joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jüri Ratas

Jüri Ratas (s. 2. heinäkuuta 1978 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka toimi Viron pääministerinä marraskuusta 2016 tammikuuhun 2021. Aiemmin hän toimi Tallinnan pormestarina vuosina 2005–2007. Hänet valittiin marraskuussa 2016 Viron keskustapuolueen puheenjohtajaksi.

Pääministerinä 
Keskustapuolueen Paidessa järjestetyssä puoluekokouksessa marraskuussa 2016 Ratas valittiin uudeksi puheenjohtajaksi miltei kahden kolmasosan enemmistöllä päihittäen näin vastaehdokkaansa, europarlamentaarikko Yana Toomin. Toom oli ollut edeltävän puheenjohtajan Edgar Savisaaren suosikki.

Savisaaren väistyminen ja Ratasin nousu puolueen johtoon avasi keskustapuolueelle oven hallitukseen. Pian Ratasin valinnan jälkeen Taavi Rõivasin johtama hallitus kaatui epäluottamusäänestykseen Rõivasin Reformipuolueen hallituskumppanien vedettyä siltä tukensa pois. Ratasin keskustapuolue aloitti tämän jälkeen hallitusneuvottelut sosiaalidemokraattien ja Isänmaan ja Res Publican liiton kanssa.

Vuoden 2019 vaalit voittaneen Reformipuolueen puheenjohtaja Kaja Kallas nimitettiin ensin hallitustunnustelijaksi, mutta jo aiemmin Ratasin keskustapuolue oli käynyt epävirallisia hallitusneuvotteluja Konservatiivisen kansanpuolueen (EKRE) ja Isänmaan kanssa. Neuvotteluissa puolueet sopivat hallituksen muodostamisesta ja Ratasin jatkamisesta pääministerinä. Kallaksen epäonnistuttua hallituksen muodostamisessa presidentti Kersti Kaljulaid nimitti virallisesti Ratasin hallitustunnustelijaksi, minkä jälkeen Riigikogu hyväksyi tämän esittämän hallituksen äänin 55–44.

Ratas erosi pääministerin virastaan 13. tammikuuta 2021 korruptioepäilyistä johtuen, sillä hänen epäillään sopineen miljoonan euron puoluerahoituksesta omalle puolueelleen. Vastapalveluksena keskusta olisi varmistanut, että Tallinnan kaupunki rakentaa sopuhinnalla tiet uuteen Porto Franco -kauppakeskukseen Tallinnassa.

Perhe 
Jüri Ratas meni naimisiin puolisonsa Karinin kanssa syyskuussa 2005. Heillä on neljä lasta, joista nuorin syntyi syyskuussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ratasin kotisivut 

Puolueiden puheenjohtajat
Tallinnan kaupunginjohtajat
Viron keskustapuolueen poliitikot
Viron pääministerit
Riigikogun jäsenet
Riigikogun puhemiehet
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Gebroeders Ko

Gebroeders Ko on alankomaalainen kahden jäsenen lauluyhtye (duo). Gebroeders Ko tunnetaan maailmalla parhaiten Basshunterin Boten Annan hollannin kielisestä versiosta Ik heb een boot.

Diskografia

Albumit
Villa Fiësta (2003)
Gorgelende kelen (2004)
Knallers (2006)

Singlet
Ik heb een toeter op mijn waterscooter (2002)
Tringeling (2004)
Zonnebril / Muggen hier, muggen daar (2004)
Vraag uw eekhoorn waarom (2004)
Boten Anna (2006)
Sinterklaas boot (Boten Anna) (2006)
Wij doen het licht wel uit (2007)

Alankomaalaiset yhtyeet
Michael Collins (elokuva)

Michael Collins on Neil Jordanin ohjaama elämäkerrallinen draamaelokuva, joka kertoo irlantilaisesta vapaustaistelija Michael Collinsista. Elokuva valmistui vuonna 1996 ja nimiroolissa on Liam Neeson.

Juoni 

Michael Collins on tositapahtumiin perustuva elokuva samannimisen Irlannin kansallissankarin elämästä. Elokuva alkaa vuoden 1916 Irlannin pääsiäiskapinan surullisesta lopusta, brittiläisten miehittäjien väkivaltaisista toimista irlantilaisten kansannousua vastaan. Pääsiäiskapinan epäonnistuminen tai vankila ei lannista Michael Collinsia (Liam Neeson) vaan tämä jatkaa taistelua vankilasta päästyään ja voittaa irlantilaisten luottamuksen puolelleen loistavana puhujana, Collins johtaa IRA:n aseellista toimintaa voitokkaasti brittejä vastaan läpi monien ratsioiden ja kahakoiden. Collins, joka kutsuu itseään ”sekasortoministeriksi” terrorisoi brittien siirtomaaherruutta ja niittää mainetta näiden kustannuksella. Lopulta nurkkaan ajetut britit suostuvat neuvotteluihin Collinsin luoman sekasorron ansiosta ja tämä lähetetään Lontooseen neuvottelemaan. Neuvottelujen seurauksena Iso-Britannia suostuu tunnustamaan Irlannin vapaavaltion. 

Collinsin varjoon jäänyt kateellinen Éamon de Valera (Alan Rickman) syyttää Collinsia maanpetoksesta, koska tämä ei saanut neuvoteltua Irlannille täydellistä itsenäisyyttä ja kiihottaa kansaa tätä vastaan. Erimielisyyksistä syntyy surullisenkuuluisa Irlannin verinen sisällissota, joka vaatii uhrinsa, myös Collinsin. Collins joutuu petetyksi ja uhraa itsensä rauhan vuoksi. Kaiken väkivallan keskellä pilkottaa kaunis rakkaustarina Kitty Kiernanin (Julia Roberts) ja Collinsin välillä, mutta se saa kuitenkin traagisen lopun. 

Elokuvan henkilösuhteet on kuvattu selkeästi ja katsojaystävällisesti, siitä saa hyvän kuvan Michaelin suhteista suurmiehiin kuten Irlannin tulevaan presidenttiin Éamon de Valeraan ja moneen muuhun tulevaan IRA:n johtohahmoon. Elokuvassa on myös hyvin nähtävänä Micahelin ystävyyssuhde Harry Bolandiin (Aidan Quinn), joka muuttuu vihamieliseksi Kitty Kiernanin rakkauden takia ja johtaa lopulta Bolandin kuolemaan. Elokuvassa on havaittavissa tietynlainen klassinen ”hyvä-paha” asetelma, Jordan on kuitenkin omalla tavallaan antanut suhteille monipuolisemman säväyksen eikä ole sortunut Hollywood-tyyliseen mustavalkoiseen vastakkainasetteluun.

Näyttelijät

Palkinnot ja saavutukset 
Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta ja, voitti LAFCA-palkinnon parhaasta kuvauksesta, Evening Standard British Film Awardsin palkinnon parhaasta pääroolista, Venetsian filmifestivaaleilla Kultaisen leijonan ohjauksesta sekä Volpi Cupin parhaasta pääosaroolista.

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Elämäkertaelokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Irlantilaiset elokuvat
Kultainen leijona -palkitut elokuvat
Neil Jordanin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1996 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 1996 brittiläiset elokuvat
Presque vu

Presque vu (ranskaa, suomeksi 'melkein nähty') tarkoittaa sitä, että yksilö lähes muistaa jonkin asian mutta ei kuitenkaan muista. "Kielen päällä" -tunnetta voidaan sanoa presque vu -ilmiöksi. Ilmiöstä puhutaan kansankielisesti "kielen päällä olemisena". Yleensä presque vuta luonnehditaan erittäin turhauttavaksi, sillä asia, jonka haluaisi palauttaa mieleen, jää kovasta yrityksestä huolimatta muistamatta ja voi jäädä vaivaamaan yksilöä pitkäksikin aikaa.

Ilmiötä kuvaili 1800-luvulla kirjailija Anton Tšehov novellissaan "Hevosenkaltainen sukunimi" (1885). Psykologi William James tarkasteli sitä teoksessaan The Principles of Psychology (1890). Psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud tutki kirjassaan Arkielämämme psykopatologiaa (1901) tiedostumattomia psyykkisiä tekijöitä, jotka estävät tuttujen asioiden mieleenpalauttamista.

Katso myös 
Déjà vu
Jamais vu

Kognitio
Kognitiivinen psykologia
Ranskankieliset sanat ja sanonnat
Track & Field II

Track & Field II on Konamin Track & Field -pelisarjaan kuuluva urheilupeli, joka julkaistiin vuonna 1988 Nintendo Entertainment Systemille ja MSX:lle.

Edelliseen Track & Field peliin verrattuna peliin on lisätty pelimuodot, jotka ovat training, olympic (Euroopan julkaisussa nimellä championship) ja versus, sekä kansalaisuuden valinta olympic/championship pelimuodossa. Pelissä on kaiken kaikkiaan 15 pelattavaa lajia, joista kaksi on lisätasoina olympic/championship pelimuodossa.

Lajit 
 Miekkailu
 Kolmiloikka
 Vapaauinti
 Uimahyppy
 Skeet
 Moukarinheitto
 Taekwondo
 Seiväshyppy
 Melonta
 Jousiammunta
 Aitajuoksu
 Voimistelu
 Kädenvääntö (pelattavissa vain versus pelimuodossa)

Maat 
 Yhdysvallat
 Neuvostoliitto
 Länsi-Saksa
 Iso-Britannia
 Ranska
 Etelä-Korea
 Kiina
 Kanada
 Kenia
 Japani

Vastaanotto 
Mikrobitti antoi arvostelussaan pelin NES-versiolle 86 pistettä sadasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

1980-luvulle sijoittuvat videopelit
MSX-pelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Urheilupelit
Valopistoolipelit
Vuoden 1988 videopelit
Heijastusnäyttö

Heijastusnäyttö (, HUD) on yleisesti sotilaslentokoneissa, sittemin myös siviilikoneissa käytetty näyttö, joka heijastaa lentäjän silmien eteen ja mittaritaulun yläpuolelle sijoitettuun läpinäkyvään levyyn kulloinkin tarvittavat tiedot esimerkiksi suunnistamista tai asejärjestelmien käyttöä varten.

Heijastusnäytön etuna on lentäjän työmäärän vähentyminen, sillä lentoarvotietoja ei tarvitse erikseen katsoa mittareista, koska ne on heijastettu näyttöön. Tämä helpottaa erityisesti mittarilentoa. Tästä syystä HUD-näytöt ovat 2000-luvulla tehneet tuloaan myös liikenne- ja liikelentokoneisiin. Esimerkiksi Air Canadan Boeing 737 MAX-koneissa on ensimmäisenä MAX-operaattorina maailmassa heijastusnäyttö kummallekin ohjaajalle erikseen. Boeingin nimitys ratkaisulle on Heads-Up Guidance System (HGS), ja se sallii esimerkiksi ilman autopilottia lennetyt erittäin matalan näkyvyyden lähestymiset.  

Heijastusnäytöt ovat alkaneet yleistyä myös autoissa.

Vastaavaa tekniikka käytetään myös kypäränäytöissä kuten Eurofighter Typhoonin HMSS.

Katso myös
Hävittäjälentokone
Avioniikka
Navigointi

Avioniikka
Optiset laitteet
Sarah Knauss

Sarah DeRemer Knauss (o.s. Clark) (24. syyskuuta 1880 – 30. joulukuuta 1999) oli yksi historian pitkäikäisimmistä ihmisistä, joiden iästä on saatavilla varmaa tietoa. Hän oli vanhin elossa oleva ihminen huhtikuusta 1998 kuolemaansa 119-vuotiaana. Hän on tiettävästi Yhdysvaltain ja Pohjois-Amerikan vanhin ihminen sekä neljäs henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden ja toinen henkilö, joka on saavuttanut vähintään 118 vuoden iän.

Knauss syntyi Pennsylvaniassa ja meni vuonna 1901 naimisiin Abraham Lincoln Knaussin kanssa. Knauss jäi leskeksi miehen kuoltua vuonna 1965. Maailman vanhin elävä ihminen hänestä tuli Marie-Louise Meilleurin kuoltua 16. huhtikuuta 1998.

Knauss mainitsi vuonna 1995 kokevansa terveydentilansa hyväksi. Tytär Kathryn Sullivan (1903–2005) arveli äitinsä pitkän iän salaisuudeksi tämän rauhallista perusluonnetta. Knauss kuoli Pennsylvaniassa 33 tuntia ennen 2000-luvun alkua. Hänen jälkeensä maailman vanhin elävä ihminen oli Eva Morris.

Knauss on todistetusti maailman kolmanneksi vanhimmaksi elänyt ihminen. Vuonna 1986 kuolleen japanilaismiehen Shigechiyo Izumin uskottiin aiemmin eläneen 120-vuotiaaksi, mutta tämä on sittemmin kyseenalaistettu. Knaussin edellä on todistetusti vain ranskalainen Jeanne Calment, joka kuoli 122-vuotiaana vuonna 1997 sekä Kane Tanaka, joka ohitti Knaussin iän 10. huhtikuuta 2022.

Maailman vanhimmat henkilöt
Yli 110-vuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Raesärkät

Raesärkät on retkeilykohde Nurmeksessa Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee 25 kilometriä Nurmeksesta länteen Kuopiontien länsipuolella. Pinta-ala on 7 neliökilometriä, joka muodostuu 5,9 neliökilometrin suuruisesta suojelumetsästä ja 1,2 neliökilometrin suuruisesta virkistysmetsästä. Aikaisemmin alue oli luonnonhoitometsänä. Alue kuuluu Natura 2000 -alueeseen. Aluetta hoitaa Metsähallitus. Alueella on erikoinen harjumuodostuma, pienvesiä ja suoalueita. Siellä on myös merkittäviä vanhoja metsiä. Alueen halki kulkeva retkeilyreitti noudattelee vanhaa kärrytietä. Alue on saanut nimensä harjujakson mukaan.

Raesärkkien harju- ja pienvesialue 
Raesärkkien maisemalle luovat leimansa pienvesien ympäröimä kapea harjujakso. Harju työntyy pitkänä niemenä Iso-Raejärveen. Harjujen lisäksi maisemaan kuuluvat kuivat kankaat, avosuot, kirkkaat järvet, lammet, purot ja vanhat mäntymetsät, jotka ovat jopa 170 vuotta vanhoja. Alueen luonnontilainen pienvesiketju on maakunnallisesti arvokas. Alueella on soita enemmän kuin metsää. Metsät ovat iältään vaihtelevia, kuivilla kankailla kasvavia karuja männiköitä. Harjujakso muodostaa alueen etelä- ja keskiosan ytimen. Ympäristöään 40 - 45 m korkeammalle nousevalta selänteeltä on paikoin laajat näkymät. Harjun rinteillä on suppia. Pohjoisosassa on luonnonsuojelullisesti merkittäviä vanhoja metsiä. Raesärkkiä ympäröivillä soilla pesii lokkeja sekä muita suolintuja, kuten metsähanhi, kurki, kapustarinta, liro ja valkoviklo.

Rummakonkangas 
Rummakonkankaan edustavassa luonnonmetsässä kasvaa reheviä kuusi- ja mäntysekametsiä, joilla on ikää osin yli 100 vuotta. Se onkin verrattain vanhaa lähiseudun metsiin nähden. Lahopuita on runsaasti ja Rummakonkankaalta on löytynyt valtakunnallisesti uhanalaisia kääpiä. Liito-orava elää alueella. Rummakonkangas on myös linnustollisesti hyvin merkittävää seutua. Pesiviin lintulajeihin kuuluu useita vanhan metsän ja kololintulajeja, kuten pikkusieppo ja pohjantikka.

Lähteet 
  Luontoon.fi - Raesärkät. Viitattu 13.5.2015.
 Härkönen T., Laitinen J., Räntilä K., Luontomatkailijan Suomi. Otava. 1993. s. 250-251.  ISBN 951-1-11522-7

Nurmeksen luonto
Nurmeksen nähtävyydet
Suomen Natura-alueet
Pohjois-Karjalan luonnonsuojelualueet
Retkeilyalueet
Scott Turow

Scott Turow (s. 12. huhtikuuta 1949 Chicago) on yhdysvaltalainen kirjailija ja asianajaja. Turow on kirjoittanut muun muassa kahdeksan romaania, joita on käännetty yli 20 kielelle ja myyty yli 25 miljoonaa kappaletta. Hänen kirjojensa pohjalta on toteutettu elokuvia, joista tunnetuin on Harrison Fordin tähdittämä Kunnes toisin todistetaan.

Hänen kirjoistaan on suomennettu Kunnes toisin todistetaan (1987), Todistamisen taakka (1991), Uhreja ei ole (1993), Isiemme lait (1998), Keinoja kaihtamatta (1999), Kumottu tuomio (2002), Identtiset (2014) ja Todistaja (2017).

Turow on kirjailijanuransa rinnalla harjoittanut asianajajan ammattia ja on näillä ansioilla valittu kotiseutunsa liittovaltiotuomareiden nimityslautakuntaan vuosiksi 1997–1998. Hän on osakkaana toimistossa Sonnenschein, Nath & Rosenthal, jossa on viime aikoina hoitanut pro bono -asioita, eli ilmaiseksi ajettavia juttuja. Hän on muun muassa avustanut kuolemaantuomittua, joka vapautui uuden oikeudenkäynnin jälkeen kun hänet havaittiin syyttömäksi tekoon, josta hänet oli tuomittu.

Lakimiesuransa alussa Turow toimi myös syyttäjänä merkittävissä korruptio-oikeudenkäynneissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 www.scottturow.com

Yhdysvaltalaiset jännityskirjailijat
Yhdysvaltalaiset asianajajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Scumback


Scumback on Hausmyllyn studioalbumi vuodelta 2003. Albumi oli niin sanottu comeback-albumi, koska edellisen kerran yhtye levytti vuonna 1997.

Kappaleet

Aiheesta muualla 
 Scumback discogs.com -sivustolla

Vuoden 2003 albumit
Hausmyllyn albumit
Louhioja

Louhioja on kylä ja taajama, joka sijaitsee Joensuuntien ja Joensuu–Kontiomäki-radan varrella Joensuun Enossa. Vuoden 2019 lopussa taajamassa asui 232 asukasta.

Louhiojalla on uimaranta aivan Joensuuntien varrella. Rannalla on nykyaikaiset kylmävesi suihkut- ja wc-tilat. Harrastustoimintaa varten Louhiojalla on hiihtolatu, jääkiekkokaukalo ja luontopolkuja.

Historia 

Ensimmäiset merkinnät Louhiojan alueen asutuksesta löytyvät 1700-luvun alkupuolelta, jolloin alueella oli kaksi taloa. Vuonna 1810 Louhiojalla oli kahdeksan taloa. 1800-luvun jälkimmäisellä puolella kylä alkoi kasvaa voimakkaasti. Kaltimon kanavan rakentaminen aloitettiin vuonna 1876 ja Kaltimon puuhiomo perustettiin ja tehtaan rakentaminen aloitettiin vuonna 1897. Louhiojalla alkoi myös sahaustoiminta ja Joensuu-Lieksa-rautatie valmistui vuonna 1910. Työpaikkojen lisääntyminen ja kulkuyhteyksien parantuminen kasvattivat koko Enon pitäjää, myös Louhiojaa.

Ensimmäinen kauppa perustettiin Louhiojalle vuonna 1875. Sodan jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla oli kylällä jopa neljä kauppaa. Louhiojalle perustettiin koulu puuhiomon aloitteesta vuonna 1910. Koulu toimi ensin tehtaan vuokraamissa tiloissa, mutta muutti myöhemmin uusiin tiloihin Heikuranvaaralle. Koulu paloi vuonna 1953 ja uusi, nykyisen koulun paikalle rakennettu koulu valmistui vuonna 1957.

Kylällä toimi Enon työväentalo vuodesta 1925 alkaen. Työväentalo oli käytössä 1950-luvulle asti, kunnes kirkonkylälle rakennettiin uusi talo.

Louhioja on ollut myös lestadiolaisten suuntien merkittävää toiminta-aluetta. Uusi rukoushuone valmistui Louhiojalle vuonna 1997 ja vanha rukoushuone on nykyään Louhitalo-nimellä toimiva kulttuuritalo.

Louhiojan asukasmäärä oli suurimmillaan sotien jälkeisinä vuosina. Nykyään kylällä toimii aktiivinen kylätoimikunta.

Nähtävyydet 

 Ajatusten polku. Koko perheen 1,8 km:n luontorunopolku Pielisjoen rannalla Pielistien päässä. Lähtö entiseltä mattolaituripaikalta. Vuosittain vaihtuvat runotaulut v. 2010 lähtien. Nuotiopaikka pilkkeineen.
 Mustavaara on 270 metriä korkea vaara ja osa Kaltimonkierron reitistöä.
 Riuttakallio oli ennen suosittu nuorison kohtauspaikka, jossa on järjestetty muun muassa juhannusjuhlia ja tansseja. Riuttakallio sijaitsee Riuttalammen rannalla.

Kylätoimikunta, kyläyhdistys 

Aloite kylätoimikunnan aloittamisesta tuli kuntaan valitulta maatalouden kehittämistoimilautakunnalta, joka järjesti kokouskierroksen eri kylille. Louhiojalla kokous kutsuttiin koolle 1. helmikuuta 1979.

Louhiojan kyläyhdistys julkaisi 6. lokakuuta 2012 kyläkirjan Louhiojalta, hyvää päivää.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Louhiojan kylän sivut
 Tavi, Tapani (toim.): Louhiojalta, hyvää päivää : kyläkirja. Eno : Louhiojan kyläyhdistys, 2012. ISBN 978-952-93-1327-3.
 Tavi, Tapani: Muuan kyläkirja : Louhiojan kyläyhdistys ry. Omakustanne, 2015. ISBN 978-952-68051-3-9.

Enon kylät
Pohjois-Karjalan maakunnan taajamat
Norma (ooppera)

Norma on Vincenzo Bellinin kaksinäytöksinen ooppera, jonka libreton kirjoitti Felice Romani Alexandre Soumet’n romaanin Norma, ossia L’infanticidio perusteella. Teos sai ensi-iltansa Milanon Teatro alla Scala -oopperatalossa 26. joulukuuta 1831. Norma on yksi merkittävimmistä italialaisen bel canto -tyylin oopperoista.

Teoksesta
Norman roolia pidetään yhtenä vaikeimmista sopraanolle kirjoitetuista oopperakirjallisuuden rooleista. Bellini kirjoitti roolin laulajatar Giuditta Pastaa varten, jolle hän myös kirjoitti Aminan roolin oopperassa Unissakävelijä. Melko harvat 1900-luvun sopraanot kykenivät selviytymään vaikeasta Norman roolista. Tunnetuimpina sopraanoista Rosa Ponselle, Maria Callas, Joan Sutherland ja Montserrat Caballé ovat antaneet tulkintansa roolille, joka vaatii samalla kertaa suurta lyyrisen laulun tekniikkaa, traagista lauluääntä ja näyttämöllisiä avuja. Nykyisin armenialainen sopraano Hasmik Papian on yksi Norman roolin parhaista tulkitsijoista. Tähän joukkoon on luettava myös amerikkalainen sopraano June Anderson. Tunnettuja Norman roolin esittäjiä 2000-luvulla ovat sopraanot Mariella Devia, Sonja Jončeva, Sondra Radvanovski, Maria Jose Siri ja Pia Maria Piscitelli.

Oopperan tunnetuin osa ja kohtaus lienee Norman aaria Casta Diva, jota voidaan pitää myös yhtenä lyyrisen oopperan tunnetuimmista aarioista. Norman roolia pidetään sopraanokirjallisuuden vaativimpana, koska se vaatii dramaattista tulkintaa, korkeaa äänialaa ja vaikeita koloratuureja.

Lyhyt synopsis
Oopperan tapahtuma-aika ja -paikka on Rooman valloittama Gallia. Tapahtumat kertovat roomalaisen prokonsulin rakkaussuhteesta Normaan, hänen aiempaan rakastettuunsa sekä nuoreen Adalgisaan. Tähän suhdesekamelskaan liittyy myös kelttien kapina miehittäjää vastaan, ja kapinan johtaja on Norman isä Oroveso.

Norma, joka on druidien temppelin ylipapitar, on rikkonut siveyslupauksensa ja saanut kaksi lasta prokonsuli Pollionen kanssa. Norma huomaa, että Pollione on rakastunut nuoreen papittareen, Norman ystävättäreen Adalgisaan. Norma yrittää saada Pollionen jättämään neidon ja palamaan luokseen, mutta turhaan. Norma tunnustaa nyt julkisesti tekonsa ja hänet tuomitaan kuolemaan. Myös Pollione saa rangaistuksen, koska on seurannut Adalgisaa temppeliin, ja yhdessä Norman kanssa he nousevat polttoroviolle.

Roolit
Pollione, Rooman prokonsuli (tenori)
Oroveso, druidien päällikkö ja Norman isä (basso)
Norma, druidien temppelin ylipapitar (sopraano)
Adalgisa, nuori neitsyt (sopraano)
Clotilda, Norman uskottu (sopraano)
Flavius, roomalainen sadanpäämies, Pollionen ystävä (tenori)

Lähteet
Norma Detroitin oopperassa .
Normafa, kuuluisan Budapestin Norma-oopperan kunniaksi nimetty puu.

Aiheesta muualla 

Vincenzo Bellinin teokset
Italiankieliset oopperat
1830-luvun musiikkiteokset
Jerome Rothenberg

Jerome Rothenberg (s. 1931 New York City) on yhdysvaltalainen kirjailija. 

Rothenberg opiskeli kirjallisuutta Michiganin yliopistossa. Vuosina 1953–1955 Rothenbeg palveli USA:n armeijassa Mainzissa. Saksasta palattuaan hän esitteli Paul Celanin ja Günter Grassin tuotantoa teoksessaan New Young German Poets (1959). Hän jatkoi opintojaan Columbian yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1959. Hän on opettanut useissa yliopistoissa kirjallisuutta ja visuaalisia taiteita.

Hän on perustanut useita lehtiä ja julkaissut runokokoelmiensa lisäksi antologioita. Ensimmäinen oma runokokoelma ilmestyi nimellä White Sun Black Sun (1960). Antologioissa Rothenberg on käsitellyt muun muassa Pohjois-Amerikan intiaanien suullista perinnettä (Shaking the Pumpkin, 1986), avantgarde-runoutta (Revolution of the Word, 1996) ja juutalaista kirjallisuutta (A Big Jewish Book, 1989). 

Rothenberg vieraili Suomessa vuonna 2000 markkinoimassa J. K. Ihalaisen suomeksi toimittamaa runovalikoimaa Hiljaisuuden peli: valitut runot 1960–2000.

Aiheesta muualla 

Palladum kirjat
 Moderni intiaani
  Electronic Poetry Center 
 Publications 
 University of Notre Dame
 Chicago Postmodern Poetry
 Famous Poets and Poems
  Ubu Web
 Samizdat Magazine 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Ajoneuvo

Ajoneuvo  tarkoittaa maalla kulkevaa, yleensä pyörillä varustettua kulkuvälinettä. Suomen lain mukaan ajoneuvo on maalla kulkemaan tarkoitettu laite, joka ei kulje kiskoilla.

Ajoneuvojen käyttöä liikenteessä säädellään tarkoin.
Ajoneuvon pitää olla tyyppihyväksytty ja useimmat moottoriajoneuvot sekä niihin kytkettävät perävaunut on pääsääntöisesti rekisteröitävä ja katsastettava.

Myös ajoneuvojen kuljettamisesta liikenteessä on tarkat säädökset.
Moottorikäyttöisten ajoneuvojen kuljettamiseen pitää pääsääntöisesti olla ajoneuvon luokkaa vastaava ajo-oikeus.
Muun muassa Tieliikennelaki määrittelee, miten ja missä ajoneuvoja saa kuljettaa.

Ajoneuvoluokat 
Ajoneuvot jaetaan laissa rakenteensa ja osin käyttötarkoituksensa mukaan seuraaviin luokkiin:

Joidenkin laitteiden kohdalla luokittelussa on tulkinnanvaraisuutta.
Esimerkiksi potkulaudat määritellään välillä ajoneuvoiksi ja välillä niiden kuljettajat taas rinnastetaan jalankulkijoihin.

Erikoiskäyttöön tarkoitettuja ajoneuvoja laki jaottelee muun muassa seuraaviin luokkiin:

 pelastusauto ja poliisiajoneuvo
 sairasauto
 matkailuauto
 ruumisauto
 museoajoneuvo

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ajoneuvohallintokeskus AKE

Seulonnan keskeiset artikkelit
Saana (nimi)

Saana on suomalainen naisen nimi. Nimi on keksitty todennäköisesti Saanatunturin ja samantyylisten nimien kuten Jaanan ja Sannan innoittamana. Saanan nimipäivä on 17. lokakuuta yhdessä Sainin kanssa. Se on otettu kalenteriin 1984. Nimi oli vielä 1950-luvulla hyvin harvinainen, mutta on myöhemmin yleistynyt. Se on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 4637 naiselle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.

Saana-nimisiä henkilöitä
  Saana, oik. Sari Matala, laulaja
 Saana Akiola, televisioesiintyjä, kilpatanssija ja tanssinopettaja
 Saana Anttila, malli
 Saana Hartikainen, jalkapalloilija
 Saana Hyvärinen, näyttelijä
 Saana Koivisto, näyttelijä
 Saana Koskinen, laulaja ja lauluntekijä
 Saana Liikanen, laulaja, Idols-finalisti
 Saana Niskanen (o.s. Kemppainen), maastohiihtäjä
 Saana Saarteinen, tennispelaaja
 Saana Sassali, laulaja, vuoden 2018 tangokuningatar
 Saana Sipilä, muotoilija, toinen Saana ja Olli -yrityksen omistajista
 Saana Sumén, pesäpalloilija
 Saana Svärd, apulaisprofessori, kielitieteilijä, arkeologi ja assyriologi
 Saana Tuomala, jalkapalloilija
 Saana Tyni, siivousalan yrittäjä ja toimitusjohtaja
 Saana Valkama, jääkiekkoilija
 Saana Valkama, jalkapalloilija
 Saana Wang, valokuvataiteilija

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Viisivuotissuunnitelma

Viisivuotissuunnitelma on termi, jota monet valtiososialistiset maat (Neuvostoliitto, Kiina, Jugoslavia, Saksan demokraattinen tasavalta, Romania) ja muun muassa Intia, Pakistan, Nepal ja Korean demokraattinen kansantasavalta, Malesia, Argentiina, Saudi-Arabia, Iran ja Oman ovat käyttäneet tai käyttävät kansantalouden suunnitteluun.

Myös Euroopan unionissa tehdään edelleen viisivuotissuunnitelmia.

Viisivuotissuunnitelmat kuuluivat muun muassa Neuvostoliiton ja Saksan demokraattisen tasavallan hallinnoimismetodeihin. Suunnitelmissa asetettiin tavoitemäärät maataloudelle, teolliselle tuotannolle ja investoinneille, työllistämiselle, terveydenhuollolle, tietoliikenteelle jne. viiden vuoden jaksoiksi. Niitä on kritisoitu samoin perustein kuin suunnitelmataloutta yleisesti.

Neuvostoliiton viisivuotissuunnitelmat ja niiden voimassaoloajat 

Neuvostoliiton ensimmäinen viisivuotissuunnitelma laadittiin Josif Stalinin määräyksestä ajalle 1928–1933. Tämän jälkeen aina Neuvosto­liiton hajoamiseen saakka uusi viisi­vuotis­suunnitelma tuli yleensä voimaan joka viides vuosi. Kolmatta viisi­vuotis­suunnitelmaa, joka koski aikaa 1938–1942, ei kuitenkaan voitu toteuttaa enää sen jälkeen, kun Saksa hyökkäsi Neuvosto­liittoon 1941. Tämän vuoksi neljäs viisi­vuotis­suunnitelma tuli voimaan vasta vuoden 1946 alussa.

Kuudes viisi­vuotis­suunnitelma laadittiin ajalle 1956–1960. Sitä ei kuitenkaan toteutettu enää vuoden 1957 jälkeen, koska käytettävissä ei ollut tarpeeksi resursseja. Sen tilalle laadittiin poikkeavasti seitsenvuotissuunnitelma ajalle 1959–1965. Kahdeksas suunnitelma tehtiin jälleen viideksi vuodeksi 1966–1970, ja tämän jälkeen uusi suunnitelma tuli voimaan jälleen joka viides vuosi. Viimeiseksi jäänyt, kahdestoista viisivuotissuunnitelma laadittiin vuosiksi 1986–1990.

Lähteet

Sosialistinen taloussuunnittelu

es:Plan Quinquenal
mr:पंचवार्षिक योजना
zh:五年計畫
Kitchener

Kitchener [ˈkɪ.tʃə.nɝ] (alun perin Berlin Berliinin mukaan) on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Kaupungin väkiluku on noin 219 000 ja sitä ympäröivällä metropolialueella, johon kuuluvat myös Waterloon ja Cambridgen kaupungit, elää yli 500 000 ihmistä (2006). 

Kitchener on rakennettu maalle, jonka Britannian kuningas myönsi irokeeseille vuonna 1784 kiitokseksi näiden avusta Yhdysvaltain vapaussodassa. Intiaanit myivät osan maasta eläkkeellä olevalle lojalistikenraalille. Syrjäinen seutu houkutti sinne mennoniittejä Pennsylvaniasta, minkä vuoksi huomattava osa kaupungin väestöstä on edelleen saksalaista sukujuurta.

Kaupungin nimi oli alun perin Berlin. Ensimmäisen maailmansodan alettua nimi päätettiin vaihtaa sen aiheuttamien antisaksalaisten mielialojen vuoksi. Useita nimiä nousi esille 19. toukokuuta 1916 pidetyssä äänestyksessä, joista parhaat valittiin toiseen äänestykseen, joka pidettiin 28. kesäkuuta. Voittajanimi oli Kitchener Yhdistyneen kuningaskunnan sotaministeri Herbert Kitchenerin mukaan, ja se otettiin virallisesti käyttöön 1. syyskuuta 1916.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ontarion kaupungit
Armavir (maakunta)

Armavir () on yksi Armenian maakunnista (marz). Maakunta sijaitsee Armenian lounaisosassa, laaksossa kahden vuoren, Araratin ja Aragatsin välissä. Maakunnan pääkaupunki on Armavir. Maakunnan pinta-ala on 1 242 neliökilometriä ja asukkaita alueella on 265 770 (2011; vuonna 2001 oli 276 233 as.).

Maakunnassa sijaitsevat myös Etšmiadzinin (Vagharšapat) kaupunki eli Armenian apostolisen kirkon keskus ja historiallinen Sardarapatin kaupunki. 

Armavirin naapurimaakunnat ovat Aragatsotn pohjoisessa, Ararat kaakossa ja Jerevanin pääkaupunkialue idässä.

Kaupungit ja kunnat 

Armavirin maakunta muodostuu 97 yhteisöstä (hamaynkner), joista kolme on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 94 yhteisöä ovat maalaiskuntia.

{|class="wikitable"
!colspan=2|Armavirin piirikunta!!colspan=2|Etšmiadzinin piirikunta
|-valign="top"
|
Aknalich
Amasia
Araks
Arazap
Arevadasht
Arevik
Argavand
Argina
Armavir
Armavir
Artamet
Artashar
Aygeshat
Bagaran
Baghramjan
Bambakashat
Berkashat
Dalarik
Dzerzhinski
Getashen
Hatsik
Haykavan
Hoktember
Hushakert
Janfida
Jrashen
||
Karakert
Khanjyan
Koghbavan
Lenughi
Lernagog
Lukashin
Metsamor
Mrgashat
Myasnikyan
Nalbandyan
Nor Armavir
Nor Artages
Nor Kesaria
Norapat
Noravan
Pshatavan
Shenavan
Shenik
Sovetakan
Talvorik
Tandzut
Vanand
Yeghegnut
Yervandashat
Zartonk
Zhdanov
||
Aghavnatun
Aknashen
Amberd
Apaga
Aragats
Araks
Aratashen
Arevashat
Arshaluys
Artimet
Aygek
Aygeshat
Baghramjan
Dasht
Doghs
Etšmiadzin
Ferik
Gay
Griboyedov
Haykashen
Haytagh
Hovtamej
Jrarat
||
Jrarati trchnafabrika
Khoronk
Lernamerdz
Lusagyugh
Margara
Merdzavan
Metsamor
Mrgastan
Musaler
Norakert
Parakar
Ptghunk
Samaghar
Shahumyan
Shahumyani trchnafabrika
Taronik
Tsaghkalanj
Tsaghkunk
Tsiatsan
Vardanashen
Voskehat
Yeraskhahun
|}

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan maakunta oli jaettu kolmeen piiriin: 

 Armavirin piiri: 112 092 as., 425 km2; keskus: Armavir
 Bagramjanin piiri: 20 291 as., 465 km2; keskus: Bagramjan (kylä; Բաղրամյան, Баграмян)
 Etšmiadzinin piiri: 133 387 as., 352 km2; keskus: Vagharšapat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Armeniapedian artikkeli maakunnasta 

Armenian maakunnat
Gamlehaugen

Gamlehaugen on Norjan hallitsijan virallinen Bergenin residenssi. Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1900, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1902. Suunnittelijana toimi arkkitehti Jens Zetlitz Kielland. Rakennus toimi alun perin laivanomistaja ja pääministeri Christian Michelsenin yksityisasuntona. Michelsenin kuoltua rakennus lahjoitettiin Norjan valtiolle vuonna 1925.

Aiheesta muualla 

 http://www.gamlehaugen.no 

Bergenin rakennukset ja rakennelmat
Säppäli

Säppäli on keskiajalta peräisin oleva naisen päähine, joka nykyisin kuuluu moneen karjalaiseen kansallispukuun naimattoman naisen päähineenä. Kansallispukusanasto määrittelee säppälin näin: ”Karjalainen nauhamainen tytön päähine, jossa punaiselle verkapohjalle on kiinnitetty ompelemalla tinaisia, usein piikillisiä nastoja, joskus myös nauhoja.” Tällaista päähinettä käytetään mm. seuraavissa kansallispuvuissa: Heinjoki, Hiitola, Kaukola, Kivennapa (äyrämöispuku), Koivisto, Muolaa, Parikkala, Pyhäjärvi (Viipurin lääni), Sakkola-Rautu, Seiskari, Uusikirkko.

Tyypillinen säppälin pohja on punainen verkanauha. Siihen ommellaan usein tinasta tehtyjä koristenastoja. Nastan pohjana on tinasta valettu kohokuviollinen laatta, jossa on usein keskellä piikki. Nastan kulmissa on reiät, joiden kautta ompelemalla se kiinnitetään.

Säppäli tunnetaan neitojen päänkoristeen merkityksessä vain Karjalassa, Inkerissä ja Virossa. Sen alkuperä lienee kuitenkin etelämmässä: 1300-luvulla keskialasaksalaiset neidot käyttivät neitouden tunnuksena ”sappel” (schapel) -nimistä juhlavaa, seppelmäistä päänauhaa. Friisinmaalla "sappel" tehtiin noin kahden sormen levyisestä punaisesta villa- tai verkanauhasta, joka koristeltiin metalliheloin tai –rahoin. U. T. Sirelius selittää sanan alkuperäksi muinaissaksan, jossa säppälin kielellinen vastine "schapel" tarkoittaa koristeltua metallirengasta.

Juuri metallikoristeet erottavat säppälin pintelistä, joka myös on nauhamainen neitojen päänkoriste. Nimityksiä on käytetty myös samaa merkitsevinä, mutta merkitykset eriytyivät ainakin osittain kaupankäynnin seurauksena: ”Lyypekkiläisten rihkamakauppiaiden ja kölniläisten tavarain kauppiaitten pohjoiseen toimittamat pintelit (bendeken) olivat ilmeisesti yksinkertaisia nauhoja toisin kuin metallikoristeiset säppälit (scapelen, sappel), joita 1500-luvulla tuotettiin Riikaan ja Tallinnaan.”

Karjalainen säppäli oli 1800-luvulla juhlakoriste, joka puettiin ensi kertaa ripille mennessä ja sen jälkeen juhlavissa tilaisuuksissa, kuten kirkkomatkoilla ja häissä. Koristeen muoto ja leveys sekä pukemistapa on vaihdellut: äyräpääläinen kolme sormea leveä säppäli ylettyi kiertämään päälaelle kootun tiukan nutturan, mutta Pyhäjärvellä nauhamainen säppäli taitettiin kahtia ja aseteltiin keskipään jakauksen päälle. Jääskessä, Räisälässä, Koivistolla, ja Kuolemajärvellä se taas ylettyi kiertämään koko pään. Sakkolassa ja Raudussa tiedetään säppälin olleen kaikkein pienin. Se oli muodoltaan soikea ja kannettiin hiusrajan yläpuolella.

Katso myös 

 Tykkimyssy
 Pinteli

Lähteet 

Artikkeli perustuu pääosin Pirkko Sihvon artikkeliin Neitojen pääkoristeet teoksessa Ildiko Lahtinen - Pirkko Sihvo: Rahwaan puku, Näkökulmia Suomen kansallismuseon kansanpukukokoelmiin, Museovirasto, Helsinki 1984.

Viitteet 

Päähineet
Suomalaiset kansallispuvut
Karjalainen kansanperinne
Volna

Volna (, suomeksi "aalto") on venäläinen pieni kolmivaiheinen kantoraketti, joka käyttää nestemäistä ajoainetta. Se laukaistaan Delta III -luokan sukellusveneistä.

Tausta
Volna on kehitetty sukellusveneestä laukaistavasta ballistisesta ohjuksesta. Volnan perustana on R-29R-ohjus, jonka kehitti Makejevin suunnittelutoimisto. Samaa perustaa on Štil-kantoraketti. 

Sukellusvenelaukaisu mahdollistaa energiatehokkaan laukaisun eri inklinaation omaaville matalille kiertoradoille. Kantoraketin osoitettu nostokyky on 100 kg 400 km korkealle radalle, jonka inklinaatio on 79 astetta, jolloin laukaisut on tehty Barentsinmereltä. Nokkakartion koko on 1,3 m³. Ballistinen hyötykuorma voi olla 720 kg.

Laukaisut
6. kesäkuuta 1995 tehtiin Volnan ensimmäinen ballistinen koelento. Mukana kulki Bremenin yliopiston tiedelaite.
20. heinäkuuta 2001 laukaisuyritys kiertoradalle. Hyötykuormana oli Cosmos 1 -satelliitti, joka testasi aurinkopurjetta, jonka oli tehnyt yhdysvaltalainen yhdistys  Planetary Society. Kokeeseen kuului myös avaruudessa kaasulla muotoon täytettävä paluukapselin lämpökilpi. Volna laukaistiin Delta III -luokan sukellusveneestä K-496 Borisoglebsk ja laukaisupaikka oli taas Barentsinmeri. Kantoraketti ja satelliitti eivät irronneet toisistaan. Kyseessä oli ilmeisesti raketin ohjelmistovirhe. 
12. heinäkuuta 2002 Volnaa käytettiin testaamaan ballistisella lennolla IRDT-2-paluualusta. Laukaisu tehtiin sukellusveneestä nimeltään K-44 Rjazan. Kantoraketin ja satelliitin välinen kiinnitys petti. Virhe voi olla samaa perua kuin edellisessä epäonnistumisessa.
21. kesäkuuta 2005 tehtiin uuden Cosmos 1 -aluksen laukaisu. Se tehtiin sukellusveneestä K-496 Borisoglebsk. Kantoraketin yksi vaihe sammui ja satelliitti ei päässyt kiertoradalle. Toinen rakettivaihe sammui liian aikaisin ja toinen vaihe ei irtaantunut kolmannesta vaiheesta.
6. lokakuuta 2005 Volna teki onnistuneen ballistisen koelennon IRDT-2R-paluualukselle. Laukaisu tehtiin Borisoglebsk-nimisestä sukellusveneestä.

Aiheesta muualla
Makejevin Volna-sivut englanniksi ja venäjäksi 
"Inflatable"-paluualus
Planetary Societyn aurinkoperjehdussivu

Kantoraketit
Bessastaðir

Bessastaðir on Islannin presidentin virka-asunto. Se sijaitsee Álftanesin pikkukaupungissa, lähellä pääkaupunki Reykjavíkia. Sen päärakennus rakennettiin vuosina 1761-1765. Vuosina 1805-1846 rakennus toimi kouluna. Islannin valtiolle Bessastaðir päätyi vuonna 1941 lahjoituksena.

Aiheesta muualla 

 Forseti.is - Bessastaðir  
 Kuvia alueesta

Islannin rakennukset ja rakennelmat
Virka-asunnot
Konedirektiivi

Konedirektiivi on EU:n koneturvallisuuden säännösten yhtenäistämiseksi ja kaupan esteiden poistamiseksi laadittu direktiivi. Suomessa konedirektiivi tuli voimaan Suomen liittyessä EU:hun vuonna 1994, ja yleiseen tietoisuuteen se on tullut näkyvimmin CE-merkinnän kautta.

Konedirektiivin periaatteisiin kuuluu oma valvonta, jonka mukaan koneen valmistaja vastaa siitä, että laite on turvallinen. Esimerkiksi sähkölaitteissa oli aikaisemmin tuotteen markkinoimiselle pakollisena kunkin maan viranomaisten hyväksyntä, mikä muodosti käytännössä kaupan esteen. Nykyään valmistaja vastaa, että laite vastaa yhtenäistetyn koneturvallisuuslainsäädännön vaatimuksia. Varustaessaan koneen CE-merkinnällä valmistaja antaa samalla vaatimustenmukaisuusvakuutuksen. Jos koneessa tai laitteessa ilmenee ongelmia, viranomaiset voivat vaatia valmistajalta niin sanottua rakennetiedostoa, josta käy ilmi, että kone on suunniteltu ja valmistettu koneturvallisuusdirektiiviin perustuvan lainsäädännön mukaisesti.

Ensimmäinen konedirektiivi vuodelta 1989 kumottiin vuonna 1998 voimaan tulleella versiolla. EU hyväksyi uusimman konedirektiivin 2006/42/EY huhtikuussa 2006. Uuden konedirektiivin tavoitteena on yksinkertaistaa valmistajalle asetettuja velvoitteita sekä poistaa vanhan direktiivin ongelmallisia kohtia. Konedirektiivin soveltamisaluetta on laajennettu ja samalla on poistettu viimeisiä konekaupan teknisiä esteitä. Uudessa direktiivissä vaihtoehdoksi erityisen vaarallisille koneille, joille on vaadittu tyyppihyväksyntää, tulee lisävaihtoehdoiksi joko koneen valmistaminen eurooppalaisen standardin mukaisesti tai kolmannen osapuolen hyväksymän valmistajan laatujärjestelmän käyttäminen.

Aiheesta muualla
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/42/EY, annettu 17 päivänä toukokuuta 2006, koneista ja direktiivin 95/16/EY muuttamisesta (uudelleenlaadittu)
Sosiaali- ja terveysministeriön sivu
Teknologiateollisuuden koneturvallisuustiedote
Koneturvallisuus 2010 standardit

Suunnittelu ja innovaatio
Koneturvallisuus
Euroopan unionin direktiivit
Invictus (albumi)

Invictus on yhdysvaltalaisen Virgin Steele -yhtyeen kahdeksas albumi vuodelta 1998. Se lopettaa kolmiosaisen eeppisen tarinan, joka alkoi yhtyeen albumeilta The Marriage of Heaven and Hell Part I ja The Marriage of Heaven and Hell Part II. Invictus on konseptialbumi, joka kertoo ihmiskunnan taistelusta välinpitämättömiä jumalia vastaan. Invictus oli siihenastisista Virgin Steelen albumeista raskain. Albumi on mahdollisesti saanut innoitusta brittiläisen runoilijan William Ernest Henleyn samannimisestä runosta.

Kappaleet

Kokoonpano
Yhtyeen kokoonpano Invictus-albumilla on seuraava:
 David DeFeis (laulu, kosketinsoittimet)
 Edward Pursino (kitara)
 Rob Demartino (basso)
 Frank Gilchriest (rummut)

Lähteet

Vuoden 1998 albumit
Virgin Steelen albumit
Justus (nimi)

Justus on vanha Suomessakin käytetty miehen etunimi. Nimi pohjautuu latinan sanaan iustus, joka merkitsee rehellistä tai oikeamielistä. Muinaisessa Roomassa oikeamielisyys oli yksi suurimmista hyveistä. Samaa kantaa on naisen nimi Justiina. Nimen suomalaisia kansanomaisia muunnelmia ovat Justu, Julle ja Jusu.

Justuksen perinteinen nimipäivä on ollut 2. syyskuuta, vuonna 400 kuolleen Justus-nimisen Lyonin piispan muistopäivänä. Suomalaisissa almanakoissa se oli tällä päivällä vuodesta 1708 lähtien vuoteen 1907 saakka, jolloin nimi poistettiin almanakasta. Välillä nimi oli päivillä 7. syyskuuta ja 14. marraskuuta. Vuonna 2010 Justus palasi perinteiselle päivälleen.

Justus-nimisiä on Suomen väestörekisteriin merkitty 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 2 282. Suurin osa heistä on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.

Tunnettuja Justuksia
Justus (k. 627 tai 631), italialaissyntyinen munkki, neljäs Canterburyn arkkipiispa
Justus Annunen (s. 2000), suomalainen jääkiekkomaalivahti
Justus Bier (1899–1990), saksalais-yhdysvaltalainen taidehistorioitsija
Justus Dahinden (1925–2020), sveitsiläinen arkkitehti
Justus Adolf Ericsson (1820–1895), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
Justus Etholén (1791–1869), suomalainen kauppias ja kauppaneuvos
Justus ǁGaroëb (s. 1942), namibialainen poliitikko, damaroiden heimopäällikkö
Justus Kainulainen (s. 1999), suomalainen salibandyn pelaaja
Justus Kauppinen (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija
Justus Kilpinen (s. 1993), suomalainen koripalloilija
Justus Kunnas (s. 1999), suomalainen futsalpelaaja
Justus Lehto (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija
Justus von Liebig (1803–1873), saksalainen kemisti
Justus Lipsius (1547–1606), flaamilainen kielentutkija ja humanisti
Justus Mikkonen (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija 
Justus Elias Montell (1869–1954), suomalainen biologi
Justus Möser (1720–1794), saksalainen kirjailija
Justus von Palmenberg (k. 1714), baltiansaksalainen vapaaherra, virkamies ja diplomaatti, Tarton hovioikeuden presidentti 1690-luvulla
Justus Ripatti (1892–1980), suomalainen laamanni ja valtakunnansovittelija
Justus Ripatti (1863–1912), suomalainen poliitikko, Suomalaisen puolueen kansanedustaja
Justus Teppo (s. 2003), suomalainen pesäpalloilija
Justus Vajanne (s. 1977), suomalainen jalkapalloilija
Justus Friedrich Wilhelm Zachariae, saksalainen runoilija

Justus taiteilijanimenä
Justus (artisti), suomalainen rap-artisti

Kuvitteellisia Justuksia
Justus (Archie Andrews), yhdysvaltalainen sarjakuvahahmo
Justus, lohikäärme vaha-animaatiosarjassa Lohikäärme Justus
 Justus, Lasse Pöystin roolihahmo televisiosarjassa Justus järjestää kaiken ja samannimisessä elokuvassa
 Justus, päähenkilö animaatioelokuvassa Justus ja urheat ritarit
Kuningas Justus (engl. King Gregor), hahmo animaatiosarjassa Kummikarhut

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Aurskog-Høland

Aurskog-Høland on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen keskustaajama on Bjørkelangen. Se on pinta-alaltaan Akershusin läänin suurin kunta. Kunta syntyi vuonna 1964 kun Aurskogin, Nordre Hølandin, Søndre Hølandin sekä Setskogin kunnat yhdistyivät. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan  kunnassa oli 15 260 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Bærum

Bærum on Norjan kunta ja kaupunki. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen keskustaajama on Sandvika. Tammikuun 2018 väestönlaskennan mukaan Bærumissa asui  yli 125 000 asukasta ja kunta oli asukasluvulla mitattuna viidenneksi suurin koko Norjassa.

Maantiede 

Bærum on Oslon lähin länsinaapuri. Oslo, Bærum ja Arvik muodostavat yhtenäisen kaupunkialueen meren rannalla. Kunnan pinta-alasta (192,3 km2) yli puolet on talousmetsää, 9 prosenttia on maanviljelysmaata. Korkein paikka on Vidvangen, 552 metriä.

Kunnan keskustaajamassa Sandvikassa sijaitsevat sekä kunnan että valtion keskeiset palvelut. Siellä on monia ostoskeskuksia ja kulttuurilaitoksia. Muita kaupunginosia ovat Lysaker lähellä Oslon rajaa, Bekkestua joka on kunnan itäosan keskus, Lommedalen, Rykkinn, Stabekk ja Kolsås.

Historia 
Nykyisen Bærumin alueella on ollut asustusta pronssikaudelta asti, mistä kertovat kalliopiirrokset ja muut arkeologiset löydöt. Nidarosin tuomiokirkosta tuli pyhiinvaelluskohde 1000-luvun alussa. Rutto surmasi väestöä 1300-luvulla. Saman vuosisadan alkupuolelta asti alueella on poltettu kalkkia. 1603 löytyi rautamalmia ja perustettiin Bærumin ruukki.

Oslon tärkein lentoasema oli Bærumin Fornebu vuoteen 1998 asti.

Talous 

Bærum poikkeaa muista Oslon ympäristön kunnista siinä, että siellä on enemmän työpaikkoja kuin työssäkäyviä asukkaita. Kiinteistönhoito, palvelualat, tietoteollisuus ja kauppa ovat suurimpia työllistäjiä. Asukkaiden koulutustaso on korkea – noin 40 prosenttia yli 16-vuotiaista on hankkinut korkeampaa koulutusta.

Monilla norjalaisilla yhtiöillä on pääkonttori Bærumissa. Näihin kuuluvat Det Norske Veritas, Norwegian, Kværner Engineering ja Tandberg Data.

Palvelut 
Bærumin kunta panostaa ympäristöasioihin, kuten veden laatuun ja meluhaittojen torjumiseen. Muovia ja paperia kerätään kuukausittain, ja kaupungin eri puolille on tehty 36 palautuspistettä muille lajitelluille jätteille. Juomavettä saadaan kolmesta lähteestä: Holsfjorden, Aurevann ja Sollihøgda. Sandvikan, Lysakerin ja Fornebun alueella on keskuslämmitys.

Bærumissa on 40 ala- ja yläkoulua ja kahdeksan toisen asteen oppilaitosta. Kuusi prosenttia koululaisista puhuu äidinkielenään muuta kuin norjaa, ja heille järjestetään kotikielen opetusta 45 kielellä.

Bærumissa on monia paikallisliikenteen rautatieasemia. Bergenin suunnan pääradan kaukojunat pysähtyvät Lysakerissa. Oslon metron 2-linjan päätepysäkki on Bærumin puolella Østeråsissa. Paikallisbussit täydentävät raideliikenteen palveluita.

Lähteet

Aiheesta muualla
Eidsvoll

Eidsvoll on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Eidsvoll. Alueella harjoitetaan maataloutta ja metsäteollisuutta. Kunnasta käydään myös töissä pääkaupunki Oslossa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Eidsvollin kunnassa oli 22 142 asukasta.

Keväällä 1814 paikkakunnalla oli Eidsvollin kansalliskokous, jossa luotiin Norjan perustuslaki.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Enebakk

Enebakk on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Kirkebygda. Kunnan korkein kohta, Vardåsen, kohoaa 374 metrin korkeudelle merenpinnasta. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Enebakkin kunnassa oli 10 560 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Tesserakti

Tesserakti eli 4-hyperkuutio on kuution neliulotteinen kuvaus. Tesseraktissa on kahdeksan kuutiota, kuusitoista kärkeä, 24 neliötä ja 32 särmää. Se muodostuu kahdeksasta solusta eli hypertasosta.

Sanan tesserakti kehitti Charles Howard Hinton. Hän käytti sitä ensi kerran vuonna 1888 kirjassaan A New Era of Thought. Hän johti sen kreikan kielen sanoista ”τέσσερεις ακτίνες” (”neljä sädettä”).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Monitahokkaat
Frogn

Frogn on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Drøbak. Ennen vuotta 1889 kunnan nimi kirjoitettiin muodossa Fron. Kunnan vaakuna on puolestaan peräisin vuodelta 1988. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Frognin kunnassa oli 15 469 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Asker

Asker on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Asker. Kunta tunnetaan muun muassa Skaugumin kartanosta, joka on Norjan kruununprinssi Haakonin ja hänen perheensä residenssi. Lisäksi Askerissa avattiin maailman ensimmäinen Ikea-tavaratalo Ruotsin ulkopuolella. Kunnan vaakuna on vuodelta 1975. Tammikuun 2013 väestönlaskennassa Askerin asukasluvuksi saatiin 57 418. Asukasluvulla mitattuna Asker on Norjan 11. suurin kunta.

Ystävyyskaupungit 
Askerin ystävyyskaupungit ovat:
 Eslövin kunta, Ruotsi
 Garðabær, Islanti
 Pietarsaari, Suomi
 Mapo-gu, Korean tasavalta
 Rudersdalin kunta, Tanska
 Tórshavn, Färsaaret

Lähteet

Aiheesta muualla
Gjerdrum

Gjerdrum on Norjan kunta. Se sijaitsee Vikenin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Ask. Kunnan vaakuna on peräisin vuodelta 1993. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Gjerdrumin kunnassa oli 6 264 asukasta.

Gjerdrumin kunta sijaitsee maanvyöryille erityisen herkällä alueella. 30. joulukuuta 2020 kuntakeskus Askissa tapahtui maanvyöry, joka on yksi Norjan kaikkien aikojen suurimmista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Hurdal

Hurdal on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Hurdal. Se sijaitsee noin 70 kilometriä pohjoiseen pääkaupunki Oslosta, Hurdalsjøen-järven läheisyydessä. Kunnan vaakuna on peräisin vuodelta 1988, ja se kuvastaa kuusta. Ennen vuotta 1918 kunnan nimi kirjoitettiin muodossa Hurdalen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hurdalin kunnassa oli 2 685 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Hyperkuutio

Hyperkuutio tarkoittaa kolmiulotteisen kuution n-ulotteista kuvausta. Se on suljettu säännöllinen monitahokas. Myös tavallinen kuutio on hyperkuutio, jossa n = 3. Neljässä ensimmäisessä ulottuvuudessa hyperkuutiot ovat seuraavanlaisia:
0 – Nollaulotteinen hyperkuutio on piste.
1 – Yksiulotteisella hyperkuutiolla on myös pituus, eli kyseessä on jana.
2 – Kaksiulotteisella hyperkuutiolla on myös leveys, eli kyseessä on neliö.
3 – Kolmiulotteisella hyperkuutiolla on myös syvyys, eli kyseessä on tavallinen kuutio.
4 – Neliuloitteinen hyperkuutio on myös neljänteen tilaulottuvuuteen laajentunut tesserakti.

Katso myös 
Ulottuvuus

Dimensiot
Lørenskog

Lørenskog on kunta Norjassa. Sen hallinnollinen keskus on Solheim. Kunta sijaitsee Akershusin läänissä, itään maan pääkaupungista Oslosta. Kunnan asutus keskittyy suurimmalta osin sen pohjoiseen osaan. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Lørenskogin kunnan alueella asui kaikkiaan 34 320 asukasta, mikä teki siitä asukasluvulla mitattuna Norjan 24. suurimman kunnan. Ennen vuotta 1918 kunnan nimi oli muodossa Lørenskogen. Kunnan vaakuna on peräisin vuodelta 1957.

Lørenskogin ystävyyskuntia ovat Järvenpää, Täby, Rødovre ja Garching.

Jalkapalloseura Lørenskog IF pelaa kakkosdivisionassa. Se on perustettu 1933. Jääkiekkojoukkue Lørenskog Ishockeyklubb on perustettu 1963. Se pelaa korkeimmalla sarjatasolla.

Lähteet

Aiheesta muualla