joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pu’er

Pu’er (, pinyin: Pǔ'ěr Shì) kirjoitetaan usein myös Puer, Puerh tai Pu Erh, on prefektuuritason kaupunki Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan lounaisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 45 385 neliökilometriä ja väkiluku 2,54 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 300 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista lounaaseen.

Kaupungin aiempi nimi oli alkuvuoteen 2007 asti Simao (, pinyin: Sīmáo Shì). Nimen muutoksen jälkeen Simao jäi hallintokeskuksena toimivan kaupunkipiirin nimeksi.

Maatiede 
Prefektuuri rajoittuu kaakossa osin Laosiin ja Vietnamiin, etelässä Xishuangbannan prefektuuriin, lännessä Myanmariin ja luoteessa Lincangin prefektuuriin. Pohjoisessa naapurina on Dalin, koillisessa Chuxiongin, idässä Yuxin ja Honghen prefektuurit.

Teetuotanto 
Pu’erin seutua pidetään teepensaan (Camellia sinensis) alkukotina. Seudun vuoristosta on tavattu on hyvin vanhoja teepensaan lähilajien villikantoja (vanhin tunnettu, maailman vanhimpana teepuuna pidetty elävä Camellia taliensis on yli 2700 vuotta vanha), näiden villejä välimuotoja teepensaan kanssa ja hyvin vanhoja teepensaiden päämuunnoksia (C. sinesis var. assamica ja C. sinesis var. sinesis) sekä teepensaan kehitykseen liittyviä kasvifossiileja. Seudun teekulttuuri kuuluu maailman vanhimpiin ja kakuiksi puristettu pu’er-tee on sieltä peräisin. Seudun teenviljely mainitaan Tang-dynastian ajan kirjallisissa lähteissä (yli 1100 vuotta sitten) ja pu’er-teen alkuperä kerrotaan Ming-dynastian aikaisessa teoksessa. Seudulle on perustettu vuonna 2012 FAO:n hyväksymä teehen keskittyvä maatalousperinnön  suojelualue.

Pu’erin prefektuurissa sijaitsee Xishuangbannan ohella monia Yunnanin maakunnan teetuotannostaan arvostetuista teevuorista.

Hallinnollinen jako 
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin ja yhdeksään autonomiseen piirikuntaan.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Säätila Pu'erissa  ja  (weather.com.cn)
 GIAHS - Pu'er Tea and Tea Culture System (pdf kalvosarjasta)  (fao.org)
 Pu'er Coffee in Yunnan  (yunnanadventure.com)
 Pu'er in Yunnan Top 20 beautiful scenery list  (chinadaily.com.cn)

Yunnanin kaupungit
Yunnanin prefektuurit
Bartosz Piasecki

Bartosz Piasecki (s. 9. joulukuuta 1986 Tczew, Puola) on puolalaissyntyinen norjalainen miekkailija ja olympiamitalisti. 196 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Piasecki edustaa Bygdø Fekteklubbia ja kilpailee kalpamiekkailussa.

Ura 
Piasecki saavutti kalvan olympiahopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Venezuelan Rubén Limardolle. Piaseckin hopea oli Norjan olympiahistorian paras sijoitus kalpamiekkailussa sekä maan ensimmäinen miekkailun olympiamitali. Hänellä on myös pronssia vuoden 2015 Euroopan kisoista sekä nuorten EM-pronssimitali vuodelta 2009. 

Piasecki on syntynyt Puolassa, mutta hänen perheensä muutti Norjaan Bartoszin ollessa kaksivuotias. Hänen nykyisenä valmentajanaan toimii hänen isänsä, Puolan maajoukkueessakin miekkaillut Mariusz Piasecki. Lempinimellä Bart tunnettava Piasecki toimii opettajana miekkailun ohella.

Lähteet 

Norjalaiset miekkailijat
Norjalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Stenansiktet

Stenansiktet on ruotsalainen mustaa huumoria sisältävä draamaelokuva vuodelta 1973. Sen on ohjannut Jan Halldoff, joka laati myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Bengt Forslundin kanssa. Pääosaa, epäviihtyisän betonilähiön suunnittelijoita murhaamaan ryhtyvää sosiaalityöntekijä Harrya esittää Jan Blomberg. Elokuvaa ei ilmeisesti ole esitetty Suomessa.

Elokuvan Stenansiktet () tuotti seksiaiheisista elokuvistaan kuten Rakkauden kieli tunnettu Inge Ivarson. Tuottajalleen epätyypillinen elokuva kuvattiin 1960-luvulla rakennetussa Skärholmenin lähiössä Tukholmassa.

Juoni
Liehulahkeisten teinipoikien jengi maleksii Tukholman betonilähiössä, juo olutta, ahdistelee naisia, varastaa heidän laukkujaan ja herättää yleistä pahennusta. Sosiaalityöntekijä Harry on muuttanut hiljattain alueelle ja menettänyt pienen poikansa tämän pudottua keinusta asfaltille. Vaimo on joutunut tapauksen takia psyykkiseen sairaalaan. Lähiöelämään pettynyt Harry joutuu nuorisojengin ahdistelemaksi ja saa hullun idean. Hän palkkaa jengin kidnappaamaan betonilähiöstä vastuussa olevia byrokraatteja ja toimittamaan uhrit hänen kotiinsa, jossa hän voi tappaa heidät omin käsin. Muuan kunnallisneuvos hukkuu Harryn kylpyammeeseen ja päätyy variksenpelättimeksi lähiön torille. Alueen arkkitehti muurataan oman luomuksensa sisään.

Vastaanotto
Ruotsalaiset kriitikot tyrmäsivät elokuvan lähes järjestään. He kutsuivat sitä muun muassa ”köyhän miehen Kellopeliappelsiiniksi” ja pitivät sitä huonona puheenvuorona lähiökeskusteluun. Aiheen käsittelyä pidettiin asenteellisena, naiivina ja pinnallisena.

Lähteet

Ruotsalaiset draamaelokuvat
Vuoden 1973 ruotsalaiset elokuvat
Kerubismi

Kerubismi on harvinainen lapsuudessa ilmenevä ja peittyvästi periytyvä tautitila, joka aiheuttaa symmetristä kasvojen luuston, erityisesti leukojen ja kasvojen alaosan, poikkeavaa suurentumista. Tämä johtuu normaalin luun tilalle kasvavasta kollageenisäikeitä ja verisuonia sisältävästä kudoksesta, joka sisältää monitumaisia jättisoluja. Tautitila on kivuton, ja se rajoittuu yleensä itsestään.

Kerubismi näkyy potilaissa vaihtelevasti. Toisinaan muutokset erottuvat vain röntgenkuvassa, toisinaan ne vaikuttavat voimakkaasti potilaiden ulkonäköön heidän ollessaan lapsia ja murrosikäisiä. Vaikka muutokset rajoittuvat yleensä kasvojen luustoon, tunnetaan tapauksia, joissa muutokset ulottuvat kylkiluihin asti. Kasvojen epämuodostumien lisäksi kerubismin seurauksena voi olla silmien asennonmuutos, ylähengitystietukos, uniapnea, puhumisen ongelmia ja puremisvaikeuksia hampaiston puhkeamisen ja kehittymisen häiriöiden vuoksi.

Kerubismin aiheuttaa geenin SH3BP2 mutaatio, joka sijaitsee kromosomissa 4pl 6.3, joka koodaa 561 aminohaposta koostuvaa proteiinia. Taudin ensimmäinen kuvaaja oli W. A. Jones, joka myös nimesi sen vuonna 1933. Nimen lähtökohtana oli potilaiden ulkonäkö, joka muistuttaa ylöskääntyneine silmineen renessanssimaalausten pulleaposkisia puttohahmoja, joita usein – vaikka väärin – nimitetään kerubeiksi. Kerubismin esiintyvyyttä ei tunneta, eikä sitä ole tapausten erilaisuuden vuoksi helppo määrittää. Vuoteen 2010 asti maailmalla tunnetaan yhteensä kaikkiaan noin 300 tapausta.

Kerubismi on luonteeltaan hyvänlaatuinen tautitila, jonka ennuste on yleensä erittäin hyvä. Oireet ilmenevät noin neljän vuoden iässä, ja tavallisesti muutokset etenevät hitaasti murrosikään asti, alkavat sitten pysähtyä ja taantua luun uudismuodostuksen johdosta. Noin 30-vuotiaina potilaiden ulkonäkö ei juurikaan poikkea tavanomaisesta. Hoito keskittyy puremisen ja nielemisen turvaamiseen. Koska tautitila paranee itsestään, esteettisiä korjausleikkauksia suositellaan lykättäväksi nuoruusikään saakka. Leukojen rekonstruointi luusiirteiden avulla saattaa joskus olla tarpeen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Vicky Lucas: Human Body & Mind: Growing up with cherubism BBC Science
1]

Perinnölliset sairaudet
Cannon Streetin asema

Cannon Streetin asema on rautatieasema ja Lontoon metron District Linen ja Circle Linen asema Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2013 metroasemaa käytti 4,64 miljoonaa matkustajaa.

Aseman alla on roomalaisaikaisen hallintorakennuksen rauniot.

Rautatieasemalla oli alkujaan rautarunkoinen lasikatto, mutta se vaurioitui toisessa maailmansodassa ja purettiin kokonaan 1958.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lontoon Cityn rakennukset ja rakennelmat
Lontoon metroasemat
Lontoon rautatieliikennepaikat
Estlander-palkinto ja -mitalit


Estlander-mitali on suomalainen tunnustuspalkinto, joka myönnetään ”merkittävästä työstä suomalaisen muotoilun hyväksi”. Mitaleja on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 2000, jolloin palkinnon perustaja  Suomen Taideteollisuusyhdistys - Konstflitföreningen i Finland ry vietti 125-vuotisjuhliaan.

Estlander-mitalit ovat pronssisia, hopeisia tai kultaisia tunnustusmitaleja, joiden saajien katsotaan syventäneen muotoilukulttuurin ja suomalaisen elinkeinoelämän vuorovaikutusta merkityksellisesti.

Estlander-palkintoon sisältyi pronssinen mitali ja rahapalkinto, joka oli suuruudeltaan 5 000 euroa. Palkinto myönnettiin viimeisen kerran vuonna 2012, tämän jälkeen on jaettu Estlander-mitaleja.

Palkinnot on nimetty professori Carl Gustaf Estlanderin (1834–1910) mukaan. Estlander teki aloitteen Suomen Taideakatemian koulun eli Ateneumin, nykyisen Kuvataideakatemian perustamisesta ja oli myös Taideteollisuusyhdistyksen perustajia.

Tunnustusten saajat

Estlander-palkinto

2000 
 Carla Enbom, toimittaja
 Pekka Suhonen, toimittaja

2002 
 Kirsti Paakkanen, Marimekon toimitusjohtaja

2012 
 Kari Korkman, Helsinki Design Weekin perustaja ja johtaja

Estlander-mitalit

2000 
 kultainen mitali: Antti Nurmesniemi, muotoilija
 kultainen mitali: Timo Sarpaneva, muotoilija
 hopeinen mitali: Tarja Halonen, tasavallan presidentti
 hopeinen mitali: kauppa- ja teollisuusministeriö
 hopeinen mitali: opetusministeriö
 hopeinen mitali: ulkoasiainministeriö

2002 
 hopeinen mitali: Fennia Group
 hopeinen mitali: Suomen Messusäätiö

2012 
 kultainen mitali: Tapio Hintikka, diplomi-insinööri
 kultainen mitali: Harri Malmberg, oikeustieteen lisensiaatti
 kultainen mitali: Hannele Pohjola, varatuomari
 hopeinen mitali: Kalevi Ekman, professori
 hopeinen mitali: Raimo Nikkanen, professori
 hopeinen mitali: Markku Salimäki, professori

2015 
 kultainen mitali: Anne Stenros, muotoilujohtaja, professori

2017 
 kultainen mitali: Yrjö Sotamaa, professori

2019 
 pronssinen mitali: Auli Suortti-Vuorio, tutkija

2020 
 hopeinen mitali: Karin Widnäs, keraamikko

Katso myös 
 Design Forum Finland

Lähteet 

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Lasten saari (elokuva)

Lasten saari (Barnens ö) on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Elokuvan on ohjannut Kay Pollak, joka teki siihen myös käsikirjoituksen P. C. Jersildin samannimisen romaanin pohjalta yhdessä Ola Olssonin ja Carl-Johan Sethin kanssa. Lasten saari kertoo yksinhuoltajaäidin Reine-pojasta, jonka pitäisi lähteä kesäleirille mutta joka päättääkin jää yksin Tukholmaan äidin lähdettyä omalle lomalleen.

Juoni
11-vuotias Reine Larsson on huolissaan huolettoman lapsuutensa loppumisesta ja pelkää murrosiän alkamista, kun on huomannut seksiasioiden sekoittavan aikuisten päät. Äiti on lähdössä omalle lomamatkalleen ja on hankkinut Reinelle paikan kesäleiriltä Lasten saarella. Äiti saattaa Reinen metrojunaan, mutta Reine jääkin seikkailemaan Tukholman keskustaan ja palaa aina yöksi tyhjään kotiinsa. Näin Reine viettää koko kuuman kesän yksin Tukholmassa, tapaa monenlaisia ihmisiä ja miettii elämää. Voisiko hänen isänsä olla formulakuljettaja Ronnie Petterson? Onko Jumala olemassa? Entä helvetti? Kun Reine saa tietää, ettei äiti olekaan matkoilla vaan viettää aikaansa miesystävänsä Stigin kanssa, Reine karkaa omille teilleen tulematta enää yöksikään kotiinsa. Kun hän vähitellen päättää palata, hän on maksanut hinnan hankkimistaan vastauksista elämän kysymyksiin ja alkaa hyväksyä aikuistumisensa.

Vastaanotto
Ruotsin elokuvakriitikkojen liitto valitsi Lasten saaren vuoden 1980 parhaaksi ruotsalaiselokuvaksi. Elokuva palkittiin vuoden 1981 Guldbagge-palkintogaalassa Svenska Filminstitutetin laatupalkinnolla. Lisäksi Pollak palkittiin parhaasta ohjauksesta ja Stigiä näyttelevä Ingvar Hirdwall parhaana näyttelijänä. Kay Pollak sai myös Chaplin-elokuvalehden palkinnon.

Elokuvan saavuttua Suomen teattereihin syksyllä 1981 Helsingin Sanomain Mikael Fränti kiitti elokuvan syvällistä, eksistentiaalista näkemystä: ”Mutta ilmaisullisesti Lasten saari etenee päivänpoliittisia pohdintoja pitemmälle, kaartaa ihmisen sielun maisemaan, olemassaolon ongelmiin, ihmisyyden maastoihin.”

Vuonna 2009 Lasten saari -elokuva pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.

Vuonna 2014 elokuva kiellettiin Australiassa, koska sen tulkittiin sisältävän lapsipornoa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elokuva katseltavissa Internet Archivessa

Vuoden 1980 ruotsalaiset elokuvat
Nuortenelokuvat
Ruotsalaiset draamaelokuvat
Arja Pessa

Arja Pessa oik. Arja Eeva-Liisa Jurkka (8. helmikuuta 1943 Helsinki – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi.

Filmografia 
 Lentävä lääkäri, 1-näytöksinen farssi (1965) Sabine, Lucilen serkku
 Valtatiellä (1965) Marja Jegorovna
 Ruukku (1965) Trisuzza ja maalaistyttö
 Aamiainen motellissa (1966) Maritza
 Kulkurivalssi (1966) navettatyttö Liisukka
 Alaston kuningas (1967) II hovinainen
 Madame de ... (1967) Espanjatar
 Uhkapeli (1968) rähinöitsijä
 Veren häät (1968) tyttö
 Bernarda Alban talo (1968) Amelia
 Lude (1968)
 Katsokaa tuomaria (1969) kirjakaupan myyjä
 Kahdeksas veljes (1971) Jallia tuuraava matkatoimistovirkailija
 Se tavallinen tarina (1972) Marjatta
 Metrokortti (1973) matkustaja
 Polkkapari (1973) Marjut
 Kolme naista (1975) tytär
 Naistentanssit (1976) Hele
 Onni (1977) Bingo-rakastettu
 Amerikan Antti (1978) ilotyttö 
 Rakas peto (1979) Hannele Ruismaa
  Kaikkein tärkein (1979) Poppea-Sabinai
 Kerran kesällä (1981)
 Aidankaatajat (1982) matam
 Jäinen horisontti (1984) kaunis nainen
 Aleksis Kiven elämä (2002) Annastina Stenvall

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arja Pessan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Internet Archive 24.9.2015)

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset koreografit
Vuonna 1943 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Vinetto

Vinetto oli appelsiininkukkauutteella, kanelilla ja neilikalla maustettu väkevä viini, jota Alko valmisti ja myi vuosina 1932 – 2006. Vinetto oli väriltään ruskeanpunaista, tuoksui mausteiselta ja oli maultaan katkeraa muistuttaen glögiä. Vinetto-pullon alkuperäisessä etiketissä oli viinirypäleterttu.

Lähteet 

Väkevät viinit
Suomalaiset alkoholijuomamerkit
Garissan yliopiston isku

Garissan yliopiston isku tapahtui 2. huhtikuuta 2015, kun ryhmä aseistautuneita miehiä hyökkäsi Kenian pohjoisosassa lähellä Somalian rajaa sijaitsevassa Garissan kaupungissa yliopiston kampukselle. Iskun tekijäksi ilmoittautui al-Shabaab. Hyökkääjät ottivat opiskelijoita panttivangeiksi. Eloonjääneiden mukaan hyökkääjät erottelivat opiskelijoiden joukosta kristityt ja ampuivat heidät heti. Kenian asevoimat hyökkäsivät terroristeja vastaan. Panttivangeista ainakin 147 sai surmansa.

Tapahtumat
Naamioituneet hyökkääjät saapuivat Garissan yliopiston kampusalueelle aamulla 2. huhtikuuta ja ampuivat kaksi yliopistolle palkattua vartijaa. Tämän jälkeen he etenivät kampukselle huutaen silminnäkijöiden mukaan olevansa al-Shababista ja surmasivat valikoiden kristittyjä opiskelijoita. Osa opiskelijoista yllätettiin näiden ollessa valmistautumassa kokeisiin luokkahuoneissa. Osa heistä pääsi pakoon kampusaluetta ympäröivän aidan läpi. Iskuun vastanneet Kenian turvallisuusjoukot piirittivät lopulta hyökkääjät kampusalueella sijaitsevaan naisten asuntolaan. Neljä hyökkääjistä kuoli, kun heidän räjähteillä varustetut itsemurhavyönsä räjähtivät. Hyökkäysen jälkeen viranomaiset ilmoittivat pidättäneensä yhteensä viisi henkilöä.

Tekijät
Somaliainen terroristijärjestö al-Shabab otti vastuun iskusta. Kenian viranomaiset nimesivät iskun suunittelijaksi al-Shababiin kuuluvan Mohamed Kunon. Kuno tunnetaan myös nimellä Mohamed Dulyadin ja hän on taustaltaan Kenian somali, joka siirtyi Somalian puolelle ja liittyi sittemmin al-Shababin riveihin. Hänen vangitsemisestaan on luvattu 215 000 dollarin palkkio. Al-Shababin mukaan se on ollut sodassa Kenian kanssa lokakuusta 2011, jolloin Kenian armeija alkoi suorittaa operaatioita Somalian puolella al-Shababia vastaan. Al-Shabab oli tätä ennen ylittänyt Kenian ja Somalian vastaisen rajan useasti ja ottanut panttivankeja Kenian puolelta. Al-Shababin uskotaan värvänneet somalien lisäksi myös kenialaisia. Erään silminnäkijän mukaan hyökkääjät olivat puhuneet puhelimessa swahiliksi eli kielellä, jota ei juuri puhuta Somaliassa, mutta joka on Keniassa yleinen.

Lähteet

Vuoden 2015 terrori-iskut
Kenian historia
Koulusurmat
Terhi Juurinen

Terhi Juurinen, o.s. Lehto (28. lokakuuta 1945 Helsinki – 16. helmikuuta 2015 Helsinki), oli suomalainen keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä Seenat-keramiikkayrityksen perustajista vuonna 1976. Vuodesta 1999 hän toimi sen nimissä yksin. Hän sai vaikutteita japanilaisesta estetiikasta.

Juurinen sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1979 yhdessä Lea Klemolan ja Riitta Pensanen. Vuonna 2014 myönnetyn taiteilijaeläkkeen ansiosta hänen oli tarkoitus keskittyä uusiin ideoihin.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Valtion Taideteollisuuspalkinto 1978
 Teekannukilpailu, 1. palkinto, Oy Paulig Ab, Lappeenranta 1991
 Uudenmaan läänin taidepalkinto 1993
 Posio-kuppi suunnittelukilpailu: 2. palkinto 1996
 Uudenmaan Taito-käsityöyrittäjä 2006
 Jenny ja Antti Wihurin rahaston Käden taito -palkinto 2011
 Valtion taiteilijaeläke 2014

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seenat
 Yle Areena Pro arte utili 7.2.1981]
 Proarte utili 3, Elävä arkisto
Terhi Juurisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 

Suomalaiset keramiikkataiteilijat
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Walter Moore

Walter Andre Moore (s. 1. syyskuuta 1984, Georgetown) on guyanalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Ykkösen FF Jarossa. Moore on pelannut Veikkausliigassa FF Jaron riveissä 29 ottelua. Lisäksi hän on pelannut Trinidad ja Tobagon liigassa, Guyanan liigassa sekä Kazakstanin liigassa.

Moore on pelannut Guyanan A-maajoukkueessa yhteensä 68 maaottelua. Hän päätti maajoukkueuransa vuonna 2016.

Seurajoukkueet 

Walter Mooren pelaajaura alkoi Trinidad ja Tobagon liigassa North East Starsin riveissä kaudella 2006. Moore siirtyi kaudeksi 2007 Trinidad ja Tobagon liigassa pelanneen Caledonian riveihin, jossa hän pelasi kauteen 2012–13 saakka. Vuonna 2010 Moore oli lainalla Guyanan liigan Alpha Unitedissa ja kaudella 2011 Yhdysvaltojen kolmostasolla USL:n Charlotte Eaglesissa. Moore pelasi vuosina 2007–2013 Caledonian riveissä yli 100 sarjaottelua.

Moore siirtyi kaudeksi 2013 Kazakstanin liigassa pelanneeseen FC Vostokiin. Moore pelasi 31 liigaottelua ja oli sivussa vain yhdestä sarjapelistä. Vostok jäi sarjassa toiseksi viimeiseksi ja tippui kauden päätteeksi Kazakstanin liigasta. Kaudella 2014 Moore pelasi Kazakstanin kakkostasolla Astana-1964:n riveissä.

Moore siirtyi kaudeksi 2015 Veikkausliigassa pelanneen FF Jaron riveihin. Moore debytoi Veikkausliigassa 12. huhtikuuta 2015 ottelussa FF Jaro–IFK Mariehamn. Moore pelasi kaudella 2015 yhteensä 29 liigaottelua, joissa teki kolme maalia. Jaro jäi kaudella 2015 Veikkausliigassa viimeiseksi ja joukkue putosi Ykköseen. Moore jatkoi Jaron luottopelaajana Ykkösessä. Hän pelasi kausina 2016–2017 yhteensä 47 Ykkösen ottelua.

Kaudeksi 2018 Moore siirtyi Ykkösen AC Ouluun, jossa hän pelasi 26 Ykkösen ottelua. Moore palasi takaisin FF Jaron riveihin kaudeksi 2019.

Maajoukkue 

Walter Moore debytoi Guyanan A-maajoukkueessa vuonna 2004, ja hän kuului Guyanan maajoukkueeseen vuosina 2004–2016. Moore päätti maajoukkueuransa vuonna 2016. Hän pelasi yhteensä 68 maaottelua ja teki niissä neljä maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Walter Moore Palloliiton sivuilla
 Walter Moore Veikkausliigan sivuilla
 Walter Moore Soccerwayn sivuilla

Guyanalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Raija Paananen

Raija Paananen (synt. 1962 Iisalmen maalaiskunta), on suomalainen kirjailija ja sanataiteen opettaja. 

Paanasen esikoisteos, Maria Maattoman elämät -romaani, ilmestyi v. 1999 WSOY:n julkaisemana. Hän on julkaissut myös runokokoelmat Pimeä äiti (2007) ja Ankh (2013). 

Paananen on suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Oulun yliopistossa v. 1990 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Pro gradu -tutkielmassaan hän erikoistui 1700-luvun goottilaisen romaanin kehittäjän Ann Radcliffen tuotantoon. Valmistuttuaan hän työskenteli kirjallisuudentutkijana ja -opettajana Oulun yliopistossa ja sen jälkeen vuodesta 1994 alkaen sanataiteen opettajana Oriveden Opistossa. Vuodesta 2014 alkaen hän on ohjannut kirjailijuuteen valmentavaa Studio Orfeus -koulua yhdessä kirjailija Harri István Mäen kanssa.

Kirjoittajakoulutuksia varten Paananen on laatinut Sanojen yömetsä -nimisen proosakurssikirjan, jota on käytetty mm. Kansanvalistusseuran Etäopiston ja Oriveden Opiston kursseilla.

Hän on kääntänyt suomeksi Kjell Sundstedtin käsikirjoitusoppaan Att skriva för film (Kirjoita elokuvaksi, KVS 2007).

Tuotanto

Romaanit 
Maria Maattoman elämät, WSOY 1999.

Runokokoelmat 
Pimeä äiti, Rajalla 2007.
Ankh, Sanasato 2013.

Elokuvakäsikirjoitukset 
Uljana - naisen tie, 2008

Muu tuotanto 
Hullu herttuatar ja muita naisia: Sukupuolen konstruointia naiskirjallisuudessa, 1995.(Acta Universitatis Ouluensis. Series B, Humaniora, 18), Toim. Raija Paananen ja Nina Työlahti.
Sanojen yömetsä. Proosan jatkokurssi, KVS:n Etäopisto 2001. (Uudistettu laitos 2012).

Lähteet 
Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta
Raija Paananen. Kirjasampo.

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Jeesuksen kiusaukset

Jeesuksen kiusaukset erämaassa on evankeliumeista löytyvä tapahtuma, jossa Pyhä Henki vei Jeesuksen erämaahan ja Saatana kohtasi Jeesuksen kiusauksilla. Matteus nimittää Saatanaa Kiusaajaksi evankeliumissaan. Uusi testamentti mainitsee, että Jeesus oli kaikessa kiusattu, kuitenkin ilman syntiä.

Uudessa testamentissa

Tunnetuimmat kiusaamiseen liittyvät tapahtumat Jeesuksen elämässä lienevät olleen neljänkymmenen päivän erämaavaelluksen aikana kokemat kiusaukset, jolloin Saatana kiusasi Jeesusta siteeraamalla itse Raamattua Jeesukselle.

Neljäkymmentä päivää erämaassa

Evankeliumit kertovat, että Jeesuksen kasteen jälkeen Henki vei hänet erämaahan. Siellä hän oli neljäkymmentä vuorokautta Saatanan kiusattavana. Jeesus eli villieläinten keskellä ja enkelit pitivät hänestä huolta. 

Matteuksen evankeliumi kertoo Jeesuksen ja Saatanan keskustelun erämaassa. Jeesus oli paastonnut neljäkymmentä vuorokautta ja erämaassa hänen tuli nälkä, niin silloin kiusaaja tuli hänen luokseen ja sanoi hänelle: "Jos kerran olet Jumalan Poika, niin käske näiden kivien muuttua leiviksi." Mutta Jeesus vastasi: "On kirjoitettu: 'Ei ihminen elä ainoastaan leivästä, vaan jokaisesta sanasta, joka lähtee Jumalan suusta.' Sitten Saatana vei Jeesuksen pyhään kaupunkiin ja asetti hänet temppelimuurin harjalle. Hän sanoi Jeesukselle: "Jos kerran olet Jumalan Poika, niin heittäydy alas. Onhan kirjoitettu: 'Hän antaa enkeleilleen käskyn. He kantavat sinua käsillään, ettet loukkaa jalkaasi kiveen.' Jeesus vastasi hänelle: "On myös kirjoitettu: 'Älä kiusaa Herraa, Jumalaasi.'" Vielä Paholainen vei Jeesuksen hyvin korkealle vuorelle, näytti hänelle maailman kaikki valtakunnat ja niiden loiston ja sanoi: "Kaiken tämän minä annan sinulle, jos polvistut eteeni ja kumarrat minua." Silloin Jeesus sanoi hänelle: "Mene pois, Saatana! On kirjoitettu: 'Herraa, Jumalaasi, sinun tulee kunnioittaa ja ainoastaan häntä palvella.'  Silloin Saatana jätti Jeesuksen rauhaan, ja hänen luokseen tuli enkeleitä, jotka palvelivat häntä.

Kertomus Jeesuksen kiusauksista esiintyy myös Luukkaan evankeliumissa. Siinä kiusaukset kuitenkin mainitaan eri järjestyksessä kuin Matteuksella: maailman kaikkien valtakuntien näyttäminen korkealta vuorelta ennen tapausta pyhäkön harjalla.. Sen sijaan Markuksen evankeliumissa kiusaukset mainitaan vain lyhyesti.

Pastori Pentti Tepsan mukaan Raamatullisena aikana oli tapana mennä erämaahan etsimään hengellistä näkyä. Tepsan mukaan Jeesuksen neljänkymmenen päivän erämaajakso viittaa Israelin kansan erämaavaellukseen, joka kesti neljäkymmentä vuotta.

Myöhemmät viittaukset kiusauksiin
Jeesuksen pilkkaaminen Raamatussa käsittelee pilkkaamisia laajemmin ja Kristuksen kärsimyskertomus kertoo Jeesuksen kokemasta väkivallasta, kiusauksista ja kärsimyksistä Juudaksen kavalluksesta lähtien ja ennen ristiinnaulitsemista.

Heprealaiskirjeessä viitataan Jeesuksen kiusaamisiin:

Lähteet

Aiheesta muualla

Jeesus
Uusi testamentti
Bactrosaurus

Bactrosaurus oli liitukauden lopulla elänyt hadrosauri. Se oli kuusi metriä pitkä ja kaksi tonnia painava kasvinsyöjä. Se käveli kahdella jalalla. Sen raajoissa oli kolme varvasta ja sen nokka oli sarvimainen. Se eli Aasiassa. Se oli sukua Hadrosaurukselle ja Iguanodonille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://animals.howstuffworks.com/dinosaurs/bactrosaurus.htm

Hadrosauridae
Vesa Majamaa

Vesa Veikko Majamaa (s. 1945) on oikeustieteen tohtori, suomalainen oikeustieteilijä ja Lapin yliopiston ympäristöoikeuden professori ja sittemmin Helsingin yliopiston professori. Hän on ollut Lapin yliopistossa vuodesta 1984 ja tutkinut kiinteistö- ja varallisuusoikeutta sekä kaavoitukseen ja rakentamiseen liittyviä kysymyksiä. Helsingin yliopistossa hän oli ympäristöoikeuden dosentti 1982–1986, hänellä oli vuodesta 1987 henkilökohtainen ylimääräinen professuuri. Hän toimi Helsingin yliopistossa vuoteen 2009. Majamaa on öljysuojarahaston hallituksen puheenjohtaja.

Lähteet 

Suomalaiset oikeustieteilijät
Suomalaiset professorit
Lapin yliopiston professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaarle Makkonen

Kaarle Albert Makkonen (15. heinäkuuta 1923 – 11. toukokuuta 2000) oli suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen oikeustieteen henkilökohtainen ylimääräinen professori vuodesta 1968.

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Suomalaiset oikeustieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Malkamäki

Malkamäki on suomalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä: 

 Aino Malkamäki (1895–1961), kansanedustaja
 Jaakko Malkamäki (1897–1959), jääkäri
 Juho Malkamäki (1844–1928), kansanedustaja
 Matti Malkamäki (1867–1937), maanviljelijä ja Lapuan liikkeen valtuuskunnan jäsen
 Miika Malkamäki (s. 1985), salibandyn pelaaja
 Miko Malkamäki (s. 1988), jääkiekkoilija
 Sari Malkamäki (s. 1962), kirjailija
 Vilhelm Malkamäki (1896–1918), jääkäri
Bertil Malmberg (kielitieteilijä)

Bertil Malmberg (1913–1994) oli ruotsalainen kielitieteilijä. Hän oli Lundin yliopiston fonetiikan professori 1950–1969 ja yleisen kielitieteen professori 1969–1978. Hän laati teoksia sekä fonetiikan että yleisen kielitieteen alalta.

Julkaisuja
 Nya vägar inom språkforskningen, 1959
 Introduktion till fonetiken som vetenskap, 1969
 Språken i tid och rum, 1977
 Lapsi vaihtaa kieltä, (Ett barn byter språk) 1984.

Lähteet 

Ruotsalaiset kielitieteilijät
Ruotsalaiset professorit
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
América Futebol Clube

América Futebol Clube, tunnetaan myös nimillä América Mineiro tai América on brasilialainen jalkapalloseura. Seura on kotoisin Belo Horizontesta Brasiliasta ja se on perustettu vuonna 1912. Seuran edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Campeonato Brasileiro Série B:ssä. Joukkue pelaa kotiottelunsa 23 018-paikkaisella Estádio Independêncialla.

Paikallisvastustajia seuralla ovat Cruzeiro ja Atlético Mineiro.

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 

Brasilialaiset jalkapalloseurat
Pierre Millière

Pierre Millière (1. joulukuuta 1811 Saint-Jean-de-Losne, Burgundi – 29. toukokuuta 1887 Cannes) oli ranskalainen apteekkarin koulutuksen saanut hyönteistieteilijä.

Millière kävi koulunsa Dolen kaupungissa. Hän lähti opiskelemaan apteekkariksi Lyoniin vuonna 1838 ja valmistui ammattiin vuonna 1839. Hän ei kuitenkaan koskaan toiminut apteekkarina, vaan jo samana vuonna hän hankki osuuden Lyonilaisesta Plassardin rautakaupasta ja työskenteli siellä. Millière nai Plassardin tyttären vuonna 1840, mutta tämä kuoli jo seuraavana vuonna lapsivuoteeseen. Syntynyt tytärkin eli vain muutamia kuukausia. Vaimon kuoleman pysäyttämänä Millière alkoi lukea luonnontieteitä. Hän liittyi myös Société cuviériennen ja Société linnéenne de Lyonin jäseneksi vuosina 1843-1846. Millière myös julkaisi ensimmäiset hyönteistieteelliset artikkelinsa näiden seurojen lehdissä. Vuonna 1851 hän liittyi myös Société entomologique de Francen jäseneksi. Isä-Plassardin kuoltua 1853 Millière myi tämän rautakaupan ja keskittyi tutkijanuraansa Lyonissa.

Teokset 

 Iconographie et description de Chenilles et Lépidoptères inédits. Paris, F. Savy, 1859-1874. 35 osaa.

Lähteet 

Ranskalaiset entomologit
Vuonna 1811 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Manchesterin koulukunta

Manchesterin koulukunta oli ääriliberalistinen talousajattelun suuntaus, joka sai alkunsa kun Richard Cobdenin ja John Brightin johtama puolue vastusti viljatulleja Manchesterissa 1838–1846. Koulukunta ei hyväksynyt minkäänlaista valtion vaikutusta talouselämään.

Émile de Laveleye esitti ajattelua kohtaan tuolloin uutta ja painavaa krtiikkiä esikoisteoksessaan Études historiques et critiques sur le principe et les conséquences de la liberté du commerce international.

Lähteet 

Liberalismi
Manchesterin historia
Velletri

Velletri on Keski-Italiassa Latiumin alueella Rooman kaakkoispuolella sijaitseva kaupunki. Kaupungissa on runsaat 50 000 asukasta. Sen naapurikaupunkeja ovat Rocca di Papa, Lariano, Cisterna di Latina, Artena, Aprilia, Nemi, Genzano di Roma ja Lanuvio.  

Velletrin pohjoisosa on Albanovuorten (Colli Albani) aluetta.

Historiaa 
Kaupunki oli antiikin aikana nimeltään Velitrae ja alueen asukkaita nimitettiin volskeiksi. Velletri on ollut kahden historiallisen taistelun paikkana, vuosina 1744 and 1849. Keskiajalla se oli yksi harvoista Keski-Italian vapaista kaupungeista.

Velletrin seudun pikkukaupungit muodostavat Castelli Romani -nimellä tunnetun alueen, jolla on runsaasti antiikin ajan huviloita, joissa Rooman rikkaat perheet aikoinaan viettivät kesiään välttääkseen kaupungin kuumuuden.

Lähteet

Aiheesta muualla

Latiumin kaupungit
Rooman metropolikaupungin kunnat
Rooman valtakunnan kaupungit
Nürnbergin päärautatieasema

Nürnbergin päärautatieasema () on rautatieasema Nürnbergin kaupungin keskustassa Baijerissa Saksassa.

Deutsche Bahn liikennöi asemalta kaukoliikennettä useisiin Saksan suurimpiin kaupunkeihin. Lisäksi asema on Nürnbergin paikallisliikenteen solmukohta, jossa risteävät Nürnbergin metron ja S-Bahnin linjat, minkä lisäksi asemalta on yhteys kaupungin raitiotieverkkoon.

Aiheesta muualla
Nürnberg Hauptbahnhof Deutsche Bahnin asemasivuilla 

Saksan rautatieliikennepaikat
Päärautatieasema
Oopiumiluola

Oopimiumiluola oli kahvila tai muu tila jossa myytiin ja käytettiin oopiumia. Oopiumiluolat olivat yleisiä 1800-luvulla Kiinassa, Kaakkois-Aasiassa, Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa. 

Länsimaissa oopiumiluolat olivat suurimmaksi osaksi kiinalaisten pitämiä ja oopiumiluolia alettiin yhdistää kiinalaisiin. Oopiumiluolissa oli usein piippuja ja muuta välineistöä oopiumin polttamiseen sekä henkilökuntaa, joka avusti länsimaalaisia asiakkaita oopiumin käytössä. Kiinassa oopiumiluolan asiakaskunta koostui kaikista yhteiskuntaluokista kun taas länsimaissa kävijät olivat yläluokkaisia ja oopiumiluolat olivat sen takia hyvin koristeellisia ja täynnä luksushuonekaluja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Päihteet
Kahvilat
Tiedon taloustiede

Tiedon taloustiede tarkastelee tiedon merkitystä yhteiskunnallisissa järjestelmissä, niin menneen toiminnan tuotoksena kuin tulevan määrittäjänäkin.

Kirjallisuutta
 Boulding, K. 1966, The Economics of Knowledge and the Knowledge of Economics. American Economic Review 56, 1–13.
 Foray, D. 2004. The Economics of Knowledge. The MIT Press, Cambridge, Massachusetts.
 Hayek, F. 1945. The Use of Knowledge in Society. American Economic Review 35(4), 519-530.
 Leppälä, S. 2012. Tiedon taloustieteellinen analyysi. Kansantaloudellinen aikakauskirja 108(2), 223-225.
 
 Shapiro, C. & Varian, H. 1999. Information Rules: A Strategic Guide to the Network Economy. Harvard Business School Press, Boston, Massachusetts.

Lähteet 

Informaatio
Taloustiede
Rinnakkaistallentaminen

Rinnakkaistallentaminen (tai rinnakkaisjulkaiseminen, engl. "Green Open Access") tarkoittaa prosessia, jossa tutkijat tallentavat tieteellisissä aikakauslehdissä julkaistujen artikkeliensa "final draft" -versiot avoimeen julkaisuarkistoon (esim. yliopistojen julkaisuarkistot), missä artikkelit ovat verkossa kaikkien saatavilla.

Rinnakkaistallentamiseen saattaa sisältyä ehtoja ja kustantajan määrittelemiä rajoituksia. Verkkopalvelusta SHERPA/RoMEO voi katsoa, mitkä tieteelliset lehdet sallivat rinnakkaistallentamisen.

Katso myös
 Avoin tiede
 Open access

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ilva, J. 2008. Vallankumous tieteellisessä julkaisemisessa on alkanut? Tietolinja 2/2008.
 Rehbinder, M. 2013. Julkinen tieto käyttöön. IPRinfo 4/2013.
 Esimerkki rinnakkaistallentamiskäytännöistä Jyväskylän yliopistossa
 

Tiede
Avoin sisältö
Rahamänty (Pudasjärvi)

Rahamänty oli Pudasjärvellä Korentokankaalla Kuusamontien varressa muutama kilometri ennen Iso-Syötteen tienhaaraa kasvanut mänty, joka lienee ollut noin 300-vuotias kaatuessaan vuonna 1996. Mänty sai nimensä, kun taidemaalari Akseli Gallen-Kallela teki siitä piirroksen tai maalauksen ohikulkumatkallaan. Väitetään myös, että piirros olisi ollut mallina suomalaisissa 10, 20 ja 50 pennin kolikoissa vuosina 1952–1990 esiintyneelle männylle. Rahamuseon mukaan todisteita sille, että kolikoissa kuvatulla puulla olisi mitään todellista esikuvaa, ei kuitenkaan ole.

Mänty on aikoinaan toiminut kokoontums- ja leiriytymispaikkana ja ns. rappasotien aikana se oli ruotsalaisten ja venäläisten rauhanneuvottelijoiden tapaamispaikkana. Männyn juurella oli noin kymmenen vuoden ajan 1950-luvulle saakka Lapin sodan aikana haavoihinsa kuolleen saksalaisen sotilaan hautapaikka. Rahamänty mainitaan myös kirjailija Kalle Päätalon Iijoki-sarjan kirjoissa. Männyn lähellä sijainnut Korennon talo toimii pitkään kestikievarina.

Rahamännyksi kutsuttuja puita on myös Laihian Rudon kylässä, Porin Noormarkussa ja Pusulan Koisjärvellä.

Lähteet 

Suomen puuyksilöt
Pudasjärven luonto
Mänty-yksilöt
Mariano Díaz Mejía

Mariano Díaz Mejía, yleensä vain Mariano (s. 1. elokuuta 1993 Barcelona, Espanja) on dominikaanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
Mariano aloitti jalkapalloilu-uransa barcelonalaisen Espanyolin junioriakatemiasta. Vuonna 2009 Mariano siirtyi Badalonan junioreihin, ja ensiesiintymisensä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneessa edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2011–2012. Kauden puolivälissä hänen matkansa jatkui Real Madridin junioriakatemiaan.

Elokuussa 2012 Mariano nostettiin Real Madridin C-joukkueeseen, joka pelasi niin ikään Segunda B:ssä. 18. tammikuuta 2014 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran B-joukkueessa Castillassa Sporting de Gijónia vastaan. Joukkueen sarjataso oli tuolloin Segunda División, mutta kaudeksi 2014–2015 se putosi Segunda B:hen. Kaudella 2015–2016 Mariano oli 25 maalillaan Castillan paras maalintekijä sarjassa.

Mariano teki viisivuotisen jatkosopimuksen Real Madridin kanssa tammikuussa 2016. Seuraavana kesänä seura sai hänestä lainasopimustarjouksia, mutta hän jäi lopulta Zinédine Zidanen valmentamaan edustusjoukkueeseen. Kesän aikana Mariano pelasi neljässä harjoitusottelussa, ja edustusjoukkuedebyyttinsä virallisissa otteluissa hän teki 27. elokuuta 2016 Primera Divisiónin ottelussa Celtaa vastaan.

Maajoukkueura 
Espanjassa syntyneen Marianon äiti Mariana Mejía on dominikaanilainen. Mariano teki ensiesiintymisensä Dominikaanisen tasavallan maajoukkueessa 24. maaliskuuta 2013 ystävyysottelussa Haitia vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marianon tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Marianon tilastot Soccerway-sivustolla 

Dominikaanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Frank Martela

Frank Martela (s. 1981) on suomalainen filosofi, tietokirjailija ja tutkija, joka toimii yliopistonlehtorina Aalto-yliopistossa ja valmentajana Filosofian Akatemia Oy:ssä. Martela on filosofian tohtori, valtiotieteiden tohtori ja hyvinvoinnin psykologian dosentti ja hänen tutkimuskohteita ovat hyvä elämä, hyvinvointi, sisäinen motivaatio, ihmisyys ja elämän pohjimmainen merkityksellisyys.

Martela väitteli soveltavan filosofian ja organisaatiotutkimuksen tohtoriksi Aalto-yliopistossa vuonna 2012 ja käytännöllisen filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2019. Hän opiskeli Esa Saarisen johdolla ja on tehnyt tutkimusta Yhdysvalloissa motivaatiopsykologian keulahahmoihin kuuluvan Richard Ryanin johdolla. Martelan ensimmäinen väitöskirja koski vanhustenhoidon työntekijöiden merkityksellisyyden kokemusta ja niin kutsutun "hoivayhteyden" syntymisen ehtoja. Hänen akateemisia tutkimuksiaan on julkaistu mm. Nature Human Behaviour, Journal of Personality, Southern Journal of Philosophy, ja Organization Studies -lehdissä.

Martela kuuluu Filosofian Akatemiaan, tutkijoiden perustamaan tutkimus-, valmennus- ja konsulttiyritykseen, joka pyrkii kehittämään suomalaista työelämää ja sen tuloksenteko- ja innovointikykyä vahvistamalla työntekijöiden sisäistä motivaatiota. Hänen tietokirjansa Elämän tarkoitus -julkaistiin alun perin Yhdysvalloissa HarperCollins:in kustantamana 2020 ja on käännetty suomen lisäksi 24 eri kielelle, muun muassa saksaksi, ranskaksi, espanjaksi, portugaliksi, arabiaksi, indonesiaksi, koreaksi ja japaniksi.

Martelan isoisä on Matti S. Martela, samannimisen huonekaluyrityksen perustaja ja toimitusjohtaja. Frank Martelan isä on Heikki Martela.

Julkaisut

Kirjat

Muut merkittävät julkaisut 
 Martela, Frank & Ahokas, Jussi: Kyllä kansa tietää - Suomi tarvitsee koetun hyvinvoinnin mittarin. EVA Analyysi.
 Martela, Frank & Jarenko, Karoliina: Sisäinen motivaatio. Tulevaisuuden työssä innostus ja tuottavuus kohtaavat (Eduskunnan tulevaisuusvaliokunnan julkaisu 3/2014) 
 Caring connections. -Compassionate mutuality in the organizational life of a nursing home (Väitöskirja)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Frank Martelan verkkosivut
 Kuusi kuvaa Frank Martelan elämästä 7.1.2022 Yle Radio 1

Suomalaiset filosofit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Teerijärven kirkko

Teerijärven kirkko () on Kruunupyyn Teerijärvellä  sijaitseva Matti Hongan 1774 rakentama  tasavartinen sisäviisteinen puinen ristikirkko, jota Jaakko Kuorikoski uudisti perusteellisesti 1877. Myöhäistä klassismia edustavassa kirkossa on kahdeksankulmainen, päädyllinen keskuskuutio ja sen yläpuolella kupukattoinen lyhty. Sisäkatteena on puuholvaus. Kirkon pinta-ala on 418 neliötä ja istumapaikkoja siellä on noin 600 hengelle. Kirkon 25-äänikertaiset urut on valmistanut E. F. Walcker & Co. 1941, urkujen julkisivu on Petter Lybeckin uruista vuodelta 1881. Neliosaisen alttaritaulun osan Jeesus ristillä maalasi Lars Gallenius 1746 ja osat Paratiisi, Kristuksen syntymä ja Pyhä ehtoollinen Johan Backman 1777. Tosin Pedersören seurakunnan kotisivujen mukaan taulut olisi maalannut Erik Westzynthius nuorempi.  

Kirkon kellotapuli rakennettiin 1701 ja siirrettiin paikalleen kirkon rakentamisen yhteydessä, sen nykyinen ulkoasu on pääpiirteissään vuodelta 1852. Kellot ovat vuosilta 1815, 1897 ja 1911.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Teerijärven kirkko 

Teerijärvi
Kruunupyyn rakennukset ja rakennelmat
Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Singaporen kiinalaiset

Singaporen kiinalaiset ovat etniseltä taustaltaan kiinalaisia Singaporen kansalaisia. Singaporen kiinalaiset muodostavat Singaporen väestöstä kolme neljännestä, mikä tekee heistä maan suurimman väestönosan. Maan merkittävät etniset vähemmistöt ovat malaijit ja intialaiset.

Historia 

Brittiläiset perustivat Thomas Stamford Rafflesin johdolla Singaporeen kauppatukikohtansa 1800-luvun alussa. Singaporesta tehtiin vapaasatama ja se sijaitsi keskeisellä paikalla Kiinan ja Intian välisellä kauppareitillä. Se houkutteli Singaporeen kauppiaita brittiläisestä Malaijasta ja Kiinasta. 1870-luvulla Singaporessa asui jo lähes satatuhatta ihmistä. Heistä 75% oli kiinasta tulleita siirtolaisia, jotka toimivat kauppiaina, sekä gambiirin ja pippurin kasvattajina. 1800-luvun loppupuoliskolla muuttoliike Singaporeen kiihtyi ja maahan muutti yhä enemmän kiinalaisväestöä Kiinan eteläisistä maakunnista. Muuttoliike vääristi luonnollista etnistä koostumusta, Malakan niemimaalle oli muuttanut aiemminkin kiinalaisia, mutta Brittiläisen siirtomaavallan aikana alueelle muutti kiinalaisia tuhansittain brittien houkutellessa siirtomaihinsa työvoimaa Kiinasta. Kiinalaisen väestönosan haltuun siirtyi myös maan talous. 

Toisen maailmansodan jälkeen Iso-Britannian siirtomaavallan aika Malakan niemimaalla tuli päätökseensä, ja brittihallinto myönsi itsenäisyyden Malaijalle vuonna 1957. Kiinalaisenemmistöinen Singapore jäi vielä brittivallan alle. Malaijan pääministeri Tunku Abdul Rahman ehdotti Singaporen, Malaijan ja Borneon saaren brittialueiden valtioliittoa vuonna 1961. Vuonna 1963 alueista muodostettiin Malesian liittovaltio. Valtioliitto jäi lyhytaikaiseksi, sillä kiinalaisenemmistöisen Singaporen ja malaijienemmistöisen Malesian mantereella sijaitsevan osan eturistiriidat olivat suuret. Malesian puolella pelättiin Singaporen pääministerin Lee Kuan Yewn ja hänen johtamansa PAP -puolueen suuren suosion leviämistä Malesian puolelle, ja Singaporessa varakkaampi kiinalaisväestö ei ollut valmis hyväksymään verovarojen virtaamista Malesian köyhimmille alueille. Ristiriidat johtivat lopulta siihen, että Singapore erotettiin liittovaltiosta vuonna 1965, jolloin maa samalla itsenäistyi.

Kulttuuri

Singaporen kiinalaisväestö on uskonnoltaan suurimmaksi osaksi buddhalaisia ja taolaisia. Myös kristinusko on heidän vähemmistöuskontonaan. Singaporen malaijit ovat taas suurimmaksi osaksi muslimeja.

Kieleltään Singaporen kiinalaiset eivät muodosta yhtenäistä ryhmää, sillä maassa puhutaan useita kiinan kielen murteita. Speak Mandarin -kampanja on kannustanut maan kiinalaisia käyttämään yhteisenä kielenä mandariinikiinaa.

Lähteet

Kiinalaiset, Singaporen
Kiinalaisten diaspora
Puureliefi (Mellunmäen metroasema)

Puureliefi on Veikko Turtiaisen tekemä reliefi Mellunmäen metroaseman liukuportaiden yläpuolella Helsingissä. Reliefin on lahjoittanut metroasemalle paikallinen Lionsklubi.

Lähteet 
 

Helsingin metron taideteokset
Nonstop (taideteos)

Nonstop on Timo Heinon tekemä tilateos Rastilan metroaseman laiturin seinässä Helsingissä. Teos koostuu kuudestatoista kolmen metrin korkuisesta ja kahden metrin levyisestä teräslevystä. Teoksen kokonaispituus on 32 metriä ja paino noin 8000 kg.

Osa Nonstopin teräslevyistä on kiillotettu, osa maalattu kiiltävän mustaksi ja osa on ruostumisen eri vaiheissa.

Lähteet

Viitteet 

Helsingin metron taideteokset
Stuart Bingham

Stuart Bingham (s. 21. toukokuuta 1976 Basildon, Essex) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Bingham on vuoden 2015 snookerin maailmanmestari ja saavuttanut uransa aikana palkintorahaa reilut 1,1 miljoonaa puntaa.

Ura 
Bingham aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Seuraavana vuonna hän voitti amatöörien MM-kultaa Uudessa-Seelannissa. Bingham on saavuttanut urallaan kaksi rankingturnausvoittoa, neljä vähärankattua turnausvoittoa ja kuusi rankingitonta turnausvoittoa. Hänen rankingvoittonsa ovat tulleet vuonna 2011 Australian Goldfields Openista ja 2014 Shanghai Mastersista. Vuonna 2013 hän hävisi Welsh Openin finaalin Stephen Maguirelle. Vuoden 2015 maailmanmestaruusturnauksessa Bingham voitti mestaruuden. Finaalissa kaatui Shaun Murphy framein 18-15. Lokakuussa 2017 Bingham asetettiin kuuden kuukauden pelikieltoon ja määrättiin maksamaan 20 000 puntaa sakkoina vedonlyöntirikkomuksista. Hän oli lyönyt vetoa sekä omista että muiden pelaajien otteluista, mikä on vastoin World Snooker Associationin sääntöjä.

Saavutuksia 
Binghamin paras rankingsijoitus on toinen toukokuulta 2015 maailmanmestaruuskilpailun jälkeen julkaistussa listassa.. Bingham on saavuttanut urallaan 400 sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on maksimibreikki 147.

Muuta 
Bingham meni naimisiin toukokuussa 2013 Michelle Binghamin (o.s. Shabi). Heillä on vuonna 2011 syntynyt poika. Bingham on tehnyt myös hyväntekeväisyystyötä ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalille.

Lähteet

Aiheesta muualla

Englantilaiset snookerpelaajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Expose (taideteos)

Expose on Jussi Nivan tekemä tilateos Vuosaaren metroasemalla Helsingissä. Aseman kattorakenteissa oleva teos on 84 metrin pituinen ja ulottuu sen päästä päähän. Teos koostuu ruiskumaalatuista, kahdeksan millimetrin paksuisista polykarbonaattilevyistä.

Lähteet 
 

Helsingin metron taideteokset
Vuosaari
Matti Martikainen

Matti Jyrki Tapio Martikainen (s. 1935) on suomalainen geodeetti. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun geodesian professori vuodesta 1976 vuoteen 1990. Hänen tutkimusalaansa on ollut kunnallinen tietojärjestelmä.

Lähteet 

Suomalaiset geodeetit
Suomalaiset professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiistenjoen kirkko

Tiistenjoen kirkko on Lapuan Tiistenjoella sijaitseva rakennusmestari Eero Ojaniemen johdolla 1952-1953 valmistunut puinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka tehtiin 1941 palaneen kirkon tilalle. Kirkon rakennustoimikunta valittiin 1949. Rakennustöiden käynnistyttyä tehtiin ensin kivijalka talkootyönä. Puurakenteet tekivät urakalla kuortanelaiset Takasen veljekset. Uuden kirkon vihkiäiset olivat 27. syyskuuta 1953.

Kirkon kellot ovat vuosilta 1982 ja 1979. Istumapaikkoja kirkossa on 550 hengelle. Runkohuoneesta ulkonee sitä kapeampi kuori ja pieni kylkiäinen. Runkohuoneessa on satulakatto, torni on nelipäätyinen ja sen ikkunat ovat suorapäätteiset, runkohuoneessa ne ovat pyörökaariset. Kirkkosali on jaettu pylväillä kolmilaivaiseksi, keskilaivan sisäkatto on pyöristetty ja sivulaivoissa on tasakatot. Kirkon alttaritaulu Tulkaa minun tyköni kaikki työtätekevät ja raskautetut on Kaarlo Lamminheimon 1953 maalaama. Kangasalan urkutehtaan alun perin Impilahden kirkkoon 1937 valmistamat 24-äänikertaiset urut tuotiin Tiistenjoen kirkkoon 1953.

Lähteet 

Lapuan rakennukset ja rakennelmat
Etelä-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suolahden kirkko

Suolahden kirkko on Äänekosken Suolahdessa sijaitseva arkkitehti Georg Henrikssonin suunnittelema 1940 rapatusta tiilestä rakennettu päätytornillinen pitkäkirkko.

Kirkon torni on sijoitettu poikkeuksellisesti runkohuoneen toisen pitkän sivun kulmaukseen, kellot ovat kirkon rakentamisvuodelta 1940. Kirkon pinta-ala on 322 neliötä ja sinne mahtuu noin 350 henkeä. 14-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1949. Alttaritaulu Tulkaa minun tyköni kaikki työtätekevät ja raskautetut, niin minä annan teille levon on Alf Danningin 1954 maalaama. Taiteilija menehtyi kesken maalaustyönsä, hänen oppilaansa viimeisteli taulun. Taulussa Jeesus on kuvattu suolahtelaiseen maisemaan.

Lähteet 

 Äänekosken rakennukset ja rakennelmat
 Keski-Suomen kirkkorakennukset
Jari Lyytimäki

Jari Lyytimäki (s. 1972 Karkku) on suomalainen tietokirjailija ja tutkija. Hän toimii erikoistutkijana Suomen ympäristökeskuksessa ja on myös ympäristönsuojelutieteen dosentti Helsingin yliopistossa. Lyytimäki asuu Riihimäellä. Hänen entinen sukunimensä on Välimäki. Lyytimäki on tutkinut muun muassa ilmastonmuutosta ja vesistöjen rehevöitymistä koskevaa uutisointia, kestävän kehityksen indikaattoreita ja ympäristötiedon hyödyntämistä päätöksenteossa. Helmikuussa 2015 hänelle myönnettiin yhdessä Janne Rinteen kanssa Koneen Säätiön Vuoden Tiedekynä 2015 palkinto valosaastetta käsittelevästä tietokirjasta Valon varjopuolet. Toukokuussa 2018 ilmestynyt Lyytimäen kirjoittama Huumori ympäristönsuojelussa käsittelee laaja-alaisesti komiikan ja ympäristökysymysten suhdetta.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jari Lyytimäen Luonnonvaralta-blogi
 Esittely Suomen ympäristökeskuksen sivuilla
 Jari Lyytimäki kertoo ilmastouutisoinnista (YouTube)
 Jari Lyytimäki kertoo valosaasteesta (YouTube)

Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
David Hasselhoff Show

David Hasselhoff Show on Sub-kanavalla huhti–kesäkuussa 2015 esitetty suomalainen keskusteluohjelma, jota juontaa yhdysvaltalainen näyttelijä-laulaja David Hasselhoff. Ohjelmassa esiintyivät myös suomalaiset näyttelijät Kari Ketonen ja Ville Tiihonen. Hasselhoff perehtyi ohjelmassa suomalaiseen kulttuuriin. Haastattelut ohjelmassa tehtiin englanniksi. 

Ohjelmassa soitti Ritari Ässä Band -niminen studiobändi, joka muun muassa säesti Hasselhoffia hänen esittäessä omia laulujaan.

Ruotsalaiseen ohjelmaformaattiin perustuva ohjelma kuvattiin tammikuussa 2015. Ruotsissa paikallista versiota esitettiin nimellä Hasselhoff – en svensk talkshow.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Keskusteluohjelmat