joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto

Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto (, lyhennettynä ZZS) on latvialainen puolueliitto. Sen muodostaa kaksi puoluetta: Latvian maanviljelijöiden liitto (, LZS) ja Latvian vihreä puolue (, LZP).

Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto perustettiin ennen Latvian parlamenttivaaleja 2002, ja se sai vaaleissa saeimaan 12 paikkaa sadasta. Maaliskuussa 2004 Latvian vihreän puolueen edustajasta Indulis Emsisistä tuli Latvian pääministeri. Puolueliitto jatkoi toimintaansa vuoden 2006 vaaleissa, jossa se sai 18 paikkaa saeimaan. Siitä tuli hallituspuolue ja Emsisistä tuli saeiman puhemies.

Vuoden 2011 vaaleissa puolue sai 13 paikkaa ja nousi siten pienimpänä saeimaan.

Lähteet 

Latvialaiset puolueet
Souls of Black

Souls of Black on thrash metal -yhtye Testamentin julkaisema studioalbumi vuodelta 1990. Albumin kansikuvan on tehnyt William Benson.

Kappalelista
Kaikki kappaleet Testamentin kirjoittamina:

Kokoonpano 
 Chuck Billy – laulu
 Alex Skolnick – soolokitara
 Eric Peterson – rytmikitara
 Greg Christian – basso
 Louie Clemente – rummut

Vuoden 1990 albumit
Testamentin albumit
Hermann Burmeister

Carl Hermann Conrad Burmeister (15. tammikuuta 1807 Stralsund – 2. toukokuuta 1892 Buenos Aires) oli saksalainen luonnontieteilijä. Hän työskenteli maantieteen, geologian, kasvitieteen, lintutieteen, meribiologian, hyönteistieteen, eläintieteen, paleontologian ja meteorologian parissa.

Burmeister opiskeli Greifswaldin yliopistossa 1826 alkaen ja 1827 alkaen Hallen-Wittenbergin yliopistossa, jonka eläintieteen professorina hän sitten toimi 1837–1861. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1829 väitöskirjalla De Insectorum Systemate Naturali ja filosofian tohtoriksi 1827 aiheesta Allgemeine Schilderung des Baues der Fische.

Burmeister teki mittavat tutkimusmatkat Brasiliaan 1850–1852 ja Argentiinaan 1857–1860. Hän palasi Saksaan mukanaan eläintieteellisiä kokoelmia. 1861 hän muutti asumaan Argentiinaan.

Burmeister nimesi suuren määrän lajeja, muun muassa pensastinamin (Nothoprocta cinerascens). Hänen kunniakseen on nimetty pensaskäärmekurki (Chunga burmeisteri), kirviskolibri (Microstilbon burmeisteri) ja lehtinapsija (Phyllomyias burmeisteri).

Burmeisterin nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Burmeist..

Teoksia
 Grundriss der Naturgeschichte (Berliini 1833)
 Zoologischer Handatlas (Berliini 1835–1843)
 Handbuch der Entomologie (Berliini 1832–1855)
 Genera insectorium (Berliini 1838–1846)
 Geschichte der Schöpfung (Leipzig 1843)
 Die Organisation der Trilobiten (Berliini 1843)
 Die Labyrinthodonten (Berliini 1849–1850)
 Der fossile Gavial von Boll (Halle 1854)
 Reise nach Brasilien (Berliini 1853)
 Landschaftliche Bilder Brasiliens (Berliini 1853)
 Systematische Übersicht der Tiere Brasiliens (Berliini 1854–1856)
 Erläuterungen zur Fauna Brasiliens (Berliini 1857)
 Reise durch die La Plata-Staaten (Halle 1861)
 Physikalische Beschreibung der Argentinischen Republik (Buenos Aires ja Halle 1875)
 Die fossilen Pferde der Pampasformation (Buenos Aires ja Halle 1875)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Saksalaiset lääkärit
Saksalaiset kasvitieteilijät
Saksalaiset ornitologit
Saksalaiset eläintieteilijät
Saksalaiset entomologit
Saksalaiset maantieteilijät
Saksalaiset geologit
Saksalaiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1807 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Kumariini

Kumariini on heterosyklinen yhdiste. Se on palavaa, huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä, hiutalemaista ainetta, jolla on tunnusomainen miellyttävä tuoksu. Sen kemiallinen kaava on C9H6O2. Kumariinista käytetään myös nimityksiä 1,2-bentsopyroni ja 2H-1-bentsopyran-2-oni.

Esiintyminen kasveissa 
Kumariinia esiintyy erittäin monissa kasveissa ja niiden haihtuvissa öljyissä. Kumariinia sisältäviä kasveja ovat esimerkiksi kassiakaneli, tuoksusimake, liperi, tuoksumatara, veikselinkirsikka ja tonkapapu. Sitä kutsutaan myös tonkakamferiksi. Kanelissa kumariinia on yleensä 2–3 painopromillea, mutta enimmillään sitä voi olla jopa 6–7 promillea. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Kaakkois-Euroopassa, erityisesti Kreikassa, Kyproksella ja Etelä-Bulgariassa makeiden leivonnaisten maustamiseen käytetään mahlebi-nimistä maustetta, jossa on kumariinia. Mausteen kumariinipitoisuus on noin 0,5 promillea. Sitä saadaan veikselinkirsikan siemenistä. Veikselinkirsikka kasvaa Lähi-idässä ja Itä- ja Keski-Euroopassa.

Kumariinia käytetään miellyttävän tuoksunsa vuoksi hedelmäesanssien valmistukseen ja hajuaineena. Kumariini antaa maun puolalaiselle Żubrówka-yrttivodkalle, jonka maku tulee pullossa olevasta lännenmaarianheinän korresta.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 
Lyhytaikainenkin altistuminen aineelle voi ärsyttää ihoa. Pidempiaikainen tai toistuva altistuminen aineelle saattaa altistaa syövälle. 

Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) on todennut kumariinin olevan maksalle myrkyllinen aine (hepatotoksinen) ja suosittelee kumariinille siedettävän päiväsaannin rajaksi 0,1 mg ruumiin painokiloa kohden vuorokaudessa. Kanelin säännöllinen käyttö ei siksi ole suositeltavaa, sillä lapsille pienetkin annokset voivat olla haitaksi. Harvinainen ja kalliimpi ceyloninkaneli (Cinnamomum zeylanicum) sisältää kumariinia huomattavasti vähemmän.

Katso myös 
 Furanokumariinit
 4-hydroksikumariini
 Kymariini

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kanelin kumariini – Ruokavirasto

 Liber Herbarum II: Kumariinia sisältäviä kasveja
 PubChem: Coumarin 
 Human Metabolome Database: Coumarin 
 DrugBank: Coumarin 
 Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Coumarin 
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Coumarin 
 ChemBlink: Coumarin 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Coumarin 
 Pherobase: Floral Compound - coumarin 
 Pherobase: Semiochemical - coumarin 

Laktonit
Kasvimyrkyt
Ärsyttävät kasvimyrkyt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Saab Bofors Dynamics

Saab Bofors Dynamics on ruotsalainen aseteollisuusyhtiö, jonka kotipaikka on Karlskoga. Yhtiön juuret ovat Bofors-yhtiössä, joka perustettiin vuonna 1873. Vuonna 1999 Saab sai Boforsin haltuunsa ostettuaan sen emoyhtiön Celcius-yhtymän. Syyskuussa 2000 yhdysvaltalainen United Defense Industries osti Saabilta Bofors Weapon Systemsin tykkituotannon, ohjustuotannon jäädessä Saabin omistukseen. Tykkituotanto päätyi myöhemmin BAE Systemsille UDI:n sulauduttua siihen. Nykyinen tuotanto kattaa myös tutka-, infrapuna- ja lasersensorijärjestelmät.

Tuotteita
 RBS15-meritorjuntaohjukset (Suomen puolustusvoimissa nimellä MtO 85)
 RBS 23 "BAMSE" -ilmatorjuntaohjukset
 RBS 70 -ilmatorjuntaohjukset (Suomen puolustusvoimissa ITO2005)
 NLAW/MTB LAW
 Taurus-risteilyohjus
 STRIX -120 mm kranaatinheittimen ammus
 Carl Gustav -panssarintorjuntasinko

Ruotsalaiset aseteollisuusyritykset
Saab
Kriittinen korkeakoulu

Kriittinen Korkeakoulu on vuonna 1968 perustettu, pääosin Helsingissä toimiva, yksityinen ja sitoutumaton valtion tukema koulutus- ja kulttuurikeskus. Toimintaa ylläpitää samanniminen yhdistys. Kriittisen Korkeakoulun toimintamuotoja ovat avoimet esitelmä- ja keskustelutilaisuudet, seminaarit, erityiskurssit, työryhmät ja projektit. Korkeakoulu ilmoittaa tehtäväkseen tarjota tietoja ja virikkeitä ajan ilmiöistä kiinnostuneille, järjestää mahdollisuuksia itsensä ja yhteisönsä kehittämiseen, edistää uusia näkökulmia avaavan tiedon syntymistä sekä tarjota mahdollisuus erilaisia aatteita, oppeja ja mielipiteitä edustavien ihmisten kohtaamiselle.

Kriittinen Korkeakoulu julkaisee Katsaus-lehteä, jonka päätoimittajana toimii Markus Neuvonen.

Historia
Kriittisen Korkeakoulun alku ajoittuu vuoteen 1968 kun silloinen Suomen Teiniliiton kuraattori, Reijo Wilenius, sittemmin Jyväskylän yliopiston filosofian professorina vuosina 1973–1992 toiminut ja Steiner-koulun puolestapuhuja, esitti Erkki Tuomiojalle ja Risto Volaselle keskustelufoorumin perustamista, ”-- koska Suomessa on kansalaiskeskustelua liian vähän. Ylhäällä päätetään asioista eivätkä kansalaiset pääse keskustelemaan”.  Korkeakoulun pääsihteerinä aloitti vuonna 1971 sosiaalipedagogi, SDP:n kansanedustaja Antti-Veikko Perheentupa (1930–2007). Korkeakoulun johtokunnassa on toiminnut monia kulttuurin vaikuttajia, kuten Henri Broms. Vuonna 1994 pidettiin Inhimillisen kasvun seminaari, INKA Martti Tuomolan johdolla, jonka kokemusten pohjalta syntyi vuonna 1980 Snellman-korkeakoulu, jossa kokopäiväiseen opiskeluun sovellettiin INKAn kokemuksia. Professori Erkki Lähde toimi Kriittisen korkeakoulun johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1992. Koulu sai uudet tilat vuonna 2000 ja toiminnanjohtajana aloitti Tuomas Nevanlinna. Taidemaalari Heli Heikkinen toimi Kriittisen Korkeakoulun johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 2006 ja runoilija Eino Santanen vuodesta 2017.  

Kriittisen korkeakoulun johtokunnan puheenjohtajana on vuodesta 2019  toiminut puhetaidon opettaja Severi Hämäri.

Toiminta 

Korkeakoulu on järjestänyt koulutuksia muun muassa kirjoittamisessa (Kirjoittajakoulu), puhetaidossa (Puhujakoulu), filosofisessa praktiikassa, kuvataiteessa ja musiikissa. Kriittisessä Korkeakoulussa on toiminut Virtaa-klubi, jossa eri taiteenalojen edustajat ovat olleet esillä. Klubi on harjoittanut yhteistyötä muun muassa Sibelius-Akatemian kanssa. Kriittinen korkeakoulun ja ruotsinkielinen Interbaas ry -yhdistyksen luoma Filocafé on toiminut keskustelufoorumina erilaisille kulttuurien kohtaamisille. Korkeakoulu on järjestänyt yleisöluentoja, joissa on esitelmöinyt muun muassa Tuomas Nevanlinna. Kulttuurikeskuksen yhteydessä toimii myös Filosofiklubi.

Alueellista toimintaa Kriittisellä korkeakoululla on lisäksi Tampereella, Jyväskylässä ja Satakunnassa.

Lähteet 
 Kriittisen Korkeakoulun www-sivut.
Kriittinen korkeakoulu Tampere www-sivut
Kriittinen korkeakoulu Jyväskylä www-sivut
Kriittinen korkeakoulu Satakunta www-sivut

Viitteet 

Helsingin oppilaitokset
Suomalainen filosofia
Kamppi
Gevorg VI

Gevorg VI (k. 9. toukokuuta 1954) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1945–1954. Periaatteessa hänestä tuli arkkipiispana Armenian kirkon pää jo vuonna 1938 edellisen katolikoksen Khoren I:sen kuoltua, mutta tällöin kirkkoa vainottiin eikä uutta katolikosta nimitetty. Vuosia kului siten, että jopa itse Gevorgia pilkattiin ja syljettiin hänen kulkiessaan linja-autolla töihinsä, mutta 19. huhtikuuta 1945 tapahtui käänne, kun Stalin otti Gevorgin juhlallisesti vastaan ja antoi luvan  kirkolle valita uuden katolikoksen, perustaa hengellisen seminaarin ja julkaista kuukausittaista lehteä. Kesäkuussa samana vuonna Gevorg valittiin yksimielisesti uudeksi katolikokseksi.

Katolikoksena Gevorg yritti parantaa armenialaisten asemaa, niin koti- kuin ulkomailla, ja yritti tuoda esille armenialaisten kokemia vääryyksiä. Neuvostohallitus ei kuitenkaan noteerannut näitä, kuten eivät länsimaatkaan. Gevorgin aikana tapahtui myös monia surullisia asioita: Grigor Valontuojan kirkko Jerevanissa purettiin, kymmenet tuhannet armenialaiset karkotettiin Pohjois-Kazakstaniin eikä katolikoksen annettu vihkiä käyttöön uutta mirhaöljyä. Ulkomailla hänen luultiin väärin olevan Neuvostohallinnon sätkynukke ja hänestä käytettiin esimerkiksi nimitystä 'punainen katolikos'.

Gevorg VI kuoli 9. toukokuuta 1954 kärsittyään sydän- ja vatsasairauksista. Häntä seurasi katolikoksena Vazgen I.

Lähteet 
Munkki Serafim, Araratista itään, Kirjapaja 2007

Armenian katolikokset
Vuonna 1954 kuolleet
Syntymävuosi puuttuu
Margarita Drobiazko

Margarita Aleksandrovna Drobiazko (, s. 21. joulukuuta 1971, Moskova) on liettualainen taitoluistelija. Hän muodostaa Povilas Vanagasin kanssa kuuluisan jäätanssiparin.

Drobiazko ja Vanagas ovat voittaneet pronssia taitoluistelun maailman- (2000) ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa (2000, 2006). Drobiazko ja Vanagas ovat osallistuneet viisiin talviolympialaisiin (1992, 1994, 1998, 2002, 2006).

Drobiazko ja Vanagas menivät naimisiin kesäkuussa 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liettualaiset taitoluistelijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Tulipunainen kyyhkynen

Tulipunainen kyyhkynen on Matti Kassilan elokuva vuodelta 1961. Elokuvan idea tuli ohjaaja Kassilan omasta unesta. Tulipunainen kyyhkynen on "[Komisario] Palmuja selvästi vakavahenkisempi, film noir -vaikutteinen teos". Elokuvan on tuottanut Toivo Särkkä, ja tuotantoyhtiö on Suomen Filmiteollisuus.

Juoni
Elokuvan päähenkilö on kirurgi Olavi Aitamaa, joka alkaa epäillä nuorta vaimoaan uskottomuudesta. Hän seuraa vaimoaan ja näkee tämän suutelemassa toista miestä. Olavi raivostuu, mutta pian punatukkainen kaunotar saa hänet pauloihinsa. Alkaa tapahtua kummia.

Taustaa
Elokuva kuvattiin osin keskellä Helsingin ihmisvilinää. Pääosaa näyttelee Tauno Palo, joka näytteli kolmen vuosikymmenen ajan elokuvien sankarirooleja ja jonka viimeiseksi elokuvaksi tämä jäi. Myös elokuvassa esiintyvä Suomen Filmiteollisuuden pitkäaikainen näyttelijä Anton Soini kuoli pian elokuvan ensi-illan jälkeen.

Arviot
Kun elokuvan tekoaikaan Modest Savtschenkon (Kansan Uutiset) mukaan elettiin suomalaisen elokuvan alennustilaa, hän yllättyi tästä elokuvasta myönteisesti: "Filmituotantomme nykytilassa se tekee melko yllättävän vaikutuksen". Samalla positiivisella linjalla jatkoivat muutkin aikalaiskriitikot.

2010-luvulla elokuvaa luonnehdittiin eräässä kritiikissä psykotrilleriksi. Vaikutteita siinä nähdään niin Alfred Hitchcockilta, Fritz Langilta kuin Michelangelo Antonionilta. Erään toisen kriitikon samanlinjainen luonnehdinta elokuvasta on, että se on kokeellinen psykologinen jännäri, jossa käsitellään syyllisyyden- ja ahdistuksentunteita. Musiikki on kaikkein moderneinta.

Näyttelijät

Lähteet 

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1961 suomalaiset elokuvat
Matti Kassilan ohjaamat elokuvat
Maahan, senkin hölmö!

Maahan, senkin hölmö! (, , tunnetaan myös nimillä Duck, You Sucker! ja Once Upon a Time... the Revolution) on vuonna 1971 valmistunut lännenelokuva. Elokuvan on ohjannut Sergio Leone. 

Elokuva jäi Leonen viimeiseksi western-elokuvaksi. Kritiikeissä on todettu sen jäävän aiempien varjoon, ja siitä puuttuu niiden karisma.

Roolitus
Pääosia näyttelevät Rod Steiger ja James Coburn. Leone tarjosi John Malloryn roolia alun perin Clint Eastwoodille, joka kuitenkin kieltäytyi. Juanin roolia puolestaan kaavailtiin alun perin Eli Wallachille, mutta Leone halusi kansainvälisesti tunnetumman tähden, jolloin Rod Steigerin nimi tuli esiin.

Juoni 
Eletään Meksikon vallankumouksen aikoja. Juan Miranda on kapinen rosvo, joka haaveilee isänsä unelman täyttämisestä – ryöstää Mesa Verden pankki ja paeta Amerikkaan. Juan tapaa John Malloryn, irlantilaisen vallankumouksellisen terroristin, joka näyttää tietävän paljon räjähteistä. Juan ehdottaa Johnille pankin ryöstämistä ja niinpä John lähtee Juanin mukaan ja kaksikko alkaa suunnitella ryöstöä. Kaksikko kuitenkin sekoittuu mukaan vallankumouksen melskeisiin, jossa yritetään muun muassa vapauttaa poliittisia vankeja.

Näyttelijät

Lähteet

Vuoden 1971 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 1971 italialaiset elokuvat
Italialaiset lännenelokuvat
Sergio Leonen ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Yhdysvaltalaiset historialliset elokuvat
Veli-Matti Ruisma

Veli-Matti Ruisma (s. 28. syyskuuta 1954 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.

Ura
Ruisma pelasi SM-sarjaa ja -liigaa Ässissä 12 kautta ja lisäksi neljä kautta Luulajassa Ruotsin 1. divisioonaa ja Elitserieniä. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kaksissa MM-kisoissa ja yhteensä 43 maaottelussa, joissa hän teki viisi maalia ja sai neljä syöttöpistettä. Urallaan Ruisma pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 328 runkosarjaottelua, teki 124 maalia ja antoi 165 syöttöä eli yhteensä 289 tehopistettä. Jäähyminuutteja Ruismalle kertyi 172. Pudotuspeleissä vastaavat tilastot olivat 30 ottelua, 11 + 19 = 30 tehopistettä ja 40 jäähyminuuttia. Ruisman uran parhaat saavutukset olivat Ässien mestaruus kaudella 1977–1978 ja osallisuus Luulajan nousussa Elitserieniin.

Muuta
Nykyisin Ruisma toimii Porin jäähallin kentänhoitajana.  Hänen poikansa Kristian Ruisma pelasi jääkiekkoa Ässien A-junioreissa ja Mestiksen SaPKossa, KooKoossa ja HCK:ssa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Elisabet Fjodorovna

Suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovna (, Jelizaveta Fjodorovna) (1. marraskuuta 1864 Darmstadt, Hessen – 18. heinäkuuta 1918 Alapajevsk, Neuvosto-Venäjä), syntyään Hessen-Darmstadin prinsessa Elisabet, suurherttua Ludvigin tytär, oli suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš Romanovin (1857–1905) puoliso. Suuriruhtinas oli Venäjän keisari Aleksanteri II:n poika. Elisabetin sisar puolestaan oli Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n puoliso keisarinna Aleksandra Fjodorovna.

Elämäkerta 
Nuoruudessaan prinsessa Elisabetiä pidettiin yhtenä Euroopan kauneimmista naisista ja hänellä oli paljon ihailijoita, joihin lukeutui myös tuleva Saksan keisari Vilhelm II. 

Elisabet avioitui suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin kanssa Pietarissa 1884 ja otti nimen Elisabet (Jelizaveta) Fjodorovna. Hän kääntyi ortodoksiseen uskoon vuonna 1891. Vuodesta 1892 he asuivat Moskovassa, johon suuriruhtinas oli nimitetty kenraalikuvernööriksi, ja kesäisin sen lähistöllä Iljinskin palatsissa. Heillä ei ollut omia lapsia, mutta he toimivat Sergein veljenpojan ja -tyttären, Dmitri Pavlovitšin  ja Maria Pavlovnan kasvatusvanhempina, kun näiden isä oli maanpaossa. 

Elisabetin puoliso suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš kuoli salamurha-attentaatissa Moskovan Kremlissä 1905. 

Suruajan jälkeen Elisabet Fjodorovna muutti elämänsä, myi omaisuutensa ja omistautui köyhien ja kärsivien auttamiselle. Hän perusti Moskovaan Martan ja Marian naisluostarin, jonka yhteydessä oli myös sairaala ja orpokoti, ja toimi itse sen abbedissana.

Kuolema 

Lokakuun vallankumouksen jälkeen Elisabet Fjodorovna yhdessä eräiden muiden keisarin sukulaisten kanssa kuljetettiin Uralille. Hänet ja hänen seuranaan ollut nunna surmattiin Alapajevskin kaupungin läheisessä metsässä 18. heinäkuuta 1918, samassa yhteydessä kuin suuriruhtinas Sergei Mihailovitš, ruhtinaat Ioann Konstantinovitš, Konstantin Konstantinovitš ja Igor Konstantinovitš sekä runoilija Vladimir Palei. Sergei Mihailovitšia lukuun ottamatta heidät haudattiin elävinä kaivoskuiluun.

Ortodoksisessa kirkossa suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovnaa kunnioitetaan nykyään uusmarttyyrinä ja pyhänä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elisabet Fjodorovna (1864-1918)
Elisabet Fjodorovna (1864-1918)
Elisabet Fjodorovna (1864-1918)
Elisabet Fjodorovna (1864-1918)
Nutaatio

Nutaatio on akselinsa ympäri pyörivän symmetrisen kappaleen, kuten gyroskoopin, rotaatiovakautetun ammuksen tai planeetan, vähäistä epäsäännöllistä liikettä. Ilmiön havaitsi 1728 englantilainen astronomi James Bradley, ja sille keksittiin selitys 20 vuotta myöhemmin.

Maapallon nutaatio 
Kun maan prekessio­liikkeen täysi kierros kestää noin 26 000 vuotta, nutaation pääjakson kesto on noin 18,6 vuotta. Kuun ratataso on kallellaan ekliptikaan nähden, ja siitä aiheutuu prekessiota 18,6 vuoden jaksoissa. Tämä heijastuu suoraan maapallon nutaatioon
vastaavana jaksona. Muutokset ovat suuruudeltaan muutamia kymmeniä kaarisekunteja. 
Koska planeettojen liikeradat tiedetään hyvin, nutaatio voidaan laskea kaarisekuntien tarkkuudella vuosikymmeniksi. Maalla on kuitenkin napavariaatioksi kutsuttu häiriö, jota voidaan ennustaa vain kuukausia eteenpäin. Napavariaatio, navan sijainnin liikkuminen pienellä alueella, johtuu merivirroista, sääjärjestelmistä ja maan sulan ytimen liikkeistä.

Nutaation suuruusluokka
Nutaation pääjakso johtuu siis kuun prekessioliikkeestä ja on tämän prekessioliikkeen
jakson pituinen, 6798 päivää (18,6 vuotta). Sen amplitudi kaarisekunteina on pituuspiirin suunnassa 17″ ja maan akselin suunnassa 9″. Muut nutaatiotermit ovat paljon pienempiä.
Seuraavaksi suurimmalla 183 päivän (puoli vuotta) periodilla vaihtelevalla termillä on 1.3″:n amplitudi ja akselin suunnassa 0.6″. Kaikki mittaustarkkuuden rajoissa olevat häiriöt ovat periodiltaan 5,5–6798 päivää. Havaintoja ei ole periodeista, joiden pituus olisi
34,8–91 päivää. Nutaatio yleensä jaetaan pitkä- ja lyhytjaksoisiin termeihin. Pitkät jaksot voidaan laskea kalentereihin, lyhyempiä varten laaditaan korjaustaulukoita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viimeaikaisia nutaatioteorioita "Cyril Ron: The Tables of Differences Between the Nutation Series IAU2000, IERS1996 and IAU1980"  

Astrometria
Ilpo Kokkila

Ilpo Erkki Tapani Kokkila (s. 8. joulukuuta 1947 Saarijärvi) on suomalainen talouselämän vaikuttaja. Hän on SRV-yhtiöiden pääomistaja ja vuorineuvos vuodesta 2004. Kokkila toimi Elinkeinoelämän keskusliiton hallituksen puheenjohtajana kaksi kautta vuosina 2013–2014.

Kokkila oli SRV-yhtiöiden hallituksen puheenjohtaja vuosina 1987–2020. Hän oli myös Keskon hallituksen jäsen 2006–2015. Vuosina 1999–2012 Kokkila oli Johtamistaidon Opiston hallituksen jäsen.

Elämä ja ura
Kokkila valmistui rakennustekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1974. Valmistuttuaan hän oli töissä Perusyhtymässä idänviennissä. Vuonna 1987 hän perusti Viitoset-rakennusyhtiön, jonka tunnetaan nykyään SRV-yhtiöinä.

Kokkila promovoitiin kauppatieteiden kunniatohtoriksi Jyväskylän yliopiston informaatioteknologian tiedekunnassa vuonna 2013. Hän on ollut vapaamuurarien jäsen.

Kokkilalla on kolme poikaa, joista vanhin on tuotantotalouden diplomi-insinööri ja töissä SRV:llä.

SRV Yhtiöt Oyj 
SRV Yhtiöt Oyj on vuonna 2007 Helsingin pörssiin listautunut yhtiö. SRV rakensi Kampin kauppakeskuksen, joka myytiin brittiläisille kiinteistösijoittajille. SRV oli vuonna 2007 Helsingin Musiikkitalon rakentamisesta järjestetyn urakkakilpailun toisella kierroksella ainoa tarjouksen jättäjä. SRV:ssä toimitusjohtajat ovat vaihtuneet tiuhaan. Kokkilan mukaan Heikki Allonen siirtyi Fiskarsiin ja Hannu Mikkosella oli kokemusta enemmän muilta aloilta. Eero Heliövaara tuli pankki- ja vakuutusmaailmasta.

Omaisuus 
Kokkila omistaa Pontos Oy:n, joka omistaa Tallinnan Sokos Hotel Virun kiinteistön ja viereisen kauppakeskuksen, sekä 39 prosenttia Valmet Automotivesta. Lisäksi hän omistaa Portugalin Algarvessa maa-alueen, jonne on rakenteilla viiden tähden kylpylähotelli, golfkenttä ja loma-asuntoja.

Vuonna 2011 Kokkiloiden suku sijoittui 25. sijalle Arvopaperilehden Pörssirikkaat-selvityksessä 116 miljoonan euron osakeomistuksillaan.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomen rakennusalan vaikuttajat
Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat
Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset vapaamuurarit
Vuorineuvokset
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Ferguson

Ferguson tarkoittaa seuraavia asioita:

Henkilöt

 Adam Ferguson (1723–1816), skotlantilainen filosofi
 Alex Ferguson (s. 1941), skotlantilainen jalkapallovalmentaja
 Art Ferguson, Charlie Tuna (1944–2016), yhdysvaltalainen radiotoimittaja ja DJ
 Barry Ferguson (s. 1978), skotlantilainen jalkapalloilija
 Cathy Ferguson (s. 1948), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Chris Ferguson (s. 1963), yhdysvaltalainen pokeriammattilainen
 Christopher Ferguson (s. 1961), Yhdysvaltain laivaston kommodori ja astronautti
 Colin Ferguson (s. 1972), kanadalainen näyttelijä
 Craig Ferguson (s. 1962), skotlantilais-amerikkalainen viihdealan ammattilainen
 Darren Ferguson (s. 1972), skotlantilainen jalkapallomanageri, Alex Fergusonin poika
 Debbie Ferguson-McKenzie (s. 1976), bahamalainen pikajuoksija
 Duncan Ferguson (s. 1971), skotlantilainen jalkapalloilija
 Emma Ferguson (s. 1975), brittiläinen näyttelijä
 Harry Ferguson (1884–1960), irlantilainen insinööri ja teollisuusmies
 James Ferguson (1710–1776) skotlantilainen tähtitieteilijä
 James Ferguson (1797–1867) yhdysvaltalainen tähtitieteilijä 
 James Ferguson-Lees (1929–2017), brittiläinen lintutieteilijä
 James Ferguson (s. 1949), yhdysvaltalainen vesipalloilija
 Jay R. Ferguson (s. 1974), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jesse Tyler Ferguson (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä
 John Howard Ferguson (1838–1915), yhdysvaltalainen tuomari
 Keith Ferguson (s. 1972), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
 Kevin Ferguson, Kimbo Slice (1974–2016), yhdysvaltalainen vapaaottelija
 Larry Ferguson (s. 1940), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Maynard Ferguson (1928–2006), kanadalainen jazz-trumpetisti
 Miriam A. Ferguson (1875–1961), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Texasin kuvernööri
 Niall Ferguson (s. 1964), skotlantilainen tietokirjailija ja historian professori
 Priah Ferguson (s. 2006), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Rebecca Ferguson (s. 1986), englantilainen laulaja ja lauluntekijä
 Rebecca Ferguson (s. 1983), ruotsalainen näyttelijä
 Ruby Ferguson (1899–1966), englantilainen kirjailija
 Sarah Ferguson (s. 1959), Yorkin herttuatar
 Sheniqua Ferguson (s. 1989), bahamalainen pikajuoksija
 Sophie Ferguson (s. 1986), australialainen tennispelaaja
 Stacy Ferguson, Fergie (s. 1975), yhdysvaltalainen laulaja
 Tony Ferguson (s. 1984), yhdysvaltalainen vapaaottelija 
 William Ferguson (1940–2007), eteläafrikkalainen F1-kuljettaja

Paikkoja

Ferguson (Iowa)
Ferguson (Kentucky)
Ferguson (Missouri)

Traktorivalmistajat

 Ferguson, traktorimerkki
 Ferguson-Brown, traktorimerkki
 Massey Ferguson, traktorimerkki

Muut
 Fleming and Ferguson, Skotlannissa toiminut laivanrakennusyhtiö
 Ferguson Research, brittiläinen F1-talli
 Harmaa Ferguson, Mikko Alatalon ja Sulo Aittoniemen albumi

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Al-Ahli

Al-Ahli () on egyptiläinen jalkapalloseura, joka on kotoisin Kairosta. Se on Egyptin ja Afrikan menestynein jalkapalloseura. Seuralla on Egyptissä miljoonia kannattajia, mikä tekee siitä yhden maailman kannatetuimmista seuroista. Joukkue käyttää punaista paitaa ja valkoisia housuja, ja sen kotiareena on Kairon kansainvälinen stadion. Seura on perustettu vuonna 1907.

Al-Ahli on menestynein seura Afrikassa ja viides maailmassa kansainvälisillä kentillä FIFA:n virallisissa kilpailuissa. Seuralla on toimintaa myös muissa palloilulajeissa kuten koripallossa, käsipallossa sekä lentopallossa.

Ensimmäinen helmikuuta vuonna 2012 Al Ahlyn kohdatessa Port Saidissa paikallisjoukkue Al Masryn syntyi mellakka, jossa kuoli 74 ihmistä ja satoja loukkaantui, suurin osa Al Ahlyn kannattajia.

Saavutukset

Kotimaiset
 Egyptin mestaruus (41): 1949, 1950, 1951, 1953, 1954, 1956, 1957, 1958, 1959, 1961, 1962, 1975, 1976, 1977, 1979, 1980, 1981, 1982, 1985, 1986, 1987, 1989, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019
 Egyptin cup (36): 1924, 1925, 1927, 1928, 1930, 1931, 1937, 1940, 1942, 1943, 1945, 1946, 1947, 1949, 1950, 1951, 1953, 1956, 1958, 1961, 1966, 1978, 1981, 1983, 1984, 1985, 1989, 1991, 1992, 1993, 1996, 2001, 2003, 2006, 2007, 2017
 Egyptin Super Cup (9): 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2014, 2015

Kansainväliset
 Afrikan Mestarien liiga (9): 1982, 1987, 2001, 2005, 2006, 2008, 2012, 2013, 2020
 Afrikan Cup voittajien cup (4): 1984, 1985, 1986, 1993 
 CAF Confederation Cup (1): 2014
 CAF Super Cup (4): 2002, 2006, 2007, 2009
 Arabian Mestarien liiga: 1996

Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailutPronssia''': 2006

Valmentajat
  Labib Mahmoud
  Hans-Jürgen Dörner (2000–2001)
  Manuel José (2001–2002)
  Jo Bonfrere (2002)
  Toni Oliveira (2003)
  Manuel José (11/2003–2009)
  Nelo Vingada (2009)
  Hossam El-Badry (2009–2010)
  Abdul-Aziz Abdul-Shafi
  Manuel José (1/2011–2/2012)
  Juan Carlos Garrido (2014–5/2015)
  José Peseiro (10/2015–1/2016)
  Martin Jol (2–8/2016)
  Hossam El-Badry (2016-)

Lähteet 
 Jalkapallon pikkujättiläinen, WS Bookwell OY Porvoo 2003, s. 193

Viitteet

Egyptiläiset jalkapalloseurat
Kairon urheilu
Vuonna 1907 perustetut urheiluseurat
Sivakka-yhtymä

Sivakka-yhtymä Oy on oululainen yleishyödyllinen vapaarahoitteinen yhtiö, jonka toimiala on kiinteistöjen omistaminen ja hallinta sekä asuntojen vuokraaminen. Yhtiö on täysin Oulun kaupungin omistama.

Sivakka-yhtymään kuuluvat lisäksi vuokra-asuntoja välittävät tytäryhtiöt Oulun Sivakka Oy ja Oulun Tervatalot Oy, sekä rakenteelliseen kunnossapitoon erikoistunut Oulun Remonttimylly Oy. Yhtymän kiinteistöhuoltoyhtiö Oulun TOP-huolto Oy myytiin Lassila & Tikanojalle vuoden 2008 lopussa. Konserniin on kuulunut myös Oulun Pölli Oy, joka rekisteröitiin asunto-osakeyhtiöksi marraskuussa 2007. Yhtiön arvioitu liikevaihto vuonna 2008 on noin 45 miljoonaa euroa.

Sivakka-yhtymä on Oulun suurin vuokranantaja. Vuonna 2007 Sivakka-yhtymän ja sen tytäryhtiöiden omistuksessa oli noin 7 000 vuokra-asuntoa ja sillä oli noin 13 000 vuokralaista. Noin kymmenesosa kaikista oululaisista asuu Sivakka-yhtymään kuuluvien yhtiöiden omistamissa asunnoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sivakka-yhtymä Oy

Oulu
Suomalaiset kiinteistöomistajat
Suomalaiset rakennuttajat
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

Euroopan ampumaurheiluliiton (ESC) Euroopan-mestaruuskilpailut ilma-aseilla järjestettiin Ranskan Deauvillessä 12.-18. maaliskuuta ja ruutiaseilla Espanjan Granadassa 11.-21. heinäkuuta.

Ilma-aseet

Miehet

Naiset

Pojat

Tytöt

Uudet ennätykset

Ruutiaseet

Miehet

Pistooli

Kivääri

Haulikko

Riistamaali

Naiset

Pistooli

Kivääri

Haulikko

Pojat

Pistooli

Kivääri

Haulikko

Riistamaali

Tytöt

Pistooli

Kivääri

Haulikko

Uudet ennätykset

Katso myös
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2008
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2009

Lähteet
ESC:n tietokanta
Granadan kilpailun viralliset tulokset
Deauvillen ja Granadan tulokset pistoolissa ja kiväärissä

Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007
Helen Morgan

Helen Morgan voi viitata

 Kapakkalaulajatar Helen Morganiin (1902–1941).
 Helen Morganiin (1951–), vuoden 1974 Miss Maailma-kilpailun voittajaan.
Red Amick

Richard "Red" Amick (19. tammikuuta 1929, Kansas City, Missouri – 16. toukokuuta 1995, Crystal River, Florida) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1959–1960. Vuonna 1959 hän keskeytti ja oli vuonna 1960 11.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Mikko Heiskanen (jääkiekkoilija)

Mikko Heiskanen (s. 22. heinäkuuta 1985 Joroinen) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä KooKoon Liiga-joukkueen valmentajana. Tätä ennen Heiskanen toimi Mestiksessä pelaavan KeuPa HT:n päävalmentajana kausilla 2016-2018. KeuPa HT voitti Mestiksen mestaruuden kaudella 2017-2018.  Puolustajana pelannut Heiskanen on pelannut SM-liigaa Pelicansin riveissä kausina 2005–2007. Tämän lisäksi Heiskanen on pelannut lainasopimuksella Mestiksessä sekä Haukoissa että HeKissä. 

Joulukuussa 2007 Heiskanen teki loppukauden (2007–2008) kestävän sopimuksen TuTon kanssa.

Heiskanen on pelityyliltään peruspuolustamiseen keskittyvä, varmistava puolustaja.

Kaudella 2008–2009 Heiskanen nähtiin Kouvolan KooKoon paidassa.

Lokakuussa 2014 Heiskanen siirtyi pelaaja-valmentajaksi Nokian Pyryyn. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Pyryssä vasta marraskuussa, jota ennen oli toiminut joukkueen apuvalmentajana hetken. Kaudella 2015-2016 Heiskanen toimi Mestiksessä pelaavan KeuPa HT:n apuvalmentajana, kunnes hänestä tuli seuran päävalmentaja kaudeksi 2016-2017.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Maria Georgijevna

Suuriruhtinatar Maria Georgijevna (1876 – 1940) oli syntyjään Kreikan prinsessa Marie, Kreikan kuningas Yrjö I:sen tytär, hänen äitinsä oli syntyjään suuriruhtinatar Olga Konstantinovna, jonka isä oli Konstantin Nikolajevitš, Nikolai I:n toinen poika. Marien vanhin sisar Alexandra avioitui suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin kanssa ja veli Nikolai suuriruhtinatar Jelena Vladimirovnan kanssa. 

Marie nai suuriruhtinas Georgi Mihailovitšin  Korfulla 12. toukokuuta 1900, oli suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin puolison Aleksandra Georgijevnan pikkusisar, joten hänellä oli lapsuudestaan alkaen läheiset suhteet tsaariperheeseen. Hän ei kuitenkaan aluksi ollut järin innoissaan avioliitosta Georgi Mihailovitšin kanssa, vaan antoi tälle toistuvasti rukkaset. Georgi yritti taivutella Mariaa usean vuoden ajan ja kun Maria viimein suostui, hän teki aivan selväksi ettei ollut rakastunut. Georgi oli valmis hyväksymään tilanteen siinä toivossa, että Marian tunteet lämpenisivät. Ei ole vaikea arvata, ettei avioliitosta tullut onnellinen. 

Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä:

 Nina Georgijevna 1901–1974
 Ksenia Georgijevna 1903–1965

Silti Georgi ei ollut onnellinen, hän aisti ettei kaikki ollut hyvin ja toivoi tilanteen korjaantuvan ajan myötä. Suuriruhtinattaresta alkoi puolestaan yhä voimakkaammin tuntua siltä, ettei hänen avioliitossaan koskaan vallitsisi hänen aiemmin tuntemaansa rauhaa. 

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Maria Georgijevna oli Englannissa tiettävästi viemässä nuorempaa tytärtään hoitoon Harrogateen, mutta oli myös tyytyväinen saadessaan olla erossa puolisostaan. Koska hän ei sodan alettua voinut palata Venäjälle, hän avasi Harrogateen sotilassairaalan, jota varten hän keräsi varoja ystäviensä ja sukulaistensa lisäksi myös paikkakuntalaisilta. Hän suoritti Punaisen Ristin järjestämän sairaanhoitajien alkeiskurssin, mutta ei ilmeisesti koskaan käyttänyt hoitajan asua. Maria toimi aktiivisesti koko sodan ajan.

Maria Georgijevna kuoli Ateenassa vuonna 1940.

Lähteet

Romanov-suku
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Sunny Notes

Sunny Notes Oy oli vuonna 1997 perustettu suomalainen tuotantoyhtiö, jonka toimialaan kuuluu muun muassa tv-ohjelmatuotanto, videotuotanto, äänilevytuotanto ja av-koulutustoiminta. Yhtiön perusti tv-tuottaja Erkki Pohjanheimo jäätyään virkavapaalle Yleisradio TV1:stä . Pohjanheimo erosi Yleisradiosta 1999. Erkki Pohjanheimo lopetti yrityksensä toiminnan 31. joulukuuta 2013.

Tv- ja videotuotantoja

Musiikkiohjelmia

 Pohjolan kyky ’97 (Nordens Talent ’97) –sarja: 
 Lenni-Kalle Taipale Trio (TV1, 1997) 
 Outi Heiskanen  – klarinetti  (TV1, 1997)
 Vanessa Mae – pippurinen viulutyttö (TV2, 1997) 
 Mr. Euroviisu - Johnny Logan (TV1, 1998) ,
 Jukka Linkola Tentet (TV1 1998)
 Mikko Kuustosen enkeleitä ja sankareita (TV2, 1998)
 Estradilla: Eino Grön (TV2, 2004) 
 Estradilla: KOM-teatteri 35 v. (TV2, 2007) 
 Kaj Chydenius ja 40 laulujen vuotta – Chydeniuksen juhlakonsertti, 1. osa (TV2, 2005) 
 Estradilla: Kokonainen maa ja taivas - Chydeniuksen juhlakonsertti, 2. osa, (TV2 2007)
 Vapauden vanki. Myynti-DVD presidentti Risto Rytistä kertovasta oopperasta. Pääosissa Jorma Hynninen ja Tiina Lindfors, kapellimestari Kristian Attila. Jakelu Fuga Oy. (Suomalainen kamariooppera, 2009)  .
 Nainen kuin jäätynyt samppanja.  Myynti-DVD Aino Kallaksesta kertovasta oopperasta. Pääosissa Ulla Raiskio ja Sami Saikkonen, kapellimestari Kristian Attila. Jakelu Fuga Oy. (Suomalainen kamariooppera, 2011).

Dokumentteja ja reportaaseja
 Dokumenttisarja Lasten sairaala (TV1, 2000)  ja (TV1, 2001) 
 Villi sinkkuristeily (Nelonen, 2000)  
 Tosi tarina: Elämä asuntovaunussa - Rami Miettinen (TV1, 2002) 
 Tosi tarina: Sadan koiran mies - Mika Vesilahti (TV1, 2002) 
 Tosi tarina: Onnellisten tähtien alla - tekstiilitaiteilija Anu Pylsy (TV1, 2003) 
 Tosi tarina:  Seitsemän veljestä - Sarikosken musikaaliset veljekset (TV1, 2003) 
 Tosi tarina: Surmanajaja elää - Onni Suuronen (TV1, 2004) 
 Tosi tarina: Tuulimyllyjä päin - havupuu-uutemies Kari Herttua (TV1, 2004)
 Tosi tarina:  Visaa ja raitaa koruiksi - Kauko Raatiniemi (TV1, 2005)

Koulutusta
Yritys myös järjesti av-alan koulutustapahtumia sekä esiintyjäkoulutusta. Merkittävimmät koulutukset ovat Adultan radion- ja televisio-opisto aRTOn (myöhemmin: Adulta/Luovat alat) 1998-2008 ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian (myöhemmin: Metropolia Ammattikorkeakoulu) monikameraohjauskurssit alkaen 2003, Helsingin teknisen alan oppilaitoksen, Heltechin monikamerakurssit alkaen 2008 ja Lavatähti-esiintymiskoulutukset sekä Ikaalisten artistikoulutus .

Äänilevytuotantoa
Sunny Notes on tuottanut Hollannissa äänilevyn Aina Leino (BMCD 496) yhdessä hollantilaisen säveltäjä Izak Boomin kanssa (2006). Levyllä hollantilais-suomalainen Aina-yhtye esittää Eino Leinon runoja suomeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sunny Notes
Aina (yhtye) 

Suomalaiset televisiotuotantoyhtiöt
Lohjan suojeluskunta

Lohjan suojeluskunta oli yksi valtakunnallisen suojeluskuntajärjestön paikallisista suojeluskunnista. 1918 perustettu Lohjan suomenkielinen suojeluskunta oli alkujaan nimeltään Pohjois-Lohjan suojeluskunta, mutta vuodesta 1939 se otti käyttöön nimen "Lohjan suojeluskunta".

Ensimmäiset maininnat porvarillisten piirien suojeluskuntatoiminnasta Lohjalla sijoittuvat vuoteen 1906, jolloin paikkakunnalla aloitti toimintansa aseellinen suojeluskunta. Toiminta jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä suojeluskunta lakkautettiin jo vuonna 1907.

Rakennus
Rakennusmestari G. Hellmanin suunnittelema Suojeluskunnan rakennus valmistui Nummentien varteen 1925, ja se vihittiin käyttöön 13. huhtikuuta 1925. Vanhoissa kuvissa näkyvä katon kaide purettiin 1930. Rakennuksessa järjestettiin koulutusta ja kokouksia. Alakerta oli varattu esikunnan toimiston ja Lotta-leipomon käyttöön. Vuosina 1931–1933 talossa pidettiin käräjäoikeuden istunnot. 

Lohjan Suojeluskunta lahjoitti 4. marraskuuta 1944 talon Lohjan Maamiesseuralle. Myöhemmin rakennus siirtyi edelleen Lohjan Rauhanyhdistykselle rukoushuoneeksi.

Lähteet 

Lohjan historia
Suojeluskunta
Kanadan Grand Prix 1982

Kanadan Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. kesäkuuta 1982 Circuit Gilles-Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli ensimmäinen.

Kilpailussa sattui jälleen kohtalokas onnettomuus, kun italialainen Riccardo Paletti menehtyi ensimmäisen lähdön kolarissa. Seuraava kilpailutilanteessa kuollut kuljettaja oli Ayrton Senna vuonna 1994.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Didier Pironi – 1.27,509
Nopein kierros: Didier Pironi – 1.28,323 (kierroksella 66)
Ligierin sadas Grand Prix
Brabham saavutti 800 MM-pisteen rajan
BMW-moottoreiden ensimmäinen voitto ja palkintosija
Brabhamin viimeinen kaksoisvoitto

Lähteet 

Kanadan Grand Prix
AgustaWestland

AgustaWestland NV on italialaisen Leonardon omistama, helikoptereita valmistava yhtiö.

Historia
AgustaWestland -yritys syntyi heinäkuussa 2000, kun italialainen Finmeccanica ja brittiläinen GKN plc yhdistivät helikoptereita valmistavat tytäryrityksensä Agustan ja GKN Westland Helicoptersin. Yrityksen omistivat aluksi Finmeccanica ja GKN yhtä suurin osuuksin, mutta Finmeccanica osti sittemmin GKN:n osuuden.

Elokuvissa
Yhtiön helikopteri AgustaWestland AW101 oli mukana James Bond -elokuvassa 007 Skyfall. Elokuvassa helikopteria käyttivät Javier Bardemin esittämä entinen agentti Silva joukkoineen.

Yhtiön valmistamia helikoptereita
 Agusta A129 Mangusta
 TAI/AgustaWestland T-129
 AgustaWestland EH101/AW101 (Merlin)
 AgustaWestland CH-149 Cormorant
 Lockheed Martin VH-71 Kestrel Peruutettu projekti, helikopteri Yhdysvaltain presidentin käyttöön.
 AgustaWestland AW109
 AgustaWestland AW119
 AgustaWestland AW139
 AgustaWestland AW149
 AgustaWestland AW169
 AgustaWestland AW189
 AgustaWestland AW609 
 Westland Lynx
 AgustaWestland AW159
 AgustaWestland Project Zero
 NHI NH90 (NHIndustriesin valmistama, yhteisyritys; Eurocopter (62.5%), AgustaWestland (32%) ja Fokker (5.5%))
 PZL Świdnikin tuoteet:
 PZL W-3 Sokół
 PZL SW-4
 Lisensoidut tuoteet:
 Agusta-Bell AB412
 Agusta AB 206
 AgustaWestland Apache versio Boeing AH-64 Apachesta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 AgustaWestland 

Brittiläiset aseteollisuusyritykset
Helikopterivalmistajat
Valkoinen kuolema

Valkoinen kuolema on Petri Sarjasen kirjoittama kirja suomalaisesta talvisodan aikaan Kollaan rintamalla tarkka-ampujana toimineesta Simo Häyhästä. Kirja kertoo Häyhän kehityksestä ampujana ja hänen vaiheistaan ennen ja jälkeen sodan. Kirjassa kerrotaan myös muista Kollaalla taistelleista suomalaisista, kuten komppanianpäällikkö "Marokon kauhu" Aarne Juutilaisesta, pataljoonankomentaja Carl von Haartmanista, rykmentinkomentaja Ville Teittisestä ja divisioonankomentaja eversti Svenssonista. Lisäksi kirja sisältää katsauksen tarkka-ammuntaan aselajina ja tilastoja tarkka-ampujista. Ruotsalainen metalliyhtye Sabaton teki White Death-nimisen singlen vuonna 2010.

Kirjan on kustantanut Kustannusosakeyhtiö Revontuli.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Veli Loponen: Simo Häyhä – Valkoinen kuolema. Kvaak.fi 13.12.2005.

Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat
Sotakirjat
Vuoden 1998 kirjat
Revontuli (kirjankustantamo)

Kustannusosakeyhtiö Revontuli on kirjakustantaja, joka on keskittynyt elämäkerrallisiin kirjoihin, erityisesti sotakirjallisuuteen. Yhtiö on perustettu vuonna 1997 Tampereella. Revontuli on julkaissut muun muassa Petri Sarjasen ja Robert Brantbergin sotakirjoja sekä Tony Halmeen teoksia.

Julkaistuja teoksia 
 Petri Sarjanen, Valkoinen kuolema

Aiheesta lisää 
 Internet-sivut

 Suomalaiset kirjankustantamot
Hollannin Grand Prix 1982

Hollannin Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. heinäkuuta 1982 Zandvoortin radalla Alankomaissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Didier Pironi, jolle voitto oli toinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: René Arnoux – 1.14,233
Nopein kierros: Derek Warwick – 1.19,780 (kierroksella 13)
Elio de Angelisin 50. Grand Prix
Mauro Baldin ensimmäinen MM-piste
Derek Warwickin ensimmäinen kilpailun nopein kierros
Fittipaldin sadas Grand Prix
Tolemanin ensimmäinen kilpailun nopein kierros
Hartin ensimmäinen kilpailun nopein kierros

Lähteet 

Hollannin Grand Prix
Venhokkaat

Venhokkaat (Nolidae) on yöllä tai hämärissä lentävien pienten tai keskikokoisten perhosten heimo. Maailmassa on noin 1500 lajia, joita Suomessa on tavattu kaksitoista. Suomessa tavattavat lajit kuuluvat kolmeen alaheimoon. Heimon suomenkielinen nimi viittaa toukan rakentamaan, venemäiseen kotelokehtoon.

Venhokkaat ovat ulkoisesti hyvin vaihteleva perhosryhmä, jonka lajisto on suuri erityisesti Afrikan ja Aasian trooppisilla alueilla. Tropiikin ulkopuolella lajisto keskittyy lehtimetsiin, joskin joukossa on muutama taigalaji. Perhosten siipiväli vaihtelee 16–70 mm. Siivet ovat muodoltaan usein pyöreähköt ja niiden pohjaväri on usein vihreä, keltainen, sininen tai punainen, mutta heimoon kuuluu myös harmaan- ja ruskeankirjavia lajeja. Monilla lajeilla siivet ovat voimakkaasti kuviollisia. Siivet ovat lepoasennossa kattolaskuisesti vartalon sivuilla tai alaheimossa Nolinae leveästi vartalon sivuilla. Värityksen ja eläimen muodon perusteella venhokkaita voi helposti erehtyä pitämään yökkösinä, kääriäisinä tai koisina. Sukupuolet ovat yleensä samannäköiset ja suunnilleen samankokoiset.

Heimon keskeisenä yhdistävinä tuntomerkkeinä on ylösalaisin olevaa venettä muistuttava kotelokoppa, jollainen on kaikilla lajeilla, joilla kopan ulkoasu ylipäänsä tunnetaan. Muina heimoa yhdistävinä tuntomerkkeinä ovat etusiiven pitkä, tankomainen retinaculum sekä takaruumiin tyviosassa selkäpuolella leveä kaari hengitysaukon takana. Keskiruumiin takaosassa on kuuloelin, jolla on vastine takaruumiin etuosassa. Kuuloelin on kuitenkin rakenteeltaan yksinkertaisempi kuin varsinaisilla yökkösillä. Alaheimoissa Nolinae, Bleninae ja Collomeninae etusiiven ns. yökköstäplien kohdalla on koholla olevien siipisuomujen muodostamia tupsuja. Pään chaetosemat ja pistesilmät puuttuvat, mutta imukärsä on hyvin kehittynyt.

Aikuisen perhosen takaruumiissa on pieni äänen tuottamiseen sopiva elin. Myös kotelo kykenee tuottamaan ääntä raapimalla peräpäänsä kampamaisilla levyillä kotelokopan sisäpintaa. Toukat ovat yleensä karvattomia tai lyhytkarvaisia ja piileskelevät usein lehtien alapinnoilla.

Heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 1500 lajia. Palearktisella alueella lajeja on noin 150 ja Euroopassa 35.

Suomessa tavatut lajit ja alaheimot 
Suomessa on tavattu 12 venhokaslajia, joista pari on harhailijoita.

 Venhokkaat Nolinae
 tammivenhokas Meganola strigula
 vattuvenhokas Meganola albula (harhailija)
 tuomivenhokas Nola cucullatella
 leppävenhokas Nola confusalis
 rämevenhokas Nola aerugula
 suovenhokas Nola karelica
 Venhoyökköset Chloephorinae
 tammilaahusvenhokas Nycteola revayana
 pajulaahusvenhokas Nycteola degenerana
 poppelilaahusvenhokas Nycteola asiatica (harhailija)
 helovenhokas Bena bicolorana
 koivuvenhokas Pseudoips prasinanus
  Kääriäisyökköset Eariadinae
 kääriäisvenhokas Earias clorana
 poppelivenhokas Earias vernana (harhailija)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen lajien lentoajat ja levinneisyydet 
 Anssi Junnila 
 Norges sommerfugler 
 BugGuide.net 
 Australialaisia lajeja
Kunnallisvaalit 1922

Kunnallisvaalit järjestettiin joulukuun 1922 alussa 565 Suomen kunnassa. 397 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 145 sosialistinen enemmistö.

Tulokset

Lähteet 

Vuoden 1922 vaalit
Kunnallisvaalit
Kunnallisvaalit 1923

Kunnallisvaalit järjestettiin joulukuun 1923 alussa 571 Suomen kunnassa. 424 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 115 sosialistinen enemmistö.

Viranomaisten lakkauttaman Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen kannattajat osallistuivat vaaleihin  (ammatillisesti) järjestäytyneen työväen vaalikomiteoiden muodostamilla listoilla.

Tulokset

Lähteet

1923
Kunnallisvaalit
Kunnallisvaalit 1924

Kunnallisvaalit järjestettiin joulukuun 1924 alussa Suomen 577 kunnassa. 442 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 97 sosialistinen enemmistö.

Tulokset

Lähteet

Vuoden 1924 vaalit
Kunnallisvaalit
Kunnallisvaalit 1925

Kunnallisvaalit järjestettiin vuonna 1925 Suomen 583 kunnassa. 440 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 143 vasemmistolainen enemmistö. Valtuutetut valittiin itsenäisyyden aikana ensimmäistä kertaa kolmeksi vuodeksi.

Tulokset

Lähteet

Vuoden 1925 vaalit
Kunnallisvaalit
Kunnallisvaalit 1921

Kunnallisvaalit järjestettiin joulukuun 1921 alussa 555 Suomen kunnassa. 363 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 161 sosialistinen enemmistö.

Tulokset

Lähteet 

1921
Kunnallisvaalit
Kunnallisvaalit 1928

Kunnallisvaalit järjestettiin vuonna 1928 Suomen 586 kunnassa. 424 kunnanvaltuustoon muodostui porvarillinen ja 160 sosialistinen enemmistö. Valtuutettujen toimikaudeksi jäi kaksi vuotta normaalin kolmen sijasta vuonna 1930 muutettujen kunnallislakien myötä.

Sosialistisen työväen ja pienviljelijäin valtuustoryhmien edustajat erosivat tai poistettiin valtuustoista vuoden 1930 aikana.

Tulokset

Lähteet 

Vuoden 1928 vaalit
Kunnallisvaalit
Antti Holma (taidegraafikko)

Antti Veli Holma (s. 11. maaliskuuta 1942 Oulu) on suomalainen taidegraafikko. Holma opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1965–1969 ja Vapaassa taidekoulussa 1964–1965. Hän debytoi taiteilijana Oulun taiteen vuosinäyttelyssä vuonna 1978.

Holma on kuvannut työskentelytapaansa:

Holma tekee esittäviä suurikokoisia, voimakkaita, usein yhteiskunnallisesti kantaa ottavia puupiirroksia ja hänen primitiivireaktioita, animaalista viettienergiaa, aggressioita ja seksuaalisuutta uhkuvassa taiteessaan on nähty yhteyksiä saksalaisen ekspressionismin perinteeseen. Myös melodraamalla ja provokaatioilla on hänen töissään tärkeä osa. Holma tehostaa usein sanomaansa huudahduksia, kliseitä ja elokuvarepliikkejä sisältävillä puhekuplilla ja kuvateksteillä, ja teoksien vaikutus lähentelee usein jopa propagandataiteen julistavuutta. Holma onkin sanonut, että sanoma on hänelle usein estetiikkaa tärkeämpi elementti. Hänen töissään esiintyy usein ihmis- ja eläinfiguureja.

Suomessa järjestettyjen näyttelyiden lisäksi Holman töitä on ollut esillä ainakin Stadtmuseum Hallessa Saksassa, Galleria Guido da Spassa ja Westerparkin kulttuurikeskuksessa Alankomaissa, Kansainvälisessä grafiikan triennaalissa Puolassa, Nordisk Grafik -näyttelyssä Liljevalchs Konsthallissa ja Gävle konstcentrumissa Ruotsissa, Banska Bystikan puupiirrosbiennaalissa Slovakiassa sekä Tampereen nykytaiteen museon näyttelyssä Venäjällä.

Holma on Suomen Taidegraafikot ry:n jäsen ja työskentelee Oulun Pikisaaressa. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 2006.

Kirjallisuutta
 Puusta käsin = Wood men, (toim. Elina Vieru), Oulun taidemuseon julkaisuja 38, 2000

Lähteet

Aiheesta muualla

Graphica Creativa Jyväskylän taidemuseossa 
Antti Holman puupiirroksia Jyväskylän taiteilijaseuran sivuilla 

Suomalaiset taidegraafikot
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Anthony Joseph Bevilacqua

Anthony Joseph Bevilacqua (17. kesäkuuta 1923 – 31. tammikuuta 2012) oli yhdysvaltalainen katolisen kirkon kardinaali. Hän toimi Pittsburghin piispana vuosina 1983–1987 ja Philadelphian arkkipiispana 1987–2003.

Bevilacqua syntyi italialaisille maahanmuuttajavanhemmille New Yorkin Brooklynissä. Hänet vihittiin papiksi St. James Cathedralissa 11. kesäkuuta 1949. 

Bevilacqua, josta tuli kardinaali 28. kesäkuuta 1991, vietti 80-vuotispäiväänsä 2003 eikä siten voinut osallistua uuden paavin valintaan keväällä 2005.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Yhdysvaltalaiset kardinaalit
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet