Suomen päärata

Suomen rautateiden keskinen päärata (ruots. stambanan) kulkee Suomen poikki etelä-pohjoissuunnassa reittiä Helsinki–Hämeenlinna–Tampere–Seinäjoki–Kokkola–Ylivieska–Oulu. Nimi päärata tulee siitä, että tämä reitti on kaikista merkittävin junaliikenteelle. Tärkein pääradan osuus on Helsinki–Tampere. Osuutta (Tampere–)Seinäjoki–Oulu kutsutaan nimellä Pohjanmaan rata.

Pääradan osuus Helsinki–Tampere muodostaa nauhakaupungin ja maan tärkeimmän kasvukäytävän. Helsingin, Riihimäen, Hämeenlinnan, Etelä-Pirkanmaan ja Tampereen seutukuntien ketjun varrella asuu kolmannes suomalaisista.

Päärata lähtee Helsingin keskustasta jatkaen matkaansa Pasilan läpi. Se kulkee valtatien 4 ja kantatien 45 välissä Helsingin koillisten ja Vantaan itäisten kaupunginosien ohitse. Tämän jälkeen radan varrella on nauhakaupunkia (tiheästi pikkukaupunkeja) Tampereelle asti ja se seuraa pitkälti valtatie 3:n linjausta. Tampereen jälkeen rata kulkee 1970-luvun suoraa rataoikaisua pitkin asumattomilla taipaleilla aina Seinäjoelle saakka eroten Parkanon jälkeen kolmostien reitistä. Seinäjoen jälkeen alkaa taas vanha mutkainen ratalinjaus. Rata kiertää rannikolle Kokkolaan seuraten valtatie 8:aa ja palaa sen jälkeen takaisin sisämaahan. Oulaisten jälkeinen ratalinjaus on taas suorempi ja rata kohtaa ennen Oulua Limingassa taas valtatie 8:n.

Historia

Ensimmäiset suunnitelmat
Ensimmäinen ehdotus rautatiestä Suomessa tehtiin 20. maaliskuuta 1849, jolloin Suomen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan päällikkö Alfred Stjernvall ehdotti rautatielinjausta Helsingistä Hausjärven Turkhautaan. Hänen ehdotuksensa mukaan rautatie olisi toteutettu hevosvetoisena. Tutkimusten tuloksena vuonna 1851 valmistunut ratasuunnitelma sisälsi höyryveturivetoisena toteutettavan radan välille Helsinki–Hämeenlinna. Maaliskuussa 1853 Hämeenlinnan kaupunki yhdessä suurtilallistensa kanssa oli anonut toimilupaa rakentaa rautatie Helsinkiin, mutta anomus hylättiin. Rautatiehanketta ja siitä esitetyn ratasuunnitelman käsittelyä jarrutti myös vuosina 1853–1856 käyty Krimin sota.

Toteutunut suunnitelma
Vuoden 1856 maaliskuussa tapahtuneen Helsingin vierailunsa aikana Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II käski muun muassa laatimaan esityksen sisämaan liikenneyhteyksien parantamiseksi. Toimeksianto osoitettiin kenraalikuvernööri Bergin johtamalle komitealle, jonka tuli selvittää sisämaan ja satamien välisä sekä keisarikunnan pääkaupunkiin Pietariin johtavia liikenneyhteyksiä kanavia ja rautateitä käyttäen. Vuonna 1851 laadittu ratasuunnitelma tarkastettiin komiteaan kuuluneen Alfred Stjernvallin velipuolen Knut Stjernvallin johdolla. Stjernvallista oli tullut uusi insinöörikunnan päällikkö. Tarkastettu ratasuunnitelma välille Helsinki–Hämeenlinna esitettiin marraskuussa 1856 pidetyssä komitean kokouksessa, joka johti komitean enemmistön kannatukseen. Komitea lähetti laatimansa ehdotuksen senaatille, joka hyväksyi ratasuunnitelman jo saman vuoden joulukuussa. Aleksanteri II teki lopullisen hyväksyvän päätöksen radan rakentamisesta 4. maaliskuuta 1857.

Radan rakennus ja käyttöönotto
Keisarillisella päätöksellä rata säädettiin rakennettavaksi yksiraiteisena, mutta kahdella penkereellä. Rakentaminen alkoi välittömästi. Työnjohtajaksi määrättiin Uudenmaan läänin kuvernööri Knut Stjernvall ja rakennusvalvojana toimi kenraali Johan Mauritz Nordenstamin johtama rautatiejohtokunta.

Rataosuus jaettiin viiteen työpiiriin. Hyvästä palkkauksesta huolimatta työnjohdolla oli vaikeuksia saada kokoon riittävästi työvoimaa, jonka määrä vaihteli rakennushankkeen aikana 1 000–4 000 välillä. Lisäksi Saimaan kanavan rakennustyömaalta vapautuneita kuritushuonevankeja oli radan rakennuksessa mukana yli 200. Rata rakennettiin melko alkeellisella tekniikalla, mutta huolellisesti ja arvokkailla materiaaleilla, kuten raudalla ja sementillä. Ratalinjasta tuli suora ja tasoristeyksiä kertyi vain vähän. Rakentamiskustannukset ylittyivät arvioidusta 2,2 miljoonasta hopearuplasta lopulta 3,7 miljoonaan. Säästösyistä useat seuraavat ratahankkeet, kuten Riihimäki–Pietari-rata, toteutettiin huomattavasti halvemmin esimerkiksi mutkaisemmilla ratalinjoilla ja kevyemmillä päällysrakenteilla.

Ensimmäiset koejunat kulkivat radalla jo tammikuussa 1862. Ensimmäinen radan pohjoispäähän asti ajettu vihkiäisjuna saapui Hämeenlinnaan 31. tammikuuta 1862 kello 11 aamupäivällä. Lemminkäisen vetämään junaan oli kytketty useita vaunuja, joissa oli yhteensä 30 kutsuvierasta. Matkalippujen hinnasto julkaistiin helmikuussa ja ensimmäinen aikataulu maaliskuussa. Radan viralliset avajaiset pidettiin 17. maaliskuuta, joka on nykyään VR:n syntymäpäivä.

Pääradan rakennusvaiheet
108 kilometriä pitkän Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua Suomen nykyisen pääradan rakentaminen pohjoiseen päin jatkui kiivasta vauhtia.

Valmistumisvuodet rataosittain
 1862: Helsinki–Hämeenlinna
 1876: Hämeenlinna–Tampere, Turku–Toijala
 1882: Tampere–Haapamäki ja Haapamäki–Seinäjoki
 1883: Seinäjoki–Vaasa
 1885: Seinäjoki–Kokkola
 1886: Kokkola–Oulu–Tuira–Toppila
 1909: Tuira–Kemi–Rovaniemi
 1932: Rovaniemi–Kemijärvi
 1971: Tampere–Seinäjoki-oikorata

Radan alkuperäinen kalusto
Rautatien ensimmäiset neljä höyryveturia oli tilattu Englannista vuonna 1859, samoin kuin kaksi englantilaista veturinkuljettajien opettajaa. Vetureiden, rautatiesiltojen ja kiskojen valmistusta Englannissa valvoi siellä opiskellut ja konepajatoimintaan perehtynyt insinööri Gustaf Törnudd. Osina Suomeen saapuneet veturit koottiin Helsingissä. Niistä ensimmäisenä käyttökuntoon saatu Ilmarinen ajoi välin Helsinki–Pasila ensimmäisen kerran 8. elokuuta 1861. Muut vetureista saivat nimet Alutar, Lemminkäinen ja Suomi. 49 tonnia painavien vetureiden huippunopeus oli 80 km/h ja kokonaispituus 14,3 metriä. Kaikki neljä alkuperäistä veturia poistettiin käytöstä 1910-luvun alkupuolella ja ne päätyivät romutettaviksi.

Nykytilanne

Pääradan osuus Helsinki–Tampere kuuluu Helsingin seudun lähijunaliikenteeseen ja on siten sekä paikallisjunien että kaukoliikenteen käytössä, tosin vain muutamat lähijunat jatkavat Riihimäkeä pidemmälle. Rata Keravalle asti on vähintään neliraiteinen kaupunkirata. Toijalan ja Tampereen välillä rata kuuluu myös Tampereen seudun lähijunaliikenteeseen.

Tulevaisuus
Suomi-rata-projekti tähtää parantamaan nykyistä Riihimäki–Tampere-osuutta rakentamalla joko lisäraiteita nykyiselle pääradalle tai kokonaan uuden oikoradan. Tavoitteena on lyhentää matka-aikaa Tampereelta Helsinkiin nykyisestä 1 tunnista ja 33 minuutista noin tuntiin. Tampereen ja Helsinki-Vantaan lentoaseman välinen matka-aika ilman pysähdyksiä olisi noin 45 minuuttia.

Radan pituus olisi vaihtoehdosta riippuen 177–186 kilometriä, josta tunneleiden osuus 22–49 kilometriä.  

Suomi-rata-yhtiön selvityksen mukaan vaihtoehto, jossa rakennetaan uusi suurnopeusrata, lyhentäisi matka-aikaa Helsingistä Tampereelle 32 minuuttia ja maksaisi noin 5,5 miljardia euroa. Suurnopeusradan nopeus olisi 250–300 kilometriä tunnissa.   Rakentaminen kestäisi noin seitsemän vuotta.

Toinen vaihtoehto, jossa pääradalle rakennetaan lisäraiteet ja oikaisuja, säästäisi aikaa 15 minuuttia ja maksaisi neljä miljardia euroa. Suurnopeusradan rakentamatta jättäminen säästäisi arvokkaita kulttuuriympäristöjä, mutta lisäraiteiden rakentaminen taas häiritsisi pääradan liikennettä noin vuosikymmenen ajan.

Kumpikin vaihtoehto sisältää 30 kilometrin pituisen tunneloidun Pasila–lentoasema–Kerava-välin eli Lentoradan rakentamisen. Lentoradan osuus hinnasta on noin 2,7 miljardia euroa.

Hankkeen eteneminen 
Projektia suunnittelee Suomi-rata Oy, jonka omistajia ovat Suomen valtio (51 %), Finavia sekä 20 radan alueen kuntaa Helsingistä Ouluun.

Suurnopeusradan selvitys julkaistiin syyskuussa 2022. Linjausvaihtoehdot ovat herättäneet paljon keskustelua, eikä linjauksen valintaan ole valmiuksia ainakaan vuoden 2022 aikana.

Rataosat
 Helsinki–Riihimäki
 Riihimäki–Tampere
 Tampere–Parkano–Seinäjoki
 Seinäjoki–Oulu

Katso myös
Hämeenlinna–Anianpelto-rata
Riihimäki–Pietari-rata

Lähteet

Ensimmäiset höyryveturit  – opeko.fi / Tiina S., 2006

Viitteet

Aiheesta muualla
Helsinki-Hämeenlinna  – opeko.fi / Tiina S., 2006
Ilmapanoraamakuva Suomen pääradasta Tampereen rautatieasemalta nähtynä – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com