joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Krates Malloslainen

Krates Malloslainen (, 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Malloksesta, Kilikiasta. Krates toimi Pergamonin kirjaston johtajana. Hänen pääteoksensa oli kriittinen ja eksegeettinen kommentaari Homeroksen teoksista. Hänet tunnetaan myös varhaisimman tunnetun karttapallon tekijänä.

Elämä 

Krates syntyi Malloksessa, Kilikiassa, ja kasvoi Tarsoksessa. Myöhemmin hän muutti Pergamoniin, jossa hän asui Eumenes II:n ja Attalos II:n suojeluksessa. Hän oli Pergamonin grmmatiikkakoulun perustaja, ja vaikuttaa toimineen jossakin välissä Pergamonin kirjaston johdossa.

Krates vieraili Roomassa joko Eumeneen lähettiläänä vuonna 168 eaa. tai Attaloksen lähettiläänä vuonna 159 eaa. Hän mursi jalkansa ja joutui pysymään kaupungissa jonkin aikaa. Tämän seurauksena hän piti kaupungissa luentoja, jotka saivat ensimmäisten joukossa roomalaiset kiinnostumaan kieliopin ja kirjallisuuskritiikin opinnoista.

Teokset 

Krates piti kielioppia kirjallisuuskritiikille alisteisena. Kritiikin tuli tutkia kaikkea kirjallisuutta; kielioppi sen sijaan koski lähinnä yksittäisten tekstikohtien merkityksen selventämistä, prosodiaa, painotuksia ja niin edelleen. Tästä opistaan Krates sai lisänimen Kritikos.

Kuten Aristarkhos Samothrakelainen, Krates kiinnitti suurimman huomion Homeroksen teoksiin. Tästä hän sai lisänimen Homerikos. Hän kirjoitti yhdeksän kirjaa käsittäneen kommentaarin Iliakseen ja Odysseiaan. Tästä teoksesta on säilynyt joitakin katkelmia myöhempien skoliastien ja muiden kirjailijoiden kautta. Krates edusti allegorista eksegeesiä, ja katsoi, että Homeros pyrki esittämään tieteellisiä ja filosofisia totuuksia runomuodossa.

Homerosta käsitelleiden teosten lisäksi Krates kirjoitti kommentaareja Hesiodoksen Jumalten syntyyn (Theogonia) sekä Euripideen ja Aristofaneen teoksiin; teoksen Attikan murteesta; sekä teoksia maantieteestä, luonnonhistoriasta ja maanviljelyksestä. Näistä kaikista on säilynyt vain katkelmia.

Karttapallo 

Strabonin mukaan Krates suunnitteli Maapalloa esittäneen karttapallon, joka on täten varhaisin tunnettu karttapallo. Strabonin mukaan tällaista palloa rakennettaessa sen halkaisijan kannattaa olla ainakin kymmenen jalkaa.</blockquote>

Lähteet

Antiikin kreikkalaiset filosofit
Antiikin kreikkalaiset grammaatikot
Stoalaiset filosofit
Koskimies

Koskimies on usean suomalaisen henkilön sukunimi. Nimi on suomennettu ruotsinkielisestä Forsman-sukunimestä ja enin osa Koskimiehistä kuuluu samaan sukuun.

 Aarno Rafael Koskimies (1882–1971), lyseon lehtori ja suomentaja
 Airi Koskimies (1903–1985), voimistelunopettaja ja näytelmäkirjailija
 Akseli Yrjö Koskimies (1869–1943), suomalainen lääninhallituksen pääjohtaja
 Aukusti Valdemar (A. V.) Koskimies (1856–1929), suomalainen koulumies sekä suomen kielen ja kirjallisuuden tutkija
 Eero Kaarlo Juhani Koskimies (1897–1959), suomalainen viulutaiteilija
 Eevertti Kustaa Koskimies (1865–1938), suomalainen herännäispappi
 Eino Koskimies (1892–1975), suomalainen jääkärieversti
 Elias Koskimies (s. 1974), suomalainen ohjaaja
 Elina Koskimies (s. 1996), suomalainen koripalloilija
 Heikki Koskimies (s. 1944), suomalainen jääkiekkoilija
 Helmi Koskimies (1869–1947), suomalainen Tampereen talouskoulun johtaja
 Hildur Koskimies (1861–1960), suomalainen koulunopettaja
 Ilta Koskimies (1879–1958), suomalainen runoilija ja suomentaja
 Irma Koskimies (1911–2002), kirjailija ja kääntäjä
 Juho Koskimies (1859–1936), suomalainen piispa ja kirkkohistorioitsija
 Kaarlo Koskimies (1851–1918), opettaja, suomentaja
 Kaarlo Koskimies (1881–1951), kanslianeuvos, itsenäisyyden valmistelija
 Martti Koskimies (1899–1970), suomalainen poliisiylijohtaja
 Mikael Koskimies (s. 2000), jääkiekkoilija
 Pentti Koskimies (1922–1990), pianisti
 Pertti Koskimies (s. 1956), biologi, lintukirjailija
 Pirkko Koskimies (1925–2011), suomalainen lastenkirjailija
 Rafael Koskimies (1898–1977), suomalainen kirjallisuuden tutkija
 Satu Koskimies (s. 1941), suomalainen kirjailija ja kirjallisuustoimittaja
 Vilppu Koskimies, Vilppu Kaukonen (1868–1923), opettaja ja runoilija
 Y. S. Koskimies (1908–1996), arkistonhoitaja ja historiantutkija.
Jane Curtin

Jane Therese Curtin (s. 6. syyskuuta 1947 Wellesley, Massachusetts) on Emmy- ja Golden Globe -palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Curtin tunnetaan hänen monista televisiorooleistaan. Curtin oli yksi alkuperäisistä Saturday Night Liven näyttelijöistä. Hän oli sarjassa mukana vuosina 1975–1980. Vuosina 1984–1989 Curtin näytteli Allien nimiroolia televisiosarjassa Kate & Allie. Hänet tunnetaan myös roolistaan Mary Albrightina tilannekomediasta Kolmas kivi auringosta, jota esitettiin alun perin vuosina 1996–2001. 

Curtin on myös esiintynyt elokuvissa kuten Superkeikka (1980), Mätämunat (1985), Coneheads (1993), The Librarian – kohtalon keihäs (2004), The Librarian 2 – paluu kuningas Salomonin kaivoksille (2006) ja Kate Reddy - täydellä teholla yötä päivää (2011).

Curtin on ollut vuodesta 1975 lähtien naimisissa Patrick Lynchin kanssa. Parilla on yksi lapsi, tytär Tess, joka syntyi vuonna 1983.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsingin Luistelijat

Helsingin Luistelijat on helsinkiläinen taitoluisteluseura. Se on perustettu vuonna 1908 ja se kuuluu sekä Suomen Taitoluisteluliittoon (STLL) että Suomen Liikunta ja Urheilu ry:een (SLU). Päävalmentajana toimii Tarja Sipilä.
Helsingin Luistelijoiden muodostelmaluistelujoukkueet Marigold IceUnity ja Muskeeters ovat menestyneet kansainvälisellä tasolla.

Musketeers 
Musketeers on Helsingin Luistelijat ry:n SM-juniorijoukkue. Musketeers on kansallisesti- ja kansainvälisesti menestynyt juniorien muodostelma- luistelujoukkue. Joukkue on hallitseva maailmanmestari keväältä 2013. Se on voittanut neljänä peräkkäisenä vuonna (2003-2006) sekä Suomen mestaruuden että Junior World Challenge Cup:n eli JWCC:n. Kaikkiaan joukkue on voittanut SM-kultaa yhdeksän kertaa. Neljän peräkkäisen JWCC-voiton lisäksi joukkueella on kaksi hopeaa ja viisi pronssia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto

Suomalaiset taitoluisteluseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
(Sittin’ On) The Dock of the Bay

(Sittin' On) The Dock of the Bay on yhdysvaltalaisen Otis Reddingin alun perin nimellä "The Dock of the Bay" kirjoittama (yhdessä kitaristi Steve Cropperin kanssa) ja esittämä soul-kappale. Stax Records julkaisi sen laulajan kuoleman jälkeen Volt-levymerkillä tammikuussa 1968.

"(Sittin' On) The Dock of the Bay" nauhoitettiin Staxin studioilla Memphisissä 22. marraskuuta 1967, 8. joulukuuta tehtiin vielä jälkiäänityksiä. Tuloksena oli kappale, joka poikkesi tyyliltään useimmista Reddingin muista levytyksistä, laulaja itse oli kuitenkin hyvin tyytyväinen lopputulokseen. Levytysten jälkeen Redding jatkoi esiintymisiään, mutta 10. joulukuuta häntä kuljettanut Beechcraft-pienkone putosi Lake Monona -järveen Madisonissa, Wisconsinissa surmaten Reddingin, hänen managerinsa, pilotin ja neljä Reddingin taustayhtyeen muusikkoa. "(Sittin' On) The Dock of the Bay" nousi heti ilmestyttyään seuraavassa kuussa R&B-listojen kärkeen ja seuraavan kesän alussa pop-listan ykköseksi. Kappale voitti kaksi Grammy-palkintoa.

Marraskuussa 2004 Rolling Stone -lehden "The 500 Greatest Songs of All Time" -listalla "(Sittin' On) The Dock of the Bay" oli kahdeskymmeneskahdeksas. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa "(Sittin' On) The Dock of the Bayn" seitsemänneksi. Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”(Sittin’ On) The Dock of the Bay” ylsi kokonaistuloksissa sijalle 45.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 BBC: Sold On Song Top100

Yhdysvaltalaiset soulkappaleet
Vuoden 1968 kappaleet
Nokia 1202

Nokia 1202 on Nokian edullisen hintaluokan matkapuhelin, joka julkistettiin marraskuussa 2008. Myyntiin puhelin tuli vuoden 2009 huhtikuussa. Puhelimen näyttö on yksivärinen, siinä on taskulamppu ja viidelle käyttäjälle tarkoitettu osoitekirja. Puhelimen hinnaksi on arvioitu 25 euroa ja sen pitäisi olla Nokian halvin matkapuhelin. 

Nokia käyttää puhelimessa Cevan Teaklite DSP:tä, jonka etuna on vähäinen virrankulutus. Nokia 1202:n uskotaan saavuttavan 27 vuorokauden valmiusajan. Puhelin on Nokian ensimmäinen, jossa ei ole Texas Instrumentsin valmistamaa DSP:tä. Cevan prosessorin Nokialle valmistaa Infineon.

Puhelinta ei tuoda Euroopan unionin sisämarkkinoille. Puhelimen etuna on vähäinen sähkönkulutus. Puhelimen akussa voi riittää virtaa yhdellä latauksella puhelimeen jopa 26 vuorokaudeksi.

Katso myös 
 Luettelo Nokian tuotteista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Käyttöohjeet 

1202
Vuoden 2008 matkapuhelimet
I Heard It Through the Grapevine

I Heard It Through the Grapevine on Motownin lauluntekijöiden Norman Whitfieldin ja Barrett Strongin kirjoittama soul/R&B-kappale. Whitfield äänitti laulusta eri Motown-artistien kanssa useita versioita. Näistä kaksi nousivat hiteiksi: Gladys Knight & the Pipsin syyskuussa 1967 ilmestynyt single nousi Yhdysvaltain listakakkoseksi, sitä seurannut Marvin Gayen versio oli listaykkönen sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa.

Myöhemmin "I Heard It Through the Grapevinea" on versioitu lukuisia kertoja. Whitfieldin johdolla sen äänittivät The Temptations vuonna 1969 ja The Undisputed Truth vuonna 1971. Creedence Clearwater Revival äänitti laulusta 11-minuuttisen version vuoden 1970 albumilleen Cosmo's Factory. Marvin Gayen versio sai uudelleen huomiota Euroopassa vuonna 1986, jolloin Levi's käytti sitä Roger Lyonsin ohjaamassa ja Nick Kamenin tähdittämässä farkkumainoksessaan "Launderette". Mainoksen ansiosta kappale nousi uudelleenjulkaisuna brittilistan sijalle kahdeksan. Suomeksi kappaleen on levyttänyt nimellä "Kuulin läpi greipin" Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit vuoden 2004 albumillaan Viekää minut baariin taas....

Marvin Gayen versio sijoittui Rolling Stone -lehden vuoden 2004 "The 500 Greatest Songs of All Time" -listalla sijalle 80. Billboardin vastaavassa listauksessa kappale oli sijalla 65. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa "I Heard It Through the Grapevine" kahdeksanneksi.

Lähteet 

Vuoden 1967 kappaleet
Yhdysvaltalaiset soulkappaleet
DDT (yhtye)

DDT () on yksi Venäjän suosituimmista ja vaikutusvaltaisimmista rock -yhtyeistä, joka perustettiin kesällä 1980. Yhtyeen perustaja, lauluntekijä ja johtohahmo on Juri Ševtšuk. Sen musiikissa on vaikutteita monista tyyleistä kuten bluesista, rockista ja countrystä.

Vuonna 1982 yhtye voitti Золотой Камертон (Zolotoj Kamerton) -musiikkikilpailun ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen albuminsa Свинья на радуге (Svinja na raduge, ). Albumi joutui kuitenkin pian KGB:n kieltämäksi ja yhtye joutui esiintymään maan alla ja hajosi lopulta Ševtšukin muutettua Ufasta Sverdlovskiin.

Vuonna 1987 Ševtšuk kokosi yhtyeen uudelleen Moskovassa uudella kokoonpanolla. Vuonna 1988 se teki ensimmäisen Venäjän laajuisen kiertueensa. Vuonna 1993 yhtye nimitettiin vuoden parhaaksi rock-yhtyeeksi ja Ševtšuk parhaaksi rock-muusikoksi.

Mikko Keinonen ja Henrik Niinimäki ohjasivat yhtyeestä ja sen johtohahmosta Juri Ševtšukista Pietarin Musta Koira -nimisen dokumentin vuonna 2000.

Kokoonpano
Juri Ševtšuk
Pavel Borisov
Igor Dotsenko
Aleksei Feditšev
Konstantin Šimailov

Albumit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu
 Epävirallinen sivu

Venäläiset rockyhtyeet
Neuvostoliittolaiset rockyhtyeet
Twilight Zone (Iron Maidenin kappale)

Twilight Zone on Iron Maidenin kappale, joka julkaistiin singlenä vuoden 1981 albumilta Killers. Single on yhtyeen neljäs. 

Kappale julkaistiin ainoastaan Killersin Yhdysvaltojen versiolla. Kun albumi julkaistiin Britanniassa uudelleen vuonna 1998, ”Twilight Zone” otettiin mukaan. Kappaleen oli alun perin tarkoitus olla ”Wrathchild”-singlen b-puoli. Kappaleen riffi on Dave Murrayn kirjoittama, melodia ja sanoitukset puolestaan Steve Harrisin.

Kappaleessa kerrotaan miehestä, joka on jäänyt kuolemansa jälkeen ”rajatilaan” (”twilight zone”) ja kykenee sieltä tarkkailemaan elävien maailmaa. Hahmo ilmestyy iltaisin vanhan rakastettunsa luo ja kärsii suuresti, kun rakastettu ei voi nähdä eikä kuulla häntä.

Kannen viittaukset populaarikulttuuriin 
Takahuoneen pöydällä on mustavalko-valokuva Eddiestä. Mikki Hiiri kurkistaa kuvan takaa ja vilkuttaa katsojalle. Pöydän alla oikealla on jonkinlainen piru tai lepakko. Ikkunan takana on viikatemies, samoin naisen kädessään pitelemässä kortissa. Myös muutaman kerran myöhemmin esiintynyt kissa makaa sängyllä.

Kappaleet

Soittajat
Paul Di’Anno – laulu
Dave Murray – kitara
Adrian Smith – kitara, taustalaulu
Steve Harris – bassokitara, taustalaulu
Clive Burr – rummut

Lähteet 

Vuoden 1982 kappaleet
Iron Maidenin kappaleet
Tammitikka

Tammitikka (Dendrocopos medius) on Keski- ja Etelä-Euroopassa elävä tikkalaji.

Koko ja ulkonäkö 
Tammitikan pituus on 20–22 cm ja paino 50–85 g. Tammitikan selkäpuoli muistuttaa käpytikkaa, mutta se on hieman pienempi ja hentonokkaisempi, sen päälaki on punainen ja siltä puuttuu musta poskijuova. Sen kyljissä on tummaa viirutusta, vatsan takaosa on vaaleanpunainen. Sukupuolet ovat lähes samanvärisiä, koiraan päälaen punainen laikku vain on kirkkaamman värinen ja hieman laajempi kuin naaraan.

Esiintyminen 
Tammitikka elää Keski- ja Etelä-Euroopassa Latviasta Ranskaan ja Kreikkaan sekä Turkissa ja Kaukasuksella. Euroopassa elää 310 000–710 000 yksilöä. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu kovin yleisesti pohjoismaissa eikä esimerkiksi Britanniassa. Laji on aiemmin pesinyt Ruotsissa, josta se todettiin hävinneeksi 1982, Tanskasta häviäminen todettiin jo vuonna 1959. Baltiassa sen kanta on vahvistunut, ja Etelä-Viroon on muodostunut pieni pesivä kanta. Suomessa tammitikka tavattiin ensimmäistä kertaa marraskuussa 2010 Asikkalassa.

Tammitikasta tunnetaan neljä alalajia: D. m. medius, D. m. caucasicus, D. m. anatoliae ja D. m. sanctijohannis.

Elinympäristö 
Tammitikat elävät jalopuita – tammia, jalavia ja valkopyökkiä – kasvavissa hakamaisissa lehtimetsissä.

Lisääntyminen 
Tammitikat kovertavat pesäkolonsa lahon puun runkoon tai tukevaan oksaan, usein lähes vaakasuorassa olevaan. Pesän lentoaukko on halkaisijaltaan noin 4 cm. Naaras munii 4–8, tavallisesti 5 tai 6 munaa. Molemmat puolisot hautovat yhteensä 10–14 päivää. Pesäpoikasaika on 20–24 päivää.

Ravinto 
Tammitikka on pääosin hyönteissyöjä, joka etsii hyönteisiä ja niiden toukkia puiden latvustosta. Se juo lehtipuiden mahlaa.

Lähteet 

Käpytikat
Gymnetini

Gymnetini on kovakuoriaisten (Coleoptera) lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimon Cetoniinae-alaheimoon kuuluva tribus.

Sukuja 
 Cotinis
 Gymnetina
 Gymnetis
 Hologymnetis

Lehtisarviset
Can I Play with Madness

Can I Play With Madness on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1988. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen kitaristi Adrian Smith, basisti Steve Harris ja laulaja Bruce Dickinson, ja se on kolmas raita yhtyeen vuonna 1988 julkaistulla seitsemännellä studioalbumilla Seventh Son of a Seventh Son.

Kappaleen alkuperäinen nimi oli "On the Wings of Eagles", ja se oli aluksi Adrian Smithin työstämä balladi kunnes se muovautui lopulliseen muotoonsa Dickinsonin ja Harrisin ryhdyttyä työstämään kappaletta. "Can I Play With Madness" julkaistiin 20. maaliskuuta 1988 Seventh Son of a Seventh Sonin ensimmäisenä singlejulkaisuna, ja se nousi yhtyeen kotimaassa Britanniassa korkeimmillaan singlelistan kolmannelle sijalle. Singlen b-puolina julkaistiin albumilta poisjääneet kappaleet, Harrisin ja Dickinsonin kirjoittama "Black Bart Blues" sekä Thin Lizzyn alun perin levyttämä "Massacre". "Can I Play With Madnessin" sekä "Massacren" kitarasoolot esittää Adrian Smith.

Kappaleen sanoitukset kertovat nuoresta miehestä, joka haluaa profeetan kristallipallon avulla nähdä tulevaisuuteen, mutta sen sijaan hän kuvittelee tulevansa hulluksi.

Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.

Kappaleet

7" single

Japani

Meksiko

12" single

Shaped picture disc

Japanin 3" cd single

CD single

Argentiinan kasetti

Kasetti 
  (looped 3x)

Kokoonpano 
 Bruce Dickinson – laulu
 Dave Murray – kitara
 Adrian Smith – kitara, taustalaulu
 Steve Harris – basso, taustalaulu
 Nicko McBrain – rummut

Lähteet 
 

Iron Maidenin kappaleet
Vuoden 1988 kappaleet
Kazanin kaanikunta

Kazanin kaanikunta ( ja ) oli vuosina 1438–1552 toiminut tataarien feodaalinen valtio, joka sijaitsi entisen Volgan Bulgarian alueella eli nykyisen Tatarstanin, Marimaan, Tšuvassian ja Mordvan alueilla sekä osittain Udmurtian ja Baškortostanin alueilla. Kaaninkunnan pääkaupunki oli Volga- ja Kazanka-jokien yhtymäkohdassa sijaitseva Kazan..

Maantiede
Kaanikunnan alue muodostui Bolğarin, Cükätäwin, Kazanin ja Qaşanin valtakuntien maista, joissa asuivat muslimibolgaarit, sekä muista maista, jotka alun perin kuuluivat Volgan Bulgariaan. Kaanikunnan pääjokia ja -väyliä olivat Volga-, Kama- ja Vjatka-joet.

Väestö
Suurin väestöryhmä olivat Kazanin tataarit. Kaaninkuntalaiset eivät kuitenkaan pitäneet itseään välttämättä tataareina, vaan muslimeina tai kazanilaisina. Islam oli valtionuskonto.

Historia
Kazanin kaanikunta oli yksi kahdeksasta kaaninkunnasta, jotka muodostuivat Kultaisen ordan hajaannuttua 1400-luvun loppulla. Se oli Krimin, Astrahanin ja Sibirin ohella yksi sotilaallisesti ja hallinnollisesti voimakkaista kaanikunnista. 

Tsaari Iivana Julman hallitsema Moskovan Venäjä valtasi pääkaupunki Kazanin piirityksen jälkeen lokakuussa 1552. Samalla Venäjä valtasi kaanikunnan kokonaan ja liitti sen osaksi alueitaan.

Lähteet

Viitteet

Venäjän entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Westfaleninterrieri

Westfaleninterrieri on saksalainen koirarotu.

Ulkomuoto 
Koiran säkäkorkeus on 40 cm ja se painaa 8 kg. Väriltään se on punertava tummilla kasvoilla. Karvamuunnoksia on kaksi, karkea- ja sileäkarvainen.

Alkuperä 

Westfalenterrieri polveutuu saksanmetsästysterrierin, lakelandinterrierin ja kettuterrierin välisistä risteytyksistä. Ensimmäinen tapahtui vuonna 1970 Dorstenissa Westfalenissa, mistä kasvattaminen sai alkunsa. Rodun kehittäjänä pidetään paikallista Manfred Rüteria. Tämä alun perin nimellä länsisaksanmetsästysterrieri tunnettu koira ei ole kansainvälisen kennelliiton hyväksymä rotu, mutta kotimaassaan sille on peräti kolme eri rotujärjestöä.

Käyttötarkoitus
Westfaleninterrieri on hyvin älykäs käyttökoira. Sen avulla metsästetään kettuja ja mäyriä sekä etsitään haavoittuneita villieläimiä. Perhekoirana sille on tarjottava paljon puuhaa esimerkiksi agilityn muodossa.

Katso myös 
 Terrieri 
 Koira

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verein für Westfalenterrier e.V.
 Der Westfalenterrier

FCI:n ulkopuoliset rodut
Terrierit
Saksalaiset koirarodut
Marjaana Savander

Mirja Aarla Marjaana Savander (s. 16. syyskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen maalauksensa edustavat kolorismia, jossa teosten lähtökohtana on värien välinen yhteys ja vuoropuhelu. 

Savander opiskeli Helsingin Vapaassa taidekoulussa vuosina 1957–1958 sekä Taideteollisuusopistossa (Ateneum, nykyisin Taideteollinen korkeakoulu), josta hän valmistui vuonna 1962. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä vuonna 1980. Tämän jälkeen Savander on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä sekä osallistunut kotimaisiin ja ulkomaisiin yhteisnäyttelyihin.

Savanderille myönnettiin Espoon kaupungin yksivuotinen taiteilija-apuraha vuonna 1986. Trophées de la Couleur -palkinnon hän sai Ranskassa vuonna 1992, Les Franc & Bourgeois’n järjestämässä kilpailussa. Savanderin töitä on muun muassa Espoon kaupungin, Seinäjoen kaupungin sekä Veikkaus Oy:n kokoelmissa.

Marjaana Savander kuuluu Taidemaalariliittoon.

Aiheesta muualla 
 
 Solveig Lindqvist Projects - Verkkonäyttelyssä Marjaana Savander
 Hagelstamin galleria, Marjaana Savander, Väri - Färg 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiinan kansantasavallan pääministeri

Kiinan kansantasavallan pääministeri () on Kiinan valtioneuvoston johtaja, ja maan viidenneksi korkein virka. Pääministeri valitaan presidentin tapaan näytösvaaleissa viiden vuoden välein. Pääministeri kuuluu aina Kiinan kommunistisen puolueen politbyroohon. Pääministeriä on tukenut vuodesta 1983 lähtien aina neljä varapääministeriä.

Nykyinen pääministeri on Li Keqiang.

Luettelo pääministereistä

Pääministeri
Bodhicitta

Bodhicitta (valaistumismieli) tarkoittaa buddhalaisuudessa mieltä, joka pyrkii valaistumiseen ja myötätuntoon kaikkien olentojen hyödyksi. Bodhicitta on spontaani toive saavuttaa valaistuminen, jonka taustalla on suuri myötätunnon luoma motivaatio pelastaa kaikki olennot. Toiminnan mukana on myös onnistunut irtaantuminen minuuden illuusiosta.

Suuren myötätunnon ja valaistumisen mieli motivoi tulemaan Buddhaksi niin nopeasti kuin mahdollista ja kaikkien olentojen hyödyksi. Bodhicitta on tarve korvata muiden kärsimys onnellisuudella. Mutta koska kaiken kärsimyksen lopullinen päätös on nirvana, niin valaistumismielen kannalta on välttämätöntä olla motivoitunut auttamaan muita heräämiseen eli valaistumiseen.

Henkilöä joka spontaanisti havaitsee itsessään tai pyrkii altruistiseen valaistumismieleen käytetään nimitystä bodhisattva, valaistumisolento. Se on hyvin keskeinen mahayana-buddhalaisuuden ihanne.

Lähteet 

 Dilgo Khyentse, Valaistunut rohkeus  s.124 ISBN 952-9824-03-3

Buddhalaisuus
Raportti

Raportti on objektiivisuuteen pyrkivä selonteko asiasta tai tapahtumasta. Raportin tarkoituksena on saattaa lukija tietoiseksi asiasta ja jättää kohteelle valta muodostaa siitä omat mielipiteensä. Raportti voi myös olla hyvinkin laaja ja kattava selonteko aiheesta, kuten esimerkiksi Yhdysvaltojen presidentin John F. Kennedyn murhaa tutkineen Warrenin komission raportti tai ilmastonmuutoksen maailmanlaajuisia talousvaikutuksia käsittelevä Sternin raportti.

Uutisterminä raportti tarkoittaa asiatyylistä, faktapohjaista ja tiivistä selontekoa uutistapahtumasta. Raportti on eri asia kuin reportaasi, joka on toimittajan tekemä ja muodoltaan raporttia vapaampi ja voi sisältää laajemman kuvauksen aiheeseen liittyvistä taustoista. Reportaasi voi sisältää myös yksityiskohtaista tietoa, toimittajan henkilökohtaisia näkemyksiä tai arveluja sekä haastatteluja.

Viestintä
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Bericht
fr:Reporting
it:Report
nl:Rapport
ja:レポート
Ghost Riders in the Sky

Ghost Riders in the Sky (alkup. (Ghost) Riders in the Sky: A Cowboy Legend) on Stan Jonesin vuonna 1948 kirjoittama Country & Western -kappale. Siitä on tullut yksi levytetyimmistä kantrilauluista ja sitä esittäneisiin artisteihin kuuluvat muun muassa Burl Ives, Johnny Cash, Elvis Presley, Bing Crosby, Dean Martin ja The Blues Brothers.

Kappaleen sanoitti suomeksi Tapio Kullervo Lahtinen nimellä "Aaveratsastajat". Suomenkielinen versio tunnetaan kertosäkeestään "jipi-ai-jee, jipi-ai joo, aaveet taivahan", kun taas alkuperäinen "jipi-ai joo, jipi-ai-jee, ghost riders in the sky". Eräissä suomenkielisissä tulkinnoissa on myös todella nopea tempo, kun taas alkuperäinen on melko hidas. Sen ovat levyttäneet muun muassa Henry Theel ja Metro-tytöt, Kari Tapio, Danny, Tapani Kansa, Mikko Järvinen, Reijo Taipale, Heikki Laurila, Ismo Alanko  ja Aikamiehet. Jopa Children of Bodom on esittänyt kappaleen Blooddrunk-levyllään ja Impaled Nazarene oman sovituksensa Sadogoat-EP:llään. Juha Vainio teki kappaleesta oman suomennoksensa nimellä "Hirvenmetsästys" ja sen levytti Pertti Metsärinteen yhtye vuonna 1970.

Lähteet 
Suomen Äänitearkisto 
 

Yhdysvaltalaiset countrykappaleet
Johnny Cashin kappaleet
Vuoden 1948 kappaleet
Meimad

Meimad (, lyhenne sanoista Medina Yehudit, Medina Demokratit (), Juutalainen valtio, Demokraattinen valtio) on vasemmistolainen uskonnollissionistinen puolue Israelissa. Se on perustettu vuonna 1999, ja sen ideologia pohjautuu rabbi Jehuda Amitalin vuonna 1988 perustamaan Meimad-liikkeeseen. Perustettaessa se oli ollut liitossa Työväenpuolueen kanssa ja sai kymmenennen paikan vaaleissa Työväenpuolueen ehdokaslistalta. (Israelissa on käytössä listavaalijärjestelmä, jossa äänestetään ehdokkaan sijasta puoluetta.) Työväenpuolue osallistui vaaleihin nimellä "Työväenpuolue-Meimad". Järjestely takasi Meimadin edustajapaikan knessetissä, koska yleensä Työväenpuolue sai vaaleissa parikymmentä edustajaa läpi. Vuodesta 1999 lähtien Meimadin edustajana knessetissä on toiminut koulutus- ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja Michael Melchior.

Puolueen ideologia 

Puolueen aatteet ovat yhteneväisiä muiden sosiaalidemokraattisten puolueiden kanssa muuten paitsi uskonnollisten asioiden suhteen. Työväenpuolueen tavoin Meimadilla on Israelin ja palestiinalaisten konfliktiin yhteneväiset näkemykset keskusta-oikeiston kanssa. Se kuitenkin kannattaa uskonnollista opetusta Israelin julkisissa kouluissa. Samoin se rohkaisee käyttämään rabbiinisia tuomioistuimia siviilioikeuksien sijaan. Näitä asioita erityisesti Jehuda Amital aikoinaan ajoi.

Melchiorin puoluejohtajuuden aikana puolue on siirtyi ulko- ja erityisesti sisäpolitiikassa entistä enemmän vasemmalle. Puolue menestyi vuoden 2003 kunnallisvaaleissa, jolloin se sai avainpaikkoja Tel Avivissa. Haifassa se sai yhdessä sosiaalidemokraattisen Meretz-puolueen edustajapaikan, joka tietyin väliajoin kierrätetään Meretziltä Meimadille. Shlomo Yaakov Rapaport on toiminut Haifan kaupunginvaltuustossa Meimadin edustajana sekä toimii juutalaisten paluumuutosta vastaavan Alija-valiokunnan puheenjohtajana sekä alkoholin- ja huumeiden vastaisen kunnallisen valiokunnan puheenjohtajana. 

Israelilaiset puolueet
Vaalikuningas

Vaalikuningas on kuningas, joka on valittu vaaleilla eliniäksi asemaansa. Vaalikuninkaita oli keskiajalla Ruotsissa (vuoteen 1544) ja Tanskassa (vuoteen 1669). Myös Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarit valittiin vaaleilla. Vaaliin oikeutettuja olivat yleensä vain korkeimpien aatelissukujen edustajat, esimerkiksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin vaaliin oli oikeutettu seitsemästä yhdeksään korkeaa aatelismiestä, joita kutsuttiin vaaliruhtinaiksi. Kuningaskandidaatit yleensä myös lahjoivat itselleen äänensä vaaliruhtinaiden keskuudesta. 

Nykyään vaalimonarkia on käytössä Malesian kuninkaan ja paavin valinnassa.

Lähteet 

Hallitsijat
José Ángel Crespo

José Ángel Crespo Rincón (s. 9. helmikuuta 1987 Sevilla, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä italialaista Padovaa. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja.

Ura 
Crespo teki debyyttinsä Sevillan ykkösjoukkueessa pääsarjaottelussa Getafea vastaan 21. joulukuuta 2005. Hän kuitenkin palasi vielä Sevillan reservijoukkueeseen loppukaudeksi.

Kaudella 2007–2008 Crespo nostettiin uudelleen edustusjoukkueeseen, kun samaa paikkaa pelannut Antonio Puerta menehtyi yllättäen.

Vuoden 2008 joulukuussa Aston Villa ilmoitti olevansa kiinnostunut Cresposta, mutta hän kuitenkin jäi Sevillaan. Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin samassa sarjassa pelaanneeseen Racing Santanderiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tilastot LFP:n sivuilla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Tết

Tết, oikeammin Tết Nguyên Đán, on vietnamilainen uudenvuoden juhla. Se perustuu kuukalenteriin ja osuu 21. tammikuuta – 21. helmikuuta väliselle ajalle ja on yleensä samaan aikaan kiinalaisen uudenvuoden kanssa. 

Tết-juhla jakautuu kolmeen osaan, jotka ovat Tất Niên (juhlan valmistautumisen aika), Giao Thừa (uudenvuodenaatto) sekä itse juhlapäivä Tân Niên.

Tết-päivänä vietnamilaiset kunnioittavat esi-isiään ja juhlivat vuoden alkua perheensä kanssa. Agraariyhteiskunnassa oli harvinainen tilaisuus viettää useita vapaapäiviä sadonkorjuun ja uuden sadon kylvämisen välillä.

Tết on tärkeä päivä vietnamilaisten uskonnossa ja uskomuksissa, ja sitä varten siivotaan ja kunnostetaan kotia, hankitaan uudet vaatteet ja maksetaan vanhat velat pois mahdollisuuksien mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Buddhalaiset juhlapäivät
Buddhalaisuus Vietnamissa
Uudenvuodenjuhlat
Vietnamilainen kulttuuri
Papyrus 26

Papyrus 26 on varhainen Egyptistä löytynyt kreikankielinen kopio Uudesta testamentista. Se on papyruskäsikirjoitus Roomalaiskirjeestä, sisältäen kirjan 1. luvun jakeet 1-16. Käsikirjoitus on paleografisesti ajoitettu 500-600-luvuille.

Sitä säilytetään nykyään Southern Methodist University:ssä Dallasissa, Teksasissa.

Aiheesta muualla 

500-luvun kirjat
Papyruskäsikirjoitukset
Raamatun käsikirjoitukset
Uusi testamentti
Hunfrid Prümilainen

Hunfrid Prümilainen (k. 871) oli Prümin benediktiiniläisluostarin munkki, jonka paavi Nikolaus I asetti Thérouannen piispan virkaan.

Hänen muistopäivänsä on 8. maaliskuuta.

Pyhimykset
Benediktiinit
Piispat
Vuonna 871 kuolleet
Syntymävuosi tuntematon
Pieni moskeija preerialla

Pieni moskeija preerialla () on kanadalainen televisiosarja, jota tehtiin kuusi tuotantokautta vuosina 2007–2012. Sarjaa kuvattiin Torontossa ja Reginassa. Sarjan käsikirjoittaja on pakistanilaistaustainen, Englannissa syntynyt ja Torontossa kasvanut muslimi Zarqa Nawaz.

Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Mercyn pikkukaupunkiin Saskatchewanissa ja erityisesti sen muslimiyhteisöön, jonka keskus on Mercyn moskeija. Moskeijaan tulee uudeksi imaamiksi torontolainen asianajaja Amaar Rasheed, joka pyrkii yhdistämään parhaat puolet muslimien ja kantaväestön kulttuurista. Kanadassa sarjaa esittää CBC Television.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YLE Teema: Pieni moskeija preerialla
 Sarjan viralliset sivut

Kanadalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
CBC:n televisio-ohjelmat
Lentopommi

Lentopommi on lentokoneesta, ilmalaivasta tai helikopterista pudotettava räjähde, joka laukeaa yleensä osuttuaan maahan tai
pienellä viivellä sen jälkeen. Lentopommi on pääasiassa ensimmäisen maailmansodan aikana kehitetty räjähde, jonka tarkoituksena on vaikuttaa vastustajaan maan päällä.

Erilaisia lentopommeja ovat muun muassa sirpalepommi, rypälepommi, painepommi, panssaripommi, tunkeutumispommi, palopommi ja syvyyspommi. Yhdysvaltojen kehittämä 13,6 tonnin bunkkeripommi läpäisee arvioiden mukaan jopa 60 metriä teräsbetonia. Bunkkerin tuhoamiseen voidaan käyttää myös taktisella ydinkärjellä varustettua risteilyohjusta, mistä on käyty teoreettista keskustelua Iranin ydinkriisin yhteydessä.

Historia

Ensimmäinen maailmansota ja edeltävä aika 
Ensimmäinen tunnettu ilmapommitus tapahtui 1. marraskuuta 1911, kun italialainen luutnantti Giulio Gavotti pudotti neljä Cipelli-tyyppistä käsikranaattia Etrich Taubensa ohjaamosta Osmanien valtakunnan joukkojen sotilasleiriin Ain Zarassa, Libyassa.

Ensimmäisessä maailmansodassa lentopommitus oli hyvin vähäistä ja pommikoneet olivat alkeellisia. Pommituksessa käytettiin lähinnä tykistöä kuten järeitä haupitseja. Ensimmäisessä maailmansodassa saksalaiset käyttivät ilmalaivoja pommittaessa muun muassa Yhdistyneen kuningaskunnan kaupunkeja, mutta pommitukset olivat epätarkkoja ja niihin kuoli vain hieman yli tuhat henkeä. Ensimmäiset lentokoneet olivat tiedustelulentokoneita, joiden lentäjät olivat aseistautuneita pistoolein. Vähitellen lentokoneisiin kiinnitettiin konekiväärejä ja ohjaamosta pudotettujen räjähteiden tilalle tuli rungon alle tai siipiin kiinnitettäviä lentopommeja. Lopulta alettiin valmistaa erityisiä pommituslentokoneita.

Toinen maailmansota 
Toisessa maailmansodassa ilmapommitusten määrä lisääntyi ja kehitettiin uusia pommikoneita kuten Heinkel He 111, B-17 ja Junkers Ju 88. Asutuskeskuksiin kohdistuvaa pommitustekniikkaa testattiin Espanjan sisällissodassa, jossa tunnetuksi tuli erityisesti Luftwaffen vuonna 1937 suorittama Guernican pommitus. Toisen maailmansodan aikana suurimpien lentopommien massa oli tuhansia kilogrammoja ja niiden tarkoituksena oli tuhota kokonaisia asutuskeskuksia. Niitä kutsuttiin myös korttelipommeiksi niiden hävittäessä käytännössä koko korttelin kerrallaan. Nykyään vaikuttavimpia lentopommeja ovat bunkkeripommit, joiden tarkoituksena on tuhota maahan kaivettu betoninen suoja-, varasto- tai laboratoriobunkkeri. Toisen maailmansodan aikana vastaavaan tarkoitukseen käytettiin järeitä haupitseja ja järeitä kanuunoita rautatietykkeinä esimerkiksi Sevastopolissa. Suunnitelmana oli käyttää niitä Maginot-linjaa vastaan.

Suomi käytti ilmapommitusta niin talvisodassa kuin jatkosodassakin. Talvisodassa Suomella oli hyvin vähän lentokoneita, mutta jatkosodassa Suomi käytti laajalti pommikoneita esimerkiksi Talin–Ihantalan taistelussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Pratimoksa

Pratimoksa (so sor thar pa) on buddhalaisuuteen liittyvä käsite, joka tarkoittaa henkilökohtaista vapautumista. Se sisältää seitsemän sääntösarjaa munkeiksi vihityille ja maallikoille buddhalaisten käyttäytymisohjeiden mukaan.

Buddhalaisuus
Isokytö

Isokytö on Järvenpään 13. kaupunginosa. Se sijaitsee parin kilometrin päässä kaupungin keskustasta koilliseen. Vuoden 2014 lopussa siellä asui 2 762 ihmistä. 

Kaupunginosassa toimii muun muassa vuonna 1986 rakennettu Mankalan koulu ja päiväkoti. Kaupunginosan lähes kaikki kadut, tiet ja polut on nimetty eri paikkakuntien (esimerkiksi Tammela, Somero ja Loppi) sekä maakuntien mukaan (esimerkiksi Uusimaa, Kymenmaa ja Ahvenanmaa). Kaupunginosan asunnot ovat suurimmaksi osaksi rivitaloyhtiöitä tai omakotitaloja. Kerrostaloja on erittäin vähän. 

Alueella sijaitsee suuri leikkipuisto. Ulkoilumahdollisuudet ovat hyvät runsaiden kevyen liikenteen väylien määrästä johtuen. Alueelta on lyhyehkö kävely- tai pyöräilymatka Haarajoen asemalle, josta pääsee kerran tunnissa Z-junalla Helsingin ja Lahden suuntiin. Naapurikaupunginosista löytyy useita kauppoja ja palveluita, kuten Alepa, K-Supermarket Peltola, Kotipizza ja Tokmanni.

Katso myös
 Mankala (Järvenpää)

Lähteet

Isokytö
Merimieshuone

Merimieshuone oli laitos, joka suoritti laivaväen otto- ja päästökatselmuksen, piti luetteloa merimiehistä ja suoritti merimiesten työnvälitystä, ellei kaupungin työnvälityksessä ollut merimiesosastoa. Lisäksi se kokosi tilastotietoja piirinsä aluksista ja merimiehistä sekä varojensa salliessa avusti paikkakunnan puutteessa eläviä merenkulkijoita ja heidän omaisiaan.

Merimieshuoneet perustettiin Ruotsin kauppalaivureille ja meriväelle annetulla ohjesäännöllä vuonna 1748 ja kuninkaallisella selityksellä vuonna 1752. Suomessa merimieshuoneet lakkautettiin vuoden 1938 alussa, ja niiden varat siirrettiin valtion hoitamaan merimiesten avustusrahastoon. Merimieshuoneiden arkistot siirrettiin maakunta-arkistoihin.

Suomen merimieshuonelaitos

Suomen merimieshuonelaitos uudistettiin vuonna 1874 annetulla asetuksella. Sen mukaan merimieshuone tuli olla jokaisessa kaupungissa, jonka satamista harjoitettiin ulkomaille suuntautuvaa kauppamerenkulkua. Merimieshuoneita valvoi senaatin valtiovaraintoimikunta läänien kuvernöörien avustuksella. Kaupungeissa, jotka eivät kyenneet ylläpitämään merimieshuonetta, merimieshuoneen tehtävät hoiti maistraatti tai järjestysoikeus. Merimieshuone voitiin perustaa myös maalaiskuntaan, jos laivanisännät niin halusivat.

Merimieshuonetta johti johtokunta, johon kuului viisi merenkulun ja kaupan tuntevaa jäsentä. Johtokunnan apuna oli yksi asiamies ja tarpeellinen määrä muita palvelijoita. Johtokunnan valinta tapahtui kaupungeissa maistraatin tai järjestysoikeuden edessä ja maalaiskunnissa kunnalliskokouksen edessä. Laivanisännät saivat valita johtokuntaan kaksi jäsentä, merimieshuoneeseen kuuluvat laivanpäällysmiehet myös kaksi jäsentä ja merimieshuoneeseen kuuluvat merimiehet yhden jäsenen. Johtokunnan jäsenet valittiin neljäksi vuodeksi kerrallaan, ja johtokunta kokoontui puheenjohtajan kutsusta tarvittaessa.

Asiamiehen tuli olla purjehdusaikana joka päivä ja muulloin tarpeen vaatiessa merimieshuoneen toimistossa. Hän piti luetteloa laivoista, joiden pääisännät asuivat kaupungissa, sekä merimieshuoneeseen kuuluvista päällysmiehistä, perämiehistä, merimiehistä, konemiehistä ja lämmittäjistä. Luetteloon merkittiin henkilön nimi, syntymävuosi ja -paikka, oliko hän naimisissa vai naimaton, missä tehtävissä hän oli merellä palvellut, tiedot hänen maineestaan ja muista elinoloista.

Merimieshuoneeseen otettiin ja sen eduista pääsi nauttimaan jokainen kauppalaivalla palveleva merenkulkija, ellei häntä ollut syytetty tai rangaistu häpeällisestä rikoksesta tai ellei hän ollut niin pahamaineinen, ettei häntä sen vuoksi voitu ottaa merimieshuoneeseen. Henkilö, jota ei otettu merimieshuoneeseen, saattoi työskennellä laivoilla, mutta hän ei päässyt osalliseksi merimieshuoneen tarjoamista eduista. Laivaväkeen kuuluville merimieshuoneen jäsenille annettiin mainekirja, joka laivaan pestattaessa jätettiin laivan päällikölle.

Lähteet
 Iso tietosanakirja, Otava 1935
 Keisarillisen majesteetin armollinen asetus merimieshuoneista Suomessa, 15/1874
 Laki merimieshuoneiden lakkauttamisesta, 257/1937

Aiheesta muualla
Merimieshuoneet arkistolaitoksen Portissa

Merenkulku
Kustaa Aadolf

Kustaa Aadolf () on ollut seuraavien Ruotsin kuninkaiden ja prinssien nimi:

 Kustaa II Aadolf (1594-1632, kuninkaana 1611-1632)
 Kustaa IV Aadolf (1778-1837, kuninkaana 1792-1809)
 Kustaa VI Aadolf (1882-1973, kuninkaana 1950-1973)
 Kustaa Aadolf, perintöprinssi (1901-1947), edellisen poika

Kustaa Aadolf -nimisten kuninkaiden mukaan ovat lisäksi saaneet nimensä:

 Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Tukholmassa
 Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Helsingborgissa
 Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Eurajoella
 Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Iisalmessa
 Kustaa Aadolfin katu, katu Kokkolassa
 Kustaa Aadolfin leivos, ruotsalainen leivonnainen
 Kustaa Aadolfin päivä, 6. marraskuuta, Kustaa II Aadolfin kuolinpäivä
 Gustav Adolfs, Hartolan ruotsinkielinen nimi
Kurkela

Kurkela voi tarkoittaa:

Paikkoja 
 Kurkela (Ikaalinen), kylä Ikaalisissa
 Kurkela (Kerava), kaupunginosa Keravalla
 Kurkela (Kivennapa), kylä Kivennavassa luovutetuilla alueilla
 Kurkela (Kisko), kylä Kiskossa
 Kurkela (Koivisto), kylä Koivistossa luovutetuilla alueilla
 Kurkela (Kuusjoki), kylä Kuusjoella
 Kurkela (Lemi), kylä Lemillä
 Kurkela (Lieto), kylä Liedossa
 Kurkela (Muolaa), kylä Muolaassa luovutetuilla alueilla
 Kurkela (Nousiainen), mahdollinen rautakautinen muinaiskaupunki
 Kurkela (Viitasaari), kaupunginosa Viitasaarella
 Kurkela (Virolahti), kylä Virolahdella

Henkilöitä 

 Aaro Kurkela (1933–1989), harmonikkataiteilija
 Eila Kurkela (1920–1996), kirjailija
 Eino Kurkela (1907–1981), maanviljelysneuvos
 Johanna Kurkela (s. 1985), laulaja
 Juho Kurkela (1893–1928), jääkäri
 Kosti Kurkela (1910–1940), keskimatkojen juoksija
 Taneli Kurkela (1861–1923), opettaja ja valtiopäivämies
 Tapani Kurkela (s. 1945), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, energianeuvos
 Teemu Kurkela (s. 1966), arkkitehti

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Zamalek SC

Zamalek Sporting Club () on egyptiläinen urheiluseura, joka tunnetaan paremmin jalkapalloseurana. Seura perustettiin vuonna 1911, jolloin sen nimi oli Kasr El-Nil vuoteen 1913 asti. Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1952 lähtien. Jalkapalloilussa joukkue on Egyptin menestyneimpiä seuroja Al-Ahlyn ohella. Lisäksi se menestynyt varsin hyvin Afrikan Mestarien liigassa ja muissa Afrikan cupeissa.

Zamalek on myös toiseksi menestynein seura Afrikassa ja yhdestoista maailmassa kansainvälisillä kentillä FIFA:n virallisissa kilpailuissa.

Saavutukset

Kotimaiset
 Egyptin valioliiga (14): 1960, 1964, 1965, 1978, 1984, 1988, 1992, 1993, 2001, 2003, 2004, 2015, 2021, 2022
 Egyptin cup (24): 1922, 1932, 1935, 1938, 1941, 1943, 1944, 1952, 1955, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1975, 1977, 1979, 1988, 1999, 2002, 2008, 2013, 2014, 2015
 Egyptin Super cup (2): 2001, 2002
 Egyptin federaatio cup: 1995
 Kairon liiga (10): 1940, 1941, 1944, 1945, 1946, 1947, 1949, 1951, 1952, 1953

Kansainväliset
 Sultan Hussein Cup (2): 1921, 1922
 Afrikan Mestarien liiga (5): 1984, 1986, 1993, 1996, 2002
 Afro-Asian Cup (2): 1988, 1997
 El Amir Farouk Cup (3): ?
 Afrikan Super Cup (3): 1994, 1997, 2003
 Afrikan Cup-voittajien cup: 2000
 Arabian Mestarien liiga: 2003
 CAF Confederation Cup: 2019

Valmentajia
  Hassan Shehata (1985–1986)
  Cabralzinho (2002–2003)
  Nelo Vingada (2003–2004)
  Cabralzinho (2004–2005)
  Reiner Hollmann (2008–2009)
  Hossam Hassan (2010–2011)
  Hassan Shehata (2011–2012)

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu 

Egyptiläiset jalkapalloseurat
Kairon urheilu
Vuonna 1911 perustetut urheiluseurat
Matkaniva

Matkaniva on Oulaisten kaupunkiin kuuluva maaseutukylä, joka sijaitsee Oulaisista Haapavedelle menevän tien varressa Pyhäjoen rantamailla.

Kylässä toimivat muun muassa seuraavat järjestöt: Matkanivan Nuorisoseura, Matkanivan metsästysseura, Matkanivan kalastuskunta, Matkanivan diakoniatoimikunta, Matkanivan Maa- ja Kotitalousnaiset.

Aiheesta muualla
 Matkanivan kyläyhdistyksen kotisivut

Oulaisten kylät
Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylät
Pohjois-Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Euro Shopper

Euro Shopper on vuonna 1996 perustettu päivittäistavaroiden kaupan oma merkki, jota hallinnoi seitsemän eurooppalaisen vähittäismyyntiketjun yhteenliittymä AMS Sourcing B.V. Tuotemerkillä myydään noin kolmeasataa tuotetta. Euro Shopperin tunnusmerkki on ostoskärryn kuva.

Euro Shopper -tuotteita myydään 21:ssä maassa ja niiden myynti tuotti 103 miljardia euroa liikevaihtoa vuonna 2016. Suomessa Euro Shopper -tuotteita myy Ruokakesko (K-ryhmä).

Vuonna 2013–2014 ruotsalainen ICA, alankomaalainen Ahold ja suomalainen Kesko aloittivat Euro Shopper -tuotteiden korvaamisen omilla tuotemerkeillään: ICA Basic (ICA), AH Basic (Ahold) ja K-Menu (Kesko).

Suomessa Euro Shopper tunnetaan erityisesti energiajuomastaan, josta käytetään usein akronyymia ES.

Euro Shopper –tuotteita myyvät AMS-jäsenet

Lähteet

Aiheesta muualla
 AMS: Euro Shopper

Päivittäistavaroiden tuotemerkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
SML

SML voi tarkoittaa:

 SM-liiga
 Sinimusta Liike
 Suomen Maalaisväestön Liitto
 MARK Suomen Markkinointiliitto (käytti vuoteen 2003 asti lyhennettä SML)
 Suomen Medisiinariliitto
 Suomen Mehiläishoitajain Liitto
 Suomen Moottoriliitto
 Suomen musiikkioppilaitosten liitto
 Suomen Muurarien Liitto
 Suomen Muusikkojen Liitto
 Suomen Mäyräkoiraliitto
Lubok

Lubok () eli niinipuupiirros on vanha venäläinen painokuva, jonka aiheina voi olla kansansatu, uskonto, politiikka tai usein yksinkertaisesti talonpoikien keskuuteen jaettavat laulut tai tanssit. Tavallisesti värikkäitä lubok-vedoksia tehtiin 1600-luvun puolivälistä ensimmäiseen maailmansotaan asti. Lubokeissa kuvat on usein koottu arkin molemmille reunoille ja keskellä on suuri keskuskuva. Teksti kulkee kuvien alla ja puhekuplissa. Pietari Suuri on usein toistuva aihe. Lubokeja on huomattava kokoelma Helsingin yliopiston kirjastossa. Halpoina kansanpainoksina tehdyt kuvat innostivat venäläisiä avantgardetaiteilijoita 1900-luvun alussa, kuten Mihail Larionovia ja Natalja Gontšarovaa. Erityisen tunnettuja ovat Gontšarovan Tulilintu-lavastussuunnitelmat. Karkea ja pelkistävä tyyli vetosi muun muassa uusprimitivisteihin ja kubofuturisteihin.

Lubokeja

Lubok-vaikutteista modernismia

Katso myös 

 Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
 Sirin
 Slaavilainen mytologia
 Modernismi

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lubok, Venäjän kansalliskirjasto  
 Alexander Boguslawski, Russian Lubok 

Populaarikulttuuri
Venäläinen kansanperinne
Sitraatti

Sitraatti ([C6H5O7]3−) on sitruunahapon anioni, suola tai esteri.

Elintarvikkeiden lisäaineina käytetään erilaisia sitraatteja seuraavilla E-koodeilla:
 E 331 Mononatriumsitraatti, dinatriumsitraatti ja trinatriumsitraatti
 E 332 Monokaliumsitraatti ja trikaliumsitraatti
 E 333 Monokalsiumsitraatti, dikalsiumsitraatti ja trikalsiumsitraatti
 E 380 Triammoniumsitraatti
 E 1505 Trietyylisitraatti

Muita sitraatteja 
 rauta(II)sitraatti
 rauta(III)sitraatti
 sinkkisitraatti

Lähteet
Duodecimin terveyskirjasto
PubChem: Citrate 
Elintarvikeviraston lisäaineopas (PDF)

Anionit
Tiwal

Tiwal (kab. At wawal suom. lupauksensa pitävät miehet) on noin 1000 asukkaan kylä Algeriassa. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä  At Maεucesta, Béjaïan maakunnassa. Väestö saa elantonsa viikunan ja oliiviöljyn valmistamisesta.

Historia

Tiwal on tunnettu ranskalaisten siirtomaavallan vastaisessa taistelussa täytetystä roolista. 27. tammikuuta 1957 kylä oli ensimmäisen Beni Maouchen kapinan tapahtumapaikka. Siitä ajasta lähtien kylää on kutsuttu myös 14 marttyyrien kylänä. 

Vuonna 1961, yksi vuosi vailla itsenäisyyden voittamista kylä oli uudelleen 10 uhria vaatineen verenvuodatuksen tapahtumapaikkana.

Aiheesta muualla

 Tiwalin kotisivu

Algerian maantiede
Talbot hound

Talbot hound on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.

Ulkomuoto 
Talbot hound oli kookas metsästyskoira, jolla oli voimakkaat leuat ja pitkät riippuvat korvat. Se muistutti vihikoiraa - sillä erotuksella, että oli väriltään valkoinen. Eräs asiantuntija on jopa kuvannut sitä "valkoiseksi kuin Alppien lumi".

Luonne ja käyttäytyminen 
Rodulla oli tarkka hajuaisti ja sen huhuttiin sen pystyvän metsästämään valkoisen uroshirven keskellä talvea, mutta mitään virallisia mainintoja tästä ei ole.

Alkuperä 
Talbot hound polveutui hubertuksenajokoirasta ja oli läheistä sukua vihikoiralle. Toisen teorian mukaan sen kantarotu olisi ollut pienikokoinen keskiaikainen rotu nimeltä langehren. Talbotin perhe, joka saapui 1000-luvulla normannien mukana Englantiin, toi maahan rodun esi-isät – jotka olivat mitä luultavimmin normandianajokoiria. Niistä tuli uudessa kotimaassaan pian arvostettuja hirvi- ja jälkikoiria. Vähitellen tummia ja valkoisia yksilöitä alettiin kasvattaa erillään toisistaan, mikä johti kahteen erilliseen jalostuslinjaan: vihikoiriin ja talbot houndeihin. Talbot hound mainitaan englantilaisessa kirjallisuudessa 1300-luvulta 1700-luvulle asti. Ketun metsästyksen kasvettua hirven metsästystä suositummaksi rotu kuoli sukupuuttoon.

Vähintään seitsemän englantilaissuvun kypäränkoristeessa ja useiden saksalaissukujen koristesymboleissa on kuvituksena talbot hound. Nimitystä talbot käytetään vaakunaopissa viittauksena hyväkäytöksisestä metsästyskoirasta. Sudburyn markkinakaupungilla Suffolkissa Itä-Englannissa on vaakunassaan sekä myös erään koulun ja monien urheiluseurojen tunnuksissa kuvattuna talbot hound. Koira on aina hahmoteltu kieli ulkona. Jopa perinteisiä pubeja, joista viisi sijaitsee Lontoossa, on nimetty rodun mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Talbot hound -maalaus 15. vuosisadalta Englannista

Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Ajokoirat
Englantilaiset koirarodut
Itävallanajokoira

Itävallanajokoira () on itävaltalainen koirarotu.

Ulkomuoto 

Kallo on leveä, kuono voimakas ja kuononselkä suora. Purenta on leikkaava. Silmät ovat tummanruskeat. Korvat ovat keskipitkät, riippuvat ja kärjistään pyöristyneet. Häntä on pitkä ja hieman kaareva. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 50–56 cm välillä ja narttujen 48–54 cm välillä.

Karvapeite on lyhyt (n. 2 cm pitkä), sileä, tiivis. Värityksen pitää olla musta pienin, selvästi erottuvin merkein, joiden sävy vaihtelee vaaleasta tummaan punaruskeaan. Silmien yläpuolella täytyy olla punaruskeat merkit, mihin viittaa myös lempinimi vieräugl eli "nelisilmä", samoin kuin sanan brandlbracke osa brand, joka merkitsee "tulta" tai "ruostetta" (merkkien väriin viitaten).

Luonne ja käyttäytyminen 
Rotu on luonteeltaan miellyttävä, työssään tarkkavainuinen. Sen pääasiallista riistaa ovat jänikset, ja sitä käytetään sekä ajavana että jäljestävänä koirana, mm. vuoristoissa.

Alkuperä 

Itävallanajokoiran uskotaan olevan alkuperäisen "kelttienajokoiran" (mahdollisesti sama rotu kuin kelttienvinttikoira) ja juranajokoiran välisen risteytyksen tulos - lisäksi myös hubertuksenajokoiralla saattoi olla vaikutusta rodun kehittymiseen. Itävallanajokoirasta ei ole kuitenkaan tunnettua historiaa ennen 1800-luvun puoliväliä, ja se hyväksyttiin kotimaassaan ensimmäisen kerran virallisesti vuonna 1884.

Katso myös 
Kopo
Puolanjahtikoira

Lähteet

FCI 6 Ajavat ja jäljestävät koirat
SKL 6 Ajavat koirat
Ajokoirat
Itävaltalaiset koirarodut