joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jättini

Jättini on Michael Lehmannin ohjaama komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 10. huhtikuuta 1998. Elokuvan pääosissa esiintyvät Billy Crystal ja koripalloilija Gheorghe Mureșan.

Juoni 

Manageri Sammy matkustaa Romaniaan edustamansa näyttelijän kanssa. Saatuaan potkut Sammy joutuu auto-onnettomuuteen, ja pelastuu suurikokoisen romanialaisen miehen, Maxin, avulla.

Sammy uskoo Maxissa olevan potentiaalia näyttelijäksi, ja esittelee tälle elokuvateollisuutta. Samalla hän saa tietää Maxin halusta tavata nuoruuden rakkautensa Lilliana, joka oli muuttanut Gallupiin, Yhdysvaltoihin. Sammy lupaa viedä Maxin Lillianan luokse, mikäli tämä suostuu elokuvarooleihin. Näin Max päätyy ensimmäiseen rooliinsa Romaniassa kuvattavaan elokuvaan, josta kaksikko saa palkkioksi lentoliput Yhdysvaltoihin.

Saatuaan tietää uudesta Steven Seagalin elokuvasta, Sammy matkustaa Maxin kanssa kuvauspaikalle. Seagal ei ensin hyväksy Maxia elokuvaan, koska päävihollisen rooli on jo täytetty, mutta muuttaa mieltään kuultuaan Maxin toistavan lainauksia William Shakespearen näytelmästä.

Yhtäkkiä Maxin kunto huononee ja hänelle diagnosoidaan sydänsairaus, jota ei voida hoitaa sydämen siirrolla Maxin sydämen suuren koon takia. Sammy päättää etsiä käsiinsä Lillianan, mutta tämä ei suostu tapaamaan Maxia. Sammy joutuu turvautumaan vaimoonsa, joka esiintyy Maxin edessä Lillianan ja tapaa tämän.

Sammy lopulta päättää palauttaa Maxin Romaniaan, ja vie tämän tapaamaan vanhempiaan, jota Max ei ole tavannut vuosiin. Max kohtaa ilahtuneet vanhempansa, ja jää asumaan heidän kanssaan Sammyn palatessa Yhdysvaltoihin.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1998 elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Michael Lehmannin ohjaamat elokuvat
Buzludža

Buzludža () on Balkanvuoriin (Stara Planina) kuuluva 1441 metriä korkea huippu Bulgariassa.

Vuonna 1868 vuorella käytiin Hadži Dimitărin ja Stefan Karadžan johtama taistelu turkkilaisia vastaan. Vuori nimettiin 1942 virallisesti Hadži Dimităriksi (). Vuonna 1891 vuorella pidettiin vapaamielisten ajattelijoiden salainen kokous, joka johti maan vasemmistolaisen liikkeen perustamiseen.

Vuonna 1981 vuoren huipulla paljastettiin monumentti Bulgarian valtion perustamisen 1300-vuotispäivänä. Samalla tuli kuluneeksi 90 vuotta maan sosialistisen liikkeen edeltäjän perustamisesta. Monumentin vierellä on 70-metrinen betoninen pylväs ja sisällä mosaiikki, joka kuvaa Bulgarian ja Neuvostoliiton kommunistijohtajia, kuten Dimităr Blagoev, Georgi Dimitrov, Todor Živkov, Vladimir Lenin, Josef Stalin ja Leonid Brežnev.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian vuoret
Bulgarian rakennukset ja rakennelmat
Bulgarialainen kulttuuri
Royal Victoria Infirmary

Royal Victoria Infirmary (RVI) on yliopistollinen sairaala Newcastle upon Tynessä, Englannissa. Se on Newcastlen yliopiston opetussairaala, ja se perustettiin alkujaan jo vuonna 1751 nimellä Newcastle Infirmary.

Historia 
Tammikuun 5. päivänä 1751 newcastlelainen kirurgi Thomas Lambert kirjoitti paikalliseen lehteen artikkelin, jossa hän vaati köyhille suunnatun sairaalan perustamista. Artikkeli keräsi kannattajia, ja pormestari Matthew Ridleyn ja muiden paikallisten merkkihenkilöiden tuella Newcastle Infirmary avasi ovensa vuokratalossa Gallowgatessä. Samaan aikaan alettiin kuitenkin myös oman sairaalarakennuksen rakentamista. Lokakuussa 1753 uusi nelikerroksinen rakennus valmistui.

Newcastle Infirmaryä laajennettiin uusilla siivillä 1800-luvun alussa. Henkilökunnan puhemies Thomas Greenhow esitti vuonna 1850, että sairaala oli vanhentunut ja aivan liian pieni Newcastlen alueen kasvavalle asukasmäärälle. John Dobson esitti seuraavana vuonna suunnitelmansa, jotka hyväksyttiin, ja uuden siiven rakennustyöt voitiin aloittaa. Kaksi vuotta myöhemmin keskeneräistä siipeä jouduttiin käyttämään jo sairaalana, koska Newcastlessa riehui vakava koleraepidemia. Siipi avattiin virallisesti vuonna 1855. Sairaalaa laajennettiin jälleen vuonna 1885, jolloin rakennettiin puusta osasto, jolla oli 270 sairaalapaikkaa. Se mahdollisti lastenosaston avaamisen.

Newcastlen pormestari Riley Lord ehdotti vuonna 1896, että Newcastleen rakennettaisiin uusi sairaala kuningatar Viktorian 60-vuotisen valta-ajan kunniaksi. Sille löydettiin paikka läheltä Leazes Parkia, sillä suuren lahjoituksen rakennustöihin tehnyt John Hall oli vaatinut, että sairaala rakennettaisiin lähelle virkistyspaikkoja eikä kaupungin likaiseen osaan. Walesin prinssi Albert Edward laski perustuskiven 20. kesäkuuta 1900. Kuninkaaksi noussut Edvard vihkii sairaalan käyttöön 11. heinäkuuta 1906, ja myöhemmin samana vuonna vanhaa sairaalaa alettiin siirtämään uuteen rakennukseen.

Lähteet 

Sairaalat
Newcastle upon Tynen rakennukset ja rakennelmat
Sergei Lukjanenko

Sergei Vasiljevitš Lukjanenko (; s. 11. huhtikuuta 1968 Karatau (nyk. Qarataw), Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen fantasia- ja tieteiskirjailija, koulutukseltaan psykoterapeutti. Hänet tunnetaan toiminnantäyteisistä juonirakenteista ja moraalisesta pohdiskelusta. Lukjanenko on ollut tuottelias ja suosittu kirjailija, joka on julkaissut vuosittain 1–2 kirjaa. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu kuusiosainen Yöpartio-romaanisarja (1998–2012), josta on tehty kaksi elokuvaa (Night Watch – yövahti ja Day Watch). Lukjanenko käsikirjoitti elokuvat yhdessä ohjaaja Timur Bekmambetovin kanssa. Lukjanenkon teoksista on suomennettu Yöpartio-sarjan viisi ensimmäistä osaa. Lukjanenkon (yhdessä toisen kirjoittajan kanssa) kirjoittamaan tieteisfantasiakirjaan perustuu myös tietokonepeli A Farewell to Dragons, perinteinen roolipeli.

Elämä 
Lukjanenko syntyi Kazahstanin sosialistisessa neuvostotasavallassa. Hänen isänsä on venäläis-ukrainalainen ja äitinsä tataari. Hän opiskeli psykoterapiaa Alma-Atassa ja aikoi erikoistua lastenpsykiatriaan, mutta Neuvostoliiton romahdettua lääkäreiden palkat laskivat ja hän alkoi elättää perhettään kirjoittamalla. 1990-luvun puoleenväliin tultaessa hänen kirjansa alkoivat saavuttaa suosiota, ja hän muutti Moskovaan. Hänen puolisonsa Sonja Lukjanenka on lapsipsykologi, ja heillä on kaksi lasta.

Vasta Night Watch – yövahti -elokuvan suosion vaikutuksesta Lukjanenkon kirjoja alettiin kääntää muun muassa englanniksi.

Lukjanenko itse mainitsee tärkeimmiksi esikuvikseen Robert A. Heinleinin, Strugatskin veljekset ja Vladislav Krapivinin. Hän on saanut useita fantasiakirjallisuuspalkintoja sekä kotimaassaan että ulkomailla, muun muassa parhaan kirjailijan palkinnon Turussa pidetyssä EuroCon 2003:ssa.

Suomennokset 
 
 
 
 Viimeinen partio. (Последний дозор, 2006.) Suomentanut Arto Konttinen. Helsinki: Into, 2015. ISBN 978-952-264-436-7.
 Uusi partio. (Новый дозор, 2012.) Suomentanut Arto Konttinen. Helsinki: Into, 2016. ISBN 978-952-264-650-7.

Aiheesta muualla 
 Seeley, Nicholas: Watching the Watches: An Interview with Sergei Lukyanenko.  Strange Horizons 28.11.2011. 

Venäläiset tieteiskirjailijat
Fantasiakirjailijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Poznańin kansannousu

Poznańin kansannousu () oli Puolassa Poznańin kaupungissa 28. kesäkuuta 1956 puhjennut kansannousu maan kommunistista hallintoa vastaan. Kansannousu sai alkunsa H. Cegielskin Poznańin-tehtailta ja tavoitteena oli parempien olojen saaminen. Se kuitenkin tukahdutettiin hyvin voimaperäisesti, ja kuolleita oli 70. Kansannousu oli kuitenkin askel tiellä vapaamman hallinnon muodostumiseen lokakuussa 1956. Taustalla oli Stalinin kuoleman jälkeen kaikissa sosialistisissa maissa herännyt toiveikkuus vapaammista tuulista.

Vuoden 1956 kansannousulle omistettu 1981 paljastettu suuri muistomerkki ( 1956) on pystytetty Poznańin Raatihuoneen torille eli vanhalle torille (Stary Rynek). Tapahtumiin keskittyvä museo on osoitteessa Marcin n:o 80/82.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolan historia
Kylmä sota
1956
Poznań
Geneven huippukokous 1955

Geneven huippukokous 18. heinäkuuta 1955 oli kylmän sodan aikana Genevessä järjestetty neljän suurvaltajohtajan kokous. Kokoukseen osallistuivat Yhdysvaltojen presidentti Dwight D. Eisenhower, Britannian pääministeri Anthony Eden, Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja Nikolai Bulganin ja Ranskan pääministeri Edgar Faure. Läsnä olivat myös suurvaltojen ulkoministerit John Foster Dulles, Harold Macmillan, Vjatšeslav Molotov ja Antoine Pinay sekä Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Nikita Hruštšov.

Kokouksen osanottajien yhteisenä tavoitteena oli kansainvälisen jännityksen lieventäminen ja turvallisuuden lisääminen. Kokous oli ensimmäinen laatuaan, ja sen tuloksena oli lähinnä yhteyden siemenen kylväminen.

Kylmä sota
Huippukokoukset
Geneven historia
1955
Oswald Schmiedeberg

Oswald Schmiedeberg (10. lokakuuta 1838 – 12. heinäkuuta 1921) oli baltiansaksalainen farmakologi. Hän työskenteli farmakologian professorina Strasbourgin yliopistossa 46 vuotta vuodesta 1872 alkaen. Schmiedebergiin viitataan usein ”modernin farmakologian isänä”. Hän oli Tartossa ja Giessenissä vaikuttaneen Rudolf Buchheimin oppilas ja koulutti lukuisia farmakologeja ympäri maailmaa. Buchheimin ja Schmiedenergin vaikutus näkyy käytännössä koko nykyaikaisessa farmakologiassa.

Lähteet
Tuomisto J, Koulu M. Farmakologian historiaa, kirjassa Koulu M, Mervaala E, Tuomisto J, Farmakologia ja toksikologia, 8. p., ss. 22–24. Kustannus Oy Medicina, Kuopio 2012. ISBN 978-951-97316-4-3. Myös verkossa FarmToks

Aiheesta muualla 

Baltiansaksalaiset
Saksalaiset kemistit
Saksalaiset farmakologit
Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Protanguilla palau

Protanguilla palau on Tyynenellämerellä elävä ankeriaslaji, joka muistuttaa 200 miljoonaa vuotta vanhoja ankeriasfossiileja. Protanguilla palaulla on vähän yhteistä nykyisin elävien muiden ankeriaslajien kanssa, ja sen katsotaan muodostavan oman heimonsa, Protanguillidae, ankeriaskalojen joukossa. Protanguillidae-heimo edustaa ankeriaskalojen sukupuun varhaisinta haaraa.

Ankeriaslaji löydettiin maaliskuussa 2010 Palaun saariryhmän alueella olevasta vedenalaisesta luolasta, ja sen kuvaus julkistettiin 2011.

Löydetyt lajin yksilöt olivat 6–9 senttimetriä pitkiä ja tummanpunertavia.

Lähteet 

Elävät fossiilit
Ankeriaskalat
George Tenet

George Tenet (s. 5. tammikuuta 1953) on entinen yhdysvaltalainen keskustiedustelun johtaja CIA:ssa ja diplomatian professori Georgetownin yliopistossa. Hän toimitti virkaansa CIA:n johdossa vuodesta 1997 vuoteen 2004, toiseksi pisimpään Allen Dullesin jälkeen, ja oli yksi harvoista johtajista, joka on palvellut molempien puolueiden vallassaolon aikaan.
Vuonna 2008 hänestä tuli Allen & Company -investointipankin johtaja.

CIA:n johtajat
Bill Clintonin hallituksen jäsenet
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikankreikkalaiset
Laukkumittari

Laukkumittari (Perizoma albulatum) on pienikokoinen, yleinen yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Pieni ja usein hyvin vaalea mittarilaji. Siivet ovat vaalean kellertävänruskeat, mutta usein valkeaa väriä näkyy siivissä jopa ruskeaa enemmän. Sekä ulompi että sisempi poikkiviiru erottuvat leveinä, etusiiven poikki kulkevina valkoisina vöinä. Siiven kärkiosan aaltoviiru on melko leveä, valkoinen ja erottuu hyvin koko siiven poikki. Siipien ulkoreunan ripset ovat heikosti täplikkäät. Takasiivet ovat vaaleat, reunoja kohti ruskeammat. Perhosten kuviointi erottuu sitä heikommin, mitä pohjoisemmaksi mennään. Siipiväli 17–21 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Laukkumittaria tavataan lähes koko Euroopassa Portugalista ja Britteinsaarilta aina Altaivuoristoon saakka. Suomessa sitä tavataan pohjoisinta Lappia myöten. Laji lentää suuressa osassa Suomea kahtena osin päällekkäisenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä elokuun lopulle, mutta lentoajan huippu näyttää vaihtelevan paikallisten populaatioiden välillä. Pohjoisessa sukupolvia on vain yksi.

Elintavat ja elinympäristö 
Laji joka viihtyy sekä kosteissa että kuivissa ympäristöissä kunhan paikka on riittävän avoin. Sopivalla paikalla perhonen voi olla varsin runsaslukuinen. Aikuiset perhoset lentelevät enimmäkseen iltahämärässä ja niitä voi tulla jonkin verran valolle. Talvehtii kotelona.

Ravintokasvi 
Toukka syö laukkujen, etenkin pikkulaukun (Rhinanthus minor) kukintoja ja siemeniä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 toukka

Kenttämittarit
Tom Tammi

Paavo Tom Tammi on yhdysvaltalainen näyttelijä. Tammi aloitti näyttelijänuransa Minneapolisin Guthrie Theaterissa, mistä hän lähti kahdeksi vuodeksi Englantiin opiskelemaan Bristol Old Vic Theatre Schooliin. Sen jälkeen Tammi on näytellyt useissa Broadway- ja Off Broadway -teattereissa New Yorkissa, mutta myös sen ulkopuolella. Näytelmien lisäksi Tammi on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänellä on  ollut pieniä rooleja elokuvissa kuten Uneton Seattlessa, Seikkailija Thomas Crown ja Isku Kolumbiaan.

Tammin veli John K. V. Tammi on teatteriprofessori Hope Collegessa, jossa Tom on näytellyt Charles Dickensin joulutarinan Scroogea ja veljensä ohjaamassa näytelmässä Kuningas Lear nimiroolia.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Amerikansuomalaiset henkilöt
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Gustav Nyman

Gustav Richard Nyman (12. lokakuuta 1874 Nummi – 14. toukokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen ampuja, joka osallistui olympialaisiin 1908 ja 1912.

Ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1914 Nyman voitti pronssia 300 metrin vapaakiväärin pystyasentokilpailussa. Mitali on ainoa Suomen suuriruhtinaskunnan saavuttama ammunnan maailmanmestaruuskisamitali.

Ammunnan SM-kisoissa Nyman sijoittui mitaleille ainakin vuonna 1907.

Lähteet
Gustav Nyman

Viitteet

Suomalaiset ampujat
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Moksi

Moksi voi tarkoittaa seuraavia:

paikkoja
 Moksi, kylä ja postinumeroalue Korpilahdella Jyväskylässä Suomessa
 Moksi, kulmakunta ja entinen koulupiiri Vihdissä Suomessa

henkilöitä
 Amanda Moksi (1885–1994), yksi Suomen pitkäikäisimmistä henkilöistä
Oculina varicosa

Oculina varicosa on kivikorallilaji, joka muodostaa riuttoja syvällä meressä. Sillä ei ole symbioottisia zooksantellileviä, jotka tuottaisivat ravintoa yhteyttämällä. Ne elävät tyypilisesti mannerlauttojen reunamilla missä vesi kumpuaa ylöspäin.

Lähteet 

Korallieläimet
Uhanalaiset selkärangattomat
Thomas Christopher Hofland

Thomas Christopher Hofland (1777 – 1843) oli englantilainen taidemaalari. Hän syntyi Worksopissa vuonna 1777, ja kolme vuotta myöhemmin perhe muutti Lontooseen. Isän puuvillayritys kaatui, kun Thomas Hofland oli 19-vuotias, ja hänen piti löytää uusi ansionlähde. Niinpä hän alkoi maalata maisematauluja. Hän sai jonkin verran opetusta John Rathbonelta, mutta oli lähinnä itseoppinut, ja elätti itseään enemmän opettajana kuin taulujen myynnillä. Ranskan hyökkäyksen uhatessa Hofland liittyi Kew’n vapaaehtoisjoukkoihin ja sai samalla tilaisuuden piirtää Kew Gardensin eksoottisia kasveja.  
Hän toimi taideopettajana ensin Kew’ssa, muutti vuonna opettajaksi 1805 Derbyyn ja 1808 Leedsiin. Hän maalasi kopioita tunnettujen taiteilijoiden kuten Gainsboroughin teoksista ja sai näitä kaupaksi. Myös hänen omiin luonnoksiinsa perustuvista pienistä maisematauluista tuli suosittuja. 

Hofland ei päässyt koskaan Royal Academy of Artsin jäseneksi. Sen sijaan hän oli aktiivinen taideseuran Society of British Artists jäsen sen perustamisesta kuolemaansa asti ja osallistui säännöllisesti sen näyttelyihin Suffolk Streetillä. 63-vuotiaana hän pääsi vihdoin matkustamaan Italiaan ja kävi Napolissa ja Pompejissa. Firenzessä hän sairastui kuumeeseen ja palasi kotiin huonokuntoisena. Hän kuoli vatsasyöpään Leamington Spassa kaksi vuotta myöhemmin.

Hofland oli naimisissa kirjailija Barbara Hoflandin kanssa. Vaimo julkaisi lähes kaksikymmentä romaania ja kykeni elättämään niillä perheen.

Hoflandin töitä on Tate Modernissa, Sheffieldin, Portlandin ja Derbyn kaupunginmuseoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Works by Thomas Christopher Hofland Government Art Collection

 
Englantilaiset taidemaalarit
Vuonna 1777 syntyneet
Vuonna 1843 kuolleet
Joonas Piippola

Joonas Piippola on suomalainen kilpatanssija, tanssinopettaja, koreografi ja monialayrittäjä. Hän on voittanut yhdeksän kertaa latinalaistanssien Suomen mestaruuden, nuorisosarjassa vuosina 2003 ja 2004 sekä yleisessä champion-luokassa vuosina 2007, 2008, 2009, 2011, 2012,2013 ja 2014. Piippola on myös ainoa suomalainen kilpatanssija, joka on voittanut Pohjois-Euroopan mestaruuden.  

Viidellä ensimmäisellä mestaruuskerralla hänen tanssiparinaan oli Katri Mäkinen, 2011–2012 Laura Wimmer, 2013 moldovalainen Ecaterina Jeleznii ja 2014 Tiina Koskenvalta. Piippolan ja Jelezniin ensimmäinen yhteinen kilpailu oli joulukuussa 2012, jossa he tekivät historiaa voittamalla Suomelle ensimmäisen Pohjois-Euroopan mestaruuden. 2013 kesällä hän alkoi tanssia Tiina Koskenvallan kanssa, joka on Suomen mestari vuodelta 2010, jolloin Piippola ei kilpaillut.  

Piippola lopetti kilpauransa 2015, minkä jälkeen hän siirtyi täysipäiväisesti yrityksiensä pariin. Hän edusti Tanssiurheiluseura Vuelta Oulua.  

Joonas Piippolalla on Oulussa oma tanssikoulu; vuonna 2013 perustettu Tanssikoulu Vamos, jossa hän toimii toimitusjohtajana ja opettajana. Lisäksi hän toimii johtotehtävissä omistamissaan yrityksissä;  KohdeLKV - kiinteistönvälitystoimisto, Mainostoimisto Bläkki, Loftila-liikekerros sekä media-alalla operoivan Uleåmedia Oy:n hallituksessa.

Lähteet 

Suomalaiset kilpatanssijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
HP TouchPad

HP TouchPad oli Hewlett-Packardin valmistama webOS-pohjainen taulutietokone. Laite esiteltiin helmikuussa 2011 ja se tuli myyntiin 1. heinäkuuta Yhdysvalloissa. Laitteen valmistus lopetettiin ja loput varastot myytiin alennuksella elokuun puolenvälin jälkeen.

Laitteessa on 9,7 tuuman näyttö 1024×768 pikselin resoluutiolla. Suorittimena on 1,2 gigahertsin kaksiytiminen Qualcomm Snapdragon APQ8060 -järjestelmäpiiri. Lisäksi laitteessa on WLAN- ja Bluetooth-yhteydet, 1,3 megapikselin kamera videopuheluita varten ja 1024 MB muistia.

Laite käyttää webOS 3.0 -käyttöjärjestelmää, joka on alun perin Palmin kehittämä Linux-pohjainen mobiilikäyttöjärjestelmä, jonka HP sai ostaessaan Palmin 1,2 miljardilla.

Laitteen hinnat olivat saman kuin Applen iPadillä, 16 gigatavun tallennustilalla varustettu malli maksoi 499 dollaria ja 32 gigatavun malli 599 dollaria.

TouchPad myi huonosti. Elokuun alussa hintoja oli alennettu sadalla dollarilla. Verkkolähteiden mukaan yhdysvaltalainen Best Buy -ketju oli tilannut 270 000 laitetta, joista se oli saanut myytyä 25 000.
18. elokuuta HP ilmoitti TouchPadin ja webOSia käyttävien älypuhelinten tuotelinjan lakkauttamisesta. Loput laitteet myytiin HP:n verkkokaupassa 99 dollarin hintaan.

Lähteet 
 HP:n vastaus iPadille – ensimmäinen webOS-tabletti , Tietokone, 10.6.2011
 HP esitteli webOS 3.0 -käyttöjärjestelmällä varustetun TouchPad-taulutietokoneen , Muropaketti, 10.2.2011

Viitteet 

Tietokoneet
Hewlett-Packard
2010-luvun tietokoneet
Kronqvist

Kronqvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Efraim Kronqvist (1874–1918), suomalainen kansanedustaja (SDP)
 Helena Kronqvist (s. 1930), Helena Siltala, suomalainen laulaja
 Iikka Kronqvist (1892–1944), Suomen kansallismuseon intendentti
 Max Kronqvist (1894–1916), suomalainen jääkäri
 Nils Kronqvist (1917–1999), suomalainen pikajuoksija
 Olivia Kronqvist (1860–1930), suomalainen kirjailija
 Sören Kronqvist (s. 1968), suomalainen aitajuoksija
Hytönen

Hytönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarne Hytönen (1901–1972), arkkitehti
 Aku Hytönen (s. 1980), ohjaaja ja äänittäjä
 Elina Hytönen (s. 1936), toimittaja, kääntäjä ja perinteisen kiinalaisen lääketieteen terapeutti
 Emil Elo (vuoteen 1907 Hytönen, 1879–1953), toimittaja ja sosiaalidemokraatti
 Erkki Hytönen (1933–2020), jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
 Erland Hytönen (1869–1931), pankinjohtaja ja päätoimittaja
 Hugo Hytönen (1889–1944), näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja
 Joonas Hytönen (s. 1975), televisiojuontaja
 Juha-Pekka Hytönen (s. 1981), jääkiekkoilija
 Kirsi Hytönen (s. 1967), toimittaja ja kirjailija
 Matti Kid Hytönen (1942–2016), toiminnanjohtaja, entinen rikollinen ja entisten vankien avustaja
 Mattiesko Hytönen (s. 1943), televisiotoimittaja
 Mikael Hytönen, televisioesiintyjä
 Olavi Hytönen (1909–1979), lintutieteilijä
 Paavo Hytönen (1906–1965), merimieslähetyksen ja siirtolaisten piirissä toiminut pappi
 Pasi Hytönen, videopelisuunnittelija
 Pentti Hytönen (1930–2021), kirkkoherra, rehtori ja tietokirjailija
 Sulo M. Hytönen (1880–1918), kirjailija
 Tuomas Hytönen (s. 1981), matemaatikko ja akatemiatutkija
 Veli Hytönen (1905–1988), pankkiylitarkastaja
 Ville Hytönen (s. 1982), runoilija, Savukeidas Kustannuksen kustannuspäällikkö
 Viljo Hytönen (1879–1937), raittiusaatteen edistäjä.

Televisio-ohjelmia 

 Joonas Hytönen Show, Joonas Hytösen 1999–2003 juontama keskusteluohjelma MTV3:ssa
 Pelastakaa sotamies Hytönen, MTV3:n tilaama tosi-tv-sarja asepalveluksesta
 Päivän Hytönen, ajankohtaisohjelma TV4:llä (aikaisemmin Päivän Lööppi)
Giulio Berruti

Giulio Berruti, koko nimeltään Giulio Maria Berruti (s. 27. syyskuuta 1984 Rooma) on italialainen näyttelijä.

Berruti on koulutukseltaan hammasteknikko ja suorittanut hammaslääketieteen opintoja. Hän on hyvin kiinnostunut mekaniikasta ja patentoinut vuonna 2011 sukeltajien pelastamiseen tarkoitetun järjestelmän S.A.S.

Giulio Berrutin ura kameroiden edessä alkoi valokuvamallina ja esiintymällä tv-mainoksissa. Hänen ensiesiintymisensä valkokankaalla oli pieni sivurooli vuonna 2003 valmistuneessa, yhdysvaltalaisen Jim Fallin ohjaamassa elokuvassa Lizzie McGuire. Jatkoa seurasi vuonna 2005, jolloin hän esiintyi Luca Guadagninon ohjaamassa elokuvassa Melissa P. Hänen ensiesiintymisensä televisiossa nähtiin vuotta myöhemmin 2006 draamasarjassa La freccia nera. 

Suomessa Giulio Berruti muistetaan erityisesti romantiikkaa tihkuvista sankarirooleistaan TV2:n esittämissä televisiosarjoissa Ihanan Elisan tytär (La Figlia di Elisa) ja Haukka ja kyyhkynen (Il falco e la Colomba).

Ura

Elokuvat 

 Lizzie McGuire: Popstar (Lizzie McGuire Movie), ohjaus Jim Fall (2003) - rooli italialainen poika
 Melissa P., ohjaus Luca Guadagnino (2005) - rooli Roberto
 Scrivilo sui muri, ohjaus Giancarlo Scarchilli (2007) - Comparsa - rooli Cosmos
 Deadly Kitesurf, ohjaus Antonio De Feo (2008) - rooli Dario
 Bon Appetit, ohjaus David Pinillos (2010) - rooli Hugo
 Montecarlo, ohjaus Thomas Bezucha - (2011) rooli Principe Domenico Da Silvano
 Goltzius and the Pelican Company, ohjaus Peter Greenaway - (2011)
 10 regole per fare innamorare, ohjaus Cristiano Bortone - (2012)
 "Walking on Sunshine", ohjaus Max Giwa ja Dania Pasquini (2014) - rooli Raf

TV-sarjat 
 La freccia nera, ohjaus Fabrizio Costa - Canale 5 (2006) - rooli Thomas
 La figlia di Elisa - Ritorno a Rivombrosa (suom. Ihanan Elisan tytär), ohjaus Stefano Alleva - Canale 5 (2008) - rooli Andrea van Necker
 Il falco e la colomba (suom. Haukka ja kyyhkynen), ohjaus Giorgio Serafini - Canale 5 (2009) - rooli Giulio Branciforte
 Angeli e diamanti, ohjaus Raffaele Mertes - Canale 5 (2011) - rooli Giuseppe
 Sangue caldo, ohjaus Alessio Inturri e Luigi Parisi - Canale 5 (2011) - rooli Manuele
 La ragazza Americana, ohjaus Vittorio Sindoni - Rai Uno (2011)

Aiheesta muualla

Italialaiset näyttelijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Porte Saint-Denis

Porte Saint-Denis on riemukaari Pariisin kaupungissa Ranskassa. Riemukaari valmistui vuonna 1672. Riemukaaren arkkitehtina toimi François Blondel.

Lähteet
 Porte Saint-Denis

Aiheesta muualla 

Pariisin rakennukset ja rakennelmat
Riemukaaret
Revsudden

Revsudden on niemi Kalmarinsalmella Öölannin takana. Se kuuluu Kalmarin kuntaan. Niemellä oli vuonna 2005 81 asukasta.

Lähteet 

Kalmarin kunta
Ruotsin niemet
Konkona Sen Sharma

Konkona Sen Sharma (s. 3. joulukuuta 1979 New Delhi) on intialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän esiintyy pääasiassa taide-elokuvissa. Hän on voittanut kaksi National Film Awards -palkintoa, kolme Filmfare Awards -palkintoa ja yhden Filmfare Awards East -palkinnon. Hänen äitinsä on näyttelijä ja elokuvantekijä Aparna Sen.

Yksityiselämä 
Konkona Sen Sharma meni naimisiin näyttelijä Ranvir Shoreyn kanssa 3. syyskuuta 2010. Heidän poikansa syntyi maaliskuussa 2011. Pari muutti erilleen vuonna 2015 ja avioero astui voimaan vuonna 2020.

Filmografia

Näyttelijä

Ohjaaja

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

 
Intialaiset näyttelijät
Intialaiset elokuvaohjaajat
Intialaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Astronomy (Dragonlandin albumi)


Astronomy on power metal -yhtye Dragonlandin viides studioalbumi, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2006.

Kappaleet

Arvostelut 
 Chronicles of Chaos:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Astronomy discogs.com -sivustolla

Vuoden 2006 albumit
Ruotsalaiset power metal -albumit
Demons & Wizards (albumi)

Demons & Wizards on Blind Guardianin ja Iced Earthin voimahahmojen Hansi Kürschin ja Jon Schafferin yhteisen musiikkiprojektin Demons & Wizardsin debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 2000 esikoisalbumit
Saksalaiset progressiiviset metallialbumit
Saksalaiset power metal -albumit
Yhdysvaltalaiset progressiiviset metallialbumit
Yhdysvaltalaiset power metal -albumit
The Human Centipede

The Human Centipede (First Sequence) (suom. Ihmistuhatjalkainen) on alankomaalainen kauhuelokuva, joka valmistui vuonna 2009. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Tom Six. Elokuva kertoo saksalaisesta, eläkkeellä olevasta kirurgista, joka kidnappaa kolme turistia ja tekee heistä "ihmistuhatjalkaisen" liittämällä heidän suunsa kiinni toistensa peräaukkoihin.

Vuonna 2011 elokuva sai jatko-osan The Human Centipede 2 (Full Sequence). Elokuvalle on tehty myös kolmas jatko-osa The Human Centipede 3 (Final Sequence). 

Alankomaalaiset elokuvat
Vuoden 2009 elokuvat
Kauhuelokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ukba ibn Nafi

Ukba ibn Nafi (myös Uqba ibn Nafi, Sidi Okba; kuoli 683) oli arabialainen sotapäällikkö, joka valtasi suuren osan Pohjois-Afrikkaa.

Ukba ibn Nafi oli Egyptin valloittajan Amr ibn al-Asin sisarenpoika. Hän tunkeutui vuonna 642 Fezzaniin ja valtasi Zawilan kaupungin. Vuosina 662–663 tai 666–667 hän osallistui Tripolin eteläpuolella asuneiden heimojen vastaiseen sotaretkeen valloittaen garamantien entisen pääkaupungin Djarman. Libyasta hänen kerrotaan edenneen Sudaniin ja vallanneen Kawarin alueen. Vuonna 670 Ukban johtama kymmenen tuhannen miehen ratsujoukko valloitti Ghadamesin ja Gafsan kaupungit sekä Kastiliyan alueen, jonne perustettiin Kairouanin kaupunki. Vuonna 673 omaijadikalifi Muawija I erotti Ukban Ifriqiyan käskynhaltijan virasta peläten ehkä tämän vaikutusvallan kasvua.

Muawijan kuoltua vuonna 680 hänen seuraajansa Jazid I nimitti Ukban jälleen Ifriqiyan käskynhaltijaksi. Vuonna 681 hän lähti sotaretkelle kohti Atlantin valtamerta. Ukban armeija eteni Maghrebin keskiosaan, löi berberit ja bysanttilaiset Zabvuoristossa, valloitti Tiaretin kaupungin ja eteni Tangeriin asti. Sieltä hän kääntyi etelään, valtasi Volubilisin kaupungin, ylitti Atlasvuoriston ja tunkeutui aina Sousin alueen Taroudantiin saakka. Paluumatkalla Kairouaniin berberien päällikkö Kusaila (Kasila) löi arabien joukot Biskran kaakkoispuolella Maghrebin keskiosassa. Ukba sai surmansa taistelussa.

Ukba oli loistava sotapäällikkö, mutta hän ei ymmärtänyt berberien merkitystä Bysantin vastaisessa taistelussa. Pohjois-Afrikan pysyvä valloitus jäi hänen seuraajiensa tehtäväksi. Ukbaa koskevat kertomukset sisältävät paljon legendaarisia aineksia, joita on vaikeaa erottaa historiallisista tapahtumista.

Lähteet

Afrikan historia
Arabit
Syntymävuosi puuttuu
Vuonna 683 kuolleet
Pekka Koskinen

Pekka Tapio Koskinen (1. tammikuuta 1943 Helsinki – 14. elokuuta 2011 Helsinki) oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori. Hänen rikoslainsäädäntöön antamaansa panosta pidetään erityisen merkittävänä.

Pekka Koskinen suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin lyseossa 1961 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1973 väitöskirjalla Yksitekoisesta rikosten yhtymisestä. Hän teki pitkän uran Helsingin yliopistossa: hän aloitti rikosoikeuden assistenttina 1968 ja hoiti oppiaineen apulaisprofessorin virkaa vuodet 1970–1973 ja professorin virkaa 1974–2007; vuosina 1974–1977 hän hoiti myös osaa prosessioikeuden ruotsinkielisen professorin virasta.

Koskinen osallistui Kriminaalihuoltoyhdistyksen toimintaan 1974–1996. Hän teki pitkän päivätyön myös oikeusministeriön asettamassa rikoslakiprojektissa jäsenenä ja puheenjohtajana (1980–1999). Projektissa suoritettiin laaja rikoslain uudistus. Koskinen osallistui lainvalmisteluun ja toimi vuosikymmeniä eduskunnan arvostamana asiantuntijana.

Koskinen julkaisi ja toimitti useita teoksia rikosoikeuden alalta.

Lähteet

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset juristit
Vuonna 1943 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Suomalaiset professorit
Anaganaga O Dheerudu

Anaganaga O Dheerudu (, suomeksi ”Olipa kerran soturi”) on vuonna 2011 ilmestynyt telugunkielinen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Prakash Kovelamudi ja tuottanut Walt Disney Pictures. Elokuvan sankareita näyttelevät Siddharth, Shruti Haasan ja telugudebyyttinsä tekevä Harshita; antagonistina nähdään Lakshmi Manchu. Elokuvaa kuvattiin lokakuusta 2009 alkaen Intiassa ja Turkissa ja se julkaistiin 14. tammikuuta 2011.

Juoni 
Sangarashtra-nimisessä maassa asuu 9-vuotias Moksha-tyttö, jolla on parantavia erikoisvoimia. Sokean miekkamiehen avustuksella Mokshan on pelastettava kotimaansa pahan kuningattaren hirmuvallasta.

Rooleissa

Musiikki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elokuvan viralliset kotisivut 
 

Vuoden 2011 intialaiset elokuvat
Intialaiset fantasiaelokuvat
Disneyn elokuvat
Telugunkieliset elokuvat
Naisten Futsal-Liiga

Naisten Futsal-Liiga  on kaudella 2011–2012 ensimmäistä kertaa pelattu naisten futsalin korkein sarjataso. 

Vuosina 1997–2005 ja 2009–2011 naisten Suomen mestaruus ratkaistiin Futsalin naisten SM-lopputurnauksessa. Vuosina 2006–2008 mestariksi nimettiin Futsal Cupin voittaja.

Mitalistit

Kausi 2021–2022 
Kaudella 2021–2022 sarjassa pelaa 12 joukkuetta. 

FC Halikko, Salo
FC Nokia
FC Sport J, Vaasa
FTK, Tornio
GFT, Espoo
HIFK FS
Ilves FS, Tampere
KaDy, Jyväskylä
MuSa, Pori
PJK, Pirkkala
RaiFu, Raisio
YIlves, Ylöjärvi

Aiheesta muualla 
Suomen Palloliitto, Futsal Liiga naiset

Suomen futsalsarjat
Jyrki Vesikansa

Jyrki Äänis Kaleva Vesikansa (s. 28. lokakuuta 1941 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Jyrki Vesikansan vanhemmat olivat partioliikkeessä vaikuttaneet Osmo ja Sirkka Vesikansa. Vesikansa työskenteli pitkään Uuden Suomen toimittajana. Hän aloitti lehden palveluksessa vuonna 1964. Vuosina 1969–1972 hän toimi sen kirjeenvaihtajana Länsi-Saksassa, vuosina 1972–1976 taloustoimituksen päällikkönä ja vuosina 1976–1978 toimituspäällikkönä. Vuonna 1978 hän siirtyi Kansallis-Osake-Pankin tiedotuspäälliköksi, mutta palasi Uuteen Suomeen vuonna 1983, jolloin hän aloitti yhtenä sen päätoimittajista. Hän jatkoi lehden palveluksessa vuoteen 1991, sen julkaisun lopettamiseen saakka. Vuodesta 1992 alkaen hän on toiminut Iltalehden ja Kauppalehti Option artikkelitoimittajana.

Vesikansa valmistui filosofian lisensiaatiksi vuonna 1994 ja filosofian tohtoriksi 2021. Hänen lisensiaatintyönsä on nimeltään Uuden Suomen viimeinen nousu ja tuho 1976–1991 ja väitöskirjansa nimeltään Satavuotisen lehtisodan ratkaisuvaihe? Uuden Suomen ja Helsingin Sanomain kilpailu 1956–76 sekä epilogi vuosilta 1976–2020. Hän on kirjoittanut myös lehden aiemmista vaiheista kertovan teoksen Sinivalkoiseen Suomeen. Uuden Suomen ja sen edeltäjien historia I, joka ilmestyi vuonna 1997. Hänen muihin kirjoihinsa kuuluvat muun muassa Perloksen historiikki Parakin perältä pörssiyhtiöksi vuodelta 2003 ja Björn Westerlundin elämäkerta Nokian Nalle vuodelta 2004.

Vesikansan luottamustehtäviin on kuulunut muun muassa Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton puheenjohtajuus. Hänelle on myönnetty valtion journalistipalkinto vuonna 2005 ja lehdistöneuvoksen arvonimi vuonna 2011. Sotilasarvoltaan Vesikansa on reservin yliluutnantti.

Vesikansa on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa ja yksi tytär. Hänen toinen poikansa on muun muassa Ylioppilaslehden päätoimittajana sekä Suomen Kuvalehden toimittajana toiminut Jarkko Vesikansa ja tytär Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä sekä apulaispormestarina toimiva Sanna Vesikansa. Jyrki Vesikansa itse toimi Ylioppilaslehden vt. päätoimittajana vuonna 1966.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Hillosensalmen rautatieasema

Hillosensalmen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Kouvolan Hillosensalmella Savon radalla Vuohijärven rannan läheisyydessä.

Vuonna 2022 VR aloitti kokeilun, jossa kaksi Helsingin ja Kuopion välistä junaa pysähtyy päivittäin Hillosensalmella. Kokeilu alkaa 20. kesäkuuta 2022 ja päättyy 14. elokuuta 2022.

Historia 
Hillosensalmi avattiin Voikosken aseman alaisena vaihteena radan valmistuttua vuonna 1889, ja se korotettiin henkilöliikenteen pysähdyksien aloittamisen yhteydessä laiturivaihteeksi vuonna 1900. Laiturirakennus valmistui kuusi vuotta myöhemmin vuonna 1906. Nykyinen, puurakenteinen asema on vuodelta 1946. Hillosensalmen laiturivaihde korotettiin pysäkiksi vuonna 1947, mutta se alennettiin takaisin laiturivaihteeksi 1963.

Rautatie oli ainoa maayhteys Hillosensalmelle vuoteen 1969, jolloin maantieyhteys valmistui. Sitä ennen aseman ympärille oli kehittynyt asutuskeskittymä, johon pääsi rautatien ohella vain vesitse. Sotien jälkeen Hillosensalmelle perustettiin lounasravintola Kymi-yhtiön miehiä varten, ja toiminta laajeni palvelemaan myös rautatieläisiä. Seutu alkoi saada matkailullista merkitystä, kun Suomen Kultareitin risteilyt aloitettiin Vuohijärvellä ja Repovedellä vuonna 1959. Pari kilometriä Hillosensalmen asemalta pohjoiseen sijaitsevalla Orilammen matkailumajalla oli radalla oma Orilammen seisake vuosina 1933–2002.

Hillosensalmen ratapihaa uudistettiin 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa tehtyjen rataoikaisujen yhteydessä; linjausta suoristettiin rakentamalla etelään Kulonpalonvuoren alittava Kulonpalonvuoren rautatietunneli sekä pohjoiseen Repoveden ylittävä penger. Orilammen suuntaan vanha linja on nykyisin seututietä 368. Miehitys Hillosensalmella lopetettiin vuonna 1976 tavaraliikenteen lopettamisen yhteydessä. Tavaraliikennettä jatkettiin kuitenkin vielä vuosina 1980–1984, ja ratapihaa käytettiin tavaravaunujen säilytykseen vuoteen 2000 asti. Henkilöliikenteen tarpeisiin rakennettiin korkea asvalttipintainen laituri vuonna 1999, mutta se on jäänyt vähälle käytölle matkustajajunien pysähdysten loputtua 2. kesäkuuta 2002.

Asemarakennuksessa on vuodesta 2003 lähtien ollut kahvila ja Repoveden kansallispuiston infopiste.

Lähteet

Aiheesta muualla 
VR: Hillosensalmen rautatieasema
Vaunut.org: Liikennepaikan tiedot
Vaunut.org: Kuvia Hillosensalmen rautatieasemalta

Kouvolan rautatieliikennepaikat
Valkeala
Nurmon kirkonkylä

Nurmon kirkonkylä eli Nurmon keskusta on yksi Seinäjoen kylistä ja entisen Nurmon kunnan kuntakeskus. Se kuuluu Seinäjoen 11. suuralueeseen: Nurmoon. Alueen asukasluku oli 1 354 joulukuussa 2016. Nurmon kirkonkylä sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Seinäjoen keskustasta. Kirkonkylässä toimii tuhannen oppilaan koulukeskus, jonka yhteydessä on myös lukio, Nurmohalli, Nurmo-talo, seurakuntatalo ja paloasema. Nurmo-talon takana sijaitsee suomalaisen painiurheilun kunniaksi pystytetty painijapatsas. Seurakuntatalon takana sijaitsee Äyräpään taistelun muistomerkki.

Kirkonkylästä kahden kilometrin päässä sijaitsee Nurmoo-Seuran kotiseutumuseo.

Palvelut ja tapahtumat 
 kirjasto
 terveyskeskus
 nuorisotila
 apteekki
 pizzeria
liikekeskus, jossa: K-Market, R-kioski ja autokorjaamo.

Nurmo-hallissa on kuntosali, sulkapallokenttä, juoksurata, lyöntipaikat, ampumarata, painisali, kahvila- ja kokoustilat sekä katsomotilat noin 1 000 henkilölle. Hallissa järjestetään runsaasti tapahtumia ja se toimii vuosittain järjestettävän Lakeus-maratonin keskipisteenä.

Nurmon alueella toimivia yhdistyksiä 
 Nurmoo-Seura 
 Nurmon MLL
 Nurmon VPK 
 MTK Nurmo
 Nurmon maaseutunuoret, 
 LC Nurmo
 Nurmon Jymy
 Seinäjoen Seudun Urheilijat
 Lakeudun 4H
 Valkeavuoren Urasiskot ja Veljet
 Kurjennevan metsästysseura
 Nurmon Eläkeliitto
 Nurmon Eläkkeensaajat
 Nurmon Kansalliset Seniorit
 Nurmon Sotaveteraanit
 Nurmon Rintamaveteraanit
 Nurmon Sotainvalidit ja puoluejärjestö

Kuvia

Lähteet 

Nurmon kylät
Suomen kirkonkylät
Suomen entiset kuntakeskukset
Nurmon suuralue
Rohmutokot

Rohmutokot (Odontobutidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät pääasiassa Aasian makeissa vesissä.

Taksonomia
Rohmutokkojen heimoon kuuluu lähteestä riippuen 3–5 sukua ja 5–15 lajia, muun muassa hammastokko (Odontobutis obscura) ja rohmutokko (Perccottus glenii). Aikaisemmin lajit katsottiin kuuluvaksi torkkujien (Eleotridae) kanssa samaan heimoon, mutta erotettiin omaksi heimokseen vuonna 1993, koska torkkujat ja rohmutokot eivät samaan heimoon luettuna välttämättä muodosta monofyleettistä ryhmää.

Anatomia
Rohmutokot ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia melko suuripäisiä kaloja. Selkäeviä on kaksi ja ne ovat pyöreähköt.

Levinneisyys
Rohmutokot ovat makean veden kaloja, jotka elävät puroissa ja joissa. Niitä tavataan Aasiassa Laosin pohjoisosista Vietnamiin, Thaimaahan, Kiinaan, Etelä-Koreaan ja Venäjälle. Lähinnä Suomea rohmutokkoa tavataan Itämeren itäosista Pietarin ympäristöstä ja Viron rannikkoseudulta. Suomen vesiltä lajia ei vielä ole tavattu.

Lähteet
23 minuuttia helvetissä

23 minuuttia helvetissä () on kalifornialaisen liikemiehen Bill Wiesen kristinuskoon nojaava, väitetysti ei-fiktiivinen teos, joka kertoo kirjoittajan kokemasta näystä, jossa hänet viedään 23 minuutiksi helvettiin. Kirjan julkaisi ensimmäisenä kristillinen kustantamo Charisma House vuonna 2006.

Kirjassa Jumala vie kirjoittajan aamuyöllä 23. marraskuuta 1998 helvettiin. 23 minuutin jälkeen hänet palautetaan takaisin maan päälle, tehtävänään ihmisten varoittaminen ja kertominen pian tapahtuvasta Jeesuksen tulosta. Lisäksi kirjoittaja vertaa kokemuksiaan Raamatun helvettiä ja kadotusta koskeviin teksteihin.

Wiese kertoo olevansa kristitty vuodesta 1970, mutta siitä huolimatta hän ei ollut koskaan opiskellut helvetin olemusta ennen 23. marraskuuta 1998 tapahtunutta kokemustaan. Kirjan mukaan Wiese, joka tuona aikana oli kiinteistönvälittäjä, totesi olevansa sellissä (jonka mitat olivat suurin piirtein 4,6 m × 3,0 m × 4,6 m), jossa oli pahuuden henkilöityminä kaksi kauheasti haisevaa hirviötä, jotka puhuivat pilkkaavasti. Wiese arvioi, että olentojen voima oli noin tuhatkertainen tavalliseen ihmiseen verrattuna. Wiesen mukaan hirviöt paiskasivat hänet kiviseinää vastaan, jolloin hänen luunsa murtuivat, minkä jälkeen he repivät hänen ruumistaan. Hän kertoo onnistuneensa pääsemään sellistä ulos, jossa hän kuuli miljardien Helvettiin tuomittujen ihmisten huudot. Wiese toteaa, että tämän jälkeen hän kohtasi Jeesuksen, joka kehotti häntä kertomaan muille ihmisille, että helvetti on olemassa. Wiese kertoo, että hänen kokemuksensa päättyi siihen, kun hän makasi olohuoneensa lattialla huutaen kauhusta.

Lähteet 

Kristillinen kirjallisuus
Vuoden 2006 kirjat
Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Kansalaisjärjestöjen ihmisoikeussäätiö KIOS

Kansalaisjärjestöjen ihmisoikeussäätiö KIOS on suomalainen säätiö, joka vahvistaa ihmisoikeuksien toteutumista tukemalla kansalaisyhteiskunnan työtä kehittyvissä maissa. Kios perustettiin vuonna 1998 kansalaisjärjestöjen ja ulkoministeriön keskustelujen pohjalta. Myös KIOSin sisarsäätiöt, ympäristötyötä tekevä Siemenpuu-säätiö ja vammaistyötä tukeva Abilis-säätiö, perustettiin samoihin aikoihin.

KIOS antaa tukensa pääasiassa kuuteen kohdemaahan Itä-Afrikassa ja Etelä-Aasiassa. Itä-Afrikassa työtä tuetaan Keniassa, Ruandassa sekä Ugandassa. Etelä-Aasiassa KIOS tukee sekä työtä Nepalissa ja Sri Lankassa, että pakolaisuudessa toimivia tiibetiläisiä ihmisoikeustoimijoita. Joitain KIOSin pitkäaikaisia kumppanijärjestöjä tuetaan myös Bangladeshissa, Burundissa, Etiopiassa ja Pakistanissa.

KIOS toimii Suomessa ohjaamalla tukea kehittyvien maiden kansalaisjärjestöjen suunnittelemiin ja toteuttamiin ihmisoikeushankkeisiin. Ihmisoikeuksien toteutumista vahvistetaan hankkeissa esimerkiksi ihmisoikeuskoulutuksen ja -tiedotuksen, kampanjoinnin, ihmisoikeustilanteen valvonnan ja dokumentoinnin, vaikuttamistyön sekä oikeusavun keinoilla. Hankkeiden rahoituksen ohella KIOS tukee järjestöjen kykyä puolustaa ihmisoikeuksia vahvistamalla ihmisoikeustoimijoiden osaamista, verkostoja ja turvallisuutta.

KIOS:in mukaan ihmisoikeudet ovat edellytys kestävälle rauhalle ja kehitykselle, eriarvoisuuden vähentämiselle, yhteiskunnallisten ristiriitojen sekä inhimillisen kärsimyksen estämiselle. KIOS ymmärtää ihmisoikeudet niin, kuin ne on määritelty YK:n ja Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksissa. KIOS:in mukaan se tekee työtä maailman puolesta, jossa kaikkien ihmisten ihmisarvo ja ihmisoikeudet ovat tunnustettuja ja valtiot ovat niihin sitoutuneita.

Perustajajäsenet
KIOSin perustajajärjestöjä ovat:

Amnesty Internationalin Suomen osasto
Ihmisoikeusliitto
Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepa
Kirkon Ulkomaanavun säätiö
Suomen Pakolaisapu
Suomen Rauhanpuolustajat
Sadankomitea
Suomen YK-liitto
Suomen UNICEF-yhdistys
Suomen UN Women
Vammaiskumppanuus

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.kios.fi/fi/
http://www.formin.finland.fi/public/default.aspx?contentid=43903&nodeid=49273&contentlan=1&culture=fi-FI

 Kehitysyhteistyö
 Suomalaiset säätiöt
Ihmisoikeusjärjestöt
Vain laulajapoikia

Vain laulajapoikia on Ossi Elstelän ohjaama romanttinen komediaelokuva vuodelta 1951. Musiikin on säveltänyt Toivo Kärki, ja laulujen sanat ovat Reino Helismaan.

Bakteeritutkija (William Markus) rakastuu tanssijaan (Pirkko Niemelä) elokuvassa., joka keskittyy revyyteatteri Punaisen Myllyn esityksen ympärille rakennetusta tarinassa. Ensilaulajana on aikakauden lavasuosikki Henry Theel. Mukana on myös ulkomaisia vierailijoita, taikuri, steppaaja ja käärmenainen.

Näyttelijät

Arviot 

Vuoden keskitasoa heikommin menestynyt elokuva ei aikalaisarvioissa saanut erityisen myönteistä huomiota. Juha Nevalainen tiivisti: ”[Elokuva on] kertakaikkiaan liian huolimaton, teknillisesti ja filmillisesti puutteellinen ja henkisesti köyhä ollakseen kunniaksi kenellekään.” Kiitosta annettiin kuitenkin tanssiesityksille ja näyttelijöistä Ossi Elstelälle. Theel olisi saanut erään arvioijan mukaan pysyä elokuvista kokonaan poissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset komediaelokuvat
Ossi Elstelän ohjaamat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1951 suomalaiset elokuvat
Paweł Wojciechowski

Paweł Wojciechowski (s. 6. kesäkuuta 1989 Bydgoszcz) on puolalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa SL WKS Zawisza Bydgoszcz -seuraa ja on pituudeltaan 185 cm.

Wojciechowski karsiutui loppukilpailusta Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007. Hän juoksi samoissa kilpailuissa lisäksi 4 × 100 metrin viestin alkuerässä, jonka Puola voitti. Hän ei juossut loppukilpailussa, jonka Puola keskeytti. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän sai seiväshypyssä hopeaa tuloksella 540. Hän teki sisäratojen Puolan ennätyksen 586 cm Gentissä 13. helmikuuta 2011. Pariisin EM-hallikilpailuissa hän oli neljäs tuloksella 571. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Ostravassa 2011 tuloksella 570. Hän hyppäsi ulkoratojen Puolan ennätyksen 591 cm Szczecinissä 15. elokuuta 2011.

Wojciechowski voitti maailmanmestaruuden Daegussa 2011 tuloksella 590 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän oli kahdestoista. Saman vuoden Zürichin EM-kilpailuissa hän sai hopeaa tuloksella 570. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia tuloksella 580. Hän oli 2016 seitsemäs Amsterdamin EM-kilpailuissa ja karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa. Sisäratojen EM-kilpailuissa Belgradissa 2017 Wojciechowski voitti pronssia tuloksella 585. Hän hyppäsi Puolan ennätyksen 593 cm Lausannessa 6. heinäkuuta 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi, Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli kolmastoista ja saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa viides.

Wojciechowski voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 halliennätyksellään 590. Dohan MM-kilpailuissa 2019, Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 ja samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolalaiset seiväshyppääjät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Pekka Nebelung

Pekka Nebelung (s. 9. huhtikuuta 1979 Biberach an der Riss, Länsi-Saksa) on suomalais-saksalainen muusikko. 

Nebelung oli Tangomarkkinoiden semifinalisti vuonna 2002. Lisäksi hän on voittanut King Karaoke -kilpailun, jossa hän oli myös yleisön suosikki. Suomen tähti -kilpailussa hän sijoittui toiseksi vuonna 2003. Hän oli Tangomarkkinoiden finalistien varasijalla vuonna 2003. Hän julkaisi singlen Rakkautta riittää vuonna 2006.

Nebelung on voittanut Lahden valtakunnallisen puhallinkilpailun trumpettisarjan vuosina 1994 ja 1997.

Hän on toiminut trumpetistina Turun kaupunginorkesterissa, Deutsche kammerphilharmonie Bremenissä js Kaartin soittokunnassa. 
Nebelung on opiskellut trumpetinsoittoa Turun konservatoriossa, Palmgren-konservatoriossa, Turun taideakatemiassa ja Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Reijo Borman, Erkki Karjalainen, Jouko Harjanne ja Juhani Listo. 

Pekka Nebelung opiskelee Jyväskylän yliopistossa musiikkikasvatusta. Hän toimi opettajana ja musiikkiteatterilinjan johtajana Kaarinan lukiossa joulukuuhun 2017 asti.    

Hän johtaa Forssan mieskuoroa, KaMu-kuoroja, VTT:n Sointua, sekä lauluyhtye Pavanea. Lisäksi Nebelung toimii Viihdekuoroliitto ry:n puheenjohtajana.  Kaarinalainen KaMu-kuorot valittiin Yleisradion vuoden nuorisokuoroksi kaudelle 2017–2018.

Rikostuomiot 
Pekka Nebelung tuomittiin virka-aseman väärinkäytöstä 40 päivän ehdolliseen vankeuteen.  Tuomio koski hänen toimiaan Kaarinan lukiossa. 
Pekka Nebelung on myös tuomittu useista maksuvälinepetoksista sakkorangaistuksiin, ja hänellä on 5 velkomustuomiota.

Lähteet 
 http://www.tangomarkkinat.fi/tapahtumafaktat_vuosittain.html

Viitteet 

    

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Jenny af Forselles

Jenny Mathilda af Forselles (27. toukokuuta 1869 Elimäki – 16. syyskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, opettaja ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.

Af Forsellesin vanhemmat olivat kartanonomistaja, eversti Fredrik af Forselles ja Adolfina Emilia Kellander. Hän pääsi ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta 1896 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1898, maisteriksi 1900 ja lisensiaatiksi 1904.

Af Forselles toimi Suomen matkailijayhdistyksen toimiston johtajana Helsingissä 1896–1905 ja sen jälkeen hän oli yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun opettajana Helsingissä 1905–1937. Hän oli sosiaalihallituksen ylimääräinen virkamies 1918–1921 ja kouluhallituksen ruotsalaisen osaston neuvotteleva kouluneuvos 1920. Af Forselles toimi Nutid-lehden päätoimittajana 1909–1916.

Af Forselles oli kansanedustajana 1909–1910 (Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri) ja 1911–1917 (Turun läänin eteläinen vaalipiiri). Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kuului Mannerheimin lastensuojeluliiton keskushallitukseen, Suomen sotilaskotiliiton hallitukseen ja Naistyön keskuskomiteaan.

Teoksia 
 A. N. Clewberg-Edelcrantz och hans omgifning. (Väitöskirja.) Helsingfors 1903.
 Elias Lönnrots Svenska skrifter utgifna af Jenny af Forselles 1. Uppsatser och öfversättningar. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 87. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1908, http://www.sls.fi/sv/utgivning/elias-lonnrots-svenska-skrifter-i
 Elias Lönnrots Svenska skrifter utgifna af Jenny af Forselles 2. Bref, anteckningar och reseskildringar. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 99. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1911, http://www.sls.fi/sv/utgivning/elias-lonnrots-svenska-skrifter-ii

Lähteet 
 
 
 
 
 Jenny af Forselles. 375 humanistia. Helsingin yliopisto.

Suomalaiset opettajat
Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet