joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Orania-Nassaun ritarikunta

Orania-Nassaun ritarikunta () on alankomaalainen ritarikunta. Sen perusti Alankomaiden sijaishallitsija Emma vuonna 1842 tyttärensä Vilhelmiinan nimissä. Uusi ritarikunta perustettiin tunnustuksena ulkomaalaisille diplomaateille ja Alankomaiden kansalaisille tunnustuksena kansakunnan hyväksi tehdystä työstä.

Nykyään kunniamerkkiä jaetaan erinomaisista ansioista yhteiskunnan hyväksi, kuten vaikkapa vapaaehtoistyöstä. Kunniamerkin voivat saada myös sellaiset henkilöt, jotka ovat ansioituneet omalla ammatillisella alallaan erityisen hyvin. Kunniamerkki voidaan myöntää myös ulkomaalaisille. Saajaa voivat ehdottaa alankomaalaisten kohdalla paikallinen pormestari tai ulkomaalaisten kohdalla maan ulkoministeri.

Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:

  Suurristin ritari
  Suurupseeri
  Komentaja
  Upseeri
  Ritari
  Jäsen

Lähteet 

Alankomaiden kunniamerkit
Ritarikunnat
Aminatou Seyni

Aminatou Seyni (s.24. lokakuuta 1996) on nigeriläinen pikajuoksija. Hän pitää hallussaan maansa ennätyksiä sadan, kahdensadan sekä neljänsadan metrin juoksuissa. Vuonna 2022 hän voitti Afrikan mestaruuden 200 metrin juoksussa ja oli 100 metrin kilpailussa hopealla. Hänen 400 metrin ennätyksensä 49,19 on maailman kaikkien aikojen nopeimpien listalla sijalla 17. (2022 tilanne). 

Seyni karsiutui 200 metrin välierissä Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Hän osallistui myös vuoden 2022 yleisurheilun maailmamestaruuskilpailuihin Yhdysvaltain Eugenessa. 100 metrin kilpailussa hän jäi välierässään viidenneksi. 200 metrillä hän sijoittui välierässään toiseksi ja eteni näin finaaliin. 200 metrin alkueräjuoksun aika 21,98 oli uusi Nigerin ennätys. Loppukilpailussa hän sijoittui neljänneksi ajalla 22,12.

Henkilökohtaiset ennätykset 
 100 m: 11,07 Saint Pierre, Mauritius 8. kesäkuuta 2022
 200 m: 21,98 Eugene, Oregon, USA 18. heinäkuuta 2022
 400 m: 49,19 Lausanne, Sveitsi 5. heinäkuuta 2019

Nigeriläiset pikajuoksijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Josh Awotunde

Josh Awotunde (s. 12. kesäkuuta 1995) on yhdysvaltalainen yleisurheilija joka kilpailee kuulantyönnössä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Awotunde saavutti MM-pronssia ennätystuloksellaan 22,29 metriä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi. Awotunden sisäratojen ennätys on 21,74 metriä. Yliopistokilpailuissa hän on edustanut Etelä-Carolinan yliopistoa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Tori Franklin

Tori Franklin (s. 7. lokakuuta 1992) on yhdysvaltalainen kolmiloikkaaja. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2022.

Franklin kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäisen kerran Lontoossa 2017 mutta ei yltänyt loppukilpailuun. Vuonna 2018 hän saavutti NACAC:n mestaruuskilpailuissa hopeaa tuloksella 14,09. Vuonna 2019 hän sijoittui Dohan MM-kilpailuissa yhdeksänneksi hypättyään karsinnassa 14,23 ja loppukilpailussa 14,08. Tokion olympialaisissa kesällä 2021 hän jäi karsinnassa kauas 14 metristä ja loppukilpailupaikasta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän selviytyi karsinnasta jatkoon tuloksella 14,36 ja hyppäsi loppukilpailussa tuloksen 14,72, joka riitti pronssimitaliin.

Franklin ylitti 14 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2017. Toukokuussa 2018 hän hyppäsi Baie-Mahaultissa, Ranskaan kuuluvalla Guadeloupella ennätyksensä 14,84. MM-kisojen 2022 pronssitulos 14,72 on hänen uransa toiseksi paras tulos.

Franklin on voittanut sisäratojen Yhdysvaltain-mestaruuden vuosina 2017, 2018 ja 2020.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kolmiloikkaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Nina Kennedy

Nina Kennedy (s. 5. huhtikuuta 1997) on australialainen seiväshyppääjä. Hän saavutti pronssia MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 480 cm. Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut kultaa 2022 ja pronssia 2018.

Kennedyn seiväshyppyennätys on Sydneyssä maaliskuussa 2021 hypätty 482 cm, joka on myös Australian-ennätys.

Lähteet 

Australialaiset seiväshyppääjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Aiton

Aiton voi tarkoittaa seuraavia:

Maantiede 
  Aiton, kunta Ranskassa Savoien departementissa
 Aiton, kunta Romaniassa Clujin piirikunassa
Havukosken liikennepaikka

Havukosken liikennepaikka () on Tikkurilan rautatieliikennepaikan osa Kehäradan ja Keravan kaupunkiratan haarautumiskohdassa Vantaalla Hiekkaharjun itäpuolella. Liikennepaikalla ei ole keskenään samansuuntaisten Kehäradan ja Keravan kaupunkiradan raiteiden haarautumisen ja yhdistymisen ohella muuta raiteenvaihtomahdollisuutta, joten kyseessä ei ole varsinainen raiteenvaihtopaikka.

Havukosken liikennepaikka perustettiin 2. lokakuuta 2013, kun Tikkurilan liikennepaikka jaettiin kolmeen osaan, jotka ovat Tikkurila asema, Hiekkaharju ja Havukoski. Nimestään huolimatta liikennepaikka sijaitsee Jokiniemen kaupunginosan puolella eikä Havukoskella. Liikennepaikan sijainti ratakilometrijärjestelmässä on Keravan kaupunkirataa pitkin mitattuna 17+250 ja Kehärataa pitkin 32+950.

Lähteet 

Vantaan rautatieliikennepaikat
Jokiniemi
Anna Hall

Anna Hall (s. 23. maaliskuuta 2001) on yhdysvaltalainen seitsenottelija. Hän saavutti pronssia maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022.

Hall sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018. Vuonna 2021 hän ylitti 6 000 pisteen rajan tuloksellaan 6 200. Maaliskuussa 2022 Texas Relays -kilpailuissa Austinissa hän voitti pistemäärällä 6 412. Hän voitti toukokuussa Fayettevillessa ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 6 458 pisteellä ja kesäkuussa Eugenessa NCAA:n mestaruuden 6 385 pisteellä. Heinäkuussa hän saavutti Eugenessa käydyissä MM-kilpailuissa pronssia ennätyksellään 6 755 pistettä. Hän keräsi MM-kisoissa kilpailijajoukon parhaat pisteet 200 metrin ja 800 metrin juoksuissa, joissa hänen aikansa olivat 23,08 ja 2.06,67. Näistä 200 metrin aika oli hänen oma ennätyksensä, jollaisen hän teki MM-kilpailuissa myös kuulantyönnössä tuloksella 13,67 ja keihäänheitossa tuloksella 45,75.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Madis Kallas

Madis Kallas (s. 22. huhtikuuta 1981) on virolainen poliitikko ja maan nykyinen ympäristöministeri heinäkuusta 2022. Aiemmin hän on ollut kunnanhallituksen puheenjohtaja Saarenmaalla sekä Kuressaaren kaupunginjohtaja.

Kallas oli vuonna 2019 ehdolla Riigikoguun sosiaalidemokraattien listalla ja ilmoitti ministeriksi noustuaan heinäkuussa 2022 liittyvänsä puolueen jäseneksi.

Yksityiselämä 
Kallas on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Madis Kallas Viron hallituksen verkkosivuilla 

Viron ympäristöministerit
Viron kunnanjohtajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Harvey Glance

Harvey Glance (s. 28. maaliskuuta 1957) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.

Urallaan Glance saavutti olympiakultaa Montrealissa 1976 4 x 100 metrin viestijuoksusta. Samoissa olympialaisissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi. Lisäksi Glance oli mukana voittamassa pikaviestin MM-kultaa Rooman kisoista vuonna 1987.

Ennätyksikseen Glance juoksi 100 metrillä ajan 10,05 vuonna 1985 (käsiajalla 9,8 vuonna 1977) ja 200 metrillä ajan 20,39 vuonna 1979 (käsiajalla 20,1 vuonna 1976).

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Adamson (sarjakuva)

Adamson on ruotsalainen sarjakuva, jota piirsi vuoteen 1945 asti Oscar Jacobsson. Se oli aikanaan Ruotsin laajalevikkisin sarjakuva. Adamson ilmestyi myös englannin kielellä nimellä Silent Sam.  Adamson on yksinäinen apinan näköinen kulkija. Hän harhailee sikari suussa ja kolme hiusta päälaella maailmassa, joka on kuin suunniteltu vain hänen kiusakseen. Hän on onneton mies, koska hänelle ei ole suotu rauhaa. Jos hän aikoo suoda itselleen jonkun ilon, huono omatunto tulee väliin soimauksineen. Jos hän ajattelee levätä, hänen perivihollisensa hirveä harakka vie häneltä rauhan. Suomessa Adamson oli suosittu, joten sitä julkaisivat useat lehdet, muun muassa Joulukärpänen, Punalippu ja Tuisku.

Adamsonin on epäilty toimineen inspiraation lähteenä muun muassa Homer Simpsonille.

Lähteet 
Ruotsalainen sarjakuva
Sarjakuvahahmot
Sirkka Nieminen

Sirkka Nieminen (o.s. Heinonen; s. 28. huhtikuuta 1912) on pitkäikäinen suomalainen ja vanhin elossa oleva suomalainen. Hän täytti 108 vuotta 28. huhtikuuta 2020. Niemisestä tuli vanhin elossa oleva suomalainen Astrid Qvistin kuoltua heinäkuussa 2022. Nieminen asuu Helsingissä.

Marraskuussa 2022 Nieminen oli sijalla 6. luettelossa kaikkien aikojen vanhimmista suomalaisista.

Lähteet

Yli 110-vuotiaiksi eläneet suomalaiset
Vuonna 1912 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Myntti

Juho Myntti (24. kesäkuuta 1850 Vähäkyrö – 16. helmikuuta 1931 Vedenoja, Vähäkyrö) oli suomalainen Vaasan seudulla vaikuttanut tehtailija ja maanviljelijä.

Itsellinenpoikana syntynyt Juho Myntti oli nuorena renkinä kotipitäjässään mutta muutti sitten Vaasaan rakennustyömieheksi. Parin vuoden kuluttua hän lähti töihin Etelä-Suomeen ja palattuaan sieltä hän ryhtyi vuonna 1879 rakennusurakoitsijaksi Vaasassa. Vuonna 1903 Myntti osti neljä vuotta aiemmin perustetun Vedenojan tiilitehtaan, laajensi sitä merkittäväksi tehdaslaitokseksi ja perusti sen yhteyteen 1905 sahan, 1910 puunjalostustehtaan sekä konepajan ja jauhomyllyn. Myntti osti myös maatiloja Vähästäkyröstä ja Laihialta. Vuonna 1916 Myntti luovutti tehdaslaitoksensa uudelle Juho Myntti Oy osakeyhtiölle ja ryhtyi maanviljelijäksi omistamallaan Viinamäen tilalla. Juho Myntti Oy:n osakkaina olivat Juho Myntin pojat Hugo ja Artturi Myntti sekä vaasalainen kauppias ja kauppaneuvos Frithiof Tikanoja.

Myntti oli mukana raittiustyössä ja oli perustamassa suomenkielisiä kansakouluja Vaasaan. Hän oli myös mukana perustamassa Vaasan Suomalaista Säästöpankkia.

Juho Myntin jälkeen hänen yrityksiään hänen poikansa Artturi Myntti. Vedenojan tiilitehdas aloitti salaojaputkien valmistuksen 1936 ja tehdas toimi vuoteen 1962 saakka. Vuonna 1961 J. E. Ollil osti Vedenojan tehdasalueen ja käynnisti siellä puutalotehtaan. Vuonna 2004 alue siirtyi Luoman Log Homes Oy:n omistukseen. Juho Myntti Oy sulautettiin vuonna 1964 Teräs Oy:hyn.

Juho Myntti oli naimisissa Maria Nissilän (1849–1906) kanssa. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari Eemil Aleksander (Eemu) Myntti, taidemaalari Lyyli Visanti, rakennusmestari Hugo Myntti (1882–1951) ja toimitusjohtaja Artturi Myntti (1884–1949).

Lähteet 

Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Tom Keene

Thomas R. "Tom" Keene (s. 1952) on yhdysvaltalainen taloustoimittaja. Hän on työskennellyt vuodesta 2002 lähtien tietopalvelu Bloombergilla. Keene juontaa Bloombergin uutiskanavalla ja radiokanavalla arkipäivisin tulevaa Bloomberg Surveillance -ohjelmaa.

Keenen tunnusmerkki julkisuudessa ovat hänen Hermès-rusettinsa, joita hän omistaa huomattavan määrän. Keene on kotoisin New Yorkin Rochesterista.

Teoksia 
 Flying on One Engine: The Bloomberg Book of Master Market Economists (2005, Bloomberg Press)

Lähteet 

Vuonna 1952 syntyneet
Yhdysvaltalaiset toimittajat
Josh Kerr

Josh Kerr (s. 8. lokakuuta 1997) on brittiläinen yleisurheilija joka kilpailee 1 500 metrin juoksussa. Tokion olympialaisissa 2020 Kerr saavutti olympiapronssin ennätysajallaan 3.29,05. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Kerr sijoittui viidenneksi ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 kuudenneksi. Lisäksi hän on voittanut alle 20-vuotiaiden EM-kultaa, Yhdysvaltain yliopistomestaruuden ja maansa mestaruuden.

Lähteet 

Brittiläiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Piret Hartman

Piret Hartman (s. 10. elokuuta 1981) on virolainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Viron nykyinen kulttuuriministeri heinäkuusta 2022. Hän kuului aiemmin Viron Kansanliittoon vuosina 2004–2010.

Yksityiselämä
Hartman elää avoliitossa ja hänellä on kaksi tytärtä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Piret Hartman Viron hallituksen verkkosivuilla 

Viron kulttuuriministerit
Viron Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikot
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Maaliskuun lauluja

Maaliskuun lauluja on runoilija Eino Leinon esikoisteos, joka julkaistiin vuonna 1896. Leino oli teoksen valmistuessa vasta 18-vuotias. Teosta painettiin 1000 kappaletta, joista myytiin ensimmäisenä vuonna 302 kappaletta. Maaliskuun lauluja -teoksen kustansi Otava.

Aiheesta muualla 

 Maaliskuun lauluja -runoteos

Lähteet 

Eino Leinon teokset
Suomalainen runous
Bilgram

Bilgram on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuonna 2011 29 768.

Maantiede

Bilgram sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltion Hardoin piirikunnassa. Bilgram on paitsi kaupunki, myös kunta (nagar palika parishad).

Historia
Arkeologisten kaivausten perusteella nykyisen Bilgramin aluetta asuttivat aikanaan etenkin kupariesineitä tuottaneet asukkaat. He joutuivat lopulta läheisen Kannaujin raijputien valloittamaksi.

Mahmud Ghaznilaisen joukot valtasivat Bilgramin vuonna 1081. Islamilaisten ghaznavidien Intian valloitusretkiä seurasi kuitenkin epäjärjestys, jonka aikana Bilgram palasi ilmeisesti hindulaisen vallan alle. Myöhemmin se tuli tunnetuksi nimellä Srinagar hallitsijansa Raja Srin mukaan. Muslimivalta palautettiin Delhin sulttaani Iltutmišin valtakaudella kaupunkia puolustaneen Raja Srin kärsittyä tappion taistelussa vuonna 1217. 

Vuonna 1514 Bilgramissa käytiin huomattava taistelu suurmoguli Humayunin ja Sur-dynastian Šer Šah Surin joukkojen välillä. Surin joukot kärsivät tappion. Myöhemmällä mogulikaudella Bilgram oli hallinnollisesti Kannaujin sarkar-alueeseen kuuluva pargana. Bilgramilaisista saijjideista tuli kuuluisia mogulikauden runoilijoita, kirjailijoita ja virkamiehiä.

Väestö
Bilgramin asukasluku Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan oli 29 768. Vuonna 1951 vastaava lukema oli 9 565. Vuonna 2011 kaupungin asukkaista hinduja oli 56,64 % ja muslimeja 42,93 %.

Lähteet

Uttar Pradeshin kaupungit
Litolirubiini BK

Litolirubiini BK (C18H12SN2O6Ca) on atsoväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi elintarvikkeiden, kosmetiikan ja musteiden värjäämiseen.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö 
Huoneenlämpötilassa litolirubiini BK on punaista ja hieman sinertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen.

Litolirubiini BK:n synteesin ensimmäinen vaihe on diatsoniumsuolan muodostaminen 2-amino-5-metyylibentseenisulfonihaposta. Diatsoniumsuola reagoi atsokytkennällä 3-hydroksi-2-naftaleenikarboksyylihapon kanssa ja reaktio kalsiumkloridin kanssa muodostaa litolirubiini BK:ta. 

Litolirubiini BK:ta voidaan käyttää juustonkuorten värjäämiseen, ja sen E-koodi on E180. Yhdistettä käytetään myös kosmetiikan ja muovien värjäykseen ja painomusteiden valmistuksessa.

Lähteet 

Atsovärit
Metsäkaniini

Metsäkaniini (Sylvilagus brasiliensis) on Etelä-Amerikasta, Brasiliasta kotoisin oleva jänis. Se on pieni tai keskikokoinen ja sillä on pieni, tumma häntä, lyhyet takajalat ja lyhyet korvat. Perinteisen määritelmän mukaan sen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Meksikosta Pohjois-Argentiinaan, mutta tähän kuuluu useita erillisiä populaatioita, jotka on sittemmin jaettu omiksi lajeiksi. Tämän suppeamman määritelmän mukaan todellista Metsäkaniinia esiintyy vain sademetsissä Koilis-Brasilian rannikolla, ja IUCN on luokitellut sen erittäin uhanalaiseksi.

Taksonomia 
Carl von Linné kuvasi lajin tieteellisesti ensimmäisen kerran vuonna 1753 julkaistussa Systema Naturaen 10. painoksessa.

Metsäkaniinin alalajeja on kuvattu peräti 37. Metsäkaniinia pidetään lajikompleksina ja jo vuonna 1990 todettiin, että lajin taksonominen tarkastelu on tarpeen. Tämän vuoksi, viime aikoina eri tahot ovat ehdottaneet useiden taksonien erottamista toisistaan, joita tyypillisesti pidetään tapetin alalajeina, ja tunnistamista omina erillisinä lajeinaan: S. andinus Andien ylängöillä Ecuadorissa (ehkä myös Kolumbian Andeilla, Venezuelassa ja Pohjois-Perussa). S. gabbi Panamasta Meksikoon, S. sanctaemartae Pohjois-Kolumbian alamailla ja S. tapetillus Kaakkois-Brasilian rannikolta.

Kuvaus 
Metsäkaniini on pieni tai keskikokoinen kani. Sen pituus on 320 mm, häntä on 21 mm, takajalat 71 mm, korvat 54 mm (mitattuna tyvestä kärkeen) ja se painaa keskimäärin 934 grammaa. Sen selkä on väriltään ruskea ja ulkonäöltään pilkullinen (johtuu mustista karvankärjeistä), ja sen kaulassa on punertava täplä. Sen vatsa ja hännän alapuoli ovat myös punertavia. Sillä on kuusi nisää.

Elinympäristö ja levinneisyys 
Metsäkaniinia esiintyy trooppisissa sademetsissä, lehtimetsissä sekä metsiä ympäröivillä laitumilla. Sitä esiintyy Brasilian koilisrannikolla. Sen tunnetun levinneisyyden eteläkärki löytyy Tucumanin maakunnasta. Sitä esiintyy merenpinnasta 400 metrin korkeuteen saakka. Metsäkaniinin populaatio on pirstaloitunut ja populaation koko pienenee.

Lähteet 

Jäniseläimet
Julius Finnberg

Kaarle Julius Finnberg (16. syyskuuta 1877 Turku – 29. marraskuuta 1955 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja historiantutkija.

Finnbergin vanhemmat olivat konemestari Gustaf Finnberg ja Charlotta Josefina Lindlöf. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Turun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen alkututkinnon 1898 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1902 ja filosofian maisteriksi 1903. Hän suoritti myöhemmin teologisia tutkintoja, opiskeli kasvatustiedettä Berliinissä ja Hallessa 1907 sekä vanhan kirkkotaiteen entisöintiä ja esillepanoa Skandinavian maissa 1919–1920.

Finnberg oli uskonnon, historian ja suomen kielen opettajana Turun oppikouluissa, pääasiassa Turun tyttökoulussa ja Turun tyttölyseossa vuosina 1904–1947. Hän toimi Turun historiallisen museon johtokunnan sihteerinä ja oli mukana perustamassa Turun yliopistoa ja mukana Turun tuomiokirkon restaurointityössä.

Julius Finnberg oli naimisissa vuodesta 1912 Hellin Lempi Wuorisen (k. 1955) kanssa.

Julkaisuja 
 Naantalin ja Merimaskun seurakuntien synty ja suhde toisiinsa: onko Merimaskun seurakunnalla osuuden oikeutta Naantalin kirkkoherran virkataloon ja tiluksiin. Turku 1918
 Elämää Suomessa 1800-luvulla; kirj. A. R. Cederberg, Jul. Finnberg, Helmi Helminen, K. V. Kaukovalta, Heikki Klemetti, Lauri Kuusanmäki, Auk. Oravala, Ilmari Salonen, Heikki Tandefelt, P. O. v. Törne, Väinö Voionmaa. Otava 1929
 Turun tuomiokirkon vuosisataiset vaiheet; toimittanut Jul. Finnberg. Otava 1929
 Turun kaupungin historiallinen museo 1881-1931. Turku 1931
 Naantalia viisi vuosisataa 1443-1943. Otava 1943

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Julius Finnberg : Kustaa III:n kuninkaallinen lahja, Suomen Kuvalehti, 17.05.1930, nro 20, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset historioitsijat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Kalantšak

Kalantšak (; ) on kaupunkityyppinen taajama Hersonin alueen Skadovskin piirissä Ukrainan eteläosassa. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 9 124 (2021). Kalantšakista on maanteitse noin 35 kilometriä piirikeskus Skadovskiin ja noin 85 kilometriä aluekeskus H’ersoniin. Noin 4 kilometriä Kalantšakin pohjoispuolitse kulkee eurooppatie , joka yhdistää (Venäjän 2014 miehittämän) Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan H’ersoniin.

Heinäkuun 2020 alueuudistukseen saakka Kalantšak oli Kalantšakin piirin hallintokeskus. Uudistuksessa taajamasta tuli osa laajentunutta Skadovskin piiriä. 

Osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, Venäjän armeijan sotilasosastot miehittivät Kalantšakin maaliskuussa 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hersonin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Banur

Banur on kaupunki Intian Punjabin osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuonna 2011 18 775. Kaupungilla on pitkä historia ja se on ollut tunnettu jasmiinikukkien kasvatuksesta.

Maantiede
Banur sijaitsee Intian Punjabin osavaltion itäosassa Mohalin piirikunnassa. noin 15 kilometrin matkan päässä Ambalan kaupungista ja noin 30 kilometriä Sirhindistä.

Historia
Banurin kaupungilla on pitkä historia. Aikanaan se tunnettiin muinaisella sanskritinkielisellä nimellä Vahniyur, josta myös nykyinen nimi on ajan kanssa tapahtuneiden muutosten kanssa johdettu. Kansanperinteessä kaupunkiin viitattiin myös muilla vanhoilla nimillä, kuten Pushpa Nagari tai Pushpawati. Jälkimmäinen nimistä viittaa kukkien kaupunkiin. Muinaisen kaupungin raunioita on säilynyt nykypäiviin saakka.

Kaupungilla alkoi olla merkitystä ilmeisesti Delhin sulttaanikunnan kaudesta lähtien. Sen asukkaat olivat kansanperinteensä mukaan sajjideja ja he uskoivat polveutuvansa Bagdadin taistelun jälkeen Intiaan paenneesta Abu a1-Farahista. Nimellä Banur kaupunki esiintyy ensi kertaa historiallisissa lähteissä timuridihallitsija Baburin kaudella. Babur mainitsee paikkakunnan olevan tunnettu etenkin jasmiinikukkien kasvatuksesta. Kukista valmistettiin puolestaan samaan tapaan tunnettua hajustetta (otto). Jasmiineja kasvatetaan alueella edelleen. Sikhiläinen soturi Banda Singh Bahadur valtasi Banurin 1700-luvun alussa. Vuonna 1763 se liitettiin Ala Singhin hallitsemaan Patialan ruhtinaskuntaan. Kaupungin muslimiasukkaat muuttivat joukoittain Pakistaniin Intian jaon ja itsenäisyyden yhteydessä vuonna 1947. Patialan ruhtinaskunta lakkautettiin vuonna 1956 ja alueesta tuli osa Itä-Punjabia.

Väestö
Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Banurin asukasluku oli 18 775. Sen asukkaista hindulaisia oli 56,09 %, sikhejä 39,17 %, muslimeja 2,85 % ja jainalaisia 1,65 %.

Lähteet

Punjabin kaupungit
Planetaariset rajat

Planetaariset rajat ovat raja-arvoja, jotka määrittelevät ihmiskunnalle turvallisen toiminta-alueen Maa-planeetan biologisten ja fysikaalisten järjestelmien puitteissa. Nämä rajat kuvaavat pysyviä ehtoja, joita ihmiskunnan on kunnioitettava välttyäkseen katastrofaalisilta ympäristön muutoksilta maailmanlaajuisessa mittakaavassa. Planetaaristen rajojen yittämisen uskotaan sysäävän Maa-planeetan järjestelmät syrjään holoseenin vakaista oloista ja saattavan ne peruuttamattomien ja jyrkkien ympäristön muutosten kautta ihmiselle epäsuotuisaan tilaan.

Teollisen vallankumouksen ja antroposeenin alusta lähtien ihmiskunta on toimillaan työntänyt planeetan järjestelmiä holoseenille ominaisen vaihtelun ulkopuolelle.   

Planetaarisia rajoja on kaikkiaan yhdeksän, mutta kaikkia niistä ei ole vielä määritelty. Planetaarisista rajoista kuusi on jo ylitetty. Planetaarisia rajoja ei ole asetettu järjestelmän keikahduspisteen kohdalle, vaan sitä ennen, epävarmuuden alueen alkuun. Mitattavista ilmiöistä kolme on ylittänyt sekä planetaarisen rajan että epävarmuuden alueen. 

Rajoista tärkeimmät ovat ilmastonmuutos ja biosfäärin eheys. Ne kietoutuvat toisiinsa tiiviisti. Planeetariset rajat ovat toisistaan ​​riippuvaisia, sillä yhden ylittäminen voi siirtää toisen rajan paikkaa tai aiheuttaa sen ylittymisen.

Rockström et al esittivät planetaarisia rajoja koskevan työnsä vuonna 2009 . Vuonna 2015 julkaistiin päivitetty ja laajennettu työ, jossa mm. arvioitiin koko maapalloa pienempiä kokonaisuuksia. Vuonna 2022 julkaistiin kaksi artikkelia, joiden mukaan oli ylitetty sekä geologisessa mielessä uusien aineiden ja elämänmuotojen raja että kasvien käytettävissä olevaa vesimäärää kuvaava raja.

Uudet aineet ja elämänmuodot 
Tutkijoiden mukaan tähän ryhmään sisältyvät uudet aineet, vanhojen aineiden uudet muodot sekä muunnetut elämänmuodot, joilla on mahdollisuus synnyttää haitallisia geofysikaalisia tai biologisia vaikutuksia. Näitä ovat keinotekoiset aineet tai eliömuodot, kemikaalit ja sellaiset luonnossa ilmenevät aineet kuten raskasmetallit, jotka siirtyvät ihmisen vaikutuksesta. Esimerkkejä: freonit ja muovit.

Tutkijaryhmän mukaan tämä planetaarinen raja on ylitetty, koska geologisesta näkökulmasta uusien, ihmisen tekemien aineiden vuosittainen tuotanto ja niiden päästöt kasvavat niin kiivaasti, että ne ne ylittävät ihmiskunnan kyvyn arvioida ja valvoa niitä.

Katso myös 

 Kasvun rajat, vuonna 1972 julkaistu raportti, joka varoitti rajojen ylittymisestä
 Kate Raworth, taloustieteilijä, joka tunnetaan samantapaisesta käsitteestä "donitsitalous"
 Ilmaston keikahduspisteet, hetkiä, joiden jälkeen jokin ilmaston lämpenemiseen liittyvä prosessi on pysäyttämätön

Lähteet

Aiheesta muualla 

 https://www.stockholmresilience.org/planetary-boundaries

Ympäristö
Katarzyna Zdziebło

Katarzyna Zdziebło (s. 28. marraskuuta 1996) on puolalainen kilpakävelijä. Hän saavutti kaksi hopeaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022.

Zdziebło sijoittui 20 kilometrillä 21:nneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 ja maailmanmestaruuskilpailuissa 2019. Vuoden 2019 universiadeissa hän oli kahdeksas. Vuonna 2021 hän sijoittui Tokion olympialaisissa kymmenenneksi. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa sekä 20 kilometrillä että 35 kilometrillä Puolan-ennätyksillä 1.27.31 ja 2.40.03. Hän hävisi kilpailut voittaneelle Kimberly Garcíalle lyhyemmällä matkalla 33 sekuntia ja pidemmällä 47 sekuntia. Hän saavutti saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.20.

Lähteet 

Puolalaiset kävelijät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Feng Bin

Feng Bin (s. 3. huhtikuuta 1994) on kiinalainen kiekonheittäjä. Hän voitti kultaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022.

Feng sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 kiekonheitossa neljänneksi. Ensimmäisissä olympialaisissaan Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi, ja samaan sijoitukseen hän ylsi Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Vuonna 2018 hän saavutti Aasian kisoissa hopeaa. Vuonna 2019 hän voitti Dohassa Aasian-mestaruuden ja sijoittui samassa kaupungissa MM-kilpailuissa viidenneksi. Tokion olympialaisissa hän jäi karsintaan. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 69,12, millä hän paransi huhtikuussa 2022 heittämäänsä ennätystään 3,12 metrillä. Hän voitti kilpailun lopulta 67 senttimetrin erolla hopeamitalisti Sandra Perkovićiin.

Lähteet 

Kiinalaiset kiekonheittäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Tampereen Puhelinosuuskunnan talo

Tampereen Puhelinosuuskunnan talo eli TPO:n talo on arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema liike- ja asuinrakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Hallituskadun ja Aleksis Kiven kadun kulmassa. Nelikerroksinen, alun perin vaalealla rappauksella päällystetty kivitalo on valmistunut vuonna 1933.

TPO:n talon rakennutti Tampereen Puhelinosuuskunta, kun se tarvitsi käyttöönsä uudenaikaiset toimitilat Tampereen puhelinjärjestelmän automatisoinnin yhteydessä. Taloon sijoitettiin automaattijärjestelmän edellyttämät koneistot. Ne eivät olisi mahtuneet puhelinosuuskunnan edellisiin toimitiloihin, jotka sijaitsivat Hämeenkadun varrella Tuotannon talossa (ent. Tampereen Telefooni-Osakeyhtiön rakennus).

Vuonna 1979 TPO:lle valmistui uusi toimitalo osoitteeseen Näsilinnankatu 41.

Lähteet 

Puhelinosuuskunnan talo
Puhelinosuuskunnan talo
Nalkala
Paloniemen sairaala

Paloniemen sairaala (, ent. Länsi-Uusimaan B-mielisairaala) oli Lohjan kaupungin, aiemmin Lohjan kunnan Paloniemessä sijainnut vuosina 1959-2018 toiminut psykiatrinen sairaala.

Historia 
Sairaala avattiin vuonna 1959 silloisessa Lohjan maalaiskunnassa. Alueen rakennukset suunnittelivat arkkitehdit Kai Blomstedt ja Birger Stenbäck. Alueeseen kuuluivat sairaalarakennus, henkilökunnan asuinrakennus sekä asuinrivitalo. 1980-luvulla päärakennusta laajennettiin lisäosalla.

Sairaala lakkautettiin vuoden 2018 alussa, kun sen toiminnot siirtyivät Lohjan sairaalan yhteyteen rakennettuun psykiatrian siipeen.

Alueelle suunniteltiin aasialaismatkailijoille suunnattua lomakylää, mutta hanke kaatui.

Alueen rakennukset tulivat myyntiin vuonna 2022.

Lähteet 

Suomen psykiatriset sairaalat
USS Amick

USS Amick (runkonumero DE-168) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa. Se palveli toisen maailmansodan jälkeen myös Japanin meri-itsepuolustusvoimissa ja Filippiinien laivastossa.

Valmistus 

Alus tilattiin Newarkista New Jerseystä Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1942. Se laskettiin vesille 27. toukokuuta 1943 kumminaan rouva Mary R. Amick, aliluutnantti Amickin leski. Alus otettiin palvelukseen 26. heinäkuuta New Yorkin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Francis C. B. McCune.

Alus sai nimensä USS Astorian Savo-saaren taistelussa 9. elokuuta 1942 kaatuneen viestiupseerin Eugene Earle Amickin mukaan.

Palvelus 
Keisarillisen Japanin armeijan kenraaliluutnantti Sadao Inoue antautui 2. syyskuuta 1945 Palaulla olevine joukkoineen aluksella.

Alus poistettiin palveluksesta 16. toukokuuta 1947 ja siirrettiin reserviin. Alus lainattiin 14. kesäkuuta 1955 Japanille, joka liitti sen meri-itsepuolustusvoimiinsa nimellä JDS Asahi (runkonumero DDE-262). Se palautettiin 1975 Yhdysvaltain laivastolle, joka luokitteli sen fregatiksi runkonumerolla FF-168. Alus todettiin palveluskelvottomaksi ja poistettiin 15. kesäkuuta 1975 alusluettelosta.

Syyskuussa 1976 alus myytiin Filippiineille. Se romutettiin vuonna 1989.

Lähteet

Viitteet 

Cannon-luokan saattuehävittäjät
Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Mikko Vehviläinen

Mikko Markus Vehviläinen (s. 27. helmikuuta 1979 Siilinjärvi) on suomalainen tietokirjailija ja vapaa toimittaja. 

Koulutukseltaan Vehviläinen on kasvatustieteen maisteri, joka on valmistunut Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2006. Ammatiltaan Vehviläinen on luokanopettaja.

Vehviläisen kirjallinen tuotanto on keskittynyt pääosin jalkapalloon, josta hänellä on vankka tausta pelaajana ja valmentajana. Kuopion Palloseuran kasvatti pelasi aikuisiällä Suomen ja Viron valtakunnallisissa sarjoissa. Valmentajana hän on suorittanut UEFA:n C-tason. 

Vapaana toimittajana työskentelevän Vehviläisen kirjoitusura alkoi vuonna 2011. Hän on kirjoittanut yli kaksisataa artikkelia noin kahdellekymmenelle suomalaislehdelle. Valtakunnallisista medioista Vehviläisen artikkeleita on julkaistu Iltalehdessä, Sunnuntaisuomalaisessa ja entisessä Urheilulehdessä. Lisäksi hänen artikkeleitaan on julkaistu kaikkiaan neljässätoista maakuntalehdessä.

Vehviläisen esikoisteos oli keväällä 2019 julkaistu Palloluotsien kivinen tie (Aviador), joka käsittelee ulkomailla valmentaneiden suomalaisten jalkapallovalmentajien tarinoita.

Vuonna 2019 julkaistiin myös Vehviläisen kasvattajaseuran, Kuopion Palloseuran vaikeimpia vuosia käsitellyt teos Keltamustat kyyneleet, joka oli joukkorahoitteinen.

Vuonna 2020 Vehviläinen toimi Jussi Kumpulaisen kanssa kirjoittajana niin ikään joukkorahoituksella kustannetussa Kunnian kentät -kirjassa, joka esitteli pohjoissavolaista jalkapallokulttuuria tarinoiden ja Miska Savolaisen sekä Janne Pirisen valokuvien kautta.

Myös vuonna 2021 julkaistu Kumpu-kirja ilmensi Vehviläisen kotiseuturakkautta. Kotimaisten keikkapaikkojen kärkikaartiin lukeutuneen Huvikummun tarinan Vehviläinen kokosi kirjaksi yhdessä Jussi Kumpulaisen, Jouko Roivaisen ja Seppo Turpeisen kanssa. Suuren suosion saavuttanut Kumpu-kirja oli myös joukkorahoitteinen.

Vehviläisen vanhempi veli, Jussi Vehviläinen, tunnetaan yhtenä Suomen kaikkien aikojen menestyneimmistä motocross-kuljettajista.

Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset tietokirjailijat
Oikean rannan Ukraina

Oikean rannan Ukraina () on historiallinen, maantieteellinen ja hallinnollinen alue Ukrainassa. Se kattaa alueet, joita rajaavat  idässä Dnepr, pohjoisessa Pripetjoen suot, etelässä arot ja lännessä ylemmät Etelä-Bug- ja Slutšjoet. Oikean rannan kasakkahallintoon kuului viisi keskeistä rykmenttiä ja neljä rintamarykmenttiä.

Kun alue kuului Puolaan, se muodosti Kiovan voivodikunnan (lukuun ottamatta kaupunkia ympäristöineen) ja Bracławin voivodikunnan sekä osia Volynian ja Podiljan voivodikunnista. Venäjän keisarikunnan aikana 1800-luvun alkupuolella Oikean rannan Ukraina oli nimeltään Lounaisalue. Nykyisin Oikean rannan Ukrainaan kuuluvat Vinnytsjan alue, Žytomyrin alue, pohjoisen Kirovohradin alue ja Dneprjoen länsipuoliset osat Kiovan ja Tšerkasyn alueista.

Kun alue Puolan kolmannen jaon jälkeen liitettiin Venäjään, sen mukana Venäjälle tuli huomattava määrä juutalaista väestöä. Venäjän viranomaiset muodostivat sinne erityisen Venäjän juutalaisten asuinalueen. Sillä oli vuoden 1917 vallankumoukseen asti muutamia ominaispiirteitä: ensinnäkin puolalaisten merkittävä vaikutusvalta, ja toiseksi sinne muodostui latifundia-suurtiloja, jotka estivät kaupunkien kasvun ja keskiluokan synnyn. Kaupungeissa asui pääasiassa juutalaisia kauppiaita ja käsityöläisiä.

Alueen puolalaistunutta ukrainalaista säätyläistöä alkoi vuoden 1863 tammikuun kansannousun edellä palata ukrainalaisille juurilleen ja edistää ukrainalaista kansallista heräämistä.

Lähteet

Ukrainan historia
Antonivka

Antonivka () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Hersonin alueen Hersonin piirissä. Antonivka sijaitsee Dneprin oikealla (luoteisella) rannalla, noin 8 kilometriä aluekeskus H’ersonista itäkoilliseen.

Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 12 697 asukasta vuoden 2021 alussa. 

Taajama sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1963.

Venäjän asevoimat miehitti Antonivkan taajaman maaliskuussa 2022 osana Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainassa. Taajaman mukaan nimetty, sen eteläpuolella sijaitseva Dneprin ylittävä, joulukuussa 1985 avattu, 1,3 kilometriä pitkä Antonivkan maantiesilta on liikenteellisesti ja strategisesti tärkeä liikenneyhteys joen toiselle puolelle.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hersonin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Hersonin piiri
Yoon Suk-yeol

Yoon Suk-yeol (; s. 18. joulukuuta 1960) on eteläkorealainen poliitikko ja Etelä-Korean 13. presidentti. Hän edustaa konsernatiivistä Korean kansanvaltapuoluetta. Vaalit olivat erittäin tiukat, sillä hän voitti Demokraattisen puolueen Lee Jae-myungin vain alle prosenttiyksillöllä.

Yoon syntyi Soulissa, ja opiskeli Soulin valtionyliopistossa. Hän on tehnyt pitkän uran oikeuslaitoksissa ja toimi viimeksi Etelä-Korean valtakunnansyyttäjänä. Yoon on konservatiivinen populisti. Hän asettui ehdolle vuoden 2022 Etelä-Korean presidentinvaaleihin, ja voitti suuren Demokraattisen puolueen Lee Jae-myungin. Lopulta vaalivoitto Yoon Suk-yeolille ratkesi alle 250 000 äänen erolla, joten voittomarginaali oli hyvin pieni. Yoon on saanut kritiikkiä hänen negatiivisista suhtautumisesta feminismiin.

Lähteet 

Etelä-Korean presidentit
Vuonna 1960 syntyneet
Nelli Orell

Nelli Orell (s. 11. tammikuuta 2002 Helsinki) on videobloggaaja ja tubettaja. Hän on yksi Suomen tunnetuimpia tubettajia yli 123 000 tilaajallaan. Hän aloitti tubettamisen vain 13-vuotiaana. 

Orell valmistui vuonna 2020 Helsingin Normaalikoulun Lyseosta. Orell harrastaa valokuvaamista ja piirtämistä. Orell on julkaissut myös kirjoja Otava-kustantamon kautta.

Lähteet 

Suomalaiset somevaikuttajat
Suomalaiset tubettajat
Videobloginpitäjät
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Turpotietäjä-kilpailu

Turpotietäjä-kilpailu on vuosittain järjestettävä turvallisuuspolitiikan tietämystä mittaava kilpailu lukiolaisille. Kilpailun järjestävät yhteistyössä Reserviläisliitto, Suomen Reserviupseeriliitto, Historian ja yhteiskuntaopin opettajien liitto ja Kadettikunta. Kilpailun tavoitteena on lisätä lukiolaisten tietämystä liittyen turvallisuuspolitiikkaan ja puolustusjärjestelmäämme sekä jatkuvasti muuttuvaan turvallisuusympäristöömme. Lisäksi tavoitteena on lisätä ymmärrystä sisäiseen turvallisuuteen ja yleiseen varautumiseen liittyen.

Turpotietäjä-kilpailu koostuu maakunnallisesta alkukilpailusta ja valtakunnallisesta loppukilpailusta. Kilpailutehtäviin kuuluu monivalinta- ja esseekysymyksiä sekä aihepiiriin kuuluvien käsitteiden määrittämistehtäviä. Valtakunnallinen finaali sisältää myös suullisen, esitettävän osuuden. Kilpailutehtävät laatii ja arvostelee historian- ja yhteiskuntaopin opettajista sekä turvallisuuspolitiikan ammattilaisista koostuva raati.

Vuonna 2021 kilpailun voitti Eelis Ojala Helsingin normaalilyseosta.

Lähteet 

Lukio
Tietokilpailut
Kristjan Järvan

Kristjan Järvan (s. 10. lokakuuta 1990) on virolainen yrittäjä, poliitikko ja maan nykyinen ulkomaankauppa- ja IT-ministeri heinäkuusta 2022. 

Järvan liittyi Isänmaa-puolueeseen heinäkuussa 2022 tultuaan ministeriksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kristjan Järvan Viron hallituksen verkkosivuilla 

Viron ministerit
Vuonna 1990 syntyneet
Tytyrin seisake

Tytyrin seisake (lyh. Ttr, vuoteen 1969 Lohjan kauppala) oli Lohjalla, Lohjan satamaradan varrella sijainnut rautatieliikennepaikka.

Historia 
Seisake avattiin 21. joulukuuta 1928 ja se oli varustettuna laiturirakennuksella, varastorakennuksilla ja ratapihalla. 1940- ja 50-luvun taitteessa seisakkeen viereen rakennettiin Oy Lohjan kalkkitehdas Ab:n (myöh. Lohja Oy:n) kalkkitehdas, jolloin radalta johdettiin sivuraide tehtaalle. Vuonna 1969, kun Lohjan kauppalasta tuli kaupunki, seisakkeen nimi vaihdettiin.

Seisake sekä sen vieressä ollut ratapiha purettiin 1990-luvulla ja kalkkitehtaan raide uusien kerrostalojen tieltä. Liikennepaikka lakkautettiin 1. kesäkuuta 2003. Myöhemmin myös satamarata purettiin ja sen paikalle rakennettiin kevyen liikenteen väylä. Nykyisin ratapiha-alueella on enää tavaralaiturin jäänteitä jäljellä.

Vanhan aseman lähellä on yhä siihen ja rataan liittyviä kadunnimiä, kuten Asemakatu ja Rautatienkatu.

Lähteet 
Liikennepaikat

Viitteet

Lohjan liikenne
Uudenmaan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Mohamed Katir

Mohamed Katir El Haouzi (s. 17. helmikuuta 1998) on marokkolaissyntyinen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija, joka on edustanut Espanjaa vuoden 2020 alusta lähtien. Hän on 1 500 metrin MM-mitalisti.

Katir sijoittui Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 neljänneksi  3 000 metrin juoksussa. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksas. Hän saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.29,90. Samana vuonna hän saautti 5 000 metrillä hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 13.22,98.

Katir juoksi kesällä 2021 kolme Espanjan ennätystä: 5 000 metrillä 12.50,79 Firenzessä 10. kesäkuuta, 1 500 metrillä 3.28,76 Monacossa 9. heinäkuuta ja 3 000 metrillä 7.27,64 Gatesheadissa 13. heinäkuuta. Hän on voittanut Espanjan-mestaruuden ulkoradoilla 5 000 metrillä 2021 ja sisäradoilla 3 000 metrillä 2019.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Espanjalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Maryna Beh’-Romantšuk

Maryna Oleksandrivna Beh’-Romantšuk (o.s. Beh’, , s. 18. heinäkuuta 1995 Hmelnytskyin alue) on ukrainalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.

Pituushypyssä Beh’-Romantšuk on saavuttanut MM-hopeaa Dohassa 2019, EM-hopeaa Berliinissä 2018, sisäratojen Euroopan mestaruuden Toruńissa 2021 ja sisäratojen EM-pronssia Glasgow’ssa 2019. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän eteni loppukilpailuun, jossa jäi ilman tulosta, ja Tokion kesäolympialaisissa 2021 hän sijoittui viidenneksi, Eugenen MM-kilpailuissa 2022 kahdeksanneksi ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 neljänneksi. Kolmiloikasta Beh’-Romantšukilla on Euroopan-mestaruus Münchenistä 2022 ennätyksellään 15,02 sekä
sisäratojen MM-hopea Belgradista 2022. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kolmiloikassa 11:nneksi hypättyään karsinnassa 14,54 mutta loppukilpailussa vain 13,91. Pituushyppyennätyksensä 696 cm hän hyppäsi Toruńin hallikilpailussa helmikuussa 2020. Hänen aviomiehensä on huippu-uimari Myh’ailo Romantšuk.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ukrainalaiset pituushyppääjät
Ukrainalaiset kolmiloikkaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Jorinde van Klinken

Jorinde van Klinken (s. 2. helmikuuta 2000) on alankomaalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän on voittanut nuorten sarjoissa Euroopan-mestaruuden molemmissa päälajeissaan sekä sijoittunut aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa kiekonheitossa neljänneksi.

Alle 20-vuotiaiden ikäluokassa van Klinken saavutti kuulantyönnössä EM-hopeaa 2017 ja MM-pronssia 2018 sekä voitti EM-kultaa 2019. Kiekonheitossa hän sijoittui vuoden 2016 MM-kilpailuissa kymmenenneksi, vuoden 2017 EM-kilpailuissa kuudenneksi ja vuoden 2018 MM-kilpailuissa seitsemänneksi. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän voitti kiekonheitossa kultaa ja sijoittui kuulantyönnössä neljänneksi.

Yleisen sarjan arvokilpailuissa van Klinken jäi vielä karsintaan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018, maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 ja vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 64,97; karsinnassa hänen tuloksensa oli 65,66. Hän osallistui Eugenessa myös kuulantyöntöön mutta ei päässyt loppukilpailuun. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti kuulantyönnössä pronssia ennätyksellään 18,94 ja sijoittui kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 64,43.

Van Klinken voitti Yhdysvalloissa NCAA:n mestaruuden kiekonheitossa vuosina 2021 ja 2022. Alankomaiden-mestaruuden hän on voittanut kiekonheitossa vuosina 2020 ja 2021 sekä kuulantyönnössä sisäradoilla vuonna 2019.

Van Klinken ylitti kuulantyönnössä 18 metrin rajan vuonna 2021. Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on elokuussa 2022 työnnetty 18,94. Sisäradoilla hän ylitti 19 metrin rajan maaliskuussa 2022 tuloksellaan 19.08. Kiekonheitossa hän ylitti 60 metrin rajan kesäkuussa 2019 tuloksellaan 61,33. Toukokuussa 2021 hän paransi Yhdysvalloissa ennätystään viikon sisällä ensin lukemiin 62,58, sitten 65,94 ja lopulta 70,22, joka oli tuolloin maailman paras tulos lähes kolmeen vuoteen ja jolla hän oli vasta toinen tällä vuosisadalla yli 70 metriä heittänyt eurooppalainen. Tuloksellaan hän oli lopulta vuoden 2021 maailmanlistalla toinen. Vuonna 2022 hänen paras tuloksensa on MM-kilpailujen karsinnassa heitetty 65,66.

Lähteet 

Alankomaalaiset kiekonheittäjät
Alankomaalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Gwangjun verilöyly

Gwangjun verilöyly (kor. 광주민중항쟁) oli verinen yhteenotto Etelä-Korean armeijan ja demokratiaa kannattavien mielenosoittajien välillä Gwangjun kaupungissa Etelä-Korean lounaisosassa 18. toukokuuta - 27. toukokuuta 1980. Verilöylystä käytetään Etelä-Koreassa myös nimeä 18. toukokuuta demokraattikapina (kor. 5·18 광주 민주화 운동).

Demokratiaa kannattavat mielenosoitukset eskaloituivat aseelliseksi kapinaksi sen jälkeen, kun Etelä-Korean hallitus lähetti armeijan lopettamaan mielenosoitukset väkivaltaisesti. Mielenosoituksissa sai surmansa lähes 200 mielenosoittajaa. Vaikka itse mielenosoitus epäonnistui, se vaikutti maan siirtymiseen demokratiaan seitsemän vuotta myöhemmin.

Joukkosurmat
Etelä-Korean historia
Sarah Mitton

Sarah Mitton (s. 20. kesäkuuta 1996) on kanadalainen kuulantyöntäjä.

Mitton voitti universiadeissa kuulantyönnön kultaa Napolissa 2019 tuloksella 18,31. Kaksi vuotta aiemmin Taipein universiadeissa hän sijoittui kymmenenneksi. Vuonna 2019 hän sijoittui Pan-Amerikan kisoissa kuudenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021 hän jäi karsintaan. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 19,77. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 Mitton sijoittui seitsemänneksi tuloksella 19,02. Saman vuoden Kansaibyhtisön kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 19,03.

Vuoden 2021 lopulla Mittonin ennätys oli 18,89. Helmikuussa 2022 hän paransi halliennätyksekseen 19,16. Ulkoradoilla hän ylitti 19 metrin rajan toukokuussa 2022. Kesäkuussa 2022 Langleyssa hän voitti uransa toisen Kanadan-mestaruuden ennätystuloksellaan 20,33.

Lähteet 

Kanadalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Reetta Niemensivu

Reetta Niemensivu (s. 12. syyskuuta 1979 Parkano) on suomalainen kuvittaja ja sarjakuvataiteilija. Hän on kuvittanut lastenkirjoja ja julkaissut sarjakuva-albumeita.

Niemensivu on koulutukseltaan graafinen suunnittelija ja opiskellut sarjakuvaa myös Taideteollisessa korkeakoulussa. Helsingin Sanomat valitsi hänen esikoisteoksensa Lempi ja rakkaus kuukauden läpimurroksi huhtikuussa 2010.

Niemensivu oli yksi vuonna 2019 Sarjakuva-Finlandia-palkinnon saaneen Sisaret 1918 -teoksen tekijöistä. Hänen teoksensa Maalarisiskot oli ehdolla saman palkinnon saajaksi 2020.  Vuonna 2022 Niemensivun kuvittama ja Saara Kekäläisen kirjoittama lastenkirja Valpuri ja vaarallinen aamupuuro valittiin lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi.

Teoksia
Sarjakuva-albumit
 
 
 
 
 
 
 
 

Kuvituksia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Reetta Niemensivu Kirjasampo.fi:ssä
 Reetta Niemensivu Kuvittajat.fi-sivustolla

Suomalaiset kuvittajat
Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Auriol Dongmo

Auriol Dongmo (s. 3. elokuuta 1990) on kamerunilaissyntyinen, Portugalia vuodesta 2020 edustanut kuulantyöntäjä. Hän on sisäratojen maailmanmestari vuodelta 2022.

Dongmo edusti kesään 2017 saakka Kamerunia. Hän voitti kuulantyönnön Afrikan kisoissa vuosina 2011 ja 2015 sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2014 ja 2016 oltuaan jo vuonna 2012 pronssilla. Hän kilpaili myös kiekonheitossa ja sijoittui Afrikan kisoissa kahdesti viidenneksi sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa seitsemänneksi, kahdeksanneksi ja kymmenenneksi. Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sijoittui kuulantyönnössä seitsemänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Dongmo sijoittui 12:nneksi tuloksella 16,99 työnnettyään karsinnassa tuloksen 17,92.

Portugalin edustajana Dongmo voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 kultaa tuloksella 19,34. Hän sijoittui Tokion olympialaisissa 2021 neljänneksi tuloksella 19,57. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 20,43. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 19,62. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän saavutti Münchenin EM-kilpailuissa hopeaa parhaalla ulkoratatuloksellaan 19,82.

Dongmon parhaat tulokset Kamerunin edustajana olivat kuulantyönnössä kesäkuussa 2017 tehty 18,37 ja kiekonheitossa 47,00 kesäkuulta 2016. Portugalin edustajana hän työnsi sisäratojen MM-kilpailuissa halliennätyksekseen 20,43 maaliskuussa 2022. Ulkoradoilla hänen ennätyksensä on Münhenin EM-kilpailuissa elokuussa 2022 työnnetty 19,82. Dongmon parhaat tulokset ovat myös Portugalin-ennätyksiä.

Lähteet 

Portugalilaiset kuulantyöntäjät
Kamerunilaiset kuulantyöntäjät
Kamerunilaiset kiekonheittäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Leyanis Pérez

Leyanis Pérez Hernández (s. 10. tammikuuta 2002) on kuubalainen kolmiloikkaaja.

Pérez sijoittui sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 11:nneksi tuloksella 13,99. Hän voitti kaksi kuukautta myöhemmin kultaa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa tuloksella 14,58. Saman vuoden heinäkuussa hän sijoittui Eugenen MM-kilpailuissa neljänneksi ennätystuloksellaan 14,70.

Pérez ylitti kolmiloikassa 14 metrin rajan toukokuussa 2019. Kesäkuussa 2021 ylittyi 14,5 metriä tuloksella 14,53. Vuonna 2022 hän paransi arvokilpailuissa ennätystään toukokuussa 14,53:een ja heinäkuussa 14,70:een.

Lähteet 

Kuubalaiset kolmiloikkaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Libya (1969-2011)

Libyan suuri sosialistinen kansan arabijamahiriya (vuoteen 1986 Libyan sosialistinen kansan arabijamahiriya, vuoteen 1977 Libyan arabitasavalta) oli Muammar Gaddafin hallitsema valtio Pohjois-Afrikassa vuosina 1969–2011. Valtio lakkasi olemasta virallisesti 20. lokakuuta 2011, kun Gaddafi tapettiin.

Historia 
Gaddafi nousi valtaan 1. syyskuuta 1969, kun hänen johtamansa joukko upseereja kaappasi vallasi kuningas Idrikseltä verettömässä vallankaappauksessa. Hänen hallintonsa alkuvuosina hän mm. karkoitti ulkomaiset sotilaat maasta ja ohjasi suurimman osan öljytuloista oman valtion käyttöön. Hän myös karkotti siirtomaa-aikana maahan muuttaneita siirtolaisia. Gaddafi halusi yhdistää arabimaat sekä Afrikan. Hän liitti Libyan Egyptin ja Syyrian kanssa muodostettuun Arabitasavaltojen liittoon. Hänen kirjoittamansa poliittinen Vihreä kirja julkaistiin vuonna 1975. Arabitasavaltojen liitto hajosi vuonna 1977, jonka jälkeen Libyan sosialistinen kansan arabijamahiriya perustettiin. Maan nimeen lisättiin sana "suuri" vuonna 1986 sen jälkeen, kun Libya oli selvinnyt USA:n pommituksista. Gaddafi tuki pitkään terrorismia jakamalla rahaa kansainvälisten terroristiliikkeiden käyttöön. Syyskuun 11. terrori-iskujen jälkeen hän kuitenkin alkoi vastustamaan terrorismia länsivaltojen rinnalla. 2000-luvun alussa hän solmi useita suhteita Euroopan maiden kanssa.

Vuonna 2011 arabimaissa alkoi mielenosoitusten aalto, joka tunnetaan nimellä arabikevät. Tällöin levottomuudet levisivät myös Libyaan. Gaddafi vastasi mielenilmaisuihin käyttämällä aseellista väkivaltaa. Tämän seurauksena Libyan sisällissota syttyi. Lopulta hänen joukkonsa alkoivat hävitä kapinallisia vastaan ja pääkaupunki Tripoli vallattiin 28. elokuuta 2011. Lopulta Gaddafi ja hänen lähipiirinsä ajettiin kotikaupunkiinsa Sirtiin ja kapinalliset tappoivat hänet 20. lokakuuta 2011.

Lähteet 

Libyan historia