joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vihtori Alava

Vihtori Alava (ent. Forsberg; 23. syyskuuta 1870 Virolahti – 5. huhtikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, joka tutki suomalais-ugrilaisia kieliä ja kansanrunoutta.

Elämä ja ura 
Alava oli kotoisin Virolahdelta. Hänen isänsä oli maanviljelijä ja majatalonpitäjä. Jo koulupoikana Alava innostui keräämään kansanrunoutta kotiseudullaan ja kauempanakin. Ylioppilaaksi päästyään 1890 hän jatkoi harrastustaan, joka johti tutkimaan kansan elämää, varsinkin sen henkistä perinnettä.

Alava aloitti kansantietouden keruun Länsi-Inkerissa kesällä 1891. Tältä matkalta Alava sai kootuksi runoja ja loitsuja seka taikoja ja satuja kaikkiaan 1 541 numeroa. Tämän jälkeen hän teki tutkimusmatkansa Inkeriin vuosina 1892 (Kurkolanniemi), 1894 (Pohjois-Inkeri), 1897 (Narvusi ja Kattila) ja 1901 (Länsi- ja Keski-Inkeri). Koottuja kansanrunoja on painettu Suomen kansan vanhat runot -teossarjaan, pelkästään länsi-inkeriläisiä runoja on siinä lähes 400 sivua, ne hän on itse toimittanut julkisuuteen vuonna 1916. Vuonna 1895 hän teki matkan Tverin Karjalaan.

Alava oli vuodesta 1903 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannusvaraston hoitaja. Hän toimi vuosien 1905–1905 viimeisillä säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn pikakirjoittajana sekä uuden eduskunnan pikakirjoittajana vuosina 1907–1908. Alava osallistui Maalaisliiton perustamiseen. Hän toimitti Helsingissä ilmestyneitä Talonpojan Lehteä ja Maalaista vuosina 1906–1907.

Inkeriläisten kansantietoutta kootessaan Alavalla oli aikomus ryhtyä selvittämään sitä tutkimuksissaan, mutta muut tehtävät tulivat esteeksi ja näin hänen oli luovuttava tiedemiehen tutkimuksista. Elämänuransa aikana hän toimi muun muassa opettajana, kanslistina, liikemiehenä ja viimeksi kirjanpitäjänä kuolemaansa asti.

Muuta
Tulevat Viron valtionpäämiehet Konstantin Päts ja Jaan Teemant asuivat vuosina 1906–1908 Alavan omistamalla Mäkelän maatilalla Helsingin maalaiskunnan Hämeenkylässä. Alava tarjosi heille piilopaikan, sillä he olivat paenneet Virosta saatuaan kuolemantuomion toiminnastaan vuoden 1905 vallankumouksen aikana. Alava oli hankkinut Skobbas-nimisestä talosta erotetun Mäkelän tilan kesänviettopaikakseen vuonna 1902.

Tuotantoa
 Vatjalaisia häätapoja, lauluja ja -itkuja (1908)
 Matkamuistelmia Tverin Karjalasta kesällä 1895 (1912)

Lähteet
 Haltsonen, Sulo: ”Vihtori Alava satavuotismuisto”. Lehdessä Inkeriläisten Viesti 10/1970.

Viitteet

Suomalaiset kielitieteilijät
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Olle

Olle on pohjoismainen miehen etunimi. Se kehittyi keskiajalla Olofin lempimeksi ja yleistyi erityisesti 1800-luvulla.  Suomessa Olle-nimisiä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 541.

Tunnettuja Olle-nimisiä henkilöitä 
Olle Adolphson (1934–2004), ruotsalainen säveltäjä, laulaja, lauluntekijä ja kitaristi
Olle Alsing (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
Olle Anckar (s. 1941), suomalainen taloustieteilijä
Olle Anderberg (1919–2003), ruotsalainen painija
Olle Bexell (1909–2003), ruotsalainen yleisurheilija
Olle Boström (s. 1990), ruotsalainen suunnistaja
Olle Eksell (1918–2007), ruotsalainen taidegraafikko, professori ja kirjailija
Olle Goop (1943–2022), ruotsalainen raviohjastaja
Olle Gunneriusson (1924–1982), ruotsalainen ampumahiihtäjä
Olle Hansson (1904–1991), ruotsalainen maastohiihtäjä
Olle Hedberg (1899–1974), ruotsalainen kirjailija
Olle Hellbom (1925–1982), ruotsalainen elokuvaohjaaja
Olle Herold (1915–1989), venäläissyntyinen suomalainen yritysjohtaja 
Olle Holmquist (1936–2020), ruotsalainen pasunisti
Olle Kärner (s. 1977), virolainen suunnistaja
Olle Laessker (1922–1992), ruotsalainen yleisurheilija
Olle Lanner (1884–1926), ruotsalainen voimistelija
Olle Larsson (1928–1960), ruotsalainen soutaja
Olle Leino (1932–2021), ruotsinsuomalainen toimittaja ja kirjailija
Olle Liss (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkoilija
Olle Lycksell (s. 1999), ruotsalainen jääkiekkoilija
Olle Norberg (s. 1963), Ruotsin avaruushallinnon pääjohtaja
Olle Nordin (s. 1949), ruotsalainen jalkapallovalmentaja
Olle Nygren (1929–2021), ruotsalainen speedway-kuljettaja
Olle Rinman (1908–1985), ruotsalainen purjehtija
Olle Sildre (s. 1973), virolainen jääkiekkoilija ja valmentaja
Olle Sirén (1926–2015), suomalainen lehtori ja paikallishistorian tutkija
Olle Spring (s. 1942), suomalainen toimittaja
Olle Tandberg (1918–1996), ruotsalainen nyrkkeilijä  
Olle Åberg (1925–2013), ruotsalainen keskimatkojen juoksija
Olle Åhlund (1920–1996), ruotsalainen jalkapalloilija

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Kuşadası

Kuşadası on kaupunki Turkin länsirannikolla. Vuonna 2014 siellä oli lähes 78 000 asukasta.

Kuşadası on suosittu matkailukohde. Sinne tehdään pakettimatkoja, ja Efesokseen matkailijoita vievät risteilyalukset pysähtyvät sen satamaan. Kaupungin laidalla sijaitsee Adaland-niminen vesipuisto.

Kuşadasin vanhimmat jäänteet asutuksesta ovat ajalta 3000 vuotta eaa. Antiikin aikana paikalla sijaitsi Pygelan kaupunki. Persialaiset valtasivat sen 646 eaa., ja noin vuodesta 200 eaa. se oli osa ensin Roomaa, sittemmin Bysanttia. Kuşadasin linnoitus ja vanhakaupunki ovat ottomaanien valtakaudelta. Kreikkalaiset valtasivat kaupungin ensimmäisen maailmansodan päätteeksi, ja vuodesta 1922 se on ollut osa itsenäistä Turkkia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin kaupungit
Space Metal (Star Onen albumi)

Space Metal on vuonna 2002 ilmestynyt Star One -kokoonpanon ensimmäinen studioalbumi. Albumin kappaleet perustuvat avaruusaiheisiin elokuviin.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Alankomaalaiset progressiiviset metallialbumit
Närhi (täsmennyssivu)

Närhi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Närhi, yleinen varislintu

Sukunimenä 
Närhi on suomenkielinen sukunimi. Huhtikuun 2013 lopussa kyseinen sukunimi oli 1815 henkilöllä. Tunnettuja Närhiä ovat muun muassa:

 Hannes Närhi (1893–1943), suomalainen näyttelijä ja lavastaja
 Harri Närhi (s. 1953), suomalainen kirjailija ja elokuvakriitikko
 Kati Närhi (s. 1973), suomalainen graafinen suunnittelija ja sarjakuvapiirtäjä
 Laura Närhi (s. 1978), suomalainen laulaja, Seppo Närhen tytär
 Matti Närhi (s. 1975), suomalainen entinen keihäänheittäjä
 Otto Närhi (1864–1904), suomalainen näyttelijä
 Otto Emil Närhi (1886–1949), suomalainen pappi, lähetyssaarnaaja ja kristillinen kirjailija
 Paula Ritanen-Närhi (s. 1960), puutarhatoimittaja ja tietokirjailija
 Roosa Närhi (s. 1990), suomalainen taekwondoin
 Seppo Närhi (s. 1949), suomalainen laulaja, Laura Närhen isä
 Seppo Närmi (s. 1956), suomalainen päätoimittaja
 Tarja Närhi, suomalainen radio- ja tv-juontaja

Muita 
 Pikku Närhi, Sarjakuva-Finlandialla palkittu sarjakuva
 Närhi − Kaunis ja salaperäinen, Timo-Heikki Variksen tietokirja närhestä

Lähteet
Matti Suuronen

Matti Suuronen (14. kesäkuuta 1933 Lammi – 16. huhtikuuta 2013 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Hänen kansainvälisestikin tunnettu työnsä on lujitemuovista valmistettu Futuro-talosarja.

Suuronen valmistui Teknillisestä Korkeakoulusta 1961 ja perusti pian oman toimiston, Casa Finlandian, jossa oli enimmillään 12 työntekijää. Hän suunnitteli Gulfin huoltamoita, kioskeja, omakoti- ja rivitaloja ja myös julkisia rakennuksia. 

Futuron herättämän kansainvälisen kiinnostuksen imussa Polykem Oy lanseerasi kokonaisen sarjan Matti Suurosen suunnittelemia muovirakennuksia. Tähän Casa Finlandia -sarjaan kuuluivat huoltoasema CF-100/200 (1969), kioski CF-10 (1970) sekä asuin- tai liikerakennus Venturo (1971). Casa Finlandia -tuotteiden yhteisenä nimittäjänä oli ajatus tehdä sarjavalmisteisia, kestäviä, helposti kuljetettavia ja pystytettäviä rakennuksia. Numerot CF-sarjan rakennusten nimissä viittaavat sisätilojen neliömääriin.  

Säilyneitä Casa Finlandia -sarjan huoltoasemarakennuksia ovat nykyisin ainakin Vantaan Simonkylän Bosch Car Service -rakennus sekä St1-asema Lempäälässä Helsingintien (tie 130) varrella.

Suurosen puoliso oli pianisti Sirkku Suuronen, ja heillä oli kolme lasta.

Muita Suurosen suunnittelemia rakennuksia 

 Starckjohannin entinen pääkonttori

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Fraita

Fraita (arabiaksi: الفرائطة) on kaupunki Marokossa El Kelaâ des Sraghnan provinssissa, Marrakesh-Tensift-El Haouzin alueella. Fraita sijaitsee El Kelaâ des Sraghnan kaupungista 21 km kaakkoon. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2004 noin 10 500. Lähistöllä virtaavia jokia ovat Ouad al-akhedhar ja Ouad Tassaout.

Marokon kaupungit
Ramin Djawadi

Ramin Djawadi (s. 19. heinäkuuta 1974 Duisburg, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen televisio- ja elokuvamusiikin säveltäjä.

Djawadi syntyi länsisaksalaisessa Duisburgin kaupungissa iranilaislähtöiseen lääkäriperheeseen. Hän opiskeli bostonilaisessa Berklee College of Musicissa ja valmistui sieltä vuonna 1998. Kohta sen jälkeen Hans Zimmer rekrytoi Djawadin Remote Control Productions -yritykseensä. Djawadi on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin Blade: Trinity, Titaanien taistelu, Red Dawn ja Pacific Rim – Hyökkäys Maahan sekä televisiosarjoihin Pako, Game of Thrones, Kohde ja Westworld. Game of Thronesiin hänet palkattiin vain runsaat kaksi kuukautta ennen sarjan debyyttiä alkuperäisen säveltäjävalinnan Stephen Warbeckin tilalle.

Elokuvien ja televisiosarjojen lisäksi Djawadi on säveltänyt musiikkia myös videopeleihin.

Tuotanto

Elokuvamusiikki 
 Beat the Drum (2003) – Klaus Badeltin kanssa
 Saving Jessica Lynch (2003)
 Myrskylinnut (Thunderbirds, 2004)
 Blade: Trinity (2004)
 Buffalo Dreams (2004)
 Ask the Dust (2006) – Heitor Pereiran kanssa
 Karvakamut (Open Season, 2001)
 Saalistaja (The Hunted, 2003)
 Mr. Brooks (2007)
 Kärpäsenä kuuhun (Fly Me to the Moon, 2008)
 Petollinen suhde (Deception, 2008)
 Iron Man (2008)
 Karvakamut 2 (Open Season 2, 2008)
 The Unborn (2009)
 Medalia de onoare (2009)
 Titaanien taistelu (Clash of the Titans, 2011)
 Sammyn suuri seikkailu (2010)
 Fright Night (2011)
 Turvatalo (Safe House, 2012)
 Sammyn suuri seikkailu 2 (2012)
 Red Dawn (2012)
 Pacific Rim – Hyökkäys Maahan (Pacific Rim, 2013)
 Dracula Untold (2014)
 Warcraft: The Beginning (2016)
 The Great Wall (2017)
 Eternals (2021)

Televisiomusiikki 
 The Grid (1997)
 Threshold (jakso ”Revelations”, 2005)
 Pako (Prison Break, 2005–2009)
 Blade: The Series (12 jaksoa, 2006)
 FlashForward (2009–2010)
 Vankikarkurit (Breakout Kings, 13 jaksoa, 2011)
 Kohde (Person of Interest, 2011–)
 Game of Thrones (2011–2019)
 The Strain (2014–)
 Westworld (2016–)

Videopelimusiikki 
 System Shock 2 (1999)
 Medal of Honor (2010)
 Shift 2: Unleashed (2011)
 Medal of Honor: Warfighter (2012)
 Gears 5 (2019)
 New World (2021)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Yhdysvaltalaiset elokuvasäveltäjät
Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset elokuvasäveltäjät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Valtioneuvos (Venäjä)

Valtioneuvos (, statski sovetnik) oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut viidennen luokan virka-arvo.

Arvonimi Suomessa 
Valtioneuvoksen arvo kuului Suomen suuriruhtinaanmaan arvojärjestyksessä viidenteen arvoluokkaan. Arvonimi myönnettiin viimeisen kerran vuonna 1917 ennen Suomen itsenäistymistä. Koska itsenäisessä Suomessa otettiin vuonna 1930 valtioneuvoksen arvonimi käyttöön, Suomessa oli pitkään elossa myös Venäjän vallan aikaisia valtioneuvoksia.

Luettelo suomalaisista valtioneuvoksista keisarillisen Venäjän aikana 1809-1917 
Carl Erik Mannerheim (1759−1837)
Karl August Ramsay (1791−1855)
Otto Reinhold Rehbinder (1795−1855)
Carl August Edvard Gripenberg (1813−1879)
Fridolf Rafael von Haartman (1839−1902)
Leo Mechelin (1839−1914)
Werner Tawaststjerna (1848−1936)
J.R. Danielson-Kalmari (1853−1933)

Katso myös 
 Rankijärjestelmä
 Tšin
Todellinen valtioneuvos (Venäjä)

Lähteet 

Venäjän rankijärjestelmä
Laamannikunta Suomessa

Laamannikunta () on Ruotsissa keskiajalla oikeudenkäyttöä varten luotu alue, laamannin toimipiiri. Suomesta muodostui Ruotsista erillinen ”Itämaan” laamannikunta. Laamanni mainitaan Suomessa ensi kerran vuonna 1362, jolloin Suomi muodosti yhden laamannikunnan.
 
Kuningas Eerik XIII Pommerilainen jakoi 29. lokakuuta 1435 ”Itämaat” eli Suomen kahteen laamannikuntaan, Etelä- ja Pohjois-Suomen laamannikuntaan ja antoi samana päivänä Turun maanoikeuden perustamiskirjeen. Pohjois-Suomi eli Pohja-Suomi (Norra Finland) tarkoitti siinä Aurajoen pohjoispuolta, Ahvenanmaa ja Pohjanmaa mukaan lukien. Etelä-Suomen laamannikunta sisälsi Suomen muut alueet (Varsinais-Suomi, Uusimaa, Häme ja Karjala). Molemmat laamannit istuivat Turussa.

Vuonna 1511 perustettiin Satakunnan-Pohjanmaan laamannikunta, joka pian yhdistettiin takaisin Pohjois-Suomen laamannikuntaan. Vuonna 1775 Pohjanmaa sai oman laamannikunnan Vaasan hovioikeuden perustamisen yhteydessä. Karjala kuului vuoden 1435 laamannikuntajaossa Etelä-Suomen laamannikuntaan. Karjalan laamannioikeuden synnystä ei ole selvää kuvaa, mutta todennäköisesti laamannin asetti Viipurin linnanpäällikkö. Laamannin valta ei ollut rinnastettavissa kahteen muuhun laamanniin, sillä hänellä ei ollut tuomiovaltaa Turun maanoikeudessa. Ensimmäinen tiedossa oleva Karjalan laamannin tuomio on vuodelta 1447.

Laamannin virat lakkautettiin 1868, jolloin laamanneja oli kuusi, kunkin hovioikeuden alaisuudessa kaksi.

Suomen laamannit
Ennen Suomen laamannikunnan jakoa Suomen laamanneina toimivat:
Nils Tuurenpoika, 1362
Arvi Kustaanpoika, 1366–1379
Bo Joninpoika Grip, 1380–1386
Jeppe Djäkn, 1386–1395
Klaus Pietarinpoika Fleming, 1402–1427
Peder Fleming, 1433–1434

Suomen laamannikunnat
Laamannikuntia oli lakkauttamishetkellä kuusi kappaletta:
Oulun laamannikunta
Turun ja Porin laamannikunta
Uudenmaan ja Hämeen laamannikunta
Karjalan laamannikunta
Vaasan laamannikunta
Viipurin laamannikunta

Entiset laamannikunnat
Pohja-Suomen laamannikunta, 1435–1775
Etelä-Suomen laamannikunta, 1435–1775
Satakunnan ja Pohjanmaan laamannikunta, 1511–1568
Kymin laamannikunta, 1776–1843
Vaasan ja Oulun laamannikunta, 1776–1835

Katso myös
Laamanni
Laamannikunta
Laamanninoikeus

Lähteet

Kirjallisuutta
Håkon Holmberg, Suomen laamannikunnat ja laamannit.  Sarjassa Turun Historiallinen Arkisto 16 (1963), s. 88-149.

Ruotsin oikeushistoria
Suomen oikeushistoria
Portuñol

Portuñol tai Portunhol on espanjan ja portugalin kielten epäjärjestelmällisestä sekoittamisesta usein käytetty nimitys. Portuñolia puhutaan erityisesti Etelä-Amerikassa, portugalinkielisen Brasilian ja sitä ympäröivien espanjankielisten maiden raja-alueella. Nimitys portuñol/portunhol on sanojen português 'portugali' ja español 'espanja' kontaminaatio.

Lähde

Romaaniset kielet
Espanjan murteet
Portugalin murteet
Tšekin presidentti

Tšekin presidentti on Tšekin valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Vuodesta 2013 lähtien presidentti valitaan suoralla kaksivaiheisella kansanvaalilla. Presidentillä
on merkittävä rooli ulkopolitiikassa. Hän nimittää myös pääministerin ja toimii asevoimien ylipäällikkönä.

Katso myös
Luettelo Tšekin presidenteistä

Tšekin presidentit
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2005

Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Tšekin tasavallassa 7. – 17. heinäkuuta 2005. Mestaruuden voitti Alankomaat.

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Loppusarja C

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Loppusarja D
sijoista 7-12.

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopulliset sijoitukset

Euroopan mestari  2005
 Alankomaat
19. mestaruus

Henkilökohtaiset palkinnot

Lähteet
 Grand Slam stats & news

2005
Vuoden 2005 baseball
Tšekin urheilutapahtumat
El Guincho

El Guincho, oikealta nimeltään Pablo Díaz-Reixa, on espanjalainen muusikko. Hän on kotoisin Las Palmas de Gran Canariasta, mutta asuu Barcelonassa. Hänen musiikilleen tyypillistä on runsas samplaus ja vaikutteet karibialaisesta musiikista ja tropicalismosta.

Diskografia

Albumit

EP:t

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut 
 

Espanjalaiset muusikot
Opening Cup

Opening Cup (), on palkintopokaali, joka annetaan KHL-kauden ensimmäisen ottelun voittajalle. Ottelussa kohtaavat aina edellisen kauden finalistit mestaruuden voittaneen joukkueen kotiareenalla. Ensimmäisellä KHL-kaudella 2008–2009 ottelussa kohtasivat KHL:aa edeltäneen Venäjän superliigan finalistit.

Vuoden 2010 Opening Cupissa läntisen konferenssin finalistia edusti OHK Dinamo Moskova, sillä keväällä finaaleissa pelannut HK MVD yhdistyi Moskovan Dynamon kanssa muodostaen uuden seuran. 

10. syyskuuta 2011, kolme päivää Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuuden jälkeen, liiga päätti omistaa vuoden 2011 Opening Cupin Lokomotiv Jaroslavlille kunnioituksenosoituksena onnettomuudessa menehtyneitä kohtaan. Useat mediat tulkitsivat Opening Cupin nimen muuttuneen pysyvästi Jaroslavl Cupiksi, mutta KHL:n hallitus tarkensi palkinnon nimen säilyneen ennallaan.

Opening Cup -voittajat 

† Kauden 2009–2010 finalisti HK MVD yhdistyi Moskovan Dynamon kanssa kauden päätteeksi, minkä takia OHK Dinamo Moskova osallistui vuoden 2010 Opening Cupiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen 2009 Opening Cup -kuvagalleria (Aleksandr Medvedev, Vladislav Tretjak ja Opening Cup -pokaali ottelua edeltäneessä lehdistötilaisuudessa)
 Virallinen 2009 Opening Cup -kuvagalleria  (Ak Bars Kazanin kapteeni Aleksei Morozov vastaanottamassa pokaalia)

Jääkiekkopalkinnot
KHL
Paul Salminen

Paul Benjamin Salminen (11. lokakuuta 1887 Pietari – 22. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kanneltaja ja kanteleensoiton edistäjä. Hän työskenteli myös pasuunansoittajana muun muassa Pietarin hoviorkesterissa, sittemmin Radio-orkesterissa ja Helsingin kaupunginorkesterissa.

Salmisen isä oli inkeriläinen ja äiti suomalainen. Hän asui Venäjällä vuoteen 1919 saakka. Suomessa hän toimi Sivistysjärjestöjen kansankonservatorion kanteleensoiton opettajana 1923–1949 ja suunnitteli niin sanotun suurkanteleen. Hän julkaisi myös noin 150 kantelesovitusta, joista tunnetuin on Konevitsan kirkonkellot.

Julkaisuja
 Kantelekoulu (1949) 
 Kantelekirja (1955)

Lähteet

Kirjallisuutta
 Annikki Smolander-Hauvonen: Paul Salminen – suomalaisen konserttikanteleen ja soittotekniikan kehittäjä, Sibelius-Akatemia, 1998

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset kanteleensoittajat
Suomalaiset pasunistit
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1949 kuolleet
Kerttu Saalasti -säätiö

Kerttu Saalasti -säätiö tukee Oulun Eteläisen alueen elinkeinoelämän kilpailukykyä ja sen yliopistollista tutkimus- ja koulutustoimintaa. Säätiö on perustettu 29. toukokuuta 2000. Säätiö on saanut nimensä Oulun yliopiston perustamiseen olennaisesti vaikuttaneelta, silloiselta opetusministeriltä Kerttu Saalastilta, joka oli presidentti Kyösti Kallion tytär. Säätiön kotipaikka on Nivala, presidentti Kallion kotikunta. Säätiö jakaa apurahoja alueen yliopisto-opiskelijoille ja tutkijoille.

Säätiön taustalla ovat alueen kunnat ja koulutusorganisaatiot. Sen hallinnosta vastaa 16-jäseninen hallitus, joka päättää apurahojen jakamisesta. Se voi myös tehdä ehdotuksia Oulun Eteläisen instituutin toiminnan päämääristä ja toimintatavoista sekä painopisteistä.

Lähteet 
Oulun Eteläinen instituutti

Suomalaiset säätiöt
Karsinnat Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2007

Kesällä 2006 karsittiin Venäjällä ja Belgiassa joukkueita vuoden 2007 Euroopan-mestaruuskilpailuun. Kummassakin ryhmässä pelasi kahdeksan joukkuetta, jotka jaettiin kahteen lohkoon.

Lohko 1
25. - 29. heinäkuuta Venäjällä.

Ryhmä A

Ryhmä B

Välierät

Loppuottelu

kolmannesta sijasta

Loppusarja C
sijoista 5-8

Alkusarjassa pelattu keskinäinen ottelu laskettu mukaan loppusarjan taulukkoon.

Lohko 2
1. - 5. elokuuta Belgiassa.

Ryhmä A

Ryhmä B

Välierät

Loppuottelu

kolmannesta sijasta

Loppusarja C
sijoista 5-8

Alkusarjassa pelattu keskinäinen ottelu laskettu mukaan loppusarjan taulukkoon.

Lähteet

 http://www.baseball.fi/fin/mj_turnaukset.php

Vuoden 2006 baseball
karsinnat 2006
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1986

1986 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Ranskassa 2. - 6. heinäkuuta. Turnauksen kaksi parasta joukkuetta selviytyi vuoden 1987 A-sarjan turnaukseen.

Ottelut ja sarjataulukko

Lähteet

 http://www.baseball.fi/fin/mj_turnaukset.php
 http://www.projectcobb.org.uk/national_team/esb1986.pdf
 Saksan joukkue

B-1986
Vuoden 1986 baseball
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1988

1988 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Iso-Britanniassa 17. - 20. elokuuta. Turnaukseen osallistui neljä joukkuetta ja voittajalle oli tarjolla paikka A-sarjan turnaukseen 1989.

Ottelut ja sarjataulukko

Lähteet

 http://www.baseball.fi/fin/mj_turnaukset.php
 http://www.projectcobb.org.uk/national_team/esb1988.pdf

B-1988
Vuoden 1988 baseball
Matti Salonen

Matti Salonen (1761 tai 1762–1823) oli suomalainen kirkonrakentaja. Hänen päätyönsä on monumentaalinen Kirvun kirkko (1815–1816). Hän on mahdollisesti rakentanut talvisodassa tuhoutuneet Uudenkirkon ja Sortavalan kaksoisristikirkot sekä Kivennavan kirkon (1804–1808) ja inkeriläisen Venjoen kirkon (1803) ja Mikkelin pitäjänkirkon tapulin (1815).

Matti Salosen isä oli kirkonrakentaja Juhana Salonen.

Lähteet

Suomalaiset kirkonrakentajat
1760-luvulla syntyneet
Vuonna 1823 kuolleet
Thomas Schütte

Thomas Schütte (16. marraskuuta 1954) on saksalainen kuvanveistäjä, joka tekee myös muuta nykytaidetta. Hän opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa muun muassa Gerhard Richterin johdolla. Schütten työt ovat usein ihmisfiguureita, mutta hänet tunnetaan myös arkkitehtonisista rakennelmistaan, kuten Yhden ihmisen taloista. 

Schüttellä on ollut näyttelyitä useissa Euroopan tunnetuissa taidemuseoissa ja yksityisnäyttelyissä. Vuonna 2005 hän sai Venetsian biennaalin parhaan taiteilijan palkinnon. Vuonna 2013 hänellä oli Frauen-näyttely Tampereella Sara Hildénin taidemuseossa.

Aiheesta muualla 

Sara Hildénin taidemuseo

Lähteet 

Saksalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1990

1990 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Italiassa. Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta ja voittajalle oli tarjolla paikka A-sarjan turnaukseen 1991. Voittajaksi selvisi kisojen ensikertalainen, Neuvostoliitto.

Ottelut ja sarjataulukot

Lähteet

 Saksan joukkue 1990

B-1990
Vuoden 1990 baseball
Ellen Gallagher

Ellen Gallagher (s. 16. joulukuuta 1965) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija, joka tekee installaatioita, maalauksia ja piirustuksia sekoittaen eri tekniikoita ja materiaaleja. Teoksien teemat ovat afroamerikkalaisia.

Gallagher on kapverdeläisen isänsä puolelta afroamerikkalainen, kun taas äidin juuret ovat Irlannissa. Gallagherin opiskeli kirjoittamista Ohiossa Oberlin Collegessa vuosina 1982–1984. Kuvataiteita hän opiskeli ensin Bostonissa vuonna 1992 ja sitten Mainessa vuonna 1993.

Näyttelyitä 
Gallagher on osallistunut kahdesti Whitney Biennialiin vuosina 1995 ja 2010, sekä kerran Venetsian biennaaliin vuonna 2003. Vuonna 2013 hänellä on näyttelyt Tate Modern -museossa Lontoossa ja Sara Hildénin taidemuseossa Tampereella.

Aiheesta muualla 
Sara Hildénin taidemuseo

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset taiteilijat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1992

1992 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Saksassa 23. - 30. elokuuta. Turnaukseen osallistui kymmenen joukkuetta ja voittajalle oli tarjolla paikka A-sarjan turnaukseen 1993. Voittajaksi selvisi Saksa.

Ottelut ja sarjataulukot

Lähteet

 http://www.projectcobb.org.uk/national_team/esb1992.pdf
 Saksan joukkue 1992

B-1992
Vuoden 1992 baseball
Santamala

Santamala eli Sontamala on kylä Nousiaisissa ja kylän mukaan nimensä saanut keskiaikainen kirkkopitäjä, joka on mainittu vuonna 1340. Kirkkopitäjänä siihen kuului osa nykyistä Nousiaisten pitäjää, niin sanottu Uusi Nousiainen. Santamalan kirkkopitäjä jaettiin kahtia noin vuonna 1400 toisaalta Nousiaisiin liitetyksi alueeksi, toisaalta Lemun kirkkopitäjäksi.

Kylän ja pitäjän nimi on 1400-luvulta 1930-luvulle asti ollut sekä asiakirjatiedoissa että kansanomaisena Sontamala, jota toisaalta on seudulla vanhastaan pidetty kansanetymologisesti nimityksen Santa Maria kulumana. Asu Santamala esiintyy muutamissa vanhimmissa 1300-luvun tiedoissa sekä jälleen 1900-luvulta lähtien. Kylän kohdalla on perimätiedon mukaan sijainnut keskiajalla satama, jossa käytiin kauppaa sunnuntaisin, ns. sunnuntaimiesten kanssa. Tämän mukaan nimen oikeaksi alkuperäksi onkin epäilty saksan sanaa Sonntag 'sunnuntai'.

Santamalan nähtävyyksiin kuuluu siirtolohkare Santamalan Emovaha.

Lähteet

Kirkkopitäjät
Nousiaisten kylät
Varsinais-Suomen historia
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1994

1994 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Sloveniassa 20. - 28. elokuuta. Turnaukseen osallistui kolmetoista joukkuetta ja kahdelle parhaalle oli tarjolla paikka A-sarjan turnaukseen 1995.

Alkulohkot

Loppusarjat

Sijat 1-3

Sijat 4-6

Sijat 7-9

Sijat 10-13

Lähteet

 http://www.projectcobb.org.uk/national_team/esb1994.pdf

B-1994
Vuoden 1994 baseball
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 1996

1996 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Iso-Britanniassa 4. - 10. elokuuta. Turnaukseen osallistui kymmenen joukkuetta ja kahdelle parhaalle oli tarjolla paikka A-sarjan turnaukseen 1997. Voittajaksi selvisi Iso-Britannia ja toisen A-sarjapaikan lunasti Tšekki.

Ottelut ja sarjataulukot

Lähteet

 http://www.projectcobb.org.uk/national_team/esb1996.pdf

B-1996
Vuoden 1996 baseball
Karsinnat Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailuihin 1983

Kesällä 1982 pelattiin Belgian Antverpenissä kuuden joukkueen välinen baseball turnaus nimeltään North European Cup. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta, joista Alankomaat B-joukkueellaan. Ranskan, Tanskan ja Suomen osalta kyseessä oli myös karsinta vuoden 1983 Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Belgialla ja Alankomailla oli jo edustusoikeus, ja jostakin syystä Iso-Britannia ei osallistunut EM-karsintaan. Paikan EM-kilpailussa sai Ranska.

Tulokset

Lähteet

 Suomen baseball ja softball liitto -  	Tulokset kaudesta 1982
 Iso-Britannian baseball vuosi vuodelta

Vuoden 1982 baseball
karsinnat 1982
Aurélien Panis

Aurélien Panis (s. 29. lokakuuta 1994 Saint Martin d'Hères) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on entisen Formula 1 -kuljettajan ja vuoden 1996 Monacon GP:n voittajan Olivier Panisin poika.

Panis aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2011 hän siirtyi Ranskan Formula 4 -sarjaan sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Panis kilpaili Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 17:ksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa kuusi kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Panis kilpaili täyden kauden Eurocup -sarjassa saavuttaen 14 pistettä. Vuonna 2014 Panis jatkoi samassa sarjassa. Hän saavutti yhden voiton ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2015 Panis siirtyi kilpailemaan Formula Renault 3.5 -sarjaan ajaen Tech 1 Racing -tallissa.

Ranskalaiset autourheilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
Elävät henkilöt
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2001

Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Saksassa 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2001. Mestaruuden voitti Alankomaat ja hopeaa vei yllätysjoukkue Venäjä, joka sen lisäksi, että pudotti Italian välierissä, pystyi alkulohkon kamppailussa voittamaan myös Alankomaat. Tähän ei Italian lisäksi yksikään joukkue Euroopan-mestaruuskilpailuissa ollut aiemmin pystynyt.

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Pudotuspelit

Sijoituspelit sijoista 5–8

Loppusarja C
sijoista 9-12.

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Lopulliset sijoitukset

Euroopan mestari  2001
 Alankomaat
17. mestaruus

Lähteet

 http://home.planet.nl/~stoov/bbek01.htm#ek10
 http://www.projectcobb.org.uk/national_team/esa2001.pdf  näyttää sisältävän virheitä
 Saksan joukkue

2001
Vuoden 2001 baseball
Saksan urheilu
Karhiniemi

Karhiniemi on kylä samannimisellä Kokemäenjoen rajaamalla niemellä Huittisissa Satakunnan maakunnassa. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Huittisten kaupungin keskustaajaman Lauttakylän luoteispuolella. Karhiniemi kuuluu Kokemäenjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen sekä on osa maakunnallisesti merkittävää Kokemäenjoen kulttuuriympäristöä. Karhiniementie eli maantie 12817 sijaitsee valtatien 12 ja Kauvatsalle johtavan yhdystien 2481 välissä. Karhiniemellä asui vuonna 2012 noin 150 ihmistä.

Ympäristö

Karhiniemen niemi
Karhiniemen kylä on osa laajaa Kokemäenjoen laakson viljelyaukeaa. Pohjoisesta virtaava Kokemäenjoki kääntyy Karhiniemen kohdalla länteen kohti Selkämerta ja sen mutkaan muodostuu joen länsipuolelle noin 1–2 kilometrin levyinen niemi. Karhiniemen alueella sijaitsee kaksi pohjavesialuetta. Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto sijaitsee Karhiniemen kupeessa, joka koostuu kansainvälisestikin arvokkaana lintujärvenä tunnetusta Puurijärvestä. Karhiniemeä vastapäätä sijaitsee Ripovuori, joka on 36 metriä joenpinnan yläpuolella. Ripovuoren laelta avautuu näköala Karhiniemeen.

Karhiniemen silta 

Karhiniementiellä sijaitseva Kokemäenjoen ylittävä teräsbetonirakenteinen 215 metriä pitkä silta on valmistunut vuonna 1987. Se peruskorjattiin vuoden 2020 aikana. Silta korvasi valmistuessaan Karhiniemen lossin, joka oli viimeinen Kokemäenjoessa ollut yleinen lossi. Karhiniemen sillan kupeessa sijaitsee Huittisten kaupungin uimaranta, joka myös toimii Satakunnan Kansansoudun yhtenä taukopaikkana. Karhiniemen silta on myös yksi Suomen suurimmista räystäspääsky-yhdyskunnan pesimäpaikoista: sillan rakenteissa pesii pääskyjä vuosittain noin 40–50 paria.

Historiaa
Karhiniemeä pidetään Huittisten vanhimpana kylänä ja siellä on ollut jo 1200-luvulla paikkakunnan ensimmäinen kirkko. Sen oletetulla paikalla on nykyään muistomerkki. Karhiniemellä sijaitsee Hiidenkallio, jonka laella on muinainen uhrilähde. Perimätiedon mukaan lähdettä on pidetty pakanallisena, mutta sitä on käytetty jälkeenpäin paikallisten asukkaiden kastamiseen kristinuskon saapuessa Huittisiin.

Vuoden 1943 maaliskuussa Toivo Koljonen surmasi Karhiniemellä viisihenkisen Hakasen perheen ja naapurista tulleen Anna Mäkisen.

Kylässä toimi Karhiniemen kansakoulu vuosina 1913–1970. Enimmillään koulussa oli 76 oppilasta lukuvuonna 1934–1935. Vanha koulutalo remontoitiin 1980-luvun lopulla kylätaloksi nimeltä Karhiniemen Kyläkartano.

Karhiniemen kansakoulun lakkauttamisen jälkeen kylä alkoi tyhjenemään palveluista, sillä parhaimmillaan Karhiniementiellä oli ollut neljä kauppaa. Myös Karhiniemen kyläkauppatoiminta alkoi loppumaan lakkauttamisen jälkeen, ja viimeinen kyläkauppa lopetti toimintansa 1980-luvun puolivälissä.

Yhdistystoiminta
Karhiniemessä kylätoimintaa ylläpitää aktiivisesti Karhiniemen Kyläseura ry, joka järjestää Karhiniemen Kyläkartanolla erilaisia tapahtumia, kuten bingoa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Kyläseuran nettisivut
Karhiniemen ja Työtilän kylän kartta vuodelta 1696 maanmittari Olof Mörtin tekemä

41.1 Suomi
Huittisten kylät
Kokemäenjoki
Golden Spirit

Golden Spirit on helsinkiläinen kilpacheerleadingiin erikoistunut urheiluseura. Seura on perustettu vuonna 1997, ja sillä on yli 800 jäsentä. Golden Spiritissä on 31 kilpacheerleadingjoukkuetta ja kolme cheertanssijoukkuetta. Seuran värit ovat viininpunainen, tummansininen ja valkoinen.

Seuran menestyneimmät kilpacheerleadingjoukkueet ovat 12–15-vuotiaiden junioreiden edustusjoukkue Whitelighters, 12–15-vuotiaiden sekajoukkue Devils sekä yli 15-vuotiaiden naisten edustusjoukkue Angels, joka on edustanut Suomea myös lajin MM-kisoissa vuosina 2003, 2005 ja 2010. Cheertanssin edustusjoukkue Cyrenes on niin ikään saavuttanut useita arvokisamitaleja. Vuonna 2018 joukkue voitti EM-pronssia.

Syksyllä 2017 GS:ssa aloitti 12–19-vuotiaiden kerran viikossa harjoitteleva paracheer-joukkue Cupids. ParaCheer on kilpacheerleadingin kehittyvä alalaji, jossa cheerleading-ohjelman suorittaa joukkue johon kuuluu sellaisia urheilijoita joilla on esimerkiksi liikunta- tai aistivamma sekä vammattomia tukiurheilijoita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran sivu

Helsinkiläiset urheiluseurat
Suomalaiset tanssiurheiluseurat
Vuonna 1997 perustetut urheiluseurat
Nordic Green Energy

Nordic Green Energy on norjalaisen Fjordkraft-energiakonsernin  omistama sähköyhtiö, joka keskittyy vain uusiutuvan energian toimittamiseen, ja toimittaa sähköä 167 000 asiakkaalle Suomessa ja Ruotsissa  Virallinen toiminimi kaupparekisterissä on Ruotsin osalta Switch Nordic Green AB  ja Suomen osalta Switch Nordic Green AB filial Finland . Yhtiön aikaisempi omistaja oli Troms Kraft -energiakonserni . Fjordkraft on Norjan pörssissä listattu yhtiö, Fjordkraft Holding ASA .

Energia ja toimitus 
Nordic Green Energy toimittaa Ruotsissa sekä Suomessa vesi-, aurinko- ja tuulivoimalla tuotettua sähköä. Ruotsalaiset kuluttajat voivat valita myös Bra miljöval- merkityn  sähkön ja Suomessa Nordic Green Energy toimittaa Suomen luonnonsuojeluliiton sertifioimaa Ekoenergia-merkittyä sähköä . Vuonna 2020 tapahtuneen yrityskaupan yhteydessä asiakasmääräksi ilmoitettiin 167 000 Suomessa ja Ruotsissa .

Omistus 
Nordic Green Energyn omistaja on norjalainen Fjordkraft .

Historia 
Nordic Green Energy on aloittanut toimintansa Ruotsissa vuonna 2000 nimellä Kraft&kultur. Yhtiön toiminta perustui aluksi vihreän sähkön vähittäismyyntiin sekä kulttuuriliiketoimintaan. Syksyllä 2008 yritys saapui Suomen markkinoille, josta lähtien yrityksen rekisteritiedot löytyvät Suomen viranomaisrekistereistä . 

Kraft & Kultur -yhtiössä paljastui 200 miljoonan euron kirjanpitohuijaus vuonna 2011; siinä kolme johtajaa joutui syytteeseen kirjanpitorikoksista. Vuosina 2011-2012 yhtiön strategia muuttui ja yhtiö ilmoitti keskittyvänsä vain ja ainoastaan sähköenergianpalveluihin. Tiedotteen mukaan yhtiö keskittyy vuodesta 2012 alusta lähtien vain uusiutuvan energian vähittäismyyntiin Pohjoismaisille kuluttajille. Myös nimenvaihto tapahtui jouluna 2012 ja tästä hetkestä lähtien yritys on käyttänyt nimeä Nordic Green Energy. 

Nordic Green Energyn omistaja oli ennen syksyä 2020  norjalainen Troms kraft -energiakonserni, jonka taas omistaa 60 %:n osuudella Tromssan lääni ja 40 %:n osuudella Tromssan kunta . Yhtiömuoto on osakeyhtiö. Troms Kraft AS on perustettu Norjassa vuonna 1898 ja yhtiö on perustamisesta lähtien toimittanut vesivoimalla tuotettua sähköä ja omistaa suoraan 9 vesivoimalaitosta, sekä Fakken-tuulivoimapuiston. Vuonna 2000 Troms Kraft AS aloitti laajentumisen muihin Pohjoismaihin konsernin tytäryhtiön Nordic Green Energyn siivin. Troms Kraft investoi kasvuun vähittäismarkkinoilla ostamalla norjalaisen Ishavskraft AS:n koko osakekannan keväällä 2016 . Troms Kraft myi Nordic Green Energyn Fjordkraftille syksyllä 2020 .

Toimipisteet 
Nordic Green Energyn pääkonttori on Tukholmassa. Suomen pääkonttori sijaitsee Vaasassa.

Epäkohtia 
Vuonna 2020 yhtiöstä tuli 4. eniten valituksia, 137 kappaletta. Edellä olivat vain Fi-Nergy Voima, 365 Hankinta ja Kotimaan Energia, jotka on yhdistetty Håkan Gustafssoniin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nordic Green Energy, Suomen sivu
 Nordic Green Energy, Ruotsin sivu
 Fjordkraft
Troms kraft 
 YTJ

Norjalaiset yritykset
Ruotsalaiset yritykset
Energiayhtiöt
Kube

Kube (oik. Jussi Tapani Hauta-Aho, s. 1984) on Vantaan Hakunilasta kotoisin oleva rap-artisti. Kube aloitti räppäämisen jo 1990-luvun lopulla. Kuben ensimmäinen studioalbumi Lentokonetila julkaistiin Monsp Recordsin kautta 31. toukokuuta 2013, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan 39. sijalle. Kuben toinen studioalbumi Flow julkaistiin 23. toukokuuta 2014. Se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 10. Kube kuuluu myös On the Street Entertainment -kollektiiviin ja toimii DJ:nä nimellä DJ 2 Litran Juissi.

Diskografia 
Pääartikkeli: Kuben diskografia

Luettelo Kuben kappaleista

Albumit

Singlet

Musiikkivideot
 Flippaa (2012)

 Loota, pelti & visiiri (2012)
 Vimosen päälle (mukana Kesken, Mäkki & Särre, 2012)
 Kubenrapinat (2013)
 Homereis (2013)
 Kenkäboxi (mukana Mäkki, 2013)
 Lentokonetila (2013)
 Päivi (Tuuttimörkö & Kube, 2013)
 Pahat pimut (Mäkki mukana Kube, 2013)
 Jumal Flow (2014)
 Ei tanssi ei laula (mukana Mäkki, 2014)
 Mist sä tuut? (JVG mukana Gracias, Paperi T, Juno, Stepa, Särre, Gasellit & Kube, 2014)
 Homma menee alas (mukana Mäkki, 2014)
 Mist sä dikkaat (mukana Mari Johanna, 2014)
 Jumanji (2014)
 Hyi (Remix) (Adi L Hasla mukana Aito Mäkki, VilleGalle, Tippa-T, Kube, Ruma & Nick-E Maggz, 2014)
 Iso jointti suus (Kesken mukana Kube & Puppa J, 2014)
 Antisankari (2014)
 Manit pois (Himmeet Kuviot, 2014)
 Duuni (mukana Adi L Hasla & Aito Mäkki, 2014)
 Niin varmaan (Reino Nordin mukana Kube, 2014)
 Näläs (Kevin Tandu mukana Kube, 2014)
 #HASLA (Adi L Hasla & Heinis mukana Ruma, Mäkki & Kube, 2015)
 Guccin lakanois (2015)
 Kuka sä oot (Mäkki mukana Kube, 2015)
 Motto (Pianomies mukana Kube, 2015)
 Nosta sitä (Djangomayn mukana Jaykob, Jay Kova & Kube, 2015
 Smokin' Dat (Meron mukana Kube, 2015)
 Mun vuosi (2015)
 Marttyyri (Diison mukana Kube, 2015)
 Ei enää ikinä duunii (Mäkki mukana Kube, 2015)
 Ylös (Remix) (Reino Nordin mukana Kube, VilleGalle & Tippa-T, 2015)
 Purppura (2015)
 Lähiö lähiö (mukana Julma H, 2015)
 Solero (Adi L Hasla mukana Kube, 2015)
 Hyppää mun kyytiin (Himmeet Kuviot, 2015)
 MIKSU (2016)
 Hima (2016)
 Plug (2016)
 "Lei" (Kani feat Kube, Reino Nordin, Ville Galle, Stig 2016)
 Takas (Mäkki mukana Kube, Julma H 2016)
 "Mist sä tuut Part 2" (JVG mukana Gracias, Paperi T, Juno, Stepa, Särre, Gasellit sekä Kube)
 "Elon – Remix" (mukana Mäkki, 2020)
"Ghost/Bars" (2021)

Vierailijana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kube Facebook -sivustolla

Suomalaiset hip hop -artistit
Suomalaiset DJ:t
Elävät henkilöt
Vuonna 1984 syntyneet
The J. Geils Band

The J. Geils Band oli yhdysvaltalainen vuonna 1967 muodostettu rockyhtye. Yhtyettä johti vuonna 2017 edesmennyt kitaristi J. Geils. Se aloitti rhythm and blues -vaikutteisella blues rockilla, mutta siirtyi 1980-luvulla enemmän uuden aallon suuntaan. The J. Geils Band hajosi 1985, mutta yhtye esiintyi sen jälkeenkin yhdessä useasti.

Kitaristi J. Geils, basisti Danny Klein ja harpisti Magid Dick soittivat yhdessä akustisena bluestriona 1960-luvun puolivälissä. Rumpali Stephen Jo Bladd ja laulaja Peter Wolf liittyivät yhtyeeseen 1967. Kosketinsoittaja Seth Justman liittyi yhtyeeseen 1968, ja yhtye sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsille 1970. The J. Geils Band oli paikallisesti suosittu ja sai muun muassa Rolling Stone -lehdeltä positiivisia arvioita. The J. Geils Band jätti Atlanticin 1978 ja siirtyi EMIlle. Yhtyeen suurin menestys oli vuonna 1981 julkaistu Freeze Frame. Albumilta julkaistu single ”Centerfold” oli kuusi viikkoa Yhdysvaltain listojen kärjessä. Freeze Framea seurannut vuoden 1982 konserttitaltiointi Showtime! myi myös kultaa. Vaikka Yhtyeen suosio oli huipussaan, yhtyeessä oli sisäisiä ristiriitoja, erityisesti säveltäjien Justmanin ja Woldin välillä. Kun yhtye oli kieltäytynyt soittamasta Wolfin uutta materiaalia, hän jätti yhtyeen 1983. Wolfin lähdön jälkeen 1984 julkaistu You’re Gettin’ Even While I’m Gettin’ Odd oli pettymys, ja yhtye hajosi vuonna 1985.

J. Geils jätti yhtyeen vuonna 2012.

Jäsenet 

Nykyiset jäsenet
 Magic-Dick - huuliharppu, trumpetti, harmoni (1967-1985, 1999, 2005, 2006, 2009-)
 Danny Klein - basso (1967-1985, 1999, 2005, 2006, 2009-)
 Seth Justman - koskettimet, laulu (1968-1985, 1999, 2005, 2006, 2009-)
 Peter Wolf - laulu (1967-1983, 1999, 2005, 2006, 2009-)

Entiset jäsenet
 J. Geils - kitara (1967-1985, 1999, 2005, 2006, 2009-2012)
 Stephen Bladd - lyömäsoittimet, rummut, laulu (1967-1985, 2006)
 Harold Stone - koskettimet (1966-1967)

Kiertuejäsenet
 Sim Cain - rummut (1999)
 Marty Richards - rummut (2005, 2009-2011)
 Duke Levine - kitara (2011-)
 Kevin Barry - kitara (2012-)
 Tom Arey - rummut, lyömäsoittimet (2012-)
 Andricka Hall - taustalaulu (1999, 2010-)
 Catherine Russell - taustalaulu (1999)
 Nichelle Tillman - taustalaulu (2010-)
 Mitch Chakour - taustalaulu (2009-2010)

Diskografia

Albumit 

The J. Geils Band (1970)
The Morning After (1971)
"Live" Full House (live)(1972) 
Bloodshot (1973)
Ladies Invited (1973)
Nightmares...and Other Tales from the Vinyl Jungle (1974)
Hotline (1975) 

Blow Your Face Out (live)(1976)
Monkey Island (albumi) (1977) 
Sanctuary (1978)
Love Stinks (1980)
Freeze Frame (1981)
Showtime! (live) (1982)
You're Gettin' Even While I'm Gettin' Odd (1984)

Kokoelmat 
Best of the J. Geils Band (1979)
Flashback: The Best of The J. Geils Band (1985)
Flamethrower (1986)
Anthology: Houseparty (1993)
Looking for a Love (1997)
Best of the J. Geils Band (2006)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Musiikkivuosi 2013

Musiikkivuosi 2013 käsittelee vuoden 2013 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Kuubalaistaustainen ranskalainen duo Ibeyi perustettiin

Julkaisuja 
 Black Sabbath julkaisi kesällä uuden albumin 18 vuoden tauon jälkeen.
 Deep Purple julkaisi Now What?! -albumin huhtikuussa.
 Elton Johnin ja Bernie Taupinin uusi albumi The Diving Board julkaistiin alkuvuodesta.
 HIM julkaisi Tears on Tape -albumin huhtikuussa.
 Lady Gagan uusi albumi ARTPOP julkaistiin marraskuun 11. päivä. 
 Tanskalainen rock-yhtye Volbeat julkaisi viidennen studioalbuminsa Outlaw  Gentlemen & Shady Ladies huhtikuussa
 Lordi julkaisi To Beast Or Not To Beast -albumin maaliskuussa.
 Ylvis julkaisi kappaleen "The Fox (What Does the Fox Say?)", joka on maailman suosituimpia.
 Cheek julkaisi menestyneen albuminsa Kuka muu muka syyskuussa; albumi saavutti kolmessa päivässä tuplaplatinaan oikeuttavan 40 000 kappaleen rajan.
 Robin julkaisi nelinkertaista platinaa vuoden 2013 loppuun mennessä myyneen Boom Kah -albumin lokakuussa.
 Amorphis julkaisi yhdennentoista studioalbuminsa Cirklen huhtikuussa.
 Tarja Turunen julkaisi toukokuussa soolouransa neljännen studioalbumin, Colours in the Dark.
 Suvi Teräsniska julkaisi helmikuussa Yö-yhtyeen kappaleita sisältävän Hän tanssi kanssa enkeleiden -levyn.
 Antti Tuisku julkaisi toukokuussa yhdeksännen studioalbuminsa, Toisenlainen tie, joka myi jo ensimmäisen viikon aikana kultaa.
 Jenni Vartiainen julkaisi lokakuussa Terra-albumin, joka saavutti kolmessa päivässä tuplaplatinaan vaadittavan rajan myyden tuossa ajassa 50 000 kappaletta.
 Beyoncé julkaisi viidennen studioalbuminsa BEYONCÉ joulukuun 13 päivänä ilman promootiota, joka myi ensimmäisen kolmen tunnin aikana n. 80 000 kappaletta ja ensimmäisen 24 tunnin aikana 430 000 kappaletta.

Kilpailut
 14.–18. toukokuuta Eurovision laulukilpailu 2013 järjestettiin Malmössä, Ruotsissa.
 Idolsin seitsemäs tuotantokausi järjestettiin Suomessa.
 Uuden Musiikin Kilpailu 2013

Musiikkivuodet
Vuoden 2013 musiikki
Taivalkosken kirkonkylä

Taivalkosken kirkonkylä on Taivalkosken kunnan keskustaajama. Keskustaajama sijaitsee Iijoen varressa valtatien 20 varrella, noin 155 kilometriä Oulusta koilliseen. Kuusamosta matkaa on noin 65 kilometriä. Taajamassa asui vuoden 2014 lopussa 1 945 asukasta.

Taivalkosken kirkonkylälle rakennettiin 1800-luvulla saha, jonka myötä asukkaiden määrä kasvoi. Vuonna 1879 päätettiin jokiteitse siirtää Jokijärveltä Taivalkosken ensimmäinen kirkko kirkonkylään. Kirkko oli käytössä vuoteen 1925, jolloin se paloi salamaniskusta. Uusi kirkko valmistui vuonna 1933.

Kirkonkylältä löytyy taivalkoskelaisten keskeisimmät palvelut. Kirkonkylällä sijaitsee muun muassa Suomen vanhin edelleen toiminnassa oleva kauppa Jalavan kauppa, joka on toiminut nykyisellä paikallaan vuodesta 1883. 

Kirkonkylän pohjoispuolella sijaitsee lakkautettu Taivalkosken rautatieasema, joka oli Paltamon Kontiomäeltä lähtevän Ämmänsaaren-Taivalkosken-radan pohjoisin asema.

Kirkonkylältä lähtevät tieyhteydet Pudasjärvelle, Kuusamoon, Posiolle, Jokijärven kylään sekä Puolangalle. Talonpojantien ja valtatien 20 risteyksestä lähtevä seututie 800 on Suomen pisin seututie, joka kulkee Metsäkylän, Näljängän ja Joukokylän kautta Puolangan kirkonkylälle, josta se etenee Vaalan, Siikalatvan ja Haapaveden kautta Ylivieskaan.

Lähteet

Taivalkosken kylät
Suomen kirkonkylät
Suomen kuntakeskukset
Pohjois-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Pohjoismainen kirjasto (Ateena)

Pohjoismainen kirjasto (, ) on yksi Ateenassa, Kreikassa toimivista kansainvälisistä tieteellisistä kirjastoista.

Kirjasto perustettiin vuonna 1995. Sitä ylläpitävät yhdessä Ateenassa toimivat pohjoismaiset instituutit eli Norjan Ateenan-instituutti, Ruotsin Ateenan-instituutti, Suomen Ateenan-instituutti ja Tanskan Ateenan-instituutti. Kirjasto palvelee ennen kaikkea pohjoismaisia tutkijoita ja opiskelijoita, mutta on myös muiden arkeologisten instituuttien jäsenten käytössä.

Kirjaston kokoelmiin kuuluu noin  teosta antiikintutkimuksen alalta, erityisesti klassillisen arkeologian ja Kreikan historian aloilta. Kirjasto sijaitsee Makrygiánnin kaupunginosassa Suomen ja Ruotsin instituuttien välittömässä läheisyydessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 The Nordic Library at Athens 

Erikoiskirjastot
Klassillinen arkeologia
Kreikan kirjastot
Makrygiánni
Pohjoismaat
Super Collider

Super Collider on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin neljästoista studioalbumi. Albumin tuottivat yhtyeen edellisen studioalbumin Thirteen tapaisesti Johnny K ja yhtyeen laulaja ja kitaristi Dave Mustaine, ja albumi julkaisi 4. kesäkuuta 2013 Mustainen levy-yhtiö Tradecraft. Super Collider on ensimmäinen Tradecraftin julkaisema Megadethin albumi yhtyeen jätettyä Roadrunner Recordsin. Ilmestyessään albumi sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 4.

Albumin kansikuva on korkeakontrastinen versio CERNin Sveitsissä sijaitsevasta suuresta hadronitörmäyttimestä.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dave Mustaine, ellei toisin mainittu.

Bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Dave Mustaine – soolo-, rytmikitara, laulu
 Chris Broderick – soolo-, rytmikitara
 David Ellefson – basso
 Shawn Drover – rummut

Arvostelut 
 Metacritic: 41/100
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 7.5/10
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 6/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2013 albumit
Megadethin albumit
Sakari Lappi-Seppälä

Lauri Sakari Lappi-Seppälä (4. maaliskuuta 1920 Vaasa – 14. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen tiedottaja

Lappi-Seppälän vanhemmat olivat jääkäri ja liikemies Lauri Lappi-Seppälä ent. Seppälä (1894-1935) ja Siiri Elina Lehikoinen (1897-1968). Hän oli mukana suomalaisissa SS-joukoissa. Sotien jälkeen hän toimi Kansanhuoltoministeriössä tiedotussihteerinä, Hotelli Tornin mainospäällikkönä ja Torni-lehden toimitussihteerinä..

Lappi-Seppälä lähetettiin takaisin Suomeen vakoiluepäilysten vuoksi vuonna 1942. Teoksessa Haudat Dnjeprin varrella: SS-miehen päiväkirjan lehtiä hän kertoo kokemuksistaan SS-joukoissa. Valpon mukaan eräs suomalainen SS-ryhmä suunnitteli vuonna 1946 kostoa kirjan paljastuksien vuoksi.

Julkaisuja 
Haudat Dnjeprin varrella: SS-miehen päiväkirjan lehtiä. Kirjapaino Aa 1945. 
Mainostajan T-opas (useita tekijöitä) Mantereen kirja, 1949. 
Piippukirja. Hotelli Torni, 1964

Lähteet

Aiheesta muualla 
Piipunpolton mestaruuskisat, Elävä arkisto

Suomalaiset SS-sotilaat‎
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Erinaceus roumanicus

Erinaceus roumanicus on siililaji. Se on aiemmin luokiteltu siilin (Erinaceus europaeus) ja idänsiilin Erinaceus concolor alalajiksi.

Levinneisyys
Erinaceus roumanicusin levinneisyysalue ulottuu Itävallasta ja Puolasta pitkälle Venäjälle ja Kazakstaniin. Etelässä sitä tavataan Kreetalla ja pohjoisessa Virossa asti. Laji on yleinen koko esiintymisalueellaan ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Elinympäristö
Erinaceus roumanicus elää maatalousalueilla, puistoissa ja puutarhoissa sekä kaupungeissa että maaseudulla.

Lähteet

Siilit
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Haarlemissa 7. – 16. heinäkuuta 1995. Mestaruuden voitti isäntäjoukkue Alankomaat.

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Loppusarja C

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Loppusarja D
sijat 5-10

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Mitaliottelut
Mitaliotteluihin huomioitiin mukaan aiemmilla kierroksilla pelatut keskinäiset ottelut. Italia ja Belgia aloittivat ottelusarjat 1-0 -johtotilanteesta.

Pronssiottelut

Loppuottelut

Lopulliset sijoitukset

Euroopan mestari  1995
 Alankomaat
15. mestaruus

Henkilökohtaiset palkinnot

Lähteet

 http://home.wanadoo.nl/hwede/stats95/ek95/index.html 

1995
Vuoden 1995 baseball
Alankomaiden baseball