joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hävittäjälentolaivue 21

Hävittäjälentolaivue 21 (lyhenne HÄVLLV 21) oli Suomen ilmavoimiin kuulunut Satakunnan Lennoston alainen joukkoyksikkö, joka operoi mm. Hornet-hävittäjäkalustolla (lyhenne HN). Hävittäjälentolaivue 21 sijaitsi Pirkkalassa Pirkanmaalla. Yksikkö lakkautettiin 31.12.2014. Laivueen hävittäjäkalusto siirrettiin Lapin ja Karjalan Lennostoihin kesäkuussa 2014.

Tehtävät
Laivueen pääasiallisena tehtävänä rauhan aikana oli valvoa vastuualueensa ilmatilaa sekä tarvittaessa estää ilmatilan luvaton käyttö. Myös erilaisia erikoisajoneuvoja (esimerkiksi pelastusajoneuvot ja polttoaineajoneuvot) oli laivueen käytössä tehtäviensä toteuttamiseksi.

Hävittäjälentolaivue 21 oli Satakunnan Lennoston komentajan alainen joukkoyksikkö. Laivueen johdossa oli laivueen komentaja.

Laivue oli yksi Suomen ilmavoimien viidestä lentävästä joukkoyksiköstä muiden lennostojen hävittäjälentolaivueiden ja Ilmasotakoulun Tukilentolaivueen rinnalla.

Laivueen organisaatio

 Esikuntalentue (ELtue)
 1. Lentue (HN-kalusto)
 2. Lentue (HN-kalusto)
 Yhteyslentue (YhtLtue, yhteyskonekalusto)

Komentajana ovat palvelleet:
 majuri Jaakko Salomäki (s. 1977) 28.7.2014 - 31.12.2014.
 majuri Tuukka Elonheimo (s. 1976) 1.10.2013 - 27.7.2014
 everstiluutnantti Heikki Mansikka (s. 1971) 1.9.2011 - 1.10.2013
 majuri Miikka Väisänen (s. 1974) 1.2.-31.8.2011
 everstiluutnantti Juha-Pekka Keränen 1.12.2008 - 31.1.2011
 everstiluutnantti Pasi Jokinen 5.9.2005 - 30.11.2008 (myöhemmin ilmavoimien komentaja)
 majuri Teppo Alijoki 1.1.-4.9.2005
 everstiluutnantti Markku Viitala 1.6.2001 - 31.12.2004
 everstiluutnantti Kim Jäämeri 1.10.1999 - 31.5.2001 (myöhemmin ilmavoimien komentaja)
 everstiluutnantti Jarmo Lindberg 1.11.1995 - 30.9.1999 (myöhemmin ilmavoimien komentaja ja puolustusvoimain komentaja)
 majuri Jarkko Numminen 1991-95
 majuri Mikko Sovelius 1988-91
 majuri Jouni Pystynen 1987-88
 majuri Jaakko Opas (s. 1942) 1983-1987
 majuri Jukka Uhari 1980-83
 majuri Esko Halonen 1975-80

Kantahenkilökunnan lisäksi laivueessa palveli varusmiehiä apumekaanikkoina.

Historia ja perinteet

Joukkoyksikön edeltäjä oli nimeltään Hävittäjälaivue 21 ja vuoteen 1944 Lentolaivue 28.

Laivueeseen on kuulunut 60-luvulla lentokuvauskeskus (Lntkuvauskesk/HämHävLLv 21).

Joukkoyksikön historiasta on kirjoitettu teos Hävittäjälentolaivue 21:n historia 1918 - 98.

Laivueen symboli (mm. hihamerkeissä) oli kalasääski ja laivueen tunnusväri oli musta, joka ilmeni mm. yksikön hävittäjälentäjien käyttämien huivien ja työpaitojen värissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomen ilmavoimien historialliset lentolaivueet
Pirkkala
Cosmicolor

Cosmicolor on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon viides studioalbumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2007.

Cosmicolor oli kolmas ja viimeinen ”m-flo loves...” -yhteistyöprojektiin kuulunut studioalbumi. Projektissa yhden laulajan sijaan yhtyeen albumeilla vieraili lukuisia muita artisteja. Cosmicolor-albumille osallistui useita tunnettuja j-pop-laulajia, kuten Namie Amuro ja Chara sekä koko yhteistyösarjan aloittanut Crystal Kay. Suurta huomiota saivat Emi Hinouchin ja Ryōhein kanssa äänitetty kappale ”Summer Time Love”, joka otettiin Marui-tavaratalon televisiomainokseen, ja Doping Pandan kanssa tehty kappale ”She Loves the Cream”, josta tehtiin erikoisversio Amazing Nuts! -animea varten. Albumi nousi Oricon-listan sijalle kolme. 

Albumin julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle Japaniin ja Etelä-Koreaan. Viimeinen konsertti Yokohama Arenalla heinäkuussa 2007 oli yhtyeen toistaiseksi suurin, ja siihen osallistui yhteensä 17 vierailevaa artistia.

Kappaleet 
 Issue No. 5 [välisoitto]
 Love Don't Cry [m-flo loves Crystal Kay]
 Luvotomy [m-flo loves Namie Amuro]
 Stuck in Your Love [m-flo loves Melody]
 Current Affairs [välisoitto]
 Summer Time Love [m-flo loves Emi Hinouchi & Ryōhei]
 Simple & Lovely [m-flo loves Kumi Kōda]
 Picture Perfect Love [m-flo loves Monkey Majik]
 Music Monopoly [välisoitto]
 She Loves the Cream [m-flo loves Doping Panda]
 Love Me After 12AM [m-flo loves Alex (Clazziquai Project)]
 Love Song [m-flo loves Bonnie Pink]
 Love Long and Prosper [m-flo loves Star Trek]
 Love Me, Hate the Game [m-flo loves Chan, Thaitanium, Edison Chen, Ryōhei]
 Lotta Love [m-flo loves Minmi]
 People of Cosmicolor [välisoitto]
 Love to Live By [m-flo loves Chara]

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
m-flon albumit
Georgian jääkiekkomaajoukkue

Georgian jääkiekkomaajoukkue edustaa Georgiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Georgia on ollut Kansainälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2009. Vuonna 2021 maassa oli 160 miesjääkiekkoilijaa ja viisi jäähallia. 

Joukkue tavoitteli paikkaa jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuihin vuodeksi 2013 Arabiemiraattien Abu Dhabissa. Alku ei sujunut hyvin, sillä Georgia hävisi kaikki ottelunsa ja menetti mahdollisuutensa sarjapaikkaan. Ensimmäisen virallisen kansainvälisen ottelunsa Georgia pelasi Mongoliaa vastaan, jolle se hävisi lukemin 0–6. Vuodesta 2014 lähtien Georgia pelasi 3. divisioonassa, mutta on sittemmin noussut 2. divisioonan B-lohkoon. 

Georgian joukkueessa on pelannut myös varakapteenina georgialais-suomalainen Oliver Obolgogiani, joka on isänsä puolelta georgialainen ja äitinsä puolelta suomalainen. Hän on kasvanut Suomessa. Tutustuttuaan Georgian maajoukkueeseen, hän haki maan kansalaisuutta, jonka hän sai. Kun joukkue sijoittui vuoden 2022 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailujen B-lohkossa toiseksi, maan tiedotusvälineet kiinnostuivat joukkueesta. Maajoukkuetta oli kisojen jälkeen vastassa lentoasemalla 200 ihmistä ja eri tiedotusvälineiden edustajia, mikä oli ennenkuulumatonta.

Maailmanmestaruuskisoissa 

 2013 – 3. div. karsinta, 4., karsiutui turnauksesta 

 2014 – 3. div., 6.
 2015 – 3. div., 5.
 2016 – 3. div., 2.
 2017 – 3. div., 3.
 2018 – 3. div., 1.
 2019 – 2. div., B-lohko, 4.
 2020 – 2. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2021 – 2. divisioonan B-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2022 – 2. div., B-lohko, 2.
 2023 – 2. div., A-lohko

IIHF:n maailmanranking 
 2013 – 48.
 2014 – 47.
 2015 – 45.
 2016 – 47.
 2017 – 45.
 2018 – 40.
2019 – 39.
2020 – 38.
2021 – 38.
2022, helmikuu – 43.

Lähteet
 Pro Hockey, nro 9/12
 Nationalteamsoficehockey.com – Georgia

Viitteet

Jääkiekkomaajoukkueet
Eiran Kisa-Veikot

Eiran Kisa-Veikot oli helsinkiläinen urheiluseura, jolla oli toimintaa muun muassa koripallossa sekä käsipallossa.

Lajit

Koripallo 
Eiran Kisa-Veikot pelasi miesten SM-sarjassa kahdentoista kauden ajan. Se oli mukana sarjan ensimmäisenä pelikautena vuonna 1939, jolloin joukkue sijoittui SM-hopealle. Seura voitti Suomen-mestaruuden kaudella 1940. Kaudella 1941 Kisa-Veikot voitti SM-hopeaa. Viimeisen SM-mitalin joukkue saavutti kaudella 1945, jolloin seura voitti SM-pronssia.

Naisten SM-sarjassa Kisa-Veikot pelasi viiden kauden ajan. Seura voitti SM-kultaa vuosina 1945 sekä 1949. Lisäksi joukkue sijoittui SM-hopealle kaudella 1948.

Käsipallo 
Kisa-Veikot pelasi käsipallon SM-sarjassa kaiken kaikkiaan kolme kautta. Seura ei saavuttanut kuitenkaan SM-mitaleita.

Lähteet 

Helsinkiläiset urheiluseurat
Suomalaiset koripalloseurat
Suomalaiset käsipalloseurat
Koskienergia

Koskienergia Oy on vesivoimalla sähköä tuottava yhtiö. Sen omistavat Etelä-Savon Energia, Äänekosken Energia ja Kuoreveden Sähkö. Yhtiön pääkonttori on Äänekoskella.

Koskienergia Oy:n ja sen tytäryhtiön (Koskienergia Koskivoima Oy) hallinnassa on 30 pienvoimalaitosta eri puolilla Suomea. Näistä 14 laitosta siirtyivät Koskienergian hallintaan helmikuussa 2012 Fortumilta.

Vesivoimalaitokset 
Koskienergian vesivoimalaitokset ovat vesistöittäin seuraavat:
 Kymijoen vesistö
 Viitasaaren reitti: Huopanankoski, Kuhankoski
 Saarijärven reitti: Parantalankoski
 Autiojoki: Puuppolankoski
 Suolijoki: Kalliokoski
 Mustionjoki: Mustionkoski, Peltokoski, Billnäs ja Åminnefors
 Paimionjoki: Askala, Juntola ja Juva
 Kokemäenjoen vesistö
 Loimijoki: Jokioinen
 Tammerkoski: Alakoski
 Ähtärin reitti: Ryöttö, Vääräkoski
 Kyrönjoki/Jalasjoki: Pitkämö ja Niiles
 Lapuanjoki: Hourunkoski, Mäkelänkoski
 Pyhäjoki: Hourunkoski, Haapakoski,  Kalliokoski, Vesikoski
 Siikajoki: Pöyry, Ruukinkoski
 Iijoki: Soilu, Pintamo, Taivalkoski
 Kuusinkijoki: Myllykoski

Lähteet

Aiheesta muualla
Koskienergia Oy 

Suomalaiset energiayhtiöt
Vadim Abdrašitov

Vadim Jusupovitš Abdrašitov (, s. 19. tammikuuta 1945 Harkova) on venäläinen elokuvaohjaaja. Kansallisuudeltaan hän on tataari.

Vadim Abdrašitov syntyi upseeriperheeseen. Hän opiskeli Alma-Atan rautatieteknikumissa ja Moskovan fysikaalis-teknisessä sekä kemiallis-teknologisessa instituutissa. Vuonna 1970 hän hakeutui Neuvostoliiton elokuvainstituuttiin, jonka ohjaajalinjalla hän opiskeli Mihail Rommin ja Lev Kulidžanovin johdolla. Abdrašitovin diplomityö, satiirinen lyhytelokuva Ostanovite Potapova! (”Pysäyttäkää Potapov!”, 1974) sai osakseen paljon kiitosta ja Juli Raizman kutsui hänet töihin Mosfilmille.

Abdrašitovin esikoisohjaus, Aleksandr Mindadzen käsikirjoitukseen perustuva Slovo dlja zaštšity (”Puolustuksen puheenvuoro”) julkaistiin vuonna 1976. Miehet työskentelivät yhdessä myös jatkossa. Heidän yhteiskunnallisiin ja moraalis-eettisiin kysymyksiin keskittynyt tuotantonsa koetteli sallitun rajoja, mutta vain Ohota na lis (”Ketunmetsästys”, 1980) johti ohjaajan erottamiseen joksikin aikaa Mosfilmiltä. Abdrašitovin elokuvat ovat olleet suosittuja sekä kriitikkojen että suuren yleisön keskuudessa.

Abdrašitoville myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1992. Hän on saanut Neuvostoliiton valtionpalkinnon (1991) ja joukon muita palkintoja. Ohjaaja on Venäjän elokuva-akatemia Nikan varapresidentti ja elokuvainstituutin professori. Hän asuu ja työskentelee Moskovassa.

Ohjaustyöt
 Ostanovite Potapova! (”Pysäyttäkää Potapov!”, lyhytelokuva 1973)
 Slovo dlja zaštšity (”Puolustuksen puheenvuoro” 1976; Komsomolin palkinto 1979)
 Käännös (Povorot 1978)
 Ohota na lis (”Ketunmetsästys” 1980)
 Juna pysähtyi (Ostanovilsja pojezd 1982; San Remon elokuvajuhlien palkinto parhaasta käsikirjoituksesta 1984, Venäjän SFNT:n valtionpalkinto 1984)
 Planeettojen paraati (Parad planet 1984; Avellinon elokuvajuhlien pääpalkinto, San Remon elokuvajuhlien erikoispalkinto 1985)
 Plumbum – vaarallista peliä (Pljumbum, ili Opasnaja igra 1986; Venetsian elokuvajuhlien palkinto 1987)
 Miespalvelija (Sluga 1988; Neuvostoliiton valtionpalkinto 1991)
 Armavir (1991)
 Pjesa dlja passažira (”Näytelmä matkustajaa varten” 1995; Berliinin elokuvajuhlien hopeinen karhu)
 Vremja tantsora (”Tanssijan aika” 1997)
 Magnitnyje buri (”Magneettimyrskyt” 2003)

Lähteet

Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat
Venäläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Travis Ganong

Travis Ganong (s. 14. heinäkuuta 1988) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Squaw Valley Ski Teamia.

Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Ganong sijoittui supersuurpujottelussa 18:nneksi ja syöksylaskussa 24:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi ja supersuurpujottelussa 23:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Ganong saavutti hopeaa syöksylaskussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa 14:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas ja syöksylaskussa kahdestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 12:nneksi ja syöksylaskussa 20:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Ganong kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa marraskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kvitfjellin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2010 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 oltuaan Val Gardenan syöksylaskussa kymmenes. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Kvitfjellin syöksylaskussa helmikuussa 2014 oltuaan kolmas. Ensimmäisen voittonsa hän otti Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2014. Kaudella 2015–2016 Ganong oli kolmas Lake Louisen syöksylaskussa. Tammikuussa 2017 hän voitti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskun. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Beaver Creekin supersuurpujottelussa kolmanneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Travis Ganongin kotisivut

Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Dalianin satama

Dalianin satama (, LOCODE:   CN DXG (Dalian Pt) tai CN DLC) on Kiinan koillisosassa sijaitsevan Liaoningin maakunnan miljoonakaupunki Dalianin merisatama Keltaisenmeren rannalla.

Yksi maailman suurimpia satamia
Dalianin sataman kautta kulki amerikkalaisen satamajärjestön maailmantilaston mukaan vuonna 2010 yhteensä 200,0 miljoonaa tonnia rahtia; satama ylsi järjestön mukaan tuolloin maailman 14. suurimmaksi satamaksi.Tämä arvio saattaa kuitenkin olla rahtimäärän osalta virheellinen. Esimerkiksi Euroopan suurimman sataman eli Rotterdamin sataman satamalistalla Dalian oli vuosina 2010 ja 2011 jo 8. sijalla, rahtimäärän kohotessa vuonna 2010 yhteensä 300,8 miljoonaan ja 2011 kaikkiaan 338,0 miljoonaan tonniin.
 
Kiinan liikenneministeriön virallisiin 2010 satamatilastoihin pohjautuvan arvion mukaan vuonna 2010 sataman rahdista 62 prosenttia edusti kuivabulkkia ja yleisrahtia, 20 prosenttia nestebulkkia ja 18 prosenttia konttiliikennettä. Arvio myös tukee hollatilaislähdettä sataman rahtimääristä. Dalian on merkittävä öljynjalostuksen ja kemianteollisuuden paikkakunta. Konttiliikenteessä Dalianin satama oli vuoden 2010 konttimäärällä 5 242 kTEU amerikkalaisen satamajärjestön maailmantilaston 21. sijalla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Satama-alueella olevat alukset (AIS-tietojen mukaan)  (marinetraffic.com)
Sataman sivusto   (portdalian.com)
Dalian Port (PDA) Company Ltd -satamaoperattorin  sivusto   (dlport.cn)
Dalian port to enter top ten globally  (sinoshipnews.com)
Port Investor: 30 biggest port markets in China (2012)  (slideshare.net)
Ministy of Transport of the People´s Republic of China (=> statistics)  (moc.gov.cn)
Top 50 World Container Ports   (worldshipping.org)

Satama
Kiinan satamat
Paha päivä

Paha päivä (Changing Lanes) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Roger Michellin ohjaama elokuva, jonka pääosissa nähdään Ben Affleck ja Samuel L. Jackson.

Lähteet  

Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Li Keqiang

Li Keqiang (; s. 1. heinäkuuta 1955) on kiinalainen poliitikko. Li valittiin pysyväiskomitean kakkospaikalle marraskuussa 2012. Kansankongressi nimitti odotusten mukaisesti Lin maan uudeksi pääministeriksi 15. maaliskuuta 2013. Li seuraa tehtävässä Wen Jiabaoa. Kansankongressin lähes 3 000 edustajaa kokoontui Pekingiin äänestämään Lin nimityksestä pääministeriksi. Äänestys oli pitkälti muodollisuus.

Lähteet

Kiinan kansantasavallan johtajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiinan kansantasavallan pääministerit
Gideon Fontell

August Gideon Fontell (11. kesäkuuta 1854 Kristiinankaupunki – 16. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja historioitsija.

Henkilöhistoria
Gideon Fontellin vanhemmat olivat kauppias Isak August Fontell ja Albertina Snellman ja puoliso vuodesta 1886 Gertrud Maria Solin. Fontell tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882 ja lisensiaatiksi 1884, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1886. Fontell oli 1885–1911 Tilastollisen päätoimiston ensimmäinen aktuaari. Uransa alkuvuosina hän toimi useaan otteeseen opettajana sekä Valtionarkiston amanuenssina ja aktuaarina. Fontell oli eri komiteoiden ja yhdistysten jäsen, julkaisi maantieteellisiä ja historiallisia tutkimuksia ja sai patentteja keksinnöistään.

Julkaisuja
Om finska och svenska rätten, 1883 (väitöskirja)
Consistorii acad. Aboensis äldre protokollen I–II, 1884 ja 1887
 Statistik handbok för Finland, 1890 (2. painos)
Egentliga Finlands sölfskattsregister 1571, 1892
 Sångarkören M.M:s resor och verksamhet 1888–1892, 1908
 Bårgo stads återbyggande efter branden 1708 intill 1728, 1917

Lähteet

Suomalaiset historioitsijat
 Suomalaiset virkamiehet
 Suomalaiset opettajat
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Nils Fontell

Nils Daniel Fontell (10. toukokuuta 1901 Tampere – 10. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen fyysikko.

Henkilöhistoria
Nils Fontellin vanhemmat olivat rovasti, valtiopäivämies Karl Oskar Fontell ja Olga Alexandra Sumelius. Agronomi P. V. Fontell oli hänen veljensä. Fontell oli Helsingin yliopiston fysiikan professori 1942–1968. Hän julkaisi tutkimuksia lämpöopin eri aloita, esimerkiksi höyrynpaineen mittauksista, kalorimetriasta ja sekakiteiden lämpöominaisuuksista.

Julkaisuja
Termodynamiikka, 1952

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset fyysikot
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Alexander af Forselles

Jakob Henrik Alexander af Forselles (1820–1896) oli everstiluutnantti ja 1870–1893 metsähallituksen pääjohtaja. 

Forselles oli alkujaan insinööriupseeri ja palveli sotilasinsinöörinä Venäjällä ja Suomessa. Hän erosi palveluksesta 1856 everstiluutnantin arvoisena, ja hänet nimitettiin 1858 juuri perustetun Evon metsäopiston johtajaksi. 

Forselles puhui innokkaasti vesihoidon puolesta. Hän oli perehtynyt vesihoitomenetelmiin Saksassa, ryhtyi soveltamaan niitä itse ja mainosti menetelmiään lehdistössä. Finlands allmänna tidningissä oli pitkä ja ylistävä kirjoitus Forsellesin harjoittamasta vesihoidosta. Siinä kerrottiin hänen useita vuosia menestyksekkäästi käyttäneen vesihoitoa hengenvaarallisia ja parantumattomia sairauksia parantaessaan. Noin 300 potilaan kerrottiin olleen Forsellesin hoidossa. Hän kannatti julkisesti lääkkeiden korvaamista vesihoidolla, mikä sai Suomen lääkärikunnalta teräväsanaisen tuomion. Forsellesin laatimien piirustusten pohjalta rakennettiin Helsingin Kaisaniemeen kylpylä nimeltään Wilhelmsin vesihoitola.

Vuodet 1870–1893 hän toimi metsähallituksen ylitirehtöörinä.

Lähteet

Suomalaiset everstit
Metsähallituksen johtajat
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
KF Skënderbeu Korçë

Klubi Futbollistik Skënderbeu Korçë on jalkapalloseura Korçën kaupungista ja se pelaa Albanian korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Seura on perustettu 1909. Korçë on voittanut Albanian mestaruuden kuudesti: 1933, 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut 

s
Vuonna 1909 perustetut urheiluseurat
Räjähdekeskus

Räjähdekeskus (lyhenne RÄJK) on Suomen puolustusvoimiin kuuluva räjähdealan toimintaa ja koeammuntoja hoitava laitos. Se aloitti toimintansa vuoden 2013 alussa. Laitoksen edeltäjä oli Räjähdelaitos vuoden 2012 loppuun.

Räjähdekeskukselle kuuluu räjähteiden eli räjähdysaineiden valmistus, niiden kunnonvalvonta ja hävittäminen. Varastotoiminnot siirtyvät maavoimien neljän huoltorykmentin vastuulle.

Organisaatio
Räjähdekeskus on hallinnollisesti osa Puolustusvoimien logistiikkalaitosta. Keskuksen 1. johtajana toimi everstiluutnantti Pertti Kuokkanen. Hänen seuraajanaan jatkoi evl Teemu Ruuskanen.

Räjähdekeskuksen hallinto-osasto toimii Ähtärin Inhassa, jossa on aikaisemmin toiminut Ähtärin varikon hallinto-osasto.

Lisäksi keskukseen kuuluu tekninen osasto, johon kuuluvat seuraavat toimipisteet:
 Haapajärven toimipiste – HAAPJ/RÄJK (entinen Haapajärven varikko) Haapajärvellä
 Keuruun toimipiste – TEKN-OS KEU/RÄJK (entinen Keuruun varikko) Keuruulla 31.12.2013 saakka
 Ähtärin toimipiste – ÄHT/RÄJK (entinen Ähtärin Varikko) Ähtärissä sekä
 Niinisalon toimipiste – NII/RÄJK Niinisalossa.

Kankaanpään Niinisalon varuskunnassa sijaitseva toimipiste on käytännössä entinen Koeampumalaitos, joka lakkautettiin itsenäisenä  laitoksena 31.12.2012.

Toivakan ja Parkanon entisten varikoiden räjähdetuotanto siirretään muihin puolustusvoimien räjähdealan toimipisteisiin.

Uuden hallintoyksikön perustamisesta tehtiin päätös joulukuussa 2011.

Historia ja perinteet
Laitoksen edeltäjä Räjähdelaitos oli perustettu vuonna 2008 ja toimi vuoden 2012 loppuun.

Räjähdekeskuksen kunniamarssi on Toivo Kuulan säveltämä ja Eino Leinon sanoittama Vapaa kansa. Räjähdekeskus juhlii vuosipäiväänsä 12. toukokuuta.

Muuta
Yksikköön kuuluu myös kolme ns. massaräjäytysaluetta, joista Hukkakeron räjäytysalue on valtakunnallinen ja sijaitsee Kittilän Pokassa ja kaksi muuta Keuruun varikon ja Ähtärin varikon yhteydessä (Palolammen varastoalue).

Varikot toimivat tuotannon lisäksi myös merkittävinä varastopaikkoina ja logistiikkakeskuksina.

Lähteet
 Viiskunta-lehti

Viitteet

Maavoimien materiaalilaitos
Henrik Forsius (pappi)

Henrik Forsius (13. tammikuuta 1733 Helsinki – 19. elokuuta 1813 Mikkeli) oli suomalainen rehtori ja kirkkoherra joka kirjoitti ensimmäisen Helsingin kaupungin historian.

Forsiuksen vanhemmat olivat helsinkiläinen kauppias Henrik Forsius (k. 1745) ja Barbara Helena Skugge. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1753. Forsius valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1757. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1760.

Forsius oli Helsingin triviaalikoulussa vt. ylempänä kollegana vuosina 1756 ja 1759, vakinaisena konrehtorina vuodesta 1760 ja rehtorina vuodesta 1769. Mikkelin kirkkoherrana hän oli 1782–1813 ja lääninrovasti hänestä tuli 1782. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1800. Hän kirjoitti Helsinkiä käsittelevän teoksen, joka on julkaistu suomeksi sarjassa Entisaikain Helsinki II (1937).

Henrik Forsius oli naimisissa vuodesta 1761 Vihdin kirkkoherran Jakob Malmin (1691–1772) tyttären Hedvig Malmin (k. 1826) kanssa. Heidän poikansa oli Porvoon lukion lehtori, teologian tohtori Gustaf Henrik Forsius (1780–1842).

Teoksia 
 Speciminis Academici de Helsingforsia, Celebri Nylandiae Emporio, Pars Prior, [---] Præside Mag. Algotho A. Scarin, Histor. & philosoph. civ. Prof. [---] Publicæ ventilationi modestè submittit, Henricus Forsius, Helsinforsia-Nylandus, [---] ad d. VIII. Novembr. MDCCLV. Aboæ. 1755 (Forsiuksen latinankielinen väitöskirja Helsingin kaupungista)
 Historisk och Oeconomisk Beskrifning öfwer Stapel-Staden Helsingfors uti Nyland, Sednare Delen, [---] under Oeconomiae Professorens [---] Hr. Pehr Kalms Inseende, för Lager-Krantzen utgifwen [---] den 21. Maji 1757, af Henric Forsius, Nyländninge. Åbo. 1757 (Forsiuksen ruotsinkielinen maisterinväitöskirja Helsingin kaupungista, ilmestynyt myös näköispainoksena, jonka liitteenä on Tuulikki Tenhon tekemä väitöskirjan suomennos, Markkinointi-instituutti, Helsinki 1978)
 Då Sweriges, Göthes och Wendes stormäktigste, allernådigste konung, konung Gustaf den III:s, och ... drottning Sophia Magdalenas, höga kongl. krönings-dag, den 29 maji 1772, högtideligen firades i sjö- och stapel-staden Helsingfors, wardt föliande frögde-tal på rådhuset i underdånighet hållit, af magister Henr. Forsius. Rect. sch. triv. Stockholm, tryckt hos Henr. Fougt 1772
 Probsten Henric Forsii Lefnads-lopp af honom sjelf författadt, ilmestynyt teoksessa Bidrag till Helsingfors stads historia II. Samlade och utgifna af P. Nordmann. Helsingfors 1906
 Henrik Forsiuksen Helsingin historiaa käsitelleet väitöskirjat ovat ilmestyneet Tauno Nurmelan suomentamina teoksessa Entisaikain Helsinki. Helsingin historiayhdistyksen vuosikirja II. Helsinki 1937

Lähteet

Aiheesta muualla
Arno Forsius : Henrik Forsius, Helsingin ensimmäisen historian kirjoittaja
Henrik Forsiuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset historioitsijat
Suomen koulujen rehtorit
Vuonna 1733 syntyneet
Vuonna 1813 kuolleet
Ningbon ja Zhoushanin satama

Ningbon ja Zhoushanin satama eli Ningbo-Zhoushan satama (, LOCODE: CN NGB, CN NBP (Ningbo Pt) tai CN ZOS (Zhoushan)) on Kiinan itäosassa sijaitsevan Zhejiangin maakunnan kahden satamakaupungin, mantereen puoleisen yli seitsemän miljoonan asukkaan suurkaupunki Ningbon ja sen läheisen, noin miljoonan asukkaan saaristokaupunki Zhoushanin merisatamien yhdistämisen seurauksena toimintansa 1. tammikuuta 2006 aloittanut suursatama Itä-Kiinan meren rannalla. Laaja suursatama koostuu yli kahdestakymmenestä satama-alueesta.

Maailman suurin rahtisatama 2012– 
Satama on rahtimääränsä puolesta noussut maailman kaikkein suurimmaksi satamaksi vuonna 2012. Euroopan suurimman sataman eli Rotterdamin sataman laatimalla satamalistalla Ningbon ja Zhoushanin satama sijoittui vuosina 2009–2011 kokonaisrahtimääränsä puolesta jo maailmanlistan toiselle sijalle Shanghain sataman jälkeen. Kiinan merikuljetustilaston (China Shipping Database) mukaan satama olisi vuosien 2012 ja 2013 rahtitilastoissa ohittanut jo Shanghain sataman ja nousi 809,8 miljoonalla rahtitonnillaan maailman suurimmaksi satamaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ningbo Port Co- Ltd:n sivusto   (nbport.com.cn)
Satama-alueella olevat alukset (AIS-tietojen mukaan)  (marinetraffic.com)
Ports merge to forge world's 3rd biggest   (cbcsd.org.cn)
Port of Ningbo-Zhoushan Ranks No.1 in the World for Cargo Handling (2010-02-04)  (ningbo.gov.cn)
Game analysis of Shanghai Port and Ningbo-Zhoushan Port competition cooperation strategy  (cnki.com.cn)
Zhoushan - beautiful islands on East China sea  (zhoushan.cn)

Kiinan satamat
Zhejiang
Tangshanin satama

Tangshanin satama (, LOCODE: CN TGS tai CN CFD (Caofeidian) tai CN JTG (Jingtang (Tangshan))) on Hebein maakunnan Tangshanin kaupungin suuri merisatama Keltaisenmeren Bohainmereksi kutsutun lahden rannassa. Satama sijaitsee rantakaistaleella Kiinan pääkaupunki Pekingistä linnuntietä noin 200-250 kilometriä itäkaakkoon. Satamaan kuuluu pääosin 2000-luvulla merenrantaa täyttämällä rakennettu uusi suuri satama-alue (Caofeidian) ja pitempään satamana toiminut Jingtangin satama ().

Maailman kymmenen suurimman sataman joukkoon
Rotterdamin sataman keräämien tilastojen mukaan Tangshan oli vuonna 2011 noussut jo maailman yhdeksänneksi suurimmaksi satamaksi 308,0 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällä. Sataman rahdista suuri osa on irtotavaraa kuten hiiltä ja malmeja. 

Sataman kasvu on ollut erittäin nopeaa vuosina 2007-2012. Vuoden 2012 viiden ensimmäisen kuukauden jaksolta Tangshanin sataman rahtimäärä oli 148,95 miljoonaa tonnia, minkä kerrottiin kuvaavan 19,4 prosentin kasvua edellisvuoteen verrattuna.

Lähteet

Aiheesta muualla
Satamayhtiö Tangshan Port Group Co,Ltd 
Satama-alueella olevat alukset kartalla (AIS-tietojen mukaan)  (marinetraffic.com)
 Tangshan Port Caofeidian Port Area Coal Terminal Project Phase II    (caofeidian.gov.cn)
 Hong Kong Trade Development Council: Tangshan port to build two new container berths at Jingtang port area (Nov.2012)  (hktdc.com)

Satama
Kiinan satamat
Elisabet Stuart

Elisabet Stuart (19. elokuuta 1596 – 13. helmikuuta 1662) oli Englannin kuningas Jaakko I:n ja Anna Tanskalaisen ainoa aikuisuuteen asti selvinnyt tytär. Hänet nimettiin kuningatar Elisabet I:n mukaan. Elisabet Stuartin isä oli alkujaan Skotlannin kuningas, mutta peri myös Englannin valtaistuimen vuonna 1603. Elisabet avioitui Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n kanssa vuonna 1613. Englanti joutui Elisabetin avioliiton takia mukaan kolmikymmenvuotiseen sotaan, jonka aikana hänen puolisonsa Fredrik oli lyhyesti myös Böömin kuninkaana talvella 1619–1620. Elisabet synnytti kaikkiaan 13 lasta. Yksi lapsista oli Sofia, joka julistettiin myöhemmin Englannin kruununperijäksi, kun parlamentti määräsi valtaistuimelle nousevaksi Jaakko I:n protestanttisen jälkeläisen. Sofia kuitenkin kuoli ennen kuin serkuntyttärensä Kuningatar Anna, joten hänen poikansa Yrjö peri vaatimuksen ja nousi vuonna 1714 Iso-Britannian valtaistuimelle. Samalla Hannover-suku nousi valtaan, kun Stuartit oli syrjäytetty valtaistuimelta. Näin Elisabet on kaikkien myöhempien brittimonarkkien esiäiti tyttärenpoikansa kautta. Elisabet kuoli Lontoossa vuonna 1662 ollessaan veljenpoikansa Kaarle II:n vieraana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englannin kuninkaalliset
Vuonna 1596 syntyneet
Vuonna 1662 kuolleet
Qaasuitsup

Qaasuitsup on entinen Grönlannin kunta, joka perustettiin kuntauudistuksen yhteydessä vuonna 2009. Siellä oli vuonna 2008 noin 18 000 asukasta. Sen keskuspaikkana toimi Ilulissat. Kunnan vaakunan on suunnitellut taiteilija Kristian Fly. Kunta jaettiin vuoden 2018 alussa Qeqertalikin ja Avannaatan kunniksi.

Asutuskeskukset

Kaupungit
 Aasiaat
 Ilulissat
 Kangaatsiaq
 Qaanaaq
 Qasigiannguit
 Qeqertarsuaq
 Upernavik
 Uummannaq

Kylät
 Aappilattoq
 Akunnaaq
 Attu
 Iginniarfik
 Ikamiut
 Ikerasaarsuk
 Ikerasak
 Ilimanaq
 Illorsuit
 Innaarsuit
 Kangerluk
 Kangersuatsiaq
 Kitsissuarsuit
 Kullorsuaq
 Moriusaq
 Naajaat
 Niaqornaarsuk
 Niaqornat
 Nutaarmiut
 Nuugaatsiaq
 Nuussuaq
 Oqaatsut
 Qaarsut
 Qeqertaq
 Qeqertat
 Saattut
 Saqqaq
 Savissivik
 Siorapaluk
 Tasiusaq
 Tussaaq
 Ukkusissat
 Upernavik Kujalleq

Lähteet

Aiheesta muualla

 Qaasuitsupia Kommunia
Kuurojen ja sokeain koulu

Kuurojen ja sokeain koulu, entinen Suomen Aistivialliskoulujen lehti (Tidskrift för abnormskolorna i Finland), on vuonna 1892 perustettu Suomen Aistivialliskoulujen opettajaliiton julkaisema lehti. Vuonna 1931 sen nimeksi tuli Kuuromykkäin- ja sokeainkoulu, ja nykyisin lehden nimi on Kuurojen ja sokeain koulu (ISSN 2242-0649). Sen päätoimittaja on Tuomo Alfthan.

Lehden nimikkeitä ovat olleet myös Suomen aistivialliskoululehti ja Aistivialliskoululehti. Lehden julkaisija on ollut vuodesta 1993 Kuurojen ja sokeain opettajain liitto, nykyiseltä nimeltään KSOLLI ry. Vuodesta 2006 lähtien lehti on ilmestynyt vain verkossa.

Aiheesta muualla
Kuurojen ja sokeain koulu -lehti verkossa
Suomen aistivialliskoulujen lehti, 20 ensimmäistä vuosikertaa Kansalliskirjaston digitoiduissa aineistoissa

Suomalaiset aikakauslehdet
Suomalaiset verkkolehdet
Kuurous
Sokeus
Saint Louis (täsmennyssivu)

Saint Louis tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Henkilöitä 
 Saint Louis, Ludvig IX Pyhä (1214–1270), Ranskan kuningas 1226–1270
 France St. Louis (s. 1958), kanadalainen jääkiekkoilija

Asutuskeskuksia
 Saint-Louis, kunta Ranskassa, Haut-Rhinin departementissa
 Saint-Louis, kunta Ranskassa, Mosellen departementissa
 Saint-Louis, kunta Ranskassa, Guadeloupen departementissa
 Saint-Louis, kunta Réunionilla
 Saint-Louis, kaupunki Senegalissa
 Saint-Louis, kaupunki Kanadassa, Quebecin provinssissa
 St. Louis, kaupunki Yhdysvalloissa, Missourin osavaltiossa
 St. Louis, kaupunki Yhdysvalloissa, Michiganin osavaltiossa
 St. Louis, pikkukaupunki Yhdysvalloissa, Oklahoman osavaltiossa
 Île Saint-Louis, saari Seinessä, Pariisissa

Muuta
 Saint Louis, joki Yhdysvalloissa Minnesotan ja Wisconsinin osavaltioissa
 Saint-Louis, järvi Kanadan Quebecissä
 St. Louisin piirikunta Yhdysvalloissa, Minnesotan osavaltiossa
 St. Louis Blues, bluesmusiikkikappale
 St. Louis Blues, yhdysvaltalainen jääkiekkojoukkue
 MS St. Louis, saksalainen laiva
 FS Saint Louis (1896), Ranskan laivaston Charlemagne-luokan taistelulaiva.
Carl Rudolf Forsman

Carl Rudolf "Kaarle" Forsman (15. elokuuta 1802  Veteli – 29. heinäkuuta 1882 Vaasa) oli suomalainen rovasti, rehtori ja Tammikuun valiokunnan jäsen.

Forsmanin vanhemmat olivat Vähänkyrön kirkkoherra Zachris Forsman (1763–1839) ja Eva Aurora Estlander. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1820. Forsman vihittiin papiksi 1823 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Turun akatemiasta 1827. Forsmanista tuli teologian kunniatohtori 1864 ja riemumaisteri 1877.

Forsman oli Vähänkyrön kirkkoherran apulaisena vuodesta 1823. Vaasan triviaalikoulun vt. ylempänä kollegana vuodesta 1829 ja sitten Porin triviaalikoulussa vt. apologistana 1831, vakinaisena apologistana 1832–1833, vt. ylempänä kollegana 1833 ja vt. konrehtorina vuodesta 1833. Turun triviaalikoulussa hän toimi vt. konrehtorina 1836–1837, vt. rehtorina 1837 sekä konrehtorina 1837–1839 ja samalla Turun lukion vt. historian lehtorina 1837–1838. Hän oli sen jälkeen Porin triviaalikoulun vt. rehtorina 1839, Hämeenlinnan triviaalikoulun (sittemmin yläalkeiskoulun) rehtorina 1839–1845 ja Turun yläalkeiskoulun rehtorina vuodesta 1845. Ilmajoen kirkkoherraksi Forsman valittiin 1850 ja hän astui virkaan 1852 saaden samana vuonna rovastin arvon. Forsman oli vt. lääninrovastina 1852 ja 1854–1856 sekä vakinaisena lääninrovastina 1856–1878.
 
Forsman oli Tammikuun valiokunnan jäsenenä 1862. Hän oli puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1842 ja toimi synodaaliväitöksen preeseksenä 1859. Forsman julkaisi ensimmäisen suomenkielisen synodaaliväitöskirjan Pyhäin palveluksesta, 1859.

Forsman oli naimisissa vuodesta 1837 Sofia Charlotta Björnberg (k. 1904) kanssa. Heidän lapsiaan olivat kansakouluntarkastaja, rehtori ja lehtimies Kaarlo Waldemar Forsman (1837–1922), Helsingin teollisuuskoulun rehtori William Vindician Forsman (1844–1914) ja Ähtävän kirkkoherra Ivar Rudolf Forsman (1857–1911).

Teoksia 
 Dissertatio theologica, sistens principia recentioris theologiae, critice dijudicata, cujus partem tertiam consent. max. vener. facult. theolog. Aboëns. praeside mag. Jacobo Bonsdorff, s. s. th. doct. [et] profess. publ. [et] ordin. publico examini modeste offert Carolus Rudolphus Forsman. Åbo 1822
 Inledning till en grundteckning af läran om den absoluta friheten vid sin öfvergång till ändlighet i viljan, under olika skaplynnen, framträdande såsom rätt. Andra afdeln. Med filosofiska fakultetens i Åbo tillåtelse, under inseende af Johan Henric Avellan, historiarum professor, utgifven för filosofiska gradens vinnande, och til ompröfning framställd af Carl Rudolph Forsman. Åbo 1827
 Ord- och sak-förklaringar till M. Tullii Ciceronis Tusculanae disputationes ;  utgifna af C.R. Forsman. Åbo 1847

Lähteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Tammikuun valiokunta
Suomen koulujen rehtorit
Vuonna 1802 syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
San Luis

San Luis tarkoittaa seuraavia:

Argentiina
 San Luisin maakunta
 San Luis (Argentiina), maakunnan pääkaupunki
Dominikaaninen tasavalta
 San Luis (Dominikaaninen tasavalta)
Guatemala
 San Luis (Guatemala)
Honduras
 San Luis (Honduras)
Kolumbia
 San Luis (Antioquia)
 San Luis de Palenque
Kuuba
 San Luis (Pinar del Río)
 San Luis (Santiago de Cuba
Meksiko
 San Luis Potosí, osavaltio
 San Luis Potosí (kaupunki)
 San Luis Río Colorado
 San Luis Soyatlán
Peru
 San Luis (Peru)
Yhdysvallat
 San Luis (Arizona)
 San Luis (Colorado)
Pioneeritarkastaja

Pioneeritarkastaja on pioneeri- ja suojeluaselajien koulutuksen tasoa valvova sekä aselajien kehittämisestä vastaava upseeri Suomen puolustusvoimissa.

Pioneeriaselajin johtoon sijoitettiin 5. joulukuuta 1944 alkaen Puolustusvoimain komentajan alainen pioneerikomentaja, jonka johtoelimenä oli Pääesikunnan pioneeriosasto. Puolustusvoimain uudelleen järjestelyssä siirrettiin 1. joulukuuta 1952 pioneerikomentaja yleisesikuntapäällikön alaiseksi Pääesikunnan pioneeripäälliköksi. Puolustusvoimain aselajipäälliköiden nimike vaihtui 1. maaliskuuta 1960 tarkastajiksi, jolloin pioneerikomentaja muuttui pioneeritarkastajaksi. Samalla aselajitarkastajat siirrettiin Pääesikunnan koulutuspäällikön alaisiksi. Maavoimien perustamisen jälkeen pioneeritarkastaja sijoitettiin Mikkeliin Maavoimien esikunnan suunnitteluosastolle. Tehtävässä on palvellut vuodesta 1966 alkaen everstin arvoinen upseeri.

Pioneeritarkastajia ja pioneeri- ja suojelutarkastajia vuosien varrella
 eversti Iivari Kauranen Päämajan Pioneeriosasto I:n pioneeritarkastaja 1943 – 1944
 kenraaliluutnantti (1942) Unio Sarlin Päämajan (PM) pioneerikomentaja 1939 – 44
Puolustusvoiman komentajan alaiset pioneerikomentajat
 kenraaliluutnantti Unio Sarlin 5. joulukuuta 1944 – 1946
 kenraalimajuri (1946) Väinö Vainio 1946 – 1952
Yleisesikuntapäällikön alaiset pioneeripäälliköt
 kenraalimajuri (1952) Otto Bonsdorff 1952 – 1955
 kenraalimajuri (1957) Reino Arimo 1955 – 28. helmikuuta 1960
Pääesikunnan koulutuspäällikön alaiset pioneeritarkastajat
 kenraalimajuri (1957) Reino Arimo 1. maaliskuuta 1960 – 1961
 kenraalimajuri (1961) Tauno Saukkonen 1961 – 1966
 eversti (1961) Eino Pyyry 1966 – 1969
 eversti (1963) Veikko Sutela 1969 – 1973
 eversti (1971) Väinö Uotila 1973 – 1976
 eversti (1973) Erkki Vanninen 1977 – 1980
 eversti (1979) Ilmari Hurmerinta 1980 – 1986
 eversti (1980) Aarne Ahonen 1986 – 1991
 eversti (1990) Ahti Vartiainen 1991 – 1994
 eversti (1994) Arto Mikkonen 1994 – 31.12.2000
 eversti (2000) Juhani Kääriäinen 1.1.2001 – 11.2.2003
 eversti (1999) Lasse Otranen 1.3.2003 – 31.5.2006
 everstiluutnantti Harri Kauppinen 1.6.2006 – 31.12.2006 vt.
 eversti (2007) Jukka Sonninen  1.1.2007 – 31.12.2007
Maavoimien esikunnan suunnitteluosastolla pioneeritarkastajina
 eversti Jukka Sonninen  1.1.2008 – 31.1.2010 MAAVE:ssa
 eversti (2009) Harri Kauppinen 1.2.2010 – 31.12.2014
 eversti (2014) Jouko Rauhala 1.1.2015 – 31.1.2017
 everstiluutnantti (2016) Mikko Illi 1.2.2017 – 31.7.2017 vt.
 eversti (2015) Matti Lampinen 1.8.2017 – 30.8.2020
 eversti Juha Helle 1.9.2020 -

Lähteet

Viitteet 

Aselajitarkastajat
Pioneerijoukot
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1972–1973

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1972–1973 Jyväskylän Kiri voitti seuran toisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Nokian Urheilijat ja pronssia Työväen Maila-Pojat Helsingistä. Kiri voitti loppuottelun lukemin 53:46.

Runkosarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka neljä parasta joukkuetta selviytyivät loppusarjaan. Myös loppusarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Loppusarjan voittaja Nokian Urheilijat ja sarjan toiseksi sijoittunut Jyväskylän Kiri ratkaisivat mestaruuden yhdessä loppuottelussa.

SM-sarjasta putosivat Tampereen Ilves sekä Launeen yhteislyseon urheilijat Lahdesta. Kun sarjaan nousi ainoastaan Tapion Honka Espoosta, pelattiin seuraava kausi seitsemällä joukkueella.

Runkosarja

Loppusarja

Loppuottelu
Jyväskylän Kiri – Nokian Urheilijat 53:46

Lähteet
Basket.fi - tulos- & tilastoarkisto 

Koripallon naisten SM-sarjakaudet
Vuoden 1972 koripallo
Vuoden 1973 koripallo
Busanin satama

Busanin satama (, LOCODE: KR PUS tai KR BNP (Busan New Port)) on Etelä-Korean eteläosissa sijaitsevan Busanin kaupungin satama. Satama kuuluu maailman merkittävimpiin merisatamiin. Toiminnallisesti satama voidaan jakaa Busanin uuden sataman, konttisataman (useita terminaaleja) ja tavanomaisten satamalaiturien alueisiin. Busanin uuden sataman alue sijaitsee noin 20 kilometriä Busanin perinteisen pohjoisen satama-alueen (North Port) länsipuolella.

Mainintoja Busanin satamasta löytyy ainakin vuodesta 1368 lähtien.
 
Satama kuului vuonna 2011 rahtimääränsä (269,9 milj. tonnia; tai sataman oman tilaston mukaan, joka sisältää myös rannikkoliikenteen: 281,5 milj. tonnia ) puolesta maailman 15 suurimman sataman joukkoon. Konttisatamana Busan oli vuosina 2010–2011 maailman viidenneksi suurin satama. Busanin kautta kulki vuonna 2011 yhteensä 16 185 kTEU konttimäärä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Busan Port Authority  (busanpa.com)
Busan Regional Maritime Affairs & Port Office - Home page   (portbusan.go.kr)

Satama
Etelä-Korean satamat
Antti Puuhaara (elokuva)

Antti Puuhaara on suomalainen  elokuva vuodelta 1976. Sen ovat ohjanneet Riitta Rautoma, Katariina Lahti ja Heikki Partanen. Elokuvan juoni perustuu vanhaan kansantarinaan "Antti Puuhaara", joka on tallennettu Hämeestä ja Satakunnasta ja julkaistu painettuna vuonna 1854 teossarjan Suomen kansan satuja ja tarinoita kakkososassa. Idea elokuvaan tuli Yhteishyvässä aikoinaan julkaistusta sarjakuvasta, johon tarinan oli kertonut Raul Roine, ja piirtäjänä oli vuoteen 1943 Aarne Nopsanen ja sen jälkeen Risto Mäkinen.

Tarina
Kertomuksen tapahtuma-ajankohdaksi on arvioitu 1600-luku, ja tapahtumapaikka on Karjalan saloilla ja perimmäisessä Pohjolassa. Antti-poika löytyy puun oksalta, jonne hänet on ripustanut rikas kauppias, kun hänelle on ennustettu että poika perii hänen omaisuutensa. Metsästäjä löytää Antin ja kasvattaa hänet kuin oman pojan. Vuosien kuluttua kauppias osuu metsästäjän talolle, jossa Antin tarina selviää hänelle. Kauppias haluaa pojasta jälleen eroon, ja siitä alkaa Antin matka maailmalle.

Näyttelijät

Palkinnot
Elokuva sai  70 000 markan laatutuen ja kuvaaja Markku Lehmuskallio tämän ja toisen elokuvan ansiosta 2 000 markan valtion henkilökohtaisen elokuvataiteilijapalkinnon. Ohjaajat Heikki Partanen, Katariina Lahti ja Riitta Rautoma saivat yhdessä Vuoden ohjaus -Jussin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Juonikuvaus ja lehdistöarvioita Elonet.fissä
Taustatietoja musiikista ja tuotannosta Elonet.fissä

Vuoden 1976 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Kirjallisuuteen perustuvat elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Pico de Príncipe

Pico de Príncipe on Guineanlahdessa São Tomé ja Príncipen saarivaltiossa sijaitsevan Príncipen saaren korkein kohta. Pico de Príncipe sijaitsee saaren eteläosassa, ja korkeutta sillä on 948 metriä.

Pico de Príncipelle on vaikea kiivetä, minkä vuoksi sinne on kiivetty vain muutamia kertoja. Ensimmäinen retkikunta, josta on löytynyt vakuuttavia todisteita, saavutti huipun vuonna 1929. Toinen todistettu nousu huipulle tehtiin vuonna 1956. Tällöin tarkoituksena oli tehdä alueella kasvillisuuskartoituksia, mutta niitä ei voitu tehdä huonon sään vuoksi. Ryhmä kasvi- ja eläintieteilijöitä nousi vuonna 1999 Pico de Príncipen huipulle. Vuorenhuippua on kuvailtu pieneksi kummuksi, jota rajaavat kolmelta suunnalta jyrkänteet. Huipun kasvillisuus on täysin päällyskasvien, kuten sammalten, peittämää. Ryhmä havaitsi, että Pico de Príncipe saattaakin olla matalampi kuin 948 metriä. Silloin hieman idempänä sijaitseva Pico Mencorne olisi Príncipen korkein kohta. Sadekaudella 2001 kiipesi vuorelle yhdysvaltalaisen luonnonhistoriallisen California Academy of Sciences -museon tutkijoita.

Reitti vuorelle alkaa Roça São Joaquimin plantaasilta, ja se kulkee plantaasien läpi, joista pääosa on hylättyjä. Nousu huipulle vaatii ainakin yhden yöpymisen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Brittiläisen eläintieteilijän kertomus vuodelta 1999 vuorelle kiipeämisestä 

São Tomé ja Príncipen maantiede
Afrikan vuoret
Futsal-Kakkonen (naiset)

Futsal-Kakkonen  on naisten futsalin kolmanneksi korkein sarjataso.

Joukkueet kaudella 2020-2021

Etelä (Helsinki ja Uusimaa) 

FC Espoo
FC Futura Juniorit
FC Honka/2, Espoo
FC Loviisa
Helsingin Jalkapalloklubi
HIFK/2, Helsinki
HIFK/Red
Kasiysi/HIKI
Malmin Palloseura/Pukinmäen Veto, Helsinki
Pallokerho-35
Team VanPa/Farhan
Toukolan Teräs/Betoni

Itä (Keski-Suomi)

AB (Kaakkois-Suomi) 

Kultsu FC, Lappeenranta
PEPO, Lappeenranta
Porrassalmen Urheilijat -62, Mikkeli
Valkealan Kajo, Kouvola
Warkaus JK Futsal

AC (Keski- ja Itä Suomi 

FC Huhtasuon Kisa
FC Hertta, Joensuu
FC SIILI
Kampuksen Dynamo N2, Jyväskylä
Kuopion Palloseura/2
Muuramen Yritys

Länsi

A (Satakunta ja Turku) 

FC Halikko/2
FC Rauma
Liedon Pallo
MuSaFutsal2, Pori
Piikkiön Palloseura
Turun Toverit
Turun Weikot

B1 (Tampere) 

FC Nokia/2
Ilves-Kissat, Tampere
Pirkkalan Jalkapalloklubi
Sääksjärven Loiske/naiset, Lempäälä

B2 (Tampere) 

FC Nokia B
Parkunmäen Apassit, Hämenkyrö
Tampereen Peli-Pojat-70
Tampereen Akateeminen Mahti
Tampere United

B alalohko 

FC Nokia/Harr
Oriveden Tuisku
Parolan Visa
Toijalan Pallo -49

C (Vaasa) 

Bollklubben-48
FC Brändöpojkarna/2
FC Wasa 
Iskmo-Jungsund Bollklubb
Toholammin Urheiijat/Nice2

Pohjoinen 

Ajax Sarkkiranta, Kempele
AS Moon, Raahe
FC Oulun Pallo/EstroStars
FC Uleåborg
FTK/2
Haukiputaan Pallo
Jalkapalloseura Hercules
Limingan Kiekko/Pallokarhut
Oulun Harrastefutis/1
Ponkilan Pantterit Naiset, Muhos

Lähteet 

Suomen futsalsarjat
Von Miller

Von Miller (s. 26. maaliskuuta 1989, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi tukimies. Hän pelaa NFL-liigan Buffalo Billsissä.

NFL-ura

Denver Broncos varasi Texas A&M Universityn joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Millerin vuoden 2011 NFL:n varaustilaisuudessa, koko tilaisuuden toisena pelaajana. Läpimurtonsa liigan eliittiin hän teki heti tulokaskaudellaan, ja tuli valituksi kauden parhaaksi puolustavaksi tulokkaaksi.

Toisella kaudellaan Miller voi saavuttaa Michael Strahanin ennätyksen yhden kauden säkityksissä, joskin myös Aldon Smith ja J. J. Watt ovat lähellä kyseisen ennätyksen rikkomista. Viidennellä kaudellaan Miller voitti Denver Broncosin kanssa Super Bowlin. Miller palkittiin loppuottelun arvokkaimpana pelaajana.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Hietamies

Hietamies on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Eve Hietamies (s. 1964), kirjailija ja toimittaja
Heikki Hietamies (s. 1933), toimittaja, juontaja, kirjailija 
Laila Hirvisaari, ent. Hietamies (1938–2021), kirjailija
Leena Hietamies (s. 1953), toimittaja ja kirjailija
Mirja Hietamies-Eteläpää (1931–2013), maastohiihtäjä.
Himanka (täsmennyssivu)

Himanka on paikkakunta ja seuraavien henkilöiden sukunimi:

Himanka, entinen Suomen kunta, nykyisin Kalajokea

Sukunimi
Juhani Himanka (s. 1956), jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja
Jussi Himanka (1918–1987), Ylen kirjeenvaihtaja
Pekka Himanka (s. 1943), laulaja ja muusikko
Hämeenniemi

Hämeenniemi on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Eero Hämeenniemi (s. 1951), säveltäjä ja kirjailija
Hanna Hämeenniemi (1882–1942), näytelmäkirjailija
Ismo Hämeenniemi (s. 1970), aitajuoksija
Osmo Hämeenniemi (s. 1919), opettaja ja kirjailija.
Ikäheimo

Ikäheimo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Albert Ikäheimo (1904–1989), karhunkaataja
Pekka Ikäheimo (1899–1991), agrologi, asutusneuvoja
Rauni Ikäheimo (1924–1997), näyttelijä
Riikka Ikäheimo (s. 1989), vaatesuunnittelija
Isaksson

Isaksson, Isakson tai Isacsson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Isaksson
Andreas Isaksson (s. 1981), ruotsalainen jalkapalloilija
Anna-Liisa Korpinen (ent. Tiekso-Isaksson) (1929–2010), suomalainen kansanedustaja, ministeri (SKDL)
Arno Isaksson (1929–1973), suomalainen näytelmäkirjailija
August Isaksson (1886–1929), suomalainen toimittaja, kansanedustaja (Sosialistinen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestö)
Esa Isaksson (1947–2022), suomalainen jääkiekkoilija
Eva Isaksson (s. 1953), kirjastonhoitaja ja tietokirjailija
Folke Isaksson (1927–2013), ruotsalainen kirjailija ja kriitikko
Inkeri Simola-Isaksson (1930–2012), suomalainen musiikkipedagogi, musiikinopettaja ja musiikkiliikunnan lehtori
Keaton Isaksson (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
Kjell Isaksson (s. 1948), ruotsalainen seiväshyppääjä
Martin Isaksson (1921–2001), Ahvenanmaan maaherra, suurlähettiläs
Patrik Isaksson (s. 1972), ruotsalainen popmuusikko
Pekka Isaksson (s. 1951), suomalainen toimittaja, aatehistorioitsija
Synnöve Isaksson (s. 1925), suomalainen näyttelijä
Sören Isaksson (s. 1953), suomalainen kolmiloikkaaja
Ulla Isaksson (1916–2000), ruotsalainen kirjailija ja käsikirjoittaja
William Isaksson (1866–1924), Ahvenanmaan maaherra, kansanedustaja (rkp)

Isakson
Johnny Isakson (1944–2021), yhdysvaltalainen poliitikko, senaattori
Karl Isakson (1878–1922), ruotsalainen taidemaalari
Selim Isakson (1892–1960), suomalainen jääkärikenraalimajuri

Isacsson

 Fredrik Isacsson (1883–1962), suomalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja director musices
 Pierre Isacsson (1947–1994), ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä
Isola

Isola voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Isola, Kentin albumi vuodelta 1997
 Isolan kartano, kartano Riihimäen Arolammella
 sukunimenä:
 Aulis Isola (s. 1935), fyysikko
 Irma Airisto (o.s. Isola, 1920−1990), kuvaamataidon opettaja, runoilija ja näytelmäkirjailija
 Jaakko Isola (1903−1978), Lapissa toiminut kullankaivaja
 Kristina Isola (s. 1946), tekstiilisuunnittelija
 Maija Isola (1927–2001), tekstiilisuunnittelija, Mauno Isolan tytär
 Mauno Isola (1889–1945), maanviljelijä ja joululaulun ”Me käymme joulun viettohon” sanoittaja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Žižkovin TV-torni

Žižkovin TV-torni on Prahan korkein rakennus, ja se sijaitsee keskellä kerrostalokaupunginosaa Žižkovissa. Kokonaisuudessaan torni on 216 m korkea, ja sen näköalatasanne on 100 metrin korkeudessa. Ylhäällä toimii myös ravintola. Torni on rakennettu vuosina 1985–1992 ja se on muotoilultaan erikoinen, futurismin innoittama. Tornin arkkitehtina on ollut Václav Aulický ja rakennesuunnittelijana Jiří Kozák

Tornissa on maailman pienimpiin kuuluva hotelli. One Room -nimen saaneessa hotellissa on nimensä mukaisesti vain yksi hotellihuone, jossa voi yöpyä kaksi henkilöä. Hinta vuorokaudelta on 990 euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Prahan rakennukset ja rakennelmat
Tornit