joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
UET Grand Prix

UET Grand Prix () on Euroopan raviliiton UET:n järjestämä kilpailu nelivuotiaille lämminverisille ravihevosille.

Kilpailu ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1985 ja se järjestetään joka vuosi eri maassa. Suomessa sen isäntänä on toiminut Teivon ravirata Ylöjärvellä. Finaalin osanottajat karsitaan kahdessa karsintalähdössä, joista toinen järjestetään Pohjoismaissa ja toinen Keski-Euroopassa. 

UET Grand Prix on ennakkomaksullinen kilpailu. Siihen ovat oikeutettuja osallistumaan kaikki UET:n jäsenmaissa syntyneet nelivuotiaat hevoset, joista on maksettu osallistumismaksu. Vuonna 2012 osallistumismaksut ovat karsintoihin asti ilmoitettavasta hevosesta yhteensä 1 669 €.

Vuoden 2012 finaali käydään syyskuun 23. päivänä Saksan Gelsenkirchenissä. Karsinnat järjestettiin Tukholmassa ja Pariisissa. Ensimmäinen palkinto vuonna 2012 on 200 000 €.  

Suomalainen hevonen on voittanut kilpailun kahdesti: Jexpress Dahlia vuonna 1992 Jorma Kontion ohjastamana ja Brad De Veluwe vuonna 2012 Tuomas Korvenojan ohjastamana. Vuonna 1997 Pekka Korpi voitti kilpailun Veijo Kiviojan valmentamalla saksalaishevosella General November.

Loppukilpailu 2012
Gelsenkirchen, 23. syyskuuta.
  Brad De Veluwe – Tuomas Korvenoja
  Mermaid Ås – Peter Untersteiner
  Up and Quick – Heinz Wewering
  Univers de Pan – Philippe Daugeard
  Unique Quick – Franck Leblanc 
  Oropuro Bar – Marco Smorgon
  Global Noble – Veijo Heiskanen
  Askens Valencia – Ulf Ohlsson
  Bentley Karan – Jos Verbeeck
  Union Quality – Julien Dubois
Poissa  Brasil Boko – Åke Svanstedt
Poissa  Uhlan Noir – Jörgen Westholm

Voittajat 1985-2022

Lähteet
Grand Prix de l'UET 2012

Lähteet 

Ravikilpailut
Kirjokorppikotka

Kirjokorppikotka (Trigonoceps occipitalis) on haukkojen heimon alaheimoon Aegypiinae kuuluvan päiväpetolintujen suvun kirjokorppikotkat (Trigonoceps) ainoa laji.

Kirjokorppikotkan levinneisyysalue on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa hyvin laaja. Sitä tavataan alueella, joka ulottuu Senegalista, Gambiasta ja Guinea-Bissausta katkonaisesti itään Eritreaan, Etiopiaan ja Somaliaan sekä sieltä etelään Etelä-Afrikan itäisimpään osaan ja Swazimaahan.

Se määritellään vaarantuneeksi lajiksi, koska sen populaatio on sen laajalla levinneisyysalueella pieni ja useista uhkatekijöistä johtuen supistumassa.

Ulkonäkö
Se on keskikokoinen, tanakka petolintu, jonka höyhenpeite on aikuisella pääasiassa lähes musta-valkoinen. Sen vahva nokka on hyvin voimakkaan värinen, ja pää on takaa suippo. Musta rinta erottaa tupsulliset valkoiset jalat ja vatsan untuvaisesta päästä. Sillä on musta kaulus.

Elinpiiri
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat heinäarot, savannit ja pensastot 4000 metrin korkeuteen saakka.

Lähteet

Haukat
Uhanalaiset linnut
Pyhä perhe (elokuva)

Pyhä perhe on Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1976 ja hänen esikoisohjauksena. Se perustuu Claes Anderssonin näytelmään Familjen (1974), jota oli esitetty Lilla Teaternissa ja Tampereen Työväenteatterissa.

Arviot
Alkoholistiperheen elämää käsittelevän elokuva otettiin aikalaisarvioissa vastaan ristiriitaisesti. Sen teatterimaista ilmaisua toisaalta karsastettiin, toisaalta sitä ei pidetty pahana. Selkeä ja koruton kerronta sai kiitosta. Vaikka henkilöohjaus yleisellä tasolla sai moitteita, Lasse Pöystin roolisuoritusta isänä kiitettiin kuitenkin yksimielisesti, se "muodostaa koko elokuvan lujan selkärangan", kuten Paula Talaskivi sanoo arviossaan.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1976 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Anssi Mänttärin ohjaamat elokuvat
Kellussaniainen

Kellussaniainen tai kellusaniainen eli parikellusaniainen (Salvinia natans) on vesisaniaislaji, jota esiintyy laajasti Euraasiassa Länsi-Euroopasta Japaniin ja Indokiinaan sekä Pohjois-Afrikassa. Sen juurettomat versot elävät vedessä kelluen. Lehdet sijaitsevat kolmen kiehkuroina, niistä kaksi on soikeita kelluslehtiä ja yksi juurimaisiksi rihmoiksi muuntunut. Itiöpesäkkeet sijaitsevat juurimaisten lehtien itiökoteloissa.

Kellussaniaista käytetään akvaariokasvina.

Lähteet 
 Jahns, Hans Martin 1982: Sanikkaiset Sammalet Jäkälät Pohjois-, Keski- ja Länsi-Euroopassa. Otava, Keuruu.
 Germplasm Resources Information Network (GRIN) (levinneisyys)

Viitteet 

Kellussaniaiskasvit
Akvaariokasvit
Hilseraunioinen

Hilseraunioinen (Asplenium ceterach, syn. Ceterach officinarum DC.) on kallioilla kasvava saniaislaji, jota esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa. Sen talvivihannat lehdet kasvavat tiheänä ruusukkeena. Ne koostuvat parittaisista soikeista lehdyköistä, joiden alapinta on suomujen peitossa. Kuivuessaan lehdet kiertyvät rullalle, jolloin suomut suojaavat niitä kuivumiselta. Itiöpesäkkeet sijaitsevat viivamaisen kapeina ryhminä. Itiöiden kypsyttyä pesäkkeiden katesuomut ovat ruskeita.

Lähteet 
 Jahns, Hans Martin 1982: Sanikkaiset Sammalet Jäkälät Pohjois-, Keski- ja Länsi-Euroopassa. Otava, Keuruu.

Raunioiskasvit
Bertel Appelberg

Gustav Bertel Appelberg (11. heinäkuuta 1890 Kymi – 10. syyskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kustannusjohtaja ja kirjallisuudentutkija.

Appelberg oli aluksi työssä Helsingin yliopiston kirjastossa kunnes hän meni 1913 Söderström & Co-kustantamon palvelukseen. Hän oli kustantamon toimitusjohtajana 1917–1960. Appelberg väitteli filosofian tohtoriksi 1944.

Teoksia 
 Nyländska avdelningen : En avdelningskrönika för nylänningar. Nyländska avdelningen, Helsingfors 1913
 Svenska brigaden : en skildring från Finlands frihetsstrid ; på Föreningens Finlands vänners uppdrag utgiven av Axel Boëthius ; med bidrag av B. Appelberg. Söderström, Helsingfors 1920
 Svensk litteraturhistoria för lärdomsskolor. Söderström, Helsingfors 1921, 3. uppl. 1928
 Svensk diktning i urval 1 : Äldre svensk litteratur (t.o.m. 1600-talet) jämte fornisländsk ; utg. av Bertel Appelberg et al. ; utg. av Ragnar Hollmérus och Rolf Pipping. Söderström, Helsingfors 1932, 2. uppl. 1938, 3. uppl. 1946, ny uppl. 1957
 Svensk diktning i urval 2 : 1700-talet  ; utg. av Bertel Appelberg et al. ; utg. av Ragnar Hollmérus, Ralf Saxen. Söderström, Helsingfors 1930, 1947, 1961
 Svensk diktning i urval 3 : Författare, hörande till gruppen romantiker ; utg. av Bertel Appelberg et al. ; utg. av Magnus Hagelstam. Söderström, Helsingfors 1931, 1940, 1947, 1958, 1963
 Svensk diktning i urval 4 : Realismen 1830-1880 ; utg. av Bertel Appelberg et al. ; utg. av Ralf Saxén, Ingrid af Schultén. Söderström, Helsingfors 1931, 2. uppl. 1946, 3. uppl. 1957
 Svensk diktning i urval 5 : Tiden 1880-c. 1910 ; utg. av Bertel Appelberg et al. ; utg. av Bertel Appelberg, Ragnar Hollmérus. Söderström, Helsingfors 1933, 2. uppl. 1951
 Teorierna om det komiska under 1600- och 1700-talet, väitöskirja. 1944
 Problemet om det komiska : Lectio praecursoria. Helsingfors 1945
 Svensk diktning i urval 6 ; utg. av Bertel Appelberg et al. ; utg. av  Olav Panelius, Christer Kihlman. Söderström, Helsingfors 1957
 Gustav Alm - Richard Malmberg. 1962
 De fyra musketörerna : Enligt Alexandre Dumas och i verkligheten. Schildt, Helsingfors 1969

Lähteet 
 
 UppslagsVerket Finland : Bertel Appelberg

Suomalaiset kirjankustantajat
Suomalaiset kirjallisuustieteilijät
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Värnamo

Värnamo on taajama Värnamon kunnassa Smålandissa Ruotsissa. Taajaman ohi menee Eurooppatie E4 ja Värnamo on myös rautatiesolmukohta, jossa kohtaavat Kustbanan ja Halmstadsbanan. Taajamassa on 18 696 asukasta (31.12.2010). Väkiluku on ollut tasaisen hiljaisessa kasvussa viimeiset vuosikymmenet ja on lähes kaksinkertaistunut vuodesta 1960.

Värnamon kaupunginosia ovat Alansryd, Amerika, Centrum, Doktorn, Gröndal, Helmershus, Hornaryd, Idavall, Karlsdal, Malmen, Mossle, Mosslelund, Norregård, Nylund, Rörstorp, Söderåsen, Torp, Trälleborg, Viadukten, Vråen, Västhorja, Åminne ja Östermalm.

Historia
Värnamo perustettiin varhaisella keskiajalla Lagan-joen varteen käräjä- ja markkinapaikaksi.

Vuonna 1871 Värnamo erotettiin Värnamon maalaiskunnasta itsenäiseksi kauppalaksi. Aikaisemmin Värnamo oli ollut alakauppala (ruots. lydköping), sittemmin vapaakauppala (ruots. friköping) ja vielä epäitsenäinen kauppala (ruots. municipalköping) ennen kuin siitä tuli oma kauppalakuntansa. Kauppala muutettiin kaupungiksi vuonna 1920 ja Värnamon maalaiskunta liitettiin siihen vuonna 1947.

Vuodesta 1971 kaupunki on kuulunut Värnamon kuntaan, jonka keskustaajamana se toimii.

Nähtävyyksiä
Värnamossa sijaitsee Apladalenin luonnonpuisto sekä osittain myös Store Mossen kansallispuisto.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit
Powerwolf

Powerwolf on saksalainen power metal -yhtye. Yhtyeen musiikille on tyypillistä synkkä tunnelma sekä musiikillisesti että sanoituksellisesti. Yhtyeen sanoitukset kertovat yleensä ihmissusista, vampyyreista tai muista vanhoihin, erityisesti romanialaisiin, kansataruihin perustuvista tarinoista. Yhtyeen jäsenet käyttävät esiintyessään corpse painteja.

Jäsenet 

 Attila Dorn – laulu
 Matthew Greywolf – kitara
 Charles Greywolf – basso
 Roel van Helden – rummut
 Falk Maria Schlegel – koskettimet, urut

Julkaisut 

Studioalbumit
 Return in Bloodred (2005)
 Lupus Dei (2007)
 Bible of the Beast (2009)
 Blood of the Saints (2011)
 Preachers of the Night (2013)
 Blessed & Possessed (2015)
The Sacrament of Sin (2018)
Metallum Nostrum (2019)
 Call of the Wild (2021)

Lähteet 

Saksalaiset power metal -yhtyeet
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1992 – miesten nelinpeli

Pöytätenniksen miesten nelinpeli Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 alkoi 28. heinäkuuta ja finaali pelattiin 4. elokuuta 1992. Osallistujia oli 23 maasta yhteensä 60 urheilijaa.

Puolivälieristä eteenpäin

Välierät

Loppuottelu

Mitalistit

Lähteet 

 ITTF: Barcelona 1992, Men's Doubles 

miesten nelinpeli
Bloch MB.150

Bloch MB.150-155 oli ranskalainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokonesarja. Näistä MB.150 ei tullut tuotantoon, sen sijaan MB.152 osoittautui kelvolliseksi hävittäjäkoneeksi. Sarjan viimeinen malli oli MB.157, josta valmistui vain pelkkä prototyyppi. Konetyyppiä ehdittiin valmistaa pieni määrä ennen Ranskan valtausta vuonna 1940. Malleja MB.151 ja MB.152 tuotettiin yhteensä . Bloch-hävittäjät olivat edustivat näin ollen pientä vähemmistöä Ranskan ilmavoimien kalustosta, eikä niillä ollut näin ollen kovin suurta sotilaallista merkitystä. MB.150-sarjan koneissa voimalaitteena käytettiin Gnome-Rhônen valmistamia kaksirivisiä tähtimoottoreita. Yhdysvaltalaisvalmisteisten, tehokkaampien ja kevyempien tähtimoottorien (lähinnä Pratt & Whitney Twin Wasp) ehdittiin myös suunnitella. MB.150-sarjan koneiden siivet olivat trapetsimuotoiset.

Sarjan taistelukykyisintä hävittäjäkonetta, MB.155:ttä, käytti Vichyn hallitus. Siinä oli varhaisia edeltäjiään tehokkaampi  Gnome-Rhône 14N tähtimoottori, minkä lisäksi tyyppi oli edeltäjiään aerodynaamisempi. MB.155:ssä oli myös edeltäjiinsä nähden paksumpi panssarointi.

MB.150-sarjan koneet suunnitteli ranskalainen Marcel Bloch, joka vaihtoi nimensä myöhemmin Dassaultiksi.

Tekniset tiedot (MB.152 C.1)

Tekniset tiedot (MB.155)

Lähteet

Viitteet 

Ranskalaiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
MB.150
Nokia 8210

Nokia 8210 on Nokia Mobile Phones Oy:n vuonna 1999 julkaisema puhelinmalli. 8210-malli oli julkaisuhetkenään poikkeuksellisen pienikokoinen ja kevyt matkapuhelin. Se painoi 79 grammaa ja puhelimen mitat olivat 101,5 × 44,5 × 17,4 mm.

Nokia 8210 -malliin on mahdollista vaihtaa värikuoria. Mukana puhelimessa tuli neljä peliä (mm. alkuperäinen Snake).

Nokian tuolloisen johtajan Eero Miettisen mukaan 8210-mallin tavoitteena oli herättää kiinnostusta muotitietoisissa ja trendiherkissä ostajissa. Frank Nuovon johdolla muotoiltu Nokia 8210 esiteltiinkin elektroniikkatapahtuman sijasta poikkeuksellisesti Kenzon muotinäytöksen yhteydessä Pariisissa. Lanseerauksen aikoihin Nokian verkkosivuilta saattoi lukea Nuovon ajatuksia muodin kehityksestä, ja linkkien kautta lukija voi edetä erilaisille elämäntapasivustoille ja muotitalojen esittelyihin.

Katso myös 

 Luettelo Nokian tuotteista

Lähteet 

Nokian matkapuhelimet
Vuoden 1999 matkapuhelimet
Vaahterayökkönen

Vaahterayökkönen (Acronicta aceris) on melko kookas, iltayökkösiin kuuluva yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Verraten kookas vaaleanharmaa yökkönen, jota voi olla vaikea erottaa muista suvun lajeista. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja kauttaaltaan hienokuvioiset. Kuviointi on kuitenkin tasaista ilman voimakkaita kontrasteja. Siiven tyvessä on ohut, tumma tyvijuomu, minkä lisäksi rengas- ja munuaistäplä ovat verraten etäällä toisistaan. Takasiivet ovat valkoiset, mutta naaraalla on siipisuonten kohdalla selvästi mustaa väriä. Siipiväli 40–46 mm.

Toukka on erittäin helposti tunnistettava. Se on täysikasvuisena kauttaaltaan keltaisten, paikoitellen punaisten karvatupsujen peittämä. Lisäksi selkäpuolella on rivi mustareunuksisia valkeita täpliä. Nuori toukka muistuttaa linnun ulostetta.

Levinneisyys ja lentoaika 
Vaahterayökköstä tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on sukunsa yleisimpiä lajeja. Sen sijaan Suomessa laji oli aikaisemmin lounainen harvinaisuus, kunnes 1970-luvulla se katosi ilmeisesti kokonaan. Sittemmin vaahterayökkönen on kuitenkin palannut lajistoon ja nykyisin havaintoja on Ahvenanmaalta sekä harvakseltaan rannikkoa pitkin Etelä-Pohjanmaalta itärajalle. Havainnot kuitenkin painottuvat selvästi etelärannikolle. Paikoitellen esimerkiksi Helsingin seudulla se on jopa yleinen.

Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat 

Vaahterayökkönen elää harvakasvuisissa, lämpimissä lehtometsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat kyllä syötille, mutta vain harvoin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä kuorenraossa tai maassa lehtien alla.

Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 vaahterayökkönen on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).

Ravintokasvi 
Toukka elää pääasiassa vaahteroilla (Acer) ja hevoskastanjalla (Aesculus hippocastanum), mutta myös muutamilla muilla lehtipuilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Vlindernet 

Iltayökköset
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1988 – miesten nelinpeli

Pöytätenniksen miesten nelinpeli Soulin kesäolympialaisissa 1988 alkoi 23. syyskuuta ja finaali pelattiin 30. syyskuuta 1988. Osallistujia oli 23 maasta yhteensä 64 urheilijaa.

Puolivälieristä eteenpäin

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Sijoitukset 
Sijoista 5-8 käytiin sijoitusottelut.

Lähteet 

 ITTF: Seoul 1988 Men's Doubles 

miesten nelinpeli
Silmäiltayökkönen

Silmäiltayökkönen (Acronicta auricoma) on varsin yleinen alku- ja keskikesän yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Tumman harmaankirjava yökkönen, jonka siipiväli on 33–38 mm. Etusiipi on pohjaväriltään harmaa tai sinertävän harmaa. Siiven tyvessä on selkeä, musta tyvijuomu. Samoin siiven kärkiosan takanurkassa erottuu musta pitkittäisviiru. Ulompi poikkiviiru on musta, vaaleatäytteinen ja tummanharmaalla varjostunut. Rengastäplä on pieni, keskiosastaan tumma ja verrattain kaukana munuaistäplästä. Siipiripset ovat harmaa-valkoiset. Takasiivet ovat tummat, harmaanruskeat.

Samannäköinen laji on erityisesti suoiltayökkönen (Acronicta menyanthidis).

Täysikasvuinen toukka on musta ja sen selkäpuolella on kaksi riviä oransseja nystyjä, joista kustakin lähtee oranssinruskeiden karvojen tupsu. Toukan sivuilla karvat ovat mustia.

Levinneisyys ja lentoaika 

Silmäiltayökköstä tavataan Euroopasta Itä-Siperiaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa. Perhoset ovat lennossa toukokuun keskivaiheilta heinäkuulle.

Elinympäristö ja elintavat 
Perhosta tavataan varsin monenlaisissa lehtipuita ja pensaita kasvavissa ympäristöissä, ei kuitenkaan tunturipaljakalla. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat hyvin syötille, huonommin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä maassa.

Ravintokasvi 
Toukka on erilaisilla lehtipuilla, pensailla ja varvuilla elävä polyfagi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Vlindernet 

Iltayökköset
Plos One

Plos One (PLOS ONE) on vertaisarvioitu yhdysvaltalainen open access -tiedejulkaisu, jota on vuodesta 2006 julkaissut Public Library of Science. Lehdessä julkaistaan artikkeleita perustutkimuksesta kaikilta tieteen ja lääketieteen aloilta.  Julkaistava aineisto käy läpi vertaisarvioinnin, mutta julkaisupäätökseen ei liity aineiston merkittävyyden arviointi.  Julkaisun jälkeen käyttäjät voivat keskustella ja arvioida artikkeleita.

Tammikuussa 2011 arvioitiin Plos Onen saavuttaneen edellisvuonna vuosittain julkaistujen artikkelien lukumäärällä mitattuna maailman suurimman tiedejulkaisun aseman. Ero seuraavaksi suurimpaan julkaisuun vahvistui vuonna 2011. Vuonna 2016 uutisoitiin nuoremman Scientific Reports-megajulkaisun nousseen tällä mittarilla Plos Onen ohi maailman suurimmaksi tiedejulkaisuksi. Alkuvuodesta 2020 myös IEEE Access ohitti Plos Onen ainakin joksikin aikaa maailman eniten tiedeartikkeleita julkaisevana tiedejulkaisuna.

Tammikuussa 2016 Plos Onessa julkaistiin vertaisarvioinnin läpäissyt artikkeli, jonka kirjoittajat kiittävät Luojaa (Jumalaa) ihmiskäden suunnittelusta. Artikkeli ja sen arviointimenettely sai tiedeyhteisöltä kovaa kritiikkiä ja maaliskuussa 2016 Plos One ilmoitti peruvansa artikkelin hyväksynnän harkinnan jälkeen ja vetävänsä sen pahoitellen pois julkaisusta.  

Plos One -verkkojulkaisu perii julkaistavaksi hyväksytyistä artikkeleista julkaisumaksun (APC, article processing charge). Vuonna 2022 artikkelien julkaisumaksun suuruus vaihteli artikkelin luokittelun mukaan 800 eurosta 1 805 euroon.

Thomson Reutersin (nyk. Clarivaten) Journal Citation Reportsin laskelmien mukaan lehden vaikuttavuuskerroin oli 3,234 vuonna 2014.

Katso myös
Scientific Reports
IEEE Access

Lähteet

Aiheesta muualla

 Plos Onen sivusto 
 Lecture by Chris Surridge, Managing Director of PLoS ONE hosted on openwetware wiki, Oct 2006 
 News column on PLoS ONE by Derek on Corante.com, Jan 2006 
 Technical background on how PLoS ONE platform will be run 

Tiedelehdet
Louisiana (taidemuseo)

Louisiana Museum for Moderne Kunst on tanskalainen modernin taiteen museo, joka sijaitsee Humlebækissä noin kymmenen kilometriä Helsingørin eteläpuolella ja noin 35 kilometriä Kööpenhaminasta pohjoiseen.

Taidemuseo vihittiin käyttöön elokuussa 1958, ja sitä on sittemmin laajennettu useasti. Museo sijaitsee Juutinrauman rannalla olevassa puistossa, ja sitä pidetään hyvänä esimerkkinä kuvataiteen, rakennusarkkitehtuurin ja maisema-arkkitehtuurin yhdistämisestä.

Museon kokoelmissa on töitä modernin taiteen kansainvälisiltä nimiltä, kuten Jean Arpilta, Max Ernstiltä, Alberto Giacomettiltä, Henry Moorelta, Pablo Picassolta ja Andy Warholilta. Vuodesta 2000 lähtien taidemuseon johtajana on toiminut Poul Erik Tøjner.

Aiheesta muualla 

 Louisianan verkkosivut

Tanskan taidemuseot
Fredensborgin kunta
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2004 – naisten kaksinpeli

Pöytätenniksen naisten kaksinpeli Ateenan kesäolympialaisissa 2004 alkoi 14. elokuuta ja finaali pelattiin 22. elokuuta 2004. Olympiakultaa voitti Zhang Yining.

Puolivälieristä eteenpäin

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Mitalistit

Kuvagalleria

Lähteet 

 ITTF: Athens 2004 Women's Singles 

naisten kaksinpeli
Roscoe Orman

Roscoe Hunter Orman (s. 11. kesäkuuta 1944 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Orman tunnetaan Seesamtie-sarjan englanninkielisen version Gordon-hahmon esittäjänä. Oman aloitti Seesamtiessä vuonna 1974 ja hän on kolmas Gordonia esittänyt näyttelijä.

Aiheesta muualla 
 
 Virallinen kotisivu

Yhdysvaltalaiset koomikot
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1996 – naisten kaksinpeli

Pöytätenniksen naisten kaksinpeli Atlantan kesäolympialaisissa 1996 alkoi 24. heinäkuuta ja finaali pelattiin 31. heinäkuuta 1996. Aluksi pelattiin alkulohkot ja niiden voittajat jatkoivat neljännesvälieriin. Olympiakultaa voitti kiinalainen Deng Yaping.

Puolivälieristä eteenpäin

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Mitalistit

Lähteet 

 ITTF: Atlanta 1996 Women's Singles 
 Sports-reference.com Women's Singles 1996  

naisten kaksinpeli
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2012

Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2012 järjestettiin Limburgin provinssissa, Alankomaissa 16.–23. syyskuuta 2012. Kilpailujen ohjelmassa olivat maantieajo ja aika-ajo miehille, naisille, alle 23-vuotiaille miehille sekä junioreille. Mukana olivat myös miesten ja naisten joukkueaika-ajot, jotka käytiin edellisen kerran vuoden 1994 kilpailuissa.

Miesten joukkueaika-ajo 
Kilpailu käytiin 53,2 kilometrin reitillä Sittardista Valkenburgiin 16. syyskuuta 2012.

Tulokset

Naisten joukkueaika-ajo 
Kilpailu käytiin 34,2 kilometrin reitillä Sittardista Valkenburgiin 16. syyskuuta 2012.

Tulokset

Miesten aika-ajo 
Kilpailu käytiin 45,7 kilometrin mittaisella reitillä Heerlenistä Valkenburgiin 19. syyskuuta 2012.

Tulokset

Naisten aika-ajo 
Kilpailu käytiin 24,1 kilometrin reitillä Eijsdenistä Valkenburgiin 18. syyskuuta 2012.

Tulokset

Alle 23-vuotiaiden aika-ajo 
Kilpailu käytiin 36 kilometrin reitillä Landgraafista Valkenburgiin 17. syyskuuta 2012.

Tulokset

Juniorimiesten aika-ajo 
Kilpailu käytiin 26,6 kilometrin reitillä Landgraafista Valkenburgiin 17. syyskuuta 2012.

Tulokset

Juniorinaisten aika-ajo 
Kilpailu käytiin 15,6 kilometrin reitillä Eijsdenistä Valkenburgiin 18. syyskuuta 2012.

Tulokset

Miesten maantieajo 
Kilpailu käytiin 267 kilometrin reitillä Maastrichtista Valkenburgiin 23. syyskuuta 2012. Kilpailun voitti Belgian Philippe Gilbert, joka irtaantui kärkiryhmästä maalia edeltäneessä Caubergissa. Norjan Edvald Boasson Hagen oli toinen ja Espanjan Alejandro Valverde kolmas.

Tulokset

Naisten maantieajo 
Kilpailu käytiin 128,8 kilometrin reitillä Valkenburgissa 22. syyskuuta 2012 ajamalla kahdeksan 16,1 kilometrin mittaista kierrosta. Kilpailun voitti emäntämaan hallitseva olympiavoittaja Marianne Vos, joka irtaantui irtiotosta viimeisellä kierroksella maalia edeltäneessä Caubergin nousussa.

Tulokset

Alle 23-vuotiaiden maantieajo 
Kilpailu käytiin 177,1 kilometrin reitillä Valkenburgissa 22. syyskuuta 2012.

Tulokset

Juniorimiesten maantieajo 
Kilpailu käytiin 128,8 kilometrin reitillä Valkenburgissa 23. syyskuuta 2012.

Tulokset

Juniorinaisten maantieajo 
Kilpailu käytiin 80,5 kilometrin reitillä Valkenburgissa 21. syyskuuta 2012.

Tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut
Pyöräilykausi 2012
Pyöräilykilpailut Alankomaissa
Limburg (Alankomaat)
Neidonnarsissi

Neidonnarsissi (Narcissus serotinus) on valkokukkainen sipulikasvi.

Neidonnarsissi kukkii syksyllä. Sillä on kapeat valkeat terälehdet jotka ympäröivät oranssia keskustaa. Sipuli on halkaisijaltaan noin 15-25 mm. Lehdet ovat siniharmaat, millimetrin levyiset ja 15-20 cm pitkät. Neidonnarsissi on kotoisin Välimeren seudulta ja kasvaa luonnonvaraisena Algeriassa, Ranskassa Korsikalla, Italiassa, Kreetalla, Kroatiassa, Kreikassa ja Israelissa. Sitä kasvatetaan puutarhoissa. Sitä voi hyötää myös sisällä ruukuissa.

Lähteet 

Narsissit
Runar

Runar on pohjoismainen miehen etunimi, joka on peräisin ’salaista viisautta’ merkitsevästä muinaisskandinaavisesta sanasta run. Samasta sanasta on muodostettu myös miehennimi Rune sekä naisennimi Runa.  Nimi yleistyi Ruotsissa sen jälkeen, kun James Macphersonin teos Ossianin laulut 1840-luvulla käännettiin ruotsiksi, jolloin alkuteoksen Runfhear sai käännöksessä nimen Runar.

Suomessa nimi Runar on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 684 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Runarin nimipäivä on 15. syyskuuta.

Tunnettuja Runar-nimisiä 

 Runar Ahlstedt, suomalainen jääkärivääpeli
 Runar Appelberg, suomalainen jääkäri
 Runar Björklöf, suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija
 Runar Björkman, suomalainen keihäänheittäjä
 Runar Bäckström, suomalainen toimitusjohtaja, diplomi-insinööri ja insinöörieversti
 Runar Collander, suomalainen kasvitieteilijä
 Runar Eklund, suomalainen arkkitehti
 Runar Engblom, suomalainen muotoilija ja sisustusarkkitehti
 Runar Finnilä, suomalainen arkkitehti
 Runar Granholm, suomalainen kamreeri ja tenniksenpelaaja
 Runar Gåsström, suomalainen Neuvostoliitossa asunut ydinfyysikko ja professori
 Runar Hernberg, suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja
 Runar Holmberg, suomalainen pikajuoksija
 Runar Holmström, suomalainen murhaepäilty
 Runar Idefelt, suomalainen näyttelijä
 Runar Karlsson, ahvenanmaalainen poliitikko
 Rúnar Kristinsson, islantilainen jalkapalloilija
 Runar Lilius, suomalainen jääkärieversti
 Runar Långbacka, suomalainen kirjailija ja rauhanaktivisti
 Rúnar Alex Rúnarsson, islantilainen jalkapallomaalivahti
 Runar Salminen, ahvenanmaalainen runoilija
 Runar Sandelin, suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos
 Runar Schauman, suomalainen näyttelijä
 Runar Schildt, suomalainen kirjailija

Lähteet 

Etunimet
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1992 – naisten kaksinpeli

Pöytätenniksen naisten kaksinpeli Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 alkoi 29. heinäkuuta ja finaali pelattiin 5. elokuuta 1992. Olympiakultaa voitti kiinalainen Deng Yaping, pronssiottelua ei pelattu turnauksessa.

Puolivälieristä eteenpäin

Välierät

Loppuottelu

Mitalistit

Aiheesta muualla 
 ITTF: Barcelona 1992 Women's Singles 
 Sports-reference.com Women's Singles 1992  

naisten kaksinpeli
Gee

Gee voi viitata johonkin seuraavista:

 G, latinalaisen aakkoston kirjain
 Gee, eteläkorealaisen Girls' Generationin minialbumi

Henkilöitä 

 Gee, oik. Henri Vähäkainu (s. 1987), suomalainen rap-artisti
 Gee, oik. Kauko Nurminen (1927–1989), suomalainen pakinoitsija
 Gee Jon (k. 1924), yhdysvaltainkiinalainen rikollinen
 Franky Gee, Francisco Alejandro Gutierrez (1962–2005), yhdysvaltalainen laulaja
 Grant Gee (s. 1964), englantilainen elokuvaohjaaja
 Isis Gee, Tamara Gołębiowska (s. 1972), puolalais-yhdysvaltalainen laulaja
 Sandra Gee, Sandra Gundstedt (s. 1992), ruotsalainen laulaja
Bolaño

Bolaño viittaa muun muassa seuraaviin:

Henkilöitä
 Amancio Bolaño e Isla (1896–1971), meksikolainen filologi
 Jorge Bolaño (s. 1977), kolumbialainen jalkapalloilija
 Roberto Bolaño (1953–2003), chileläis-espanjalainen kirjailija ja runoilija
 Roberto Vidal Bolaño (1950–2002), espanjalainen kirjailija ja näyttelijä

Katso myös
 Bolaños (täsmennyssivu)
 Damianos Bolano, katso Tulen salaliittosolu
Vaakunakylä

Vaakunakylä oli saksalaisten joukkojen jatkosodan aikana Oulun Hietasaaren kaupunginosaan perustama varuskunta-alue. Sodan jälkeisessä asuntopulassa sotilaskäyttöön rakennettuja parakkeja otettiin asuinkäyttöön. Viimeiset parakit purettiin alueelta 1980-luvun lopulla. Kylän paikalla sijaitsee nykyisin Vaakunakylän venesatama, muuten alue on puistoa.

Toppilan satamasta tuli kesällä 1941 saksalaisjoukkojen tärkeä huoltosatama. Kun rautatiesilta Toppilansalmen yli valmistui keväällä 1942, sijoitettiin alueelle vartiopataljoona, jolle rakennettiin salmen eteläpuolelle Kraakkulana tunnetulle alueelle varuskunta-alue. Saksalaisten sotilaskylää alettiin kutsua Vaakunakyläksi asuinparakkien ikkunaluukkuihin maalattujen saksalaisten maakunta- ja kaupunkivaakunoiden mukaan, myös kylän kuorimattomista koivuista tehdyn portin päällä oli vaakuna. Kylään kuului parikymmentä rakennusta esikunta-, varasto- ja majoitustarkoituksiin, lisäksi alueella oli sauna ja ruokala. Saksalaisilla oli jatkosodan aikana Oulussa myös Vaakunakylää suurempi varuskunta Pikku-Berliinissä.

Sodan jälkeen Vaakunakylän parakit joutuivat ensin Neuvostoliiton omistukseen. Myöhemmin ne siirtyivät Suomen puolustusvoimille, joka myi tyhjät parakit huutokaupalla syksyllä 1945. Myyjän tarkoituksena oli, että ostajat siirtäisivät parakit muualle, mutta ostajat muuttivatkin ostamiinsa rakennuksiin asumaan, niinpä Vaakunakylästä muodostui pieni asuinalue. Asukkaat kunnostivat ja laajensivat parakkeja, rakensivat saunoja ja ulkorakennuksia. Asukkailla ei ollut vuokrasopimuksia parakkien tonteista, vaan rakennukset sijaitsivat luvattomasti kaupungin maalla.

Vaikka Vaakunakylän luvaton tilanne oli viranomaisten tiedossa, vasta 1970-luvulla kaupunki alkoi lunastamaan ja purkamaan parakkeja. 1980-luvun alussa vielä 14 parakissa oli asukkaita. Kaupungin viranomaisten mukaan Vaakunakylään oli pesiytynyt laitonta viinan myyntiä ja muuta rikollisuutta, asumisen taso ei myöskään vastannut enää ajan vaatimuksia. Viimeiset parakit purettiin 1980-luvun loppupuolella.

Lähteet

Viitteet 

Hietasaari
Oulun historia
Saksalaisjoukot Suomessa 1940–1945
Dope Space Nine

Dope Space Nine on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon neljäs remix-albumi. Se sisältää uudelleenmiksauksia yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Beat Space Nine, joka ilmestyi muutamaa kuukautta aiemmin. Albumi julkaistiin 2. marraskuuta 2005.

Albumilla vierailee useita japanilaisia ja ulkomaisia remiks-artisteja, kuten Kreva, Clazziquai Project, Shin’ichi Osawa, DJ Marky, Crazy Ken Band ja niin edelleen. Pelkkien remiksien sijaan albumilla on myös kokonaan uudelleen tuotettuja kappaleita uusine rap- ja lauluosuuksineen. m-flon aiemmista albumeista poiketen Dope Space Ninella ei ole lainkaan välisoittoja.

Kappaleet 
One Day [Kreva Remix, tekijä Kreva]
So Exclusive [Clazziquai Project Remix, tekijä Clazziquai Project]
Dopeman [Maboroshi Remix, tekijä Maboroshi]
Float'n Flow [Sao Paulo Tornado Remix, tekijä DJ Marky]
Tripod Baby [Shinichi Osawa Remix, tekijä Shin’ichi Osawa]
The Other Side of Love [Cubismo Grafico Mix, tekijä Cubismo Grafico]
Loop in My Heart [Home Grown Remix, tekijä Home Grown]
To Your Beat [Gagle Re-Treatment Remix, tekijä DJ Mitsu the Beats (Gagle / Jazzy Sport)]
Let Go [Reggae Disco Rockers Remix, tekijä Reggae Disco Rockers]
Taste Your Stuff [Happy Drive, tekijä Kevin Blechdom]
Cozmo-Naughty [Sugiurumn House Mission Mix, tekijä Sugiurumn]
I'M DA 1 [Tongarinipopo no kimchi joseyo mix, tekijä Togarinipopo]
A.D.D.P. [Magdarise Remix, tekijä Magdarise (Maar + Masaki Tokunaga)]
Hey! [Souvenir of Little Green Men, tekijä CKB-Annex]

Lähde:

Lähteet 

Vuoden 2005 remix-albumit
m-flon albumit
Gradia Jämsä

Gradia Jämsä (aiempi Jämsän ammattiopisto) on nuorten ja aikuisten monialainen ammatillinen oppilaitos, joka kehittää seutua tiiviissä yhteistyössä alueen elinkeinoelämän ja oppilaitosten kanssa. 

Ammattioppilaitos Gradia Jämsä on osa Jyväskylän koulutuskuntayhtymää Gradiaa. Gradiaan kuuluu toisen asteen oppilaitoksia: ammatilliset oppilaitokset Gradia Jyväskylä ja Gradia Jämsä sekä Jyväskylän Lyseon lukio, Schildtin lukio ja Jyväskylän aikuislukio.

Gradia Jämsän toimipaikat sijaitsevat Jämsänkoskella osoitteissa: Koulutie 12, Koulutie 19 ja Metsäoppilaitoksentie 14.

Lähteet 

Suomen ammattioppilaitokset
Jämsän oppilaitokset
Gradia
Pesäpallon kunniagalleria

Pesäpallon kunniagalleria on Suomen Pesäpalloliiton galleria, joka esittelee pesäpallon historiaa ja sen kuuluisia pelaajia ja taustahenkilöitä. Galleria sijaitsee Vimpelissä. Kunniagalleria avattiin Jyväskylässä pesäpallon 90-juhlavuotena, kesäkuussa 2012.  Kunniagalleria siirtyi toukokuussa 2022 uudistettuun Suomen pesäpallomuseoon Vimpeliin.  Kunniagalleriaan voivat päästä pelaajat, tuomarit, kouluttajat ja järjestöihmiset, jotka ovat työllään edesauttaneet työtä pesäpallon eteen.

Vuonna 2012 galleriaan valittiin ensimmäiset 20 nimeä. Pesäpalloliiton johtokunta päättää vuosittain nimeämisistä kunniagalleriaan.  Vuonna 2014 kunniagalleriaan lisättiin viisi uutta nimeä.  Heinäkuussa 2022 kunniagalleriaan nimettiin 24 nimeä lisää ja elokuussa 2022 Toni Kohonen kutsuttiin kunniagalleriaan.

Kunniagallerian jäsenet

Lähteet 

Pesäpallo
Urheilun kunniagalleriat
Ilmari Holmlund

Arvo Ilmari Holmlund (6. marraskuuta 1924 Pori – 16. tammikuuta 1999 Pori) oli suomalainen talousneuvoksen arvonimen saanut leipomoalan yrittäjä ja poliitikko. Holmlund toimi Suomen Yksityisyrittäjäin Puolueen (SYP) puheenjohtajana 1970-luvun puolivälistä sen lakkauttamiseen vuoteen 1979 asti. Hän on entisen sisäministerin, kansanedustaja Anne Holmlundin isä.

Ilmari Holmlund tunnettiin kotikaupungissaan omalaatuisena persoonana. Oikeistolaisuudestaan huolimatta hän oli aktiivisesti mukana muun muassa Suomi–Kiina-seuran ja Suomi-Albania Seuran toiminnassa ja matkusti kommunistisessa Kiinassa. Lisäksi Holmlund vieraili kahdesti Pohjois-Koreassa. Hän teki Porin kaupunginvaltuustossa useita huomiota herättäneitä aloitteita. Toteutuneista tunnetuin on ehdotus nakurannan perustamisesta Yyteriin. Lisäksi hän työskenteli innokkaasti kaupungin satamalautakunnassa Porin sataman kehittämiseksi. 

Porin kaupunginvaltuustossa Holmlund oli yhteensä 28 vuotta vuosina 1968–1996. Hän aloitti Liberaalisen kansanpuolueen edustajana ja siirtyi sen jälkeen SYP:hen. Puolueen lopetettua toimintansa Holmlund jatkoi kokoomuksen riveissä.

Vuoden 1979 eduskuntavaalien yhteydessä Holmlund herätti valtakunnallista huomiota esiintymisellään Yleisradion vaalitentissä. Hän muun muassa ilmoitti, ettei aio itse äänestää oman puolueensa ehdokasta. Kummastusta herätti myös Holmlundin kiinankielinen käyntikortti, jonka tekstin hän oli kopioinut säilykepurkin etiketistä.

Eduskuntavaaleissa 1983 Holmlund oli kokoomuksen ehdokkaana. Hän sai yli 3 500 ääntä mutta ei tullut valituksi.

Lähteet
Hannes Tiira: Ilmari itte, omakustanne 2008. ISBN 978-952-92-4202-2

Viitteet

Suomalaiset liberaalit poliitikot
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomalaisten puolueiden puheenjohtajat
Porin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – naisten kaksinpeli

Pöytätenniksen naisten kaksinpeli Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 17. syyskuuta ja finaali pelattiin 24. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voitti Wang Nan.

Puolivälieristä eteenpäin

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Mitalistit

Aiheesta muualla 
 Sports-reference.com Sydney 2000  
 ITTF: Sydney 2000 

naisten kaksinpeli
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1996 – miesten nelinpeli

Pöytätenniksen miesten nelinpeli Atlantan kesäolympialaisissa 1996 alkoi 23. heinäkuuta ja finaali pelattiin 30. heinäkuuta 1996. Olympiakultaa voittivat kiinalaiset Kong Linghui ja Liu Guoliang.

Puolivälieristä eteenpäin

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Mitalistit

Lähteet 

 ITTF: Atlanta 1996 Men's Doubles 
 Sports-reference.com Atlanta Men's Doubles  

miesten nelinpeli
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten nelinpeli

Pöytätenniksen miesten nelinpeli Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 16. syyskuuta ja finaali pelattiin 23. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voittivat kiinalaiset Wang Liqin ja Yan Sen.

Puolivälieristä eteenpäin

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Mitalistit

Lähteet 

 ITTF: Sydney 2000 Men's Doubles 
 Sports-reference.com Table Tennis at the 2000 Sydney Summer Games Men's Doubles  

miesten nelinpeli
Lioré et Olivier LeO 45

Lioré et Olivier LeO 45 oli ranskalainen keskiraskas pommikone, jota käytettiin toisessa maailmansodassa ja vuoteen 1957 saakka. Koneen miehistöön kuului neljä henkilöä. 

Prototyypin LeO 45.01 ensilento tapahtui tammikuussa 1937, ja kone otettiin palveluskäyttöön syksyllä 1939. Sen puolustusaseina olivat 7,5 mm MAC 1934 -kaksoiskonekiväärit kahdessa eri ampumossa ja 20 mm Hispano-Suiza HS.404 -tykki ylätornissa. Toisen maailmansodan hyökkäysvaiheen alussa, kun Saksa hyökkäsi Ranskaan kevätkesällä 1940, konetyyppi oli ranskalaisten edistyneimpiä.

LeO 451 B.4 -alatyypistä alkaen varsin nopealla aikavälillä tuotettiin arviolta 560 lentokonetta. Ranskan hävittyä salamasodan Saksalle kesällä 1940, monia näistä lentokoneista modifioitiin Vichyn hallitukselle siviili- ja sotilasliikenteen kuljetuskäyttöön. Viimeisimmät koneet poistuivat aktiivikäytöstä niinkin myöhällä, kuin 1950-luvun puolivälin tietämillä.

Konetyypin kuljetuskapasiteetti oli 2 000 kg pommeja ja kantama oli 2 300 km 500 kg pommikuormalla. Koneen huippunopeus oli 495 km/h. LeO 451:ssa oli kaksi 1 140 hv tehoista Gnome-Rhône 14N48/49 -tähtimoottoria, ja runkorakenne oli vapaasti itsekantava alataso, H-kirjainta muistuttavilla kaksoisperäsimillä. Laskutelineet olivat sisäänvedettävät, mutta perinteistä kannuspyörällistä mallia.

Lähteet
 Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 209)
 Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s.11)
http://www.historyofwar.org/articles/weapons_liore_et_olivier_LeO_451.html

Viitteet

Lioré et Olivierin ilma-alukset
Ranskalaiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
UCI World Tour

UCI World Tour (vuosina 2009–2010: UCI World Ranking) on miesten maantiepyöräilyn korkein kilpailusarja. Sarjaan kuuluu 29 kilpailua, joissa jaetaan kilpailusarjan pisteitä. World Ranking otettiin käyttöön 2009 ja se sulautettiin kokonaisuudessaan sarjaa edeltäneeseen UCI ProTouriin kaudella 2011.

Tausta 

Vuoden 2004 loppuun sakka kansainvälinen pyöräilyliitto (UCI) ylläpiti kahta järjestelmää. UCI World Rankings järjestelmässä jaettiin pisteitä kaikista kilpailuista. UCI Road World Cup -sarjassa jaettiin pisteitä kymmenessä päivän mittaisessa kilpailussa. Kaudella 2005 aiemmat järjestelmät korvattiin UCI ProTour ja UCI Continental Circuits -sarjoilla. UCI:n ja kilpailujärjestäjä ASO:n välisistä kiistoista johtuen vuoteen 2008 mennessä ProTourin arvo rankingjärjestelmänä heikentyi. UCI hallitsi ainoastaan yhtä maantiepyöräilyn merkittävimmistä kilpailuista, monumenteista ja kolmea klassikkokilpailua. Tämän seurauksena otettiin käyttöön uusi järjestelmä UCI World Ranking, jossa yhdistettiin ProTour ja sen ulkopuoliset merkittävät kilpailut. 

Kauden 2011 alusta ProTour ja World Ranking yhdistettiin nimellä ”World Tour”. ProTeam jäi käyttöön ammattilaispyöräilyjoukkueiden rekisteröintikriteerinä. Kaikki ProTeam-joukkueet saavat automaattisesti osallistumisoikeuden World Tour -kilpailuihin.

Pisteytys 

Vuosina 2009 ja 2010 ainoastaan ProTour-joukkueet ja Professional Continental -tason joukkueet ja niissä kilpailevat ajajat saattoivat ansaita pisteitä. Kansalliset joukkueet, jotka osallistuivat kilpailuihin, eivät olleet oikeutettuja pisteisiin. Vuonna 2011 tehdyn sääntömuutoksen jälkeen ainoastaan ProTeam-joukkueet ja niiden ajajat ovat oikeutettuja pisteisiin.

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
Jääpallon SM-kilpailu 1912

Vuoden 1912 Suomen jääpallomestaruuskilpailuihin osallistui kuusi joukkuetta, helsinkiläiset HIFK, HJK ja KIF, sekä viipurilaiset Reipas, Viipurin IFK ja Viipurin SLU. HJK, KIF ja VSLU osallistuivat kilpailuun ensimmäistä kertaa. 
Loppuotteluun selvisivät suurin ennakkosuosikki HIFK, joka oli voittanut kaksi edellistä SM-kultaa, sekä kilpailujen ensikertalainen Suomen Lyseoiden Urheilijat. Loppuottelu pelattiin Helsingissä. SLU johti ottelua erätauolla 2-3, mutta lopulta HIFK voitti ottelun maalein 10-3.

Alkuerät

Välierät 

Uusintaottelu

Loppuottelu

Lopulliset sijoitukset

Lähteet 

Jääpallon Suomen-mestaruuskilpailut
Vuoden 1912 jääpallo
Unto Ahokivi

Unto Kalervo Hämäläinen, kirjailijanimi Unto Ahokivi (6. elokuuta 1916 Lappeenranta – 1986 Farsta, Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija.

Jatkosodassa Ahokivi toimi TK-miehenä.

Teoksia 
 Juurettomat : romaani. WSOY 1946
 Isänmaan kauppiaat. WSOY 1947
 Kannaksen valtateillä : romaani. WSOY 1955

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Hunt

Hunt voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 

 Aaron Hunt (s. 1986), saksalainen jalkapalloilija
 Ben Hunt-Davis (s. 1972), brittiläinen kilpasoutaja
 Bonnie Hunt (s. 1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Brad Hunt (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija
 Dave Hunt, brittiläinen metallimusiikin laulaja
 Dora de Pédery-Hunt (1913–2008), unkarilais-kanadalainen kuvanveistäjä
 Dryden Hunt (s. 1995), kanadalainen jääkiekkoilija
 E. Howard Hunt (1918–2007), yhdysvaltalainen rikollinen
 Gary Hunt (s. 1984), brittiläinen uimahyppääjä
 George W. P. Hunt (1859–1934), Arizonan kuvernööri
 H. Guy Hunt (1933–2009), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, Alabaman kuvernööri
 Helen Hunt (s. 1963), yhdysvaltalainen näyttelijä
 James Hunt (1947–1993), englantilainen Formula 1 -kuljettaja
 Jeremy Hunt (s. 1966), brittiläinen poliitikko ja ministeri
 Jim Hunt (s. 1937), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, Pohjois-Carolinan ent. kuvernööri
 Leigh Hunt (1784–1859), englantilainen esseisti, runoilija ja kriitikko
 Linda Hunt (s. 1945), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Margus Hunt (s. 1987), virolainen kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Mark Hunt (s. 1974), uusiseelantilainen vapaaottelija, potkunyrkkeilijä ja nyrkkeilijä
 Marsha Hunt (1917–2022), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Nicky Hunt (s. 1983), englantilainen jalkapalloilija
 Peter R. Hunt (1925–2002), englantilais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja
 Richard Morris Hunt (1827–1895), yhdysvaltalainen arkkitehti
 Roger Hunt (1938–2021), englantilainen jalkapalloilija
 Stephen Hunt (s. 1981), irlantilainen jalkapalloilija
 Tim Hunt (s. 1943), brittiläinen biokemisti, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
 Walter Hunt (1796–1859), yhdysvaltalainen mekaanikko ja keksijä
 William Holman Hunt (1827–1910), englantilainen taidemaalari

Hunt-yrittäjäsuku 

 H. L. Hunt (1889–1974), yhdysvaltalainen liikemies
 Margaret Hunt Hill (1915–2007), yhdysvaltalainen filantrooppi
 Caroline Rose Hunt (1923–2018), yhdysvaltalainen liikemies, filantrooppi ja hotellialan yrittäjä
 Nelson Bunker Hunt (1926–2014), yhdysvaltalainen liikemies
 William Herbert Hunt (s. 1929), yhdysvaltalainen liikemies
 Lamar Hunt (1932–2006), yhdysvaltalainen liikemies ja urheilusponsori
 Clark Hunt (s. 1965), yhdysvaltalainen liikemies
 Ray Lee Hunt (s. 1943), yhdysvaltalainen liikemies
 Hunter L. Hunt, yhdysvaltalainen liikemies
 June Hunt (s. 1944), yhdysvaltalainen radiojuontaja
 Helen LaKelly Hunt (s. 1949), yhdysvaltalainen feministi, aktivisti ja kirjailija
 Swanee Hunt (s. 1950), yhdysvaltalainen diplomaatti ja tietokirjailija

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Gene Hunt, poliisi televisiosarjassa Life on Mars
 Mouse Hunt, hiiri Gore Verbinskin elokuvassa Hiiri, jota ei saatu hengiltä
 Owen Hunt, draamasarjassa Greyn anatomia

Laivoja 

 Hunt-luokka, Britannian Kuninkaallisen laivaston miinanraivaajaluokka ensimmäisessä maailmansodassa
 Hunt-luokka, Britannian Kuninkaallisen laivaston saattuehävittäjäluokka toisessa maailmansodassa 
Hunt-luokka, miinantorjunta-alukset, laskettu vesille 1978-1988
Martin Henriksson

Martin Henriksson (s. 30. lokakuuta 1974 Ruotsi) on ruotsalainen muusikko. Hän oli ruotsalaisen death metal -yhtyeen Dark Tranquillityn toinen kitaristi, yksi perustajajäsenistä ja tärkeimmistä lauluntekijöistä. Ennen siirtymistä kitaraan hän oli yhtyeen basisti. Henriksson lähti yhtyeestä vuonna 2016.

Aiheesta muualla 
Dark Tranquillity
 
 

Ruotsalaiset metallimusiikin kitaristit
Ruotsalaiset lauluntekijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Antti Komu

Antti Eliel Komu (15. lokakuuta 1916 Pyhäjärvi Ol – 4. marraskuuta 2002 Pyhäjärvi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi pitkään kunnallispolitiikassa. Komu osallistui panssarintorjuntatehtävissä sekä talvisotaan että jatkosotaan, jossa hän haavoittui. Sotilasarvoltaan hän oli ylikersantti.

Antti Komu toimi maanviljelijänä Pyhäjärven Kuusenmäellä ja osallistui aktiivisesti kunnallispolitiikkaan ensin Maalaisliitossa ja sitten Keskustapuolueessa. Hän johti Pyhäjärven kunnanvaltuustoa yhtäjaksoisesti 26 vuoden ajan.

Muun yhteiskunnallisen toimintansa ohella Antti Komu oli näytelmäkirjailija, jonka sotahistoriaan liittyviä kirjoituksia on myös eri julkaisuissa.

Teoksia 
 Kun Jooseppi sai emännöitsijän : yksinäytöksinen hupailu. Tammen näytelmiä 13. Tammi 1945
 Kommellusten kirjeet : yksinäytöksinen ilveily. Seuranäytelmiä 478. Karisto 1946
 Pyhäjärvi : kotiseutujulkaisu 13 ; toimituskunta Antti Komu ym. Pyhäjärvi-seura, Pyhäjärvi Ol. 1967
 Pyhäsalmen osuuskassa : 60 vuotta 1908-1968. Pyhäsalmi 1968

Artikkeleita 
  "Kansa taisteli" -lehden artikkelien kokoomateos "Kun isänmaa pelastui". Sanoma-print -kirjat, Porvoo 1990
  "2. Jääkäriprikaatin taival Ilomantsista Stalinin kanavalle".  2.JPr:n julkaisutoimikunta, Siilinjärvi 1983

Lähteet 
 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomen Keskustan poliitikot
Pyhäjärven kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Galbraith

Galbraith on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Declan Galbraith (s. 1991), englantilainen laulaja
 John Kenneth Galbraith (1908-2006), yhdysvaltalainen taloustieteilijä
 Patrick Galbraith (s. 1986), tanskalainen jääkiekkomaalivahti
Robert Galbraith, J.K. Rowlingin kirjailijanimi
Keilaniemen tornit

Keilaniemen tornit käsittävät neljä pyöreää asuintornitaloa, jotka ovat suunnitteilla Espoon Keilaniemeen. Korkeimmasta tornitalosta on tulossa 40-kerroksinen. Korkeutta merenpinnasta laskettuna olisi 127 metriä, valmistuttuaan se olisi Suomen korkein asuintalo. Kahdessa muussa talossa olisi 36 kerrosta ja matalimmassa 32 kerrosta. Torneihin tulee noin 1 000 uutta asuntoa. Tornitalot on suunnitellut arkkitehtitoimisto SARC, ja ne rakentaa SRV.

Tornien kivijalkaan on tulossa 700 neliötä liiketilaa peruspalveluille. Suurimmat huoneistot ja yhteiskäytössä olevat sauna- ja kuntoilutilat aiotaan rakentaa ylimpiin kerroksiin.

Keilaniemen metroasema sijaitsisi kahden keskimmäisen asuintornin välissä. Keilaniemestä Helsingin rautatieasemalle on 10 minuutin metromatka.

Asuintornien kaava-alue sijaitsee Keilaniemen toimistokortteleiden ja Tapiolan puutarhakaupunkimiljöön välissä. Välistä menevä Kehä I tunneloidaan ja päälle rakennetaan Tapiolan ja Keilaniemen yhdistävä puistokansi. Puistokansi toimii niin torniasukkaiden kuin lähialueiden asukkaiden virkistysalueena.

Hankkeen eteneminen 

Espoon valtuusto vahvisti tornitalojen rakentamisen mahdollistavan asemakaavan toukokuussa 2012. Rakentaminen on tarkoitus aloittaa vuoden 2014 alkupuolella. Aloitus riippuu asemakaavan lainvoimaisuudesta ja Kehä I:n tiesuunnitelman hyväksymisestä.

Lähteet

Otaniemi
Espoon asuinrakennukset
Espoon tornitalot
Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Raili Autiala

Katri Lyyli Maria Lahtinen, o. s. Kivimaa, kirjailijanimi Raili Autiala (17. joulukuuta 1906 Hartola – 13. syyskuuta 1993) oli suomalainen nuortenkirjailija.

Lahtinen pääsi ylioppilaaksi 1925 Heinolan keskikoulusta ja valmistui 1927 ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi pankkivirkailijana 1927–1942 ja kirjeenvaihtajana 1947–1955. Hänen veljensä oli kirjailija Arvi Kivimaa.

Lahtisen kolme salanimellä Raili Autiala kirjoittamaa nuorisoromaania pohjautuvat häneen omiin muistoihinsa kotipitäjästään Hartolasta ja koulukaupungistaan Heinolasta.

Teoksia 
 Kesä yllättää : tyttöromaani. Otava 1936
 Viimeinen lukukausi : tyttöromaani. Otava 1938
 Kaksi tuntematonta : nuorisoromaani. Karisto 1946

Lähteet 
 
 Päijäthämäläisiä kirjailijoita : Raili Autiala
 Hartolan kirjailijat

Viitteet 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Odal Stadius

Odal Stadius (18. tammikuuta 1903 Rönninge, Ruotsi – 22. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja Svenska Handelshögskolanin professori vuodesta 1942 ja rehtori 1949–1958. Hän oli samanaikaisesti myös SOK:n johtaja.

Stadius kirjoitti ylioppilaaksi 1922, valmistui filosofian kandidaatiksi 1925 ja väitteli kansantaloustieteen tohtoriksi 1937. Hän aloitti SOK:n palveluksessa vuonna 1926 Handelslaget-lehden toimitussihteerinä. Hän oli vuodesta 1930 SOK:n tilasto-osaston päällikkö ja vuodesta 1950 johtokunnan jäsen. Hän oli myös Helsingin kauppakamarin jäsen vuodesta 1944.

Julkaisuja
Om regelbundenhet i konjukturväxlingarnas återkomst, 1937

Lähteet

Suomalaiset professorit
Suomalaiset taloustieteilijät
Svenska handelshögskolanin professorit
Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
SOK:n johtajat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Stenbock

Stenbock on sukunimi:

Ebba Stenbock (k. 1614), ruotsalainen valtarouva
Eric Gustafsson Stenbock (1538–1602), ruotsalainen valtaneuvos Gustaf Olofsson Stenbockin poika
Eric Stenbock (1860–1895), saksalais-virolainen kirjailija
Gustaf Olofsson Stenbock (k. 1571), ruotsalainen valtakunnanmarsalkka
Gustaf Otto Stenbock (1614–1685), ruotsalainen sotamarsalkka
Katariina Stenbock (1535–1621), Ruotsin kuningatar 1552–1560, Kustaa Vaasan kolmas puoliso
Magnus Stenbock (n. 1663–1717), ruotsalainen sotamarsalkka, Gustaf Otto Stenbockin poika

Katso myös
Stenbockin palatsi, rakennus Tukholmassa