My Generation (kappale)

My Generation on brittiläisen rockyhtyeen The Whon vuonna 1965 ilmestynyt single, joka julkaistiin myös yhtyeen samannimisellä esikoisalbumilla. Kappaletta pidetään yhtenä rockhistorian merkittävimmistä: Rolling Stone -lehden vuoden 2004 ”500 Greatest Songs of All Time” -listalla ”My Generation” oli sijalla yksitoista ja VH1:n ”VH1: 100 Greatest Rock Songs” -listalla sijalla kolmetoista. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa kappaleen kolmanneksitoista. 

Pete Townshend kirjoitti kappaleen brittiläiselle modnuorisolle – ”My Generation” kertoo heidän turhautumisestaan vanhempaan sukupolveen. Kappale nousi Britannian singlelistan kakkoseksi kun se ilmestyi, mutta ykköstilaa The Who ei ole koskaan saavuttanut.

”My Generationia” ovat versioineen lukuisat yhtyeet, muun muassa Oasis, Iron Maiden, Green Day, Phish, Floater, The Zimmers, Gorky Park, Di-Rect, Generation X, Sweet ja Danny.

Kappaleen tausta

Daltreyn laulutapa 

Kysymyksiä on herättänyt se, minkä vuoksi Roger Daltrey änkyttää tai sammaltaa samalla kun hän laulaa kappaleen lyriikoita (”f-f-f-f-fade away”). Daltreyn itsensä mukaan kappale ei ollut hänelle vielä riittävän tuttu silloin kun se levytettiin, joten hän vain yritti saada tekstin sopimaan kappaleen rytmiin. Yhtyeen mielestä Daltreyn harjoitusveto oli kuitenkin nimenomaan hyvä, ja yhtye päätti että lauluraita päätyy myös levytysversioon. Myöhemmin Daltreyn tapa laulaa kappale kuitenkin aiheutti sen, että BBC hyllytti ”My Generationin”: yleisradioyhtiö pelkäsi laulun pahoittavan niiden mieltä, joilla oikeasti on änkytysvika. Kun laulusta kuitenkin tuli suosittu, BBC muutti esityspolitiikkaansa.

Laulun teema 

Pete Townshendin vuonna 1965 kirjoittaman laulun taustalta löytyvät suorapuheinen sosialistinen näytelmäkirjailija David Mercer (1928–1980) ja kuningataräiti. Pete Townshend kävi Ealing School of Art -taidekoulua, jossa hän osallistui mieleenjäävälle David Mercerin luennolle. Mercerin näytelmätrilogia julkaistiin 1964 nimellä The Generations. Samoihin aikoihin Townshend hankki itselleen Packardin valmistaman ruumisauton, jonka hän pysäköi asuntonsa eteen varakkaalla Belgravian asuinalueella. Auto kuitenkin hinattiin pois ilman mitään etukäteisvaroitusta. Myöhemmin Townshend sai kuulla poliisilta syyn auton poishinaamiseen: Britannian hallitsijan Elisabet II:n äiti, josta käytetään nimeä kuningataräiti, matkusti päivittäin Townshendin asunnon ohitse Backinghamin palatsiin. Kuningataräiti oli paheksunut Townshendin kaamea kulkuneuvoa ja vaatinut, että moinen kammotus on siirrettävä muualle.

Townshend kanavoi tapahtuman aiheuttaman raivontunteen tähän äärimmäiseen ”nuori vihainen mies” -lauluun. Musiikillisesti sen innoittajia taas olivat bluesmuusikot Jimmy Reed ja Mose Allison. Laulun tempo oli alkuun hitaampi kuin millaisena viimeistelty kappale tunnetaan.

Sen lisäksi että Townshend raivoaa kappaleella vallan väärinkäytöstä, johon hän katsoi itseään vanhempien ja rikkaampien syyllistyvän, lauluun liittyy myös sukupolvikysymys, joka kulminoituu sanoihin:

Townshend viittaa vanhempaan sukupolveen, jonka kaksi maailmansotaa nuiji maahan ja jätti sotaneuroosin runtelemiksi. Marraskuussa 2014 Townshend kuvaili asiaa BBC:llä näin: ”Kyse oli siitä, että ajattelin etten koskaan halua olla vanhana sellainen kuin millaisia te olette.”

Huomautukset

Lähteet 

Vuoden 1965 kappaleet
The Whon kappaleet