joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hahlavuoren kalliomaalaus

Hahlavuoren  kalliomaalaus sijaitsee  Hirvensalmen kunnassa  Puulaveden Kaiskonselän länsirannalla.

Löytäminen ja tutkimus  
Kalliomaalauksen löysivät Asko Husso ja Kari Pietarinen vuonna 1990. Maalaus herätti heti mielenkiinnon, koska arkeologit Juhani Grönhagen ja Martti Koponen sekä Timo Sepänmaa tarkastivat sen samana vuonna. Kohde on ajoitettu kivikautiseksi.

Maalaus 
Pystykallio, joka on lohkeillut voimakkaasti, sijaitsee koilliseen aukeavassa kallioseinämässä. Vesirajan ja kalliopinnan välissä sijaitsee kalliosta irronneet kivet louhikkona. Kuvakenttä sijaitsee kallion juurella yli 6 metriä järven pinnan yläpuolella ja on kooltaan 2,2×1,5 metriä. Sen yleisilme on punertava, joka ilmeisesti johtuu levinneestä punaväristä ja lukuisista kuvioista. Maalaus on ilmeisesti maalattu kallion juurella seisten.

Kuvakentästä erottuu yli 20 kuvion osaa, joista osa on tunnistettavia kuvioita. Kuvakentästä erottuvat ainakin yksi vasemmalle katsovat hirvi, joka on ääriviivoin maalattu. Kaksi muuta hirveä on maalattu täyteisesti ja ne katsovat oikealle. Muut kolme peuraeläintä ovat epätäydellisiä tai tikkumaisesti maalattuja kuvioita ja niiden lajin määritys peuraksi tai hirveksi on vaikeaa, vaikka yksikin on maalattu 32 senttimetrin mittaiseksi. Kolme selvästi erottuvaa ihmishahmoa kohottaa käsiään (adorantti asento). Niiden pää on ilmaistu pisteellä paitsi "tukevalla" hahmolla, jolla se on kolmion muotoinen. "Tukevalla" on käsissään kaksi "keppiä", yksi suora ja toinen kaareva. Myös Lusin kalliomaalauksessa on kolmiopäinen ja paksuraajainen hahmo.  

Erityinen hahmo on neljäs ihmishahmo, jonka asento on pää alaspäin. Tällaisia kuvioita on myös Verijärven-, Haukkavuoren- ja Pyhänpään kalliomaalauksissa. "Sukeltajan" pää on nuolenkärjen muotoinen. Vaikuttaa siltä, että "sukeltajan" jalka koskettaa peuraeläimen jalkaa. Tällaisia ihmisen ja hirven kosketuksia esiintyy Suomessa kolmessa muussakin kohteessa. "Tukevan" hahmon yläpuolella oleva kuvio on ehkä geometrinen. Se esittää niin sanottua "kalottia" eli puoliympyrää, jonka halkaisee keskeltä pystyjana. Se on 20 senttimetrin levyinen. Muut kuviot ovat huonosti säilyneitä eikä niiden motiivia hahmota.

On huomattu, että Hahlavuoren- ja Astuvansalmen maalaukset muistuttavat aiheiltaan toisiaan. Myös Verijärven kalliomaalauksella on hirven ja ihmisen kosketuskuvio vain 40 kilometrin päässä. Norjan Altassa Ole Pedersen kentässä 11 on Vitträskin kalliomaalauksen verkon tapaisen kuvion vieressä myös peuraeläin, joka koskettaa pää alaspäin "sukeltavaa" hahmoa.

Katso myös 
Pyhänpään kalliomaalaukset ja Pyhävuoren kalliomaalaus sijaitsevat lähekkäin Päijänteen länsirannalla vastapäätä Avosaaren kalliomaalausta. 
Viherinkosken kalliomaalaukset ovat Avosaaren vaikutuspiirissä reitillä, joka vie Puulavedelle.

Lähteet
 
 
 
 
 Luukkonen, Ismo: Hahlavuori

Viitteet 

Suomen kalliomaalaukset
Hirvensalmi
Etelä-Savon historia
Kabul (joki)

Kabul on Induksen sivujoki itäisessä Afganistanissa ja Pakistanin pohjoisosassa. Joki alkaa Afganistanissa Kabulin kaupungin länsipuolelta ja virtaa kohti itää Pakistaniin, jossa se laskee Indusjokeen Attockin paikkeilla. Kabulin kaupungin nimi on johdettu joen nimestä. Ennen kaupungin muodostumista nimellä viitattiin alueeseen joen yläjuoksulla.

Maantiede

Kabuljoen koko pituus on 700 kilometriä ja se laskee lännestä kohti itää. Joki alkaa Afganistanissa Sanglakhvuorilta noin 72 kilometriä Kabulin kaupungista länteen. 560 kilometriä Afganistanissa virrattuaan joki laskee Pakistanin puolelle. Joki virtaa Kabulin ja Jalalabadin ohi ja virtaa Pakistaniin Khaibarsolan pohjoispuolelta. Pakistanissa joki virtaa Peshawarin ohi ja liittyy Indusjokeen Attockissa Islamabadin luoteispuolella. Kabulilla on useita sivujokia. Pohjoisesta siihen liittyvät Pandžšir, Alingar, Kunar ja Swat, sekä etelästä Logar.

Kabuljoen yläjuoksun alueella heinäkuun keskilämpötila on 25°C ja tammikuun 0°C. Alajuoksulla Pakistanin puolella joki kulkee kuivan aavikkoseudun läpi, jolla kesän keskilämpötilat voivat ylittää 40°C ja talvisin lämpötila on keskimäärin 10°C. Vuotuinen sadanta joen yläjuoksulla on noin 500 mm. Joen alkulähteillä vuorilla sadetta tulee enemmän. Koska joen vettä käytetään nykyisin runsaasti maatalouden tarpeisiin, osa joesta saattaa ajoittain kuivua kokonaan.

Kabuljoen varrella on useita patoja. Naghlun pato on Afganistanin suurin vesivoimala Surobin piirikunnassa Kabulin kaupungista itään. Pakistanin puolella sijaitsee Warsakin pato.

Historia

Kabuljoen laakso on pitkään muodostanut luonnollisen etenemisreitin Afganistanin ja Pakistanin välillä. Sen kautta ovat kulkeneet monet armeijat. Sanskritiksi Kabuljoki on Kubha. Nimi esiintyy Rigvedassa yhtenä sen seitsemästä joesta. Nykyinen nimi lienee johdettu sanskritinkielisestä nimestä. Aleksanteri Suuren joukot etenivät sen kautta Intiaan 300-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Antiikin kreikkalaiset tunsivat Kabuljoen nimellä Kofín (Κωφήν).

Alue oli Aleksanteri Suuren jälkeen osa kreikkalaistunutta Baktrian kuningaskuntaa ja heitä seurasivat kioniitit, kidariitit ja hefthaliitit. Jälkimmäisten kaudella alueella levisi buddhalaisuus. Kiinalainen matkailija Xuanzang mainitsee Kabulin nimellä Kao-fu. Nimi on alun perin viitannut nykyisen Kabuljoen ylävarren alueeseen. Sittemmin alueelle alkoivat levittäytyä muslimit, joiden asema vakiintui saffaridien kaudella. 900-luvun teos Hudud al-'Alam viittaa jokeen Lamghanjokena mainiten sen virtaavan Nangarharin ohi Multaniin ja lopulta mereen. Al-Biruni kutsuu sitä Ghorwandjoeksi. Kokonaisuudessaan vielä tuolloin joki käsitettiin ennen kaikkea Indusjoen pääjuoksuna.

Kabuljoki on antanut nimensä sittemmälle Kabulin kaupungille, joka alkoi muodostua ghaznavidien kaudella ja kasvaa nopeammin vasta Baburin valtakaudella 1500-luvulla. Kabulin laakson läpi Peshawarista Jalalabadiin ja lopulta Kabuliin on kulkenut maantie vuodesta 1945.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Afganistanin joet
Pakistanin joet
Induksen vesistö
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1932

Vuonna 1932 ei järjestetty yleisiä maailmanmestaruuskilpailuja ammunnassa. Pariisissa ammuttiin vain kyyhkysiä.

Mitalistit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lista lajin maailmanmestareista

Vuoden 1932 urheilu
1932
Pariisin urheilu
Ranskan ampumaurheilu
Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja

Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja oli suomalainen asiaohjelma, jota esitti Yle TV1. Ohjelmaa juonsi Tuomas Enbuske. Ohjelmassa käsiteltiin sivistykseen ja länsimaiseen kulttuuriin liittyviä aiheita. Aihe vaihtui viikoittain. Ohjelma koostui Enbusken monologista ja henkilöhaastatteluista, joissa haastateltiin lähinnä käsiteltävän aiheen asiantuntijoita. Ohjelmassa oli myös osio, jossa keskivertosuomalaiset tutustuivat jakson aiheeseen. Lisäksi nähtiin arkistomateriaalia. Ylen sivuilla ohjelmasta sanottiin näin "15-osaisen ohjelmasarjan katsottuasi osaat keskustella ihan mistä vaan; taloudesta, kulttuurista, tieteestä, taiteesta ja jopa urheilusta".

Jaksot

Aiheesta muualla 
 Ohjelma Ylen sivuilla
 Koko sarja katsottavissa Ylen Elävässä arkistossa

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Playboy (täsmennyssivu)

Playboy voi tarkoittaa:

Aikuisviihteessä
Playboy, miestenlehti.
 Playboy Enterprises, Playboyn julkaisija
 Playboy UK
 Playboy TV, kaapelikanava
 Playboy Records, levy-yhtiö

Musiikissa
 Playboy (The Marvelettesin albumi)
 "Playboy" (The Marvelettesin kappale)
 "Playboy" (Ann-Christinen kappale)
 "Playboy", kappale La Toya Jacksonin Bad Girl -albumilta
 Playboys, The Rasmuksen albumi
 "Playboys", yllä mainitun albumin kappale
 Playboys (vuoden 1956 albumi), jazz-albumi Chet Bakerilta ja Art Pepperilta

Ajoneuvoissa
Playboy Automobile Company, amerikkalainen automerkki, jota
Ekman

Ekman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aarre Ekman, myöhemmin Ekomaa (1891–1944), suomalainen arkkitehti
 Antti Ekman (s. 1982), suomalainen jääpalloilija
 August Ekman (1845–1913), Ruotsin arkkipiispa
 Carl Christoffer Ekman (1750–1818), suomalainen varanotaari ja pormestari
 Carl Daniel Ekman (1845–1904), ruotsalainen insinööri, kehitti sulfiittiselluloosan tehdasmaisen valmistusmenetelmän
 Carl Gustaf Ekman (1872–1945), ruotsalainen poliitikko ja raittiusmies
 Carl-Magnus Ekman (1938–2010), suomalainen jalkapalloilija
 Eugen Ekman (s. 1937), suomalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja yrittäjä
 Evert Ekman (1885–1955), suomalainen komentaja ja merikapteeni
 Fredrik Joakim Ekman (1798–1872), suomalainen opettaja ja pappi, Carl Christoffer Ekmanin poika
 Gunnar Ekman (1883–1937), suomalainen eläintieteilijä, professori
 Gösta Ekman (1939–2017), ruotsalainen näyttelijä
 Gösta Ekman (1890–1938), ruotsalainen näyttelijä
 Gösta Ekman (1920–1971), ruotsalainen psykologi, professori
 Harry Ekman (1923–1999), yhdysvaltalainen kuvittaja, mainospiirtäjä ja pin-up-taiteilija
 Hasse Ekman (1915–2004), ruotsalainen näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja
 Ida Ekman (1875–1942), suomalainen lied- ja oopperalaulaja
 Kaj Ekman (s. 1964), suomalainen kymmenottelija
 Karl Ekman (1869–1947), suomalainen pianisti ja kapellimestari
 Karl Ekman (1895–1962), suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja kääntäjä
 Karl Anders Ekman (1833–1855), suomalainen taidemaalari, Fredrik Joakim Ekmanin poika
 Kerstin Ekman (s. 1933), ruotsalainen kirjailija
 Kurt Ekman (1892–1918), suomenruotsalainen kirjailija
 Margit Ekman (1919–2011), suomalainen valokuvaaja
 Maria Ekman-Kolari (s. 1969), suomalainen tietokirjailija, antiikki-, design- ja taideasiantuntija
 Michel Ekman (s. 1956), suomalainen kirjallisuudentutkija
 Nils Ekman (s. 1976), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Oliver Ekman-Larsson (s. 1991), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Oscar Ekman (1812–1907), ruotsalainen liikemies, lahjoittaja
 Patrik Ekman (s. 1973), suomalainen yritysjohtaja, muusikko, säveltäjä ja sanoittaja
 Paul Ekman (s. 1934), yhdysvaltalainen psykologi
 Robert Wilhelm Ekman (1808–1873), suomalainen taidemaalari, Carl Christoffer Ekmanin poika
 Sven Ekman (1876–1964), ruotsalainen eläintieteilijä
 Timo Ekman (s. 1968), suomalainen koripalloilija
 Torvald Ekman (1900–1981), suomalainen kenraaliluutnantti, Uudenmaan sotilasläänin komentaja
 Ulf Ekman (s. 1950), ruotsalainen uskonnollinen johtaja, Livets Ord -liikkeen perustaja
 Vagn Walfrid Ekman, ruotsalainen oseanografi, jonka mukaan on nimetty Ekmanin luku ja Ekmanin spiraali
 Vivika Ekman (1826–1911), suomalainen pianisti
 Werner Ekman (1893–1968), suomalainen ampuja
 Åke Ekman (1912–1965), suomalainen pikaluistelija.

Katso myös 
 Villa Ekman, huvila Turun Hirvensalossa
Order of the Black

Order of the Black on Black Label Societyn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2010. Uudessa-Seelannissa ja Australiassa se julkaistiin Riot Entertainmentin alaisuudessa vaihtoehtoisella kansikuvalla. Euroopassa se julkaistiin levymerkillä Roadrunner Records.
 
Order of the Black myi noin 33,000 kappaletta Yhdysvalloissa ensimmäisellä julkaisuviikollaan ja sijoittui Billboard 200 -listalla sijalle 4. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 13.

Kappaleet 

Australian painos
Bridge Over Troubled Water

Alternate Best Buy -painos
Junior’s Eyes (Black Sabbath -cover)
Helpless (Neil Young -cover)

Kokoonpano 
Yhtye
 Zakk Wylde – laulu, soolokitara, piano
 Nick Catanese – rytmikitara
 John DeServio – basso, taustalaulu
 Will Hunt – rummut

Tuotanto
 Zakk Wylde – tuottaja, grafiikka, design
 Adam Klumpp – äänittäjä, miksaaja
 George Marino – masteroija

Arvostelut 
 Metacritic: 67/100
 AllMusic: 
 Consequence of Sound: A–
 Imperiumi.net: 7–/10
 PopMatters: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Order of the Black discogs.com -sivustolla

Black Label Societyn albumit
Vuoden 2010 albumit
Alex Nyom

Jules Alex Nyom (s.  3. tammikuuta 1984, Mfou, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Seuratasolla hän edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Nyom on pelannut aikaisemmin urallaan kamerunilaisten seurojen juniorijoukkueissa, sekä algerialaisessa ES Sétifissä Algerian pääsarjassa ja yhdysvaltalaisessa Minnesota Twinstarsissa, jossa hän on voittanut useita henkilökohtaisia palkintoja ja tullut valituksi sarjan parhaaksi maalivahdiksi.

Nyom teki sopimuksen RoPS:n kanssa kesällä 2010, kun hänen ystävänsä Etchu Tabe oli suositellut miestä joukkueelle. Ykkösmaalivahdiksi hankittu Mika Huuhtanen loukkaantui jo ennen kauden alkua ja seura tarvitsi toisen maalivahdin Arto Vikmanin rinnalle. Nyom otti heti ykkösmaalivahdin paikan ja oli mukana nostamassa Rovaniemen Palloseuraa Veikkausliigaan. Kaudella 2011 hän pelaa RoPS:n ykkösmaalivahtina.

Kamerunilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Devdas (vuoden 2002 elokuva)

Devdas on Sanjay Leela Bhansalin ohjaama intialainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 2002. Se perustuu Sharat Chandra Chattopadhyayn pienoisromaaniin Devdas. Tämä on kolmas hindinkielinen elokuvaversio samasta tarinasta. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Aishwarya Rai ja Madhuri Dixit. Elokuva kertoo Devdasista, jonka perhe kieltää häntä menemästä naimisiin rakkaan lapsuudenystävänsä kanssa, mikä ajaa hänet hakemaan lohtua alkoholista ja häneen rakastuvasta kurtisaanista.

Devdas voitti monia palkintoja, kuten viisi National Film Awards -palkintoa ja yksitoista Filmfare Awards -palkintoa, muun muassa parhaasta elokuvasta. Se oli myös ehdolla Bafta-palkinnon saajaksi. Elokuva esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla. Suomen televisiossa elokuva on esitetty Yle Teema & Fem -kanavalla.

Näyttelijät

Soundtrack

Vastaanotto 
Box Office India julisti Devdasin ”hitiksi”.

Palkinnot 
 Filmfare Awards
 Paras elokuva – Bharat Shah
 Paras ohjaus – Sanjay Leela Bhansali
 Paras miespääosa – Shah Rukh Khan
 Paras naispääosa – Aishwarya Rai
 Paras naissivuosa – Madhuri Dixit
 Paras naislaulaja – Kavita Krishnamurthy, Shreya Ghoshal (”Dola Re Dola”)
 Paras kuvaus – Binod Pradhan
 Paras lavastus – Nitin Chandrakant Desai
 Paras koreografia – Saroj Khan (”Dola Re Dola”)
 R. D. Burman -palkinto – Shreya Ghoshal
 Vuoden paras kohtaus

 International Indian Film Academy Awards
 Paras elokuva – Bharat Shah
 Paras ohjaus – Sanjay Leela Bhansali
 Paras miespääosa – Shah Rukh Khan
 Paras naispääosa – Aishwarya Rai
 Paras naissivuosa – Kirron Kher
 Paras naislaulaja – Kavita Krishnamurthy, Shreya Ghoshal (”Dola Re Dola”)

 MTV Asia Awards
 Aasialainen elokuvapalkinto

 National Film Awards
 Paras populaarielokuva – Bharat Shah
 Paras lavastus – Nitin Chandrakant Desai
 Paras naislaulaja – Shreya Ghoshal (”Bairi Piya”)
 Paras koreografia – Saroj Khan (”Dola Re Dola”)
 Paras puvustus – Neeta Lulla, Abu Jani, Sandeep Khosla, Reza Shariffi

 Screen Awards
 Paras miespääosa – Shah Rukh Khan (jaettu Ajay Devganin kanssa)
 Paras naispääosa – Aishwarya Rai
 Paras naissivuosa – Madhuri Dixit
 Paras mieslaulaja – Udit Narayan (”Woh Chand Jaisi Ladki”)
 Pari nro 1 – Aishwarya Rai & Shahrukh Khan

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2002 intialaiset elokuvat
Intialaiset romanttiset draamaelokuvat
Intialaiset elokuvamusikaalit
Intialaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Sanjay Leela Bhansalin ohjaamat elokuvat
Djibouti Air

Djibouti Air  on Djiboutin kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2011. Yhtiö lentää kuusi viikkottaista lentoa Djiboutin ja Dubain välillä Boeing 737-200 -koneella.

Historia 

Yhtiön perusti vuonna 2011 arabiemiirikuntalainen yksityinen sijoittaja ja Djiboutin valtio. Toimitusjohtajana aloitti Shabab Attarzadeh.

Yhtiö lentää toistaiseksi vain Djiboutin ja Dubain välillä, mutta yhtiöllä on tarkoitus laajentaa toimintaansa muun muassa Keniaan, Jemeniin ja Somaliaan vuoden 2011 aikana. Myös toinen kone, Boeing 737-300 on tarkoitus hankkia yhtiön käyttöön. Ensimmäisen kuukauden matkustajamäärätavoitteena yhtiöllä oli kuljettaa 1 500 matkustajaa.

Kohteet 

Djibouti Air operoi säännöllisesti tällä hetkellä Djiboutista ainoastaan Dubaihin.

Laivasto 

Djibouti Air aloitti toimintansa 120-paikkaisella Boeing 737-200 -koneella. Yhtiö aikoo hankkia myös 145-paikkaisen, uudemman Boeing 737-300 -koneen. Koneissa on kaksi luokkaa, turisti- ja bisnesluokka.

<center>
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center"
|+ Djibouti Airin laivasto 8.5.2011
|- style="background:lightblue;"
!rowspan=2 style="width:120px"|<font style="color:green;">Konetyyppi
!rowspan=2|<font style="color:green;">Laivastossa
!colspan=3|<font style="color:green;">Matkustajia
!rowspan=2 style="width:150px"|<font style="color:green;">Huomioita
|- style="background:lightblue;"
! style="width:25px;" |  <font style="color:green;">J
! style="width:25px;" |  <font style="color:green;">Y
! style="width:25px;" | <font style="color:green;">Yhteensä
|-
|Boeing 737-200
|1
|8
|122
|120
|
|}

Djibouti Airin laivaston keski-ikä oli toukokuussa 2011 30,3 vuotta.

Aiheesta muualla 

Djibouti Airin viralliset kotisivut

Lähteet 

Djiboutilaiset lentoyhtiöt
Djibouti (kaupunki)
Helsingin Työväen Sekakuoro

Helsingin Työväen Sekakuoron historia ulottuu vuoteen 1884, jolloin Helsingin Työväenyhdistyksen ensimmäisissä kokouksissa esiintyi sekaääninen laulukunta; Sylvia-lauluyhdistys. Vuonna 1888 laulukunta osallistui Suomalaisen kansanvalistusseuran laulu- ja soittojuhlille ja voitti siellä ensimmäisen palkinnon. Voittoa seurasivat menestyksekkäät konserttimatkat Rääveliin ja Tukholmaan. Noihin aikoihin kuorossa nousi esille kielikysymys, ja pohdinnan tuloksena päätettiin 31. maaliskuuta 1891 perustaa Suomalaisen laulukunta. Aloitteen tekijänä oli runoilija Eino Leinon veli rakennusmestari Viktor Lönnbohm. Päivämäärää pidetään Helsingin Työväen Sekakuoron varsinaisena syntymäpäivänä. 

Säveltäjä, urkuri, “Pohjolan Puccini” Oskar Merikanto toimi kuoron johtajana vuosina 1892–1895. Tuolta ajalta on peräisin hänen kuorolleen säveltämä Työväen marssi. Merikannon seuraaja oli Johannes Leino, joka toimi kuoron johtajana kolme vuosikymmentä. Sen jälkeen kuoron historiaan on mahtunut useita johtajia, mm. Eino Linnala, Knut Kangas, Martti Juvonen, Väinö Haapalainen, Kalervo Tuukkanen, Vilho Luolajan-Mikkola, Matti Rautio, Kaj Chydenius, Päivikki Takala, Marjatta Meritähti, Heikki Halme, Tuulikki Närhinsalo, Antti Jokinen, Henry Salin, Soili Perkiö, Veli Bergström, Tapani Tormonen ja Arja Virtanen-Haapasalmi. 

Kuoron toiminnasta vastaa rekisteröity yhdistys, Helsingin Työväen Sekakuoro ry. Kuoro harjoittelee ja esiintyy ahkerasti, ohjelmisto on hyvin monipuolista. Kuoro on Suomen Työväen Musiikkiliitto ry:n jäsen. 

Helsingin Työväen Sekakuoro järjesti 120-vuotisjuhlakonsertin 7. toukokuuta 2011 Helsingissä, Paasitornissa. Kuoronjohtaja Arja Virtanen-Haapasalmi palkittiin 20 vuotta jatkuneesta yhteistyöstä kuoron kanssa kuoron ansiomerkillä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Helsingin Työväen Sekakuoro ry
Suomen Työväen Musiikkiliitto ry 

Työväenmusiikki
Suomalaiset sekakuorot
Helsingin musiikki
Denis Parsons Burkitt

Denis Parsons Burkitt (28. helmikuuta 1911 Enniskillen, Fermanaghin kreivikunta, Irlanti – 23. maaliskuuta 1993 Gloucester, Britannia) oli lääkäri.

Burkitt opiskeli Dublinin Trinity Collegessa alkuun teknisiä tieteitä, mutta siirtyi pian lääketieteen pariin ja valmistui 1938. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Britannian armeijan lääkintäjoukoissa, ensin Englannissa, sitten Keniassa ja Somalimaassa. Sodan päätyttyä hän muutti Ugandaan ja asettui lopulta Kampalaan, jossa hän oli vuoteen 1964.

Afrikan-kokemustensa perusteella Burkitt saattoi antaa kaksi panosta lääketieteen hyväksi. Ensinnäkin hän kuvasi Burkittin lymfooman. Toinen merkittävä havainto liittyi ravitsemukseen. Hän totesi, että Afrikassa monet länsimaiset sairaudet olivat harvinaisia, ja piti syynä ravintoa ja sen sisältämää kuitua sekä länsimaista elämäntapaa. Ajatuksistaan hän julkaisi menestysteoksen Don’t Forget Fibre in your Diet (1979; suom. Syö kuituja ja pysy terveenä, 1982)

Burkittin isä oli tunnettu ornitologi James Parsons Burkitt.

Palkinnot ja tunnustukset
Bower Award and Prize, 1992

Lähteet

Brittiläiset lääkärit
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Kasarmin naiset

Kasarmin naiset on yhdysvaltalainen draamasarja, joka seuraa neljän henkilön elämää, joiden puolisot palvelevat armeijassa. Sarjan ensiesitys oli Yhdysvalloissa Lifetime-kanavalla 3. kesäkuuta 2007.

Sarjan toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 8. kesäkuuta 2008 ja sisälsi yhteensä 19 jaksoa. Kolmas kausi alkoi vuonna 2009.

Helmikuussa 2009, Lifetime julkaisi tiedon, että sarjaa jatketaan neljännelle kaudelle, joka alkoi huhtikuussa 2010. Syyskuussa 2010, tiedotettiin, että sarja jatkuu myös viidennelle kaudelle vuonna 2011.

Näyttelijäkokoonpano

Pääroolit 
 Kim Delaney – Claudia Joy Holden
 Catherine Bell – Denise Sherwood
 Sally Pressman – Roxanne Marie "Roxy" LeBlanc
 Brigid Brannagh – Pamela Moran
 Brian McNamara – Kenraalimajuri Michael James Holden
 Sterling K. Brown – Tri Roland Burton
 Wendy Davis –  Everstiluutnantti Joan Burton
 Drew Fuller – Kersantti Trevor LeBlanc
 Katelyn Pippy – Emmalin Jane Holden (kaudet 2–4, vieraileva: kausi 5)
 Terry Serpico – Everstiluutnantti Frank Sherwood

Sivuosat 
 Jeremy Davidson – Vääpeli Chase Moran
 Richard Bryant – SPC Jeremy Sherwood (kaudet 1–5) 
 John White, Jr. – Finn LeBlanc
 Luke Bartelme – Toby Jack "T.J." LeBlanc (kaudet 1–4)
 Connor Christie – Toby Jack "T.J." LeBlanc (kaudet 5–)
 Jake Johnson – Lucas Moran
 Chloe J. Taylor – Katherine Eileen "Katie" Moran
 Antjuan Tobias – Korpraali Guy Riggs (kaudet 4–5)
 Gigi Rice – Marda Brooks
 Melissa Ponzio – Angie
 Rhoda Griffis – Lenore Baker Ludwig
 Kim Allen – Amanda Joy Holden (kausi 1)
 Caroline Pires – Emmalin Holden (kausi 1)
 Patricia French – Betty Camden (kaudet 1–2)
 Kate Kneeland – Marilyn Polarski (kausi 1)
 Seamus Dever – Tri Chris Ferlhingetti (kausi 2)
 Jeff Rose – Majuri Bryce Ogden
 Mayte Garcia – Jennifer Connor
 Tim Parati – Hump Bar -baarin kokki (kaudet 3–)
 Harry Hamlin – Grant Chandler (kaudet 4–)
 Erin Krakow – SPC Tanya Gabriel (kaudet 4–5)
 Lee Tergesen – Upseeri Clayton Boone (kaudet 4–5)
 Cory Hart – Whit Carter (kausi 5)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 TV.com 
 Variety.com
 TV Guide

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Lifetimen televisio-ohjelmat
Samuel Galton

Samuel Galton (1753–1832) oli englantilainen tehtailija. Hän oli isänsä tavoin kveekari ja asetehtailija.

Hän oli yksi Birminghamin Lunar societyn keskeisiä henkilöitä ja myös Royal Societyn jäsen.  Lunar Society kokoontui toisinaan myös Galtonin kotona. Hän oli seuran jäsenistä menestynein liikemies. Hän oli kiinnsotunut myös luonnontieteistä, etenkin optiikasta.

Lähteet 

Brittiläiset keksijät
Royal Societyn jäsenet
Vuonna 1753 syntyneet
Vuonna 1832 kuolleet
Lauri Tilkanen

Lauri Tilkanen (s. 6. marraskuuta 1987 Karinainen) on suomalainen näyttelijä. Tilkanen on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän näyttelee myös Ryhmäteatterissa.

Tilkanen valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2012. Hän ilmoittaa harrastavansa muun muassa joukkueurheilulajeja ja soittavansa pianoa, rumpuja ja kitaraa.

Tilkasen entinen puoliso on näyttelijä Pamela Tola. He menivät naimisiin 2015. He saivat yhteisen poikalapsen jo aiemmin, keväällä 2014 ja erosivat alkukesästä 2020 .

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Petterson, Maria: Lauri Tilkanen – syntisen kaunis mies City.fi, 1.2.2012.

Suomalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1987 syntyneet
Tuhannen taalan tytöt

Tuhannen taalan tytöt () on Cathy Hopkinsin kirjasarja.

Sarjan osat
 Tuhannen taalan tytöt (Million Dollar Mates 2010, suom. Outi Järvinen, Otava 2011)
 Paparazziprinsessa (Paparazzi Princess, suom. Outi Järvinen, Otava 2011)
 Catwalk Queen (2011)
 Golden Girl (2012)

Aiheesta muualla
 Otava: Tuhannen taalan tytöt (kirjaesittely)
 Sarjan kotisivut 
 Kirjailijan kotisivut

Nuortenkirjat
Kirjasarjat
Tauno Äijälä

Tauno Johannes Äijälä (s. 4. toukokuuta 1941 Tyrvää) on suomalainen mediavaikuttaja, viestintäneuvos. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri Turun yliopistosta. Hän aloitti toimittajana Turun Yleisradiossa 1960-luvulla ja loi uransa Mainostelevisiossa (myöhemmin MTV3), jossa hän työskenteli toimituspäällikkönä vuosina 1967–1972 ja ohjelmapäällikkönä vuodesta 1972 lähtien. Hänestä tuli MTV:n ohjelmajohtaja Leo Mellerin jälkeen vuonna 1980. Viimeksi Äijälä oli MTV:n varatoimitusjohtajana, ja hän jäi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 2001. Tämän jälkeen hän työskenteli vielä Liikenne- ja viestintäministeriössä Suomen televisioverkon digitalisoinnin projektipäällikkönä.

Äijälä palkittiin vuonna 2011 Kultainen Venla -patsaalla elämäntyöstään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset toimittajat
MTV3
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Stuart Wilson

Stuart Wilson (s. 25. joulukuuta 1945 Guildford, Surrey, Englanti) on englantilainen näyttelijä.

Uran alku 
Stuart syntyi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien perheeseen ja opiskeli näyttelemistä maineikkaassa Royal Academy of Dramatic Artsissa. Valmistuttuaan näyttelijäksi Wilson esiintyi 1960- ja 1970-luvuilla teatterin lavalla, muun muassa Royal Shakespeare Companyn, London’s Royal Court Theatrein, London’s West Endin ja Regionalin produktioissa.

Wilson sai ensimmäisen televisioroolinsa brittisarjasta The Strauss Family ja esiintyi myös monissa sarjoissa, kuten esim. The Song of Songs, Anna Karenina, The Pallisers, Minä, Claudius, The Old Men at the Zoo, Jewel in the Crown, Prime Suspect sekä suurin menestys Running Blind.

Tunnetut elokuvaroolit 
1990-luvun alussa Wilson kiinnitettiin suuren luokan tuotantoon, Tappava ase 3 -elokuvaan, jossa hän esitti elokuvan konnaa, poliisi Jack Travisia. Roolin myötä Wilson siirtyi televisiorooleista Hollywoodin elokuvarooleihin ja työskenteli maineikkaiden ohjaajien, kuten Martin Scorsesen, Roman Polańskin, Martin Campbellin, Tony Scottin ja Michael Bayn kanssa. Wilson esiintyi muun muassa elokuvissa Viattomuuden aika (1993), Pako Absolomista (1994), Yö ei tunne armoa (1994), The Rock – paluu helvettiin (1996), Zorron naamio (1998) sekä Valtion vihollinen (1998).

2000-luvulla Wilson palasi Englantiin ja esiintyi elokuvissa Vertical Limit, Rakkauden viimeinen siirto ja toimintakomediassa Hot Fuzz, työskennellen jälleen Martin Campbellin, sekä Marleen Gorrisin ja Edgar Wrightin kanssa. Wilson työskenteli myös BBC:n kanssa sekä palasi teatterin lavoille Royal Shakespeare Companyn riveissä.

Aiheesta muualla 
Viralliset sivut

Englantilaiset näyttelijät
Englantilaiset teatterinäyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Harrow

Harrow (London Borough of Harrow) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee kaupunkialueen luoteisosassa. Sen pinta-ala on 51 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin  ihmistä. Harrow’ta ympäröivät Hillingdon lännessä, Ealing etelässä, Brent kaakossa ja Barnet idässä. Sen pohjoispuolella on Hertfordshiren kreivikunta.

Lähteet 

Lontoon kaupunkipiirit
Porsche Supercup -kausi 2010

Porsche Mobil 1 Supercup-kausi 2010 oli Porsche Supercup sarjan 18 kausi. Kausi alkoi 13.maaliskuuta  Bahrainin, Sakhirissa ja päättyi 12.syyskuuta Italian, Monzassa. Sarjan mestaruuden vei saksalainen René Rast, jolle mestaruus oli hänen uran ensimmäinen. Toiseksi sijoittui britannian Nick Tandy ja kolmanneksi itävaltalainen Norbert Siedler.

Kilpailukalenteri

2010
Vuoden 2010 moottoriurheilu
Roger Hargreaves

Roger Hargreaves (9. toukokuuta 1935, Cleckheaton, Yorkshire, Englanti, Britannia – 11. syyskuuta 1988, Tunbridge Wells, Kent, Britannia) oli brittiläinen lastenkirjojen kuvittaja, joka tunnetaan parhaiten kirjasarjoista Mr. Men ja Little Miss.

Kirjasarjat
Mr. Men
Little Miss
Walter Worm
John Mouse
Albert Elephant, Count Worm and Grandfather Clock
I am...
Timbuctoo
Hippo Potto and Mouse
Easy Peasy People (Gray Jolliffen kanssa)
Roundy and Squarey

Aiheesta muualla
Mr. Men kotisivut

Brittiläiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Mohammed A. Salameh

Mohammed A. Salameh (koko nimeltään ) on yksi vuoden 1993 World Trade Centerin pommi-iskun tekijöistä. Hän istuu elinkautista vankeusrangaistustaan ADX Florence -vankilassa, Coloradossa.

Al-Qaidan jäsenet
Terroristit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Sämänu

Sämänu(سمنو).  on persialaisten kansojen juhlaruoka. Sämänu saa makeutensa imellyttämällä. Se valmistetaan vehnän jyvistä, vedestä ja ruusuvedestä, nykyään myös joskus vehnäjauhojakin lisäten. Sämänua syödään kevään ensimmäisenä päivänä eli persialaisena uutena vuotena (noruz). Sämänu symboloi seitsemän aineksen Haft-Seen-juhla-aterialla hedelmällisyyttä ja vaurautta.

Katso myös 
 Mämmi, suomalainen makea perinneruoka

Lähteet 

Afganistanilainen keittiö
Azerbaidžanin keittiö
Iranilainen keittiö
Pakistanilainen keittiö
Tadžikistanilainen keittiö
Jälkiruoat
Per Olof von Törne

Per Olof von Törne (6. helmikuuta 1882 Viipuri – 23. lokakuuta 1940 Turku) oli suomalainen historioitsija.

Vuosina 1911–1919 von Törne oli yleisen historian dosenttina Helsingin yliopistossa, ja sen jälkeen hän hoiti vuosina 1918–1940 Åbo Akademin Pohjoismaiden historian professuuria. Hän kirjoitti muun muassa Suomen Ritarihuoneen historian. 

Per Olof von Törnen vanhemmat olivat pankinjohtaja Johan Olof Reinhold von Törne (1849–1910) ja Olga Elisabeth Alexandrine von Knorring (1856–1946). Hänen veljiään olivat säveltäjä Bengt von Törne ja toimitusjohtaja Carl von Törne. Törnen puoliso oli Ellan Augusta von Born.

Teokset
 Ptoleìmeìe Fallios: Cardinal de Côme (1907) 
 Om Finlands skattskydlighet till påfvedömet under medeltiden (1911) 
 Don Juan d’Austriche et les projects de conquête de l'Angleterre (1915) 
 Finlands riddarhus 1818–1918 I–II (1926–35) 
 Stundens krav (1918) 
 Finland under etthundratrettio år (1943)
 Parlamentarismen i Europa (1936)

Lähteet
Uppslagsverket Finland.
Kuka kukin oli

Viitteet

Suomalaiset historioitsijat
Åbo Akademin professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Feliks Zemdegs

Feliks Zemdegs on australialainen speedcuber, jolla on hallussaan maailmanennätys Rubikin kuution ratkaisemisessa. Hänen ennätyksensä viiden ratkaisun keskiarvosta on 5,53 sekuntia..

Zemdegs voitti 3x3x3-kuution maailmanmestaruuden toisen kerran vuonna 2015. Hän ratkaisi kuution parhaimmillaan 5,695 sekunnissa. Feliksin hallussa on usean muunkin kuution ja lajin maailmanennätyksiä, tällä hetkellä yhteensä 1 kappaletta. Yhteensä hän on tehnyt 121 kappaletta maailmanennätyksiä.

Lähteet

Aiheesta muualla
World Cube Association

Australialaiset henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Re-Traced

Re-Traced on yhdysvaltalaisen progressiivisen metallin yhtyeen Cynicin EP-levy, joka sisältää yhtyeen edellisen studioalbumin kappaleita uudelleen tulkittuina. Albumi julkaistiin 17. toukokuuta 2010 levymerkillä Season of Mist.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Paul Masvidal – laulu, kitara, kitarasyntetisaattori
 Tymon Kruidenier – soolokitara
 Robin Zielhorst – bassokitara
 Sean Reinert – rummut, lyömäsoittimet, kosketinsoitin

Tuotanto
 Warren Riker – miksaaja
 Maor Appelbaum – masteroija

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Imperiumi.net: 
 MetalSucks: positiivinen

Lähteet 

Vuoden 2010 EP:t
Cynicin albumit
No Sleep ’till Bedtime

No Sleep ’till Bedtime on kanadalaisen metalliyhtyeen Strapping Young Ladin livealbumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 1998. Kappaleet on nauhoitettu Melbournessa, Australiassa, 12.–13. lokakuuta 1997.

Kappaleet 

Japanin painos
Home Nucleonics (’96 Demo)
Hedrhoid (Gunt Demo)
Detox (’96 Demo)
AAA (’96 Demo)

Kokoonpano 
 Devin Townsend – laulu, kitara
 Jed Simon – kitara, taustalaulu
 Byron Stroud – basso, taustalaulu
 John Morgan – kosketinsoitin
 Gene Hoglan – rummut

Arvostelut 
 The Metal Observer: 8.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1998 konserttitallenteet
Strapping Young Ladin albumit
Musica Antiqua Köln

Musica Antiqua Köln oli vanhan musiikin yhtye, jonka perusti vuonna 1973  Reinhard Goebel Kölnin konservatorion opiskelutovereidensa kanssa. Musica Antiqua Köln tuli tunnetuksi etenkin 1600- ja 1700-lukujen musiikin esittäjänä. Kokoonpano levytti ahkerasti Archiv Produktionille ja saavutti useita palkintoja, kuten Grand Prix International du Disquen, Gramophone Awardin ja Diapason d’orin, sekä nimettiin Grammy-ehdokkaaksi.

Yhtye hajosi runsaan 30 toimintavuoden jälkeen 2007. Reinhard Goebel on sittemmin keskittynyt työskentelemään suurempien orkestereiden kanssa niin vanhan kuin uudenkin musiikin parissa.

Aiheesta muualla
Website on Goldberg Magazine

Saksalaiset yhtyeet
Barokkimusiikki
Jees ja just

Jees ja just on Risto Orkon ohjaama sota-ajan farssi vuodelta 1943. Se on keskimmäinen Orkon kolmesta Ryhmy ja Romppais -farssista, joissa Oiva Luhtala ja Reino Valkama näyttelevät Armas J. Pullan romaanien sankareita.

Elokuvan sankareista Ryhmy on vääpeli ja siviiliammatiltaan pölynimurikauppias, ja Romppainen vänrikki ja siviiliammatiltaan linja-autonkuljettaja. He joutuvat linjojen taakse tuhoamaan venäläisten asevarastoa. Päämaja piti elokuvaa suomalaisia sotilaita halventavana. Elokuva joutui sensuurin kouriin 1944, ja se kiellettiin Neuvostoliittoa loukkaavana. Se vapautui esityskiellosta vuonna 1988.

Arviot 
Elokuvan kansanomaista ja nokkelaa huumoria kiitettiin aikalaiskritiikeissä. Sitä pidettiin myös tiiviimpänä ja yhtäjaksoisempana kokonaisuutena kuin edeltäjäänsä Ryhmyä ja Romppaista, joka oli juoneltaan hieman sekava. Pääosien esittäjien, Luhtalan ja Valkaman rempseisiin suorituksiin arvostelijat olivat yksimielisen tyytyväisiä. Myöhempien televisioesitysten yhteydessä elokuvaa on pidetty aikansa eläneenä propagandana.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Vuoden 1943 suomalaiset elokuvat
Risto Orkon ohjaamat elokuvat
Tukkijoella (vuoden 1937 elokuva)

Tukkijoella on vuonna 1937 valmistunut Teuvo Pakkalan näytelmän Tukkijoella ensimmäinen äänielokuvaversio. Elokuvan on ohjannut Kalle Kaarna, pääosaa Turkkaa näyttelee Kyösti Erämaa ja ensi-ilta oli 5. syyskuuta 1937. 

Elokuvan luultiin tuhoutuneen Adams Filmin tulipalossa 1959, mutta yksi kopio löytyi onneksi 1998 Yhdysvalloista. Kuvakerronta on kriitikko Arto Pajukallion arvion (Helsingin Sanomat 11.5.2011) mukaan luontevaa joskin tummaa. Dramatiikan rasituksena ovat liian runsaat henkilöt ja yksityiskohdat. Roolisuorituksista merkittävinä Pajukallio pitää Toppo Elonperän ja Kalle Viherpuun koomisia hahmoja huomaten samalla myös Kirsti Hurmeen jumalaisen kauneuden.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1937 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Tukkilaiselokuvat
Kalle Kaarnan ohjaamat elokuvat
Rio Grande do Sul (1909)

Rio Grande do Sul oli Brasilian laivaston Bahia-luokan risteilijä (), joka romutettiin 1948.

Valmistus 

Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Britteinsaarilta, missä köli laskettiin 30. elokuuta 1907. Se laskettiin vesille 20. tammikuta 1909 ja otettiin palvelukseen 1910.

Palvelus 
ensimmäisessä maailmansodassa 1917–1918 alus oli Brasilian laivaston osastossa Afrikan luoteisrannikolla, mistä se siirtyi hieman ennen sodan päättymistä Välimerelle. Alus modernisoitiin 1925–1926 Companhia Nacional de Navegação Costeiran telakalla Rio de Janeirossa Thornycroftin telakan tuella. Alukselle asennettiin uudet Brown Curtis-turbiinit ja öljykäyttöiset Thornycroft-kattilat korvasivat aiemmat hiilikattilat. Aluksen savuhormeja pidennettiin ja lukumäärä kasvoi kahdesta kolmeen. Alukselle asennettiin tulenjohtokone ja osa kolmen naulan tykeistä korvattiin neljällä kolmen tuuman ilmatorjuntatykillä. Lisäksi torpedoputkien lukumäärä tuplattiin ja muutettiin 21-tuumaisiksi.

Brasilian liityttyä toiseen maailmansotaan 22. elokuuta 1942 alus aloitti Atlantilla sukellusveneidentorjunnan ja saarronmurtajien etsinnän sekä saattuetehtävät. Kesällä 1944 se siirrettiin Italiaan, missä alus oli lähinnä koillisessa laivasto-osastossa. Alus suojasi sodan kuluessa kaikkiaan 62 saattuetta Recifen ja Rion välillä ja osallistui viiteentoista muuhun operaatioon, joihin kuului Dakarin ja Natalin välisen reitin valvonta. Alukselle tehdyistä sodanaikaisista muutoksista ei ole tarkkoja tietoja, mutta sille asennettiin ainakin kaikuluotain ja kaksi syvyyspomminheitintä ja 300 syvyyspommia sekä mahdollisesti ilmatorjuntaa täydennettiin 20 millimetrin tykeillä.

Alus osallistui 1945 meripelastustehtäviin lennätettäessä amerikkalaisjoukkoja Eurooppaan. Se poistettiin 1948 alusluettelosta ja romutettiin.

Lähteet

Viitteet

Bahia-luokan risteilijät
Armstrongin valmistamat alukset
Brasilialaiset ensimmäisen maailmansodan risteilijät
Brasilialaiset toisen maailmansodan risteilijät
Sinkkolan kotieläinpiha

Sinkkolan kotieläinpiha sijaitsee Joensuun Noljakan kaupunginosassa. Paikka on vanha maatila, joka nykyisin on keskellä kerrostaloaluetta. Sinkkolaan kuuluu hirsinen, lautavuorattu päärakennus vuodelta 1932, navetta- ja aittarakennukset sekä 1,8 hehtaaria maata.
Tila siirtyi Joensuun kaupungin omistukseen 1980- ja 90-lukujen taitteessa.

Sinkkola toimi kesäisin kotieläinpihana, perinnepihana sekä päiväleirien ja kesäteatterin pitopaikkana. 

Talvikaudella Sinkkola toimii nuoriso- ja asukastalona. Talo on muun muassa Joensuun 4H-yhdistyksen ja Noljakan asukasyhdistyksen kokoontumispaikka.

Kesäteatteri
Teatteri Traktorin kesän 2011 teatteriesitys oli Ronja Ryövärintytär.

Aiheesta muualla 
Sinkkolan kotieläinpiha
 Heikkinen, Leena-Anneli. Opinnäytetyö. Sinkkolan nuoriso- ja asukastalo nonformaalisena oppimisympäristönä. Huhtikuu 2011. Humak.

 Joensuun rakennukset ja rakennelmat
Suomen kotieläinpuistot
Julia Stadius

Julia Stadius, o.s.  Tavaststjerna, (11. tammikuuta 1844 Pietari – 22.  joulukuuta 1929 Helsinki) oli ruotsin kielellä kirjoittanut suomalainen kirjailija.

Stadius kirjoitti runoja ja lastenkirjoja. Hän oli mukana perustamassa Helsingin kuuromykkäinyhdistystä ja Suomen kuuromykkäin liittoa.

Stadius oli naimisissa valtioneuvos Knut Stadiuksen kanssa. Heidän poikiaan olivat Ruotsissa vaikuttanut kansanvalistaja ja raittiusmies Uno Stadius, joka on kirjailija Märta Tikkasen isoisä, sekä kirjansitoja, kirjapainotyöntekijä ja elokuvakoneenkäyttäjä Thure Valter Stadius (1870-1932). Thure Stadius oli kuuro.

Teokset 
 Sylvias Majblad : djurskyddstidning för skolungdom : sylviaföreningens organ, redaktion: Julia Stadius. Tavastehus 1901
 Ungdomens Majblad, red. af Julia Stadius. Helsingfors 1901
 "Rättvisa mot alla" : några ord om Sylviaföreningen. Sylviaföreningen, Helsingfors 1906
 Trollen och sagorna 1 : Prinsessan till Björkeberga. Helios, Helsingfors 1907
 Finlands Döfstumsförbunds uppkomst och värksamhet åren 1900-1908. Helsingfors 1908 (suomeksi nimellä Suomen kuuromykkäinliiton synty ja toiminta vuosina 1900-1908)
 Tankar, intryck, hågkomster uppteknade till minne av HDF:s 20-årsdag den 12 februari 1915 : Helsingfors Dövstumförening 1895-1915. Helsingfors Dövstumförening, Helsingfors 1915 (suomeksi nimellä Ajatuksia, vaikutelmia ja muistelmia : : H. K. Y:n 20-vuotispäivän muistoksi 12 päivänä helmikuuta 1915 : Helsingin kuuromykkäinyhdistys 1895-1915)
 Drömmarnas ö och andra sagor. Fram, Vasa 1918
 Martin Luther : till 400-års jubileet år 1917. Finlands dövstumförbunds skrifter 4. Helsingfors 1918
 Till Zachris Topelius' 100-års jubileum den 14 januari 1918 : spridda drag ur hans liv. Finlands dövstumförbunds skrifter 5. Helsingfors 1918
 Mor Lisas sorgebarn : en berättelse om en finsk dövstum gosse. P. Alfr. Persons förlag, Uppsala 1919, 1922, 1926, 1928
 Prinsessan Odåga. Fram, Vasa 1919, J. A. Lindblad, Uppsala 1924

Lähteet 
 
 Suomen valokuvataiteen museo : Thure Valter Stadius 
 Teokset Fennica-tietokannasta

Viitteet 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1844 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Elinkeinohallitus

Elinkeinohallitus oli vuosina 1973–1990 kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa toiminut Suomen valtion keskusvirasto. Sen tärkeimmät tehtävät olivat hinta- ja elintarvikevalvonta, taloudellisen kilpailun edistäminen ja kuluttajansuoja-asiat. Elinkeinohallitus myös myönsi toimiluvat matkatoimistoille ja valvoi niitä.

Elinkeinohallituksen lakkauttamisen jälkeen sen seuraajiksi perustettiin Kuluttajavirasto, Elintarvikevirasto ja Kuluttajatutkimuskeskus.

Pääjohtajat 
Erkki Sunila 1973–1981
Seppo Rautio 1981–1990.

Lähteet
Pääjohtajakunta, s. 166–168. SKS, Helsinki 2005.

Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Nordlund

Nordlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adrian Nordlund (1831–1866), suomalainen oopperalaulaja
 Alfhild Nordlund (1861–1941), suomalainen taidemaalari
 Antti Nordlund (1808–1880), suomalainen kirkkomuusikko
 Arno Nordlund (1935–2008), suomalainen jalkapalloilija
 Bertil Nordlund (1907–1973), suomalainen upseeri, juristi ja matkailun edistäjä
 Carl Ferdinand Nordlund (1820–1905) suomalainen rehtori ja kirjailija
 Elin Nordlund (1855–1932), suomalainen taidemaalari, Carl Ferdinand Nordlundin tytär
 Frans Nordlund (1848–1903), suomalainen pappi sekä virka- ja valtiopäivämies
 Gun Nordlund (s. 1949), suomalainen korkeushyppääjä
 Ivar Nordlund (1855–1937), suomalainen pappi ja poliitikko
 Jarkko Nordlund (s. 1974), suomalainen media-alan yritysjohtaja
 Juuso Nordlund (s. 1954), suomalainen muusikko, äänittäjä ja musiikkituottaja
 Kaarle Nordlund (1889–1943), Tampereen kaupunginjohtaja
 Kai Nordlund (s. 1969), Helsingin yliopiston fysiikan professori
 Kleofas Immanuel Nordlund (1849–1883), pastori, hengellisten laulujen sanoittaja ja suomentaja
 Kustavi Nordlund (1866–1901), suomalainen kirjailija
 Lasse Nordlund (s. 1965), suomalainen yhteiskunnallinen ajattelija
 Milla Nordlund (s. 1997), suomalainen salibandyn pelaaja
 Markus Nordlund (s. 1985), suomalainen jääkiekkoilija
 Olga Nordlund (1849–1927), suomenruotsalainen runoilija
 Pernilla Nordlund (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija
 Roger Nordlund (s. 1957), ahvenanmaalainen poliitikko.
The Blanko

The Blanko on vuonna 2006 perustettu helsinkiläis-hollolalainen rock-trio. Yhtyeen kokoonpanoon kuuluvat Pauli Hauta-aho (laulu, kitara), Jakke Saarinen, (rummut, taustalaulu) ja Jykke Tikka (basso, taustalaulu).

Ura 
The Blanko julkaisi nimeään kantavan EP:n vuonna 2007. Yhtye teki levytyssopimuksen Ratas Music Groupin kanssa 2011. Yhtyeen esikoisalbumi Flying Colours julkaistiin 6. huhtikuuta 2011. Levy julkaistiin myös samana vuonna Japanissa 26. lokakuuta (Hydrant Music).
Toinen albumi Into The Silence julkaistiin 23. elokuuta 2013 (Sony Music Finland), sekä Japanissa 9. heinäkuuta 2014 (Hydrant Music). Albumit veivät The Blankon keikoille Suomen ja Euroopan lisäksi muun muassa Japaniin.
Yhtye julkaisi uuden singlen ja videon Addiction helmikuussa 2018 oman levymerkin Flying Colours kautta. Marraskuussa 2018 yhtye julkaisi kappaleen ja sille kuvatun videon Electric Desire. Kolmas albumi Stimulation Paradise julkaistiin 26. huhtikuuta 2019. Levy keräsi kehuja eri tahoilta mm. Soundi kehui yhtyeen saaneen jälleen kerran aikaan suurenmoisen, energisen levyn. Keskisuomalainen antoi täydet viisi tähteä ja nosti sen vuoden ensimmäisen puolikkaan parhaaksi kotimaiseksi levyksi.  

Pauli Hauta-aho säveltää ja sanoittaa kappaleet, jotka yhtye yhdessä sovittavat. The Blankon musiikki on laaja yhdistelmä eri genrejä. Yhtyeen musiikkiin vaikuttaneita ovat muun muassa Jimi Hendrix, Jeff Buckley, Rage Against the Machine, Muse ja Nirvana (yhtye).

Kokoonpano

Nykyiset jäsenet 
 Pauli Hauta-aho (kitara & laulu) 2006–
 Jakke Saarinen (rummut & taustalaulu) 2006– 
 Jykke Tikka (basso & taustalaulu) 2014–

Entiset jäsenet 
 Marko Haataja (basso & taustalaulu) 2006–2013
 Antti Halmetoja (basso & taustalaulu) 2013–2014

Diskografia

Albumit 
Flying Colours (2011)
Into The Silence (2013)
Stimulation Paradise (2019)

EP 
Blanko EP (2007)

Singlet 
 ”You & I” (2011)
 ”Feel” (2011)
 ”Face the Fear” (2013)
 ”Let Me In” (2013)
 ”Into The Silence” (2013)
 ”Addiction” (2018)
 ”Electric Desire” (2018)
 ”Soul to Soul” (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Suomalaiset alternative rock -yhtyeet
Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Juho Liukkonen

Juho Liukkonen (s. 9. syyskuuta 1984) on suomalainen jääpalloilija, joka edustaa Ruotsin pääsarjassa pelaavaa IFK Vänersborgia. Pelipaikaltaan Liukkonen on keskikenttäpelaaja.

Pelaajaura

Liukkonen aloitti uransa Mikkelin Kamppareissa, jossa hän pelasi seitsemän kautta vuosina 2001–2007, joista neljä Bandyliigassa. Sen jälkeen hän siirtyi Helsingin IFK:n riveihin kahdeksi kaudeksi eli 2007–2009, jossa hän oli jälkimmäisellä kaudella voittamassa hopeaa HIFK:lle. Seuraavat viisi kautta 2009–2014 Liukkonen edusti Ruotsin kärkiseuroihin kuuluvaa Bollnäs GoIF:ia, joiden aikana hän saavutti Ruotsin mestaruushopeaa keväällä 2010.,  Bollnäs-uraa häiritsi loukkaantumiset. Liukkonen palasi kauden 2014 jälkeen kotiseudulleen Mikkeliin Kampparien riveihin ja oli voittamassa seuralle sen toista Suomen mestaruutta. Ura Ruotsissa jatkui kolmen Kampparit-kauden jälkeen Ruotsissa – nyt IFK Vänersborgin riveissä., 

Keväällä 2022 Liukkonen teki uuden 1+1 -vuotisen jatkosopimuksen IFK Vänersborgin kanssa.

Maajoukkueura

Liukkonen on edustanut 10 kertaa MM-kilpailuissa vuosina 2009–2019. Vuoden 2019 MM-kisojen jälkeen Juho Liukkosella oli kasassa 69 A-, 6 N-, 6 P-maaottelua.

Saavutukset 

Seurajoukkueessa:
 Suomen mestaruus kaudella 2015 Kampparien riveissä,
 SM-hopeaa kaudella 2009 HIFK:n riveissä,
 Ruotsin mestaruushopeaa kaudella 2010 Bollnäs GoIF:n riveissä,
 SM-pronssia kaudella 2016 Kampparien riveissä,

Maajoukkueessa:
 Kaksi MM-hopeaa vuosien 2011 ja 2016 kisoissa,
 Neljä MM-pronssia vuosien 2009, 2017, 2018 ja 2019 kisoissa,

Lähteet

Asiasta muualla 
Juho Liukkonen International Bandy Databasessa

Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Demokraattinen edistyspuolue

Demokraattinen edistyspuolue (, , lyh. DPP) on taiwanilainen puolue. Se on ollut maan valtapuolue vuodesta 2016 lähtien, kun Tsai Ing-wen valittiin maan presidentiksi.

Historia 
DPP:n juuret ovat ns. tangwai-liikkeessä, joka oli Kuomintangin oppositio. Se alkoi saada tuulta siipiinsä 1980- ja 1990-luvuilla, kun Taiwanin yksipuoluejärjestelmä alkoi murentua.

Puolueen puheenjohtajana oli toiminut vuosina 2014–2018 Tsai Ing-wen. Hän erosi vuoden 2018 kuntavaalitappion jälkeen. 

Tsai Ing-wen ilmoitti eroavansa puolueen puheenjohtajan virasta hävittyään vuoden 2012 presidentinvaalissa istuvalle presidentille Ma Ying-jeoulle.

Vuoden 2016 vaaleissa DPP nousi Taiwanin parlamentin suurimmaksi puolueeksi.

Tammikuun 2016 presidentinvaaleissa voitti DPP:n ehdokas Tsai Ing-wen, josta tuli maan  ensimmäinen naispresidentti ja Kuomintangia edustaneen presidentti Ma Ying-jeoun seuraaja. Tammikuussa 2020 Tsai valittiin toiselle virkakaudelle Kiinan tasavallan eli Taiwanin presidenttinä saatuaan 57 prosenttia äänistä.

Ideologia ja näkemyksiä 
DPP on keskustavasemmistolainen puolue ja on perinteisesti ollut Taiwanin itsenäistymisen kannattaja. Puolue on sekä CALDin että Liberal Internationalin jäsenpuolue.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taiwanilaiset puolueet
Nationalistiset puolueet
Liberaalit puolueet
Populistiset puolueet
Liberal International
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1992

Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1992 eli World Cup oli viides ICC:n järjestämä maailmanmestaruusturnaus. Kilpailut käytiin 22. helmikuuta -25. maaliskuuta Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Mukana oli yhdeksän joukkuetta ja ne pelasivat kertaalleen toisiaan vastaan, jonka jälkeen neljä parasta jatkoi pudotuspeleihin. Ottelut pelattiin 50 syöttövuoron peleinä.

Alkulohko

Mitaliottelut

Lähteet

 Cricket World Cup 1992 Cricinfossa.

1992
Vuoden 1992 kriketti