Oulu (yritys)

Oulu Oy oli Oulun Nuottasaaressa sellunvalmistusta sulfaattisellutehtaassa harjoittanut yritys, joka toimi vuosina 1936–1986.

Yhtiö perustettiin Veitsiluoto Oy:n ja Kajaani Oy:n yhteisyrityksenä siten, että molempien perustajayhtiöiden omistusosuus Oulu Oy:stä oli 49 %. Loput 2 % osakkeista omisti Suomen Pankki. Yhtiöiden ja Suomen Pankin välinen sopimus saatiin aikaiseksi 21. joulukuuta 1935 ja Oulu Oy aloitti toimintansa vuoden 1936 alusta. Yhtiön pääkonttorina toimi entinen Uleå-yhtiön pääkonttori Kauppurienkadun ja Torikadun risteyksessä. Bergbomin kauppakartanoksi rakennettu puutalo purettiin ja tilalle rakennettiin 1963 Kaija ja Heikki Sirenin arkkitehtitoimiston suunnittelema toimistorakennus. Toimistorakennus on sittemmin peruskorjattu Stockmannin Oulun tavaratalon käyttöön.

Yhtiötä suunniteltiin tarkoituksena rakentaa Oulun seudulle uusi selluloosatehdas, jonka vuosituotannoksi kaavailtiin vähintään 80 000 tonnia. Oulun kaupungilta vuokrattiin alue Nuottasaaresta. Samalla Oulun kaupunki sitoutui ruoppamaan tehdasalueelle vesiväylän mereltä ja Oulujoen suulta. Tehtaan rakennustyöt edistyivät nopeasti ja se käynnistettiin 24. syyskuuta 1937. Rakennustöiden johdossa toimi diplomi-insinööri Eero Kalaja.

Yhtiöön kuuluivat sellutehtaan lisäksi muun muassa Ab Uleå Oy:ltä Kajaani Oy:n kautta Oulu-yhtiölle siirtynyt Pateniemen saha ja vuonna 1940 aloittanut puutalotehdas. Sodan jälkeen yhtiön laajennettiin rakentamalla Nuottasaareen mäntyöljyä ja tärpättiä tislaava tuotantolaitos 1950, puolivalkaistun selluloosan valmistus aloitettiin 1952 ja klooritehdas aloitti 1957. Vuonna 1960 käynnistyi Nuottasaaren lastulevytehdas.

Oulu Oy:n olemassaolon ajan oli toimivalla johdolla vahva halu saada kehitettyä jatkojalostusta rakentamalla paperitehdas. Kahden pääomistajan kilpailutilanne piti Oulu Oy:n kuitenkin pääosin markkinasellun valmistajana, 100 000 sellutonnin raja ylittyi 1950-luvun alussa; 200 000 sellutonnin raja vuonna 1961. 1960-luvun lopussa sellutuotanto oli ylittänyt jo 250 000 tonnin rajan.   

Oulu Osakeyhtiö osti vuonna 1969 Yhtyneet Paperitehtaat Oy:ltä Rauma-Repola Oy:n Raumalla vuonna 1961 rakentaman Kaipola-nimisen rahtilaivan, joka nimettiin uudelleen Varjakaksi. Vuonna 1971 yhtiö osti Enso-Gutzeit Osakeyhtiöltä Turussa Oy Wärtsilä Ab:n vuonna 1965 rakentaman ja vuonna 1969 pidentämän linjalastilaiva Finnmaidin. Yhtiölle valmistuivat kuivalastialusten uudisrakennukset Tuira ja Koiteli Turusta Oy Wärtsilä Ab:n telakalta vuonna 1972 sekä Varjakka ja Pokkinen Gijonista S. A. Juliana Constructora Gijonesa:n telakalta Espanjasta vuosina 1979–1980. Käytettynä ostettu Varjakka, entinen Kaipola myytiin vuonna 1974 ja Finnmaid vuonna 1979. Uudisrakennukset siirtyivät Oulu Oy:n mukana fuusion myötä Veitsiluoto Oy:lle vuonna 1986. Laivoja käytettiin myös yhtiön ja sen osakasyhtiöiden kuljetuksiin ja ne olivat toisinaan rahdattu ulkopuolisille toimijoille.

Suurimmillaan yhtiön työntekijämäärä oli 4 800 työntekijää. Yhtiön tilanne vaikeutui 1980-luvun puolivälissä selluloosan huonon menekin vuoksi. Yrityksen kehitys tällöin myös pysähtyi. Tilanne laukesi, kun Kajaani Oy myi oman osuutensa Oulu Oy:stä marraskuussa 1986 Veitsiluoto Oy:lle, jolloin Oulu Oy:n toiminta itsenäisenä yhtiönä lakkasi.

Paperikonetta suunniteltiin Oritkariin jo 1970-luvulla Oritkari WF-projektin nimellä. Lopulta uudet omistajat toteuttivat paperikoneratkaisut Nuottasaaressa; osana Veitsiluoto Oy:tä käynnistyi ensimmäinen paperikone vuonna 1991 ja toinen paperikone vuonna 1997 osana Stora Enso Oyj:tä. Nykyään Oulun sellu- ja paperitehdas kuuluvat Stora Enso -konserniin. Molemmat paperikoneet suljettiin pysyvästi vuonna 2020 ja PK7 muutettiin kartonkikoneeksi. Työntekijämäärä Nuottasaaren tehtailla on noin tuhat.

Tehtaan paperi- ja sellun kuivauskoneet
Paperikoneet PK1, PK2, PK3 ja PK5 ovat Veitsiluodon paperitehtaalla Kemissä.

Koneiden yhteinen tuotantokapasiteetti on 1 055 000 t/a. Sellutehtaan kuivauskone on Ahlströmin vuonna 1984 toimittama. Sen leveys on 6 200 mm. Sellutehtaan tuotantokapasiteetti on 370 000 t/a ja kuivakoneen kapasiteetti noin 285 000 t/a.

Toimitusjohtajat
 Aarne Linna, 1938–1939
 Björn Weckman, 1939–1946
 Aulis O. Kairamo, 1946–1953
 Kaarlo Lehtiö, 1953–1967
 Reijo Merikanto, 1967–1981
 Rauno Hakkila, 1981–1986

Rautatiekalusto
 Henschel 23824/1937 höyrysäiliöveturi, 0-4-0f, lahjoitettu kunnostettuna Haapamäen höyryveturipuistolle vuonna 1988

Yhtiön asunnot
Merkittävimpiä Oulu Oy:n kerrostaloasuintaloja olivat arkkitehti Erkki Huttusen suunnittelemat Ousaari 2 ja Nuottala Heinäpäässä.

Katso myös
 Suomen paperiteollisuus
 Toppilan sellutehdas

Lähteet 
 
 
 Sakari Virtanen: Nuottasaaresta Wall Streetille – Oulun metsäteollisuus kauppahuoneista Stora Ensoon. 2003.

Viitteet

Aiheesta muualla

 Stora Enson Oulun tehtaat 
 Oululainen metsäteollisuus
 Oulun historia
 Oulun metsäteollisuuden historiikista 
 Oulu Osakeyhtiön historiaa Pörssitiedon netissä
 Mahtava sulfaattiselluloosatehdas valmistuu Oulussa ensi syksynä - tuotanto myyty etukäteen, Helsingin Sanomat, 29.01.1937, nro 27, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Suurta Pohjolaa syntymässä, Suomen Kuvalehti, 30.01.1937, nro 5, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Pohjolan ylpeys - Oulu Oy:n jättiläistehdas valmis, Kuva, 05.01.1938, nro 1, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset metsäteollisuusyhtiöt
Suomalaiset paperinvalmistajat
Suomen selluloosatehtaat
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset