometrin leveä. Järvi laskee Ristijärven, Pikku-Puution ja Ison Puutiojärven kautta Keskijokea pitkin Kiiminkijokeen eli se kuuluu Kiiminkijoen vesistöalueeseen.

Järven keskivaiheilla olevan Housiussalmen itäpuoliseen perukkaan eli järven koillisnurkkaan Hetteenperälle laskee Kapustajoki, koillisesta Vilpusjärvestä taas Vilpusjoki ja kaakosta pieni Morsiuspuro-niminen puro. Puolangan kuntakeskus sijaitsee järven pohjoisrannalla Huosiussalmesta länteen, aina luoteiskolkan Pappilanlahteen ja siitä vielä hieman etelään Puolanka-nimiseen tilaan saakka. Ristijärveen Puolankajärven yhdistää kapea salmi Ryhtälänniemen lähistöllä.

Järven pohjoisrannalla on venesatama ja uimaranta, toinen yleinen uimapaikka laitureineen on Puolangan koulukeskuksen kohdalla. Pappilanlahdella on leirintäalue.

Kiiminkijoen vesistö
Puolangan järvet
Albert Göring

Albert Göring () oli saksalainen liikemies ja aristokraatti, joka pelasti toisinajattelijoita ja juutalaisia natsien vainoilta Kolmannen valtakunnan aikana käyttämällä hyväksi sukulaisuuttaan Saksan valtakunnanmarsalkka Hermann Göringiin, joka oli hänen vanhempi veljensä. Albert Göring toimi miehitetyssä Tšekkoslovakiassa Škodan vientipäällikkönä. Rasitteenaan kansallissosialismissa tahriintunut sukunimensä Albert joutui toisen maailmansodan jälkeen tuuliajolle kuollen unohdettuna ja varattomana vuonna 1966. Hänen ansionsa vainottujen auttajana ovat tulleet julkisuuteen vasta myöhemmin.

Juutalaisten muistokeskus Yad Vashem selvittää, voidaanko Göring liittää kunnianosoitukseksi kansojen oikeamielisten listalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Albert Goering 

 

Saksalaiset liikemiehet
Holokausti
Škoda
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Heaven (kappale)

Heaven on Bryan Adamsin singlejulkaisu, joka julkaistiin 9. huhtikuuta 1985. Single nauhoitettiin New Yorkin kaupungissa sijaitsevalla Power Station-studiolla 6.-7. kesäkuuta 1983. Kappaleen ovat kirjoittaneet Bryan Adams ja Jim Vallance. Kappale julkaistiin Bryan Adamsin Reckless-albumilla vuonna 1984. Kesäkuussa 1985 single oli Billboardin singlelistan ensimmäisellä sijalla ja se saavutti kultarajan saman vuoden aikana Kanadassa. 

Singlen B-puoli vaihtelee eri maiden painoksissa. Toisessa versiossa on mukana kappale Kids Wanna Rock ja toisessa Diana.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Bryan Adams – laulu, piano, perkussiot
 Keith Scott – kitara
 Rob Sabino – koskettimet
 Dave Taylor – bassokitara
 Steve Smith – rummut

Vuoden 1985 kappaleet
Bryan Adamsin kappaleet
Madridin teknillinen yliopisto

Madridin teknillinen yliopisto () on julkinen yliopisto, joka sijaitsee Madridin yliopistokaupungissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1971, ja sen tiedekunnat ovat pääosin teknisiä, niin kuin tietotekniikka ja insinöörikoulutus.

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto

Espanjan yliopistot ja korkeakoulut
Madrid
Haun’s Millin verilöyly

30. Lokakuuta 1838 noin 30 MAP perhettä oli kerääntyneenä Jacob Hawnsin myllyn luokse. He olivat paenneet kodeistaan antimormonien ja puolimilitääristen voimien tieltä, jotka joko hävittivät heidän uudet talonsa tai ottivat ne omaan käyttöönsä ajaen mormonit pois alueeltaan. 27. päivänä kuvernööri Lilburn Boggs oli antanut käskyn tappaa tai ajaa pois kaikki mormonit Missourista. Mormonit hakeutuivat väliaikaiseen suojaan vainoojiltaan muun muassa Hawn's Millin suojiin. Hawns ei ollut itse mormoni, mutta tarjosi suojaa heille siitä huolimatta.  

Kirkon johtajan David Evansin aselepopyyntöä ei kuunneltu. Noin 250 miestä Livingstonesta Davesista hyökkäsi Haun's Milliin. Naisten ja lasten paetessa henkensä kaupalla pienen joen yli metsään miehet kokoontuivat myllyyn. 17 mormonia ja yksi mormoniystävällinen mies tapettiin. 13 haavoittui, mukana yksi nainen ja 7-vuotias poika. Kolme missourilaista haavoittui, kukaan ei kuollut. 

78-vuotias Thomas MacPride antautui Jacob Rogers nimiselle sotilaalle, joka ampui tämän heti. William Raynolds huomasi 10-vuotiaan Stardius Smithin piilossaan ja ampui tätä päähän surmaten hänet välittömästi. Seuraavana päivänä mormonimiehet piileskelivät metsässä ja muutama missourilainen palasi ryöstelemään seutua.

Aiheesta muualla
 Hauns Mill 

Missouri
Uskonnollinen väkivalta Yhdysvalloissa
Joukkosurmat Yhdysvalloissa
1838
Sederholm

Sederholm on suomalainen suku. Sen eräs haara on aateloitu vuonna 1886 nimellä Cederholm.

Suvun varhaisin tunnettu jäsen oli Tukholman Tre Kronor -linnassa 1600-luvun lopulla halonkantajana työskennellyt Johan Mårteninpoika (k. 1726). Nimeä Sederholm käytti ensi kerran hänen poikansa Erik Sederholm (1679–1751), joka jäätyään Suuressa Pohjan sodassa venäläisten vangiksi toimi useita vuosia tilanhoitajana Liivinmaalla, kunnes asettui Helsinkiin tullimieheksi. Kaikki myöhemmät tunnetut suvun jäsenet ovat hänen kuuluisan poikansa, kauppaneuvos Johan Sederholmin jälkeläisiä. Näistä osa on asettunut myös Ruotsiin ja suku on omistanut siellä Ålbergan kartanon Södermanlandin läänissä vuodesta 1806. Prokuraattori Theodor Sederholm aateloitiin vuonna 1886 nimellä Cederholm ja esiteltiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneella aatelissukuna numero 266. Aatelinen sukuhaara sammui mieslinjalta hänen poikansa kuollessa vuonna 1931 ja lopullisesti 1953. Suvulla ei ole ollut yhteyttä ruotsalaiseen Cederholm-aatelissukuun.

Jäseniä
 Johan Sederholm (1722–1805) kauppias, laivanvarustaja ja tehtailija, kauppaneuvos
 Carl Albrecht Sederholm (1765–1842), hovioikeuden notaari, maanviljeliyn kehittäjä, Johan Sederholmin poika
 Lars Sederholm (1772–1822) kauppias, laivanvarustaja ja tehtailija, kauppaneuvos, Johan Sederholmin poika
 Karl Sederholm (1789–1867), pappi ja uskonnonfilosofi, C. A. Sederholmin poika
 Carl Robert Sederholm (1818–1903), kenraaliluutnantti, sotilasinsinööri ja filosofi, C. A. Sederholmin pojanpoika
 Ernst Albrecht Joseph Sederholm (1821/1822–1878), kenraalimajuri, Karl Sederholmin poika
 Theodor Cederholm, vuoteen 1886 Sederholm (1824–1911), prokuraattori, senaattori, Johan Sederholmin pojanpojanpoika
 Theodor Sederholm (1832–1881), kirjakauppias, kirjankustantaja, toimittaja ja kirjailija, C. A. Sederholmin pojanpoika
 Jakob Johannes Sederholm (1863–1934), petrologi, Theodor Sederholmin poika
 Carl August Wilhelm Cederholm (1864–1905), aliluutnantti, virka- ja valtiopäivämies
 Gustaf Robert Sederholm (1868–1939), ruotsalainen poliitikko ja Södermanlandin läänin maaherra
 Dmitri Sederholm (1869–1920 jälkeen), kenraalimajuri, Carl Robert Sederholmin poika
 Arne Cederholm (1870–1931), juristi ja valtiopäivämies, Theodor Cederholmin poika
 Boris Sederholm (1884–1933), Venäjän keisarikunnan laivastossa palvellut upseeri, liikemies ja vankileirimuistelmien kirjoittaja
 Ville Sederholm (1886–1962), toimittaja
 Ville-Poju Somerkari, ent. Sederholm (1913–1988), kenraaliluutnantti
 Katarina Sederholm Hoff (s. 1968), suomalais-norjalainen kuulantyöntäjä ja painonnostaja
 Eeva Sederholm (s. 1978), päätoimittaja
 Voldemar Sederholm, Venäjän armeijan kenraalimajuri

Kirjastonhoitaja ja oppihistorian professori Alexander Blomqvist (1796–1848) oli Johan Sederholmin pojan, ruukinpatruuna Alexander Magnus Sederholmin avioton lapsi. Senaattori ja Helsingin asemakaavan suunnittelija Johan Albrecht Ehrenström (1762–1847) oli puolestaan Johan Sederholmin siskonpoika.

Katso myös 
Sederholmin talo

Lähteet

Suomalaiset suvut
Auto GP World Series

Auto GP (tunnettu aiemmin nimellä Euroseries 3000 ja Auto GP World Series) on eurooppalainen moottoriurheilusarja. Sarjassa ajetaan Lolan valmistamilla autoilla ja Zytekin moottoreilla.

Sarjan perusti Pierluigi Corbari vuonna 1999, jolloin sarjan nimi oli Italian Formula 3000. Vuosina 2001–2003 sarjan nimi oli Euro Formula 3000. Vuonna 2004 Superfund-yhtymä siirtyi sarjan pääsponsoriksi. Vuosina 2006–2009 sarjan nimeksi vakiintui Euroseries 3000. Vuonna 2009 sarjan pääsponsoriksi tuli PartyPoker.it ja aikaisemmin A1GP:ssä käytetty Lola B05/52 sallittiin B02/50-F3000-auton lisäksi. 

Vuonna 2010 sarjan nimi muuttui Auto GP:ksi ja F3000-kalusto jäi lopullisesti historiaan. Zytekin valmistamasta moottorista oli otettu jo 2008 käyttöön isompi 3,4-litrainen versio, mutta vielä kaudella 2009 käytettiin alun perin F3000-luokkaan rakennettuja autoja. 

Kaudella 2012 kisaviikonloput ajetaan FIA WTCC-sarjan osakilpailujen yhteydessä. Kisaviikonloppu koostuu kahdesta 35-40 minuutin tai 85 kilometrin pituisesta kilpailuista. Lauantain osakilpailussa, jossa lähtöjärjestys selvitetään aika-ajolla, pisteet jaetaan kymmenelle parhaalle systeemillä 25-18-15-12-10-8-6-4-2-1. Sunnuntaina käytävään toiseen osakilpailuun lähtöjärjestys määräytyy edellispäivän kilpailun tulosten perusteella. Kahdeksan parasta tosin starttaa käännetyssä järjestyksessä. Sunnuntain osakilpailusta pisteitä jaetaan kymmenelle parhaalle systeemillä 20-15-12-10-8-6-4-3-2-1. Paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta saa lisäpisteen. Jokaisessa kilpailussa kunkin kuljettajan on suoritettava pakollinen varikkopysähdys.

Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Giorgio Vinella, Ricardo Sperafico, Felipe Massa, Jaime Melo, Augusto Farfus, Nicky Pastorelli, Luca Filippi, Giacomo Ricci, Davide Rigon, Nicolas Prost, Will Bratt, Romain Grosjean, Kevin Ceccon, Adrian Quaife-Hobbs, Vittorio Ghirelli ja Kimiya Sato. Eniten tallimestaruuksia on Draco Junior Teamilla, FMS Internationalilla ja Super Nova Internationalilla, kolme kappaletta.

Mestarit

Lähteet
May Whitty

Dame May Whitty, DBE () oli brittiläinen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten elokuvista Nainen katoaa (1938), Night Must Fall (1937) ja Rouva Miniver (1942). Kahdesta jälkimmäisestä hän oli Oscar-ehdokkaana parhaasta naissivuosasta.

Ura 
May Whitty aloitti näyttelemisen Lontoon teattereissa 1882. Hän aloitti sivurooleissa mutta sai nopeasti päärooleja. Hän oli ollut yksi Britannian teatterimaailman suurimpia tähtiä lähes 25 vuotta, kun hän teki ensimmäisen elokuvansa Enoch Arden 1914. Elokuvat eivät kuitenkaan kiinnostaneet häntä suuresti ja hän tekikin vain harvoja elokuvia seuraavan 20 vuoden aikana. 1930-luvulla hänellä monia menestysrooleja Broadwayllä. Sen jälkeen hän siirtyi Hollywoodiin, sillä näyttelijän työ oli siellä helppoa ja rahallisesti tuottoisaa. Hänen ensimmäinen äänielokuvansa oli Night Must Fall (1937). Whitty näytteli tavallisesti arvokkaita ja jalosyntyisiä roolihahmoja, mutta hän pystyi myös näyttelemään työläisrooleja, kuten esimerkiksi Kolmastoista tuoli (1937).

Elämä 
May Whitty sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame Commander of the British Empire (DBE) 1918 urhollisuudestaan ensimmäisessä maailmansodassa.

Whitty oli naimisissa näyttelijä ja teatterituottaja Ben Websterin kanssa. Heidän tyttärensä Margaret Webster oli myös näyttelijä. Margaret Webster kirjoitti äidistään elämäkerran The Same Only Different (1969).

Filmografia

Lähteet 

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Brittiläisen imperiumin ritarikunta
Fonin kieli

Fonin eli fongin kieli (omakielinen nimi: fɔngbè) on nigeriläis-kongolaiseen kieliryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Beninissä. Sitä kutsutaan myös nimillä dahomeen, djedji, fo, fogbe, fongbe ja fonnu.

Fonilla on kansalliskielen asema Beninissä yhdessä yomin ja yoruban kanssa. Maan virallinen kieli on kuitenkin ranska.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan foniksi vuonna 2011.

Fonologia

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Kielinäyte

Lähteet 

Kwa-kielet
Beninin kielet
Nigerian kielet
Euclid

Euclid on Euroopan avaruusjärjestön suunnittelema tieteellinen avaruusalus. Projektin käynnistämispäätös tehtiin kesäkuussa 2012. Euclid tutkii avaruuden pimeää energiaa, pimeää ainetta, galaksien muotoa ja maailmankaikkeuden laajenemishistoriaa. Avaruusaluksen laukaisu avaruuteen on suunniteltu tapahtuvaksi vuonna 2019. Avaruusalus kiertää aikanaan Aurinkoa Lagrangen L2-pisteessä. Kokonaisuudessaan avaruuslento kestää kuusi vuotta, josta  siirtolento L2-pisteeseen kestää useita viikkoja. Kyseessä on ESAn Cosmic Vision-ohjelman keskikokoinen avaruuslento, joka maksaa noin miljardi euroa.

Tutkimushankkeessa pyritään selvittämään, onko pimeää energiaa olemassa vai onko Albert Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria virheellinen koskien painovoiman vaikutusta pisimmillä etäisyysskaaloilla.

Alus tekee mittauksia 550–920 nanometrin ja 0,8–1,7 mikrometrin aallonpituuksilla. Se kerää säteilyn Korschin teleskoopilla, jonka halkaisija on 1,2 metriä. Mittauselementteinä ovat CCD-kamera, lähi-infrapuna-alueen fotometri ja spektrometri.

Euclid valokuvaa puolet taivaasta Linnunradan tasosta poispäin. Tämän mahdollistaa käytettävä laajakulmainen kaukoputki. Tutkittavana on 1,5 miljardia galaksia, ja taivaan neliöasteen valokuvaamiseen käytetään tunti. Tänä aikana otetaan neljä kuvaa. Punasiirtymä mitataan 80 miljoonasta galaksista. Tutkimustuloksia aiotaan julkaista vuosittain vuodesta 2022 lähtien. 

Yhdysvaltalainen NASA sai kesällä 2010 Yhdysvaltain tiedeneuvostolta suosituksen hakea NASAlle suurta roolia ESAn hankkeessa, vaikka NASA itse kaavailee toteuttavansa 2020-luvun alkuun mennessä WFIRST-avaruusteleskoopin

Suomessa Euclid-hankkeen yhteyshenkilö on dosentti Hannu Kurki-Suonio Helsingin yliopistosta. Hanke on nimetty geometrian isän Eukleideen mukaan nimetty.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 
 
 

Tiedesatelliitit
Avaruusteleskoopit
AFA

AFA tarkoittaa seuraavia asioita:
 Antifascistisk aktion, äärivasemmistolainen autonominen verkosto
 Antifaschistische Aktion, Keski-Euroopassa toimiva antifasistinen verkosto
 Anti-Fascist Action, Iso-Britanniassa toiminut antifasistinen verkosto
 Argentiinan jalkapalloliitto, Argentiinan jalkapalloliiton lyhenne
 Australian jalkapalloliitto, Australian jalkapalloliiton lyhenne
 AFA (automerkki), espanjalainen automerkki
 United States Air Force Academy, Yhdysvaltain ilmavoimien koulutusyksiön lyhenne
 Afa (mytologia), Samoan mytologiassa oleva ukkosen jumala
153 Hilda

153 Hilda on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. Palisa vuonna 1875. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä Theodor von Oppolzerin (luultavasti vanhimman) tyttären mukaan. Hilda on kooltaan melko suuri päävyöhykkeen kohde, sillä sen läpimitta on noin 171 kilometriä.

Rata
Hilda kiertää Aurinkoa päävyöhykkeen ulko-osissa, ja se on 3:2 rataresonanssissa Jupiterin kanssa. Tämä tarkoittaa sitä että Hilda kiertää Auringon kolmesti ajassa, jossa Jupiter suorittaa kaksi kierrosta. Asteroidin radan eksentrisyys on noin 0,138, inklinaatio 7,83° ja kiertoaika 7,92 vuotta. Hilda on Hilda-ryhmän nimikkokappale. Ryhmä on samanlaisessa resonanssissa Jupiterin kanssa kuin Hilda itsekin. Ryhmän jäsenten radat ovat resonanssin vuoksi vakaita. Hilda ryhmä on samanlaisilla radoilla liikkuvien pikkuplaneettojen joukko, jotka eivät ole syntyneet yhden kappaleen hajotessa osiin. Ne muistuttavatkin tässä suhteessa Kuiperin vyöhykkeellä Neptunuksen kanssa 2:3 resonanssissa olevia plutinoita. Hildan lisäksi Hilda-ryhmään kuuluu satoja muita asteroideja.

Katso myös
Hungaria-ryhmä
434 Hungaria

Lähteet
JPL Small-Body Database Browser: 153 Hilda 
 
Asteroid families in the first-order resonances with Jupiter 
Hilda asteroids as possible probes of jovian migration. 
The Planetary Society: Types of Trans-Neptunian Objects 
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center 

Päävyöhykkeen asteroidit
Francisco Peña Romero

Francisco "Paco" Peña Romero (s. 25. heinäkuuta 1978 Jerez de los Caballeros, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Hérculesia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Ensimmäisen kerran Peña pelasi maan pääsarjassa Primera Divisiónissa kaudella 2003–2004 Albacetessa. Hérculesiin hän siirtyi vuonna 2009.

Aiheesta muualla 
 Peñan tilastot BDFutbol -sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta

Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta oli perustettu kirjallisten lähteiden perusteella viimeistään 1445 roomalais-katolisella kaudella Muolaan seurakunnasta Uudenkirkon seurakunnan tapaan ennen Ruotsin kuningaskunnan uskonpuhdistusta. Hallinnollisesti Moskovan välirauhassa 1944 Neuvostoliitolle siirtyneen Kivennavan kunnan alueella toiminut Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta lakkautettiin 1949. Seurakunnan lopettamistilaisuus pidettiin 11. joulukuuta 1949, ja tilaisuutta varten kirjoitti Ilmari Pimiä runon Ei ole meillä enää Kivennapaa.

Kirkkoherrat

Kivennapa
Viipurin evankelis-luterilainen hiippakunta
Luovutettujen alueiden evankelis-luterilaiset seurakunnat
Haavanlehtikuoriainen

Haavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi) on aikuisena talvehtiva kovakuoriainen.

Ulkonäkö 
Haavanlehtikuoriaisen kuoren väri vaihtelee kirkkaanoranssista tummanruskeaan ja keltaiseen. Sen pää saattaa auringonvalossa näyttää hehkuvan sateenkaaren väreissä. Ruumis on tummanmusta. Sillä on kolme jalkaparia ja niiden päissä terävähköt ”kynnet”. Kuoriaista pidetään ns. normaalina kuoriaisena muotonsa takia (puolikuu). Sen kuoressa on pieni musta täplä peitinsiipiliitoksessa. Se on noin 10–12 mm pitkä ja puolipallon muotoinen.

Ravinto 
Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset syövät pajun- ja haavanlehtiä. Mahdolliset tuhot metsälle/metsäyhtiöille ovat vähäisiä.

Levinneisyys 
Koko Etelä-Suomesta Pohjanmaalle asti.

Lisääntyminen 
Muninta-aika alkaa touko-kesäkuun vaiheessa ja jatkuu heinäkuun alkuun. Naaras munii 40–50 munaa kerrallaan ja jopa yli tuhat munaa yhteensä lehtien alapinnalle.

Haavanlehtikuoriaisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Calathus fuscipes, maakiitäjäiset (Carabidae), etelänharsokorento (Chrysopa formosa), pihaharsokorento (Chrysoperla carnea), Coccinella saucerotti, kaljukekomuurahainen (Formica polyctena), piikkilude (Picromerus bidens) ja välkelude (Zicrona caerulea).

Talvehtiminen 
Haavanlehtikuoriainen talvehtii lehtien alla eli se on monivuotinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Haavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi)
Ötökkätieto: Haavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Isohaavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi)
Pherobase: Semiochemicals of Chrysomela populi, the Red poplar leafbeetle 

Lehtikuoriaiset