joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Protagonisti

Protagonisti ( < πρῶτος ’ensimmäinen’ + ἄγω ’toimin’) on draaman tai kertomuksen päähenkilö. Termi on lähtöisin antiikin Kreikan näyttämötaiteesta, jossa sillä tarkoitettiin näytelmän ensimmäistä ja johtavaa näyttelijää, pääosan esittäjää. Terminä protagonisti on sittemmin yleistynyt merkitsemään tarinan tai draaman päähenkilöä.

Tarinassa seurataan protagonistia, ja se kerrotaan usein hänen näkökulmastaan. Protagonistia ei kuitenkaan tule sekoittaa kertojaan. Protagonisti ja kertoja voivat olla sama henkilö, mutta tarinan kannalta se ei ole välttämätöntä.

Joissakin tapauksissa protagonisteja voi olla useampia. Jos protagonisteja on useampia, on heillä kuitenkin yleensä yhteinen päämäärä.

Protagonisti ei aina ole tarinan sankari. Tarina voidaan kertoa myös sellaisen henkilön kautta, joka ei ole ominaisuuksiltaan sankarillinen tai ei näennäisesti ole tapahtumien keskiössä. Tarina kuitenkin kertoo protagonistista ja on juuri hänen tarinansa, sillä tyypillisesti protagonistin teot vievät juonta eteenpäin. Hänellä on päämäärä tai tavoite, jota kohti hän pyrkii, ja tästä syntyy juonirakenteen jännite. Protagonisti on myös se tarinan henkilö, joka muuttuu ja kehittyy tarinan aikana.

Tarinan kuluessa protagonisti tavallisesti kohtaa vastustajan, antagonistin, joka edustaa tai luo vastuksia, jotka protagonistin on voitettava päästäkseen päämääräänsä. Antagonisteja voi olla tarinassa useita, kuten protagonistejakin.

Protagonistin asemaan tarinassa liittyy vahvoja ennakko-odotuksia, minkä vuoksi kirjailijat ja käsikirjoittajat voivat joskus leikitellä niillä ja yllättää yleisönsä. Protagonisti voi esimerkiksi vaihtua kesken tarinan tai sitten tekijä saattaa johtaa lukijan tai yleisön huomion tahallisesti harhaan uskottelemalla, että tarinan päähenkilö on joku muu kuin ”aito” päähenkilö.

Hiljainen protagonisti on moderneissa videopeleissä käytetty muoto, jossa pelaaja voi vaikuttaa tai asettua henkilön asemaan. Hiljainen protagonisti on parhaimmillaan kun pelaajalla on suuri vaikutus hahmon taustaan: mistä nämä tulevat, miltä nämä näyttävät ja mitä nämä tuntevat.

Tyyppejä 
Protagonistityyppejä ovat sankarin lisäksi myös antisankari ja traaginen sankari.

Katso myös 
Juoni
Narratologia

Lähteet

Kirjallisuus
 
 Baldick, Chris: The Concise Oxford Dictionary of Literary Terms. Oxford University Press 1990. ISBN 0-19-811733-7

Viitteet 

Elokuvaan liittyvät käsitteet
Videopelikäsitteet
Narratologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kesäkeitto

Kesäkeitto on vihanneksista tehty keitto. 

Tyypillisesti kesäkeittoon laitetaan porkkanaa, perunaa, kukkakaalia, herneitä (usein sokeriherneitä palkoineen silputtuina) ja tilliä. Liemessä on maitoa ja voita sekä vehnäjauhosuurustus tai sulatejuustoa.

Kesäkeitto tehdään yleensä tuoreista vihanneksista. Nahistuneet ja pakastetut eivät tuo keittoon tarpeeksi makua. Kesäkeitosta eivät kaikki suomalaiset pidä.

Historiaa 
Kesäkeitto oli suosittu kotiruoka 1940-luvulla. Pula-aikana moni elintarvike oli vaikeasti saatavilla, mutta kesäkeiton sai valmistettua helposti oman puutarhan vihanneksista ja mahdollisesti myös oman lehmän maidosta. Ruotsinkielinen nimi kesäkeitolle onkin snålsoppa, kitsas keitto.

Kesäkeitto on yhä hyvin halpa valmistaa.

Katso myös
Luettelo suomalaisista perinneruokalajeista

Lähteet 

Keitot
Kasvisruoat
Suomalainen keittiö
Alastaron moottorirata

Alastaron moottorirata on  moottorirata Virttaan kylässä Loimaan kaupungissa, entisen Alastaron kunnan alueella. Radan pituus on 2 970 metriä. Moottoriradan lisäksi alueella on jokamiesluokan rata sekä kiihdytysrata. Radalla ajetaan niin kansallisia kuin kansainvälisiäkin kilpailuja. Radalla kuvataan myös suomalaista Virittäjät-sarjaa.

Rata-info  
 pituus: 2 970 metriä
 jokamiesluokan radan pituus: 1 800 metriä
 ajosuunta: myötäpäivään
 leveys: 12–15 metriä
 ajolinjoja
 rataennätykset: Autot: 1:11,437  Andrea Belicchi, Dallara 399, 2003
 moottoripyörät: 1:18,624  Vesa Kallio, KTM, 28.06.2009

Kilpasarjat  
 EM Drag Race http://www.fia.com/en-GB/sport/championships/Pages/drag.aspx
 RR Scandinavian Open http://www.scandinavianopen.com
 Rata-SM http://www.rata-sm.fi
 SM Road Racing http://www.srra.fi
 Ducati Cup http://www.ss-cup.fi
 Historic Race Finland http://www.historicrace.fi
 SM Drag Race http://www.fhra.fi
 X-treme Drift Challenge http://www.x-treme.fi
 NEZ Racing Championship http://www.fia-nez.eu
 Endurance http://www.autourheilu.fi/lajit/endurance/
 Jokamiesluokka http://www.jokamies.net 
 Kuorma-autot http://www.racetrucksfinland.fi

Muut Tapahtumat 
 Radalle.com http://www.radalle.com

Entisiä tapahtumia 
 EM Truck Race
 Super Rallicross

Lähteet 
Alastaron moottorirata

Viitteet

Aiheesta muualla 
http://www.x-treme.fi Moottoriradan tapahtumia
http://www.alastarorace.net  Alastaron Rata-SM kilpailun sivut

Suomen moottoriradat
Loimaan rakennukset ja rakennelmat
Alastaro
Luumu

Luumu eli luumupuu eli tarhaluumupuu (Prunus domestica) on tuomien (Prunus) sukuun kuuluva puu, joka on läheistä sukua aprikoosille, persikalle, kirsikoille ja tuomelle. Sen hedelmä on luumarja.

Luumupuu kasvaa 12 metriä korkeaksi ja 10 metriä leveäksi. Valkoiset kukat kukkivat toukokuussa. Hedelmät voivat olla sinisiä, punaisia, keltaisia, sinipunaisia tai vihreitä.

Luumupuun on ajateltu syntyneen kirsikkaluumun (Prunus cerasifera) ja oratuomen (Prunus spinosa) risteymästä, tai sitten se olisi suoraan syntynyt kirsikkaluumusta, jonka kromosomiluku olisi kolmentunut. Kirsikkaluumua käytetään nykyisin luumun perusrunkona. Ensimmäinen tunnettu viljelty luumulaji oli japaninluumu (Prunus salicina), jota kiinalaiset viljelivät yli 4 000 vuotta sitten. Varsinainen luumu (Prunus domestica) saapui läntiseen Eurooppaan ristiretkeläisten mukana. Keskiajan luostareissa oli usein suuria luumuviljelmiä. Ranskalaiset viljelivät luumua innokkaasti 1500-luvulla, jolloin he kehittivät monia uusia lajikkeita. Suomeen luumu tuli 1600-luvulla, ja Suomessakin on monia paikallisia lajikkeita, kuten "sinikka", "yleinen punaluumu" ja "yleinen keltaluumu". Väskynäksi kutsutaan tavallisesti luumun sokeripitoisia tummia lajikkeita.

Parhaita luumun kasvupaikkoja ovat lämpimät, loivasti viettävät hiekka- tai moreenipitoiset rinteet. Kasvu onnistuu paremmin kostealla kuin kuivalla maalla. Luumupuut voivat helposti paleltua kovina pakkastalvina, mutta ne pystyvät kehittymään uudelleen satokuntoisiksi muutamassa vuodessa vesomisen avulla. Kumivuoto voi aiheuttaa kumimaisen eritteen pursuamista rungosta ja oksista, joka kovettuu. Sairaat kohdat tulisi leikata pois. Tauti on yleensä merkkinä siitä, että kasvupaikka ei ole paras mahdollinen.

Luumun ja myös kriikunan tuholaisina Suomessa esiintyy luumukirvaa (Hyalopterus pruni) ja luumunäkämäpunkkia (Eriophyes similis).

Ravintoarvo per 100 g 
 Energiaa 50 Kcal
 Hiilihydraatteja 11,20 g
 Rasvaa 0,2 g
 Proteiini 0,80 g
 Kalsiumia 16 mg
 Rautaa 0,50 mg
 Fosforia 20 mg
 Kaliumia 210 mg
 Natriumia 25 mg
 A-vitamiinia 0,11 mg
 B1-vitamiinia 0,08 mg
 B2-vitamiinia 0,05 mg

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fineli: Luumun ravintosisältö
 Fineli: Luumun ravintosisältö (kuivattu)
 The Chemistry of Plums & Prunes: Constipation & Chewing Gum Compound Interest.
 United States Department of Agriculture (USDA): Prunus domestica 
 Flora of China: Prunus domestica 
 Food Component Database (FooDB): European plum (Prunus domestica) 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Prunus domestica 
 Pherobase: Floral volatiles of Prunus domestica 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Prunus domestica (plum) 

Tuomet
Hedelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Niuen kieli

Niue (omakielinen nimi: Vagahau Niuē) on austronesialainen kieli, jota puhutaan Niuella. Sen lähin sukulaiskieli on tonga.. Niuea puhuu äidinkielenään 7767 ihmistä. Heistä noin 2030 asuu Niuen saarella. Loput puhujat elävät muun muassa Tongalla, Uudessa-Seelannissa ja Cookinsaarilla. Suurin osa Niuella asuvista niuen puhujista puhuu toisena kielenään englantia.

Äännerakenne

Konsonantit 

 ja  ääntyvät dentaalisina, kun taas  ja  ääntyvät alveolaarisina. Vokaalien välissä  ääntyy usein frikatiivina, esimerkiksi  ; kaikissa sanoissa tätä ei kuitenkaan esiinny, esimerkiksi  .  on foneemin  allofoni vokaalien  edellä, ja se esiintyy myös eräissä lainasanoissa. Ennen vokaaleja  esiintyy vaihtelua :n ja :n välillä. Joillakin puhujilla esiintyy englannista lainatuissa lainasanoissa approksimantti .

Vokaalit 

Vokaalifoneemeja on viisi, ja ne voivat esiintyä lyhyinä tai pitkinä. Lyhyt  on muita lyhyitä vokaaleja pidempi, samoin pitkä  muita pitkiä vokaaleja pidempi.

Prosodia 
Sanapaino on toiseksi viimeisellä moralla.

Murteet 
Niue jakautuu kahteen murteeseen. Ne ovat motu ja tafiti. Motu on vanhempi murre ja sitä puhutaan Pohjois-Niuella. Tafitia puhutaan Etelä-Niuella. Murteiden suurimmat erot ovat sanastossa.

Historia ja status 
Samoalta tulleet lähetyssaarnaajat toivat kirjoituksen Niuelle 1900-luvun alussa. Ensimmäiset yritykset luoda oikeinkirjoitusstandardit perustuivat samoan kieleen..

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin niueksi vuonna 2003.

Niue lasketaan erittäin uhanalaiseksi kieleksi.

Uudessa-Seelannissa asui vuoden 2013 väestölaskennan mukaan 18 555 etnistä niuelaista eli suurin osa ei puhu niuen kieltä, ja varsinkin lapset eivät enää opi sitä kotikielenä ollenkaan. Tämä puolestaan on johtanut siihen, että Uuden-Seelannin hallitusta on vaadittu tukemaan niuen kielen opetusta. Suurin osa (75 %) Uuden-Seelannin niuelaisista asuu Aucklandissa. Vuosittain vietetään myös Niuen kielen viikkoa, jonka tarkoituksena on tuoda esille kieltä positiivisessa valossa ja kannustaa ihmisiä puhumaan tai opiskelemaan kieltä. Vuonna 2021 viikkoa juhlitaan 17.–23. lokakuuta..

Kielioppi ja sanasto 
Niuen sanajärjestys on VSO (verbi-subjekti-objekti), kuten sen lähimmässä sukulaiskielessä tongassa.

Niuen lainatessa sanoja englannista ne sopeutetaan niuen äännerakenteeseen. Esimerkiksi radio on letio, koska niuessa ei ole r-äännettä. Linja-auto on pasi (< bus) ja tynnyri talam (< drum).

Niuen sanoja: magafaoa (perhe), to feleveia (tervehdys), faiaoga (opettaja), matua taane (isä), palia (kukkula), moana (meri).

Numeraalit 
Niuen kielen numerot yhdestä kymmeneen ovat:

Lähteet

Aiheesta muualla 
Niuen sanastoa 

Niuen kielet
Tongan kielet
Uuden-Seelannin kielet
Cookinsaarten kielet
Tongalaiset kielet
Uda (Burjatia)

Uda (Уда́) on Selengaan laskeva joki Burjatiassa Itä-Siperiassa Venäjällä. Uda on 476 kilometriä pitkä ja se yhtyy Selengaan Burjatian pääkaupungin Ulan Uden luona.

Aiheesta muualla

Burjatian joet
Jenisein vesistö
Tolomako

Tolomako on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan Vanuatussa sijaitsevalla Santon saarella. Sen sukulaiskieliä ovat mm. nokuku ja piamatsina.. Kieli on mahdollisesti uhanalainen ja sitä puhuu äidinkielenään enää ainoastaan noin 900 ihmistä (2001). Tolomako kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään.

Tolomakossa on 10 konsonanttia:

Vokaaleja kielessä on viisi /a e i u o/.

Lähteet

Vanuatun kielet
Oseanialaiset kielet
Terek

Terek ( ja avaariksi Терек, ,  ja ) on joki Pohjois-Kaukasiassa Georgian ja Venäjän federaatioon kuuluvien Pohjois-Ossetian, Kabardino-Balkarian, Tšetšenian ja Dagestanin alueilla. Terek on 623 km pitkä ja sen vesistöalue on noin 60 000 km².

Terek saa alkunsa Georgian puolelta Kaukasusvuoristosta Kazbekin lounaisrinteeltä. Sieltä se virtaa ensin pohjoiseen ja puhkaisee Kaukasuksen pohjoisharjanteen Darielin solassa. Tämän jälkeen se virtaa halki Pohjois-Ossetian, jonka alueella se muuttuu vuoristojoesta tasankojoeksi. Pohjois-Ossetiasta joki virtaa Kabardian tasangon halki Kabardino-Balkarian koillisosassa, kääntyy itään ja virtaa sitten Pohjois-Ossetian, Tšetšenian ja Dagestanin pohjoisosien halki Kaspianmereen, jossa se muodostaa 100 km pitkän suiston. Suiston halki virtaavien suuhaarojen nimet ovat Novyi Terek, Staryi Terek ja Tatovka. Terekin merkittävämmät sivujoet ovat Ardon, Uruh, Malka, Sunža ja Fiagdon. 

Joessa on voimalaitoksia. Merkittävimmät kaupungit joen varrella ovat Vladikavkaz, Beslan, Maiski, Mozdok, Novr-Ġala/Naurskaja  ja Kizljar.

Historia  
Toisen maailmansodan aikana suomalainen Waffen SS:n pataljoona Nordost eteni divisioonassaan Terekjoelle saakka.

Katso myös
 Terekin kuvernementti

Dagestanin joet
Georgian joet
Tšetšenian joet
Pohjois-Ossetia-Alanian joet
Kabardi-Balkarian joet
Amor

Amor tai Cupido on roomalaisessa mytologiassa rakkauden jumala, Venuksen poika. Amor on usein kuvattu pieneksi, siivekkääksi pojaksi, joka kantaa jousta ja nuolia. Amorin kreikkalainen vastine on Eros.

Amorin nuolet saavat osuessaan ihmisen rakastumaan seuraavaan näkemäänsä henkilöön.
 

Antiikin Rooman jumalat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ortodoksinen kalenteri

Ortodoksinen kalenteri perustuu ortodoksisen kirkon vanhaan perinteeseen. Ortodoksinen nimipäiväkalenteri poikkeaa Suomessa yleisessä käytössä olevasta nimipäiväkalenterista.

Ortodoksinen kalenteri 

Kirkkovuoden jokaiselle päivälle, niin sanottuja suuria liikkumattomia juhlia lukuun ottamatta, on ortodoksisessa kalenterissa nimetty kyseisen päivän pyhä tai useampi pyhä. Kyseisenä päivänä muistellaan tätä tai näitä pyhiä ihmisiä kirkon kanonisoimina hurskaina kilvoittelijoina ja esimerkkeinä muille ihmisille.

Ortodoksinen nimipäivä 

Ortodoksisessa perinteessä ei tavallisesti juhlita tavallista länsimaista, protestanttisen perinteen mukaista nimipäivää ja kyseistä henkilöä. Nimipäivänä muistelun kohteena on elävän henkilön sijasta hänen nimeensä liittyvä taivaallinen esirukoilija ja hänen muistonsa. Nimipäivä on vain sinä päivänä, jolloin muistellaan omaa taivaallista suojelijaa, vaikka samalla pyhällä saman (etu)nimisillä pyhillä olisi muitakin muistelupäiviä. Ortodoksillakin on siis vain yksi ”nimipäivä” vuodessa.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Ortodoksinen kalenteri ja nimi. Ortodoksi.net.
 Nimi ja siihen liittyvä pyhä. Ortodoksi.net.

Kalenterit
Ortodoksinen kirkko

ru:Православные праздники
Sunny Beach

Sunny Beach () on rantalomakohde Mustanmeren rannikolla Bulgariassa, Burgasin kaupungin pohjoispuolella. Sen rakentaminen aloitettiin 1950-luvulla, ja se elää täysin matkailusta. Se sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Burgasista ja 100 kilometrin päässä Varnasta.

Sunny Beachin 100-120 metriä leveä ja noin kahdeksan kilometriä pitkä ranta sijaitsee Balkanvuorten tuntumassa. Rantaa suojaavat hiekkadyynit, jotka ovat tyypillisiä Etelä-Bulgarian maisemalle. 

Sunny Beachillä on pysyvää asutusta erittäin vähän (kesäasukkaita lukuun ottamatta noin 1 400 vakituista asukasta), mutta kesäisin se täyttyy tuhansista turisteista, joita varten Sunny Beachillä on lukuisia hotelleja.

Aivan Sunny Beachin vierellä sijaitsee 9 000 vuotta vanha Nessebarin museokaupunki, joka löytyy Unescon maailmanperintöluettelosta.

Kuvia

Aiheesta muualla 

A personal Guide To Sunny Beach
Sunny Beach

Bulgarian kaupungit
Ortodoksiset suuret juhlapäivät

Ortodoksiset suuret juhlapäivät jaetaan kolmeen ryhmään:

Suuret juhlat
Keskisuuret juhlat
Pienet juhlat

Pääsiäinen, Kristuksen ylösnousemuksen juhlapäivä, on ortodoksisen kirkon suurin juhlapäivä ja kaikkien näiden juhlien yläpuolella, juhlien juhla.

Pääsiäisen lisäksi ortodoksisessa kirkossa on 12 suurta juhlaa, jotka kirkkovuoden alusta (1.9.) lukien  ovat seuraavat:

 Jumalansynnyttäjän, Neitsyt Marian syntymä (8. syyskuuta)
 Kunniallisen ja eläväksi tekevän ristin ylentäminen (Ristinpäivä, 14. syyskuuta)
 Jumalansynnyttäjän Neitsyt Marian temppeliin tuominen (21. marraskuuta)
 Herramme Jeesuksen Kristuksen syntymä eli joulu (25. joulukuuta)
 Teofania, Jumalan ilmestyminen; Herran kaste eli loppiainen (6. tammikuuta)
 Herran temppeliin tuominen (2. helmikuuta)
 Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian ilmestys eli Marianpäivä (25. maaliskuuta)
 Herran ratsastus Jerusalemiin eli palmusunnuntai (pvm riippuu pääsiäisestä, viikko ennen)
 Herran taivaaseen astuminen helatorstai (pvm riippuu pääsiäisestä, 40 pv jälkeen)
 Pyhän Kolminaisuuden päivä eli helluntai (pvm riippuu pääsiäisestä, 50 pv jälkeen)
 Herramme Jeesuksen Kristuksen kirkastuminen (6. elokuuta)
 Neitseen Marian kuolonuneen nukkuminen (15. elokuuta)

Katso myös 

 Ortodoksinen kalenteri

Aiheesta muualla 

 Suuret juhlat . Ortodoksi.net.

nl:Hoogfeest#Hoogfeesten van de Oosters-orthodoxe Kerk
Paris

Paris () eli Aleksandros (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen ja tämän vaimon Hekaben poika. Hän esiintyy Homeroksen Iliaassa, jonka mukaan Paris kaappasi Spartan kuningattaren Helenan, mikä oli yksi Troijan sotaan johtaneista syistä.

Lapsuus ja nuoruus 

Pariksen äiti näki juuri ennen Pariksen syntymää unen, jossa hän synnytti liekehtivän soihdun. Oraakkeli tulkitsi unen Hekabelle ja julisti, että lapsi tulisi olemaan kotimaansa tuhoksi. Oraakkeli neuvoi vanhempia tappamaan lapsen, jotta valtakunta säästyisi. Priamos ja Hekabe eivät kuitenkaan kyenneet surmaamaan lastaan, vaan antoivat tämän paimenten päällikön Agelaoksen tapettavaksi. Agelaos ei hänkään kyennyt tappamaan lasta, vaan jätti tämän vuorelle. Viiden päivän päästä Agelaos palasi paikalle ja ihmeekseen löysi lapsen elossa. Hän vei lapsen kotiinsa ja antoi tälle nimeksi Paris.

Pariksen tuomio 

Pariksen ollessa jo aikuinen tulivat jumalattaret Pallas Athene, Hera ja Afrodite hänen luokseen. He tahtoivat, että Paris valitsisi heistä kauneimman. Paris valitsi Afroditen, sillä Afrodite lupasi hänelle maailman kauneimman naisen, Helenan, vaimoksi. Tämä Pariksen tuomiona tunnettu ratkaisu johti lopulta Troijan sotaan.

Kuolema 

Troijan sodassa Paris sai osuman Filokteteen ampumasta myrkytetystä nuolesta ja kuoli haavaan Idavuorella.

Aiheesta muualla 

Kreikkalaisen mytologian sankarit
Amborella trichopoda

Amborella trichopoda on harvinainen pensas, jota tavataan luonnonvaraisena ainoastaan Uudessa-Kaledoniassa. Se on kasvitieteellisesti hyvin mielenkiintoinen laji, sillä geneettiset tutkimukset ovat osoittaneet, että se on hyvin lähellä koppisiemenisten (Magnoliophytina) yhteistä esimuotoa. Se edustaa haaraa, joka on erkaantunut hyvin varhain muista koppisiemenisistä ja antaa siten paljon tietoa siitä, miltä muinaiset koppisiemeniset ovat alun perin näyttäneet. 

Amborella trichopoda on sukunsa ainoa laji. Uusissa kasvitieteellisissä luokitteluissa Amborella-suku sijoitetaan Amborellaceae-heimoon ja edelleen Amborellales-lahkoon. Vanhassa Cronquistin luokittelussa Amborellaceae kuului vielä Laurales-lahkoon. Amborellales on perinteisesti luettu kaksisirkkaisten (Magnoliopsida) luokkaan, mutta tuoreimpien tutkimusten mukaan näyttää ilmeiseltä, että Amborellales-lahko on erotettava kokonaan Magnoliopsida-luokasta.

Amborella trichopoda on ainavihanta kaksikotinen pensas. Lehdet ovat ehyitä ja 8–10 cm pitkiä, ja lehtiasento on vuorottainen. Kukat ovat halkaisijaltaan 4–8 mm. Hedelmä on yksisiemeninen punainen 5–8 mm pitkä marja. 

Amborella trichopoda kasvaa kosteissa ja varjoisissa vuoristometsissä. Kasvin uhkana on kuitenkin ylilaiduntaminen ja kasvuympäristön tuhoutuminen.

Lähteet 

Amborellales
Mikael II

Mikael II (770–829) oli Bysantin keisari vuosina 820–829. Hän syntyi Amoriumin kaupungissa Fryygiassa minkä takia häntä kutsuttiin amorialaiseksi. Hänestä käytettiin myös lisänimeä Psellos, änkyttäjä. Mikael aloitti uransa tavallisena sotilaana mutta yleni aina kenraaliksi asti. 

Hän oli kannattanut entistä aseveljeään Leo V:ä kun tämä nousi valtaistuimelle vuonna 813. Mikael tuomittiin kuolemaan vuonna 820 sen jälkeen kun paljastui että hän oli ollut mukana salajuonessa keisaria vastaan. Mikaelin kannattajien onnistui kuitenkin surmata Leo ja vapauttaa Mikael. Mikaelista tuli uusi keisari ja amorialaisen hallitsijasuvun perustaja. 

Mikael joutui taistelemaan vuosina 822–824 aikana toista valtaa havittelevaa kenraalia, Tuomasta, vastaan. Vuonna 823 muslimit valloittivat Kreetan ja vuonna 827 alkoivat hyökkäykset Sisiliaa kohti.

Mikael oli ikonoklasti, mutta hän yritti saada aikaiseksi sovun ikonien kannattajien kanssa. Hän sai kuitenkin munkkien vihat niskoilleen kun hän meni toisen kerran naimisiin, Konstantinos VI:n lesken, entisen nunnan, Eufrosynen kanssa. Mikaelin kuollessa hänen pojastaan Theofiloksesta tuli uusi keisari.

Kirjallisuutta 
 
 

Bysantin keisarit
Vuonna 770 syntyneet
Vuonna 829 kuolleet
Vologda (joki)

Vologda () on 155 kilometriä pitkä joki Vologdan alueella Pohjois-Venäjällä.  Se laskee Suhonaan, joka laskee edelleen Vienanjokeen ja Vienanmereen. Vologdan kaupunki sijaitsee joen varrella. 

Joen valuma-alue on 3 030 neliökilometriä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vologdan alueen joet
Vienanjoen vesistö
Itseinho

Itseinho tai itseviha, joskus myös autofobia, on psyykkinen poikkeama, jossa ihminen vihaa itseään tai tuntee voimakasta häpeää omasta itsestään tai alkuperästään. Se voi tarkoittaa myös inhoa sitä yhteisöä kohtaan, johon yksilö kuuluu: tällaista on esimerkiksi etninen itseinho.

Joidenkin psykologien mukaan itseinho on tärkeä tekijä monissa henkisissä sairauksissa, erityisesti sellaisissa, joihin liittyy omien puutteellisuuksien liiallista huomioimista. Psykologit ja psykiatrit käyttävät usein termiä "itseinho". Heidän mukaansa usein itseinhosta kärsivällä on myös alhainen itsetunto. Jotkut uskovat, että itseinho ja häpeä ovat tärkeitä tekijöitä muiden psyykkisten sairauksien syntymisessä. Itseinho voi helposti johtaa itsetuhoisuuteen.

Termi itseinho voi viitata voimakkaaseen itsensä, tekojensa tai oman rotunsa, sukupuolensa tai seksuaalisen suuntautumisensa inhoamiseen.

Itseinho saattaa aiheuttaa alemmuuskompleksiin. Joidenkin sosiologian teoreetikkojen, kuten Jerry Manderin, mukaan mainostajat pyrkivät tarkoituksella tuottamaan kohdeyleisössä itseinhoa, negatiivista kehonkuvaa ja pahaa mieltä ja tarjoavat tuotteitaan "parannuskeinoksi".

Itsetuhoisuus
Itsetuhoisuus on psyykkinen häiriö. Se voi liittyä itseinhoon, jolloin henkilö tuntee tarvetta vahingoittaa itseään. Yleensä tämä tapahtuu itseä suoraan vahingoittamalla, esimerkiksi viiltelemällä, tai hakeutumalla riskitilanteisiin. Tavoitteena voi olla tuottaa pitkään kipua aiheuttavia vammoja, kuten palovammoja tai paleltumia.

Psyykkiset sairaudet
Guayaquil

Guayaquil on Ecuadorin suurin kaupunki. Se sijaitsee noin 250 kilometriä Quitosta lounaaseen ja kuuluu Guayasin provinssiin. Kaupungin väkiluku on noin 2,3 miljoonaa (2010).

Maantiede ja ilmasto 
Guayaquil sijaitsee Guayas-joen länsirannalla noin 70 kilometrin päässä Tyynen valtameren Guayaquilinlahdelta. Etäisyys pääkaupunki Quitoon on linnuntietä 267 km, maantietä 386 km.

Kuivalla kaudella Guayaquilin ilmastoa on kuvattu miellyttäväksi, sadekausi kestää tammikuusta huhtikuuhun.

Historia 
Espanjalaiset perustivat ensimmäisen asutuksensa vuonna 1530 läheisen Babahoyo-joen varteen, mutta intiaanien tuhottua sen espanjalaiset siirtyivät kaupungin nykyiselle paikalle vuonna 1537. Francisco de Orellana nimesi kaupungin perimätiedon mukaan Santiago de Guayaquiliksi pyhän Jakobin (Santiago), intiaanipäällikkö Guayan ja tämän vaimon Quilan mukaan Kaupunki tuli tunnetuksi Espanjan pääasiallisena laivanrakennuspaikkana ja ajoittaisista merirosvojen hyökkäyksistä. 1700-luvun alussa alueella alettiin tuottaa kaakaota ja seuraavan vuosisadan alussa Guayaquil vaurastui kaakaon vientisatamana.

Espanjan siirtomaahallinnon luhistuessa Guayaquil oli eteläamerikkalaisten vapaustaistelijoiden Simón Bolívarin ja José de San Martín tunnetun tapaamisen tapahtumapaikka, jonka jälkeen San Martín päätyi maanpakoon ja Bolívarista tuli itsenäisyysliikkeen johtohahmo. Ecuadorissa kaupunki tuli tunnetuksi myös maan liberaalien tukikohtana ja sieltä käsin johdettiin useita kapinoita maan konservatiivista hallintoa vastaan. Guayaquil ohitti myös Quiton Ecuadorin tärkeimpänä kaupunkina talouden kukistaessa. Talouden kasvu nousu toi mukanaan myös ongelmia, kuten suuren muuttoliikkeen kaupunkiin joka ylikuormitti paikalliset sosiaalipalvelut, kuten vedenjakelun ja koulujärjestelmän. Kaupunki kärsi myös useista tulipaloista ja kulkutaudeista, kuten keltakuumeesta.

Vuonna 1942 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupungin rakennuskannasta. Vuonna 2020 kaupunki oli Ecuadorin koronavirusepidemian keskus.

Talous 
Guayaquil on yksi Etelä-Amerikan tärkeimmistä satamakaupungeista.

Guayquilin sataman kautta kulkee puolet Ecuadorin viennistä ja noin 80 prosenttia tuonnista. Vuonna 1979 avattiin moderni syväsatama 10 kilometrin päähän itse kaupungista alavirtaan.

Kaupunkia palvelee José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema. Se sijaitsee 10 minuutin matkan päässä keskustasta.

Guayaquiliin johti aikaisemmin rautatie Quitosta, mutta El Niñon ja maanjäristysten vaurioitettua rataa vuosina 1997 ja 1998 se ei ole enää käytössä. Guayaquilista on tieyhteys Panamericana-valtatielle.

Yliopistoja 
Guyaquilin tärkeimpiin yliopistoihin kuuluvat:
 Escuela Superior Politécnica del Litoral
 Universidad de Guayaquil
 Universidad Católica de Santiago de Guayaquil
 Universidad Laica Vicente Rocafuerte
 Universidad de Especialidades Espíritu Santo
 Universidad Casa Grande
 Universidad Santa Maria
 Brookdale Community College

Ystävyyskaupungit 
Guayaquilin ystävyyskaupunkeja ovat:
  Genova, Italia
  Houston (Texas), Yhdysvallat
  Santiago, Chile
  Shanghai, Kiina

Lähteet

Aiheesta muualla

 Valokuvia Guayaquilista Ecuador 365

Ecuadorin kaupungit
Robert Boyle

Robert Boyle (; 25. tammikuuta 1627 – 31. joulukuuta 1691) oli brittiläinen luonnonfilosofi, kemisti ja fyysikko. Boylen ajattelu oli alkemiaan päin kääntyvää, mutta nykyään häntä arvostetaan ensimmäisenä nykyaikaisena kemistinä.

Boyle hylkäsi vanhat käsitykset, joiden mukaan olisi vain kolme tai neljä alkuainetta, ja päätteli niitä olevan todennäköisesti paljon enemmän, mutta hän ei maininnut yhtään esimerkkiä alkuaineesta. Boyle ei keksinyt mukaansa nimettyä Boylen lakia, mutta vahvisti sen.

Elämä 

Boylen isä oli menestyvä englantilainen liikemies, josta tehtiin 1620 Corkin jaarli. Boyle oli seitsemäs poika ja 14. lapsi. Hän oppi jo lapsena puhumaan ranskaa ja latinaa. Hän peri huomattavan omaisuuden, joten ei joutunut tekemään työtä. Hän ei ikinä käynyt yliopistoa, mutta kiinnostui filosofiasta ja tieteistä.

Noin 1655 Boyle asettui taloon High Streetille Oxfordissa. Häntä avusti tuolloin Robert Hooke, joka kehitti pumpun, joka osoittautui tärkeäksi kaasujen tutkimuksessa. Vuonna 1668 Boyle muutti Lontooseen Pall Mallille, jossa asui sisarensa Katherinen, Lady Ranelaghin kanssa. Boyle perusti siellä laboratorion ja tutki happojen ja emästen ominaisuuksia ja suoloja. Kun fosfori keksittiin, Boyle määritti monet sen ominaisuuksista.

Boyle muutti lähes yksin kemian kunnioitusta nauttivaksi tieteeksi. Boylea nimitettiinkin humoristisesti "Kemian isäksi ja Corkin jaarlin veljeksi." Boylella oli merkittävä joukko avustajia ja hän vaikutti muun muassa viisitoista vuotta nuoremman Isaac Newtonin työhön.

Boyle oli kiinnostunut myös uskonnoista ja kielistä. Hän liittyi myös Hudson's Bay Companyyn tutkiakseen matalien lämpötilojen vaikutusta. Hänestä tuli myöhemmin New England Companyn kuvernööri.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Irlantilaiset filosofit
Irlantilaiset kemistit
Irlantilaiset fyysikot
Vuonna 1627 syntyneet
Vuonna 1691 kuolleet
Manihiki

Manihiki eli Humphreyn saari on atolli Cookinsaarilla. Se sijaitsee lähellä Rakahangan saarta. Manihikin tärkeimmät kylät ovat Tukou ja Tauhunu. Atollilla oli 212 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.

Maantiede

Manihiki on osa Cookinsaarten pohjoista saariryhmää. Se koostuu 40:stä pienestä saarekkeesta, jotka ympäröivät noin 4 kilometrin levyistä laguunia. Pinnanmuodoiltaan saari on hyvin matala ja vain vähän merenpinnan yläpuolella. Korkeimmat kohdat ovat vain neljän metrin korkeudella merenpinnasta. Manihikin pinta–ala on 5,4 km² ja se on muodostunut vedenalaisen noin 4 000 metriä korkean vuoren huipulle. Monista muista pohjoisen saariryhmän atolleista ja saarista poiketen Manihikin laguunista löytyy särkkiä muualtakin kuin sen reunoilta. Huolimatta särkkien hiekkaisesta maaperästä niillä kasvaa runsaasti palmuja. Manihikin lähin naapurisaari on Rakahanga 44 kilometrin päässä pohjoisessa.

Historia

Saaren syntylegendan mukaan Manihiki ja Rakahanga olivat alun perin kiinni toisissaan. Rarotongalainen Huku löysi silloin vielä vedenalaisen saaren, ja saaren nosti ylös jumala Maui. Nämä kaksi rupesivat kamppailemaan saarten hallinnasta ja ne erkanivat tämän takia toisistaan. Polynesialaiset asuttivat saaren todennäköisesti 1500-luvulla. Manihikin ja Rakahangan välillä oli tiiviit yhteydet ja saarten asukkaat muodostivat yhtenäisen yhteisön. He asuivat suurimman osan ajastaan Rakahangalla, mutta tulivat tarpeen vaatiessa täydentämään ruokavarastojaan Manihikille.

Ensimmäinen atollin havainnut eurooppalainen saattoi olla espanjalainen löytöretkeilijä Pedro Fernández de Quirós jo vuonna 1606, mutta tavallisesti atollin löytäjänä pidetään vuonna 1822 alueella purjehtineen yhdysvaltalaisen Good Hope -laivan kapteeni Patricksonia. Myöhemmin saarelle tulivat valaanpyytäjät ja lähetyssaarnaajat. Lähetyssaarnaajat olivat käännyttäneet suurimman osan asukkaista vuoteen 1852 mennessä, ja samalla he asettuivat täysiaikaisesti Manihikille lopettaen Rakahangan ja Manihikin väliset retket. Vuonna 1889 Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta kilpailivat alueen saarista ja manihikilaiset pyysivät Ranskan suojelua. Ranskalaiset lähettivätkin sotalaivan saarelle Tahitilta käsin, mutta lähetyssaarnaajien nostettua tankoon Union Jackin laiva kääntyi takaisin. Myöhemmin samana vuonna atolli päätyi Britannian hallintaan ja vuonna 1901 Cookinsaaret siirtyivät Uuden-Seelannin haltuun.

Vuoden 1997 marraskuussa sykloni Martin teki suurta tuhoa atollilla. Myrskyssä kuoli 19 henkilöä, ja Uuden-Seelannin ilmavoimat evakuoi 400 paikallista Rarotongalle. Suurin osa saarta jälleenrakennettiin myrskyn jälkeen, mutta osa evakuoiduista ei koskaan palannut takaisin koteihinsa. Toisaalta atollille on myös muuttanut asukkaita muualta. Tämä on johtunut etenkin mustien helmien tuotannosta atollilla, mikä on tarjonnut työpaikkoja. Vuonna 2011 tämä teollisuus tuotti arviolta 85 000 Uuden-Seelannin dollaria. Joka vuosi atollilla tuotetaan neljännesmiljoona helmeä. Tulevaisuudennäkymät ovat kuitenkin heikentyneet japanilaisen ja kiinalaisen kilpailun takia.

Lähteet

Viitteet

Cookinsaarten maantiede
Rakahanga

Rakahanga on atolli Cookinsaarilla. Se sijaitsee lähellä Manihikin atollia. Rakahangan ja Manihikin kulttuurit muistuttavat paljon toisiaan. Molemmilla saarilla puhutaan pääasiassa rakahanga-manihikin kieltä.

Rakahangan asukasluku oli 83 vuoden 2016 väestönlaskennassa. Atollilla on kaksi koulua.

Lähteet 

Cookinsaarten maantiede
Afrosentrismi

Afrosentrismi eli Afrikka-keskeisyys on maailmankuvan näkökulma, joka keskittyy mustaan Afrikkaan ja afrikkalaisiin ja Amerikan mustaan väestöön. Afrosentrismin tarkoitus on sekä taistella länsimaihin keskittynyttä, esimerkiksi eurosentristä historiankirjoitusta vastaan, että kohottaa mustien itsetuntoa ja etnistä ylpeyttä. Afrosentrismi on panafrikkalaisuuden seuraaja.

Afrosentrismissä keskeistä on ajatus, että Afrikka muodostaa omankaltaisensa kulttuuriympäristön, jota ei voi ymmärtää perinteisin eurooppakeskeisin menetelmin. Joskus ajatus viedään niin pitkälle, että katsotaan muiden kuin afrikkalaisperäisten henkilöiden olevan kykenemättömiä ymmärtämään afrikkalaista kulttuuria. Afrosentrismissä on herättänyt kritiikkiä sen keskeinen ajatus yhdestä suuresta panafrikkalaisesta kulttuurista. Kielelliset, kulttuuriset ja geneettiset erot ovat Afrikan mustan väestön sisällä hyvin suuret, ja yhdestä afrikkalaisesta kulttuurista puhuminen ei siksi voi vastata todellisuutta.

Afrosentrismin eräs äärimuoto viljelee myös epätieteellisiä väitteitä historiasta, kuten että muinainen Egypti oli mustien perustama tai että Kleopatra, Sokrates, Hannibal yms. tunnetut historian henkilöt olisivat olleet mustia. Osa afrosentristeistä laskee mustiksi ja siis samaan ryhmään myös kaikki maailman tummaihoiset, kuten Intian dravidakieliset, Australian aboriginaalit, pohjoisafrikkalaiset, kuten myös Meksikon olmeekit, joiden patsaissa vaikuttaa joidenkin mielestä olevan afrikkalaisia piirteitä, mikä ei vastaa yleistä tieteellistä käsitystä.

Katso myös 
Antroposentrismi
Etnosentrismi
Eurosentrismi

Aiheesta muualla 
 Risto Selin: Afrosentrismi. Teoksessa

Lähteet 

Etnosentrismi
Näennäistiede
Rasismi
Politiikan käsitteet
Kansainvälinen yleisurheiluliitto

Kansainvälinen yleisurheiluliitto eli WA (), vuoteen 2019 asti IAAF (vuoteen 2001 asti  ja vuosina 2001–2019 ), on yleisurheilun kansainvälinen kattojärjestö. Liitto perustettiin Tukholman kesäolympialaisten 1912 yhteydessä, 17 kansallisen yleisurheiluliiton päätöksellä.

WA huolehtii ajanoton standardoimisesta, maailmanennätysten kirjaamisesta sekä suurten yleisurheilutapahtumien järjestämisestä.

WA:n järjestämiä tapahtumia 
 Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut
 Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut
 Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut
 Yleisurheilun maailmancup
 Timanttiliiga
 IAAF:n yleisurheilufinaali
 Kävelyn maailmancup
 World Athletics Relays

WA:n hallitus 
Puheenjohtaja – Sebastian Coe (Yhdistynyt kuningaskunta)
Varapuheenjohtaja – Serhi Bubka (Ukraina), Nawaf Al Saud (Saudi-Arabia), Geoff Gardner (Australia), Ximena Restrepo (Chile)
Jäsenet – muun muassa Willie Banks, Nawal al-Mutawakkil, Svein Arne Hansen, Alberto Juantorena ja Antti Pihlakoski

Puheenjohtajat

WA:n alueelliset liitot 

WA:lla on kuusi alueellista liittoa, jotka toimivat alueidensa yleisurheilun kattojärjestöinä.

AAA, Aasian yleisurheiluliitto
CAA, Afrikan yleisurheiluliitto
CONSUDATLE, Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto
EAA, Euroopan yleisurheiluliitto
NACAC, Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian yleisurheiluliitto
OAA, Oseanian yleisurheiluliitto

Suomalaiset kunniajäsenet

Arvostetuin IAAF:n tapa palkita järjestön toiminnassa mukana olleita on nimittää heitä kunniajäseniksi eli ”Veteran of IAAF”, nykyään ”IAAF Veteran Pin”. Ensimmäiset 13 kunniajäsentä nimitettiin vuonna 1928. Heidän joukossa oli yksi suomalainen: Lauri ”Tahko” Pihkala. Myöhemmin saman kunnian ovat saaneet Lauri Miettinen (1946), Urho Kekkonen (1952), Toimi Tulikoura (1966), Jukka Lehtinen (1972), Armas Valste (1976), Jukka Uunila (1978), Nils Dahlman (1982), Carl-Olaf Homén (1991) ja Tellervo Haapaniemi-Koskinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kansainvälisen yleisurheiluliiton kotisivut.  

Kansainväliset yleisurheilujärjestöt
Karmapa

Karmapa (toiminnan mies, buddhatoiminnan suorittaja) on karma-kagyü-linjan johtaja. Karmapa oli ensimmäinen tietoiseksi jälleensyntymäksi tunnistettu lama Tiibetin historiassa, ja häntä kunnioitetaan kaikkialla Tiibetissä joogien kuninkaana hänen henkisten saavutustensa ja kykyjensä johdosta. Karmapoissa, joiden toiminnan Buddha Shakyamuni ja Guru Rinpoche ennustivat, yhdistyy kaikkien buddhien toiminta. Ennen kuolemaansa jokainen Karmapa jättää ohjeet seuraavan jälleensyntymänsä löytämiseksi. Tähän mennessä on ollut 17 jälleensyntymää:

Düsum Khyenpa (1110–1193)
Karma Pakshi (1204–1283)
Rangjung Dorje (1284–1339)
Rölpe Dorje (1340–1383)
Deshin Shegpa (1384–1415)
Tongwa Dönden (1416–1453)
Chödrag Gyamtso (1454–1506)
Mikyö Dorje (1507–1554)
Wangchuk Dorje (1556–1603)
Chöying Dorje (1604–1674)
Yeshe Dorje (1676–1702)
Changchub Dorje (1703–1732)
Düdül Dorje (1733–1797)
Thegchog Dorje (1798–1868)
Khakyab Dorje (1871–1922)
Rangjung Rigpe Dorje (1924–1981)
 Shamarpan valitsema Trinlay Thaye Dorje (s. 1983) tai Ogyen Trinley Dorje (s. 1985), jonka löytämiseen johtavat ohjeet saatiin 16. Karmapan Tai Situpalle antamasta amuletista.(Kumpi on oikea Karmapa on edelleen kiistanalainen asia.)

Buddhalaisuus
Tiibet
Hyvät, pahat ja rumat (televisio-ohjelma)

Hyvät, pahat ja rumat oli suomalainen Broadcastersin tuottama vuosina talk show -tyyppinen asiaviihdeohjelma, jota esitettiin 1992–1997. Ensimmäisenä esitysvuonna sitä esitettiin lauantai-iltapäivisin Kolmoskanavalla. Seuraavana vuonna Kolmoskanavan lopetettua ohjelma siirtyi MTV3-kanavan ohjelmistoon torstain myöhäisiltaan. Ohjelma tunnettiin yleisesti myös lyhenteellä "HPR".

Hyvät, pahat ja rumat lähetettiin runsaan tunnin pituisena suorana lähetyksenä mainoskatkoineen. Ohjelmassa oli lähes pelkästään puhetta. Käsitellyt aiheet liittyivät usein kulttuuriin, politiikkaan ja ajankohtaisiin aiheisiin. 

Katsojat saivat lähettää palautetta ohjelmaan faksilla, ja lähetettyjä viestejä luettiin haastatteluiden välissä.

Juontajat
Ohjelman ensimmäisenä vuonna juontajina toimivat Simo Rantalainen ja Jari Sarasvuo. Heidän rinnallaan nähtiin ohjelman alkuaikoina myös kaksi naisjuontajaa; ensin Asta Leppä, ja myöhemmin Ina Nykopp. Ohjelman siirryttyä MTV3-kanavalle juontajiksi vakiintuivat kokonaan Sarasvuo ja Rantalainen. Sarasvuo edusti kriittistä poliittista toimittajaa, kun taas Rantalainen näsäviisasta rääväsuista urheilijaa. Kaksikon välille syntyi jännitteitä, joka huipentui juontajien väliseen nyrkkeilyotteluun 12. toukokuussa 1994 esitetyssä ohjelmassa. Ottelun seurauksena Rantalainen mursi Sarasvuon nenän.   

Vuonna 1995 Sarasvuon tilalle Rantalaisen juontajapariksi vaihtui Pauli Aalto-Setälä. Vuonna 1997 Rantalaisen tilalle tuli Neil Hardwick.

Kohut
Ohjelma nousi usein iltapäivälehtien lööppeihin ohjelmassa sattuneiden tapausten vuoksi. Erääseen ohjelmaan Rantalainen oli hankkinut katukaupasta rauhoittavia lääkkeitä, jotta juontajakaksikko pääsisi kokeilemaan niitä suorassa lähetyksessä. 

Varsinkin juontaja Rantalainen nousi usein lööppeihin väkivaltaisen käytöksensä ja ohjelmassa esittämiensä vihapuheittensa takia. Joulukuussa 1996 Rantalainen sai potkut ohjelmasta pahoinpideltyään iltapäivälehden toimittajan ohjelman tuotantotiimin lomamatkalla. Kyseinen toimittaja oli kuvaamassa Rantalaista, joka oli tanssimassa Maria Guzeninan kanssa lontoolaisessa kapakassa. Asiasta tuli Rantalaisella ja toimittajalla erimielisyyttä, ja Rantalainen pahoinpiteli toimittajan. Pahoinpidellyltä toimittajalta murtui leukaluu kahdesta kohdasta.

Ohjelman vieraat

Ohjelmassa esiintyneet haastateltavat olivat eri aloilta. Julkisuuden henkilöiden joukosta ohjelmassa haastateltavina olivat muun muassa Joel Hallikainen, Timo Koivusalo, M. A. Numminen, Pedro Hietanen, Ruben Stiller, Mattiesko Hytönen, Timo T. A. Mikkonen, Martti Ahtisaari, Andy McCoy ja Adolf Ehrnrooth. Totutusta poikkeavia vieraita talkshow-tyylisessä ohjelmassa edustivat muun muassa Joensuun skinit, seksinmyyjä ja natsijohtajana itseään pitänyt Pekka Siitoin.

Lähteet

Keskusteluohjelmat
Viihdeohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
Vatukat

Vatukat (Rubus) on ruusukasveihin (Rosaceae) kuuluva suku. Sukuun kuuluvien kasvien varret ovat piikkiset, kuten ruusuilla. Lehdet ovat yleensä kolmi-, viisi- tai seitsensormisia, lehdykät sahalaitaiset. Tyypillisiä suvulle ovat marjaa muistuttavat hedelmystöt, jotka koostuvat useista pinkeäpintaisista pienistä pallomaisista luumarjoista, joiden sisällä siemenet ovat.

Lajeja ja lajiryhmiä 
 Alaskanvatukka (Rubus spectabilis)
 Armeniankarhunvatukka (Rubus discolor)
 Huipavatukka (Rubus lagerbergii)
 Jalavakarhunvatukka (Rubus ulmifolius)
 Japaninlillukka (Rubus pseudojaponicus)
 Japaninvatukka (Rubus phoenicolasius)
 Karhunvatukka (Rubus fruticosus, Rubus Karhunvattu-Ryhmä)
 Kiiltovatukka (Rubus crataegifolius)
 Kuultovatukka (Rubus aureolus)
 Lakka eli hilla eli muurain (Rubus chamaemorus)
 Lamovatukka (Rubus cuneifolius)
 Lehtovatukka (Rubus pruinosus)
 Lillukka eli euroopanlillukka (Rubus saxatilis)
 Liuskavatukka (Rubus laciniatus)
 Mansikkavadelma (Rubus illecebrosus)
 Mesimarja (Rubus arcticus)
 Metsävatukka (Rubus nessensis)
 Morsiusvatukka (Rubus deliciosus)
 Mustavatukka eli mustavadelma (Rubus allegheniensis)
 Norjanvatukka (Rubus nemoralis)
 Poimuvatukka (Rubus plicatus)
 Ruusukarhunvatukka (Rubus bifrons)
 Ruusuvatukka (Rubus rosaefolius)
 Sinivatukka (Rubus caesius)
 Siperianlillukka (Rubus humulifolius)
 Tanskankarhunvatukka (Rubus fioniae)
 Tuoksuvatukka (Rubus odoratus)
 Vadelma eli punavadelma eli vattu (Rubus idaeus)
 Valkovatukka (Rubus parviflorus)

Vatukkaristeymiä 
 Boysenmarja (Rubus ’Boysen’)
 Mesilillukka eli lapinlillukka (Rubus × castoreus, mesimarja × lillukka)
 Mesivadelma (Rubus × binatus, mesimarja × vadelma)
 Teivadelma (Rubus ’Tayberry’)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rubus
 Suomen Lajitietokeskus: Vatukat – Rubus
 Vatukat
 United States Department of Agriculture (USDA): Rubus 
 Flora of China: Rubus 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Rubus sp. 
 Pherobase: Floral volatiles of Genus Rubus
Ympäristövaliokunta

Ympäristövaliokunta (YmV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä ympäristön- ja luonnonsuojelua, jätehuoltoa, vesilainsäädäntöä sekä myös asumista, kaavoitusta ja rakentamista koskevat asiat, esimerkiksi laatia mietintö valtioneuvoston tai kansanedustajien ympäristö- tai asumisasioihin liittyvistä lakialoitteista.

Jäsenet 
Ympäristövaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Se kokoontuu tavallisesti neljä kertaa viikossa.

Puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eduskunta: Ympäristövaliokunta

Eduskunnan valiokunnat
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta

Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta (TyV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä työympäristöä, työterveyshuoltoa, työvoimaa ja työllisyyttä, osallistumisjärjestelmiä sekä tasa-arvokysymyksiä ja siviilipalvelua käsittelevät asiat. Lisäksi valiokunta käsittelee suurimman osan säteilyvalvontaa ja kemikaaleja koskevista asioista. Valiokunta laatii esimerkiksi mietinnön valtioneuvoston tai kansanedustajien työelämään tai tasa-arvokysymyksiin liittyvistä lakiesityksistä. 

Valiokunta asetettiin 1991 valtiopäiville nimellä työasiainvaliokunta. Vuodesta 2000 alkaen 1. maaliskuuta 2003 saakka valiokunnan nimi oli työ- ja tasa-arvoasiainvaliokunta.

Jäsenet 
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Se kokoontuu tavallisesti neljä kertaa viikossa.

Puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla 
Valiokunnan sivu

Eduskunnan valiokunnat
Riistetyt

Riistetyt on tamperelainen punk-yhtye. Yhtye toimi vuosina 1981–1985 ja teki paluun vuonna 1999. Sen edeltäjä oli Cadgers.


Kokoonpano 
 Lazze, laulu, 1981–. Muut yhtyeet: Holy Dolls (Pyhät Nuket), Gang Bang DC, Ääritila
 Vege, kitara, 2000–. Muut yhtyeet: Vapaus, Peruutus, Positive Negative
 Perttu, rummut, 2000-2006, 2010–. Muut yhtyeet: Ensam, Absurd Attitude, Ehtoollinen
 Piise, basso, 1981-1983, 2008-. Muut yhtyeet: CNT, Lihasade, Positive Negative, Kohu 63, Punk Lurex OK, Basta Basta, Dead Bobrikov

Entiset jäsenet
 Perry	(kitara) 1982–1983
 Stydy	(rummut) 1981–1983
 Raipe	(kitara, basso) 1981–1983
 Jaska	(rummut) 1983–1985
 Rike	(kitara) 1983–1985
 Make	(kitara, rummut) 1984–1985
 Miki	(basso) 1984–1985
 Timo	(rummut) 1999–2000
 Raimo	(kitara) 2000
 Jukkeli (rummut) 2007-2010
 Jallo (rummut) 2007
 Juha Nabb Nappi (basso) 1983–1984, 1999–2008
 Piise (basso) 2008-

Levyt

Viralliset 
 Laki ja järjestys (PTEP 03) 1982
 Valtion vankina (PRO 006) 1983, (HC 1226) 2005
 Skitsofrenia (PRO 018) 1983, (USD 003) 2002, (HÖ 74) 2004, (HC 1225) 2005
 Raiskattu tulevaisuus - Raped Future (RRR 44) 1984 
 Tuomiopäivä (KILL 02) 1991, (HC 7036)
 Tervetuloa kuolema (FIGHT 030) 2000 (HC 7027) 2002
 Kuka valehtelee (FIGHT 036) 2001
 Orjat ja kurjat (FIGHT 043, UDS 013) 2003
 Kahleet (HC 7037) 2005
 Kuolonhymnejä (Riistetyt Records HC33-1) 2009

Epäviralliset / Kokoelmat 
 As Prisoner of State (RRR 27) 1983, (HÖ 64) 2002
 SKITZO (FIGHT-026) 1993
 Nightmares in Darkness (RRR 34) 1984
 Riistetyt (KRÅKCD 32) 1996
 Proloaded Millennium (PRO 2003) 1999
 HC Revival (PRO 2010) 2002
 4 Bastardos ao Vivo em Sao Paulo (UDS 012) 2003
 Skitsofrenia-Helldorado (PRO 2020) 2004
 2000–2005 (HC 5026) 2005
 HC Revival (Propaganda Records)2010

Aiheesta muualla 
 Riistettyjen kotisivut

Kirjallisuutta

Suomalaiset punkyhtyeet
Marian kiitosvirsi (Magnificat)

Marian kiitosvirsi eli Marian kiitoslaulu eli Neitsyt Marian ylistysvirsi () on Luukkaan evankeliumin ensimmäisessä luvussa (jakeet 46–55) oleva runoelma, jonka neitsyt Maria lausuu Johannes Kastajan äidille Elisabetille.

Marian kiitosvirren teksti

Marian kiitosvirsi suomeksi 
(Vuoden 1992 raamatunkäännös)

Marian kiitosvirsi latinaksi 
(Vulgata)

Läntisten kirkkojen,katolisessa ja luterilaisessa hetkirukousperinteessä magnificat luetaan tai lauletaan ehtoopalveluksessa eli vesperissä ja sen loppuun liitetään "Kunnia" (Kunnia Isälle ja Pojalle ja Pyhälle Hengelle, niin kuin oli alussa, nyt on ja aina, iankaikkisesta iankaikkiseen. Aamen.. Ortodoksisessa perinteessä se luetaan aamupalveluksessa siten, että jokaisen säkeen väliin lisätään:

Magnificat musiikissa
Magnificatin tekstin ovat säveltäneet monet säveltäjät. Muun muassa 

 Johann Sebastian Bach (BWV 243, BWV 243a, BWV 10 "Meine Seel erhebt den Herren)", BWV Anhang 21 "Kleines Magnificat")
 Francesco Durante
 Gottfried Augist Homilius (HoWV IV.3, HoWV IV.4, HoWV IV.5, HoWV IV.6) 
 Johann Kuhnau 
 Leonardo Leo
 Claudio Monteverdi (Vespro Della Beata Verginen osana),
 Wolfgang Amadeus Mozart (Vesperae de Dominican, KV 321 osana, KV. 193)
 John Rutter (1990)
 Sergei Rahmaninov (osana vigiliapalvelustaan)
 Antonio Vivaldi (RV 610. RV 611)
 Charles Villiers Stanford
 Jan Dismas Zelenka  (a-moll, ZWV 106; C-Dur, ZWV 107; D-Dur, ZWV 108)

Suomalaisia säveltäjiä 

 Eero Erkkilä
 Gottfried Gräsbeck (1983)
 Kaj-Erik Gustafsson
 Pekka Kostiainen
 Einojuhani Rautavaara (1979)

Magnificat virtenä 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on Marian kiitosvirrestä mukaelmana virsi 50, "Jumalaa kiittää sieluni". Sen sävel on sama kuin jouluvirressä Enkeli taivaan. Sen on säveltänyt myös Eero Väätäinen 2003.

Jumalanpalveluslaulujen osastossa on virsi 803, Marian kiitoslaulu, etenkin rukoushetkissä käytettäväksi kahden ryhmän vuorolauluna.

Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on numero 675, sävelmämä VIII psalmisävelmä sekä Trond Kvernon 1985 kirjoittama sävelmä. Magnificatin tekstiin, joskin vapaasti tulkittuna pohjautuu Olov Hartmanin 1964 kirjoittama virsi numero 482 "Autuas ja armoitettu". Sen on suomentanut Anna-Maija Raittila 1999.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jumalanpalvelustekstit
Taidemusiikin teokset
Uusi testamentti
Neitsyt Maria
Virret