joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Korjausrakentaminen

Korjausrakentaminen eli saneeraus tarkoittaa olemassa olevan rakennuksen tai muun rakennelman laajaa yhdellä kertaa tapahtuvaa korjaamista tai muuttamista. Rakennuksen tai muun rakennelman kestoiän aikana näin laajoja toimia tehdään vain muutaman kerran. Korjausrakentamiseen liittyy usein rakenteiden ja laitteiden kunnossapitoa, jota tehdään myös kiinteistön ja rakenteiden hoitoon liittyvänä työnä.

Korjausrakentamisen toiminnot
Sen mukaan onko korjausrakentamisen tavoitteena muuttaa, kasvattaa vai säilyttää rakennusta tai rakennelmaa, toiminnot voidaan jakaa seuraavasti:
 peruskorjaus on korjausrakentamista, jossa rakennelma korjataan yhtä hyväksi kuin se oli uutena.
 perusparannus pyrkii ylittämään rakennelman aiemman laatutason ja tekemään toiminnallisuuden entistä paremmaksi
 uudistaminen modernisoi esimerkiksi tilajakoa, rakennusosia tai laitteistoja,
 lisärakentaminen laajentaa pinta-alaa rakennuksen tai rakennelman sisä- tai ulkopuolelle tehtävin uusin rakentein,
 konservointi pyrkii säilyttämään olemassa olevaa rakennustekniikkaa,
 entisöiminen eli restaurointi pyrkii  palauttamaan entisiä arvoja tai rakennustapoja eli säilyttämään tai palauttamaan esimerkiksi rakennuksen arkkitehtuuria, ja
 rekonstruointi on uuden kopion rakentamista hävinneestä rakennelmasta säilyneiden jäänteiden tai asiakirjojen perusteella.

Korjausrakentamisen sääntely
Korjausrakentamisessa on noudatettava viranomaisten antamia rakennusmääräyksiä soveltuvin osin. Vanhan rakennuksen korjaamisen yhteydessä ei ole kuitenkaan pakko noudattaa uusimpia rakennusmääräyksiä, vaan siinä voidaan myös soveltaa niitä määräyksiä, jotka olivat voimassa kun rakennus tehtiin. Valmistumisajan rakennusmääräysten noudattaminen on usein rakennusteknisesti turvallisempi ratkaisu, koska eri aikakausien rakennustekniset ratkaisut poikkeavat usein huomattavasti toisistaan.

Katso myös
 Rakennushistoriallinen selvitys

Lähteet
 Kiinteistösanasto. Tekniikan sanastokeskus TSK 4. Helsinki 1984 ISBN 951-95566-4-8
 Korjaushankkeen kustannukset. RIL 197-1993. ISBN 951-758-297-8

Viitteet

Aiheesta muualla

Rakennusperinto.fi
Korjaustieto.fi
SFS:n  seminaari Uusia korjausrakentamisen standardeja
Vanhojen rakennusmateriaalien tietopankki Ympäristöministeriö

Talonrakennus
Rakennusperinne
The Collection (Venom)

The Collection on Venom-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2000.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 2000 kokoelma-albumit
Venomin albumit
Jane Cox

Jane Cox (s. 13. toukokuuta 1952 Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Suomessa hänet tunnetaan draamasarjasta Emmerdale, jossa hän näyttelee Lisa Dinglen roolissa.

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Touchdown

Touchdown on amerikkalaisessa jalkapallossa maali. Touchdown on 6 pistettä, ja se syntyy, kun hyökkääjä tai puolustaja vie pallon vastustajan maalialueelle.

Katso myös 
 Paitsio

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suomen amerikkalaisen jalkapallon liitto
 Touchdown.fi, lajin suomalainen internetyhteisö

Amerikkalaisen jalkapallon termit
Faithless

Faithless on vuonna 1995 perustettu englantilainen yhtye, joka esittää elektronista musiikkia. Musiikin tyylilajia on kuvailtu houseksi, teknoksi, tranceksi ja trip hopiksi. Yhtye ilmoitti lopettavansa vuoden 2011 kiertueen jälkeen, mutta teki comebackin vuonna 2012.

Kokoonpano
 Maxi Jazz (oik. Maxwell Fraser)
 Sister Bliss (oik. Ayalah Bentovim)
 Rollo (oik. Rollo Armstrong)

Entiset jäsenet
Jamie Catto
LSK (oik. Leigh Stephen Kenny)

Diskografia

Albumit
Studio
Reverence (1996)
Sunday 8PM (1998)
Sunday 8PM/Saturday 3AM (1999)
Reverence/Irreverence (2000)
Outrospective (2001)
Outrospective/Reperspective (2002)
No Roots (2004)
Everything Will Be Alright Tomorrow (2004)
Forever Faithless - The Greatest Hits (2005)
Renaissance 3D (2006)
To All New Arrivals (2006)
The Dance (2010)

Muut
Back to Mine (2000) (eri esittäjiä, valinnut ja miksannut Faithless)
The Bedroom Sessions (2001) (eri esittäjiä, valinnut Faithless)

Singlet 

Salva Mea (Save Me) (1995)
Insomnia (1995)
Don't Leave (1996)
If Lovin' You Is Wrong (1996)
Reverence (1997)
God is a DJ (1998)
Take The Long Way Home (1998)
Bring My Family Back (1999)
Why Go (1999)
We Come 1 (2001)
Muhammad Ali (2001)
Tarantula (2001)
Crazy English Summer (2001)
One Step Too Far (2002)
Dub Be Good to Me (2002)
Mass Destruction (2004)
I Want More (2004)
Miss You Less See You More (2004)
No Roots (2004)
Why Go (2005 remix) (2005)
Insomnia 2005 (2005)
Fatty Boo (2005)
Reasons (Saturday Night) (2005)
Bombs (2006)
Music Matters (2007)

DVD
Live at The Melkweg Amsterdam (2001)
Forever Faithless - The Greatest Hits (2005)
Live at Alexandra Palace (2005)

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu
Taipaleenjoki

Taipaleenjoki (v:sta 1948 ) on Suvannonjärvestä Laatokkaan laskeva vuolas joki Karjalankannaksella. Taipaleenjoki on 11 kilometriä pitkä ja leveimmillään 330 metriä leveä. Taipaleenjoki syntyi vuonna 1818 Suvannon ja Laatokan välisen harjukannaksen murtuessa, jolloin Suvannon pinta laski noin 7 metriä. Myöhemmin Vuoksen vedet johdettiin virtaamaan Suvantoon ja Taipaleenjoesta muodostui Vuoksen ja koko Vuoksen vesistön tärkein laskureitti Laatokkaan; osa vesistä laskee vielä Vuoksen pohjoisempaa Käkisalmen suuhaaraa pitkin.

Taipaleenjoessa on kaksi koskea: Vaskelankoski (pituus 1000 m, pudotuskorkeus 2,1 m) ja Kempinkoski (pituus 500 m, pudotus 0,4 m). Joki sijaitsee entisen Metsäpirtin kunnan alueella, ja sen suulla on Taipaleen kylä.

Taipaleenjoen synty
Suvannonjärven vedet virtasivat alun perin pientä puroa pitkin länteen päin Vuokseen, joka puolestaan laski Laatokkaan pohjoisempana Käkisalmen alueella. Suvannon, jonka pinta oli lähes 10 metriä Laatokkaa korkeammalla, erotti Laatokasta kapeimmillaan 200 metriä leveä hiekkaharju. 1700-luvulta lähtien oli pyrkimyksiä saada lisää viljelymaata Suvannon pintaa laskemalla, kaivamalla sille uusi lasku-uoma Laatokkaan. Lopulta vuoden 1818 korkean kevättulvan aikana vesi alkoi virrata Taipaleen kannaksen yli. Virtausta auttoivat jo aikaisemmin tehdyt kaivutyöt. Seurauksena oli luonnonmullistus, jossa Laatokkaan syöksyi suuria määriä maata, puita ja rakennuksia. Taipaleenjoen syntymisen myötä Suvannon pinta laski noin 7 metriä, ja sen yhteys Vuokseen katosi. 

Vuonna 1857 kaivettiin Vuoksen ja Suvannon väliin jääneen Kiviniemen kannaksen läpi uusi uoma, jolloin  Vuoksen vedet alkoivat pääosin virrata Suvannon ja Taipaleenjoen kautta Laatokkaan. Tämä alensi vedenkorkeutta Vuoksen aiemmassa lasku-uomassa Käkisalmen haarassa noin 1,5 metriä.

Talvisodan taistelut

Taipaleenjoen ympäristössä käytiin Talvisodan aikana ankaria taisteluja. Suvanto ja juoksullaan mutkan tekevä Taipaleenjoki muodostavat väliinsä etelään työntyvän Koukkuniemen. Niemi oli alueen puolustuksen kannalta ongelmallinen, koska sen alue oli tasaista ja suojatonta. Toisaalta jos puolustus olisi järjestetty niemen juureen, olisi venäläisille jouduttu antamaan monta kilometriä maata ilmaiseksi.

Lähteet

Viitteet

Lähteet joihin ei ole viitattu
Pertti Vakkilainen (1998) Taipaleenjoen synty ja kehitys. Esitelmä muistojuhlassa ”Taipaleenjoki 180 vuotta. Taipaleenjoki Talvisodan taisteluareenana”.

Aiheesta muualla
 Taipaleenjoen kartta (1935). www.sakkola.fi
 Rautulehden artikkeli Taipaleenjoesta

Metsäpirtti
Luovutettujen alueiden joet
Leningradin alueen joet
Vuoksen alue‎
Katherine Legge

Katherine Legge (s. 12. heinäkuuta 1980 Guildford, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen autourheilija. Hän on ajanut mm. Champ Carissa vuosina 2006-2007 ja kausina 2008-2010 DTM:ssä. Vuonna 2014 hän ajoi kaksi Formula E -sarjan osakilpailua Amlin Aguri -tallissa. 

Toukokuussa 2015 Legge ilmoitti osallistuvansa vuoden 2016 Indianapolis 500 -kilpailuun pelkästään naisista koostuvassa Grace Autosport -tallissa, jolla FIA:n Naismoottoriurheilujaoston (Women in Motorsport Commission of the FIA) tukemana pyritään tuomaan naisten tietoisuuteen uramahdollisuuksista tekniikan ja autonsuunnittelun aloilla. Vuonna 2020 hän loukkaantui Ranskassa järjestetyissä Euroopan Le Mans -sarjan testeissä ajettuaan mutkasta ulos, osui suojakaiteeseen ja mursi oikean ranteensa sekä vasemman jalkansa.

Legge on testannut Formula 1 -talli Minardin kauden 2005 autolla, jolla hän oli ACI Vallelunga Circuitilla järjestetyissä testeissä parhaimmillaan kolmen parhaan joukossa. Samana vuonna Legge testasi myös A1 Grand Prix-sarjassa ajaneen A1-talli Britannian autoa Dubaissa.

A1 Grand Prix -tulokset

DTM-tulokset

Formula E -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Katherine Leggen kotisivut

Brittiläiset autourheilijat
Formula E -kuljettajat
Champ Car -kuljettajat
DTM-kuljettajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Korkearannikko

Korkearannikko () on Pohjanlahden rannikkoalue Västernorrlandin läänissä Ruotsissa. Sen alueella ovat Kramforsin ja Örnsköldsvikin kunnat. Viime jääkauden jälkeen maa on alueella noussut 800 metriä, enemmän kuin missään muualla. Jyrkkäpiirteisessä kallio- ja mäkimaastossa maankohoamisen aikana syntyneet eri-ikäiset geologiset rantamuodostumat ja rannalle syntyneet muinaisjäännökset ovat nähtävillä eri korkeuksilla muutaman kilometrin levyisellä rannikkovyöhykkeellä.

Korkearannikko hyväksyttiin UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 2000. Alueen pinta-ala on 1 425 neliökilometriä. Vuonna 2006 UNESCO liitti myös Merenkurkun saariston ("matala rannikko") mukaan maailmanperintöluetteloon, joten yhdessä ne muodostavat maailmaperintökohteen Kvarken – High Coast (Merenkurkku – Höga kusten), jonka pinta-ala on 3 370 neliökilometriä. Vuonna 2008 Unesco täsmensi kahden maan yhteisen maailmanperintökohteen nimityksen muotoon Korkearannikko / Merenkurkun saaristo. Luonto on alueella jatkuvassa muutostilassa, sillä maankuori palautuu jäämassojen painosta edelleen. Maankohoaminen rannikolla on 9 mm vuodessa. 

Korkearannikolla sijaitsee Skuleskogenin kansallispuisto.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Ruotsin matkailun virallinen verkkosivusto 
Korkearannikon ja Merenkurkun saariston maailmanperintökohteen virallinen esittelysivusto , , 
 Yleissivu alueesta 
 Tietoa maailmanperintökohteesta 
 Ruotsin museovirasto  
High Coast Sweden - Visitor Guide

Rannikot
Unescon maailmanperintökohteet Ruotsissa
Kramforsin kunta
Örnsköldsvikin kunta
Ponterosa

Ponterosa on suomalainen vuonna 2001 valmistunut komediaelokuva.

Elokuvakriitikot ovat pitäneet Ponterosaa erittäin huonona, ja sitä on sanottu huonoimmaksi suomalaiseksi elokuvaksi. Arvioissa elokuvan käsikirjoitus ja dialogi on haukuttu ala-arvoiseksi ja elokuvan tekninen toteutus, erityisesti kuvaus, amatöörimäiseksi. Jotkut arvostelijat ovat kuitenkin nähneet elokuvalla huomattavaa camp-arvoa, ja myöhemmin elokuvalla on nähty kulttiarvoa. Tuottaja Pasi Kemmon mukaan kriitikoiden reaktioita käytettiin elokuvan myöhempien VHS- ja DVD-julkaisujen kansissa.

Ensi-iltaviikonloppunsa aikana Ponterosa sai elokuvateattereissa vain 1063 katsojaa, ja kokonaisuudessaan 2552 katsojaa. Pasi Kemmon mukaan elokuvan videolevitys menestyi teatterilevitystä paremmin ja elokuva tehtiin lähinnä videolevitykseen.

Ponterosa oli ainoa Suomessa vuonna 2001 tehty elokuva, joka ei saanut valtion elokuvasäätiöltä julkista tukea. Elokuvassa on käytetty rahoittajina sponsoreita. Elokuva kuvattiin Digital Betacam -videoformaatilla ja sitä kuvattiin Kirkkonummella, Helsingissä, Vantaalla ja Ahvenanmaalla. 

Elokuva on esitetty televisiossa kolme kertaa. Viimeisin esitys on MTV3-kanavalta vuodelta 2006. Elokuvan DVD-versio julkaistiin 14. heinäkuuta 2006.

Juoni

Kolme naismallia lähtee managerinsa kanssa lomalle Ahvenanmaalla sijaitsevalle Ponterosa-nimiselle leirintäalueelle, jonne saapuu myös impotenssista kärsivä Oskari, joka lähtee matkalle, kun vaimo heittää hänet ulos. Oskari tapaa Ruotsin-laivalla lähes sokean Jussin, jonka kanssa hän alkaa viettää aikaa. Leirintäalueen työntekijänä toimii mallien managerin sadistisia piirteitä omaava veli, Mauri. Näiden henkilöiden kohtaamisista seuraa kaikenlaista.

Rooleissa

Soundtrack 
 Big Bertha and The Bulldozers: "Zulu Stomp "
 The Troggs: "Wild Thing "
 Carly Simon: "Hurt"
 Aku Lundström: "Huilu portailla"
 Bobby Rydell: "Volare "
 Neal Hefti: "Batman theme song"
 B. J. Thomas: "Raindrops Keep Fallin' On My Head"
 K-System: "Set U Free"
 The Platters: "Only You"
 Zapata: "Cuy Cuy"
 Aku Lundström: "Lopputekstit teema"
 Johnny & The Hurricanes: "Reveille Rock "
 Ronald and Ruby: "Lollipop"
 Tony Halme: "Jos jotain yrittää / Harva meistä on rautaa "
 The Paris Sisters: "I Love You How You Love Me "
 The Shirelles: "Will You Love Me Tomorrow "
 Teukka & Tanja: "Let It Be Me"
 Big Bertha and The Bulldozers: "Social Outcast"

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Ponterosa Elonetissä

Vuoden 2001 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Utosjoki

Utosjoki on yksi Oulujoen sivujoista Pohjois-Pohjanmaalla. Joen pituus on noin 65 kilometriä, ja sen alkupiste on Utavaaran lähellä Puolangan Puustisensuolla paikassa, jossa Utospuro ja Haukipuro yhdistyvät. Joki virtaa suomaaston halki Yli-Utoksen, Sanginkylän, Aution ja Kemilän kyliä sivuten, laskien Oulujoen Utajärveen Utajärven kuntakeskuksen lähettyvillä Utoslahden kylässä.

Vesialue
Utosjoella on kolme varsinaista sivujokea, Naamanjoki, Potkunjoki sekä Piltunginjoki, joka on Piltunginjärven laskujoki. Utosjoki on entinen uittojoki, jonka uomassa on nykyisin yksi voimalaitos, Fortum Power and Heat Oy:n Ala-Utoksen voimalaitos.

Kalatalous
Utosjoen vuotuinen kalansaalis on vähäinen, kokonaissaaliin ollessa 2–3 tonnia vuodessa. Vuonna 2001 kokonaissaalis oli 2,4 tonnia, josta kirjolohta oli 35 %, haukea 22 %, ahventa 21 % ja särkeä 13 %. Kalastajakohtainen saalis oli vuonna 2001 noin 21 kilogrammaa.

Kalastustiedustelun perusteella Utosjoen kalakantaan kuuluvat edellä mainittujen saaliskalojen lisäksi myös taimen, harjus, siika, made, lahna, seipi, säyne ja kiiski. Utosjoessa esiintyy myös rapua. 

Kainuun työvoima- ja elinkeinokeskuksen kalaistutusrekisterin mukaan Utosjokeen on istutettu kalastuskausittain pyyntikokoista kirjolohta.

Muuta

Utosjoen Ylilammelle noin 50 kilometriä joen suulta ylävirtaan rakennettavaksi on suunniteltu tekoallasta. Hanke kaatui luonnonsuojelijoiden vastustukseen, ja Vaasan hallinto-oikeus päätti, ettei Utajärven kunnan ja Pohjois-Pohjanmaan ympäristöviraston suunnittelemasta tekoaltaasta saataisi kaavailtua hyötyä tulvansuojelulle, virkistyskäytölle tai kalataloudelle.

Lähteet
 Pohjois-Suomen ympäristölupavirasto: Lupapäätös nro 65/04/2 (PDF)

Aiheesta muualla
 Utajärven kalastuskunta: kalastusalue ja lupamaksut 
 Suomen luonnonsuojeluliitto: Utosjoen Ylilammen tekoallashanke nurin myös Vaasan hallinto-oikeudessa 

Puolangan joet
Ylä-Oulujoen alue
Utajärven joet
Kismet

Kismet on turkinkielinen muunnos arabiankielen sanasta gismah, joka tarkoittaa islamin mukaan ihmiselle määrättyä osaa, kohtaloa. Se voi tarkoittaa myös:

 Kismet-suklaata.
 Kismet, kaupunki Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
 Kismet, kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa
 Kismet, tietokoneohjelma langattomien verkkojen kuormituksen analysointiin.
 Kismet, robotti simuloitujen tunteiden esittämiseen.
 Kismet, Marvel Comicsin sarjakuvien supersankaritar.
 Kismet, DC Comicsin sarjakuvien hahmo.
 Kismet, noppapeli.
 Kismet, Broadway-musikaali vuodelta 1953.
 Kismet, Australiassa 1993–1999 esiintynyt makedonialaissyntyisten siirtolaisten yhtye.
 Kismet, purjevene, erikoisluokka A-luokan vuonna 1939 Heinlahden veneveistämöllä rakennettu kilpavene.
Kamjanske

Kamjanske (), vuosina 1936–2016 Dniprodzeržynsk () on teollisuuskaupunki ja Kamjansken piirin (7/2020-) hallintokeskus Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa, Dneprin lounaisrannalla. Sen asukasluvuksi arvioitiin 241 880  (2013).

Vuoteen 1936 saakka kaupunki tunnettiin nimellä Kamenskoje (, ), mutta nimettiin silloin uudelleen Dneprjoen ukrainankielisen nimimuodon ja neuvosto-Venäjän salaisen poliisin Tšekan perustajan Feliks Dzeržinskin mukaan. Vanha nimi palautettiin vuonna 2016.

Kaupungin luoteispuolelle rakennettiin Dneprin suuri pato (1956–1965), ja sinne 1963-1965 Keski-Dneprin vesivoimalaitos (myös neuvostovuosina nimellä Dniprodzeržynskin vesivoimalaitos 352 MW). Patoamalla syntyi jokeen Kamjansken tekojärvi. Joidenkin lähteiden mukaan Neuvostoliiton aikana nimellä Dniprodzeržynsk tunnettu kaupunki olisi ollut suljettu kaupunki. Siellä toimi koko Neuvostoliiton suurin uraanin jalostuslaitos.

Neuvostoliiton johtaja Leonid Brežnev syntyi kaupungissa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Dnipropetrovskin alueen kaupungit
Rebecca Loos

Rebecca Loos (s. 19. kesäkuuta 1974 Madrid, Espanja) on entinen jalkapalloilija David Beckhamin yksityissihteeri. Hän syntyi Madridissa, Espanjan pääkaupungissa, hollantilaiselle diplomaatti-isälleen ja englantilaiselle äidilleen. Hän osallistui nuoruudessaan yksityisopetukseen. Ennen yksityissihteerin uraansa hän työskenteli muun muassa yhdysvaltalaisessa investointipankissa.

Nousu julkisuuteen
Biseksuaaliksi tunnustautunut Loos nousi julkisuuteen vuonna 2004, kun maailmalle levisi huhu hänen ja Beckhamin seksisuhteesta. Suhde nousi median otsikoihin ympäri maailmaa, Beckhamin tiedottajien kuitenkin kiistäessä sen olemassaolon. Loos väitti voivansa todistaa suhteen olemassaolon muun muassa videon ja tekstiviestien avulla. Suhteen paljastuessa lopulta aidoksi, Beckhamin ja hänen vaimonsa Victorian väitettiin joutuneen sen vuoksi aviokriisiin.

Rebecca sai potkut työstään välittömästi, mutta ansaitsi nopeasti omaisuuden haastatteluilla ja muilla esiintymisillä. Helsingin Sanomien mukaan Loos nettosi News of the Worldin haastattelusta 750 000 puntaa eli 1,1 miljoonaa euroa ja televisiohaastattelusta yli miljoona euroa.

Sihteerit
Julkisuuden henkilöt
Espanjalaiset henkilöt
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Sami Seliö

Sami Mikael Seliö (5. toukokuuta 1975 Lohja) on suomalainen F1-veneilijä ja vuosien 2007 ja 2010 maailmanmestari. Tällä hetkellä Seliö kilpailee Sharjah F1 Team -tallissa.

Formula 1 -veneura 
Seliö osallistui ensimmäiseen F1-venekisaansa Tampereella 1998 ja hän sijoittui kuudenneksi. Ensimmäisen F1-paalupaikan hän saavutti 27. toukokuuta 2006 Portugalissa. Vajaa vuosi myöhemmin hän sai uransa avausvoiton Ranskan LaRochellessä.

Vuonna 2005 Seliö saavutti MM-sarjassa toisen sijan. Vuonna 2007 Seliö lähti viimeiseen F1-kisaan MM-sarjan toiselta sijalta ollen 16 pistettä jäljessä Guido Cappellinia. Arabiemiraattien Sharjahissa ajetussa päätöskisassa lähes varmana mestarina pidetty Cappellini keskeytti kymmenen kierrosta ennen maalia ja Seliön ajaessa voittoon nousi hän maailmanmestariksi neljän pisteen erolla. Seliöstä tuli historian ensimmäinen suomalainen F1-veneiden maailmanmestari. Kaudella 2007 Seliö voitti kolme MM-osakilpailua. Vuonna 2008 Seliö sijoittui MM-sarjassa toiseksi ja 2009 kolmanneksi. 

Kaudella 2010 Seliö voitti F1-uransa toisen maailmanmestaruuden.

2. lokakuuta 2011 Seliö oli onnettomuudessa Kiinan Liuzhoussa järjestetyssä osakilpailussa, jossa Seliö menetti veneen hallinnan n. 200 km/h:n vauhdissa . Onnettomuudessa Seliö sai aivotärähdyksen, mursi kylkiluita ja häntäluunsa sekä hänen oikea silmänsä sai verenpurkautuman kovan rysäyksen johdosta . 

Seliön isä Niilo Seliö on venevalmistaja Seliö Boatsin perustaja.

F1 Powerboat -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sami Seliön kotisivut

Formula 1 -veneilijät
Suomalaiset moottoriveneilijät
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Oulun kaupungintalo

Oulun kaupungintalo sijaitsee Maria Silfvanin puistossa Pokkisen kaupunginosassa Oulun keskustassa. Johan Erik Stenbergin (1845–1923) suunnittelema kivirakenteinen uusrenessanssirakennus toimi valmistuessaan Oulun Seurahuoneena, ja se otettiin käyttöön Pohjanmaan radan valmistumisen kunniaksi järjestetyillä juhlaillallisilla 29. lokakuuta 1886.

Nykyisen rakennuksen paikalla sijaitsi aiemmin puurakenteinen seurahuonerakennus sekä kaupungin ainoa juhlasali. Rakennus tuhoutui Oulun suurpalossa 1882.

Oulun kaupunginvaltuusto on kokoontunut nykyisin kaupungintalona toimivassa rakennuksessa 21. joulukuuta 1921 alkaen, ja kaupunginhallituksen ensimmäinen kokous pidettiin 3. tammikuuta 1931.

Rakennus on nelikerroksinen.
 Pohjakerros on alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisesti huoltotilana. 
 Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsevat neuvonta ja istuntosalit, jotka otettiin käyttöön vuonna 1981 valmistuneiden muutostöiden jälkeen.
 Toisessa kerroksessa sijaitsee juhlasali. Teatterina toiminut tila on nykyisin edustuskäytössä.
 Kolmas kerros on lisätty rakennukseen vuonna 1920.

Rakennus on ollut pois käytöstä 20. joulukuuta 2019 alkaen sisäilmaongelmien vuoksi.

Taideteokset
Kaupungintalon Torikadun puoleisella seinustalla sijaitsee kuvanveistäjä Sanna Koiviston patsas Ajan kulku, joka paljastettiin 30. elokuuta 2005. Veistos ja sen pronssifiguurit kuvaavat Oulun kehittymistä 1600-luvulta nykyaikaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Oulun kaupunki: Kaupungintalo

Kaupungintalo
Kaupungintalo
Pokkinen
Suomen kaupungintalot
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Lhotse

Lhotse (Kiinassa virallisesti Lhozê, kiinaksi: 洛子峰, pinyiniksi: Luòzǐ Fēng) on maailman neljänneksi korkein vuori, jonka korkein huippu on 8 516 metriä merenpinnan tason yläpuolella. Vuoren kaksi muuta huippua ovat Lhotse Middle (8 414 metriä) ja Lhotse Shar (8 383 metriä). Lhotse sijaitsee Himalajalla Kiinan ja Nepalin rajalla.

Maantiede 
Lhotse on osa Everestin massiivia ja sen yhdistää Mount Everestiin korkea sola, jota kutsutaan Eteläsolaksi (). Sola ei koskaan laske 8 000 metrin alapuolelle. Vuorta onkin pidetty joskus virheellisesti Mount Everestin eteläisenä huippuna. Koska Lhotsen prominenssi on 610 metriä, joka on enemmän kuin itsenäisiltä vuorilta yleisesti vaadittu 500 metrin prominenssi Lhotse kuitenkin lasketaan omaksi vuorekseen.

Vuorikiipeily 
Lhotseen ei kiinnitetty huomiota itsenäisenä kiipeilykohteena ennen ensimmäistä nousua Mount Everestille. Lhotsen päähuippu valloitettiin ensimmäistä kertaa 18. toukokuuta 1956, kun sveitsiläiset Ernst Reiss ja Friz Luchsinger kiipesivät sen huipulle pyrkiessään Eteläsolaa pitkin Mount Everestille.

Lhotsen toiseksi korkein huippu Lhotse Middle oli pitkään korkein kiipeämätön nimetty huippu maailmassa. Sen kiipesi vasta vuonna 2001 venäläinen kiipeilijäryhmä, johon kuuluivat Eugeny Vinogradsky, Sergei Timofeev, Alexei Bolotov ja Petr Kuznetsov. Lhotsen 3 300 metriä korkea pystysuora eteläseinämä on yksi kiipeilyn vaikeimmista haasteista. Sen kiipesivät ensimmäisinä vuonna 1990 neuvostoliittolaisen retkikunnan Sergey Bershov ja Gennadiy Karataev. Eteläseinämän kiipeily-yrityksessä oli 1989 kuollut Jerzy Kukuczka, joka kiipesi toisena ihmisenä maailmassa kaikki yli 8 000 metriä korkeat huiput.

Vuoteen 2012 mennessä Lhotsen oli onnistunut saavuttamaan 461 kiipeilijää ja 13 kiipeilijää oli kuollut yrityksessä. Kuolleiden osuus huipulle päässeistä oli noin 3%.

Suomalaisista kiipeilijöistä huipun ovat saavuttaneet Veikka Gustafsson vuonna 1995, Samuli Mansikka vuonna 2008, Mia Graeffe vuonna 2012 ja Anne-Mari Hyryläinen vuonna 2013.

Katso myös
Luettelo maailman korkeimmista vuorista

Lähteet 

Yli 8000-metriset vuoret
Nepalin vuoret
Himalajan vuoret
Kiinan ja Nepalin raja
Manaslu

Manaslu, on maailman kahdeksanneksi korkein vuori. Se sijaitsee Himalajan vuoristossa Nepalin Läntisellä kehitysalueella, Gandakin vyöhykkeellä, 61 kilometriä Gorkhan kaupungin pohjoispuolella. Myös Kutang-nimellä tunnetun vuoren huippu on 8 163 metriä merenpinnan yläpuolella.

Nimi Manaslu tulee sanasta Manasa, joka on sanskritia ja tarkoittaa Hengen vuorta.

Ensimmäisen nousun sille tekivät T. Imanishi ja Gyalzen Norbu vuonna toukokuun 9. päivänä 1956.

Manaslu on osa 1 663 km2 laajuista Manaslun suojelualuetta.

Paikalliset asukkaat kutsuvat Manaslua ”tappajavuoreksi”, koska yli 70 vuorikiipeilijää on menehtynyt sitä valloittaessaan. Kaikkia halukkaita ei  päästetä kiipeämään vuorelle, vaan hakijoiden on täytettävä tarkat kriteerit.

Katso myös
Luettelo maailman korkeimmista vuorista
Luettelo suurimmista prominensseista

Lähteet

Aiheesta muualla

Nepalin vuoret
Himalajan vuoret
Yli 8000-metriset vuoret
Gandaki
Gasherbrum II

Gasherbrum II (, ; myös K4) on maailman 13. korkein vuori, jonka huippu on 8 035 metriä merenpinnan yläpuolella. Karakorum-vuoristossa Pakistanissa sijaitseva Gasherbrum II on Gasherbrumin massiivin kolmanneksi korkein huippu. 

Vuori tunnetaan varsinkin vuorikiipeilykohteena. Sen kiipesi ensimmäisenä 7.7.1956 itävaltalainen kiipeilijäryhmä, johon kuuluivat Fritz Moravec, Josef Larch ja Hans Willenpart.

Etymologia 
Vuonna 1856 brittiläinen Thomas George Montgomerie mittasi vuoren osana suurta trigonometrista mittausprojektia. Tähän Karakorumin vuoriston osaan ei ole suoraa näköyhteyttä ihmisen pysyvästi asuttamilta alueilta, joten alueen vuorilla ei ollut paikallisia nimiä.  Montgomerie nimesi osan vuorista numeroimalla, ja Gasherbrum II sai nimen "K4", eli Karakorumin neljäs vuori. Vuoren nykyisin käytetty nimi "Gasherbrum" tulee baltinkielisistä sanoista rgasha ("kaunis") ja brum ("vuori").

Maantiede 
Gasherbrum II sijaitsee Pakistanin Gilgit–Baltistanin ja Kiinan Xinjiangin alueiden rajalla. Se on osa Himalajaan kuuluvaa Karakorum -vuoristoa. Vuoren alla sijaitsee 63 kilometrin pituinen Baltoron jäätikkö. 8 034 metriä korkea Gasherbrum II on Gasherbrumin massiivin kolmanneksi korkein huippu. Sitä korkeampia ovat Gasherbrum I (8 080 metriä) ja Broad Peak (8 051 metriä). Lähistöllä sijaitseva Gasherbrum III -huippu lasketaan usein Gasherbrum II -vuoren alahuipuksi.

Geologia 
Karakorumin vuoristo ja Gasherbrum II ovat syntyneet tektonisissa liikkeissä Intian mannerlaatan törmätessä ja työntyessä Euraasian mannerlaatan alle. Vuorten alla kulkee Karakorumin siirtymä, jonka yläpuolelle työntynyt ja poimuttunut kiviaines muodostaa maailman toiseksi korkeimman vuoristoalueen. Alueelle ovat tyypillisiä korkeiden vuorenhuippujen lisäksi erittäin syvät joki- ja jäätikkörotkot. Mannerlaattojen liike ja vuoristojen kohoaminen jatkuu edelleen ja Karakorum on seismisesti aktiivista aluetta. Gasherbrumin massiivin huiput koostuvat paleotsooiselta ja mesotsooiselta kaudelta peräisin olevilta sedimenttikivilajeista, kuten kalkkikivestä ja mustasta liuskekivestä.

Vuorikiipeilyn historiaa 
Gasherbrum II:n huippu saavutettiin ensimmäisen kerran 7. heinäkuuta 1956. Itävaltalaiset Fritz Moravec, Josef Larch ja Hans Willenpart kiipesivät huipulle sen lounaista harjannetta pitkin. Nykyisin Gasherbrum II on maineeltaan yksi helpoimmin saavutettavista yli 8 000 metriä korkeista vuorista.

Suomalaisista kiipeilijöistä huipun ovat saavuttaneet Veikka Gustafsson vuonna 2009 ja Samuli Mansikka vuonna 2010.

Lähteet  

Pakistanin vuoret
Kiinan vuoret
Yli 8000-metriset vuoret
Kiinan ja Pakistanin raja
Gilgit-Baltistan
Olomouc

Olomouc (lausunta: , , , ) on kaupunki Määrissä Tšekissä Moravan varrella kohdassa, jossa joki yhtyy Bystřiceen. Sen asukasluku on 100 373 (2009).

Historia 
Olomouc on mahdollisesti alun perin roomalainen linnoitus, jonka nimestä Mons Julii nykyinen nimi on lähtöisin. Olomouc sai piispanistuimen 1063 ja istuin korotettiin arkkipiispan istuimeksi vuonna 1777. Kuningas Ladislaus V pysähtyi 1306 kaupungissa matkallaan Puolaan. Hänet murhattiin ja koko Přemyslidien suku sammui. Olomoucin rauhassa 1476 Määri luovutettiin Unkarille. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1640-luvulla ruotsalaiset miehittivät kaupunkia kahdeksan vuotta. Tämän jälkeen se oli raunioina ja menetti asemansa Määrin pääkaupunkina Brnolle. Ruton raivottua kaupungissa sen poistumisen kunniaksi Olomouciin rakennettiin 1700-luvun alkupuoliskolla Pyhän Kolminaisuuden pylväs, joka kuuluu nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.

Maria Teresia linnoitti Olomoucin, ja Frederik Suuri piiritti sitä seitsemän viikkoa vuonna 1758, muttei saanut sitä haltuunsa. Vuonna 1848 keisari Ferdinand luopui kruunusta kaupungissa ja Olomoucin arkkipiispan linnassa kokoontuivat Itävallan ensimmäiset perustuslailliset valtiopäivät 1848–1849. Vuonna 1850 Olmützissa pidettiin tärkeä Preussin ja Itävallan valtiomiesten kokous (Olmützer Punktation), jossa Saksan liitto palautettiin ja Preussi luovutti sen johdon Itävallalle.

Olomoucin Pyhän Ladislauksen tuomiokirkko rakennettiin uudelleen 1800-luvun lopulla uusgoottiseen tyyliin, mutta säilytti osia moneen kertaan uudelleenrakennetusta kirkosta. Kellotorni on satametrinen. Kirkon lähellä on piispan palatsi, jota kutsutaan joskus Přemyslidien palatsiksi. Muista kirkoista merkittäviä ovat Pyhän Mauricen ja Mikaelin kirkot ja uusbarokkinen Pyhän Johannes Sarkanderin kappeli. Hänet julisti pyhäksi Johannes Paavali II käydessään Olomoucissa 1995. Sarkanderin kidutuslaitteet ja hautakivet sijaitsevat edelleen kappelissa.

Kaupungin raatihuone on vuodelta 1378. Olomoucissa on myös kuusi barokkisuihkulähdettä, viisi nimetty roomalaisten jumalien ja yksi Julius Caesarin mukaan, joka tarinan mukaan perusti kaupungin.

Yliopisto perustettiin 1573 ja lakkautettiin 1860, mutta avattiin uudelleen 1946 František Palackýn mukaan nimettynä.

Ystävyyskaupungit 
Olomoucin ystävyyskaupunkeja ovat:

Kuvia Olomoucista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin verkkosivusto 
 Holy Trinity Column in Olomouc (UNESCO)

Tšekin kaupungit
Mörö

Mörö voi tarkoittaa:

sukunimenä
 Arvo Mörö (1914–1980), suomalainen kaukopartiomies, Mannerheim-ristin ritari ja linja-autoliikennöitsijä
 Kimmo Mörö (s. 1963), suomalainen jalkapalloilija
 Mari Mörö (s. 1963), suomalainen kirjailija
 Oskari Mörö (s. 1993), suomalainen aitajuoksija

muita merkityksiä
 A. Mörö Oy, oululainen Arvo Mörön perustama linja-autoyritys

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Tuzla

Tuzla (Тузла) on kaupunki Koillis- Bosnia ja Hertsegovinassa 80 km Sarajevosta pohjoiseen. Vuoden 1991 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 131 000. Tuzla oli Bosnian sodassa YK:n julistamana turva-alueena. Kaupungin asukasluku oli 120 441 asukasta vuonna 2013. Tuzla on Tuzlan kantonin pääkaupunki.

Tuzla on mainittu vuonna 950 Unkarin alaisuudessa. Vuonna 1510 Tuzla oli turkkilaisten varuskuntakaupunki, 1800-luvulla se siirtyi Itävalta-Unkarille. Vuonna 1918 siitä tuli osa Jugoslaviaa.

Historiallisesti kaupungista käytettiin nimeä Soli, 'suolat' serbokroatiksi. Nykynimi on lähtöisin turkin sanasta 'tuz', joka sekin merkitsee suolaa. Suolan lisäksi lähistöltä kaivetaan ligniittiä. Teollisuuteen kuuluu erilaista kemianteollisuutta ja Bosnia-Hertsegovinan suurin lämpövoimala Termolektrana Tuzla (780 MW).

Kaupungissa on 1976 perustettu yliopisto. Kaupungissa järjestetään vuosittain heinäkuussa Meša Selimovićin mukaan nimetty kirjallisuusfestivaali ja vuonna 2004 avattiin suolakaivosmuseo Solni Trg. Keskuspuistossa on yksi harvoista Euroopassa olevista suolajärvistä.

Kaupungin kansainvälinen lentokenttä sijaitsee Dubravessa (IATA: TZL).
Tuzlan ilmanlaatua huonontaa hiilivoimala, joka rakennettiin 1960-luvulla tuottamaan ison osan maan energiantarpeesta. Tuzla on pidetty Euroopan ilmanlaadultaan huonoimpana kaupunkina, vaikkakin pääkaupunki Sarajevo on aika ajoin ohittanut Tuzlan savusumun määrässä. Tuzlan ilmassa on vaarallisia PM2,5-hiukkasia 65 mikrogrammaa ilmakuutiossa, kun esimerkiksi Ruotsissa vastaava luku on keskimäärin 6 mikrogrammaa kuutiometrissä. Hiukkasten suuri määrä johtuu etenkin talvisesta hiilen ja puun polttamisesta. Tuzlan ilmansaasteista 90 % tulee kyseisestä hiilivoimalasta.

Tuzla Bosnian sodassa 

Tuzla oli Bosnian sodassa saarrettu kaupunki, siellä oli muslimeja, saartajina serbit. Kaupunki pysyi muslimeilla sodan loppuun asti.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.tuzla.ba/

Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit
Tisza

Tisza (, , , , , , Tisia tai Pathissus) on Tonavan suurin sivujoki ja Unkarin toiseksi pisin joki. Joen pituus on 966 kilometriä ja sen valuma-alue on 157 186 neliökilometriä, joka on noin 20 prosenttia Tonavan valuma-alueesta. Tizsa virtaa Ukrainassa, Romaniassa, Unkarissa ja Serbiassa. Joen mukaan on nimetty myös myöhäisneoliittinen Tiszan kulttuuri. 

Tisza alkaa Ukrainassa Taka-Karpatian alueella Rah'ivin kaupungin koillispuolella kohdassa, jossa idästä saapuva Valkoinen Tisza ja pohjoisesta laskeva toinen alkujoki Musta Tisza yhdistyvät. Virrattuaan runsas 20 kilometriä kohti etelää, Tisza toimii Ukrainan ja Romanian rajajokena sekä hieman myöhemmin Ukrainan ja Unkarin rajajokena. Se kulkee vielä Unkarin ja Slovakian rajallakin viden kilometrin matkan, ja kääntyy sitten etelälounaaseen. Ukrainan kaupungeista sen varrella sijaitsevat muun muassa Velykyj Bytškiv, Hust, Vynohradiv ja Tšop, Romaniassa Sighet.

Tiszan pituus on nykyään 966 kilometriä. Alun perin joen pituus oli 1419 kilometriä, ja joki mutkitteli huomattavasti nykyistä enemmän. Mutkaisuudesta seuranneiden useiden tulvien takia unkarilaiset suoristivat Tiszaa vuosina 1846–1880. Tästäkin huolimatta tulvat ovat edelleen aiheuttaneet aika ajoin tuhoja. Suurimpia kaupunkeja Tiszan varrella ovat Tokaj, Tiszafüred, Szolnok, Csongrád ja Szeged. Szegedin lähellä Tisza ylittää Unkarin ja Serbian rajan ja virtaa eteläsuunnassa Vojvodinaan, jossa se laskee Tonavaan hieman Novi Sadista itään.

Jokea kohtasi 31. tammikuuta 2000 luonnonkatastrofi, kun eräässä romanialaisessa kultakaivoksessa sattuneen onnettomuuden seurauksena jokeen pääsi Someş-sivujoen kautta syanidia. Tämän seurauksena joesta kuoli kaikki elollinen, mikä luonnollisesti merkitsi katastrofia myös joen varrella toimineille kalastajille.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Romanian joet
Ukrainan joet
Unkarin joet
Serbian joet
Slovakian joet
Tonavan vesistö
Romanian ja Ukrainan raja
Slovakian ja Unkarin raja
Ukrainan ja Unkarin raja
Rajajoet
Flamingot

Flamingot  (Phoenicopteridae) on lintujen heimo, joka toisinaan lasketaan haikaralintujen  (Ciconiiformes) lahkoon, toisinaan omaan flamingolintujen lahkoonsa (Phoenicopteriformes). Jälkimmäisessä luokituksessa Phoenicopteridae on lahkonsa ainoa heimo. Flamingojen heimoon kuuluu kuusi lajia, jotka jaetaan kolmeen sukuun: Phoenicopterus (flamingot) ja Phoenicoparrus (andienflamingot); pikkuflamingo, Phoeniconaias minor, on oman sukunsa ainoa laji.

Flamingot elävät parvissa veden äärellä. Ne syövät äyriäisiä ja levää, joita ne kahlatessaan siilaavat nokallaan matalasta vedestä.

Flamingojen höyhenpeite on luonnossa punertavansävyinen. Väri syntyy ravinnosta saadusta karotenoidista. Karotenoidia sisältää eniten katkaravut, joita flamingot syövät.

Suomessa on havaittu chilen-, pikku- ja tavallisia flamingoja, mutta kaikki yksilöt on tulkittu tarhakarkulaisiksi.

Lajit 
 Flamingolinnut (Phoenicopteriformes)
 Flamingot (Phoenicopteridae)
 Flamingot (Phoenicopterus)
 Chilenflamingo (Phoenicopterus chilensis) Etelä-Amerikassa
 Flamingo (Phoenicopterus roseus) Afrikassa, Aasiassa ja Etelä-Euroopassa
 Karibianflamingo  (Phoenicopterus ruber) Karibialla
 Andienflamingot (Phoenicoparrus)
 Andienflamingo (Phoenicoparrus andinus) Etelä-Amerikassa
 Punanflamingo (Phoenicoparrus jamesi) Etelä-Amerikassa
 Phoeniconaias
 Pikkuflamingo (Phoeniconaias minor) Afrikassa ja Intiassa

Lähteet 
 Väisänen, R. A., Högmander, H., Björklund, H., Hänninen, L., Lammin-Soila, M., Lokki, J. & Rauste, V. 2006: Maailman lintujen suomenkieliset nimet (Finnish Names of the Birds of the World). 2., uudistettu painos (2nd edition). – BirdLife Suomi – BirdLife Finland, Helsinki – Birdlife 
 Dickinson, E. C. (toim.) 2003: The Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World (3. painos). Christopher Helm, London.

Viitteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Castellón de la Plana

Castellón de la Plana (valenciaksi: Castelló de la Plana) on Castellónin maakunnan pääkaupunki Valenciassa Costa del Azaharilla Välimeren rannalla. Sen asukasluku oli noin 172 000 vuonna 2015.

Kaupunki perustettiin alun perin La Magdalenan kukkulalle, jonka Jaakko I valloitti maureilta 1233. Asukkaiden pyynnöstä se siirrettiin 1251 nykyiselle paikalleen tasangolle. Siitä tuli pääkaupunki 1833 ja kaupunginoikeudet se sai 1873. Nähtävyyksiin kuuluvat 1300-luvun goottilainen Santa Marían kirkko ja 1600-luvun kaupungintalo.

Universitat Jaume I perustettiin 1991.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ayuntamiento de Castellón  

Valencian itsehallintoalueen kaupungit
Pirunsarvi-käsimerkki

Pirunsarvi-käsimerkki on muun muassa rock- sekä heavymusiikin kuuntelijoiden suosima tervehdys ja Texasin yliopiston jalkapallojoukkueen kannatusmerkki. Ensimmäiset käsimerkin käytön jäljet voidaan jäljittää antiikin Kreikkaan saakka. Käsimerkki tarkoittaa alkujaan kateuden pirun torjumista. Nykyinen tapa on perua italialaisilta, jotka torjuvat merkin avulla pahaa silmää. Välimeren maissa käsimerkillä on myös monia alatyylisiä merkityksiä.

Heavytervehdyksessä merkki osoitetaan kämmen kohteeseen päin. Kämmenselkä kohteeseen päin osoitettuna merkkiä pidetään usein loukkaavana, etenkin Etelä-Euroopassa ja Etelä-Amerikassa merkityksessä "aisankannattaja" eli mies, jota vaimo pettää, koska aisankannattaja on italiaksi cornuto, kreikaksi κερατάς (keratas) ja espanjaksi cornudo, jotka kaikki viittaavat sarviin.

Käsimerkistä tuli vakiintunut heavytervehdys sen jälkeen, kun Ronnie James Dio alkoi käyttää merkkiä vuodesta 1979 alkaen liityttyään Black Sabbathiin. Dio kertoi, että hän oli oppinut merkin italialaiselta isoäidiltään, joka vanhan kansan tapojen mukaan käytti sitä pahan silmän poismanaamiseen.

Toisinaan käsimerkillä viitataan pirunsarviin, ja viimeistään 1960-luvulta lähtien sillä on ollut myös yhteyksiä satanismiin. Varsinkin Saatanan Kirkon perustaja Anton LaVey käytti sitä usein, mikä on johtanut väärinkäsityksiin heavytervehdyksen merkityksestä.

Sähköisessä tekstipohjaisessa viestinnässä pirunsarvi-käsimerkki kuvataan merkein: \,,/ tai \m/ ja myös \µ/.

Kiss-yhtyeen basisti Gene Simmons ilmoitti kesäkuussa 2017 aikovansa patentoida käsimerkin. Myöhemmin hän kuitenkin luopui aikomuksesta.

Lähteet 

 

Käsimerkit
Kaarlo Wilska

Kaarlo ”Kalle” Johannes Wilska (31. tammikuuta 1910 Viipuri – 15. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja SF:n järjestäjä.

Kaarlo Wilska toimi vuosikymmeniä Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa ja järjestelytöiden ohessa hän oli mukana useissa kotimaisissa elokuvissa. Vuonna 1964 hän tuli Yleisradioon tuotantojärjestelijäksi TV 1:n tuotantopalveluun, mistä hän jäi eläkkeelle vuoden 1975 lopulla. Wilskan elokuvaroolit olivat sivurooleja, joista tunnetuimpia olivat Tuntemattoman sotilaan jalaton sotilas (1955), Hän varasti elämän -elokuvan Mäenpää (1962) sekä Kahdeksan surmanluodin saarnamies.

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaisen elokuvan järjestäjät
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Jussi Niemi

Jussi Veli Johannes Niemi on suomalainen muusikko, joka tunnetaan etenkin yhteistyöstään Matti Nykäsen kanssa. Niemi on säveltänyt ja sanoittanut Nykäsen esittämiä kappaleita ja perustanut Nykäsen yhtyeen, jossa soitti itse kitaraa.

Jussi Niemi soitti 1970-luvun alussa Sammy Babitzinin yhtyeessä ja myöhemmin Gulliverissa ja Kummituksessa. 

Jussi Niemi on naimisissa iskelmälaulaja Päivi Kautto-Niemen kanssa. Hän on säveltänyt useita Kautto-Niemen esittämiä kappaleita ja soittanut kitaraa tämän yhtyeessä. Vuonna 1985 Jussi Niemi osallistui Syksyn Sävel-kilpailuun esittämällä itse säveltämänsä ja O. Stenvallin sanoittaman kappaleen ”Kylmä katu”. Samassa kilpailussa Päivi Kautto-Niemi esitti Niemen säveltämän ja Stenvallin sanoittaman  kappaleen ”Sadun maailma”.

Lähteet 

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Matti Nykänen
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Uskottavuusosamäärä

Uskottavuusosamäärä on tilastollinen suure, joka nojautuu uskottavuusosamäärätestiin. Siinä lasketaan rajoitetun ja rajoittamattoman uskottavuusfunktion maksimiarvon suhde. Uskottavuusosamäärätestin nollahypoteesi on, että rajoitetun ja rajoittamattoman mallin välillä ei ole eroa.

Merkitään uskottavuusosamäärää Λ (lambda). Jos nollahypoteesi on voimassa, tavallisten todennäköisyysjakaumien tapauksessa −2 log Λ noudattaa asymptoottisesti khii toiseen -jakaumaa, jonka vapausasteena on rajoitetun ja rajoittamattoman mallin parametrien lukumäärän erotus.

Monet yleiset tilastolliset testit kuten Z-testi, F-testi, Pearsonin khii toiseen -testi ja G-testi voidaan muokata logaritmisiksi uskottavuusosamäärälausekkeiksi tai niiden approksimaatioiksi.

Ennen tietokoneiden yleistymistä monet uskottavuusosamäärät olivat laskennallisesti käteviä. Nykyisin logaritmin laskeminen ei vie yhtään enempää aikaa kuin kahden luvun kertominen.

Tilastollinen malli on usein parametrisoitu jatkuvien tai diskreettien todennäköisyysfunktioiden perhe fθ(x). Nollahypoteesi on usein asetettu määrittelemällä parametri θ parametriavaruudessa Θ0, joka on laajemman avaruuden Θ osajoukko. Uskottavuusfunktio L(θ) = L(θ| x) = p(x|θ) = fθ(x) on parametrin θ funktio x:n ollessa vakio eli aineiston pysyessä samana. Uskottavuusosamäärä on määritelty

Lisätietoja
 A nice working paper that explains the difference between Fisher's evidential p-value and the Neyman-Pearson Type I error rate    
 Another working paper with the same theme  

Tilastollinen testaus
EGA

EGA () on IBM:n vuonna 1984 julkaisema näyttöstandardi CGA:n ja VGA:n välissä. Standardi esiteltiin yhdessä PC/AT:n kanssa, ja sisälsi 16 värin paletin sekä 640 × 350 pikselin resoluution sekä Motorola MC6845 -piirisarjan.

Tekniset ominaisuudet 
Standardi EGA-näytönohjain sisälsi 16 kilotavua ROM-muistia, jolla laajennettiin tietokoneen BIOS-piiriä muun muassa grafiikkafunktioilla. Tämän lisäksi standardit grafiikkakortit sisälsivät 64 kilotavua perusmuistia, joka oli juuri riittävästi kaksiväri-korkearesoluutiotilan hallitsemiseksi. EGA-grafiikkakorteista tehtiin markkinoille myös kloonikortteja, jotka saattoivat sisältää jopa 256 kilotavua perusmuistia standardin 64 kilotavun sijaan sekä standardin ulkopuolisia grafiikkatiloja, kuten 640 × 400, 640 × 480 ja 720 × 540. Tämän lisäksi kloonikortit tarjoilivat myös muita standardin ulkopuolisia ominaisuuksia kuten näytön automaattitunnistusta sekä 400-viivaisen lomitetun näyttötilan CGA-monitoreille.

Väripaletti 

Jokainen kortin 16 väristä pystyi saamaan oman RGB-värikoodin EGA:n väripalettijärjestelmässä, joka mahdollisti värien valitsemisen valmiista 64 värin paletista. Tuki uniikeille väreille oli mukana aina 640 × 350 pikselin resoluutioon asti. 

Lisäksi EGA sisälsi 16-väritilan CGA:n 640 × 200 pikselin sekä 32 × 200 pikselin grafiikkatiloille. Näissä tiloissa ei ollut kuitenkaan mahdollisuutta valita värejä, vaan värit olivat samat kuin CGA:ssa. Vaikka EGA tarjosi tuen CGA:n grafiikkatiloille, ei EGA ollut 100 % yhteensopiva CGA-standardin kanssa.

Liitin 
EGA käytti liitintyyppinä PC:n ISA-väylää, joka oli saatavilla jo 8-bittisissä versioissa.

Signaali 

IBM:n näyttöstandardit
Martti Korpilahti

Martti Ilmari Johannes Korpilahti (vuoteen 1906 Forsgren; 25. huhtikuuta 1886 Korpilahti – 25. syyskuuta 1938 Korpilahti) oli tunnettu keskisuomalainen kotiseuturunoilija ja säveltäjä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1910 Jyväskylän lyseosta ja valmistui kansakoulun opettajaksi. Hän toimi Jyväskylässä opettajana ja koulunjohtajana. Samalla hän osallistui aktiivisesti musiikkielämään sekä kuoronjohtajana että laulujen sanoittajana. Yksi tunnetuimmista Korpilahden sanoittamista lauluista on Ivar Widéenin säveltämä Keski-Suomen kotiseutulaulu vuodelta 1920.

Korpilahden tekemät sanoitukset ovat suomalaiskansallisia. Hänen aiheitaan olivat luonto, koti, koulu, juhlat ja isänmaa. Hän oli keskisuomalaisen kotiseutuhengen herättäjä (esimerkiksi sanoitukset Oi päivät seutuvilla Päijänteen ja kotiseutulaulun Männikkömetsät ja rantojen raidat). Oman ruotsinkielisen sukunimensäkin hän vaihtoi syntymäpaikkansa mukaiseksi. Korpilahti on lukuisten joulu- ja koululaulujen sanoittaja tai säveltäjä. Tunnetuimpia hänen joululaulusuomennoksiaan ovat Carl Collanin Z.Topeliuksen runoon säveltämä ”Sylvian joululaulu” sekä ranskalainen ”Heinillä härkien kaukalon”. Korpilahti oli toimelias kulttuuripersoona ja taitava juhlapuhuja.

Korpilahti toimi monien kuorojen johtajana, muun muassa Mieskuoro Sirkoissa (1924–1927) sekä Jyväskylän suojeluskunnan sekakuorossa. Hän perusti myös Jyväskylän Nuorisoseuran sekakuoron. Korpilahti osallistui aktiivisesti suojeluskuntatyöhön muun muassa Jyväskylän suojeluskuntapiirin valistusjohtajana vuosina 1923–1926. Tasavallan presidentti myönsi Martti Korpilahdelle Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin vuonna 1937.

Kuvanveistäjä Pauli Koskisen tekemä Martti Korpilahden muistomerkki (1974) on Jyväskylän Lounaispuistossa.

Kirjallinen tuotanto 

 Vanhan Korpilahden muistoja (1922)
 Varpunen: koulujen ja kotien lauluja (toim.). Gummerus 1926.
 Uusi Varpunen: koulujen ja kotien lauluja (toim.). Gummerus 1926.
 Eestiläisiä lauluja 1 (suom. ja toim.). Otava 1931. 2. p. 1946. 3. p. 1955.
 Pustalta ja lahden takaa: 40 kansanlaulua Unkarista ja Eestistä kouluja ja laulunharrastajia varten (suom. ja toim.). Otava 1931.
 Koulun joulu: 25 pientä joululaulua. Gummerus 1931.
 Kotipiirin lauluja: helppoja yksi-, kaksi- ja kolmiäänisiä laulelmia pienempäin ja suurempain laulajain käytettäväksi. Gummerus 1932.
 Eestiläisiä lauluja 2 (toim. ja suom.). Otava 1936.
 Runoja; lastuja; sävelmiä. Jyväskylä 1949.
 Laulu kotiseutuni, kaiu!: lauluja Keski-Suomesta (säveltänyt: T. H. Piha). 1980.

Lähteet

Suomalaiset runoilijat
Keski-Suomi
Korpilahti
Jyväskylän musiikki
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Kultatöyhtöpingviini

Kultatöyhtöpingviini (Eudyptes chrysolophus) on yleisin pingviinilaji ja läheistä sukua kalliotöyhtöpingviinille ja mahdollisesti macquarienpingviinille.

Laji on väritykseltään mustavalkoinen lukuun ottamatta kellanoransseja töyhtöjä silmien yläpuolella. Kultatöyhtöpingviinit kasvavat noin 45–55 senttimetrin pituisiksi ja 4,5 kilon painoisiksi. Ravinnokseen ne saalistavat merestä kalmareita, krillejä ja muita äyriäisiä. Ne munivat yleensä kaksi munaa, joista toisen emo hylkää. Hautomisaika on noin 34 päivää.

Kultatöyhtöpingviini on yksi maailman monilukuisimmista pingviinilajeista. Lintujen lukumääräksi on laskettu noin yhdeksän miljoonaa paria. Niillä on ainakin 216 yhdyskuntaa 50 lisääntymisalueella, joihin kuuluvat muun muassa eteläinen Chile, Falklandinsaaret, Eteläiset Orkneysaaret, Eteläiset Shetlandsaaret ja osittain myös Antarktiksen niemimaa.

Vaikka kultatöyhtöpingviinejä on vielä runsaasti, laji on siitä huolimatta määritelty vaarantuneeksi, koska sen populaatio on huvennut 30 prosentilla kolmen sukupolven aikana. Kultatöyhtöpingviinin pesintäalueita uhkaavat samat asiat kuin muitakin Eteläisen jäämeren saaria: kaupallinen kalastus, meren lämpeneminen ja öljyvahingot.

Lähteet 

Pingviinilinnut
Uhanalaiset linnut
Törmä

Törmä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 yleiskielessä pengertä tai pengerrystä, sekä esimerkiksi jyrkkää joen tai järven rantaa
 Törmä, kulmakunta Joensuussa
 Törmä, tanssilava Joensuun Onttolassa
 Törmä, kylä Keminmaalla
 Törmä, kylä Kemijärvellä
 Törmän rautatieasema Keminmaalla
 Törmä, sukunimenä:
 Heikki Törmä (1875–1945), suomalainen kansanedustaja (SDP)
 Heikki Törmä (1918–1993), suomalainen kansanedustaja (SDP, TPSL)
 Jalmari Törmä (1882–1959), suomalainen sokeainkoulun opettaja ja runoilija
 Jukka Törmä, suomalainen laulaja
 Päivi Törmä (s. 1969), teknillisen fysiikan professori
 Tapio Törmä (1920–2016), professori
 Topi Törmä (1916–1996), suomalainen mainosalan vaikuttaja, toimitusjohtaja ja pääkonsuli.
Törmä, partiotaitokisat

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan