joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Teuvo Kohonen

Teuvo Kalevi Kohonen (11. heinäkuuta 1934 Lauritsala – 13. joulukuuta 2021 Espoo) oli suomalainen akateemikko, tutkija ja Suomen Akatemian professori. Kohonen oli maailman tunnetuimpia neuroverkkojen tutkijoita, ja hänet tunnettiin laajalti myös hahmontunnistusta sekä koneoppimista koskevista julkaisuistaan. Hänen kehittelemiään itseorganisoituvia karttoja () kutsutaan myös usein Kohosen kartoiksi (, ).

Ura 
Kohonen johti 1960-luvulla Teknillisen korkeakoulun teknillisen fysiikan osastolla ensimmäisen Suomessa suunnitellun tietokoneen, Reflacin (Reflex Aritmetics Computer) rakentamista. Kone oli osa laajempaa tutkimusohjelmaa, jossa selvitettiin teollisuusprosessin suoran tietokonesäädön ongelmia. Reflacissa oli kaikkiaan noin 1 200 transistoria. Sen ohjelmointiin käytettiin dipl.ins. Egon Cronhjortin kehittämää kieltä. Reflac sijaitsee nykyään Tekniikan museon tietokonetekniikan osastolla.

Kohonen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1957, tekniikan lisensiaatiksi 1960 ja tohtoriksi 1962. Hän toimi Teknillisen korkeakoulun fysiikan vanhempana assistenttina 1957–1959, apulaisprofessorina 1963–1965 ja teknisen fysiikan professorina 1965–1993. Suomen Akatemian tutkijaprofessorina/akatemiaprofessorina hän toimi 1975–1978 ja 1980–1999. Akateemikoksi hänet nimettiin vuonna 2000.

Palkinnot ja huomionosoitukset 
 Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n ritari (1976)
 Suomen Leijonan komentaja (1987)
 IEEE Neural Networks Council Pioneer Award (1991)
 International Neural Network Society Lifetime Achievement Award (1992)
 Suomen Kulttuurirahaston palkinto (1994)
 Technical Achievement Award, IEEE Signal Processing Society (1995)
 King-Sun Fu Prize, International Association for Pattern Recognition (1996)
 Tekniikan edistämissäätiön juhlavuoden palkinto (1999)
 Suomen hahmontunnistustutkimuksen seura ry:n kunniajäsen (Erkki Ojan ohella ainoa)
 IEEE Frank Rosenblatt Technical Field Award (2008)
  Kunniatohtorin arvo Yorkin yliopistossa (Iso-Britannia), Dortmundin teknillisessä yliopistossa (Saksa), Åbo Akademissa (Suomi)
Suomen Leijonan I luokan komentaja (2018)

Julkaisuja 
 Kohonen, Teuvo: MATLAB Implementations and Applications of the Self-Organizing Map. 2014. Teoksen verkkoversio.
 Kohonen, Teuvo: Self-Organizing Maps. 3. Auflage. Springer, Berlin, 1995. ISBN 3-540-67921-9
 Kohonen, Teuvo: Self-Organisation and Associative Memory. Springer, Berlin, 1983.

Lähteet

Kirjallisuus 
 Kuka kukin on 2007. Otava 2006.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 http://docs.unigrafia.fi/publications/kohonen_teuvo/
 Kohonen TKK:n sivuilla
 Lähikuvassa: Teuvo Kohonen (haastatteluvideo). YLE Teema.
 Julkaisuja: Kohonen, Teuvo. Universität Trier.
 
 Teuvo Kohosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Akateemikot (Suomi)
Akatemiaprofessorit
Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
113



Tapahtumia 
 Trajanuksen pylväs pystytettiin Roomaan.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Plinius nuorempi (mahdollisesti)
Circuit de Monaco

Circuit de Monaco on katurata La Condaminen ja Monte Carlon kaupunginosissa Monacossa.

Circuit de Monaco on käytössä ainoastaan kerran vuodessa, kun siellä ajetaan Formula 1 -kilpailu, samana viikonloppuna oheisluokkina ajetaan myös muun muassa Formula 2:n ja GP3:n kilpailuja. Vuosina 2015, 2017 ja 2019 Monacon katuradalla on ajettu myös Formula E -luokan kilpailuja, ne on ajettu edellisenä viikonloppuna ennen Formula 1 -kilpailua.

Circuit de Monaco on kapea katurata, jossa on jyrkähkö ylä- ja alamäki, tunneli ja tiukkoja mutkia. Nämä seikat tekevätkin radasta ehkäpä vaativimman kilparadan. Monella tapaa Monacoa pidetään vanhentuneena kilparatana, sillä kapeat kadut eivät anna mahdollisuutta ohituksiin. Radan kelpaamisesta Formula 1 -radaksi on keskusteltu jo 1960-luvulta saakka, sillä rata on erittäin ahdas F1-autoille.

Ensimmäisen kerran katurata oli käytössä vuonna 1929. Ensimmäisen radalla ajetun kilpailun voitti brittiläinen William Grover-Williams. Menestynein kuljettaja Monacon GP:n historiassa on brasilialainen Ayrton Senna, joka voitti radalla 6 kertaa (1987, 1989, 1990, 1991, 1992 ja 1993).

Voittajat

Grand Prix 
Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Grand Prix -sarjaan.

Formula 1

Formula E

GP2

Formula 2

GP3

Formula 3000

Formula Renault 3.5

Porsche Supercup

Lähteet 
Circuit de Monaco Formula1.com

Viitteet

Aiheesta muualla 

Automobile Club de Monaco 

Monacon moottoriradat
Formula 1 -radat
Formula E -radat
Ԏ

Ԏ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931.

Ääntäminen
Ԏ ääntyy komissa liudentuneena soinnittomana dentaalisena klusiilina /tʲ/.
Ensimmäinen vuosituhat eaa.



Tapahtumia 
 Persialaissodat (499 eaa – 448 eaa)
 Peloponnesolaissota (431 eaa – 404 eaa) Ateenan ja Spartan välillä.
 Puunilaissodat (264 eaa – 241 eaa, 218 eaa – 202 eaa ja 149 eaa – 146 eaa) Rooman valtakunnan ja Karthagon välillä.
 Rooman valtakunnan nousu vuosituhannen loppupuolella

Keksintöjä ja löytöjä 
Raudan käyttö yleistyy
Nosteen keksiminen
Geometria
Pythagoraan lause todistetaan
 Eratosthenes todistaa että Maa on pallo ja arvioi sen ympärysmitan.
Foinikialaiset kehittävät foneettiset aakkoset

Henkilöitä

Merkittäviä valtiojohtajia ja sotilaita
Kyyros Suuri (noin 576 eaa – 529 eaa), Persian valtakunnan perustaja
Aleksanteri Suuri (356 eaa – 323 eaa), Makedonian kuningas
Julius Caesar (100 eaa – 44 eaa), roomalainen sotilas ja poliitikko

Tiedemiehiä ja filosofeja
Pythagoras (582 eaa – 496 eaa), matemaatikko
Eukleides, matemaatikko
Platon (427 eaa – 347 eaa), filosofi
Aristoteles (384 eaa – 322 eaa), filosofi
Arkimedes (287 eaa – 212 eaa), fyysikko

Taiteilijoita
Homeros, Iiliaksen ja Odysseian tekijä

Uskontoon liittyviä henkilöitä
Siddhartha Gautama, buddhalaisuuden perustaja
Zarathustra, zarathustralaisuuden perustaja
Laotse, Taolaisuuden perustaja
Kungfutse (500-luku), kungfutselaisuuden perustaja

-99
Veikko Hursti

Veikko Stefanus Hursti (25. marraskuuta 1924 Helsinki – 10. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen kodittomien, alkoholistien ja huono-osaisten auttaja. Työstään yhteiskunnan vähäosaisten hyväksi hän sai sosiaalineuvoksen arvonimen.

Tausta 
Hurstin äiti Elli (o.s. Heiskanen) oli harras uskovainen matematiikan opettaja ja isä Arvo metodistipappi. Lapsia oli seitsemän, viisi poikaa ja kaksi tyttöä. Veikko Hursti oli sisarusparven toiseksi nuorin. Veljistä Harras Hursti on oopperalaulaja. Hursti palveli jatkosodassa vapaaehtoisena, opiskeli kuvataiteita ja musiikkia. Hän toimi sotien jälkeen mainospiirtäjänä ja akrobaattina sirkuksessa.

Hursti toimi myöhemmin elämässään yli 40 vuotta vähäosaisten auttajana.

Avustustyö 
Raskaiden elämänkokemusten, oman alkoholismin ja siitä kummunneen uskonnollisen heräämisen kautta Hurstista tuli köyhien ja syrjäytyneiden ystävä. Hän valitsi avustustyön kohteiksi erityisesti rappioalkoholistit sekä muut päihderiippuvuudesta kärsivät ihmiset.

Hän jakoi ruokaa, majoitti alkoholisteja kotiinsa sekä järjesti vähäosaisille Töölön kisahallissa joulujuhlia, joihin tuli vuosittain tuhansia ihmisiä nauttimaan ruumiin ja sielun ravintoa. Tästä hän sai useita tunnustuspalkintoja.

Hursti järjesti myös itsenäisyyspäivisin Hakaniemessä ”köyhien linnanjuhlia”. Tasavallan presidentti Tarja Halonen vieraili ”köyhien linnanjuhlissa” muutamaan otteeseen. Hursti järjesti myös laajoja ruoka- ja vaatekeräyksiä köyhiä perheitä varten.

Avustustyötä varten perustettiin Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry -niminen yhdistys vuonna 1983. Yhdistyksellä on kristillinen tausta.

Muuta 
Vuonna 1986 presidentti Mauno Koivisto myönsi Veikko ja Lahja Hurstille Pro Benignitate Humana -mitalin inhimillisestä auliudesta sekä pitkäaikaisesta lähimmän auttamistyöstä. Vuonna 1993 hänet valittiin vuoden uusmaalaiseksi. Vuonna 1995 Hurstille myönnettiin kultainen Helsinki-mitali.

Veikko Hursti sai sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 1999. Aleksis Kiven Seura myönsi Hurstille Eskon puumerkki -palkinnon 1993.

Hursti kuoli vuonna 2005 sairauskohtaukseen kotonaan Helsingin Herttoniemessä. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle hautaan numero U12-02-0028.

Veikko Hurstin työtä vähäosaisten auttajana jatkaa hänen poikansa Heikki Hursti, joka jatkoi myös vanhempiensa nimeä kantavan yhdistyksen toimintaa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
  Video.
 
 

Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Sosiaalityön kehittäjät
Suomalaiset yhteiskunta-aktivistit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
4923 Clarke

4923 Clarke on asteroidivyöhykkeen asteroidi, joka on nimetty Arthur C. Clarken mukaan. Clarke ilmaisi kerran vitsaillen tyytymättömyytensä siihen, ettei asteroidi 2001:tä nimetty hänen mukaansa (tämä kunnia meni Albert Einsteinille). 4923 Clarken löysi Schelte J. Bus, 2. maaliskuuta 1981. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1981 EO27.

Lähteet
JPL Small-Body Database Browser: 4923 Clarke (1981 EO27)
Numbered minor planets 

Päävyöhykkeen asteroidit
Arthur C. Clarke
2001 Einstein

2001 Einstein on Marsin ja Jupiterin välisen päävyöhykkeen sisäreunalla kiertävä asteroidi, jonka löysi Paul Wild 5. maaliskuuta 1973. Asteroidi on nimetty fyysikko Albert Einsteinin mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1973 EB. Koska tämän asteroidin absoluuttinen magnitudi (H) on 12,85, sen läpimitta on todennäköisesti 7–15 kilometriä. Einstein on X-tyypin asteroidi.  

Kirjailija Arthur C. Clarke puolivakavissaan esitti romaaninsa 3001: Viimeinen avaruusseikkailu jälkikirjoituksessa, että asteroidi 2001 olisi tullut nimetä hänen mukaansa, ja oli hieman suutahtanut että Einstein ohitti hänet.

Katso myös
4923 Clarke
8000 Isaac Newton

Lähteet
JPL Small-Body Database Browser: 2001 Einstein (1973 EB)
 
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center 
ABSOLUTE MAGNITUDE (H) 
Numbered minor planets 

Päävyöhykkeen asteroidit
Georges Méliès

Maries-Georges-Jean Méliès [meljɛs] (8. joulukuuta 1861 Pariisi – 2. tammikuuta 1938 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja elokuvan uranuurtaja. Mélièsin kuuluisin elokuva on Matka kuuhun vuodelta 1902. Méliès kehitti varhaisen elokuvan kerrontaa ja erikoistehosteita, ja häntä pidetään todellisuutta manipuloivan trikkikuvauksen keksijänä.

Ura 

Méliès teki yli 500 elokuvaa. Hän käytti ensimmäisenä maailmassa kaksoisvalotusta, stop motionia, ristikuvaleikkausta, häivytyksiä, filmin graafista manipulointia ja monia muita tehosteita. Méliès muun muassa keksi pysäyttää kameran kesken kuvausten. Kun kamera oli pysäytetty, siirrettiin jotain esinettä tai lavastetta ja sitten kuvausta jatkettiin. Näin hän sai aikaan nokkelia katoamistemppuja ja muita trikkejä. Méliès on kertonut, että kyseinen innovaatio syntyi vahingossa. Kuvaustilanteessa kamera oli mennyt jossain vaiheessa jumiin. Kun valmista filmiä sitten katseltiin huomattiin, että naiset vaihtuivat miehiksi ja hevoskärryt ruumisvankkureiksi. Tämä on ilmeisesti vain tarina, sillä Edisonin kameramiehet olivat kokeilleet tekniikkaa jo vuonna 1895.
 
Méliès rakensi mailleen Montreuil’hin oman elokuvastudion, joka työllisti kymmeniä ihmisiä. Hän palkkasi kymmeniä naisia värjäämään elokuviaan käsin.

16-minuuttinen Matka kuuhun on maailman ensimmäinen tieteiselokuva. Elokuvan tunnetuimmassa kohtauksessa avaruusalus osuu kuu-ukkoa silmään. Elokuva oli vuosikaudet menestys ympäri maailmaa. Yhdysvalloissa eri tahot, muun muassa Edison Company, kopioivat elokuvaa maksamatta kuitenkaan korvauksia lipputuloista Mélièsille. 

Méliès ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja riitoihin tekijänoikeuksistaan. Hän lopetti elokuvien tekemisen 1913 ja luopui teatteristaan 1923. Hän vetäytyi myös julkisuudesta. 1920-luvun elokuvaopiskelijat löysivät Mélièsin työt uudelleen, ja hänen arvostuksensa kasvoi. Eräs elokuvalehden toimittaja löysi Mélièsin 1920-luvun lopulla Montparnassen rautatieaseman kioskista myymässä leluja ja makeisia. Uusi julkisuus toi hänelle lopulta eläkkeen ja asunnon Orlysta elokuva-alan veteraanien vanhainkodista. Hän sai ansioistaan Kunnialegioonan kunniamerkin vuonna 1931.

Mélièsin elokuvista on säilynyt alle puolet. Muun muassa elokuvan Matka kuuhun väritetyn version luultiin kadonneen, mutta yksi löytyi 1993 ja esitettiin restauroituna 2011.

Mélièsistä kertoo muun muassa Martin Scorsesen ohjaama elokuva Hugo, jossa Mélièsiä esittää Ben Kingsley.

Mélièsin hauta sijaitsee Père-Lachaisen hautausmaalla Pariisissa.

Filmografia 
Pääartikkeli Georges Mélièsin filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Ranskalaiset elokuvatuottajat
Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kyöpelinvuori

Kyöpelinvuori on ollut suomalaisessa kansanperinteessä paikka, jonne kunniallisesti eläneet ”vanhatpiiat” pääsevät. Vuori on voitu tulkita lasiseksi, jolloin neitsyytensä menettäneet eivät ole kyenneet kipuamaan sen liukasta rinnettä. Vastaavia tarinoita hurskaille neitsyille tarkoitetuista paratiisivuorista on tunnettu myös katolisessa Keski-Euroopassa sekä Venäjällä.

Sittemmin Kyöpelinvuori on yhdistetty noitasapattiuskomuksiin, mutta 1600-luvun noitavainojen aikaisissa asiakirjoissa nimeä ei vielä mainita. Ruotsin noitakertomuksissa sapattipaikkana oli Blåkulla, josta puhuttiin joskus Suomessakin, mutta useammin vain yleisesti vuoresta tai jostakin muusta myyttisestä paikasta.

Noitauskomuksien osalta Kyöpelinvuori on yhdistetty Suomessa Isonkyrön Kuivilanvuoreen, mutta noitia siellä ei ole tiettävästi havaittu. Paikannimenä Kyöpelinvuori on yleisin Varsinais-Suomessa, Hämeessä, Satakunnassa ja Etelä-Savossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Pääsiäisen perinteet
Suomalaisen mytologian paikat ja olotilat
Kuvitteelliset vuoret
Shanghai International Circuit

Shanghai International Circuit on moottorirata Jiadingin esikaupunkipiirissä Shanghaissa Kiinassa.

Shanghai International Circuitin on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Rata on suunniteltu näyttämään kiinalaiselta kirjoitusmerkiltä shang (上). Radalla ajettiin Formula 1 -historian tuhannes osakilpailu kaudella .

Voittajat

Formula 1

FIA WEC

WTCC

Lähteet 
Viralliset kotisivut 
Shanghai International Circuit Formula1.com 
WTCC Race of China FIA WTCC.com

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kiinan moottoriradat
Formula 1 -radat

Shanghain rakennukset ja rakennelmat
Shanghain urheilu
Ihmisen Poika

Ihmisen Poika on Raamatussa esiintyvä ilmaus, jota Jeesus käytti puhuessaan itsestään. Hänen juutalaisille kuulijoilleen ilmaus liittyi messiaan tulemiseen aikojen lopulla.

Traditio ennen Jeesusta

Vanhassa testamentissa esiintyvät heprean kielen sanaparit בן–אדם [ben-'adam] ja בן–אנוש [ben-'enosh], jotka molemmat tarkoittavat sananmukaisesti "ihmisen poika". Perusmerkityksessään ilmaus tarkoittaa yleisesti ihmistä, ja suomennetaan "ihmislapsi" esimerkiksi Psalmin 8 jakeessa 4 ותחסרהו מעט מאלהים וכבוד והדר תעטרהו׃ Mikä on ihminen että sinä häntä muistat, tai ihmislapsi, että pidät hänestä huolen? Jo ennen Jeesuksen aikaa oli juutalaisten apokalyptisessä kirjallisuudessa muodostunut näkemys "Ihmisen Pojasta" (määrätyssä muodossa), eskatologisena hahmona, jonka oli määrä toimia välittäjänä Jumalan ja ihmisen välillä lopun aikoina. Näkemyksen raamatullisena perustana pidetään yleisimmin Danielin kirjan kuvausta siitä, kuinka Ihmisen Poika asetetaan valtaistuimelle ja kuinka hänelle annetaan ikuinen kuninkuus.

Uusi testamentti

Uudessa testamentissa Jeesus puhui itsestään usein kolmannessa persoonassa käyttäen ilmausta "Ihmisen Poika" (kreikankielisessä alkutekstissä ho hyios tū antrōpū). Näin Jeesus julisti olevansa juutalaisten odottama Pelastaja, Messias. Jeesus sanoi muun muassa että Ihmisen Pojalla on valta antaa syntejä anteeksi (Mark 2:10), Ihmisen Poika on sapatinkin herra (Mark 2:28) ja että Ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan kadonneita (Luuk 19:10), sekä ettei Ihmisen Pojalla ole mihin päänsä kallistaisi. (Luuk 9:58). Jeesus sanoo myös Ihmisen Pojasta lopun aikoihin viitaten, että "silloin taivaalle ilmestyy Ihmisen Pojan merkki. Kaikki maan sukukunnat puhkeavat valituksiin, kun näkevät Ihmisen Pojan tulevan taivaan pilvien päällä suuressa voimassaan ja kirkkaudessaan. Suuren torven soidessa hän lähettää enkelinsä neljälle ilmansuunnalle kokoamaan kaikkialta, maan kaikista ääristä ne, jotka hän on valinnut (Matteus 24:30–34).

Heprealaiskirjeessä psalmin 8 kuvaus ihmisen pojasta tulkitaan ennustukseksi Jeesuksen kuolemasta ja ylösnousemuksesta (Hepr 2:6-9):
" -- Mikä on ihminen!
Kuitenkin sinä häntä muistat.
Mikä on ihmislapsi [ihmisen poika] !
Kuitenkin pidät hänestä huolen.
Lyhyeksi aikaa sinä asetit hänet enkeleitä alemmaksi,
mutta sitten seppelöit hänet kirkkaudella ja kunnialla,
panit kaiken hänen valtansa alle.
...tuo 'lyhyeksi aikaa enkeleitä alemmaksi asetettu', Jeesus, on kuoleman tuskat kärsittyään 'seppelöity kirkkaudella ja kunnialla'."

Katso myös
 Jumalan Poika
 kristologia

Aiheesta muualla
 Ihmisen Poika suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)

Jeesus
Raamattu
Abel

Abel (Vanhassa kirkkoraamatussa Aabel) oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäisten ihmisten Aadamin ja Eevan toinen poika. Hänen veljensä Kain tappoi hänet.

Abelista kertovat kirjoitukset 

Vanhan Testamentin Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan
Abel oli lammaspaimen kun taas hänen veljensä Kain oli maanviljelijä. Molemmat uhrasivat Jumalalle, mutta Jumala katsoi suopeasti vain Abelin karitsauhriin, josta suuttuneena Kain tappoi Abelin. Myös Koraani viittaa samaan tarinaan.

Apokryfisessä kirjallisuudessa Abel mainitaan Henokin kirjassa, jossa Abelin henki anoo kostoa kaikille Kainin jälkeläisille.

Uudessa testamentissa Heprealaiskirjeessä mainitaan Abelin uhrin olleen Kainin uhria arvokkaampi, koska Abel uskoi ja oli vanhurskas. Lisäksi Jeesus opettaa Matteuksen evankeliumin mukaan Abelin olleen ensimmäinen viattomasti kärsinyt ihminen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 1 Moos. 4:1-16, kertomus Kainista ja Abelista
 Aabel Uudessa Testamentissa (1938)

Vanhan testamentin henkilöt

en:Cain and Abel#Abel
Circuit Gilles Villeneuve

Circuit Gilles Villeneuve (, aiemmin Circuit Île Notre-Dame) on moottorirata Île Notre-Dame -saaressa Montrealissa Kanadassa.

Historia 

Radan on suunnitellut Roger Peart. Sitä alettiin rakentaa vuonna 1977. Rata rakennettiin alun perin kilpailuradaksi, mutta sittemmin se on ollut myös yleisessä käytössä kilpailujen välisenä aikana. Radan alkuperäinen nimi oli Circuit Île Notre-Dame, mutta se vaihdettiin nykyiseksi vuonna 1982 kunnianosoituksena samana vuonna kuolleelle kanadalaiselle Gilles Villeneuvelle. Radan tunnetuimpia osia ovat Mestareiden muuri ja Kasinon suora (), joissa on nähty monia vaarallisia kolareita.

Radalla ajetaan Formula 1 -sarjan Kanadan GP:tä ja radalla ajettiin Champ Car -sarjan Grand Prix of Montreal -kilpailua. Ensimmäinen Formula 1 -sarjan Kanadan GP ajettiin radalla vuonna 1978. Italialainen Riccardo Paletti kuoli radalla kaudella 1982. Hän törmäsi lähdössä paikalleen jääneeseen Didier Pironin Ferrariin. Paletti menetti tajuntansa, ja auto syttyi pian tuleen.

Radan ongelmana on ollut jo monen vuoden ajan asfaltin murentuminen, ja se onkin moneen kertaan uusittu. Kauden 2008 kilpailun aika-ajoissa rata oli niin huonossa kunnossa, että monet kuljettajat pelkäsivät sen olevan turvallisuusriski, ja ettei kukaan pääse maaliin.

Kauden 2011 kilpailu oli koko Formula 1 -historian pisin kilpailu ajallisesti (4:04.39,537), se oli myös keskinopeudeltaan hitain (74,844 km/h) ja siinä oli myös eniten turva-autojaksoja (6).

Mestareiden muuri 
Yksi radan kuuluisimmista kohdista on Mestareiden muuri (), joka on radan viimeisen šikaanin vasemmalle kääntyvän tiukan mutkan ulkokaarteessa oleva betonimuuri. Muuri sai nimensä kauden 1999 Kanadan osakilpailun jälkeen, kun F1-maailmanmestarit Damon Hill, Michael Schumacher ja Jacques Villeneuve törmäsivät muuriin ja keskeyttivät.

Radan muutokset 
Rata pysyi muuttumattona vuodet 1978–1986. Vuonna 1987 radalla tehtiin suuria muutostöitä, muun muassa varikko siirrettiin radan toiseen päähän ja muutamien mutkien profiilia muutettiin. Kaudella 1994 nopeaa Casino-mutkaa pidettiin liian vaarallisena, joten radalle asennettiin väliaikainen renkaista tehty šikaani, aivan kuin Espanjan GP:ssä aiemmin samalla kaudella. Rengasšikaani pysyi paikallaan myös seuraavalla kaudella, kunnes kaudeksi 1996 rata sai lähes nykyisen muotonsa – Casinon šikaani poistettiin ja radan viimeinen šikaani muuttui huomattavasti entistä hitaammaksi. Uusimmat, vuonna 2002 tapahtuneet muutokset ovat varikon ulostulon siirtäminen kauemmas lähtöviivasta sekä L’Epingle-neulansilmämutkan siirtäminen kauemmas katsomoista mutkan turva-alueen kasvattamiseksi.

Voittajat

Formula 1

Lähteet 
Circuit Gilles-Villeneuve Formula1.com 
Rataesittely: Montréal MTV.fi. Viitattu 23.6.2015.
Circuit Map – Circuit Gilles Villeneuve circuitgillesvilleneuve.ca Viitattu 23.6.2015

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kanadan moottoriradat
Formula 1 -radat
Champ Car -radat
NASCAR-radat

Montrealin rakennukset ja rakennelmat
Montréalin urheilu
Kain

Kain oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäisten ihmisten, Aadamin ja Eevan, poika.  

Raamatun kertomuksen mukaan Kain oli maanviljelijä ja hänen veljensä Abel oli lammaspaimen. Kain suuttui veljelleen ja tappoi tämän, koska Jumala oli suosiollisempi Abelin uhrille. Tapon jälkeen Jumala kysyi Kainilta, missä hänen veljensä on. Kain vastasi: "Olenko minä veljeni vartija?" Kain kirottiin, ja häneen pantiin Kainin merkki. Raamattu ei kerro, millainen tuo merkki oli, mutta sen tarkoitus oli olla merkkinä, ettei kukaan, kuka hänet kohtaa, tappaisi häntä. Kain muutti asumaan  Eedenin itäpuolelle ja oli ensimmäinen, joka perusti kaupungin. Kain sai pojan, jonka nimi oli Hanok.

Myös Koraanin Katetun pöydän suura viittaa kertomukseen kahdesta nimeämättömästä Aadamin pojasta, jotka molemmat uhrasivat Jumalalle, mutta vain toisen uhri otettiin vastaan. Tämän vuoksi toinen pojista aikoi surmata veljensä.

Danten Jumalaisessa näytelmässä ennen Juudaan helvettiä Dante ja Vergilius kävelevät yhdeksännen piirin Kainassa, missä sukulaistensa murhaajat viruvat jäisessä tuomiossaan. 

Isaac Asimov on kuvannut Kainin ja Abelin tarinaa allegoriana nomadien ja maanviljelijöiden ristiriidasta.

Katso myös 
 Kainiitit

Lähteet

Aiheesta muualla 

 1 Moos. 4:1-24, kertomus Kainista ja Abelista, sekä Kainin jälkeläisistä
 Kain muualla Raamatussa kuin 1. Mooseksen kirjassa 

Vanhan testamentin henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Dion Kassios

Dion Kassios (; ; 155 tai noin 163/164 – 229 tai 235 jälkeen) oli antiikin kreikkalais-roomalainen historioitsija ja poliitikko. Hänet tunnetaan siitä, että hän kirjoitti Rooman historiaa käsittelevän teoksen joka käsitti tapahtumat Aineiaasta ja Rooman perustamisesta vuoteen 229.

Elämä 

Dion Kassios syntyi Nikaiassa, Bithyniassa. Hänen isänsä oli roomalainen senaattori ja Lyykia-Pamfylian, Kilikian ja Dalmatian maaherra Manius Cassius Apronianus. Äitinsä puolelta Dion oli kreikkalaista syntyperää ja puhuja  Dion Khrysostomoksen sukulainen. Teoksensa hän kirjoittikin kreikaksi. Vuonna 180 hän muutti Roomaan, jossa hän ystävystyi Commodoreksen, Septimius Severuksen ja Aleksanteri Severuksen kanssa. Hän pääsi senaatin jäseneksi ja valtion korkeimpiin kunniavirkoihin.

Dion oli kvestorina vuonna 188 tai 189, mikä toi hänet senaatin jäseneksi. Vuonna 194 tai 195 hän oli preettori ja noin vuonna 205 consul suffectus. Keisari Aleksanteri Severuksen aikana hän toimi African, Dalmatian ja Pannonian prokonsulina sekä myöhemmin toistamiseen konsulina vuonna 229. Tämän jälkeen Dion joutui epäsuosioon mielipiteittensä vuoksi, ja keisari Aleksanteri Severus kehotti häntä lähtemään Roomasta. Hän oli myös toiminut alaisiaan sotilaita kohtaan varsin julmasti, minkä takia hänen oma turvallisuutensa oli vaarassa. Dio vetäytyikin julkisesta elämästä synnyinseudulleen Bithyniaan, jossa hän kuoli.

Teokset 

Dion julkaisi Rooman historiaa käsittelevän teoksen Historiae Romanae, joka käsitti 80 kirjaa. Tämä 22 vuoden tutkimustyön tulos käsitti Rooman historian yli 983 vuoden ajalta aina Aineiaan saapumisesta Italiaan ja Rooman perustamisesta vuoteen 229. Kokonaisina ovat säilyneet vain kirjat 36–54 (vuodet 68 eaa. – 10 eaa.) ja lyhennelminä kirjat 55–60 (9 eaa. – 46 jaa.). Muista kirjoista on jäljellä vain lyhyitä katkelmia. Julius Caesarin aikaan asti Dio antaa tapahtumista vain yhteenvetoja. Tämän jälkeen hän myös kertoo enemmän yksityiskohtia. Dion otti työhönsä mallia Thukydideeltä. Hän kertoo teoksessaan muun muassa Bulla Felixistä.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Dion Kassioksen Rooman historia

Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Roomalaiset historioitsijat
Roomalaiset poliitikot
100-luvulla syntyneet
200-luvulla kuolleet
Malli (ammatti)

Malli on henkilö, joka esittelee muotia, kuten vaatteita ja asusteita pitämällä niitä yllään tai käyttämällä niitä. Malli voi myös toimia taideteoksen aiheena. Alastonmallit esiintyvät taidekuvissa ja toisinaan eroottisissa julkaisuissa, jolloin voidaan tarkoittaa glamour-valokuvausta. Hiusmallit esittelevät hiustyylejä. Vaatteita esittelevät mallit voivat esiintyä muotinäytöksissä tai poseerata eri tuotteiden mainoksissa.

Vaatimukset
Mallin tärkeimpiä ominaisuuksia ovat poikkeuksellinen ulkonäkö ja esiintymiskyky työn näyttelemistä muistuttavan luonteen vuoksi. Mallilta edellytetään myös kykyä muuntautua, koska hänen pitää soveltua ja sopeutua kuvauksiin erilaisissa tilanteissa, asuissa ja paikoissa. Useimmiten malleilta vaaditaan tiettyä pituutta ja tiettyjä vartalon mittoja kulttuurista ja tilanteesta riippuen, myös pluskoon malleille on kysyntää. Erityisesti kasvojen muoto on tärkeä osa ammatin vaatimuksia. Vaatimukset vaihtelevat esiteltävien tuotteiden mukaan: esimerkiksi sormuksia tai kelloja esittelevä malli tarvitsee kauniit ja hoidetut kädet. Hiusmalleilta edellytetään yleensä tietynpituista ja hyväkuntoista tukkaa, josta halutut tyylit voidaan leikata ja muotoilla. Vaatemalleille tärkeintä on hoikkuus ja sopusuhtainen vartalo, jotta esittelykappaleet mahtuisivat päälle ja asettuisivat suunnittelijan toivomalla tavalla. Miesmalleilta edellytetään noin 190 senttimetrin vähimmäispituutta ja toisinaan kohtalaisen lihaksikasta vartaloa. Naismallilta edellytetään yleensä noin 172 senttimetrin vähimmäispituutta. Muotinäytöksiin saatetaan tarvita vieläkin pidempiä naisia, jotka ovat vähintään noin 180 senttimetriä pitkiä. Etenkin catwalk-mallien tulee osata oikeanlainen kävelytyyli.

Mallitoimisto
Tavallisesti malli työskentelee mallitoimiston välityksellä. Mallitoimisto manageroi ja järjestää malleilleen casting-tilaisuuksia, joissa työntekijöitä myös haastatellaan. Suomalaisia mallitoimistoja ovat muun muassa Brand, Paparazzi, Portfolio, Clamos Studio, Fashion Model Agency, Fashion Team, Modelboom, Azzurro, Pariss Models, Fondi ja Modelpoint.

Supermallit
1960-luvulla malleista alkoi tulla popkulttuurin ikoneita ja julkisuuden henkilöitä, joita alettiin kutsua termillä supermalli. Ilmiö alkoi 1960-luvun puolivälin ”svengaavasta Lontoosta”, jossa uudentyyppiset mallit kuten Jean Shrimpton ja Twiggy tuotiin julkisuuteen nimillään, toisin kuin siihenastiset ranskalaistyyppisen muotikulttuurin anonyymit ja etäiset mannekiinit. Julkisuuden myötä supermallien kysyntä ja sen myötä palkkiotaso alkoivat nousta.1980–1990-lukujen vaihteessa alkoi niin kutsuttu supermallibuumi. Tuolloin suosituimpien mallien ansiot nousivat ennennäkemättömän korkeiksi ja heistä tuli julkisuuden henkilöitä. Kaikista menestyksekkäimmiksi nousivat Cindy Crawford, Naomi Campbell, Kate Moss, Claudia Schiffer, Christy Turlington ja Linda Evangelista. Nämä huippumallit ansaitsivat miljoonia, esiintyivät satojen muotilehtien kansikuvissa ja olivat useissa maissa tunnettuja muoti-ikoneita.

Katso myös
 Mainosvalokuvaus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viihdealan ammatit
Muotikuvaus
Tekstiiliteollisuus

Seulonnan keskeiset artikkelit
Dioskuurit

Dioskuurit (, ”Zeuksen pojat”) olivat kreikkalaisessa mytologiassa jumalkaksoset Kastor () ja Polydeukes (), latinaksi Castor ja Pollux.

Merimiesten auttajina Kastor ja Polydeukes kuvattiin myös tähtipariksi. Heidän mukaansa on nimetty Kaksosten tähtikuvio ja sen kaksi kirkkainta tähteä, Castor ja Pollux.

Veljeksistä Kastor oli tavallinen kuolevainen, kun taas Polydeukes oli kuolematon kuten isänsäkin. Myöhemmin Polydeukes menetti veljensä, kun tämä surmattiin häissä, ja Polydeukes pyysi isältään kuolemattomuuden poistamista. Zeus ei kuitenkaan voinut niin tehdä, sillä kerran kuolematon on aina kuolematon. Kaksoset kuitenkin korotettiin taivaalle.

Antiikin Kreikan jumalat
Argonautit
Räyskälän lentokenttä

Räyskälän lentokenttä   sijaitsee Lopen Räyskälässä noin 23 kilometriä kunnan keskustasta länteen ja 37 kilometriä Forssan keskustasta itään. Kenttä on Pohjoismaiden vilkkain purjelentokeskus.

Historia 
Alun perin kenttä oli Suomen ilmavoimien varalaskupaikka toisen maailmansodan aikana. Se rakennettiin vuonna 1940, mutta sitä ei käytetty sodassa. Kenttä kasvoi umpeen ja raivattiin uudestaan lentokentäksi kesällä 1963, kun Parolan lentokentän toiminta siirrettiin sinne. Tuolloin kentän lentotoiminta alkoi 15. toukokuuta 1963 ja kausi päättyi 2. marraskuuta 1963. Kentän maa-alueen omistaa Suomen valtio ja sitä hallinnoi Metsähallitus, joka on vuokrannut kentän Räyskälä-Säätiölle. Lentokenttäaluetta ympäröiviä alueita on käyttänyt maastoharjoittelualueenaan muun muassa Riihimäellä sijaitseva Viestirykmentti.

Toiminta 
Räyskälässä toimii Suomen Urheiluilmailuopisto.

Vuosien varrella Räyskälän lentokentällä on järjestetty monia tapahtumia. Purjelennon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty Räyskälässä vuonna 1976, ja 2014 vakio-, kerho- ja 20m- kaksipaikkaisluokassa. Purjelennon Euroopan-mestaruuskilpailut on järjestetty Räyskälässä vuosina 1988, 1996 ja 2005. Räyskälä isännöi purjelennon nuorten maailmanmestaruuskilpailut kesällä 2009. Räyskälässä järjestettiin vuoden 2012 Suviseurat. Suomen Radioamatööriliitto ry:n valtakunnallinen radioamatöörien kesäleiri on pidetty Räyskälässä vuosina 1975, 1985, 1995, 2005 ja 2015.

Kenttää on käytetty 1980-luvulla autojen kiihdytysajokilpailuihin. Nykyisin kenttä toimii muun muassa Road Racingin SM-sarjan ja Ducati Cupin kisapaikkana. Kentällä on myös moottoripyöräpoliisien koulutuskeskus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Räyskälän lentokenttä
 VFR Suomi/Finland – Räyskälän lentopaikka 
 Lentopaikat.fi – Räyskälän lentopaikka
 Räyskälä-tietoutta laskuvarjourheilijoiden sivuilta  

Suomen lentopaikat
Suomen moottoriradat
Suomen sodanaikaiset lentokentät
Lopen rakennukset ja rakennelmat
Lopen liikenne
Cato vanhempi

Marcus Porcius Cato vanhempi (234–149 eaa.), liikanimeltään Maior ja Censorius, oli antiikin roomalainen valtiomies, kirjailija ja reettori. Yksityiselämässään hän oli vanhan ajan roomalaisen perikuva. Tämän vuoksi myöhempien polvien roomalaiset ihailivat häntä suuresti.

Elämä 

Caton yhteiskunnallinen asema ei ollut aluksi korkea. Hän sai kuitenkin puolelleen konservatiiviset Fabiuksen ja Valeriuksen perheet. Hän toimi preettorina Sardiniassa vuonna 198, konsulina Hispaniassa vuonna 195 ja pystyi rauhoittamaan alueen kapinoinnin kohtuullistamalla paikallisten asukkaiden verotusta. Hän osallistui legaattina voittoisaan sotaretkeen Antiokhos III:tta vastaan vuonna 191. Hän pyrki kensoriksi vuonna 189, mutta hävisi silloin vaalin. Voimakkaan vaalitaistelun ansiosta hän tuli valituksi vuonna 184. Tässä tehtävässä hän kampanjoi erityisesti ylellisyyttä vastaan. Cato tunnetaan etenkin siitä, että hän korosti politiikassaan voimakkaasti perinteisiä roomalaisia arvoja ja ihannoi yksinkertaista maalaiselämää. Veltostuneena pitämäänsä kreikkalaista sivistystä hän vastusti ankarasti. Vasta vanhoilla päivillään hän lievensi tätä asennettaan.

Cato tunnettiin myös kiihkeänä Karthagon vihollisena (katso: ceterum censeo). Karthago kävi tuottoisaa maatalouskauppaa Rooman kanssa ja sen sotilaallinen uhka oli suuri. Vaikka Karthago vakuutteli rauhantahtoaan, Rooma aloitti sitä vastaan sodan vuonna 149 Scipio Africanuksen johdolla. Karthagon piiritys kesti kolme vuotta, ja kukistuttuaan kaupunki hajotettiin maan tasalle vuonna 146. Sen jälkeen Cato kampanjoi idästä tulevaa maahanmuuttoa vastaan, koska piti kreikkalaisia turmeltuneina.  

Cato nuorempi oli vanhemman Caton pojanpojanpoika.

Teokset 

 Origines
 Herrasmiesmaanviljelijän käsikirja (De re rustica tai De agri cultura)
 Orationes
 De re militari
 De lege ad pontifices auguresque spectanti 
 Praecepta ad filium
 Historia Romana litteris magnis conscripta
 Carmen de moribus
 Apophthegmata

Vaikutus 

Cicero omisti teoksensa Vanhuudesta (Cato maior de senectute) tuolloin jo edesmenneelle Catolle ja esitti siinä ajatuksia hänen suullaan. Vielä paljon myöhemmin Caton ajan jälkeen, joskus 100-300-luvulla, syntyi opetusrunoja kokoava teos Caton opetuksia, joka on nimeltään oletettavasti kunnianosoitus Catolle, vaikkakaan ei ole hänen kirjoittamansa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Suomennetut teokset

Muuta kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

200-luvulla eaa. syntyneet
100-luvulla eaa. kuolleet
Roomalaiset kirjailijat
Roomalaiset poliitikot
Kymin lentokenttä

Kymin lentopaikka  on Kotkassa sijaitseva lentokenttä. Lentokenttä on nykyisin aktiivinen purjelentopaikka. Lentokentän yhteydessä toimii Karhulan ilmailukerhon lentomuseo. Lentokentän vieressä on myös Lentotekniikan Kilta ry:n vuonna 1999 pystyttämä Hävittäjälentolaivue 34:n muistopatsas.

Historiaa

Kymin Ohrakankaalle alettiin rakentaa sotilaslentokenttää elokuussa 1942 ja 10. huhtikuuta 1943 sinne laskeutui ensimmäinen lentokone. Jatkosodan lopulla kentältä toimi Hävittäjälentolaivue 34 Messerschmitt Bf 109 -koneilla. Laivue otti tunnuksekseen kotkan. Laivue suojasi Etelä-Suomen rannikkoa, Kotkan kaupunkia ja satamaa ja sen edustan laajaa meririntamaa. Se vastasi kaikkiaan 198 hälytykseen, suoritti 483 torjuntalentoa ja osallistui puolensataan ilmataisteluun. Tätä kunnioittaa 7. elokuuta 1999 julkistettu Hävittäjälentolaivue 34:n muistopatsas. Sodan lopussa kentältä operoivat myös Hävittäjälentolaivueet 30 ja 24.

Purjelento alkoi Kymin kentällä jo kesällä 1945, vaikka Suomi oli lentokiellossa. 1940-luvun lopussa kentälle tuli moottorikoneitakin. 1960-luvulla kentän pääkäyttäjäksi tuli Karhulan Ilmailukerho, jota on pidetty yhtenä Suomen aktiivisimmista purjelentokerhoista. Lentoja on tehty viime vuosina yli 3 000 vuodessa.

Kymin kentällä toimii myös Kotkan Ilmailukerho, jossa harrastetaan moottorilentoa. Kotkan ilmailukerhon toiminta juontaa juurensa vuoteen 1936, jolloin kerho aloitti toimintansa nimellä Kotkan Purjelentokerho. Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1948. Alkuvuosina toiminta keskittyi purjelentoon ja lennokkeihin. Moottorilentotoiminta alkoi vuonna 1984, jolloin kerho herätettiin henkiin noin 20 vuoden hiljaiselosta – toiminta Kymin lentokentällä alkoi vilkkaana. Nykyään Kotkan ilmailukerho lentää Piper Cherokee 140 Mod. -lentokoneella, jonka tunnus on OH-PDU.

Kymin lentokentältä osallistutaan ajoittain myös OI-amatööriradiosemien toimintapäiviin, kuten 4. kesäkuuta 2017 viimeksi  OI5AY:llä, erikoisjääkärirykmentin kutsumerkillä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 VFR Suomi/Finland – Kymin lentopaikka 
 Lentopaikat.fi – Kymin lentopaikka
 Karhulan ilmailukerho – Kymin lentokenttä 
 Kotkan ilmailukerho – Kymin lentokenttä
 HLeLv 34 

Suomen lentopaikat
Suomen sodanaikaiset lentokentät
Kotkan rakennukset ja rakennelmat
Kotkan liikenne
Ylösnousemus

Ylösnousemuksella tarkoitetaan kuolemassa hajonneen ihmisruumiin ennalleen palaamista ja sen jälleenyhdistymistä sielun kanssa uuteen iankaikkiseen elämään. Usko on yleinen parsilaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa. Esimerkiksi kristinuskossa Jeesuksen ylösnousemuksella on keskeinen merkitys. Sillä voidaan tarkoittaa myös koko ihmiskunnan ylösnousemusta tuomiopäivänä.  

Toisen tulkinnan mukaan ylösnousemuksessa kuollut ruumis ei nouse haudasta, vaan ainoastaan sielu. Esimerkiksi Jeesuksen sanoja aiheesta voi tulkita kummallakin näistä tavoista.  

"Tulee aika, jolloin kaikki, jotka lepäävät haudoissaan, kuulevat hänen [Jumalan] äänensä. He nousevat haudoistaan - hyvää tehneet elämän ylösnousemukseen, pahaa tehneet tuomion ylösnousemukseen." - Jeesus Johanneksen evankeliumin mukaan (5:28)  

Aihe esiintyy useissa muinaisissa uskonnoissa. Jo vuosisatoja ennen ajanlaskun alkua eri maissa juhlittiin Osiriksen, Tammuzin, Attiksen ja Mithran kuolemaa ja ylösnousemusta.

Katso myös 

 Kuolemattomuus
 Feenix
 Epäkuollut

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Properties and Endowment of Resurrected Bodies according to the Bible 
 Resurrection of Jesus Christ - Catholic Encyclopedia 
 Why I Don't Buy the Resurrection Story  - Columbia University Historian Richard Carrier (analyzes evidence for the resurrection of Jesus) 
Perspectives on the Resurrection - ABC News 20/20 Special (focuses on resurrection of Jesus) 
 Jewish Encyclopedia: Resurrection 
the Christian apostle Paul on the Christian belief in the resurrection of the dead (the Church) in I Corinthians 15  
 The enticement of the Occult: Occultism examined by an scientist and Orthodox Priest 
 Rethinking the resurrection.(of Jesus Christ)(Cover Story) Newsweek, April 8th 1996, Woodward, Kenneth L. 
 Dictionary of the History of Ideas: Death and Immortality, Resurrection, Reincarnation 

Uskonto
Teologia
Kuolemanjälkeinen elämä
Seulonnan keskeiset artikkelit
Carol Reed

Sir Carol Reed (30. joulukuuta 1906 Lontoo – 25. huhtikuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, jonka monipuolinen ura kattaa niin film noirin kuin komediankin.

Reed syntyi näyttelijä-tuottaja sir Herbert Beerbohm Treen ja May Pinneyn perheeseen Lontoon Putneyyn ja kävi koulua King’s Schoolissa Canterburyssä. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Britannian armeijassa. Sota-ajan runsaat kokemukset näkyvät hänen myöhemmissä elokuvissaan.

Jo teini-iässä Reed aloitti näyttelijänä mutta siirtyi nopeasti tuottajaksi ja ohjaajaksi. Hänen ohjauksiaan ovat muun muassa elokuvat Neljän tuulen talo (Odd Man Out, 1947), Graham Greene -filmatisoinnit Kolmas mies (The Third Man, 1949) ja Miehemme Havannassa (Our Man in Havana, 1959), Toiveitten laitakatu (1954) sekä Dickens-klassikkoon Oliver Twist perustuva musikaalielokuva Oliver! (1968), josta hänet palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla.

Reed solmi vuonna 1943 avioliiton brittiläisen filmitähden Diana Wynyardin kanssa, mutta pari erosi 1947. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin näyttelijä Penelope Dudley Wardin kanssa. Liitto päättyi Reedin kuolemaan. 

Vuonna 1953 Reed lyötiin saavutuksistaan ritariksi ensimmäisenä brittiläisenä elokuvaohjaajana. Hän kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana kotonaan King’s Roadilla Lontoon Chelseassa. Hänet on haudattu Gunnersburyn hautausmaalle Lontoon Kensingtoniin.

Filmografia 
 Who's Your Lady Friend?, 1937 
 Bank Holiday, 1938 
 Climbing High, 1938 
 The Stars Look Down, 1939  
 Night Train to Munich, 1940 
 Girl in the News, 1941  
 The Way Ahead (Kohtalon miehiä), 1944 
 The True Glory, 1945 
 Odd Man Out (Neljän tuulen talo), 1947 
 The Fallen Idol (Valheitten talo), 1948 
 The Third Man (Kolmas mies), 1949
 Outcast of the Islands (Aissa - ruskea viettelys), 1951 
 The Man Between (Mies ei-kenenkään maalla), 1953 
 A Kid for Two Farthings (Toiveitten laitakatu), 1954
 Trapeze (Trapetsi), 1956 
 The Key (Avain), 1958 
 Our Man in Havana (Miehemme Havannassa), 1959 
 The Running Man (Mies joka katosi), 1963 
 The Agony and the Ecstasy (Tuska ja hurmio), 1965 
 Oliver!, 1968 
 Flap (Viimeinen soturi), 1970 
 Follow Me! (Seuraa minua), 1972

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 Salo, Matti: ”Carol Reedin maailma”, Filmihullu 3/2010.

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajat
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
JCDecaux

JCDecaux Group eli JCDecaux SA on ranskalainen konserniyhtiö, joka on maailman suurimpia ulkomainonnan alalla toimivista yrityksiä. Yhtiön osake noteerataan Pariisin pörssissä. Yhtiötä hallitsee kuitenkin holdingyhtiön välityksellä Decaux-perustajasuku.  Yrityksen toiminta jakautuu kolmeen päätoimialueeseen: mainonta katukalusteissa, mainostaulut ja liikennemainonta. Yritys tunnetaan muun muassa bussipysäkeillä, rautatieasemilla, lentoasemilla sekä kadunvarsilla, linja-autoissa, raitiovaunuissa, metroissa, kaupunkipyörissä, automaattisissa käymälöissä ja roskakoreissa olevista mainoksistaan. Mainoskonserni on tytäryrityksineen läsnä yli 75 maassa, ja konsernin palveluksessa on yli 13 000 työntekijää (2017).

Vuonna 1964 ranskalainen Jean-Claude Decaux kehitti katukalusteeksi kutsumansa liiketoimintamallin, jonka keskeisenä osana olivat pinta-alaltaan kahden neliömetrin suuruiset mainosrahoitteiset bussikatokset. Ensimmäisenä lähestymistä sovellettiin Ranskan Lyonissa.

JCDecaux Suomessa
Suomessa yhtiö toimii nimellä JCDecaux Finland Oy, ja se on Suomen suurin ulkomainosyhtiö. Yritys tunnettiin aikaisemmin nimellä Maximedia, kunnes JCDecaux Group osti sen vuonna 2001. Maximedian juuret liittyvät vuonna 1946 perustettuun Oy Ulkomainos Ab -yhtiöön.

JCDecaux on näkyvästi esillä kaupunkikuvassa monissa paikoissa, varsinkin bussipysäkkimainontaan liittyen (niin sanotut Abribus-pysäkit). Esimerkiksi pääkaupunkiseudulla yritys omistaa suurimman osan bussipysäkkikatoksista, jotka on varustettu valaistulla mainospaikalla. Lisäksi JCDecaux on tehnyt huoltosopimuksia myös muiden omistamista pysäkeistä, ja kaikkiaan yritys vastaa pääkaupunkiseudulla 2 500 pysäkin hoidosta. Yrityksen mainospaikkoja on myös pääkaupunkiseudun metroasemilla.

Kaupallista bussipysäkkimainontaa ja sen valtaamaa osuutta kaupunkikuvasta on myös vastustettu.

JCDecaux’n kilpailijoita Suomessa ovat muun muassa kansainvälinen Clear Channel Suomi Oy sekä Fresh Outddor Oy, Taksimainos Oy ja Masanttimedia Oy.

Lähteet

Aiheesta muualla 

JCDecaux Finland Oy

Euronext 100 -indeksi
Mainosyhtiöt
Ranskalaiset pörssiyhtiöt
Ylä-Volta

Ylä-Volta () oli afrikkalaisen Burkina Fason nimi vuoteen 1984. Se oli itsenäistynyt 1960. Vanha nimi tuli siitä, että Voltajoki saa alkunsa maan tasangoilta. Ylä-Voltan lipun värit (musta, valkoinen ja punainen) viittasivat joen kolmen haaran nimiin. Lippu vaihdettiin valtion nimenvaihdoksen yhteydessä. Ylä-Voltan pääkaupunki oli myös Ouagadougou, samoin kuin nykyisen Burkina Fason.

Lähteet 

Burkina Fason historia
Puuha-Pete

Puuha-Pete (Bob the Builder) on englantilainen animoitu lastensarja, jonka ensimmäinen osa esitettiin Britanniassa vuonna 1998 ja Suomessa vuonna 2000, ja sen tuotanto jatkuu edelleen. Puuha-Pete ja hänen kaverinsa joutuvat erilaisiin seikkailuihin samalla kun he suorittavat rakennus- ja korjaustöitä naapureilleen ja tuttavilleen. Sarja korostaa ryhmätyön ja sosiaalisten taitojen merkitystä. Puuha-Pete on nykyään tunnettu ja suosittu ympäri maailmaa.

Puuha-Peteä esittävät Suomessa MTV3, C More Juniori ja aiemmin myös Nelonen sekä Ruutu+ Lapset suomeksi puhuttuna. Suomenkielisen version tunnusmusiikin soittaa Fröbelin Palikat.

Sarjan henkilöitä 
 Ihmisiä: Pete, Anni, Pikkelsin isäntä, Panu (mekaanikko), Panun tytär Monna, Herra Hopsu, tarkastaja Pultti, Putte (variksenpelätin)
 Eläimiä: Vilpas (koira), Kisu (kissa)
 Koneita: Hyrre (oranssi betonimylly), Rolle (vihreä tiejyrä), Pusku (punainen puskutraktori), Nosse (sininen nosturi), Kaivuri (keltainen kaivinkone), Tatu (vihreä traktori), Pena (pieni viininpunainen kaivuri), Kippi (kellanvihreä kuorma-auto), Mini (liila trukki), Summa (punainen haarukkanostin)

Jaksot

1. tuotantokausi 
 Kaivuri pelastaa päivän (Scoop Saves the Day)
 Pete pelastaa siilit (Bob Saves the Hedgehogs)
 Kisu kiipelissä (Pilchard in a Pickle)
 Pusku pinteessä (Muck Gets Stuck)
 Anni ahkeroi (Wendy's Busy Day)
 Pete torveilee (Bob's Bugle)
 Biisoni Pete (Buffalo Bob)
 Tatu kaistamaalarina (Travis Paints the Town)
 Tatu ja Kaivuri ajavat kilpaa (Travis and Scoop's Race Day)
 Peten syntymäpäivät (Bob's Birthday)
 Ajattelematon Putte (Naughty Spud)
 Pelottava Putte (Scary Spud)
 Pete korjaa heinäsuovan (Bob's Barnraising)

2. tuotantokausi 
 Putte puuhamies (Spud the Spanner)
 Sisustaja-Anni (Wallpaper Wendy)
 Rolle karkuteillä (Runaway Roley)
 Peten suuri yllätys (Bob's Big Surprise)
 Hyrren patsaat (Dizzy's Statues)
 Nosse pelastajana (Lofty to the Rescue)
 Menestyksekäs iltapäivä (Wendy's Big Match)
 Tatu ja teekalusto (Tea Set Travis)
 Hyrre lapsenvahtina (Dizzy's Birdwatch)
 Suuria tunteita Pikkalassa (Clocktower Bob)
 Kisu kalanvahtina (Pilchard Goes Fishing)
 Annin tenniskenttä (Wendy's Tennis Court)
 Peten joulukiireet (Bob's White Christmas)

3. tuotantokausi 

 Peten uudet kengät (Bob's Boots)
 Kuraiset kaverukset  (Mucky Muck)
 Peten vapaapäivä (Bob's Day Off)
 Puoleensavetävä Nosse (Magnetic Lofty)
 Rollen kilpikonna (Roley's Tortoise)
 Special Delivery Spud

Suomenkielinen toteutus

Suomenkieliset äänet

Tuotanto 
 Tunnuslaulun esittää: Fröbelin Palikat
 Tunnuslaulun sanat: Annamari Metsävainio
 Dialogin suomennos: Ari Parviainen
 Ohjaus: Ralf Öhberg
 Tuottaja: Jaana Hovinen
 Suomenkielinen toteutus: Tuotantotalo Werne

Lastenohjelmat
1990-luvun piirrossarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
BBC:n televisio-ohjelmat
Netiketti

Netiketti (sanoista netti ja etiketti) tarkoittaa tietoverkon käyttöä koskevia epävirallisia sopivaisuussääntöjä. Netiketistä puhutaan niin sähköpostin, verkkosivujen kuin chatinkin yhteydessä. 

Alkujaan netiketillä tarkoitettiin Internetissä toimivia sähköpostilistoja ja Usenet-keskusteluryhmiä varten laadittuja käyttäytymisohjeita. Ohjeita kirjasivat ylös monet eri ihmiset vuosien kokemuksen pohjalta. Ohjeet saattoivat olla tiiviitä tai laajoja, joskus ironisiakin. Erilaisia "netikettejä" löytyykin runsaasti, eikä millään niistä ole virallista asemaa, paitsi mahdollisesti tietyn palvelun puitteissa. Netiketin pääpiirteistä on kuitenkin kohtalaisen suuri yhteisymmärrys, ainakin vanhempien verkkopalveluiden vakiintuneiden käyttäjien keskuudessa.

Netiketti korostaa kohteliaisuutta ja vakiintuneiden käytäntöjen noudattamista. Lukija saattaa olla toisesta kulttuuripiiristä, jolloin väärinkäsitysten vaara lisääntyy entisestään, ja useimmissa verkkomedioissa puuttuu äänensävyjen ja ilmeiden tuoma mahdollisuus välittää tunteita ja nopeasti huomata milloin viesti ymmärretään toisin kuin oli tarkoitus. Oleellista on myös, että tietyn viestin lukijoita saattaa olla hyvin monta, jolloin pieni lisävaiva viestin muotoilussa voi säästää lukijoiden yhteensä käyttämää aikaa huomattavasti.

Myös verkon käyttäjien tekninen ympäristö vaihtelee suuresti. Käytännöt ovat muodostuneet pitkän ajan kuluessa. Usein viestejä myös käsitellään automaattisesti sisällön muuttamiseksi toiseen muotoon tai mielenkiintoisen sisällön eristämiseksi epäasiallisista ja turhista viesteistä. Tietty määrämuotoisuus helpottaa tällaista käsittelyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sami Niemi: Netiketti - Digiapuri.com-blogi. 5.5.2014.
 Timo Kiravuo: News-etiketti. 6.3.2002.
 Netiketti. Suomen internetopas.
 Sähköpostinetiketti. Jyväskylän yliopiston IT-tiedekunta ja avoin yliopisto.
 IETF:n RFC: .

Internet-kulttuuri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Opistoseurat

Opistoseurat ovat vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen kolmen kansanopiston jokakesäiset seurat, jotka pidetään Ranuan ja Reisjärven opistoilla sekä Jämsän opiston seurat Keuruulla Ison Kirjan alueella. Jämsän opistoseurat pidetään kolme viikkoa suviseurojen jälkeen. Jämsän opistoseurojen jälkeisenä viikonloppuna on vuorossa Ranuan opistoseurat ja niiden jälkeisenä viikonloppuna Reisjärven opistoseurat. Opistoseurat alkavat torstaina aattoseuroilla.  Avajaisia vietetään perjantaina ja seurat päättyvät sunnuntaina.

Opistoseurojen ohjelma koostuu noin 30 seurapuheesta. Lauantaina on ehtoollinen ja sunnuntaina jumalanpalvelus. Lisäksi seuroissa pidetään alustus ja laulutuokioita. Seura-alueella on seurateltta ja kaiutinjärjestelmä, joka kuuluttaa puheet ja laulut seurakentälle. Seurat lähetetään myös internetin välityksellä ja seura-alueen ympäristössä kuuluvalla seuraradiolla. Muita järjestelyjä ovat muun muassa seuraravintola, jäätelönmyynti, kioski ja myymälä.

Seuravieraita tulee Reisjärvelle ja Keuruulle 15 000–20 000 ja Ranualle 20 000–25 000. Seura-alueella majoittaudutaan muun muassa opistorakennuksessa, asuntovaunuissa ja -autoissa sekä teltoissa.

Suviseurojen ja opistoseurojen lisäksi vanhoillislestadiolaiset järjestävät isompina kesätapahtumina juhannusseuroja viidessä eri leirikeskuksessa.

Katso myös 
 Seurakalenteri
 Jämsän kristillinen kansanopisto
 Ranuan kristillinen kansanopisto
 Reisjärven kristillinen opisto

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jämsän opistoseurat
 Ranuan opistoseurat
 Reisjärven opistoseurat

Vanhoillislestadiolaisuus
Kristilliset tapahtumat Suomessa