joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ilmari Kostiainen

Ilmari Kostiainen (21. elokuuta 1935 Helsinki – 8. tammikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja, joka tunnettiin etenkin mainosvalokuvistaan sekä Kauneus ja terveys -lehden kuvitusvalokuvista ja taitosta.

Kostiaisen isä V. J. Kostiainen harrasti työväen urheilu- ja raittiustoiminnan ohella mm. kielten opiskelua. Isä tilasi Ilmarille amerikkalaista Boys’ Life -partiolehteä tämän englannintaidon kartuttamiseksi, mutta poika innostuikin enemmän lehtien kuvista. Isältä löytyi myös vanha paljekamera ja kaitafilmikamera, ja pojalle hankittiin oma kaksisilmäinen Lubitel-kamera. Suuren vaikutuksen nuoreen Ilmariin teki myös isän ystävän, valokuvaaja Vilho Setälän suunnittelema valotustaulukko, joka otti huomioon kuvaajan sijainnin maapallolla, vuoden- ja vuorokaudenajan sekä sään.

Kostiainen toimi työuransa aluksi muusikkona, Kauko Viitamäen orkesterin kontrabasistina. Hän aloitti opinnot Taideteollisuusopiston graafisella linjalla ja päätyi 1960-luvun lopulla lehtitaittajaksi Me Naisiin ja Kodin Kuvalehteen. Vuonna 1967 hän jättäytyi pois lehtikustantamon palveluksesta ja aloitti itse valokuvaajana, omien sanojensa mukaan koska ei ollut tyytyväinen lehteen tarjottuun kuvamateriaaliin. Tunnetuksi hänen nimensä nousi 1970-luvulla erityisesti Kauneus ja terveys -lehden näyttävistä taitoista, joita hän toteutti usein surrealististen ja humorististenkin valokuvien ehdoilla.

Kostiaisen hiottu tyyli johti hänet mainoskuvauksen pariin, ja yhdessä Kari Haaviston ja Arto Hallakorven kanssa hän perusti 1979 Studio Klikin, jota pidetään alalla esikuvana. Kostiainen toimi myös Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana.

Ilmari Kostiainen ei milloinkaan varsinaisesti jäänyt eläkkeelle valokuvaajan toimesta, vaan viimeisinä vuosinaan jaksoi vielä perehtyä syvällisesti digitaaliseen kuvankäsittelyyn.

Palkinnot ja tunnustukset
 Valokuvataiteen valtionpalkinto 1984
 Grafia ry:n Vuoden huiput -kilpailu:
 useita Kultahuippuja
 Platinahuippu elämäntyöstä 1989

Teokset
The Art of Ilmari Kostiainen, Metsä-Serla, 1989

Kirjallisuutta
Wallius, Ossi: ”Käyttökuvan taitaja Ilmari Kostiainen”, Valokuvauksen vuosikirja 1984, s. 68–75
haastattelu teoksessa Valokuvaaja: haastatteluja 1999–2008, toim. Seppo Saves, Seppo Saves, 2008

Lähteet

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Khmeriläinen kirjaimisto

Khmer-aakkoset (អក្ខរក្រមខេមរភាសា; âkkhârâkrâm khémârâ phéasa, puhekielisesti aksar Khmer; អក្សរខ្មែរ) on khmerin kielessä käytettävä kirjoitusjärjestelmä.

Konsonantit

Konsonantit 
Khmer-aakkosissa on 35 konsonanttia, joista kahta ei enää käytetä (taulukossa harmaalla). Konsonanteilla on kaksi muotoa: yksinään esiintyvä konsonantti ja konsonantin ”jalka” (khmeriksi ”cheung âksâr” ជើងអក្សរ ”kirjaimen jalka”), jota käytetään, kun kaksi tai kolme konsonanttia muodostaa  konsonanttiyhtymän. Ne kirjoitetaan tavallisesti ensimmäisen konsonantin alle ja joissain tapauksissa ennen ensimmäistä konsonanttia tai sen jälkeen.

Lainasanoissa esiintyvät kaksiosaiset konsonantit

Vokaalit

Epäitsenäiset vokaalit 
Khmer-aakkosissa on 16 epäitsenäistä vokaalia – tai 24 jos tarkeelliset lasketaan mukaan. Epäitsenäiset vokaalit voivat esiintyä vain konsonantin kanssa. Useimmilla näistä vokaaleista on kaksi ääntämystapaa sen mukaa, minkä tyyppisen konsonantin se esiintyy (a-sarja ja o-sarja).

Itsenäiset vokaalit 
Itsenäiset vokaalit voivat esiintyä ilman konsonanttia. 

Kambodžan kielet
Aakkostot
Nykänen

Nykänen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Nykäsiä ovat:

 Aatu Nykänen (1898–1974), matematiikan yliopettaja ja matematiikan opetuksen tutkija
 Anna-Stina Nykänen (s. 1961), toimittaja ja kolumnisti
 Anni Nykänen (s. 1983), sarjakuvapiirtäjä ja graafinen suunnittelija
 Anssi Nykänen (s. 1965), rumpali
 Antti Nykänen (s. 1980), sellisti ja säveltäjä
 Frans Nykänen (1893–1950), kultaseppä, metallityön opettaja ja metallialan oppikirjojen tekijä
 Harri Nykänen (s. 1953), rikostoimittaja ja kirjailija
 Harri Nykänen (s. 1994), jalkapalloilija
 Heikki Nykänen (1920–2011), Mannerheim-ristin ritari
 Heikki Nykänen (s. 1950), toimittaja
 Helmi Nykänen (H. Vaaja), suomentaja
 Ilari Nykänen (s. 1989), salibandymaalivahti
 Ilmari Nykänen (1930–2018), pilapiirtäjä
 Jorma Nykänen (1927–2014), jääkiekkovaikuttaja ja -valmentaja
 Jorma Nykänen (1936–2018), diplomi-insinööri ja ammuntaurheilija
 Juho Nykänen (1910–1987), kioskikauppias ja SKDL:n kansanedustaja, vaikuttanut myös SKP:ssä
 Juho Nykänen (s. 1985), jalkapalloilija
 Jukka Nykänen (s. 1959), elokuvaleikkaaja
 Jukka Nykänen (s. 1976), pianisti, sovittaja ja säveltäjä
 Jussi Nykänen, laulaja, huuliharpisti ja kitaristi
 Mari-Ann Nykänen (s. 1983), pesäpalloilija
 Marja Nykänen (s. 1962), Finanssivalvonnan apulaisjohtaja
 Matti Nykänen (1963–2019), mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja viihdetaiteilija
 Matti Nykänen (1896–1916), jääkäri
 Mervi Tapola-Nykänen (1954–2019), mäkihyppääjä Matti Nykäsen ent. puoliso
 Mika Nykänen, Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtaja
 Paavo Nykänen (1820–1888), maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Pertti Nykänen (s. 1932), kuvataiteilija ja graafikko
 Pertti Nykänen (1937–2018), kenraaliluutnantti ja puolustusministeriön kansliapäällikkö 
 Petri Nykänen (s. 1973), kymmenottelija
 Pia Nykänen, o.s. Talonpoika, Matti Nykäsen leski
 Reijo Nykänen (1930–2019), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
 Sulo Nykänen (1894–1941), sotarikoksista syytetty luutnantti
 Taneli Nykänen (1845–1927), poliitikko, valtiopäivämies ja kansanedustaja (Suomalainen puolue)
 Tero Nykänen (s. 1981), kamppailu-urheilija ja valmentaja
 Toivo Nykänen (1902–1983), yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä
 Toivo Nykänen (1910–1986), päätoimittaja ja ohjelmapäällikkö
 Valfrid Nykänen (1894–1918), ensimmäinen suomalainen hävittäjälentäjä
 Vietti Nykänen (1884–1951), arkkitehti ja poliitikko
 Yrjö Nykänen (1890–1940), voimistelija, urheilujohtaja ja -valmentaja
 Yrjö Nykänen (1902–1974), kauppalanjohtaja, pormestari.
Painfull Love

Painfull Love on puolalaisen doom/death metal -yhtye Atrophia Red Sunin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1995.

Kappaleet

Kokoonpano
 Covan – laulu
 Piotr Stempkowski – soolokitara
 Marcin Bochajewski – rytmikitara
 Michal Nasiadka – bassokitara
 Pawel Wegrzyn – rummut
 Piotr Kopec – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
  

Vuoden 1995 albumit
Vuoden 1995 esikoisalbumit
Atrophia Red Sunin albumit
Fears

Fears on puolalaisen doom/death metal -yhtye Atrophia Red Sunin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1997.

Kappaleet

Kokoonpano
 Adrian Kowanek – laulu
 Piotr Stepkowski – kitara
 Marcin Bochajewski – kitara
 Michał Nasiadka – bassokitara
 Paweł Węgrzyn – rummut
 Piotr Kopeć – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Atrophia Red Sunin albumit
Vuoden 1997 albumit
Twisted Logic

Twisted Logic on puolalaisen death metal -yhtye Atrophia Red Sunin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.

Kappaleet

Kokoonpano
 Adrian Kowanek – laulu
 Rafał "Kastor" Kastory – kitara
 Grzegorz Feliks – bassokitara
 Miłosz Likowski – rummut
 Piotr "VX The mind ripper" Kopeć – kosketinsoitin

Arvostelut
 Metal Observer

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Atrophia Red Sunin albumit
Vuoden 2003 albumit
Rush

Rush voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Henkilöitä 

 Barbara Rush (s. 1927), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Benjamin Rush (1746–1813), yhdysvaltalainen lääkäri, poliitikko ja raittiusliikkeen uranuurtaja
 Bobby Rush (s. 1946), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Brandon Rush (s. 1985), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Daniella Rush (s. 1976), tšekkiläinen pornonäyttelijä
 Francis Roberts Rush (1916–2001), australialainen katolinen arkkipiispa
 Geoffrey Rush (s. 1951), australialainen näyttelijä
 Ian Rush (s. 1961), walesilainen jalkapalloilija
 Jennifer Rush (s. 1960), yhdysvaltalais-saksalainen pop- ja rocklaulaja
 Odeya Rush, oik. Odeya Rushinek (s. 1997), israelilainen näyttelijä ja malli
 Otis Rush (1935–2018), yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja
 Richard Rush (s. 1929), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja

Etunimenä 
 Rush Limbaugh (1951–2021), yhdysvaltalainen mediapersoona

Musiikissa
 Rush, kanadalainen rockyhtye
 Rush, Rushin albumi
 Rush, Daruden albumi
 Rush, Anna Abreun albumi
 Rush, Dean Geyerin albumi
 Rush, Poisonblackin kappale
 Rush, Frida Amundsenin single

Maantieteessä

Irlanti
 Rush, Dublin

Yhdysvallat
 Rush, Colorado
 Rush, Kentucky
 Rush, New York
 Rush, Ohio
 Rush City, Minnesota

Britannia
 Rush, huvipuisto Chertseyssa

Muita merkityksiä 
 Rush, trampoliinipuisto Helsingin Pitäjänmäellä
 Rush, australialainen televisiosarja
 Rush, yhdysvaltalainen televisiosarja

 Rush, vuoden 1983 elokuva
 Rush, vuoden 1991 elokuva
 Rush, vuoden 2012 elokuva
 Rush, vuoden 2013 elokuva
Agavekolibri

Agavekolibri (Taphrolesbia griseiventris) on Perun kotoperäinen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Se elää suppeahkolla alueella Perun luoteisosan Andeilla, Cajamarcan eteläosista läntiseen Huánucoon. Władysław Taczanowski kuvaili lajin holotyypin Paucalista vuonna 1883.

Lähteet 

Kolibrit
Uhanalaiset linnut
Luettelo Suomen malmikaivoksista

Tämä on luettelo Suomessa nykyisin toimivista tai aikaisemmin toimineista malmikaivoksista.

Tähdellä merkittyjen avaamista harkitaan uudelleen.

Lähteet

Viitteet 

Luettelot Suomen maantieteestä
Suomen teollisuushistoria
Rudolf I (Baijerin herttua)

Rudolf I Baijerilainen (; 4. lokakuuta 1274 Basel – 12. elokuuta 1319 Englanti) oli Wittelsbachin sukuun kuulunut Baijerin herttua ja Reinin pfalzkreivi vuosina 1294–1317. Hänen isänsä oli Baijerin herttua Ludvig II ja äitinsä Matilda, kuningas Rudolf I Habsburgilaisen tytär.

Perhe
Rudolf I vihittiin 1. syyskuuta 1294 Nürnbergissä kuningas Aadolf Nassaulaisen tyttären Mechtild Nassaulaisen kanssa. He saivat kuusi lasta: 
 Ludwig (1297–1311)
 Aadolf, Reinin pfalzkreivi (1300–1327)
 Rudolf II Sokea (1306–1353)
 Rupert I Punainen (1309–1390)
 Matilda (1312–1375)
 Anna (1318–1319)

Baijerin hallitsijat
Herttuat
Saksalaiset aateliset
Vuonna 1274 syntyneet
Vuonna 1319 kuolleet
Friedrich Leybold

Friedrich Leybold (1827–1879) oli saksalainen luonnontutkija.

Leybold asui Bolzanossa Italiassa vuosina 1852–1854, ja tutki alueen kasvistoa. 1865 hän matkusti Chileen, missä hän tutki Maulejoen alueen tuliperäistä maaperää, kasvistoa ja eläimistöä. 1871 hän suoritti tutkimusretken Andien vuoristoon, ja kävi myös Argentiinan San Carlosissa. Retken tuloksista hän kirjoitti teoksen Excursión a las pampas arjentinas. Hojas de mi diario. Febrero de 1871.

Leybold luokitteli sekä kasveja että eläimiä, linnuista muun muassa lähdekolibriin alalajin atacamensis vuonna 1869.

Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Leyb..

Teoksia 
 Salicineae (1852)
 Botanische Skizzen von den Grenzen Südtirols (1854)
 And en Seiten von Tremale un Casette auf steinige Abbängen von circa 3500-4000 W.F. (1854)
 Excursión a las pampas arjentinas. Hojas de mi diario. Febrero de 1871, (Imprenta Nacional. Santiago, 1873. 105 sivua).
 Der Schleern bei Botzen in Südtirol [sic]: allgemeine Beschreibung desselben und Aufführung der daselbst gefundenen Gefässpflanzen, je nach ihren eigenthümlichen Standorten.

Lähteet 

Saksalaiset kasvitieteilijät
Saksalaiset ornitologit
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Denis Giraudet

Denis Giraudet (s. 16. joulukuuta 1955) on ranskalainen kartanlukija, joka aloitti uransa vuonna 1977. Hän on lukenut nuotteja muun muassa Juha Kankkuselle ja Didier Auriolille.

Lähteet 

Ranskalaiset kartanlukijat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Piironen

Juha Piironen (s. 8. huhtikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen kartanlukija. Hän voitti kakkoskuljettajana kolme maailmanmestaruutta, 14 MM-rallia sekä mm. Paris-Dakar-rallin. MM-sarjassa palkintosijoja tuli yhteensä 40. Mestaruudet tulivat 1986 Peugeot’lla, sekä 1987 ja 1991 Lancialla. Piironen toimi muun muassa Juha Kankkusen, Henri Toivosen, Pentti Airikkalan, Erkki Pitkäsen ja Timo Jouhkin kartanlukijana. Piirosen ura päättyi vuonna 1993 juuri ennen Argentiinan MM-rallia hänen saamaansa aivoverenvuotoon, jonka seurauksena hänet leikattiin heti ja hän joutui joksikin aikaa pyörätuoliin. Urheilu-uran jälkeen Piironen työskenteli markkinointi- ja promootiotöissä. Hän asuu Espoossa.

Lähteet 

Suomalaiset kartanlukijat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Evert Katila

Evert Katila (16. marraskuuta 1872 Punkalaidun – 23. maaliskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen musiikkialan kriitikko, säveltäjä, toimittaja ja toimitussihteeri.


Henkilöhistoria
Katilan vanhemmat olivat virkatalon vuokraaja Josef Katila ja Kaisa Katila. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1894 ja opiskeli paitsi geologiaa Helsingin yliopistossa myös viulunsoittoa ja musiikin teoriaa. Hänen opettajinaan olivat muiden muassa Richard Faltin ja Jean Sibelius. Vuodesta 1899 alkaen hän toimi Uuden Suomen musiikkiarvostelijana ja vuodesta 1906 vuoteen 1918 lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1919 hän siirtyi toimitussihteeriksi Helsingin Sanomiin. Hän perusti Sävelettären ja oli sen ensimmäinen toimittaja 1905–1906. Katilaa pidettiin taitavana musiikkikriitikkona, hän toimi valtion musiikkilautakunnassa jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1905–1945, Kordelinin säätiön hallituksen jäsenenä ja säätiön taiteen jaoston puheenjohtajana sekä Suomalaisen oopperan johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1920-1945. Hän kirjoitti artikkeleita ja esseitä musiikkijulkaisuihin.

Taiteellinen tuotanto
Katila sävelsi mieskuorolauluja, tunnetuimpina Pellavankitkijä, Kuningas Erik, Tuutulaulu ja Vielä ne huojuu honkapuut.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Suomalaiset musiikkikriitikot
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
SKP:n Kuopion piirijärjestö

SKP:n Kuopion piirijärjestö on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Pohjois-Savon vaalipiirissä ohjaava järjestö, jonka piiritoimisto sijaitsee Kuopiossa.

Osastot 

 SKP:n Iisalmen seudun osasto
 SKP:n Kiuruveden osasto
 SKP:n Kuopion osasto
 SKP:n Leppävirran osasto 
 SKP:n Tuusniemen osasto
 SKP:n Sonkajärven osasto
 SKP:n Varkauden osasto
 SKP:n Vieremän osasto

Piirisihteerit 
  Esa Hietanen (1944) 
 Eino Rannikkoluoto (1946)
 Seppo Kortelainen (1975-1976)
 Leo Partanen (199?)
  Jari Tertsunen
 Asko Julkunen (20?? -)
 Taisto Kaukonen 
 Asko Julkunen (2010 lähtien)

Puheenjohtajat 
 Paavo Svenn

Lähteet

Aiheesta enemmän 

 SKP:n Kuopion piirijärjestön kotisivut

Pohjois-Savon vaalipiiri
Pohjois-Savo
Stefan Raab

Stefan Konrad Raab (s. 20. lokakuuta 1966 Köln) on saksalainen viihdyttäjä, televisiojuontaja, koomikko ja muusikko. Raab tuli tunnetuksi vuonna 1993 Vivasion-komediaohjelman juontajana. Hän on juontanut saksalaista keskusteluohjelmaa TV total vuodesta 1999.

Eurovision laulukilpailu
Raab edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa vuonna 2000 Tukholmassa kappaleella ”Wadde hadde dudde da?” ja sijoittui 5. sijalle. Lisäksi hän on säveltänyt Saksan edustajien Guildo Hornin kappaleen ”Guildo hat euch lieb” vuoden 1998 Eurovision laulukilpailuun ja toimi myös kappaleen kapellimestarina, mutta tämä oli kuitenkin vain saksalaisia varten tarkoitettu vitsi, sillä monia saksalaisia huvitti ajatus viihdyttävästä tv-koomikosta niinkin arvokkaassa tehtävässä kuin Euroviisujen kapellimestarina. Tosiasiassa laulun säestys kuultiin kokonaan taustanauhalta eikä euroviisuorkesteria käytetty ollenkaan. Raab sävelsi myös Maximilian Mutzken kappaleen ”Can't Wait Until Tonight” vuoden 2004 Eurovision laulukilpailuun.

Raab valittiin juontajaksi vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun Anke Engelken ja Judith Rakersin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset muusikot
Saksan euroviisuedustajat
Saksalaiset laulajat
Televisiojuontajat
Koomikot
Saksan euroviisuedustajat
Vuoden 2000 euroviisuedustajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Santa Marian kaappaus

Santa Marian kaappaus oli Portugalin ja Espanjan diktaattoreita António de Oliveira Salazaria ja Francisco Francoa vastaan suunnattu isku, jonka kohteena oli 20 000 tonnin kantoinen portugalilainen loistoluokan matkustaja-alus M/S Santa Maria. Kaappaus tapahtui Karibianmerellä 22. tammikuuta 1961. Aluksi kaappaajia kerrottiin olleen 70 aseistettua miestä, mutta lopulta ilmeni että heitä oli kapteenin lisäksi 24 nuorukaista, laivalta vapautettujen kertoman mukaan pääosin 17–18-vuotiaita espanjankielisiä nuorukaisia mutta myös portugalilaisia. Laivan havaitsi keskellä Atlanttia matkalla kohti Afrikkaa Yhdysvaltain laivasto, jonka hävittäjäalus USS R. L. Wilson lähti ajamaan sitä takaa. 

Aluksella oli uutistietojen mukaan 620 matkustajaa. Matkustajien luovutusehdot lähetti Yhdysvaltain laivastolle sähkeitse kapinallisten kapteeni Henrique Galvao, joka ilmoitti aluksen olevan matkalla Afrikkaan. Myöhemmin kaapparikapteeni Galvao lähetti Portugalin opposition maanpaossa olevalle johtajalle, kenraali Humberto Delgadolle, sähkeen, jossa hän ilmoitti, että alus on matkalla pohjoisbrasilialaiseen satamaan. Syynä kurssin muutokseen olivat laivalla puhjenneet mellakat, joissa muun muassa Galvao sai vammoja. 

Kun alus saapui viiden sotalaivan ja yhden amerikkalaisen lentokoneen saattamana Brasiliaan Recifen satamaan, Brasilian presidentti Janio Quadros lupasi kaappareille poliittisen turvapaikan. Galvao ei hyväksynyt tarjousta vaan vaati päästä vapaasti purjehtimaan ja uhkasi räjäyttää aluksen, jollei vaatimukseen suostuta. Laivalla oli tuolloin 51 aseistettua brasilialaista merimiestä Galvaon 31 miestä vastaan. Kaapparit vangittiin, ja 4. helmikuuta alus palautettiin virallisesti Portugalille, jonka edustajana sen otti vastaan sotilasattašea eversti Joaquim da Luz. Alus purjehti vielä vuoteen 1973, minkä jälkeen se purjehti tyhjänä Taiwaniin romutettavaksi. 

Vielä tilanteen ollessa kesken saksalainen elokuvayhtiö Franz Seitz ilmoitti aikovansa tehdä seikkailusta elokuvan, jonka nimeksi oli kaavailtu Merirosvot Santa Marialla (Piraten auf der Santa Maria). Pääosiin suunniteltiin näyttelijöitä Mario Adorf, Dawn Addams, Agnes Laurent ja Dany Robin. Ohjaajan nimeksi ilmoitettiin tri Harald Reinl.

Lähteet

Aiheesta muualla
Portugal's Santa Maria
Proflyersinc.com

Laivaonnettomuudet
Merirosvous
1961
Manning

Manning on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Brandon Manning (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
 Chelsea Manning (s. 1987), Wikileaks-tietovuodosta epäilty yhdysvaltalainen maavoimien sotilas
 Danny Manning (s. 1966), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Eli Manning (s. 1981), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja
 Elias James Manning (1938–2019), brasilialainen katolinen piispa
 Ernest Manning (1908–1996), kanadalainen poliitikko, Albertan pääministeri 1943–1968
 Frederic Manning (1882–1935), australialais-brittiläinen kirjailija
 Irene Manning (1912–2004), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Kevin Michael Manning (s. 1933), australialainen katolinen piispa
 Madeline Manning (s. 1948), yhdysvaltalainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja
 Matthew Manning (s. 1955), brittiläinen kirjailija ja henkiparantaja
 Michelle Manning, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja televisio-ohjaaja
 Olivia Manning (1908–1980), brittiläinen kirjailija, runoilija ja kriitikko
 Patrick Manning (1946–2016), Trinidadin ja Tobagon pääministeri
 Patrick Manning (s. 1967), yhdysvaltalainen soutaja
 Peyton Manning (s. 1976), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Taryn Manning (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä
 Trevor Manning (s. 1945), uusiseelantilainen maahockeypelaaja. 

en:Manning
Aimo Sommarberg

Aimo Allan Sommarberg (11. elokuuta 1931 Kotka – 8. maaliskuuta 2022) oli suomalainen jalkapalloilija.

Keskustukena pelannut Sommarberg edusti urallaan Kotkan Työväen Palloilijoita ja Rosenlewin Urheilijoita. Hän voitti KTP:ssa Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Kaikkiaan Sommarberg pelasi kymmenen kauden aikana 148 Mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 19 maalia.

Sommarberg pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1952–1957 yhteensä 15 maaottelua.

Sommarberg valmensi Rosenlewin Urheilijoiden jalkapalloilijoita 1957–1960 ja 1962–1964. Hän kuului KTP:n johtokuntaan, Rosenlewin Urheilijoiden palloilujaoston johtokuntaan, ja Suomen Palloliiton Satakunnan piirin sarjavaliokuntaan. Sommarberg on saanut Suomen Palloliiton ja TUL:n kultaisen ansiomerkin.

Sommarberg työskenteli työnjohtajana ja asui myöhemmin Nokialla. Vuoden 2020 lopussa KTP:n vuosien 1951 ja 1952 mestaruusjoukkueiden pelaajista elossa olivat enää Sommarbergin lisäksi Matti Salmelainen (s. 1932) ja Into Koskimaa (s. 1930).

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Erik Sjöberg (runoilija)

Erik Sjöberg (14. tammikuuta 1794 Ludgo, Södermanland, Ruotsi – 4. maaliskuuta 1828 Tukholma) oli ruotsalainen romantiikan ajan runoilija ja kirjailija. Hänet tunnetaan pseudonyymillä Vitalis.

Sjöberg oli kotoisin köyhistä oloista, mutta onnistui pääsemään Uppsalan yliopistoon, jossa hän suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1824. Hän toimi Tukholmassa vuodesta 1827 käännöstöitä tehden. Kirjailijantyön ohella hän ansaitsi elantonsa opettamalla.

Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi virsi, nonka Sjöberg on kirjoittanut "Hvi skulle jag ej möta glad min plåga", virsi 573 "Jag ber on hjälp i stillhet". Runo, josta virsi on muodostettu, on ilmestynyt Brage-lehdessä 1824 ja se on julkaistu Sjöbergin kuoleman jälkeen ilmestyneessä "Samlade dikter" -kirjassa 1825.  Virren teksti on Olle Niveniuksen muokkaama vuoden 1986 virsikirjaan. Sen teksti suomenkielisessä virsikirjassa "Tahtoisin tuskan hiljaisesti kantaa" on Niilo Rauhalan käännös vuodelta 1996.

Teokset
Dikter, 1819
Senare dikter, 1820–1821
Nyare dikter, 1825
Samlade skrifter.

Kirjallisuutta
A. Werinin elämäkerta Erik Sjöbergistä 1926–1932

Lähteet

Ruotsalaiset runoilijat
Vuonna 1794 syntyneet
Vuonna 1828 kuolleet
Ruotsalaiset virsirunoilijat
Toro

Toro voi tarkoittaa seuraavia:

Toro, Venäjällä sijaitsevan Šahtjorskin kaupungin entinen nimi
Toro, alue Ugandassa (katso myös: Toron maanjäristys)
Toro (Isothrix bistriata), jyrsijälaji
Toro, Sandvikin Turun tehtaan valmistama kaivoskuormaaja
Fiat Toro, lava-automalli
 Toro tai del Toro, sukunimenä:
Arturo de Jesús Correa Toro (1941–2021), kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa
Benicio del Toro (s. 1967), puertoricolainen näyttelijä
Emiliano Mercado del Toro (1891–2007), puertoricolainen aikoinaan maailman vanhin henkilö
Guillermo del Toro (s. 1964), meksikolainen elokuvaohjaaja
Javiera Toro (s. 1990), chileläinen jalkapalloilija
Juhani Toro (1893–1968), suomalainen jääkärikapteeni
Ray Toro (s. 1977), yhdysvaltalainen kitaristi, säveltäjä ja laulaja
Seija Toro, suomalainen diplomaatti, suurlähettiläs
 Toro taiteilijanimen osana:
Toro y Moi, oik. Chazwick Bradley Bundick (s. 1986), yhdysvaltalainen muusikko ja musiikkituottaja
Judith Rakers

Judith Rakers (s. 6. tammikuuta 1976 Paderborn, Länsi-Saksa) on saksalainen toimittaja ja juontaja. Rakers työskentelee saksalaisessa televisioyhtiössä ARD, jossa hän on juontanut Tagesschau –uutisohjelmaa vuodesta 2005. Hän toimii myös uutistenlukijana samalla kanavalla.

Eurovision laulukilpailu
Joulukuussa 2010 ilmoitettiin, että Judith Rakers on valittu juontamaan vuoden 2011 Eurovision laulukilpailua Düsseldorfissa Stefan Raabin ja Anke Engelken kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Judith Rakersin kotisivut 

Televisiotoimittajat
Saksalaiset toimittajat
Juontajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Koivurinne (Vantaa)

Koivurinne () on pientaloalue Länsi-Vantaalla Petikon kaupunginosassa Vihdintien itäpuolella.

Alue on kuulunut Hämeenkylään. Vanhin asutus on Nybackan torppa, mutta alueella on myös uusia omakotitaloja. Asuinalueen nimi johtuu tilan nimestä Björkeberga (1930). Siitä annettiin 1959 tiennimi Koivurinteentie, jonka tienhoitokunta lyhensi 1970 muotoon Koivurinne. Nimi on laajentunut tarkoittamaan koko Vihdintien itäpuolista asutusta, joka vielä 1960-luvulla katsottiin kuuluvaksi Askelaan, nykyiseen Askistoon. 1974 alkaen Koivurinne on kuulunut Petikon kaupunginosaan.

Alueelle on tullut voimaan asemakaava (2011), joka sisältää satakunta uutta pientalotonttia kaupungin maille Koivurinne-tien molemmin puolin. Virkistysalueelle Brenstakanniitylle on kaavassa esitetty hulevesialtaita. Uudet tulevat kadut on nimetty eri koivulajeista (Hieskoivuntie, Loimaankoivuntie, Pirkkalankoivuntie, Taalainkoivuntie jne.)

Alueella sijaitsee Marttatupa, joka on siirretty tänne Helsingin Rajasaaresta. Palvelut ovat Askiston puolella (kauppa, koulu, päiväkoti ym.), jonne johtaa kevyen liikenteen alikulku. Vihdintieltä kulkevat bussit sekä Helsinkiin että Martinlaakson kautta Myyrmäkeen.

Alueen pohjoispuolinen Koivurinteenpuisto jää virkistyskäyttöön kuten myös alueen keskelle jäävä Puunhakkaajanmäki.

Läheinen Friimetsä on yleiskaavassa osoitettu tiiviisti rakennettavaksi pientaloalueeksi, mutta sen asemakaavoitus ei ole vielä alkanut. Katuyhteydet sinne tulisivat sekä Vihdintieltä Askiston liittymästä että Pyymosantieltä Petikon suunnasta.

Lähteet
 Koivurinne 1 -asemakaava, kaupunginvaltuusto 31.1.2011.
Petikko
Lake St. Clair (Kanada-Yhdysvallat)

Lake St. Clair () on Yhdysvaltain ja Kanadan rajalla sijaitseva järvi. Se sijaitsee noin 9,7 km koilliseen Detroitjoen varrella sijaitsevista Yhdysvaltain Detroitista ja Kanadan Windsorista. Järvi kuuluu Pohjois-Amerikan Suuriin järviin, mutta pienen kokonsa takia sitä tuskin koskaan mainitaan Suuriin järviin kuuluvaksi. 

Järven pinta-ala on 1 115 km² ja sen tilavuus on noin 3,4 km³. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin luonnollinen syvyys 6,4 metriä, järveen on ruopattu 8,3 metrin syvyinen ja 18 metriä leveä laivaväylä joka on osa Saint Lawrencen vesitietä. Järveen laskevista joista samanniminen joki Huronjärvestä on suurin, joka on muodostanut suuren suistoalueen. Se on ainoa merkittävä suistoalue Suurten järvien alueella ja yksi suurimmista makeanveden suistoalueista maailmassa. Muita suurempia järveen laskevia jokia ovat Thames ja Sydenhamjoki Ontariosta sekä Clinton River Michiganista. St. Clair laskee Detroitjoen kautta Eriejärveen.

Historia 

Järvi muodostui muiden Suurten järvien tapaan viimeisen jääkauden loppupuolella noin 12 000 vuotta sitten. Jään vetäytymisestä johtuneen maankuoren kohoamisen takia Huronjärven koillisosassa sijainnut lasku-uoma umpeutui noin 4 800 vuotta sitten ja ainoaksi ylempien Suurten järvien lasku-uomaksi jäi St. Clair -joki joka taas vastaavasti laskee St. Clair -järveen.

Ihmisasutusta järven rannalla on ollut tiettävästi jo 100-luvulta eaa. saakka, jolloin alueella asui metsämaan kulttuurin intiaaneja. Eurooppalaisten saavuttua Pohjois-Amerikkaan alkuperäisasukkaiden lukumäärä supistui huomattavasti 1600-luvulla eurooppalaisten vallattua suuria maa-alueita jonka johdosta intiaanien oli siirryttävä uusille asuinalueille, myös sodankäyntiin ja etenkin heidän mukanaan tuomiin tauteihin menehtyi lukuisia intiaaneja. Monia tauteja ei ollut aikaisemmin esiintynyt Pohjois-Amerikassa ja tämän vuoksi heillä ei ollut vastustuskykyä niitä vastaan. Ennen eurooppalaisten saapumista järven alue oli lähes luonnonmukaisessa tilassaan ja suuremmat muutokset alkoivat vasta 1800-luvulla jolloin siirtolaiset aloittivat laajamittaiset hakkuut ympäröivissä metsissä, kuivattivat kosteikkoalueita ja ottivat ruohikkoalueet maatalouden käyttöön. Ensimmäisen kerran järveen ja St. Clair jokeen ruopattiin syvempää laivaväylää vuonna 1855, väylää on ruopattu useaan otteeseen tämän jälkeen, muun muassa 1930- ja 1960-luvuilla. Arvioiden mukaan vuosien 1880–1965 välillä tehdyt ruoppaukset ovat alentaneet Michiganjärven ja Huronjärven pintaa pysyvästi noin 35 senttimetrillä.

Ensimmäisenä järvelle purjehtinut eurooppalainen oli tutkimusmatkailija Robert Cavelier de La Salle. Hän purjehti Detroitjokea pitkin Griffon laivalla ja saavuttuaan järvelle, rikkoi pullon viiniä laivansa kylkeen ja antoi järvelle nimen "Lac Ste. Claire".

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 
 

Suuret järvet
Michiganin maantiede
Ontarion järvet
Yhdysvaltain järvet
Kanadan ja Yhdysvaltain raja
Kuparihuippu

Kuparihuipulla tarkoitetaan tulevaa hetkeä, jolloin maailman kuparintuotannon maksimi saavutetaan. Koska maailman kuparivarannot ovat rajalliset, maksimituotanto tulee tulevaisuudessa väistämättä vastaan. Kuparin hinta tulee todennäköisesti nousemaan tarjonnan ollessa rajallista ja tuotantokustannusten ollessa korkeampia alhaisen kuparipitoisuuden malmeista, pienistä esiintymistä ja mahdollisesti vaikeissa olosuhteissa.

Toisin kuin fossiiliset polttoaineet, kupari on hyvin kierrätyskelpoista ja arvioiden mukaan 80 % koskaan kaivetusta kuparista on edelleen käytössä. Kupari on yksi tärkeimmistä teollisuuden mineraaleista, sillä sitä käytetään esimerkiksi johdoissa, datakaapeleissa, elektroniikassa, lämmönsiirtimissä, jalokivissä ja vesijohdoissa. Kuparin hinnan nouseminen voi aiheuttaa kuparivarkauksien lisääntymistä.

Kysyntä ja tarjonta

Kuparin maailmanmarkkinahinta muodostuu kysynnän ja tarjonnan kohdatessa. Laskenut kuparin tarjonta nostaa kuparin hintaa. Maailman kuparintuotanto on noin 15 miljoonaa tonnia vuosittain. Kuitenkin kuparin kysyntä nousee nopeasti. Vuonna 2006 tehtyjen arvioiden mukaan kuparin kysyntä ylittää tarjonnan vuoteen 2100 mennessä. Kiina vastaa 22 prosentista maailman kuparin kysynnästä. Kuparintuotannosta saattaa tulla jännittyneempää, kun Kiinan ja Intian taloudet luultavasti saavuttavat länsimaat.

Löydetyt kupariesiintymät

Viimeisinä kolmena vuosikymmenenä on tehty 56 uutta merkittävää kuparilöytöä. Maailman kuparilöytöhuippu saavutettiin vuonna 1996.

Materiaalitehokkuus ja korvaavat materiaalit

Grafeeni saattaa korvata kuparin elektroniikassa. Myös staneenia on ehdotettu kuparin korvaajaksi elektroniikassa.

Katso myös 
 Kivihiilihuippu
 Maakaasuhuippu
 Öljyhuippu

Lähteet 

Kupari
Energiapolitiikka
Vehkalan rautatieasema

Vehkalan rautatieasema (lyh. Veh, ) on Kehäradan rautatieasema Myllymäessä Vantaalla Kehä III:n pohjoispuolella ja Hämeenlinnanväylän länsipuolella, ja se sisältyi Kehäradan ensimmäiseen rakennusvaiheeseen (2009–2015). Aseman yhteyteen on rakenteilla Vantaan kaupungin yleiskaavassa suunniteltuja yritys- ja työpaikka-alueita. Aseman itäpuolella sijaitsee autojen liityntäpysäköintialue.

Vehkalan rautatieasema valmistui 28. lokakuuta 2014. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Asemaa palvelee myös bussilinja 433(K), joka kulkee Martinlaakson ja Kivistön välillä.

Kuvia

Lähteet 
 Liikennevirasto

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Vantaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Lammi (täsmennyssivu)

Lammi voi tarkoittaa seuraavia:

 lammi, lampi-sanan murteellinen muoto

Paikannimi
 Lammi, entinen kunta Suomessa, vuodesta 2009 osa Hämeenlinnaa
 Lammi, lampi Jämsän Hassissa
 Lammi, lampi Jämsän Rasissa
 Lammi, kylä Somerolla Suomessa
 Lammi, järvi Orivedellä

Sukunimi
 Anneli Airikka-Lammi (s. 1944), suomalainen tekstiilitaiteilija
 Emmanuel Lammi (1882–1957), suomalainen sosialidemokraattien kunnallispoliitikko ja työväenopiston opettaja 
 Ilkka Lammi (1976–2000), suomalainen taidemaalari
 Jaana Lammi (oik. Lammi-Uusitalo, s. 1962), suomalainen iskelmälaulaja, vuoden 1990 tangokuningatar
 Juha-Pekka Lammi (1953–2020), suomalainen urheilutoimittaja
 Miika Lammi (s. 2003), suomalainen snowcross- ja motocross-kuljettaja
 Raimo Lammi (1935–2005), suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja
 Reino Lammi (s. 1935), suomalainen kiekonheittäjä
 Risto Lammi (s. 1961), Suomen sisäministeriön poliisiosaston ylijohtaja
 Unto Lammi (s. 1936), suomalainen pesäpalloilija

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Henrik Lammi, tv-sarjassa Salatut elämät esiintynyt hahmo

Katso myös
 Lampi
 Lamppi

Sukunimet
Mara Lee

Mara Lee on tukholmalainen kirjailija ja runoilija. Hän toimii opettajana Biskops-Arnön kirjailijakoulussa, Uumajan taidekorkeakoulussa ja Konstfackissa Tukholmassa.

Kahden runoteoksen, proosalyyrisen Komin ja Hennes vårdin, jälkeen hän kirjoitti esikoisromaaninsa Ladies, jonka on kääntänyt suomeksi Laura Jänisniemi. Toinen romaani, Salome, ilmestyi 2011.

Teokset
 Kom, 2000
 Hennes vård, 2004 
 Ladies, Tammi 2008 (alkup. teos Ladies, 2007)
 Salome, 2011

Lähteet

Ruotsalaiset kirjailijat
Ruotsalaiset runoilijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Francesca Martinez

Francesca Martinez (s. 1978) on englantilainen stand up- koomikko ja näyttelijä. Hän on esiintynyt kansainvälisesti, mukaan lukien loppuunmyydyt esitykset Edinburgh Festivalilla, Melbourne Comedy Festivalilla ja Just for Laughs Festivalilla Montrealissa. Hän on tehnyt 33-päiväisen Britannian kiertueen ja kaksi esitystä Tricycle Theatressa ja Hackney Empiressa.

Hänellä on CP-vamma, mutta kuvailee itseään mieluummin ”epävarmaksi” (”wobbly”).

Komedia 

Vuonna 2003 The Observer -lehti listasi Martinezin brittikomedian 50 hauskimman esiintyjän joukkoon.

Martinez on järjestänyt hyväntekeväisyystapahtumia, joissa ovat esiintyneet muun muassa Jo Brand, Johnny Vegas ja Al Murray.

Martinez on esiintynyt useissa maissa, kuten Irlannissa, Etelä-Afrikassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa, missä hän teki keikan Carolines on Broadwayssä. Vuonna 2008 maailman talousfoorumissa Sveitsin Davosissa hän esiintyi Emma Thompsonin rinnalla.

Martinez kehittelee dokumenttiohjelmaa What The Hell Is Normal?!, jossa hän matkustelee etsien "normaalia" henkilöä.

Televisio ja radio 

Ennen stand up -uraa Martinez esiintyi useita vuosia BBC:n lasten draamasarjassa Grange Hill, sekä muissa draamasarjoissa, kuten Sairaalaelämää.

Hän on myös vieraillut The Frank Skinner Show’ssa ja Ricky Gervaisin ja Stephen Merchantin komediasarjassa Extras.

Huhtikuussa 2008 Martinez pääsi maailmalla otsikoihin, kun hänestä tuli ensimmäinen olympiasoihdun kantaja, joka on vetäytynyt Lontoon viestiosuudelta protestina Kiinan Tiibet-politiikalle.

Vuonna 2009 hän esiintyi BBC Radio 4:n stand up -komedia show’ssa 4 Stands Up. Tällä hetkellä hän työskentelee tilannekomedian pilottijakson parissa, jonka tuottaa Extras-sarjan tuottaja.

Lähteet 

 Martinezin Myspace-sivu 
 Guardian

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Martinezin kotisivu 
 
 

Brittiläiset koomikot
Englantilaiset näyttelijät
Vammaisten oikeuksien liikkeen edustajat
CP-vammaiset henkilöt
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruutu+ Lapset

Ruutu+ Lapset (aikaisemmin Nelonen Perhe ja Nelonen Nappula) oli Nelonen Median omistama maksullinen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 1. maaliskuuta 2011. Nelonen Perhe muuttui Nelonen Nappulaksi 3. syyskuuta 2013. Nelonen Nappula muuttui Ruutu+ Lapset -kanavaksi 9. maaliskuuta 2017. 

Heinäkuussa 2018 Nelonen Media ilmoitti lopettavansa maksu-tv-toimintansa ja maksukanavien lähetyksien loppuvan syyskuun alussa.

Ohjelmisto 
Ruutu+ Lapset esitti koko perheelle sopivaa ohjelmaa, muun muassa lastenohjelmia, sarjoja sekä elokuvia. Kanavalla oli suomenkielinen tekstitys tai dubbaus.

Ruutu+ Lapset näkyi Digitan antenniverkossa, E-kanavanipussa klo 06-19 välisenä aikana, jakaen lähetyskapasiteetin ja toimiluvan Ruutu+ Leffat ja Sarjat -kanavan kanssa. Kaapeliverkoissa, IPTV:ssä sekä DNA Welhon antenniverkossa lähetysaika oli pidempi, klo 06-23.

Sarjoja 
 My Little Pony: Ystävyyden taikaa
 Tortilla Soup - elämää kaikilla mausteilla
 Taotao, pieni pandakarhu
 Ruma Betty
 Huisi hai (lasten animaatioelokuva)
 Liisa Ihmemaassa
 Tohtori Sykerö
 Puuha-Pete
 Lego Ninjago 
 Peukaloisen retket 
 Peukaloisen uudet retket
 Sandokan

Entiset logot

Lähteet 

Nelonen Median televisiokanavat
Vuonna 2011 perustetut televisiokanavat
Vuonna 2018 lakkautetut televisiokanavat
Ruutu+ Dokkarit

Ruutu+ Dokkarit (entiseltä nimeltä Nelonen Maailma) oli Nelonen Median omistama maksullinen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 1. maaliskuuta 2011. 

Heinäkuussa 2018 Nelonen Media ilmoitti lopettavansa maksu-tv-toimintansa ja maksukanavien lähetyksien loppuvan syyskuun alussa.

Ohjelmisto 
Ruutu+ Dokkarit -kanava esitti dokumentteja muun muassa luonnosta, kulttuureista sekä muun muassa matkailuaiheista ohjelmaa.
Kanavan lähetysaika oli klo 10-01. Kanavalla oli suomenkielinen tekstitys.

Entiset logot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nelonen Median tiedote 
 PlusTV:n kotisivu Nelonen Maailma-esittely

Nelonen Median televisiokanavat
Vuonna 2011 perustetut televisiokanavat
Vuonna 2018 lakkautetut televisiokanavat
Turkka Sundbäck

Turkka Kalevi Sundbäck (23. kesäkuuta 1931 Turku – 2016) oli suomalainen jalkapalloilija.

Keskustukena pelannut Sundbäck edusti koko uransa ajan Turun Tovereita vuosina 1949–1961. Kaikkiaan hän pelasi neljän kauden aikana 64 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Sundbäck edusti Suomen maajoukkuetta neljässä maaottelussa vuonna 1954.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Kauppinen

Kauppinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aarne Kauppinen (1889–1927), kansanedustaja
Aki Kauppinen, urheiluselostaja ja snookervalmentaja
Antti Kauppinen (s. 1972), filosofi
Ari Kauppinen (s. 1980), pikajuoksija
Arvo Kauppinen (1898–1969), jääkärikapteeni
Aulis Kauppinen (1903–1989), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Eino Kauppinen (1910–2001), professori ja kirjallisuudentutkija
Erkki Kauppinen (1948–2017), näyttelijä
Hannele Kauppinen (s. 1955), Taiska, laulaja
Hannes Kauppinen (1900–1993), rovasti
Heikki Kauppinen (1862–1920), Kauppis-Heikki, kirjailija
Isto Kauppinen (s. 1999), pesäpallovalmentaja
Janiina Kauppinen, vuorikiipeilijä ja bloginpitäjä
Jari Kauppinen (1960–2011), kirjallisuudentutkija ja filosofi
Jarkko Kauppinen (s. 1982), ampumahiihtäjä
Juha Kauppinen (1944–2020), pappi ja tietokirjailija
Juha Kauppinen (s. 1975), tutkiva toimittaja ja kirjailija
Juha Kauppinen (s. 1986), moukarinheittäjä
Jukka O. Kauppinen (s. 1970), tietotekniikan journalisti
Justus Kauppinen (s. 1997), jalkapalloilija
Jyrki Kauppinen (s. 1944), fyysikko, professori
Kauko Kauppinen (s. 1940), koripalloilija
Liisa Kauppinen (s. 1939), järjestöneuvos
Markku Kauppinen (1949–2019), poliitikko (Keskusta), kunnan- ja kaupunginjohtaja ja opettaja
Marko Kauppinen (s. 1979), jääkiekkoilija
Matias Kauppinen (s. 1998), pesäpalloilija
Matti Kauppinen (1843–1936), kansakoulunopettaja, sanomalehtimies, museonjohtaja ja arkeologi
Mika Kauppinen (s. 1971), jääkiekkoilija
Mikko Kauppinen (s. 1982), stand up -koomikko
Minna Kauppinen, o.s. Meriluoto (s. 1985), jalkapalloilija
Otto Kauppinen (s. 1999), pesäpalloilija
Paavo E. Kauppinen (1911–2004), merikapteeni, filosofian ja yhteiskuntatieteiden tohtori
Pasi Kauppinen, basisti
Pekka Kauppinen (s. 1966), viulisti
Perttu Kauppinen (s. 1978), toimittaja
Petri Kauppinen, varatoimitusjohtaja, Sotkamon ent. kunnanjohtaja
Pirjo Kauppinen (1961–2018), toimittaja
Päivi Kauppinen (s. 1973), kestävyysjuoksija
Raimo Kauppinen (1936–2001), jalkapalloilija
Riitta Kauppinen (s. 1946), lääkäri ja kansanedustaja
Santeri Kauppinen, taiteilijanimeltään MD$, musiikkituottaja
Sievä Kauppinen (1906–2008), taidemaalari ja graafikko
Sirkka Kauppinen (s. 1937), kiekonheittäjä
Sirpa Kauppinen (s. 1972), vihreiden poliitikko
Tero J. Kauppinen (s. 1949), toimitusjohtaja ja kanslianeuvos
Toivo Kauppinen (1907–1987), kirjailija
Tommi Kauppinen (s. 1985), jalkapalloilija
Veli Kauppinen (s. 1976), kulttuuritoimittaja ja muusikko
Ville Kauppinen (s. 1993), jalkapallomaalivahti.
Teknavi

Teknavi  (aiemmin Teknari) on vuodesta 2010 lähtien ilmestynyt tekniikan alan verkkojulkaisu ja MTV3-kanavan viihteellinen tv-ohjelma, joka keskittyy autoihin, elektroniikkaan ja muihin teknisiin uutuuksiin.

TV- ohjelma 
Teknavin tv-ohjelmaa on tehty vuodesta 2011. Ohjelmassa testataan ja vertaillaan tekniikkaan liittyviä laitteita, asioita ja ilmiötä. Teknavin koeajajana toimii entinen ralliajaja Markku Alén, joka toimittaja Marko Terva-ahon kanssa kiertää ympäri maailmaa testaamassa superautoja sekä muita ajokkeja. Autouutuudet ohjelmassa testaa ajokouluttaja Risto Virtanen. Ohjelman juontaa Joanna Kuvaja. Teknavin tv-ohjelman 19. tuotantokausi käynnistyi sunnuntaina 15.3.2020  MTV3-kanavalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Facebook
Twitter

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Suomalaiset tietotekniikkalehdet
Eilinen on kuollut

Eilinen on kuollut on hard rock -yhtye Verenpisaran neljäs studioalbumi, joka ilmestyi helmikuussa 2011.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Santeri Kallio ja Rami Raski sekä sanoittanut Rami Raski.

Kokoonpano 
Yhtye
 Rami Raski – laulu
 Santeri Kallio – kitara
 Tomi Koivusaari – kitara
 Niclas Etelävuori – basso
 Atte Sarkima – rummut

Vierailevat muusikot
 Mikko Herranen – taustalaulut
 Marko Manninen – sello

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Verenpisaran albumit
Modest Bogdanov

Modest Nikolajevitsh Bogdanov (7. syyskuuta 1841 Syzran, Simbirskin alue, Venäjä – 16. maaliskuuta 1888 Pietari) oli venäläinen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.

Päätettyään koulunsa Simbirskin kimnaasissa Bogdanov meni opiskelemaan Kazanin yliopistoon, josta hän valmistui kandidaatiksi 1864. Vuosina 1868–1870 hän tutki Volgan aluetta Kazanista Astrahaniin. Vuonna 1871 hän valmistui eläintieteen maisteriksi Pietarin yliopistosta. Samana vuonna hän sai päätoimisen lehtorin viran yliopistosta, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Keisarillisen tiedeakatemian eläinmuseon hoitajaksi Pietariin.

Kesällä 1871 Bogdanov osallistui tutkimusretkelle Kaukasukselle. Hän sairastui kuumetautiin, jonka seurauksista hän ei koskaan kokonaan toipunut. 1873 Bogdanov osallistui Keski-Aasian Hivan seudulle tehtyyn retkeen. Seuraavan talvikauden hän työskenteli Venäjän maantieteellisen seuran palveluksessa. Seuraava retki suuntautui Araljärven ja Kaspianmeren alueille. Bogdanov ihastui alueen luonnosta ja teki sinne pian uuden retken, josta hän julkaisi raportin. 1870-luvun jälkipuoliskolla Bogdanov tutki Pariisin, Wienin ja Berliinin museoiden kokoelmia puolentoista vuoden ajan. Vuonna 1878 hänet nimitettiin Pietarin yliopiston eläintieteen apulaisprofessoriksi. 1880 hän osallistui Vienanmerelle ja Pohjoiselle jäämerelle suuntautuneelle tutkimusmatkalle.

Professori Kesslerin kuoleman jälkeen Bogdanov nimitettiin ylimääräiseksi professoriksi, ja myöhemmin täysivaltaiseksi professoriksi. Sairauden pahetessa hänen oli jätettävä eläinmuseon kuraattorin virka, ja vuonna 1885 hän joutui lopettamaan luennoimisen. Yliopiston johto antoi hänelle paikan Kaukasuksen retkikunnassa, ajatellen lämpimän ilmaston olevan hyväksi hänen terveydelleen. Bogdanov asuikin alueella parisen vuotta, mutta sairauden yhä pahetessa hän matkusti kotiseudulleen Syzraniin, missä hän asui maaliskuusta elokuulle 1887. Hän palasi Pietariin, missä hän kuoli 1888.

Bogdanovin kirjallinen tuotanto oli laaja. Hän julkaisi useita teoksia tutkimiensa alueiden eläimistöstä ja luonnosta, ja muun muassa ensimmäisen lajiluettelon Venäjän linnuista. Vuonna 1881 hän julkaisi kirjoituksen Venäjällä esiintyvistä lepinkäisistä ja niiden alalajeista (Shrikes of Russian fauna and allies). Vanhemmalla iällä hän julkaisi useita lasten luontokirjoja.

Lähteet 
History of the Department of Ornithology 
Elämäkerta (persona.rin.ru) 

Venäläiset eläintieteilijät
Venäläiset ornitologit
Venäläiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1888 kuolleet
Bob Wootton

Bob Wootton (1942 – 9. huhtikuuta 2017 Gallatin, Tennessee) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Hän liittyi Johnny Cashin taustayhtyeeseen, the Tennessee Threehen, alkuperäisenä soolokitaristina toimineen Luther Perkinsin kuoltua tulipalossa.

Wootton oli Cashin musiikin ihailija ja soitti tämän kappaleita uskollisesti kunnes oli hionut täydelliseksi Cashin soundina tunnetun boom-chicka-boom -tyylin. Eräässä Cashin konsertissa Cash ja hänen rumpalinsa W.S. Holland olivat lennon peruuntumisen vuoksi joutuneet kahdestaan lavalle ja Woottonia pyydettiin tuuraamaan kitaristina. Wootton löi yleisön ja Cashin itsensä ällikällä esittämällä täydellisen tulkinnan joka ikisestä kappaleesta. Cash mainitsi päivän aikana, että saattasi vielä jonain päivänä ottaa yhteyttä Woottoniin, mutta pyysikin jo jonkin päivän kuluttua Woottonia yhtyeen uudeksi soolokitaristiksi.

Eräs seuraavista ja ehkäpä tunnetuin Woottonin esiintymisistä tapahtui San Quentinin vankilassa, missä Cash levytti livealbuminsa.

Wootton jatkoi pientä hengähdystaukoa lukuun ottamatta Cashin yhtyeessä, kunnes Cash vetäytyi musiikkibisneksestä vuonna 1997.

Vuodesta 2006 vuoteen 2007 hän esiintyi Cashin alkuperäisen rumpalin W. S. Hollandin, vaimonsa Vickyn ja tyttärensä Scarlett Woottonin kanssa nimellä The Tennessee Three. Vuonna 2006 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Cashin kuoleman jälkeen nimellä The Sound Must Go On. Yhtyeeseen kuuluivat myöhemmin hänen lisäkseen rumpali Derrick McCullough, Vicky, Scarlett ja Montana Wootton.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tennessee Threen virallinen sivu 
Cash compadre: Bob Wootton preserves the Tennessee Three style 

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset countrymuusikot
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Novalukomal

Novalukomal tai Novalukoml () eli Novolukoml () on pienehkö kaupunki Tšašnikin hallintopiirissä Vitsebskin alueen eteläosissa Valko-Venäjällä. Novalukomal sijaitsee linnuntietä 130 kilometriä pääkaupunki Minskistä koilliseen. Vuoden 2017 väestönlaskennassa Novalukomalin kaupungin asukasluku oli 13 072.

Novalukomalin kaupunki Minskin ja Vitsebskin välimaastossa on tunnettu Lukomlskajan voimalan sähköenergian tuotannosta. Kaupunki sijaitsee valkovenäläisittäin suurehkon eli runsaat 10 kilometriä pitkän Lukomskaja-järven itärannalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaupunkikuvaus  (garady.org) 
 WikiMapia-karttalinkki, selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta 
Valko-Venäjän rautateiden karttapohjainen aikatauluhaku  
 Kaupunkiportaali (novolukoml.com) 
 Kuvia kaupungista (globus.tut.by) 
 Kuvia kaupungista (razima.org) ,  tai 
 
Vitsebskin alueen kaupungit
Tšulym (kaupunki)

Tšulym () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tšanyjärveen laskevan Tšulymjoen varrella 131 kilometriä Novosibirskistä länteen. Kaupunki on Tšulymin piirin keskus. Sen kautta kulkee Barabinskin ja Novosibirskin välinen rautatie. Asukkaita on 12 000 henkeä (vuonna 2010).

Kaupunki on perustettu vuonna 1947. Siellä toimii rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä meijeri.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tšulymin piirin sivusto 
 Epävirallinen kaupunkiportaali  

Novosibirskin alueen kaupungit