Alpo Rusi

Alpo Rusi (s. 17. elokuuta 1949 Jyväskylä) on suomalainen diplomaatti, ulkoasiainneuvos ja valtiotieteen tohtori. Hän toimi Suomen suurlähettiläänä Sveitsissä 2009–2014. Aiemmin hän toimi suurlähettiläänä YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan erityisneuvonantajana vuosina 2007–2009. Vuodesta 2016 hän on toiminut professorina Liettuassa Vytautas Magnus -yliopistossa.

Tausta ja opinnot 
Alpo Rusi kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän Viitaniemen yhteiskoulusta 1969, valmistui valtiotieteen maisteriksi 1971, lisensiaatiksi 1979 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1982 Helsingin yliopistossa poliittisesta historiasta aiheenaan lehdistösensuuri jatkosodassa.

Ura 
Rusi toimi vuosina 1971–1972 Suomi toisessa maailmansodassa -toimikunnan sihteerinä. Hän aloitti diplomaatin uransa 1973 avustajana, oli edustustoharjoittelijana Lontoossa 1974, suoritti kypsyyskokeen 1975, toimi varakonsulina Hampurissa 1975–1977, lähetystösihteerinä Kööpenhaminassa 1977–1979 ja ETYK-valtuuskunnassa Madridissa 1980–1981. Vuonna 1982 Rusi oli Lallin päätoimittaja. Vuosina 1983–1986 Rusi toimi YK-edustustossa lähetystöneuvoksena. Resident Fellow, New Yorkin EastWest Institutessa 1988-1989. Vieraileva tutkija, Columbian yliopistossa New Yorkissa 1988-1989. Ulkoasiainministeriön suunnitteluyksikössä yksikön virkaatekevänä ja varsinaisena päällikkönä 1987–1990, länsitoimiston päällikkönä 1991–1992, tämän jälkeen ministerinä Bonnissa 1992–1993. Rusi nimitettiin ulkoasiainneuvokseksi vuonna 1993. Ulkoasiainneuvos Alpo Rusi toimi tasavallan presidentin neuvonantajana 1994–1999. Hän toimi vuonna 1999 [[Sarajevon  ja kansliapäällikön sijaisena vuodesta 1996. Rusi oli presidentti Ahtisaaren valtuuskunnassa Kosovon rauhan neuvotteluissa 1999 ja sen jälkeen Sarajevon huippukokouksen EU-koordinaattorina ja 2004–2007 kiertävänä suurlähettiläänä neljässä Länsi-Balkanin maassa. Rusi toimi vuonna 1999–2000 EU:n kaakkoisen Euroopan vakaussopimuksen varajohtajana ja oli vuosina 2005–2006 sopimuksen kansainvälisen arviointiryhmän puheenjohtaja. Sen tekemän esityksen pohjalta helmikuussa 2008 aloitti työnsä Alueellinen Yhteistyöneuvosto (The Regional Cooperation Council) Sarajevossa. Vuodesta 2007 Rusi on toiminut YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan erityisneuvonantajana New Yorkissa. Hänet nimitettiin 23. tammikuuta 2009 Suomen suurlähettilääksi Sveitsiin ja hän aloittaa virassa 1. elokuuta 2009. Tehtävään kuuluu myös toimiminen Suomen suurlähettiläänä Pyhän istuimen luona ja Liechtensteinissa.

Rusi oli vieraileva tutkija Columbian yliopistossa ja Resident Fellow EastWest-instituutissa New Yorkissa 1988–1989. Vuosina 2000–2003 Rusi toimi Lapin yliopiston kansainvälisten suhteiden professorina ja vierailevana Eurooppa-tutkimuksen professorina Hampurissa 2001–2002. Vuonna 2015 Rusi kutsuttiin Harvardin yliopiston alaisen Davis Center for Russian and Eurasian Studies -tutkimuslaitoksen asiantuntijaksi. 

Rusi on toiminut vuoden 2016 maaliskuun alusta Kaunasissa Liettuassa Vytautas Magnus -yliopiston vierailevana professorina. Vuonna 2017 hänet nimitettiin yliopistoon Rudolf Holsti -nimikkoprofessorin virkaan. Suomen ulkoasiainministeriö myönsi 20 000 euroa nimikkoprofessuurin rahoittamiseksi.

Rusi juonsi viikoittaista keskusteluohjelmaa Radio Rapu -kanavalla.

Aiheeton vakoiluepäily 
Rusi nousi laajaan mediajulkisuuteen vuonna 2002, kun Suojelupoliisi kertoi epäilevänsä häntä törkeästä vakoilusta DDR:n hyväksi vuosina 1969–1976. Häntä epäiltiin nimellä ”Pekka” tunnetuksi Stasin vakoojaksi, jonka koodi oli XV/11/69. Supon epäily peitenimen ”Pekka” ja Alpo Rusin yhteydestä syntyi, koska Itä-Saksaan luovutetuista lukuisista asiakirjoista useat olivat lähtöisin Alpo Rusin silloisesta työpaikasta ulkoministeriöstä. Tieto epäilystä vuoti julkisuuteen. Rusin ystävä Olli Rehn ilmoitti luopuvansa ehdokkuudesta vuoden 2003 eduskuntavaaleissa voidakseen päätoimisesti puolustaa Rusia.

Jukka Rusin tunnustus 
Alpo Rusin vanhempi veli Jukka Rusi tunnusti luovuttaneensa Metsäteollisuuden tiedottajana haltuunsa saamiaan ei-salaisia ulkoministeriön ja muun muassa EVA:n muistioita ja asiakirjoja DDR:n diplomaateille. Tiedon asiasta toi julkisuuteen Olli Rehn Suomen kuvalehdessä julkaisemassaan kertomuksessa kuultuaan Jukka Rusin tunnustuksen asiasta. Kertomansa mukaan Jukka Rusi tunnusti yhteytensä DDR:n diplomaatteihin heti ensimmäisessä Supon kuulustelussa toukokuussa 2002. Supon esitutkintaa ei kuitenkaan keskeytetty. Jukka Rusi toimi vuosina 1968–1973 valtioneuvoston tiedotussihteerinä ja tämän jälkeen tiedottajana Metsäteollisuuden keskusliitossa. Pekka Lehdon ohjaamassa, Rusin tapausta käsittelevässä dokumenttielokuvassa Epäilyksen varjossa (2010) BStU:n asiantuntija Helmut Muller-Enbergs toteaa, että Jukka Rusi oli jo vuodesta 1965 Stasin operaatio ”Ingen” kontakti. Jukka Rusi kuoli tapauksen käsittelyn aikana lokakuussa 2004.

BStU:n asiantuntijan Helmut Müller-Enbergs osoitti jo 15.1.2003 suojelupoliisille valmistelemassaan muistiossa, että Jukka Rusi oli Stasin upseerin ”Ingen” kontakti peitenimellä ”Pekka” vuodesta 1965 eteenpäin. Tällöin Alpo Rusi oli 16-vuotias. ”Pekka” oli Müller-Enbergsin mukaan yksin Jukka Rusi, ei Alpo Rusi tai ”Rusin veljekset” yhdessä. Müller-Enbegsin mukaan Supo oli jättänyt selvittämättä, että yhdessä operaatiossa ei koskaan ollut kuin yksi henkilö, mikä tieto olisi ilmennyt Rosenholz-aineistoa koskevasta kortiston analysoinnista. Muller-Enbergsin lausunto vahvistaa, että Supo oli alusta alkaen epäillyt väärää henkilöä puutteellisten perusselvitysten seurauksena.

Operaatio ”Pekka” oli avattu rekisterissä XV/11/69  Jukka Rusille 13. tammikuuta 1969 ja sitä tarkoittava F22 kortti Pekka, Pohjoismaissa hoidettuja operaatioita vuosina 1968–1984 hoitanut Stasin upseeri Peter Keller teki rekisteriin Alpo Rusia koskevan henkilökortin 20. marraskuuta 1969 ”mahdollisena tulevaisuuden tietolähteenä”. Stasin ulkomaanvakoilu HVA teki vastaavia kortteja arviolta 320 000, joista vain korkeintaan 2–5 prosenttia kuului henkilöille, joilla oli ollut jonkinlainen Stasi-yhteys. Keller todisti Berliinissä tammikuussa 2003: ”Alpo Rusi, jos olisi ollut Stasin kontakti, olisi saanut oman rekisterin ja oman operaation. Alpo Rusista ei tullut koskaan kontaktia Stasille, eikä hän antanut aineistoja meille”.

Syyteharkinta 
Julkisuuteen Alpo Rusista vuodettu ja perusteettomaksi osoittautunut vakoiluepäily päätyi syyteharkintaan asti. Valtionsyyttäjä Jarmo Rautakoski päätti jättää syytteen nostamatta. Hän moitti Helsingin Sanomissa 24.10.2010 Supoa siitä, ettei se ollut lopettanut esitutkintaa Alpo Rusin osalta viimeistään tammikuussa 2003, kun oli selvinnyt, ettei Rusi ollut Stasin kontakti. Rusi oli kahdesti vieraan maan tiedustelun rikoksen uhrina: Ensin 20. marraskuuta 1969, kun Stasi teki hänestä henkilökorttiin merkinnän  ilman hänen yhteyttään Stasiin ja toisen kerran talvella 1978, kun KGB:n diplomaatin peitteellä toiminut neuvostodiplomaatti yritti rekrytoida hänet KGB:n avustajaksi Kööpenhaminassa. Supo yritti kaataa nämä vieraan vallan tiedustelun rikokset Rusin niskaan kertomalla epäilystä ulkoministeri Erkki Tuomiojalle jo 17.2001, vaikka esitutkinta alkoi 13. toukokuuta 2002. Saksan perustuslain suojeluviraston mukaan Näin ollen Alpo Rusi oli poliittisen ajojahdin kohde ilman syyllisyyttä mihinkään moitittavaan.

Tapauksen jälkipuinti 
Suojelupoliisin toiminta Rusi-jutussa herätti arvostelua. VTT Jukka Tarkka ihmetteli, miksi Supo keskittyi vain Rusin veljesten tutkintaan ja jätti ”muut tapaukset” tutkimatta. Esitutkinnan vuotamista julkisuuteen kritisoivat eduskunnassa Heidi Hautala ja Petri Neittaanmäki.

Rusi kirjoitti yhdessä Olli Rehnin kanssa teoksen Kylmä tasavalta, jossa kritisoitiin Supoa ja muun muassa epäiltiin esitutkinnan hitauden johtuneen poliittisista vaikutteista ja estäneen Rusin eduskuntavaaliehdokkuuden. Rusi myös haastoi valtion oikeuteen ja vaati vahingonkorvauksia ”perusteettomasta ja virheellisestä esitutkinnosta ja tietovuodosta”. Suojelupoliisin osastopäällikkö Hannu Moilasen mukaan Supo kertoi asiasta salassapitovaatimuksin tasavallan presidentti Tarja Haloselle, entiselle presidentille Martti Ahtisaarelle, pääministeri Paavo Lipposelle, sisäministeri Ville Itälälle, ulkoministeri Erkki Tuomiojalle, poliisiylijohtaja Reijo Naulapäälle, valtionsyyttäjä Jarmo Rautakoskelle ja neuvottelevalle virkamiehelle Juhani Suomelle. Turun Sanomissa 8. joulukuuta 2007 Tuomioja myönsi kertoneensa vuonna 2001 tiedon epäilystä eteenpäin valtiosihteeri Antti Satulille.

Rusi teki marraskuussa 2005 tutkintapyynnön suojelupoliisin päälliköstä Seppo Nevalasta. Keskusrikospoliisi epäili Nevalaa törkeästä kunnianloukkauksesta. Syyte hylättiin.

Stasin arkistoja hoitavan BStU:n Rosenholz-tutkimusryhmän puheenjohtajan, Helmut Müller-Enbergsin, 20. huhtikuuta 2006 Iltalehdelle antaman haastattelun mukaan lopputulos on se, että Jukka Rusi on ollut HVA:n eli Stasin ulkomaantiedustelun kanssa yhteistyössä, mutta vastaavasti Alpo Rusi ei. Muller-Enbergs luonnehti suojelupoliisin toimintaa toteamalla: ”suurempaa virhettä ei voi tehdä”. Supo olisi hänen mukaansa voinut tarkistaa puhelinsoitolla tai sähköpostilla sen, että Alpo Rusi ei ollut Stasin kontakti. Supo ei tällaista selvitystä koskaan tehnyt, mikä käy ilmi Mueller-Enbergsin lausunnoista.

Rusi vaatii valtiolta 500 000 euroa vahingonkorvauksia henkisistä kärsimyksistä ja taloudellisista menetyksistä. Rusin mukaan suojelupoliisin 2002 aloittama esitutkinta oli perusteeton. Rusi ja hänen lakimiehensä Olli Santanen ovat vaatineet valtion listoja Stasi- ja KGB-kontakteista julkaistavaksi. Rusin mukaan listoja on neljä: neuvostoloikkari Oleg Gordievskin 1980-luvulla Suomeen toimittama KGB-lista, länsitiedustelun toimittama Tiitisen lista, Stasi-epäiltyjä koskeva vuonna 1999 Suomeen ilmaantunut Hassisen lista ja Rosenholtz-aineisto, joka sisältää tietoja Stasin kortistoista. Vaatimuksellaan kaikkien listojen julkistamisesta Alpo Rusi ja hänen lakimiehensä Olli Santanen pyrkivät keväällä 2007 osoittamaan, että Alpo Rusin nimi ei ole mainituilla listoilla. Helsingin käräjäoikeus ei valtion vastustettua määrännyt listoja oikeudenkäynnissä esitettäväksi.

Oikeudenkäynnin yhteydessä 27. elokuuta 2007 Rusin asianajajat esittivät listan henkilöistä, jotka tämän mukaan olivat aikanaan tiiviisti yhteydessä DDR:n suurlähetystöön Helsingissä. Asianajajien mukaan tarkoituksena oli lähinnä todistaa, että vuodoista epäilyksenalaisia olisi voinut olla paljon. Joidenkin arvioiden mukaan nimilistan julkistamalla Rusi tavallaan vahingoitti omaa asiaansa, sillä hän ei esittänyt mitään todisteita eikä lähdeaineistoa listansa tueksi. Helsingin Sanomat otsikoi 27.8.2007: Rusi ampui itseään jalkaan. Näin hän olisi syyllistynyt aivan samanlaiseen tekoon kuin suojelupoliisi. Nämä arviot siitä, että kansalainen voisi ”syyllistyä” salaisen poliisin rikokseen käydessään oikeudenkäyntiä sitä vastaan herättivätkin kansainvälistä keskustelua . Toisaalta kirjassaan Vasemmalta ohi Rusi mielestään pystyi alkuperäisten DDR-asiakirjojen ja monien muiden dokumenttien perusteella osoittamaan, että ensinnäkin hänen oikeudessa esittämänsä lista Stasin ei-kommunistisista avainkontakteista vuosilta 1969-76 piti paikkansa.

Helsingin käräjäoikeus totesi Alpo Rusin perusoikeuksia loukatun. Käräjäoikeus tuomitsi valtion maksamaan Rusille yli 130 000 euroa erilaisina korvauksina. Helsingin Sanomat arvioi päätöksen ”yllättäväksi ja dramaattiseksi”.

”Alpo Rusi kanteli Johannes Koskisesta” oikeuskanslerille (IS 6.2.2010). Käräjäoikeuden Alpo Rusia koskevan päätöksen (8.11.2007 nro 30764) mukaan oikeusministeri Johannes Koskinen lausuma (lehtihaastattelussa 12.6.2003) oli Alpo Rusin syyttömyysolettaman vastainen. Lausuma oli seuraavanlainen: ”On todettu, että juuri törkeään vakoilurikokseen ei löytynyt näyttöä, mutta sen sijaan kylläkin sinänsä lainvastaisesta toiminnasta. Rikoksen vanhentumisen takia ei ole voitu tutkia, missä määrin on syyllistytty tavalliseen rikokseen.”

Entinen valtionsyyttäjä Jarmo Rautakoski totesi Helsingin Sanomissa 24.1.2010, että Supon olisi pitänyt lopettaa esitutkinta heti Stasin entisten upseerien kuulemisen jälkeen tammikuussa 2003 ja julistaa Rusi syyttömäksi.

Rusin lista 
Vahingonkorvausoikeudenkäynnissä 27. elokuuta 2007 Alpo Rusi esitti listan henkilöistä, jotka hänen mukaansa pitivät tiivistä yhteyttä Itä-Saksan Helsingin-lähetystöön vuosina 1969–1976 ja jotka eivät olleet kommunisteja. Rusin syksyllä 2007 julkaistussa kirjassa Vasemmalta ohi hän kertoi käyttämänsä lähteet. Oikeudenkäynnissä hän ei eritellyt lähteitään. Lista sisälsi seuraavat nimet:

 ministeri Ulf Sundqvist (sd)
 kansanedustaja Lars Lindeman (sd)
 Alpo Rusin veli Jukka Rusi (sd)
 SDP:n puoluetoimistossa työskennellyt Unto Niemi
 puoluejohtaja ja pääministeri Kalevi Sorsa (sd)
 Tielaitoksen silloinen pääjohtaja Jouko Loikkanen (kesk)
 Kansanedustaja ja hallitusneuvos Matti Kekkonen (kesk) 
 Uuden Suomen päätoimittaja Pentti Poukka (kok)
 Alkon silloinen pääjohtaja Pekka Kuusi (sd)
 myöhempi pääministeri Paavo Lipponen (sd)
 ministeri Matti Ahde (sd)
 Suomen Sosialidemokraatin erikoistoimittaja Seppo Halminen (sd)

Politiikka 
Rusi oli keskustan ehdokkaana vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa ja vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Hän aikoi asettua ehdolle jo vuoden 2003 eduskuntavaaleihin, mutta suojelupoliisin rikosepäilyjen vuodettua julkisuuteen vuonna 2002 Rusi kuitenkin jäi pois vaalien ehdokaslistalta. Rusin mukaan vakoiluepäilyn käsittely julkisuudessa oli vienyt hänen mahdollisuutensa tasavertaiseen vaalikamppailuun. Rusi oli kansanedustajaehdokkaana Suomen Keskustan listoilla Uudellamaalla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Elokuussa 2015 Rusi ilmoitti siirtyneensä Kansallisen Kokoomuksen jäseneksi. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Rusi pyrkii eduskuntaan Liike Nytin ehdokkaana.

Kirjallinen tuotanto 
Rusin Jarmo Korhosen avustamana kirjoittama kirja Kremlin jalanjäljet (2017) sai murskaavan kritiikin Helsingin Sanomissa. Veli-Pekka Leppänen ihmettelee, ettei Rusi ole vielä päässyt vakoiluepäilyistä eteenpäin. Hän arvostelee holtittomaksi luonnehtimaansa lähteiden käyttöä, vaihtuvia salaliittoepäilyjä, ja kustantalle hän kohdistaa ihmettelyn, ettei "jokin kello ole kilissyt".

Alpo Rusin Uuden Suomen vastineessa "Savuavan aseen" löytyminen otti aikansa Rusi vastasi Leppäselle seuraavalla tavalla:

Näkemyksiä 
Rusi esittää kirjassaan Yhdessä vai erikseen – Suomen ja Ruotsin turvallisuuspolitiikka tienhaarassa näkemyksenään, että Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtaja ja valtiovarainministeri Alexander Stubb joutui luopumaan asemastaan osittain Johan Bäckmanin toiminnan vuoksi. Bäckman leimasi Stubbin Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun CIA:n agentiksi ja Yhdysvaltojen etujen edistäjäksi.

Tuotanto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alpo Rusin eduskuntavaalisivusto
 Tapaus Alpo Rusi Verkkouutisten arkistossa 21. syyskuuta 2002
 Kimmo Elo: Tarina ajojahdin kohteeksi joutuneesta neuvonantajasta. Arvio teoksesta Korhonen, Jarmo, Rusi, Alpo: Kremlin jalanjäljet. Suomettuminen ja vuoden 2002 vakoilukohun tausta. Docendo, 2017. (Agricolan kirja-arvostelut 28.5.2018)

Lapin yliopiston professorit
Suomen Keskustan poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Oikeustapaukset
Suomen suurlähettiläät
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot