joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jamba Juice

Jamba Juice on ravintolaketju joka myy smoothieita, muita hedelmäpitoisia juomia ja kevyitä aterioita. Sen pääkonttori sijaitsee Emeryvillessä Kaliforniassa. Yrityksellä on yhteensä 750 ravintolaa, joista 310 on yrityksen omistamia ja 442 puolestaan franchise-yrittäjien omistamia. Ketjun ravintoloita sijaitsee kymmenessä eri valtiossa. Vuoden 2010 tilikauden päätöspäivänä 28. joulukuuta yhtiön myyntitulos oli 263 miljoonaa dollaria.

Historia

Jamba Juicen perusti huhtikuussa 1990 Kirk Perron, joka on innokas pyöräilijä ja terveiden elämäntapojen puolestapuhuja. Hän avasi ensimmäisen Jamba Juice -myymälän San Luis Obispoon. Myöhemmin mukaan liittyivät hänen tuttavansa Joe Vergaran, Kevin Petersin ja Linda Ozawa Olds. Samana vuonna yritys rekisteröitiin Juice Club, Inc.:ksi.

Jamba Juice osti maanlaajuisen Zuka Juice, Inc.:n maaliskuussa 1999. Zuka Juice oli merkittävä smoothieita myyvä yritys, jonka oli perustanut Dave Duffin Orehissa Utahissa. Sittemmin Jamba Juice on laajentunut hyvin tunnetuksi smoothieketjuksi. Yrityksen ensimmäinen myymälä New Yorkissa avattiin Columbus Circlen ja 59th Streetin kulmaukseen Time Warner Centeriin, ja se on osa Whole Foods Marketin aluetta. New Yorkissa yrityksellä sijaitsee myymälöitä myös Union Squarella, Times Squarella, Tribecassa sekä Port Authority Bus Terminalissa.

13. maaliskuuta 2006 Services Acquistion Corp. International osti Jamba Juicen 265 miljoonalla dollarilla. Services Acquistionia johtaa Steven Berrard, joka on entinen Blockbuster Inc.:n toimitusjohtaja. Transaktion sulkeuduttua julkisen kaupankäynnin kohteena ollut Services Acquistion muutti nimensä Jamba, Inc.:ksi.

Kesäkuussa 2008 Jamba, Inc. tiedotti, että se on suorittanut 35 miljoonan dollarin vaihtovelkakirjalainan. Jamba Juice, Inc. sanoi muuttavansa vaihtovelkakirjalainan osakkeet rahaksi, jos niille ei löydy ostajia kesäkuuhun 2016 mennessä.

Rahoitusta johti Mistral Equity Partners 19,55 miljoonalla dollarilla, ja pääomarahasto keskittyi kuluttajatuotteisiin sekä palveluyrityksiin. Loppujen lopuksi 14,45 miljoonan dollarin investoinnit teki eräs yhtiö, joka on Serruya Familyn omistuksessa.

Joulukuussa 2008 Jamba alkoi laajentaa valikoimaansa smoothieista wrappeihin, voileipiin, salaatteihin ja flatbreadeihin. Jamballa on yli 750 myymälää 26 osavaltiossa Yhdysvalloissa sekä joitain kansainvälisiä myymälöitä, joissa on muita myymälöitä pienempi valikoima.

Heinäkuussa 2009 Jamba Juicen ylläpitämää mainoskampanjaa moitittiin idean kopioimisesta. Mainoskampanja muistutti liikaa Reesin "Get Your Way On" -sarjaa. Fanit ilmoittivat Reesille kirjeellä Jamba Juicen tekijänoikeusrikkomuksista, jolloin Rees vastasi: "Jamba Juice varasti minun tyylini ilman krediittiä ja se on epäkunnioittavaa."

Katso myös

 Booster Juice
 Orange Julius

Lähteet

Yhdysvaltalaiset pikaruokaketjut
Adam Gemili

Adam Gemili (s. 6. lokakuuta 1993 Southwark, Lontoo, Englanti) on brittiläinen pikajuoksija.

Gemili sai Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hopeaa 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä. Hän voitti vuonna 2012 junioreiden maailmanmestaruuden 100 metrillä Barcelonassa käydyissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Britannian nuorten ennätysajalla 10,05. Lontoon olympiakisoissa Gemili selviytyi välieriin.

Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän voitti kultaa 100 metrillä ja sijoittui 200 metrillä neljänneksi, sekä juoksi Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätysajalla 38,77 s.

Gemili juoksi vuoden 2013 Moskovan MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä oman ennätyksensä. Gemili paransi ennätystään edelleen välierissä aikaan 19,98 ja eteni finaaliin. Finaalissa hän oli viides ajalla 20,08. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 Gemili sai hopeaa sekä 100 metrillä ajalla 10,10 että 4×100 metrin viestissä. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän voitti kultaa 200 metrillä ennätystään sivuavalla ajalla 19,98. Hän juoksi lisäksi ankkuriosuuden Britannian voittaessa pikaviestin ajalla 37,93.

Gemili juoksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 toisen osuuden kultaa voittaneessa Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Hän sijoittui saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa 200 metrillä neljänneksi ajalla 20,12 ja kuului viidenneksi sijoittuneeseen brittien pikaviestijoukkueeseen. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän juoksi toisen osuuden Britannian voittaessa 4 × 100 metrin viestin maailmanmestaruuden. Gemili juoksi kolmannen osuuden Iso-Britannian kultaa voittaneessa viestijoukkueessa Yleisurheilun EM-kilpailuissa 2018. 200 metrillä hän sijoittui viidenneksi.

Gemili saavutti vuoden 2019 IAAF World Relays -kilpailuissa pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän juoksi avausosuuden Britannian pikaviestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa maan ennätysajalla 37,36. Lisäksi hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi alkuerissä Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa saavutti pronssia. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä.

Muuta
Gemili on myös entinen jalkapalloilija. Hän pelasi juniorivuosinaan valioliigaseura Chelsean akatemiassa, ja pelasi ammattilaisena Dagenham & Redbrigdessä alkuvuoteen 2012 saakka. Gemilin pelipaikka oli laitapuolustaja.

Henkilökohtaiset ennätykset
Lähteet: IAAF ja Tilastopaja
Ulkoradat
 100 metrin juoksu: 9,97 (2015)
 200 metrin juoksu: 19,97 (2016)

Sisäradat
 60 metrin juoksu: 6,59 (2016)
 200 metrin juoksu: 21,20 (2012)

Lähteet

Brittiläiset pikajuoksijat
Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Sibselmaš Novosibirsk

Sibselmaš () on venäläinen jääpalloseura Novosibirskin kaupungista. Seura perustettiin vuonna 1937. Ensimmäistä kertaa seura pelasi Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarjassa kaudella 1958–1959. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Sibselmaš ei saavuttanut mitalisijoja, eikä se koskaan lukeutunut maan johtaviin jääpalloseuroihin. Neuvostoliiton hajottua seura alkoi nousta Venäjän huipulle, ja 1990-luvulla se taisteli mitalisijoista. Venäjän mestaruussarjassa Sibselmaš on voittanut yhden mestaruuden, kaudella 1994–1995.

Suomalaisista Venäjän Superliigassa edustavaa seuraa on edustanut maalivahti Marko Herajärvi syksystä 2013 lähtien.

Saavutuksia 
Saavutuksia Venäjän liigassa:
1 kulta 1995
3 hopeaa 1994, 1996, 1997

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu

Venäläiset jääpalloseurat
Vuonna 1937 perustetut urheiluseurat
Novosibirskin urheilu
Ferid Murad

Ferid Murad (s. 14. syyskuuta 1936 Whiting, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen fysiologian ja farmakologian tutkija. Murad sai Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto vuonna 1998 typpioksidiin liittyvästä tutkimuksesta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset farmakologit
Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Flauto Dolce -nokkahuiluyhtye

Flauto Dolce (ital. suloinen huilu, nokkahuilu) on vuonna 1968 perustettu espoolaisen musiikinopettajan Aarne Porkon harrastelijanokkahuiluyhtye. 

10 henkilön ryhmän soittimina toimivat nokkahuilut sopraniinosta aina suurempiin subbassoihin asti.

Historia 
Vuonna 1968 perustettu Flauto Dolce -yhtye on nokkahuilisti Satu Parkkosen johtama aikuisten nokkahuiluharrastelijoiden yhtye, joka toimii nykyisin Vantaan musiikkiopiston yhteydessä. Yhtyeen kaikki kymmenen jäsentä soittavat useita eri nokkahuiluja (yhtyeläisillä on erilaisia nokkahuiluja käytössä sopraninosta subbassoihin), ja varsinkin matalat soittimet ovat tällä hetkellä soittajien suosiossa. Jäsenten edellytetäänkin soittavan vähintään kahta eri vireistä nokkahuilua sujuvasti. Yhtye soittaa monin eri kokoonpanoin duoista monikuoroisiin teoksiin. Ohjelmisto koostuu lähinnä nokkahuilun kulta-ajan eli renessanssin ja barokin ajan yhtyemusiikista. Omien konserttien lisäksi yhtye esiintyy musiikkiopiston tapahtumissa, jumalanpalveluksissa ja yksityistilaisuuksissa.

Flauto Dolcen perusti Espooseen asettunut musiikinopettaja Aarne Porko (1922–1995). Harjoitukset pidettiin Porkon kotona Tapiolassa. Yhteensä jopa 20 lasta, nuorta sekä heidän vanhempaansa kokoontui viikoittain kolmeksi tunniksi Porkon ateljeehen kahden flyygelin äärelle soittamaan nokkahuiluilla sovituksia klassisen musiikin merkkiteoksista. Yhtyeen ohjelmistoon kuului mm. Dvorâkia, Mozartia, Händeliä ja Purcellia. Usein yhtyettä säesti Porkon piano-oppilas, ja sovituksissa käytettiin myös rytmisoittimia. Porko panosti erityisesti taukojen välipalatarjoiluun; hänen bravuureitaan olivat itse leivotut leivät ja omenapiirakka. Aluksi lapset soittivat vain pienempiä nokkahuiluja, mutta pian Flauto Dolcelaisten ja heidän vanhempansa opettelivat soittimet sopraanosta bassoon. Yhtyeen soittajat kävivät Porkolla myös yksityistunneilla ja soittivat Porkon suosituksesta Küngin barokkiotteisia nokkahuiluja. 

Soittajien vanhemmat perustivat Flauto Dolcen toimintaa tukemaan Nokkahuilumusiikin ystävät ry:n vuonna 1984. Yhdistyksen kanssa Porko järjesti myös kaikille avoimia nokkahuilun yhtyesoiton viikonloppukursseja Espoossa ja Nurmijärvellä, ja kurssi- ja konserttimatkoja tehtiin myös ulkomaille asti. Matkoilla ei kommelluksilta vältytty. Kerrankin erään soittajan nokkahuilukoteloon oli kiireessä keittiönpöydältä sujahtanut nokkahuilun sijaan kurkku!

Esiintymisiä 
Omien Flauto Dolcen konserttien lisäksi yhtye esiintyy mm. musiikkiopiston tapahtumissa, jumalanpalveluksissa ja yksityistilaisuuksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Flauto Dolcen kotisivut
 Flauto Dolce Facebook.fi -sivustolla

Suomalaiset yhtyeet
Tiki Gelana

Tiki Gelana (s. 22. lokakuuta 1987) on etiopialainen kestävyysjuoksija, maratonin olympiavoittaja.

Gelana voitti Amsterdamin maratonin 2011 ajalla 2.22.08 ja Rotterdamin maratonin 2012 Etiopian ennätysajalla 2.18.58. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiakultaa Lontoossa ajalla 2.23.07.

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet 
¨

Etiopialaiset kestävyysjuoksijat
Etiopialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Forssan kihlakunta

Forssan kihlakunta oli 1. joulukuuta 1996–31. joulukuuta 2007 toiminut Suomen aluehallinnon toiminta-alue. Kihlakuntaan kuuluivat Forssan kaupunki sekä Humppilan, Jokioisten, Tammelan ja Ypäjän kunnat. Kihlakunta sijaitsi aluksi Hämeen läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.

Kihlakunnanvirasto sijaitsi Forssassa. Forssassa toimi Kanta-Hämeen syyttäjänviraston Forssan palvelutoimisto ja kihlakunnanviraston poliisilaitos.

Kihlakuntajärjestelmän lakkauttamisen jälkeen kihlakunnanviraston toiminnot ja yhteinen henkilöstö siirtyivät poliisilaitoksiin, ulosottovirastoihin, syyttäjänvirastoihin ja maistraatteihin.

Alueeltaan Forssan kihlakunta vastasi nykyistä Forssan seutukuntaa.

Katso myös
 Syyttäjä
 Kanta-Hämeen poliisilaitos

Suomen kihlakunnat 1996–2007
Hämeen lääni
Etelä-Suomen lääni
Isidro Barrio Barrio

Isidro Barrio Barrio (s. 5. toukokuuta 1943 Villafranca Montes de Oca) on espanjalaissyntyinen, Perussa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Burgosin arkkihiippakuntaan Espanjaan 6. heinäkuuta 1968 ja nimitettiin Huancavélican koadjuuttoripiispaksi 10. huhtikuuta 2002. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. toukokuuta William Dermott Molloy McDermott, jota avustivat Rino Passigato ja Luis Abilio Sebastiani Aguirre.

Barrio Barrio sai 18. kesäkuuta 2005 nimityksen Huancavélican piispaksi.

Lähteet 

Espanjalaiset papit
Perulaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
SKA-Neftjanik

SKA-Neftjanik () on venäläinen jääpalloseura Habarovskista. Seura perustettiin vuonna 1947 nimellä ODO Habarovsk. Nimi muuttui sittemmin SKA:ksi. Kirjainlyhenne SKA tarkoittaa asevoimien urheiluseuraa, mikä oli yleinen urheiluseuran nimi Neuvostoliitossa. Nykyistä nimeä SKA-Neftjanik on käytetty seuran pääsponsorin Habarovskin öljynjalostamon mukaan kaudesta 1999-2000.  

Habarovskin SKA on yksi Neuvostoliiton menestyneimpiä jääpalloseuroja. SKA on pelannut Neuvostoliiton/Venäjän liigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1954. 

Seura voitti neljä perättäistä Venäjän mestaruutta vuosina 2017-2020.

Saavutuksia 
Saavutuksia Neuvostoliiton liigassa:
5 hopeaa 1964, 1970, 1982, 1986, 1989
10 pronssia 1955, 1965, 1968, 1969, 1972,1979, 1981, 1984, 1985, 1988
Saavutuksia Venäjän liigassa:
4 kultaa 2017, 2018, 2019, 2020
4 pronssia 2005, 2015, 2016, 2021
Saavutuksia Venäjän cupissa:
7 kultaa 2002, 2004, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu

Venäläiset jääpalloseurat
Vuonna 1947 perustetut urheiluseurat
Habarovsk
Totuuden anatomia

Totuuden anatomia (Body of Proof) on yhdysvaltalainen draama­sarja, jota tehtiin kolme tuotantokautta vuosina 2011–2013. Sarjan päähenkilö on Dana Delanyn esittämä kuolinsyytutkija Megan Hunt, joka saa aina uusia murhia tai kuolemia selvitettäväkseen.

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Fragkískos Papamanólis

Fragkískos Papamanólis (, s. 5. joulukuuta 1936 Áno Sýros, Sýros) on kreikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 29. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Sýroksen ja Míloksen sekä Santorínin hiippakuntien johtoon 27. kesäkuuta 1974. Samalla hänet nimitettiin Kreetan apostoliseksi hallitsijaksi. Hänet vihki piispaksi 20. lokakuuta Geórgios Xenópoulos, jota avustivat Ioánnis Perrís ja Nikólaos Fóskolos.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Katoliset piispat
Kreikkalaiset piispat
Vuonna 1936 syntyneet
Havana Brown

Havana Brown tai DJ Havana Brown (oikealta nimeltään Angelique Meunier, s. 14. helmikuuta 1985 Melbourne) on australialainen DJ, laulaja ja tanssija. Vuonna 2008 Brown allekirjoitti levytyssopimuksen Island Records Australian kanssa ollessaan DJ ja aloitti Crave-kokoelmalevysarjansa julkaisut, jotka sisältävät remixejä muiden artistien kappaleista. Hän on esiintynyt myös kansainvälisten artistien kiertueilla, näistä mainittakoon Britney Spears, Rihanna, The Pussycat Dolls, Chris Brown ja Enrique Iglesias.

Brown debytoi vuonna 2011 kappalellaan ”We Run the Night”, joka saavutti viidennen sijan australialaisella ARIA Charts -musiikkilistalla ja jonka Australian Recording Industry Association (ARIA) sertifioi triplaplatinaksi. Single toi Brownille kaksi ARIA Music Award -ehdokkuutta ”läpimurron tehneenä artistina” ja ”eniten myyneestä singlestä”. Menestystä seurasi, että seuraavaksi Brown allekirjoitti levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön Universal Republicin kanssa tuottaja RedOnen 2101 Records -yhtiön välityksellä. RedOnen tuottamaa uutta versiota kappaleesta ”We Run the Night” siivittää yhdysvaltalainen rap-artisti Pitbull ja kyseinen kappale julkaistiin Yhdysvalloissa. Se ylsi ensimmäiselle sijalle Yhdysvaltain Hot Dance Club Songs -musiikkilistalla ja parhaimmillaan se hipoi 26. sijaa Billboard Hot 100 -listalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Havana Brownin viralliset verkkosivut
 

Australialaiset DJ:t
Australialaiset laulajat
Australialaiset tanssijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
En haluu kuolla tänä yönä

”En haluu kuolla tänä yönä” on Jenni Vartiaisen toisen sooloalbumin ensimmäinen single, joka julkaistiin digitaalisesti 1. helmikuuta 2010. Kappaleen on sanoittanut Mariska ja sen on säveltänyt Jenni Vartiainen yhteistyössä Jukka Immosen kanssa. ”En haluu kuolla tänä yönä” voitti vuoden 2011 Emma-gaalassa Vuoden kappale-palkinnon ja se oli samana vuonna soitetuin kappale Suomen radioasemilla 5 200 soittokerrallaan.

Listasijoitukset
Helmikuussa 2010 ”En haluu kuolla tänä yönä” nousi viikolla 5 Suomen virallisen listan sijalle 11 ja nousi heti seuraavalla viikolla listan 1. sijalle. Kappale pysyi listoilla yhtäkestoisesti 21 viikkoa. Kappale on myynyt myös kultaa yli 11 000 kappalemyynnillä. Se oli kuudenneksi parhaiten myynyt single Suomessa vuonna 2010.

Kappaleet

Listat

Katso myös
 Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä 2010

Lähteet

Jenni Vartiaisen kappaleet
Vuoden 2010 kappaleet
Granaattiomenahappo

Granaattiomenahappo (tunnetaan myös nimellä trikosaanihappo) on monityydyttymätön rasvahappo, joka kuuluu konjugoituihin linoleenihappoihin. Yhdiste sisältää kolme konjugoitunutta kaksoissidosta. Yhdistettä esiintyy runsaasti granaattiomenoiden (Punica granatum) siementen öljyssä ja käärmekurkku (Trichosanthes cucumerina) kasvin siementen öljyssä. Granaattiomenahapon on havaittu ehkäisevän syöpäsolujen muodostumista rottakokeissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Punicic acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Punicic acid 
Human Metabolome Database (HMDB): Punicic acid 
Food Component Database (FooDB): Punicic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Punicic-acid 

Rasvahapot
Helvete

Helvete on ruotsalaisen grindcore-yhtyeen Nasumin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.

Kappaleesta Scoop kuvattiin musiikkivideo, jonka on ohjannut Napalm Deathin kitaristi Mitch Harris.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mieszko Talarczyk – laulu, kitara
 Anders Jakobson – laulu, rummut
 Jesper Liveröd – basso

Vierailevat muusikot 
 Shane Embury – basso (kappaleet ”Drop Dead” ja ”Whip”)
 Petter Free – kitara (kappale ”Just Another Hog”)
 Jörgen Sandström – murinalaulu
 Rikard Alriksson – murinalaulu

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2003 esikoisalbumit
Nasumin albumit
Luettelo strippisarjakuvista


Tämä on luettelo strippisarjakuvista, joita julkaistaan sanoma- ja aikakauslehdissä.

# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö

A
Aarne Ankka
The Adventures of Captain Kentucky
Aidan takaa
Aku Ankka
Anonyymit eläimet
Armas Paskiainen
Avaruuden valloittajat

B
B. Virtanen
Baby Blues
Barney-karhu ja Benny-aasi
Batman
Buck Rogers
Buster Brown

C
Citykoira Simo
Cocco Bill (Paukku-Pete)

D
Dick Tracy
Dilbert (Pentti perusinsinööri)
Doonesbury

E
Eikka Etevä
Elämä on helvettiä (Elämän helvetti)
Elämäntapainsinöörit

F
Felix-kissa
Ferd'nand
Fingerpori
Firkin
Flash Gordon
Fok It
Fritz-kissa

H
Hannes (Ernie)
Harald Hirmuinen
Helge
Herra Kerhonen
Helmi ja Heikki (Touhulan perhe)
Helmiä sioille
Hämähäkkimies

I
Isä Ruben

J
Jasso-kissa
Jeff Hawke
Jere (Zits)
Jet-Ace Logan
Johnny Hazard
Jojon jengi
Joonas
Juliet Jonesin sydän
Julli
Justus

K
Kalkkaro
Kamala luonto
Kamut
Kapteeni Kanki
Katti-Matti
Karvinen
Kaukana poissa (Harhama)
Keiju & Menninkäinen
Keltainen kakara
Kieku ja Kaiku
Kippari-Kalle
Kirjaston kissat
Kiroileva siili
Kissalan pojat (Kapu ja pojat)
Kitty ja Konrad
Kiviset ja Soraset
Kramppeja & nyrjähdyksiä
Krazy Kat
Kultu
Kung fu -poliisit/Judo-rajavartijat
Kyöpelit

L
Lassi ja Leevi (Paavo ja Elvis)
Lempi
Linus linjalla
Little Orphan Annie
Läski-Freddyn kissa
Lätsä

M
Maakies
Maallemuuttajat
Madam & Eve
Mafalda
Maisa ja Kaarina
Maito ja Juusto
Majakka ja Perävaunu
Malinen
Masan arkki
Matti Mainio ja Jussi Juonio
Me Kontiot
Mia
Mikki Hiiri
Mikrokivikausi
Mikrokosmos
Minun elämäni
Modesty Blaise
Mummeli
Musta hevonen
Mustanaamio
Muumipeikko
Mämmilä

N
Naisen kanssa
Nakki ja Tappi
Nanna
Nelson
Nemi
Niilo Pielinen
Nikke Knatterton
Nuori Kettu

O
Ornette Birks Makkonen
Orson
Oswald

P
Paikallisuutisia
Pekka Pikanen
Pekka Puupää
Pelimiehet
Pellonreuna
Peräsmies
Pikku Lulu
Pikku Nemo höyhensaarilla
Pikku Piko
Pirkko ja Pentti
Pogo
Polle - maailman monin poni
Postimies Niilo
Potaatit
Prinssi Rohkea
Pulteri
Pyton
Pätkittäin käy kateeksi
Pääkaupunki
Pöyrööt

R
Rasmus Nalle
Ratsupoliisi King
Rauta-Reetta
Remu ja Kreivi (Mussu ja Mössö)
Rieku ja Raiku
Rip Kirby
Robottimies
Rocky
Rogue Trooper
Rontti
Rotvalli
Roy Rogers
Rutala
Rymy-Eetu

S
Sam & Max
Santeri
Sekametsä
The Shadow
Sika
Spy vs. Spy
Steven

T
Taika-Jim (Maaron, Mandrake, Mr. Jack)
Tamara Drewe
Tenavat
Teräslilja
Teuvo Lyly
Tiikeri
Tuplat
Turvatarha
Tuttua tohinaa
Tuuvan tallilaiset

U
Ulla (Miina ja Kusti)
Uniaika

V
Vaaleanpunainen pantteri
Valtiaat
Vastakarvaan
Velho
Vihtori ja Klaara
Viivi ja Wagner
Ville Vallaton
Villimpi pohjola
Väinämöisen paluu
Väärä johtopäätös

W
Wulffmorgenthaler

Strippi
Brita Lindberg

Brita Marie Lindberg (o.s. Haveneth, s. 6. joulukuuta 1932 Tampere) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija. Tampereen Pyrinnön kasvatti Lindberg pelasi keskushyökkääjänä kasvattajaseurassaan 1940-luvun puolivälistä 1960-luvun alkuun saavuttaen yhdeksän SM-mitalia, joista viisi kultaista. Suomen maajoukkueessa vuoden 1956 EM-kilpailuissa ja yhteensä 21 maaottelussa.

Lindberg pelasi Suomen maajoukkueessa 21 ottelua 7,8 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 18 pistettä, hän teki vuonna 1955 valmistavassa maaottelussa Libanonia vastaan. Vuoden 1956 EM-kilpailuissa Lindberg pelasi kahdeksan ottelua 2,5 pisteen keskiarvolla.

Lindbergin sisar Birgit Tarko oli myös koripallon Suomen mestari.

Saavutukset 
 EM-kilpailut: 11:s 1956
 Suomen mestaruus 1950, 1953, 1955, 1957 ja 1958
 SM-hopeaa 1956 ja 1959
 SM-pronssia 1954 ja 1960

Lähteet 
 
 Brita Lindberg baskethotel.com
 Maajoukkueprofiili Suomen Koripalloliitto
 Pelaajaprofiili vuoden 1956 EM-kilpailuista fibaeurope.com

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Maire Tähtinen

Maire Anna-Liisa Saikkonen (o.s. Tähtinen, 24. lokakuuta 1926 Pohjois-Pirkkala – 22. syyskuuta 2022 Nokia) oli suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija. Tähtinen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1955–1958 14 ottelussa 0,4 pisteen keskiarvolla. Hän onnistui korinteossa yhteensä kolmessa maaottelussa.

Tähtinen aloitti koripallon pelaamisen piiritasolla Nokian Urheilijoissa, joka lopetti koripallon pelaamisen salipuutteen vuoksi. Tähtinen siirtyi Tampereen Pyrintöön, jossa pelasi vuodet 1952–1959 voittaen seitsemän SM-mitalia, joista neljä kultaista. Tähtinen työskenteli lastenhoitajana ja harrasti jazzbalettia.

Saavutukset 
 Suomen mestaruus 1953, 1955, 1957, 1958
 SM-hopeaa 1956, 1959
 SM-pronssia 1954

Lähteet 
 
 Maire Tähtinen baskethotel.com
 Maajoukkueprofiili  Suomen Koripalloliitto

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
International Lesbian, Gay, Bisexual, Trans and Intersex Association

International Lesbian, Gay, Bisexual, Trans and Intersex Association (ILGA) on kansainvälisesti toimiva seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajava järjestö. Se perustettiin vuonna 1978 nimellä International Gay Association (IGA). ILGA:n korkein päättävä elin on vähintään kahden vuoden välein järjestettävä maailmankonferenssi. ILGA:an kuuluu maailmassa kaikkiaan yli 1 200 järjestöä 125 maasta. Sillä on vuodesta 2011 ollut neuvoa-antava asema YK:n talous- ja sosiaalineuvostossa (ECOSOC). Status oli myönnetty jo aikaisemmin joillekin ILGAn alajäjestöille kuten Euroopan osasto ILGA-Europelle. Status oli tätä ennen pitkään evätty pedofiilien oikeuksien ajamisesta ilmenneen huolen vuoksi.

ILGAn suomalaiset jäsenjärjestöt ovat Seta, Sateenkaariperheet, Trasek, Helsingin seudun Seta, Oulun Seta, Pirkanmaan Seta ja Turun seudun Seta. Suomalainen Krister Karttunen on toiminut ILGAn hallituksen varajäsenenä 2015–2016.

ILGA-Europe
Euroopan tasolla toimiva ILGA-Europe perustettiin vuonna 1996. ILGA-Europen hallituksessa ovat olleet suomalaiset Tiia Aarnipuu vuosina 2001–2004 ja Tanja Lehtoranta vuosina 2012–2013.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ILGAn verkkosivut
 ILGA-Europen verkkosivut

Kansainväliset järjestöt
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen järjestöt
Mustafa Çağrıcı

Mustafa Çağrıcı (s. 1950) on turkkilainen islamilainen johtaja. Hän on entinen Istanbulin mufti ja toimii islamilaisen teologian professorina. Hän oli paavi Benediktus XVI:n mukana tämän vieraillessa Sulttaani Ahmedin moskeijassa vuonna 2006. Hän tapasi myös Barack Obaman tämän Turkin-matkalla huhtikuussa 2009. Çağrıcı tukee maallista valtiota.

Lähteet 

Turkkilaiset uskonnolliset johtajat
Islamilaiset teologit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Luguelín Santos

Luguelín Santos (s. 12. marraskuuta 1993) on dominikaanilainen pikajuoksija.

Santos saavutti Santo Domingon alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2010 hopeaa 400 metrillä ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Hän voitti samana vuonna kultaa nuorten olympialaisissa Singaporessa ajalla 47,11. Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa 2011 hän sai hopeaa maansa ennätysajoilla sekä 400 metrillä (44,71) että 4 × 400 metrin viestissä (3.00,44)..

Sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Santos jäi välieriin. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa ajalla 44,85. Lontoon olympialaisissa 2012 Santos saavutti olympiahopeaa ajalla 44,46. Hän sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä sekä Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2012 että Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2013.

Santos saavutti Moskovan MM-kilpailuissa 2013 pronssia 400 metrillä ajalla 44,52. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui välierissä. Hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2014. Hän voitti universiadeissa 2015 kultaa 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa Torontossa 2015 kultaa 400 metrillä ajalla 44,56. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi maan ennätysajalla 44,11.

Santos saavutti Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2016 hopeaa 400 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui saman matkan välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Taipein universiadeissa 2017 hän voitti kultaa sekä 400 metrillä ajalla 45,24 että 4 × 400 metrin viestissä. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 400 metrillä alun perin toiseksi, mutta hylättiin ratarikon vuoksi. Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän oli 400 metrillä seitsemäs.

Santos juoksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Dominikaanisen tasavallan joukkueessa 4 × 400 metrin sekaviestin alkuerässä. Loppukilpailussa maa saavutti toisella kokoonpanolla hopeaa.

Henkilökohtaiset ennätykset 
Lähde: Tilastopaja
Ulkoradat
 200 m: 20,55 NR (2013)
 400 m: 44,11 NR (2015)
 800 m: 1.48,67 (2017)

Sisäradat
 200 m: 21,59 (2017)
 400 m: 45,80 NR (2017)
 500 m: 1.01,76 NR (2017)
 600 m: 1.16,01 AR (2015)
 800 m: 1.52,98 (2017)

NR = maan ennätys
AR = maanosan ennätys

Lähteet 

Dominikaanilaiset pikajuoksijat
Dominikaanilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Ensimmäinen tasavalta

Ensimmäinen tasavalta voi tarkoittaa jotain ajanjaksoa useiden valtioiden historiassa. Se voi viitata ainakin seuraaviin:

Rooman ensimmäinen tasavalta (508 eaa.)
Puolan ensimmäinen tasavalta (1569–1795)
Ranskan ensimmäinen tasavalta (1792–1804)
Venezuelan ensimmäinen tasavalta (1811–1812)
Kreikan ensimmäinen tasavalta (1822–1832)
Espanjan ensimmäinen tasavalta (1873–1874)
Brasilian  ensimmäinen tasavalta (1889–1930)
Filippiinien ensimmäinen tasavalta (1899–1901)
Portugalin ensimmäinen tasavalta (1910–1926)
Armenian ensimmäinen  tasavalta (1918–1920)
Unkarin ensimmäinen tasavalta (1918–1920)
Tšekkoslovakian ensimmäinen tasavalta (1918–1938)
Itävallan ensimmäinen tasavalta (1919–1934)
Suomen ensimmäinen tasavalta, ajanjaksosta 1919–1944 Suomessa joskus käytetty nimi
Slovakian ensimmäinen tasavalta (1939–1945)
Italian ensimmäinen tasavalta, ajanjaksosta 1947–1992 joskus käytetty nimitys
Korean ensimmäinen tasavalta (1948–1960)
Malediivien ensimmäinen tasavalta (1952–1954)
Vietnamin ensimmäinen tasavalta (1955–1963)
Madagaskarin  ensimmäinen tasavalta (1958–1972)
Ghanan ensimmäinen tasavalta (1960–1966)
Nigerian ensimmäinen tasavalta (1963–1966)

Katso myös
Toinen tasavalta
Kolmas tasavalta
Neljäs tasavalta
Viides tasavalta
Mandylion (albumi)

Mandylion on alankomaalaisen The Gathering -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995 Century Media Records -levy-yhtiön nimissä. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jossa laulaja Anneke van Giersbergen on mukana. Albumista on julkaistu myöhemmin vuonna 2005 erikoisversio, jossa on kaksi levyä. Lisälevy sisältää studioalbumin demonauhoituksia sekä alkuperäisalbumiin kuulumattomat demot ”Third Chance” ja ”Solar Glider”.

Kappalelista

Esiintyjät
 Anneke van Giersbergen – päävokalisti
 René Rutten – kitarat/huilu
 Jelmer Wiersma – kitarat
 Frank Boeijen – syntikka
 Hugo Prinsen Geerligs – basso
 Hans Rutten – rummut

Lähteet 
 Metal-archives 

Vuoden 1995 esikoisalbumit
The Gatheringin albumit
Orvokki Kuortti

Orvokki Kuortti (o.s. Rudanko; 11. heinäkuuta 1932 Kokemäki – 19. syyskuuta 2020 Espoo) oli suomalainen lentokapteeni, joka hankki ensimmäisenä naisena Suomessa muun muassa lennonopettajan, helikopterilentäjän ja mittarilentäjän pätevyyden.

Kuorttia pidetään suomalaisen naislentotoiminnan keskeisenä edelläkävijänä. Hän lensi yksimoottorisilla koneilla viiteen maanosaan ja takaisin sekä ylitti yksimoottorisilla koneilla Atlantin ilma-aluksen päällikkönä 17 kertaa, joista yksin yhdeksän kertaa.

Kuortti opiskeli yliopistossa muun muassa matematiikkaa, fysiikkaa, kemiaa ja meteorologiaa sekä teki teknisiä käännöstöitä kotiäitinä toimimisen ohessa. Haave lentämisestä syntyi jo varhain, mutta koulutukseen hakeutuminen oli naisille tuolloin vaikeaa muun muassa vaatimuksena olleen asevelvollisuuden suorittamisen takia. 36-vuotiaana Kuortti hakeutui Malmin lentoaseman lentokouluun ja sai lentolupakirjan joulukuussa 1968. Jo seuraavana vuonna hän oli nopein naislentäjä England–Australia Air Racessa. 

Vuoden 1971 Lon­don Vic­to­ria Air­ways -kil­pai­lus­sa Kuortti ja kakkospilotti Eira Kuorinka (nyk. Standertskjöld) ylittivät ensimmäisinä suomalaisnaisina Atlantin Piper Cherokee Arrow -lentokoneella. Ensimmäisenä suomalaisena Kuortti oli mukana Paris Air Shown näytöslentäjänä vuonna 1973.

Pakkolaskusta myrskyiseen Pohjois-Atlanttiin Kuortti selviytyi yksinlennollaan vuonna 1977, kun nelipaikkaisen Lake Buccaneer -koneen moottori sammui ja polttoainetta alkoi valua mereen. Hän pelastui paitsi taitavan laskeutumisensa, myös islantilaisesta tukikohdastaan apuun ehtineiden yhdysvaltalaissotilaiden ansiosta. 

Kuortti oli aktiivisesti mukana kansainvälisessä järjestötoiminnassa, muun muassa naispuolisten helikopteripilottien Whirly Girls -järjestön johtajistossa ja Euroopan naislentäjien liiton puheenjohtajana. Yhtenä yhdeksästä suomalaisesta naislentäjästä hän oli mukana perustamassa kansainvälisen naislentäjäjärjestön Suomen osastoa (The Ninety-Nines Inc. International Women Pilots Finnish Section ry) vuonna 1969. Hän toimi osaston puheenjohtajana vuosina 1980–1993.

Viimeistä kertaa lentokoneen ohjaimissa Kuortti oli yli 60-vuotiaana 1997. Vuonna 1983 tasavallan presidentti Mauno Koivisto myönsi Kuortille lentokapteenin arvonimen. Ilmailumuseoyhdistyksen kunniajäseneksi hänet nimitettiin 2007.

Suomen Ilmailuliiton moottorilentotoimikunta jakaa Orvokki Kuortti -kiertopalkintoa merkittävistä matkalentosuorituksista.

Kuortin ensimmäinen oma kone, Piper PA-28R-180 Cherokee Arrow OH-PJN, on Suomen ilmailumuseossa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset siviililentäjät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Guanajuato (kaupunki)

Guanajuato on samannimisen osavaltion hallinnollinen pääkaupunki Meksikossa. Kaupunki oli pitkään maansa vauraimpia läheisten kulta- ja hopeaesiintymien ansiosta. Nykyään Guanajuato on etenkin kulttuuri- ja yliopistokaupunki. Espanjan kuningas Filip V myönsi kaupunkioikeudet vuonna 1741. Unesco lisäsi kaupungin maailmanperintöluetteloon vuonna 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Meksikon kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Meksikossa
Taarausko

Taarausko () on virolainen uuspakanallinen uskonto. Se luotiin virolaisten aikanaan harjoittaman uskon mukaiseksi suullisen perinteen pohjalta. Taarausko kehitettiin Viron ensimmäisen tasavallan aikana, kiellettiin Neuvostoliitossa ja aloitettiin jälleen uudelleen Viron itsenäistyttyä uudestaan.

Historia
Nimitys Taara esiintyy Henrikin Liivinmaan kronikassa. Kronikan mukaan saarenmaalaiset pyysivät apua jumalilta huutamalla Tarapita, jonka on tulkittu tarkoittavan suomeksi 'Taara avita' eli 'Taara auta' . Taarausko perustettiin kuitenkin vasta pitkään Viron käänyttämisen jälkeen 1900-luvulla. Sen loi joukko yliopistoissa koulutettuja virolaisia vuonna 1928. Alkuperäinen taarausko sisälsi kuitenkin melko vähän pakanallisia elementtejä, sillä niitä pidettiin barbaarisina. Esimerkiksi pakanallista runonlaulantaa ei harjoitettu, vaan tuolloin taarauskoiset esittivät mieluummin kirkkotyylisiä kuorolauluja. Uutta uskontoa varten luotiin kokonaan uutta käsitteistöä, kuten pappeihin viittaavat sanat hiislar ja asko, joilla oli alun perin muita merkityksiä. Uskonnollisena merkkinä käytettyä mitalia kutsuttiin nimellä tõlet. Ensimmäinen taarauskoisten järjestö Tallinna Hiis perustettiin vuonna 1933, ja taarauskoisten määrä oli vuoteen 1940 mennessä noussut useisiin tuhansiin. Toisessa maailmansodassa taarauskoisuuden kielsivät sekä neuvostoliittolaiset että saksalaiset miehittäjät. Taarausko käytännössä hävisi Virosta, mutta se säilyi Virosta pakolaisiksi lähteneiden joukossa etenkin Ruotsissa.

Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan taarauskon ja toisen uuspakanallisen uskonnon vironuskon harjoittajia oli yhteensä 1 058. Uuspakanallisia uskontoja katsotaan nykyisin Virossa hyvin suopeasti, ja vuonna 2002 tehdyn kyselyn mukaan 11 % vastaajista piti taara- ja vironuskoa annetuista vaihtoehdoista parhaina. Taarausko on nykyisin osa Maavalla Kodaa.

Vuoden 2011 väestönlaskennassa taarauskoisia yli 15-vuotiaita oli 1 047 ja maa- eli vironuskoisia 1 925.

Lähteet

Uuspakanuus
Uskonto Virossa
Virolainen mytologia
Kiesit

Kiesit (ranskan sanasta chaise) eli rattaat (myös kääsit, keisit) ovat kaksipyöräinen kiinteäaisainen hevosajoneuvotyyppi. Kiesejä käytetään henkilöajoon ja kevyeeseen tavarankuljetukseen.

Nappularattaiksi on Suomessa kutsuttu kiesejä, jossa on pienalliset laidat. Nappula on murteellinen sana pienalle.

Kiesejä käytettäessä kuorman tasapainotus ja aisojen sopiva kiinnitys on tärkeässä asemassa: liian etupainoinen kuorma painaa hevosen selkää ja takapainoinen sen rintaa.

Aiheesta muualla 

Hevosajoneuvot
Aarne Kivimäki

Aarne Akseli Kivimäki (25. elokuuta 1911 Jyväskylä – 2. tammikuuta 1988) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän käytti myös taiteilijanimeä Olavi Kallas.

Kivimäki ohjasi 1940-luvulla neljä pitkää näytelmäelokuvaa, joista kolmeen hän teki myös itse käsikirjoituksen ja toimi yhdessä myös lavastajana. Hänen veljensä Eino Kivimäki (1916–1986) toimi elokuvien kuvaajana ja leikkaajana. 

Kivimäkien ensimmäinen elokuva oli talvisodan jälkeen valmistunut mykkä jännityskomedia Kulkurin holhokki (1940), jossa oli Chaplin-vaikutteita. Seuraava elokuva oli Laura Sointeen samannimiseen romaaniin perustunut melodraama Miehen vankina (1943), joka jäi heidän ainoaksi vakava-aiheiseksi elokuvakseen. Kuvaajana toimi tällöin Eino Kivimäen sijasta Oskar Lindelöf. Tätä seurasivat veljesten viimeisiksi elokuviksi jääneet jännityskomedia Kaksi kivaa kaveria (1944) ja seikkailukomedia Huijarien huvittavat huiputtajat (1945).

Kivimäen veljekset harjoittivat elokuvanteon ohella elokuvien kiertue-esittämistä ja myös varsinaista elokuvateatteritoimintaa. Vaikka heidän omat elokuvansa eivät päässeet kriitikoiden suosioon, ne menestyivät varsin hyvin maaseudun kiertuenäytöksissä.

Lähteet

Matti Salakka: Kulkurin holhokki. Suomalaisen elokuvan festivaali
Mirkka Maikola: Miehen vankina. Suomalaisen elokuvan festivaali
Matti Salakka: Huijarien huvittavat huiputtajat. Suomalaisen elokuvan festivaali

Viitteet

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio

Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio (TSYK) sijaitsee Turussa VI kaupunginosassa Kauppiaskadun ja Tuureporinkadun kulmassa. Aikaisemmin kouluun kuului myös peruskoulu, mutta se on lakkautettu. Lukion nimi oli lyhyen aikaa Tuureporin lukio. Syksyllä 2009 kouluun yhdistettiin Kastun lukio, jolle oli 20. toukokuuta 1994 myönnetty luonnontiedelukion erityistehtävä.  

Lukion opetustarjontaan kuuluu yleislinjan lisäksi luonnontiedelinja ja merilinja. Luonnontiedelinja on kansallinen erityistehtävä ja merilinja on kunnallinen erityistehtävä. Lisäksi koulussa on tarjolla kuvaamataidon painotus. 

Lukiossa opiskelee noin 700 opiskelijaa. Kouluun otetaan vuosittain 230 uutta opiskelijaa, joista yleislinjalle 125, luonnontiedelinjalle 75 ja merilinjalle 30.

Lukion rehtorina toimii Juha-Markus Koistinen syksystä 2022 alkaen. Hänen edeltäjänsä oli Riikka Lindroos.

Tunnettuja oppilaita 

 Salla Eerola (o.s. Suominen), balettitanssija
 Pia Freund, oopperalaulaja
 Eero Heinonen, pianotaitelija
 Ilmari Honkanen, Mannerheim-ristin ritari
 Paavo Kairinen, upseeri
 Helena Kara, näyttelijä
 Raija Kerppo, pianotaiteilija
 Erkki Kivalo, lääkintöhallituksen pääjohtaja
 Mauno Koivisto, tasavallan presidentti
 Eero Lehtinen, piispa

 VeePee Lehto, laulaja, sanoittaja
 Tamara Lund, oopperalaulaja
 Olavi Lähteenmäki, poliitikko
 A. E. Martola, jääkärikenraali, Mannerheim-ristin ritari
 Liisi Oterma, Turun yliopiston tähtitieteen professori
 Jukka Pajula, kenraaliluutnantti
 Matti Raekallio, pianotaiteilija
 Martti Rousi, sellisti

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koulun kotisivut

Turun oppilaitokset
Turun lukiot
Koulutus
Karlskrona HK

Karlskrona HK on ruotsalainen jääkiekkojoukkue Karlskronan kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2001 ja tällöin joukkue aloitti viidenneksi korkeimmalta tasolta (Division 3). Joukkue onnistui nousemaan Division 2. kauden 2005–2006 päätteeksi ja viihtyi sarjassa vain kaksi kautta. Joukkue nousi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Division 1:seen. Ensimmäisen kerran joukkue pääsi yrittämää Allsvenskan nousua kaudella 2010–2011, mutta jäi karsintasarjassa kolmanneksi. Joukkue sai kuitenkin uuden mahdollisuutensa heti seuraavalla keudella, eikä jättänyt tällä kertaa tilaisuuttan. Karlskrona onnistui voittamaan Allsvenskanin karsintasarja Kvalserienin ja nousi kaudeksi 2012–2013 Allsvenskaniin.

Kaudella 2014–2015 Karlskrona sijoittui Allsvenskanin runkosarjassa toiseksi. Pudotuspeleissä joukkue onnistui etenemään aina finaaliin saakka, jossa se voitti VIK Västerås HK:n otteluvoitoin 3–1 ja tällä tuloksella Karlskrona nousi sarjan Allsvenskanin mestarina suoraan SHL:ään kaudelle 2015–2016.

Vuosi vuodelta

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Eric Karlsson 
 Apuvalmentaja: Fredrik Frisell 
 Apuvalmentaja: Hans Ottinger 
 Maalivahtivalmentaja: Timo Leinonen  
 Fysiikkavalmentaja: Miro Zalar  
 Huoltopäällikkö: Sten Strenius 
 Toimitusjohtaja: Michael Sundlöv 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
seuran kotisivut

HockeyAllsvenskan-joukkueet
Karlskronan kunta
Vuonna 2001 perustetut urheiluseurat
Bill O’Brien

Bill O’Brien (s. 23. lokakuuta 1969 Dorchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän toimii NFL:n Houston Texansin päävalmentajana ja toimitusjohtajana vuosina 2014-2020. 

Vuosina 2012–2013 O'Brien toimi Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkueen, Penn State Nittany Lionsin päävalmentajana. Aiemmin muun muassa NFL-joukkue New England Patriotsin valmennusportaassa toiminut O’Brien korvasi Penn Staten päävalmentajana legenda Joe Paternon, joka oli toiminut tehtävässään vuodesta 1966 lähtien.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Taoufik Makhloufi

Taoufik Makhloufi (s. 29. huhtikuuta 1988 Souk Ahras) on algerialainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin olympiavoittaja.

Makhloufi sijoittui Välimeren kilpailuissa 2009 neljänneksi 1 500 metrillä.  Hän karsiutui saman matkan välierissä Berliinin 2009 ja Daegun 2011 MM-kilpailuissa. Maputon Afrikan kisoissa 2011 hän voitti kultaa 800 metrillä ajalla 1.46,32 ja pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.39,99. Hän voitti 800 metrin Afrikan-mestaruuden Porto-Novossa 2012 ajalla 1.43,88.

Makhloufi voitti 1 500 metrin olympiakultaa Lontoossa 2012 ajalla 3.34,08. Hän lähti irtiottoon 200 metriä ennen maalia ja kukisti hopeaa saaneen Leonel Manzanon 0,71 sekunnilla. Hänet oli aiemmin suljettu pois kilpailuista, koska hän oli keskeyttänyt 1 500 metrin välierän ja loppukilpailun välissä juostun 800 metrin alkueräjuoksun yrittämättä tuomariston mielestä parastaan. Hän sai kuitenkin juosta finaalissa Algerian liiton ilmoitettua hänen kärsineen 800 metrillä polvivammasta.

Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 Makhloufi sijoittui 800 metrillä kolmanneksi. Hän sijoittui 2015 Pekingin MM-kilpailuissa 1 500 metrillä neljänneksi ja sai Brazzavillen Afrikan kisoissa 800 metrillä hopeaa ajalla 1.50,72. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hopeaa 800 metrillä Algerian ennätystä sivunneella ajalla 1.42,61. Hän sai hopeaa myös 1 500 metrillä ajalla 3.50,11. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 1 500 metrillä hopeaa ajalla 3.31,38.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Lähteet 

Algerialaiset keskimatkojen juoksijat
Algerialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter

Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL) on ruotsalainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajava järjestö. Se perustettiin vuonna 1950 yhtenä maailman varhaisimmista HLBT-järjestöistä. Sillä on 30 paikallisjärjestöä, ja joulukuussa 2011 sen jäsenmäärä oli noin 4 600.

Järjestön aiempi nimi oli Riksförbundet för sexuellt likaberättigande, mutta se vaihdettiin nykymuotoonsa vuonna 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Ruotsalaiset järjestöt
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen järjestöt
Bluelight Records

Bluelight Records on suomalainen vuonna 1984 perustettu levy-yhtiö ja -merkki, joka on tunnettu erityisesti juurimusiikin julkaisijana. Yhtiöllä on myös raskaampaan musiikkiin keskittynyt alamerkki Blastic Heaven Records. Yhtiön perustaja ja omistaja on Mika Myyryläinen. Bluelight lopetti julkaisutoiminnan väliaikaisesti vuonna 2007, mutta teki paluun vuonna 2012.

Artistit vuonna 2021 

 The Blue Cats (UK)
 Clint Bradley (UK)
 Five Fifteen
 Francine
 Vesa Haaja
 Dr. Helander & Third Ward
 Huojuva lato
 Kononen & Pajukallio
 Miki Lamarr
 Mannerheim
 Million Dollar Tones
 Nieminen & Litmanen
 Nine Lives
 Hal Peters and His Trio
 Pääesiintyjät
 Restless (UK)
 Jussi Syren And The Groundbreakers
 Hayden Thompson (USA)

aiemmin Bluelightille levyttäneitä 
 Honey Aaltonen
 Pepe Ahlqvist
 Wasel Arar & Northstate
 Antidote
 The Atomizers
 Band'o
 Tina Bednoff & the Cocktailers
 Micke Björklöf & Blue Strip
 Bloodshot Eyes
 Blue Monday
 Blues Affection
 Bockhill Special
 Bone Fed Dogs
 Boppin' Pete 3
 The Butterfingers
 The Clayhill Brothers

 The Crackerjacks
 Mac Curtis (USA)
 The Dell-Tones
 Doggtown
 Doobie Twisters
 Dragons
 The Evil Tones
 The Flaming Balls
 The Fleabrain
 Frogley
 Woody Garrett (USA) With Doobie Twisters
 Goofy & The Gamblers
 Robban Hagnäs
 Aikka Hakala
 Heartworn
 Honey B & T-Bones
 Risto Hovi
 Houserockers
 Hundred Years
 Jake's Blues Band
 Jolly B Good
 Buck Jones & His Lone Star Cowboys
 Kaimaaniorkesteri
 Keystone Cops
 Knucklebone Oscar
 Esa Kuloniemi
 The Lake Country Boys
 Kitty Lee & Mystery Train
 Johnny Legend (USA)
 Gona Lehtinen
 Less Misfits
 Dave Lindholm
 Loputkin loat
 Erja Lyytinen
 Mikko Löytty
 Micke & Lefty

 Miss Saana & Scudda Hoos
 Mr. Breathless
 Nightriders
 Oiling Boiling Rhythm 'n' Blues Band
 One O'Clock Humph
 Peipposet
 The Pirates (UK)
 Eero Raittinen
 Red Hot
 Redclouds
 Kari Riihimäki
 Jarkka Rissanen
 The Rock 'n' Roll Group
 The Rock Therapy
 Rock-Ola
 Rollovers
 Jack Scott (USA)
 The Slippers
 Stoneage
 Stratovarius
 Stringbeans
 Sweet Jeena and her Sweethearts
 Jussi Syren Rockabilly Revival
 Kari Tapio
 Tarot
 Gene Taylor (USA)
 Teddy & The Tigers
 Thunder Bay
 Tortilla Flat
 Jake Voutilainen
 Waltari
 Dallas Wayne And The Dimlights
 Wentus Blues Band
 Mike Westhues
 Whistle Bait

Lähteet 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Coop Norge

Coop Norge SA (usein käytetään lyhyempää muotoa Coop) on suuri osuustoiminnallinen päivittäistavaraketju Norjassa. Sillä on viisi eri päivittäistavarakauppaketjua. Coop Obs! -kaupat ovat hypermarketteja, Coop Megat supermarketteja, Coop Prixit halpakauppoja, Coop Markedit lähikauppoja ja Coop Extrat keskittyvät alhaisiin hintoihin.

Coop Norge SA perustettiin 27. kesäkuuta 1906. Coop Norgen omistavat 117 paikallisten osuuskuntien yli 1,3 miljoonaa jäsentä. Yrityksen pääkonttori on Oslossa.

Coopin hyllyillä on kaupan omia X-tra-tuotteita ja Coop-tuotteita, joita myydään myös Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Coop

Norjalaiset kauppaketjut
Norjalaiset yritykset
3DO Interactive Multiplayer

3DO Interactive Multiplayer (lyhennetty 3DO) oli The 3DO Companyn suunnittelema pelikonsoli. Konsoli ei menestynyt johtuen sen hinnasta (alkuperäisellä mallilla 699 dollaria), vähäisestä pelitarjonnasta ja kilpailijoiden tulossa olleista pelikonsoleista. 3DO:ta ehdittiin silti valmistaa eri versioita.

Konsolin valmistus oli lisensoitu eri valmistajille, Panasonicin lisäksi 3DO-konsoleita valmistivat Goldstar (nyk. LG) ja Sanyo.

Konsoli esiteltiin vuonna 1993. Konsolin valmistus loppui vuonna 1998.

Tekniikka 
Laitteessa oli CD-ROM asema.

 ARM60, 32-bittinen RISC
 2 kpl videosuorittimia
 16-bittinen DSP
 NTG:n suunnittelema matematiikkasuoritin

Pelit 

Laitteelle julkaistiin 178 peliä.

Katso myös 

 Philips CD-i
 Commodore CDTV
 Pioneer LaserActive

Lähteet 

Pelikonsolit
Panasonic
Vuoden 1993 tekniikka
Nokia 103

Nokia 103 on matkapuhelinvalmistaja Nokian huhtikuussa 2012 esitelty matkapuhelin. Se on yksi halvimmista matkapuhelimista, ja sen myynti alkoi ensimmäisenä Nigeriassa.

Lähteet 
Nokia 103 Data Sheet (pdf)  
Nokia 103 released, 16 euros, to start selling in Nigeria - My Nokia Blog

Aiheesta muualla 
 Käyttöohjeet  

Nokian matkapuhelimet
Vuoden 2012 matkapuhelimet
Kalmiat

Kalmiat (Kalmia) on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu lähteestä ja määritelmästä riippuen viidestä kymmeneen lajia. Suvun lajit ovat pienehköjä puuvartisia, yleensä ainavihantia kasveja. Suku on nimetty suomalaisen kasvitieteilijän Pehr Kalmin mukaan.

Kuvaus 

Kalmiat ovat monivuotisia puuvartisia kasveja, pensaita tai varpuja, joskus pieniä puita. Ne ovat yleensä ainavihantia, laji Kalmia cuneata tosin on kesävihanta. Lehdet ovat vastakkaiset, vuorottaiset tai säteittäiset, ruodilliset, nahkeapintaiset ja laidoiltaan ehyet.

Terttumaiset kukinnot sijaitsevat versojen päädyissä tai hangoissa. Kukinnoissa on yleensä 2–40 kukkaa. Kukat ovat kaksineuvoisia ja symmetrisiä säteittäin. Verho- ja terälehtiä on kumpiakin tavallisesti viisi. Teriö on lähes kokonaan yhteenkasvanut. Hedelmä on pyöreä kota. Yhdessä kodassa on tavallisesti 100–150 yleensä siivekästä siementä.

Lajeja 
Suvun lajien määrä vaihtelee lajien määritelmän mukaan. Sielikkö (Kalmia procumbens) on aiemmin yleensä luokiteltu omaan yksilajiseen sukuunsa Loiseleuria ja Kalmia buxifolia omaan yksilajiseen sukuunsa Leiophyllum, mutta nykyään niitä tavallisesti pidetään kalmioiden sukuun kuuluvina. Yleisesti hyväksyttyjä lajeja ovat:
Kalmia angustifolia – kapealehtikalmia
Kalmia buxifolia
Kalmia cuneata
Kalmia hirsuta
Kalmia latifolia – leveälehtikalmia
Kalmia microphylla
Kalmia polifolia – varpukalmia
Kalmia procumbens – sielikkö (syn. Loiseleuria procumbens)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Arboretum Mustila: Kalmia - kalmiat

Kanervakasvit
Espoo Colts

Espoo Colts oli suomalainen amerikkalaisen jalkapallon seura, joka oli toiminnassa 1979–1996. Seura aloitti toimintansa Helsingin Munkkiniemessä nimellä MAJS eli Munkkiniemen Amerikkalaisen Jalkapallon Seura tai tutummin Munkka.

Munkkiniemen yhteiskoulun oppilaat pelasivat Suomen ensimmäisen amerikkalaisen jalkapallon ottelun Tapiolan Yhteiskoulua vastaan vuonna 1976. Munkkiniemeläiset perustivat myöhemmin amerikkalaisen jalkapallon seuran Munkan, joka osallistui vuonna 1980 ensimmäiseen Vaahteraliigan kauteen.

Munkka sai myöhemmin lisänimen Colts. Seura voitti Suomen mestaruuden 1981 ja 1989 ja saavutti hopeaa 1980, 1982 ja 1988. Vuonna 1991 seura muutti Espooseen parempien toimintaedellytysten perässä ja muutti nimekseen Espoo Colts. Colts pudottautui 14 Vaahteraliigakauden jälkeen II-divisioonaan kaudeksi 1994, ja nousi seuraavaksi kaudeksi I-divisioonaan. Divisioonan mestaruuden Colts voitti kaudella 1996, mutta päätti lopettaa toimintansa kyseisen kauteen.

Lähteet

Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon seurat
Entiset espoolaiset urheiluseurat
Vuonna 1979 perustetut urheiluseurat