joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Henry Cejudo

Henry Cejudo (s. 9. helmikuuta 1987 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut vapaapainin olympiavoittaja ja vapaaottelija. Hän oli UFC:n kärpäs- ja kääpiösarjan mestari.

Henry Cejudo voitti 55 kilogramman painoluokassa olympiakultaa Pekingissä 2008, loppuottelussa hän kukisti japanilaisen Tomohiro Matsunagan. Vuonna 2007 hän voitti kultamitalin Pan-Amerikan kisoissa. Pan-Amerikan mestaruuden sekä Yhdysvaltain mestaruuden Cejudo on voittanut vuosina 2006 ja 2007. Lukioaikoinaan hän voitti neljä osavaltiomestaruutta.

Cejudo asuu Colorado Springsissä ja edustaa Sunkist Kids -seuraa. Hänen valmentajanaan toimii Terry Brands.

Lähteet
 Profiili USA:n olympiajoukkueen sivuilla
 Henry Cejudo FILA:n tietokannassa
 Henry Cejudo themat.com:issa  

Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat
Yhdysvaltalaiset vapaapainijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Arizonan piirikunnat

Yhdysvaltain Arizonan osavaltio koostuu 15 piirikunnasta. Kaikki piirikunnat La Pazin piirikuntaa lukuun ottamatta luotiin samalla kun Arizonasta tuli osavaltio vuonna 1912. Piirikuntien nimistä monet ovat peräisin vanhojen paikallisten intiaaniheimojen nimistöstä.

Lähteet
Nooan saari

Nooan saari on vuosina 1997–1999 tehty lasten animaatiosarja. Sarjan loivat brittiläinen Telemagination ja ranskalainen Praxinos, joiden aiempi tuotanto oli Colin Dannin kirjoihin perustuva Kaukametsän pakolaiset. Nooan saari perustuu Telemaginationissa kehiteltyyn alkuperäistarinaan. Nooan saari esitti ensimmäisen kerran Suomessa YLE TV2, ja se on näytetty myöhemmin vuonna 2005 YLE FST:llä ruotsiksi tekstitettynä. Sarjan ovat ohjanneet Philippe LeClerc ja Alan Simpson ja käsikirjoittanut Elphin Lloyd-Jones ja John M. Mills.

Juoni 
Sarja kertoo meressä kelluvalle saarelle pelastautuneista eläimistä. Saari irtosi mantereesta, siellä sijaitsevan tulivuoren kraateerin pudonneen meteoriitin vaikutuksesta. Saaren ensimmäisiä asukkaita ovat jääkarhu Nooa sekä jään sisästä sulaneet mammutit Salome ja Papparainen. Eräänä päivänä saaren läheltä kulkee laiva täynnä suljetun eläintarhan eläimiä. Laiva uppoaa myrskyssä, mutta suurin osa sen eläimistä pääsee turvaan saarelle. Saaren avulla eläimet pyrkivät etsimään turvapaikakseen Timanttimaaksi kutsuttua saarta, jonka olemassaolosta ihmiset eivät tiedä.

Hahmot 
 Nooa on jääkarhu ja saaren kapteeni. Löysi saaren ajelehdittuaan jäälautalla sen ohi.
 Sacha on vesikontiainen ja Nooan läheinen ystävä. Lähti saaren eläinten mukaan kyllästyttyään sirkuselämään.
 Otto on gorilla, oikeastaan Nooan ja Ulpun ystävä. On myös saaren tohtori.
 Ulpu on kenguru, kotoisin Australiasta - ja hän on Nooan ja Oton ystävä. Avustaa Ottoa tämän lääkärityössä.
 Rex on mandrilli, joka näkee itsensä lähempänä ihmisiä kuin muut. Pyrki sarjan alussa syrjäyttämään Nooan saaren kapteenina.
 Ursula on karhu, mielenkiintoinen Changin paras ystävä.
 Chang on panda, kotoisin Kiinasta ja hän kaikkien paras Ursulan ystävä.
 Murhe-mursu on mursu, joka yleensä viettää aikaa saaren rannalla antaen filosofisia neuvoja jokaiselle joka niitä tarvitsee.
 Kaikki muut eläintarhan eläimet ovat oikeastaan täällä Nooan saarella, jotka he ovat paenneet laivan hukkumaisimallaan myrskyn kourissa.
 Salome on mammutti, jonka isä on piirtänyt kartan Timanttimaahan.
 Papparainen on mammutti, joka rakastaa Salomea.

Jaksot 
Hirmumyrsky
Rex laatii kartan
Sasha löytää kodin
Sashan rankka päivä
Norsut pulassa
Norsuvauva kateissa
Pikku hauvelit
Sasha merihädässä
Tunteiden paloa
Karhun elämää
Ulpun suru
Luisteleva sarvikuono
Yksi muna pakkasessa
Luvattu maa
Yksinäinen pussimäyrä
Ei mitään puhuttavaa
Hyökyaalto
Perhostalo
Paljon melua korppikotkista
Sasha, termiittien kuningatar
Mungo pelastaa
Kultamyyrät
Gnuiden armoilla
A-ai, kapteeni
Rocco ja lohikäärme
Timanttimaat
?
?
?
?
?
?
?
?
?
?
?
?
?

Suomenkieliset ääninäyttelijät

Sarjan suomenkielisen version ohjasi Irja Hämäläinen ja suomensi Maija Rantanen.

Lähteet 
 Yle tv-sarjat

1990-luvun piirrossarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
Ranskalaiset animaatiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Budan linna

Budan linna () on Unkarin kuninkaiden entinen linna Budapestin I osa-alueella, Linnavuoren eteläkärjessä. 

Ensimmäinen linna tälle paikalle rakennettiin vuosien 1247 ja 1265 välillä. Sigismund Luxemburgilaisen pitkän hallituskauden aikana linnasta kehittyi Euroopan merkittävimpiin kuuluva goottilainen linna. Matias Corvinus kutsui italialaisia taiteilijoita ja arkkitehteja uudistamaan linnaa, ja Budapestistä tuli Alppien pohjoispuolisen renessanssin keskus.

Sitten Unkariin hyökkäsivät ottomaanit, ja palatsi alkoi rappioitua. Se tuhoutui lähes kokonaan, kun kristityt valtasivat kaupungin takaisin 1686.

Vuonna 1715 Kaarle III määräsi rauniot purettaviksi. Niiden päälle kasattiin maata, ja osia keskiaikaisesta linnoituksesta on kaivettu jälleen esiin toisen maailmansodan tuhojen jälkeen.  Tilalle hän rakennutti pienen barokkipalatsin. 1700-luvun puolivälissä sitä laajennettiin Wienin loistokkaiden palatsien vertaiseksi.

Vuonna 1849 unkarilaiset vallankumoukselliset piirittivät linnaa ja se paloi poroksi. Se uusittiin 1850–1856, ja sitä kunnostettiin 1875–1912. Vuoden 1918 vallankumous syrjäytti Habsburgit, ja linnasta tuli itsenäisen Unkarin valtionhoitajan Miklós Horthyn palatsi.

Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Budapestin piirityksen aikana linna oli akselivaltojen viimeinen turvapaikka, ja Puna-armeija pommitti sen maan tasalle. Kommunistihallinnon aikana uusbarokkipalatsia pidettiin taantumuksellisen hallinnon jäänteenä, ja se tuhottiin. Keskiaikainen linnoitus nousi arvossaan, ja se kunnostettiin.

Linna on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Budapestin rakennukset ja rakennelmat
Linnat
Unescon maailmanperintökohteet Unkarissa
Pohjalaisia (vuoden 1936 elokuva)

Pohjalaisia on vuonna 1936 valmistunut suomalainen elokuva, jonka ohjasi Toivo Särkkä avustajanaan Yrjö Norta. Elokuva pohjautuu Artturi Järviluoman tekijännimellä julkaisemaan näytelmään Pohjalaisia (1914), joka sijoittuu 1850-luvun Härmään. Elokuvan käsikirjoituksen teki näytelmän pohjalta Järviluoma yhdessä tuottaja-ohjaaja Toivo Särkän kanssa. 

Eino Kaipaisen ensimmäisen elokuvaroolin Jussin hahmo nousee häikäilemätöntä vallesmannia (Thorild Bröderman) vastaan. Roolihahmo on ollut esikuvana vuodesta 1944 perustetulle elokuva-alan palkinnolle Jussille.

Arviot
Elokuvan aikalaisarviot olivat yleisesti ottaen myönteisiä. Kaipaisen esikoisroolisuoritus huomataan kiittäen. Mutta kriittisiä äänenpainojakin esiintyi: elokuva on nähty filmattuna teatterina, kun se olisi vaatinut rohkeutta irrottautua näyttämöllä nähdystä. Äänen heikkoon laatuun kiinnitettiin huomiota jo ensi-illan aikoihin, ja samasta häiritsevästä seikasta huomautetaan myöhemmässäkin arviossa, jossa mainitaan myös näyttelijätyön maneerimaisuus heikentäväksi tekijäksi.

Näyttelijät

Katso myös
 Anton Kangas
 Harrin Jussi
 Härmäläisiä
 Pohjalaisia (vuoden 1925 elokuva)

Lähteet 

Vuoden 1936 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Toivo Särkän ohjaamat elokuvat
Toivo Särkän käsikirjoittamat elokuvat
Yrjö Nortan ohjaamat elokuvat
Jens Kyllönen

Jens Olof Kyllönen (s. 9. heinäkuuta 1989) on suomalainen finanssialan maisteri ja entinen pokeriammattilainen, joka voitti European Poker Tourin (EPT) Kööpenhaminan osakilpailun helmikuussa 2009. Voitollaan Kyllönen ansaitsi 6 542 208 Tanskan kruunua (hieman alle 0,9 miljoonaa euroa). Kyllönen oli toinen suomalainen EPT-voittaja, ensimmäisen voiton otti Patrik Antonius vuonna 2005. Kyllönen on Suomen Mensan jäsen.

Kesäkuussa 2008 nettipokerinimimerkkiä ”Jeans89” käyttävä Kyllönen voitti Ipoker-nettipokeriverkon ECOOP II -turnaussarjan (European Poker Championship of Online Poker) pääturnauksen. Turnauksen ykköspalkinto oli 315 000 dollaria. Vuonna 2011 Kyllönen ansaitsi nettipokerissa jopa neljä miljoonaa dollaria. Tammikuussa 2012 hänet palkittiin Suomen parhaana pokerinpelaajana. Kyllönen osallistui Heinäkuussa 2012 maailman ensimmäiseen $1M Big One for One Drop-turnaukseen, joka miljoonan dollarin sisäänostohinnallaan oli historian kaikkien aikojen suurin koskaan järjestetty pokeriturnaus. Turnauksen 48 osallistujasta Kyllönen oli 22-vuotiaana nuorin.

Elokuussa 2012 uutisoitiin Kyllösen ostaneen Virgin Galacticin tarjoaman avaruusmatkan, jonka Kyllönen kuitenkin perui myöhemmin kolmen vuoden odottelun jälkeen. Jens Kyllönen palkittiin toistamiseen Suomen parhaana pokerinpelaajana tammikuussa 2013. Lokakuussa vuonna 2014 Kyllönen aloitti pokerivalmentajana pokeriopetussivusto runitonce.com:ssa. Kyllönen nousi maailman suurimman pelitarjoajan, Pokerstarsin suurimmaksi voittajaksi noin 4,96 miljoonan dollarin tienesteillään lokakuussa 2015.

Kyllönen voitti vuonna 2016 kolmantena suomalaisena WSOP -turnauksen. Kyseessä oli turnaussarjan #62 $25,000 High Roller Pot-Limit Omaha (8-Handed) -turnaus, josta Kyllönen voitti palkintorahojen (1 127 035 dollaria) lisäksi WSOP-rannekkeen. Nelipäiväiseen turnaukseen osallistui 184 pelaajaa. Kyllönen valittiin alkuvuonna 2017 kolmannen kerran Suomen parhaaksi pokerinpelaajaksi. Hän on kertonut lopettaneensa ammattimaisen pokerin pelaamisen ja keskittyvänsä finanssialan opintoihin Hankenissa.

Kyllönen aloitti kesäkuussa 2017 työharjoittelun sijoitusyritys Susquehanna International Groupissa Yhdysvalloissa.Kyllönen valmistui Hankenista kauppatieteiden kandidaatiksi 2018 ja valmistui laskentatoimen ja rahoituksen maisteriksi London School of Economicsista kesällä 2020.

Kyllönen avioitui Nora-vaimonsa kanssa heinäkuussa 2020 Hangossa. He saivat pojan huhtikuussa 2021.

Tammikuussa 2022 perustettiin Kyllösen sijoitusstrategiaa hyödyntävä Coeus Invest GRIT Erikoissijoitusrahasto.Kyllönen sai kerättyä sijoittajilta rahastolle 18,5 miljoonaa euroa lähtöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Jens Kyllösen haastattelu Monte Carlossa 1.5.2009

Suomalaiset pokerinpelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
AKL

AKL voi tarkoittaa seuraavia:

Aseistakieltäytyjäliitto
Autoalan Keskusliitto
AKL, Aucklandin lentoaseman IATA-koodi
Lasisilmä

Lasisilmä on Johanna Sinisalon romaani, joka ilmestyi vuonna 2006.

Aiheesta muualla 
 Pertti Mattila: Finlandia-voittaja on kirjoittamisen kymmenottelija. Turun Sanomat 20.6.2008. (STT)
 Marjo Tiitto: Finlandia-voittajan ympäristöherätys. MTV3 18.9.2008.
 Jari Olavi Hiltunen: Proosamme kärkeä. Opettaja 43/2011.
 Markku Soikkeli: Lasisilmä. Turun Sanomat 8.10.2006.
 Marjatta Ripsaluoma: Lasisilmä.

Suomalaiset romaanit
Vuoden 2006 kirjat
Manuel Salazar

Manuel Salazar (s. 3. tammikuuta 1961 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä. Salazar on näytellyt sarjassa Estrambótica Anastasia Teobaldo Borofskya. Salazar näytteli myös sarjassa Mi Gorda Bella, jossa hän esitti orvoksi jääneen Valentinan isää Luis Felipe Villanuevaa.

Salazar meni naimisiin vuonna 1981 Clementina Olivaresin kanssa. Olivares ja Salazar saivat kolme lasta, Manuela (s. 1982), Érica (s.1985) ja Roman (s. 1990). Salazar kuitenkin erosi Olivaresista. Ero tapahtui pian Estrambótica Anastasia -sarjan jälkeen. Salazar seurusteli jonkin aikaa silloisen vastanäyttelijänsä Dora Mazzonen kanssa mutta seurustelu kesti vain 2,5 vuotta.

Venezuelalaiset näyttelijät
Paul Wall

Paul Michael Slayton (s. 11. maaliskuuta 1981), taiteilijanimeltään Paul Wall, on houstonilainen rap-artisti. Paul Wall on menestyneimpiä valkoihoisia räppäreitä. Hänet voi tunnistaa ihonvärin lisäksi myös koristeellisista hampaista. Paul Wall on tehnyt yhteistyötä muun muassa Chamillionairen kanssa ja on julkaissut tämän kanssa kaksi studioalbumia. Paul Wall esittää itseään elokuvassa Ghetto Stories.

Yksityiselämä 
Paul Wall meni naimisiin tyttöystävänsä Crystalin kanssa vuonna 2005. Heidän poikansa syntyi 18. huhtikuuta 2006. Paul Wall pidätettiin 10. syyskuuta 2011 hip hop -artisti Baby Bashin kanssa marihuanan hallussapidon takia. Wall kampanjoi Barack Obaman puolesta presidentinvaaleissa 2008.

Diskografia

Studioalbumit 
 Chick Magnet (2004)
 The Peoples Champ (2005)
 Get Money, Stay True (2007)
 Fast Life (2009)
 Heart of a Champion (2010)

Yhteisalbumit 
 Get Ya Mind Correct (Chamillionairen kanssa) (2002)
 Controversy Sells (Chamillionairen kanssa (2005)

Singlet 
 Sittin' Sidewayz (feat. Big Pokey) (2005)
 They Don't Know (feat. Mike Jones & Bun B) (2006)
 Girl (2006)
 Break 'Em Off (feat. Lil Keke) (2007)
 I'm Throwed (feat. Jermaine Dupri) (2007)
 Bizzy Body (feat. Webbie & Mouse) (2008)
 I'm on Patron (2010)

Elokuvat 
 Ghetto Stories (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut
 
 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Yhdysvaltalaiset DJ:t
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
AMSAT

AMSAT on vuonna 1969 Yhdysvalloissa perustettu radioamatöörien yhdistys, joka rakentaa amatöörisatelliitteja. Maailman AMSATien pääpaikka on Silver Springs Marylandissä, jossa toimii Radio Amateur Satellite Corporation, joka on voittoa tuottamaton yritys. Toiminta laajeni 1970-luvulla useisiin maihin.

Aiheesta muualla
AMSAT-NA - North America history 
AMSAT-CE  - Chile
AMSAT-DL - Germany
AMSAT-EA - Spain
AMSAT-F - France
AMSAT-IN - India
AMSAT-Italy - Italy
JAMSAT - Japan
AMSAT-LK  - Sri Lanka
AMSAT-LU - Argentina
AMSAT-OH  - Finland
AMSAT-ON - Belgium
AMSAT-PO - Portugal
SA AMSAT - South Africa
AMSAT-SM - Sweden
AMSAT-UK - United Kingdom
AMSAT-YV  - Venezuela
AMSAT-ZL - New Zealand

Avaruustoiminta
Radioamatööritoiminta
Knut Wicksell

Johan Gustaf Knut Wicksell (1851–1926) oli ruotsalainen taloustieteilijä ja Lundin yliopiston professori. Hänen sanotaan tehneen pohjatyön, jolle monetarismi ja keynesiläinen taloustiede nojautuivat. Knut Wicksell oli rahateorian uranuurtaja, ja hän tutki paljon epätäydellisen kilpailun markkinamuotoja. Huomioiden hänen suuren vaikutuksensa taloustieteeseen, hän jäi varsin tuntemattomaksi ajattelijaksi. Syynä on pidetty sitä, että hän kirjoitti väärällä kielellä.

Kirjallinen tuotanto
Über Wert, Kapital und Rente (1893)
Geldzins und Güterpreise (1898)
Föreläsningar i nationalekonomi (1901, 1905)

Ruotsalaiset taloustieteilijät
Ruotsalaiset professorit
Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Psi1 Aquarii

Psi1 Aquarii (myös 91 Aquarii tai ψ1 Aquarii) on viiden tähden järjestelmä Vesimiehen tähdistössä 148 valovuoden päässä Maasta. Päätähti 91 Aquarii A on oranssi jättiläinen, jota kiertää eksoplaneetta.

Eksoplaneetta
Vuonna 2003 löydettiin eksoplaneetta, jonka massa 2,9 kertaa Jupiterin massa

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiertoratasimulaatio
SIMBAD:Psi1 Aquarii
Ruskeahiuksisuus

Ruskeahiuksisuus tarkoittaa ruskeaa hiustensävyä, joka voi vaihdella vaaleasta ruskeasta lähes mustaan. Ruskeat hiukset saavat värinsä suuremmasta melaniinipitoisuudesta verrattuna vaaleisiin tai punaisiin hiuksiin. Suurin melaniinipitoisuus on mustissa hiuksissa. Ruskeat hiukset ovat tavallisia indoeurooppalaisilla ja euraasialaisilla, etenkin Keski- ja Etelä-Euroopassa.

Brunetti-sanan alkuperä 
Ruskeahiuksisista käytetään myös nimitystä "brunetti". Brunetti tarkoittaa sananmukaisesti "pientä ruskeahiuksista tyttöä" tai "nuorta ruskeahiuksista naista", mutta nykykielessä sitä käytetään kenestä tahansa ruskeahiuksista ihmisestä. Yleensä sitä käytetään kuitenkin vain naispuolisista henkilöistä. Brunetti tulee alun perin indoeurooppalaisen kantakielen sanajuuresta bhrun, joka tarkoittaa ruskeaa.

Ruskeahiuksisten biokemia 
Eumaliini (toinen melaniinin päätyypeistä) antaa ruskeille hiuksille sen yksilöllisen värin. Ruskeissa hiuksissa on enemmän eumaliinia kuin vaaleissa mutta kuitenkin paljon vähemmän kuin mustissa. Eumaliini jakaantuu kahteen ryhmään, mustaan ja ruskeaan eumaliiniin. Mustaa eumaliinia tavataan eniten Euroopan ulkopuolella ja vanhoilla eurooppalaisilla, kun taas ruskeita usein nuorilla eurooppalaisilla, ja eri väristen ihmisten lapsilla. Mustan eumaliinin vähäinen määrä aiheuttaa hiusten harmautta, kun taas pieni määrä ruskeaa eumaliinia vaaleat hiukset.
Ruskeahiuksisilla on usein suhteellisen tuuheat hiukset. Heidän iho usein erittää enemmän UV-säteilyltä suojaavaa melaniinia, ja ruskea sävy liittyy usein tummahkoon ihonväriin. Ruskeita hiuksia tavataan kuitenkin aina vaaleimmista ihon väreistä tummaan ihoon.

Käsitys ruskeahiuksisista naisista  

Länsieurooppalaisessa kulttuurissa brunetteja pidetään stabiileina, vakavina ja sivistyneinä.
Eräs brittiläinen teki hiustenvärejä ja niiden viehättävyksiä koskevan testin. 62% testiin osallistuneista miehistä liitti ruskeahiuksisuuteen vakauden ja pätevyyden. 67% miehistä kuvasi brunetteja itsenäisiksi ja omahyväisiksi, ja 87% älykkäiksi. Erään Allure-lehden kyselyn mukaan 76% amerikkalaisista naisista uskoo ensimmäisen naispresidentin olevan ruskeahiuksinen.

Lähteet

Hiusten värit
Perinnölliset ominaisuudet
Olimpia Milano

Olimpia Milano (tunnetaan sponsorointisyistä myös nimellä Armani Jeans tai pelkkä AJ Milano) on milanolainen koripalloseura. Seuraa kutsutaan myös nimellä Scarpette Rosse (pienet punaiset kengät), koska seuran toimihenkilöt toivat maahan Converse All Star -kenkiä.

Historia 
Seura perustettiin vuonna 1936. Heti samana vuonna seura voitti ensimmäisen Italian mestaruutensa. Vuonna 1966 seuraan liittyi Bill Bradley, jonka johdolla seura voitti Euroliigan mestaruuden. Seura kunnostautui myös Saporta Cupin voitoissa ja voitti kisan vuosina 1971, 1972 ja 1976. Olimpia Milano voitti historiansa aikana myös kaksi Korać Cupia. Vuonna 1985 Mike D'Antoni, ja Dino Meneghin olivat johtamassa seuraa ensimmäisen Korać Cup-mestaruuteen. Kahdeksan vuotta myöhemmin Aleksandar Đorđević ja Riccardo Pittis johtivat Milanon toiseen Korać Cup-mestaruuteen. Vuonna 2014 Milano voitti Italian mestaruuden kahdeksantoista kuivan kauden jälkeen kaataen finaalisarjassa Montepaschi Sienan voitoin 4-3.

Mestaruudet 
 Italian Mestaruus (26): 1936, 1937, 1938, 1939, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1963, 1965, 1966, 1967, 1972, 1982, 1985, 1986, 1987, 1989, 1996, 2014
 Italian Cup (6): 1972, 1986, 1987, 1996, 2016, 2017
 Euroliigan mestaruus (3): 1966, 1987, 1988
 Intercontinental Cup (1): 1987
 Saporta Cup (3): 1971, 1972, 1976
 Korać Cup (2): 1985, 1993

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu
Joukkueen profiili Euroliigan sivuilla
Fanien foorumi

Italialaiset koripalloseurat
Milanon urheilu
Seppo Kilponen

Seppo Kilponen (s. 20. syyskuuta 1941) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.

Kilponen pelasi jalkapallourallaan SM-sarjassa Oulun Työväen Palloilijoissa ja HIFK:ssa sekä alemmilla sarjatasoilla Oulun Palloseurassa. Hän edusti Suomea 34 maaottelussa vuosina 1966–1971. Urheilutoimittajat valitsivat Kilposen vuoden jalkapalloilijaksi 1969.

Jääpallossa Seppo Kilponen edusti 1960-luvulla Oulun Palloseuraa ja Helsingin IFK:ta, jonka riveissä hän saavutti SM-hopeaa kaudella 1965.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Reima Nummila

Reima Nummila (s. 16. marraskuuta 1942) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Nummila edusti urallaan SM-sarjassa Turun Palloseuraa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 1968. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 22 maaottelua vuosina 1964–1968.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Vilho Rajantie

Vilho Antero Rajantie (s. 6. elokuuta 1948, Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Rajantie edusti urallaan SM-sarjassa Mikkelin Palloilijoita, jossa hän voitti Suomen cupin 1970. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 20 maaottelua vuosina 1970–1972.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Géraud Duroc

Géraud Christophe Michel Duroc (25. lokakuuta 1772 Pont-à-Mousson, Ranska – 23. toukokuuta 1813 Saksi) oli ranskalainen kenraali ja herttua, joka tuli tunnetuksi läheisistä suhteistaan Napoleoniin.

Duroc oli upseerin poika, joka sai koulutuksensa synnyinpaikkakunnallaan ja Châlons'ssa. Hänet ylennettiin tykistön vänrikiksi neljännessä rykmentissä 1793, minkä jälkeen hän eteni vakaaseen tahtiin. Hänestä tuli Napoleonin adjutantti (aide-de-camp) 1796 ja hän kunnostautui Isonzon, Brentan ja Gradiscan taisteluissa Italiassa 1796–1797. Hän haavoittui vakavasti Abukirin taistelussa palvellessaan Egyptissä. Kapteeni Duroc nimitettiin Napoleonin ensimmäiseksi adjutantiksi 1798, prikaatikenraaliksi 1800 sekä Tuileries’n palatsin kuvernööriksi (Gouverneur du Palais impérial, Grand Officier de la Maison de l'Empereur, Grand Maréchal du Palais) Marengon taistelun jälkeen hänet lähetettiin erikoistehtäviin Wieniin, Pietariin, Tukholmaan ja Kööpenhaminaan.

Tuileriesin palatsin kuvernöörinä ollessaan hän vastasi Napoleonin turvallisuudesta sekä sotaretkillä että Ranskassa. Austerlitzin taistelun jälkeen hän osallistui tärkeisiin neuvotteluihin Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n kanssa, Saksissa (joulukuussa 1806), eräiden osavaltioiden liittymiseksi Reinin liittoon sekä Znojmon rauhassa heinäkuussa 1809.

Vuonna 1808 hänet nimitettiin Friulin herttuaksi. Napoleonin Venäjän-sotaretken jälkeen hänet nimitettiin senaattoriksi 1813. Duroc haavoittui kuolettavasti Bautzenin taistelussa Saksissa toukokuun 20.–21. päivänä 1813 ja hän kuoli taistelukentän läheisessä maatalossa 23. toukokuuta Napoleon osti maatilan ja pystytti sinne muistomerkin hänen kunniakseen. Hänet haudattiin sittemmin Hôtel des Invalidesiin Pariisissa vuonna 1847.

Durocin metroasema Pariisissa on saanut nimensä Géraud Durocin mukaan.

Ranskalaiset kenraalit
Ranskalaiset herttuat
Vuonna 1772 syntyneet
Vuonna 1813 kuolleet
Józef Wybicki

Józef Rufin Wybicki (1747–1822) oli puolalainen kenraali, runoilija ja poliitikko. Hän oli Jan Henryk Dąbrowskin läheinen ystävä ja hän kirjoitti Puolan kansallishymnin, Mazurek Dąbrowskiegon, sanat vuonna 1797. Hän oli eräs Kościuszkon kapinan sotilasjohtajia.

Kansallislaulujen sanoittajat
Puolalaiset kenraalit
Puolalaiset runoilijat
Kapinajohtajat
Vuonna 1747 syntyneet
Vuonna 1822 kuolleet
Vilant Systems

Turck Vilant Systems Oy (aiemmin Vilant Systems Oy) on yksityinen teknologiavetoinen kasvuyritys, jonka kotipaikka on Espoo. Vilant Systemsin perustivat vuonna 2002 Antti Virkkunen ja Ville Kauppinen. Yritys toimittaa RFID-tekniikkaan perustuvia tietojärjestelmiä valmistavan teollisuuden logistiikkaan ja asiakkaita sillä on 38 maassa ympäri maailman. Vuonna 2017 saksalainen perheyritys osti määräenemmistön Vilant Systemsin osakkeista ja uuden yrityksen nimeksi annettiin Turck Vilant Systems.

Kasvu 
Vilant valittiin vuonna 2006 Suomen kolmanneksi nopeiten kasvaneeksi nuoreksi teknologiayritykseksi Deloitte Consultingin Fast 50 -kilpailussa Rising Stars -kategoriassa. Vuonna 2008 Vilant oli Fast 50 -kilpailun yleisessä sarjassa sijalla 7. Vuonna 2011 Vilant listattiin samassa kilpailussa sijalle 18, kun 5 vuoden kasvuprosentti oli 444%.

Vuonna 2006 Vilant voitti Motorolan EMEA Mobility Innovations Award -palkinnon.

Vuonna 2004 Vilant oli mukana perustamassa RFID Lab Finlandia yhdessä Vantaan Kaupungin, Technopoliksen ja muiden RFID-alan yritysten kanssa. RFID Lab Finland on nykyään yhdistys ja se palvelee RFID-teknologian loppykäyttäjiä ja alan toimijoita.

Vuonna 2011 Vilant valittiin Red Herring teknologiayritysten kilpailussa Euroopan 100 kiinnostavimman yrityksen joukkoon. 

Yrityksellä on toimistot neljässä maassa: Suomi (Espoo), Ruotsi (Göteborg), Saksa (Frankfurt am Main) sekä Sveitsi (Bern). Vuonna 2011 Vilant osti Swisscom Auto-ID Services AG -yrityksen Sveitsistä. 

Vuonna 2017 Vilant Systems Oy siirtyi osaksi Turck konsernia ja tunnetaan vuodesta 2018 nimellä Turck Vilant Systems.

Toimiala 

Turck Vilant Systems toimittaa yritysten logististen prosessien seurantaa tehostavia tietojärjestelmiä, joiden olennainen osa on RFID-tunnistus (Radio Frequency Identification – Radiotaajuinen etätunnistus). Radiotunnistus mahdollistaa RFID-tägeillä merkittyjen kuljetusyksiköiden liikkeiden seurannan ja automaattisen kirjauksen yrityksen tietojärjestelmiin. Seurattavia kuljetysyksiköitä voivat olla rullakot, kuormalavoilla kuljetettavat tavarat ja jopa junanvaunut. 

Tyypillisiä sovellusalueita ovat:
 Teollinen toimitusketju
 Kuljetusyksiköiden seuranta
 Henkilöstön ja ajoneuvojen seuranta
 Logistiikan automaatio

Asiakkaisiin lukeutuvat ABB, Nokia, Sixt, Helsingin Metro sekä Ahlsell .

Merkittäviä yhteistyökumppaneita ovat Microsoft, Confidex ja Smartrac (entinen UPM RFID).

Katso myös

 RFID

Lähteet

Aiheesta muualla 
Turck Vilant Systems 
 RFID Journal 
Turck Vilant Systems wikipediassa (englanniksi)

RFID-alan yhteisöjä joissa Vilant Systems Oy on jäsenenä:
 EPC Global RFID standardointiorganisaatio  
 RFID Lab Finland
 RFID Nordic 
 RFID Tribe 

Radiotekniikka
Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Espoolaiset yritykset
Marian Kukiel

Marian Włodzimierz Kukiel (tunnettu myös pseudonyymeillä Marek Kąkol ja Stach Zawierucha, 15. toukokuuta 1885 Dąbrowa Tarnowska – 15. elokuuta 1972 Lontoo, Iso-Britannia) oli puolalainen kenraali, sotahistorioitsija ja poliittinen aktivisti.

Kukiel taisteli puolalaisissa legioonissa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli Puolan yleisesikunnan kenraalikunnan osasto III:n apulaisjohtaja vuosina 1919-1920 ja osallistui Puolan-Venäjän sotaan 1919-1921. Hänestä tuli 51. rykmentin 20. prikaatin komentaja 1920 ja samalla kenraalikunnan historiallisen toimiston johtaja. Hän komensi 13. divisioonaa 1923-25 mutta erosi Józef Piłsudskin toukokuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1927 hän toimi sotahistorian professorina Jagiellonian yliopistossa ja hänestä tuli Puolan akatemian jäsen 1932. Hän toimi Czartoryskin museon johtajana Krakovassa 1930-1939.

Vuonna 1939 hän otti osaa Lvovin puolustukseen. Hän toimi Puolan pakolaishallituksen varasotaministerinä 1939-40 Lontoossa ja Puolan 1. joukkojen komentajana 1940-42. Vuodesta 1943 hän oli pakolaishallituksen sotaministeri ja sodan jälkeen hän toimi Puolan pakolaisyliopiston professorina 1945-1973 sekä Puolan historiainstituutin johtajana Lontoossa. Hän oli Sikorski-instituutin jäsen Lontoossa 1951-1966.

Julkaisuja 
 Dzieje wojska polskiego w dobie napoleońskiej 1795-1815 (t. 1-2 1918-20)
 Zarys historii wojskowości w Polsce (t. 1-2 1921, julk. in 1949)
 Wojna roku 1812 (t. 1-2 1937)
 Dzieje Polski porozbiorowej 1795-1921 (1961)

Puolalaiset kenraalit
Puolalaiset poliitikot
Sotahistorioitsijat
Professorit
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Kongesangen

Kongesangen on Norjan kuningashymni. Laulun alkuperäinen teksti, jota tosin on muokattu useaan otteeseen, on peräisin Henrik Wergelandilta. Nykyinen versio on peräisin Gustav Jenseniltä, joka laati sen kuningas Haakon VII:n kruunajaisiin vuonna 1906. Laulun melodia on sama kuin Ison-Britannian kansallislaulussa God Save the Queen.

Teksti

Kansallislaulut
Norjan musiikki
Attilio Bettega

Attilio Bettega (19. helmikuuta 1953 Molveno, Trenton maakunta – 2. toukokuuta 1985 Zerubia, Korsika) oli italialainen ralliajaja.

Bettega liittyi vuonna 1982 Lancian tehdasjoukkueeseen ajettuaan vuosia Fiatilla. Lancialla hän ajoi neljästi MM-rallin palkinnoille. Hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi toinen sija vuoden 1984 San Remon rallissa. Vuonna 1985 hän osallistui Safari-ralliin ja Korsikan ralliin. Korsikan neljännellä erikoiskokeella Bettegan hallinnasta karannut Lancia suistui päin puuta, joka katkesi ja tunkeutui kuljettajan istuimen läpi. Bettega kuoli välittömästi. Kakkoskuljettajana toiminut Maurizio Perissinot selvisi vammoitta. Aiemmin Bettega oli joutunut pahaan onnettomuuteen jo vuoden 1982 Korsikan rallissa, jossa hän vammautti jalkansa pahoin osuttuaan autollaan keula edellä seinään, Bettegan irrottaminen autosta kesti yli puoli tuntia.

Bettegan turman jälkeen alettiin vaatia parannuksia B-ryhmän autojen turvallisuuteen. Tasan vuotta myöhemmin Bettegan tallitoveri, suomalainen Henri Toivonen suistui Korsikan rallissa kakkoskuljettajansa, aikaisemmin Bettegan kartanlukijana toimineen Sergio Creston kanssa rotkoon Lanciallaan, joka räjähti tulipalloksi osuttuaan puuhun. Kumpikin menetti henkensä. Tämän jälkeen B-ryhmä lopulta kiellettiin kokonaan. Hämmästyttävä sattuman yksityiskohta oli, että sekä Bettega että Toivonen osallistuivat kuolinralliinsa kilpailunumerolla 4.

Bettegan poika Alessandro Bettega on isänsä jalanjälkiä seuraten ryhtynyt myös rallikuljettajaksi.

Lähteet
 http://www.lanciarally037.com/bettegapage.htm
 http://www.ewrc-results.com/profile/9764-attilio-bettega/1

Italialaiset ralliautoilijat
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Autourheiluonnettomuudet
Vuonna 1953 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Komodaalisuus

Komodaalisuus (englanniksi co-modality) on termi, jonka Euroopan komissio esitteli ja otti käyttöön vuonna 2006 eurooppalaisessa liikennepolitiikassa. Termin avulla määritellään eri kuljetusmuotojen ja niiden yhdistelmien kokonaisvaltaisuus. Euroopan komission mukaan komodaalisuus viittaa "eri kuljetusmuotojen käyttämiseen sekä itsenäisesti että yhdisteltyinä", jotta voitaisiin saavuttaa "resurssien optimaalinen ja kestävän kehityksen mukainen hyödyntäminen". 

Määritelmän on tarkoitus olla uudenlainen lähestymistapa eurooppalaiseen liikennepolitiikkaan. Lähestymisessä ei pyritä, kuten vuoden 2001 valkoisessa kirjassa, asettamaan eri kuljetusmuotoja vastakkain, toisin sanoen asettamaan maantiekuljetuksia vaihtoehtojaan vasten, vaan mieluumminkin pyritään löytämään optimaalinen tapa hyödyntää vaihtoehtoisia kuljetusmuotoja ja niiden yhdistelmiä kokonaisuutena.

Euroopan komissio
Liikenne
Albanian työn puolue

Albanian työn puolue ( eli PPSh) oli Albanian ainoa laillinen poliittinen puolue kommunistivallan aikana vuosina 1946–1991. Se perustettiin 8. marraskuuta 1941 nimellä Albanian kommunistinen puolue (Partia Komuniste e Shqipërisë). Puolueen nimi muutettiin vuonna 1948.

Albanian työn puolueen ideologia oli revisionismin vastainen marxismi-leninismi. Albanian ja Neuvostoliiton välirikon jälkeen PPSh oli poliittisesti lähellä Kiinan kommunistista puoluetta (ks. maolaisuus). Puolueen rakenne perustui demokraattisen sentralismin järjestöperiaatteeseen. Pääsihteerinä toimi puolueen perustamisesta lähtien Enver Hoxha. Albanian vuonna 1976 hyväksytty perustuslaki määritteli puolueen "valtion ja yhteiskunnan johtavaksi poliittiseksi voimaksi".

PPSh:n sääntöjen mukaan sen ylin päättävä elin oli puoluekokous, joka kokoontui joka viides vuosi muutaman päivän ajaksi. Puoluekokouksen edustajat valittiin paikallis- ja aluetasolla pidetyissä kokouksissa. Puoluekokous käsitteli ja hyväksyi keskuskomitean toimittamat raportit, keskusteli puolueen politiikasta ja valitsi keskuskomitean jäsenet. Keskuskomitea oli puoluehierarkian toiseksi tärkein taso. Se koostui etupäässä hallituksen tärkeimmistä virkamiehistä sekä sivistyneistön merkittävistä jäsenistä. Keskuskomitea johti puolueen toimintaa puoluekokouksien välillä ja kokoontui noin kolme kertaa vuodessa.

Neuvostoliiton tavoin keskuskomitea valitsi puolueen politbyroon ja sihteeristön. Viikoittain kokoontunut politbyroo, joka koostui lähinnä hallituksen tärkeimmistä ministereistä ja keskuskomitean sihteereistä, oli puolueen tärkein hallinnollinen ja päättävä elin. Yleensä keskuskomitea hyväksyi politbyroon raportit ja sen tekemät päätökset. Sihteeristö vastasi politbyroon päätösten toteuttamisesta sekä puolueen ja hallituksen työntekijöiden valitsemisesta.

Vuonna 1991 Albanian työn puolueesta tuli sosiaalidemokraattinen Albanian sosialistinen puolue, joka on nykyään maan tärkein oppositiopuolue. Pieni vähemmistöryhmä perusti Hysni Milloshin johdolla uuden Albanian kommunistisen puolueen.

Lähteet

Albanialaiset puolueet
Kommunistiset puolueet
Kainulainen

Kainulainen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja suomalaisia nimenkantajia ovat:

 Anni Kainulainen (s. 1992), maastohiihtäjä
 Elli-Noora Kainulainen (s. 2000), jalkapalloilija
 Harri Kainulainen (s. 1996), jääkiekkoilija 
 Heikki Kainulainen (1917–2005), maanviljelijä ja kansanedustaja
 Heikki Kainulainen (s. 1936), yhdistetyn hiihtäjä ja pesäpalloilija
 Hilja Kainulainen, Hilja Gestrin (1882–1963), arkkitehti 
 Iivari Kainulainen (1874–1945), laulaja ja näyttelijä
 Jari Kainulainen (s. 1970), basisti
 Jenny Kainulainen (s. 1980), esteratsastaja ja valmentaja
 Juha Kainulainen (1940–2015), kenraaliluutnantti
 Juhana Kainulainen (1788–1847), runonlaulaja ja tietäjä
 Justus Kainulainen (s. 2999), salibandyn pelaaja
 Kimmo Kainulainen (s. 1962), fyysikko ja kosmologian professori
 Kirsi Kainulainen (s. 1985), ratamoottoripyöräilijä
 Markus Kainulainen (1922–2017), poliitikko
 Martti Kainulainen (1927–2000), näyttelijä, kirjailija, ohjaaja ja teatterinjohtaja
 Paavo Kainulainen (1924–1982), toimittaja ja kirjailija
 Pauliina Kainulainen (s. 1968), pappi, tutkija, tietokirjailija ja kansalaisaktivisti
 Pekka Kainulainen (s. 1956), kuvataiteilija ja laulunsanoittaja
 Rasmus Kainulainen (s. 1997), salibandyn pelaaja
 Ruupert Kainulainen (1886–1962), näytelmäkirjailija
 Tero Kainulainen, urheilutoimittaja ja -selostaja
 Tommi Kainulainen (s. 1974), jalkapalloilija
 Tommi Kainulainen (s. 1979), näyttelijä, teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja dramaturgi
 Viljo Kainulainen (1894–1936), suomalais-neuvostoliittolainen toimittaja.

Katso myös
 Kainulaiset
Alec Rowley

Alec Rowley (13. maaliskuuta 1892 – 11. tammikuuta 1958) oli brittiläinen säveltäjä. Hän sävelsi runsaasti piano- ja urkumusiikkia. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa lauluja ja kaksi pianokonserttoa. Teokset ovat usein lyhyitä ja ytimekkäitä.

Rowley työskenteli Lontoon Royal Academy of Musicissa ja Cambridgen Trinity Collegessa. Hän julkaisi myös musiikkikirjallisuutta.

Aiheesta muualla 
 Säveltäjä Naxoksen sivuilla 
 English Composers for Amateurs: No. 1 – Alec Rowley 

Brittiläiset säveltäjät
Musiikkikirjailijat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Marianne Andersen

Marianne Andersen (s. 26. maaliskuuta 1980) on norjalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa norjalaista Fredrikstad SK:ta.

Suunnistuksen MM-kilpailuissa Andersen on voittanut yhden MM-kullan, ykdeksän MM-hopeaa ja neljä MM-pronssia. Suunnistuksen maailmancupissa hän tuli toiseksi vuonna 2006. Hän on kerran voittanut maailmancupin osakilpailun Auvergnessa Ranskassa keskimatkalla vuonna 2006. Andersen on myös voittanut kolme EM-hopeaa.

Andersen voitti Tiomilan Nydalens SK:n joukkueessa 2006. Venlojen viestin voittaneessa Fredrikstad SK:n joukkueessa hän oli vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marianne Andersenin kotisivut 

Norjalaiset suunnistajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Seikkisrock

Seikkisrock on vuodesta 1999 asti järjestetty lasten kaksipäiväinen rockfestivaali Turun Seikkailupuistossa. Festivaalin ohjelmiston pääpaino on musiikilla, lisäksi tarjolla on muun muassa käsityö- ja taidetyöpajoja, näytelmiä, sirkusta, taikureita ja tanssijoita ja mm. pomppulinna. Tapahtumassa on mukana myös kansalaisjärjestöjä, jotka esittäytyvät lapsille omassa "maailmankylässään" kestävän kehityksen ja suvaitsevaisuuden teemoilla. Seikkisrock pidetään kesäkuun alussa koulujen loppumisen jälkeen, viikolla 23.

Taustaa 

Tapahtuman perustivat Anneli Perkiö, Petri Katajarinne, Jani Pihlajamaa ja Jouni Lehtiranta vuonna 1999. 

Tapahtumassa ovat kuluneiden vuosien aikana olleet esiintymässä lukuisia lastenmusiikin eturivin artisteja ja erikoisvieraita, muun muassa: Kengurumeininki, Rokki-Kokki, SukkaShokkiSakki, HattiWatit, Jacques Umbrella, Jussi Raittisen Jussi and The Boys, Mikko Alatalo, Piirpauke, Herra Heinämäen lato-orkesteri, Loiskis-orkesteri, taikurit Pete Poskiparta ja Aaro Sorva, Marionettiteatteri Mundo, merirosvoyhtye Los Piratos, rytmiorkesteri Purkkiorjat, Moottörin Jyrinä, Apan Anders, Tomu ja Romu, Jukebox, M.A. Nummisen ja Pedro Hietasen Gommi ja Pommi, Pellekaija Pum, Pelle Positiivi ja Pelle Miljoona. Lisäksi mukana ovat olleet useat eri lapsiyhtyeet sekä sirkus-, musiikki- ja teatteriryhmät. 

Tapahtumaa järjestää turkulainen Lasten- ja nuortenkulttuuriyhdistys Vilperi ry yhteistyössä Turun kaupungin nuorisoasiankeskuksen alaisen Seikkailupuiston kanssa. Humanistinen ammattikorkeakoulu HUMAK kulttuurituottajaopiskelijoineen on myös merkittävä kumppani. Seikkisrockin tärkeimpiä arvoja ovat lasten kulttuuri- ja taidekasvatus ja sitä kautta monipuoliset, kannustavat ja osallistavat elämykset, joita lapset voivat kokea yhdessä läheistensä kanssa. 

Seikkisrockin merkittävimmät rahoittajat ovat viime vuosina olleet Opetusministeriö, Taiteen keskustoimikunta ja Turun kaupunki.

Aiheesta muualla 
Seikkisrockin kotisivut
 Seikkailupuisto

Turun tapahtumat
Rockfestivaalit Suomessa
Turun musiikki
Persiantasku

Persiantasku (Oenanthe chrysopygia) on kivitaskun Keski-Aasiassa elävä sukulainen. Laji erotettiin punaperätaskusta (Oenanthe xanthoprymna) vuonna 2003.

Tuntomerkit 
Linnun pituus on noin 14,5 cm ja siipien kärkiväli noin 26 cm. Höyhenpuvultaan se muistuttaa punaperätaskua, mutta on väritykseltään himmeämpi, eikä sillä ole mustaa naamassa eikä kurkussa. Naaras on koirasta hieman himmeämpi.

Esiintyminen 
Persiantasku elää Kaukasukselta Afganistaniin ja Länsi-Pakistaniin. Pääosa kannasta elää entisen Neuvostoliiton alueella. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Punaisenmeren rannikoilla sekä Eritreassa ja Sudanissa, eikä sitä ei ole tavattu Suomessa.

Elinympäristö 
Persiantasku asuu vuoristojen karuilla, paljailla kivikko- ja kalliorinteillä aina neljän kilometrin korkeuteen saakka. Talvehtimisseuduilla se viihtyy kuivilla pensaikkoisilla seuduilla.

Lisääntyminen 
Persiantasku tekee pesänsä maakoloon, kiven alle, rakennuksen onkaloon, tai joskus vanhaan mehiläissyöjän pesään. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo 13 päivää. Molemmat emot ruokkivat ja hoitavat poikasia. Pesii tavallisesti kahdesti kesän aikana. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.

Ravinto 
Laji on pääasiassa hyönteissyöjä, jolle kelpaavat myös muut selkärangattomat.

Lähteet 
 Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857508-4

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Oriental BirdImages (Kuva)

Kivitaskut
Rolf Hernberg

Rolf Gustaf Runarsson Hernberg (11. helmikuuta 1947 – 4. kesäkuuta 2009) oli Tampereen teknillisen yliopiston professori, fysiikan laitoksen pitkäaikainen johtaja ja optiikan laboratorion esimies. Hänen omaa tutkimusalaansa oli optinen spektroskopia, jota hän myös opetti. Aiemmin Rolf Hernberg oli tehnyt tutkimustyötä mm. plasmafysiikan ja magnetohydrodynaamisen voimansiirron alalla.

Lisäksi Hernberg toimi Ortodoksisen kirkon diakonina, johon tehtävään hänet vihittiin tammikuussa 2006.

Rolf Hernberg kuoli pitkällisen taistelun jälkeen aivosyöpään. Vaikka hänet leikattiin  onnistuneesti, syöpä uusiutui välittömästi, ja Hernberg kuoli kesän 2009 alussa. Hänen jälkeensä Sovelletun optiikan ryhmän toimintaa Tampereen teknillisen yliopiston Fysiikan laitoksella on johtanut dosentti Juha Toivonen.

Lähteet 

Tampereen teknillisen yliopiston professorit
Suomalaiset fyysikot
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Suomalaiset professorit
Kuningashymni

Kuningashymni on joissakin kuningaskunnissa käytössä ollut tai oleva kansallismielinen laulu, jonka käyttötapa ja myös tunnearvo muistuttaa kansallislaulua. Kuningashymnillä tervehditään yleensä maan hallitsevaa monarkkia tai yleisesti kuningasperheen jäsentä. Kuningashymni on sisällöllisesti yleensä ylistyslaulu maan hallitsijalle tai kunnianosoitus edesmenneille hallitsijoille. Länsimaissa usein siinä myös pyydetään Jumalan siunausta hallitsijalle ja hänen maalleen. Sillä on yleensä seremoniallinen rooli esimerkiksi hallitsijan kruunajaisissa.

Kuningashymneistä vanhin on Britannian kuningashymni ”God Save the Queen”. Se on myös Britannian ja Uuden-Seelannin virallinen kansallislaulu. Myös Tanskan kuningaskunnan kuningashymnillä ”Kong Kristian” on virallinen kansallislaulun asema. Muiden maiden kuningashymnejä ei pidetä maidensa virallisina kansallishymneinä, vaikka niidenkin asema voi olla säädelty lailla. 

Keisarikunnissa vastaavaa hymniä kutsuttiin yleensä keisarihymniksi, esimerkiksi Itävallan keisarikunnan ja Itävalta-Unkarin ”Gott erhalte Franz den Kaiser”.

Tasavalloissa voi myös olla vastaavanlainen hymni, joka soitetaan presidentin kunniaksi.

Nykyisin käytössä olevat kuningashymnit

Katso myös 
 Luettelo kansallislauluista

Aiheesta muualla 

Kansallislaulut
Hervé Vilard

René Paul Hervé Villard (s. 24. heinäkuuta 1946 Pariisi) on ranskalainen laulaja, joka tunnetaan pseudonyymillä Hervé Vilard.

Elämäkerta
René Villard kasvoi lapsuutensa ja nuoruutensa orpokohdissa sekä useissa sijoituskodeissa. Kunnes Daniel Cordier, taidekauppias ja ranskalainen historioitsija adoptoi hänet, joskin vasta aikuisiän saavuttaneena. 

Hänet tunnetaan parhaiten laulustaan Capri, c’est fini, joka oli oman aikanaan todella suosittu. Hänen muita menestyksiään ovat olleet Fais la rire, Champagne, Va pour l'amour libre,T’es pas Dietrich, La Vie est belle, le Monde est beau, Rêveries, Je l'aime tant, Sayonara, Mourir ou vivre, ja eritoten kolme ääniettä, jotka hänelle teki italialainen Toto Gutugne: Nous, Reviens ja Méditerranéenne.

Vuonna 1967 Hervé Vilard eli ensimmäinen ranskalainen laulaja joka tuli ulos kaapista ja kertoi avoimesti homoseksuaalisuudestaan.

Suuren kohun Ranskassa aikaansai hänen vuonna 1990 esittämänsä ja levyttämänsä laulu L’Amour défendu, jossa puolustettiin voimakkaasti oikeutta seksiin ilman kondomia. 

Useat tunnetut musiikintekijät ovat tehneet hänelle musiikkia, kuten Didier Barbelivien, Michel Fugain, Danyel Gérard, Jacques Revaux, Hän on niin ikään esittänyt useiden tunnettujen ranskalaisten runoilijoiden tekstejä. Heidän joukossaa ovat esimerkiksi  Louis Aragon, Marguerite Duras, Maurice Fanon, Eugène Ionesco, Jacques Prévert, Bernard Dimey ja Jean Genet.

Diskografia
Simplement (2002)
Cri du Cœur (2004)
Tout Simplement (1997)
L'amour défendu (1990)
Le vin de Corse (1986)
Ensemble (1983)

Bibliografia
L'Âme seule. Pariisi : Fayard, 2005, 384 p. ISBN 2-213-62500-X
Le bal des papillons / yhteistyössä Jean-François Kervéanin kanssa. Pariisi : Fayard, 2007, 310 s. ISBN 978-2-213-63071-7

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu
 ComingOut-sivusto

Ranskalaiset laulajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Simone de Beauvoir -palkinto

Simone de Beauvoir -palkinto () on kansainvälinen, vuodesta 2008 lähtien myönnetty palkinto henkilöille, jotka ovat kunnostautuneet naisten ihmisoikeuksien parantamiseen ja sukupuolten tasa-arvoistamiseen tähtäävässä työssä. Järjestäjien mukaan "palkinto jaetaan vuosittain huomattavalle henkilölle, jonka rohkeus ja ajatukset toimivat esimerkkinä kaikille ja uskollisina Simone de Beauvoirin ajatukselle, jonka mukaan ihmisen perimmäinen tavoite, johon ihmisten tulisi pyrkiä, on vapaus, ainut asia, jolle kaikki pitäisi perustaa."

Palkinnon perusti bulgarialais-ranskalainen filosofi ja kirjailija Julia Kristeva, ja se on nimetty ranskalaisfilosofi Simone de Beauvoirin mukaan, joka tunnetaan parhaiten naiseuden esille nostaneesta teoksesta Toinen sukupuoli. Myös palkinnon perustamispäivä viittaa de Beauvoiriin: se perustettiin 9. tammikuuta 2008, de Beauvoirin satavuotissyntymäpäivänä. Palkinnon arvo on 20 000 euroa, ja sitä rahoittaa ranskalaiskustantamo Éditions Gallimard sekä CulturesFrance.

Palkintokomitea 
Palkinnon saajan päättää sekä ranskalaisista että muunmaalaisista oman alansa asiantuntijoista, koostuva komitea. Aiemmissa komiteoissa jäseninä ovat olleet perustajajäsen ja komitean puheenjohtaja Julia Kristevan lisäksi muun muassa Simone de Beauvoirin ottotytär Sylvie Le Bon de Beauvoir, Cambridgen yliopiston professori Juliet Mitchell ja kolumbialais-ranskalainen poliitikko Íngrid Betancourt.

Palkitut 
 2008: bangladeshilainen kirjailija Taslima Nasreen ja alankomaalainen feministi, poliitikko ja kirjailija Ayaan Hirsi Ali
 2009: One Million Signatures, iranilaisen naisten oikeuksia puolustavan liikkeen alulle panema kampanja, jonka tarkoituksena on muuttaa Iranin sukupuolisesti syrjiviä lakeja. 
 2010: Ai Xiaoming, Kiina
 2011: Ljudmila Ulitskaja, Venäjä
 2012: Association tunisienne des femmes démocrates, Tunisia
 2013: Malala Yousafzai, Pakistan
 2014: Michelle Perrot, Ranska
 2015: National Museum of Women in the Arts, Yhdysvallat
 2016: Giuseppina Nicolini, Italia
 2017: Sauvons les femmes
 2018: Aslı Erdoğan, Turkki

Lähteet 

Ihmisoikeuspalkinnot
Akaa (Suomen entinen kunta)

Akaa () oli nykyisen Akaan kaupungin alueella ennen Toijalan kauppalan perustamista vuonna 1946 sijainnut kunta ja sitä edeltänyt kirkkopitäjä. 

Kirkkopitäjänä Akaa itsenäistyi Sääksmäestä vuonna 1483. Urjala oli Akaan kappeliseurakuntana jo keskiajalla ja erosi omaksi kirkkoherrakunnakseen vuonna 1589. Kylmäkoski oli Akaan rukoushuonekuntana vuodesta 1666, tuli kappeliksi vuonna 1892 ja itsenäistyi vuonna 1897. Akaan kunta perustettiin pitäjänkokouksessa vuonna 1870 sen jälkeen, kun oli annettu asetus kunnallishallinnosta maaseudulla. Vuonna 1932 Akaan pohjoisosa erotettiin uudeksi Viialan kunnaksi, johon liitettiin myös osia Lempäälästä ja Vesilahdesta.

Akaan kunta lakkautettiin vuonna 1946, jolloin sen kirkonkylästä lähialueineen muodostettiin itsenäinen Toijalan kauppala. Muu osa kunnasta liitettiin Kylmäkoskeen, Viialaan ja Sääksmäkeen.

Vuoden 2007 alussa Toijala ja Viiala yhdistyivät, ja tämän kuntaliitoksen jälkeen uuden kaupungin nimenä on jälleen Akaa. Myös Kylmäkosken kunta liittyi uudelleen perustettuun Akaaseen vuoden 2011 alusta. Akaan kirkko ja seurakunta ovat kantaneet koko ajan Akaan nimeä.

Väkiluvun kehitys:
 1751: 1 726 as.
 1805: 2 702 as.
 1860: 1 675 as.
 1900: 3 616 as.
 1930: 4 534 as.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Akaan historia
Suomen entiset kunnat
Vaakunattomat kunnat
Proteas EKA AEL

Proteas EKA AEL on kyproslainen koripalloseura.

Seura on hallinnut Kyproksen sarjaa 2000-luvulla voittaen 2003-2007 mestaruuden viisi kertaa perättäin. Seura on myös ainoa kyproslainen seura, joka on voittanut kansainvälisen koripallosarjan. Se voitti vuonna 2003 FIBAn Regional Challenge Cup.

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu
Epävirallinen kotisivu

Kyproslaiset koripalloseurat
Kuźebai Gerd

Kuźebai Gerd (udmurtiksi Кузебай Герд, oikealta nimeltään Kuzma Pavlovitš Tšainikov, ; 14. tammikuuta (J: 2. tammikuuta) 1898 – 1. marraskuuta 1937) oli 1920-luvun merkittävin udmurttikirjailija.

Kirjailija syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Vavožin piirin Bolšaja Dokjan kylässä. Vuosina 1912–1916 hän opiskeli Kukarkan opettajaseminaarissa, minkä jälkeen hän työskenteli opettajana. Vuosina 1918–1920 Gerd toimi Malmyžin kihlakunnan kansanvalistusosaston ja sittemmin Udmurtian julkaisu- ja kouluosastojen johtajana. 1920-luvulla hän suoritti jatko-opintoja Idän kansojen kulttuurin tutkimusinstituutissa Moskovassa ja työskenteli vuosina 1930–1932 Udmurtian neuvostopuoluekoulun opettajana.

Gerd alkoi kirjoittaa runoja jo kouluaikoinaan. Hänen pääteoksiaan ovat kokoelmat Kreźći (”Kanteleensoittaja”, 1922), Śaśkajaśkiś muzjem (”Kukoistava maa”, 1927) ja Ĺogetjos (”Askelmat”, 1931), joissa kuvataan udmurttien menneisyyttä, ylistetään vallankumousta ja käsitellään maaseudun ja yhteiskunnan muutosta. Gerd kirjoitti myös lastenrunoja, näytelmiä ja udmurttien kansanperinnettä käsitteleviä tieteellisiä tutkimuksia.

Toukokuussa 1932 Kuzebai Gerd pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Marraskuussa 1933 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin kymmenen vuoden pakkotyöksi. Hän kärsi tuomiotaan Solovetskin vankilerillä. Lokakuussa 1937 Gerd tuomittiin uudelleen kuolemaan ja hänet ammuttiin Sandarmohissa Karhumäen lähellä. Kirjailijan maine palautettiin vuonna 1958.

Suomennettu teos
 Mati. Teoksessa: Murskautuneet tähdet: udmurtialaisia novelleja. Toimittanut ja suomentanut Esa-Jussi Salminen. Kemi: Atrain & Nord, 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kuźebai Gerd Udmurtian valtionyliopiston sivustolla 
 Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Kuzma Tšainikov 

Udmurtinkieliset kirjailijat
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet