joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Apollonin temppeli

Apollonin temppeli tai Apollonin pyhäkkö voi viitata muun muassa seuraaviin Apollonille omistettuihin temppeleihin tai pyhäköihin:

 Apollonin temppeli, Aigina
 Apollonin temppeli, Delfoi
 Apollonin temppeli, Didyma
 Apollonin temppeli, Korintti
 Apollonin temppeli, Metapontion
 Apollonin temppeli, Naksos
 Apollonin temppeli, Prepesinthos (nyk. Despotikó)
 Apollonin temppeli, Rhodos
 Apollonin temppeli, Syrakusa, Sisilia
 Apollon Aigleteen temppeli, Anafe
 Apollon Dafneforoksen temppeli, Eretria
 Apollon Dafneioksen temppeli, Attika
 Apollon Delfinioksen temppeli, Attika
 Apollon Epikurioksen temppeli, Bassai
 Apollon Maleataan pyhäkkö, Epidauros
 Apollon Patrooksen temppeli, Ateenan Agora
 Apollon Ptoioksen pyhäkkö, Boiotia
 Apollon Pythioksen pyhäkkö eli Pythion, Ateena
 Apollon Pythios Soterin temppeli, Ambrakia
 Apollon Zosterin temppeli, Attika
 Ateenalainen Apollonin temppeli, Delos
 Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäkkö, Paros
 Deloslainen Apollonin temppeli, Delos
 Poros-temppeli, Delos
Athenen temppeli

Athenen temppeli tai Athenen pyhäkkö voi viitata muun muassa seuraaviin Athenelle omistettuihin pyhäkköihin:

 Athenen temppeli, Miletos
 Athenen temppeli, Pergamon
 Athenen temppeli, Poseidonia eli Paestum
 Athenen temppeli, Smyrna
 Athenen temppeli, Sunion
 Athenen temppeli, Syrakusa, Sisilia
 Athene Alean temppeli, Tegea
 Athene Lindian temppeli, Lindos, Rhodos
 Athene Niken temppeli, Ateenan Akropolis 
 Athene Poliaan temppeli, Ateenan Akropolis
 Athene Poliaan temppeli, Priene
 Athene Pronaian pyhäkkö, Delfoi
 Athene Pronaian temppeli
 Uudempi Athene Pronaian temppeli
 Hekatompedon-temppeli, Ateenan Akropolis
 Parthenon, Athene Parthenoksen eli Neitsyt Athenen temppeli, Ateenan Akropolis
 Vanha Parthenon, Athene Parthenoksen eli Neitsyt Athenen vanha temppeli, Ateenan Akropolis 
 Zeus Fratrioksen ja Athene Fratrian temppeli, Ateenan Agora
 Zeus Soterin ja Athene Soteiran temppeli, Pireus
The Ink Spots

The Ink Spots oli afroamerikkalainen pop -yhtye, joka toimi 1930–1950-luvuilla. 1940-luvulta alkaen Ella Fitzgerald levytti paljon yhtyeen kanssa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset lauluyhtyeet
Rock and Roll Hall of Fame
Harry Pollitt

Harry Pollitt (22. marraskuuta 1890 Droylsden, Lancashire – 27. kesäkuuta 1960 Iso Australian mutka) oli brittiläinen kommunistipoliitikko, joka toimi Ison-Britannian kommunistisen puolueen (CPGB) pääsihteerinä vuosina 1929–1939 ja 1941–1956 sekä puolueen puheenjohtajana vuosina 1956–1960.

Pollitt oli lähtöisin työläisperheestä; hänen isänsä oli tehdastyöläinen ja hänen äitinsä kutoja. Hän joutui keskeyttämään koulunkäyntinsä 13-vuotiaana työskennelläkseen kutomossa. Myöhemmin hän toimi levyseppänä ja levyseppien ammattiliiton johtajana. Hän oli mukana sodanvastaisessa toiminnassa ensimmäisen maailmansodan ja Neuvosto-Venäjää vastaan suunnatun kansainvälisen intervention aikana. Pollitt oli mukana perustamassa Ison-Britannian kommunistista puoluetta vuonna 1920 ja osallistui 1921 puolueen edustajana Kominternin kolmanteen kongressiin Moskovassa. Kotimaassaan hän eteni vuoteen 1929 mennessä puolueensa pääsihteeriksi. Yhdessä Rajani Palme Duttin kanssa hän pyrki kehittämään puolueesta keskitetysti johdettua vahvaa organisaatiota. Pollitt tuomittiin vuonna 1925 kansankiihotuksesta vuodeksi vankeuteen. Vuonna 1934 häntä syytettiin jälleen kiihotuksesta, mutta tällä kertaa hänet vapautettiin syytteistä.

Pollitt ilmaisi syyskuun 1939 alussa tukevansa Britannian sodanjulistusta natsi-Saksalle. Kun Neuvostoliiton hyökkäys Puolaan kaksi viikkoa myöhemmin osoitti Saksan ja Neuvostoliiton olevan liittolaisia, Pollitt joutui eroamaan puoluesihteerin tehtävistä virheelliseksi julistetun linjansa vuoksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 tilanne kuitenkin kääntyi päinvastaiseksi ja hänet kutsuttiin takaisin tehtäväänsä. Sodan jälkeen Britannian kommunistinen puolue hyväksyi Pollittin johdolla The British Road to Socialism -nimisen periaateohjelman. Pollitt tosiasiassa johti kommunistista puoluetta vuoteen 1956. Kun Neuvostoliiton kommunistinen puolue tuolloin virallisesti tuomitsi edesmenneen Josif Stalinin henkilökultin, stalinistina pidetty Pollitt joutui luopumaan puoluesihteerin tehtävästä. Hänet nimitettiin puolueen puheenjohtajaksi, mikä oli lähinnä kunniatehtävä. Hän kuoli vuonna 1960 ollessaan laivamatkalla Australiasta Englantiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Pollittin kirjoituksia  Marxists Internet Archive

Brittiläiset poliitikot
Brittiläiset kommunistit
Brittiläisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Shayne Gostisbehere

Shayne Gostisbehere (s. 20. huhtikuuta 1993 Margate, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Arizona Coyotesia. Gostisbehere kirjautti kauden 2015–2016 aikana historiaa, sillä tuolloin hänestä tuli ainoa puolustaja, joka on kyennyt ensimmäisellä NHL-kaudellaan tekemään tehopisteitä yli 11 perättäisessä ottelussa.

Ura

Seuraura
Gostisbehere kävi vuodet 2009–2011 Connecticutissa South Kent Schoolia, ja toimi viimeisellä kaudellaan joukkueen kapteenina. Vuodesta 2011 eteenpäin hän kävi Union Collegea ja pelasi sen menestyneessä joukkueessa Union Dutchmenissa. Gostisbehere valittiin kaudella 2011–2012 ECAC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja voitti ECAC:n mestaruuden. Philadelphia Flyers varasi hänet kolmannella kierroksella 78. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2012. 

Gostisbehere pelasi ensimmäisen kerran NHL:ssä kaudella 2015–2016 kun Flyersin puolustaja Mark Streit loukkaantui. Hän asetti kaudella uuden NHL:n tulokkaiden ennätyksen puolustajille, kun hän kirjautti ainakin pisteen peräti 15 peräkkäisessä ottelussa. Kauden aikana hän teki 66 ottelussa tehot 17+29=46. Kauden päätteeksi hän voitti Flyersin sisäisen Barry Ashbee Trophyn, joka annetaan joukkueen parhaalle puolustajalle. Sen lisäksi hän oli toinen äänestyksessä Calder Memorial Trophyn saajaksi, mutta palkinnon voitti Chicago Blackhawksin Artemi Panarin. Pudotuspeleissä Gostisbehere teki yhden maalin Philadelphian hävitessä ensimmäisellä kierroksella Washington Capitalsille.

Heinäkuussa 2021 Flyers kauppasi Ghostisbieheren, vuoden 2022 toisen kierroksen varausvuoron ja vuoden 2022 seitsemännen kierroksen varausvuoron Arizona Coyotesiin.

Maajoukkueura

Lähteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Arizona Coyotesin pelaajat
Philadelphia Flyersin varaamat pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauko Rahko

Kauko Johan Samuel Rahko (8. elokuuta 1933 Rovaniemi – 15. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun tietoliikennetekniikan (puhelintekniikan) professori vuodesta 1970 vuoteen 1996 asti.

Hän toimi valvojana 7 väitöskirjassa sekä ohjaajana 30 lisensiaatintutkimuksessa ja 503 diplomityössä Teknillisessä korkeakoulussa.

Rahkon nuorempi veli on eläinpatologian professori Timo Rahko.

Lähteet 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Ylimys (järvi)

Ylimys  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Nisunperällä sijaitseva pieni järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Ylimys kuuluu Tavinojan valuma-alueeseen.

Maantietoa 
Järven pituus 350 metriä pitkä, 250 metriä leveää ja sen pinta-ala on 5,8 hehtaaria. Se sijaitsee kallioalueen painaumassa Ylimysvuoren alla. Sen rannat ovat soistuneita ja sen itäpuolella sijaitseekin Ylimyssuo. Kolme suo-ojaa laskevat vetensä järveen. Lounaisrannalta lähtee järven laskuoja, joka päättyy 750 metrin päässä Puhvinmoisioon Pikku-Onkimuksen rannan läheisyyteen. Rantaviivan pituus on kilometri ja se on enimmäkseen suota. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa kärrytiet Nisunperältä.

Historiaa 
Vuoden 1799 isojakokartassa "Ylimysjärven" laskuojaa ei vielä ollut olemassa. Sen sijaan ojan kohdalla oli kosteaa ja niitylle kelpaavaa maata, koska siihen oli avattu pitkä ja kapea niitty. Viereisellä "Kohosjärvellä" eli Onkimuksella oli sekä niittyjä että peltoa. Onkimusta ei oltu silloin vielä laskettu. Vuoden 1894 lohkorajakartassa järven nimi oli edelleen sama.

Lähteet 

Tavinojan valuma-alue
Viljakkalan järvet
Lavola (Lappeenranta)

Lavola on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin läntisellä alueella valtatie 6:n pohjoispuolella Lappeenrannan lentoaseman tuntumassa.

Lavolan kaupunginosan asutus alkoi rakentua 1930-luvulla, ja rakentamisen huippu ajoittui 1980-luvulle. Asutus on täysin pientaloasutusta, pääosin omakotitaloja. Lavolan tilastoalueella on 408 asukasta.

Lavolassa sijaitsee vuonna 1973 valmistunut Lappeenrannan ravirata, jossa kilpailtiin Kuninkuusravit vuosina 1977, 1993 ja 2009. Lavolassa on myös teollisuusaluetta. Moreenikadulle valmistuu vuonna 2016 Lappeenrannan länsialuetta palveleva Etelä-Karjalan pelastuslaitoksen paloasema.

Kaupunginosaa rajaavat Salpausselänkatu ja Helsingintie pohjoisessa, Puolakatu, Tuomikatu ja Helsingintie idässä, valtatie 6 etelässä ja Salpausselänkatu lännessä. Lavolan naapurikaupunginosia ovat Uus-Lavola, Sammonlahti, Kourula ja Lentokenttä.

Lavola on myös vanha maarekisterikylä, jonka isojako tehtiin vuosina 1842–1843. Nykyiset Lavolan ja Uus-Lavolan kaupunginosat ovat kylän mailla, ja kyläalue ulottuu myös valtatie 6:n eteläpuolelle. Tällä alueella on useita säilyneitä asuinrakennuksia ja navettoja 1900-luvun vaihteesta, mutta myös uudempaa asutusta. Lavolan kyläalueella on 47 asukasta, ja se kuuluu Montolan tilastoalueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla 
 Kaupunginosan esittely Kuusimäen, Kourulan ja Lavolan asukasyhdistyksen sivustolla

Lappeenrannan kaupunginosat
Natriumtiosyanaatti

Natriumtiosyanaatti (NaSCN) on natrium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.

Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa natriumtiosyanaatti on väritöntä kiteistä ainetta, jonka alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja on voimakkaasti hygroskooppista. Veden lisäksi myös etanoli ja asetoni liuottavat sitä. Kidevedettömän natriumtiosyanaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (NaSCN·2H2O). Kuumennettaessa dihydraattia se liukenee kideveteensä noin 30 °C;:n lämpötilassa ja kidevesi poistuu noin 32 °C:n lämpötilassa.

Valmistus ja käyttö
Natriumtiosyanaatin valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa natriumhydroksidin ja ammoniumsyanaatin välinen reaktio ja reaktion sivutuotteina muodostuvat ammoniakki ja vesi haihdutetaan pois, natriumsyanidin vesiliuoksen ja rikin välinen reaktio tai hiilidisulfidin, ammoniakin ja natriumhydroksidin välinen reaktio.
NH4SCN + NaOH → NaSCN + NH3 + H2O
8 NaCN + S8 → 8 NaSCN
CS2 + 3 NH3 + NaOH → NaSCN + (NH4)2S + H2O

Tärkein natriumtiosyanaatin käyttökohde on polyakrylonitriilikuitujen valmistuksessa. Lisäksi sitä käytetään tekstiiliteollisuudessa värjäyksissä apuaineena. Muita käyttökohteita ovat orgaanisten tuholaismyrkkyinä käytettävien tiosyanaattien valmistus, käyttö valokuvauskemikaalina, sementin vahvuutta lisäävänä lisäaineena, analyyttisenä reagenssina raudan toteamiseen, kosmetiikassa säilöntäaineena ja apuaineessa päällystettäessä metalleja kuparilla.

Lähteet

Natriumyhdisteet
Tommi Pärmäkoski

Tommi Pärmäkoski (s. 4. syyskuuta 1983 Riihimäki) on suomalainen urheiluvalmentaja. Pärmäkoski on kuntovalmentanut Formula 1 -sarjassa Toro Rosso ja Red Bull -tallissa ajavaa Sebastian Vetteliä vuodet 2008–2011. Elokuussa 2014 Pärmäkoski meni naimisiin hiihtäjä Krista Pärmäkosken (o.s. Lähteenmäki) kanssa.

Pärmäkoski selosti Unkarin Formula 1 -osakilpailun vuonna 2016 yhdessä Oskari Saaren kanssa. Kaudesta 2017 hän on toiminut  C Moren studiossa Formula-asiantuntijana.

Pärmäkoski toimi Pelicansin osa-aikaisena fysiikkavalmentajana kauden 2016–2017.

Lähteet 

Suomalaiset urheiluvalmentajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Rajakoski

Rajakoski tarkoittaa muun muassa seuraavia:

 Rajakosken voimalaitos, vesivoimala Petsamossa

Sukunimi
 Erkki Rajakoski (1924–1977), eläintieteilijä ja professori 
 Esko Rajakoski (s. 1934), diplomaatti
 Veikko Rajakoski, oik. Veikko Vainikainen (1902–1992), kauppalansihteeri, kirjailija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
M/S Finnpulp (rahtilaiva)

M/S Finnpulp oli suomalainen rahtilaiva, joka kuului Finnlinesin varustamoon. Laiva rakennettiin Hollannissa vuonna 1953. Se palveli Finnlinesia vuoteen 1968 saakka, jolloin se myytiin ulkomaille. M/S Finnpulpin ollessa kuljettamassa rahtia Karibianmerellä vuonna 1965 se joutui avustamaan tulipaloon joutuneen risteilyaluksen SS Yarmouth Castlen matkustajien pelastamisoperaatiota. Tästä laiva miehistöineen sai paljon tunnustusta.

Kuvia M/S Finnpulpista 
Äänimeri

Lähteet 

Rahtilaivat
Finnpulp (täsmennyssivu)

Finnpulp voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Finnpulp, suomalainen metsäteollisuuden yritys
 M/S Finnpulp,  vuonna 2002 rakennettu Ro Ro-alus
 M/S Finnpulp, vuonna 1953 rakennettu rahtilaiva
Libertaristinen paternalismi

Libertaristinen paternalismi on idea siitä, että ihmisiä voidaan auttaa tekemään heidän omalta kannaltaan parempia päätöksiä heikentämättä heidän valinnanvapauttaan. Idean esittelivät Richard Thaler ja Cass Sunstein vuonna 2003 ilmestyneessä taloustieteellisessä artikkelissaan.

Thaler ja Sunstein popularisoivat ideaa esittelemällä libertaristisen paternalismin käytännön sovelluksia kirjassaan "Nudge".

Asymmetrinen paternalismi
Asymmetrinen paternalismi (myös "epäsymmetrinen paternalismi") on libertaristiseen paternalismiin läheisesti liittyvä konsepti, jonka mukaan rajoitetusti rationaalisia päätöksentekijöitä on mahdollista auttaa tekemään parempia päätöksiä (ts. välttämään kalliita virheitä) aiheuttamatta samanaikaisesti merkittävää vahinkoa rationaalisille päätöksentekijöille. Konseptin esitteli joukko käyttäytymistaloustieteen tutkijoita tieteellisessä artikkelissaan vuonna 2003.

Katso myös 
Behavioristinen taloustiede
Rajoitettu rationaalisuus

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 

Behavioristinen taloustiede
Libertarismi
Taloustieteen käsitteet
Harold ja Maude

Harold ja Maude (Harold and Maude) on yhdysvaltalainen musta komediaelokuva vuodelta 1971. Sen on ohjannut Hal Ashby ja sen päärooleja, 19-vuotiasta rikkaan perheen poikaa ja eksentristä vanhaa naista esittävät Bud Cort ja Ruth Gordon. Kulttimaineeseen nousseen elokuvan musiikkina kuullaan monta brittiläisen Cat Stevensin laulua.

Juoni
Teini-ikäinen Harold on upporikkaan äidin poika, jonka ihailee kuolemaa harrastuksena on oman itsemurhansa toistuva lavastaminen mitä näyttävimmin keinoin. Kaikkeen tottunut etäinen äiti (Vivian Pickles) ei tästä juuri hätkähdä. Harold käy myös mielellään vieraiden ihmisten hautajaisissa, jollaisissa hän kerran tapaa hengenheimolaisensa, 79-vuotiaan ikinuoren naisen, joka on nuoruudessaan selviytynyt keskitysleiriltä ja siksi yhtä innostunut elämästä kuin Harold kuolemasta. Epätodennäköisestä parista tulee pian ystäviä ja lopulta rakastavaisia, kunnes Mauden kuolema saa Haroldin ensin pois tolaltaan mutta myös näkemään elämän entistä terveemmin.

Tuotanto
Harold ja Maude perustuu Colin Higginsin Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa tekemään 20-minuuttiseen lopputyöhön, jonka käsikirjoitusta hän näytti elokuvatuottaja Edward Lewisin vaimolle työskennellessään heidän uima-altaansa hoitajana. Rouva Lewis sai miehensäkin lukemaan käsikirjoituksen, ja tämä puolestaan Paramount Picturesin Stanley Jaffen innostumaan siitä. Vastavalmistuneen Higginsin oli sopimuksen mukaan tarkoitus myös ohjata elokuva, mutta testikohtaukset eivät tyydyttäneet studiopomoja, ja ohjaajaksi otettiin Hal Ashby. Higginsistä tehtiin kuitenkin elokuvan toinen tuottaja, jolloin hän sai olla mukana kuvauksissa ja opiskella ohjausta Ashbyltä.

Vastaanotto
Harold ja Maude ei saanut ensi-iltansa aikaan paljoakaan katsojia eikä ymmärrystä kriitikoiltakaan, mutta se alkoi kerätä kulttisuosiota yhdysvaltalaisten yliopistojen elokuvakerhoissa. Nykyisin Harold ja Maude noteerataan monilla kaikkien aikojen parhaiden elokuvien listoilla. Vuonna 1997 elokuva otettiin mukaan National Film Registryn kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävien elokuvien kokoelmaan. Vuonna 2000 American Film Institute otti Haroldin ja Mauden sadan hauskimman komedian ja sadan parhaan rakkauselokuvan listoilleen. Vuonna 2017 myös BBC:n kansainvälisessä kriitikkoäänestyksessä Harold ja Maude nousi kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle. 

Elokuvan pohjalta tuotiin vuonna 1980 näytelmäversio Broadwaylle, mutta sen suosio riitti vain neljään näytäntöön. Näytelmän ranskankielistä versiota sen sijaan esitettiin Pariisissa vuosikausia. Vuonna 2005 sai kantaesityksensä tarinan pohjalta tehty musikaali. Sen libretisti on muun muassa The Fantasticks -musikaalin kirjoittaja Tom Jones ja säveltäjä Joseph Thalken.

Suomen televisiokanavilla Harold ja Maude on esitetty Kolmostelevisiossa kesäkuussa 1988, Yle TV1 -kanavalla toukokuussa 2004 ja Yle Teemalla marraskuussa 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elokuvan esittely The Criterion Collection -sivustolla

Vuoden 1971 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustan komedian elokuvat
Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Ricarda Haaser

Ricarda Haaser (s. 10. syyskuuta 1993) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Achensee -seuraa.

Haaser sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli samassa lajissa kolmastoista. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa 15:nneksi.

Haaser kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2015 oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lenzerheiden alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2016. Hän sijoittui sittemmin kymmenenneksi myös suurpujottelussa, supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa ennen kuin saavutti paremman sijoituksen oltuaan viides Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Ofterschwangin suurpujottelussa maaliskuussa 2018.

Haaser voitti alppihiihdon Eurooppa-cupin kokonaiskilpailun ja suurpujottelucupin kaudella 2014–2015. Hän on voittanut neljä Eurooppa-cupin suurpujottelukilpailua.

Lähteet 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Elävät henkilöt
Vuonna 1993 syntyneet
Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus

Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus on suomalainen joulukalenterisarja. Joulukalenteri alkoi Yle TV2 -kanavalla joulukuun ensimmäisenä päivänä 2015 ja päättyi jouluaattona 2015. Sarjassa esiintyvät aiemmista TV2:n lastenohjelmista tutut Maltti ja Valtti. Ohjelma oli ehdolla vuoden 2016 Kultainen Venla -palkinnon saajaksi Lasten- ja nuortenohjelmat -sarjassa.

Sarjan julkaisi DVD:llä VLMedia 28.10.2016.

Rooleissa

Jaksot

Lähteet

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Joulukalenteriohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Rancken

Rancken on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

 Arna Rancken (1901–1987), taidemaalari ja graafikko
 Arne Rancken (1880–1954), arkkitehti
 Dodo Rancken (1872–1935), lääkäri, fysiologian professori ja fysioterapian uranuurtaja
 Einar Rancken (1861–1956), filosofian tohtori, lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä
 Engelbrekt Rancken (1790–1862), kappalainen ja kirjailija
 Freyvid Rancken (1854–1901), suomalainen tähtitieteilijä, opettaja ja päätoimittaja
 Gunnar Rancken (1890–1971), kirjallisuudentutkija ja suomentaja
 Gustaf Rancken (1756–1831), kirkkoherra ja hengellisen kirjallisuuden suomentaja
 Gustaf Rancken (1837–1895), pappi ja Suomen senaatin esittelijäsihteeri
 Helge Rancken (1857–1912), arkkitehti
 Mayvor Wärn-Rancken (s. 1958), metodistipastori, Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteeri
 Oskar Rancken (1824–1895), ruotsinkielisen kansanperinteen kerääjä, professori
 Saima Tawast-Rancken (1900–1983), lääkäri, professori.
 Torsten Rancken (1889–1981), metsänhoitaja.
Tartto–Koidula-rata

Tartto–Koidula-rata on Tartumaan ja Põlvamaan maakunnissa sijaitseva rataosuus, jossa liikennöivät Elronin henkilöjunat. Junia kulkee talviaikaan arkisin yksi juna päivässä kumpaankin suuntaan ja viikonloppuisin kaksi päivässä. Kesäisin junat jatkavat Koidulasta Piusaan.

 Viron rautatiet
Paloma Picasso

Paloma Picasso (oik. Anne Paloma Ruiz-Picasso y Gilot, s. 19. huhtikuuta 1949 Vallauris, Ranska) on ranskalainen muotitaiteilija ja liikenainen. Hänet tunnetaan etenkin Tiffanylle suunnittelemistaan koruista sekä parfyymeistään.

Elämä ja ura
Paloma Picasso on taidemaalari Pablo Picasson nuorin lapsi, jonka äiti on taidemaalari ja kirjailija Françoise Gilot. 

Paloma Picasso yritti aluksi välttää ryhtymästä taiteelliselle uralle, ettei joutuisi jatkuvasti rinnastetuksi isäänsä. Hän kuitenkin opiskeli Pariisin yliopiston Nanterren kampuksella teatteripuvustusta ja toimi tässä ammatissa eräässä pariisilaisessa teatterissa. Hänen puku- ja korusuunnitelmansa saivat niin hyviä arvioita, että hän päätti opiskella lisää korusuunnittelua. Vuonna 1969 hän esitteli töitään ystävälleen Yves Saint-Laurentille, joka tilasi häneltä korusarjan.

Pablo Picasson kuoltua 1973 Paloma Picasso keskeytti uransa hoitaakseen isänsä jäämistöä ja teosten inventointia ja luettelointia. Kuolinpesän selvittäminen oli erittäin vaikeaa monine oikeusjuttuineen ja testamentin puutteen takia. Paloma Picasso auttoi Pariisin kaupunkia vuonna 1983 avatun Picasso-museon organisoimisessa. Hän kokeili siipiään näyttelijänä ja sai pääosan Walerian Borowczykin vuoden 1974 elokuvassa Moraalittomia tarinoita. Elokuva sai hyvät arviot, mutta Picasso ei ole sen koommin näytellyt.

1970-luvun puolivälissä Paloma Picasso aloitti muotisuunnitteluyhteistyön argentiinalaisen näytelmäkirjailijan ja ohjaajan Rafael Lopez-Cambilin kanssa. He rakastuivat, menivät naimisiin 1978 mutta erosivat 1999. Paloma Picasso avioitui samana vuonna osteopaatti Eric Thévenet’n kanssa. He asettuivat asumaan Sveitsiin, ja Paloma Picasso perusti nimeään kantavan säätiön isänsä ja äitinsä muistoa vaalimaan.

Vuonna 1979 Paloma Picasso aloitti pitkän yhteistyönsä Tiffany & Companyn kanssa, ja vuonna 1984 L’Oréal esitteli Paloma Picasson nimeä kantavan parfyymin. Hajustealalla Paloma Picasso seurasi äitinsä isän jalanjälkiä: isoisä oli toiminut hajuvesikemistinä Etelä-Ranskan Grassessa. L’Oréal-yhteistyö kasvoi kosmetiikkasarjaksi, johon kuului muun muassa Paloma Picasson tunnusväriksi muodostunutta punaisen sävyä edustava huulipuna.

Vuodesta 1989 Paloma Picasson on suunnitellut keramiikkaa ja lasiesineitä Villeroy & Boch -yhtiölle.

Lähteet

Aiheesta muualla
Paloma Picasso Fashion Model Directoryn sivustolla

Ranskalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Pablo Picasso
Korusuunnittelu
Katharina Truppe

Katharina Truppe (s. 15. tammikuuta 1996) on itävaltalainen alppihiihtäjä, ja joukkuekilpailun MM-mitalisti, joka edustaa ASKÖ ESV St.Veit -seuraa.

Nuorten MM-kilpailuissa 2015 Truppe saavutti pronssia pujottelussa. Aikuisten arvokilpailuissa hän oli ensi kerran mukana St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 ja sijoittui pujottelussa 19:nneksi sekä joukkuekilpailussa viidenneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja oli kahdeksas pujottelussa sekä 24:s suurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui suurpujottelussa neljänneksi hävittyään pronssimitalisti Lara Gut-Behramille 0,08 sekuntia. 

Alppihiihdon maailmancupissa Truppe kilpaili ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin ensimmäisessä pujottelussa marraskuussa 2015 oltuaan 14:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa joulukuussa 2015 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on ollut kolmas Levin pujottelussa marraskuussa 2019 ja Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2020.

Alppihiihdon Eurooppa-cupissa Truppe on voittanut yhden kilpailun pujottelussa.

Lähteet 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Itävaltalaiset olympiavoittajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Katharina Huber

Katharina Huber (s. 3. lokakuuta 1995) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sportunion Waidhofen/Ybbs -seuraa.

Huber saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia pujottelussa 2016. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti joukkuekilpailussa kultaa sekä sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi ja pujottelussa 12:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Huber kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2015 sijoittuen 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2019 oltuaan kahdeksas. Tämän jälkeen hän on sijoittunut pujottelussa kymmenenneksi Levillä marraskuussa 2020, Semmeringissä joulukuussa 2020 ja Levillä marraskuussa 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Katharina Huberin kotisivut

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Itävaltalaiset olympiavoittajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1995 syntyneet
Empire (televisiosarja)

Empire on yhdysvaltalainen draamasarja, jossa perehdytään viihdedynastiaa johtavan musiikkimogulin elämään. Yhdysvalloissa sarjan esittäminen alkoi 7. tammikuuta 2015 Fox-kanavalla ja Suomessa sitä esitetään Subilla 2. joulukuuta 2015 alkaen.

Empire nousi Yhdysvalloissa vuoden 2015 katsotuimpien tv-sarjojen joukkoon, ja sarjan ensimmäisen kauden päätösjaksoa katsoi peräti 23 miljoonaa katsojaa.

Juoni 
Empiren keskushahmo on Lucious Lyon (Terrence Howard): katujen kasvatti, hip hopin kuningas, entinen huumekauppias ja nykyinen musiikkimoguli, joka pyörittää menestynyttä Empire Entertainment -yhtiötä. Häikäilemätön Lucious saa kuulla sairastavansa parantumatonta ALS-tautia. Elinaikaa lääkäri antaa vuodesta kolmeen. Nyt Luciouksen on päätettävä, kuka hänen pojistaan ottaa yrityksen ohjakset haltuun kun hän itse ei enää siihen kykene.

Pojista vanhin, Andre (Trai Byers), on päällisin puolin pätevä liikemies, jolta kuitenkin puuttuu Luciouksen kaipaamaa musiikkialan kokemusta. Keskimmäinen poika, Jamal (Jussie Smollett), on lahjakas mutta isänsä suureksi pettymykseksi homoseksuaali ja siksi Luciouksen mielestä kelpaamaton Empiren johtoon. Nuorin poika Hakeem (Bryshere Y. Gray) puolestaan on kultalusikka suussaan syntynyt nuorukainen, joka kuitenkin omaa musiikillisia lahjoja ja karismaa. 

Luciouksen poikien lisäksi yrityksestä osansa haluaa neljäskin osapuoli, Luciouksen temperamenttinen ex-vaimo Cookie (Taraji P. Henson). Cookie on viettänyt viimeiset 17 vuotta vankilassa ja haluaa vapauduttuaan puolet yrityksestä.

Näyttelijät

Päärooleissa

Sivurooleissa

Muissa rooleissa

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut 
 Viralliset "Empire Enterprises" sivusto  
 
 Empire mtv.fi sivustolla

2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Hautanen

Hautanen on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

 Aapeli Hautanen (1899–1984), mestaripelimanni
 Arja Hautanen (s. 1950), talousneuvos ja Suomen Kauppayhtiöt Oy:n (Tarjoustalo) hallituksen puheenjohtaja
 Kari Hautanen (s. 1949), kauppaneuvos ja Suomen Kauppayhtiöt Oy:n (Tarjoustalo) toimitusjohtaja
 Mona Carita, oik. Carita Virkkunen, o.s. Hautanen (s. 1962), iskelmälaulaja
Bolšije Berezniki

Bolšije Berezniki on kylä, maalaiskunta ja Bolšije Bereznikin piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Surajokeen laskevan Malaja Kšan suussa 58 kilometriä Saranskista itään. Kunnassa on 6 700 asukasta (vuonna 2015).

Paikkakunta on syntynyt 1600-luvulla vartioasemaksi suojelemaan Venäjän etelärajaa nogaiden hyökkäyksiltä. 1800-luvulla siitä kehittyi yksi myllyteollisuuden keskuksista. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä.

Bolšije Bereznikissä toimii meijeri, leipomo ja asfalttitehdas. Palveluihin kuuluvat perus- ja keskikoulut, ammattikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo ja piirisairaala. Kylässä on kotiseutumuseo ja toimiva Pyhän Kolminaisuuden kirkko.

Lähteet

Bolšije Bereznikin piiri
Mordvan kylät ja taajamat
Sulfadiatsiini

Sulfadiatsiini (C10H10SN4O2) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina muun muassa virtsatieinfektioiden hoidossa. Sulfadiatsiini kuuluu WHO:n tärkeimpien lääkeaineiden listalle

Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa sulfadiatsiini on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin emäksisiin liuoksiin kuin neutraaleihin tai happamiin liuoksiin. Se liukenee hieman etanoliin ja asetoniin.

Sulfadiatsiinin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat muiden sulfonamidiantibioottien tavoin bakteerien tarvitseman foolihapon biosynteesin estämiseen. Yhdistettä käytetään muun muassa systeemisten infektioiden, Nocardia-infektioiden sekä virtsatieinfektioiden hoitamiseen. Sitä voidaan käyttää yhdistelmävalmisteena trimetopriimin kanssa. Yhdessä pyrimetamiinin kanssa sulfadiatsiinia voidaan käyttää myös toksoplasmoosin hoitoon. Sulfadiatsiinin hopeasuolaa hopeasulfadiatsiinia käytetään palovammojen hoidossa.

Valmistus
Sulfadiatsiinia valmistetaan 2-aminopyrimidiinin ja asetyylisulfanilyylikloridin välisellä reaktiolla. Muodostuvan tuotteen asetyyliryhmä hydrolysoidaan natriumhydroksidin avulla, jolloin muodostuu sulfadiatsiinia.

Lähteet

Sulfonamidiantibiootit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Perunpeukaloinen

Perunpeukaloinen (Henicorhina leucoptera) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.

Levinneisyys
Perunpeukaloista tavataan Perun pohjoisosissa ja Ecuadorin eteläisimmissä osissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 400 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.

Lähteet

Peukaloiset
Asteroidi (elokuva)

Asteroidi on yhdysvaltalainen television minisarja vuodelta 1997, jonka on tuottanut NBC. Se kuvaa Yhdysvaltain yrityksiä estää asteroidia törmäämästä Maahan.

Näyttelijät 

Yhdysvaltalaiset televisioelokuvat
Vuoden 1997 yhdysvaltalaiset elokuvat
Laurence St. Germain

Laurence St. Germain (s. 30. toukokuuta 1994 Saint-Ferréol-les-Neiges) on kanadalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Mont-Sainte-Annea.

St. Germain sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pujottelussa 15:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli samassa lajissa kuudes sekä Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 ja Pekingin olympialaisissa 2022 sijalla 17.

Alppihiihdon maailmancupissa St. Germain kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin ensimmäisessä pujottelussa marraskuussa 2015 sijoittuen 27:nneksi. Hän ei kuitenkaan saavuttanut kilpailusta pisteitä jäätyään liian paljon voittajasta. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 17:s Levin pujottelussa marraskuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2018. Parhaimmillaan hän on ollut viides Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2019.

Nor-Am Cupissa hän on voittanut kolme pujottelukilpailua. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän on ollut toinen kausilla 2015–2016 ja 2016–2017.

Lähteet 

Kanadalaiset alppihiihtäjät
Elävät henkilöt
Vuonna 1994 syntyneet
Uusi museologia

Uusi museologia on museologian suuntaus, joka kehittyi 1970-luvulla. Se korostaa yhteisöllisyyttä: kokoelmien sijaan nostetaan keskiöön yhteisöt ja museon asiakkaat. Se osoitti 1970-luvulla kritiikkiä museomaailman establishmentin monoliittiseen luonteeseen, ehdotettujen muutosten pinnallisuuteen tai kokeellisten näkökulmien marginalisointiin. Se pyrki uudistamaan museoprofessiota korostaen museon sosiaalista tehtävää.  Kritiikki kohdistui myös museoinstituution ja moderniteetin reflektoimattomiin kytkentöihin sekä näkymättömiin ja julkilausumattomiin taustaoletuksiin..

Uudella museologialla tarkoitetaan museoiden soveltamia metodeita ja käytäntöjä sekä ihmisten aktivoimista osallistumaan museoiden toimintaan, jolloin toiminnan tulisi olla rakenteeltaan joustavaa ja hajautettua soveltumaan alueen ja ihmisten tarpeisiin. Museo nähdään sosiaalisen pääoman tuottajana, joka kasvaisi alhaalta ylöspäin ja rakentaisi toimintansa jäsenten yhteistyön varaan .

Vanhan museojärjestelmän heikkoutena pidettiin, etteivät museomaailman vallanpitäjät halunneet huomioida ympäröivän maailman kehitystä eivätkä ajanmukaisuuden vaatimuksia. Uuden museologian teeseissä museoiden tehtäväksi nähtiin vahvistaa yhteisön jäsenten kulttuurista identiteettiä. Nämä ajatukset kirjattiin Suomen uudistettuun museolainsäädäntöön, vuoden 2006 museolakiin.

Lähteet 

Kristina Ahmas, Norsunluutornin purkajat. Jaettu johtajuus ja kollektiivinen asiantuntijuus museossa. Acta Wasaensia 318, Vaasan yliopisto 2014. ISBN: 978-952-476-579-4
Peter van Mensch, Towards a Methodology of Museology. Väitöskirja. University of Zagreb 1992. http://www.muzeologie.net/downloads/mat_lit/mensch_phd.pdf 
Riikka Stewen, Horisontissa museo. Teoksessa: Susanna Pettersson (toim.) Tulevaisuuden taidemuseo. Valtion taidemuseo Museologia 3. 2009. s.151- 156. ISBN: 9789515331830 
Vergo (toim.), The New Museology. Reaktion Books - Critical Views 1997. ISBN-10: 0948462035; ISBN-13: 978-0948462030
Stephen E. Weil, Making Museums Matter. Smithsonian Books 2002. ISBN-10: 1588340007; ISBN-13: 978-1588340009

Viitteet

 

Museot
Black Knight -satelliitti

Black Knight -satelliitti on esine Maata kiertävällä radalla, joka NASAn mukaan on ISS-avaruusaseman rakennustöiden aikana menetetty lämpösuoja. Ufo-harrastajien mielestä kyseessä on avaruusolentojen satelliitti, joka on kiertänyt Maata noin 13 000 vuotta.

Legenda Ufo-satelliitista juontaa juurensa vuoteen 1899, jolloin Nikola Tesla ilmoitti vastaanottaneensa radioaaltoja avaruudesta. Vuonna 1954 yhdysvaltalaisissa sanomalehdissä julkaistiin ufotutkija Donald Keyhoen väitteitä Yhdysvaltain ilmavoimien havaitsemista kahdesta Maata kiertävästä satelliitista. Tuolloin yhtäkään satelliittia ei ollut vielä laukaistu.

Skotlantilaistutkija Duncan Lunan analysoi aiempia radioaaltohavaintoja ja väitti tähtikartan perusteella, että Black Knight lähettää viestiä Epsilon Bootis -tähdeltä peräisin olevalta sivilisaatiolta. Lunan myönsi kuitenkin myöhemmin metodiensa olleen epätieteellisiä.

Lähteet 

Ufot
Rönkä

Rönkä on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi:

 Antti Rönkä (s. 1996), kirjailija
 Antti Rönkä (s. 1973), taidemaalari
 Jarmo Rönkä (s. 1957), pesäpalloilija
 Jukka Rönkä, urheilutoimittaja
 Matti Rönkä (s. 1959), toimittaja, kirjailija
 Mia Rönkä (s. 1972), ympäristöekologian dosentti, kirjailija ja toimittaja
 Oiva Rönkä (1913–1983), Mannerheim-ristin ritari
 Otto Rönkä (s. 1987), toimittaja ja kirjailija
 Reetta Rönkä (s. 1989), radiojuontaja ja toimittaja
 Terhi Rönkä (s. 1975), pesäpalloilija.

Muita
 Veljekset Rönkä, liha-alan yritys
 Toivo Rönkä, hahmo Mämmilä-sarjakuvassa
 Oy Rönkä Ab, Oratop-vaatevalmistajan alkuperäinen nimi
Kuosa

Kuosa on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi:

 Iiro Kuosa (s. 1991), pesäpalloilija
 Jenni Kuosa (s. 1977), golfin pelaaja
 Maunu Kuosa (1922–1978), eversti, kirjailija
 Tauno Kuosa (1917–2000), yleisesikuntaeversti evp. ja historioitsija
 Wilma-Emilia Kuosa (s. 1988), tanssitaiteilija
Insarin piiri

Insarin piiri () on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 968,6 neliökilometriä. Asukkaita on 13 100 henkeä (vuonna 2015).

Insarin piiri sijaitsee Mordvan tasavallan eteläosassa. Se rajoittuu lännessä Kovylkinon, pohjoisessa Kadoškinon ja koillisessa Ruzajevkan piireihin sekä etelässä Penzan alueeseen.

Suurin osa piirin alueesta kuuluu Volgan ylängön metsäarovyöhykkeeseen. Suurimmat joet ovat Issa, Potiž, Zujevka, Vjazera ja Insarka. Hyötykaivannaisia ovat savi, hiekka ja hiekkakivi.

Hallinnollinen keskus on Insarin kaupunki. Kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Jamštšina, Jandovištše, Jazykova Pjatina, Kazejevka, Kotšetovka, Luhmenski Maidan, Mordovskaja Pajovka, Nižnjaja Vjazera, Novlei, Russkaja Pajevka, Šadymo-Ryskino, Sialejevskaja Pjatina, Staryje Verhissy, Tšelmodejevski Maidan ja Verhnjaja Luhma. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mokšalaisia ja tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 64,5 %.

Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja maidon tuotantoon. Insarin kaupungissa on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Insarski vestnik.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Insarin piirin sivusto
Thomas Dreßen

Thomas Dreßen (s. 22. marraskuuta 1993 Garmisch-Partenkirchen) on saksalainen alppihiihtäjä. 188 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Dreßen edustaa SC Mittenwaldia.

Maailmancupissa Dreßen debytoi helmikuussa 2015 Saalbachin syöksylaskussa sijoittuen sijalle 39. Avauspisteensä hän saavutti saman vuoden marraskuussa Lake Louisen syöksylaskusta sijoittumalla 23:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Kvitfjellin syöksylaskussa helmikuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Beaver Creekin syöksylaskussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Kitzbühelin syöksylaskussa 20. tammikuuta 2018. Hän voitti samalla kaudella Kvitfjellin syöksylaskun ja oli kolmas Åren supersuurpujottelussa. Syöksylaskucupissa hän sijoittui kolmanneksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi. Hän voitti Lake Louisen syöksylaskun marraskuussa 2019. Hän oli samalla kaudella kolmas Val Gardenan supersuurpujottelussa ja Wengenin syöksylaskussa sekä voitti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskun. Saalbach-Hinterglemmissä hän voitti syöksylaskun ja oli supersuurpujottelussa kolmas. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi.

Dreßen on saavuttanut nuorten MM-kilpailuista hopeaa vuodelta 2012 suurpujottelusta ja vuodelta 2014 syöksylaskusta. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa kahdestoista ja alppiyhdistetyssä neljästoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi, alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 12:nneksi.

Lähteet 

Saksalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Maxence Muzaton

Maxence Muzaton (s. 26. kesäkuuta 1990 Épernay) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa CS La Plagne -seuraa.

Muzaton voitti nuorten maailmanmestaruuden supersuurpujottelussa Megèvessä 2010. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2015, jolloin hän Beaver Creekin MM-kilpailuissa sijoittui alppiyhdistetyssä 38:nneksi. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hänen suorituksensa alppiyhdistetyssä päättyi keskeytykseen. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui supersuurpujottelussa 18:nneksi ja syöksylaskussa 23:nneksi sekä keskeytti alppiyhdistetyssä. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli alppiyhdistetyssä 25:s ja syöksylaskussa 30:s. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hänen syöksylaskunsa päättyi keskeytykseen. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi.

Maailmancupissa Muzaton debytoi maaliskuussa 2010 Garmisch-Partenkirchenin super-G:ssä keskeyttäen kilpailun. Avauspisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 Wengenistä ollen superyhdistetyn 24:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti tammikuussa 2017 oltuaan toinen Wengenin alppiyhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui viidenneksi. Syöksylaskussa Muzaton on yltänyt kuusi kertaa maailmancupin osakilpailuissa sijoille 5–9, ensimmäisen kerran Wengenissä tammikuussa 2018 ja toistaiseksi viimeksi Saalbachissa helmikuussa 2020. Viidennet sijat ovat Bormiosta joulukuulta 2019 ja Kitzbühelistä tammikuulta 2020.

Lähteet 

Ranskalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Tarja Ranta

Tarja Irmeli Ranta, oik. Silvennoinen (s. 1946) on suomalainen balettitanssija. Hän oli kiinnitettynä Suomen kansallisbalettiin 1965–1988 ja oli solistitanssija vuodesta 1971. Hän oli 1973–1975 solistina Frankfurt am Mainissa Städtische Bühnen balettiseurueessa. Baletteja, joissa hän on tanssinut pääosia, ovat Joutsenlampi, Gajaneh, Spartacus ja Serenade.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tarja Ranta, Tanssin tiedotuskeskus

Suomalaiset balettitanssijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Rantakari

Rantakari on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

 Birgitta Rantakari (s. 1947), sosiaalineuvos ja maallikko
 Hannu Rantakari (1939–2018), kilpavoimistelija 
 Ilari Rantakari (s. 1945), suurlähettiläs
 Kaarle (K. N.) Rantakari, vuoteen 1896 Grönqvist (1877–1948), toimittaja, poliitikko
 Otso Rantakari (s. 1993), jääkiekkoilija
 Pekka Rantakari (s. 1968), kestävyysjuoksija.
Mattia Casse

Mattia Casse (s. 19. helmikuuta 1990 Moncalieri) on italialainen alppihiihtäjä. 182 senttimetriä pitkä ja 83 kilogrammaa painava Casse edustaa GS Fiamme Oroa.

Casse debytoi maailmancupissa joulukuussa 2009 Bormiossa ollen syöksylaskun 31:s. Avauspisteensä hän saavutti maaliskuussa 2010 Garmisch-Partenkirchenistä ollen syöksylaskussa 22:s. Cassen paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs tila, jonka hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelusta joulukuussa 2015. Hän jakoi sijan yhdessä Adrien Théaux'n kanssa.

Casse saavutti vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuista kultaa syöksylaskusta ja pronssia super-G:stä. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi.

Lähteet 

Italialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Rodrigo Ābols

Rodrigo Ābols (s. 5. tammikuuta 1996 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Örebro HK:ssa.

Hänen isänsä on entinen jääkiekkoilija Artis Ābols, joka toimii nykyisin päävalmentajana Lada Toljatissa.

Ura pelaajana 
Ābols pelasi lapsena juniorikiekkoa Ruotsissa, jossa hänen isänsä tuolloin pelasi.

Ābols liittyi MHL:ssä pelanneeseen Dinamo Riian juniorijoukkue HK Riikaan kaudella 2013–2014, kun joukkue oli varannut hänet vuoden 2013 varaustilaisuudessa numerolla 143. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa KHL:ssä isänsä valmentamassa Riian joukkueessa 27. joulukuuta 2014, jolloin Riika hävisi jatkoajalla Dinamo Minskille. Tammikuussa 2015 Ābols teki ensimmäisen pisteensä, kun sai syöttöpisteen Riian voittaessa Torpedo Nižni Novgorodin. Ensimmäisen maalinsa hän teki voitetussa ottelussa Severstal Tšerepovetsia vastaan.

Maajoukkueura 
Ābols pelasi Latvian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2013 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.

Aikuisten tasolla Ābols debytoi maajoukkueessa vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Prahassa.

Ābols toimii Latvian kapteenina vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa Tampereella ja Helsingissä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Latvialaiset jääkiekkoilijat
Örebro HK:n pelaajat
Vancouver Canucksin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Ogiwara

Ogiwara on japanilainen sukunimi.

Tunnettuja Ogiwaroja 
 Kenji Ogiwara (s. 1969), japanilainen yhdistetyn hiihtäjä
 Noriko Ogiwara (s. 1959), japanilainen kirjailija
 Rokuzan Ogiwara (1879-1910), japanilainen veistäjä
 Tsugiharu Ogiwara (s. 1969), japanilainen yhdistetyn hiihtäjä
Devops

DevOps on toimintamalli sähköisten palvelujen tuotantoon: malli pyrkii automatisoimaan ohjelmistokehitykseen, testaamiseen ja ylläpitoon liittyvät IT-palvelutoiminnot.
Ohjelmistokehityksessä käytetään ketterän kehityksen menetelmiä ja jatkuvan integraation () sekä jatkuvan toimituksen () menetelmiä.

Devops-menetelmällä päivitys tuotantoon ja laadunvarmistus ovat pitkälle automatisoituja. Nimeke on peräisin Agile ja Lean -konseptien soveltamisesta ohjelmistotuotannosta operatiiviseen toimintaan kuten palvelun tarjontaan.

Esimerkiksi kuvapalvelu Flickr päivittää ohjelmistoa tuotantoon kymmenen kertaa päivässä.

Lähteet 

Ohjelmistotuotanto
Projektinhallinta
Tehvandi suusahüppemäed

Tehvandi K90 suusahüppemägi on hyppyrimäki Tehvandi spordikeskuksessa Otepäässä Virossa. Tehvandi K70 suusahüppemägi purettiin nykyisen K90-mäen vierestä vuonna 2008.

Historia 
Ensimmäinen hyppyrimäki Otepäähän avattiin tammikuussa 1938 Apteekrimäelle. Tehvandin ensimmäinen hyppyrimäki, Tehvandi K70 suusahüppemägi, avattiin 14. tammikuuta 1968 ja vuosina 1993–1994 se rekonstruoitiin kokonaan samalle paikalle. Hyppyrimäessä harjoittelivat pääasiassa virolaiset mäkihyppääjät. Vuonna 2001 alettiin suunnitella normaalimäen rakentamista, jotta kansainväliset kilpailut olisivat mahdollisia.

Tehvandi K90 suusahüppemägin rahoitus saatiin koottua vuonna 2006 ja saman vuoden kesäkuussa aloitettiin sen rakennustyöt. Rakennustyöt valmistuivat lokakuussa 2007 ja avajaisia vietettiin 18. tammikuuta 2008. Normaalimäessä on keraaminen latu-ura, muovitus, valaistus, lumetusjärjestelmä sekä 33 metriä korkea kiipeilyseinä. Normaalimäen valmistuttua K70-mäki purettiin sen huonon kunnon takia.

Otepäässä järjestettiin hiihdon nuorten MM-kilpailut 2011. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin 100 metristä 97 metriin. Otepäässä järjestettiin ensimmäistä kertaa yhdistetyn maailmancupin ja naisten yhdistetyn Continental Cupin osakilpailut loppiaisviikonloppuna 2019. Myös vuotta aiemmin oli tarkoitus järjestää kyseiset kilpailut, mutta silloin ne jouduttiin perumaan lumen puutteen takia, naisille Continental Cupin kilpailut olisivat olleet kautta aikain ensimmäiset.

Mäkihypyn nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2011 voitti bulgarialainen Vladimir Zografski, naisten kilpailun voitti ranskalainen Coline Mattel ja joukkuekilpailun voitti Itävalta joukkueella Markus Schiffner, Michael Hayböck, Stefan Kraft ja Thomas Lackner.

Tehvandi K90 suusahüppemägi

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Artti Aigro.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 99,0 metriä on hypännyt Yūki Itō, epävirallisen mäkiennätyksen 101,5 metriä on hypännyt Sara Takanashi.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 102,5 metriä on hypännyt Artti Aigro.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 94,5 metriä on hypännyt Mariia Iakovleva.

Tehvandi K70 suusahüppemägi

Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 78,5 metriä on hypännyt Sergei Ponda.

Lähteet 
Tehvandi skisprungschanzen.com 
FIS Certificate of Tehvandi fis-ski.com 
Results – Otepää fis-ski.com 
Nordic Combined Results – Otepää fis-ski.com 
Tehvandi Spordikeskus – K90 suusahüppemägi tehvandi.ee 
Tehvandi Spordikeskus suusarajad  tehvandi.ee

Viitteet

Viron hyppyrimäet
Otepään rakennukset ja rakennelmat
Otepään urheilu
The Savage Playground


The Savage Playground on Crashdïetin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. tammikuuta 2013. Albumi on laulaja Simon Cruzin viimeinen albumi Crashdïetin kanssa.

Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin toiselle sijalle.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Simon Cruz – laulu
 Martin Sweet – kitara
 Peter London – basso
 Eric Young – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Savage Playground discogs.com -sivustolla

Vuoden 2013 albumit
Crashdïetin albumit