Fairey Swordfish

Fairey Swordfish (suom. miekkakala) oli brittiläinen toisessa maailmansodassa lentotukialuksilta toiminut torpedopommittaja.

Swordfish oli kaksitaso,
ja jo sodan alussa auttamattomasti vanhentunut, mutta silti sitä 
käytettiin koko sodan ajan, ja Swordfishin seuraajaksi tarkoitettu Fairey Albacore
itse asiassa poistui palveluskäytöstä ennen Swordfishiä. Kone oli 
teknisesti luotettava ja hyvä lennettävä. Se sai lisänimen 
”verkkokassi”. Swordfishiä käytettiin myös syöksypommittajana, sen mahdollisti koneen erittäin luja rakenne.

Kone oli hyvin hidas ja kykenemätön puolustautumaan hävittäjäkoneiden
hyökkäyksiä vastaan, mutta se täytti suurin piirtein tehtävänsä sodan 
alkuvuosina; kuljetti torpedon perille tarpeeksi lähelle vihollislaivaa.
Joskus koneen hitaus toimi tässä etuna; laivojen ilmatorjuntatähtäimet 
oli tarkoitettu uudempia (ja siten nopeampia) koneita varten. Hitaaseen 
Swordfishiin niillä ei saanut otettua ennakkoa, ja kranaatit räjähtivät 
lentokoneen edessä aiheuttamatta mitään vahinkoa. Hävittäjiä vastaan ne 
kärsivät raskaita tappioita ja koneet siirrettiin lopulta 
sukellusvenetorjuntatehtäviin. Tosin niitä käytettiin tähän jo aivan 
sodan alussa syvyyspommien avulla. Atlantin avomerellä hävittäjäuhka oli kuitenkin lähes olematon sillä Saksalla ei ollut lentotukialuksia.

Aikojen saatossakaan ei Swordfishin perin heiveröinen puolustusaseistus kohentunut. Se käsitti vaivaiset kaksi kevyttä konekivääriä,
joista toinen oli eturungossa kiinteästi eteenpäin ampuvana. Toinen 
konekivääri oli takatähystäjän (taka-ampuja/radisti) käytettävissä ja
liikuteltavissa vapaasti taaksepäin. 7,7 mm (0.303 kal.) 
konekivääriaseistus oli käytössä yhtä lailla niukkana myös monissa 
Japanin laivaston pommikoneissa.

Swordfishin suurimpia saavutuksia oli hyökkäys Taranton laivastotukikohtaan, jossa Swordfishit rampauttivat pahasti suuren osan Italian laivastoa, sekä taistelulaiva Bismarckin peräsimen vaurioittaminen siten, että alus ei päässyt Kuninkaallista laivastoa karkuun. Maltan taisteluissa ne upottivat monta Erwin Rommelin huoltolaivaa.

Vuonna 1943 Swordfishejä alettiin käyttää enemmän sukellusveneentorjuntaan; torpedojen sijaan ne aseistettiin raketeilla tai syvyyspommeilla. Koneet sijoitettiin rahtilaivoista
muunnettuihin kömpelöihin saattuetukialuksiin. Hitaan nopeutensa takia 
Swordfish sopi tähän hyvin: sen sakkausnopeus oli pieni, jolloin se 
pystyi nousemaan ilmaan pienemmällä lähtökiihdytyksellä kuin 
kehittyneemmät koneet. Nämä koneet olivat vakava uhka sukellusveneille. Tätä uhkaa lisäsi vielä Mk III -tyypin koneisiin varustettu ASV.Mk X -ilmasta pintaan etsintätutka. Tutkakupu oli alatason alla edessä.

Tekniset tiedot

Lähteet
 Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4
 Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo, Englanti ISBN 951-0-07838-7

Viitteet

Aiheesta muualla

http://www.fleetairarmarchive.net/aircraft/swordfish.htm 
http://www.uboat.net/allies/aircraft/swordfish.htm
http://www.spitcrazy.com/faireyswordfish.htm
http://www.military-history.org/articles/the-fairey-swordfish.htm

Swordfish
Brittiläiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet