joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Reino Myöhänen

Reino Myöhänen (s. 30. tammikuuta 1932 Metsäpirtti) on suomalainen lehtimies, joka toimi viidellä eri vuosikymmenellä Savon Sanomat-lehden palveluksessa, viimeksi päätoimittajana. 

Myöhäsen vanhemmat olivat Simo ja Maria Myöhänen. Hän avioitui 1956 Raili Maria Heikkilän kanssa. Myöhänen työskenteli ensin Laatokka-lehden  ja Pieksämäen Seudun Sanomien toimitusharjoittelijana 1950–1952 ja sitten Savon Sanomien uutistoimittajana 1953–1954, urheiluosaston esimiehenä 1955–1958, levikkipäällikkönä 1959–1962, uutispäällikkönä 1963–1968, toimituspäällikkönä 1968–1978, toisena päätoimittajana 1978–1987 ja päätoimittajana 1987–1991.

Myöhänen, joka toimi aktiivisesti alansa järjestöissä sekä luennoi ja julkaisi artikkeleita lehtialasta ja toimittajakoulutuksesta, sai työstään valtion journalistipalkinnon 1994. Hän julkaisi vuonna 1978 teoksen Kesämökin päiväkirja.

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Aksa Korttila

Aksa Korttila (s. 28. syyskuuta 1990 Turku) on suomalainen näyttelijä.

Hän aloitti näyttelemisen jo viisivuotiaana Turun Lapsi- ja Nuorisoteatterissa, ja harrasti sen jälkeen viulunsoittoa ja tanssia. Myöhemmin hän pääsi mukaan muutamiin Turun kaupunginteatterin näytelmiin. Korttila valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta vuonna 2010 ja pääsi Teatterikorkeakouluun toisella yrittämällä. Hän valmistui sieltä teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2016. 2000-luvulla Korttila teki muutamia äänirooleja animaatioissa ja osallistui kansainvälisiin yhteistyöprojekteihin mm. Moskovassa, Borneossa ja Berliinissä.

Vuonna 2015 Korttila näytteli Valtimonteatterin 15-vuotisjuhlanäytelmässä Naisten juhla.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääniroolit

Teatteriroolit
 Turun kaupunginteatteri: Konkurssisirkus – Siru Emilia
 Valtimonteatteri: Naisten juhla – Leyla
 Oulun kaupunginteatteri: Valheet ja viettelijät – Cecile
 Turun Kaupunginteatteri: Paavo-lentävä turkulainen
 Kansallisteatteri: Tyttö joka käveli - Eret
 Kansallisteatteri: Faust - Greta
 Oulun kaupunginteatteri: Näköala sillalta – Catherine

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Aksa Korttilan CV

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Amalie Dideriksen

Amalie Dideriksen (s. 24. toukokuuta 1996 Kastrup) on tanskalainen maantiepyöräilyn maailmanmestari ja ratapyöräilyn olympiamitalisti.

Dideriksen voitti maantieajon maailmanmestaruuden Dohassa 2016 kukistettuaan loppukirissä Kirsten Wildin ja Lotta Lepistön. Hän saavutti maantieajon MM-pronssia Bergenissä 2017. Junioreiden maantieajon maailmanmestaruuden hän voitti 2013 ja 2014. Ensimmäisen World Tour -voittonsa hän saavutti Ronde van Drenthe -kilpailussa 2017.

Ratapyöräilyssä Dideriksen saavutti olympiahopeaa pariajossa eli madisonissa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion kisoissa. Hän on voittanut pariajon Euroopan-mestaruuden 2018 ja 2019 sekä saanut EM-hopeaa 2021. Ratapyöräilyn "moniottelussa", omniumissa hän saavutti EM-hopeaa 2015. MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa omniumissa ja pronssia linja-ajossa eli scratchissa 2018 sekä pronssia pariajossa 2019. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden linja-ajossa 2014 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden takaa-ajossa ja omniumissa 2015.

Saavutuksia 

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats

Ratapyöräily 
2012
Pisteajon, linja-ajon ja omniumin Tanskan-mestaruus
2013
Junioreiden MM-kilpailut, linja-ajossa pronssia 
2014
Junioreiden MM-kilpailut, linja-ajossa kultaa
2015
Alle 23-v. EM-kilpailut, takaa-ajossa ja omniumissa kultaa
EM-kilpailut, omniumissa hopeaa, pisteajossa kuudes
2016
Olympialaiset, omniumissa viides
Eräajon, pisteajon ja omniumin Tanskan-mestaruus
2017
Alle 23-v. EM-kilpailut, hopeaa pisteajossa, pronssia linja-ajossa ja omniumissa
EM-kilpailut, pariajossa neljäs
2018
MM-kilpailut, omniumissa hopeaa, linja-ajossa pronssia, pariajossa neljäs
EM-kilpailut, pariajossa kultaa
Maailmancup, Saint-Quentin-en-Yvelines, pariajon voitto
2019
MM-kilpailut, pariajossa pronssia, omniumissa kuudes
EM-kilpailut, pariajossa kultaa. omniumissa kuudes
2020
MM-kilpailut, pariajossa viides, omniumissa kuudes
Pariajon Tanskan-mestaruus
2021
Olympialaiset, pariajossa hopeaa, omniumissa neljäs
EM-kilpailut, pariajossa hopeaa

Maantiepyöräily 
2011
"Noviisien" maantieajon ja aika-ajon Tanskan-mestaruus
2013
Junioreiden aika-ajon Tanskan-mestaruus
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa kultaa
2014
Maantieajon Tanskan-mestaruus
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa kultaa
2015
Maantieajon Tanskan-mestaruus
Ladies Tour of Norway, nuorten kilpailun voitto
Lotto Belisol Belgium Tour, pistekilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
2016
Holland Ladies Tour, 1. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kultaa
2017
Ronde van Drenthe, voitto
EM-kilpailut, maantieajossa viides
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
2018
OVO Energy Women's Tour, 4. etapin voitto
Maantieajon Tanskan-mestaruus
Boels Ladies Tour, 3. ja 4. etapin voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
2019
Maantieajon Tanskan-mestaruus
MM-kilpailut, maantieajossa 13:s
2020
Aika-ajon Tanskan-mestaruus
2021
Maantieajon Tanskan-mestaruus

Lähteet 

Tanskalaiset maantiepyöräilijät
Tanskalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Akse Pettersson

Akse Pettersson (s. 1984) on suomalainen teatteriohjaaja ja Teatteri Takomon taiteellinen johtaja. Hän on vaikuttanut muun muassa myös Ylioppilasteatterissa ja Ryhmäteatterissa. Pettersson valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2011.

Akse Pettersson osallistui vuonna 2002 järjestettyihin kansainvälisiin filosofian olympialaisiin, jotka järjestettiin sinä vuonna Tokyossa, Japanissa. Pettersson voitti pronssia.

Ohjauksia
 Frank Zappa at Tavastia (2006), Tavastia
 Myötätunto (2010), Teatteri Takomo
 Jäähyväiset Fiktiolle (2011), Ylioppilasteatteri
 Ronja Ryövärintytär (2011), Ryhmäteatteri
 Answering Machine (2012), Viirus
 Rakkaus ja maailmanloppu (2012), Ylioppilasteatteri
 Johtaja (2012), Teatteri Takomo
 Eldorado (2013), Teatteri Takomo
 Tröst (2013), Viirus
 Kaspar Hauser (2014), Q-teatteri
 Dark Side of the Mime (2014), Teatteri Takomo
 Opera Absurdium (2014), Muusikin Aika, Viitasari
 Paras mahdollinen maailma (2014), Teatteri Takomo
 How the West Was Won (Kuidas lääs võideti, 2015), Von Krahl -teatteri (Tallinna)
 Titanic (2016), Svenska Teatern
 Noitavaino (2016), Teatteri Takomo
 Humanimal (2017), Nuuk Nordic (Grönlanti)
 Arki ja Kauhu (2018), Q-teatteri

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt

 Arki ja Kauhu: https://yle.fi/uutiset/3-10075378
Väre (rakennus)

Väre on Aalto-yliopiston rakennus Espoon Otaniemessä. Rakennukseen pääkäyttäjä on Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu, minkä lisäksi rakennuksen katutason metrokeskuksessa sijaitsee noin 6 000 neliömetriä liiketiloja, kuten kaksi päivittäistavarakauppaa, erikoisliikkeitä ja useita ravintoloita ja kahviloita.

Väre-rakennuksesta on yhteys Aalto-yliopiston metroasemalle. Rakennuksen välittömässä läheisyydessä, Korkeakouluaukion toisella puolella, sijaitsevat Kandidaattikeskus sekä yliopiston kirjastorakennus. Korkeakouluaukiolle on tehty pysäkkivaraus suunnitteilla olevalle raidejokerille.

Rakennuksesta järjestettiin arkkitehtuurikilpailu, jonka voitti vuonna 2013 Verstas Arkkitehtien tekemä ehdotus. Mukana suunnittelussa olivat mm. Jussi Palva, Väinö Nikkilä, Riina Palva, Ilkka Salminen ja Mikko Rossi.

Rakentaminen käynnistyi joulukuussa 2015. Väre valmistui kesällä 2018 ja avattiin yleisölle saman vuoden syyskuussa. Samassa korttelissa sijaitsevan Kauppakorkeakoulun päärakennus otettiin käyttöön helmikuussa 2019, kun loput Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun toiminnot siirtyivät Töölön tiloistaan Otaniemen uudisrakennukseen.

Kritiikki 
Rakennus sai käyttäjiltään kritiikkiä mm. tarkoituksenmukaisten tilojen – esimerkiksi varastotilojen – puuttesta, hukkatilan määrästä, olemattomasta yksityisyydensuojasta ja riittämättömästä ilmastoinnista. Opiskelijat pitivät tiloja jopa täysin sopimattomina taidealojen opiskeluun.

Verstas Arkkitehtien Jussi Palvan mukaan arkkitehtuurikilpailun tilaohjelmassa ja kilpailun voittaneessa suunnitelmassa kaikille toiminnoille oli kyllä varattu sopivasti tilaa, mutta vuonna 2015 aloittanut hallitus määräsi yliopistoille mittavia säästöjä, mikä johti tilojen karsimiseen. Yliopistojen tilakuluista piti säästää merkittävästi, jotta tärkeimmät toiminnot eli opetus ja tutkimustyö saatiin pidettyä voimissaan. Sen myötä Väre-hankkeen tilaohjelma supistui huomattavasti ja esimerkiksi opiskelijatöiden varastotiloja vähennettiin.

Tunnustukset 
Aalto-yliopiston uuden kampusrakennuksen (Väre, Kauppakorkeakoulun päärakennus ja kauppkeskus A Bloc) ansioina on pidetty mm. hallittua arkkitehtuuria, sopivuutta Otaniemen kaupunkikuvaan ja rakennuksen muunneltavuutta .

Väre on saanut seuraavia palkintoja, palkintoehdokkuuksia ja tunnustuksia:

 Espoon rakennusvalvonnan Hurraa! -tunnustuspalkinto ansiokkaasta toteutuksesta vuonna 2018 (Väre, Kauppakorkeakoulun päärakennus ja kauppkeskus A Bloc).
 Yksi Suomen ehdokas Euroopan unionin Mies van der Rohe -nykyarkkitehuuripalkintoon vuonna 2019.
 Palkintoehdokkaana Amsterdamissa pidetyssä World Architecture Festivalissa vuonna 2019.
 Arkkitehtuurin Finlandia -palkintoehdokas vuonna 2020.
 Architecture MasterPrize -palkinto 2020.

Kuvia tiloista

Katso myös
Teknillisen korkeakoulun päärakennus
Dipoli

Lähteet

Aiheesta muualla

Rakennusprojekti Aalto-yliopistokiinteistöjen verkkosivuilla
Väre-rakennustyömaan web-kamera

Otaniemi
Espoon rakennukset ja rakennelmat
Aalto-yliopisto
Elias Palola

Elias Antero Palola (2. tammikuuta 1930 Kokkola – 22. helmikuuta 2002) oli suomalainen tenorilaulaja, kanttori-urkuri, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi.

Palolan vanhemmat olivat vahtimestari Juho Viljam Palola ja Maria Helena Fiskal ja puoliso vuodesta 1952 musiikinopettaja Eeva Remes. Viulisti Erkki Palola (s. 1957) on heidän poikansa. Palola valmistui nuoriso-ohjaajaksi 1959 ja kanttori-urkuriksi 1966. Lauludiplomin hän suoritti Sibelius-akatemiassa 1969. Hän toimi Suomen kansallisoopperan kuorolaulajana 1953–1957, Kuusjärven ja Outokummun seurakuntien nuoriso-ohjaajana ja kanttori-urkurina 1959–1967, Sotkamon seurakunnan kanttori-urkurina 1967–1968 ja sitten pitkään Oulun musiikkopiston opettajana ja vuodesta 1978 Oulun konservatorion rehtorina vuoteen 1990 asti. Palola oli myös useiden musiikkileirien opettaja, piti konsertteja ja toimi solistina konserteissa ja oopperoissa sekä johti monia kuoroja. Kuorojen äänenmuodostuskursseja hän piti sekä Suomessa että ulkomailla. Palolalle myönnettiin Director musices -arvonimi vuonna 1988.

Lähteet 

Suomalaiset urkurit
Suomalaiset tenorit
Suomalaiset kuoronjohtajat
Suomalaiset musiikkipedagogit
Suomen oppilaitosten rehtorit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Chattanoogan taistelu

Chattanoogassa käytiin Yhdysvaltain sisällissodassa useitataisteluja:
 Ensimmäinen Chattanoogan taistelu (7.-8. kesäkuuta 1862)
 Toinen Chattanoogan taistelu (21. elokuuta 1863)
 Chattanoogan sotaretki (syys-marraskuu 1863), sarja yhteenottoja Chattanoogan alueella
Ensimmäinen Chattanoogan taistelu

Ensimmäinen Chattanoogan taistelu oli pieni Yhdysvaltain sisällissodan tykistötaistelu. Se käytiin 7.-8. kesäkuuta 1862 Chattanoogassa, Tennesseessa. Taistelu päättyi Unionin voittoon.

Taistelu alkoi, kun Unionin prikaatikenraali James S. Negley avasi tykistötulen Konfederaation joukkoja vastaan Chattanoogassa. Negleyn hyökkäyksen tarkoituksena oli valmistella myöhemmin tapahtunutta Chattanoogan valtausta. Negleyn joukot tulittivat Konfederaation miehiä kahden päivän ajan, minkä jälkeen he vetäytyivät paikalta. Konfederaation joukot vastasivat tulitukseen omalla tykistöllään, mutta Konfederaation tykistön toimintaa ei oltu millään tapaa johdettu, vaan tykkimiehet saivat toimia taistelussa oman tahtonsa mukaan. Unioni menetti taistelussa yhteensä 23 ja Konfederaatio 65 miestä.

Lähteet 

Yhdysvaltain sisällissodan taistelut Tennesseessä
1862
Discord

Discord on alun perin videopeliyhteisöille suunniteltu pikaviestintä- ja VoIP-sovellus. Se toimii Windowsilla, macOS:llä, Androidilla, iOS:llä, Linuxilla sekä selaimessa. Vuonna 2021 sovelluksella oli yli 300 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää.

Historia 
Sovelluksen konsepti tuli Jason Citronilta, joka oli kehittänyt OpenFeintin. Hän myi sovelluksen 2011 ja käytti saamansa rahat perustaakseen Hammer & Chisel -yrityksen. Discordin kehittäjä Hammer & Chisel julkaisi sovelluksen toukokuussa 2015. Kehittäjien tavoitteena oli kehittää sovellus, jossa olisi mahdollisimman pieni viive muihin VoIP-sovelluksiin verrattuna. Discordin kehitystyötä on sponsoroinut Microsoft.

Yleistä 
Discord tarjoaa mahdollisuuden yhteydenpitoon pikaviesteillä ja puheluilla. Puheluihin on mahdollisuus kutsua myös muita Discord-käyttäjiä. Puheluissa voi jakaa näyttönsä tai pitää videopuhelun. Puheluita voi käyttää myös Discord-palvelimilla.

Palvelimet 
Palvelimet ovat yhteisöjä, joita voivat olla esimerkiksi kaveriporukan yhteinen palvelin, kurssin tai koululuokan juttelualue, tai isoja yhteisöjä esimerkiksi samasta videopelistä kiinnostuneille tai samaa sosiaalisen median kuten Youtuben käyttäjää seuraaville. Palvelimilla voi olla monia keskustelukanavia, joita käytetään eri aiheisiin. Kanava voi olla yksityinen, esimerkiksi vain palvelimen moderaattoreiden kanava, tai vain tietyn roolin omistaville käyttäjille.

Roolit 
Roolit ovat erityisen merkityksellisiä isoilla, esimerkiksi yli tuhannen jäsenen palvelimilla, joissa moderaattorit voivat näiden avulla järjestellä ihmisiä. Yksi yleisimmistä rooleista, joita palvelimilla on, on moderaattori, joskin nimi voi olla erilainen. Rooleille voi antaa oikeuden esimerkiksi tiettyyn kanavaan, tai esimerkiksi moderaattorilla voi olla oikeus auttaa palvelimen omistajaa esimerkiksi poistamalla henkilöitä palvelimelta, tai muokata palvelimen tietoja. Roolin voi antaa käyttäjälle omistaja tai joku moderaattoreista, mutta Discordin suuren suosion ansiosta on kehitetty myös botteja, joiden laittamaan viestiin reagoimalla voit saada roolin.

Lähteet 

Pikaviestintäohjelmat
VoIP-ohjelmat
Karjaan taistelu

Karjaan taistelu oli 6. huhtikuuta 1918 Karjaalla käyty Suomen sisällissodan taistelu, jossa olivat vastakkain Saksan Itämeren-divisioona ja Länsi-Uudenmaan punakaarteja. Se oli ensimmäinen taistelu, johon kolme päivää aikaisemmin Hangossa maihinnousseet saksalaiset Suomessa osallistuivat.

Taistelu 
Saksalaisten tarkoitus oli päästä Helsingin ja Turun väliselle rantaradalle ja jatkaa sitä pitkin etenemistään kohti Helsinkiä. Punaiset olivat vetäytyneet Karjaalle, joten saksalaiset saivat Hangon ja Tammisaaren haltuunsa ilman taisteluja. Karjaalla kohdattu ankara vastarinta tulikin suurena yllätyksenä, mutta he onnistuivat lopulta valtaamaan paikkakunnan. Saksalaiset jatkoivat etenemistään Lohjan ja Kirkkonummen kautta Espooseen ja sieltä edelleen Helsinkiin, joka vallattiin 10.–14. huhtikuuta käydyissä taisteluissa.

Joukot ja tappiot 
Rüdiger von der Goltzin alaisesta Itämeren-divisioonasta taisteluun osallistui 11. polkupyöräkomppania sekä yksi pataljoona ja yksi tykkipatteri eversti Konrad Wolfin komentamasta 95. reservijalkaväkiprikaatista, vahvistuksenaan ruotsalaisen majuri Adolf Hamiltonin johtama saksalaisosasto.

Karjaalle oli koottu noin 1 000 punakaartilaista lähinnä Helsingistä ja ympäristökunnista. Heidän tukenaan oli kaksi panssarijunaa. Suuri osa miehistä oli taistellut Lempäälän rintamalla, jossa punaiset yrittivät murtautua Tampereen saartorenkaan läpi. Joukkojen vetäminen sinetöi Tamperetta puolustaneiden punaisten kohtalon, sillä heille ei ollut enää tulossa apuvoimia.

Taistelussa kaatui yhdeksän saksalaissotilasta, mutta punaisten tappioista ei ole tietoa.

Lähteet 

Karjaa
Raaseporin historia
Uudenmaan taistelut‎
Saksalaisten taistelut Suomen sisällissodassa
Joseph Cramarossa

Joseph Cramarossa (s. 26. lokakuuta 1992 Markham, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Minnesota Wildin organisaatiota. Hän on seuran kolmannen kierroksen varaus vuodelta 2011.

Cramarossan veli Michael Cramarossa pelaa jääkiekkoa ja edustaa tällä hetkellä OHL:ssä pelaavaa Hamilton Bulldogsia. Heidän isä Vito Cramarossa pelasi myös jääkiekkoa ja oli Washington Capitalsin kuudennen kierroksen varaus.

Ura 
Mississauga Steelheads varasi Cramarossan vuoden 2008 CHL:n varaustilaisuudessa 49. pelaajana. Cramarossa siirtyi Mississaugaan kaudeksi 2009–2010. Hän pelasi tulokaskaudellaan 64 ottelua, joissa teki kuusi maalia sekä kymmenen syöttöpistettä. Seuraavalla kaudella hän onnistui 59 ottelussa kaksinkertaistamaan tehopisteensä lukemiin 12+20=32. Lisäksi hänelle kertyi 101 rangaistusminuuttia. Kauden päätteeksi joukkue pääsi pelaamaan Memorial Cupissa, jossa hävisi mestaruuden Saint John Sea Dogsille lukemin 3–1. Cramarossa pelasi turnauksessa viisi ottelua ilman tehopisteitä.

Anaheim Ducks varasi Cramarossan kolmannella kierroksella 65. pelaajana NHL:n vuoden 2011 varaustilaisuudessa.

Cramarossa pelasi kaudella 2011–2012 15 ottelua Mississaugassa ennen kuin hänet kaupattiin Belleville Bullsiin. Bullsissa hän pelasi 29 ottelua tehoin 8+8=16. Kaudeksi 2012–2013 Cramarossa valittiin Bullsin varakapteeniksi. Hän pelasi 68 ottelua tehden 19 maalia sekä 44 syöttöpistettä eli yhteensä 63 tehopistettä. 17 pudotuspeliottelussa hän teki viisi maalia sekä neljä syöttöpistettä.

Maaliskuussa 2013 Cramarossa solmi kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Anaheim Ducksin kanssa. Ennen kauden 2013–2014 alkua hänet kuitenkin lähetettiin AHL:ään farmijoukkue Norfolk Admiralsin riveihin. Cramarossa pelasi kauden aikana 47 AHL-ottelua tehden niissä yhden maalin sekä kolme syöttöpistettä. Lisäksi hän pelasi kolme ottelua ECHL-joukkue Utah Grizzliesin paidassa.

Toisella ammattilaiskaudellaan 2014–2015 Cramarossa pelasi 54 ottelua, joissa teki viisi maalia ja viisi syöttöpistettä. Hän jatkoi AHL:ssä myös kaudella 2015–2016, jolloin hän kiekkoili Ducksin uuden farmiseura San Diego Gullsin riveissä 61 ottelussa tehden tehot 6+11=17. Yhdeksässä pudotuspeliottelussa hän teki kolme maalia. Kauden päätyttyä Cramarossa ja Ducks tekivät yhden vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Minnesota Wildin pelaajat
Anaheim Ducksin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Erkki Karvinen

Erkki Sakari Karvinen (9. heinäkuuta 1918 Viipuri – 18. lokakuuta 2005) oli suomalainen arkkitehti.

Karvinen kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1938 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1953. Hän työskenteli Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa vuosina 1950–1955 ja hänellä oli oma toimisto vuosina 1953–1988. Karvinen suunnitteli lukuisia ostoskeskuksia pääkaupunkiseudun lähiöihin 1950-luvulta alkaen. Tunnetuin niistä on vuonna 1964 valmistunut Helsingin Puotinharjun ostoskeskus eli Puhos, johon Karvinen suunnitteli myös 1980-luvun laajennuksen. Muita hänen suunnittelemiaan ovat Helsingissä Kannelmäen (1959), Kulosaaren (1960), Puotilan (1961), Konalan (1961 ja 1963), Maunulan (1962), Myllypuron (1965) ja Yliskylän (1973) ostoskeskukset, Vantaalla Martinlaakson Martinkeskus (1970) sekä Pähkinärinteen (1973) ja Hakunilan (1981) ostoskeskukset. Osa näistä on sittemmin purettu. Helsingin Yliskylään Karvisen arkkitehtitoimisto suunnitteli myös asuinkerrostalot. Lisäksi Karvinen laati suunnitelman Lieksan Rukajärven suunnan taistelumuistomerkkiin, jonka toteutti kuvanveistäjä Heikki Häiväoja 1966.

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Omantunnon tutkiskelu

Omantunnon tutkiskelu on hengellinen harjoitus, missä katsastetaan omia menneisyyden ajatuksia, sanoja, tekoja ja laiminlyöntejä peilaten niitä moraalikäsitykseen. 
Katolinen kirkko kehottaa tekemään omantunnon tutkiskelun valmistautumisena parannuksen ja sovinnon sakramenttiin ja käyttämään omatunnon peilinä kymmentä käskyä sekä hyveitä ja paheita. Juutalaisuudessa valmistaudutaan Jom kippur-juhlaan katumuksella ja omantunnon tutkiskelulla. Islaminuskossa Muhasabah ja itsetutkiskelu ovat hyvin samantapaista tutkiskelua, jossa peilataan omatuntoa islamin moraalilakeihin.. Marxismi-leninismi opettaa, että "arvostelu ja itsearvostelu on kommunistille yhtä välttämätön kuin ihmiselle on ilma ja vesi".

Kristinuskossa

Käsky omantunnon tutkiskeluun kristinuskossa on paitsi juutalaisuuden perintöä, tulee myös selkeänä Paavalilta: "Jokaisen on tutkittava itseään, ennen kuin syö tätä leipää ja juo tästä maljasta. Se, joka syö ja juo ajattelematta, että kysymys on Kristuksen ruumiista, syö ja juo itselleen tuomion. Sen vuoksihan teidän joukossanne on paljon heikkoja ja sairaita ja monet ovat jo nukkuneet pois. Jos me itse tutkisimme itseämme, emme joutuisi tuomittaviksi." 1 Kor. 11:28-31 Koska alkukirkossa ehtoollista vietettiin hyvin usein, tuli myös omantunnon tutkiskelusta arkinen osa uskon harjoittamista. Esimerkiksi pyhä Antonios Suuri kirjoitti tutkiskelevansa omantuntoaan joka ilta ja Basileios Suuri, Augustinus ja Bernhard Clairvauxlainen opettivat seuraajilleen sen olevan yksi oleellinen osa kristinuskon harjoittamista ja sääntökuntien perustajat lisäsivät omantunnon tutkiskelun sääntökuntalakeihinsa.  Ignatius Loyolaa oli kuitenkin viimein se, joka kirjasi ylös tarjat ohjeet itsetutkiskeluun Jesuiitojen sääntökunnan hengellisten harjoitusten ohjeisiin. Nykyään ignatiaaniset itsetutkiskelun retriitit ovat tulleet suosituiksi myös luterilaisuudessa. 

Katolisessa kirkossa omantunnon tutkiskelu on oleellinen osa katolisen uskon harjoittamista. Katolisen kirkon katekismus nimittäin määrittelee, että jokaisen katolilaisen tulisi käydä ripillä, eli vastaanottaa katumuksen ja sovituksen sakramamentin vähintään kerran vuodessa. Ja omantunnon tutkiskelulla valmistaudutaan ripillä käyntiin.  Se on myös jokapäiväinen uskon harjoitus osana kompletoriota.  

Myös luterilaisuudessa esitti Martin Luther, että jokaisen uskovaisen päivän tulisi päättyä kompletorioon, joka sisältää synnintunnustuksen. Nykyään  Vähäkatekismuksessa käskee kirkon reformoija: "Tutki tilaasi kymmenen käskyn avulla, olitpa sitten isä tai äiti, poika tai tytär, isäntä,  emäntä tai palvelija: oletko niskoitellut, oletko ollut epäluotettava, laiska, vihainen, röyhkeä ja riitaisa, oletko sanoin tai teoin tuottanut jollekulle mielipahaa, oletko varastanut, oletko laiminlyönyt tai huonosti hoitanut asioita ja aiheuttanut vahinkoa?"

Aiheesta muualla
 Omantunnon tutkistelusta katolisen Pyhän Ristin seurakunnan sivulla

 Oskari Juurikkala, Opas ripittäytymistä varten

Lähteet

Kristilliset rukoukset
Katolinen spiritualiteetti
The Stage

The Stage on Avenged Sevenfoldin seitsemäs studioalbumi, joka ilmestyi 28. lokakuuta 2016 levymerkillä Capitol Records.

The Stage on konseptialbumi, joka käsittelee muun muassa tekoälyä. Albumin tuottivat Avenged Sevenfold ja Joe Barresi, ja se on yhtyeen ensimmäinen albumi rumpali Brooks Wackermanin ja Capitol Recordsin kanssa. Albumin viimeisessä kappaleessa ”Exist” vierailee astrofyysikko Neil deGrasse Tyson.

Albumin ensimmäinen single ”The Stage” julkaistiin 13. lokakuuta 2016. Albumia itsessään odotettiin vasta joulukuuksi, ja sen nimeksi oli huhuttu Voltaic Oceans. 27. lokakuuta Avenged Sevenfold esiintyi Capitol Records Buildingin katolla internetiin suoratoistetussa konsertissa, jonka jälkeen yhtye ilmoitti, että uusi albumi julkaistaan jo seuraavana päivänä.

Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 4. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 10.

Kappaleet

Deluxe edition levy

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Alternative Press: 
 The Guardian:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ”The Stage” -musiikkivideo YouTube-sivustolla

Avenged Sevenfoldin albumit
Vuoden 2016 albumit
Joe Barresin tuottamat albumit
Al Jaffee

Alan ”Al” Jaffee (synt. Abraham Jaffee; s. 13. maaliskuuta 1921 Savannah, Georgia) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka on luonut pitkän uran humoristisessa Mad-lehdessä. Hänet tunnetaan varsinkin Madin takakannessa julkaistavan taittelutehtävän kehittämisestä. Vuonna 2016 Guinnessin ennätyskirja julisti 95-vuotiaan Jaffeen maailman pisimmän uran luoneeksi sarjakuvapiirtäjäksi. Hän oli Madin pitkäaikaisin piirtäjä, ja jatkoi piirtämistä lehteen vuoteen 2020 saakka.

Jaffee on taustaltaan juutalainen ja hänen alkuperäinen äidinkielensä on jiddiš. Hän on kotoisin New Yorkista, mutta lapsuudessaan hän asui kuusi vuotta äitinsä kanssa juutalaisessa kylässä eli shtetlissä Liettuan Zarasaissa. Hän oli 12-vuotias palatessaan Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli New Yorkissa High School of Music & Art -taidekoulussa, jossa hän tutustui tuleviin Mad-kollegoihinsa Will Elderiin ja Harvey Kurtzmaniin. Jaffee toimi toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain ilmavoimien piirtäjänä. Jaffee aloitti uransa vuonna 1941 piirtämällä ja käsikirjoittamalla Quality Comics -kustantamolle Inferior Man -nimistä sarjakuvaa, minkä jälkeen hän piirsi eläinsarjakuvia ja toimitti nuorille suunnattuja sarjakuvalehtiä Timely Comicsille.

Madiin Jaffee siirtyi vuonna 1955. Hän jätti lehden hieman myöhemmin yhdessä Kurtzmanin kanssa piirtääkseen tämän uusiin julkaisuihin, mutta palasi Madiin jo 1958. Sittemmin Jaffee sekä käsikirjoitti että piirsi lehteen. Käsikirjoittajana hän suosi terävää ja iskevää huumoria. Vuonna 1964 hän kehitti kuuluisan Madin taittelutehtävän, jossa takakannen piirros muuttuu oikein taiteltaessa toiseksi kuvaksi. Muita Jaffeen kuuluisia ideoita ovat kirjoinakin julkaistut Snappy Answers to Stupid Questions (”Teräviä vastauksia typeriin kysymyksiin”) sekä kaaviokuvin varustetut esittelyt arkipäivää helpottamaan tarkoitetuille naurettaville kuvitteellisille keksinnöille. Jaffee jäi lopullisesti eläkkeelle vasta 99-vuotiaana kesäkuussa 2020. Pääosin uuden sisällön tuottamisesta luopunut Mad julkaisi hänen lähtönsä yhteydessä Al Jaffee -erikoisnumeron.

Mad-uransa ohella Jaffee piirsi New York Herald Tribunessa vuosina 1958–1965 julkaistua Tall Tales -nimistä yksiruutuista sarjakuvaa sekä myöhemmin syndikoituja strippisarjoja Debbie Deere (1966–1969) ja Jason (1971–1974). Hän on tehnyt myös paljon mainospiirroksia ja lastenkirjojen kuvituksia. Jaffee sai Reuben-palkinnon vuonna 2008 ja hänet liitettiin Will Eisner Hall of Fameen vuonna 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luettelo Jaffeen töistä Mad-lehdessä  Madcoversite.com

Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät
Mad
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1921 syntyneet
Elävät henkilöt
Venäjän kansojen vapautuskomitea

Venäjän kansojen vapautuskomitea (venäjäksi Комитет Освобождения Народов России) oli venäläinen kommunismin vastainen liike toisen maailmansodan aikana. Järjestön 12 johtohenkilöä teloitettiin sodan jälkeen Moskovassa Neuvostoliiton korkeimman sotilasoikeuden tuomittua heidät maanpetoksesta kuolemaan. Heidät hirtettiin 2. elokuuta 1946.

Järjestön laatima poliittinen ohjelma oli lähes identtinen joulukuussa 1942 tehdyn 13. kohtaisen Smolenskin manifestin kanssa.

Jäsenet
kenraaliluutnantti Andrei Vlasov
kenraaliluutnantti Georgii N. Zhilenkov
kenraalimajuri Grigori Zverev
kenraalimajuri Mikhail Shapalov
kenraalimajuri Sergei K. Bunyachenko
kenraalimajuri Fedor I. Trukhin
kenraalimajuri I. Blagoveshchenski
kenraalimajuri D. Zakutny
eversti Vassily F. Malyshkin 
eversit V. Maltsev
eversti M.Meandrov 
everstiluutnantti V. Korbukov 
everstiluutnantti N. S.Shatov 
Polkovnik Vladimir V. Pozdnyakov
I. K. Sakharov
Polkovnik Igor K. Sacharov

14. kohdan ohjelma
Uuden venäjän kansan hallituksen perustaksi komitea esittää seuraavia pääkohtia

 Tasa-arvoa jokaiselle Venäjän kansalaiselle, todellinen oikeus kansalliseen kehitykseen, itsemääräämisoikeus, itsehallinto ja valtiollinen itsenäisyys.
 Hallituksen tehtävä on nostaa hyvinvointia ja kehittää kansakuntaa.
 Rauhan säilyttäminen solmimalla rauhanomaiset suhteet kaikkien maailman kansojen kanssa, sekä kehittämällä monipuolista kansainvälistä yhteistyötä.
 Laajat toimenpiteet perheen ja avioliiton vahvistamiseksi. Naisten todellinen tasa-arvo.
 Selvitys orjatyöstä. Vapaa työskentelyoikeus mikä luo materiaalista hyvinvointia, nostaa palkkoja, työpaikkojen määrää ja elintasoa.
 Selvitys kolhooseista. Maan palauttaminen viljelijöille. Vapaus määritellä työvoima ja maankäyttö. Vapaus käyttää oman tuotantonsa hedelmiä. Kaikkien neuvosto hallitusta kohtaan  olevien velkojen armahdusta.
 Yksityisillä tulee olla oikeus omistaa tuotantolaitoksia.
 Älymystölle vapaa oikeus luoda lisää hyvinvointia ihmisille.
 Sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja työläisten puolustaminen mitä tahansa hyväksikäyttöä vastaan, riippumatta alkuperästä tai aikaisemmasta toiminnasta.
 Kaikille ilmainen koulutus, terveydenhuolto, lomat ja eläke.
 Terrori- ja hirmuhallinnon tuhoaminen. Selvitys joukkotuhonnasta ja karkotuksista. Uskonnon-, omantunnon- puheen-, kokoontumis- ja lehdistönvapaus. Takaus yksilön-, omaisuuden- ja kodinsuojasta. Kaikki ovat tasa-arvoisia lain edessä. Riippumaton oikeuslaitos.
 Kaikkien kommunismin vastustajien vapautus ja pääsy isänmaahansa vankiloista ja keskitysleireiltä. Ei kostoa tai rangaistusta niille, jotka luopuvat taistelusta Stalinin ja kommunismin hyväksi riippumatta siitä tekikö tämä sen omasta tahdostaan vai pakotettuna.
 Valtion tulee jälleenrakentaa sodan aikana tuhoutuneet kaupungit, kylät, tehtaat ja maatilat.
 Hallituksen tulee auttaa sotainvalideja ja heidän perheitään.

Katso myös
Venäjän vapautusarmeija

Kirjallisuus
 Catherine Andreyev. Vlasov and the Russian Liberation Movement: Soviet Reality and Emigre Theories. Cambridge University 1987. ISBN 0521305454 ISBN 139780521305457

Lähteet

Neuvostoliiton historia
Venäjän historia
Toinen maailmansota
Elissónas

Elissónas (, ), antiikin Helisson (), on joki, joka virtaa Arkadiassa Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se on Alfeiós-joen sivujoki ja sen pituus on noin 34 kilometriä. Joki saa alkunsa Maínalo-vuorelta ja se laskee Alfeiókseen lähellä Thoknían ja Marathoússan kyliä.

Kreikkalaisessa mytologiassa joki sai nimensä Helissonista, joka oli Arkadian kuninkaan Lykaonin poika. Antiikin aikana joen alkulähteillä sijaitsi Helisson-niminen kaupunki. Alajuoksullaan joki virtasi Megalopoliin kaupungin halki ja se läpäisee nykyisin kaupungin arkeologisen alueen.

Lähteet 

Arkadia
Kreikan joet
Alfeióksen vesistö
Peristerés

Peristerés (, ), antiikin Pythaia (), on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään. Se sijaitsee Joonianmeressä Korfun saaren koillisrannikon ja Albanian rannikon välissä. Saaren asukasluku on 1 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Peristerés kuuluu Pohjois-Korfun kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.

Saarella on majakka, jonka korkeus on 17 metriä ja valon korkeus merenpinnasta 32 metriä. Sen rakensivat englantilaiset vuosina 1823–1828. Majakka tunnetaan myös italialaisperäisillä nimillä Kaparelli ja Tiniozo (Tígnoso).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jooniansaaret
Pohjois-Korfu
Pako pimeydestä

Pako pimeydestä (From Darkness) on brittiläisen yleisradioyhtiön BBC:n tuottama neliosainen rikosdraamasarja. Sarja kertoo entisestä poliisista, joka yrittää paeta menneisyyttään aloittamalla uuden elämän jotain mentyä pieleen hänen tutkimassaan rikostapauksessa. Sarjan päähenkilöä Claire Churchia näyttelee Anne-Marie Duff ja hänen esimiestään John Hindia Johnny Harris.

Suomessa Yle TV1 alkoi esittää sarjaa 15. lokakuuta 2016.

Juoni 
Claire Church on entinen poliisi, joka jätti yli 15 vuotta sitten taakseen lupaavan uran Manchesterin poliisivoimissa. Hän muutti syrjäiselle Skotlannin Hebridien pikkusaarelle, jossa hän aloitti uuden elämän ja perusti perheen. Claire joutuu kuitenkin palaamaan ahdistaviin tapahtumiin ja kohtaamaan menneisyytensä, kun hänen entinen esimiehensä ja rakastajansa John Hind pyytää apua kaksoismurhan tutkinnassa. Uhrit ovat seksityöläisiä, joiden katoamisia Claire tutki yli 15 vuotta sitten, mutta tuolloin hänen tutkimuksensa sivuutettiin.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 
 Sarjan kotisivut 
 

Brittiläiset rikossarjat
Brittiläiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Woroban piiri

Woroban piiri on yksi Norsunluurannikon neljästätoista ylimmän tason hallintoalueesta. Piirin pinta-ala on 31 100 km². Asukasluku oli 845 139 vuonna 2014. Piiri sijaitsee maan luoteisosassa ja sen hallinnollinen keskus on Séguéla. Woroban piiri muodostettiin yhdistämällä Bafingin ja Worodougoun alueet vuonna 2011.

Lähteet

Norsunluurannikon piirit
Bostonin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Bostonin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon arkkihiippakunta Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Siihen kuului 1 088 pappia ja lähes 2 miljoonaa jäsentä. Pienempiä hiippakuntia ovat Burlington, Fall River, Manchester, Portland, Springfield in Massachusetts ja Worcester.

Piispat ja arkkipiispat 
 Jean-Louis Lefebvre de Cheverus (1808–1823)
 Benedict Joseph Fenwick (1825–1846)
 John Bernard Fitzpatrick (1846–1866)
 John Joseph Williams (1866–1907)
 William Henry O’Connell (1907–1944)
 Richard Cushing (1944–1970)
 Humberto Sousa Medeiros (1970–1983)
 Bernard Francis Law (1984–2002)
 Sean Patrick O’Malley (2003– )

Lähteet 

Massachusetts
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Vornanen

Vornanen on suomalainen sukunimi. Sitä käytetään lähinnä Laatokan Karjalassa ja Pohjois-Karjalassa. Kielentutkijat yhdistävät nimen venäläisiin linnun nimityksiin vorona 'varis' ja voron 'korppi'. Karjalan myyttinen sissipäällikkö Vorna on Pohjois-Pohjanmaalta tallennetussa kansantarinoissa nimetty Vornasen suvun esi-isäksi..

Vornanen on sukunimenä muun muassa seuraavilla henkilöillä: 

 Antero Vornanen (1889–1937), soitinrakentaja
 Daniel Vornanen, jalkapalloilija
 Hannes Vornanen, (1891–1968), runonlaulaja
 Ignoi Vornanen (1827–1889), maanviljelijä ja metsästäjä
 Jukka Vornanen, vihreä poliitikko ja historiantutkija
 Martta Vornanen (1910–1989), runoilija
 Rauni Vornanen, kirjailija
 Reino Vornanen, Lahden apulaiskaupunginjohtaja 1944–1963

Lähteet
TLC (televisiokanava)

TLC on Warner Bros. Discoveryn omistama yhdysvaltalainen televisiokanava, jonka lähetykset Discovery Networks Finland aloitti Suomessa 1. joulukuuta 2016. Kanava aloitti ensin paikalla 18, mutta se siirtyi 17. toukokuuta 2017 kanavapaikalle 11. TLC on lyhenne sanoista The Learning Channel. 

Kanavan viisi suosituinta ohjelmaa ovat 90 päivää morsiamena, Forencic Files, Tohtori Paise, Unexpected ja Hengenvaarallisesti lihava.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 TLC:n virallinen sivusto

Discovery Networks
Suomalaiset televisiokanavat
Yhdysvaltalaiset televisiokanavat
Vuonna 1972 perustetut televisiokanavat
Vuonna 2016 perustetut televisiokanavat
Batman: Assault on Arkham

Batman: Assault on Arkham on vuonna 2014 valmistunut supersankareista kertova animaatioelokuva, joka keskittyy DC Comicsin sankari Batmaniin ja Suicide Squad -nimiseen antisankarijoukkoon. Elokuva esitettiin San Diegon Comic-Con -tapahtumassa vuonna 2014, jonka jälkeen se julkaistiin DVD:lle.

Elokuva on esi-osa Arkham -videopelisarjalle. Tarinan keskiössä ovat Batmanin lisäksi Harley Quinn, Deadshot, Kapteeni Bumerangi, King Shark, Killer Frost ja Batmanin arkkivihollinen, psykopaattinen Jokeri. Lisäksi useat Batmanin videolliset, kuten Arvuuttaja, Pingviini, Bane, Myrkkumuraatti ja Linnunpelätin nähdään elokuvassa pienissä sivurooleissa.

Äänirooleissa 
Batmanin, Harley Quinnin ja Jokerin ääninäyttelijät palasivat rooleihinsa aiemmista Batman -tuotannoista.

Videopeleihin pohjautuvat elokuvat
Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat
Batman-elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Jukkatalo

Jukkatalo Oy on vuonna 1968 nimellä Pyhännän Rakennustuote Oy perustettu suomalainen puualan yritys, jonka päätoimialana on puurakenteisten omakotitalojen valmistus ja myynti. Tehdas sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla Pyhännän kunnassa ja on yksi kunnan suurimpia työnantajia.

Jukkatalo oli vuonna 2015 Suomen neljänneksi suurin talotoimittaja runsaan viiden prosentin markkinaosuudella. Jukkatalo valmistaa vuosittain noin 300 omakotitaloa. Yhtiön liikevaihto vuonna 2017 oli 34 miljoonaa euroa, ja se työllisti noin 140 henkeä. 

Jukkatalo kuuluu yhtenä toimijana suureen PRT-Forest-konserniin, jonka liikevaihto vuonna 2017 oli 141 miljoonaa euroa. Konserniin kuuluvat myös muun muassa hirsitaloja valmistava Kontiotuote Oy ja yksilöllisiä puutaloja valmistava Lappli-Talot Oy. Jukkatalo Oy oli vuonna 2019 Suomen suurin puutaloja valmistava yritys 57,6 miljoonan euron liikevaihdollaan, Kontiotuote Oy toiseksi suurin 56,7 miljoonalla eurolla ja Lappli-Talot Oy 11:nneksi suurin 8,1 miljoonalla eurolla.

Historia 
Vuonna 1967 Pyhännän kunta perusti sahan kunnan korkean työttömyyden vuoksi. Yrityksen toimitusjohtajaksi valittiin Veijo Sydänmetsä. Vuonna 1968 yhtiön nimeksi tuli Pyhännän Rakennustuote Oy, joka ryhtyi valmistamaan huviloita ja vapaa-ajan asuntoja, pian myös pientaloja. Siitä kasvoi nykyinen Sydänmetsän perheen omistama PRT-Forest-konserni.

1980-luvun alussa Pyhännän Rakennustuote nousi Suomen valmistalomarkkinoiden kärkeen 16 prosentin markkinaosuudellaan eli noin 800 talopaketin vuosimyynnillään.

Vuonna 2014 Jukka-talojen valmistus yhtiöitettiin konsernissa omaksi Jukkatalo Oy:ksi, kun taas Pyhännän Rakennustuote Oy:n uudeksi tehtäväksi tuli rakennusammattilaisten palveleminen puurakenteisilla elementeillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jukkatalon kotisivut

Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Pyhäntä
Rakentamisen tuotemerkit
Horila

Horila on seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Kerttu Horila, o.s. Salmijärvi (s. 1946), kuvanveistäjä
 Tapio Horila (1910–2006), opettaja, tietokirjailija ja kotiseututyön vaikuttaja
Guoskatjávri

Guoskatjávri on Alattio-Koutokeinojoen vesistöön kuuluva järvi Enontekiöllä Suomessa lähellä Norjan rajaa. Järven pinta-ala on 148,22 ha, rantaviivan pituus 12,65 kilometriä ja korkeus merenpinnasta Maanmittauslaitoksen mukaan 437,0 metriä ja Suomen ympäristöksekuksen mukaan 438,2 metriä. Järvi laskee itään Suomen ja Norjan rajalla olevaan Haukilompoloon (), jonka lasku-uomana on pääosin Norjan puolella Koutokeinossa virtaava Alattiojoen sivujoki Hávgajohka. Haukilompoloon laskee etelästä Suomen puolelta myös 229 ha laajuinen Kalaton ().

Lähteet

Enontekiön järvet
Alattio-Koutokeinojoen vesistö
Raisinjoki

Raisinjoki (, , ) on joki Raisin kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Joen pituus on 128 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala 20704,98 km². Joki saa alkunsa  444 metrin korkeudella olevasta Ráisjávrista ja laskee Raisinvuonoon (, ).

Lähteet

Aiheesta muualla
  

Norjan joet
Raisi
The Ride Majestic


The Ride Majestic on Soilworkin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2015. Albumi on tyyliltään edeltäjiänsä nopeampi sekä synkempi, johon on vaikuttanut menetykset yhtyeen jäsenten lähipiirieissä. Kappaleiden rakenteita on myös hajotettu ennakkoluulottomasti. Albumi on yhtyeen ensimmäinen ilman pitkäaikaista basistia Ola Flinkiä julkaistu sekä viimeinen rumpali Dirk Verbeurenin kanssa äänitetty albumi.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -listan sijalla 103.

Vastaanotto 
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Jouni Lepistö antoi albumille arvosanaksi 9/10, ja sanoi albumin olevan kokonaisuudessaan ”tarttuva” paria vaikeammin sisäistettävää kappaletta lukuun ottamatta. Niin ikään Blabbermouth antoi albumille yhdeksän pistettä kymmenestä, ja kehui albumin raivon ja harmonian tasapainoa.

Kappaleet

Limited Edition

Kokoonpano 
 Björn Strid – laulu
 David Andersson – kitara, basso
 Sylvain Coudret – kitara, basso
 Sven Karlsson – kosketinsoitin
 Markus Wibom – basso (kreditoitu, muttei esiintynyt)
 Dirk Verbeuren – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Blabbermouth: 9/10
 Kaaoszine: 9/10
 Metalsucks:

Lähteet 

Soilworkin albumit
Vuoden 2015 albumit
Beyond the Infinite (EP)

Beyond the Infinite on ruotsalaisen metalliyhtye Soilworkin EP-levy, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2014. Sen levikki rajoittui ainoastaan Aasian markkinoille.

Kappaleet julkaistiin myöhemmin maailmanlaajuisesti vuoden 2016 kokoelma-albumilla Death Resonance.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Björn ”Speed” Strid – laulu
 Sylvain Coudret – kitara
 David Andersson – kitara
 Ola Flink – basso
 Dirk Verbeuren – rummut
 Sven Karlsson – kosketinsoitin

Lähteet 

Soilworkin albumit
Vuoden 2014 EP:t
Go to Hell (EP)


Go to Hell on puolalaisen metalliyhtye Vaderin EP-levy, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2014 levymerkillä Nuclear Blast. Se sisältää demoversiot yhtyeen vuoden 2014 albumin Tibi et Igni vastaavista kappaleista.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Piotr "Peter" Wiwczarek – laulu, kitara
 Marek "Spider" Pająk – kitara
 Tomasz "Hal" Halicki – basso
 James Stewart – rummut

Tuotanto 
 Wojtek ja Sławek Wiesławscy – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Piotr Polak – avustava äänittäjä
 Mariusz Kmiołek – management

Lähteet 

Vuoden 2014 EP:t
Vaderin albumit
Ahmajoki

Ahmajoki () on Raisinjoen vesistöön kuuluva joki Enontekiöllä Suomessa ja Raisissa Norjassa. Sen valuma-alueen laajuus 170,06 km²

Pääuoma
Joen pääuoman kulusta on erilaisia tietoja. Suomen Maanmittauslaitoksen peruskarttanimistön mukaan määriteltynä joki saa alkunsa nimettömästä, 790,1 metrin korkeudella merenpinnasta olevasta järvestä lähellä Norjan rajaa Enontekiöllä Suomessa. Norjan Vassdrags- og energidirektoratin uomaverkostotietokannassa joen hydrologisesti määritelty pääuoma on Norjan puolella Geatkegurran laaksossa Geatkejávrin luoteispuolella virtaava uoma.  Joki laskee Raisinjokeen Raisissa Norjassa.

Sivujoet
Joen suurin sivujoki on siihen pohjoisesta yhtyvä Gánešjohka, jonka valuma-alueen pinta-ala on 71,6 km². Siihen yhtyvät lounaasta Hárrvesjohka ja etelästä Unotjohka. Muita pienempiä sivujokia ovat joen suulta lueteltuna siihen etelästä yhtyvät Roggejohka ja Hoallojohka sekä jokeen pohjoisesta yhtyvä Ráikojohka, johon yhtyy lännestä Láddojohka.

Valuma-alueen järvet

Norjan puolella
Suurimpia järviä joen valuma-alueen Norjan puoleisessa osassa ovat Geatkejohkan yläjuoksun leventymänä oleva Geatkejávri (27,01 hehtaaria, 709 metriä merenpinnan yläpuolella), Ráikojohkan lähteenä oleva Ráikojávri (51,63 hehtaaria, 684 metriä merenpinnan yläpuolella), Hoallojohkan lähteenä olevat Hoallojávrit (kaksi järveä, toinen 15,32 hehtaaria ja toinen 5,26 hehtaaria, molemmat 764 metriä merenpinnan yläpuolella), Roggejohkan lähteenä oleva Roggejávri (35,57 hehtaaria, 637 metriä merenpinnan yläpuolella), Láddojohkan lähteenä olevat Láddojávrrit (kaksi järveä, alempi 8,97 ha, 758 metriä merenpinnan yläpuolella, ylempi 45,72 hehtaaria ja 759 metriä merenpinnan yläpuolella) sekä Hárrvesjohkan keskijuoksun leventymänä oleva Hárrvesjávri (23,05 hehtaaria, 693 metriä merenpiunnan yläpuolella).

Suomen puolella
Valuma-alueen Norjan puoleisista järvistä ylempi Láddojavri ulottuu länsireunastaan Suomen puolelle. Kokonaan Suomen puolella olevista valuma-alueen järvistä suurin on Geatkejohkan nimetön lähdejärvi (noin 21,3 hehtaaria, 790,1 metriä merenpinnan yläpuolella) ja lähinnä suurin Geatkejávriin Suomen puolelta laskeva Borijávri (noin 10,8 hehtaaria, 794,4 metriä merenpinnan yläpuolella).

Lähteet

Enontekiön joet
Norjan joet
Raisi
Raisinjoen vesistö
The Violent Sleep of Reason


The Violent Sleep of Reason on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 11.

Vastaanotto 
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Ammattiarvioita keräävän Metacriticin keskiarvo albumille oli 89/100, mikä perustuu neljään ammattilaisarvioon. MetalSucksin Max Frank antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän sanoi sen olevan soitannollisesti jouhevin sekä yhtyeen siihenastisista paras. Kaaoszinen Ville Syrjälä antoi albumille keskinkertaisen arvion. Hän sanoi yhtyeen alkaneen toistaa itseään, vaikkei albumi itsessään olekaan huono.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu
 Fredrik Thordendal – soolokitara
 Mårten Hagström – rytmikitara
 Dick Lövgren – basso
 Tomas Haake – rummut

Tuotanto 
 Tue Madsen – äänittäjä, miksaaja
 Thomas Eberger – masteroija
 Luminokaya – grafiikka

Arvostelut 
 Metacritic: 89/100
 Allmusic: 
 Kaaoszine: 5.5/10

Lähteet 

Vuoden 2016 albumit
Meshuggahin albumit
Tue Madsenin tuottamat albumit
Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!

Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu! on 19. lokakuuta 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen lastenelokuva. Elokuvan hahmot perustuvat Tatu ja Patu -kirjasarjaan. 

Elokuva keräsi julkaisua seuranneen viiden päivän aikana elokuvateattereissa 112 235 katsojaa, mikä on historian paras kotimaisen perhe-elokuvan viiden päivän avaustulos. Elokuvan oli saavuttanut joulukuuhun 2016 mennessä jo yli 300 000 katsojaa.

Juoni 

Tatu ja Patu matkustavat junalla Outolasta jouluiseen Helsinkiin tapaamaan 9-vuotiasta ystäväänsä Veeraa. Kaupungissa heitä odottaa Veeran järjestämä yllätys, mutta Veera on jouluruuhkien vuoksi myöhässä rautatieasemalta ja veljekset suuntaavat omin neuvoin Helsinkiin. Innokkaat veljekset haluavat kiihkeästi kuulua joukkoon ja toimia kuten paikalliset joulunvalmistelijat, ja "onnistuvatkin" siinä melkein. Veljekset esimerkiksi sekoittavat Joulupukin ja -kuusen.

Pääosissa

Arviot

Elokuva sai kriitikoilta hyviä arvioita. Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen piti elokuvaa parhaana suomalaisena lastenelokuvana vuosiin. Elokuvan kuvausta, ja musiikkia kehutaan hyväksi. Aamulehden Antti Selkokari kommentoi musiikkia soveltuvaksi "isompaankin action-elokuvaan, mikä vaikuttaa pullantuoksuisessa perhe-elokuvassa koomiselta."

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yle: Kielentutkija Tatu ja Patu -elokuvasta: Kunnianosoitus kielen moninaisuudelle

Suomalaiset lastenelokuvat
Suomalaiset jouluelokuvat
Vuoden 2016 suomalaiset elokuvat
Teksti-TV 666


Teksti-TV 666 on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin heinäkuussa 2013. Yhtye yhdistelee musiikissaan shoegazea, krautrockia sekä punk rockia. Osa yhtyeen ensimmäisistä kappaleista oli laulaja-kitaristi Tero Huotarin toisen yhtyeen, Dead Mongoloidsin kappaleita. Ne kuitenkin sovitettiin uudelleen ja käännettiin suomeksi Teksti-TV 666:ta varten. Aluksi yhtyeen esiintymiskieli oli englanti, mutta pian siirryttiin laulamaan suomeksi. Teksti-TV 666 on kerännyt mainetta taitavana liveyhtyeenä.

Yhtyeen ensimmäinen kappale ”Piritorilta taivaaseen” julkaistiin tammikuussa 2014, ja se nousi Radio Helsingin viikon demoksi. Toinen toukokuussa julkaistu kappale ”Sä et tuu enää takaisin koskaan” valittiin YleX:n viikon tehoksi. Syyskuussa 2014 yhtye voitti Ylen järjestämän ”Tulevaisuuden tusina 2015” -äänestyksen. Yhtye on sittemmin julkaissut EP-trilogian, jonka ensimmäinen osa ilmestyi 1. elokuuta 2014, toinen osa 3. huhtikuuta 2015 ja viimeinen osa 28. maaliskuuta 2016. 9. lokakuuta 2016 Svart Records julkaisi kokoelmalevyn 1, 2, 3, joka sisältää trilogian kokonaisuudessaan.

Yhtyeen esikoisalbumi Aidattu tulevaisuus julkaistiin 7. syyskuuta 2018.

Vuonna 2021 alkaneen Punkstoo-kampanjan yhteydessä yhtä yhtyeen kitaristia Teemu Tanneria kohtaan nousi monta syytöstä jonka seurauksena bändi ilmoitti 18. lokakuuta 2021 erottaneen Tannerin yhtyeestä. Yhtye tiedotti tästä Facebook-sivullaan kertoen, että Tanner oli "syyllistynyt sellaisiin tekoihin ja käytökseen, joita ei voi mitenkään hyväksyä."

Diskografia

Studioalbumi

Kokoelma-albumit

EP:t

Singlet 
 Silmät kiinni ja kädet ristiin (2016)
 Aidattu tulevaisuus (2018)
 Turbo-Mondeo (2018)
 Kapteeni (2022)

Lähteet 

Suomalaiset rockyhtyeet
Singalanjoki

Singalanjoki (, ) on Norjanmereen Isovuonossa () Omasvuonon kunnassa () laskeva joki Tromssan läänissä Norjassa. Joen pituus on 64,96 kilometriä ja sen valuma-alueen pinta-ala on 514,95 km². Joen valuma-alue ulottuu hiukan myös Suomen puolelle Kolmen valtion rajapyykin luona Enontekiöllä ja Ruotsin puolelle siitä länteen Kiirunassa.

Lähteet

Norjan joet

Omasvuono