joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Veininmylly

Veininmylly, aikaisemmin ”Söderlingin mylly”, sijaitsee Keravanjoen varrella Vantaan Tikkurilassa. Se valmistui Tikkurilan Silkki -tehdasrakennuksen itäpuolelle Kuninkaantien varteen vuonna 1934.

Historia 
Myllyn rakennutti Ernst Söderling, joka hankki tontin vuonna 1934. Hän oli aikaisemmin hoitanut isänsä perinteistä vesimyllyä Hanabölessä nykyisellä Havukoskella vuodesta 1904 lähtien. Uusi kaksikerroksinen mylly Tikkurilassa oli käyttövalmiina vuoden 1935 alussa, ja rakennusta laajennettiin vielä vuonna 1944. Yrityksen nimeksi tuli Tikkurilan Vehnämylly. Rakennuksen voimanlähteenä oli uutta tekniikkaa edustava polttomoottori ja vuodesta 1945 alkaen sähkömoottori.

1950-luvun alussa myllyn tuotannossa oli voimakkain kausi. Söderlingin mylly erikoistui vehnäjauhon tuottamiseen ja palveli koko lähitienoota. Myllyn toiminta päättyi 1950-luvulla, ja Vantaan kaupunki osti rakennuksen vuonna 1987. Rakennus kunnostettiin ja vuokrattiin Veininmylly-nimiseksi kahvilaksi. Myllyllä sijaitsevalla tanssilavalla on järjestetty kesäteatteria ja rantatansseja.

Myllyn ja huvilan tyhjentyminen 

Veininmylly on merkittävän korjauksen tarpeessa, ja Vantaan kaupunki on laittanut rakennuksen myyntiin vuonna 2020. Kaupunki purki kahvilan vuokrasopimuksen.

Myllyn vieressä sijaitsee vuonna 1939 valmistunut Villa Söderbo, Ernst Söderlingin ja hänen perheensä kotitalo, joka on myöhemmin toiminut taiteilija-asuntona. Veininmyllyn konttori sijaitsi asuintalon alakerrassa. Myös Villa Söderbo laitettiin myyntiin vuonna 2020. Kaupungin mukaan huvila on asuinkelvoton ilman mittavaa korjausta. Molemmat rakennukset on suojeltu asemakaavassa vuodesta 2008 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen myllyt
Tikkurila
Vantaan suojellut rakennukset
Lisa Buckwitz

Lisa Buckwitz (s. 2. joulukuuta 1994 Berliini) on saksalainen rattikelkkailija. Hän voitti kahden naisen rattikelkkailussa olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 parinaan Mariama Jamanka.

Lähteet 

Saksalaiset rattikelkkailijat
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Tougourin departementti

Tougourin departementti on departementti tai kunta Namentengan läänissä Pohjois -Burkina Fasossa. Sen pääkaupunki on Tougouri.

Tougorin kaupungit ja kylät 

 Tougouri (pääkaupunki)

Lähteet 

Burkina Fason maantiede
Aleksander Suuman

Aleksander (Sass) Suuman (1927 Avanduse, Viro – 2003) on virolainen runoilija ja taidemaalari. Runoissaan hän on keskuslyyrikko ja humoristi, mutta kertoo myös tarinoita.

Suomennetut teokset
 Viisaampaa ei ole, useita suomentajia, Oulu: Pohjoinen 1996 ISBN 951-749-258-8

Suomennettuja runoja
Lähde
 Antologiassa 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969 Runot on suomentanut Raili Kilpi-Hynynen.
 Isoäidit ompelivat
 Kotiintulo
 Museossa
 Pyhäjärven kuvat
 Runollisia muotokuvia: 4
 Suru
 Älä tapa

 Antologiassa Ajattelen koko ajan rahaa: kivikovaa virolaista nykyrunoutta toim. Jan Kaus ja Harri Rinne, Helsinki: Johnny Kniga 2006 ISBN 951-0-31765-9 Runot on suomentanut Hannu Oittinen.
 Kun kuulen sanan trendi
 Neuvostoaikana selailin lehtiä pitkin hampain
 Pop joka aamu

Lähteet

Virolaiset kirjailijat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Welcome to Hell (Tommi Salmelan albumi)

Welcome to Hell on suomalainen laulaja Tommi Salmelan toinen albumi, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2021.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tommi ”Tuple” Salmela – laulu
 Tom Rask – rummut
 Riitis – kitarat, kosketinsoittimet ja taustalaulu
 Jykä Sirainen – basso

Arvostelut 
 Kaaoszine: 8½/10

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
SW (taajuusalue)

SW-taajuusalue (, SW) , eli Lyhytaaltotaajuusalue, eli lyhytaaltoalue, lyhyet aallot tai lyhyt aalto on yleisradiotoiminnan taajuusalue, jonka lähetytaajuusalue on 2 300 kHz– 26 100 kHz:ä. Aluetta ei pidä sekoittaa muuhun lyhytaaltolähetystoimintaan, kuten LA-radiopuhelinalueeseen.

SW-aallot olivat lyhyitä aaltoja vielä  60-luvullakin, ja niiden käyttämiseksi pitkien (LW) ja keskipitkien aaltojen (MW) ohella tehtiin paljon kehitystyötä. Nykymittapuulla SW-alueen taajuudetkin ovat pitkiä, sillä suuri osa tietoliikenteestä (radio, televisio, mobiilidata...) liikkuu nykyään vielä lyhyempien aaltojen kuljettamina; UHF, ULA, matkapuhelimet, mikroaaltolinkit jne. Mahdollinen radion digitalisointi voi tuoda nykyistä (ULA-aluetta) lyhyemmät radioaallot takaisin yleisradiotoiminnan keskiöön, sillä digitaalilähetys (DRM) ei edellytä yhtä korkeita lähetystaajuuksia kuin ULA-alueen taajuusmoduloidut (FM) lähetykset.

Yleisradiolähetysten keskipitkät aallot (MW) ja lyhyet aallot (SW) alkoivat osaksi korvautua kotimaanyhteyksissä monissa maissa vain noin 50 km kantavilla ultralyhyillä aalloilla (ULA), jolloin modulaatioina ei käytetty enää häiriöherkkää amplitudimodulaatiota (AM), vaan taajuusmodulaatiota (FM, frekvenssimodulaatio, ).

Ali-alueet 

120 metrin aaltoalue (2 300 kHz–2 495 kHz), 'tropiikkiaaltoalue'. Puhekielessä, vapaamuotoisessa kirjallisessa esityksessä ja yleisradioasemien kaukokuunteluharrastuksessa eli DX-kuuntelussa  kaikkein pisimpiä lyhyitä aaltoja saatetaan kutsua tropiikkiaalloiksi. Tämä nimitys juontuu siitä, että eteläamerikkalaiset yleisradiolähetykset saattoivat ja saattavat kuulua niillä myös Eurooppaan, tropiikista asti. Muita tropiikkiaaltoja ovat 90:n, 75:n ja 60:n metrin pituiset radioaallot.

90 metrin aaltoalue (3 200 kHz–3 400 kHz), 'tropiikkiaaltoalue'

75 metrin aaltoalue (3 900 kHz–4 000 kHz), 'tropiikkiaaltoalue'

60 metrin aaltoalue (4 750 kHz–5 060 kHz), 'tropiikkiaaltoalue'

49 metrin aaltoalue (5 900 kHz–6 200 kHz)

41 metrin aaltoalue (7 200 kHz–7 450 kHz)

31 metrin aaltoalue (9 400 kHz–9 900 kHz)

25 metrin aaltoalue (11 600 kHz–12 100 kHz)

22 metrin aaltoalue (13 570 kHz–13 870 kHz)

19 metrin aaltoalue (15 100 kHz–15 800 kHz)

16 metrin aaltoalue (17 480 kHz–17 900 kHz)

15 metrin aaltoalue (18 900 kHz–19 020 kHz)

13 metrin aaltoalue (21 450 kHz–21 850 kHz)

11 metrin aaltoalue (25 600 kHz–26 100 kHz)

Katso myös 
Digita Oy:n
DX-kuuntelu
Suomen DX-Liitto
Lahden radioasema
Lahden vanha radioasema
Porin lyhytaaltoasema
Radiola (yleisradioasema)
Radion ja television historia Suomessa
Radiolupa
Suomen Radioyhdistys
Yleisradio
Radio Finland
Rinnakkaisohjelma
Yleisohjelma
Yleisradiovero

Lähteet 

Radioaallot
Radioharrastus
Yleisradiotoiminta
Radiotaajuusalueet
Baffininnata

Baffininnata (Festuca baffinensis) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, pikkunatojen (Festuca) sukuun kuuluva kasvilaji. Toisinaan baffininnata on tulkittu samaksi lajiksi kuin lampaannata (Festuca ovina). Baffininnata voi risteytyä tundranadan (Festuca brachyphylla) tai muiden lähisukuisten lajien kanssa.

Baffininnata on tiiviisti mätästävä heinälaji, joka ei muodosta maarönsyjä. Sen varret kasvavat 5–25 cm korkeiksi, joskus jopa 30 cm korkeiksi. Lehtitupet ovat kiinni noin puolet niiden pituudesta. Kieleke on hyvin lyhyt, vain 0,1–0,3 mm pitkä. Lehtilavat ovat halkaisijaltaan 0,4–1,2 mm, tavallisimmin 0,6–1 mm, ja lehtilavoissa on viidestä seitsemään suonta, joskus vain kolme tai neljä. Varsilehdet ovat 5–40 mm pitkiä ja niiden lehtitupet ovat tavallisesti heikosti kiinni varren ympärillä. Kukintona on tavallisesti 1,5–4 cm pitkä röyhy, joskus harvoin terttu. Kukinnon tähkylät ovat 4,5–8,5 mm pitkiä ja niissä on kahdesta kuuteen kukkaa, tavallisesti kolmesta viiteen kukkaa. Kaikki tähkylän kukat jäävät kaleiden sisään; ulkokaleet ovat 2,2–4 mm pitkiä ja sisäkaleet 3–5 mm pitkiä. Ulkohelpeet ovat 3,5–6 mm pitkiä ja niiden kärjissä on 0,8–3,3 mm pitkät vihneet. Sisähelpeet ovat samanpituisia kuin ulkohelpeet tai hieman lyhyempiä.

Baffininnata kasvaa kosteilla ja soraisilla kasvupaikoilla kalkkipitoisilla tai vulkaanisilla alueilla. Baffininnadan levinneisyys on sirkumpolaarinen ja sitä tavataan sekä arktisilla että vuoristoissa.

Lähteet 
 Flora of North America: Festuca baffinensis 

Nadat
Nokia T20

Nokia T20 on HMD Globalin ensimmäinen taulutietokone. Laite julkistettiin 6. lokakuuta 2021, ja sen ennakkomyynti alkoi Suomessa julkistuspäivänä.

Nokia T20:stä tuli myyntiin kaksi versiota, joista edullisemmassa Wi-Fi-versiossa on 32 gigatavua tallennustilaa, kolme gigatavua keskusmuistia ja Wi-Fi-yhteys. Kalliimmassa LTE-versiossa on 64 gigatavua tallennustilaa, neljä gigatavua keskusmuistia ja Wi-Fi-yhteyden lisäksi mobiiliverkkoyhteys. Muilta ominaisuuksiltaan versiot ovat lähes yhteneviä.

Nokia T20:ssä on 10,4 tuuman näyttö ja kahdeksanydinprosessori. Takakameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä ja etukameran viisi megapikseliä. Akun kapasiteetti on 8 200 milliampeerituntia, ja se tukee 15 watin latausta. Käyttöjärjestelmänä on Android 11. Laitteelle on luvattu kaksi vuotta Android-versiopäivitystä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Nokia T20 Nokian sivuilla 

Taulutietokoneet
HMD Global
Turkin Grand Prix 2021

Turkin Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 Rolex Turkish Grand Prix 2021) oli Formula 1 -kauden  16. osakilpailu, joka ajettiin 10. lokakuuta Intercity Istanbul Parkin moottoriradalla Istanbulissa Turkissa.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Tulokset

Aika-ajot 

1 Lewis Hamilton sai 10 lähtöruudun rangaistuksen uuden polttomoottorin vaihdosta johtuen.
2 Carlos Sainz lähtee kilpailuun lähtöruudukon perältä voimayksikön vaihdosta johtuen.
3 Daniel Ricciardo lähtee kilpailuun koko joukon perältä voimanyksikön vaihdon takia.

Kilpailu

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet 

Turkin Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2021
Circus of Doom

Circus of Doom on suomalaisen metalliyhtye Battle Beastin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. tammikuuta 2022 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi debytoi kolmen edeltäjänsä tapaan Suomen virallisen albumilistan ykköspaikalla.

Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Master of Illusion", "Eye of the Storm" ja "Where Angels Fear to Fly", ja kappaleista on kuvattu myös musiikkivideot.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Noora Louhimo - laulu
 Eero Sipilä - basso
 Joona Björkroth - kitara
 Juuso Soinio - kitara
 Janne Björkroth - koskettimet
 Pyry Vikki - rummut

Arvostelut 
 Imperiumi: 9-/10
 Inferno: 
 Metalliluola: 8+/10
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2022 albumit
Battle Beastin albumit
Aino-Kaisa Mantere

Aino-Kaisa Mantere (s. 16. kesäkuuta 1994 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen nykyinen joukkueensa on Seinäjoen Maila-Jussit ja hänen pelipaikkansa on lyöjäjokeri.

Mantere on ollut voittamassa pesäpallon Suomen mestaruutta Kirittärien joukkueessa vuonna 2016.

Mantere aloitti peliuransa aikuisten tasolla Maila-Jusseissa, jossa pelasi vuoteen 2013 asti, jolloin seura pelasi alemmalla sarjatasolla ja taisteli pääsystä naisten pääsarjatasolle. Kaudet 2014-2016 hän pelasi Kirittärissä, jossa voitti Suomen mestaruuden ja kaksi SM-hopeaa. Kauden 2017 Mantere pelasi Pesäkarhuissa, joissa hän voitti uransa kolmannen SM-hopeansa. Noiden kausien aikana hän pelasi myös kaksi kertaa Itä–Länsi-ottelussa. Kaudesta 2018 lähtien Mantere on pelannut Maila-Jusseissa. 

Mantereen kasvattajaseura on Ilmajoen Kisailijat

Mantere aloitti peliuransa aikuisten tasolla Maila-Jusseissa, jossa pelasi vuoteen 2013 asti, jolloin seura pelasi alemmalla sarjatasolla ja taisteli pääsystä naisten pääsarjatasolle. Kaudet 2014-2016 hän pelasi Kirittärissä, jossa voitti Suomen mestaruuden ja kaksi SM-hopeaa. Kauden 2017 Mantere pelasi Pesäkarhuissa, joissa hän voitti uransa kolmannen SM-hopeansa. Noiden kausien aikana hän pelasi myös kaksi kertaa Itä–Länsi-ottelussa. Kaudesta 2018 lähtien Mantere on pelannut Maila-Jusseissa, jossa hän jatkaa myös kaudella 2022. Mantereen kasvattajaseura on Ilmajoen Kisailijat.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Suomalaiset pesäpalloilijat
Rullakko

Rullakot ovat pyörillä varustettuja tavarankuljettamiseen tarkoitettuja kuljetusyksiköitä, joita käytetään monipuolisesti logistiikan erilaisissa tarpeissa.

Rullakot ovat käteviä tavaroiden siirrossa, kuljetuksessa ja varastoinnissa. Rullakkomalleja löytyy useita erilaisia, ja yleisimmät lisävarusteet niihin ovat välitasot ja kumivyöt.

Katso myös 
Kuormalava

Logistiikka
Kaskisten rautatieonnettomuus 2021

Kaskisten rautatieonnettomuus tapahtui Kaskisissa 5. lokakuuta 2021 kello 7.53, jolloin ratatyökone törmäsi hiljaisella nopeudella Pyhän Eskilinkadun ylityspaikalla koulubussiin Suupohjan radalla vartioimattomassa tasoristeyksesä. Radalla kulkenut yhdistelmä oli 35 kilometrin tuntinopeudella liikkunut Keitele-museon vetämä ratakuorma-auto. Koulubussi oli menossa Kristiinankaupunkiin, mutta se ei tiettävästi pysähtynyt tasoristeystä ennen, ja sen nopeus oli törmäyshetkellä 18 km/h. Kyseessä on paikka, jossa on aiemminkin sattunut vaaratilanteita. Kaksitoista henkilöä loukkaantui, heistä kaksi lasta ja kuljettaja vakavasti, mutta kellään ei tiedetty olevan hengenvaaraa. Onnettomuustutkimuskeskus tutkii asiaa.

Lähteet 

Rautatieonnettomuus 2021
Junaonnettomuudet Suomessa
2000-luvun junaonnettomuudet
Vuoden 2021 onnettomuudet
Dreamland (Glass Animalsin albumi)

Dreamland on englantilaisen Glass Animals -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. elokuuta 2020.

Tausta 
Glass Animalsin edellinen albumi How to Be a Human Being julkaistiin vuonna 2016. Yhtye jäi tauolle heinäkuussa 2018, kun rumpali Joe Seaward joutui pyöräillessään auto-onnettomuuteen. Onnettomuudessa Seaward mursi jalkansa, sai kallonmurtuman ja vakavan aivovaurion, jonka seurauksena hänen oli opeteltava uudestaan kävelemään, puhumaan ja soittamaan rumpuja. Yhtye palasi tauolta vuonna 2019, mutta kolmannen albumin valmistumista viivästytti vielä koronaviruspandemia.

Yhtyeen aiemmista albumeista poiketen Dreamland on kokonaan omaelämäkerrallinen. Yhtyeen keulahahmon Dave Bayleyn mukaan hän ei ole juurikaan halunnut kirjoittaa omista kokemuksistaan, koska on pitänyt sitä itsekkäänä. Tehtyään töitä muiden omasta elämästään kirjoittavien artistien kanssa ja edellisellä albumilla julkaistun henkilökohtaisiin kokemuksiin perustuvan ”Agnes”-kappaleen suosion innoittamana Bayley kuitenkin muutti mieltään. Dreamland kertoo muusikon elämästä tämän ensimmäisistä muistoista lähtien.

Musiikki 
Albumi on tyylilajiltaan poppia. Se saanut vaikutteita Timbalandin, Dr. Dren, The Strokesin ja The Beach Boysin tuotannosta.

Arvostelut 
 New Musical Express:

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2020 albumit
Brittiläiset popalbumit
Tarhakultasade

Tarhakultasade (Laburnum × watereri) on kalju- (L. alpinum) ja etelänkultasateen (L. anagyroides) välinen risteymä. Se on puu tai pensas, jolla on keltaiset kukat pitkissä riippuvissa tertuissa. Tuntomerkeiltään tarhakultasade on kalju- ja etelänkultasateen välimuoto. Lehdet ovat jakautuneet kolmeen sormimaiseen lehdykkään. Lehdyköiden alapinnan karvojen pituus on 0,5–1 millimetriä, karvoitus on pidempi kuin etelänkultasateen lehdyköissä, runsaampi kuin kaljukultasateen. Risteymä tekee siemeniä heikosti tai ei lainkaan.

Tarhakultasateen kantalajit kasvavat alkuperäisinä eteläisessä Euroopassa. Risteymä esiintyy luontaisesti ainakin Sveitsissä.
Sitä viljellään hyvin yleisesti koristekasvina ja se esiintyy myös viljelykarkulaisena muilla alueilla.

Lähteet 

Kultasateet
Nousu (vuoden 1977 elokuva)

Nousu () on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut neuvostoliittolainen mustavalkoinen sotadraamaelokuva, jonka on ohjannut Larisa Šepitko. Elokuva perustuu Vasil Bykaun romaaniin Sotnikov. Elokuva jäi Šepitkon viimeiseksi ennen hänen kuolemaansa vuonna 1979.

Nousu esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla 1977, jossa se palkittiin Kultainen karhu -palkinnolla. Se myös lähetettiin Neuvostoliitosta kilpailemaan parhaan vieraskielisen Oscarista vuoden 1978 gaalaan, mutta ei päätynyt ehdokkaaksi.

Näyttelijät

Lähteet

AIheesta muualla 
 

Vuoden 1977 elokuvat
Neuvostoliittolaiset elokuvat
Neuvostoliittolaiset sotaelokuvat
Neuvostoliittolaiset mustavalkoelokuvat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Boy Wonder

Boy Wonder on suomalaisen rap-artisti Williamin toinen albumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021. Levyjulkaisukeikka on 12. marraskuuta 2021  Helsingin Ääniwallissa.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Wild Card

Wild Card on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Simon West ja käsikirjoittanut William Goldman. Sen pääosia esittävät Jason Statham, Michael Angarano, Milo Ventimiglia, Dominik Garcia-Lorido, Anne Heche ja Sofia Vergara.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Vuoden 2015 elokuvat
Pudasjärven pääkirjasto

Pudasjärven pääkirjasto on Pohjois-Pohjanmaan Pudasjärvellä toimiva yleinen kirjasto ja Pudasjärven kaupunginkirjaston ainoa kiinteä toimipaikka. 

Pudasjärven kirjaston historia alkaa vuodesta 1850. Tuolloin perustettiin Pitäjän Laina Kir­jas­to, josta pienikokoisen kirjan sai lainaan lukkarilta kopeekan vuokralla. Isosta teoksesta piti maksaa kolme kopeekkaa. 

Lokakuussa 2021 avattiin Pudasjärven uusi hirsirunkoinen monitoimitalo Hyvän olon keskus Pirtti. Rakennuksen arkkitehtinä toimi Lukkaroinen Arkkitehdit Oy. Pudasjärven pääkirjasto sai tilat tästä yhteenä 43 miljoonan euron hintaiseksi arvioidusta, vuosina 2019-2021 rakennetusta uudisrakennuksesta. Jo ennen lopullista rakennushanketta oli arkkitehti Joonas Parvianen hahmotellut hirsistä monitoimitaloa kirjastoineen Pudasjärvelle  vuonna 2017 valmistuneessa, professori Janne Pihlajaniemen johtaman Oulun yliopiston Moderni hirsikaupunki -tutkimushankeen osana laatimassaan diplomityössään. 

Monitoimirakennuksen toimintojen ja tapahtumien ohella Pudasjärven kaupunginkirjasto palvelee erityisesti kirjastoauto Ison Karhun ja verkkokirjaston välityksellä. Kaupunginkirjasto kuuluu Pohjois-Pohjanmaan kunnankirjastoja yhdistävään Outi-kirjastokimppaan, jonka kokoelmia jäsenkuntien asukkaat voivat hyödyntää. Tarjontaan kuuluu niin fyysisiä teoksia kuin sähköisiä aineistojakin (esimerkiksi e-kirjoja, e-äänikirjoja, suoratoistoelokuvia ja musiikki-instrumenttien soiton oppikursseja).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kirjastoauto Iso Karhu (pudasjarvi.fi)

Pudasjärven rakennukset ja rakennelmat
Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
James Tate

James Tate (1943 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 2015 Amherst, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa The Lost Pilot ilmestyi 1967 Yalen Nuorten runoilijoiden sarjassa. Kunnianosoitus tuli hänen osalleen, kun hän vielä opiskeli Iowan yliopistossa. Kokoelmalla oli vaikutusta 1960-1970-luvun runoilijasukupolveen. Hän julkaisi toistakymmentä runokokoelmaa. Hän opetti Massachusettsin yliopistossa Amherstissa kuolemaansa asti.

Taten puoliso oli runoilija Dara Wier.

Arviossaan Valheiden kirjasta -suomennosvalikoimasta Jukka Koskelainen on sitä mieltä, että Aki Salmelan suomennokset onnistuvat paremmin tarinallisissa runoissa kuin varhaistuotannon puhekielen sanonnoille ja poljennolle perustuvissa runoissa.

Palkinnot ja tunnustukset
Kokoelmasta Selected Poems (1991)
 Pulitzer-palkinto
 William Carlos Williamsin palkinto

Suomennetut teokset
 Valheiden kirja: valitut runot, valikoinut ja suomentanut Aki Salmela, Turku, Tallinna: Savukeidas 2016 ISBN 978-952-268-177-5

Suomennettuja runoja
Runoja julkaisussa Tuli & Savu: runouslehti:
 Kuuro tyttö leikkii, suom. Aki Salmela Tuli & Savu 2003; nro 2
 Opas kivikauteen, suom. Olli Sinivaara, Tuli & Savu 2004: 2
 Pieni runo ruutukuvioisilla sukilla, suom. Aki Salmela Tuli & Savu 2004; nro 2
 Rullatuoli perhonen, suom. Olli Sinivaara, Tuli & Savu 2004: 2

Runoja julkaisussa Kerberos 2005; nro 2, suom. Aki Salmela:
 Ansa
 Kuolemattomat (The Immortals)
 Luettelo kuuluisista hatuista (The List of Famous Hats)
 Naapurit
 Opettaessaan apinaa kirjoittamaan runoja (Teaching the Ape to Write Poems)
 Puujalkamies karkaa vankilasta (Man with Wooden Leg Escapes Prison)
 Valheiden kirja (The Book Of Lies)
 Venuksen keitto (The Soup of Venus)

Suomennettuja runoja on myös julkaisussa Nuori voima: kulttuuriharrastajain lehti 2002: 1.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset runoilijat
Vuonna 1943 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Knimída

Knimída (, ), antiikin Knemis (, ), on vuori Fthiotiissa Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 945 metriä (toisen lähteen mukaan 938 metriä).

Knimída sijaitsee lähellä Pohjoisen Euboianlahden rantaa ja voidaan nähdä Kallídromo-vuoren itäisenä jatkeena. Sen ja rannikon välissä sijaitsevat Kaména Voúrlan ja Ágios Konstantínoksen kaupungit. Vuoren korkeimman huipun nimi on Agía Paraskeví (Αγία Παρασκευή) siellä olevan Pyhälle Paraskevalle omistetun kappelin mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan vuoret
Mólos-Ágios Konstantínos
Arttu Paaso

Arttu Matias Paaso (s. 10. tammikuuta 2002 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä.

Ura

Seuraura 
Paaso on Oulun Kärppien kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän voitti C-nuorten SM-hopeaa. Paaso valittiin C-nuorten SM-sarjan tähdistökentälliseen. Kaudella 2019–2020 hän edusti Kärppien A-nuoria Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Kaudella 2020–2021, helmikuussa 2021 seura lainasi hänet Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, jossa Paaso pelasi kaksi ottelua tehopistein 1+2=3.

Huhtikuussa 2021 Paaso teki Kärppien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2021–2022 seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteeniksi Paaso nousi. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kymmenennellä kierroksella 8. lokakuuta 2021 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Paasolle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta, kun Miihkali Teppo joutui sivuun vain hetki ennen ottelun alkua. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Paaso sai ottelussa jääaikaa 13 minuuttia. Kuuden pelaamansa ottelun jälkeen hän joutui yli kuukaudeksi sivuun loukkaantumisen vuoksi. Kuntouduttuaan Paaso teki liigauransa avausmaalin toisessa paluuottelussaan eli kaikkiaan kahdeksannessa liigaottelussaan 10. joulukuuta 2021 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Pete Suonpää valitsi Paason ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa tulokaskautensa aikana 31 runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8.

Maajoukkueura 
Paaso on pelannut kolme nuorten ja 27 poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Oulun Kärppien pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Eemeli Virtanen

Eemeli Virtanen (s. 4. syyskuuta 2002 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä.

Ura 
Virtanen on Porin Ässien kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa kuudella osumallaan Arttu Syystön kanssa että C-nuorten SM-sarjassa viidellä osumallaan Ralfs Bergmanisin ja Syystön kanssa.

Harjoituskaudella 2021–2022 Virtanen pelasi kahdeksan ottelua Ässien SM-liigajoukkueessa ilman tehopisteitä. Kauden kynnyksellä syyskuussa 2021 hän teki seuran kanssa 2+1-vuotisen liigasopimuksen. Virtanen aloitti sarjakautensa kuitenkin Ässien U20-joukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 8. lokakuuta 2021 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Virtanen merkittiin joukkueensa kolmospuolustajapariin Nikolas Matinpalon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.03 minuuttia. Hän pelasi alkukaudella SM-liigassa neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä sekä kahdeksan ottelua U20-joukkueessa, kunnes Virtasen kausi päättyi loukkaantumisen vuoksi jo lokakuussa 2021.

Muuta 
Virtasen isoisä Anto Virtanen pelasi hyökkääjänä SM-sarjaa Porin Karhuissa ja Ässissä yhteensä 315 ottelua vuosina 1961–1975. Hän voitti kaksi Suomenmestaruutta. Eemelin setä Jaakko Virtanen pelasi Ässissä hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien 167 SM-liigaottelua vuosina 1983–1989. Hän on nykyään seuran hallituksen jäsen. Eemelin serkku ja Jaakon poika Jami Virtanen pelaa hyökkääjänä Eemelin joukkuetoverina Ässissä.

Eemeli Virtanen valmistui ylioppilaaksi Porin suomalaisen yhteislyseon lukiosta keväällä 2021. 

Virtanen on maininnut esikuvikseen Kimmo Timosen ja Sami Vatasen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Ässien pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Elias Koponen

Elias Artturi Koponen (s. 24. elokuuta 2002 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Kalevan Palloa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Koponen pelannee pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteeina hän toimii.

Ura

Seuraura 
Koponen aloitti jääkiekkoilun seitsemänvuotiaana Kalevan Pallossa. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueensa paras syöttäjä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa 14 syöttöpisteellään että C-nuorten SM-sarjassa 11 syöttöpisteellään. Kaudella 2019–2020 Koponen toimi KalPan B-nuorten varakapteenina. Kaudella 2020–2021 hän oli tehoilla 15+23=38 seuran U20-joukkueen paras syöttäjä Veikka Halosen kanssa ja toiseksi paras pistemies Oliver Kapasen jälkeen.

Kaudella 2021–2022 Koponen nousi KalPan U20-joukkueen kapteenistoon. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä tehtyään 17 ottelussa 16 osumaa. Koponen voitti kauden päätteeksi U20 SM-sarjan hopeaa. Hän debytoi kauden aikana myös KalPan SM-liigajoukkueessa. Koponen teki liigadebyyttinsä 9. lokakuuta 2021 vieraissa JYPiä vastaan. Hänet merkittiin joukkueensa nelosketjun vasempaan laitaan Jaakko Rissasen ja Tuomas Vartiaisen viereen. Koponen sai ottelussa jääaikaa 7.53 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin ja Koponen keräsi yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Kauden edetessä hän vakiinnutti kauden edetessä paikkansa ja Koponen teki 38 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. Hän jakoi SM-liigan tulokkaiden maalipörssin kuudennen sijan Jukureiden Markus Odenin kanssa ja tulokkaiden pistepörssin kuudennen sijan SaiPan Mikko Juusolan kanssa. Koponen voitti myös KalPan sisäisen tehotilaston lukemalla +12, joilla hän sijoittui myös tulokkaiden tehotilastossa toiseksi edellään vain Ilveksen Leo Lööf.

Huhtikuussa 2022 Koponen teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen.

Maajoukkueura 
Koponen valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmään elokuun 2022 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan nuorten maaottelua.

Muuta 
Koponen kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2022 Kuopion klassillisesta lukiosta. Hänen pikkuveljensä Eemil pelaa hyökkääjänä KalPan U18-joukkueessa..

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
KalPan pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Eemeli Saari

Eemeli Saari (s. 14. tammikuuta 2003 Aura) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Turun Palloseuraa.

Ura

Seuraura 
Saari on Turun Palloseuran kasvatti. Kaudella 2018–2019 hän toimi seuran C-nuorten kapteenina. Saari oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 8+20=28 joukkueen paras syöttäjä Lucas Pirjetän kanssa sekä tehokkain puolustaja. Hän jakoi koko sarjan puolustajien pistepörssin viidennen sijan Kärppien Arttu Kuivaksen kanssa. Kaudella 2019–2020 Saari oli TPS:n B-nuorten tehokkain puolustaja Elmeri Laakson kanssa tehoilla 10+15=25, joilla he jakoivat koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan.

Kaudeksi 2021–2022 Saari teki TPS:n SM-liigajoukkueen kanssa kaksivuotisen juniorisopimuksen. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia. Saari teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan kuudennella kierroksella 12. lokakuuta 2021 vieraissa ruotsalaista Växjö Lakers HC:tä vastaan. Hänelle avautui paikka TPS:n kokoonpanosta, kun Aleksi Anttalainen joutui sivuun. Saari merkittiin TPS:n seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.47 minuuttia. Saarelle merkittiin teholukema –1 ja hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. SM-liigadebyyttinsä Saari teki 1. joulukuuta 2021 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin TPS:n kolmospuolustajapariin Johan Ivarssonin viereen. Saari sai ottelussa jääaikaa 7.27 minuuttia ja hän keräsi teholukeman –1. Kaikkiaan Saari pelasi TPS:n liigajoukkueessa kauden aikana viisi runkosarja- ja yhden CHL-ottelun ilman tehopisteitä.

Saari teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa kauden 2022–2023 ensimmäisessä miesten pelissään, Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 12. lokakuuta 2022 vieraissa saksalaista Grizzlys Wolfsburgia vastaan.

Maajoukkueura 
Saari on pelannut 14 poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Turun Palloseuran pelaajat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Venezuelan kriisi

Venezuelan kriisi oli kansainvälinen kriisi 1800-luvun lopulla, joka liittyi rajanvetoon brittien siirtomaan Guyanan ja Venezuelan välillä. Yhdysvallat asettui tukemaan Venezuelaa Monroen opin mukaisesti.

Guyana oli brittien ainoa siirtomaa Etelä-Amerikassa. Britit olivat saaneet sen 1814 Alankomaiden kanssa tehdyn sopimuksen seurauksena.
Sen länsiraja oli arvotonta viidakkoa. Tästä huolimatta Venezuela väitti brittien vuoden 1841 rajalinjauksen, ns. Schomburgkin linjan (komissaari Robert Schomburgkin mukaan), vievän heiltä heidän ominaan pitämiään maita.
Venezuelan mukaan sen raja ulottui Essequibo-joelle, mikä käsitti 2/3 Guyanan alueesta.
Kun alueelta löytyi kultaa, Iso-Britannia ulotti vaatimuksensa vieläkin kauemmas ja vaati 33 000 neliömailia Schomburgkin linjan länsipuolelta.
Venezuela katkaisi diplomaattiset suhteet Britanniaan 1876 ja pyysi Yhdysvalloilta apua.

Presidentti Grover Cleveland ulkoministeri Thomas Francis Bayard aloitti neuvottelut, mutta asia jäi.

Vuonna 1895 ulkoministeri Richard Olney tulkitsi Monroen doktriinia laajemmin ja vaati välitystä. Pääministeri Lordi Salisbury myöntyi luopumaan osasta alueesta, mutta kieltäytyi luovuttamasta brittiläisiä asutuksia. Presidentti Cleveland julisti 17. joulukuuta 1895 kongressille että oli Yhdysvaltain velvollisuus vetää raja ja vastustaa Britannian aggressiota määrätyn rajalinjan yli. Kongressi tuki presidenttiä ja sodastakin puhuttiin, mutta kumpikaan maa ei ollut siihen oikein halukas. Tuolloin Euroopan tilanteen ja Etelä-Afrikan buurien vaivaama Salisbury tunnusti Yhdysvaltain oikeuden ja uusi raja vedettiin 1899 välimiesmenettelyn jälkeen Schomburgkin linjaa pitkin, jolloin se edelleen suosi Britanniaa.

Lähteitä
 Venezuela Boundary Dispute The Columbia Encyclopedia, Sixth Edition.  2001-05.
 Venezuela Boundary Dispute, 1895–1899, Milestones: 1866–1898, history.state.gov

Kansainväliset kriisit
Iivari Säkkinen

Lauri Iivari Säkkinen (s. 21. maaliskuuta 2002 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura

Seuraura 
Säkkinen aloitti jääkiekkoilun Muhoksen Jääklubissa. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppin. Säkkinen toimi kaudella 2017–2018 seuran B-nuorten kapteenina. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2019–2020 Säkkinen siirtyi Rauman Lukon A-nuoriin. Kaudella 2020–2021 hän voitti U20 SM-sarjan mestaruuden.

Kaudeksi 2021–2022 Säkkinen teki Lukon kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kautensa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteeniksi Säkkinen nousi. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-sarjan mestaruuden. Säkkinen sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 8. lokakuuta 2021 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin Lukon 13. hyökkääjäksi. Säkkinen jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Hän sai ensimmäiset jääaikansa miesten pääsarjatasolla Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 13. lokakuuta 2021 vieraissa walesilaista Cardiff Devilsia vastaan, jolloin jo jatkopaikkansa varmistanut Lukko peluutti useita U20-joukkueensa pelaajia. Säkkinen merkittiin joukkueen kakkosketjun oikeaan laitaan Sami Päivärinnan ja Mikko Petmanin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.23 minuuttia. Ensimmäiset peliaikansa SM-liigassa Säkkinen sai kolmannessa ottelussaan 16. lokakuuta 2021 Kalevan Palloa vastaan. Hänet merkittiin Lukon 13. hyökkääjäksi. Säkkinen sai ottelussa jääaikaa 1.33 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 28. joulukuuta 2021 KooKoota vastaan. Toni Koivisto valitsi Säkkisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän pelasi lopulta suurimman osan kaudestaan SM-liigassa, jossa Säkkinen pelasi tulokaskautensa aikana 36 runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6 ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. CHL:ssä hän pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä.

Maajoukkueura 
Säkkinen pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Säkkinen on pelannut viisi nuorten ja 26 poikien maaottelua.

Muuta 
Säkkinen valmistui ylioppilaaksi Rauman Lyseon lukiosta syksyllä 2021.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Rauman Lukon pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Jätkäsaaren tunneli

Jätkäsaaren tunneli on Helsinkiin suunniteltu tieliikenteen tunneli, joka johtaisi Länsisatamasta pohjoiseen Ruoholahteen, mahdollisesti Länsiväylälle asti. Se siirtäisi raskaan liikenteen maan alle ja vähentäisi sataman ja Jätkäsaaren liikenneruuhkia. Tunnelia käyttäisivät myös satamaan kulkevat ja sieltä poistuvat henkilöautot. Autot voisivat ajaa laivasta suoraan satamakentän läpi tunneliin. Sisäänkäynti sijoittuisi vuonna 2026 valmistuvan uuden Terminaali 1:n alle. 

Jätkäsaaren tunnelia on kutsuttu myös Satamatunneliksi ja satamainfrastruktuuriksi ”siinä missä terminaalit ja laituritkin”. Hanke kasvattaisi Länsisataman kapasiteettia ja mahdollistaisi samalla Eteläsataman Tallinnan-laivaliikenteen keskittämisen Länsisatamaan. Makasiini- ja Olympiaterminaalin ympäristössä vapautuisi tilaa rantabulevardille ja uudisrakentamiselle. 

Kaupunginvaltuusto hyväksyi hankkeen helmikuussa 2021 ja kaupunkiympäristölautakunta arvioi satama-alueen uuden asemakaavan kesäkuussa 2022. Alustavaksi hinnaksi on arvioitu 180 miljoonaa euroa. Tunnelin rahoittaisi Helsingin Satama Oy, joka perisi tunnelista käyttömaksuja. Investointipäätös on tarkoitus tehdä vuonna 2023.

Vuosaari-vaihtoehto 
Vaihtoehtoiseksi ratkaisuksi Jätkäsaaren liikenneongelmiin on ehdotettu Tallinnan laivaliikenteen siirtämistä Vuosaaren satamaan. Hanke vaatisi kuitenkin uuden matkustajaterminaalin rakentamisen ja metron liikennöinnin satamaan. Sataman laajentamiskustannukset olisivat noin 700 miljoonaa euroa. Natura-alueiden ympäröimää satamaa ei myöskään voisi merkittävästi laajentaa ilman vuosikymmenien mittaisia lupaprosesseja. Matkustajaliikenne Itä-Helsinkiin kasvattaisi laivojen matka-aikoja ja pienentäisi matkustajamääriä noin 20 prosentilla keskustasatamiin verrattuna. Helsingin Satama Oy on vastustanut Vuosaari-ehdotusta.

Katso myös 
 Keskustatunneli
 Sörnäistentunneli

Lähteet 

Suomen tieliikennetunnelit
Jätkäsaari
Helsingin tunnelit
Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Geomytologia

Geomytologia on geologiaa ja uskontotiedettä yhdistelevä tietenala, joka tutkii geologisten tapahtuminen vaikutusta myyttien syntyyn ja muotoutumiseen.

Geologi Dorothy Vitaliano kehitti geomytologian käsitteen työskennellessän Indianan yliopistossa vuonna 1973 ja geomytologia on kehittynyt omaksi tieteenalakseen vasta 1900-luvun lopulla tai 2000-luvulla. Geomytologian tutkimuskohteita ovat muun muassa vedenpaisumusmyytti ja tulivuorenpurkausten tai meteoriittien vaikutus myyttien syntyyn.

Lähteet

Geologia
Uskontotiede
Tuoksustoraksi

Tuoksustoraksi (Styrax obassia) on storaksikasvien (Styracaceae) heimoon, storaksien (Styrax) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pieni, pystykasvuinen puu tai suuri pensas.

Tuoksustoraksi kasvaa tavallisesti 6–10 metriä korkeaksi. Vanhempien versojen sileä, harmaa kuori hilseilee paljastaen oranssin sisäkerroksen. Kukat kehittyvät varsien päissä sijaitseviin terttuihin, jotka voivat olla noin 20 cm pitkiä. Kukat ovat kellomaisia, hauraita ja valkoisia, mutta niiden näyttävät heteet ovat keltaisia. Tuoksustoraksi kukkii touko–kesäkuussa eli puuksi melko myöhään. Kukista kehittyviä hedelmiä voi esiintyä kasvissa myöhäiseen syksyyn asti.

Tuoksustoraksia käytetään koristekasvina muun muassa pensasaidoissa. Se kasvaa parhaiten keskikosteassa, happamassa, runsasravinteisessa sekä hyvin vettä läpäisevässä maaperässä täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Viileämmillä alueilla laji on syytä istuttaa suojaisaan paikkaan.

Lähteet 
 Missouri Botanical Garden: Styrax obassia

Aiheesta muualla 
 Trees and Shrubs Online: Styrax obassia 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Styrax obassia 

Storaksikasvit
Ray Blanchard

Ray Milton Blanchard (s. 9. lokakuuta 1945 Hammonton, New Jersey, Yhdysvallat) on amerikkalais-kanadalainen seksologi, joka tunnetaan parhaiten hänen transsukupuolisuutta, pedofiliaa ja seksuaalisia suuntautumisia koskevasta tutkimuksestaan. Näiden lisäksi Blackhard on julkaissut tukimuksia  fallometriasta ja eräistä parafilioista, kuten hypoksifiliasta.

Blachard tunnetaan erityisesti transsukupuolisuutta koskevasta typologiastaan. 1980-luvulla kehittämänsä luokittelun mukaan miehestä naiseksi -transihmiset jakautuvat kahteen luokkaan: homoseksuaalisiin ja autogynefiileihin transihmisiin. Ensimmäisen ryhmän sukupuoli-dysforian taustalla on se, että he ovat käytökseltään ja olemukseltaan feminiinisiä. Jälkimmäisen ryhmän dysforian tausalla sen sijan on seksuaalinen kiihottuminen ajatuksesta naisena olemisesta. Blanchardin teoriat ovat herättäneet kritiikkiä transyhteisössä.

Lähteet 

Kanadalaiset psykologit
Yhdysvaltalaiset psykologit
Seksologit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Pispalan portaat

Pispalan portaat ovat Tampereella Pispalan kaupunginosassa sijaitsevat portaat, jotka johtavat Mäkikadulta Rajaportin saunan kupeesta ylös Vallikadulle.

Arviot Pispalan portaiden askelmien määrästä vaihtelevat riippuen siitä, lasketaanko mukaan tasanteet. Usein portaiden askelmien lukumääräksi esitetään 310.

Kesäkuussa 2020 tamperelainen Aksu Karima käveli Pispalan portaissa maratonin. Hän käveli portaat ylös ja alas 106 kertaa. Aikaa suoritukseen kului 12 tuntia ja 32 minuuttia.

Lähteet 

Pispala
Tahmela
Tampereen kulttuuri
Portaat
Ágios Isídoros (saari)

Ágios Isídoros () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Singitikóslahdessa Chalkidikín niemimaahan kuuluvan Sithonían niemen itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,086 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ágios Isídoros kuuluu Sithonían ​kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen.

Ágios Isídoroksen saari sijaitsee suuremman Diáporoksen saaren itäpuolella. Saari on saanut nimensä siellä olleesta bysanttilaisaikaisesta Pyhälle Isidorokselle omistetusta kirkosta, josta on jäljellä vain rauniot.

Lähteet 

Egeanmeren saaret
Sithonía
Ágios Isídoros

Ágios Isídoros (, ”Pyhä Isidoros”) voi viitata seuraaviin paikkoihin:

 Ágios Isídoros, kylä Páfoksen alueella Kyproksella
 Ágios Isídoros, saari Singitikóslahdessa Kreikassa
Arginusai

Arginusai ( tai Arginousai, ) on antiikin aikainen nimitys kolmen saaren saariryhmälle, joka sijaitsi Aioliin rannikolla eli Vähän-Aasian länsirannikolla nykyisen Turkin alueella. Nykyisin saarista on jäljellä kaksi, kun kolmas on tullut osaksi mannermaata.

Maantiede 

Arginusain saaret sijaitsivat Lesboksen Mytilenen kaupungin ja Aioliin rannikon välissä nämä kaksi toisistaan erottavan salmen eteläosan itärannalla. Saaret ovat/olivat:

 Argennusa ( tai Argennousa, ), nykyinen Kanen niemi () osana Dikilin niemimaata – saariryhmän suurin ja tärkein saari; tunnettiin antiikin aikana myös nimellä Kane (, lat. Canaea, Canae) siellä sijainneen Kanain kaupungin mukaan ().
 nykyinen Garip () eli Ázano () – nykyisen jäljelle jääneen saariryhmän pääsaari, saarista lännenpuoleinen ().
 nykyinen Kalem () eli Nikoló () tai Vráchos Nikolós (), saarista idänpuoleinen ja lähempänä rannikkoa oleva ().

Historia 

Historiassa saariryhmä muistetaan erityisesti peloponnesolaissodan aikaisesta Arginusain taistelusta vuonna 406 eaa. Siinä Ateenan kymmenen kenraalia saivat voiton spartalaisista, mutta tuomittiin myöhemmin siitä, etteivät onnistuneet pelastamaan taistelua seuranneen myrskyn vaatimia uhreja.

Lähteet 

Antiikin Kreikan maantiede
Egeanmeren saaret
Koronisía

Koronisía () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Amvrakikóslahdessa, sekä sillä sijaitseva samanniminen kylä, jonka väliluku on 165 (vuonna 2011). Saari tunnetaan myös nimellä Péra Nisí (Πέρα Νησί). Sen pinta-ala on noin 0,344 neliökilometriä. Hallinnollisesti Koronisía kuuluu Ártan kuntaan, Ártan alueyksikköön ja Epeiroksen alueeseen.

Koronisían saari sijaitsee Logaroún laguunin etelälaidalla. Saarelle ja kylään johtaa pitkä Salaóran saaren kautta kulkeva pengertie, joka erottaa toisistaan ensin Logaroún ja Tsoukalión laguunit ja sitten Logaroún laguunin ja varsinaisen Amvrakikóslahden. Koronisían saaren eteläpuolella sijaitsevat Korakónisan saaret. Yhdessä Koronisía ja Korakónisan saaret rajaavat Sakoulétsin laguunin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Amvrakikóslahden saaret
Préveza
30 (Adelen albumi)

30 on englantilaislaulaja Adelen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin Columbia Recordsin kautta 19. marraskuuta 2021. Adele tiedotti uuden albumin julkaisusta lokakuussa. Hänen edellinen albuminsa 25 julkaistiin marraskuussa 2015.

Albumin ensimmäinen single, ”Easy on Me”, julkaistiin 15. lokakuuta 2021. Kappale nousi singlelistan ensimmäiselle sijalle yli kymmenessä maassa ja se rikkoi ennätyksiä sekä Spotifyssa että Amazon Musicissa. Albumin toinen single, ”Oh My God”, julkaistiin 29. marraskuuta 2021.

Albumi käsittelee Adelen avioeroa, äitiyttä ja kuuluisuutta. Adelen mukaan 30 ei ole kuitenkaan eroalbumi, vaan sen kautta hän haluaa kertoa pojalleen, miksi päätyi hajottamaan tämän elämän tullakseen itse onnelliseksi.

Kappaleet

Targetin bonuskappaleet

Menestys 
Albumi oli kaupallinen menestys ja se nousi albumilistojen kärkeen useassa maassa. Yhdysvalloissa albumista tuli vuoden 2021 myydyin albumi kolmen ensimmäisen päivän jälkeen. Viidessä päivässä albumi saavutti vuoden 2021 suurimman avausviikon Isossa-Britanniassa. Se on korkein naisartistin avausviikko sitten Adelen edellisen studioalbumin. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle yhdessä viikossa.

Listasijoitukset

Myynti ja myyntipalkinnot

Arvostelut 
 The Daily Telegraph: 
 The Guardian: 
 The Independent: 
 Pitchfork: 8.2/10
 Rolling Stone: 
 Soundi:

Lähteet  

Vuoden 2021 albumit
Adelen albumit
Leif Glöersen

Leif Glöersen (2. syyskuuta 1902 Stettin – 13. lokakuuta 1976 Helsinki) oli norjalaissyntyinen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Leif Glöersenin vanhemmat olivat norjalainen insinööri Olaf Glöersen ja Augusta Frost ja puoliso vuodesta 1929 Mary Bergström. Suomeen 1905 muuttaneen Glöersenin perheen vanhin poika Leif valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925. Hän työskenteli valmistuttuaan isänsä johtaman Diesen Wood -yhtiön Pitkärannan tehtaiden käyttöinsinöörinä vuoteen 1932. Pitkärannasta Glöersen siirtyi A. Ahlströmin Karhula-yhtiön konepajan paperi- ja selluloosakoneosaston johtajaksi. Vuonna 1941 hänestä tuli koko konepajan ja samalla sen teräsvalimon johtaja. Vuonna 1946 Glöersenin johdettavaksi tulivat puolestaan A. Ahlströmin Varkauden tehtaat. Niiden toimitusjohtajana hän työskenteli aina vuoteen 1967 saakka. Varkaudessa Glöersen tunnettiin varsin värikkäänä henkilönä, kaupungin "viimeisenä patruunana" ja "pappa-Glöerseninä". Teollisuusneuvoksen arvonimen tekniikasta kiinnostunut ja itsekin useita patentoituja keksintöjä tehnyt Glöersen sai 1966.

Lähteet

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Lazaréta

Lazaréta (; myös Lazarétta, Λαζαρέττα) tai Lazaréto (; myös Lazarétto, Λαζαρέττο) tulee italian kielen karanteeniasemaa tarkoittavasta sanasta lazzaretto ja voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:

 Lazaréta, Kreetan saariin kuuluva saari Chanián kaupungin edustalla
 Lazaréto, Jooniansaariin kuuluva saari Korfun itärannikon edustalla
Lembit (nimi)

Lembit on virolainen miehen etunimi. Se pohjautuu muinaisvirolaisiin nimiin Lembitu ja Lemmitu, joiden merkitys on ’rakastettu’. Lembitin nimipäivää vietetään Virossa 21. syyskuuta.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 240–250 Lembit-nimistä miestä.

Tunnettuja Lembitejä
 Lembit Krull, virolainen rockmuusikko
 Lembit Lõhmus, virolainen taidegraafikko

Lähteet

Etunimet
Euroopan helluntaiyhteisö

Euroopan Helluntaiyhteisö (, PEF) on 60 eurooppalaisen helluntailaisyhteisön verkosto. PEF:n tehtävä on levittää evankeliumia ja edistää helluntaijärjestöjen yhteistyötä. PEF järjestää vuosittain liikettä yhteenkokoavan johtajuuskonferenssin, Euroopan pääkaupunkeihin kohdistettua IMPACT-toimintaa sekä vuosittaisen Eurooppalaisen rukoussunnuntain. Euroopan helluntaiyhteisö on helluntaiherätyksen edustaja viranomaisten ja EU-hallinnon suuntaan.

PEF perustettiin vuonna 1987 Lissabonissa kahden helluntaiherätyksen virran yhdistyessä. Uuden järjestön muodostivat vuonna 1966 perustettu eteläeurooppalainen European Pentecostal Fellowship ja pohjoisempi Pentecostal European Conference.

Vuonna 2005 PEF rekisteröitiin Belgiassa kansainvälisenä yleishyödyllisenä järjestönä. Samana vuonna järjestö avasi pääkonttorinsa Brysselissä. Vuonna 2013 järjestön puheenjohtajaksi nimitettiin Fida Internationalin toiminnanjohtaja Arto Hämäläinen. PEF rahoittaa toimintansa jäsenmaksuilla.

Puheenjohtajat 
Euroopan helluntaiyhteisöllä on ollut historiansa aikana neljä puheenjohtajaa. PEF:n hallitus nimitetään kolmevuotiskaudeksi.
  Jacob Zopfi: 1987 – 2001 
  Ingolf Ellsel: 2001 – 2013
  Arto Hämäläinen: 2013 – 2016
  Pelle Hörnmark: 2016–

Lähteet 

Helluntaiherätys
Organisaatiot Euroopassa
Kannuksen kaupunginkirjasto

Kannuksen kaupunginkirjasto on Keski-Pohjanmaan Kannuksessa toimiva yleinen kirjasto. Kaupunginkirjaston päätoimipaikka on Kannuksen kirjasto. Tämän ohella kaupunginkirjastoon kuuluu Korpelan kylässä sijaitseva Korpelan lainausasema. Lisäksi Sievin kirjastoauto kiertää joka toinen viikko yhtenä viikonpäivänä Eskolan, Kannuksen keskustan ja Viirretkylän alueella. Vielä 2010-luvun alkupuolella Eskolassa ja Väli-Kannuksessa palveli oma lainausasema.

Kaustisen kirjasto kuuluu Keski-Pohjanmaan kunnankirjastoja yhdistävään Anders-kirjastokimppaan, jonka kokoelmia jäsenkuntien asukkaat voivat hyödyntää. Tarjontaan kuuluu niin fyysisiä teoksia kuin sähköisiä aineistojakin (esimerkiksi e-kirjoja, e-äänikirjoja, musiikkiäänitteitä, suoratoistoelokuvia sekä laulun ja musiikki-instrumenttien soiton oppikursseja). Verkkokirjaston aineisto on käytössä vuorokauden ympäri, kaikkina viikonpäivinä.

Lähteet 

Kannuksen rakennukset ja rakennelmat
Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Keysher Fuller

Keysher Fuller (s. 12. heinäkuuta 1994 Puerto Limón) on costaricalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan Heredianoa.

Fuller on aiemmin edustanut kotimaassaan Generación Saprissaa, Uruguay de Coronadoa ja Municipal Greciaa. Hän siirtyi Heredianoon kesällä 2018. Costa Rican mestaruuksien lisäksi hän on Heredianossa voittanut CONCACAF-liigan vuonna 2018.

Fuller pelasi Costa Rican maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2019 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän kuului Costa Rican joukkueeseen vuosien 2019 ja 2021 CONCACAF Gold Cupissa. Hän on pelannut 19 maaottelua, joissa 17 kertaa avauskokoonpanossa. Toistaiseksi ainoan maalinsa hän on tehnyt toisessa maaottelussaan Jamaikaa vastaan maaliskuussa 2019.

Lähteet 

Costaricalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt