joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Yas Marina Circuit

Yas Marina Circuit on moottorirata Yas Islandin tekosaarella Abu Dhabissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.

Yas Marina Circuitin on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Radalla ajettiin Abu Dhabin Grand Prix ensimmäistä kertaa kaudella 2009. Rata ajetaan vastapäivään.

Yas Marina Circuit on yhdistelmä perinteistä kilparataa ja katurataa. Kilparata on pysyvä rakennelma, johon voidaan yhdistää tilapäisesti katurataosuus kilpailuja varten. Radalla on 21 mutkaa, ja se on 5,554 kilometriä pitkä. Rata sijaitsee osittain satama-alueella kuten Monacossa ja siinä on myös osio, joka muistuttaa Spa-Francorchamps’n Raidillon-mutkaa.

Voittajat

Formula 1

GP2

Aasian GP2

Formula 2

GP3

Porsche Supercup

Katso myös
 Luettelo Formula 1 -radoista

Lähteet
About Us - Yas Marina Circuit YasMarinaCircuit.com 
Yas Marina Circuit Formula1.com

Viitteet

Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut

Arabiemiirikuntien moottoriradat
Formula 1 -radat

Abu Dhabin rakennukset ja rakennelmat
Abu Dhabin urheilu
Henrika Andersson

Henrika Madeleine Andersson (s. 2. syyskuuta 1965 Tammisaari) on suomalainen näyttelijä ja kirjailija.

Andersson opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1985–1989 ja vuoden Pariisin CNSAD:issa. Hän on näytellyt elokuvissa, teatterissa ja televisiossa. Andersson on myös ohjannut ja käsikirjoittanut näytelmiä ja kirjoittanut novelleja ja lastenromaaneja. Anderssonin toinen romaani Emma Gloria ja Kalamaran varjot (2006) oli Finlandia Junior -palkintoehdokas. Anderssonin isä oli psykiatri, kansanedustaja ja ministeri Claes Andersson.

Teokset
 
 Emma Gloria ja Kalamaran varjo (Tammi 2007, Emma Gloria och de levande varslarna Söderströms 2006)
 Emma Gloria och den röda Längtansboken (Söderströms 2008)
 Emma Gloria med lust och fägring stor (Söderströms 2011)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Hannu Kylkisalo: Sisäistä fantasiaa . Vantaan Lauri 13.12.2007.
 Anderssonin esittely Schildts & Söderströmsin sivuilla

Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Revolution Renaissance

Revolution Renaissance oli monikansallinen metalliyhtye, jonka kitaristi Timo Tolkki perusti erottuaan Stratovariuksesta vuonna 2008.

Historia 
Tolkki kertoi Revolution Renaissancen perustamisesta 29. helmikuuta 2008 tehdyssä haastattelussa, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2008 ilmestyneessä Soundi-lehdessä. Stratovariuksen tulevaisuudesta Tolkki pysyi vaitonaisena kunnes 2. huhtikuuta hän tiedotti verkkosivustollaan yhtyeen hajoamisesta, vedoten ristiriitoihin useiden yhtyeen jäsenten välillä. Runsasta kuukautta myöhemmin julkaisemassaan vastineessa muut jäsenet ilmoittivat kuitenkin jatkavansa yhtyeen toimintaa ilman Tolkkia.

Revolution Renaissancen esikoisalbumi New Era julkaistiin italialaisen Frontiers Recordsin kautta 6. kesäkuuta 2008. Albumi sisältää Tolkin alun perin Stratovariuksen uudelle albumille säveltämiä kappaleita ja se on hänen mukaansa paluu Stratovariuksen menestysalbumien Episode (1996) ja Visions (1997) tyyliin. Ennen välirikkoa Stratovarius äänitti demoversion New Erasta ja esitti vuoden 2007 Wacken Open Airissa livenä kappaleen ”Last Night on Earth”.

Tolkin ohella New Eralla esiintyivät sessiomuusikkoina laulajat Michael Kiske, Tobias Sammet ja Pasi Rantanen, rumpali Mirka Rantanen, basisti Pasi Heikkilä ja kosketinsoittaja Joonas Puolakka. Albumin ilmestymisen jälkeen Tolkki kokosi uuden vakituisen kokoonpanon tulevia julkaisuja ja live-esiintymisiä varten.

Revolution Renaissance avasi lokakuussa 2008 verkkosivuston, jossa on materiaalia syyskuussa alkaneista demoäänityksistä. Uuden musiikin lisäksi yhtye äänitti muutamia New Era -albumin ja Stratovariuksen kappaleita.

Revolution Renaissancen toinen albumi, Age of Aquarius julkaistiin maaliskuussa 2009. Lokakuussa 2009 Timo Tolkki ilmoitti kosketinsoittaja Mike Khalilovin ja basisti Justin Biggsin eronneen yhtyeestä.  Uudeksi basistiksi ilmoitettiin ruotsalainen Magnus Rosén, joka on tuttu power metal -yhtye HammerFallista. 
Heinäkuussa 2010 Timo Tolkki ilmoitti yhtyeen hajonneen henkilökohtaisten ongelmiensa, promoottorien mielenkiinnon puutteen ja musiikkiteollisuuden tilan takia. Yhtyeen viimeinen albumi Trinity julkaistiin 27. syyskuuta 2010.

Kokoonpano

Viimeinen kokoonpano 
 Timo Tolkki – kitara
 Bruno Agra – rummut
 Gus Monsanto – laulu
 Magnus Rosén – bassokitara
 Bob Katsionis – kosketinsoitin

Entiset jäsenet 
 Justin Biggs – bassokitara
 Mike Khalilov – kosketinsoitin

Diskografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Revolution Renaissancen sivusto 
 

Suomalaiset power metal -yhtyeet
Stillwater Central Railroad

Stillwater Central Railroad  on Yhdysvalloissa Oklahoman osavaltiossa toimiva Class III -luokan rautatieyhtiö joka liikennöi pääasiassa BNSF Railwayn hylkäämää Chickasha Subdivision -rataosaa pitkin Tulsasta Altukseen, Texasin ja Oklahoman rajan tuntumaan. Yhtiöllä on myös muusta yhtiön rataverkosta erillään oleva sivurata Pawneen ja Stillwaterin välillä. Rataverkon pituus on yhteensä 275 mailia. Stillwater Central on Watco Companiesin tytäryhtiö ja on osa Watcon Combined Midwest System -rataverkkoa, johon kuuluvat lisäksi South Kansas and Oklahoma Railroad sekä Kansas and Oklahoma Railroad.

Liikennöinti

Liikenne koostuu epäsäännöllisesti työskentelevistä järjestelyjunista sekä satunnaisista sementtijunista. Veturimiehistöt työskentelevät Cyrilin, Oklahoma Cityn, ja Owasson terminaaleista. Suurin sallittu nopeus Chickasha Sub -rataosalla on 40 mailia tunnissa (n. 70 km/h), mutta laiminlyödyn kunnossapidon takia joudutaan suurimmalla osaa rataa liikennöimään pienemmillä nopeuksilla, jopa alle 10 mailia tunnissa (n. 15 km/h).

Yhdysliikenneasemat

Tulsa: BNSF Railway, Union Pacific Railroad, South Kansas and Oklahoma Railroad, Tulsa-Sapulpa Union Railway, Sand Springs Railway, Tulsa Port Of Catoosa Railroad
Shawnee: BNSF Railway
Oklahoma City: BNSF Railway, Union Pacific Railroad, A-OK Railroad
Chickasha: Union Pacific Railroad
Lawton: Union Pacific Railroad
Snyder: Grainbelt Co.
Altus: BNSF Railway, Farmrail, Wichita, Tillman and Jackson Railway, Hollis and Eastern Railroad

Kalusto

Stillwater Central vuokraa liikkuvan kalustonsa Webb Assett Management -yhtiöltä, joka hallinnoi Watco Companiesin rautatiekalustoa. Veturit ovat käytettynä hankittuja vanhempia dieselvetureita.

Aiheesta muualla

Watco Companies
Stillwater Central
Chickasha Sub (PDF), liikennepaikkaluettelo ja nopeusrajoitukset 

Yhdysvaltalaiset rautatieyhtiöt
Kyminlinna (kaupunginosa)

Kyminlinna on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Hovinsaaren pohjoisosassa. Kaupunginosa rajoittuu Kymijoen Huuman- ja Langinkoskenhaaraan ja etelässä valtatiehen 7. Kyminlinnan linnoitus käsittää noin puolet kaupunginosan pinta-alasta. Kaupunginosan alueella sijaitsivat alkuperäinen Kyminkartano, joka purettiin pois linnoituksen tieltä, sekä Kyminkartanon kappeli ja Kymin pitäjän ensimmäinen kirkko. 

Kyminlinnan alueen asutus on vähäistä, rajoittuen linnoituksen ja Huumanhaaran väliselle alueelle. Kyminlinna kuuluu Korelan kanssa samaan tilastoalueeseen, jonka asukasluku on 809 (31.12.2012).

Liikenne

Kyminlinnan tieliittymä on tärkeä tieliikenteen solmukohta, josta on yhteys valtatieltä 7 Kotkan keskustaan Kotkansaarelle valtatien 15 eteläistä osaa Hyväntuulentietä pitkin ja Kymintietä pitkin vanhan Kuninkaantien suuntaisesti Kierikkalaan ja Korkeakoskelle. Liittymän vieressä on Kotkan radan Kyminlinnan seisake.

Lähteet

Kotkan kaupunginosat
General Dynamics F-111 Aardvark

General Dynamics F-111 Aardvark ("Maasika") on yhdysvaltalainen hävittäjäpommittaja. Kone suunniteltiin 1960-luvulla Yhdysvaltain ilmavoimille pitkän matkan operaatioihin ja laivastolle pitkän matkan torjuntahävittäjäksi. Laivastoversio peruttiin F-14 Tomcatin tullessa Yhdysvaltain laivaston käyttöön.

F-111 on tulosta Tactical Fighter Experimental (TFX) -ohjelmasta, jossa kehitettiin laivastolle laivastoa suojaavaa torjuntahävittäjää ja ilmavoimille konetta, joka voisi toimittaa ydinaseen maaliinsa tutkakatveessa lentäen. Suunnittelijat keskittyivät aluksi ilmavoimien vaatimuksiin ja sitten koettivat sovittaa raskaan hävittäjän lentotukialuksille sijoitettavaksi. Laivaston versiota F-111B ei ikinä otettu tuotantoon. Ilmavoimat sen sijaan kehitti F-111D-, F-111E- ja F-111F-hävittäjäpommittajamallit sekä elektronisen sodankäynnin version EF-111 Raven.

Eräs tämän konetyypin käyttäjä on ollut Yhdysvaltain strategisten ilmavoimien (SAC) 509. raskas erityispommitusrykmentti. Kaiken kaikkiaan yhdysvaltalaisia F-111-koneita on tuhoutunut 77 kpl.

USAF luopui koneesta 1998. Koneen korvasi F-15E Strike Eagle ja pitkänmatkan pommitustehtävissä B-1B Lancer. RAAF (Kuninkaalliset Australian ilmavoimat) käytti konemallia vuoteen 2010 asti , jolloin 37 vuotta käytössä olleet lentokoneet korvattiin F/A-18 Super Hornet-koneilla.

F-111: n versioita 

F-111A            Tämä versio osallistui Vietnamin sotaan, jossa jokasään matalalennon mahdollistavien tutkien ongelmien takia useita F-111-koneita törmäsi maahan.
F-111B            Laivastoversio, valmistus peruutettiin. Tilalle tuli F-14 Tomcat.
F-111C
F-111E
F-111F
F-111G
EF-111A Raven Elektronista sodankäyntiä varten tehty versio.
FB-111A           Strateginen pommikoneversio.

Tekniset tiedot

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.fas.org/programs/ssp/man/uswpns/air/attack/f111.html 
Yhdysvaltalaisen maalarin James Rosenquistin maalauksissa on kuvattu osia F-111-koneesta, esillä Museum of Modern Art, New York
Pyrstö 
Suihkusuutin  

F-111 Aardvark
Yhdysvaltalaiset rynnäkkökoneet
1960-luvun rynnäkkökoneet
Nadine Chandrawinata

Nadine Chandrawinata (s. 8. toukokuuta 1984) on indonesialainen malli ja näyttelijä. Hän voitti Puteri Indonesia -missikilpailun vuonna 2005 ja edusti maataan Miss Universe -kilpailussa 2006. 

Chandrawinata syntyi Hannoverissa, Saksassa. Hänellä oli rooli Upi Avianton indonesiankielisessä elokuvassa Realita, cinta dan rock'n roll (2006).

Aiheesta muualla 
  

Indonesialaiset mallit
Missit
Indonesialaiset näyttelijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Agni Pratistha

Agni Pratistha Arkadewi Kuswardono (s. 8. joulukuuta 1988) on indonesialainen malli. Hän syntyi Canberrassa, Australiassa, ja kasvoi Keski-Jaavalla. 

Pratistha voitti Puteri Indonesia -missikilpailun 2006 ja edusti maataan Miss Universe -kilpailussa 2007. 

Indonesialaiset mallit
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaarna

Vaarna voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 vaarna, kahta puu- tai metalliosaa yhdistävä puinen tai metallinen tappi
 vaarna, seinään ripustimeksi lyöty puutappi
 telttavaarna eli -kiila, teltan maahan kiinnittämiseksi käytettävä puu-, metalli- tai muovitappi
 vaarna, yksi Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon organisaatio- ja hallintoyksiköistä.
 vaarnaruuvi tai -pultti, tietynlainen kaksipäinen ruuvi tai pultti
Someron kirkko

Someron kirkko Someron Kirkonmäellä Somerolla on Georg Theodor Chiewitzin suunnittelema, tyyliltään uusgoottinen punatiilinen pitkäkirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1859. Kirkossa on 1500 istumapaikkaa.

Kirkon urut ovat J.A. Zachariassenin urkurakentamon valmistamat vuodelta 1880. Urkuihin tehtiin muutoksia 1960- ja 1970-luvuilla, mutta ne entistettiin vuonna 2000. Soitin on arvokas esimerkki suomalaisesta urukujenrakennushistoriasta.

Vuonna 2009 julkaistussa Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien kulttuuriympäristöjen luettelossa Someron kirkkoympäristö, johon kuuluu myös muun muassa keskiaikainen Someron kivisakaristo, on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi ympäristöksi.

Someron kirkkoon kohdistui tuhopolttoyritys joulukuussa 2021. Kirkon ikkunoita oli rikottu ja yhden ikkunan karmissa oli nokea. Lisäksi paikalta löytyi lasipullon palasia sekä jäämiä nesteestä.

Katso myös

 Somerniemen kirkko

Lähteet

Aiheesta muualla

 Someron kirkko Museoviraston rakennusperintörekisterissä Viitattu 6.10.2008
 

Someron rakennukset ja rakennelmat
Suomen kivikirkot
Varsinais-Suomen kirkkorakennukset
Georg Theodor Chiewitzin suunnittelemat rakennukset
Someron nähtävyydet
Suomen 1850-luvulla rakennetut kirkot
Suhoi Su-47

Suhoi Su-47 Berkut, (, , ) on Suhoin hävittäjäprototyyppi. Suunnitteluvaiheessa nimillä S-32 ja Suhoi S-37 tunnetun koneen rakenne on poikkeuksellinen, sillä kone käyttää käänteistä nuolisiipeä, jossa siivet ovat eteenpäin viistot. Kone on erittäin ketterä ja saavuttaa 2,34 machin nopeuden. Konetta rakennettiin yksi kappale lähinnä komposiittimateriaalien ja fly-by-wire-järjestelmän koealustaksi.

Tekniset tiedot

Lähteet
 Hallen hävittäjäsivu: S-37 “Berkut”
 Russian Aviation FAQ: Sukhoi S-37/37  

Su-47
Venäläiset hävittäjälentokoneet
1990-luvun hävittäjälentokoneet
Venäläiset experimental-ilma-alukset
1990-luvun experimental-ilma-alukset
François Ponchaud

François Ponchaud (s. 1939 Sallanches) on ranskalainen katolinen pappi, joka kirjoitti kirjan Cambodge, année zéro (Julliard, Pariisi, 1977). Kirja oli ensimmäinen todenmukainen selonteko punaisten khmerien harjoittamasta kansanmurhasta Kambodžassa 1975–1979. Isä François toi ensimmäisenä läntisen maailman tietoisuuteen Pol Potin hallinnon todellisen luonteen  ja toi yleiseen käyttöön termin vuosi nolla, jonka alkuperä juontaa jo Ranskan suuren vallankumouksen aikoihin ja sen vallankumouskalenteriin. Kirjan kuvaamia todellisten henkilöiden koettelemuksia ei aluksi uskottu, sillä akateemisen maailman asenne lännessä oli Yhdysvaltain Vietnamin politiikan vuoksi punakhmereille suotuisa. Noam Chomsky kiisti kirjan uskottavuuden "pakolaisten ristiriitaisten lausuntojen vuoksi" . 

François Ponchaud osallistui Algerian sotaan 20-vuotiaana laskuvarjojoukoissa. Myöhemmin Missions Etrangeres de Paris lähetti hänet Kaakkois-Aasiaan Kambodžaan käännytystyöhön. 17. huhtikuuta 1975 hän oli näkemässä kun vallankumoukselliset joukot ottivat Phnom Penhin haltuunsa ja aloittivat kaupungin tyhjentämisen asukkaista. Isä François evakuoitiin muiden ulkomaalaisten mukana Thaimaan rajalle. Hän palasi vähäksi aikaa Pariisiin, mutta kokemukset Kambodžan vallankumouksesta saivat hänet palaamaan. Hän toimi sittemmin useita vuosia Thaimaan pakolaisleireillä humanitaarisissa tehtävissä, mutta palasi asemamaahansa olojen vakiinnuttua. 

Hän on edelleen aktiivinen ihmisoikeuksien puolustaja ja hengellinen vaikuttaja nyky-Kambodžassa, jossa sisällissodan arvet ja siirtomaa-ajan kuilu odottavat täyttymistään. Hän on kritisoinut Kambodžan Gandhia Samdech Préah Moha Gosanandaa ("Moha Yao") .

Katso myös 
John Pilger - teki nimeltään samankaltaisen dokumenttielokuvan Year Zero: The Silent Death of Cambodia (1979)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Näyte kirjasta Cambodia: Year Zero
Tutkielma punaisten khmerien ajasta: kuinka akateeminen yhteisö lännessä tuki vallankumousta (luku 1, johdanto)

Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Janet Asimov

Janet Asimov (Janet Opal Jeppson, 6. elokuuta 1926 – 25. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Janet Asimov alkoi kirjoittaa nuorten tieteiskirjallisuutta 1970-luvulla nimellä J. O. Jeppson. Hän oli naimisissa kirjailija Isaac Asimovin kanssa vuodesta 1973 aina Isaac Asimovin kuolemaan saakka 1992. He kirjoittivat yhdessä useita nuorille suunnattuja tieteiskirjoja, mukaan lukien Norby-sarjan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Leena Peltonen: Norby, seonnut robotti. Aikakone 2/1991.

Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Psykoanalyytikot
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Philipp Franz von Siebold

Philipp Franz Balthasar von Siebold (17. helmikuuta 1796 Würzburg Saksa – 18. lokakuuta 1866 München, Saksa) oli saksalainen lääkäri, luonnontieteilijä ja japanologi. Hän aloitti uransa Saksassa, mutta päätyi Hollantiin ja sitä kautta sen siirtomaahan, nykyiseen Indonesiaan.

Siebold opetti 1820-luvulla länsimaista lääketiedettä Japanissa. Opiskelijoiden joukossa oli Keisuke Ito. Siebold perehtyi samanaikaisesti paikalliseen luontoon; hän tutki laajalti alueen floraa ja faunaa.

Palattuaan Eurooppaan vuonna 1830 Siebold alkoi julkaista matkoiltaan keräämiään kokoelmia. Myöhemmällä iällään hän saavutti mainetta johtavana Japanin asiantuntijana. 

Siebold palasi Japaniin vasta 1850-luvun lopulla. Hän kuoli Münchenissä 70-vuotiaana. Lukuisat Japanissa esiintyvät kasvit ovat saaneet tieteellisen nimensä juuri häneltä. 

Sieboldin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Siebold.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Saksalaiset lääkärit
Saksalaiset biologit
Vuonna 1796 syntyneet
Vuonna 1866 kuolleet
John Stephenson

August John Stephenson (9. elokuuta 1923 Kenosha, Wisconsin – 15. toukokuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten lukuisista äänirooleistaan.

Ura
Stephenson esiintyi ensi kerran televisiossa 1950-luvulla ja jatkoi useimmiten vierasesiintymisiään aina 1970-luvulle asti, jonka aikana hän vieraili sarjoissa, kuten Cavalcade of America, Treasury Men in Action, 77 Sunset Strip ja Bonanza. Hän oli myös vuosina 1979–1980 Päivien viemää saippuasarjassa Terry Gilbertin roolissa. Lisäksi Stephensonin teki pieniä rooleja elokuviin, kuten Hylynryöstäjät (1955), Kuolin tuhat kertaa (1955), Murrosikäisen kapina (1956), Yöllinen murha (1957), Nuoruuden huuma (1957) ja Riemukupla rullaa taas (1974).

Ääninäyttelijänä
1960-luvulla Stephenson siirtyi ääninäyttelemisen pariin, jolloin hänen ääntään kuultiin useimmiten aina 1980-luvulle asti Hanna-Barberan tuotamissa animaatiosarjoissa. Näihin lukeutuivat muun muassa Kiviset ja Soraset, Scooby-Doo, Where Are You!, Topi-katti, Kasper-kummitus, Jetsonit, Dynomutt, Dog Wonder ja Smurffit. Hän oli kuitenkin jo 1950-luvulla tehnyt muutamia radionäytelmiä. Huolimatta siitä, ettei Stephensonilla ollut monipuolinen äänivalikoima hänet siitä huolimatta palkattiin useisiin animaatioihin. Vuonna 1978 Stephenson toimi Tohtori Doomin äänenä The Fantastic Fourissa ja 1980-luvulla hän oli muun muassa Thundercrackerin äänenä The Transformersissa. 1990-luvulla ja 2000-vuosikymmenellä Stephenson teki pieniä äänirooleja vielä Hanna-Barberan, sekä Walt Disney Television Animationin ja Warner Bros. Animationin tuottamiin animaatioihin, kuten Pilipalipilotit, Varjoankka, Hollyrock-a-Bye Baby, The Flintstones Christmas in Bedrock ja Scooby-Doo.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Voice Chasers 
 TV.com 
 Trailerfan.com 
 Muppet Wiki

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Tata

Tata on kaupunki Unkarissa Komárom-Esztergomin läänissä. Kaupungin asukasluku on 24 902 (vuonna 2009) ja pinta-ala 78,17 neliökilometriä. Wienin ja Budapestin välinen moottoritie ja rautatie kulkevat kaupungin alueen läpi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut

Unkarin kaupungit
Joseph Gerhard Zuccarini

Joseph Gerhard Zuccarini (10. elokuuta 1797 München, Saksa – 18. helmikuuta 1848 München, Saksa) oli saksalainen kasvitieteilijä. Zucc. on hänestä kasvitieteellisissä julkaisuissa ja hänen nimeämiensä kasvien tietellisen nimen perässä käytettävä auktorilyhenne.

Zuccarini teki laajaa yhteistyötä Japanin floraa tutkineen Philipp Franz von Sieboldin kanssa. Vuonna 1826 Zuccarini nimitettiin kasvi- ja metsätieteen apulaisprofessoriksi ja edelleen professoriksi 1835 Münchenin yliopistossa. Hänet nimitettiin vuonna 1836 Münchenin kasvitieteellisen puutarhan konservaattoriksi.

Hän alkoi 1820-luvulla järjestämään ja luetteloimaan Carl Friedrich Philipp von Martiuksen Brasiliasta keräämiä kasveja sekä Philipp Franz von Sieboldin Japanista keräämiä kasveja. 

Hänen mukaansa on nimetty Zuccarinia-suku.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Saksalaiset kasvitieteilijät
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1848 kuolleet
Pellekaija Pum ja Varaventtiili

Pellekaija Pum ja Varaventtiili on MTV3 ja MTV Juniori -kanavilla esitetty 10-osainen lastenohjelma, jossa Pellekaija Pum -orkesteri valistaa turvallisuusasioissa ja laulaa ja soittaa elävää musiikkia. Ohjelmaa esitettiin 1. tammikuuta 2008 lähtien. Sen käsikirjoittajat ovat Pekka Tonttila ja Tuula Tonttila.

Jaksot 

 Taavi Pärepalon paja
 Puistovahti
 Välkkätahdistin
 Pomppimus- & kieputinvieteri
 Tanssijalan kutkutin
 Trafiikkiplimputin
 Snorkkelis-räpytin
 Kapusta-kieputin
 Aistimus-suojaamus-kampi
 Taavi Pärepalon paluu

Laulut

 Taavi Pärepalo
 Bumerangi 
 Vaikea sanoa anteeks
 Skeittaajat
 Tanssi numero 112
 Pikanopee
 Kohteliaisuus on kova juttu
 Jaakko-kulta, nuku vaan (Jaska)
 Hanslankarin pölyrytmiikka
 Iso-Masa
 Pellekaijan Varaventtiilijenka

Rooleissa

Katso myös 

Pelastuspartio Pellekaija Pum

Aiheesta muualla 

 Pellekaija Pum
 Pellekaija Pum Konserttikeskuksen sivuilla

Lastenohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Michael Redgrave

Sir Michael Scudamore Redgrave, CBE, (20. maaliskuuta 1908 Bristol, Englanti – 21. maaliskuuta 1985 Buckinghamshire, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä.

Ura 
Redgrave teki merkittävän teatteriuran Britanniassa. Hänellä oli monia Shakespeare-rooleja. Maineikas on erityisesti rooli Tšehovin Vanja-enossa (1962). Hän esiintyi myös New Yorkin Broadwaylla. 

Redgraven ensimmäinen elokuvapäärooli oli Alfred Hitchcockin elokuvassa Nainen katoaa (1938). Yhdysvalloissa hän debytoi vuonna 1947 Dudley Nicholsin elokuvassa Mourning Becomes Electra (perustuu O’Neillin näytelmään Murheesta nousee Elektra). Yhteensä Redgrave esiintyi ainakin 70 elokuvassa vuosina 1936−1975. 

Redgrave kirjoitti neljä kirjaa, joista 1983 ilmestynyt In My Mind’s Eye oli omaelämäkerta. 

Redgrave aateloitiin vuonna 1959. Hän kuoli Parkinsonin tautiin juuri 77 vuotta täytettyään.

Perhe 
Redgraven vanhemmat olivat Roy Redgrave (1871−1922) ja Margaret Scudamore (1884−1958). He kumpikin olivat näyttelijöitä. Redgrave ei oppinut tuntemaan isäänsä, joka lähti Australiaan luodakseen uran mykkäelokuvassa. 

Redgrave oli biseksuaali, mutta meni naimisiin vuonna 1935 näyttelijä Rachel Kempsonin (1910−2003) kanssa, tämän tietäen sen. Avioliitto päättyi Redgraven kuolemaan puoli vuosisataa myöhemmin. Pariskunnan kaikista kolmesta lapsesta − Vanessasta, Corinista ja Lynnistä − tuli näyttelijöitä. Myös seuraavassa polvessa on neljä näyttelijää: Natasha ja Joely Richardson, Jemma Redgrave sekä Carlo Nero. Redgraven suku tunnustetaan yhdeksi Britannian merkittävistä näyttelijäsuvuista.

Valikoitu filmografia 
 Nainen katoaa (The Lady Vanishes, 1938)
 Tie tähtiin (The Way to the Stars, 1945)
 Mourning Becomes Electra (1947)
 Millainen sulhanen (The Importance of Being Earnest, 1952)
 Hiljainen amerikkalainen (The Quiet American, 1958)
 Aavelaiva (The Wreck of the Mary Deare, 1959)
 Kauhujen linna (The Innocents, 1961)
 Kaikista kapinallisin (The Loneliness of the Long Distance Runner, 1962)
 Heidi (1968)
 Hyvästi, Mr. Chips (Goodbye, Mr. Chips, 1969)
 Taistelu Englannista (Battle of Britain, 1969)
 The Go-Between − sanansaattaja (The Go-Between, 1971)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Michael Redgrave Lynn Redgraven kotisivuilla
 Redgraven perheen sukupuu

Englantilaiset näyttelijät
Englantilaiset teatterinäyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Oxfam

Oxfam on Oxfordissa, Englannissa perustettu lähinnä kehitysapuun keskittyvä hyväntekeväisyysjärjestö, joka on levinnyt maailmanlaajuiseksi ja toimii 98 maassa. Oxfamin lähettiläinä ovat toimineet muun muassa näyttelijä-malli Helena Christensen, näyttelijät Gael Garcia Bernal ja Helen Mirren, Coldplay-yhtye sekä rauhannobelisti Desmond Tutu.

Vuoden 2014 tammikuussa Oxfam julkisti laajalti uutisoidun raportin jossa todettiin että maailman 85 rikkainta ihmistä ovat vauraampia kuin maailman koko köyhempi puolisko. Vuoden 2016 julkaistussa uudessa raportissa todettiin rikkaimpien varallisuuden lisääntyneen viidessä vuodessa jopa 44 prosenttia niin, että vain 65 rikkainta omistaa yhtä paljon kuin koko maailman köyhempi puolisko, eli 3,5 miljardia ihmistä yhteensä. Köyhimpien varallisuus oli samana ajanjaksona vähentynyt yhteensä biljoonan dollarin verran.

Toiminta
Se toimii kolmella tavalla: 
tekee pitkäjänteistä kehitysaputyötä köyhyyden poistamiseksi, 
antaa humanitaarista apua luonnonkatastrofien uhreille ja 
pyrkii painostamaan poliittisia päätöksentekijöitä.

Historia
Oxfam perustettiin vuonna 1942, ja sen ensimmäinen tavoite oli saada liittoutuneet tekemään poikkeus kauppasaartoon, jotta natsien valloittamaan Kreikkaan olisi voitu toimittaa ruoka-apua.

Rahoitus
Vuodesta 1948 alkaen Oxfamilla on ollut käytetyn tavaran myymälöitä, joissa se myy lahjoitustavaraa toimintansa rahoittamiseksi. Britannian Oxfamin tuloista kolmannes tulee näistä myymälöistä, kolmannes yksityisiltä lahjoittajilta ja kolmannes hallituksen, Euroopan unionin ja YK:n järjestöjen avustuksista.

Arvostelua
Helsingin Sanomien mukaan Oxfamin köyhyysraportti oli kohtuuton ja turvautui osatotuuksiin. Järjestön moittima talousliberalismi on nostanut äärimmäisestä köyhyydestä satoja miljoonia ihmisiä. Luultavasti talouskasvu on tehnyt enemmän hyvää kuin kehitysapu: nälästä kärsiviä oli 2015 puolet vähemmän kuin vuonna 1990. Lapsikuolleisuus ja lukutaidottomuus vähenivät ja äärimmäinen köyhyys romahti.

Seksin ostoskandaali 

Vuoden 2018 tuli julkisuuteen, että monet Oxfamin työntekijät olivat ostaneet seksiä Haitissa vuonna 2010 ja Tshadissakin 

Juhlissa saattoi olla mukana alaikäisiäkin prostituoituja. Oxfam ei varsinaisesti kiellä prostituoitujen käyttöä, mutta kehottaa välttämään tätä. Oxfam suoritti asiasta sisäisen tutkinnan vuonna 2011ja erotti neljä työntekijäänsä ja kolme erosi.  Mutta The Times jne syyttivät  Oxfamia siitä, ettei se varoittanut muita avustusjärjestöjä erotetuista työntekijöistä ja että se salaili työntekijöidensä epäeettistä käytöstä.
Tämä johti
alussa ainakin varajohtajan eroon. Iso-Britannia ja EU uhkasivat katkaista järjestön rahoituksen.

Lähteet
 anna.fi/annakka/helena-christensen-ystavana-kamera/
 hs.fi/ulkomaat/a1390193550818

Viitteet

Aiheesta muualla

 Oxfamin kansainvälinen sivusto

Hyväntekeväisyysjärjestöt
 Kehitysyhteistyöjärjestöt
Humanitaariset apujärjestöt
Amira Casar

Amira Casar (s. 1. heinäkuuta 1971) on ranskalainen näyttelijä. Hän oli 1990-luvun lopussa ehdolla César-palkinnon saajaksi. 

Elokuvia, joissa Casar on esiintynyt, ovat muiden muassa La Vérité si je mens! (1997), Minä myös (1999), Sylvia (2003), Himon anatomia (2004) ja Peindre ou faire l'amour (2005).

Aiheesta muualla 
  

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Taidekasvatus

Taidekasvatus on oppimisen ja opettamisen ala, joka keskittyy taiteen  ilmiöihin. Kuvataideopettaja koulussa on tunnetuin taidekasvatusalan ammatti, mutta taidekasvatuksen ammattilaisia työskentelee myös muun muassa museoissa ja viestintäaloilla ja taiteen perusopetuksessa.

Suomessa voi opiskella kuvataidekasvatusta ja saada kuvataideopettajan pätevyyden Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa. Lisäksi taiteilijat voivat hankkia pedagogisen pätevyyden monissa paikoissa, kuten Taideyliopistossa, Aalto-Yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa ja Lahden muotoiluinstituutissa.

Lisäksi Jyväskylän yliopiston Taiteen ja kulttuurin tutkimuksen laitoksella voi opiskella taidekasvatusta teoreettisempana ja muitakin taiteita kuin kuvataidetta käsittelevänä. Koulutus painottuu myös visuaalisen kulttuurin ilmiöihin. Tämä oppiaine ei kuitenkaan anna pätevyyttä toimia peruskoulun ja lukion kuvataiteen opettajana. Pätevyyden muun oppilaitoksen kuin peruskoulun tai lukion kuvataiteen opettajaksi voi suorittaa erillisinä pedagogisina opintoina.

Katso myös 
 Taiteen perusopetus
 Taide kasvattaa -taidekasvatuksen arvosanaopetusta Lahdessa

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 

Kuvataidealan koulutus
Grimaldi

Grimaldi tarkoittaa seuraavia:

 Grimaldi, Monacon hallitsijasuku
 Grimaldi, yksi Kuun kraattereista
 Grimaldi Group, italialainen varustamo
 Grimaldi Industri AB, ruotsalainen teollisuusyritys
 Grimaldi kunta Italian Calabriassa

Henkilöt

Grimaldi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alexandre Grimaldi-Coste (s. 2003), Monacon ruhtinas Albert II:n avioton poika
 Antoine Grimaldi (1697–1784), Le Chevalier de Grimaldi, Monacon kenraalikuvernööri ja valtionhoitaja
 Augustine Grimaldi (1482–1532), Grassen ja Mallorcan piispa, Monacon sijaishallitsija
 Claudine Grimaldi (1451–1515), Monacon hallitsija
 Francesco Maria Grimaldi (1618–1663), italialainen fyysikko ja tähtitieteilijä
 François Grimaldi (k. 1309), Monacon Grimaldi-hallitsijasuvun esi-isä
 Joseph Grimaldi (1778–1837), englantilainen pantomiimitaiteilija
 Michael Grimaldi (s. 1971), yhdysvaltalainen taidemaalari
 Nicolo Grimaldi (1673–1732), italialainen oopperalaulaja
 Rocco Grimaldi (s. 1993), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pekka Lintu

Matti Pekka Lintu (s. 3. tammikuuta 1947 Pori) on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut Suomen suurlähettiläänä Ateenan suurlähetystössä Kreikassa vuodesta 2011. Hänet on akkreditoitu Ateenasta käsin myös Albaniaan. Vuosina 2006–2011 Lintu toimi suurlähettiläänä Washingtonissa Yhdysvalloissa. Vuosina 1994–2001 hän oli suurlähettiläänä Tokiossa, Japanissa.

Lintu astui ulkoasiainministeriön palvelukseen vuonna 1972. Hän työskenteli vuosina 1975–1979 Suomen pysyvässä edustustossa Genevessä. Vuosina 1984–1987 hän oli lähetystöneuvos Suomen OECD-edustustossa Pariisissa. Lisäksi hän on toiminut ulkoasiainministeriössä useissa kauppapoliittisissa tehtävissä ja kehityspoliittisella osastolla.

Koulutukseltaan Lintu on oikeustieteen lisensiaatti.

Lähteet

Suomen Yhdysvaltain suurlähettiläät
Suomalaiset juristit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmastonmuutos vuosina 536–545

Ilmastonmuutos vuosina 536–545 oli kymmenen vuoden mittainen äkillinen ilmaston viileneminen pohjoisella pallonpuoliskolla. Jo antiikin aikaiset lähteet kertoivat, että sumuharso pimensi auringon Euroopassa yli vuodeksi. Ilmastonmuutos aiheutti epätyypillistä säätä, nälänhätää ja sadon menetyksiä. 

Bysanttilainen historioitsija Prokopios kirjoittaa teoksessaan Sotien historia, että vuonna 536 ”Aurinko antoi valonsa ilman kirkkautta, kuten Kuu, koko vuoden ajan, ja se muistutti tavattomasti Aurinkoa pimennyksen aikana.” Cassiodorus vuorostaan kirjoitti: ”Miten outoa on, ettei omaa varjoaan näe edes keskipäivällä. Aurinko sinertää, Kuu ei loista lainkaan, eikä vuodenaikojen välillä ole eroa.”

Mahdollisia selityksiä

Tulivuorenpurkaukset 
Grönlannin jääkairauksista on löytynyt kahdesta eri kerrossarjasta vuoden 536 tienoille ajoittuvat happokerrostumat. Tämä viittaa pohjoisella pallonpuoliskolla tapahtuneeseen tulivuorenpurkaukseen, jonka vaikutuksesta Euroopan kesälämpötilat olisivat laskeneet 2–3 astetta ilmastollisesta keskiarvosta. Sekä Grönlannin että Antarktiksen jääkairauksista on myös löytynyt vuoden 540 tienoille ajoitetut happokerrostumat, joiden taustalla on luultavimmin jokin trooppisen vyöhykkeen tulivuori, mahdollisesti El Salvadorissa sijaitseva Ilopango. Tämä sai Euroopan kesälämpötilat putoamaan jälleen vuosina 541–550.

Halleyn Komeetta 
Ilmastonmuutoksen syyksi on arveltu myös vuoden 530 Halleyn komeetasta irronneiden palasten syöksymistä Maahan, jolloin komeetta kävi lähellä Aurinkoa ja oli kiinalaisten lähteiden mukaan poikkeuksellisen kirkas. Halleyta seuraa yleensä kaksi meteorisuihkua. Ne ovat voineet osua maahan vuosien 530 ja 540 välissä ja olla poikkeuksellisen rajuja. 

Geofyysikko Dallas Abott on esittänyt todisteita siitä, että vuoden 536 tienoilla Maan merialueille olisi osunut yksi tai useampi meteoriitti, joiden nostattama aines olisi syynä tapahtumiin. Hänen ryhmänäsä löysi Grönlannin jääkairausnäytteistä epänormaalin korkeita klooripitoisuuksia ja parin mikrometrin kokoisia pisaroita, jotka olivat rautaoksidia ja piiyhdisteitä. Nämä ja muut heidän löytämänsä mineraalit todistavat Abbotin mukaan sen, etteivät ne voi olla muodostuneet tulivuorenpurkauksessa tai avaruudessa. Vaan peräisin yhden tai useamman meteoriitin iskeytymisestä Maahan. 

Mahdollisina putoamispaikkoina hän on esittänyt ainakin  Australian Carpentarianlahden ja Pohjanmeren. Carpentarianlahteen osuneen isoimman kappaleen läpimitta olisi ollut arviolta 640 metriä. Iskeymät mereen selittäisivät myös jäänäytteistä löydetyt pienenpienet merelliset fossiilit.

Lähteet

Katso myös 
 Ilmastonmuutoksen historialliset vaikutukset
 Tulivuorenpurkausten vaikutus ilmastoon
 Myöhäisantiikin pieni jääkausi

Aiheesta muualla 
 Were the Dark Ages Triggered by Volcano-Related Climate Changes in the 6th Century? 
 Tulivuoren­purkaus pimensi Auringon ja sitten tulivat paise­rutto, pakkaset ja nälän­hätä – vuosi 536 oli ihmis­kunnan historian kamalin, sanovat tutkijat
 
 

530-luku
540-luku
Ilmastonmuutos
Kati Fors

Kati Fors (syntyjään Kati Sorsa, s. 29. elokuuta 1979 Jyväskylä) on suomalainen iskelmälaulaja, joka voitti Toivo Kärki -laulukilpailun vuonna 2000. Hänet kruunattiin vuoden 2005 Tangokuningattareksi. Sittemmin hän on siirtynyt tanssilavoilta teatteriin, lähinnä musikaaleihin. Fors on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Metropolia-ammattikorkeakoulusta vuonna 2008. Hänen isänsä on pappi ja äitinsä sairaanhoitaja.

Fors on esiintynyt hyväntekeväisyyskonsertissa 2005 Ronn Mossin kanssa esittäen kappaleen It's So Easy, se on julkaistu Mossin albumilla Uncovered. Duetto julkaistiin singlenä vuoden 2005 loka-marraskuun vaihteessa. 

Forsin ensimmäinen iso rooli teatterissa oli Satu Silvon kanssa jaettu naispäärooli näytelmässä Muukalaisia yössä Seinäjoen kaupunginteatterissa. Joulukuun 2006 alussa ensi-iltansa saanut näytelmä kertoo Frank Sinatran ja Ava Gardnerin myrskyisestä avioliitosta.

Fors esitti myös Laila Kinnusta Varkauden Teatterin kauden 2009 musikaalissa. Siinä eletään nykyhetkeä, joka sijoittuu 1960-luvulle. Ajassa liikutaan kuitenkin vuosien 1955-1970 välillä.

Kati Fors on avioliitossa muusikko-fysioterapeutti Jukka Spetsin kanssa vuodesta 2006. Heillä on vuonna 2009 syntynyt lapsi.

Diskografia 

 Mun Paratiisi (CD Single)(2001)
 Mustaa Vettä (CD Single)(2001)
 Eri esittäjiä - Hitti Paraati 5 (2xCD, kokoelma)(2001)
 Jos Jäät (CD Single)(2001)
 Kati Fors (CD)(2002)
 Yöt, Illat Elokuun Tangomarkkinat 18 (CD kokoelma)(2005)
 Kesä On Kultainen (CD Single)(2005)
 Tule tiukemmin kiinni (CD)(2006)

Suomalaiset iskelmälaulajat
Tangokuningattaret
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Pony Express

Pony Express oli yhdysvaltalainen postiyhtiö, joka toimitti postia ratsain Pohjois-Amerikan mantereen poikki Missourin Saint Josephista Kalifornian Sacramentoon vuosina 1860−1861. Lyhyen toimintansa aikana Pony Express oli reitillään nopein postikuljetus, kunnes uusi lennätinyhteys syrjäytti sen. Pony Express -ratsastajan matka oli hengenvaarallinen, ja reitti kulki vaikeassa maastossa.

Historia
Pony Express aloitti toimintansa vuonna 1860. Sen perusti Russell, Majors & Waddell, joka kilpaili tuottoisista valtionpostin jakelusopimuksista ja päätti aloittaa postinkuljetuksen ratsain, joka oli aiempaa nopeampaa. Koko reitti oli 3 000 kilometrin mittainen. Yhtiö rakensi hevosten vaihtoasemia 25 kilometrin välein Missourin Saint Josephin ja Kalifornian Sacramenton välille.

Keväällä 1860 yhtiö alkoi etsiä ilmoituksilla 200 harmaata tammaa sekä ratsastajiksi ”laihoja, jänteviä, enintään 18-vuotiaita nuorukaisia”, joiden täytyi olla paitsi kokeneita ratsastajia, myös valmiita antautumaan kuolemanvaaraan päivittäin. Lähettien palkka oli suhteellisen korkea, 25 dollaria viikossa.

Ensimmäinen kuljetus lähti liikkeelle 3. huhtikuuta 1860. Kirjetaksa oli viisi dollaria per unssi. Posti käärittiin satulanpäällyksen lukittaviin taskuihin.

Ratsastajan matka oli vaarallinen vihamielisten intiaanien, maantierosvojen, autiomaan ja vuoriston johdosta. Aluksi ratsastajat kantoivat aseenaan Colt Navy -revolvereita ja joskus Coltin rullakarbiinia, mutta painon vuoksi he kantoivat myöhemmin vain yhtä revolveria ja ladattua vararullaa.

Pony Expressiä kuvaileva näytös oli Buffalo Billin suositun Villin Lännen Näytös -sirkuksen avausnumerona useiden vuosikymmenien ajan. Buffalo Bill kertoi itsekin ratsastaneensa Pony Expressiä 14-vuotiaana, mutta nykyisin jotkut ovat kyseenalaistaneet tämän tarinan paikkaansapitävyyden.

Alkuperäisen Pony Expressin toiminta päättyi lokakuussa 1861, kun Western Union loi suoran lennätinyhteyden itärannikolta San Franciscoon. Syrjäseuduilla jatkoi kuitenkin senkin jälkeen toimintaansa linjoja, jotka käyttivät samaa nimeä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Postiyhtiöt
Entiset yhdysvaltalaiset yritykset
Cedar Rapids

Cedar Rapids on kaupunki Linnin piirikunnassa, Iowan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Cedar Rapids on Linnin piirikunnan keskus ja osavaltion toiseksi suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku oli 126 326 vuoden 2010 väestönlaskennassa. Kaupunki on nimetty kaupungin läpi virtaavan Cedar-joen mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iowan kaupungit
Frank Kermode

Sir John Frank Kermode (29. marraskuuta 1919 – 17. elokuuta 2010) oli brittiläinen kirjallisuuskriitikko. Hän syntyi Mansaarella ja palveli toisessa maailmansodassa kuninkaallisessa laivastossa.

Kermode työskenteli professorina University College Londonissa, Cambridgessa ja Columbiassa. Hän kirjoitti ja toimitti useita kirjoja, joiden joukossa on muun muassa useita Shakespearen tuotantoa käsitteleviä teoksia.

Kermode lyötiin ritariksi vuonna 1991.

Lähteet

Kriitikot
Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
David Bowie (albumi)

David Bowie on David Bowien vuonna 1967 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on yksinkertaista ja kevyttä, tarttuvaa poppia, jossa on vaikutteita teatterista ja brittiläisestä varieteesta. Kappaleiden sanoitukset ovat usein erikoisia, humoristisia ja makaabereja. Bowien laulutyyli oli saanut paljon vaikutteita brittiläiseltä laulaja-näyttelijä Anthony Newleyltä. Levy ei menestynyt kaupallisesti, eikä Bowie ole myöhemmin ottanut sitä mukaan levyjensä virallisiin uudelleenjulkaisukampanjoihin.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut David Bowie.

A-puoli
  
  
  
  
  
  
  

B-puoli

Kokoonpano
 David Bowie – laulu, kitara, saksofoni, sovitukset
 Derek Boyes – urut 
 Dek Fearnley – bassokitara 
 John Eager – rummut

Arvostelut 

Allmusic () linkki

Lähteet

Vuoden 1967 esikoisalbumit
David Bowien albumit
Kamaripopalbumit
Cruachan

Cruachan on irlantilainen folk metalia soittava yhtye. Cruachania pidetään yhtenä merkittävimmistä folk metal -yhtyeistä. Heidän musiikilleen ovat ominaisia vaikutteet kelttiläisestä perinnemusiikista sekä kelttiläisen mytologian aiheiden käyttäminen lyriikoissa. Heidän tyyliään sanotaankin kelttimetalliksi (celtic metal).

Biografia
Keith Fay perusti vuonna 1991 Tolkien-aiheisen black metal -yhtyeen nimeltä Minas Tirith. Samoihin aikoihin hän kuunteli folkmusiikkia ja Skycladin merkittävä debyyttialbumi The Wayward Sons of Mother Earth sai hänet siirtymään black metalista folk metalliin. Vuonna 1992 Keith Fay perusti Cruachanin ja seuraavana vuonna yhtye alkoi nauhoittaa ensimmäistä demoaan.

Vuonna 1995 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Tuatha Na Gael, joka kärsi huonosta tuotannosta. Albumi sai Century Media Recordsin kiinnostumaan yhtyeestä, mutta sopimusneuvottelut epäonnistuivat. Tämä johti yhtyeen hajoamiseen 1997.

Vuonna 1999 Cruachan heräsi uudelleen henkiin ja sai levytyssopimuksen Hammerheart Recordsin kanssa. He julkaisivat toisen albuminsa The Middle Kingdom vuonna 2000 ja uudelleenjulkaisivat debyyttinsä vuonna 2001. Karen Gilliganista tuli täyspäiväinen jäsen ja 2002 yhtye sai julkaistua Folk-Lore-albuminsa, joka ylsi Irlannin albumilistoille.

Jäsenet
Keith Fay
John Clohessy
Colin Purcell
John Ryan Will

Entiset jäsenet
Karen Gilligan
 Joe Farrell
 Jay Brennan
 Collette Uí Fathaigh
 Leon Bias
 Aisling Hanrahan
 Joanne Hennessy
 Steven Anderson
 Darryl Conlan 
 Jay O’Neill
 Steven Coleman
 Declan Cassidy
 Paul Kearns
 Edward Gilbert

Diskografia

Studioalbumit 
 Tuatha Na Gael (1995, ja 2001)
 The Middle Kingdom (2000)
 Folk-Lore (2002)
 Pagan (2004)
 The Morrigan’s Call (2006)
 Blood on the Black Robe (2011)

Singlet 
 Ride On (2001)
 The Very Wild Rover (2006)

Kokoelmat 
 A Celtic Trilogy (2002, sisältää albumit Tuatha Na Gael, The Middle Kingdom  ja Folk-Lore)
 A Celtic Legacy (2007)

Demot 
 Celtica (Demo, 1994)
 Promo ’97 (Demo, 1997, sisältyy vuoden 2001 Tuatha Na Gael -albumin uudelleenjulkaisuun)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Irlantilaiset metalliyhtyeet
Folk metal -yhtyeet
Rocket Racing League

Racket Racing League oli Yhdysvalloissa suunniteltu rakettimoottoreilla varustettujen kilpureiden kisa. Rakettimoottoreiden ansiosta kilpureiden nopeus nousee jopa 550 kilometriin tunnissa. Kilparata on taivaalla ja pilotit näkevät sen erityisillä 3D-kypärillä.

Kilpailun oli määrä aloittaa Wisconsinissa elokuun alussa vuonna 2010, mutta kilpailusarjan tulevaisuus on epävarmaa, sillä se ei ole saanut kaikkia tarvittavia turvalupia. Sarja lopetti toimintansa 2014, eikä se saanut järjestetyksi yhtäkään kisaa.

Lähteet 
 Rocket Racing Leaguen kotisivut 
 Tietokone.fi:n artikkeli 20.4.

Lentourheilu
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1974

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1974 olivat jääkiekon 41. maailmanmestaruuskilpailut ja 52. Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus järjestettiin Suomessa 5.–20. huhtikuuta ja ottelut pelattiin Helsingissä. Neuvostoliitto voitti maailmanmestaruuden 13. kerran ja Euroopan-mestaruuden 16. kerran. Kanada boikotoi kisoja vastalauseena Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jyrkille amatöörisäännöille. Turnauksessa Suomea valmensi Kalevi Numminen. 

Ensi kertaa jääkiekon maailmanmestaruuskisojen historiassa kaksi pelaajaa tuomittiin dopingista. He olivat ruotsalainen Ulf Nilsson ja suomalainen Stig Wetzell, joiden todettiin dopingtesteissä käyttäneen efedriiniä. Molemmat pelaajat suljettiin ulos turnauksesta. Ulos suljetun Wetzellin tilalle tuli kakkosmaalivahti Harri Linnonmaa. Nilsson testattiin positiiviseksi Ruotsi–Puola-ottelussa, jonka Ruotsi alun perin voitti maalein 4–1. Dopingkäryn jälkeen ottelu tuomittiin 5–0-voitoksi Puolalle. Suomalainen Wetzell testattiin positiiviseksi Tšekkoslovakiaa vastaan pelatussa ottelussa, jonka Suomi voitti maalein 5–2. Tässäkin ottelussa vastustaja eli Tšekkoslovakia tuomittiin voittajaksi maalein 5–0. Suomi sijoittui turnauksessa neljänneksi. Turnauksen jälkeen monet tärkeät pelaajat jättivät maajoukkueen Esa Peltosta lukuun ottamatta. Juha Rantasila lopetti uransa. Veli-Pekka Ketola, Heikki Riihiranta ja Juhani Tamminen siirtyivät pelaamaan Pohjois-Amerikkaan.

B-sarja pelattiin Jugoslavian Ljubljanassa. Yhdysvallat lunasti paikan A-sarjaan muutaman välivuoden jälkeen. C-sarjaa isännöi Ranska.

A-sarja

Itä-Saksa putosi B-sarjaan.

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF: Valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Maalivahti:  Vladislav Tretjak
Puolustaja:  Lars-Erik Sjöberg
Hyökkääjä:  Václav Nedomanský

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Curt Larsson
Puolustajat:  Lars-Erik Sjöberg,  Valeri Vasiljev
Hyökkääjät:  Vladimír Martinec,  Václav Nedomanský,  Aleksandr Jakušev

B-sarja

Yhdysvallat nousi A–sarjaan. Norja ja Itävalta putosivat C–sarjaan.

C-sarja

Sveitsi ja Italia nousivat B–sarjaan.

Katso myös 
 Summit Series 1974

Lähteet

Viitteet 

 SFRp's hockey archive 
 Hockeyarchives - Championnats du monde 1974 
 Passionhockey - Championnats du monde 1974 
 http://avlh.sweb.cz/MS-1974.pdf

Aiheesta muualla
 YLE Elävä arkisto: Karvas kiekkovoitto tšekeistä 1974  

1974
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1974 jääkiekko
Suomen jääkiekko
Helsingin urheilutapahtumat
Aleppo Kutvonen

Albin (Aleppo) Kutvonen (27. maaliskuuta 1888 Utra, Kontiolahti – 8. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Kutvosen esikoisromaanin Valot sammuvat (1944) tapahtumat sijoittuivat Utran lasitehtaalle ja sahalle 1800- ja 1900-lukujen vaihteeseen.

Teoksia 

 Valot sammuvat, romaani.   WSOY 1944
 Taistelu oravan pesästä, lastenkirja, kuvitus Liisi Kulo.  Tammi 1944
 Testamentattu morsian : kaksiosainen reipas pila.   Karisto 1945
 Rakkaus on laulua : 3-näytöksinen kansanhuvinäytelmä.   Satakunnan kirjateollisuus 1949

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Fallout from the War


Fallout from the War on Shadows Fallin vuonna 2006 julkaisema kokoelma-albumi. Albumi sisältää muun muassa kolme cover-kappaletta sekä The War Within -albumia nauhoitettaessa ylimääräiseksi jääneitä, julkaisemattomia kappaleita. 

Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 83.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Brian Fair – laulu
 Jonathan Donais – kitara, laulu
 Matt Bachand – kitara, laulu
 Paul Romanko – bassokitara
 Jason Bittner – rummut

Arviot 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fallout from the War discogs.com -sivustolla

Vuoden 2006 kokoelma-albumit
Shadows Fallin albumit
PK Keski-Uusimaa

Pallokerho Keski-Uusimaa eli PK Keski-Uusimaa on vuonna 2005 perustettu suomalainen jalkapalloseura.

PK Keski-Uusimaa toimii Keski-Uudenmaan alueen kilpajalkapalloon  keskittyvänä kokoomaseurana, joka kokoaa  Keravan Pallo -75:n ja Tuusulan Palloseuran motivoituneimmat pelaajat samaan joukkueeseen. Seura perustettiin kyseisten seurojen yhteisenä hankkeena useiden vuosien kaavailujen tuloksena.

Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa. Seuran miesten reservijoukkue PKKU/2 pelaa Kolmosessa. PKKU:n naisten joukkue pelaa Naisten Ykkösessä. PKKU:ssa ovat pelanneet mm. maajoukkueessa pelanneet Jukka Raitala ja Santeri Hostikka.

PKKU:n kannattajat käyttävät itsestään nimitystä Skavabölen pojat.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joukkueen kotisivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 2005 perustetut urheiluseurat
Keravalaiset urheiluseurat
Tuusulalaiset urheiluseurat
Tom & Jerry Kids

Tom & Jerry Kids (Tom and Jerry Kids tai Tom & Jerry Kids Show) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, joka perustuu Tom ja Jerry kaksikkoon. Siitä tuotettiin yhteensä 65 jaksoa, jotka esitettiin vuosien 1990–1993 aikana. Tämän jälkeen sarjan pohjalta tehtiin spin-off Mestarietsivä Lurppa, jossa seikkailivat Tom & Jerry Kidsissä esiintyneet Lurppa, sekä hänen poikansa Dripple, rouva Vavoom ja McWolf.
Suomessa sarjan jaksoja on julkaistu suomeksi dubatuilla VHS-kaseteilla.

Ohjelma 
Tom & Jerry Kids oli hyvin samankaltainen, kuin alkuperäinen versio. Sarjassa hahmot olivat vain huomattavasti nuorempia, mutta sarjan väkivaltaisuutta oli hieman pienennetty. Hahmot kuitenkin käyttivät erilaisia työkaluja ja aseita päästäkseen eroon toisistaan. Useimmiten Tom jahtasi Jerryä pitkin kaupunkia ja taloja. Vuosien 1990–1992 esitetyissä jaksoissa Tom & Jerry jaksojen lisäksi esitettiin joko Lurppasta ja Spikesta lyhytanimaatio. Vuoden 1992–1993 taas mukaan tuli enemmän hahmoja, kuten Slowpoke Antonio, Kyle the Cat ja Wildmouse.

Äänirooleissa

Aiheesta muualla 
 Retro Junk
 Toonarific
 TV.com 
 Voice Chasers 

Tom & Jerry
1990-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Dagmar

Dagmar on pohjoismainen naisen etunimi. Nimi on alkujaan tanskalainen muunnos slaavilaisesta nimestä Dragomir, joka merkitsee rauhaa rakastavaa, mutta skandinaavisissa kielissä se voidaan käsittää myös yhdistelmäksi päivää ja neitoa tarkoittavista sanoista.

Suomessa nimi Dagmar on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 6 600 henkilölle. Suurin osa Dagmar-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Dagmarin nimipäivä on 26. marraskuuta.

Tunnettuja Dagmareja 

 Dagmar, tanskalainen prinsessa, myöhemmin Venäjän keisarinna Maria Fjodorovna
 Dagmar Dolby, yhdysvaltalainen perijätär, hyväntekijä ja miljardööri
 Dagmar Edqvist, ruotsalainen kirjailija
 Dagmar Furuhjelm, suomalainen taidemaalari
 Dagmar Hagelberg-Raekallio, suomalainen laulaja
 Dagmar Kemilä, suomalainen kansakoulunopettaja ja oppikirjojen tekijä
 Dagmar Klami, suomalainen lausuntataiteilija, toimittaja ja runoilija
 Dagmar Krause, saksalainen laulaja
 Dagmar Lange, Maria Lange, ruotsalainen salapoliisikirjailija
 Dagmar Lurz, saksalainen taitoluistelija
 Dagmar Neovius, suomalainen poliitikko
 Dagmar Overbye, tanskalainen sarjamurhaaja
 Dagmar Parmas, suomalainen sanoittaja, laulaja ja näyttelijä
 Dagmar Rom, itävaltalainen alppihiihtäjä ja elokuvanäyttelijä
 Dagmar Ruin, suomenruotsalainen sairaanhoitaja ja kirjailija
 Dagmar Salén, ruotsalainen kilpapurjehtija
 Dagmar Švubová, tšekkiläinen maastohiihtäjä

Muita merkityksiä 

 Dagmar-puskurit
 Mediatoimisto Dagmar

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet