joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Westman

Westman tai Vestman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adolf Fredrik Westman (1780–1833), suomalainen tuomari ja Raahen pormestari
 Adolf Fredrik Westman (1863–1942), suomalainen Raahessa asunut kupariseppä, metallivaluri ja taidetakoja
 Antti Westman (s. 1979), suomalainen laulaja ja kitaristi
 Carl Westman (1866–1936), ruotsalainen arkkitehti
 Emil Westman (s. 1996), suomalainen kilpa-autoilija
 Frida Westman (s. 2001), ruotsalainen mäkihyppääjä
 Heikki Vestman (s. 1985), suomalainen kansanedustaja (Kokoomus) ja juristi
 Johanna Westman (s. 1969), ruotsalainen televisiojuontaja ja lastenkirjailija
 Karl Gustaf Westman (1876–1944), ruotsalainen historioitsija ja poliitikko
 Karl Ivan Westman (1889–1970), ruotsalainen diplomaatti
 Reeta-Leena Vestman (s. 1983), suomalainen laulaja, näyttelijä ja muusikko
 Roger Westman (1939–2020), brittiläinen arkkitehti
 Rolf Westman (1927–2017), suomalainen antiikin kirjallisuuden tutkija
 Tor Westman (1897–1953), Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtaja
 Urho Westman (1912–1989), suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä
 Wilhelm Westman (1878–1955), suomalainen varatuomari, pankinjohtaja ja kansanedustaja (RKP).
FC Artmedia Petržalka

FC Artmedia Petržalka (tunnetaan myös nimellä FC Artmedia Bratislava) on slovakialainen jalkapalloseura, joka pelaa maan pääsarjassa Corgoň Ligassa. Seuran kotikenttä Štadión Petržalka sijaitsee Petržalkan kaupunginosassa Bratislavassa.

Seura perustettiin vuonna 1898 nimellä Pozsonyi Torna Egyesület. Seura on vaihtanut nimeään vuosikymmenien saatossa toistakymmentä kertaa. Slovakian itsenäisyyden aikana se tunnettiin aluksi nimellä FK Artmedia Petržalka. Vuonna 2005 otettiin käyttöön nimi FC Artmedia Bratislava, joka vaihdettiin nykyiseen muotoon 2007.

FC Artmedia Bratislava selviytyi kauden 2005–2006 Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Se voitti toisen karsintakierroksen ensimmäisessä osaottelussa Glasgow Celticin peräti 5–0 ja selviytyi jatkoon, vaikka skotlantilaiset voittivatkin toisen osan 4–0. Kolmannella karsintakierroksella Artmedia pudotti FK Partizanin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Lohkopeleissä Artmedia voitti FC Porton vieraissa maalein 3–2 ja pelasi kotonakin portugalilaisia vastaan maalittoman tasapelin. Lisäksi Artmedia pelasi kaksi tasapeliä Glasgow Rangersiä vastaan ja hävisi kahdesti Milanon Interille.

Artmedia on voittanut Slovakian mestaruuden vuosina 2005 ja 2008, Slovakian cupin 2004 ja 2008 sekä Slovakian supercupin 2005.

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Slovakialaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1898 perustetut urheiluseurat
Bratislavan urheilu
Avellaneda

Avellaneda on satamakaupunki Argentiinan Buenos Airesin provinssissa aivan pääkaupunki Buenos Airesin kaakkoispuolella. Kaupungissa on 342 677 asukasta (vuonna 2010, Avellanedan partido ja urbaani asutuskeskus) ja sen pinta-ala on 55 neliökilometriä.

Avellaneda on perustettu 7. huhtikuuta 1852. Kaupungissa on syntynyt useita tunnettuja jalkapalloilijoita, ja siellä on kaksi jalkapalloseuraa: Club Atlético Independiente ja Racing Club de Avellaneda.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut 
 
Argentiinan kaupungit
Dallas Mavericks

Dallas Mavericks on yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Seuran kotipaikkakunta on Dallas Texasissa, ja se pelaa kotiottelunsa American Airlines Center -areenassa. Dallas Mavericks kuuluu NBA:n läntisen konferenssin lounaiseen divisioonaan yhdessä Houston Rocketsin, Memphis Grizzliesin, New Orleans Pelicansin ja San Antonio Spursin kanssa. 

Joukkue selviytyi NBA:n loppuotteluihin ensimmäistä kertaa vuonna 2006, jolloin Miami Heat voitti mestaruuden otteluvoitoin 4–2. Mavericks selviytyi loppuotteluihin uudelleen kaudella 2010–2011, jolloin vastassa oli jälleen Miami Heat. Tällä kertaa Mavericks voitti mestaruuden otteluvoitoin 4–2. Mestarijoukkueessa pelasivat muun muassa Dirk Nowitzki, Tyson Chandler, Jason Kidd, Shawn Marion, Predrag Stojaković ja Jason Terry.

Dallas Mavericksin tunnetuin pelaaja on Dirk Nowitzki. Joukkueen omistaa liikemies Mark Cuban. Forbes Magazinen mukaan noin 438 miljoonan dollarin arvoinen Mavericks on kuudenneksi arvokkain NBA-seura edellään New York Knicks, Los Angeles Lakers, Chicago Bulls, Boston Celtics ja Houston Rockets.

Pelaajat

Jäädytetyt numerot 
 12 Derek Harper (seurassa 1983–1994, 1996–1997)
 15 Brad Davis (1980–1992)
 22 Rolando Blackman (1981–1992)

Muita entisiä pelaajia 
 Mark Aguirre (1981–1989)
 Sam Perkins (1984–1990)
 James Donaldson (1985–1991)
 Roy Tarpley (1986–1990, 1994–1995)
 Adrian Dantley (1989–1990)
 Alex English (1990–1991)
 Jason Kidd (1994–1996, 2008–2012)
 Michael Finley (1996–2005)
 Steve Nash (1998–2004)
 Dirk Nowitzki (1998–2019)
 Dennis Rodman (2000)
 Antoine Rigaudeau (2003)
 Antawn Jamison (2003–2004)
 Josh Howard (2003–2010)
 Jason Terry (2004–2012)
 Shawn Marion (2009–2014)
 Tyson Chandler (2010–2011, 2014–2015)
 Peja Stojaković (2011)
 Luka Dončić (2018–)
 Kristaps Porziņģis (2019–)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran viralliset sivut

NBA-seurat
Yhdysvaltalaiset koripalloseurat
Dallasin urheilu
NRJ Top 10

NRJ Top 10 oli Radio NRJ:n lista, joka listasi NRJ:n kuuntelijoiden 10 toivotuinta kappaletta kuluneen päivän ajalta. Ennen NRJ Top 10:ä esitettiin myös televisiossa. Nelosen televisioima listaohjelma kuitenkin lakkautettiin 2006-2007 vuodenvaihteessa. Ohjelman juontajina sen olemassaolon aikana toimi ensin Kristiina Komulainen ja viimeisen puolivuotisen ajan Jukka Rossi.

NRJ Top 10 -lista esitettiin viimeisen kerran torstaina 23. toukokuuta 2019.

Katso myös 

 Finnish Dance Chart
 Eurohot 30

Aiheesta muualla 
NRJ Top 10 -lista 

Suomen musiikkilistat
NRJ
Kalajokilaakso (lehti)

Kalajokilaakso on Ylivieskassa ja Ylivieskan läpi virtaavan Kalajoen ympäristökunnissa, entisen Oulun läänin eteläosassa kerran viikossa ilmestyvä tilattava sanomalehti. Lehti ilmestyy perjantaisin. Sisarlehti Kalajaska on ilmaiseksi jaettava kaupunkilehti, joka ilmestyy keskiviikkoisin. Kalajokilaakso on joutunut supistamaan ilmestysmistiheyttään, sillä parhaimmillaan lehti ilmestyi jopa kuusi kertaa viikossa. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1927 lähtien ja sen perustaja oli Aarne Halla. Lehteä kustantaa Hilla Group Oyj. Lehden päätoimittajana pitkään toiminut Seppo Kangas jäi pois tehtävästään syksyllä 2021. Vt. päätoimittajana on toiminut Kalajaskan päätoimittajaksi valittu Ismo Kunelius.

Kalajokilaakso-lehden levikki on 5 992 kpl (Levikkitutkimus 2014). Lehden keskustoimitus sijaitsee Ylivieskassa. Lehti painetaan samaan konserniin kuuluvan, Botnia Print Oy:n painossa Kokkolassa.

Katso myös 
 Luettelo suomalaisista sanomalehdistä

Aiheesta muualla 
 Sanomalehti Kalajokilaakson verkkolehti
 Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj 

Suomalaiset paikallislehdet
Ylivieska
Art-Print

Art-Print Oy oli 1991 perustettu Helsingissä, Kokkolassa ja Ylivieskassa toimiva kirjapaino. Yritys painoi sekä arkki- että rotaatiopainomenetelmillä mm. sanoma- ja aikakauslehtiä, kirjoja, esitteitä, kortteja ja vuosikertomuksia. Helsingissä toiminut 1989 perustettu DT Press Oy sulautettiin yritykseen 2004 sekä 2000 perustettu Pohjanmaan Kirjapaino Oy 2005. Ylivieskassa toiminut Kalajokilaakson Kirjapaino Oy:n arkkipaino (KL-Paino) siirrettiin liiketoimintasiirroilla osaksi Art-Print Oy:tä 2005. Yritys kuului Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj:n konserniin. Art-Print Oy yhdistyi Lönnberg Painot Oy:n kanssa 16. tammikuuta 2012 sovitulla järjestelyllä, kun Art-Print Oy:n liiketoiminta siirtyi Lönnberg Painot Oy:lle.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lönnberg Painot Oy:n kotisivu 
 Art-Print Oy:n kotisivu
 Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj 

Suomalaiset lehtitalot
Suomalaiset kirjapainot
SEKEM

SEKEM on egyptiläisen lääketieteen tohtorin Ibrahim Abouleishin vuonna 1970 perustama järjestö, joka perustettiin luomaan uusia kestävän kehityksen mukaisia toimintatapoja maanviljelyyn ja teollisuuteen.. Vuonna 2003 Sekem voitti yhdessä perustajansa Abouleishin kanssa vaihtoehtonobelin eli Right Livelihood -palkinnon. Sekem sijaitsee koilliseen Kairosta ja siihen kuuluu useita eri osastoja:

Biodynaamiset maatilat
Kauppayhtiöt
jalostamaton ja jalostettu ruoka (Hator ja Libra)
yrttiteet ja kosmetiikka (Isis)
lääketieteelliset yrtit ja lääkkeet (Atos)
luomupuuvillasta valmistetut tuotteet (Conytex)
lääketieteellinen keskus
steinerkoulu, jossa on sekä muslimi, että kristittyjä oppilaita
vapaaehtoisten koulutuskeskus
yliopisto (Mahad Adult Education Training Institute)
tutkimuskeskus (Sekem Academy for Applied Art and Sciences)

Sekemin tavoitteena on "palauttaa ja huolehtia maan ja ruuan elinvoimasta sekä luonnon biodiversiteetistä", kestävän kehityksen mukaisella luonnonmukaisella maanviljelyllä ja tukemalla sosiaalista ja kulttuurista kehitystä Egyptissä.. Sekemin kauppayhtiöiden liikevoitto kasvaa nopeasti, vuonna 2000 se oli 37 miljoonaa Egyptin puntaa (n. 5 miljoonaa euroa) ja vuonna 2003 se oli jo yli 100 miljoonaa Egyptin puntaa (n. 13 miljoonaa). Vuonna 2005 Sekemin verkostoon kuului yli 2 000 egyptiläistä maanviljelijää ja lukuisia yhteistyöyrityksiä, ja määrä kasvaa jatkuvasti.. Sekemillä on toimintaa ja yhteistyöjärjestöjä ympäri maailmaa, muun muassa Intiassa, Palestiinassa, Senegalissa, Turkissa ja Etelä-Afrikassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 SEKEM
Abouleish, Ibrahim, SEKEM: A Sustainable Community in the Egyptian Desert, ISBN 0-86315-532-4
 "Respecting Human Nature" Al-Ahram Weekly
 "Mephisto in Elysium" Al-Ahram Weekly
 "Ibrahim Abouleish: Vision of Vitality, Engineering a Social Renaissance" Al-Ahram Weekly
 Plans for Sekem University
 Mair, Johanna; Schoen, Oliver; "Successful social entrepreneurial business models in the context of developing economies: An explorative study", International Journal of Emerging Markets, Volume 2, Number 1, 2007 , pp. 54-68(15).
 Mair, Johanna; Seelos, Christian; 2004 "The Sekem Initiative"  Case Study - Harvard Business School Publishing
 Elkington,John; Hartigan, Pamela; Power of Unreasonable People: How Social Entrepreneurs Create Markets that Change the World HBS Press Book, 2008
 Amira El Ahl "Wie kommt die Eurythmie in die Wüste?" Spiegel (News Magazine) in German

Antroposofia
Right Livelihood -palkinnon saajat
Wim Vansevenant

Wim Vansevenant (s. 23. joulukuuta 1971 Diksmuide) on entinen belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1995–2008. Hän edusti viimeksi ProTour-joukkue Silence-Lottoa. 

Vansevenant on ollut vuosina 2006, 2007 ja 2008 Ranskan ympäriajon lanterne rouge (punainen lyhty) eli kokonaiskilpailun viimeiseksi jäänyt ajaja. Sijoittuessaan viimeiseksi vuonna 2008 hänestä tuli ensimmäinen ajaja, joka sijoittuu Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa viimeiseksi kolmesti.

Saavutuksia

1993
3., Sotilaiden maailmanmestaruuskilpailut
3., kansallinen amatöörien aika-ajomestaruuskilpailu
1996
1., Tour du Vaucluse (2. etappi)
2000
1., GP Ninove
2004
140., Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailu
2005
154., Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailu
2006
139. (viimeinen), Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailu
2007
141. (viimeinen), Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailu
2008
145. (viimeinen), Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailu

Lähteet
Wim Vansevenant trap-friis.dk-tietokannassa 
Wim Vansevenant cyclingarchives.com-tietokannassa

Aiheesta muualla
Profiili Silence-Lotto -tallin kotisivulla 

Belgialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Provenienssi

Provenienssi (, 'olla peräisin', 'johtua') tarkoittaa asian tai esineen alkuperää, lähdettä, esineen omistajuuden tai sijainnin historiaa sen tekoajasta nykyhetkeen.  Erityisesti se voi tarkoittaa taideteoksen tai arvokkaan esineen alkuperää arkeologiassa, paleontologiassa tai dokumentissa kuten käsikirjoituksessa tai jopa laajassa mielessä kirjallisuudessa olevaa, kuten harvinaisen julkaistun teoksen ensipainoksen alkuperää.

Provenienssin ensisijainen tarkoitus on vahvistaa esineen luomiseen, tuottamiseen tai löytämiseen liittyvä aika, paikka ja jos tarkoituksenmukaista, siitä vastuussa oleva henkilö. Provenienssin määrittelemiseksi käytetään usein vertailevia tekniikoita, asiantuntijoiden mielipiteitä, kirjoitettuja ja sanallisia arkistoja ja erilaisten tieteellisten tutkimusten tuloksia.

Esimerkiksi Kansainvälisen museoneuvoston (ICOM) eettisissä ohjeissa provenienssi on "esineen ja sen omistussuhteiden täysi historia, sen löytymisestä tai valmistuksesta nykypäivään, minkä perusteella sen aitous tai omistajuus voidaan määritellä". Neuvoston ohjeissa todetaan kokoelmien hankkimisesta muun muassa: "Ennen minkään ostettavaksi, lainaksi, lahjaksi, testamentin perusteella tai vaihdossa tarjotun esineen tai näytteen hankkimista on pyrittävä kaikin tavoin varmistamaan, ettei sitä ole hankittu tai viety vastoin lakia alkuperämaastaan tai muusta maasta, jossa se mahdollisesti on omistettu laillisesti (mukaan lukien maa, jossa museo sijaitsee). Asianmukaista huolellisuutta on noudatettava esineen koko historian selvittämiseksi siitä lähtien, kun se on löydetty tai valmistettu."

Provenienssi eri aloilla

Arkeologia 
Pohjoisamerikkalaisessa arkeologiassa ja joskus antropologisessa arkeologiassa sanan provenance (=provenienssi) sijaan saatetaan käyttää sanaa provenience. Jotkut tutkijat tarkoittavat provenience-sanaa viittaamaan vain esineen tarkkaan sijaintiin kaivauspaikalla, kun taas provenance tarkoittaa esineen täydellistä dokumentoitua historiaa.

Kuvataide 
Kuvataiteessa provenienssi on taideteoksen lähtökohta, vaiheet sekä sen omistaja- ja sijoitustiedot.

Katso myös 
 Attribuointi
 Dokumentti
 Signeeraus
 Taiteen väärentäminen
 Provenienssiperiaate

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tiedon organisoinnin ja kuvailumenetelmien perusteet, Internetix
 Eettiset säännöt, Kansainvälinen museoliitto ICOM, Suomen komitea
 EU Provenance Project – EU:n teknologiaprojekti, joka pyrki tukemaan elektronisen tiedon provenienssin sertifikointia.
 Provenienssitutkimus, Sinebrychoffin taidemuseo
 Provenienssitutkimus suomalaisissa museoissa, museot.fi, Suomen museoliitto.

Arkistonhoito
Arkeologia
Taidehistorian käsitteet
Olli Heinonen (jalkapalloilija)

Olli Heinonen (s. 7. tammikuuta 1937 Jääski) on suomalainen varatuomari ja entinen jalkapalloilija.

Tukimiehenä jalkapalloa pelannut Heinonen edusti Suomen maajoukkuetta 29 A-maaottelussa. Hän pelasi myös Pohjolan joukkueessa muuta Eurooppaa vastaan vuosina 1963 ja 1964.

Kotimaassaan Heinonen edusti alun perin Viipurin Reipasta. Vuosiksi 1957–1958 hän siirtyi Ilves-Kissoihin mutta palasi Viipurin Reippaaseen, joka sittemmin muutti nimensä Lahden Reippaaksi ja nousi vuodeksi 1961 SM-sarjaan. Heinonen pelasi SM-sarjassa vuoteen 1966 saakka yhteensä 156 ottelua ja teki niissä 28 maalia. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta vuonna 1963 ja Suomen Cupia vuonna 1964.

Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat Heinosen vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1961 ja 1963. Hänet valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2016.

Heinonen pelasi myös jääpalloa SM-sarjassa.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Suomalaiset juristit
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Isis (täsmennyssivu)

Isis tarkoittaa seuraavia asioita:
Isis, muinaisen Egyptin jumalatar
 Isis (myös esim. ISIS tai IS), irakilainen jihadistijärjestö
 Hurrikaani Isis, hirmumyrsky Tyynellämerellä syyskuussa 1998
Isis, yhdysvaltalainen yhtye
 42 Isis, asteroidi
Isis, Sekemin kauppayhtiö
Isis, korallieläinsuku pehmytkorallien lahkossa
Toyota Isis, tila-auto
Morris Isis, automalli
Isis Taylor, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Isis (1747), 50-tykkinen neljännen luokan alus
 HMS Isis (1774), 50-tykkinen neljännen luokan alus
 HMS Isis (1819), 50-tykkinen neljännen luokan alus
 HMS Isis (1896), Eclipse-luokan panssarikansiristeilijä
 HMS Isis (D87), I-luokan hävittäjä.
Atos

Atos voi tarkoittaa seuraavia:
 Atos, etunimi
 Atos Wirtanen, suomalainen vasemmistointellektuelli ja kansanedustaja

Atos (yritys) ylikansallinen teknologiayritys, jonka päämaja on Bezonsissa, Ranskassa.
 ATOS, American Theater Organ Society
 ATOS, East Japan Railway Companyn käyttämä ohjaus- ja hallintajärjestelmä (autonomous decentralized transport operation control system)
 Hyundai Atos, Hyundai Motor Companyn valmistama kaupunkiauto
 A-I-R Atos, A-I-R:n valmistama lentokonesarja
 Atossa Genetics, terveysyritys, jonka NASDAQ-symboli on ATOS.

Katso myös
 Athos (täsmennyssivu)
Äyrämöiset

Äyrämöiset olivat alun perin Karjalankannaksen länsiosan kantaväestöä. Äyrämöisten vastakohtana pidettiin Kannaksella ja myöhemmin myös Inkerinmaalla savakoita, jotka olivat Ruotsinvallan sotien aikana äyrämöisten keskuuteen ja Itä-Kannakselle muuttaneita läntisimmän Viipurin Karjalan sekä Savon asukkaita. Myös Itä-Kannaksen asukkaita sanottiin yleensä savakoiksi.

Äyrämöiset pysyttelivät Länsi-Kannaksella ja myöhemmin myös Inkerinmaalla pitkään omana ryhmänään, jolla oli oma murteensa, pukunsa ja tapansa eikä esimerkiksi avioliittoja muunheimoisten kanssa juuri solmittu. 

Äyrämöiset olivat savakkojen ohella toinen inkerinsuomalaisten pääryhmistä, jotka voitiin erottaa vielä 1800-luvulla. Inkerinmaalle äyrämöiset olivat muuttaneet 1600-luvun ruotsalaisvallan aikana lähinnä Karjalankannaksen länsiosasta, Äyräpään kihlakunnasta, kun taas savakot olivat tulleet Viipurin läänin läntisimmästä osasta, Savosta ja Karjalankannaksen itäosasta.

Äyrämöisten ja savakkojen murteen ja kansanpuvun eroihin kiinnitti ensimmäisenä huomiota 1830-luvulla kielentutkija Anders Johan Sjögren. Venäläinen maantieteilijä ja tilastotutkija Peter von Köppen suoritti vuoden 1848 vaiheilla tutkimuksia, joissa hän totesi Inkerinmaan äyrämöisten lukumääräksi 29 242 henkeä ja savakkojen määräksi 43 080. Äyrämöisten asuinpaikkoja Inkerissä olivat Köppenin mukaan ennen kaikkea Karjalankannaksen eteläosassa sijainneet Toksovan, Lempaalan ja Vuoleen seurakunnat sekä Kaprio, Tyrö ja Liissilä. Heitä oli myös Tuutarissa, Hietamäellä, Skuoritsassa, Serepetassa, Kolppanassa, Koprinassa ja Inkereellä, missä he asuivat samoissa kylissä kuin savakotkin.

Sekä Kannaksella että Inkerinmaalla äyrämöiset poikkesivat savakoista lähinnä äyrämöismurteen ja naisten pukeutumisen perusteella. Miesten pukeutuminen ei Inkerissä juurikaan eronnut venäläisestä. Suomalaiset kielentutkijat ja kansanperinteen kerääjät ovat kuvanneet äyrämöisiä luonteeltaan konservatiivisemmiksi ja hitaammiksi kuin savakoita, jotka olivat herkempiä omaksumaan uusia tapoja ja vaikutteita. Toisaalta äyrämöiset pyrkivät jäljittelemään savakkomuotia, jota pidettiin nykyaikaisempana ja hienompana. Läntisimmässä Inkerissä, Kosemkinan seurakunnassa, jakoa äyrämöisten ja savakoiden välillä ei tunnettu.

1900-luvulle tultaessa äyrämöisten ja savakkojen väliset kulttuuriset erot olivat hioutuneet miltei kokonaan pois niin Suomessa kuin Inkerissäkin. Vain murre-erot ovat säilyneet pitkään.

Lähteet 

 Inkerin suomalaisten historia. Inkeriläisten sivistyssäätiö, Jyväskylä 1969.

Suomalaiset heimot
Inkerin väestö
Savakot

Savakot ovat äyrämöisten ohella toinen kannaksenkarjalaisten ja inkerinsuomalaisten pääryhmistä, jotka voitiin erottaa vielä 1800-luvulla. Savakkojen väestöryhmä alkoi muodostua melko varhain ruotsinvallan aikana kun sotien hävittämään Karjalankannaksen länsiosaan eli Äyräpään kihlakuntaan alkoi muuttaa uutta väestöä Savosta ja Viipurin Karjalan läntisistä kihlakunnista. 

Savakoita muutti Inkerinmaalle 1600-luvulla ruotsalaisvallan aikana lähinnä Savosta, Jääsken ja Lappeen kihlakunnista sekä Karjalankannaksen itäosasta, kun taas äyrämöiset olivat tulleet Karjalankannaksen länsiosasta, Äyräpään kihlakunnasta.

Savakkojen ja äyrämöisten murteen ja kansanpuvun eroihin kiinnitti ensimmäisenä huomiota 1830-luvulla kielentutkija Anders Johan Sjögren. Venäläinen maantieteilijä ja tilastotutkija Peter von Köppen suoritti vuoden 1848 vaiheilla tutkimuksia, joissa hän totesi Inkerinmaan savakkojen lukumääräksi 43 080 henkeä ja äyrämöisten määräksi 29 242. Köppenin mukaan savakkojen enemmistö Inkerissä asui Nevan pohjoispuolella sijainneissa Valkeasaaren, Rääpyvän ja Kelton seurakunnissa sekä Markkova-Järvisaarella, Venjoella, Koprinassa, Spankkovassa, Kupanitsassa, Moloskovitsassa ja Novasolkassa. 

Savakot poikkesivat äyrämöisistä lähinnä savakkomurteen ja naisten pukeutumisen suhteen. Inkerissä savakkomiesten pukeutuminen ei juurikaan eronnut venäläisestä. Suomalaiset kielentutkijat ja kansanperinteen kerääjät ovat kuvanneet savakoita herkemmiksi omaksumaan uusia tapoja ja vaikutteita kuin konservatiivisia ja hitaita äyrämöisiä. Läntisimmässä Inkerissä, Kosemkinan seurakunnassa, jakoa äyrämöisten ja savakoiden välillä ei tunnettu. Viipurin läänissä kansanomainen jako savakoihin ja äyrämöisiin rajoittui Äyräpään kihlakuntaan eli Länsi- ja Keski-Kannakselle. 

1900-luvulle tultaessa savakkojen ja äyrämöisten väliset kulttuuriset erot olivat hioutuneet miltei kokonaan pois niin Suomen kuin Venäjänkin puolella rajaa. Murre-erot ovat sitä vastoin olleet paljon pitempään havaittavissa.

Lähteet
Inkerin suomalaisten historia. Inkeriläisten sivistyssäätiö, Jyväskylä 1969.

Suomalaiset heimot
Inkerin väestö
Richard Waters

Richard A. Waters on yhdysvaltalainen multimediataiteilija, säveltäjä ja waterphone-soittimen kehittäjä. Nyttemmin hän on keskittynyt kuvataiteeseen ja on pitänyt useita näyttelyjä.

Asuttuaan välillä eri puolilla Yhdysvaltoja Waters asuu jälleen Ocean Springsissä Mississippissä, jossa hän on viettänyt lapsuutensa.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset taiteilijat
Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Matti Jokinen (jalkapalloilija s. 1928)

Matti Jokinen (s. 8. marraskuuta 1928 Forssa) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Maalivahtina pelannut Jokinen edusti Suomen maajoukkuetta seitsemässä A-maaottelussa. Kotimaassaan hän edusti SM-sarjassa Vaasan IFK:ta vuosina 1950–1955 pelaten yhteensä sata ottelua ja tehden yhden maalin huhtikuussa 1952 rangaistuspotkusta. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta vuonna 1953 ja saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Vuonna 1957 hän voitti Suomen Cupin toisella sarjatasolla pelanneen IF Drottin riveissä.

Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat Jokisen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1955.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1928 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Tekla (nimi)

Tekla tai Thekla on naisen etunimi, jota käytetään pohjoismaissa ja Puolassa.

Nimi on muunnos kreikan sanasta Theokleia. Se on johdettu sanoista theos ’jumala’ ja kleos ’kunnia’ ja tarkoittaa siis ”Jumalan kunniaa”. Nimi on almanakassa muistona pyhimykseksi julistetulle Theklalle, jonka apostoli Paavali käännytti kristinuskoon ja josta kerrotaan apokryfisessä teoksessa Paavalin ja Theklan teot. 

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Tekla-nimen on saanut Suomessa 1 486 henkilöä. Lisäksi nimi on annettu muutamalle kymmenelle henkilölle muodossa Thekla.

Tunnettuja Tekla- ja Thekla-nimisiä henkilöitä

 Tekla Bądarzewska-Baranowska (1829–1861), puolalainen säveltäjä
 Tekla Hultin (1864–1943), suomalainen päätoimittaja, kansanedustaja ja järjestöaktiivi
 Thekla Knös (1815–1880), ruotsalainen kirjailija, virsirunoilija ja kääntäjä
 Tekla Renfors (1872–1912), suomalainen runoilija ja suomentaja
 Thekla Resvoll (1871–1948), norjalainen kasvitieteilijä
 Tekla Roschier, o.s. Lampén (1870–1928), suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija
 Thekla von Schober, o.s. von Gumper (1810–1897), saksalainen lasten- ja nuortenkirjailija
 Tekla Sjöblom (1878–1967), ruotsalainen näyttelijä

Lähteet
Pertti Mäkipää

Pertti Mäkipää (4. elokuuta 1941 – 19. elokuuta 2019) oli suomalainen jalkapalloilija.

Keskustukena pelannut Mäkipää edusti Suomen maajoukkuetta 56 A-maaottelussa, joissa hän teki yhteensä kaksi maalia. Hän toimi pitkään maajoukkueen kapteenina.

Kotimaassaan Mäkipää edusti vuonna 1960 Lielahden Kipinää ja vuonna 1961 Tampereen Pallo-Veikkoja. Vuonna 1962 hän pelasi ensimmäisen SM-sarjakautensa edustaen Lahden Reipasta. Vuosina 1963, 1965 ja 1972–1973 hän pelasi SM-sarjassa Tampereen Palloilijoiden sekä vuonna 1967 Upon Pallon riveissä. Kaikkiaan hän pelasi 121 SM-sarjaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1962. Mäkipää pelasi viimeiset vuotensa Tampereen Ilveksessä ja siirtyi lopulta valmentamaan joukkuetta. Ilves voitti ensimmäisen Suomen Cupin mestaruutensa Mäkipään johdolla vuonna 1979.

Suomen Palloliitto valitsi Mäkipään vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1966 ja suomalaisen jalkapallon kunniagalleriaan vuonna 2015.

Mäkipää kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 78–vuotiaana.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Doom of Destiny


Doom of Destiny on power metal -yhtye Axxisin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 2007.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Bernhard Weiß – laulu
 Marco Wriedt – kitara
 Rob Schomaker – basso
 André Hilgers – rummut
 Harry Oellers – kosketinsoittimet

Arvostelut 
 Metal.de: 4/10
 Imperiumi: 6/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Doom of Destiny Metal Stormin sivustolla 

Vuoden 2007 albumit
Axxisin albumit
Lokum

Lokum tai loukoum on turkkilainen makeinen. Se valmistetaan sokerista, vedestä ja tärkkelyksestä. Lokum on pehmeä, hillomainen ja joskus tahmeahko makeinen. Se on usein muodoltaan pieni kuutio, joka on kauttaaltaan tomusokerin peitossa. Joskus lokum on myös maustettu pistaasilla tai pähkinöillä. Lokum tunnetaan yleisesti myös englanninkielisellä nimellä Turkish Delight.

Makeiset
Turkkilainen keittiö
Etsivä Gadget (elokuva)

Etsivä Gadget on vuonna 1999 valmistunut perhe-elokuva joka perustuu samannimiseen piirrettyyn televisiosarjaan. Elokuvan pääosaa näyttelee Matthew Broderick. Hän esittää John Brown -nimistä yövartijaa, joka joutuu onnettomuuteen, ja saa toipuessaan mekaanisia lisäosia jotka tekevät hänestä puoliksi robotin. Uusi robotti-ihminen ryhtyy poliisiksi. 

Suomen videomarkkinoille elokuva tuotiin jälkiäänitettynä. Silti sen ikäraja on 8 vuotta.

Näyttelijät ja roolihahmot

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Elokuvat roboteista
Seppo Pyykkö

Seppo Pyykkö (s. 24. joulukuuta 1955 Oulu) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Keskikenttäpelaajana pelannut Pyykkö edusti Suomen maajoukkuetta 30 A-maaottelussa ja teki syksyllä 1978 maalin Suomen voittamassa EM-karsintaottelussa Unkaria vastaan.

Kotimaassaan Pyykkö edusti Oulun Palloseuraa vuosina 1973–1980 ja 1982–1984 sekä Oulun Työväen Palloilijoita vuosina 1985–1986. Hän voitti OPS:n riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1979 ja 1980 ja pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 151 ottelua tehden niissä 35 maalia.

Eintracht Frankfurt oli keväällä 1980 kiinnostunut hankkimaan Pyykön joukkueeseensa, mutta Pyykkö siirtyi lopulta Uerdingen-seuraan. Hän edusti seuraa kaksi kautta. Kaudella 1980–1981 hän pääsi 1. Bundesliigassa pelaamaan kolme ottelua ja seuraavalla kaudella 2. Bundesliigassa seitsemän ottelua.

Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat Pyykön vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1979. Hänen sisarenpoikiaan ovat aitajuoksijana tunnettu Janne Mäkelä ja jalkapalloilija Juho Mäkelä.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Miikka Toivola

Miikka Toivola (11. heinäkuuta 1949 Porin maalaiskunta – 26. tammikuuta 2017) oli suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.

Ura 
Toivolan kasvattajaseura on porilainen Pihlavan Työväen Urheilijat, jonka lisäksi hän edusti Turun Palloseuraa vuosina 1969–1972 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1973–1980. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 255 ottelua ja teki niissä 70 maalia. . Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1971, 1972, 1973 ja 1978.

Lopetettuaan pelaajauransa hän siirtyi valmennustehtäviin ja valmensi muun muassa HJK Suomen Cupin voittoon vuonna 1984.

Suomen jalkapallomaajoukkueessa Toivola pelasi 62 A-maaottelua vuosina 1967–1980 ja teki niissä neljä maalia.  

Hänet valittiin Vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1972 ja 1978. Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen Toivola nimettiin vuonna 2012. 

Toivola kuoli nopeasti edenneeseen haimasyöpään 67-vuotiaana tammikuussa 2017.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Jouko Suomalainen

Jouko Suomalainen (s. 8. huhtikuuta 1949) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Keskikenttäpelaajana jalkapalloa pelannut Suomalainen edusti Suomen maajoukkuetta 54 A-maaottelussa ja teki niissä kaksi maalia.

Kotimaassaan Suomalainen edusti kaikkia kolmea aikansa merkittävää kuopiolaisseuraa: Palloseuraa vuosina 1967–1970, Pallotovereita vuosina 1971–1980 ja 1984 sekä Eloa vuosina 1982–1983. SM-sarjassa hän pelasi yhteensä 233 ottelua ja teki niissä 35 maalia. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1967, 1969 ja 1978 sekä voitti Suomen Cupin vuonna 1968.

Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat Suomalaisen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1973.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauri Lehtinen (jalkapalloilija, 1927)

Lauri Hjalmar Lehtinen (19. elokuuta 1927 – 23. maaliskuuta 2016) oli suomalainen jalkapalloilija.

Keskustukena pelannut Lehtinen edusti Suomen maajoukkuetta 29:ssä A-maaottelussa. Kotimaassaan hän edusti Helsingin Jalkapalloklubia. Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat hänet vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1956.

Lehtinen oli yksi neljästä urheilijasta, jotka kuljettivat olympiatulen Helsingin olympiastadionin torniin vuoden 1952 kesäolympialaisten avajaisissa.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Sveitsiläinen systeemi

Sveitsiläinen systeemi on turnausjärjestelmä, jota käytetään kahdenvälisiin otteluihin perustuvissa lajeissa, kuten shakissa.

Sveitsiläisen systeemin perusperiaate on, että jokaisella kierroksella toisiaan vastaan asetetaan kilpailijat, joiden senhetkinen pistemäärä on sama tai mahdollisimman yhtäsuuri. Paritus pisteryhmien sisällä tehdään joko satunnaisesti tai jonkin ennen turnausta laaditun rankingin perusteella. Kilpailijat saavat tietää seuraavan kierroksen vastustajansa vasta edellisen kierroksen päätyttyä. Samat kilpailijat kohtaavat toisensa turnauksen aikana korkeintaan kerran. Viimeisten kierrosten tulokset ovat kilpailijoiden loppusijoituksen kannalta merkittävämpiä kuin ensimmäiset kierrokset. Turnauksen loputtua samassa pistemäärässä olevien kilpailijoiden paremmuus määritellään jollain vertailujärjestelmällä, kuten Buccholzilla. Shakkiturnauksissa yritetään lisäksi varmistaa, että kukin pelaaja pelaa mahdollisimman saman määrän pelejä valkeilla ja mustilla, ja peräkkäisiä pelejä samalla värillä vältetään. Jalkapallossa tätä vastaa koti- ja vierasottelujen tasapaino.

Sveitsiläistä systeemiä käytetään kilpailuissa, joiden osanottajamäärät ovat niin suuria, että “kaikki vastaan kaikki” -turnausjärjestelmä johtaisi liian suureen kierrosmäärään, mutta toisaalta yhden ottelunsa hävinneitä kilpailijoita ei haluta pudottaa kokonaan pois turnauksesta, kuten cup-muotoisessa kilpailussa tapahtuu. Shakin lisäksi järjestelmää käytetään muun muassa bridgessä, backgammonissa, Scrabblessa, petankissa ja e-urheilussa. Jalkapallon Mestarien liigassa sveitsiläinen systeemi otetaan käyttöön vuonna 2024. Siinä peliparit määräytyvät pistemäärien ja ennalta määriteltyjen rankingien mukaan, ja tarkoitus on, että jokainen joukkue pelaa yhtä monta peliä kaikentasoisia vastustajia vastaan.

Sveitsiläinen systeemi sai nimensä siitä, että sen kehitti sveitsiläinen J. Müller shakkiturnaukseen vuonna 1895. Järjestelmä yleistyi shakissa toisen maailmansodan jälkeen, ja nykyisin se on pelaajamäärältään suurten shakkiturnausten yleisin turnausjärjestelmä.

Lähteet

Turnausjärjestelmät
Hemming (täsmennyssivu)

Hemming on skandinaavista alkuperää oleva nimi, joka esiintyy monessa maassa sekä etu- että sukunimenä. Etunimenä sen suomalaistettu muoto on Hemminki.

Tunnettuja Hemming-nimisiä: 
 Etunimenä:
 Hemming, 810-luvun alussa hallinnut Tanskan kuningas
 Piispa Hemming (n. 1290–1366), Suomen piispa
 Hemming Alanko (1881–1959), suomalainen lähetyssaarnaaja, suomentaja ja kirkkoherra
 Hemming Elfving (1887–1965), suomalainen konsuli, liikemies ja kauppaneuvos
 Hemming Gadh (1450–1520), ruotsalainen poliitikko ja katolinen piispa
 Hemming Lindqvist, Hemmi Lindqvist (1895–1979), suomalainen SKDL:n kansanedustaja ja piirisihteeri
 Hemming Henrikinpoika eli Hemminki Maskulainen (n. 1550–1619), suomalainen pappi ja virsirunoilija 
 Hemming Åström (1844–1895), suomalainen teollisuusmies, kauppaneuvos
 Sukunimenä:
 Aarre Hemming (1928–2007), suomalainen kapellimestari ja professori
 Arthur Francis Hemming (1893–1964), brittiläinen entomologi
 Eva Hemming (1923–2007), suomalainen tanssitaiteilija
 Gary Hemming (1934–1969), yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä
 George Hemming (1868–1930), yhdysvaltalainen baseball-pelaaja
 Gerry Patrick Hemming (1937–2008), yhdysvaltalainen sotilas ja CIA:n agentti
 Hanna-Leena Hemming (s. 1961), suomalainen kokoomuslainen poliitikko
 Ilkka Hemming, oik. Ilkka Lähteenmäki (1942–2022), laulaja, näyttelijä, tiedottaja ja kunnallispoliitikko
 Ingrid Fuzjko V. Georgii-Hemming (s. 1934), saksalais-japanilainen pianisti
 John Hemming (s. 1935), kanadalainen tutkimusmatkailija
 John Hemming (s. 1960), brittilinen poliitikko
 Jonas Hemming (s. 1970), suomalainen jääkiekkovalmentaja
 Nick Hemming (s. 1973), brittiläinen muusikko
 Nikki Hemming (s. 1967), Sharman Networksin toimitusjohtaja
 Petter Hemming (s. 1999), suomalainen jalkapalloilija
 Tyler Hemming (s. 1985), kanadalainen jalkapalloilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Mauno Rintanen

Mauno Olavi Rintanen (28. huhtikuuta 1925 Vaasa – 13. heinäkuuta 2000 Espoo) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili myös muissa urheilulajeissa muun muassa pelaten koripallon SM-sarjassa ja voittaen squashin SM-pronssin.

Rintanen oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän toimi Valion ulkomaankauppaosaston johtajana vuosina 1961–1987. Hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1980.

Jalkapallo 

Maalivahtina pelannut ”Manu” Rintanen oli ensimmäinen Englannin jalkapalloliigassa esiintynyt suomalainen. Hän pelasi kaudella 1956–1957 neljä ottelua Hull City AFC -joukkueessa amatööripelaajan statuksella III-divisioonan pohjoislohkossa. Rintanen pelasi syys-lokakuussa 1956 ottelut: 

 Bradford Park Avenue - Hull City (17.9.1956, 4-1)
 Hull City - Wrexham (22.9.1956, 1-2)
 Hull City - Bradford Park Avenue (24.9.1956, 2-0)
 Hull City - Oldham Athletic (13.10.1956, 2-1)

Kotimaassaan Rintanen edusti Vaasan Palloseuraa vuosina 1945–1952 ja Helsingin Jalkapalloklubia vuosina 1953–1955. VPS:n riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1945 ja 1948. Kaikkiaan hän pelasi SM-sarjassa 170 ottelua. Suomen maajoukkueessa Rintanen pelasi seitsemän A-maaottelua. Hän oli Suomen varamaalivahtina Helsingin 1952 olympialaisissa.

Suomen Palloliitto ja Urheilutoimittajain liitto valitsivat Rintasen vuoden jalkapalloilijaksi Suomessa vuonna 1953. Samana vuonna hän pääsi toisena jalkapalloilijana urheilutoimittajien Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuessaan yhdeksänneksi.

Muut lajit 

Jalkapallouransa jälkeen Mauno Rintanen oli Suomen kärkipään squashpelaajia saavuttaen muun muassa SM-pronssin vuonna 1970. Hän pelasi lisäksi tennistä, käsipalloa, koripalloa ja jääpalloa. Koripallossa Rintanen edusti miesten SM-sarjassa Vaasan Salamaa kahtena kautena. Kaudella 1952 hän pelasi 13 ottelua 2,7 pisteen ja kaudella 1959 12 ottelua 0,7 pisteen keskiarvolla.

Rintasen isä Jaakko Rintanen voitti pistooliammunnassa kaksi joukkuemaailmanmestaruutta.

Lähteet 
 
 
 
 Mauno Rintanen baskethotel.com

Viitteet 

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Jalkapallon Suomen mestarit
Suomalaiset koripalloilijat
Suomalaiset squashinpelaajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Mika Räinä

Mika Jukka Samuel Räinä (s. 1973) on suomalainen näyttelijä, joka on kotoisin Oulusta. Hän on tullut erityisen tutuksi sketsisarjasta Jopet Show. Jopet Show’n lisäksi Räinä on työskennellyt teatterissa ja kotimaisissa elokuvissa. Räinä on myös kirjoittanut televisioon muun muassa Jopet Show’n ja Pääroolissa-sarjan jaksoja. Lisäksi Räinä on esiintynyt Jopet Show’sta tutussa Päälykäisen roolissa Jope Ruonansuun Naamakirja-levyllä kappaleessa Autokauppias ja Päälykäinen. Räinä on näytellyt pitkään Helsingin kaupunginteatterissa mm. näytelmässä Enron. Keväällä 2012 Räinä siirtyi Musiikkiteatteri Koittoon, jossa hän esiintyy Queen-musikaalissa.

Filmografia

Elokuvat, joissa näytellyt

 Rölli ja metsänhenki (2001)
 Hyppää pois (2001)
 Sankarit (2002)
 Levottomat 3  (2004) 
 Kalteva torni (2006)
 Syvälle salattu (2011)
 Risto (2011)
 Asterix ja Obelix Britanniassa (2012) (ääni)
 Nuotin vierestä (2016)

TV-sarjat, joissa näytellyt

 Tummien vesien tulkit (2002)
 Kaverille ei jätetä (1999-2004) 
 Salatut elämät (2004) 
 Mogadishu Avenue (2006)
 Röyhkeä diplomaatti (2007-2008)
 Suojelijat (2008)
 Tukka auki (2008)
 Parasta aikaa (2009-2010)
 Kotikatu (1995-2011)
 Jopet Show (2005-2011)
 Roba (2012)
 Syke (2019)

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset ääninäyttelijät
Euroopan unionin sininen kortti

Euroopan unionin sininen kortti  on tarkoitettu Euroopan unionin laajuiseksi työluvaksi ammattitaitoisille ja koulutetuille ihmisille. Kortilla voi työskennellä missä tahansa Euroopan unionin maassa lukuun ottamatta Tanskaa ja Irlantia, jotka eivät osallistu ohjelmaan. Kortin idea on peräisin Yhdysvaltojen Green Card -järjestelmästä, ja nimensä se on saanut EU:n lipun sinisestä väristä.

Alun perin Euroopan komission ideoima Sininen kortti antaa mahdollisuuden EU:n ulkopuolella asuville anoa työlupaa Unionin alueelta, ja se myönnetään kahdeksi vuodeksi, jonka jälkeen se voidaan uusia. Järjestelmään kuuluu työluvan lisäksi monia etuisuuksia, kuten perheiden yhdistämistä suosivat säännöt. Koska EU:n sopimuksiin kuuluu, että laillisesti toisessa EU-maassa asuva saa muuttaa myös toiseen EU-maahan, kortin haltija voi saada työluvan myös toisesta EU-maasta.

Sinisen kortin ehdotuksen esittivät Strasbourgissa 23. lokakuuta 2007 Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso ja turvallisuuskomissaari Franco Frattini. Barroso perusteli korttia EU:n tulevasta osaamispulasta ja EU:n ulkopuolelta tulevien hankaluuksista muuttaa EU:n alueelle 27 maan omien hyväksymiskäytäntöjen takia.

Pian Barroson esityksen jälkeen Sininen kortti sai ankaraa kritiikkiä kolmansilta mailta. Etelä-Afrikan terveysministeri Manto Tshabalala-Msimang huomautti monien Afrikan maiden kärsivän jo nyt ammattitaitoisen terveysalan ammattilaisten maastamuutosta ja pelkäsi sinisen kortin vain pahentavan tilannetta. Marokkolainen kansainvälisen talousoikeuden professori Tajeddine El Husseini arvosteli EU:ta vielä ankarammin kutsuessaan järjestelmää uudeksi kolonisaation  ja syrjintä muodoksi, jolle on vaikea löytää tukea eteläisistä maista. Eurooppa-neuvosto hyväksyi sinisen kortin vuonna 2009 ja se tuli voimaan vuonna 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 EU Blue Card

Euroopan unionin politiikka
Työ
Roger Pontare

Roger Pontare (s. 17. lokakuuta 1951 Slagnäs) on ruotsalainen laulaja. Hän asuu tällä hetkellä (heinäkuu 2008) Örnsköldsvikissa.

Hän on edustanut Ruotsia Euroviisuissa kahdesti, vuosina 1994 laulaja Marie Bergmanin kanssa ja 2000 laululla When Spirits Are Calling My Name. Hänellä on kolme lasta, Jimmy, Viktor ja Vincent Pontare, joka on myös musiikkiuralla.

Singlet 
 "När vindarna viskar mitt namn" (When spirits are calling my name) (Melodifestivalen 2000 voittaja)
 "Silverland" (Melodifestivalen 2006)

Osallistumiset Melodifestivaleniin

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset laulajat
Ruotsin euroviisuedustajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuoden 2000 euroviisuedustajat
Vuoden 1994 euroviisuedustajat
Pop-folklaulajat
Pielisjoen koulu

Pielisjoen koulu on Joensuun Sirkkalassa sijaitseva yläkoulu. Siellä ovat Joensuun yläkoulujen LUMA- eli luonnontieteiden ja matematiikan -luokat. Koulun rehtori on Jouni Partti. Pielisjoen koulussa on yli 30 opettajaa ja noin 270 oppilasta. Suomen ensimmäinen peruskoulun oppilaskunta perustettiin Pielisjoen koululle vuonna 1976 nimellä Karsikon yläasteen koulun oppilaskunta. Koulun oppilaat tulevat pääosin Karsikon alakoulusta. 

Koulu sijaitsi vuoteen 2019 asti Karsikossa.

Painotukset ja hankkeet 
Pielisjoen koulussa pyritään panostamaan koulutyön säännöllisyyteen sekä hyviin opiskelutottumuksiin ja toimintatapojen ohjaamiseen.

Musiikkiluokat 
Pielisjoen koulussa musiikkiluokilla opiskeli lukuvuonna 2010–2011 45 8. ja 9. musiikkiluokan oppilasta. Seitsemänsille luokille musiikkiluokkaa ei järjestetty lukuvuonna 2010–2011 liian vähäisen hakijamäärän takia. Musiikkiluokkien tavoitteena on lisätä musiikillista ilmaisua, esiintymistä ja musiikkiin liittyvien teknisten laitteiden hyödyntämistä. Musiikkiluokat esiintyvät juhlissa sekä erilaisissa tapahtumissa koulussa ja sen ulkopuolella. Pielisjoen koulussa ei ole enää viime vuosina ollut musiikkiluokkia vähäisen oppilasmäärän vuoksi.

LUMA-painotteiset luokat 
Pielisjoen koulussa toimivat LUMA-painotteiset eli luonnontiede-matematiikka-painotteiset luokat. Lukuvuonna 2009–2010 7. luokan teemana oli vesi, 8. luokan metsä, paine, lentäminen sekä avaruus ja 9. luokalla ympäristötutkimukset, teknologia ja fysiikan työpajakurssi.

Vihreä Lippu -toiminta 
Ympäristökasvatus on yksi Pielisjoen koulun keskeisistä aihekokonaisuuksista. Vuonna 2007 syksyllä koulu liittyi Suomen Ympäristökasvatuksen Seuran (Sykse) kordinoimaan Vihreä lippu -ohjelmaan. Lukuvuonna 2007–2008 teemana oli kierrätys ja jätteen määrän vähentäminen. Tuloksena Sykse myönsi Pielisjoen koululle Vihreän lipun keväällä 2008.

Oppilaskunta 
Pielisjoen koulussa on ollut oppilaskunta jo vuodesta 1976 asti. Suomen ensimmäinen peruskoulujen oppilaskunta perustettiin Pielisjoen kouluun jo vuonna 1976 nimellä Karsikon yläasteen koulun oppilaskunta. Oppilaskuntaan kuuluu jokainen Pielisjoen koulun oppilas, mutta oppilaskunnan hallitukseen kuuluu jokaiselta luokalta varsinainen edustaja ja varaedustaja, eli luokan vanhin ja luokan varavanhin, jotka oppilaat ovat luokassa äänestäneet oppilaskunnan hallitukseen.

Historiaa
Koulu sai perustamisluvan 10. toukokuuta 1962. Se toimi vuodesta 1962 peruskoulu-uudistukseen asti nimellä Pielisjoen yhteiskoulu.  Yksityinen oppikoulu toimi aluksi viisiluokkaisena ja sai laajentumisluvan 8-luokkaiseksi 1965. Vuonna 1974 koulun nimi muuttui Karsikon yläasteeksi. 1990-luvulla nimeksi tuli Pielisjoen koulu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pielisjoen koulun kotisivut.

Joensuun peruskoulut
Talma

Talma () on Sipoon kunnassa sijaitseva taajama. Hallinnollisesti se on osa Martinkylää. Talma on nykyään tunnettu liikuntapaikoistaan, joita ovat laskettelukeskus Talma Ski ja golf-kenttä Golf Talma. Talman kunnallisia palveluita ovat ruotsin- ja suomenkieliset ala-asteet, päiväkoti sekä info- ja keräyspiste. Sipoon kunta pitää Talman aluetta yhtenä keskeisistä tulevaisuuden yhteiskuntarakentamisen kehittämisalueistaan. Talmaan suunnitellaan rautatieasemaa.

Sipoon kylät
Uudenmaan maakunnan entiset taajamat
Waal

Waal on Reinin suuhaara keskisessä Alankomaissa, ja se on pituudeltaan noin 85 km. Se yhtyy Maasiin lähellä Woudrichemia, ja niistä muodostuu Boven Merwede. Se on huomattava joki ja tärkeä vesitie Rotterdamin sataman ja Saksan välillä. Nijmegen, Tiel, Zaltbommel ja Gorinchem ovat merkittäviä joen varrella olevia kaupunkeja. 

Alankomaiden joet
Reinin vesistö
Maasin vesistö
Suuhaarat

zh:瓦尔 (德国)
Malakiittivihreä

Malakiittivihreä (C23H25N2) on väriaine, jota käytetään pH-indikaattorina tai kankaiden värjäyksessä. Ainetta on myös käytetty kalojen valkopilkkutaudin hoitoon akvaarioissa ja vesihomeen torjuntaan kalanviljelyslaitoksilla. Vesihomeen torjunta malakiittivihreällä on nykyään kielletty kalanviljelyssä.. Ainetta käytetään usein oksalaattina tai kloridina. Erittäin happamissa oloissa malakiittivihreä on keltaista ja muuttuu vihreäksi pH:n ollessa 1,8. Toinen värinmuutos vihreästä värittömäksi tapahtuu pH:n ollessa 13,2.

Malakiittivihreän muodot 

Malakiittivihreä, jota kutsutaan myös kromaattiseksi malakiittivihreäksi sen värin vuoksi, on varsin pysyvä yhdiste. Se kuitenkin hajoaa esimerkiksi kalan elimistössä varsin nopeasti muiksi aineiksi. Karbinolimuoto leviää elimistössä ja solukalvojen läpi varsin nopeasti. Karbinolimuodolla ei ole sieniä tappavia ominaisuuksia. Viimeinen malakiittivihreän eläimen aineenvaihdunnassa syntyvä tuote on leukomalakiittivihreä, joka on todettu karsinogeeniseksi ja myrkylliseksi.

Lähteet 

Indikaattorit
Väriaineet
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke

Helmuth Johannes Ludwig von Moltke (23. toukokuuta 1848 Gersdorf – 18. kesäkuuta 1916 Berliini) oli preussilainen kenraalieversti ja Saksan keisarillisen armeijan yleisesikuntapäällikkö ensimmäisen maailmansodan alussa. 

Helmut von Moltke, joka tunnetaan myös nimellä Moltke nuorempi, oli sotamarsalkka kreivi Moltken veljenpoika ja toimi Saksan armeijan yleisesikunnan päällikkönä 1906–1914. Hänen nimityksensä oli ja on edelleen kiistanalainen. Schlieffenin jäädessä eläkkeelle vuonna 1908 todennäköisiä ehdokkaita esikuntapäälliköksi olivat Hans Hartwig von Beseler, Karl von Bülow, ja Colmar Freiherr von der Goltz. Moltke nuoremman rooli saksalaisen sotakäynnin kehittämisessä ja aloitteesta ensimmäisessä maailmansodassa oli erittäin kiistanalainen. Moltke suunnitteli Saksan hyökkäyksen länsirintamalla Schlieffen-suunnitelman pohjalta. Varovainen Moltke muokkasi tuntuvasti suunnitelmaa. Ranskan vastatoimien pelossa armeijan miesvahvuutta pienennettiin Belgian rajalla ja vastaavasti vahvistettiin Sedanista Strasburgiin. Belgian operaation pitkittyminen antoi ranskalaisille aikaa organisoida armeijansa puolustuskannalle. Suoristettu rintamalinja juuttui heti alussa Belgiaan. Nopea painopisteen siirto kohti Englannin kanaalia johti rintamalinjan tarpeettomaan levenemiseen muutoinkin kuluneilla joukoilla taistelleille saksalaisille.
Aikaa oli kulutettu loppuun ja nopean voiton edellytykset haaskattu Flanderin ja Pohjois- Ranskan mutaisille pelloille.

Suunnitelma ei onnistunut, ja länsirintamalla päädyttiin vuosien asemasotaan.

Saksalaisten hävittyä ensimmäisen Marnen taistelun ensimmäisen maailmansodan alussa Moltke ennusti keisari Vilhelm II:lle sodan jo hävityksi. Seuranneen eripuran myötä Moltke sai hermoromahduksen, ja hänet erotettiin. Hänen tilalleen astui Erich von Falkenhayn. Moltken terveys romahti, ja hän kuoli 1916.
 

Saksalaiset kenraalit
Vuonna 1848 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Vartiolaiva Tavi

HMC Protector on Yhdistyneen kuningaskunnan rajavartiolaitoksen vartiolaiva. Alun perin VL Tavina operoinut alus kuului Suomenlahden merivartiostolle, jolloin sen kotisatamana oli Helsinki. Alus oli pääasiassa Suomenlahdella. Henkilöstöä aluksella oli 13. Se oli avovesikaudella käytössä ollut monitoimialus, joten sitä voitiin käyttää rajavartio- ja meripelastustehtävien lisäksi ympäristönsuojelu- ja maanpuolustustehtäviin. 

Telkkä-luokan aluksista luovuttiin vuodesta 2014 alkaen, koska niitä ei voi käyttää talviolosuhteissa, eikä niiden käytölle ole saatu määrärahoja. Ne korvattiin yhdellä suuremmalla aluksella, joka rakennettiin STX Finlandin Rauman telakalla. Uusi VL Turva aloitti operatiivisen toiminnan 24. kesäkuuta 2014.

Tavi laitettiin myyntiin tammikuussa 2013, jolloin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan rajavartiolaitos () osti sen. Aluksen uudeksi nimeksi tuli HMC Protector.

Tehtävät 
 Merirajan vartiointi ja valvonta
 Alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen
 Meritilannekuvan ylläpito ja täydentäminen
 Meripelastusvalmiuden ylläpito ja meripelastukseen osallistuminen
 Vesiliikenteen ja yleisen järjestyksen ja turvallisuuden valvonta
 Kalastuksen ja metsästyksen valvonta aluemerellä ja kalastusvyöhykkeellä
 Toimii tarvittaessa onnettomuuspaikan johtajana (on scene co-ordinator)
 Ympäristönvalvonta ja öljyntorjuntatehtävät

Kalusto 
 Integroitu navigointi- ja valvontajärjestelmä
 Siirrettävää palo- ja vauriontorjuntakalustoa
 Meripelastuskalustoa
 600 metriä öljypuomia
 Kyky toimia kemikaalionnettomuudessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Artikkeli Tavin myyntiin laittamisesta
 Rajavartiolaitoksen käytöstä poistettu vartiolaiva Tavi myydään

Vartiolaivat
Suomen rajavartiolaitos
Öljyntorjunta-alukset