joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Arthur Usénius

Arthur Fredrik Usénius (7. syyskuuta 1888 Helsinki – 27. marraskuuta 1937 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomenruotsalainen sähköasentaja, toimitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Uséniuksen vanhemmat olivat tynnyrintekijä Adolf Fredrik Usénius ja Maria Emilia Strandberg. Suoritettuaan teknisen koulun Usénius työskenteli asentajana Helsingin kaupungin sähkövoimalassa vuoteen 1910 saakka. Vuosina 1910–1912 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa ja palasi sitten Suomeen ollen vielä kolme vuotta Helsingin kaupungin sähkövoimalan palveluksessa mekaanikkona. 

Uséniusoli SDP:n jäsen ja hän kuului myös jäsenenä Ruotsalaisen nuorisoliiton keskuskomiteaan ja Ruotsalaisen työväenliiton toimeenpanevaan komiteaan. Usénius oli vuodesta 1915 Metalliliiton keskuskomitean jäsen ja vuonna 1917 hän oli SDP:n kansanedustajana edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Vuonna 1917 Vladimir Lenin käytti Kustaa Rovion suosituksesta Uséniusten  asuntoa Fredrikinkatu 64:ssä piilopaikkanaan oleskellessaan Helsingissä. Lenin kirjoitti silloin teostaan Valtio ja vallankumous ja lahjoitti myöhemmin tästä teoksesta nimikirjoituksella varustetun kappaleen Uséniukselle. 

Suomen sisällissodan alettua Usénius lähetettiin tammikuussa 1918 Tukholmaan, jossa hän oli sodan ajan Suomen kansanvaltuuskunnan edustajana. Sodan päätyttyä Usénius jäi Ruotsiin maanpakolaiseksi vuoteen 1920 saakka. Hän liittyi Ruotsissa SKP:n jäseneksi ja kuului SKP:n Ruotsin toimiston johtoon. Joulukuussa 1920 Usénius lähti Moskovaan Kominternin palvelukseen. Edvard Gyllingin pyynnöstä hän siirtyi huhtikuussa 1921 Neuvosto-Karjalaan, jossa hän toimi aluksi tilastoviraston toimitsijana ja myöhemmin Ulkomaankauppalaitoksen tarkastajana. Usénius oli 1923 Karjalan Toimeenpanevan komitean valtuutettuna rajavyöhykkeen kehittämisasioissa, vuodesta 1924 alkaen Petroskoin maatalouspankin johtajana sekä vuosina 1929–1930 Karjalan sähkölaitoksen palveluksessa. 1930-luvulla Usénius toimi 1933 kevyen teollisuuden ministerinä ja 1934 Petroskoin kansankomissariaatin talouskomissaarina ja Karjalan paikallisen teollisuuden viraston tarkastajana. Hän oli SKP:n edustajana Kominternin 7. kongressissa Moskovassa 1934–1935 ja kirjoitti artikkeleita Vapaus-lehteen 1935.

Usénius vangittiin 18. lokakuuta 1935 vakoilijana ja syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta. Hänet tuomittiin kuolemaan 31. lokakuuta 1937 ja teloitettiin ampumalla Leningradissa 27. marraskuuta 1937. Uséniuksen maine palautettiin 1957.

Usénius oli naimisissa sairaanhoitaja Maria (Maija) Vilhelmina Karpin (s.1884) kanssa vuodesta 1915 ja heillä oli yksi poika. Maija Usénius oli vuonna 1936 Petroskoin vankilassa 11 kuukautta syytettynä siitä, ettei ollut ilmiantanut miestään. Hän palasi Suomeen Neuvostoliitosta 1957 asuttuaan viimeksi Suojun kylässä Karjalassa. Arthur Uséniuksen veli oli amerikansuomalainen toimittaja Adolf Usénius.

Lähteet

Viitteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Uudenmaan vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Stalinin vainoissa kuolleet
Suomalaiset teloitetut
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Kissat (alaheimo)

Kissat (Felinae) on kissaeläinten (Felidae) heimon alaheimo. Useimmat alaheimoon kuuluvista lajeista ovat pieniä tai keskikokoisia kissaeläimiä, mutta lajeissa myös suurempia kuten puuma ja gepardi.

Suvut ja lajit

Acinonyx – gepardit
Acinonyx jubatus – gepardi
Caracal – karakalit
Caracal caracal – aavikkoilves eli karakali
Catopuma – kultakissat (aasiankissat)
Catopuma temminckii – aasiankultakissa
Catopuma badia – borneonkissa
Felis – kissat
Felis bieti – kiinanaavikkokissa
Felis chaus – viidakkokissa (suoilves, ruoikkokissa, kaislikkokissa)
Felis manul – arokissa eli manuli, joka toisinaan luetaan omaan sukuun Otocolobus
Felis margarita – hietakissa
Felis nigripes – mustajalkakissa
Felis silvestris – villikissa eli metsäkissa
Felis silvestris lybica (joskus Felis lybica) – afrikanvillikissa
Felis silvestris catus (joskus Felis catus) – kesykissa
Leopardus – oselotit
Leopardus braccatus – pantanalinkissa
Leopardus colocolo – pampakissa
Leopardus geoffroyi – vuorikissa
Leopardus guigna – yökissa eli kodkod
Leopardus jacobitus – andienkissa
Leopardus pajeros – pampasinkissa
Leopardus pardalis – oselotti
Leopardus tigrinus – tiikerikissa eli onsilla
Leopardus wiedii – pitkähäntäkissa eli puuoselotti
Leptailurus – servaalit
Leptailurus serval – servaali
Lynx – ilvekset
Lynx canadensis – kanadanilves
Lynx lynx – ilves
Lynx pardinus – espanjanilves
Lynx rufus – punailves
Pardofelis – marmorikissat
Pardofelis marmorata – marmorikissa
Prionailurus – aasianmetsäkissat
Prionailurus bengalensis – leopardikissa
Prionailurus iriomotensis – iriomotenkissa
Prionailurus planiceps – litteäpääkissa eli malesiankissa
Prionailurus rubiginosus – ruostetäpläkissa
Prionailurus viverrinus – kalastajakissa
Profelis – afrikankultakissat
Profelis aurata – afrikankultakissa
Puma – puumat
Puma concolor – puuma
Puma yagouaroundi – jaguarundi

Lähteet

Kissaeläimet
Gösta Björkenheim

Gustaf Adolf Alfons (Gösta) Björkenheim (26. heinäkuuta 1866 Tuusula – 28. huhtikuuta 1918 Koria) oli suomalainen aatelissukuun kuuluva kauppaneuvos (1907) ja teollisuusmies, joka toimi 1900-luvun alussa kahden metsäteollisuusyhtiön, Kaukas Oy:n ja Kymin Oy:n, johdossa.

Björkenheim pääsi ylioppilaaksi 16-vuotiaana ja oli pari vuotta viipurilaisen kauppahuone Hackman & Co:n palveluksessa. Hän oleskeli jonkin aikaa ulkomailla Saksassa, Ranskassa ja Englannissa ja palasi sitten Suomeen Vientiyhdistyksen palvelukseen Helsinkiin. Vuosina 1893–1911 Björkenheim toimi Kaukas Oy:n toimitusjohtajana. Yhtiön oli perustanut hänen isänsä Robert Björkenheim, mutta Björkenheimin suku oli myynyt omistuksensa yhtiöstä jo 1880-luvulla, ja Gösta Björkenheimin johtajakaudella yhtiön pääomistajana oli Hugo Standertskjöld.

Vuonna 1908 Björkenheimista tuli pahoin velkaantuneen Kymin Oy:n hallituksen puheenjohtaja, ja yhtiön toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1913 Gösta Serlachiuksen jälkeen. Kymin Oy:stä tuli Björkenheimin kaudella Suomen suurin paperinvalmistaja, ja yhtiö hankki myös merkittävät metsäomistukset. Erityisesti paperin vienti Venäjälle kasvoi nopeasti, ja vuonna 1916 Kymin Oy toimitti 100 000 tonnia paperia 300 venäläiselle sanomalehdelle. Venäjän omien paperitehtaiden tuotanto oli romahtanut ensimmäisen maailmansodan puhjettua, ja myöhemminkin kaikki huomio siellä keskittyi sotateollisuuden tuotantoon, eikä oma paperintuotanto päässyt elpymään.

Björkenheim osallistui myös monien teollisuus- ja työnantajajärjestöjen toimintaan ja oli mukana perustamassa työnantajien keskusjärjestöä Yleistä Työnantajaliittoa. Vuonna 1912 Kymin Oy:ssä oli lakko, jonka seurauksena yhtiössä muun muassa siirryttiin 1914 edelläkävijänä kahdeksantuntiseen työpäivään ja kehitettiin sosiaalista toimintaa, kuten ammattikoulutusta, sairaanhoitoa ja asuntojen rakentamista.

Björkenheim oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Suomen sisällissodan alkaessa Björkenheim jäi johtamaan yhtiön tehtaita Kuusankoskelle. Punaiset asettivat hänet arestiin tammikuussa 1918, ja huhtikuun lopulla 1918 punaiset ampuivat Björkenheimin ja muita Kymin Oy:n johtajia ja virkailijoita Korialla.

Työväen asialle ymmärtämystä osoittaneen johtajan surmaaminen herätti laajalti paheksuntaa myös punaisten keskuudessa. Eräät punaisten johtohenkilöistä tuomitsivat Björkenheimin 28.4. Korialla tapahtuneen teloituksen.

Lähteet 
 Gösta Björkenheim   Uppslagsverket Finland 
 
 Björkenheimin teloitus 1918

Viitteet

Kirjallisuutta
 Seppo Aalto, Kapina Tehtailla. Kuusankoski 1918. Siltala 2018

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Kauppaneuvokset
Suomen sisällissodan terrorin uhrit
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Jan Jongbloed

Jan Jongbloed (s. 25. marraskuuta 1940 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1974 ja 1978.

Jongbloed oli Alankomaiden maajoukkueen ykkösmaalivahtina MM-kisoissa vuosina 1974 ja 1978, joissa molemmissa joukkue saavutti hopeaa. Ennen vuoden 1974 MM-kisoja Jongbloed oli pelannut vain yhdessä maaottelussa viiden minuutin ajan. Hänen pelinumeronsa maajoukkueessa oli 8.

Jongbloedin seuroja olivat DWS, FC Amsterdam, Roda JC ja Go Ahead Eagles.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Alankomaalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Vanhan kirjallisuuden päivät

Vanhan kirjallisuuden päivät on Vammalassa, nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla vuosittain järjestettävä kulttuuritapahtuma. Tapahtuma järjestetään kesä-heinäkuun vaihteessa kaksipäiväisenä. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1985. Tapahtumalla on vuosittain erityinen kirjallisuuteen liittyvä teema. Tapahtumassa arvioidaan käyvän vuosittain noin 15 000 henkeä.

Tapahtuman ohjelma koostuu muun muassa seminaareista, näyttelyistä, kirjamyynnistä ja kirjahuutokaupasta. Paikalla on noin 60 antikvaarista kirjanmyyjää ja yli 40 esittelypistettä. Myös lapsille on omaa ohjelmaa. Merkittävä osa ohjelmasta keskittyy Sylvään koululle. Vanhan kirjallisuuden päivillä luovutetaan vuosittain Suomen tietokirjailijat ry:n Warelius-palkinto ja julkistetaan antikvaaristen kirjakauppiaiden valitsema Vuoden kirjatoukka.

Tapahtuman järjestäjä on vuonna 1986 perustettu Suomen vanhan kirjallisuuden päivät ry. Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajina ovat toimineet suurlähettiläs Paul Gustafsson, Suomen Pankin johtaja ja entinen pääministeri Kalevi Sorsa, professori Juhani Lokki ja professori ja entinen pääjohtaja Jukka Sarjala. Sarjalan kuoltua puheenjohtajaksi valittiin kustannusjohtaja Leena Majander-Reenpää. Tapahtuman käytännön järjestelyistä vastaavan ohjelmavaliokunnan puheenjohtajana toimii kirjailija Panu Rajala.

Tapahtuman teemat vuosittain 
 1989 Luontokirjallisuus
 1990 Lyriikka, dekkarit ja kirjasensuuri
 1991 Kirjan jäljillä
 1992 Valamon luostarin kirjat
 1993 Suomalainen aapinen, Aaro Hellaakoski ja Pertti Virtaranta
 1994 Konsti kauwan elää
 1995 Suomi-kuva
 1996 Kirja kielillä
 1997 Suomalaisen kirja
 1998 Satu ja fantasia
 1999 Venäjä hyvässä ja pahassa
 2000 Helsinki
 2001 Tulenkantajat
 2002 Lappi, Kaarlo Sarkia ja Lasse Heikkilä
 2003 Huomentuulet − Eino Leino ja Itämeren piiri
 2004 Isänmaa
 2005 Kohti modernia
 2006 Impivaara.fi
 2007 Nauru
 2008 Mika Waltari
 2009 Sota ja rakkaus
 2010 Lyriikka lentoon
 2011 Rikos
 2012 Raha
 2013 Moraali
 2014 Kirjan ja kirjallisuuden puolesta (30 v. juhlavuosi)
 2015 Intohimo
 2016 Lukkarin penkiltä Tylypahkaan
 2017 Itsepäinen Suomi
 2018 Naisen paikka
 2019 Oikeus ja kohtuus
 2020 välivuosi (ei järjestetty koronan vuoksi)
 2021 Vale
 2022 Ääni 

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset verkkosivut

Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Sastamala
Kirjamessut
Hattingen

Hattingen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa Ruhrin alueen rajalla. Se kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin ja Ennepe-Ruhr-Kreisin piirikuntaan. Kaupunkia ympäröivät Bochum, Essen, Sprockhövel, Velbert, Witten ja Wuppertal. Vuoden 2012 lopussa kaupungin asukasluku oli 54 286. Sen pinta-ala on 71,39 neliökilometriä ja asukastiheys 803 as./km².

Hattingenista muodostui kaupunki vuonna 1396 kun sille myönnettiin oikeus linnoittautumiseen. Kaupunki liittyi Hansaliittoon vuonna 1554. Teollistumisen aikoihin 1800- ja 1900-luvuilla kaupungin tärkeimpiä elinkeinoja oli kivihiiliteollisuus. Yli sadan vuoden ajan Heinrichshütten tehdas oli kaupungissa tärkein työnantaja. Parhaimpina aikoina tehtaassa työskenteli noin 10 000 ihmistä. Se suljettiin vuonna 1987.

Hattingenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa sen vanhakaupunki, jossa sijaitsee noin 150 keskiaikaista puuristikkotaloa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut

Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
California (albumi)

California on Mr. Bungle -yhtyeen vuonna 1999 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumia pidetään yhtyeen "tasaisimpana", vaikka genrevaihdokset ovat yhtyeelle tyypillisesti läsnä. Musiikkilehdet kuten Maxim ja Rolling Stone ovat kuvanneet Californiaa ”elintärkeäksi”.

Taustaa
Californian vaikutteina olivat muun muassa Burt Bacharach ja The Beach Boys. Lisäksi vaikutteita ammennettiin myös popista, jazzista, funkista, thrash metalista, Havaijin ja Lähi-idän musiikista sekä avantgardesta. Yhtye teki viisi kiertuetta mainostaakseen levyä. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi ennen sen hajoamista.

Albumi oli tarkoitus julkaista 8. kesäkuuta, mutta Warner Brothers päätti julkaista levyn vasta myöhemmin, ettei Red Hot Chili Peppersin lähes samannimisen Californication-albumin julkaisu samana päivänä vaikuttaisi oudolta. Päätöstä ei mitä luultavimmin tehty Red Hot Chili Peppersien laulusolistin Anthony Kiedisin koston pelossa, sillä pääasiassa tällä ja Mr. Bunglen laulusolistilla Mike Pattonilla on kehnot välit. Kiedis väitti vuonna 1990, että Patton imitoi häntä MTV:llä paljon näytetyssä ”Epic”-kappaleen musiikkivideossa.

Kappaleet

Arvostelut
All Music Guide:  Linkki
Alternative Press: 
Pitchfork: (7.3/10) 1. syyskuuta 1999

Jäsenet levyn aikana

Mike Patton – laulu, kosketinsoittimet
Trevor Dunn – basso
Danny Heifetz – rummut
Clinton ”Bär” McKinnon – saksofoni, kosketinsoittimet
Trey Spruance – kitara

Vierailevat muusikot

Bill Banovetz – englannintorvi
Sam Bass – sello
Ben Barnes – viulu, alttoviulu
Henri Ducharme – haitari
Timb Harris – trumpetti
Marika Hughes – sello
Eyvind Kang – viulu, alttoviulu
Carla Kihlstedt – viulu, alttoviulu
Michael Peloquin – harmonikka
David Phillips – kitara
Larry Ragent – käyrätorvi
Jay Stebley – cimbalom
Aaron Seeman – piano
William Winant – patarummut, nuijat, bassorumpu

Ääni ja muut työntekijät
Justin Phelps – ääni-insinööri
Josh Heller – ääni-insinööri
Trey Spruance – ääni-insinööri, tuotto suunnittelija
Adam Muñoz – ääni-insinööri, miksaus, editointi
Gibbs Chapman – miksaus
Rob Worthington – miksaus
George Horn – masteeraus
Mr. Bungle – tuottaja
Billy Anderson – ääni-insinööri
Mackie Osborne – ”hengaaminen” ja kansi- ja välilehtitaide
Malcom Hillier – valokuvaus
Ryan Cooper – julkaisija

Vuoden 1999 albumit
Mr. Bunglen albumit
Päätalopäivät

Päätalopäivät on Kalle Päätalo-seura ry:n järjestämä kulttuuritapahtuma Taivalkoskella Koillismaalla. Tapahtuma kehittyi Taivalkosken kotiseutupäivistä Joki-Jussin päivistä, jotka alkoivat vuonna 1974. 1980 ne muuttuivat Päätalosavotaksi ja 1981 Päätaloviikoksi. Päätalopäiviä vietetään viikon lopussa kolmipäiväisenä. Päivillä vaalitaan menestyskirjailija Kalle Päätalon (1919-2000) muistoa ja perintöä. Suosittuja ovat "pyhiinvaellusmatkat" Päätalon lapsuudenkotiin Kallioniemeen ja muihin hänen kirjoissaan mainittuihin kohteisiin. Tapahtumaan osallistuu yleensä runsaat 5000 henkeä. Ohjelmassa on lisäksi mm. lukijatapahtumia, jäsentapaamisia, näytelmiä, näyttelyitä, konsertteja, seminaareja, työnäytöksiä ja kilpailuja. Taivalkoskella toimii myös Päätalo-instituutti.

Aiheesta muualla 
Kalle Päätalo-seuran verkkosivut

Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Taivalkoski
Kalle Päätalo
Philippsburg

Philippsburg on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa.

Historia
Aikaisemmin Philippsburg tunnettiin nimellä Udenheim. Se kuului Speyerin ruhtinaspiispalle 1378 – 1718. Piispa Philipp Christoph von Sötern rakennutti Reinin varrelle Udenheimiin ison linnoituksen varustautuakseen tulevan konfliktin – kolmikymmenvuotinen sota – varalta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1615 ja ne kestivät kahdeksan vuotta. Linnoitukselle annettiin piispan mukaan nimeksi Philippsburg.

Kolmikymmenvuotisen sodan aikana linnoitus vaihtoi omistajaa useaan kertaan, mutta lopuksi linnoitus jäi ranskalaisten haltuun.

Keisarilliset piirittivät Philippsburgin Ranskan-Hollannin sodan aikana 24. kesäkuuta 1676. Ranskan armeija, komentajana François Luxembourg, oli alivoimainen ja ei kyennyt auttamaan linnoitusta, joka antautui 11. syyskuuta.

Yhdeksänvuotinen sota alkoi 1688, kun ranskalaiset piirittivät Philippsburgia kahden kuukauden ajan. Heidän tavoitteenaan oli pakottaa keisari Leopold I hyväksymään Ranskan-Hollannin sodan päättänyt Regensburgin rauha pysyväksi rauhansopimukseksi. Vaikka Philippsburg lopulta antautuikin, ranskalaisten suunnitelma ei onnistunut, vaan sota laajeni ja kesti aina vuoteen 1697 asti. Sodan päätyttyä ranskalaiset luovuttivat linnoituksen jälleen saksalaisille.

Seuraavan kerran Philippsburg piiritettiin Puolan perimyssodan aikana 1734, kun James FitzJames Berwickin johtamat ranskalaiset piirittivät linnoituksen. Eugen Savoijilainen koetti vapauttaa piiritetyn linnoituksen, mutta epäonnistui.

Viimeisen kerran linnoitus piiritettiin ja vallattiin 1799 Ranskan vallankumoussotien aikana. Myöhemmin samana vuonna ranskalaiset hävittivät linnoituksen.

Lähteet

Baden-Württembergin kunnat
Karlsruhen piirikunta
Saksan kaupungit
Joensuun kirjallisuustapahtuma

Joensuun kirjallisuustapahtuma on vuodesta 2000 alkaen syys-lokakuussa järjestetty valtakunnallinen tapahtuma, jonka teema vaihtuu vuosittain. Viikonlopun mittaisen tapahtuman tilaisuudet ovat avoimia kaikille.

Tapahtuman järjestäjinä on joensuulaisia kulttuurihenkilöitä, joista ydinjoukon muodostavat professorit Seppo Knuuttila ja Yrjö Sepänmaa, kirjailija Tuula-Liina Varis ja koulutussihteeri Lisbe Svahn. Suunnitteluun osallistuvat Itä-Suomen yliopiston kulttuuritieteet ja Pohjois-Karjalan taidetoimikunta. Järjestelyt hoitaa Pohjois-Karjalan Kesäyliopisto. Tapahtumapaikkoina ovat olleet yliopisto, Joensuun Tiedepuisto, konservatorio, Pakkahuone, ravintola Sointula, Teatteriravintola ja Joensuun kaupunginteatteri.

Tapahtumat
Vuonna 2007 teemana oli Työ. Teemaa käsiteltiin edellisvuosien kaavan mukaan: tiedeosuudessa puhuttiin teemasta esimerkiksi tieteen näkökulmasta, kirjallisuusosuudessa äänessä olivat kirjailijat ja taideosuudessa oli musiikkia, teatteria tai tanssia. Puhujina olivat muiden muassa työministeri Tarja Cronberg (vihr.), professori Kari Uusikylä, kirjailija Hannu Raittila,  kriitikko Kaisa Neimala, kirjailija Kari Levola, suomentaja ja filosofi Tuomas Nevanlinna, kirjailija Arja Tiainen, kirjailija Marja-Leena Tiainen ja professori Kaija Heikkinen.

Vuonna 2008 tapahtuman teemana oli Jos kirjallisuudessa. Päivillä puhuttiin muun muassa vaihtoehtoisista historiantulkinnoista, tulevaisuusskenaarioista, utopioista, dystopioista ja fantasiakirjallisuudesta. Puhujina olivat muun muassa Johanna Sinisalo, Kersti Juva, Risto Isomäki, Sirpa Kähkönen, Markku Into, Tero Niemi, Mari Mörö, Teuvo Peltoniemi ja Ilkka Pyysiäinen.

Vuoden 2010 tapahtuman aiheena oli Minä kirjallisuudessa ja toisissa taiteissa. Puhujina olivat muun muassa Leena Lander, Kari Hotakainen, Anja Erämaja, Markku Ojanen ja Katarina Eskola.

Teemat

 2000: Tosi
 2001: Vieras
 2002: Kaunis
 2003: Nauru
 2004: Rakas
 2005: Kuolema
 2006: Ei
 2007: Työ
 2008: Jos
 2009: Sana
 2010: Minä

 2011: Lukija
 2012: Tyhjä
 2013: Jälki
 2014: Intohimo
 2015: Raha
 2016: Rikos
 2017: Sata
 2018: Eläin
 2019: Oho!
 2020: –
 2021: Lapsi
 2022: Vesi

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla
 Joensuun kirjallisuustapahtuman verkkosivut

Joensuun tapahtumat
Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Suomen Psykologiliitto

Suomen Psykologiliitto on ammattijärjestö, johon kuuluu noin 95 prosenttia maassa toimivista psykologeista. Liittoon kuuluu noin 7 000 jäsentä. Suomen Psykologiliitto on perustettu vuonna 1957. Psykologiliitto edistää jäsentensä palkka- ja ammatillisia etuja sekä työllisyyttä. Liitto pyrkii myös vaikuttamaan psykologeja koskevaan yhteiskunnalliseen päätöksentekoon ja lainsäädäntöön. Liiton puheenjohtaja (2016–2021) oli psykologian tohtori Annarilla Ahtola. Hänen edeltäjänsä Tuomo Tikkanen oli puheenjohtajana 22 vuotta (1994–2015).
Liittovaltuuston puheenjohtaja on Päivi Räty. Liitto kuuluu Akavaan.

Suomen psykologiliitto kuuluu kansallisena jäsenjärjestönä noin 300 000 psykologin suuruiseen Euroopan psykologiliittojen federaatioon (EFPA). Se on luonut muun muassa standardisoitun EuroPsy-pätevyysjärjestemän psykologien ammattipätevyyden osoittamiseksi toisessa maassa.

Lähteet

Ylemmät Toimihenkilöt YTN
Psykologian järjestöt
Madagaskar-suunnitelma

Madagaskar-suunnitelma oli natsi-Saksassa kehitetty hanke, jonka tarkoituksena oli siirtää Euroopan juutalaisväestö Afrikkaan, Madagaskarin saarelle. Suunnitelma toteuttaminen näytti mahdolliselta Saksan hyökättyä Ranskaan, jonka siirtomaa Madagaskar tuolloin oli. Osa Ranskan siirtomaista siirtyi Saksan vasallivaltiona toimineen Vichyn Ranskan hallintaan. 

Tarkoitus oli antaa saarelta Saksan laivaston valitsemat satamat sen käyttöön ja tehdä lopusta juutalaisten reservaatti, jota Heinrich Himmler valvoisi. Vaikka Palestiinaa oli myös ajateltu, Madagaskar koettiin paremmaksi vaihtoehdoksi Palestiinan ollessa jo arabien ja kristittyjen asuttama. Madagaskar-projektin rahoitukseksi kaavailtiin Euroopan juutalaisilta takavarikoidun omaisuuden käyttämistä.

Seuraava suunnitelma, joka tehtiin ”juutalaiskysymyksen” ratkaisemiseksi, oli Wannseen konferenssissa hahmoteltu lopullinen ratkaisu. Vaikka Madagaskar-suunnitelma jäi fantasian asteelle, se sai kuitenkin riittävää näkyvyyttä natsihallinnossa toimiakseen merkittävänä psykologisena askeleena kohti juutalaisten joukkotuhoon tähtääviä päätöksiä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
About.com
Jewish Virtual Library

Holokausti
Toteutumattomat suunnitelmat ja hankkeet
Sela Ward

Sela Ward (IPA: [ˈsiːlə ˈwɔːɹd], s. 11. heinäkuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten Golden Globe ja Emmy-palkitusta roolista televisiosarjassa Rakkaat siskot vuosina 1991–1996. Hän on naimisissa Howard Shermanin kanssa ja heillä on kaksi lasta (s. 1994 ja 1998).

Valikoitu filmografia 

Rustlers' Rhapsody (1985) – Colonel's Daughter (Colonelin tytär)
Rakkaat siskot (1991–96) – Teddy Reed
Takaa-ajettu (1993) - Helen Kimble
54 (1998) – Billie Auster
The Day After Tomorrow (2004) – Dr. Lucy Hall
House (2005–06, 2012) – Stacy Warner
CSI: New York (2010–2013) - Jo Danville

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Marionetti

Marionetti on nukketeatterissa käytettävä nivelnukke, jota ohjataan ylhäältä päin naruilla. Marionetit on perinteisesti valmistettu puusta, yleensä lehmuksesta, joka on riittävän pehmeää veistettäväksi, mutta kuitenkin tarpeeksi kestävää. Ohjausnarut on kiinnitetty nukkejen jäseniin, jotka on liitetty toisiinsa nivelillä. Joissakin nukeissa myös suuta tai silmäluomia voidaan liikuttaa naruilla.

Marionetti luo käsinukkeen verrattuna uskottavamman vaikutelman todellisesta hahmosta, sillä nukke on näkyvissä kokonaan, ja sen kaikkia jäseniä voi liikuttaa. Narut ovat yleensä ohuita ja läpikuultavia, mikä vahvistaa todellisuusvaikutelmaa entisestään.

Joskus sanalla marionetti (tai sätkynukke) kutsutaan myös tahdotonta ihmistä, joka on helposti toisten johdateltavissa.

Nukketeatteri
Permetriini

Permetriini (3-fenoksibentsyyli-3-(2,2-dikloorivinyyli)2,2-dimetyylisyklopropaanikarboksylaatti) on synteettinen pyretroideihin kuuluva kemikaali, jota käytetään tuholaismyrkyissä. Se toimii hermomyrkkynä hyönteisille ja sitä käytetään sekä hyönteisten tappamiseen että karkottamiseen. Se toimii hermosolujen solukalvoilla hidastaen natriumreaktiota. Nisäkkäät kestävät permetriiniä paljon paremmin kuin hyönteiset ja myrkytystapaturmat ovat harvinaisia. Kalat ovat aineille varsin herkkiä.

Permetriiniä käytetään laajalti maataloudessa tappamaan tuhohyönteisiä puuvilla-, vehnä, maissi- ja sinimailaspelloilta sekä jossain määrin myös siipikarjan loisten torjuntaan. Permetriiniä käytetään tehoaineena täishampoissa. Permetriinin käyttö on herättänyt vastustusta, sillä se tappaa valikoimatta kaikenlaisia eläimiä, kuten mehiläisiä, kaloja ja pieniä nisäkkäitä.

Permetriini tuli markkinoille 1990-luvun alussa, ja sitä pidettiin turvallisempana kuin sitä ennen käytettyjä organofosfaatteja. Se suojaa tehokkaasti malariaa levittäviltä hyttysiltä.

Myrkyllisyys 
Permetriini sitoutuu natriumkanavaan tukkien sen ja siten hidastaen hermojärjestelmää. Aine vaikuttaa kääntäen verrannollisesti lämpötilaan, joten se vaikuttaa nopeammin kylmäverisiin eliöihin (hyönteiset, kalat, sammakot jne) kuin lämminverisiin (suurin osa nisäkkäistä ja linnut):
 Permetriini on erityisen vaarallista vesieliöille kuten kaloille, joten sitä sisältävien tuotteiden käyttäminen veden läheisyydessä vaatii erityistä varovaisuutta.
 Permetriini on lisäksi erittäin vaarallista kissoille, joten koirille tarkoitettuja ainetta sisältäviä tuotteita ei saa käyttää kissoille.
 hyvin suuret annokset aiheuttavat myrkytyksen oireita myös muissa nisäkkäissä ja linnuissa mukaan lukien ihmiset.
LD50-arvo suun kautta rotalla: 450 mg/kg.
LD50-arvo ihon kautta rotalla: 2 500 mg/kg.
Välitön myrkyllisyys kalalle LC50 (24 h) = 0,014–0,025 mg/l.

Lähteet

Aiheesta muualla 

NPTN Fact sheet  
PubChem: Permethrin 
DrugBank: Permethrin 
KEGG: Permethrin 
ChemBlink: Permethrin 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Permethrin 

Hyönteistorjunta-aineet
Hermomyrkyt
Orgaaniset yhdisteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Bagdad (maakunta)

Bagdadin maakunta () on yksi Irakin 19 maakunnasta (kuvernoraatista). Sen pinta-ala on 4 555  neliökilometriä (1,5 % Irakin pinta-alasta) ja sen asukaslukuarvio on noin 6,70 miljoonaa (2013, 21,1 % Irakin väestöstä). Väestöstä 87,2 prosenttia asuu kaupungeissa ja 12,8 prosenttia maaseudulla.  Irakin vuoden 1997 väestönlaskennan aikaan asukasluku oli 5 423 964.

Maakunta kattaa Irakin pääkaupungin Bagdadin esikaupunkeineen. Bagdadin maakunta on jaettu kymmeneen eri piirikuntaan (2013 tilanne):
 Abu Ghraib (5 % väestöstä; noin 29 km Bagdadin keskustasta länteen)
 Madain (Mada’in, 6 %; mm. Ktesifon, noin 29 km Bagdadin keskustasta eteläkaakkoon)
 Mahmudiyya (Mahmoudiyya, Mahmoudiya, 7 %; noin 28 km Bagdadin keskustasta etelään) 
 Tarmia (Tarmiya, 2 %; noin 37 km Bagdadin keskustasta pohjoiseen).

Piirikunnista Bagdadin kaupungin osia ovat (yhteensä 80% kuvernoraatin väkiluvusta, siis yhteensä noin 5,36 milj. as.):
 Adhamiyya (Adhamiya, Bagdadin pohjoinen kaupunginosa, 16 %),
 Kazimiyya (al-Kāẓimiyya, Kadhimiya, Bagdadin luoteinen kaupunginosa, 12 %),
 Karch (Karkh, Bagdadin keskustaa: Tigrisjoen länsipuolinen osa, 18 %),
 Rusafa, (ar-Rusafa, Bagdadin keskustaa: Tigrisjoen idänpuoleinen osa, 17 %),
 Sadr 1 (Sader 1, itäinen osa, Bagdadin 10 %) ja
 Sadr 2 (Sader 2, itäinen osa, 7 %).

Vuoteen 1976 asti maakuntaan kuului myös Salah ad-Dinin maakunta Bagdadin pohjoispuolella.

Lähteet

Aiheesta muualla

Irakin maakunnat
Thaleia

Thaleia () viittaa kreikkalaisessa ja roomalaisessa mytologiassa seuraaviin hahmoihin:
 Thaleia, muusa ja musiikin, laulun ja tanssin jumalatar.
 Thaleia, nymfi, jota Zeus rakasti mutta joka pelätessään Heran kostoa pyysi tulla kätketyksi maan sisään, missä hän synnytti kaksoispojat.
 Thaleia, yksi kolmesta khariitista.

Katso myös 
 Thalia
Kölnin synagoga

Kölnin synagoga on synagoga saksalaisessa Kölnin kaupungissa, Neustadt-Südin kaupunginosassa. Se on Kölnin juutalaisen yhteisön keskus.

Synagoga rakennettiin alun perin vuosien 1895 ja 1899 välillä kölniläisten arkkitehtien Emil Schreitererin ja Bernhard Belowin suunnitelmien pohjalta uusromaaniseen tyyliin. Saksan ollessa natsien hallinnon alla synagoga tuhottiin kristalliyönä 8. marraskuuta vuonna 1938. Sen jälleenrakennustyöt käynnistettiin 1950-luvulla ja ne saatiin päätökseen vuonna 1959.

Vuoden 2005 elokuun 19. päivänä paavi Benedictus XVI vieraili synagogassa. Se oli ensimmäinen katolisen kirkon johtajan tekemä vierailu saksalaiseen synagogaan. Paavi tuomistsi synagogassa natsismin ja antisemitismin.

Aiheesta muualla 
 Die Synagogen-Gemeinde Köln. 

Synagoga
Saksan synagogat
Kolumbian jalkapallomaajoukkue

Kolumbian miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. 

Se ei aluksi yrittänytkään jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin vaan pysyi omalla mantereellaan. Ensimmäisen kerran joukkue pyrki MM-kilpailuihin 1958 mutta karsiutui. Seuraavalla kerralla, 1962, he pääsivät mukaan, hävisivät Uruguaylle mutta pelasivat tasan Neuvostoliiton kanssa. Tappio Jugoslavialle pudotti kolumbialaiset jatkosta lohkon viimeisinä yhdellä pisteellä. 

Kolumbia on kaikkiaan pelannut maailmanmestaruuskisoissa kuusi kertaa: 1962, 1990, 1994, 1998, 2014 ja 2018. Kolumbian paras saavutus MM-kisoissa on puolivälieräpaikka Brasilian MM-kisoissa 2014. 

Vuoden 2001 Copa Américan voitto kotikisoissa on joukkueen suurin saavutus.  Kolumbia voitti Meksikon finaalissa 1–0.

Maailmanmestaruuskilpailut  
1962 - Ensimmäinen kierros 
1990 - Toinen kierros  
1994 - Ensimmäinen kierros 
1998 - Ensimmäinen kierros 
2002 - Ei selviytynyt karsinnoista 
2006 - Ei selviytynyt karsinnoista
2010 - Ei selviytynyt karsinnoista
2014 - Puolivälierissä
2018 - Neljännesvälierissä
2022 - Ei selviytynyt karsinnoista

Copa América 
2001 - Mestaruus
2016 - Pronssi

Tunnettuja aiempia pelaajia  
 Juan Pablo Ángel
 Andrés Escobar
 Lucio España
 René Higuita
 Carlos Valderrama

Tunnettuja nykyisiä pelaajia 
 James Rodríguez
 Radamel Falcao

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolumbian jalkapallo
Jalkapallomaajoukkueet
Mojito

Mojito [mo'hi:to] on alun perin kuubalainen cocktail-juoma. Se tehdään perinteisesti vihermintusta, rommista, sokeriruo’on mehusta, limetistä ja soodavedestä. Erilaiset syntytarinat yhdistävät sen joko Sir Francis Draken seurueeseen 1500-luvulle tai afrikkalaisiin orjiin. Bacardi-yhtiö markkinoi tätä drinkkiä 1800-luvulta alkaen.

Drinkille on ominaista alkoholin maun peittyminen makean sokerin ja sitrusaromien yhteisvaikutuksen takia. Mojito tarjoillaan usein mintunlehtien ja murskatun jään kanssa. Raikkaan viileä, kesäinen drinkki nousi 2000-luvulla jälleen uuteen suosioon sitten 1980-luvun, jolloin se oli viimeksi suosiossa. Drinkki voidaan valmistaa myös alkoholittomana, jolloin siitä voidaan käyttää nimitystä ”Virgin Mojito” tai ”Nojito”.

Kirjailija Ernest Hemingway oli mieltynyt mojitoihin, ja hän onkin vaikuttanut juoman kansainvälisen suosion nousuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Drinkkiklubi.com: Mojito.
 Shotti.fi: Mojito.

Drinkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Land of the Free II


Land of the Free II on power metal -yhtye Gamma Rayn yhdeksäs studioalbumi, joka ilmestyi 16. marraskuuta 2007. Se on jatkoa vuonna 1995 ilmestyneelle albumille Land of the Free.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kai Hansen – laulu, kitarat
 Henjo Richter – kitarat, kosketinsoittimet
 Dirk Schlächter – basso
 Daniel Zimmermann – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 9+/10
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Gamma Rayn albumit
Vuoden 2007 albumit
Maemo

Maemo on Linux-pohjainen kehitysalusta kämmenmikroille. Sitä käyttävät Nokia 770 Internet Tablet sekä sen seuraajat Nokia N800, Nokia N810 ja Nokia N900. Maemo-alusta esiteltiin 25. toukokuuta 2005 Linux World Summit -tapahtumassa 770:n julkistamispäivänä.

Helmikuussa 2012 Mobile World Congressissa julkistettiin Maemo projektin sulauttaminen Moblinin kanssa MeeGo mobiili-ohjelmistoalustan luomiseksi.

Maemo 5 -kirjaston pino näyttää tältä:

Avoimen lähdekoodin komponentit ovat tunnettuja Linuxin työpöytäympäristön kirjastoja, joten sovellusten siirrettävyys on yksinkertaista. 

Maemo-kehitys tehdään Scratchbox-nimisessä ristikäännöstyökalussa.

Saksan Financial times julkaisi 11. elokuuta 2009 artikkelin, jossa kerrottiin Maemon tulevan käyttöön laajamittaisesti Nokian matkaviestinten käyttöjärjestelmäksi Symbian-käyttöjärjestelmän rinnalle. Nokia otti ensimmäiseksi Maemo-alustan käyttöön Internet Tablet -laitteissa.

Nimi Maemo on peräisin yhdeltä Nokian sisäiseltä palvelimelta. Nimi on alkujaan luotu Linuxin salasanageneraattorilla eikä se tarkoita mitään.

Versiohistoria

OS2005
Versio tuli käyttöön Nokian 770 Internet Tabletissa. Sen mukana toimitettiin Opera-selain, Flash 6, perustason sähköposti- ja RSS-sovellukset, musiikki- ja videosoitin, PDF-lukija, kuvankatseluohjelma, sovellustenhallinta ja valikoima erilaisia pelejä.

OS2006
Nokia julkisti uuden version 16. toukokuuta 2006. Sen vakautta oli paranneltu ja ulkoasua oli uudistettu.

OS2007
OS2007 julkaistiin Nokia N800:n yhteydessä tammikuussa 2007. Versiossa oli korjattu runsaasti aiempien versioiden bugeja ja parannettu suorituskykyä. Mukana tuli Opera 8 ja Flash 7.

OS2008
OS2008 julkaistiin Nokia N810:n yhteydessä marraskuussa 2007. Tämän version saa päivitettyä myös aiempaan Nokia N800:an. Tässä Mozilla-pohjainen selain korvasi aiemman Opera-selaimen. Mukana oli Windows Media Playerin tiedostomuotojen ja H.264:n tuki.

Maemo 5
Maemo 5 on Nokia N900:n käyttöjärjestelmä.

Katso myös 

 MeeGo
 OpenMoko

Lähteet 
 Digitoday
 Financial Times Deutschland

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Maemon kotisivu
 Maemo Nokia.com 
 Maemo-sovelluksia
 Maemo planet
 Maemo Bugzilla
 Maemo 4 Quick Start Guide

Linux-pohjaiset laitteet
Linux-mobiilikäyttöjärjestelmät
Nokia
HK Spartak Moskova

Spartak Moskova () on moskovalainen jääkiekkoseura. Seura on perustettu vuonna 1946 ja sen kotihallina on Megasport-urheilupalatsi. Joukkue pelaa KHL:n läntisen lohkon (konferenssin) Bobrov-divisioonassa. Joukkue joutui talousvaikeuksien takia jättäytymään pois liigasta kaudella 2014–2015. Kaudella 2015–2016 Spartak teki paluun yhden kauden tauon jälkeen.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 12. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Aleksei Zavaruhin 
 Apuvalmentaja: Andrei Markov 
 Apuvalmentaja: Jevgeni Perov 
 Maalivahtivalmentaja: Sergei Klimkovitš 
 Videovalmentaja: Ivan Beljajev 
 Videovalmentaja: Aleksandr Solovjov 
 Fysiikkavalmentaja: Normunds Silins 
 Huoltopäällikkö: Jegor Tomin 
 Huoltopäällikkö: Gennadi Žuravski 
 Puheenjohtaja: Andrei Verjovko 
 Urheilutoimenjohtaja: Roman Beljajev 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran kotisivut  (spartak.ru)
 http://rwinfo.narod.ru/

Spartak Moskova
Moskovan urheilu
Säynätsalon vaneritehdas

Säynätsalon vaneritehdas oli UPM-Kymmene-konserniin kuuluva vaneritehdas Jyväskylään kuuluvassa Säynätsalon saaressa. Tehdas oli viralliselta nimeltään UPM-Kymmene Oyj, Jyväskylän vaneritehdas. Aiemmin tehdas oli tunnettu nimillä Schauman Wood Oy, Säynätsalon vaneritehdas, Enso Gutzeit Osakeyhtiö, Parviaisen tehtaat ja Joh. Parviaisen tehtaat. Samalla tehdasalueella toimi aiemmin talotehdas sekä Säynätsalon kuitulevytehdas (Karl Gustaf Stigzelius 1945–47). Henkilöstöä tehtaalla oli noin 310 ja tuotantokapasiteetti noin 120 000 m³ pinnoitettua ja pinnoittamatonta kuusi- ja koivuvaneria vuodessa. Vuonna 1913 perustettu tehdas oli Suomen vanhimpia ja pisimpään toimineita vaneritehtaita. 21.7.2020 UPM-Kymmene ilmoitti tehtaan pysyvästä sulkemisesta. Tehdas suljettiin 31. heinäkuuta 2020.

Merkittäviä vuosilukuja
1914 Hugo Parviainen perustaa vaneritehtaan
1917 tulipalo tuhoaa tehtaan
1918 uusi vaneritehdas valmistuu
1946 Enso-Gutzeit ostaa Parviaisen vaneritehtaan
1971/74 vaneritehtaan laajennustyöt
1990 Schauman Wood Oy ostaa vaneritehtaan Enso-Gutzeit Oy:ltä
2001 uusi viilunjatkolinja (Plytec)
2004 omistajaksi UPM-Kymmene Wood Oy
2020 tehdas suljetaan

Tehtaan rata ja rautatiekalusto
Tehtaalle johtava rata purettiin ja rautatiekuljetukset loppuivat vuonna 2006. Aiemmin tehtaalla oli käytössä oma veturi.

 Otso1-pienveturi

Lämpölaitos
Tehtaan yhteydessä oli myös Adven Oy:n lämpölaitos, joka tuotti höyryä tehtaalle. Laitoksen 25 MW kattila käytti polttoaineenaan tehtaan puujätettä. Laitosalueella oli myös Jyväskylän Energian kaksi kaukolämpöä tuottavaa öljykattilaa, teholtaan 1 MW ja 2,2 MW.

Kirjallisuutta
 P. Vuorenpää. Johan Parviaisen Tehtaat Oy:n vaneritehtaan toiminta vuosina 1913–1936. Imatra 1990. 96 s.
 R. Sinkkonen. Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n palkka- ja sosiaalipolitiikka Säynätsalossa 1924–1938. Imatra 1990. 120 s.
 V. Parviainen. Säynätsalo. Palanen Keski-Suomen teollisuuden kehityskulkua. Jyväskylä 1922. 138 s.
 S. Kuusi. Toiminimi Joh. Parviainen 1856–1947. Jyväskylä 1949. 235 s.

Lähteet

 UPM-Kymmene Oyj
 Kuva viilun jatkolinjasta

Aiheesta muualla

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Suomen sahateollisuus
UPM
Säynätsalo
Kaikki oikeudet

Kaikki oikeudet on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon 6. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.

Kappaleet 
 Kaikki oikeudet
 Tyttö säteilee
 Aikaan oikeaan
 Minä jään
 Jan
 Keinutan venettä
 Onni jonka annoin pois
 Kuka voiton saa
 Minut vieteltiin
 Kuun huone
 Vaarallinen yö
 Kuiskaus tuuleen
 Pudonneet lehdet

Lähteet 

Vuoden 2000 albumit
Kaija Kärkisen & Ile Kallion albumit
En voi unohtaa

En voi unohtaa on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se on kaikkiaan duon 7. albumi.

Levy sisältää alaotsikkonsa mukaisesti Parhaat vuosilta 1991–2001, mutta myös uusia kappaleita. Ensimmäisen levyn viimeisen kappaleen Jan pariskunta sävelsi ja sanoitti tv-ohjelmassa Hotelli sointu.

Kappaleet

CD1
 Leijaillaan
 En voi unohtaa
 Seuraan sua
 Hullu yö
 Menen tähän tuulen
 Sade
 Tulikehä
 Enkelin kosketus
 Kuume
 Sä olit lentohiekkaa
 Tahdon uskoa
 Aurinko nousee taas
 Ei kenenkään maa
 Noitavoimaa
 Valkoiset valheet
 Se pyörii sittenkin
 Jan

CD2
 Tyttö säteilee
 Tähtiä tavoitan
 Kyynelhelmet
 Lupaus
 Kohtalo kulkee
 Yökiitäjä
 Yksi kerrallaan
 Kaikki oikeudet
 Aikaan oikeaan
 Kuiskaus tuuleen
 Sateeseen
 Täysikuu
 Kuka voiton saa
 Mies ja kitara
 Maailma meille jää
 Ei kenenkään tyttö (live)
 Tyttö lähtee

Lähteet 

Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Kaija Kärkisen & Ile Kallion albumit
Bio Jaseka

Bio Jaseka on vuonna 1982 perustettu suomalainen elokuvateatteriyritys. Yrityksen omistukseen on kuulunut neljä teatteria pääkaupunkiseudulla: Matinkylässä, Tapiolassa, Itäkeskuksessa ja Myyrmäessä. Myyrmäen Kino Myyri oli yrityksen viimeinen käytössä ollut toimipaikka ennen sen sulkemista joulukuussa 2020.

Teatterit

Espoo 
Bio Jasekan teatteri Kino Omena sijaitsi kauppakeskus Isossa Omenassa Espoon Matinkylässä vuosina 2001–2006. Liiketila siirtyi Finnkinon omistukseen, kun kauppakeskuksen omistaja ei halunnut jatkaa vuokrasopimusta Bio Jasekan kanssa. Kino Omenaan kuului kolme salia.

Espoon Tapiolassa sijaitseva Kino Tapiola oli Jasekan omistuksessa vuosina 1988–2007, mutta yritys lopetti toiminnan taloudellisesti kannattamattomana. Toimintaa jatkoi uusi itsenäinen yritys Kino Tapiola Oy, joka avasi teatterin uudelleen samana vuonna.

Helsinki 
Kino Itäkeskukseen Helsingissä kuului kolme salia, mutta toiminta päättyi asiakaskatoon heinäkuussa 2009.

Vantaa 
Bio Jasekan teatteri Kino Myyri Myyrmäen aseman kupeessa Vantaalla perustettiin vuonna 1993. Teatterissa oli yksi 188-paikkainen sali. Toiminta päättyi joulukuussa 2020. Heikentyneeseen tulokseen ja lopetuspäätökseen vaikutti keväällä 2020 alkanut koronaviruspandemia, joka aluksi sulki teatterin useammaksi kuukaudeksi ja lopulta romahdutti asiakasmäärät pysyvästi. Joulukuussa 2021 Pop Up Kino Helsinki kuitenkin käynnisti Myyrin teatteritoiminnan uudelleen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Myyr York Times: Suurimmassa roolissa on katsoja. Bio Jaseka -yrittäjä Peter Puiston haastattelu (2018)

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Puck (elokuva)

Puck on Hannu Lemisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1942. 

Ohjaaja Hannu Leminen ja pääosan esittäjä Helena Kara olivat avioituneet 1940, ja tämä oli heidän ensimmäinen yhteinen elokuvansa. "Risto Kaarnan" rooli oli puolestaan Leif Wagerin näyttelijänuran ensimmäinen filmirooli. Elokuvan ensi-ilta oli Helsingissä 1. marraskuuta 1942 Rexissä ja Bio-Biossa. Sen yleisömenestys oli vuoden 1942 paras Varaventtiilin rinnalla.

Melodraamaksi luonnehdittu elokuva perustuu Gunnar Widegrenin romaaniin Puck vuodelta 1934, joka ilmestyi 1940 suomeksi nimellä Prinsessa Pettersson. Elokuvan työnimenä oli Prinsessa Pesonen.

Juoni
Helena Karan esittämä Liisa Pesonen työskentelee myyjänä ja harrastaa musiikkia. Ollessaan menossa konserttiin hän kadottaa laukkunsa. Säveltäjä Kaarna, jonka konserttiin Helena on matkalla, näkee tapauksen ja lainaa hänelle rahaa ja lupaa konserttilipun. Myöhemmin he tutustuvat paremmin. Liisan ja Raimon suhdetta ei katsota hyvällä silmällä ja Raimon erään sukulaisen Bisse Holmin saatua selville Liisan salaamia asioita hän alkaa kiristää tätä.

Näyttelijät

Lähteet

Melodraamat
Vuoden 1942 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Hannu Lemisen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Sergei Jesenin

Sergei Aleksandrovitš Jesenin (; 3. lokakuuta (J: 21. syyskuuta) 1895 Konstantinovo, Rjazanin kuvernementti, Venäjä – 28. joulukuuta 1925 Leningrad. Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija.

Elämä

Jesenin oli syntyisin lähellä Moskovaa sijaitsevasta pienestä maalaiskylästä, jossa hän kävi kolmevuotisen kirkollisen koulun. Hän muutti vuonna 1912 Moskovaan ja aikoi ryhtyä opettajaksi. Sen sijaan hän liittyi niin sanottuun Surikovin ryhmään, jossa koulutettiin talonpoikaissyntyisiä runoilijanalkuja. Muutettuaan 1915 Pietariin hän tutustui moniin johtaviin venäläisrunoilijoihin. Sivistyneistöpiireissä hän korosti mielellään maalaisuuttaan jopa ärsyttävyyteen asti. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa Radunitsa julkaistiin vuonna 1915. Siinä ilmenee hänen ihailunsa yksinkertaista maalaiselämään kohtaan. Hän oli niin sanotun Skyyttien ryhmän (Skify) jäsen ja imaginismin perustajia.

Kaupunkikulttuuria vihaava Jesenin arveli lokakuun vallankumouksen vievän maan alkuperäiseen maalaiselämään ja sen yksinkertaisuuteen. Hän uskoi koko maailman käyvän läpi saman kumouksen. Vallankumous ei täyttänyt hänen toiveitaan, vaikka hän halusi elää mukana ajan kiihkeissä tapahtumissa. 1920-luvun alkuvuosina Jesenin ajelehti skandaalista toiseen. Jesenin avioitui useita kertoja. Yksi hänen puolisoistaan oli maineikas yhdysvaltalainen tanssijatar Isadora Duncan (1922–1923), jonka kanssa hän kävi Yhdysvalloissa ja sai huomiota runojensa ohella värikkäällä esiintymisellään.

Jesenin alkoholisoitui ja päätyi elämänsä loppuvaiheissa hermoromahduksen saatuaan sairaalaan. Hän hirttäytyi 30-vuotiaana. tai niin sanotaan, ja jätti jälkeensä piikikkään jäähyväisrunon. Hänen tuotantonsa painui sittemmin unohduksiin, mutta nykyisin sitä arvostetaan sen kielellisesti rikkaasta ja yksinkertaisen kauniista tyylistä. On kuitenkin esitetty väitteitä, että salainen poliisi olisi surmannut hänet ja lavastanut teon itsemurhaksi.

Yhdysvaltalainen kirjailija Jim Harrison tunsi sukulaisuutta Jeseniniin, sillä hän paini saman päätöksen kanssa, jonka Jesenin toteutti. Hän kirjoitti teoksen Letters to Yesenin (1973), jota pidetään hänen runotuotantonsa parhaana.

Runojen suomennokset

Jesininin runojen suomennoksia on muun muassa teoksissa:
 20 Neuvostoliiton runoilijaa (20 Sovetskih poetov), suom. Armas Äikiä, Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike 1960
 Neuvostolyriikkaa 1, toim. Natalia Baschmakoff, toim. Pekka Pesonen, Raija Rymin, Helsinki: Tammi 1975 ISBN 951-30-3400-3
 Taisto Summanen, Elovalkeat runoja, runosuomennoksia, Petroskoi: Karjala-kustantamo 1982
 Uuden runon Venäjä, toim. Toivo Flink, Petrozavodsk: Karjala 1989 ISBN 5-7545-0041-6
 Tarkoin valitut runot, valikoima; suomennos: Olli Hyvärinen, Helsinki: Nastamuumio 2009 ISBN 978-952-5083-27-9

Katso myös 
 Kulkukoiran kellari. Taiteilijakellari 1910-luvun Pietarissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Sergei Yesenin, Britannica 

Venäläiset runoilijat
Neuvostoliittolaiset runoilijat
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Itsemurhan tehneet
Grom

Grom (puolaksi ukkonen) on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin toinen studioalbumi. Sen julkaisi vuonna 1996 Pagan Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Nergal – laulu, kitara
 Baal Ravenlock – rummut, taustalaulu
 Les – basso

Aiheesta muualla 
 
 Sanoituksia virallisilla kotisivuilla 

Behemothin albumit
Vuoden 1996 albumit
Osmanien lippu

Osmanien lippu oli Osmanien valtakunnassa käytetty lippu. Lippuja oli käytössä useammanlaisia.

Ottomaanien tunnusväri oli punainen ja lippuun sijoitettiin Konstantinopolin vanha tunnus, kuunsirppi. Sulttaani Selim III lisäsi lippuun 1793 myös kahdeksansakaraisen tähden. Vuosina 1793–1844 käytössä olleessa osmanilaivaston lipussa oli punainen tausta, keskellä sirppikuu ja sen sisällä kahdeksansakarainen tähti. Usein imperiumissa käytettiin myös islamin vihreitä tai ottomaanien punaisia lippuja, joissa oli kolme kuunsirppiä.  Myös viisisakarainen versio on todennettu valokuvista.

Nykyinen Turkin lippu on johdettu kyseisestä lipusta sillä erolla, että Turkin lipussa käytetään viisisakaraista tähteä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Osmanien valtakunta
Kolmas maailma

Kolmas maailma oli kylmän sodan aikainen nimitys niille maille, jotka eivät kuuluneet sen enempää Yhdysvaltain kuin Neuvostoliitonkaan liittolaisvaltioihin. Yhdysvaltain johtamat markkinatalousmaat muodostivat niin sanotun ensimmäisen maailman ja Neuvostoliiton johtamat kommunistivaltiot toisen maailman. Kolmannen maailman maat olivat enimmäkseen Afrikan, Aasian ja latinalaisen Amerikan entisiä siirtomaita ja muita kehitysmaita. Kylmän sodan päätyttyä ”kolmas maailma” on pitkälti menettänyt merkityksensä, sillä selviä poliittisia jakolinjoja ei enää ole ja moni entinen kehitysmaa on taloudellisesti aiempaa vakaampi ja vauraampi.

Katso myös 

 Globaali etelä
 Sitoutumattomien maiden liike

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ”Kolmas maailma” kylmässä sodassa. (Lähde:Arne Westad)

Kansainvälinen politiikka
Kylmän sodan käsitteet
Aamiaismurot

Aamiaismurot eli murot eli aamiaishiutaleet ovat vehnästä (vehnämurot), maissista (maissimurot) tai riisistä (riisimurot) tavallisesti höyryttämällä valmistettuja hiutalemaisia viljatuotteita. Niihin lisätään usein sokeria tai hunajaa, ja niitä syödään etenkin aamiaisella ja välipalana. Useimmiten muroja syödään maidon, jogurtin tai viilin kera lautaselta.

Täysjyvämuroista saa paljon hiilihydraatteja, ravintoaineita ja kuitua. Joihinkin muroihin on lisäksi pantu sekaan esimerkiksi kuivattuja omenan- tai mansikanpaloja. Tunnettuja murojen valmistajia on esimerkiksi Nestlé, Kellogg's ja Weetabix.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viljatuotteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Robbie Robertson

Jaime Robert "Robbie" Robertson (s. 5. heinäkuuta 1943 Toronto, Ontario) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan soolourastaan 1980- ja 1990-luvuilla sekä jäsenyydestään The Band -yhtyeessä 1960- ja 1970-luvuilla.

Elämä ja ura

Jaime Robert Robertson (syntyjään Klegerman) syntyi 5. heinäkuuta 1943 Torontossa mohawk-äidille ja juutalaiselle isälle, joka kuoli pian pojan syntymän jälkeen. Robbie kasvatettiin Six Nations -intiaanireservaatissa. Hän karkasi tivolin mukaan teini-ikäisenä ja aloitti ammattimuusikon uransa 16-vuotiaana. Hän kirjoitti aluksi lauluja rockabillylaulaja Ronnie Hawkinsille ja soitti kitaraa tämän yhtyeessä The Hawks, josta tuli muutaman vuoden kuluttua The Band.

The Band jätti Hawkinsin ja ryhtyi sähköiseen musiikkiin siirtyneen folklaulaja Bob Dylanin taustayhtyeeksi. Dylanin jätettyä yhtyeen se jatkoi omillaan ja levytti kahdeksan albumia, joille Robertson kirjoitti useita lauluja ja toisinaan myös lauloi. The Bandin jälkeen Robertson aloitti soolouransa, jonka aikana hän on tehnyt viisi studiolevyä vuodesta 1987 alkaen.

Vuonna 1990 Robertson teki yhteistyötä japanilaisen Ryuichi Sakamoton kanssa tämän albumilla Beauty. 

Robertson näytteli elokuvassa Carny vuonna 1980, ja hän on säveltänyt elokuvamusiikkia muun muassa Martin Scorsesen elokuviin. Robertson on myös tuottanut musiikkia. Hän on vaikuttanut Native American Music Associationissa.

Robertson sai Grammyn kahdesta ensimmäisestä soololevystään. Hänet on nimetty Rock and Roll Hall of Fameen muun The Band -yhtyeen mukana. Hänet nimettiin vuonna 2011 Canadian Songwriters Hall of Fameen, ja hän on saanut useita tunnustuksia Kanadan intiaanijärjestöiltä.

Diskografia

Sooloalbumit
 Robbie Robertson (1987)
 Storyville (1991)
 Music for the Native Americans (1994)
 Contact from the Underworld of RedBoy (1998) 
 How to Become Clairvoyant (2011)

The Bandin kanssa
 Music from Big Pink (1968)
 The Band (1969)
 Stage Fright (1970)
 Cahoots (1971)
 Moondog Matinee (1973)
 The Basement Tapes (1975)
 Northern Lights—Southern Cross (1975)
 Islands (1977)
 The Last Waltz (1978)

Lähteet

Officer of the Order of Canada
Kanadalaiset kitaristit
Kanadalaiset laulajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt