joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kärkkäinen

Kärkkäinen on suomalainen sukunimi. Se voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöt
Aulis Kärkkäinen (s. 1952), yritysjohtaja
Eeva Kärkkäinen (s. 1989), poliitikko ja politiikan taustavaikuttaja
Elise Kärkkäinen (1954–2018),  englantilaisen filologian professori
Hannes Kärkkäinen (1902–1938), uimahyppääjä
Heini Kärkkäinen (s. 1966), pianisti
Ilkka Kärkkäinen (s. 1960), graafinen suunnittelija ja mainostoimiston perustaja
Ilpo Kärkkäinen, harmonikansoittaja ja iskelmälaulaja
Jaana Kärkkäinen (s. 1960), pianisti
Jani ”Jantsa” Kärkkäinen (1969–2008), muusikko
Janne Kärkkäinen (s. 1976), muusikko
Jonnaemilia Kärkkäinen (s. 1982) (taiteilijanimi Jo Angel), laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Juha Kärkkäinen (s. 1967), liikemies ja lehtikustantaja
Jukka Kärkkäinen (s. 1961), näyttelijä
Jukka Kärkkäinen (s. 1972), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Kaisa Kärkkäinen (s. 1986), pesäpalloilija
Kalle Kärkkäinen (1907–1953), huonekalutehtailija ja teollisuusneuvos
Kari Kärkkäinen (s. 1970), poliitikko
Kata Kärkkäinen, myöhemmin Souri (s. 1968), malli ja kirjailija
Kerttu Kärkkäinen (1881–19XX), kirjailija, Lauri Kärkkäisen tytär
Lauri Kärkkäinen (1851–1922), kauppaneuvos, kauppias, teollisuudenharjoittaja
Matti Kärkkäinen (s. 1945), metsätieteilijä, professori
Mikko Kärkkäinen (s. 1980), urheilija
Olli-Pekka Kärkkäinen (s. 1958), suunnistaja ja kestävyysurheiluvalmentaja
Olli Kärkkäinen, taloustieteilijä
Pertti Kärkkäinen (1933–2017), suurlähettiläs
Petteri Kärkkäinen (s. 1978), jalkapalloilija
Pyry Kärkkäinen (s. 1986), jalkapalloilija
Päivi Kärkkäinen (s. 1955), Suomen Kansallisoopperan pääjohtaja
Sanna Kärkkäinen, endurokuljettaja
Seppo Kärkkäinen (1935–2022), taidemaalari ja graafikko
Suvi Kärkkäinen (s. 1997), jalkapalloilija
Tapani Kärkkäinen (s. 1962), kääntäjä ja toimittaja
Tapio Kärkkäinen (s. 1942), koripalloilija
Tomi Kärkkäinen (s. 1969), jalkapalloilija ja valmentaja
Tommi Kärkkäinen (s. 1969), säveltäjä
Tuomas Kärkkäinen, graafinen suunnittelija, kuvittaja ja muusikko
Veli-Matti Kärkkäinen (s. 1958), kristillinen kirjailija ja teologian professori 
Viki Kärkkäinen (1883–1946), toimittaja, kääntäjä ja runoilija
Yrjö Kärkkäinen (1918–2017), Rajavartiolaitoksessa palvellut kenraaliluutnantti

Muut
Kärkkäinen, tavarataloyritys.
Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä

Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä (, 2005) on Jared Diamondin kirjoittama yhteiskuntien romahtamista ja menestymistä tarkasteleva kirja. Siinä keskitytään elinympäristön kestokyvyn merkitykseen ratkaisevana, ultimaattisena, tekijänä yhteiskuntien romahtamisessa. Kirjan pääväittämä on, että yhteiskunnat ratkaisevat päätöksillään, säilyvätkö vai tuhoutuvatko ne. Ratkaiseva kysymys on pystyykö yhteiskunta muuttamaan toimintatapoja ja arvojaan elinympäristön kantokyvyn saavuttaessa rajansa.

Diamond esittelee kirjassaan monivaiheisen prosessin, jonka kuluessa yhteiskunta päättää itse selviytymisestään ja tuhoutumisestaan. Diamond kutsuu prosessia tiekartaksi menestykseen.

Kirja on jatkoa Diamondin edelliselle kirjalle Tykit, taudit ja teräs, jossa käsiteltiin ympäristön vaikutusta eri kulttuurien syntymisessä.

Kimmo Pietiläinen on suomentanut kirjan. Terra Cognita julkaisi sen vuonna 2005.

Katso myös
 Kuinka yhteiskunnat romahtavat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aaltonen, Jukka – Lahti, Ilpo – Piha, Jorma: Miksi Pääsiäissaaren kulttuuri sammui? Tässä oikeat syyt. Suomen Kuvalehti 8.10.2010.
 
 

Kirjat yhteiskunnasta
Vuoden 2005 kirjat
Pistoolilajit

Pistooliammunnassa kilpaillaan monissa eri lajeissa.

Olympialaisissa kilpaillaan vain 10 metrin ilmapistoolissa, 25 metrin olympiapistoolissa ja 25 metrin urheilupistoolissa. Näissä lajeissa järjestetään myös olympialajeille tarkoitettu maailmancup.

Alla listoja eri pistoolilajeista. Taulukoihin on merkitty laji/luokka, kaliiperivaatimus, mahdollinen Suomen lajiliitto/jaosto, mahdollinen kansainvälinen lajiliitto sekä muut huomiot:

SALin ns. perinteisissä pistoolilajeissa on seuraavat lajit/luokat:

Practical-ammunnassa (IPSC-ammunta) on seuraavat pistoolilajit/-luokat:

Siluettiammunnassa ovat seuraavat pistoolilajit/-luokat:

Mustaruutiammunnassa on seuraavat pistoolilajit/-luokat:

Reserviläisurheiluliiton lajit/luokat joissa voi ampua pistoolilla:

IDPA-ammunnassa on seuraavat pistoolilajit/-luokat:

Steel Challenge-ammunnassa on seuraavat pistoolilajit/-luokat:

Cowboy Action Shooting-ammunnan (CAS-ammunta) pistoolilajeina/-luokkina on:

Suomen Asehistoriallisen Seuran pistoolilajit/-luokat:

Asehistorian liiton pistoolilajit/-luokat:

Lähteet 

Ampumaurheilu
Lee Eun-ju

Lee Eun-ju (22. joulukuuta 1980 – 22. helmikuuta 2005) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän teki itsemurhan 24-vuotiaana.

Ura
Lee Eun-ju syntyi Gunsanissa, Jeollabuk-dossa, Etelä-Koreassa. Hän muutti Souliin valmistuttuaan, jotta voisi opiskella näyttelemistä. Hän aloitti 1990-luvun puolivälissä koulupukumallina, ja useiden televisioesiintymisten jälkeen teki elokuvaensiesiintymisensä vuonna 1999 valmistuneessa elokuvassa Song-o. Myöhemmin hän esiintyi menestyselokuvissa Oh! Soo-jung, Yeonae soseol ja Brotherhood of War. Hän näytteli myös suositussa korealaisessa draamasarjassa The Phoenix, kuten myös elokuvassa Juhong geulshi, jossa hänellä oli monta alastonkohtausta. Tämä jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen.

Kuolema
Lee teki itsemurhan 22. helmikuuta 2005 illalla kotonaan Bundangissa, Seongnamssa, vain muutamaa päivää sen jälkeen kun hän valmistui Dankookin yliopistosta. Leen veli löysi hänet hirttäytyneenä ja ranteet viilleltyinä. Itsemurhan syyksi väitettiin masennusta ja henkistä pahoinvointia, jotka olivat mahdollisesti aiheutuneet perheongelmista. Heti Leen itsemurhan jälkeen hänen perheensä sanoivat, että hän oli kärsinyt unihäiriöistä, jotka johtuivat Juhong geulshi -elokuvassa tehdyistä alastonkohtauksista. Tosin Lee oli tehnyt samankaltaisia kohtauksia aiemminkin vuonna 2000 elokuvassa Oh! Soo-jung, mikä tekee   motiivista kyseenalaisen. Hän jätti verellä kirjoitetun itsemurhaviestin, johon hän oli kirjoittanut: "Äiti, olen pahoillani. Minä rakastan sinua." Erillisessä kirjeessä luki: "Halusin tehdä paljon. Vaikka elänkin, en ole oikeasti elossa. En halua kenenkään pettyvän. On hienoa saada rahaa... Halusin tehdä rahaa.

Lee Eun-ju polttohaudattiin ja siunattiin kryptassa Goyangissa. Satoja hänen näyttelijä- ja viihdyttäjäystäviään saapui hautajaisiin. Korealainen laulaja Bada lauloi laulun "You Were Born to be Loved" ja Leen ystävät puhuivat tämän muistolle.

Filmografia

Elokuvat
 Song-o (1999)
 Oh! Soo-jung (2000)
 Beonjijeompeureul hada (2001)
 Yeonae soseol (2002)
 Hayanbang (2002)
 Haneul jeongwon (2003)
 Annyeong UFO (2004)
 Brotherhood of War (2004)
 Juhong geulshi (2004)

Draamasarjat
 Start (1997)
 White Nights 3.98 (1998)
 KAIST (1999)
 The Phoenix (2004)

Katso myös
 U;Nee

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Eteläkorealaiset näyttelijät
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1980 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Euroopan Grand Prix 2003

Euroopan Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. kesäkuuta 2003 Nürburgringilla Saksassa. Kilpailu oli riemuvoitto Williamsille, jonka kuljettajista Ralf Schumacher voitti kilpailun ja Juan Pablo Montoya oli toinen.

Aika-ajot

Kilpailu 

*Nick Heidfeld lähti kilpailuun varikolta.

Johtokierrokset

Muuta 

David Coulthardin ja Heinz-Harald Frentzen 150. kilpailu.
Jos Verstappenin 100. kilpailu.
Michael Schumacher saavutti 1000 MM-pisteen rajapyykin.
Williams historian 110. voitto.
Kimi Räikkösen ensimmäinen paalupaikka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuvia kilpailusta

Euroopan Grand Prix
Saksan moottoriurheilu
Nürburg
Chanson de geste

Chanson de geste ('laulu uroteoista') tarkoittaa keskiaikaisia ranskalaisia eeppisiä sankarirunoelmia. Chanson de gesten kukoistuskausi oli 1100–1250-luvulla, ja siltä ajalta on peräisin sankarirunoelmista kuuluisin, Rolandin laulu.

Keskeisiä aiheita olivat aateliskapinat ja saraseeneja vastaan käydyt taistelut. Kuvatut tapahtumat ovat 700–900-luvuilta, mutta itse runoelmat ovat syntyneet vasta parisataa vuotta myöhemmin. Alun perin chanson de geste -runot oli tarkoitettu laulettaviksi säestyksen kera, ja jonglöörit ja minstrelit esittivät niitä markkinaväelle ja pyhiinvaeltajille. 

Chanson de geste -runojen aiheet sijoittuivat yleensä Kaarle Suuren ja hänen seuraajiensa valtakaudelle. Niiden ydinaineksena ovat todelliset historialliset tapahtumat, joiden ympärille on kehitelty legendojen kudelma. On epäselvää, perustuvatko ne pitkään suulliseen perinteeseen vai ovatko ne myöhempien aikojen ammattirunoilijoiden sepittämiä. Joihinkin harvoihin runoihin on merkitty tekijä, mutta suurimpaan osaan ei.

Chansons de geste -runot koostuvat 10 tai 12 tavusta, jotka on ryhmitelty säkeistöiksi assonanssin tai loppusoinnun mukaan. Runoelmien pituus vaihtelee 1 500 rivistä aina 18 000 riviin. Runojen fiktiivinen tausta on kristityn Ranskan taistelu polyteistista tai epäjumalankuvia palvovia saraseeneja vastaan. Kaarle Suuri kuvataan kristinuskon esitaistelijana. Hänen hoviinsa kuuluu 12 ylhäistä ylimystä,  muun muassa Roland, Oliver (Olivier), Ogier eli Holger Danske ja arkkipiispa Turpin.

Vähitellen Chanson de geste -runoista tuli vakiintunut kirjallisuuden laji, joka oli tarkoitettu luettavaksi ja lausuttavaksi. Runoelmien taustalla olivat usein tunnetuista henkilöistä tai tapahtumista kertovat legendat. Chanson de geste -runot jaetaan kolmeen alaryhmään: Geste du roi, Geste de Monglane ja Geste de Doon de Mayence.  

Geste du roi -runot kuvaavat Kaarle Suuren vaiheita, ja saraseeneja vastaan käydystä sodasta kertova Rolandin laulu kuuluu juuri tähän ryhmään. Toinen tunnettu Geste du roi -runoelma Chanson des Saisnes kertoo Kaarle Suuren ja saksien johtajan Widukindin välisestä kamppailusta.

Geste de Monglane -runojen aiheena on vasallin uskollisuus ja Geste de Doon de Mayence -runoelmissa puolestaan vasallin kapina kuningasta vastaan. Chanson de geste sulautui 1300-luvulla ritariromaaneihin.

Chanson de geste -runot levisivät ympäri koko Euroopan. Ne vaikuttivat voimakkaasti Espanjan sankarirunouteen, varsinkin 1100-luvulla syntyneeseen Espanjan kansalliseepokseen Cantar de Mio Cid -runoelmaan. Italiassa tarut Orlandosta ja Rinaldosta (Roland ja Oliver) tulivat erittäin suosituiksi, ja ne muodostivat myöhemmin perustan renessanssin eepoksille Orlando innamorato ja Orlando furioso. Saksalaisen runoilijan Wolfram von Eschenbachin eepos Willehalm puolestaan pohjautuu Vilhelm Oranialaisen elämään. Chanson de geste -runot kirjattiin proosamuodossa islantilaiseen Karlamagnús-saagaan.

Katso myös 
 Eepos
 Sankari

Lähteet 
 Hosiaisluoma, Yrjö: Kirjallisuuden sanakirja. WSOY sanakirjat. Helsinki: WSOY, 2003. ISBN 951-0-27401-1.

Viitteet 

 Chanson de geste, Britannica.com 
Runot
Keskiajan kirjallisuus
Fynbos

Fynbos on Etelä-Afrikassa Länsi-Kapin provinssin alueella sijaitseva kasvillisuusvyöhyke, joka on kasvillisuudeltaan ainutlaatuinen maailmassa. Alueella kasvavista 8 000 kasvilajista kahta kolmasosaa ei esiinny missään muualla.

Fynbosin kasvillisuusvyöhyke on kooltaan noin 90 000 neliökilometriä ja se koostuu sekä vehreistä alangoista että vuoristoista. Fynbosin lajisto koostuu pääasiassa kanervista, proteoista ja ruohomaisista restiokasveista. Alueen kasveihin kuuluva kuningasprotea on Etelä-Afrikan kansalliskukka.

Fynbosin alue kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.

Lähteet 

Etelä-Afrikan maantiede
Kasvillisuusvyöhykkeet
Unescon maailmanperintökohteet Etelä-Afrikassa
Ilpo Kaukovalta

Ilpo Kyösti Kaukovalta (8. helmikuuta 1913 Tampere – 3. huhtikuuta 1982 Tampere) oli Tampereella asunut suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä Kauko Valta. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri Turun yliopistosta vuodelta 1934 ja toimi äidinkielen lehtorina Tampereen kauppaoppilaitoksessa.

Kaukovalta nousi julkisuuteen voitettuaan 1938 WSOY:n esikoisromaanikilpailun romaanillaan Lippujen hulmutessa.

Kaukovalta toimi Pirkkalais-Kirjailijat ry:n puheenjohtajana 1945–1946 ja 1957–1973. Hän oli myös jäsenenä 1950-luvun alkupuolella Tampereella kokoontuneessa Mäkelän piirissä.

Ilpo Kaukovallan sisaria olivat kirjailijat Eila Kaukovalta (1911–1970) ja Soile Kaukovalta (1921–1988). Heidän isänsä oli kirjailija, historioitsija ja koulumies Kyösti Valfrid Kaukovalta (vuoteen 1905 Alitalo, 1885–1943), joka kirjoitti useita historiikkeja, muun muassa kolmiosaiset Hämeen läänin ja Uudenkaupungin historian. K. V. Kaukovalta toimi Tampereen kauppaoppilaitoksen rehtorina vuodesta 1918.

Teokset 
 Loihdittu rautatieasema, nuortenromaani. 1932 (nimimerkillä Kauko Valta)
 Rautakruunu, nuortenromaani. 1933 (nimimerkillä Kauko Valta) 
 Vaskikypärä: tarina Hämeen pakanuuden ajoilta, nuortenromaani. 1934 (nimimerkillä Kauko Valta) 
 Tampereen postiyhteyksistä 1812-55. 1934
 Lippujen hulmutessa, romaani. WSOY 1938
 Hämäläinen panos suomenkielisessä kaunokirjallisuudessa. 1946
 Latinalainen kortteli, runoja. WSOY 1970
 Kranaatti lähtee Aura-joelta, näytelmä. 1975
Mukana antologiassa
 Täältä jostakin: antologia. 1943

Palkinnot 
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1970

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Kaukovallan teokset

Suomalaiset kirjailijat
Mäkelän piiri
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Pompeia Plotina

Pompeia Plotina Claudia Phoebe Piso (kuoli 121/122) oli augusta Rooman keisari Trajanuksen vaimo. Hänelle myönnettiin arvonimi augusta vuonna 100, mutta hän ei ottanut arvonimeä vastaan kuin vasta vuonna 105. Plotina oli kiinnostunut filosofiasta, erityisesti epikurolaisuudesta. 

Hän syntyi Nemausuksessa (nykyinen Nîmes) Neron ollessa keisarina. Plotina meni naimisiin Trajanuksen kanssa ennen kuin tästä tuli keisari. Pari ei saanut yhtään lasta, mutta heistä tuli Hadrianuksen holhoojia. Plotina vaikutti suuresti siihen että Trajanus valitsi Hadrianuksen seuraajakseen. Erään väitteen mukaan Plotina palkkasi näyttelijän näyttelemään Trajanusta tämän kuoleman jälkeen jotta Hadrianuksesta tulisi seuraava keisari. Plotinan kuoleman jälkeen hänet julistettiin jumalaksi ja Hadrianus antoi rakennuttaa hänelle temppelin Nemausukseen.

Rooman keisarinnat
Syntymävuosi tuntematon
120-luvulla kuolleet
Eksogeeninen

Useissa eri yhteyksissä, eksogeenisuus (kreikan ἔξω éxō 'ulkopuolella' ja -γένεια -géneia 'tuottaa' ) eli ulkosyntyisyys tarkoittaa ulkoisten syiden aiheuttamaa asiaa. Sen vastakohta on Endogeenisuus joka tarkoittaa sisäisten syiden aiheuttamaa.

 Taloudellisessa mallissa eksogeeninen muutos on sellainen, joka tulee mallin ulkopuolelta ja jota malli ei selitä.
 Ekonometriassa endogeeninen satunnaismuuttuja korreloi ekonometrisen mallin virhetermin kanssa, kun taas eksogeeninen muuttuja ei. 
 Biologiassa eksogeeninen varjoaine esimerkiksi lääketieteellisessä kuvantamisessa on potilaan suonensisäisesti injektoitu neste, joka parantaa patologian, kuten kasvaimen, näkyvyyttä. Eksogeeninen tekijä on mikä tahansa materiaali, jota on läsnä ja aktiivinen yksittäisessä organismissa tai elävässä solussa, mutta joka on peräisin kyseisen organismin ulkopuolelta, toisin kuin endogeeninen tekijä.
 Eksogeenisiin tekijöihin lääketieteessä kuuluvat sekä patogeenit että terapeuttiset aineet .
 Soluihin tuotu DNA on eksogeeninen tekijä.
 Karsinogeenit ovat eksogeenisiä tekijöitä.
 Maantieteessä kaikki eksogeeniset prosessit tapahtuvat maapallon ja kaikkien muiden planeettojen ulkopuolella . Sään vaikutukset, eroosiot, kuljetus ja sedimentaatio ovat tärkeimmät eksogeeniset prosessit.
 Ludologiassa, pelien tutkimuksessa, eksogeeninen esine on kaikkea muuta kuin itse peli. Siksi massiivisen moninpelin verkkopelin tuotteella olisi eksogeeninen arvo, jos ihmiset ostavat sen todellisesta rahasta pelin sisäisen valuutan sijaan (vaikka sen pelin sisäiset kustannukset olisivatkin sisäisiä ).
 Materiaalitieteessä aineen eksogeeninen ominaisuus johtuu ulkoisista vaikutuksista, kuten nano-seostetusta materiaalista.
 Filosofiassa itsensä olemassaolo tai itsensä identiteetti, joka syntyy tai ylläpitää luonnollisen tai vaikutetun alueen ulkopuolella, on eksogeeninen.

Viitteet

Ulkoiset linkit 
 
 
Taloustieteen käsitteet
Maantieteelliset käsitteet
Death Unlimited


Death Unlimited on metalliyhtye Northerin vuonna 2004 julkaistu kolmas albumi.

Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 17.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Petri Lindroos – kitara, laulu
 Kristian Ranta – kitara
 Tuomas Planman – kosketinsoittimet
 Jukka Koskinen – basso
 Toni Hallio – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2004 albumit
Northerin albumit
Mob 47

Mob 47 on ruotsalainen vuonna 1982 perustettu hardcore punk -yhtye. Varhaisissa harjoituksissa yhtyeen nimi oli vielä Censur, mutta Mob 47 -nimike vakiintui vuonna 1983. Suurimmat vaikutteet yhtye sai aikalaisistaan hardcorevaikuttajista kuten Discharge ja D.R.I.. Ruotsin ulkopuolella yhtye sai tunnustusta vasta esiinnyttyään vuonna 1985 Pusmort Recordsin Cleanse the Bacteria –kokoelmalla. Monen muun hardcore-yhtyeen tavoin Mob 47:kin kuivui kasaan 1980-luvun loppuun mennessä.

Vuonna 2006 yhtye aloitti yhdessä soittamisen uudestaan rikkoen 20 vuoden keikkatauon Tukholman Debaserissä 25. toukokuuta.

Diskografia

Viralliset julkaisut
 Hardcore Cassette (1983, kasetti)
 Hardcore Attack (1984, kasetti)
 Kärnvapen attack (1984, 7")
 Sjuk värld (????, kasetti)
 Garanterat Mangel (mukana Protes Bengt) (1995 Cd/Lp)
 Ultimate Attack (japanilainen kokoelma) (2004 2xCd)
 Dom ljuger igen (2008 7")

Tunnetut bootlegit
 Racist Regime (1986 Lp)
 Ultrahuset Massacre (1986 Lp)
 Warvictim (1993 7)
 Stop The Slaughter (2003 Lp)

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu 
 Mob 47 diskografia ja lyriikkaa 
 Mob 47 KFTH-sivu

Ruotsalaiset rockyhtyeet
Ndebele

Ndebele voi viitata seuraaviin:
 ndebelet, bantukansa
 Ndebele-kuningaskunta, muinainen valtio nykyisen Zimbabwen alueella
 etelä-ndebele, bantukieli
 pohjois-ndebele, bantukieli
Kai-Pekka Kangasmäki

Kai-Pekka Olavi ”Kaikka” Kangasmäki (s. 9. heinäkuuta 1985 Lappeenranta) on suomalainen metallimuusikko, joka tunnetaan erityisesti metalliyhtye Stam1nan basistina ja taustalaulajana. Hän toimi sessiomuusikkona yhtyeen debyyttialbumin julkaisua seuranneilla kiertueilla ennen kuin hänet nimitettiin vakituiseksi jäseneksi Rieskaa tauluun -kiertueen päätöskonsertissa Tavastialla syksyllä 2005. Kai-Pekka oli myös lyhyen aikaa Stam1nan keikkakuskina jo ennen ensimmäisen albumin ilmestymistä.  Ensimmäinen Stam1nan albumi, jolla Kangasmäki esiintyy, on vuonna 2006 ilmestynyt Uudet kymmenen käskyä.

Lisäksi Kangasmäki on soittanut kitaraa yhtyeissä Disease of the Nation ja Devilhorn. Hän on valmistunut Kymenlaakson ammattikorkeakoulun viestinnän osastolta medianomiksi. Kangasmäen voi nähdä esiintyvän hänen bändikaverinsa Antti Hyyrysen ohjaamassa Kotiteollisuuden videossa Iankaikkinen.

Kangasmäki soittaa Mesa/Boogie Big Block 750- vahvistimella, ja Mesa Boogie 8x10 Powerhouse Bass Cabinet ja Mesa Boogie Powerhouse 1000 Bass Cabinet- vahvistinkaapeilla. Kangasmäellä on käytössään kolme bassoa, ESP Lettu, ESP "Teppo Velin" Custom Shop, ja ESP-LTD B-254.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Stam1nan sivusto

Suomalaiset metallimusiikin basistit
Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Stam1nan jäsenet
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Cardiff Devils

Cardiff Devils on cardiffilainen jääkiekkoseura, joka pelaa tällä hetkellä Elite Ice Hockey Leaguessa. Seura on perustettu vuonna 1986. Devils pelaa ottelunsa Cardiffissa Ice Arena Walesissa, jonka kapasiteetti on 3 088 katsojaa.

Historia 
Cardiff Devils perustettiin kesällä 1986, jolloin Sports Nationwide rakennutti Wales National Ice Rinkin Cardiffin kaupungin keskustaan. Seura nousi heti 2. divisioonasta 1. divisioonan kautta ylimmälle sarjatasolle ja seurasta tuli heti 1980-luvun lopussa ja 1990-luvulla brittiläisen jääkiekon hallitseva seura, jolloin se voitti seitsemän mestaruutta.

Vuonna 1997 Cardiff Devils voitti toistaiseksi viimeisen mestaruutensa, silloisessa Superleaguessa. Tämän jälkeen seura joutui talousvaikeuksiin ja ajautui konkurssiin vuonna 2001.

Seura perustettiin kuitenkin uudestaan terveemmällä taloudella ja vuonna 2003 Devils oli mukana perustamassa Elite Leaguen. Ensimmäinen kausi sarjassa päättyi viidenteen sijaan ja pudotuspeleissä välierätappioon. Vuonna 2006 Devils otti hopeaa Elite Leaguessa. 2007 seura otti kolmannen sijan sarjassa ja hävisi pudotuspeleissä loppuottelun.

Joukkue

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Brodie Dupont 
 Apuvalmentaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Neil Francis 
 Maalivahtivalmentaja: Daniel Brabon 
 Fysiikkavalmentaja: Dan Forbes 
 Huoltopäällikkö: Thomas Murdy 
 Toimitusjohtaja: Todd Kelman 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 

Walesilaiset jääkiekkoseurat
Cardiffin urheilu
Vuonna 1986 perustetut urheiluseurat
Suomi Viina

Suomi Viina on Pernod Ricard Finlandin valmistama maustamaton viina. Siinä on alkoholia 32,0 tilavuusprosenttia. Pullon etiketissä on Suomen lippu. Se valmistetaan ranskalaisesta etanolista, joka käsitellään, pullotetaan, pakataan ja varastoidaan Pernod Ricardin tehtaalla. Viinaa on valmistettu vuodesta 1998.

Vuonna 2018 Suomi Viina oli litramäärältään Alkon kolmanneksi myydyin tuotemerkki. Puolen litran pullossa Suomi Viinaa on 1 120 kilokaloria energiaa.

Lähteet

Suomalaiset viinamerkit
Günther von Kluge

Günther ”Hans” von Kluge (30. lokakuuta 1882 Posen, Itä-Preussi – 19. elokuuta 1944 Metz, Ranska) oli saksalainen sotamarsalkka. Von Kluge osallistui ensimmäiseen maailmansotaan esikuntaupseerina.

Kenraaliluutnantti von Kluge komensi toisen maailmansodan alkaessa Saksan 4. armeijaa, jonka komentajana hän osallistui Puolan offensiiviin, taisteluun Ranskasta sekä suurhyökkäykseen Neuvostoliittoon. Hän nautti suurta arvostusta maansa armeijassa, mutta pelkäsi silti joutuvansa Adolf Hitlerin epäsuosioon. Von Kluge nimitettiin keskustan armeijaryhmä komentajaksi 19. joulukuuta 1941 tehtävästä vapautetun Fedor von Bockin tilalle. Moskovan taistelun aikana Kluge hoiti vetäytymisen pyytämällä Hitleriltä toistuvasti luvan rajoitettuihin vetäytymisiin, joista yhdessä muodostui täysimittainen perääntyminen. Kluge loukkaantui auto-onnettomuudessa 27. lokakuuta 1943 ja pystyi palaamaan palvelukseen vasta heinäkuussa 1944.

Palattuaan palveluksen von Kluge oli ensin lyhyen aikaa armeijaryhmä D:n komentajana, kunnes hänet siirrettiin armeijaryhmä B:n komentajaksi puolustamaan Atlantin vallia. Normandian taistelujen aikana kenraali Carl-Heinrich von Stülpnagel houkutteli häntä liittymään Hitlerin murhaa suunnittelevaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon, mutta hän kieltäytyi.

Salaliiton epäonnistumisen myötä von Kluge kutsuttiin elokuussa Berliiniin. Tästä hän päätteli, että häntäkin syytettiin osallisuudesta siihen. Ajaessaan autolla kotiseutuaan kohti hän pysähtyi Verdunin taistelukentän kohdalla ja teki itsemurhan syanidikapselin avulla 18. elokuuta 1944.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksan sotamarsalkat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Blutsabbath

Blutsabbath on Belphegorin toinen täyspitkä albumi. Albumilla Belphegorin musiikkiin lisättiin enemmän black metallia, sekä yhtyeen logokin ja aiheet muuttuivat enemmän antikristillisemmäksi. Vuonna 2001 levy julkaistiin The Last Supperin kanssa kaksoislevynä extraäänitteiden kera.

Kappaleet 

Vuoden 1997 albumit
Belphegorin albumit
René Guénon

René Jean Marie Joseph Guénon eli Sheikh 'Abd al-Wahid Yahya (15. marraskuuta 1886 – 7. tammikuuta 1951) oli ranskalainen kirjailija ja metafyysikko. Guénon kääntyi kristitystä muslimiksi ja sovelsi metafysiikkaa kulttuuristen perinteiden ja uskontojen historian tutkimiseen. Hän kuitenkin kieltäytyi ”filosofin” ja ”ajattelijan” leimoista.

Guénonin kirjoitukset loivat pohjan uskonnonfilosofisen traditionalistisen koulukunnan synnylle.

Teoksia

Kirjoja 
 Introduction générale à l'étude des doctrines hindoues (1921)
 Le Théosophisme, histoire d'une pseudo-religion (1921)
 L'Erreur spirite (1923)
 Orient et Occident (1924)
 L’Ésotérisme de Dante (1925)
 L'Homme et son devenir selon le Vêdânta (1925)
 La Crise du monde moderne (1927)
 Le Roi du Monde (1927)
 Saint Bernard (1929)
 Le Symbolisme de la Croix (1931)
 Les États multiples de l'Être (1932)
 La Métaphysique orientale (1939)
 Le Règne de la Quantité et les Signes des Temps (1945)
 Les Principes du Calcul infinitésimal (1946)
 Aperçus sur l'Initiation (1946)
 La Grande Triade (1946)
 Autorité spirituelle et pouvoir temporel (1952)

Postuumeja artikkelikokoelmia 
 Aperçus sur l'ésotérisme chrétien
 Aperçus sur l'ésotérisme islamique et le taoïsme
 Comptes rendus'
 Études sur l'Hindouisme Études sur la Franc-maçonnerie et le Compagnonnage, 1
 Études sur la Franc-maçonnerie et le Compagnonnage, 2
 Formes traditionnelles et cycles cosmiques'
 Initiation et Réalisation spirituelle
 Mélanges
 Symboles de la Science sacrée

Katso myös 
 Ivan Aguéli, ruotsalainen taidemaalari joka tutustutti René Guénonin sufisuuteen ja islamilaiseen ajatteluun.

Aiheesta muualla 
 René Guénonin elämästä, Institute for Gnostic Studies 

Metafyysikot
Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Marketta

Marketta on suomalainen naisen etunimi, Margareta-nimen muunnelma. Marketan nimipäivää juhlitaan suomalaisessa kalenterissa 20. heinäkuuta.  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu 22 488 henkilölle.

Marketta oli 1980- ja 1990-luvuilla myös erään Elannon myymäläketjun nimenä.

Marketta-nimisiä henkilöitä

 Marketta eli Margareeta, pyhimys, joka kärsi marttyyrikuoleman Diocletianuksen aikana
 Marketta Enegrén, kirjallisuuden suomentaja
 Marketta Franck, museonjohtaja
 Marketta Hartikka, jalkapalloilija
 Marketta Kitkiöjoki, Sysmän kunnanjohtaja
 Marketta Kokkonen, kaupunkineuvos, Espoon entinen kaupunginjohtaja
 Marketta Kääriäinen, kuulantyöntäjä
 Marketta Mattila, toimittaja, kolumnisti ja tuottaja
 Marketta Ristontytär Punasuomalainen, kansanparantaja
 Marketta Sihvo, puhe- ja ääniterapian kehittäjä
 Marketta Sipi, puuteknologian professori
 Marketta Sundman, pohjoismaisen filologian professori
 Marketta Tikkanen, näyttelijä
 Marketta Viitala, tanssitaiteilija

Lähteet

Etunimet
Jättihylkyahven

Jättihylkyahven (Stereolepis gigas) on subtrooppisella pohjoisella Tyynellämerellä elävä äärimmäisen uhanalainen ahvenkala. Alun perin jättihylkyahven luettiin kuuluvaksi meriahventen heimoon (Serranidae), mutta siirrettiin kuuluvaksi hylkyahventen heimoon (Polyprionidae) johtuen sen poikasten samankaltaisuudesta verrattuna heimon muihin lajeihin.

Jättihylkyahven voi kasvaa jopa 250 cm pitkäksi ja painoa voi kertyä yli 250 kg. Jättihylkyahvenet ovat myös hyvin pitkäikäisiä korkein raportoitu ikä oli sata vuotta. Nuoret jättihylkyahvenen poikaset ovat väriltään kirkkaan oransseja suurin  mustin täplin. Myöhemmin väritys muuttuu pronssinväriseksi. Kalan kasvaessa täplät häviävät ja kalan väritys muuttuu tummemmaksi harmaaksi. Suuret kalat säilyttävät kuitenkin kyvyn tuoda täplät esille.

Jättihylkyahvenet elävät 5–46 m:n syvyydessä. Johtuen kalan suuresta koosta ja sen suojelustatuksesta ei jättihylkyahvenen biologiasta ja elämäntavoista juurikaan ole julkaistua tutkimustietoa.

Jättihylkyahvenen suurin uhka on sen liikakalastus. Kala on myös hyvin hidas lisääntymään sillä ne saavuttavat täysikehittyneisyyden 7-10 vuoden välillä ja kannan kaksinkertaistumiseen kuluu aikaa yli 14 vuotta. Jättihylkyahvenkanta on suojeltu Kaliforniassa vuodesta 1982 alkaen ja Meksikossa suojelu astui voimaan kymmenen vuotta myöhemmin .

Lähteet 

Percoidei
Uhanalaiset kalat
Äärimmäisen uhanalaiset lajit
Necrodaemon Terrorsathan

Necrodaemon Terrorsathan on Belphegorin kolmas täyspitkä albumi.

Kappaleet 

Vuoden 2000 albumit
Belphegorin albumit
Isofoton

Isofoton oli vuonna 1981 perustettu espanjalainen aurinkoenergiateknologiaa kehittävä yritys. Perustaja oli Malagan yliopiston professori Antonio Luque López. Yritys myi aurinkokennoja, keskittävää aurinkovoimaa (5 MW 2007) ja aurinkokeräimiä aurinkolämmitykseen.

Vuoden 2014 alussa Isofoton sulki Malagan tehtaansa maksukyvyttömyyden takia. Vuonna 2015 yritys teki konkurssin.

Yrityksen toimialan kehitys
Yrityksen toimialan aurinkokennojen markkinakasvu vuosina 2000–2005 oli keskimäärin 30 prosenttia vuodessa. Yritys hallitsi vuonna 2004 noin 5 prosenttia aurinkokennojen maailmanmarkkinoista. ja oli vuonna 2006 tuotantokapasiteetiltaan maailman 11:nneksi suurin alansa yritys 61 megawatin tuotannollaan. Japanilais- ja saksalaisyritykset olivat johtavia, mikä perustui maiden hallitusten tukeen. 2006 alkaen yrityksen kotimaa Espanja lisäsi aurinkovoiman kotimarkkinoita sekä aurinkokennojen että aurinkolämmityksen suhteen. Espanjan Technical Building Coden ennustettiin tuottavan 2,5 miljoonaa neliömetriä aurinkolämmityksen keräyspinta-alaa 2008–2010. Espanjan uusiutuvan energian tavoite oli keräyspinta-alan kasvattaminen vuoteen 2010 mennessä viidellä miljoonalla neliömetrillä, josta 4,2 miljoonaa neliömetriä 2006–2010. Tavoitetta toteuttamaan pyrittiin saamaan neljännes kotitalouksista niitä taloudellisesti tukemalla: 1,2 miljoonaa neliömetriä 2006–2010.

Katso myös
 Uusiutuva energia Espanjassa

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu 

Aurinkokennovalmistajat
Espanjalaiset yritykset
Aurinkoenergiayhtiöt
Tavaramerkit
House (tanssi)

House on yksi katutanssien tyylisuuntauksista, vaikkakin sen alkuperä ei ole kaduilla vaan klubeilla. House tanssissa käytetään housemusiikkia. House on luonteeltaan improvisaatiollista ja korostaa nopeata ja monimutkaista jalkatyötä yhdistettynä sujuvaan vartalon liikkeeseen.

Historia
House itsessään on paljon vanhempi kuin housemusiikki, joka nousi pintaan 1970-luvun lopussa.

Aiheesta muualla
The House Dance Project  
House History at Homestead 

Hip hop
Mahavira

Mahaviran (540 eaa – 468 eaa?) opetuksiin perustuu intialainen uskonto jainalaisuus.
Mahavira oli todennäköisesti Siddhartha Gautaman vanhempi aikalainen, joka asui Ganges-virran alajuoksulla, tämänhetkisen Biharin alueella. Mahaviran kerrotaan saavuttaneen täydellisen valaistumisen ja tulleen siten jainaksi ("se joka selviytyy"). Mahavira kuoli Pavassa Biharissa täydellisen ravinnosta pidättäytymisen seurauksena. Jainalaiset itse eivät pidä Mahaviraa kuitenkaan uskontonsa perustajana, vaan 24. trithankarana eli "suurena opettajana".

Elämäkerta 
Mahaviran elinajasta ei ole varmaa tietoa. Jainalainen perinne pitää kiinni vuosista 599–527 eaa., mutta historiantutkijoiden mielestä todellinen elinaika on ollut 50–100 vuotta myöhemmin. Vardhamana Mahavira syntyi sotilassäätyyn jossain Gangesin laakson kuningaskunnista. Nimi Mahavira on lisänimi, joka tarkoittaa suurta sankaria. Hänet kasvatettiin paikallishallitsijaksi, mutta noin 30-vuotiaana hän jätti tehtävänsä ja perheensä ryhtyen askeetiksi. Mahavira teki meditaatio- ja itsekidutusharjoituksia ja hankki elantonsa kerjuulla. Varanasissa hän tapasi jainalaisuuden varhaismuodon kehittäjän, Parsvan, seuraajia ja otti heiltä paljon vaikutteita. Tietyt lähteet väittävät Mahaviran vanhempien kannattaneen Parsvan oppeja.

Kolmantenatoista askeettivuotenaan Mahavira saavutti valaistumisen ja sai kunnianimen jina tai jaina (). Tämän jälkeen hän kierteli 30 vuotta opettamassa Gangesin varren kuningaskunnissa, ja kävi varmuudella ainakin Kashissa, Kosalassa ja Magadhassa. Hän kuoli yli 70-vuotiaana paastoamalla itsensä hengiltä. Tämä paasto on säilynyt äärimmäisenä esikuvana jainalaisille.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Intialaiset uskonnolliset johtajat
Jainalaisuus
TM-XML

Trade Mark Extensible Markup Language on avoin XML-standardimuoto, jota käytetään tavaramerkkihallinnossa sekä tavaramerkkejä koskevan tiedon vaihtamisessa teollisoikeuksia käsittelevien virastojen sekä niiden kumppaneiden tai käyttäjien välillä.

Tavoitteet
Alkuperäisenä tavoitteena oli XML-standardin määrittäminen tavaramerkkejä koskevan tiedon välittämiseen. Määrittelytyön aikana ja WIPO Standard ST.66:n laatimisen jälkeen mukaan on otettu vielä seuraavat tavoitteet:

 Määrittää XML-standardit tavaramerkkejä käsitteleviä virastoja ja liiketoimintaa varten 
 Ehdottaa käyttökelpoisia tuloksia WIPO-standardien perustaksi 
 Määrittää tavaramerkkejä koskevan verkkopalvelun standardit 
 Tarjota esimerkkejä sovellutuksista ja työvälineistä 
 Jakaa kokemuksia, käytännön menettelyjä ja tietoa 
 Edistää tavaramerkkejä koskevan tiedotuksen ja tietolähteiden yhteistoimintaa ja harmonisointia 
 (Uusi) Valmistella emergenttiä tavaramerkkialan semanttista verkkoa teollisoikeudellisessa viitekehystössä

Historia
Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston perustama työryhmä määritteli kesäkuussa 2003 TM-XML:

Kommentteja varten julkaistiin kahdeksan luonnosversiota (versiot 0.1 – 0.7 sekä 1.0 luonnos) ennen kuin versio 1.0 lopullinen julkaistiin 26. toukokuuta 2006 viraston verkkosivuilla TM-XML.org.

TM-XML lopullista versiota 1.0 on ehdotettu perustaksi WIPO-standardi ST.66:lle, jonka tietotekninen pysyvä komitea ja standardi- ja dokumentointiryhmä (SCIT/SDWG) hyväksyivät 8. kokouksessaan 19. – 22. maaliskuuta 2007 Genevessä.

Tiekartta vuosille 2008 – 2010

Katso myös 
 DS-XML

Aiheesta muualla 
 TM-XML-kotisivut
 TM-XML-määritelmät
 TM-XML-sanakirja
 TM-XML-sovellutukset
 TM-XML-työkalut ja esimerkit

 WIPO-standardit, -suositukset ja -ohjeet 
 WIPO-standardi ST.66 – tavaramerkkitiedon käsittelyä koskeva suositus XML:ää käytettäessä 
 WIPO-standardin ST.66 liitteet

 SMHV, Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
 OHIM CTM-latauspalvelun versio 3 TM-XML:ssä

XML
Kouvolan iltalukio

Kouvolan iltalukio toimii Kouvolassa samoissa tiloissa Kouvolan Yhteislyseon kanssa. Kouvolan iltalukio on Pohjois-Kymenlaakson ainoa aikuislukio. Se on nuorten ja aikuisten oppilaitos, jossa opiskelu tähtää ennalta määrättyyn tavoitteeseen: peruskoulun, lukion, ylioppilastutkinnon tai yksittäisen aineen oppimäärän suorittamiseen.

Koulu on opetushallituksen valvoma ja sillä on virallinen todistuksenanto-oikeus. Kouvolan iltalukiosta saatu päättötodistus vastaa täysin päivälukiosta saatua päättötodistusta.

Historia

Vuonna 1971 annettiin asetus, jonka mukaisesti Kouvolan lyseoon liitettiin lukuvuodesta 1971–1972 alkaen kuusiluokkainen iltalinja, jossa on kolmiluokkainen keskikouluaste ja kolmiluokkainen lukioaste. Kouvolan lyseon iltalinja aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1971. Opetuksessa noudatettiin alusta alkaen uudenlaista jaksolukujärjestelmää.

Syyskuun 1976 alusta koulu siirtyi noudattamaan kurssimuotoista lukusuunnitelmaa ja vuonna 1979 koulu muuttui luokattomaksi.

Elokuun alusta vuonna 1991 koulu muuttui hallinnollisesti itsenäiseksi kouluksi, Kouvolan iltalukioksi.

Syksyllä 1994 valmistuivat ensimmäiset ”kauppisylioppilaat” ja 16. elokuuta 1999 perustettiin ammatillisen oppimiskeskuksen kanssa täysimittainen ammattilukio. Syyskuun 1999 alussa aloitettiin uutena opetusmuotona myös etälukio-opetus.

Lokakuussa 2003 aloitettiin maahanmuuttajille suunnattu suomi vieraana kielenä -opetus.

Tammikuussa 2010 aloitettiin oppivelvollisuusiän ylittäneille maahanmuuttajille tarkoitettu monikulttuurinen peruskoulu.

Aiheesta muualla
Kouvolan iltalukion kotisivut

Kouvolan lukiot
Tuula T. Matintupa

Tuula T. Matintupa (s. 25. tammikuuta 1950 Kauhajoki) on suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan opettaja ja asuu Lempäälässä.

Matintupa on sivutoiminen kirjailija ja julkaisi ensimmäisen teoksensa Hullun vuoden vuonna 1993. Kyseessä on nuortenromaani; nuortenkirjallisuuden lisäksi hän on julkaissut fantasiaromaanin ja dekkareita. Useissa dekkareissa päähenkilö on vuonna 1999 ensimmäistä kertaa käytetty poliisimies Aleksanteri Piippo.

Matintuvalle on myönnetty vuonna 1997 Alajärven kaupungin kulttuuripalkinto ja vuonna 2003 Kuvastaja-palkinto fantasiakirjasta Tuulen kalastajat (2002).

Tuotanto 

 Hullu vuosi (1993)
 Kuolema kulkee kesässä (1996)
 Pelko on armoton (1997)
 Lasilintu (1998)
 Yksi kirje liikaa (1998)
 Piippo ja mies Marokosta (1999)
 Piippo ja kuolemantanssi (2000)
 Piippo ja kotoinen mafia (2001)
 Tuulen kalastajat (2002)
 Piippo ja piiloleikki (2001)
 Piippo ja kaupan naiset (2004)
 Piippo ja häpeän kasvot (2005)
 Piippo ja katala kumppani (2007)
 Piippo ja verhotut totuudet (2008)
 Syntymään tuomittu (2012)
 Laululintu (2013)
 Pelitalo (2014)
 Pimeyden kääntöpuoli (2015)
 Maan ääniä (2016)
 Pirunpeili (2018)
 Yksi hyvää toinen pahaa (2019)
 Mirjami Doe (2021)

Aiheesta muualla 

 Helsingin kaupunginkirjasto – Sanojen aika – Tuula T. Matintupa .
 Pirkanmaalaisia nykykirjailijoita: Tuula T. Matintupa.
 Pohjalaisia nykykirjailijoita: Tuula T. Matintupa .

Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset rikoskirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Takashi Tsukamoto

Takashi Tsukamoto ( Tsukamoto Takashi, s. 27. lokakuuta 1982 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä, laulaja ja malli. Hän on näytellyt Shinji Mimuran roolissa elokuvassa Battle Royale ja Eiji Murakamin roolissa draamasarjassa Kekkon Dekinai Otoko.

Yksityiselämä 
Tsukamoto on näytellyt yhdessä ystävänsä, näyttelijä-malli Shun Ogurin kanssa monissa draamasarjoissa, kuten sarjassa Stand Up!!.

Kahden vuoden seurustelun jälkeen Tsukamoto meni naimisiin tyttöystävänsä kanssa 29. toukokuuta 2007, tämän syntymäpäivänä. Heille syntyi tyttö syyskuussa 2007.

Valikoitu filmografia

Draamat 
 Kisarazu Cat's Eye (2002)
 Stand Up!! (2003)
 Kekkon Dekinai Otoko (2006)
 Tokkyū Tanaka 3 Go (2007)

Elokuvat 
 Battle Royale (2000)
 Taiyō no Uta (2006)

Diskografia

Albumit 
 Jiyuu Honpou (2007)

Singlet 
 Hi To Ri Go To (ヒ・ト・リ・ゴ・ト) (2003)
 Itsudemo Boku wa (いつでも僕は) (2004)
 New Morning (2006)

Aiheesta muualla 
 

Japanilaiset näyttelijät
Japanilaiset laulajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Elli Ylimaa

Ellen (Elli) Johanna Ylimaa (o.s. Linnanheimo, vuoteen 1924 saakka Leino, 11. kesäkuuta 1900 Turku –  11. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Ylimaa oli alun perin harrastelijanäyttelijä, mutta vuodesta 1936 lähtien hän kuitenkin näytteli noin 40 elokuvassa, joista useissa oli pääosassa hänen nuorin sisarensa Regina Linnanheimo ja ohjaajana Teuvo Tulio.

Hän oli naimisissa toimitussihteeri Toivo Oskar Ylimaan kanssa vuodesta 1926 alkaen. Myös Ylimaan vanhempi sisar Ragnhild Peitsalo ja nuorempi sisar Rakel Linnanheimo olivat näyttelijöitä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elli Ylimaa IMDb:ssa

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Lee Bontecou

Lee Bontecou (15. tammikuuta 1931, Providence, Rhode Island, USA – 8. marraskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Bontecou opiskeli vuosina 1952–1955 William Zorachin johdolla New Yorkin Arts Students Leaguessa. Hän pääsi Fullbright-stipendillä vuosiksi 1957–1958 Roomaan ja sai vuonna 1959 Louis Comfort Tiffany Awardin.

Bontecou oli 1960-luvun alkupuolella maineensa huipulla. Hän vietti vuosikymmeniä hiljaiseloa Orbisoniassa, Pennsylvaniassa, mutta nousi jälleen julkisuuteen vuonna 2004.

Bontecou on ollut vuodesta 2004 American Academy of Arts and Lettersin jäsenenä. Ugo Mulasin hänestä ottamaa valokuvaa vuonna 1963, jossa hän työskentelee käytettiin Spoon-yhtyeen vuonna 2007 ilmestyneen Ga Ga Ga Ga Ga -albumin kannessa.

Suomessa Lee Bontecou osallistui Ars 69-näyttelyyn. 
Bontecoun teoksia on  Museum of Modern Artin ja National Gallery of Artin (Washington DC) kokoelmissa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Amerikankampamaneetti

Amerikankampamaneetti (Mnemiopsis leidyi) on alun perin Amerikan mantereen rannikkovesissä esiintyvä kampamaneettilaji, joka viime aikoina on tulokaslajina levinnyt myös Euroopan sisämeriin.

Ulkonäöltään amerikankampamaneetti muistuttaa meduusoja, vaikkei se olekaan niille lähisukua. Amerikankampamaneetti on väritön ja läpikuultava. Laji voi kasvaa jopa 10 cm:n pituiseksi. Häirittäessä se hohtaa sinisenä. Amerikankampamaneetti on erittäin tehokas saalistaja, joka syö muun muassa eläinplanktonia, kalojen mätiä ja nuoria kalanpoikasia. Ihmiselle se ei ole vaarallinen. Lajin luontainen levinneisyysalue on Länsi-Atlantilla, Pohjois- ja Etelä-Amerikan rannikkovesissä. Sieltä se on levinnyt luultavasti muualle laivojen painolastivesien mukana.

Amerikankampamaneetti on luettu sadan pahimman vieraslajin joukkoon.

Lisääntyminen 

Amerikankampamaneetti on tehokas lisääntyjä. Laji on kaksineuvoinen, ja suvullisen lisääntymisen lisäksi se voi lisääntyä jakautumalla. Sopivissa olosuhteissa se pystyy tuottamaan 2 000–3 000 munaa päivässä.

Amerikankampamaneetin leviäminen 

Amerikankampamaneetti on osoittautunut hankalaksi tulokaslajiksi. Kampamaneetin saapuminen 1980-luvulla Mustallemerelle ajoi kalastuselinkeinon tuhon partaalle, kun laji tuhosi sardellien mätiä ja romahdutti sardellikannat muutamassa vuodessa. Amerikasta saapunut laji on jo levittäytynyt myös Välimereen ja Kaspianmereen kauppalaivojen välityksellä.

Vuonna 2006 laji havaittiin Etelä-Itämeressä, jopa hälyttävän runsaana. Itämeressä on vähän amerikankampamaneetin kilpailijoita tai sitä syöviä petoja. Elokuussa 2007 pieniä kampamaneetteja havaittiin jo Ahvenanmerellä ja Selkämerellä suurinakin tiheyksinä. Laji ilmeisesti pystyy lisääntymään Itämeressä. Joulukuussa 2007 Merentutkimuslaitos havaitsi lajin levinneen jo koko Suomenlahdelle ja keväällä todettiin kampamaneetin myös talvehtineen Itämeressä. Vuoden 2008 elokuussa kuitenkin amerikankampamaneettien määrä oli vähentynyt hurjasti, joten on mahdollista, että se ei pysty sittenkään selviytymään vesillämme. Itämeren yksilöt ovat kuitenkin huomattavan pieniä, millimetrin kokoluokkaa. Itämeren murtovesi on kuitenkin alhaisen suolapitoisuutensa vuoksi hyvin ongelmallinen elinympäristö kampamaneeteille ja polttiaiseläimille.

Kevättalvella 2009 ilmeni, että Suomenlahdella kyse ei ehkä ole ollutkaan amerikankampamaneetista, sillä nyttemmin löydetyt maneetit ovat arktisia kampamaneetteja (Mertensia ovum)

Lajin hävittäminen on hankalaa, käytännössä jopa mahdotonta, mutta populaatiota voidaan pitää kurissa sen luontaisten vihollisten avulla. Mustallamerellä amerikankampamaneettia on pitänyt kurissa sinne ilmaantunut toinen kampamaneettilaji (Beroe ovata), joka syö erityisesti amerikankampamaneetteja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Global Invasive Species Database: Mnemiopsis leidyi 

 Itämeriportaali: amerikankampamaneetti
 Merentutkimuslaitoksen raportti amerikankampamaneetista

Kampamaneetit
Itämeren vieraslajit
Meersburg

Meersburg on kaupunki eteläisessä Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa, Bodenjärven rannalla. Kaupungissa on arviolta 5 944 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 12,1 neliökilometriä.

Meersburgille myönnettiin kaupankäyntioikeudet vuonna 1233 ja kaupunginoikeudet vuonna 1299. Nykyisin turismi on kaupungin tärkeimpiä elinkeinoja. Kaupunki tunnetaan keskiaikaisesta vanhastakaupungistaan sekä idyllisestä sijainnistaan Bodenjärven rannalla. Yksittäisiin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Neues Schloss, joka nykyisin sisältää museoita ja taidegallerian. 1700-luvulta 1800-luvun alkuun linna toimi Konstanzin ruhtinaspiispojen virallisena residenssinä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin internetsivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Tiehöylä

Tiehöylä eli tiekarhu, joskus myös maantiekarhu, on maanteiden hoitoon ja rakentamiseen tarkoitettu järeä työkone, jolla on tarkoitus ensisijaisesti tasoittaa ja muotoilla tien rakennekerrosten pintoja tai sorateiden pintaa. Tiehöylässä voidaan käyttää yhdestä kolmeen terää. Mahdolliset terien paikat ovat etupyörien edessä, etu- ja takapyörien välissä ja takapyörien takana. Useimmin höylässä käytetään vain yhtä, etu- ja takapyörien välissä olevaa terää, jonka korkeustasoa ja kaltevuutta voidaan säädellä hydrauliikan avulla. 

Tiehöylän terän säätelyä on helpotettu 3D-koneohjausta kehittämällä. Tällaiset 3D-ohjatut tiehöylät ovat yleistyneet varsinkin Ruotsissa ja Norjassa 2000-luvulla. Perusperiaatteena 3D-koneohjauksessa on se, että joko robottitakymetrillä tai RTK-GPS:llä paikannetaan tiehöylä ja tiehöylän on-board tietokoneeseen kytketyt kallistusantureiden avulla paikannetaan terän asento. On-Board-tietokoneeseen on syötetty rakennettavan tierakenteen koneohjausmalli, jolloin tietokone tietää missä asennossa terän pitäisi olla kullakin hetkellä. Ohjaajan työksi jää periaatteessa vain tiehöylän ohjaaminen ja kaasun painaminen.

Tiehöylää voidaan käyttää myös sorapäällysteisten teiden routavaurioiden korjaamiseen ja jäätyneiden tienpintojen parantamiseen. Varsinaisesti lumiauraksi siitä ei ole, vaan runsaan lumentulon jälkeen on käytettävä lumilinkoa tai -auraa.

Tiehöyliä käytetään myös lentokentillä kiitoteitä lumesta puhdistavissa ns. conga-ketjuissa. Niitä on useita vierekkäin suurten lumiaurojen ja -linkojen takana. Tiehöylät hinaavat moottoroituja harjoja jotka poistavat irronneet jäänkappaleet.

Lähteet 
 
 Käyhkö Arttu: Caterpillar - höyrykoneesta hybridiin. Kustantaja Laaksonen, 2014. ISBN 978-952-5805-63-5
 Käyhkö Arttu: Amerikkalainen legenda Caterpillar. kustantaja tuntematon 2014.
 Käyhkö Arttu: Volvo maanrakennuskoneet. Kustantaja Laaksonen, 2014. ISBN 978-952-5805-66-6
 Käyhkö Arttu: Maanrakennuskoneita Suomessa. Alfamer / Tarusto Oy, 2015. ISBN 978-952-472-234-6

Viitteet

Aiheesta muualla 

Moderni tiehöylä . Veekmas Oy

Tienrakennus
Teiden kunnossapito
Moottorityökoneet
Jonathan Brandis

Jonathan Gregory Brandis (13. huhtikuuta 1976 – 12. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä sekä ääninäyttelijä.

Ura 
Brandis syntyi Danburyssä, Connecticutissa, ja oli perheensä ainoa lapsi. Hän oli esiintynyt televisiomainoksissa jo ennen siirtymistään Los Angelesiin 9-vuotiaana. Ensimmäisen tähtiroolinsa hän sai vuonna 1990 elokuvasta Päättymätön tarina II – seuraava luku. Muita rooleja oli muun muassa Sea Quest -scifisarjassa sekä elokuvissa Sidekicks – yhdessä voittamattomat (1992) ja Ladybugs.

Brandis seurusteli useiden tunnettujen näyttelijöiden kanssa, mutta ei ehtinyt mennä naimisiin. Uransa varhaisesta alusta huolimatta Brandis jatkoi työtään 2000-luvun puolelle. Uransa myöhemmässä vaiheessa hän kiinnostui kenties enemmän ohjaajantyöstä.

Kuolema 
Brandis yritti 11. marraskuuta 2003 kotonaan itsemurhaa hirttäytymällä. Hän oli viettänyt päivän ystäviensä kanssa, joiden mukaan näyttelijä oli ollut huomattavan kiihtyneessä tilassa. Asunnollaan Brandis poistui ystäviensä seurasta toiseen huoneeseen, ja noin 15 minuutin kuluttua hänen hirttäytymisyrityksensä havaittiin.

Brandis siirrettiin Cedars-Sinai Medical Centeriin. Sairaalan henkilökunta tiedotti hänen kuolemastaan Los Angelesissa seuraavana päivänä. 

Brandisin ei tiedetä jättäneen minkäänlaista itsemurhaviestiä. Hänen suvulleen kuolintieto tuli täytenä yllätyksenä. Hänellä ei äitinsä mukaan ollut vakavia henkilökohtaisia ongelmia eikä alkoholiongelmia. Hän ei ollut tiettävästi yrittänyt aiemmin itsemurhaa. Äiti ehdotti syyksi aknelääke isotretinoinia, jonka käyttö väitetysti saattaa aiheuttaa vakavana sivuvaikutuksena psykoosin. 

Peoplen artikkelissa Brandisin ystävät väittivät näyttelijän kärsineen masennuksesta. Eräs heistä väitti Brandisin juoneen rankasti ja myös puhuneen itsemurhasta.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1976 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Jemenin rial

Jemenin rial on Jemenin virallinen valuutta. Käytössä ovat kolikot, joiden arvo on 1, 5, 10, 20 rialia, ja setelit, joiden arvo on 50, 100, 200, 500, 1 000 rialia. Sen kansainvälinen valuuttatunnus  on YER. Aiemmin käytössä oli yksikkö fils, ja yksi rial oli 100 filsiä.

Valuutta otettiin käyttöön 1991 setelimuodossa, kun maa yhdistettiin, ja se korvasi Pohjois-Jemenin rialin ja Etelä-Jemenin dinaarin. Kolikot otettiin käyttöön 1993.

Rialit laskee liikkeelle Jemenin keskuspankki, joka perustettiin 1971 ja organisoitiin uudestaan 1990. Pankki sijaitsee Sanassa.

Aiheesta muualla
Jemenin keskuspankki
Setelit 
Rialin kurssi

Jemen
Aasian rahayksiköt