joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jukka Korpihete

Jukka Sakari Korpihete (s. 19. helmikuuta 1976 Riihimäki) on palkittu suomalainen muotoilija ja teollinen suunnittelija.

Jukka Korpihete syntyi elektroniikka-asentaja Sakari Korpihetteen ja sairaanhoitaja Mirjam Laakson perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 2002 on psykologi Anna-Kristiina Tolvanen. Korpihete tuli ylioppilaaksi 1995 ja valmistui artenomiksi Hämeen ammattikorkeakoulusta 2000. Hän on opiskellut teollista muotoilua Robert Gordonin yliopistossa Aberdeenissa Skotlannissa. Suunnittelu- ja muotoilualan yrittäjä ja oman yrityksensä toimitusjohtaja Korpihete on ollut vuodesta 2000. Hän on pitänyt töistään useita näyttelyitä ja osallistunut yhteisnäyttelyihin sekä saanut töistään palkintoja. Korpihete valittiin Vuoden nuoreksi muotoilijaksi vuonna 2000. Hän on suunnitellut tuotteita muun muassa Kultakeskukselle ja Lundialle. Ilmari Tapiovaara -palkinnon vuonna 2011 saanut Korpihete on tullut tunnetuksi valo- ja valaisinten suunnittelijana. Valaisimia hän on suunnitellut esimerkiksi juuri Lundialle, mutta myös useille muille valmistajille. Ulkovalaistussuunnitelman hän on tehnyt muun muassa Paltaniemen kuvakirkkoon ja valaistussuunnitelman ja valaisinmuotoilun Espoon tuomiokirkkoon ja Hausjärven kirkkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Jukka Korpihete. Häme-Wiki.

 Suomalaiset muotoilijat
 Valosuunnittelijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
The Burning (Urnin albumi)


The Burning on Urnin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. heinäkuuta 2017 levymerkillä Iron Bonehead Productions. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2008 albumin Soul Destroyers.

Vastaanotto 

Albumi sai hyvän vastaanoton. Angry Metal Guyn arvioija antoi albumille arvosanan 3/5. Hän piti albumia hyvänä, monipuolisena ja nautittavana comeback-albumina, mutta sanoi kokonaisuuden olevan liian keskipaahtoinen ilman yhtäkään murskaavaa ja aggressiivista kappaletta, ja kliseisen intron hän olisi jättänyt kokonaan pois levyltä. Niin ikään Kaaoszinen Santtu Kaskela piti introa omituisena sekä albumia vaikeana ensikuunneltavana, mutta antoi albumille arvosanan 9/10 ja yhtyeen oman jutun toimivan hyvin vaikutteineen päivineen. Metalliluolan Markus Salmela totesi albumin sisältävän hyvien sovitusten lisäksi myös hienoisia suvantovaiheita, ja sanoi albumin aukeavan luultavasti vasta useamman kuuntelukerran myötä. Hän kuvaili albumia kokonaisuudessaan hyväksi, vaikka sanoikin varsinaisen aggressiivisen tuhovoiman jäävän olemattomaksi.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Sulphur – laulu, basso
 TooLoud – kitara
 Revenant – rummut

+

 Armageddor – soolokitara

Tuotanto 
 Sverker Widgren – äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Rok – kansikuva
 J. Luomaa – valokuvat, design
 Juri ”Lyijy” Hilden – valokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Discogs: Urn – The Burning 
 

Vuoden 2017 albumit
Urnin albumit
Kuningas Fahdin kansalliskirjasto

Kuningas Fahdin kansalliskirjasto () on Saudi-Arabian pääkaupungissa Riadissa toimiva, kuningas Fahdin mukaan nimetty kansalliskirjasto. 

Kansalliskirjaston aiemman päärakennuksen ympärille rakennettu ja sille modernin arkkitehtonisen ilmeen antava laajennusosa valmistui vuonna 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kansalliskirjaston kotisivu  (kfnl.gov.sa)
King Fahad National Library - Saudi Arabia  (youtube.com) 

Riad

Saudi-Arabian rakennukset ja rakennelmat
Kansalliskirjastot
Aasian kirjastot
Saudiarabialainen kulttuuri
Vartija (täsmennyssivu)

Vartija tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:

 vartija, vartiointialan tehtävänimike
 Vartija, 1888 perustettu mielipidelehti
 Vartija, Michael Winnerin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1977
 Vartija, Jussi Adler-Olsenin romaani
 Vartija, Robert Craisin romaani
 Vartija, Troy Denningin romaani
 Vartija, Niels E. Nielsenin romaani vuodelta 1974
 Vartija, Harri Närhen romaani vuodelta 1988
Roseanne

Roseanne on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota esitettiin ABC-kanavalla yhdeksän kautta vuosina 1988–1997 sekä joitakin jaksoja vuonna 2018. Sarja jatkuu syksyllä 2018 nimellä The Conners.

Roseanne kertoo työväenluokkaisen Connerin perheen elämästä realistisella tyylillä, joka oli aikanaan epätavallinen prime time -televisiossa. Sarja käsitteli komedian keinoin tabuja kuten riippuvuuksia, ehkäisyä, homoseksuaalisuutta ja masturbointia.

Perheen äitiä Roseannea esitti Roseanne Barr, sarjan tuottaja ja ideoija. Roseannen miestä Dania esitti John Goodman. Perheeseen kuului myös kaksi tytärtä ja yksi poika.

Suosituimmillaan Roseanne oli Yhdysvaltain kolmen suosituimman sarjan joukossa ja loppuun asti 20 suosituimman joukossa. Se voitti useita Golden Globe -palkintoja, ja sen päätähti Roseanne Barr sai vuonna 1993 Emmy-palkinnon.

Roseannen tuotantoa jatkettiin 20 vuoden tauon jälkeen kahdeksalla jaksolla vuonna 2018, ja uusia jaksoja alettiin esittää Yhdysvalloissa 27. maaliskuuta alkaen. Pääosassa oli jälleen Roseanne Barr. Sarjassa esiintyi myös John Goodman, vaikka tämän hahmo Dan vaikuttikin kuolleen alkuperäisessä sarjassa. Uuden kauden ensimmäistä jaksoa seurasi Yhdysvalloissa yli 18 miljoonaa katsojaa. Sarjan päähahmo Roseanne on presidentti Donald Trumpin vahva kannattaja kuten Barr itsekin.

ABC-televisioyhtiö kuitenkin lopetti sarjan toukokuussa 2018 Roseanne Barrin kutsuttua Twitter-viestissään presidentti Barack Obaman afroamerikkalaista Iranissa syntynyttä avustajaa Valerie Jarrettia Apinoiden planeetan ja Muslimiveljeskunnan ristisiitokseksi. Yhtiö kuitenkin päätti kesällä 2018 jatkaa sarjaa uudella nimellä, mutta  muuten samalla näyttelijäkaartilla, paitsi ilman Roseanne Barria. Sarja alkoi syksyllä 2018 nimellä The Conners.

Pääroolien näyttelijät kausina 1–9

Lähteet

Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Haapaveden jäähalli

Haapaveden jäähalli on Haapaveden kaupungin omistama jäähalli. Halli sijaitsee Haapaveden keskustaajamassa, osoitteessa Hakakuja 4. Jäähallin pääasiallinen käyttäjä on paikallinen jääkiekkojaosto Huskit. Lisäksi muita harraste- ja yksityisjoukkueita. Haapaveden jäähalli on HAU Huskien kotihalli.

Nykyinen jäähalli on valmistunut vuonna 2015. Jäähallin kattoon on nostettu jäädetettynä pelinumerona Juha Junnon pelipaita, pelinumerolla 10.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jäähallin sivut 

Suomen jäähallit
Haapaveden urheilu
Kulkurin kannel

Kulkurin kannel on näyttelijä, laulaja Tauno Palon levy vuodelta 1972. Love Recordsille tehdyn albumin laulelmatyyliset alkuperäiskappaleet perustuvat muun muassa Larin-Kyöstin, Saima Harmajan ja Aale Tynnin runoihin, joihin sävelmiä ovat tehneet Erkki Melakoski, Eero Ojanen ja Otto Donner. Albumin syntymiseen keskeinen vaikuttaja Donnerin rinnalla oli Outi Nyytäjä, joka sai idean albumiin tehdessään radiohaastattelua Tauno Palosta.

Tuotanto
Kulkurin kannel oli 64-vuotiaan Tauno Palon ensimmäinen levyjulkaisu kolmeen vuoteen ja hänen ensimmäinen sooloalbuminsa. Sitä edelsivät vuoden 1967 single Ruusu on punainen / Rakkauden tuli ja vuoden 1968 EP-levy Kolme musketööriä, jonka muut laulut ovat ”Rosvo-Roope”, ”Sonny Boy” ja ”Porlammin iltalaulu”. Nämä levyt tehtiin Aarno Ranisen johdolla RCA Victor -levymerkille, kun taas Kulkurin kanteleen syntyyn vaikutti Otto Donner ja hänen levy-yhtiönsä Love Records.

Levyn tuottajaksi otettiin kirjallisuus- ja teatteripiireissä paremmin tunnettu Outi Nyytäjä, joka kirjoittaa albumin kansitekstissä: ”Nämä laulut ovat niitä varten, jotka uskaltavat avoimesti heltyä kuuntelemaan. Jotka eivät pelkää antaa ja ottaa vastaan lämpöä, tunteita ja kauneutta. -- Täynnä sitä kauneutta, jolla ei silata eriarvoisuutta ja epäkohtia, mutta joka auttaa ikävän ja autiuden hetkinä”.

Suomalaisrunoilijoiden ohella albumin tekstien tekijöitä ovat Neuvostoliitossa asunut, suomeksi kirjoittanut vienankarjalainen Jaakko Rugojev, ruotsalainen Erik Axel Karlfeldt ja chileläinen Gabriela Mistral.

Levyllä soittavia muusikoita ovat Heikki Laurila, Juhani Aaltonen, Nono Söderberg, Matti Bergström, Matti Oiling ja Pauli Granfelt.

Vuonna 1973 albumilla julkaistu laulusarja tallennettiin myös puolen tunnin televisio-ohjelmaksi Kulkurin kannel, jossa Tauno Palo esittää lauluja ja Outi Nyytäjän kirjoittamia välispiikkejä tv-studiossa.

Vastaanotto

Helsingin Sanomien levyarvostelussa Raimo Möysä kirjoitti  Kulkurin kanteleen suuruuden olevan siinä, miten on osattu tehdä Tauno Palolle erittäin hyvin sopivia alkuperäissävellyksiä ja tuotu näin melkein unhoon painunut laulajakyky uudelleen yleisön tietoisuuteen. ”Tauno Palon levyn sävelmissä ja tulkinnoissa on yksinkertaista kauneutta ja herkkyyttä, jota on mukava kuunnella. Iskusävelistä kiinnostuneille ei levy tarjoa erityisen helpolla korvaan tarttuvia kappaleita, tunnelmasta pitäville sen sijaan levy on täynnä oikeaa tavaraa.”

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kulkurin kannel Discogs.com-sivustolla

Vuoden 1972 esikoisalbumit
Suomalaiset iskelmäalbumit
Strömma

Strömma on kylä Perniössä, nykyisen Salon kaupungin alueella. Strömma sijaitsee meren rannalla Kemiönsaaren kupeessa. Kylä muodostuu Strömman kartanosta, sen maista sekä Strömman kanavan ympäristön vanhasta asutuksesta. 

Strömma on kuulunut sekä Kemiöön että Perniöön. Lopullisesti se liitettiin Perniön kuntaan vuonna 1972. Toisen lähteen mukaan siirto Perniöön tapahtui 1961. Vanhin maininta Strömman rälssisäteristä on vuodelta 1434. Kartano on ollut muun muassa Fleming-, De la Gardie- ja Oxenstierna-sukujen hallussa. Nykyinen päärakennus on 1830-luvulta.

Strömmassa sijaitsi ennen Halikonlahden ja Gammelbynlahden välinen matala Kemiön virta. Virta perattiin ja siitä tehtiin kanava 1840-luvulla, minkä myötä rakennettiin myös siltayhteys Kemiöön. Kanava toi merenkulkua ja pientä teollisuutta Strömmaan ja sen naapurikyliin. Strömma ja lähikylät alkoivat hiljetä 1960-luvulla. Pienteollisuus, kaupat ja koulu lopetettiin 1970-luvun aikana.

Aiheesta muualla
Strömma-Dahlbyn kyläyhdistys

Lähteet

Perniön kylät
Suomen kartanot
Moldovan kansalliskirjasto

Moldovan kansalliskirjasto (, ) on Moldovan pääkaupungissa Chișinăussa toimiva maansa kansalliskirjasto.

Kansalliskirjaston taustalla on elokuun 22. päivänä 1832 perustettu, silloisen kuvernementin yleinen kirjasto. Kansalliskirjaston päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti A. Ambartumian. Rakennus sijaitsee vastakkaisella puolella katua kuin Moldovan kansallismuseo (Muzeul Naţional de Istorie a Moldovei) ja kansallisgalleria (Muzeul Naţional de Artă). Kansalliskirjaston naapurustossa on kansallinen konerttisali (Palatul Naţional) ja varsin lähellä myös valtioneuvoston rakennus (Casa Guvernului).

Lähteet

Aiheesta muualla

IFLA World Report - Moldova (The International Federation of Library Associations and Institutions)  (ifla-world-report.org)

Chișinăun rakennukset ja rakennelmat
Kansalliskirjastot
Euroopan kirjastot
Kuusla

Kuusla on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Arvo Kuusla (1907–1960), näyttelijä ja SF:n järjestäjä
Irja Kuusla (1904–1988), näyttelijä
Matti Kuusla (1933–2018), näyttelijä
Mauno Kuusla (1931–2013), kuvaaja
Wiradhurin kieli

Wiradhuri on pama-nyungalainen kieli Wiradhuric-alaryhmässä. Se on Australian Wiradhurin kansan perinteinen kieli. Edistyksellinen elpyminen on käynnissä, ja kieltä opetetaan kouluissa. Wiraiari ja Jeithi saattavat olla murteita. Kielen puhujamäärä on ollut nousussa ja vuoden 2016 väestölaskennan mukaan puhujia oli 475.

Kielellä ei ole kirjallista muotoa.

Lähteet 

Pama-nyungalaiset kielet
Marja Nuuttila-Helenius

Marja Nuuttila-Helenius (28. elokuuta 1932 Helsinki – 4. maaliskuuta 2016) oli suomalainen arkkitehti, joka teki pääosan urastaan toimiston Castrén-Jauhiainen-Nuuttila (myöhemmin CJN Oy) osakkaana. Hän oli mukana pääsuunnittelijana tai suunnitteluryhmän jäsenenä muun muassa Lappeenrannan kaupungintalon (1983), Espoon virastotalon ja kaupungintalon, Pasilan virastokeskuksen (1982), Pasilan rautatieaseman (1990, purettu 2017) ja Kluuvin gallerian suunnittelussa.

Marja Nuuttila-Helenius syntyi Helsingissä ja valmistui Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuuriosastolta vuonna 1959. Hän työskenteli eri arkkitehtitoimistoissa, kunnes vuonna 1964 pääsi Viljo Revellin toimistoon. Revellin kuoleman jälkeen sen toimintaa jatkoivat osakkaina Heikki Castrén, Juhani Jauhiainen ja Marja Nuuttila-Helenius ensin nimellä Heikki Castrén & Co, vuodesta 1972 nimellä Castrén-Jauhiainen-Nuuttila ja vuodesta 1974 nimellä CJN Oy. 

Nuuttila-Helenius toimi vastaavana suunnittelijana Naisarkkitehtien yhdistys Architectan vuonna 1982 Helsingin kaupungin taidemuseossa järjestämässä suomalaisten naisarkkitehtien näyttelyssä, joka kiersi myös Saksassa, Irlannissa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa.

Marja Nuuttila-Helenius jäi pois työelämästä vuonna 1988. Hän oli naimisissa Antti Heleniuksen kanssa. He omistivat Salon Muurlassa sijaitsevan Pullolan kartanon. Nuuttila-Helenius oli Galleria Anhavan perustajaosakas yhdessä Ilona Anhavan kanssa.

Kohteita

Lähteet

Aiheesta muualla
 Marja Nuuttila-Helenius, Naisten ääni -sivusto

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
City of Slaughter


City of Slaughter on Clandestine Blazen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2017 levymerkillä Northern Heritage. Albumi on samalla black metal -levy-yhtiö Northern Heritagen sadas julkaisu.

Vastaanotto 

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Blackmetalreviews.com -sivuston arvioija antoi albumille täydet pisteet, ja totesi Mikko Aspan luotsaaman yhden miehen lekan keräävän momentumia joka julkaisulla. Hän sanoi albumin nimikkokappaleen ”Return into the City of Slaughter” olevan keskeisessä roolissa pitkänä, tunnelmallisena ja vihantäyteisenä teoksena, jolla Aspa kanavoi inhottavan vihansa tyylikkäästi. Imperiumi.net -sivuston Serpent antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä, ja sanoi albumin puhuttelevan erityisesti yhtyeen vanhemman tuotannon suosijoita, vaikka laskikin albumin oman asteikkonsa välimaastoon, ja sanoi siltä puuttuvan aiemmista tuotoksista tutun maagisuuden.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mikko Aspa – kaikki instrumentit, laulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2017 albumit
Clandestine Blazen albumit
Kotajoki (Etelä-Varanki)

Kotajoki (myös Oitsijoki tai Oihtsujoki,  , ) on Barentsinmereen laskeva joki Etelä-Varangin kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa.

Joen kulku
Joki saa alkunsa Norjan alueella lähellä Norjan ja Suomen rajaa Rajapään tunturin eteläpuolelta, käväisee Suomen puolella Vätsärin erämaa-alueella ja palaa Norjan puolelle, missä se virtaa Sandnesdalenin () laaksossa etelälounaasta pohjoiskoilliseen ja laskee mereen Varanginvuonon yhtenä sivuhaarana olevassa Kotajoenvuonossa (myös Pitkävuono tai Utsavuono, , ).

Uoma, valuma-alue ja järvet
Joen pääuoman pituus on 44,330 km ja valuma-alue 168,31 km². Joen leventymänä sen keskijuoksulla on Sandneslangvatnet () -niminen järvi. Suomen puolelta jokeen laskee kolme suomalaisella peruskartalla vailla nimeä olevaa järveä ja joukko lampia lähellä Rajapään autiotupaa. Järvien korkeudet merenpinnasta ovat 197,0 metriä, 200,0 metriä ja 217,5 metriä.

Lähteet

Etelä-Varanki
Finnmarkin läänin maantiede
Norjan joet
Inarin joet
Norjan vesistöt
Suomen vesistöt
Barentsinmereen laskevat vesistöt
All the Money in the World

All the Money in the World on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jonka on ohjannut Ridley Scott. Sen pääosia esittävät Michelle Williams, Christopher Plummer, Mark Wahlberg, Romain Duris, Charlie Plummer, Andrew Buchan, Timothy Hutton. Elokuva perustuu John Pearsonin vuonna 1995 kirjoittamaan kirjaan Painfully Rich: The Outrageous Fortunes and Misfortunes of the Heirs of J. Paul Getty, jonka on sovittanut käsikirjoitukseksi David Scarpa. Elokuva kertoo tositarinaan pohjautuen öljymiljardööri J. Paul Gettystä, joka kieltäytyi tekemästä yhteistyötä hänen pojanpoikansa John Paul Getty III:n kidnapanneen ’Ndrangheta-mafiajärjestön kanssa vuonna 1973.

Kevin Spacey näytteli alun perin elokuvan pääosaa, mutta kun häntä syytettiin seksuaalisesta häirinnästä, hänet korvattiin Christopher Plummerilla marraskuussa 2017. Osa elokuvasta jouduttiin kuvaamaan uudelleen.

All the Money in the World sai ensi-iltansa 18. joulukuuta 2017 Samuel Goldwyn Theaterissa, Beverly Hillsissä. Teatterijulkaisun se sai 25. joulukuuta 2017 Yhdysvalloissa ja 12. tammikuuta 2018 Suomessa. Elokuva sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Se oli ehdolla kolmeen Golden Globeen vuoden 2018 gaalassa parhaasta ohjauksesta, naispääosasta (Williams) ja miespääosasta (Plummer). Plummer on myös ehdolla parhaan miessivuosan Bafta-palkintoon.


Rooleissa

Arvosteluja

Katso myös
Trust (2018), tv-sarja samasta aiheesta

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat
Kirjoihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Ridley Scottin ohjaamat elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Kjell Aukrust

Kjell Aukrust (19. maaliskuuta 1920 Alvdal, Hedmark, Norja – 24. joulukuuta 2002 Oslo, Norja) oli norjalainen prosaisti, runoilija, taiteilija ja kuvittaja. Hän oli 1900-luvun jälkipuoliskolla Norjan rakastetuimpia humoristeja niin piirtäjänä kuin kirjoittajanakin.

Aukrustin isä oli Stortinget-edustaja Lars Aukrust, setä runoilija Olav Aukrust, veli Odd Aukrust, merkittävä taloustieteilijä, joka vastasi Norjan valtion tilastotoimiston Statistisk sentralbyrån tutkimustoiminnasta, sekä serkku Tor Aukrust. Hänen puolisonsa oli Kari Holter vuodesta 1947.

Aukrust piti itseään ennen kaikkea piirtäjänä. Norjan Nasjonalgalleriet järjesti vuonna 1987 hänen piirroksistaan näyttelyn.

Aukrustin kirjoitti lapsuudestaan Alvdalissa kolmiosaiset muistelmat Simen, Bonden ja Bror Min. Hän loi kuvitteellisen Flåklypan kylän ja sen asukkaat. Niiden pohjalta ohjasi Ivo Caprino 1975 animaatioelokuvan Pilvikallion vauhtikisat. Elokuva oli ensimmäinen täysimittainen norjalainen animaatioelokuva. Siitä tuli kansainvälinen menestys, ja siitä on tehty versiot yli 70 kielelle.

Kylän asukkaita on mukana myös täysimittaisessa käsin piirretyssä animaatiossa Solan, Ludvig og Gurin med reverompa. Vuonna 1998 ensi-iltaan tulleen elokuvan tapahtumapaikkoja ovat Oslo ja Alvdal.

Suomennetut teokset 
 Pilvikallion vauhtikisat, joka pohjautuu samannimiseen elokuvaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 The Aukrust Center  
 Kjell Aukrust, Store norske leksikon

Norjalaiset kirjailijat
Norjalaiset taiteilijat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
USS Bang (SS-385)

USS Bang (runkonumero SS-385) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Balao-luokan sukellusvene.

Valmistus 

Alus tilattiin Portsmouthin laivastontelakalta Kitterystä Mainesta, missä köli laskettiin 30. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta kumminaan Robert W. Neblettin puoliso ja otettiin palvelukseen 4. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään Antone R. Gallaher.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus oli Tyynellämerellä aloittaen ensimmäisen partiomatkansa 29. maaliskuuta 1944 Luzonin salmessa ja Formosan lounaispuolella. Ennen sotatoimien päättymistä alus teki kaikkiaan kuusi partiomatkaa.

Sotatoimien päättyessä alus oli huollettavan telakalla, mistä vapauduttuaan se sijoitettiin New Londonin sukellusvenetukikohtaan. Alus poistettiin 12. helmikuuta 1947 palveluksesta ja siirrettiin Atlantin laivaston reserviin, mistä se palautettiin 1. helmikuuta 1951 palvelukseen.

Alus oli New Londonin sukellusvenetukikohdassa, kunnes se poistettiin 15. toukokuuta 1952 palveluksesta ja siirrettiin modernisoitavaksi Portsmouthin laivastontelakalle. Alus palautettiin 4. lokakuuta 1952 palvelukseen Guppy IIA -tyypin veneenä.

Alkuvuodesta 1972 alus päätettiin luovuttaa Espanjalle viideksi vuodeksi. Alus huollettiin, minkä jälkeen aloitettiin New Londonissa espanjalaisen miehistön koulutus. Alus poistettiin 1. lokakuuta 1972 palveluksesta ja luovutettiin Espanjalle.

Espanjan laivasto 
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen luovutuspäivänä 1. lokakuuta 1972 nimellä Cosme García (runkonumerolla S34). Espanja lunasti aluksen vuonna 1974 ja se romutettiin vuonna 1983.

Lähteet

Viitteet 

Balao-luokan sukellusveneet
Luettelo valtioiden valuuttakurssijärjestelmistä

Tämä on luettelo maiden valuuttakurssinjärjestelmistä

Valtiot joilla ei ole omaa valuuttaa

Yhdysvaltain dollari laillisena  maksuvälineenä

Euro laillisena  maksuvälineenä

Australian dollari laillisina maksuvälineinä

Sveitsin frangi laillisina maksuvälineinä

Valuuttalautakunta

Yhdysvaltain dollari valuuttakurssin reservivaluuttana
 (XCD)
 (DJF)
 (XCD)
 (XCD)
 (HKD)
 (XCD)
 (XCD)
 (XCD)

Euro valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (BAM)
 (BGN)
 (XPF)

Singaporen dollari valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (BND)

Vaihdettavat kiinnitykset

Yhdysvaltain dollari valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (AZN)
 (AWG)
 (BSD)
 (BHD)
 (BBD)
 (BZD)
 (BMD) 
 (ANG)
 (ERN)
 (JOD)
 (OMR)
 (QAR)
 (SAR)
  (ANG)
 (SSP)
 (TMT)
 (AED)
 (VEF)
 (PAB)

Euro valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (XOF)
 (XOF)
 (CVE)
 (XAF)
 (XAF)
 (XAF)
 (KMF)
 (XOF)
 (DKK)
 (XAF)
 (XAF)
 (XOF)
 (XOF)
 (XOF)
 (XAF)
 (STD)
 (XOF)
 (XOF)

Etelä-Afrikan rand valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (SZL)
 (LSL)
 (NAD)

Komposiittivaihtokurssi
 (FJD)
 (KWD)
 (LYD)
 (MAD)
 (WST)

Muut valuutat valuuttakurssin reservivaluuttana
 (BTN)
 (NPR)

Muu
 (SBD)

Vakautetut järjestelyt

Yhdysvaltain dollari valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (GYD)
 (IQD)
 (KZT)
 (LBP)
 (MVR)
 (SRD)
 (TTD)

Euro valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (MKD)

Komposiittivaihtokurssi
 (SGD)
 (VND)

Valuutta aggregaatti tavoite 

 (BDT)
 (BIF)
 (CDF)
 (GNF)
 (LKR)
 (TJS)
 (YER)

Muu
 (AOA)
 (AZN)
 (BOB)

Indeksiin sidottu

Yhdysvaltain dollari valuuttakurssin ankkurina
 (NIO)

Komposiittivaihtokurssi
 (BWP)

Indeksiin sidottu

Yhdysvaltain dollari valuuttakurssin reservivaluuttana 
 (HNL)
 (JMD)
 (PGK))

Euro  valuuttakurssin ankkurina
 (HRK)

Valuutta aggregaatti tavoite 
 (CNY)
 (ETB)
 (UZS)

Inflaatiokohdistuskehys
 (AMD)
  (DOP)
 (GTQ)

Muu
 (BYR)
 (HTG)
 (LAK)
 (CHF)
 (TND)

Kiinnitetty horisontaalinen valuuttakurssi

Komposiittivaihtokurssi 
 (TOP)

Muut hallinnolliset järjestelyt

Yhdysvaltain dollari valuuttakurssin ankkurina 
 (KHR)
 (LRD)

Komposiittivaihtokurssi
 (DZD)
 (IRR)
 (SYP)

Valuutta aggregaatti tavoite 
 (GMD)
 (MMK)
 (NGN)
 (RWF)

Inflaatioon sidottu tavoite 
 (CZK)

Muut
 (CRC)
 (KGS)
 (MYR)
 (MRO)
 (PKR)
 (SDG)
 (VUV)

Kelluvat valuutat

Valuutta aggregaatti tavoite 
 (AFN)
 (KES)
 (MGA)
 (MWK)
 (MZN)
 (PGK)
 (SCR)
 (SLL)
 (TZS)
 (UAH)
 (UYU)

Inflaatioon sidottu tavoite 
 (ALL)
 (ARS)
 (BRL)
 (COP)
 (GEL)
 (GHS)
 (HUF)
 (ISK)
 (IDR)
 (ILS)
 (KRW)
 (MDL)
 (NZD)
 (PYG)
 (PEN)
 (PHP)
 (RON)
 (RSD)
 (ZAR)
 (THB)
 (TRY)
 (UGX)

Muut
 (INR)
 (MUR)
 (MNT)
 (ZMW)

Vapaasti kelluvat valuutat

Inflaatioon sidottu tavoite 
 (AUD)
 (CAD)
 (CLP)
 (JPY)
 (MXN)
 (NOK)
 (PLN)
 (SEK)
 (GBP)

Muut
 (EUR)

 (RUB)
 (SOS)
 (EGP)
 (USD)

Viitteet

Valuutta
Valuuttakurssijärjestelmät
King Krule

Archy Ivan Marshall (s. 24. elokuuta 1994), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään King Krule, on englantilainen laulaja ja tuottaja. Hän aloitti musiikin äänittämisen nimellä Zoo Kid vuonna 2010, mutta muutti nimekseen King Krule seuraavana vuonna. Hän on julkaissut nimen alla kaksi studioalbumia. Hän käytti nimensä inspiraationa Donkey Kong -pelisarjan King K. Rool -hahmoa.

King Krulen ja rnb-laulaja Frank Oceanin kollaboraatiosta on liikkunut paljon huhuja ja Frank pyysi Krulea äänittämään sanoituksia Blonde-albumille, mutta Krule uskoo, ettei Frank pitänyt niistä. Hän on myös tuottanut kappaleen Death Whistles Earl Sweatshirtille. Krule on myös vieraillut Ratkingin ja Mount Kimbien kappaleilla. 

Lapsena Krule tykkäsi tehdä musiikkia niin paljon ja hän myöhästyi niin paljon koulusta, että sosiaalipalvelut uhkasivat Krulen vanhempia vankilatuomiolla. Hänet hyväksyttiin 14-vuotiaana BRIT Schooliin, joka keskittyy luovaan taiteeseen ja teknologiaan. Hän alkoi julkaisemaan musiikkia Bandcamp-sivustolle vuosina 2010–2011, jonka jälkeen True Panther -levy-yhtiö huomasi hänen lahjakkuutensa ja julkaisi King Krule EP:n vuonna 2011. 

Hän oli myös vuonna 2013 ehdolla BBC Sound -kilpailussa.

Diskografia 

Studioalbumit
 6 Feet Beneath The Moon (2013)
 A New Place 2 Drown (nimellä Archy Marshall) (2015)
 The OOZ (2017)
 Man Alive! (2020)

EP:t
 U.F.O.W.A.V.E (2010)
 Out Getting Ribs/Has This Hit? 12" (2010)
 King Krule EP (2011)
 Rock Bottom/Octopus 12" (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset muusikot
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Sadie Sink

Sadie Elizabeth Sink (s. 16. huhtikuuta 2002 Brenham, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esittää Max Mayfieldiä Netflixin tv-hittisarjassa Stranger Things ja Ziggy Bermania Netflixin kauhuelokuvatrilogiassa Fear Street.  Sink on myös työskennellyt Broadwayn tuotannoissa, kuten Annie ja The Audience, ja näytteli pääroolia Taylor Swiftin elokuvassa All Too Well: The Short Film (2021). Hänen roolihahmonsa ovat usein poikatyttömäisiä, sarkastisia ja temperamenttisia.

Sink syntyi Brenhamissa, Texasissa.  Hänellä on kolme vanhempaa veljeä, Caleb Sink, Mitchell Sink ja Spencer Sink. Sadie Sinkilla on myös nuorempi sisko Jacey Sink.

Sinkin ensimmäisiä näyttelijärooleja olivat näytelmissä Houstonin esittävän taiteen Hobby Centerissä kaudella 2011–2012.  Hän esiintyi Irving Berlinin Valkoisen joulun musiikkiproduktioissa ja pääosassa Anniessa.  Sink teki Broadway-debyyttinsä viidennellä luokalla osana yhtenä Annie Revivalin alkuperäisistä näyttelijöistä. Näytteliessään edelleen näytelmässä hän esiintyi Emmy-palkitussa sarjassa The Americans Lanana.

Vuonna 2015 Sink näytteli yhdessä Helen Mirrenin kanssa elokuvassa The Audience on Broadway nuorena Elizabeth II:na.  Sinkilla oli myös pieni rooli Chuckissa Kimberlynä.

Kuvaaessaan draamaelokuvaa The Glass Castle hänestä tuli hyvin läheinen Woody Harrelsonin ja erityisesti hänen tyttärensä Makanin kanssa. Sink oli jo kasvissyöjä, mutta Harrelson ja hänen perheensä inspiroivat häntä ryhtymään vegaaniksi.

Vuonna 2017 Sink alkoi näytellä Maxine "Max" Mayfieldiä, väkivaltaisesta perheestä peräisin olevaa rullalautailijaa Netflix-sarjassa Stranger Things.

Vuonna 2018 Sink teki yhteistyötä Rooney Mara, Sian, Joaquin Phoenixin ja Kat von D:n kanssa kertoakseen Chris Delforcen eläinoikeusdokumentista Dominion.  Hän sai panoksestaan ​​dokumenttielokuvaan Hollywood International Independent Documentary Awards -palkinnon vuonna 2018.

Lokakuussa 2019 Sink näytteli Netflixin kauhuelokuvassa Eli Haleyta, teini-ikäisenä tyttönä, joka myöhemmin paljastetaan nimihenkilön vanhemmaksi isänpuoleiseksi sisarukseksi.

Vuonna 2021 Sink näytteli pääroolia Christine 'Ziggy' Bermanina The Fear Street -trilogiassa, esiintyen sarjan toisessa ja kolmannessa osassa, Fear Street Part Two: 1978 ja Fear Street Part Three: 1666.

Sink näytteli Tess DeNunzion pääroolia tulevassa draamassa Dear Zoe. Kuvaukset tapahtuivat Pittsburghissa, Pennsylvaniassa.

Helmikuussa 2021 Sink liittyi The Whale -elokuvan näyttelijöihin. Kuvaukset alkoivat 8. maaliskuuta ja kestivät 7. huhtikuuta 7. saakka Newburghissa, New Yorkissa.

Marraskuussa 2021 Sink näytteli pääosaa Taylor Swiftin lyhytelokuvassa All Too Well: The Short Film yhdessä Dylan O'Brienin kanssa.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
UKK-palkinto

UKK-palkinto on Urho Kekkosen nimeä kantava tunnustuspalkinto. Tunnustuspalkinnon jakamisesta päättää Urho Kekkosen 70-vuotisjuhlasäätiön hallitus. Säätiön perustivat ulkoasiainhallinnon henkilöstön jäsenet vuonna 1971.

Palkinnon saajia 
 Raimo Väyrynen, Christer Pursiainen (1999)
 Juhani Suomi (2000)
 Maria Lähteenmäki, Unto Hämäläinen (2005)
 Helena Rytövuori-Apunen (2008)
 Timo Soikkanen (2009)
 Mirka Lappalainen (2010)
 Heikki Talvitie (2017)

Lähteet 

Suomalaiset palkinnot
Urho Kekkonen
Kisakenttä

Kisakenttä oli vuosina 1911–1998 ilmestynyt urheiluaiheinen aikakauslehti.  

Lehden perusti ja alkuvuosina sitä toimitti Anni Collan. Ensimmäisessä numerossa sen tarkoitukseksi ilmoitettiin ruumiillisen kasvatuksen edistäminen, jotta elämä tulisi rikkaammaksi ja työ sujuisi paremmin. Lehdessä julkaistiin muun muassa liikuntakasvatusaiheisia kirjoituksia, leikkejä, lauluja nuotteineen sekä ajankohtaisia kirjoituksia liikunnan, urheilun ja terveyskasvatuksen aloilta. Collan julkaisi myös partiota koskevia kirjoituksia, vaikka partioliike oli autonomian aikana kielletty. 

Vuoden 1921 ensimmäisestä numerosta alkaen lehden ilmoitettiin olevan Suomen Naisten Liikuntokasvatusliiton äänenkannattaja. Lehden pitkäaikaisena päätoimittajana 1930-luvulta 1980-luvulle oli Liisa Orko. Myöhemmin lehteä julkaisi Suomen voimistelu- ja liikuntaseurat (SVoLi), joka lopetti sen julkaisemisen vuonna 1998. Puheenjohtaja Aitkoski-Catonin mukaan lehti ei viestittänyt SVoLin nimeä. Se ei myöskään ollut taloudellisesti kannattava.

Keskustelu naisten kilpaurheilusta Kisakentässä 
Ensimmäisenä ilmestymisvuonnaan 1911 Kisakenttä julkaisi useita kirjoituksia urheilu- ja kilpailuaatteesta. Monet kirjoittajat suhtautuivat kriittisesti kilpaurheiluun ylipäätään ja pitivät sen yleistymistä naisten keskuudessa riskinä, vaikkakin todettiin kilpailuilla olevan motivoiva vaikutus. Asiaa puitiin uudelleen kiertokyselyssä vuonna 1928. Sen tarkoitus oli selvittää, pitäisikö Suomen Naisten Liikuntokasvatusliiton muuttaa kilpaurheilulle kielteistä kantaansa, miten liiton tulisi suhtautua kilpaileviin naisiin, mitkä lajit olisivat sopivimpia ja kannattaako liiton jättäytyä ulkopuolelle, jos kilpailut näyttävät tuottavan tuloja järjestäville liitoille. Työväen urheiluliitolla oli tuolloin yleisurheilussa kilpailutoimintaa naisille. Mielipiteet jakautuivat. Osa vastusti etenkin naisten kilpaurheilua edelleen ja kannatti pitäytymistä urheilumerkkien suorittamisessa, mutta esimerkiksi TUL:n Elina Jääskeläinen puolsi naisten kilpaurheilua voimakkaasti ja vertasi suhtautumista jazziin, tupakoimiseen ja ryyppäämiseen, jotka hänen mielestään yleinen mielipide oli hyväksynyt naisillekin. Osa vastaajista vierasti ajatusta kiilpailusta mutta piti omaa näkemystään mahdollisesti vanhanaikaisena. Arvo Wartia katsoi naisvapautuksen jo ratkaisseen kysymyksen sopivuudesta. Kustaa Levälahden mielestä sopivuutta ei voitu ratkaista teoreettisella keskustelulla vaan selvittää asia kokeellisesti laajentamalla kilpailutoimintaa. Lauri Pihkala yritti viivyttää asiaa eri perusteilla. Väinö Laherma arvioi, että naisten yhteiskunnallinen asema ei ole ollut omiaan innostamaan urheiluun ja että asiaa täytyy erityisesti tukea. Ivar Wilskman ilmoitti, että hän ei ole saanut naisten kilpailujen seuraamisesta esteettistä nautintoa. Ainikki Kivi ironisoi kielteisiä näkemyksiä ilkeämielisten miesten ja vanhahkojen naisten puheina ja kysyi, kuka naiivisti uskoo naisten tyytyvän urheilumerkkiin, kun kilpailussa on tarjolla liemikauha, laakeriseppele tai herätyskello.

Lähteet 

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Suomalaiset urheilulehdet
Maria Lasonen-Aarnio

Maria Lasonen-Aarnio (s. 1979) on suomalainen filosofi, joka toimii filosofian professorina Helsingin yliopistossa.

Ennen filosofian opintoja Lasonen-Aarnio opiskeli ensin vuoden musiikkitiedettä keskittyen säveltämiseen. Hän väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa 2010. Tämän jälkeen hän toimi vuodesta 2010 apulaisprofessorina Michiganin yliopistossa, vuodesta 2015 lähtien urapolku (tenure track) -toimessa. Hän siirtyi Helsingin yliopistoon saatuaan syksyllä 2017 Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) tutkimushankerahoituksen. Lasonen-Aarnion tutkimusaloja ovat filosofinen tietoteoria ja mielenfilosofia.

Vuonna 2014 Lasonen-Aarnio sai Sanders Prize in Philosophy of Mind -palkinnon. Hänelle myönnettiin Suomalaisen Tiedeakatemian humanistipalkinto vuonna 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maria Lasonen-Aarnion oma kotisivu
 Lasonen-Aarnion sivu Michiganin yliopistossa
 Lasonen-Aarnion Philpapers-sivu

Suomalaiset filosofit
Elävät henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Eränkävijät

Eränkävijät on suomalainen Yle TV1:llä esitetty luonto-ohjelma, jossa seurataan suomalaisten eränkävijöiden metsästystä ja kalastusta.

Sarjan 1. tuotantokausi esitettiin vuonna 2016. 2. tuotantokausi esitettiin vuonna 2017. Sarja on myyty yli 30 maahan nimellä Love of the Wild. Sarja voitti parhaan TV-ohjelman Kultainen Venla -palkinnon 2017 ja paras esiintyjä -palkinnon 2018. Palkintoja olivat noutamassa vuonna 2017 Aki Huhtanen, Äijä-koira ja Teemu Hostikka ja vuonna 2018 Aki ja Teemu. Sarjan 3. tuotantokausi alkoi 14. lokakuuta 2018. Sarjan 4. tuotantokausi alkaa 29. syyskuuta 2019

Eränkävijät

Kalastajat 
 Aki Huhtanen 2016–
 Emilia Laitinen 2017–
 Riikka Aaltonen 2016-

Entiset kalastajat 
 Riitta Ahmasalo 2018
 Tomi Ahmasalo 2018
 Aleksi Klytseroff 2019

Metsästäjät 
 Manu Soininmäki 2017–
 Tero Lehti 2017-
 Riikka Aaltonen 2018–
 Johannes Lehtomäki 2020-
 Paavo Lehtomäki 2020-
 Joonas Mourujärvi 2020-

Entiset metsästäjät 
 Tuomo Turunen 2016–2017
 Ari Turunen 2016-2017, 2019
 Sanna Kokko 2016–2019
 Antti Kokko 2016–2019

Lemmikit 
 Äijä 2016– (Aki & Emilia)
Mörö 2019- (Aki & Emilia)
 Sukka 2017– (Antti & Sanna)
 Hopi 2017– (Antti & Sanna)
 Okariina 2016– (Antti & Sanna)
 Navajo 2016– (Antti & Sanna)
 Jehu 2016– (Ari & Tuomo)
 Taiga 2017 (Riikka)

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Red Sparrow

Red Sparrow on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draama- ja jännityselokuva, jonka on ohjannut Francis Lawrence. Se perustuu Jason Matthewsin samannimiseen romaaniin vuodelta 2013. Juoni kertoo venäläisistä ja amerikkalaisista vakoojista, ja elokuvan pääosia esittävät Jennifer Lawrence, Joel Edgerton, Matthias Schoenaerts, Charlotte Rampling, Mary-Louise Parker ja Jeremy Irons.

Red Sparrow sai maailmanensi-iltansa 15. helmikuuta Newseumissa, Washington D.C:ssä. Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa ja Suomessa 2. maaliskuuta 2018.

Rooleissa

Arvosteluja

Lähteet 

Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vakoiluelokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Kosti Kuronen

Kosti Antero Kuronen (s. 5. maaliskuuta 1934) on suomalainen arkkitehti.

Kuronen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1965 ja hänellä on oma arkkitehtitoimisto. Kurosen tunnetuin suunnittelutyö on vuonna 1981 valmistunut Helsingin Kaivopiha ja siihen liittyvät liikerakennukset Citytalo ja Hansatalo, joissa oli Suomen ensimmäiset kaksoislasijulkisivut. Muita Kurosen suunnittelemia rakennuksia ovat Helsingissä entinen STS-pankin liiketalo Paasivuorenkadulla Siltasaaressa (1981) ja Talin keilahalli (1974), muualla Suomessa muun muassa Lahden suurhalli (1981), STS:n entinen liiketalo Tampereen Itsenäisyydenkadulla (1976), entiset tai nykyiset kunnantalot Puolangalla (1966), Vilppulassa (1968), Pudasjärvellä (1974), Jurvalla (1983) ja Vihdissä (1987) sekä Keravan kauppahalli (1985). 

Kuronen voitti 1970-luvulla suunnittelukilpailun Helsingin Linnanmäen huvipuistoon kaavaillusta näköalatornista, jota ei kuitenkaan rakennettu.

Aloitettuaan 1970-luvulla golf-harrastuksen Kuronen on erikoistunut golfkenttien suunnitteluun. Hän on suunnitellut Suomeen yli 50 golfkenttää, enemmän kuin kukaan toinen. Lisäksi hän on suunnitellut pari suomalaisten suosimaa golfkentää Viroon ja Espanjan Aurinkorannikolle.

Kuronen on televisiokokkina tunnetun Sara La Fountainin isäpuoli.

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset maisema-arkkitehdit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Hit the Road Jack

Hit the Road Jack on rhythm and blues -artistin Percy Mayfieldin tekemä kappale, joka nauhoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1960 a cappella -demona Art Rupelle. Kappaleesta tuli kuuluisa, kun laulaja-lauluntekijä ja pianisti Ray Charles nauhoitti oman versionsa kappaleesta The Raelettes -yhtyeen laulajan Margie Hendrixin kanssa. 

Charlesin versio kappaleesta pääsi Billboard Hot 100 -musiikkilistan 1. sijalle maanantaina 9. lokakuuta 1961. ”Hit the Road Jack” voitti Grammy-palkinnon kategoriassa Best Rhythm and Blues Recording. Kappale pääsi myös R&B-musiikkilistan 1. sijalle. Suomessa kappale sijoittui Suomen virallisen listan sijalle 4.

Lähteet

Vuoden 1960 kappaleet
Leader of the Pack

Leader of the Pack on Shadow Mortonin, Jeff Barryn sekä Ellie Greenwichin tekemä kappale. Se oli yhdysvaltalaisen tyttöbändin The Shangri-Lasin hittikappale vuonna 1964. Single on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Se sijoittui Billboard Hot 100 -musiikkilistan 1. sijalle ja Britannian singlelistan sijalle 11. Twisted Sisterin vuonna 1985 levyttämä versio kappaleesta sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 53.

Lähteet

The Shangri-Lasin kappaleet
Vuoden 1964 kappaleet
Formula Academy Finland

Formula Academy Finland on suomalainen rata-autoilusarja, joka alkoi loppukeväästä 2018. Sarjan promoottorina toimii pitkän linjan moottoriurheilumies Marko Koiranen. Kauteen kuuluu yhteensä 5 osakilpailua, jotka ajetaan pääasiassa AKK:n Rata SM -sarjan yhteydessä yhtenä lisäluokkana. Sarjan on tarkoitus olla suomalaisten juniorikuljettajien ponnahduslautana kartingista kohti suurempia formulasarjoja ja lopulta kuninkuusluokkana pidettyä Formula 1 -luokkaa. 

Sarjan kuljettajien on oltava vähintään 15-vuotiaita. Säännöt mukailevat Pohjois-Euroopan F4-mestaruussarjaa. Tavoite on mitata nimenomaan kuljettajan ajotaitoa, joten kaikki osallistujat ajavat samanlaisilla autoilla ja samoilla säädöillä. Formula Academy Finland ajetaan Tatuus F4-T014 / Fiat Abarth -kalustolla.

Sarjan ensimmäisen kauden voittajaksi ajoi venäläinen kuljettajanuori Michael Belov. Kauden 2019 vei suvereenisti nimiinsä Markus Laitala..

Mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla
 https://www.tekniikkatalous.fi/uutiset/formula-4-tallainen-auto-on-nuoren-kuljettajan-ensiaskel-formuloiden-maailmaan/10364761-b3c2-3817-9570-c111163f2bcf
 https://www.talouselama.fi/uutiset/formulat-ajoivat-ensi-kertaa-kymi-ringilla-entinen-f1-kuljettaja-mika-salo-tykitti-avauskierrokset-en-nae-syyta-miksi-tama-ei-kavisi-vaikka-f1lle/a740d7e9-4fc7-42b0-a41f-2746e5a20881
 https://www.is.fi/muutlajit/art-2000006080721.html
 https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/uusi-formulasarja-suomeen-kalustona-kansainvaliset-mitat-tayttavat-f4-autot/6842308

Formula-sarjat
Jäkit

Jäkit (Nardus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain yksi laji: jäkki (Nardus stricta). Sukuun on aikojen kuluessa kuvattu useita muitakin lajeja, mutta niitä on sittemmin sijoitettu toisiin sukuihin.

Jäkit ovat monivuotisia, matalakasvuisia sekä voimakkaasti mätästäviä heiniä, joiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Jäkkien lehdet ovat hyvin ohuita sekä kapeita, lankamaisia ja lehtitupet ovat kellanvalkoisia. Kieleke on lyhyt ja tylppäkärkinen. Jäkkien kukinto on noin 5 cm pitkä sekä hyvin kapea, toispuoleinen tähkä. Tähkylät ovat yksikukkaisia, kapeita sekä vihneettömiä ja sijaitsevat kahdessa rivissä suoraan kiinni varressa. Kaleita on vain yksi tai ei yhtään, ja helpeet ovat teräväkärkisiä sekä sinivioletteja.

Sukuun kuuluvaa jäkkiä (Nardus stricta) tavataan koko Suomessa

Lähteet 

Heinäkasvit
Formula E -kausi 2017–2018

Formula E -kausi 2017-18 (virallisesti 2017–18 ABB FIA Formula E season) on järjestyksessään neljäs Formula E -sähköautosarjan kausi. Sarjan järjesti kansainvälinen autoliitto FIA, jonka puheenjohtajana toimii Jean Todt. Formula E -sarjan toimitusjohtajana toimii Alejandro Agag.

Kausi alkoi 2. joulukuuta 2017. Lucas di Grassi lähti kauteen hallitsevana kuljettajien maailmanmestarina. E.dams-Renault lähti kauteen hallitsevana valmistajienmestarina voitettuaan kolmannen peräkkäisen valmistajien mestaruuden.

Jean-Éric Vergne voitti kuljettajien maailmanmestaruuden ja Audi Sport ABT Schaeffler valmistajien maailmanmestaruuden.

Kilpailukalenteri

Tallit ja kuljettajat

Pisteet

Pistelasku

Kuljettajien pisteet 

† – Kuljettaja ei selvinnyt maaliin, mutta sai sijoituksen ajettuaan 75 prosenttia kilpailusta.

Valmistajien pisteet

Huomiot

Lähteet
Terävän kansakoulu

Terävän koulu oli kansakoulu Jokioisten kunnassa Jänhijoen kylässä lähellä Latovainion asutuskeskittymää. Koulurakennus sijaitsee Jänhijokeen laskevan Tyytynojan ja tien 13564 (Latovainiontie) risteyksessä Tyytynsillan kupeessa. 

Terävän koulun perustamistarve syntyi Jokioisilla vuonna 1922, kun viereisiin Rehtijärven, Latovainion ja Jänhijoen koulupiireihin oli tulossa runsaasti uusia oppilaita ja olisi tarvittu lisää apuopettajain virkoja. Elokuussa 1922 Jokioisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja ministeri Pehkonen ja kunnallislautakunnan esimies opettaja Helle kävivät kylällä selvittämässä asiaa, ja ratkaisuksi Markkulan talosta saatiin vuokrahuone koulun tarpeita varten.

Jokioisten koulusuunnitelman mukaisesti koulu oli tarkoitus avata vuonna 1926 tai 1927, mutta oppilaitten paljous aikaisti koulun avaamista. Terävän koulun johtokunta piti 8. joulukuuta 1922 kokouksen kunnallislautakunnan ja kansakoulutarkastajan läsnä ollessa, ja kokouksessa katsottiin rakennettavan koulun paikaksi keskeltä kansakoulupiiriä tontti Heikkilän talon mailta. Kouluhallitus hyväksyi heinäkuussa 1923 koulun piirustukset, ja oma koulurakennus valmistui syksyksi 1924.

Kansakoulu vihittiin käyttöön sunnuntaina 19. lokakuuta 1924. Rakennustyön suoritti rakennusmestari H. Niemi, ja koulu tuli maksamaan 257 000 markkaa. Terävän koulu oli Jokioisten kunnan kahdeksas koulu, ja näin Jokioisista tuli ensimmäinen Forssan tarkastuspiirin kunta, joka sai toteutettua oppivelvollisuslain vaatimukset.

Koulu lakkautettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 1970-luvulla.

Lähteet 

Kanta-Hämeen kansakoulut
Jokioisten rakennukset ja rakennelmat
Kevin Roy

Kevin Roy (s. 20. toukokuuta 1993 Greenfield Park, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Florida Panthersin organisaatiossa. Pelipaikaltaan Roy on vasen laitahyökkääjä. Hän on Ducksin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2012.

Ura 
Lincoln Stars varasi Royn kahdeksantena pelaajana vuoden 2011 USHL:n varaustilaisuudessa. Roy siirtyi joukkueeseen seuraavaksi kaudeksi ja teki 59 runkosarjaottelussa tehot 54+50=104 voittaen koko liigan maali-, syöttö- ja pistepörssit. Kahdeksassa pudotuspeliottelussa Roy teki seitsemän maalia sekä kolme syöttöpistettä. Kauden päätteeksi hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi. Kesällä Anaheim Ducks valitsi Royn neljännellä kierroksella 97. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa.

USHL:sta Roy siirtyi yhden kauden jälkeen NCAA:han Northeastern Universityn joukkueeseen. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 29 pelissä tehot 17+17=34 ja tuli valituksi tulokkaiden tähdistöön. Kahdella seuraavalla kaudella Roy sijoittui liigan pistepörssissä 20 parhaan joukkoon. Kausi 2015–2016 oli Royn viimeinen yliopistotasolla. Hän teki 29 ottelussa tehot 10+16=26 toimien samalla joukkueen kapteenina sen voittaessa liigan mestaruuden.

Yliopistokauden päätyttyä Roy solmi kaksivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Anaheim Ducksin kanssa. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä pelaamalla Ducksin AHL-farmijoukkue San Diego Gullsissa kaksi runkosarjaottelua. Kausi 2016–2017 oli Royn ensimmäinen kokonainen ammattilaistasolla. Hän pelasi Gullsissa 67 ottelua tehoin 16+30=46. Lisäksi hän teki kymmenessä pudotuspeliottelussa kaksi maalia sekä sai kolme syöttöpistettä.

Roy osallistui Ducksin kautta 2017–2018 edeltäneelle harjoitusleirille, josta hänet kuitenkin lähetettiin aloittamaan kausi AHL:ssä. Marraskuussa Roy nostettiin ensimmäistä kertaa Ducksin NHL-kokoonpanoon. Hän debytoi 9. marraskuuta ottelussa Vancouver Canucksia vastaan. Hän sai jääaikaa 8.05 minuuttia. Ensimmäisen NHL-maalinsa Roy teki Boston Bruinsia vastaan 16. marraskuuta kolmannessa ottelussaan. Tammikuussa 2018 Roy lähetettiin takaisin Gullsiin. Hän ehti pelata Ducksissa 25 ottelua, joissa teki kuusi maalia sekä sai yhden syöttöpisteen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Anaheim Ducksin varaamat pelaajat
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiwin kieli

Tiwi on Tiwi-kansan puhuma Australian aboriginaalien kieli, jota puhutaan Pohjois-Australian rannikolla. Vuoden 2016 väestönlaskun mukaan sillä oli puhujia 2040. Se on yksi isoimmista aboriginaalikielistä puhujamääriltään.

Perinteinen tiwi, jonka puhujat ovat yli 50-vuotiaita vuonna 2005, on polysynteettinen kieli. Tämä kieliopillinen monimutkaisuus on kuitenkin menetetty nuorempien sukupolvien keskuudessa. Tiwin kielessä on noin sata merkitykseltään nominia vastaavaa johdinta, jotka voidaan liittää verbeihin ja joista useimmat ovat melko erilaisia kuin niitä merkitykseltään vastaavat itsenäiset sanat.

Toisin kuin useimmat muut australialaiset kielet, joita on viime aikoihin saakka pidetty toistensa sukulaisina ja oletettu kuuluvan yhteen ainoaan kielikuntaan, tiwiä tutkijat ovat jo kauan pitäneet isolaattikielenä.

Ethnologue määrittelee kielen kehittyväksi. Sille on olemassa sanakirja ja kielellä on kirjoitettu tekstejä. Sille on esimerkiksi käännetty osia Raamatusta. Kielen puhujat käyttävät oman kielensä ohella englantia.

Fonologia

Vokaalit 

Lähde:

Konsonantit 

Lähde:

Murteet 
Kielellä on kahdeksan eri murretta: jikilawuru, wurankuwu, malawu, munupi, marrikawuyanga, wulirankuwu, yimpinari ja mantiyupi. Näistä murteista mantiyupia puhutaan sekä Bathurstin että Melvillen saarilla sekä saarten isoimmassa kaupungissa Warrumiyangassa. Kaikki aineistot ja dokumentaatio tiwin kielestä on tehty mantiyupin murteesta, jolla on myös eniten puhujia, vuonna 2006 noin 600. Marrikawuyangaa puhutaan Melvillen saarella sekä Milikapitissa että sen ympäristössä ja sillä on useita satoja puhujia. Malawua, wurankuwua ja jikilawurua puhutaan Bathurstin saarella ja jokaisella on alle 300 puhujaa, kuten myös yimpinarilla, wulirankuwulla ja munupilla Melvillen saarella.

Näyte tiwin kielestä 
YK:n Ihmisoikeuksien julistuksen 1. artikla:

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tiwin sanakirja
Australialaiset kielet
Isolaattikielet
Olavi K. Fält

Olavi Kaarlo Fält (s. 2. huhtikuuta 1946 Oulu) on suomalainen historian professori emeritus.

Henkilöhistoria ja ammattiura
Fält syntyi varastopäällikkö Olavi Fältin ja tarjoilija Helvi Keräsen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on artesaani Aila Kovalainen. Fält tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1966 ja valmistui Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1973 ja lisensiaatiksi 1982. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1983. Fält toimi Oulun yliopistossa assistenttina ja yliassistenttina vuodesta 1974 vuoteen 1995, historian dosentti hän oli 1983–1995. Hän on myös Turun yliopiston dosentti vuodesta 1987 ja Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1997. Fält työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina, nuorempana tutkijana, vanhempana tutkijana ja varttuneena tutkijana 1980- ja 1990-luvuilla ja 2000-luvun vaihteessa. Hän hoiti Oulun yliopiston historian apulaisprofessuuria virkaatekevänä 1988–1989 ja professuuria määräaikaisena 1994–1995, vakinainen professori yliopistoon hänestä tuli vuonna 1996. Fält on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004. Hän on tehnyt useita opinto- ja tutkimusmatkoja Japaniin, jonka historiaa hän on tutkinut väitöskirjastaan lähtien. Fält sai Tieto-Finlandian kunniamaininnan 1989 ja 1995.

Teoksia
 Eksotismista realismiin. Perinteiden Japanin-kuva Suomessa 1930-luvun murroksessa. Studia Historica Septentrionalia 5. Oulu 1982, 363 s. (väitöskirja)
 Fascism, Militarism or Japanism? The interpretation of the crisis years of 1930 - 1941 in the Japanese English-language press. Studia Historica Septentrionalia 8. Jyväskylä 1985, 150 s.
 The Clash of Interests. The transformation of Japan in 1861 - 1881 in the eyes of the local Anglo-Saxon press. Studia Historica Septentrionalia 18. Jyväskylä 1990, 388 s. 
  Japanin kulttuuri. Olavi K. Fält, Kai Nieminen, Anna Tuovinen ja Ilmari Vesterinen. Otava, Keuruu 1994. (4. painos 2006)
  Looking at the Other. Historical study of images in theory and practise. Toimittajat Kari Alenius, Olavi K. Fält ja Seija Jalagin. Acta Universitatis Ouluensis. B Humaniora 42. Oulu University Press, Oulu 2002, 131 s.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Fält, Olavi K. Oulun yliopisto

Suomalaiset historioitsijat
Oulun yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Edelweiss Air

Edelweiss Air on sveitsiläinen lentoyhtiö. Yhtiön omistaa Swiss International Air Lines ja näin se on osa Lufthansa-konsernia. Yhtiö lentää 66 kohteeseen 32 maassa. Yhtiö operoi 16 lentokoneella.

Kyseisen yhtiön kotikenttä on Zürichin lentoasema, ja se on perustettu 1995.                                                                                                                  

Yhtiö on lentänyt esimerkiksi Suomen Lappiin charter-lentoja.

Laivasto

Nykyinen laivasto
Laivaston keski-ikä kesäkuussa 2022 on 18 vuotta.

Edelweiss Airin historiallinen laivasto

Lähteet

Sveitsiläiset lentoyhtiöt