joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kiinan Grand Prix 2008

Kiinan Grand Prix 2008 (virallisesti V Sinopec Chinese Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 17. osakilpailu, joka ajettiin 19. lokakuuta Shanghai International Circuit -moottoriradalla, Kiinassa. Paalupaikalle ajoi McLarenin Lewis Hamilton. Hän voitti kilpailun ja sai kisan nopeimman kierroksen myös nimiinsä. Voitto oli Hamiltonille kauden viides. McLarenin mekaanikot asensivat Heikki Kovalaisen autoon ennen kilpailun starttia eturenkaat väärinpäin.

Tulokset

Aika-ajo

 Nick Heidfeld sai kolmen lähtöruudun rangaistuksen hänen estettyään David Coulthardia aika-ajossa.
 Mark Webber sai kymmenen lähtöruudun rangaistuksen moottorivaihdon takia.

Kilpailu

Johtokierrokset

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Tilanne valmistajien MM-sarjassa

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kiinan GP 2008 F1-ruutu

2008
Formula 1 -kausi 2008
Frederick Copleston

Frederick Charles Copleston (10. huhtikuuta 1907, Taunton, Somerset, Englanti – 3. helmikuuta 1994, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen katolinen filosofi ja jesuiittapappi sekä filosofian historioitsija.

Coplestonin perhe oli anglikaaninen, mutta hän itse kääntyi katolilaiseksi opiskellessaan Marlborough Collegessa. Hän ryhtyi jesuiitaksi vuonna 1930. Myöhemmin hän opiskeli Heythrop Collegessa. Hän piti seminaarien filosofian opetuksen tasoa huonona, mikä johti vaikutusvaltaisen yhdeksänosaisen History of Philosophy -teoksen (1946–75) kirjoittamiseen. Se on saanut arvostusta myös maallisen filosofian historian tutkimuksen puolella.

Eräs Coplestonin merkittävimmistä panoksista nykyaikaiselle filosofialle oli hänen Tuomas Akvinolaisen ajattelua käsitellyt teoksensa (1955). Copleston pyrki selventämään Tuomaan viiden tien (quinquae viae) oppia tekemällä eron in fieri -syiden ja in esse -syiden välille. Näin Copleston osoittaa, että Tuomas halusi esittää Jumalan olevan kaikkialla läsnä sen sijaan, että olisi esittänyt, että Jumala olisi teoriassa voinut kadota heti käynnistettyään syiden ja seurausten ketjun.

Copleston tunnetaan myös väittelyistään Bertrand Russellin ja A. J. Ayerin kanssa. Russellin kanssa hän väitteli Jumalan olemassaolosta BBC:n lähetyksessä vuonna 1948. Ayerin kanssa hän väitteli loogisesta positivismista ja uskonnollisen kielen mielekkyydestä vuonna 1949.

Vuonna 1952 Copleston käytti osan opetusajastaan Paavillisessa Gregoriaanisessa yliopistossa Roomassa samalla kun opetti myös Heythropissa. Vuonna 1970 hän siirtyi Lontoon yliopistoon, jossa hän toimi collegen rehtorina. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1974 hän jatkoi luennoimista ulkomailla, erityisesti Santa Claran yliopistossa Kaliforniassa. Coplestonista tuli British Academyn jäsen vuonna 1970 ja Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1993.

Teoksia 

 A History of Philosophy, osat 1–8. Burns Oates & Washbourne, 1946–66; osa 9, Search Press, 1975. Uusintapainos, 11 osaa, Continuum, 2003.  
 
 Contemporary Philosophy: Studies of Logical Positivism and Existentialism. Continuum, 1956.
 Philosophies and Cultures. Oxford University Press, 1980. ISBN 0-19-213960-6
 Religion and the One: Philosophies East and West Search Press, 1982. ISBN 0-85532-510-0

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fr. Copleston vs. Bertrand Russell: The Famous 1948 BBC Radio Debate on the Existence of God 

Englantilaiset filosofit
Filosofian historioitsijat
Tomistiset filosofit
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Jesuiitat
Brittiläiset papit
Brasilian Grand Prix 2008

Brasilian Grand Prix 2008  (virallisesti XXXVII Grande Prêmio do Brasil) oli Formula 1 -kauden 2008 18. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 2. marraskuuta Interlagosin moottoriradalla Brasiliassa.

Kilpailussa ratkesi kuljettajien maailmanmestaruus Lewis Hamiltonille, kun hän sijoittui viidenneksi, vaikka Felipe Massa voitti kilpailun. Kilpailua on pidetty yhtenä parhaimmista päätöskilpailuista Formula 1 -sarjan historiassa.

Hamiltonille riitti sijoitus viiden parhaan joukkoon mestaruuden voittamiseen riippumatta Felipe Massan sijoituksesta. Jos Massa olisi voittanut ja Hamilton olisi ollut korkeintaan kuudes, mestaruus olisi mennyt Massalle tasapelisäännön ansiosta (Massalla oli kuusi voittoa ja Hamiltonilla viisi). Massa olisi voittanut mestaruuden myös jos hän olisi ollut toinen ja Hamilton korkeintaan kahdeksas. Tässäkin tapauksessa pisteet olisivat menneet tasan, mutta tasapelisääntö olisi auttanut myös tässä tilanteessa Massan mestaruuteen (molemmilla olisi ollut viisi voittoa, mutta Massalla olisi ollut kolme ja Hamiltonilla kaksi kakkossijaa). 

Kilpailun viimeisellä kierroksella Hamilton oli kuudentena Massan jo varmistettua osakilpailuvoittonsa. Viimeisessä mutkassa kuivan kelin renkailla ajanut Toyotan Timo Glock ajoi kuitenkin hitaasti ja takana tulleet Sebastian Vettel ja Lewis Hamilton ohittivat hänet. Hamilton nousi viidenneksi ja voitti maailmanmestaruuden yhden pisteen erolla Massaan. Poikkeuksellisten viimeisen kierroksen tapahtumien vuoksi muun muassa Ferrari- ja McLaren-talleissa vallitsi hetken aikaa epätietoisuus mestarista.

Tulokset

Aika-ajo

Kilpailu

Johtokierrokset

Muuta 
 Lewis Hamiltonin uran ensimmäinen maailmanmestaruus.
 Ferrarin 16. valmistajien maailmanmestaruus.
 Ferrari -moottorin 16. maailmanmestaruus valmistajien sarjassa.
 David Coulthardin uran viimeinen kilpailu.
 Felipe Massan uran viimeinen voitto.
 Hondan viimeinen kilpailu tallina, tallin nimi muuttui vuodeksi 2009 Brawn GP:ksi. Honda teki paluun sarjaan McLarenin moottoritoimittajana kaudelle 2015.
 Sebastian Vettelin viimeinen kilpailu Toro Rossolla.
 Ferrari -moottorin 210. voitto.
 BMW Sauber jäi ensimmäistä kertaa ilman MM-pisteitä sitten Brasilian GP:n 2006.
 Robert Kubica lähti kilpailuun varikolta tultuaan sinne lämmittelykierrokselta.

Lähteet 
 Analysis: The epic finale up close
 Brasilian GP 2008 - F1-ruutu

Viitteet

Brasilian Grand Prix
Formula 1 -kausi 2008
Bourbon

Bourbon voi viitata ainakin seuraaviin:

Bourbon, eurooppalainen hallitsijasuku
bourbon, yhdysvaltalainen viskilaatu

Henkilöitä 
 Armand de Bourbon-Conti (1629–1666), ranskalainen ruhtinas
 Charles de Bourbon (1490–1527), ranskalainen valtakunnanmarsalkka
 Louis Henri de Bourbon (1692–1740), ranskalainen ruhtinas ja ministeri
 Louis V Joseph de Bourbon-Condé (1736–1818), ranskalainen palatsitalouden päällikkö, maaherra ja kenraali
 Marie-Thérèse de Bourbon, María Teresa de Borbón Parma (1933–2020), ranskalainen sosiologi, professori, tietokirjailija ja poliittinen aktivisti
 Zita von Bourbon-Parma (1892–1989), Itävalta-Unkarin keisari Kaarle I:n puoliso

Katso myös 
”Bourbon Street”, Hurriganesin kappale albumilta 10/80
Bourbon Street, katu New Orleansissa 
 Abeille Bourbon, ranskalainen valtamerihinaaja
 Fort Bourbon, linnoite Kanadan Manitobassa
 Palais Bourbon, Ranskan parlamentin palatsi Pariisissa
Moby Grape

Moby Grape on yhdysvaltalainen psykedeelinen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1966 San Franciscossa. Moby Grape on ottanut vaikutteita folkmusiikista, bluesista, kantrista ja jazzista. Kesällä 1967 yhtye esiintyi Montery Pop Festivalissa. Yhtyeen aktiivisin aika oli vuosina 1966–1971.

Alkuperäiset jäsenet
Peter Lewis - kitara ja laulu
Jerry Miller - kitara ja laulu
Bob Mosley - basso ja laulu
Skip Spence - kitara ja laulu (ex Jefferson Airplane) (k. 16. huhtikuuta 1999)
Don Stevenson - rummut (ex the Frantics)

Diskografia
 Moby Grape(1967)
 Wow/Grape Jam (1968)
 Moby Grape '69 (1969)
 Truly Fine Citizen (1969)
 20 Granite Creek (1971)
 Omaha (1971)
 Great Grape (1973)
 Fine Wine (1976) vain saksassa
 Live Grape (1978)
 Moby Grape '84 (1984)
 Murder In My Heart (1986)
 Vintage: The Very Best of Moby Grape (1993)
 Legendary Grape (2003)
 Cross Talk: The Best of Moby Grape (2004)
 Listen My Friends! The Best of Moby Grape (2007)
 The Place and the Time (2009)
 Moby Grape Live (2010)

Aiheesta muualla
Jerry Miller's official website

Acid rock -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset psykedeeliset rockyhtyeet
Yhdysvaltalaiset folk rock -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset country-yhtyeet
1960-luvun rockyhtyeet ja -artistit
35 (luku)

35 (kolmekymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 34 ja seuraa luku 36.

Matematiikassa 
 35 on puolialkuluku ja siten yhdistetty luku.
 35 on viisikulmioluku.
 35 on tetraedriluku.
 35 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
 35 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen alkuluvun tulona: .
 35 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen kuutioluvun summana: .
 35 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana: .

Luonnontieteissä 
 Bromin järjestysluku on 35.
 Kloori-35 on kloorin vakaa isotooppi.

Muualla 
 Valokuvauksessa yleisin käytetty filmikoko oli 35 mm.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Nettilehti

Nettilehti on internetissä oleva verkkojulkaisu. Nettilehti voi käsitellä oikeastaan mitä tahansa ja Suomesta löytyy muun muassa kuntien omia nettilehtiä, nuorison nettilehtiä, juorupalstoja ja esimerkiksi Historian nettilehti. Nettilehdet ovat ajankohtaisia ja usein nopeampia reportoimaan asioista kuin perinteiset, paperille painetut lehdet.

Internet
Itähavaijinpalilat

Itähavaijinpalilat (Telespiza) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.

Itähavaijinpalilat elävät Havaijin itäisillä saarilla. 2 lajia, Telespiza persecutrix ja Telespiza ypsilon, ovat kuolleet sukupuuttoon ja 2 elossa olevaa ovat uhanalaisia. Itähavaijinpalilat ovat siemensyöjiä mutta syövät myös muuta ravintoa. Koiras ja naaras ovat erivärisiä.

Itähavaijinpalilalajit 
 Laysaninpalila Telespiza cantans
 Nihoanpalila Telespiza ultima

Lähteet 
BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
ITIS: Telespiza 

Peipot
Blooddrunk

Blooddrunk on suomalaisen metalliyhtye Children of Bodomin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin Suomessa ja Japanissa 9. huhtikuuta 2008, Saksassa 11. huhtikuuta, 14. huhtikuuta muualla Euroopassa ja 15. huhtikuuta Yhdysvalloissa. Albumi myi Suomessa kultaa jo ennen virallista julkaisupäivää.

Albumin digipack-versio sisältää toisen levyn, jossa on koko albumi miksattuna 5.1 surroundäänelle sekä ”Blooddrunk” -kappaleen musiikkivideo ja videon ”making of” -pätkä. Albumin nauhoituksien aikana yhtye teki myös coverin Suicidal Tendenciesin kappaleesta ”War Inside My Head”.

Blooddrunk on tyyliltään jokseenkin samanlainen kuin aiemmatkin Children of Bodomin albumit. Kappaleissa kuuluu kuitenkin entistä progressiivisempia piirteitä. Myös thrash metal -ominaisuuksia voi erottaa jonkin verran.

Albumi sijoittui Yhdysvalloissa albumilistan sijalle 22. Suomalaisyhtyeistä ainoastaan HIM on pystynyt parempaan listasijoitukseen Amerikassa. Albumi on myös toiseksi korkeimman sijan saanut death metal -albumi Yhdysvalloissa.

Kappaleista ”Blooddrunk”, ”Hellhounds on My Trail” ja ”Smile Pretty for the Devil” on tehty musiikkivideot.

14. maaliskuuta 2009 Emma-gaalassa Blooddrunk voitti vuoden metallialbumi -Emman. Emma oli Children of Bodomin toinen. Vuonna 2005 he saivat vienti-Emman.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Alexi Laiho – laulu, kitara  
 Henkka Seppälä – basso  
 Roope Latvala – kitara        
 Jaska Raatikainen – rummut
 Janne Wirman – kosketinsoittimet

Arviot 
 Allmusic: 
 Blabbermouth. 6.5/10
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2008 albumit
Children of Bodomin albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Jaroslav

Jaroslav on ollut usean Venäjän hallitsijan nimi.

Kiovan ruhtinaat ja suuriruhtinaat:
Jaroslav I Viisas, Rostovin ja Novgorodin ruhtinas, Kiovan suuriruhtinas 1019–1054
Jaroslav II, Kiovan suuriruhtinas 1174–1175 ja 1180
Jaroslav III eli Jaroslav Vsevolodovitš, Kiovan suuriruhtinas 1236–1238

Vladimirin ruhtinaat ja suuriruhtinaat:
Jaroslav II, Vladimir–Suzdalin suuriruhtinas 1238–1246, sama kuin Kiovan suuriruhtinas Jaroslav III
Jaroslav III, Vladimirin suuriruhtinas 1263–1271

Jaroslav on myös yleinen etunimi. Kuuluisia Jaroslaveja:

Jaroslav Bába, tšekkiläinen korkeushyppääjä
Jaroslav Balaštík, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Bednář, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Benák, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Brabec, tšekkoslovakialainen kuulantyöntäjä
Jaroslav Diblenko, venäläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Dmitrijev, venäläinen jalkapalloilija
Jaroslav Drobný, tšekkiläinen jääkiekkoilija ja tennispelaaja
Jaroslav Drobný, tšekkiläinen jalkapallomaalivahti
Jaroslav Foglar, tšekkiläinen kirjailija
Jarosław Gajczuk-Zawadzki, puolalainen kitaristi
Jaroslav Halák, slovakialainen jääkiekkomaalivahti
Jaroslav Haritonski, venäläinen jalkapalloilija
Jaroslav Hašek, tšekkiläinen humoristi ja satiirikko
Jaroslav Heyrovský, tšekkiläinen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
Jaroslav Hlinka, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Holík, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Hübl, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Janus, slovakialainen jääkiekkomaalivahti
Jaroslav Jiřík, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jarosław Kaczyński, puolalainen poliitikko
Jaroslav Kovár, tšekkoslovakialainen korkeushyppääjä
Jaroslav Kudrna, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Kulhavý, tšekkiläinen maastopyöräilijä ja olympiavoittaja
Jaroslav Kvapil, tšekkiläinen runoilija, näytelmäkirjailija ja libretisti
Jarosław Łabieniec, puolalainen kitaristi ja säveltäjä
Jaroslav Melichárek, slovakialainen autourheilija
Jaroslav Modrý, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Obšut, slovakialainen jääkiekkoilija
Jaroslav Otevřel, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Papoušek, tšekkiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Jaroslav Paška, slovakialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Jaroslav Plašil, tšekkiläinen jalkapalloilija
Jaroslav Popovytš, ukrainalainen pyöräilijä
Jaroslav Pouzar, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jaroslav Rakytskyi, ukrainalainen jalkapalloilija
Jaroslav Rudiš, tšekkiläinen kirjailija
Jaroslav Rybakov, venäläinen korkeushyppääjä
Jaroslav Sakala, tšekkiläinen mäkihyppääjä
Jaroslav Seifert, tšekkiläinen runoilija, kirjailija ja toimittaja, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Jaroslav Šilhavý, tšekkiläinen jalkapalloilija ja valmentaja
Jaroslav Skobla, tšekkoslovakialainen painonnostaja
Jaroslav Soukup, tšekkiläinen ampumahiihtäjä
Jaroslav Špaček, tšekkiläinen jääkiekkoilija
Jarosław Szubrycht, puolalainen musiikkitoimittaja, vokalisti ja lauluntekijä 
Jaroslav Vrchlický (oik. Emil Frida), böömiläinen runoilija ja professori
Jaroslav Walter, tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija

Katso myös
 Jarosław, nimen puolalainen muoto
Raimo Suuronen

Raimo Suuronen (s. 26. heinäkuuta 1954) on suomalainen näytelmäkirjailija ja muusikko. Suuronen tunnetaan käsikirjoittajana parhaiten pienviljelijä Mooses Viinasen ympärille rakentuvista kesäteatterinäytelmistä.

Näytelmät 

 Sotamies Keppilän kotiloma (dramatisointi Veijo Meren romaanista Manillaköysi) 1995
 Mooseksen pontikkapisnes 1996
 Mooseksen penninpyöritys 1997
 Sattumien saluuna (Lännen laulunäytelmä) 1998
 Näkkijärven polska 1999
 Mooses ja mahvian miehet 2001
 Mooses Viinanen - Luojan mieliharmi 2005
 Mooses Viinasen elämä - vaipoista verkkareihin 2007
 Väärämäen veljekset 2010
 Rovasti Ruuhimäki 2013

Ura muusikkona 
Raimo Suuronen aloitti kitaransoiton kuusivuotiaana Heikki Saaren kitarakoulussa 1961. Ensimmäinen bändi perustettiin basisti Juha "Juuso" Nordlundin ja rumpali Jukka "Juke" Arosen kanssa 1967. Bändi sai nimekseen The Great Faces.

Juuson ja Juken siirryttyä Juicen ja Mikko Alatalon bändeihin Raimo Suuronen aloitti kitaristina Matti Hyvösen tanssiorkesterissa. 
Ravintolamuusikon ura käynnistyi Mauri Tapio -nimisessä ravintolayhtyeessä 1973. Armeijan jälkeen Raimo Suuronen liittyi tamperelaiseen Sebastian Trio -kokoonpanoon, jossa soitti bassoa Rainer Laamanen ja koskettimia Reijo Pohjola. Reijo Pohjolan siirryttyä muihin tehtäviin 1986, koskettimiin tuli ensiksi Pertti "Pete" Haverinen. 1986 vuoden syksyllä kosketinsoittajaksi vaihtui Markku Tuominen, Haverisen siirryttyä musiikintuottajaksi. Sebastian Triossa Raimo Suuronen soitti rumpuja.

Vuonna 1989 Suuronen muutti Tampereelta Pylkönmäelle, jossa yksityisyrittäjän toimen ohella muusikon ura jatkui rumpalina Tahtitaivas orkesterissa. Siinä soittivat bassoa Joel Linna, pianoa sekä kosketinsoittimia Ilkka Hakala, toisia kosketinsoittimia Reijo Kantonen. Tahtitaivas orkesteri esitti neliäänisiä laulusovituksia myös a`capella.

Vuonna 1999 Suuronen siirtyi muusikon urallaan itsenäiseksi, vapaaksi viihdetaiteilijaksi, jota jatkaa edelleen teatterin ja käsikirjoitusten tekemisen ohessa.

Aiheesta muualla 

 Ilvesviihde.fi
 Suomen Stand Up Keskus

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset muusikot
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Dagmar Parmas

Dagmar Viktoria Parmas (o.s. Lahtinen, myöh. Parmas-Saarnio, 21. syyskuuta 1886 Helsinki – 7. heinäkuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja, laulaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja.  Parmas oli tiettävästi ensimmäisiä suomalaisia naispuolisia iskelmäsanoittajia.

Elämäkerta 

Dagmar Parmas opiskeli tyttökoulun jälkeen laulua Pietarissa sekä Suomessa, etenkin Vera Baranovin ja Maikki Järnefeltin johdolla. Alun perin Parmas työskenteli konserttilaulajana ja näyttelijänä. Hän teki useita opintomatkoja ulkomaille ja asui useita vuosia Berliinissä ja Pariisissa.   

1930-luvulla Parmas siirtyi terveyssyistä pois näyttämöltä, ja aloitti sen sijaan uran iskelmäsanoittajana. Hän sanoitti ja suomensi yli 140 laulua. Hän käytti nimimerkkejä Ari Saarni ja Timo Teräste. Tunnetuimpia Parmaksen sanoituksia ovat ”Ruusuja hopeamaljassa” (jonka Lauri Jauhiainen täydensi myöhemmin loppuun), ”Hopeahiukset”, ”Romantiikkaa ruusutarhassa”, ”Vanha merimies muistelee” ja ”Tappavat suudelmat”.

Parmas suomensi tekstejä ainakin ruotsista ja englannista. Hän teki yhteistyötä useiden säveltäjien kanssa; heidän joukossaan olivat mm. Arvo Koskimaa, Valto Tynnilä, Harry Bergström, Robert von Essen, Hannes Konno, Kauko Käyhkö, Usko Kemppi, Aatos Palin ja Kaarlo Valkama. Kappaleita ovat levyttäneet myöhemmin muun muassa Erkki Eirto, Arvi Hänninen, Eugen Malmstén ja Olavi Virta. 

Toivuttuaan sairaudestaan Parmas toimi vielä elokuvanäyttelijä. Hän esiintyi lähinnä pienissä rooleissa, muun muassa rättärin äitinä vuoden 1937 elokuvassa Tukkijoella. 

Dagmar Parmas oli naimisissa näyttelijä Yrjö Saarnion kanssa vuosina 1916–1933. Avioliitto päättyi Saarnion kuolemaan.

Dagmar Parmas kuoli vain 53-vuotiaana vuonna 1940.

Filmografia 

Tee työ ja opi pelaamaan (1936)
Tukkijoella (1937)
Ulkosaarelaiset (1938)
Tulitikkuja lainaamassa (1938)
Olenko minä tullut haaremiin (1938)
Syyllisiäkö? (1938)
Vieras mies tuli taloon (1938)

Lähteet 
 
 Pomus.net: Dagmar Parmas

Viitteet 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Valtioduuma

Valtioduuma ( – lyh. Gosduma) on Venäjän federaation kaksikamarisen parlamentin, liittokokouksen, alahuone. Valtioduuma perustettiin Boris Jeltsinin ajaman uuden perustuslain myötä Venäjän korkeimman neuvoston () seuraajaksi vuoden 1993 perustuslaillisen kriisin jälkeen.

Nykyinen valtioduuma toimii Venäjän federaation lakiasäätävänä elimenä, jonka tärkeimpiin tehtäviin kuuluu perustuslain ja federaatiotason lakien säätäminen, Venäjän hallituksen toiminnan valvonta sekä Venäjän keskuspankin johtajan, valtiontalouden tarkastusviraston johtajan sekä ihmisoikeusvaltuutetun nimittäminen. Valtioduuma koostuu 450 edustajasta, jotka valitaan vaaleissa viiden vuoden välein.

Puhemiehet

Venäjän keisarikunta 

 Sergei Muromtsev (1906)
 Fjodor Golovin (1907)
 Nikolai Homjakov (1907–1910)
 Aleksandr Gutškov (1910–1911)
 Mihail Rodzjanko (1911–1917)

Venäjän federaatio 
 Ivan Rybkin (1994–1996)
 Gennadi Seleznjov (1996–2003)
 Boris Gryzlov (2003–2011)
 Sergei Naryškin (2011–2016)
 Vjatšeslav Volodin (2016–)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Valtioduuma 

Alahuoneet
Korimalli

Korimalli on auton korin mallityyppi.

Henkilöautojen korimalleja

Avoauto 
Auton korimalli, jossa on taittuva tai kokoonvetäytyvä katto. Tämä tehdään yleensä joustavasta kankaasta tai vinyylistä, mistä nimitys rättikatto. Cabrioletit, eli avoautot, ovat joitain poikkeuksia lukuun ottamatta kaksiovisia. Amerikan englannissa avoautosta käytetään nimitystä convertible.

Coupé 
Yleensä urheiluautoissa käytettävä matalakattoinen ja kaksiovinen korimalli.

Hatchback / liftback 
Korimalli, jossa tavaratilan luukku ulottuu yleensä katon reunasta alas puskuriin ja takaikkuna on osa luukkua. Suomessa siitä on epävirallisesti auton muodosta riippuen käytetty nimiä viistoperä ja pystyperä. Liftback-termiä yleensä käytetään isommista autoista, jotka ovat periaatteessa korityypiltään hatchbackejä (viisiovisia), mutta kuitenkin muotoiluiltaan muistuttavat enemmän sedania.

Sedan / porrasperä 
Porrasperässä auton takaikkunan alaosan ja tavaratilan luukun välissä on ”porras” eikä luukkua ole saranoitu takaikkunan kanssa yhteen. Sedanit ovat kaksi- tai neliovisia, kun taas hatchbackit ovat kolmi- tai viisiovisia.

Farmari 
Auton kattoa on jatkettu perään saakka tavaratilan kasvattamiseksi. Korimallissa on monikäyttöiset sisätilat ja tavaratila saadaan vielä suuremmaksi takapenkin selkänojaa kääntämällä. Lähes poikkeuksetta viisiovisia.

Tila-auto 
Tavallista henkilöautoa tilavampi auto, joka on suunniteltu henkilöiden kuljettamiseen takaosassa. Tavara- ja henkilökuljetustilaa ei ole yleensä eroteltu.

Crossover / katumaasturi / SUV 
Ajoneuvoja, jotka ovat varusteltu perinteisesti maastoautoista tutuilla ominaisuuksilla, mutta ovat kuitenkin suunniteltu käytettäväksi pääosin kaupungeissa ja tavallisilla autoteillä.

Pakettiauto 
Isompi yleensä umpinainen auto, jonka takaosa on suunniteltu ensisijaisesti tavaroiden kuljettamiseen. Tavaratila on usein erotettu hytistä, jossa on tilaa korkeintaan kolmelle hengelle. Pakettiauton takaosa voi olla myös henkilöiden kuljetusta varten, eikä tällöin ensimmäisen penkkirivin takana välttämättä ole väliseinää.

Lava-auto / avolava 
Tavarankuljetukseen tarkoitettu yleensä erillisrunkoinen ajoneuvo, jossa ohjaamon takana on avonainen kuormatila.

Maastoauto 
Auto, joka on suunniteltu kulkemaan vaativissa tieolosuhteissa ja maastossa tieverkoston ulkopuolella.

Ruumisauto 
Ruumisauto korityyppinä tarkoittaa farmariakin pidempää ja korkeampaa korimallia, joka on tarkoitettu sopimaan ruumisarkkujen kuljettamiseen.

Limusiini 
Pitkä loistoauto, joka on perinteisesti väriltään musta tai valkoinen. Limusiinin rakenteelle tyypillistä on ohjaamon ja matkustamon erottaminen väliseinällä. Seinässä voi olla avattava ikkuna.

Katso myös 

 Autojen kokoluokat
Mediuutiset

Mediuutiset on vuonna 1998 perustettu terveydenhuollon sitoutumaton uutislehti. Se on suunnattu erityisesti lääkäreille, apteekkialan ammattilaisille ja terveydenhuollon päättäjille.

Mediuutiset julkaisee 35 numeroa vuodessa, ja sen osoitteellinen jakelulevikki on noin 23 000 kappaletta.

Lehtikonsepti syntyi 1994, jolloin perustettiin Dagens Medicin Ruotsiin. Nykyisin Medicine Today Internationaliin kuuluvat myös sisarlehdet Tanskassa, Norjassa ja Puolassa.

Mediuutiset-lehden omisti puoliksi Medicin Today International (Bonnier) ja suomalaisia ammattilehtiä kustantava Talentum, kunnes se myytiin kokonaan Alma Medialle kesäkuussa 2017.

Päätoimittajia 
 Pentti Kiiski 1998–2003
 Olli-Pekka Tiainen 2003–2005
 Elina Yrjölä 2006–2009
 Kimmo Seppälä 2009–2011
 Kati Haapakoski 2011–2015
 Anna Niemelä 2016–
 Anne Lahnajärvi 2019–

Lähteet

Aiheesta muualla
Mediuutiset

Suomalaiset ammattilehdet
Lasse Paasikko

Lasse Juhani Paasikko (s. 1. lokakuuta 1959 Kiikka) on muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja. Hän soittaa koskettimia ja haitaria Finlanders-yhtyeessä, jota oli perustamassa vuonna 1984 Jussi Lammelan ja Aarne Hartelinin ohella.

Soittouran lisäksi Paasikko toimii myös tanssimusiikin kouluttajana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Suomalaiset muusikot
Elävät henkilöt
Vuonna 1959 syntyneet
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset sovittajat
Vihtori Herttua

Herman Vihtori Herttua (21. maaliskuuta 1886 Ylistaro – 14. syyskuuta 1941) oli suomalainen maanviljelijä joka kuului Lapuan liikkeen johtoon 1930-luvun alussa.

Herttuan vanhemmat olivat talollinen Herman Herttua ja Anna Tarkkanen. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä kotiseudullaan. Herttua oli Ylistaron suojeluskunnan esikunnan ja piiriesikunnan jäsen, kuului Ylistaron kunnanvaltuustoon ja oli myös kokoomuspuolueen valtuuskunnan jäsen.

Huhtikuussa 1930 Herttua valittiin Lapualla pidetyssä kokouksessa Etelä-Pohjanmaalla syntyneen kommunisminvastaisen kansanliikkeen johtoon yhdessä Vihtori Kosolan ja Iivari Koiviston kanssa, mitä pidetään myös Lapuan liikkeen varsinaisena syntyhetkenä. Herttua erotettiin sen valtuuskunnasta kesäkuussa 1931, kun hän oli taloudellisten ongelmiensa vuoksi vuotanut sisäpiiritietoja ruotsalaisille sanomalehdille. Herttua oli menettänyt omaisuutensa rahoitettuaan kieltolain aikana ylistarolaisten järjestämää pirtulaivaa, joka oli ajanut karille.

Lähteet 
 Kuka kukin oli (Wikiaineisto)

Viitteet 

Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomen sisällissodan valkoiset
Lapuan liikkeessä vaikuttaneet henkilöt
Ylistaron kunnanvaltuutetut
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Hadsel

Hadsel on Norjan kunta. Se sijaitsee Nordlandin läänissä jakaantuneena Lofoottien ja Vesterålenin saaristoon. Sen keskustaajama on Stokmarknes. Muita merkittäviä taajamia on mm. Melbu. Hadselin nykyinen kunnanvaakuna on vuodelta 1976, sen neljä kultaista rengasta kuvaavat kunnan neljää pääsaarta Hadseløyaa, Hinnøyaa, Langøyaa ja Austvågøyaa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Hadselin kunnassa oli vähän yli 8 000 asukasta. 

Stokmarknesissa sijaitsee Hurtigruten-museo. Sen lähellä sijaitsee myös Skagenin lentokenttä joka on Norjan vilkkain pienkenttä vuosittaisella 100 000:en hengen matkustajamäärällään. Rikkonaiseen saaristoon levittäytyvän kunnan eri osat on yhdistetty toisiinsa lukuisin silloin ja tunnelein. Merkittävin niistä on joulukuussa 2007 avattu mantereelta Lofooteilla sijaitsevaan Fiskebøliin johtava Lofast-tietunneli.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kompletorio

Kompletorio () tarkoittaa rukoushetkeä päivän päätteeksi. Rukoushetket (hetkipalvelukset, hetkirukoukset) ovat pieniä jumalanpalveluksia, joissa luetaan psalmeja ja muita Raamatun tekstejä sekä lauletaan virsiä tai muita lauluja. Kompletorio kuuluu laudeksen ja vesperin ohella ns. suuriin rukoushetkiin. Päivän viimeisenä rukoushetkenä se päättää (lat. complere, päättää, täyttää) päivän rukoushetket. 

Perinteinen kompletorion järjestysː

 Johdanto (Herra, avaa minun huuleni) 
 Synnintunnustus ja synninpäästö 
 Virsi tai hymni Kun päivä painuu levolle (Te lucis ante terminum) Suomen ev.lut.kirkon virsikirja 754
 Psalmi, joko psalmit 4, 91 ja 134 tai kirkkovuoden mukaien psalmi
 Lyhyt raamatunluku, 
 Lyhytvastauslaulu (responsorion), 
 Lyhyen puhe tai mietiskelyteksti (voidaan jättää pois)
 Simeonin kiitosvirsi antifoneineen
 Rukousjakso
 Herran rukous
 Ylistys
 Loppusiunaus

Kompletorion alkuun voidaan liittää perinteinen Valon rukous (Lucernarium) Siihen sisältyy johdanto, valon hymni (Phos hilaron Suomen ev. lut.kirkon virsikirja virsi 755a), kiitosrukous ja psalmi antifoneineen. Jos valon rukous liitetään kompletorion alkuun, valon rukouksen jälkeen jatkuu kompletorio raamatunluvusta.

Monilla rippikoululeireillä päivät päättyvät kompletorioon. Kompletorio voi olla myös kuin pienimuotoinen jumalanpalvelus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rukous päivän päättyessä eli kompletorio (PDF) (Suomen ev. lut. kirkon jumalanpalvelusten kirjan mukaan) 

Jumalanpalvelukset
Rukous
Eva Gabor

Eva Gabor (11. helmikuuta 1919 Budapest, Unkari – 4. heinäkuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijätär.

Ura

Eva tunnetaan ammatillisesti parhaiten luultavasti hänen televisiourastaan. Hänen tunnetuin roolinsa oli Lisa Douglasin rooli hyvin menestyneessä TV-sitcomissa Green Acres, jota tehtiin vuosina 1965-1971 ja jossa näytteli myös Eddie Albert. Sen lisäksi hän näytteli lukuisissa elokuvissa, mm. Monte Criston vaimo (The Wife of Monte Cristo, 1946), Rakkaani, älä karkaa (My Man Godfrey, 1957), Gigi (Gigi, 1958), Se alkoi suudelmasta (It Started with a Kiss, 1959). Sen lisäksi hän toimi Disneyn elokuvien Aristokatit (The AristoCats, 1970) Herttuattaren sekä Pelastuspartio Bernard ja Bianca (The Rescuers, 1977) ja Bernard ja Bianca Australiassa (The Rescuers Down Under, 1990) Biancan äänenä. Hän on saanut televisiourastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä

Gaborin äiti oli näyttelijätär Jolie Gabor (29. syyskuuta 1894 – 1. huhtikuuta 1997) ja hänen sisarensa Zsa Zsa Gabor (6. helmikuuta 1917 – 18. joulukuuta 2016) ja Magda Gabor (11. kesäkuuta 1914 – 6. kesäkuuta 1997) olivat myös näyttelijättäriä. Eva Gabor oli perheen ensimmäinen joka perheestä muutti Yhdysvaltoihin. Eva Gabor oli elämänsä aikana viisi kertaa naimisissa ja kaikki avioliitot päättyivät eroon. Lapsia Evalla ei ollut. Hän kuoli hengityksen lamaantumiseen 76-vuotiaana. Vaikka hän olikin sisarusparven nuorin, hän kuoli ennen siskojaan ja äitiään.

Aiheesta muualla

 
 Eva Gabor NNDB:ssä

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Unkarilaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
AVA (televisiokanava)

MTV AVA (aiemmin AVA, MTV3 AVA) on Suomen ensimmäinen naisille suunnattu televisiokanava. AVA on osa MTV Oy:tä. Kanava aloitti lähetyksensä 1. maaliskuuta 2008. AVA näkyy maksuttomana kaapeliverkossa ja antenniverkossa; satelliitista se on poistunut, sillä sen korvasi MTV3 Komedia. MTV Oy:n omistaa noin vuodesta 2020 alkaen pohjoismainen televisioyhtiö TV4 Media, entiseltä nimeltään Bonnier Broadcasting, ja tämän puolestaan ruotsalainen teleoperaattori Telia Company.

Tunnukset ja kanavailmeet

2008–2011 
MTV3 AVA aloitti lähetykset 1. maaliskuuta 2008 osana MTV3 Kanavapakettia.

2011–2012 
Kanava muuttui ilmaiskanavaksi 15. tammikuuta 2011, ja samalla myös kanavan nimi muuttui pelkäksi AVA:ksi.

Valtioneuvosto myönsi 21. joulukuuta 2011 MTV Oy:lle ohjelmistotoimiluvan antenniverkon kanavanippuun A. AVA-kanavaa ryhdyttiinkin esittämään tällä toimiluvalla kaapeliverkon lisäksi myös antenniverkossa. Antenniverkon lähetykset alkoivat 1. helmikuuta 2012 kanavapaikalla 13.

2012–2013 
Kanava uudisti ilmettään 22. elokuuta 2012 muun muassa uudella logolla, tunnusmusiikilla sekä kanavan uudella voice over -juontajalla. Samana päivänä sai ensi-iltansa Dome Karukosken ohjaama lyhytelokuva Valtatie 13, jonka käsikirjoitukseen Avan katsojat saivat vaikuttaa.

2013–2017

2017–

Logot

Ohjelmisto 
Kanavan ohjelmisto on suunnattu naisille. AVA esittää draamaa, viihdettä, lifestyle-ohjelmia sekä puheenaiheita naisten maailmasta.

Draama- ja komediasarjoja 
 Dallas
 EastEnders
 Emmerdale (uusinnat)
 Frendit
 Glee
 Kosto
 Lemmen viemää
 Melrose Place
Moderni perhe
 Neighbours
 Paris Stories
 Rouva Ministeri
 Salatut elämät (uusinnat)
 Sata sydäntä
 Sydänystävät
 Täydelliset naiset

Tosi-tv-sarjoja 
 Atlantan täydelliset naiset
 Beverly Hillsin täydelliset naiset
 Diili UK
 Ensitreffit alttarilla
 Kardashianit
 Koirakuiskaaja
 Kokeilussa perhe-elämä
 Kuutosia kasvattamassa
 Mallikoulu
 Missiksi päivässä
 New Jerseyn täydelliset naiset
 NYC:n täydelliset naiset
 Operaatio lähiruoka
 Oprah ja hyväntekijät
 She's Got the Look
 Sinkkuvanhempien talossa
 Suurin pudottaja (Yhdysvaltain ja Suomen jaksot)
 Tori & Dean 
 Iholla  
Yökylässä Maria Veitola

Keskusteluohjelmia 
 Aamun AVAus
 Peili
 Rachael Ray Show
 Steven & Chris
 The Martha Stewart Show
 Tyra Banks Show

Ruokaohjelmia 
 Kokin kanssa ostoksilla
 Market Kitchen
Mitä tänään syötäisiin?
Olet mitä syöt
 Synnittömän hyvää
 Tina Nordströmin pohjoiset herkut
 Täydellisiä makuja

Matkailuohjelmia 
 Giadan viikonloppumatkat
 Loma laivalla
 Matkakertomuksia
 Matkalla maailmalla
 Rough Guide
 Taidematkalla
 Ykkösluokassa

Sisustusohjelmia 
 Debbie Travis: Koti vaihtaa väriä
Kenen kotona?
 Kolme toivomusta
 Kotia kohti
 Material Girls

Urheiluohjelmia
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2012

Muita ohjelmia 
 Caribbean Workout
 Muotiviikoilla
 Namaste Jooga
 Putous (uusintana)
 Shimmy – vatsatanssia
 Sukujuuria etsimässä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 AVA:n virallinen sivusto
Tuija Helander

Tuija Helander (ent. Helander-Kuusisto, s. 23. toukokuuta 1961 Eura) on suomalainen pikajuoksija. Hän on voittanut henkilökohtaisilla matkoilla ulkoradoilla 12 Suomen mestaruutta. Päälajissaan 400 metrin aitajuoksussa hän on kymmenkertainen mestari, ja hänen ennätysaikansa 54,62 vuodelta 1987 oli voimassa oleva Suomen ennätys vuoteen 2022 asti.

Helander on jatkanut urheilemista keuhkosairauden ja hänelle vuonna 2000 tehdyn keuhkojensiirron jälkeen. Hänet valittiin vuoden vammaisurheilijaksi vuonna 2005. Seuratasolla hän on edustanut Euran Raikua ja Turun Urheiluliittoa.

Koulutukseltaan Helander on ekonomi. Helander on mukana Sydän- ja keuhkosiirrokkaat – Syke ry:n toiminnassa, ja hän on toiminut yhdistyksen Syke-lehden vastaavana toimittajana vuodesta 2013 alkaen.

Saavutukset
400 metrin aitajuoksu
7. sija Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984
5. sija Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Roomassa 1987 
Suomen mestari: 1977, 1980, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1989, 1990
SM-hopea: 1978, 1979
SM-pronssi: 1981
400 metrin juoksu
Suomen mestari: 1985, 1987
SM-hopea: 1989
100 metrin juoksu
SM-hopea: 1985
Viisiottelu
SM-hopea: 1978

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Get Damned


Get Damned on yhdysvaltalaisen metalcore-yhtyeen The Agony Scenen kolmas albumi. Se julkaistiin 23. lokakuuta 2007.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Michael Williams – laulu
 Brian Hodges – kitara, bassokitara
 Chris Emmons – kitara
 Matt Horwitz – rummut
 John Pettibone – laulu (kappale 13)

Tuotanto
 Andreas Magnusson – tuottaja
 Ryan Clark – grafiikka

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Forge: 1/10

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2007 albumit
The Agony Scenen albumit
Luettelo Batmanin vihollisista

Luettelo Batmanin vihollisista on lista sarjakuvasankari Batmanin vihollisista. Ne ovat Hämähäkkimiehen vihollisten tapaan miltei yhtä tunnettuja kuin supersankari itse. Elinkaarensa aikana Batman kohdannut suuren määrän erilaisia vihollisia eri tarinoissa ja sarjakuvalehdissä.

Batmanin vihollisilla on monia yhteisiä piirteitä.  Monet vihollisista eivät omaa supervoimia, mutta kärsivät erilaisista psykologisista ongelmista, kuten persoonallisuushäiriöistä, skitsofreniasta, psykooseista tai harhaisuudesta. Luonnollisesti Batman on myös taistellut lukuisia DC-universumin vihollisia vastaan, joita ei pidetä suoranaisesti Batmanin vihollisina.

Kuuluisimmat vastustajat 
Batmanin tunnetuimmat ja suurimmat vastustajat (aakkosjärjestyksessä).

Batmanin viholliset
Arikemilaiset kielet

Arikemilaiset kielet muodostavat tupi-kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka kahta kieltä puhutaan ainoastaan Brasiliassa. Toinen kielistä on jo sammunut, ja kieliryhmän viimeisellä kielellä on enää 200 puhujaa jäljellä.

Lähteet 

Tupi-kielet
Karitiâna

Karitiâna on arikemilaisiin kieliin ryhmään kuuluva SVO-kieli, jota puhutaan Brasiliassa Candeias-joen rannoilla.

Fonologia

Vokaalit

Konsonantit

Lähteet

Aiheesta muualla
Ethnologue

Brasilian kielet
Tupi-kielet
Minin eka kerta

Minin eka kerta () on Nick Guthen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2006. Se on tyylilajiltaan draamakomedia. Pääosissa näyttelevät Alec Baldwin, Nikki Reed, Luke Wilson ja Carrie-Anne Moss. Yksi elokuvan tuottajista oli Oscar-palkittu näyttelijä Kevin Spacey.

Juoni 

Mini on yksinhuoltajaäidin tyttö, joka juhlii, polttaa ja juo. Hän toimii myös ilotyttönä. Elokuva alkaa lopusta, kun Mini pitää valmistujaispuheensa koulun edessä. 

Minin äiti on alkoholisti ja narkomaani. Hän tapaa miehen nimeltä Martin, ja he alkavat seurustella. Martin tietää että Minin äiti pettää tätä, joten hän on käynyt vieraissa itsekin. Eräänä iltana Martin tilaa ilotytön luokseen, joka osoittautuu Miniksi. Mini peittää Martinin silmät solmiolla, jotta tämä ei saisi tietää kenen kanssa hän on. Kun Mini sitten unohtaa avaimensa Martinin luo, Mini jää kiinni. Mini ja Martin rakastuvat ja alkavat suunnitella miten Minin äiti saataisiin pois kuvioista.

Sekoittaakseen äitinsä mielen Mini alkaa sujauttaa tämän drinkkeihin pillereitä, jotka varastaa koulustaan. Myöhemmin Mini ja Martin pyytävät äitiä mukanaan illalliselle, mutta tällä on liian huono olo. Minin ja Martin lähtevät, ja taloon murtautuu kaksi mustaan pukeutunutta henkilöä. Minin äiti yrittää soittaa hätänumeroon. Kun Mini ja Martin palaavat tekaistulta illalliseltaan, he löytävät äidin kuolleena vieressään tyhjä lääkepurkki. Mini keksii, että olisi loistava alibi, jos he siirtävät äidin autoon sekä meikkaisivat ja laittaisivat tälle juhlavaatteet päälle.

Minin ja Martinin lomaillessa heidän naapurinsa on myös siellä ja kuvaa heitä salaa. Kun Martin alkaa saada kuvia ja niihin liitettyjä viestejä, Martin menee kiihtyneenä naapuriin. Mini soittaa paikalle poliisit, jotka vievät Martinin vankilaan yöksi. Kun Mini tulee vierailulle, hän kertoo Martinille suunnitelleensa kaiken: Mini oli itse lähettänyt kuvat, jotta Martin menisi naapuriin ja hakkaisi tämän, jolloin Mini voisi soittaa poliisit paikalle. Mini tiesi, että he olivat vaarassa paljastua, joten hän lavasti Martinin syylliseksi kaikkeen. Kun Martin yrittää selittää että Mini on myös syyllinen, kukaan ei usko häntä. Elokuvan päättyessä näytetään Minin ajavan vapaana autollaan.

Näyttelijät 

Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
Ferenc Molnár

Ferenc Molnár (vuoteen 1896 Neumann; 12. tammikuuta 1878 Budapest – 1. huhtikuuta 1952 New York) oli unkarilainen kirjailija ja toimittaja.

Molnár opiskeli oikeustiedettä Budapestissä ja Genevessä. Kirjailijaksi hän ryhtyi 19-vuotiaana ja tuli tunnetuksi näytelmällään Paholainen (Az ördög, 1907). Suomessa Molnár tunnetaan ensisijaisesti nuorisoromaanistaan Koulupoikia (A Pál utcai fiúk, 1907).

Useista Molnárin näytelmistä on tehty elokuvasovituksia ja musikaaleja, kuten näytelmästä Liliom (1909), jonka on sanottu merkitsevän unkarilaisille suunnilleen samaa kuin Nummisuutarit suomalaisille. Näytelmän nimihenkilö Liliom on hurmuri, joka työskentelee tivolissa karusellinhoitajana. Väliajan jälkeen siirrytään tuonpuoleiseen. Liliomille suodaan mahdollisuus parantaa tapansa. Hän pääsee pois helvetistä ja palaa maan päälle sovittamaan kolttosiaan. Hän kuitenkin jatkaa holtitonta elämää eikä ota opikseen. Muun muassa Fritz Lang (1933) ja Henry King (1956) ovat tehneet näytelmästä elokuvasovituksen, ja sen pohjalta on muokattu myös musikaali Karuselli. Billy Wilderin Yks’, kaks’, kolme puolestaan perustuu Molnárin farssiin Egy, kettő, három (1929).

Molnár ihaili ranskalaista näytelmätaidetta, mikä kuvastuu näytelmässä Täydellinen persikka (Játék a kastélyban, 1926), joka on metafiktio. Päähenkilö Sándor Turai suunnittelee näytelmän kirjoittamista. Näytelmän alussa hän osoittaa sanansa suoraan yleisölle ja rikkoo näin todellisuuden ja illuusion rajan. 

Ensimmäisen maailmansodan aikana Molnár toimi sotakirjeenvaihtajana. Vuonna 1940 hän joutui pakenemaan Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi kirjoittamistaan ja kohosi maailmanmaineeseen.

Suomennetut teokset 
 A Pál utcai fiúk (1907) — Koulupoikia: Kirja Pál-kadun pojista. Suomentanut Matti Kivekäs. Otava, 1913
 A Pál utcai fiúk (1907) —  
 Báró Márczius és egyéb elbeszélések (1913) — Parooni. Suomentanut Eemeli Jaakkola. Kirja, 1921.

Lähteet

Aiheesta muualla 

The Guide to Musical Theatre: Ferenc Molnár  
Täydellinen persikka. Helsingin kaupunginteatteri.
Liliom. Helsingin kaupunginteatteri.

Unkarilaiset kirjailijat
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Juveniili myelomonosyyttileukemia

Juveniili (juvenile = lapsi, nuori) myelomonosyyttileukemia on erittäin harvinainen, kroonisen myelooisen leukemian (JMML, JCML) sukuinen tauti. Se käsittää noin 1–2 prosenttia kaikista lapsuusiän pahanlaatuisista veritaudeista: tämä tarkoittaa, että JMML:ää diagnosoidaan Suomessa harvemmin kuin joka toinen vuosi. JMML:n on todettu olevan hieman tavallisempi tyypin 1 neurofibromatoosia sairastavilla lapsilla. Tavallisimmin JMML:ään sairastuu alle neljävuotias lapsi. 

JMML:n eteneminen on usein nopeaa (”suoraan blastikriisiin edennyt krooninen myelooinen leukemia”), mutta se voi joskus pysyä pitkiäkin aikoja rauhallisena. Nimitys myelomonosyyttileukemia tulee taudille siitä, että leukemiasolut (blastit) muistuttavat monosyytti-nimisiä valkosoluja tai niiden esiasteita. JMML-soluissa ei ole Philadelphia-kromosomia: jos tämä löytyy, tauti luokitellaan krooniseksi myelooiseksi leukemiaksi.

JMML on valitettavan hankala hoitaa: siihen tepsii lähes pelkästään kantasolusiirto, mutta senkin jälkeen sairaus monesti uusii. Sytostaattilääkkeille tauti ei ole herkkä kuin hyvin suurilla annoksilla. JMML kuitenkin reagoi allogeenisen (luovuttajan soluilla tehdyn) kantasolusiirron ns. GVH-reaktiolle, jossa luovuttajan kantasolusiirteen sisältämät t-lymfosyytit tunnistavat leukemiasolut vieraiksi ja hyökkäävät niiden kimppuun. GVH-reaktioon perustuen kantasolusiirron jälkeen uusineita tauteja onkin hoidettu joissain paikoissa antamalla lapselle luovuttajalta kerättyjä valkosoluja, jotka näin yhdessä kantasolusiirteestä kasvaneiden solujen kanssa nostavat ”tuhoamistasoa”.

Lähteet

Aiheesta muualla

http://www.jmmlfoundation.org/

Syöpätaudit
Akepat

Akepat (Loxops) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu lajia. 

Akepalajeja elää ainoastaan Havaijin saaristossa Tyynellämerellä. Akepat ovat pieniä, värikkäitä lintuja, jotka syövät enimmäkseen hyönteisiä ja hämähäkkejä sekä mettä. Ne elävät kosteissa metsissä ja ovat uhanalaisia elinympäristön tuhoutumisen takia.

Akepalajit 
 Akekee Loxops caeruleirostris
 Akepa Loxops coccineus
 Mauinakepa Loxops ochraceus
 Oahunakepa Loxops wolstenholmei

Lähteet 

Peipot
Vincent Beretti

Vincent Beretti (; 14. kesäkuuta 1781 Rooma, Italia – 30 (18). elokuuta 1842 Kiova, Venäjän keisarikunta) oli italialaissyntyinen Venäjällä toiminut arkkitehti ja akateemikko. Beretti suunnitteli Pietariin viisitoista rakennusta eri tarkoituksiin. Vuonna 1835 hän siirtyi Kiovaan Ukrainaan voitettuaan Kiovan yliopiston suunnittelukilpailun ja toimi sittemmin Kiovassa kuolemaansa asti. Kiovaan suunnittelemiaan rakennuksia hän ei ehtinyt nähdä valmiina.

Myös hänen poikansa Alexander Beretti oli arkkitehti.

Lähteet
...The Best not only in Russia 

Venäläiset arkkitehdit
Vuonna 1781 syntyneet
Vuonna 1842 kuolleet
Alexander Beretti

Alexander Beretti (A. V. Beretti; 15. huhtikuuta 1815 Pietari, Venäjä – 1895 Kiova, Ukraina) oli venäläinen arkkitehti, joka vaikutti erityisesti Kiovassa.

Berettin isä oli maineikas pietarilainen arkkitehti V. I. Beretti. 

Beretti valmistui arkkitehdiksi Pietarissa 1837 ja pääsi heti mukaan Talvipalatsin kunnostukseen sen tulipalon jälkeen. Sen jälkeen hän suunnitteli useita sairaalarakennuksia, mutta 1942 hänet nimitettiin isänsä kuoleman jälkeen tämän seuraajaksi Kiovaan yliopiston rakennuskomitean pääarkkitehdiksi.

Lähteet
...The Best not only in Russia 

Venäläiset arkkitehdit
Iran Airin lento 655

Iran Airin lento 655 oli Iran Airin lento Bandar Abbasista Dubaihin. Yhdysvaltain laivaston Ticonderoga-luokan ohjusristeilijä USS Vincennes tuhosi koneen 3. heinäkuuta vuonna 1988 Persianlahdella. Turmassa sai surmansa 290 ihmistä. Tapaus sattui Iranin ja Irakin sodan aikana.

Iran Airin lento oli matkalla Bandar Abbasista Dubaihin, jonne se oli määrä laskeutua puolen tunnin sisällä.. USS Vincennes oli Persianlahdella suorittamassa harjoittelua

YK:n turvallisuusneuvosto käsitteli tapausta. Aluksi Yhdysvaltain puolustusministeriö Pentagon ilmoitti, ettei Yhdysvaltain laivaston risteilijä USS Vincennes olisi ampunut matkustajalentokonetta vaan iranilaista sotilaslentokonetta, mutta tämä tieto peruutettiin heti, ja viralliset valittelut tapahtuneesta esitettiin välittömästi.

USS Vincennesin miehistö oletti virheellisesti Airbus A300:n olevan iranilainen F-14-hävittäjä, joka olisi pudottanut korkeutta ja lisännyt nopeutta hyökkäystä varten. Miehistö tulkitsi tarjolla olevaa informaatiota väärin, sillä USS Vincennesin oman AEGIS-järjestelmän mukaan lento 655 kone nousi jatkuvasti tasaisella nopeudella. Aluksen AEGIS-järjestelmä myös tunnisti koneen siviilikoneeksi sen lähettämän transponderikoodin perusteella, mutta väärintulkintojen takia USS Vincennesin miehistö piti konetta silti Iranin sotilaskoneena. Väärintulkintaa edesauttoi, ettei tunnistamisesta vastannut upseeri saanut yhteyttä Iran Airin koneeseen radiolla armeija- ja siviilihätäkanavien kautta. USS Vincennes ampui Iran Airin lentokoneen alas, kun se oli 13 kilometrin päässä aluksesta.

Iranin viranomaisten mukaan teko oli tahallinen ja laiton. Yhdysvallat maksoi uhreille yhteensä 131,8 miljoonan dollarin korvaukset mutta ei pyytänyt tapausta anteeksi Iranilta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Onnettomuudesta Airdisaster.comissa

Vuoden 1988 lento-onnettomuudet
Lento-onnettomuudet Iranissa
Alas ammutut matkustajalentokoneet
Pauli Kettunen

Pauli Tapio Kettunen (s. 31. toukokuuta 1953 Säyneinen) on valtiotieteiden tohtori ja Helsingin yliopiston poliittisen historian professori.

Kettunen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971, valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1974 ja lisensiaatiksi vuonna 1980. Vuonna 1987 hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa. Hän toimi Veturimiesten liiton tutkijana 1974–1975, Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1976–1981, nuorempana tutkijana 1987–1990 ja vanhempana tutkijana 1995–2000. Helsingin yliopiston projektitutkijana hän toimi 1983–1987, poliittisen historian dosenttina 1989–2002, projektin johtajana 1990–1994 ja poliittisen historian määräaikaisena professorina 2000–2002 ja professorina vuodesta 2003. Vuodesta 1998 Kettunen on ollut Turun yliopiston poliittisen historian dosentti ja vuodesta 2009 Etelä-Tanskan yliopiston hyvinvointivaltiotutkimuksen kunniaprofessori.

Teoksia 
 Anoen, taistellen, neuvotellen. Veturimiesten ammattiyhdistystoiminnan kehitys vuoteen 1976, Suomen veturimiesten liitto 1976
 Eettisen ja elämänkatsomuksellisen kasvatuksen mahdollisuudet ammatillisessa koulutuksessa, Ammattikoulujen Hämeenlinnan opettajaopisto 1983
 
 Suojelu, suoritus, subjekti. Työsuojelu teollistuvan Suomen yhteiskunnallisissa ajattelu- ja toimintatavoissa, Suomen historiallinen seura 1994
 Äänekäs kansa, (toimittanut) Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura 1996
 
 
 Kansallinen työ. Suomalaisen suorituskyvyn vaalimisesta, Yliopistopaino 2001

Lähteet

Suomalaiset historioitsijat
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Suomalaiset politiikan tutkijat
Kiveliö

Kiveliö on Kangasalan asuinalue Lemmetyn osa-alueella lähellä Tampereen rajaa. Tampereen Kaupunkiliikenteen linjan 1 pysäkki sijaitsee Kiveliössä. Kiveliö koostuu lähinnä omakotitaloista.

Kangasala
Kamariherra

Kamariherra on keisarillisen Venäjän aikainen arvonimi, joka otettiin käyttöön Venäjän keisari Pietari Suuren aikana vuonna 1722. Arvonimi kuului alun perin kuudenteen arvoluokkaan, mutta korotettiin neljänteen arvoluokkaan vuonna 1737. Venäjän keisari Aleksanteri I muutti kamariherran tehtävän luonnetta vuonna 1809, jonka jälkeen kamariherran arvonimi oli kunnianosoitus merkittävistä saavutuksista.

Arvonimen myönsi keisarillisen Venäjän valtioneuvosto eli keisarillinen kabinetti. Sitä myönnettiin erityisesti diplomaattis-kaupallisista ansioista. 

Eräs tunnetuimpia suomalaisia kamariherroja oli Mustion ja Kytäjän kartanoiden omistaja, varatuomari Hjalmar Linder.

Arvonimi oli henkilökohtainen eikä siis periytyvä. Arvoasteikossa se sijoittuu hiukan vapaaherran alapuolelle. 

Arvonimen myöntäminen loppui Helmikuun vallankumoukseen.

Luettelo suomalaisista todellisista kamariherroista ja kamariherroista 1809-1917

Todelliset kamariherrat 
 August Filip Armfelt (1768-1839)
 Karl Fredrik Rotkirch (1790-1832)
 Robert Henrik Rehbinder (1791-1841)

Kamariherrat 
 Adolf Fredrik Tandefelt (1778-1831)
 Gustaf Magnus Armfelt (1792-1856)
 Alexander Armfelt (1794-1876)
 Lars Gabriel von Haartman (1804-1859)
 August Erik Mannerheim (1805-1876)
 Casimir von Kothen (1807-1880)
 Carl Emil Knut Sterjnvall (1823-1890)
 Karl Fabian Theodor Langenskjöld(1825-1863)
 August Magnus Gustaf Armfelt (1826-1894)
 Hans Gustaf Boije af Gennäs (1828-1903)
 Samuel Werner von Troil (1833-1900)
 Constantin Linder (1836-1908) 
 Carl Magnus Creutz (1838-1893) 
 Johan Reinhold Taube (1839-1898) 
 Fridolf Linder (1839-1896) 
 Alexander Cronhjelm (1844-1905)
 Carl Alexander Armfelt (1850-1925)
 Theodor Bruun nuorempi (1859-1923)
 Hjalmar Linder (1862-1921)
 Birger von Troil (1868-1926)

Lähteet 
Arvonimet