joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Naakelinmäki

Naakelinmäki eli Listonmäki on 212 metrin korkuinen mäki Äänekoskella Keski-Suomessa. Sen laella sijaitsee Unescon maailmanperintökohteeseen Struven ketjuun kuuluva mittauspiste vuodelta 1835.

Struven ketjun mittauspiste 
Paikka sijaitsee Konneveden kirkosta Pyhälahdentietä, jolta erkanee noin 20 km päässä luontopolku Ahvenisen lammelle. Rokkapohjantietä matkaa on vielä noin 7 km. Paikalla kasvaa nykyisin harvaa mäntymetsää. Naakelinmäki sijaitsee laakeassa kalliomännikössä, josta näkymiä Keiteleen suuntaan. Struven merkki on kalliossa, jonkin matkaa kolmiopisteestä, jossa ollut viimeinen kolmiomittaustorni. Pisteen ympärillä edelleen kivikasoja, jotka osoittavat kolmimittaus tornin jalkojen sijainnin.  Struven tutkimusryhmään kuuluva Melan mittasi paikan 7.-8. heinäkuuta 1835. Paikka on Metsähallituksen omistuksessa (992-460-6-135 Listonsalo). Lähistöllä on suojelualue nimeltään Naakelinkorpi. Veneellä paikalle pääsee Pyhälahden vierasvenesatamasta. Keiteleen rannasta on paikalle matkaa noin 700 m ylämäkeä. 

Vuonna 2005 Struven ketjusta tuli ainoa Unescon maailman­perintökohde, joka sijaitsee usean­ valtion alueella. Naakelinmäen mittauspiste yhdisti aina 1960-luvulle saakka pohjoisen ja etelän kolmiomittausketjut toisiinsa .   

Paikassa kolmimittaustornia ei enää ole. Ainoa merkki mittauspisteestä on reikä kivessä. Keski-Suomen mittauspisteitä koskevassa selvityksessä onkin mainittu, että mittauspiste voitaisiin kunnostaa tiedeopetuksen ja matkailun tarpeisiin esimerkiksi rakentamalla paikalle näkötorni . 

Helsingin Sanomien toimittaja pohtii kolmimittaustornien rakennustyötä miten työlästä aikoinaan mittausketjun tekeminen oli usein yli 100 metrin korkeille kallioille. Se vaati ehdotonta tarkkuutta ja järjestelyjä. Miten hoitaa talonpojilta tukkipuut ja saada paikalliset virkamiehet yhteistyöhön? Miten järjestää kuljetukset ja majoitukset ja maksaa palk­kiot? 

Muut Naakelinmäkeen liittyvät kolmiomittauspisteet ovat:
Telttimäki 22,5 km
Silmutmäki 25,5 km

Lähteet

Suomen mäet
Konnevesi
Struven ketju
Dekra

Dekra on kansainvälinen Saksassa pääkonttoria pitävä teknisiin tarkastuksiin, testauksiin, arviointeihin ja sertifiointeihin erikoistunut yritys. Dekralla on toimintaa ympäri maailman ja Suomessa sillä on 19 konttoria.

Suomessa Dekra tarjoaa asiakkailleen painelaitteiden, sähkölaitteistojen, paloilmaisulaitteistojen ja sammutuslaitteiden tarkastuksia ja arviointeja sekä ainetta rikkomatonta (NDT) ja materiaalien rikkovaa testausta (DT). Teräsrakenteiden CE-merkinnän edellyttämiä kantavien teräsrakenteiden suoritustason arviointeja, sekä tuote- ja johtamisjärjestelmien sertifiointeja.

Suomessa yritys työllistää noin 250 henkilöä ja liikevaihtoa yritys teki Suomessa noin 25 miljoonaa euroa vuonna 2020.

Konsultointiyhtiöt
Wanhan hywän ajan laulu

Wanhan hywän ajan laulu on Somerolla asuvan Pentti Koskimaan (s. 1943) CD-albumi, joka sisältää 10 Toivo Kärjen ennenjulkaisematonta kappaletta vuosilta 1943-1986 sekä yhden uuden version. Levyn julkaisi Musapalvelu Salmenoja vuonna 2018, sovitukset teki ja äänitykset ja miksaukset hoiti omassa studiossaan Timo Salmenoja. Säestävässä perinteisen tyylin pienyhtyeessä soittivat Timo Salmenoja haitari, piano, koskettimet, basso, Siiri-Sofia Kanerva viulu, Tapio Lindholm kitara ja Antti Roos rummut.

Projektin taustaa 
Pentti Koskimaa teki vuonna 2017 albumin Muistatko?, jolle hän lauloi uusia versioita Henry Theelin alun perin levyttämistä kappaleista, sovittajana Timo Salmenoja. Mukana oli kaksi Toivo Kärjen vuoden 1948 sävellystä. Turkulaisen Radio Robin Hoodin toimittajat Liisa-Hellevi ja Erkki Rantanen tunsivat hyvin sekä Pentti Koskimaan että Kalervo Kärjen, Toivo Kärjen pojan ja jäämistön hoitajan. He vihjaisivat Pentille, että kannattaisi ottaa yhteyttä Kalervoon. Tämä kertoi hänellä olevan paljon isänsä julkaisematonta tuotantoa. Pentti kiinnostui välittömästi, ja syntyi idea kokonaisesta albumista tätä materiaalia. Kalervo toimitti valitsemansa nipun käsikirjoitusnuotteja Timo Salmenojalle, kappaleista mietittiin tasapainoinen kokonaisuus, ja Timo hoiti levytykset. Kalervo kirjoitti jokaisesta kappaleesta sen syntyä selvittävän lyhyen selosteen, ja levyn kannet suunnitteli Timo. Levynjulkistuskonsertti pidettiin Someron Seurahuoneella 26.1.2019.

Levyn kappaleet 

 1. Wanhan hywän ajan laulu  (säv. Toivo Kärki, san. Pauli Ylitalo, sov. Timo Salmenoja, 1986)
 2. Unelmien ranta  (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Timo Salmenoja, 1964)
 3. En voi luoksesi mä tulla  (säv. Toivo Kärki, san. Liisa-Hellevi Rantanen, sov. Timo Salmenoja, 1982)
 4. Kuutamotanssit saaristossa  (säv. Toivo Kärki, san. Kauko Käyhkö, sov. Timo Salmenoja, 1943)
 5. Etsin juuriain  (säv. Toivo Kärki, san. Vexi Salmi, sov. Timo Salmenoja, 1978)
 6. Ethän muistele pahalla  (säv. Toivo Kärki, san. Liisa-Hellevi Rantanen, sov. Timo Salmenoja, 1982)
 7. Hymysi aurinko  (säv. Toivo Kärki, san. Timo Salmenoja, sov. Timo Salmenoja, 1980)
 8. Metsä on ystäväsi  (säv. Toivo Kärki, san. Pauli Salonen, sov. Timo Salmenoja, 1983)
 9. Onko kuultu kummempaa  (säv. Toivo Kärki, san. Kerttu Mustonen, sov. Timo Salmenoja, 1944)
 10. Yön sylissä  (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio, sov. Timo Salmenoja, 1977)
 11. Muistatko  (säv. Toivo Kärki, san. Lauri Jauhiainen, sov. Timo Salmenoja, 1948)

Aiheesta muualla 
 Minna Filppu: Toivo Kärjen ennen kuulemattomat sävellykset soivat Somerolla, Salon Seudun Sanomat / Kulttuuri 13.1.2019
 Sauli Kaipainen: Wanhan hywän ajan laulu,  Somero 19.1.2019

Vuoden 2018 albumit
Maailmankisat 1976

Yhdeksännet Maailmankisat järjestettiin vuonna 1976 Helsingissä 22.–23. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Kisat oli aiemmin järjestetty joka toinen vuosi. Nyt kisaoissa siirryttiin vuosittaiseen rytmiin.

Naiset 

Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai keihäänheittäjä Seppo Hovinen, joka teki lajissa Stadion ennätyksen.

Lähteet

Viitteet

Vuoden 1976 yleisurheilu
Helsingin urheilutapahtumat
Maailmankisat
Denatsifikaatio

Denatsifikaatio () oli joukko toimenpiteitä, joita liittoutuneet tekivät Saksassa toisen maailmansodan jälkeen poistaakseen kansallissosialistisen ideologian saksalaisesta yhteiskunnasta, kulttuurista, mediasta, taloudesta ja politiikasta. Denatsifikaation seurauksena poistettiin vallasta Saksan kansallissosialistinen työväenpuolueen ja Schutzstaffelin jäseniä ja lakkautettiin organisaatioita, jotka olivat kytköksissä natseihin. Yli 40 prosenttia Saksan virkamiehistä erotettiin ensimmäisen miehitysvuoden aikana. Julkisilta paikoilta poistettiin laajamittaisesti natsi-ideologian symboliikkaa, kuten hakaristejä, ja muun muassa katujen nimiä muutettiin. Myös tiedotusvälineitä kontrolloitiin ja tuhottiin natsihenkistä kirjallisuutta sekä kuvataidetta.

Termi denazification keksittiin Pentagonissa vuonna 1943. Alun perin sillä tarkoitettiin vain natsien oikeusjärjestelmän purkamista, mutta pian käsite laajeni tarkoittamaan koko yhteiskunnan puhdistamista natsismista. Saksan antautuessa toukokuussa 1945 kansallissosialistisessa puolueessa oli 8,5 miljoonaa jäsentä, mikä oli 10 prosenttia kansasta. Heidän lisäkseen kansallissosialistisiin järjestöihin oli kuulunut 45 miljoonaa jäsentä. 

Ohjelma käynnistettiin sodan päättymisen jälkeen ja vahvistettiin Potsdamin sopimuksessa elokuussa 1945. Kaikkien täysi-ikäisten saksalaisten piti täyttää kyselylomake, jossa heidän oli tehtävä selkoa suhteestaan natsihallintoon. Lisäksi luotiin viisiportainen luokittelu, jonka perusteella eri ryhmiin kohdistettiin erilaisia toimia. Lähes kahdelta miljoonalta saksalaiselta kiellettiin työskentely muussa kuin yksinkertaisessa fyysisessä työssä. Kaikkia natsipuolueen lakimiesliittoon kuuluneita juristeja ei kuitenkaan voinut erottaa, koska yhteiskunta olisi romahtanut. Alle vuoden kuluttua Saksan antautumisesta denatsifikaatio jätettiin saksalaisten tuomioistuinten hoidettavaksi. Denatsifikaation aika päättyi virallisesti vuonna 1951.

Kirjallisuutta 
Taylor, Frederick: Exorcising Hitler - The Occupation and Denazification on Germany. Bloomsbury Press, 2013.

Katso myös 
 Antifasismi
 Gleichschaltung

Lähteet 

Kansallissosialismi
Poliittiset käsitteet
Saksan poliittinen historia
Bolt.Works

Bolt.Works Oy on suomalainen työvoiman vuokrausta harjoittava yritys. Yritys on erikoistunut rakennusalan työvoimavuokraukseen. Lisäksi se välittää työvoimaa esimerkiksi teollisuuden, logistiikan ja kiinteistöhuollon parissa toimiviin yrityksiin. Bolt.Works on alustayritys, joka käyttää rekrytoinnin tukena koneoppimista.

Henkilöstöpalveluyritysten liiton mukaan Bolt.Works oli toukokuussa 2021 liikevaihdolla mitattuna Suomen yhdeksänneksi suurin henkilöstöpalvelualan yritys. Vuoden 2020 lopussa Bolt.Worksilla oli 4 500 asiakasyritystä ja yli 50 000 rekisteröitynyttä työntekijää.

Historia 
Yrityksen perusti Tommi Hämäläinen vuonna 2010, jolloin hän osti tutultaan pientä liiketoimintaa harjoittaneen yrityksen ja muutti sen henkilöstövuokrausyritys Briko Oy:ksi. Yritys toimi tällä nimellä huhtikuuhun 2017 asti, jolloin se toi markkinoille oman mobiilisovelluksensa. Sovellukseen tulivat muun muassa tilaukset, sopimukset ja tuntikortit. Sovelluksessa työnantajat ja työntekijät pystyvät myös arvioimaan toisiaan.

Tammikuussa 2020 Bolt.Works solmi kuusivuotisen yhteistyösopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin omistaman Helsinki Stadion Management Oy:n kanssa. Sopimuksen myötä Töölön jalkapallostadionin nimi muuttui Bolt Arenaksi Telian (ent. Sonera) aiemman kymmenvuotisen nimisopimuksen päätyttyä, ja Bolt.Works sitoutui löytämään uransa lopettaneille HJK:n edustusjoukkueiden pelaajille uuden työn. Lisäksi Bolt sponsoroi jääkiekkoseuroista KooKoota, Tapparaa, Vaasan Sportia ja KalPaa, pesäpalloseuroista Hyvinkään Tahkoa ja Seinäjoen Maila-Jusseja sekä lentopalloseuroista Karelian Hurmosta. Yritys käyttää markkinointiin noin 600 000 euroa vuodessa.

Tammikuussa 2021 Bolt.Works nousi Deloitten suomalaisten kasvuyhtiöiden Technology Fast 50 -listalle. Boltin sijoitus oli 41. yli 400 prosentin kasvulla.

Maaliskuussa 2021 Bolt.Works osti Suomen suurimman torninostureiden välittäjän Trenoxin.

Omistus 
Maaliskuussa 2017 Eläkevakuutusyhtiö Etera teki Bolt.Worksiin yli miljoonan euron sijoituksen, jolla se sai yrityksestä 19,9 prosentin omistusosuuden.

Maaliskuussa 2018 yrityksellä oli 28 osakkeenomistajaa. Tuolloin suurimmat omistajat olivat Ilmarinen ja Privanet Group Oyj, joilla kummallakin oli noin 20 prosentin osuus. Loput 60 prosenttia osakkeista olivat toimivan johdon ja henkilöstön omistuksessa.

Joulukuussa 2020 Alma Median tytäryhtiö Alma Career hankki suunnatussa osakeannissa 21,05 prosenttia Bolt Groupin osakekannasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bolt.Worksin kotisivut

Suomalaiset henkilöstöalan yritykset
Suomalaiset teknologiayritykset
Alustatalous
Brilliance Communications

Brilliance Communications Oy on suomalainen mediayritys, joka tuottaa elokuvia, videoita ja televisio-ohjelmia. Se hallinnoi televisiokanava AlfaTV:tä. Sillä on Liikenne- ja viestintäviraston lupa lähettää Alfa TV ja Alfa TV HD -kanavia.  

Kristillinen IRR-TV ry. omistaa yhtiöstä 69,7 prosenttia. Muita omistajia ovat mediakonserni Keskisuomalainen liikemies-poliitikko Hjallis Harkimo, entinen kokoomuksen kansanedustaja Eero Lehti, Hesburgerin perustaja Heikki Salmela, Maskun Kalustetalon yrittäjä Toivo Sukari, Bayerncarin omistaja Joni Nelimarkka, IKH-rautakauppaketjusta tunnettu yrittäjä Ilkka Alakortes ja kokoomuslainen entinen ministeri Kimmo Sasi.

Brilliance Communications Oy perustettiin vuonna 2011. Sen päätuote, televisiokanava AlfaTV, aloitti toimintansa vuonna 2012. Brilliance Communicationsin johtajana toimii Hannu Haukka. Haukan mukaan yritys on saanut rahoitusta esimerkiksi kanadalaiselta teollisuusmiljonääriltä Ted Hiltonilta. Vuonna 2020 Brilliance Communicationsin liikevaihto oli noin 2,73 miljoonaa euroa, ja se teki voittoa yhteensä 53 000 euroa. Vuosina 2011–2021 yhtiö on tehnyt reilusti yli puoli miljoonaa euroa tappiota.

Vuonna 2021 Brilliance Communications keräsi suunnatussa osakeannissa 940 500 euroa ja sen jälkeen osakeannilla noin kolme miljoonaa euroa.

Toukokuussa 2022 yhtiö ilmoitti oman pääoman menettämisestä. Tämä tarkoittaa, että yrityksen rahat ovat loppu ja sen toiminta pyörii velalla. Suomen Asiakastiedon konkurssimittarin mukaan yrityksen konkurssiriski on suuri.

Lähteet

Suomalaiset televisioyhtiöt
Antti Kortteenperä

Antti Kortteenperä (s. 27. kesäkuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Kortteenperä edustaa kaudella 2021 Superpesiksessä pelaavaa Kankaanpään Mailaa. Hänen kasvattajaseuransa on Veteli Pesis. Kortteenperä pelaa sisäpelissä vaihtajana ja ulkokentällä polttajana. Kortteenperä on pelannut urallaan yhden Superpesiksen runkosarjaottelun myös Vimpelin Vedossa kaudella 2020 ja saavuttanut Vedon joukkueessa SM-pronssin. Hän on pelannut urallaan 12 Superpesiksen runkosarjsottelua. Näissä Kortteenperä on tuonut kymmenen juoksua ja kerännyt 37 kärkilyöntiä.  Tilastot päivitetty 9. heinäkuuta 2021.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
K Beerschot VA

Koninklijke Beerschot Voetbalclub Antwerpen on jalkapalloseura Antwerpenin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–22 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Seura on perustettu vuonna 1921.

Seura on perustettu alun perin nimellä Football Club Wilrijk vuonna 1921. Vuonna 1993 se fuusioitui Olympia Wilrijk 72:n kanssa, jolloin nimeksi tuli KFC Olympia Wilrijk. Kun KFC Germinal Beerschot ajautui konkurssiin vuonna 2013, seura päätti muuttaa nimensä Beerschotiksi ja lopulta seuran nieksi tuli kesäkuussa 2017 FCO Beerschot Wilrijk. Nykyisen nimensä seura otti vuonna 2019, jolloin se vaihtoi myös logonsa.

Lähteet 

Belgialaiset jalkapalloseurat
Kirkonmäen hautausmaa (Kempele)

Kirkonmäen hautausmaa eli Kempeleen vanha hautausmaa on toinen Kempeleessä sijaitsevista hautausmaista. Se sijaitsee keskustaajaman läheisyydessä Kempeleen vanhan kirkon ja Pyhän kolminaisuuden kirkon välissä. Hautausmaan alue on yksi valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kaikkiaan hautausmaalla on yhteensä 1 500 hautapaikkaa.

Hautausmaan vanhimmat haudat ovat 1700-luvun loppupuolelta. Vanhempia hautoja on vanhan kirkon alla olevissa hautaholveissa. Nykyään Kempeleessä tehtävät hautaukset tehdään keskustaajaman itäpuolella sijaitsevalle Kokkokankaan hautausmaalle. 

Hautausmaan läheisyydessä sijaitsee myös sankarihauta-alue, jonka on suunnitellut Ilmari Wirkkala vuonna 1947. Vuosien 1939–1945 sankarihautamerkki paljastettiin 31. elokuuta 1952, jonka on suunnitellut Martti Tarvainen. Sen pääaiheena on Vehmaan graniitista tehty iso risti, johon on kaiverrettu vuodet sekä teksti. Yksittäisten sankarivainajien muistomerkit on myös tehty graniitista. Luonnonkivilohkareista kootun matalan muurin sisäpuolella on
lisäksi kolmelle vuoden 1918 vapaussoturille pystytetty vanhempi muistokivi.

Viime vuosina hautausmaa-alueen puuston kuntoa on kartoitettu, ja sen perusteella on tehty ensimmäisen vaiheen puukaadot. Vanhan kirkon ja kellotapulin näkyvyyttä eri ilmansuuntiin tullaan tulevaisuudessa parantamaan kirkon alueeseen liittyvän aluesuunnittelutoteutuksen yhteydessä.

Lähteet

Suomen hautausmaat
Kempele
Kaamos (televisiosarja)

Kaamos oli tuotannossa ollut suomalainen kahdeksanosainen rikossarja, joka piti julkaista Nelonen Median Ruutu-suoratoistopalvelussa toukokuussa 2019. Sarjassa 40-vuotias Málagassa asuva Europolin rikostutkija, Julius, oli palaamassa Utsjoelle hautaamaan äitiään, mutta joutuukin keskelle rikosvyyhtiä. Sarjan pääosanäyttelijöiksi oli kiinnitetty Kai Vaine, Armi Toivanen ja Kari Väänänen. Muissa rooleissa olisivat esiintyneet Tiina Pirhonen, Ilkka Heiskanen, Janne Kataja, Matti Onnismaa ja Hildá Länsman. Sarjaa ohjasivat Akseli Tuomivaara ja Lauri Haukkamaa. Käsikirjoitus oli Lassi Vierikon ja Petja Lähteen.

Kaamoksen kokonaisbudjetti oli yli kaksi miljoonaa euroa. Nelosen silloinen kotimaisten ohjelmien päällikkö Unne Sormunen kertoi marraskuussa 2018 sarjan julkistuksen yhteydessä, sen olevan jaksokohtaiselta panostukseltaan yhtiön suurimpia tuotantoja. Sarjan rahoituksesta vastasivat Nelosen lisäksi kansainvälinen myyntiagentti DRG ja suomalainen yksityinen rahasto.

Tuotannon vaikeudet 
Sarjan kuvaukset alkoivat Utsjoella tammikuussa 2019. Kuvaukset ehtivät kestää viisi viikkoa ennen kuin tuotantoyhtiö Mogul Movies keskeytti ne. Tuotantoyhtiöllä oli maksamattomia palkkoja ja laskuja Suomen Kuvalehden mukaan yli 100 000 euron arvosta. Tuottajana toimineen Markos Annalan mukaan suunnitelmissa ei oltu osattu varautua arktisten kuvausolosuhteiden tuomiin haasteisiin. Tuotannon kaatumiseen vaikutti tuottajan mukaan myös ulkomaalaisen rahoittajan vetäytyminen projektista kesken kaiken.

Sarjan suomalais-latvialaiseen tuotantotiimiin kuului 55 henkeä. Utsjoelle sijoittuneet kohtaukset saatiin kuvattua, mutta seuraavaksi suunnitellut studiokuvaukset Helsingissä eivät koskaan alkaneet.

Kesäkuussa 2019 sarjan tuotantoyhtiönä toiminutta Mogul Moviesia haettiin konkurssiin maksamattomien verojen vuoksi. Samaan aikaan tuotantoyhtiöllä oli maksamattomia laskuja jo yli 225 000 euron edestä sekä lukuisia maksuhäiriöitä ja luottotietomerkintöjä.

Lähteet 

2010-luvun televisiosarjat
Ruutu-alkuperäissarjat
Suomalaiset draamasarjat
Suomalaiset rikossarjat
Peruutetut televisiosarjat
Luis Díaz

Luis Fernando Díaz Marulanda (s. 13. tammikuuta 1997 Barrancas) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän edustaa vuodesta 2022 alkaen Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. 

Díaz edusti kotimaassaan Barranquillaa ja Atlético Junioria. Jälkimmäisessä seurassa hän voitti kaksi Kolumbian-mestaruutta. Hän siirtyi kesällä 2019 portugalilaisseura FC Portoon. Ensimmäisellä kaudellaan Portugalin liigassa hän pelasi 29 ottelua ja toisella 30. Molemmilla kausilla hän teki kuusi maalia. Ensimmäisellä kaudella hän voitti liigamestaruuden ja Portugalin cupin. Hänet ajettiin cupin loppuottelussa kentältä 38. minuutilla kahden varoituksen vuoksi. Kaudella 2019–2020 Díaz pelasi Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Mestarien liigassa yhdeksän ottelua ja teki maalin alkulohkossa vierasottelussa Manchester Cityä ja kotiottelussa Marseillea vastaan.

Díaz pelasi Kolumbian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ottelua ikäluokan Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2017. Hän pelasi Kolumbian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua Copa Américassa 2019 ja yhden niistä avauskokoonpanossa. Copa Américassa 2021 hän pelasi viisi ottelua ja teki neljä maalia: yhden alkulohkossa Brasiliaa, yhden välierässä Argentiinaa ja kaksi voitokkaassa pronssiottelussa Perua vastaan. Hän on heinäkuun 10. päivään 2021 mennessä pelannut 23 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

Lähteet 

Kolumbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2005

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2005 olivat 15. nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Kisat pelattiin Alankomaissa 10. kesäkuuta – 2. heinäkuuta.

Turnaukseen osallistui 24 joukkuetta, jotka pelasivat ensin kuudessa neljän joukkueen alkulohkossa. Jatkoon pääsivät kunkin lohkon kaksi parasta sekä neljä parasta lohkokolmosta, ja tämän jälkeen jatkettiin cup-systeemillä.

Mestaruuden voitti Argentiina. Se voitti Utrechtissa pelatussa loppuottelussa Nigerian 2–1. Loppuottelun molemmat maalit teki rangaistuspotkusta Lionel Messi. Pronssille sijoittui Brasilia, joka voitti pronssiottelussa Marokon 2–1.

Lähteet 

 
2005
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2005
Utrecht
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2003

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2003 olivat 14. nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Kisat pelattiin Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa 27. marraskuuta – 19. joulukuuta.

Turnaukseen osallistui 24 joukkuetta, jotka pelasivat ensin kuudessa neljän joukkueen alkulohkossa. Jatkoon pääsivät kunkin lohkon kaksi parasta sekä neljä parasta lohkokolmosta, ja tämän jälkeen jatkettiin cup-systeemillä.

Mestaruuden voitti Brasilia. Se voitti Abu Dhabissa pelatussa loppuottelussa Espanjan 1–0. Loppuottelun ainoan maalin teki Fernandinho. Pronssille sijoittui Kolumbia, joka voitti pronssiottelussa Argentiinan 2–1.

Lähteet 

 
2003
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2003
Henrik Larsson (yleisurheilija)

Henrik Roger Larsson (s. 30. syyskuuta 1999 Ruotsi) on ruotsalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä.

Ura 
Henrik Larsson saavutti jo juniorivuosinaan menestystä voittaessaan vuonna 2015 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Georgian Tbilisissä 100 metrin juoksun. Hän saavutti 2016 samalla matkalla hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2019 hän voitti 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Gävlessä. Seuraavissa kisoissa Tallinnassa vuonna 2021 hän oli samalla matkalla hopealla.

Larsson on voittanut Ruotsin mestaruuden 100 metrillä vuodesta 2018 lähtien.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Ruotsalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Konneveden kirjasto

Konneveden kunnankirjasto on Konneveden kirkonkylän taajamassa toimiva yleinen kirjasto. Se on vuodesta 2014 lähtien kuulunut osana Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin.

Aiemmin kunnankirjaston omiin palveluihin kuului myös syrjäkyliä kiertävä kirjastoauto.

Lähteet 

Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Konnevesi
Neiti Fisher nuoremman tutkimukset

Neiti Fisher nuoremman tutkimukset () on australialainen televisiosarja. Se on spin-off televisiosarjalle Neiti Fisherin etsivätoimisto, jonka päähenkilö oli yksityisetsivä Phryne Fisher; spin-offin päähenkilönä on Phrynen sisarpuolen tytär Peregrine, joka on perinyt tätinsä pelottoman luonteen ja terävän vaiston. Phryne itse on kadonnut viidakkoon myöhempien aikojen viimeisellä työtehtävällään. Peregrine Fisher pääsee osaksi Seikkailijattarien klubia, jonka jäsen hänen tätinsä aikanaan oli, ja ratkoo murhamysteerejä 1960-luvun Melbournessa.

Sarjan pilottijakso julkaistiin 21. helmikuuta 2019, ja sitä on tehty kaksi tuotantokautta.

Näyttelijät

Juoni 
Phryne Fisherin lentokone putosi vuosi ennen sarjan tapahtumia Papua-Uuden-Guinean viidakkoon. Hän selvisi lento-onnettomuudesta hengissä, mutta katosi mutavyöryssä. Poliisi on jo lopettanut etsinnät, mutta paikallinen heimo jatkaa edelleen neiti Fisherin etsimistä. Phryne Fisher kuului Seikkailijattarien klubiin, jossa on mukana vain urallaan menestyneitä naisia, poikkeuksena klubin johtajan Birdie Birnsiden veli. Klubilaiset miettivät, miten he voisivat korvata neiti Fisherin kaltaisen etsivän. Tällöin paikalle saapuu Phrynen sisarpuolen tytär Peregrine Fisher, jolle Phryne on jättänyt perinnöksi talonsa ja autonsa. Phryne ei ollut tiennyt sisarpuolestaan mitään, ennen kuin hänen isänsä paljasti asian kuolinvuoteellaan. Phryne ei ehtinyt löytää sisarpuoltaan ennen tämän kuolemaa, mutta katoamisen jälkeen hänen perintönsä meni lähimmälle omaiselle, eli sisarentyttärelle, jota hän ei koskaan tavannut. Peregrine ei myöskään tiennyt tädistään ennen kuin sai tiedon perinnöstä.

Sarjan alussa Peregrine Fisher etsii vielä suuntaa elämälleen eikä ole pärjännyt missään aiemmissa töissään, kunnes pääsee Seikkailijattarien klubiin ja alkaa työskennellä etsivänä tätinsä tavoin. Peregrine on perinyt monia piirteitä tädiltään, kuten rajattoman uteliaisuuden ja terävät aistit. Peregrinen apuna murhatutkimuksissa on poliisilaitoksen ylikonstaapeli James Steed, jonka kanssa hänellä on myös romanttista vipinää. Ensimmäisen kauden avausjaksossa Peregrine ja Seikkailijattarien klubi saavat vastaansa korruptoituneen ylikomisario Percy Sparrow’n.

Lähteet 

Australialaiset draamasarjat
Seven Networkin televisio-ohjelmat
Australialaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
Iivari Vihanto

Iivari Vihanto (s. 25. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihanto edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kopparina. Vihannolla on sopimus Jymyn kanssa kauden 2024 loppuun. Vihanto on pelannut urallaan 41 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi juoksua, tuonut 30 juoksua ja kerännyt 91 kärkilyöntiä. Vihanto on pelannut viisi ylempien pudotuspelien ottelua, joissa hän on lyönyt yhden juoksun ja kerännyt 12 kärkilyöntiä.  Tilastot päivitetty 15. Syyskuuta 2022.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Adrian Metcalfe

Adrian Peter Metcalfe (2. maaliskuuta 1942 Bradford – 2. heinäkuuta 2021) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti.

Metcalfe saavutti 4×400 metrin viestissä olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Belgradissa 1962. Hän kuoli 79-vuotiaana 2. heinäkuuta 2021.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Brittiläiset pikajuoksijat
Brittiläiset olympiamitalistit
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Ihmismetsästys (vuoden 1976 elokuva)

Ihmismetsästys (Rogue Male) on Clive Donnerin ohjaama brittiläinen televisioelokuva vuodelta 1976. Sen pääosaa, Adolf Hitlerin murhayrityksestä syytettyä englantilaista metsästäjää näyttelee Peter O’Toole. Tarina perustuu Geoffrey Householdin romaaniin Rogue Male (1939), josta Fritz Lang ohjasi jo 1941 samannimisen elokuvan Ihmismetsästys (Man Hunt).

Juoni 
Vuonna 1939 vähän ennen toisen maailmansodan syttymistä englantilainen harrastajametsästäjä sattuu Saksassa talon lähelle, jonka pihalla vierailee paraikaa Saksan natsihallinnon huippunimiä. Mies ottaa huvikseen kiikaritähtäimeensä Adolf Hitlerin, muttei uskalla laukaista. Saksalaiset turvamiehet huomaavat tilanteen, ottavat miehen kiinnikin mutta tämä pääsee heiltä karkuun ja pakenee kotimaahansa Englantiin. Pian miehen kintereillä ovat natsien lisäksi myös oman maan poliisit.

Lähteet 

Vuoden 1976 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset jännityselokuvat
Poliittiset trillerit
Romaaneihin perustuvat elokuvat
Simon Sundström

Simon Sundström (s. 4. helmikuuta 1998 Ruotsi) on ruotsalainen keskipitkien ja pitkien matkojen juoksija. Parhaan menestyksen hän on saavuttanut 3000 metrin estejuoksussa.

Simon Sundström esiintyi ensi kerran kansainvälisillä kentillä vuoden 2015 nuorten MM-kisoissa Kolumbian Calissa lajinaan 2 000 metrin estejuoksu. Hän putosi tällöin jo alkuerissä. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Italian Grossetossa ja eteni loppukilpailuun sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2019 käytiin alle 23-vuotiaiden EM-kisat Ruotsin Gävlessä, joissa hän nousi palkintopallille sijoittuen pronssille.  

Sundström saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruuden 3 000 estejuoksussa kaudella 2019. Kausilla 2020 ja 2021 hän uusi mestaruutensa. Hän voitti 10 000 metrin Ruotsin-mestaruuden 2022. Hän juoksi kesäkuun alussa 2021  ennätyksekseen 8.21,50 Espanjan Huelvassa, jolla ajalla hän on nousi Ruotsin kaikkien aikojen 3 000 esteiden tilastossa viidenneksi ja samalla alitti myös Tokion olympialaisten valintarajan. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui estejuoksun alkuerissä. Hän karsiutui estejuoksun alkuerissä myös Münchenin EM-kilpailuissa 2022.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Lähteet 

Ruotsalaiset estejuoksijat
Ruotsalaiset maastojuoksijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Aaro Airola

Aaro Airola on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Muusikkona hän käyttää taiteilijanimenään kutsumanimeään Arppa. Näyttelijänä Airola on esiintynyt muun muassa Ylen vuonna 2020 esittämässä Kakarat-draamasarjassa, jossa hän esitti alikersantti Pohjolaa.

Arpan ensimmäinen albumi Laavalamppuja julkaistiin omakustanteisesti elokuussa 2020. Ensimmäisen levy-yhtiön kautta julkaistun singlen (”Laila”) julkaisi Johanna Kustannus helmikuussa 2021. Kappale oli ensimmäinen single syyskuussa 2021 julkaistulta toiselta albumilta Kinovalon alla.

Diskografia

Albumit

Singlet

Musiikkivideot 
 Juhani (ohj. Tommi Pasanen)

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset näyttelijät
1990-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Deno

Deno on avoimen lähdekoodin ajoympäristö JavaScript ja TypeScript-ohjelmointikielille. Se pohjautuu Googlen V8 JavaScript-moottoriin ja on kehitetty Rust-ohjelmointikielellä. Sen kehitti Ryan Dahl, joka on myös Node.js-ajoympäristön alkuperäinen kehittäjä.

Deno julkistettiin vuonna 2018 Ryan Dahlin puheessa "10 Things I Regret About Node.js" (suom. 10 asiaa joita kadun Node.js liittyen).

Historia 
Deno julkistettiin JSConf EU 2018-konferenssissä, Ryan Dahlin pitäessä puhetta aiheesta "10 Things I Regret About Node.js" (suom. 10 asiaa joita kadun Node.js liittyen).

Deno alun perin kirjoitettiin Go-ohjelmointikielellä, mutta pian projektissa vaihdettiin Rustiin.

Denon virallinen 1.0-versio julkaistiin 13.5.2020.

Lähteet 

Vapaat ohjelmistot
JavaScript
Dave Brailsford

Sir David John Brailsford (s. 29. helmikuuta 1964 Derbyshire) on isobritannialainen pyöräilyvalmentaja. Hän on pyörätalli Ineos Grenadiersin (entinen Team Sky) tallipäällikkö. Brailsford työskenteli Iso-Britannian pyöräilyliitossa kehittämässä maansa kilpapyöräilyä vuosina 1997–2014. 

Brailsfordin valmennuskaudella Team Sky:ssa Iso-Britannia sai ensimmäisen Ranskan ympäriajon voittajan, kun Bradley Wiggins voitti vuoden 2012 Ranskan ympäriajon. Brailsfordin johtaman Team Skyn pyöräilijöistä Ranskan ympäriajon voittivat lisäksi Chris Froome vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017; sekä Geraint Thomas vuonna 2018. Vuonna 2019 Team Skysta tuli sponsorimuutosten myötä Team Ineos, ja samana vuonna tallin kolumbialainen ajaja Egan Bernal voitti vuoden 2019 Ranskan ympäriajon.

Brailsford tunnetaan "marginaalisten hyötyjen" valmennusfilosofiastaan, jossa oli ajatuksena, että pieniä yksityiskohtia ja heikkouksia parantamalla voidaan saavuttaa kokonaistuloksessa näkyviä etuja; tämä näkyi esimerkiksi hänen tallinsa pyöräilijöiden lisääntyneessä tehonmittauksessa sekä parantuneessa käsihygieniassa jolla pyrittiin välttämään sairastapaukset.

Lähteet

Yhdistyneen kuningaskunnan pyöräily
Brittiläiset urheiluvalmentajat
Oiva Laaksonen (jalkapalloilija)

Oiva Laaksonen (s. 19. syyskuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset jalkapalloilijat
Akageran kansallispuisto

Akageran kansallispuisto on kansallispuisto Ruandassa. Se kattaa 1 122 neliökilometrin alueen ja koostuu muun muassa savannista, vuoristometsistä ja suoalueista. Akageran kansallispuisto sijaitsee Ruandan koillisosassa maan Tansanian vastaisella rajalla, Kagerajoen länsipuolella.

Belgian hallinto perusti Akageran kansallispuiston vuonna 1934. Aikoinaan kansallispuisto kattoi jopa 2 500 neliökilometrin alueen. Ruandan kansanmurhan (1994) jälkeen Akageran kansallispuistoa uhkasi vakava ympäristölle aiheutunut tuho, mutta alue on huomattavasti elpynyt sittemmin. Vuonna 2010 African Parks solmi Ruandan kehityslautakunnan (Rwanda Development Board, RDB) kanssa sopimuksen, jonka nojalla perustettiin Akagera Management Company, jonka alla Ruandan kehityslautakunnan ja African Parksin edustajat ovat tehneet yhteistyötä kansallispuiston hoitamisessa. Salametsästys saatiin käytännössä loppumaan viidessä vuodessa. Alueelle suojelun piiriin saatiin leijonia vuonna 2015 ja sitten pensassarvikuonoja vuonna 2017. Kaksi leijonaurosta tuotiin vuonna 2017 lisää populaation geneettisen monimuotoisuuden lisäämiseksi. Myös lisää pensassarvikuonoja tuotiin alueelle vuonna 2019 Euroopan eläintarhoista. Villieläinyksilöiden määrät kasvoivat alle 5 000:sta (2010) yli 13 000:een (vuoden 2021 tieto).

Vuonna 2019 Akageran kansallispuisto kattoi kustannuksensa 90-prosenttisesti itsenäisesti. Käyntejä alueelle tehtiin lähes 50 000; 50 % kävijöistä oli ruandalaisia. Vuonna 2020 koronaviruspandemia aiheutti 68 %:n pudotuksen kävijämäärissä.

Järvet 
Akageran kansallispuistossa sijaitsevia järviä ovat:

 Hago
 Ihema
 Kivumba
 Mikindi
 Rwanyakizinga

Lähteet 

Ruandan kansallispuistot
Hwayang-yeonhwa

Hwayang-yeonhwa (, ) on televisioyhtiö tvNin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoo Ji-tae, Lee Bo-young, Park Jinyoung ja Jeon So-nee.

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2020-luvun televisiosarjat
tvN:n televisiosarjat
The Uncanny Counter

The Uncanny Counter () on televisioyhtiö OCNin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Jo Byung-gyu, Yoo Jun-sang, Kim Se-jeong ja Yeom Hye-ran.

Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä.

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2020-luvun televisiosarjat
OCNin televisiosarjat
Rusovaeltaja

Rusovaeltaja (Emmelichthys nitidus) on vaeltajiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan useista valtameristä.

Koko ja ulkonäkö
Rusovaeltaja voi kasvaa suurimmillaan 50–55 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 40 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja virtaviivainen. Kalan selkäevä on kaksiosainen ja osien välillä on piikkejä. Rusovaeltajan pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Lajin suomut ovat pienet ja väriltään selästä sinertävät tai vihertävät, kyljestä vaaleanpunaiset ja vatsasta harmaat. Evät ovat punertavat.

Levinneisyys ja elintavat
Rusovaeltajan alalajia E. n. nitidus tavataan Atlantin itäosista Uuteen-Seelantiin ja alalajia E. n. cyanescens Tyynenmeren itäosista. Laji liikkuu parvissa niin rannikolla kuin avomerelläkin. Nuoret kalat uivat lähellä pintaa ja aikuiset hiekka- tai mutapohjan tuntumassa. Syvimmillään rusovaeltajaa on tavattu 800 metrin syvyydessä, mutta useimmiten se liikkuu alle 500 metrin syvyydessä. Rusovaeltajan ravintoa ovat pienet äyriäiset ja kalat. Lajin lisääntymisaika on keväällä.

Rusovaeltaja on erittäin hyvä ruokakala ja sitä kalastetaan kaupallisesti trooleilla. Sitä hyödynnetään myös kalansyöttinä.

Lähteet

Percoidei
Saarnakivi

Saarnakivi voi tarkoittaa seuraavia:
 Saarnakivi, siirtolohkare Tammelassa
 Saarnakivi, siitolohkare Mietoisissa Mynämäessä
FC Vizela

Futebol Clube de Vizela on jalkapalloseura Vizelan kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–22 Portugalin korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa. Vizela on perustettu vuonna 1939. Ensimmäisen kerran seura pelasi pääsarjassa vuonna 1984, mutta putosi sarjatasoa alemmas yhden kauden jälkeen. Nousu kauden 2020–21 jälkeen pääsarjaan oli seuran historian toinen.

Lähteet

Portugalilaiset jalkapalloseurat
Carmel Budiardjo

Carmel Budiardjo (18. kesäkuuta 1925 – 10. heinäkuuta 2021) oli brittiläinen ihmisoikeusaktivisti, joka oli perustamassa brittiläistä Tapol-järjestöä, joka on taistellut Indonesian demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Budiardjo oli itse kolme vuotta vangittuna 1960-luvulla Suharton valtaannousun jälkeen. Hänet lopulta karkotettiin Indonesiasta, johon hän oli muuttanut mentyään naimisiin indonesialaisen miehen kanssa. Budiardjon mies oli vankilassa 10 vuotta.

Carmel Budiardjo syntyi vuonna 1925 Britanniassa ja opiskeli London School of Economicsissa, mistä hän vuonna 1946 valmistui taloustieteestä. Hän muutti vuonna 1952 Indonesiaan naituaan indonesialaisen virkamiehen, Suwondo Budiardjon. Budiardjo työskenteli 1955–1965 Indonesian ulkoasianministeriön taloustieteilijänä. Samaan aikaan hän oli myös aktiivinen akateemikkojen vasemmistojärjestössä sekä Indonesian kommunistisessa puolueessa.

Budiardjo menetti työpaikkansa vuonna 1965, kun kenraali Suharto kaappasi vallan armeijassa. Budiardjon mies vangittiin vuonna 1968 poliittisten syiden takia ja oli vankilassa vuoteen 1978. Budiardjo itse oli vangittuna ilman oikeudenkäyntiä kolmen vuoden ajan. Hänet vapautettiin marraskuussa 1971 ja karkotettiin Indonesiasta.

Budiardjo oli vuonna 1973 perustamassa brittiläistä Tapol-järjestöä, jonka tavoitteena oli auttaa vapauteen Indonesian poliittiset vangit, joista suurin osa oli ollut vangittuna ilman oikeudenkäyntiä vuoden 1965 antikommunististen ratsioiden jälkeen. Järjestön nimi Tapol on lyhenne indonesiankielisestä termistä ’tahanan politik’, joka tarkoittaa poliittista vankia. Tapol laajensi myöhemmin toimintaansa myös vuosina 1974 ja 1978 vangittujen opiskelijoiden vapauttamiseen. Järjestö varoitti myös elokuussa 1975 Indonesian mahdollisesta väkivaltaisesta Itä-Timorin valtauksesta, joka sitten tapahtuikin neljä kuukautta myöhemmin.

Budiardjo johti Tapolia usean vuosikymmenen ajan, ja hänen alaisuudessa järjestö vastusti Indonesiaan suunnattua taloudellista tukea ja asevientiä sekä piti esillä maan tekemiä ihmisoikeusrikkomuksia. Tapol työskenteli rauhan ja demokratian puolesta muun muassa Acehissa, Itä-Timorissa ja Länsi-Papualla. Budiardjo sai vuonna 1995 Right Livelihood -palkinnon. International Federation for East Timor oli ehdottanut Budiardjoa palkinnon saajaksi. Itä-Timorin itsenäisyyden kymmenvuotispäivänä 2009 maan presidentti José Ramos-Horta myönsi Budiardjolle maan korkeimman kunniamerkin, Ordem de Timor-Lesten.

Lähteet 

Brittiläiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Vitorino Nemésio

Vitorino Nemésio (1901 Praia da Vitória, Terceira, Azorit, Portugali – 1978 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen kirjailija, toimittaja ja professori. Hän perusti 1937 kulttuurijulkaisun Revista de Portugal ja työskenteli 1975–1976 O Dian päätoimittajana. Hän julkaisi proosaa, runoja, matkakirjoja ja esseitä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Portugalilaiset kirjailijat
Portugalilaiset toimittajat
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Typhoon Mama

Typhoon Mama on Lou Strömbergin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019.

Elokuva on henkilödokumentti ohjaaja Strömbergin äitipuolesta, filippiiniläisestä Yolandasta, joka on asunut Ruotsissa yli kahdenkymmenen vuoden ajan. Elokuvassa seurataan Yolandan, hänen miehensä sekä Yolandan kolmen filippiineillä asuvan pojan elämiä.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Moral Hygiene

Moral Hygiene on industrial metal -yhtye Ministryn viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. lokakuuta 2021.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Al Jourgensen - laulu
 John Bechdel - koskettimet
 Cesar Soto - kitara
 Paul D’Amour - basso
 Roy Mayorga - rummut
 Monte Pittman - kitara

Arvostelut 
 Inferno: 
 Kaaoszine: 7+/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Seppo Könönen

Seppo Könönen (27. elokuuta 1932 Joensuu – 14. huhtikuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen taidemaalari. Hän on myös kirjoittanut omaelämänkerrallisia tai sukunsa historiaa käsitteleviä kirjoja.

Könösen vanhemmat olivat Joensuun lyseon rehtori Aulis V.A. Könönen ja Erda Hallberg. Hänellä oli kolme veljeä, joista vanhin oli joensuulainen historioitsija ja lauluntekijä Terho A. Könönen. Hänen veljensä Martti Könönen oli myös taidemaalari.

Ura 
Seppo Könösen taiteellinen ura alkoi Kajaanin opettajaseminaarissa, jossa hän harrasti piirtämistä, valokuvausta ja jo lyseossa alkanutta kitaran ja kontrabasson soittoa. Hän toimi myöhemmin Joensuun kaupunginorkesterin kontrabasson soittajana vuodesta 1954 vuoteen 1965. Palattuaan Joensuuhun opettajaksi hän liittyi Joensuun taideyhdistykseen ja samalla toimi opettajana vuodesta 1956. Hän osallistui muun muassa Helsingin taidehallin 21. Nuorten näyttelyyn 1966. 1970-luvulla alkoi yhä selvemmin muotoutua mielikuva Seppo Könösestä pohjoiskarjalaisen luonnon ja joensuulaisen katoavan puukaupunki-idyllin kuvaajana. Hän sai Pohjois-Karjalan läänin taidepalkinnon 1980.

Seppo Könösen julkisia taideteoksia on nähtävillä Osuuspankin Niinivaaran konttorissa (Katse kotijärvelle -tripyykki, 1981), Pohjois-Karjalan säästöpankin talossa (Kauppahuoneiden aikaan, 1985) ja Karjalantalossa Joensuussa (Pohjoiskarjalainen maisema, 1989) sekä Kiihtelys-Pyhäselän terveysasemalla Hammaslahdessa (Ilta järvellä, 1987). Kansallisgalleriasta löytyvät Könösen teoksista Maalarin pöytä (1975) ja Linjamerkki (1978).

Teoksia 

 Hatunnosto Halpereille — Hallbergien tarina. Joensuun yliopiston paino, 1999.
 K.S. Hallberg: Eräkirjeitä Karjalasta. 2001.
 Sota-aika koulupojan kokemana. Kopijyvä, Joensuu, 2012.

Lähteet

Kirjallisuus 

 Nieminen, Eino. Seppo Könönen. Art-Print, Helsinki, 2002.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Seppo Könönen Suomalaisen kuvataiteen bibliografiassa.
 Seppo Könönen Suomen taidemaalariliiton sivuilla.

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Romanus Condatlainen

Pyhä Romanus Condatlainen (n. 390 Ylä-Bugey, Ranska – n. 465) oli pyhimys ja munkki. Hän rupesi erakoksi Ranskassa 35-vuotiaana ja hänen mukaansa liittyi hänen veljensä pyhä Lupicinus ja muita opetuslapsia. Veljekset perustivat useita luostareita eri paikkoihin kuten Condatiin, Lauconneen, La Balmeen ja Romainmôtieriin. Pyhä Hilary Arlesilainen vihki hänet papiksi vuonna 444. Miehen kerrotaan parantaneen kaksi spitaalista halaamalla heitä. Hänen juhlaansa vietetään 28. helmikuuta. Hän on suojeluspyhimys mielisairaille, hukkumisen uhreille ja mielisairautta vastaan.

Lähteet 

Pyhimykset
Locatelli

Locatelli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Manuel Locatelli (s. 1998), italialainen jalkapalloilija
 Pietro Locatelli (1695 – 1764), italialainen säveltäjä ja viulisti
 Roberto Locatelli (s. 1974), italialainen ratamoottoripyöräilijä
Maybell

Maybell on kunnallishallinnoton alue ja väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Moffatin piirikunnassa Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 72. Paikkakunta perustettiin 1880-luvulla. Maybellissa on mitattu Coloradon historian kovin pakkanen −52 °C 1. helmikuuta 1985.

Väestö 
Kunnan asukkaista 87,80 prosenttia on valkoisia. 12,20 prosenttia asukkaista kuuluvat muihin etnisiin ryhmiin. 0,00 prosenttia asukkaista ei ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kunnan väestön keski-ikä on 71,3 vuotta.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Paikkakunnan kotisivut

Coloradon kunnallishallinnottomat alueet
Coloradon väestönlaskennalliset asuinpaikat
Acerbi

Acerbi on muun muassa seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi:

 Angelo Acerbi (s. 1925), roomalaiskatolinen arkkipiispa
 Francesco Acerbi, (s. 1988), jalkapalloilija
 Giuseppe Acerbi (1773 – 1846), tutkimusmatkailija, kirjailija ja muusikko

Muita merkityksiä 
 RN Giovanni Acerbi, Italian kuninkaallisen laivaston Sirtori-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa
Leppälahden paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Leppälahden paloasema sijaitsee Jyväskylässä Leppälahdessa osoitteessa Leppälahdentie 48. Talkootyönä rakennettu paloasema on otettu käyttöön 20. lokakuuta 1957 ja sitä laajennettiin 1970-luvulla. Paloasema myytiin kunnalle 1980. 

Leppälahdessa toimii vapaaehtoinen palokunta, Leppälahden VPK.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut
Leppälahden paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu
 Leppälahden VPK, verkkosivut

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Toivakan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Toivakan paloasema sijaitsee Toivakassa osoitteessa Toivakantie 49.  Paloasema on Toivakan kunnan omistuksessa ja siellä tehtiin vuosina 2019-2020 peruskorjaus.  Tässä yhteydessä korjattin  mm.  sosiaalitilat,  paineilmahengityslaitehuoltotilat, kompressoritila ja kalustohallissa sijaitseva varustetaso. Kalustohalliin asennettiin ajoneuvojenpakokaasujen poistojärjestelmä. 

Toivakassa toimii Toivakan puolivakinainen palokunta, Toivakan PVPK.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut
Toivakan paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu

Toivakan rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Tikkakosken paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Tikkakosken paloasema sijaitsee Jyväskylässä Tikkakoskella osoitteessa Kirkkokatu 11.   

Tikkakoskella toimii puolivakinainen palokunta, Tikkakosken PVPK.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut
Tikkakosken paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivut

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Tikkakoski
Suomen paloasemat
Palokan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Palokan paloasema sijaitsee Jyväskylässä Palokassa osoitteessa Antinniityntie 1. 

Paloasemalla toimii vapaaehtoinen palokunta, Jyväskylän VPK, joka tukee vakinaisen pelastustoimen toimintaa isoissa ja päällekkäisissä tehtävissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut
Palokan paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivut

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Palokka
Suomen paloasemat
Kuohun paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Kuohun paloasema sijaitsee Jyväskylässä Kuohulla osoittessa Kuohunraitti 61.  Paloasema on otettu käyttöön vuonna 1968.  Jyväskylän kaupunki omistaa paloaseman 3880 m2 suuruisen tontin.  

Paloasemalla toimii vapaaehtoinen palokunta, Kuohun VPK.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut
Kuohun paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Kuohu-Vesanka
Suomen paloasemat
Anni-Linnea Alanen

Anni-Linnea Katariina Alanen (s. 11. marraskuuta 2002 Vähäkyrö) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Oulun Pyrintöä ja häntä valmentaa Petteri Piironen.  Aiemmin hän edusti Vaasan Vasamaa ja häntä ovat valmentaneet isänsä Marko Alanen ja Mikaela Ingberg. Hänen ennätyksensä on vuonna 2021 heitetty 59,52, joka on 19- ja 22-vuotiaiden Suomen ennätys.

Alanen saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2021 tuloksella 54,80. Samana vuonna käydyissä Nairobin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli yhdestoista. Hän karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM-kilpailuissa 2022.

Alanen saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 2021.

Lähteet

Suomalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo suomalaisista työläisolympialaisten voittajista

Tämä on luettelo '''suomalaisista työläisolympialaisten voittajista.

Suomalaisten palkintosijat 
Lähde:

Kesäkisat

Talvikisat

Kesäkisojen voittajat

Frankfurt am Main 1925

Wien 1931

Antwerpen 1937

Talvikisojen voittajat

Schreiberhau 1925

Mürzzuschlag 1931

Janské Lázně 1937

Lähteet

Viitteet 

Luettelot suomalaisista urheilijoista
Lievestuoreen paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Lievestuoreen paloasema sijaitsee Laukaassa Lievestuoreella osoitteessa Lievestuoreen Liisan tie 10. 

Paloasemalla toimii osa-aikainen palokunta, Lievestuoreen PVPK.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos, verkkosivut
Lievestuoreen paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa, verkkosivu

Laukaan rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Mä tuun

Mä tuun () on suomenruotsalainen kahdeksanosainen nuortensarja, jonka pääosissa näyttelevät Mathilda Kruse ja Viivi Lindberg. Sarjan kaikki kahdeksan jaksoa julkaistiin Yle Areenassa 20. joulukuuta 2020. Televisiossa ne esitettiin kolmena sunnuntaina helmikuussa 2021.

Sarja kertoo 17-vuotiaasta Estheristä, joka käy kuvitteellista Ballebon seksipositiivista lukiota. Koko ajan seksiä ajatteleva Esther on koulussa näkymätön hahmo, mutta hän saa avukseen koulun suosituimman tytön, Lindan, jonka avulla hän yrittää saada koulun poikien huomion.

Sarjan budjetti oli 638 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 138 580 euroa.

Rooleissa

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mä tuun Yle Areenassa

2020-luvun televisiosarjat
Nuortensarjat
Yle Teema & Femin televisio-ohjelmat
Ruotsinkieliset televisio-ohjelmat