joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rimma Kurutš

Rimma Dimitrijevna Kurutš (; 6. toukokuuta 1938 Vatšan piiri, Nižni Novgorodin alue, Neuvostoliitto – 8. heinäkuuta 2019) oli venäläinen, moldovalaistaustainen opettaja, kielitieteilijä ja poliitikko. Hänet tunnetaan Venäjän ulkopuolella erityisesti hänen työstään kiltinänsaamen parissa. 

Kurutš opiskeli Alecu Russon valtionyliopistoa edeltäneessä pedagogisessa korkeakoulussa (Бельцкий государственный педагогический институт) Moldovan SNT:n Bălțissa, ja valmistui sieltä diplomin saatuaan opettajaksi (1961). Hän jatkoi Venäjän SFNT:n Kasvatustieteiden akatemian kansallisissa kouluissa aspiranttina (1967) ja sai kasvatustieteen tohtoria vastaavan oppiarvon (kandidat pedagogitšeskih nauk, 1968).

Kurutš työskenteli kyläkoulujen opettajana Moldovassa (1960–1964). Hän työskenteli Tšernivtsin valtionyliopistossa (1968–1975) ja vuodesta 1975 lähtien Murmanskissa. Siellä hänen työpaikkojaan olivat Murmanskin valtiollinen opettajakorkeakoulu, ja Neuvostoliiton tiedeakatemian lingvistiikan instituutin saamen kielen osasto Murmanskissa. Murmanskin opettajakorkeakoulusta muodostettiin sittemmin valtionyliopisto, jonka seuraaja on Murmanskin arktinen valtionyliopisto (). 

Vuonna 1976 Kurutš kutsui saamelaiset opettajat Aleksandra Antonovan ja Boris Gluhovin työskentelemään kanssaan uuteen työryhmään uuden saamen aakkoston ja oppimateriaalien kehittämiseksi. Sittemmin Kurutš oli laatimassa useita saamen oppimiseen ja opettamiseen liittyviä teoksia työryhmässä, ja ryhmään kuuluivat myös kiltinänsaamelaiset Nina Afanasjeva ja Jekaterina Metškina. Kurutšin johdolla toimineessa työryhmässä kehitettiin kiltinänsaamelle toinen kyrillinen oikeinkirjoitus (ortografia), jossa oli 51 kirjainmerkkiä. Kurutš oli ensimmäisen, 8000 sanan saami–venäjä -sanakirjan (1985) päätoimittaja. 

Vaikka Kurutš toimi jonkin aikaa myös saamelaispolitiikassa, mutta sittemmin monet tehtävät rajattiin syntyperäisille saamelaisille, johon joukkoon Kurutš ei kuulunut.

Vuonna 2010 Kurutšille myönnettiin venäläinen, pohjoisten olojen Za vernost Seveny -ansiomitali (, suom. Uskollisuudesta pohjoiselle).

Teoksia
(ote, kesken)
 Антонова А.А., Афанасьева Н.Е., Глухов Б.А., Куруч Р.Д., Мечкина Е.И., Яковлев Л.Д. (1985) Саамско-русский словарь (saami-venäjä sanakirja). Russkii jazyk, Moskova.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rimma Kuruch and Kildin Saami language planning Michaelin Rießlerin kirjoittama nekrologi lehdessä Linguistica Uralica 56:3 (2020)

Venäläiset kielitieteilijät
Saamelaiskielten tutkijat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Rosebud

Rosebud (englantia, ”ruusunnuppu”) voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Rosebud, vuoden 1975 yhdysvaltalainen toimintaelokuva
”Rosebud”, elokuvan Citizen Kane juonen keskiössä oleva salaperäinen nimi
Rosebud Books, suomalainen kirjakauppaketju
Rosebudin piirikunta, piirikunta Montanassa Yhdysvalloissa
Rosebudin intiaanireservaatti, intiaanireservaatti Etelä-Dakotassa Yhdysvalloissa

Muita
Rosebudin taistelu, Yhdysvaltain intiaanisotien taistelu vuonna 1876
Nevadan koealue

Nevadan koealue (Nevada National Security Site, NNSS, vuosina 1955–2010 Nevada Test Site eli NTS) on entinen Yhdysvaltain ydinaseiden koealue Nevadan osavaltiossa noin 100 km Las Vegasista luoteeseen. Alueella on tehty sata ydinkoetta ilmakehässä ja 921 maan alla vuosina 1951–1992.

Alue kuuluu liittovaltion sotilastarkoituksiin varattuun alueeseen, johon kuuluvat mm. Nellis Air Force Base Complex ja Area 51, ja josta voidaan käyttää kokonaisuudessaan termiä Nevada Test and Training Range.

Vuonna 1950 Atomienergiakomissio (AEC) harkitsi useita alueita varattavaksi ydinaseiden kehitystä ja testausta varten. Alueeksi varattiin Las Vegas Bombing and Gunnery Range. 18. joulukuuta 1950 presidentti Harry Truman määräsi varattavaksi 680 neliömailia koealueesta ydinaseohjelmalle nimellä Nevada Proving Ground. Aluetta laajennettiin edelleen useita kertoja ja sen nimeksi vaihdettiin Nevada Testing Site vuonna 1955.

27. tammikuuta 1951 räjäytettiin ensimmäinen 1 kilotonnin pommi Shot Able osana operaatio Ranger -ohjelmaa. Maanpäällisiä testejä tehtiin neljällä alueella: Frenchman Flat, Yucca Flat, Rainier Mesa ja Pahute Mesa. Vuoden 1957 koesarja Operaatio Plumbbob oli yksi suurimmista. Siihen kuului 29 ydinkoetta. Tämä koesarja on tuottanut 32 % kaikesta ydinkokeiden tuottamista radioaktiivisista päästöistä ilmakehään. Ydinlaskeuma kulkeutui länsituulten mukana lähinnä Utahiin.

Jotkut räjäytykset nähtiin yli 160 km päähän. Las Vegasissa tätä käytettiin turismia edistämään. Jotkut kasinot järjestivät pommibileitä, joissa tarjoiltiin asiaankuuluvia drinkkejä räjähdyksiä katsellessa. Räjäytysten ajat oli ilmoitettu ennalta ja merkitty kalentereihin.

Nuclear Test Ban Treaty -sopimus rajoitti ydinkokeita ilmakehässä. Tämän vuoksi viimeinen tällainen räjäytys tapahtui 17. heinäkuuta 1962.

Lähteet
Nevada Test Site, Atomic Heritage Foundation
NNSS.gov, Nevada National Security Site

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain ydinkokeet
Nevadan rakennukset ja rakennelmat
Nevadan historia
Odotus (elokuva)

Odotus on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Aku Louhimies. Louhimies on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Inka Kallénin kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Kallén, Aku Hirviniemi, Andrei Alén ja Adeliina Arajuuri.

Elokuva on saanut innoituksensa Juhani Ahon vuonna 1893 julkaistusta romaanista Papin rouva. Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuussa 2020 Turun saariston Saaristomeren kansallispuistossa. Elokuva on Suomen ensimmäinen hiilinegatiivinen elokuvatuotanto.

Odotus sai maailmanensi-iltansa Pimeiden öiden elokuvafestivaaleilla Tallinnassa, Virossa 26. marraskuuta 2021. Teatteriensi-illan se sai Suomessa 1. huhtikuuta 2022.

Rooleissa

Arvosteluja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Aku Louhimiehen ohjaamat elokuvat
Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Yassi Pressman

Yassi Pressman (s.  Brittiläinen Hongkong) on filippiini-brittiläinen näyttelijä, mallilaulaja ja tanssija. 

Filippiiniläiset näyttelijät
Filippiiniläiset tanssijat
Filippiiniläiset laulajat
Brittiläiset näyttelijät
Brittiläiset tanssijat
Brittiläiset laulajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Angel Locsin

Angel Locsin (s.  Santa Maria, Bulacan, Filippiinit) on filippiiniläinen näyttelijä ja malli.

Angel Locsin on esiintynyt muun muassa seuraavissa televisiosarjoissa:

 Mulawin (2004–2005)
 Majika (2006)
 Asian Treasures (2007)
 Lobo (2008)
 The Legal Wife (2014)
 Immortal (2010–2011)
 The General's Daughter (2019).

Filippiiniläiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Filippiiniläiset mallit
Vuonna 1985 syntyneet
Scandic Rosendahl

Hotelli Rosendahl on Tampereen Pyynikillä, Pyhäjärven rannalla sijaitseva kongressihotelli. Hotellin rakennutti rakennutti Alkon tytäryhtiö Yhtyneet Ravintolat; valmistuessaan hotelli oli Suomen suurin. Marraskuussa 1977 pidetyissä hotellin avajaisissa presidentti Urho Kekkonen vihki rakennuksen käyttöön. 

Kongressihotelli rakennettiin arkkitehtikilpailun voittaneiden Jaakko Laapotin ja Martti Kukkosen suunnitelmien mukaan. Se sijaitsee aiemman ravintola Rosendahlin puutarhan ja ravintolan paikalla. Johan Ludvig Rosendahl oli toiminut ravintoloitsijana Pyynikillä vuodesta 1861 lähtien. Hän perusti oman ravintolansa vuonna 1866. Rosendahlin kuoltua 1876 hänen vaimonsa Henrika Rosendahl jatkoi ravintolan pitäjänä. Vuonna 1888 hän rakennutti läheiselle näköalapaikalle uuden ravintolarakennuksen. Tampereen kaupunki osti rakennusken vuonna 1918 ja vuokrasi sitä uusille ravintoloitsijoille. Tämä Rosendahlin ravintola toimi vuoteen 1969 saakka, ja purettiin 1970. 

Ruotsalainen Scandic-hoteliketju osti Rosendahlin Arctialta vuonna 1998. Tämän jälkeen hotellin markkinointinimenä on ollut Scandic hotelli Rosendahl tai Scandic Rosendahl. Vuodesta 2001 hotellia on isännöinyt kansainvälinen Hilton-hotelliketju.

Lähteet

Tampereen hotellit
Pyynikki
Armas Stenberg

Armas Wilhelm Stenberg (6. maaliskuuta 1890 Helsinki – 10. kesäkuuta 1965) oli suomalainen kirjakauppias.

Stenbergin vanhemmat olivat tehtailija Isak Wilhelm Stenberg ja Anna Lovisa Johansson. Hän kävi kuusi luokkaa normaalilyseota ja teki opintomatkoja Tukholmaan, Kööpenhaminaan, Berliiniin ja Leipzigiin.

Stenberg oli libristinä muun muassa Porissa 1913–1918 ja hän oli toimitusjohtajana Porin kirjakauppa Oy:ssä 1919–1920 ja Porvoon kirjakauppa Oy:ssä 1920–1922. Vuosina 1922–1939 hän oli Akateemisen kirjakaupan mainos- ja myymäläpäällikkönä ja tämän jälkeen Waseniuksen kirjakaupan johtajana vuodesta 1939. Stenberg oli Suomen kirjakauppiasyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1921, Suomen kirjakauppakoulun johtokunnan jäsenenä ja opettajana 1923–1952, Kirjapalvelun johtokunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1948 sekä Suomen kirjakauppalehden toimittajana 1921–1932 ja Kirjakauppias-lehden päätoimittajana 1933–1941. Suomen sisällissodan jälkeen hän toimi Satakunnan sotilaspiiriesikunnan rahaston- ja taloudenhoitajana vuonna 1918. Stenberg julkaisi Suomen kirjakauppahistoriaa käsitteleviä tutkimuksia ja teoksia.

Julkaisuja 
Nimellä A. W. Stenberg:
 Suomen kirjakauppiaita - Finlands bokhandlare : kokoelma elämäkerrallisia tietoja Suomen entisistä ja nykyisistä kirjankustantajista, kirjakauppiaista ja libristeistä. Suomen kirjakaupan keskusjärjestö - WSOY 1923, Gideon Gyllenbergin kanssa
 Kirjakauppahistoriallinen pakina Helsingin kirjakauppiaista ja kirjakaupoista v. 1675-1900. Helsinki 1931
 Suomen kaupunkikirjakauppojen matrikkeli 1936; toim. A. W. Stenberg. Suomen kirjakauppiasyhdistys, Helsinki 1936
 Boklådor och bokhandlare i Helsingfors, Borgå och Viborg. Söderström, Helsingfors 1942, suomeksi nimellä Kirjakauppoja ja kirjakauppiaita Helsingissä, Porvoossa ja Viipurissa. Otava 1943
 Nuorille libristeille. WSOY 1947
 Kirjakaupan ikkunanäyttelyt: näkökohtia ja ohjeita. WSOY 1950
 Om bokhandelsprivilegier anhålles: utdrag ur finländsk bokhandelskrönika. Söderström, Helsingfors 1962
 Suomen ensimmäisiä kirjakauppiaita, Tammi 1962

Lähteet 

Suomalaiset kirjakauppiaat
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Grace (nimi)

Grace on naisen etunimi. Se on englanninkielinen käännös nimestä Gratia, joka merkitsee latinassa ’armoa’, ’kiitollisuutta’, ’suloutta’ ja ’sulotarta’.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Grace on kesäkuuhun 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 650 naisella.

Tunnettuja Graceja
 Grace Aguilar (1816−1847), englantilainen kirjailija ja runoilija
 Grace d'Almeida (1951–2005), beniniläinen asianajaja, feministi ja ihmisoikeusaktivisti
 Grace Clinton (s. 2003), englantilainen jalkapalloilija
 Grace Coddington (s. 1941), walesilainen malli ja Voguen taiteellinen johtaja
 Grace Coolidge (1874–1957), Yhdysvaltain presidentin Calvin Coolidgen puoliso
 Grace Drummond-Hay (1895–1946), brittiläinen toimittaja ja maailmanympärimatkaaja
 Grace Elliot (n. 1754–1823), skotlantilainen kurtisaani, kirjailija ja vakooja
 Grace Gao (s. 1993), kiinalainen ihmisoikeusaktivisti
 Grace Geyoro (s. 1997), kongolaissyntyinen ranskalainen jalkapalloilija
 Grace Hopper (1906–1992), yhdysvaltalainen tietokoneohjelmoija, matemaatikko ja lippueamiraali
 Grace Jackson (s. 1961), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
 Grace Jones (s. 1948), jamaikalais-yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja malli
 Grace Kelly (1929–1982), yhdysvaltalainen näyttelijä ja Monacon ruhtinaan Rainier III:n puoliso
 Grace Lau (s. 1991), hongkongilainen karateka ja olympiamitalisti
 Grace Metalious (1924–1964), yhdysvaltalainen kirjailija
 Grace Min (s. 1994), yhdysvaltalainen tennispelaaja
 Grace Moore (1898–1947), yhdysvaltalainen näyttelijä ja oopperalaulaja
 Grace Mugabe (s. 1965), Zimbabwen presidentin Robert Mugaben puoliso
 Grace Ogot (1930–2015), kenialainen kirjailija
 Grace O’Malley (n. 1530–1603), irlantilainen hallitsija ja merirosvo
 Grace Paley (1922–2007), yhdysvaltalainen kirjailija, runoilija ja aktivisti
 Grace Park (s. 1974), yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen näyttelijä
 Grace Phipps (s. 1992), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Grace Prendergast (s. 1992), uusiseelantilainen soutaja ja olympiavoittaja
 Grace Sewell, Saygrace (s. 1997), australialainen laulaja-lauluntekijä
 Grace Slick (s. 1939), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
 Grace Martine Tandon, Daya (s. 1998), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
 Grace Upshaw (s. 1975), yhdysvaltalainen pituushyppääjä
 Grace VanderWaal (s. 2004), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
 Grace Zabriskie (s. 1941), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Grace Zumwinkle (s. 1999), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija

Kuvitteellisia Graceja
 Grace Adler, päähenkilö televisiosarjassa Will & Grace
 Grace Edwards (o.s. Snider), kuvitteellinen henkilö televisiosarjassa Pieni talo preerialla

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Bratislava Capitals

Bratislava Capitals on slovakialainen, Bratislavasta kotoisin oleva jääkiekkoseura. Kotiottelunsa se pelaa 10 000 katsojan Ondrej Nepela Arenassa. Seura on perustettu 2015 ja se pelaa Itävallan monikansallisessa IceHL-liigassa.

Ennen siirtymistä Itävallan IceHL-liigaan joukkue on pelannut Slovakia toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla.

Historia

Kausi 2021-22 

30. lokakuuta 2021 pelatussa runkosarjaottelussa Bratislava Capitalsin hyökkääjä Boris Sádecký sai kesken ottelun sydänkohtauksen ja lyyhistyi jäänpintaan. Sádecký saatiin elvytettyä jäällä josta hänet toimitettiin sairaalahoitoon. Sádecký menehtyi 3. marraskuuta sairaalassa.  Vain kaksi päivää myöhemmin Bratislava Capitalsin varatoimitusjohtaja ja General Manager Dusan Pasek Jr teki itsemurhan.  Pasek Jr:n jättämässä jäähyväiskirjeessä hän syytti itseään Sádeckýn kuolemasta.  Sádecký oli ennen kauden alkua valittanut ettei tunne olevansa terve ja olisi halunnut mennä lääkäriin, mutta Pasek Jr oli kieltänyt tämän ja pakottanut Sádeckýn pelaamaan.

Kuolemien johdosta Bratislava Capitalsin organisaatio päätti jättää kauden 2021-22 kesken ja luopua sarjapaikastaan.

Joukkue kaudella 2021–2022

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Peter Draisaitl 
 Apuvalmentaja: Jiří Štolc 
 Maalivahtivalmentaja: František Kučera 
 Fysiikkavalmentaja: Ján Kovačič 
 Puheenjohtaja: Ivo Ďurkovič 
 Urheilutoimenjohtaja: Rostislav Dočekal 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran kotisivut

Slovakialaiset jääkiekkoseurat
Bratislavan urheilu
Vuonna 2015 perustetut urheiluseurat
Paavo Pesusieni (3. tuotantokausi)

Paavo Pesusienen kolmas tuotantokausi esitettiin 5. lokakuuta 2001 – 11. lokakuuta 2004. Jakso sisältää 20 jaksoa, joista jaksoista on 37 segmenttiä.

Tämä kausi oli suunniteltu olevan viimeinen, mutta elokuvan suosion myötä päätettiin jatkaa neljännelle kaudelle.

Jaksoluettelo

Paavo Pesusieni
Tuotantokaudet
Hughes Airwestin lento 706

Hughes Airwestin lento 706 oli Hughes Airwestin Yhdysvaltain sisäinen reittilento Los Angelesista Salt Lake Cityn, Boisen, Lewistonin, Pascon ja Yakiman kautta Seattleen. Lennolla 6. kesäkuuta 1971 käytetty Douglas DC-9-31 törmäsi Kalifornian San Gabriel -vuorten yllä Yhdysvaltain merijalkaväen McDonnell Douglas F-4B Phantom II -hävittäjälentokoneeseen ja syöksyi maahan. Lennolla oli 44 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat maahansyöksyssä. Hävittäjässä olleesta kahdesta miehistön jäsenestä toinen kuoli ja toinen pelastautui heittoistuimella.

Onnettomuuden välittömäksi syyksi todettiin se, etteivät koneiden miehistöt pitäneet tarvittavaa etäisyyttä toisiinsa. Tutkintalautakunta kuitenkin totesi, että käytännössä miehistöjen mahdollisuudet vaaratilanteen havaitsemiseen, arviointiin ja välttämiseen olivat vähäiset. Onnettomuuden syntyyn vaikuttaneiksi tekijöiksi lautakunta nimesi koneiden suuren keskinäisen lähestymisnopeuden, mittarilento- ja näkölentoliikenteen kulkemisen samalla alueella sekä sen, ettei hävittäjän miehistö pyytänyt lennonjohdolta tutkaseurantaa, mikä johtui osaltaan hävittäjän rikkinäisestä transponderista.

Lähteet 

Vuoden 1971 lento-onnettomuudet
Lentokoneiden yhteentörmäykset
Lento-onnettomuudet Kaliforniassa
Los Angelesin piirikunnan liikenne
Venäjän imperialistiliike

Venäjän keisarillinen liike on venäläinen äärikansallismielinen, puolisotilaallinen järjestö. Järjestö kannattaa valkoista ylivaltaa. Se pyrkii palauttamaan tsaarinvallan. Liikettä johtaa Stanislav Vorobjev.

Ideologia 
Venäjän keisarillinen liike kannattaa venäläisyyttä, itsevaltaisuutta ja ortodoksikirkkoa. Venäjän keisrsarillinen liike vastustaa voimakkaasti juutalaisia, muita rotuja kuin valkoiset ja seksuaalivähemmistöjä. Järjestö pohjaa nationalistis-mystisen arvomaailmansa tsaarinaikaiseen Venäjään ja juutalaisvastaisiin mustiin sotnioihin. Toisin kuin monet muut venäläiset nationalistijärjestöt, se ei ole erityisen Kreml-myönteinen. Tämä johtunee siitä, että.Putin on pyrkinyt esittämään Stalinin hyvässä valossa.

Puolisotilaallinen toiminta 
Järjestö perusti vuonna 2008 Pietariin puolisotilaallisen koulutuskeskuksen nimeltä Keisarillinen legioona. Legioonan Partizan-keskuksen koulutuksessa on kova kuri. Legioonan sotilaita ja muita Partizan-keskuksen kouluttamia on taistellut mm. Itä-Ukrainassa, Syyriassa ja Libyassa. Järjestö on tukenut läntisiä uusnatsijärjestöjä kouluttamalla ja rahalla. Ruotsalaiset järjestön kouluttamat uusnatsit ovat tehneet maassaan pommi-iskuja.

Koulutuskeskuksessa on koulutettu myös joitain suomalaisia uusnatseja. Koulutettuja ulkomaisia on mennyt Itä-Ukrainan sotaan. Yhdysvallat julisti liikkeen vuonna 2020 terroristijärjestöksi. Koulutettuja Itä-Ukrainan sotaa varten ovat rekrytoineet Suomessa muun muassa Johan Bäckman ja Janus Putkonen.

Nimitys 

Venäjäksi Русское Имперское Движениe, translitteroituna Russkoe imperskoe dvizhenie, RID,
Englanniksi Russian Imperial Movement, RIM

Lähteet 

Venäläinen nationalismi
Juho Hietanen

Juho Hietanen (30. kesäkuuta 1879 Uusikirkko – 15. joulukuuta 1954 Helsinki) oli talousneuvos, vähittäiskauppa-alan vaikuttaja ja Karjalan Liiton puheenjohtaja.

Juho Hietasen vanhemmat olivat puutarhuri, kauppias Salomon Hietanen ja Amalia Balk ja puoliso vuodesta 1909 Alexandra (Sanni) Siilin. Hietanen kävi kansa- ja kauppakoulun ja toimi kauppiaana ja maanviljelijänä Uudellakirkolla 1905–1936.  Hän oli Juho Hietanen -yhtiön toimitusjohtaja 1936–1954, Halilan parantolan taloudenhoitaja 1918–1940 ja Lapinlahden sairaalan 1941–1947. Uudenkirkon kunnanvaltuuston jäsen Hietanen oli 1909–1943 ja  puheenjohtaja 1925–1943. Hietanen oli ensin vuonna 1906 perustamassa Itä-Suomen Maakauppiasyhdistystä ja sitten sen edustajana vuonna 1912 perustamassa Suomen Maakauppiasliittoa. Hän toimi Vähittäiskauppiaisliiton puheenjohtajana 1925–1954 ja oli Savo-Karjalan tukkuliikkeen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1914. Karjalan Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana Hietanen toimi 1940–1946 ja oli presidentin valitsijamies vuonna 1925. Hän sai taloustirehtöörin arvonimen 1929 ja talousneuvoksen 1938.

Kauppaneuvos Eino Hietanen oli Juho Hietasen poika.

Lähteet

 Suomalaiset kauppiaat
 Suomalaiset maanviljelijät
 Suomalaiset järjestöjohtajat
 Suomalaiset yrittäjät
 Vuonna 1879 syntyneet
 Vuonna 1954 kuolleet
Aino Sirje

Aino Sirje (s. 1988 tai 1989) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa espanjalaisissa lyhytelokuvissa sekä muutamassa elokuvassa. Suomen televisiossa hänet on nähty sivuroolissa Ylen Suden hetki -sarjassa sekä keskeisessä roolissa MTV:n Rantabaari-saippuasarjassa. Sirje kilpailee keväällä 2021 esitettävän Myyrä-ohjelman toisella tuotantokaudella.

Näyttelijäksi Sirje on valmistunut barcelonalaisesta koulusta.


Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aino Sirjen kotisivut
 
 Aino Sirjen profiili Näyttelijäliiton sivuilla

Elävät henkilöt
Suomalaiset näyttelijät
1980-luvulla syntyneet
Myyränportaat

Myyränportaat (Diplazium) on hiirenporraskasvien (Athyriaceae) heimoon kuuluva saniaissuku. Aiemmin myyränportaat on sijoitettu laajempaan kiviyrttikasvien (Woodsiaceae) heimoon tai vielä laajempaan kallioimarrekasvien (Polypodiaceae) heimoon.

Myyränportaiden sukuun kuuluu ainakin 200 lajia, mahdollisesti jopa noin 700 lajia. Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan ainoastaan myyränporrasta eli taigamyyränporrasta (Diplazium sibiricum), joka on aiemmin sijoitettu myös hiirenportaiden (Athyrium) sukuun.

Myyränportaat ovat suurikokoisia saniaisia, joilla on suikertava ja haarova juurakko. Lehdet kasvavat yksittäin, ja lehtiruoti on suunnilleen yhtä pitkä kuin lehtilapa. Lehtiruoti on alaosistaan tummasuomuinen. Lehtilapa on yleismuodoltaan leveän kolmiomainen ja kaksi kertaa parilehdykkäinen. Lehdykät ovat myös yleismuodoltaan kolmiomaisia. Lehtien alapinnoilla on pääsuonien kohdilla karvoitusta. Itiöpesäkkeet ovat pieniä sekä hieman pitkulaisia. Katesuomut ovat mitättömän pieniä.

Lajeja 
 Diplazium australe – australianmyyränporras
 Diplazium caudatum – varjomyyränporras
 Diplazium costale
 Diplazium esculentum – salaattimyyränporras
 Diplazium fadyenii
 Diplazium grandifolium
 Diplazium macrophyllum
 Diplazium molokaiense
 Diplazium plantaginifolium
 Diplazium proliferum
 Diplazium radicans
 Diplazium sibiricum – myyränporras eli taigamyyränporras
 Diplazium striatum

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Myyränportaat (Diplazium)
 ITIS: Diplazium 
 United States Department of Agriculture (USDA): Diplazium 
 Flora of China: Diplazium 

Hiirenporraskasvit
Suomen Kristillisdemokraattiset Naiset

Suomen Kristillisdemokraattiset Naiset eli KD Naiset on vuonna 1973 perustettu Kristillisdemokraatteja lähellä oleva kansalaisjärjestö. KD Naisten tehtävänä on vaikuttaa poliittisesti naisten tasa-arvoisen aseman vahvistamiseen ja ihmisarvon kunnioittamiseen. KD Naiset kertoo rohkaisevansa naisia eri elämänalueilta yhteiskunnallisen vaikuttamisen pariin. KD Naiset on 13 naispiirin kattojärjestö.

KD Naiset kertoo toimintansa lähtökohdaksi lähimmäisistä välittämisen. Erityisenä painopisteenä järjestö mainitsee kansalaisten hyvinvoinnin edistämisen ja riittävien peruspalvelujen turvaamisen. KD naiset keskittyy ajankohtaisissa kannanotoissaan perhettä, lapsia, naisia, vammaisia ja vanhuksia sekä heikossa asemassa olevien asioihin.

Historia 
KD Naiset perustettiin Tampereella 4. marraskuuta 1973 nimellä Suomen Kristillisen Liiton Naiset. Järjestö perustettiin puolueen piiritasoisten naisosastojen kattojärjestöksi ja perustava kokous pidettiin Hotelli Emmauksessa. Liiton perustamishanketta veti Leena Finnilä, josta tuli yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Ensimmäisen toimintavuoden aikana järjestö kasvoi viidestä naisosastosta niin, että puolueen naisosasto löytyi jokaisesta 15 vaalipiiristä. Naistoiminnan järjestäytymiseen vaikutti erityisesti valtion budjettirahoitus.

Vuoden 1976 kunnallisvaaleissa puolueen kannatus nousi merkittävästi. Naisjärjestö koulutti tuoreita naisvaltuutettuja eri puolilla maata opettaen heille kokoustekniikkaa ja perehdytti toimijoita kunnallispolitiikkaan. Muihin puolueeseen verrattuna, kristillisdemokraattien naisvaltuutettujen osuus on ollut 1970-luvulta lähtien joko suurin tai toiseksi suurin. Ensimmäiset naiskansanedustajat puolue sai vuonna 1975 kun Ulla Järvilehto ja Impi Muroma valittiin eduskuntaan. Muroma toimi myös naisjärjestön puheenjohtajana vuosina 1976–1981. Myöhempiä järjestön puheenjohtajana toimineita kansanedustajia ovat olleet Leena Rauhala ja Marja-Leena Kemppainen.

2000-luvulla KD Naisten yhteistyö tiivistyi Baltian maiden sisarpuolueiden naisjärjestöjen kesken. Vuosituhannen vaihteessa järjestöllä oli ulkoasiainministeriön tukema hanke Liettuassa, jolla tuettiin tyttöjen vastaanottokodin käynnistämistä ja koulutettiin naisia moniammatilliseen lastensuojelutyöhön.

Katso myös 
 Suomen Kristillisdemokraatit

Puheenjohtajat 
 Listaa täydennettävä
 1973–1975: Leena Finnilä
 1976–1981: Impi Muroma
 1995–2007: Leena Rauhala
 2008–2013: Marika Visakorpi 
 2014–2015: Marja-Leena Kemppainen
 2016–2021: Tiina Tuomela
 2022–: Sari Kumin

Lähteet

Viitteet 

Suomen Kristillisdemokraatit
Suomalaiset poliittiset naisjärjestöt
Sentinelin kieli

Sentinelin kieli on Pohjois-Sentinelillä oletettavasti puhuttava kieli. Kieltä ei ole pystytty tutkimaan, sillä sen puhujat, sentinelit, ovat väkivaltaisesti torjuneet lähes kaikki ulkopuolisten tekemät kontaktiyritykset. Nykyään Intia on kieltänyt kaikki vierailut niin saarella kuin sen aluevesilläkin kolmen kilometrin säteellä.

Kieltä ei ole luokiteltu, mutta Ethnologue määrittelee sen eteläandamaanilaiseksi kieleksi. Aiemmin on arvioitu, että sentinelit olisivat sukua önge- ja jarawa-heimoille. Tästä huolimatta sentinelit eivät ole näyttäneet ymmärtävän jarawankielisiä sanoja ja eleitä.

Puhujien määrää ei tiedetä, mutta sen arvellaan olevan sama kuin saaren asukasluvun. Intian valtio arvioi saaren asukasluvuksi 50–400. Arviot puhujamääristä ovat kuitenkin pitkälti arvauksia. Kielen katsotaan olevan uhanalainen.

Lähteet 

Intian kielet
Andamaanilaiset kielet
Dafne Keen

Dafne Keen Fernández (s. 2005 Espanja) on brittiläis-espanjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Laurana / X-23:na vuonna 2017 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Logan ja Lyra Belacquana vuonna 2019 alkaneessa televisiosarjassa His Dark Materials. Hän on näytellyt myös espanjalaisessa televisiosarjassa The Refugees.

Keen on puoliksi britti ja puoliksi espanjalainen. Hän on kaksikielinen. Myös hänen vanhempansa ovat näyttelijöitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset lapsinäyttelijät
Espanjalaiset näyttelijät
Vuonna 2005 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Jufair

HMS Jufair on Britannian kuninkaallisen laivaston huoltotukikohta () Bahrainissa, joka on avattu 5. huhtikuuta 2018. Tukikohta on samalla Britannian merivoimien Persianlahden alueen esikunta (), jonka komentajana on yhden tähden kommodori. Vuoden 2019 kesällä tukikohtaan oli sijoitettu tyypin 23 fregatti HMS Montrose, joka viipyy alueella vuoteen 2022. Lisäksi tukikohdassa on neljän aluksen muodostama 9. miinantorjuntalaivue, johon kuuluvat HMS Brocklesby, HMS Shoreham, HMS Ledbury ja HMS Blyth. Alusten tukena on RFA Cardigan Bay. Tukikohdan henkilövahvuus on noin 500 henkeä.

Lähteet

Viitteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat‎
Bahrain
Gamlakarleby IF

Gamlakarleby IF, lyhemmin GIF, on kokkolalainen ruotsinkielinen urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat nykyisin yleisurheilu, pyöräily ja suunnistus. Seuran tunnusvärit ovat sininen ja keltainen, jotka vahvistettiin seura-asuihin kuuluviksi ensi kerran vuonna 1935.

Historia 
GIF pitää perustamisajankohtanaan elokuuta 1906, jolloin sen edeltäjä – Kokkolan ensimmäinen urheiluseura Idrottens Vänner – syntyi Kokkolan vapaapalokunnan urheilujaoksen (Gamlakarleby frivilliga brandkårens idrottsförbund) luomalle pohjalle. Edeltävässä kuussa vapaapalokuntalaiset ehtivät pelata kaupunkihistorian ensimmäisen jalkapallon kilpaottelun englantilaisia merimiehiä vastaan Halkokarin koulukentällä.

IV oli yksi kuudesta Suomen Palloliittoa toukokuussa 1907 perustamassa olleista seurayhteisöistä mutta jo seuraavan vuoden päätteeksi se jakautui kahtia sisäisen riidan myötä. Tällöin kilpailevaksi seuraksi syntyi edistysmielisten Gamlakarleby Ungdomsförenings Idrottsklubb, josta historiankirjat käyttävät vaihtelevasti suoraa suomennosta Kokkolan Nuorisoseuran Urheilijat. Eron jälkeen GUIK meritoitui kilpapyöräilyjaostonsa ansiosta, kun sen jäsenet Juho Jaakonaho ja Johan Kankkonen edustivat Suomea Tukholman kesäolympialaisissa 1912. Yksilöurheilun saralla monilajiottelija Jussi Björk edusti GUIK:ta hiihdossa ja pikaluistelussa. Chamonix'ssa vuonna 1914 järjestetyissä suurkilpailuissa Björk voitti pikaluistelun Ranskan mestaruuden kolmella matkalla, kilpaillen myös taitoluistelussa ja 15 kilometrin hiihdossa.

Kahtiajakoa ehti kestää vuoteen 1920 saakka, jolloin IV ja GUIK yhtyivät jälleen muodostaakseen nykyisen Gamlakarleby IF:n. Kolme vuotta myöhemmin Pariisista Kokkolaan palannut seuraikoni Björk pestattiin GIF:n puheenjohtajaksi, ryhtyen myös jääkiekkovalmentajan ja voimistelunopettajan toimiin. Yhtyneen GIF:n jalkapallojaosto erkaantui GBK:ksi vuonna 1924, jonka jääkiekkojoukkue puolestaan fuusioitui suomenkielisen KPV:n kiekkoilijoiden kanssa erikoisseura Kokkolan Hermekseksi vuonna 1953.

Toiminta 
GIF on toiminut historiansa aikana joitakin kertoja pyöräilyn, viestijuoksun, suunnistuksen ja hiihdon SM-kilpailuiden järjestävänä seurana. Viimeisimpinä suurina kilpailuina se järjesti nuorten SM-hiihdot vuonna 2015 ja sprinttisuunnistuksen SM-kilpailut vuonna 2009 yhdessä suunnistusseura OK Botnian kanssa.

Avoimet eri ikäluokkien Gamlakarlebyspelen-hiihtokilpailut järjestettiin GIF:n toimesta vuodesta 1928 vuoteen 2016 saakka Köykärinmäen (Köukar) maastossa, jossa seuralla on edelleen hiihtomaja.

Seuraa edustaneita urheilijoita

Hiihto 

 Eva Hög
 Arto Koivisto

Pyöräily 

 Antero Lumme
 Thor Porko
 Pia Sundstedt

Suunnistus 

 Aimo Tepsell
 Osmo Tepsell

Triathlon 

 Peter Sundstedt

Yleisurheilu 

 Kim Bergdahl
 Ulla Lax (o.s. Karjaluoto)
 Lasse Orimus
 Mona-Lisa Pursiainen (o.s. Strandvall)
 Anneli Virkkala

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Gamlakarleby IF:n verkkosivut (ruotsiksi)

Kokkolalaiset urheiluseurat
Suomenruotsalaiset järjestöt
Vuonna 1906 perustetut urheiluseurat
Markus Leminen

Markus Peter Leminen (s. 14. lokakuuta 1975 Vantaa) on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän kilpaili miesten yksinluistelussa. Hän on moninkertainen taitoluistelun Suomen-mestari. Leminen toimii nykyisin valmentajana Kanadassa.

Suomalaiset taitoluistelijat
Suomalaiset taitoluisteluvalmentajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauri Kirves

Lauri Kalervo Kirves (24. huhtikuuta 1914 Viipuri – 25. tammikuuta 1985 Helsinki) oli Suomen Metsäteollisuuden Keskusliiton pitkäaikainen toimitusjohtaja.

Lauri Kirveksen vanhemmat olivat postiljooni Antti Kirves ja Gustava Räsänen ja puoliso vuodesta 1937 Anna Marjatta Paloheimo. Kirves tuli ylioppilaaksi 1931 ja valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi 1943. Hän toimi konttoripäällikkönä Helsingin Osuuskaupassa 1936–1942 ja Vako-yhtiössä 1942–1945. Suomen Tukkukauppiaiden Liiton johtaja Kirves oli 1945–1950 ja toimitusjohtaja 1950–1960. Suomen Metsäteollisuuden Keskusliiton toimitusjohtajana hän työskenteli 1961–1979. Hänellä oli myös useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kirves oli reservin majuri (1968).

Lähteet 

Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Karakallion ostoskeskus

Karakallion ostoskeskus on ostoskeskus Karakallion osa-alueessa Espoossa. Ostoskeskuksessa on Alepa, videovuokraamo, Ravintola Karkelon Tähti, R-kioski, Merjan Kulma ja Karakallion Isännöitsijät. Ostoskeskus on rakennettu 1970-luvun vaihteessa lähelle Karakallion koulua, kenttää ja Karataloa. Ostoskeskuksen lisäksi Karakalliossa on Lidl. Alun perin liikkeessä toimi K-Karahalli. 

Espoon kauppa- ja ostoskeskukset
Karakallio
Leena Pietilä

Irja Ester Helena ”Leena” Pietilä (naimisissa Vainio) (29. maaliskuuta 1925 Rauma – 20. toukokuuta 2014 Mikkeli) oli suomalainen taitoluistelija. Hän oli taitoluistelun kaksinkertainen Pohjoismaiden-mestari ja seitsenkertainen Suomen-mestari.

Lähteet

Suomalaiset taitoluistelijat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Antti Kontiola

Antti Kontiola on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän on kolminkertainen Pohjoismaiden-mestari ja kuusinkertainen Suomen-mestari. Hän sijoittui 16:nneksi vuoden 1980 Euroopan-mestaruuskisoissa.

Suomalaiset taitoluistelijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Luettelo ministereistä Suomen opetus- ja kulttuuriministeriössä

Tämä on luettelo Suomen opetus- ja kulttuuriministeriössä (vuosina 1918–1922 kirkollis- ja opetusasiainministeriö, vuosina 1922–2010 opetusministeriö) toimineista ministereistä.

Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) opetusministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit, joiden nimike on ollut useimmiten "kulttuuriministeri" tai jokin sen johdannainen. 

Luettelossa on mainittu sekä ministerit, jotka ovat päätoimisesti toimineet ministeriössä, että sellaiset muissa ministeriöissä toimineet ministerit, joiden alueeseen on kuulunut vain joitain ministeriön alaan kuuluvia asioita.

Ensimmäinen ministeri 
Ministeriötä johtavan ministerin nimikkeenä on pääsääntöisesti ollut opetusministeri (vuosina 1918–1922 kirkollis- ja opetusministeri ministeriön aiemman nimen mukaisesti). Poikkeuksen tästä muodostaa Sipilän hallituksen alkuvaiheessa nimitetty opetus- ja kulttuuriministeri, jonka salkku kattoi kaikki ministeriön alueet.

Opetusministerin alaan ovat useimmiten kuuluneet nimensä mukaisesti koulutukseen liittyvät asiat, kuten esiopetus, perusopetus ja toisen asteen koulutus sekä korkeakoulutus. Toisinaan esimerkiksi ammatillinen koulutus tai korkeakoulutus on eriytetty toiselle opetus- ja kulttuuriministeriön ministerille: esimerkiksi vuonna 2019 aloittaneissa Rinteen ja Marinin hallituksissa korkeakoulutus kuuluu tiede- ja kulttuuriministerin tehtäviin.

Toinen ministeri 

Toisen opetus- ja kulttuuriministeriön vastuualueina ovat yleensä kulttuuri-, liikunta- ja nuorisoasiat sekä tekijänoikeuteen ja opintotukeen liittyvät asiat. Usein vastuualueisiin on kuulunut myös kirkollisasiat ja toisinaan myös perinteisesti opetusministerille kuuluvia asioita, kuten ammatilliseen koulutukseen tai korkeakoulutukseen liittyviä asioita.

Opetusministeriössä oli apulaisministerin tehtävä Ingmanin II hallituksessa vuosina 1924–1925. Tämän jälkeen seuraava ministeri varsinaisen opetusministerin lisäksi tuli vasta vuonna 1970, kun Karjalaisen II hallitukseen nimitettiin ministeri opetusministeriössä. Toisen ministerin nimike on vaihdellut eri hallituksissa. Ensin epävirallisena, sittemmin nimitettynä nimikkeenä oli nimike kulttuuriministeri, myöhemmin kulttuuri- ja urheiluministeri. 

Ministerin tehtäviin on toisinaan liitetty asioita myös muista ministeriöistä, kuten tasa-arvoasiat sosiaali- ja terveysministeriöstä, asuntoasiat ympäristöministeriöstä tai EU-asiat valtioneuvoston kansliasta.

Sivutoimiset ministerit 
Seuraavien muissa ministeriöissä toimineiden ministerien tehtäviin on kuulunut joitain opetus- ja kulttuuriministeriön asioita:

Lähteet

Luettelot Suomen ministereistä
Susan Broman

Susan Mirjam Broman (s. 28. heinäkuuta 1959 Helsinki) (naimisissa Lönnqvist) on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän voitti taitoluistelun Suomen-mestaruuden vuosina 1974 ja 1979 ja kilpaili Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 ja sijoittui 17:nneksi.

Suomalaiset taitoluistelijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Miesten Suomisarjan kausi 2020–2021

Kausi 2020–2021 oli järjestyksessään 1. pelattu Suomisarjan kausi.

Joukkueet ja lohkojako 
Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohkojen sarjataulukot

Länsi: Lohko A

Etelä: Lohko B

Itä: Lohko C

Kauden jatkuminen ja divarikarsinnat 

Koronaviruspandemian takia useimmat Salibandyliiton sarjat ovat tauolla, eikä Suomisarjaa pystytty pelaamaan loppuun. Kuitenkin Suomisarjan ja Pohjois-Suomen 2. divisioonan pääsevät halutessaan karsimaan paikasta Divariin karsintasarjassa. Suomisarjasta karsintoihin osallistuu 14 joukkuetta.

Lähteet 
 https://salibandy.fi/fi/sarjat/suomisarja/
 https://salibandy.fi/tulospalvelu
 https://salibandy.fi/fi/uutiset/divarin-karsintasarja-edessa-tassa-lohkot-ja-ottelut/
Salibandykaudet
Vuoden 2020 salibandy
Elina Hänninen

Elina Hänninen on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän on vuoden 1984 Pohjoismaiden-mestari ja kolminkertainen Suomen-mestari. Hänen luistelukerhonsa oli Turun Riennon Taitoluistelu.

Suomalaiset taitoluistelijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kaisa Kella

Kaisa Kella on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän on kolminkertainen Pohjoismaiden-mestari ja kaksinkertainen Suomen-mestari. Kella sijoittui 11:nneksi vuoden 1992 junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa ja 21:nneksi vuoden 1993 Euroopan-mestaruuskilpailuissa.

Suomalaiset taitoluistelijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Hannele Koskinen

Hannele Koskinen (myös Antikainen) on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän on vuoden 1978 Pohjoismaiden-mestari ja kaksinkertainen Suomen-mestari vuosilta 1973 ja 1978. Hän edusti Helsingin Taitoluisteluklubia.

Suomalaiset taitoluistelijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Sanna-Maija Wiksten

Sanna-Maija Wiksten (s. 28. heinäkuuta 1980 Espoo) on entinen suomalainen taitoluistelija. Hän on vuoden 1998 Pohjoismaiden-mestari, vuoden 1999 Nebelhorn Trophy -hopeamitalisti ja vuoden 1999 Suomen-mestari. Hän edusti Tikkurilan Taitoluisteluklubia Vantaalla ja Espoon Jäätaitureita Espoossa.

Suomalaiset taitoluistelijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Kella

Kella on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Kaisa Kella, taitoluistelija
Marjaana Kella (s. 1961), valokuvataiteilija ja professori
Postalveolaari

Postalveolaari on konsonantti, jonka ääntöpaikka sijaitsee hammasvallin takana ennen kitalakea. 

Esimerkkejä postalveolaareista ovat mm. [ʃ], joka on soinniton frikatiivi, ja [dʒ], joka on soinnillinen affrikaatta.

Lähteet 

Konsonantit
Ilan Pappé

Ilan Pappé (, s. 1954) on israelilainen historioitsija ja aktivisti. Hän työskentelee professorina Iso-Britanniassa Exeterin yliopistossa.

Pappé on syntynyt Haifassa, Israelissa. Ennen muuttoaan Britanniaan hän työskenteli politiikan tutkimuksen lehtorina Haifan yliopistossa vuosina 1984–2007 ja toimi puheenjohtajana Palestiina-Israelia tutkivassa Emil Touma -instituutissa vuosina 2000–2008. Pappé on julkaissut lukuisia Israelia ja Palestiinaa käsitteleviä artikkeleita ja teoksia, mm. palestiinalaisten etnistä puhdistamista käsittelevän kirjan The Ethnic Cleansing of Palestine (2006). Pappé kuului israelilaiseen vihervasemmistolaiseen Hadash-puolueeseen ja oli ehdolla Knessetiin vuosina 1996 ja 1999.

Pappé on yksi Israelin nk. uusista historioitsijoista, jotka ovat kirjoittaneet uudelleen Israelin vuoden 1948 historiaa sen jälkeen, kun useat itsenäistymisen aikaiset asiakirjat tulivat julkisiksi 1980-luvulla.  Pappé on mm. kirjoittanut, että 700 000 palestiinalaisen karkotus vuonna 1948 oli suunnitelma Daletin mukainen etninen puhdistus, eikä tapauskohtaista, kuten muut historioitsijat ovat väittäneet. Pappé on kannattanut Israelin akateemista boikottia.

Pappé tukee demokraattista yhden valtion ratkaisua, jossa palestiinalaisilla ja israelilaisilla olisi yhtäläiset oikeudet.

Muut historioitsijat ovat sekä tukeneet että kritisoineet Pappén töitä. Ennen lähtöään Israelista vuonna 2008 hän oli saanut useita tappouhkauksia.

Lähteet 

Juutalaiset historioitsijat
Israelilaiset historioitsijat
Aktivistit
Professorit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Pietari Haukkala

Pietari Haukkala on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät ja sen sisarsarjassa, Rantabaarissa. Hahmoa esittää Miikka Wallin. Pietari oli ammatiltaan ensihoitaja, ja Janne Haukkalan isoveli.

Rakkauselämä 
Pietari oli ennen sarjaan saapumistaan joutunut onnettomuuteen kihlattunsa Lola Vinbergin kanssa. Onnettomuuden jälkeen Lola oli vaipunut koomaan. Pietari vieraili Lolan luona sairaalassa toistuvasti. Kun Jiri Viitamäki sai selville onnettomuudesta, Pietari valehteli kihlattunsa kuolleen. Pietari ei uskonut Lolan heräävän koomasta, joten hän jatkoi elämäänsä. Pian hän aloitti suhteen Eva Tammisen kanssa. Kun Eva suunnitteli parin kihlaantumista, päätti Pietari kertoa hänelle Lolasta ja auto-onnettomuudesta. Eva halusi nähdä Lolan ennen kuin he antaisivat asian olla. Lola oli kuitenkin herännyt koomasta. Lola keskusteli Pietarin kanssa ja hyväksyi sen, että tämä oli jatkanut elämäänsä. 

Pietari päätyi suutelemaan Peppi Puolakkaa, jota hän ja Eva olivat auttaneet muutossa. Koska Eva ja Pietari olivat edelleen yhdessä, Pietari päätti lopettaa ystävyytensä Pepin kanssa. Kun Pietari ja Peppi olivat Porissa koulutuspäivillä, he päätyivät humalassa sänkyyn. Pietari kertoi muutaman viikon päästä Evalle pettäneensä tätä, mutta jätti kertomatta sen, kenen kanssa. Myöhemmin Pietari ja Peppi päätyivät sänkyyn uudelleen. Lopulta Eva ja Pietari erosivat, ja Pietari muutti asumaan veljensä Jannen luo. Myöhemmin Pietari alkoi seurustella Pepin kanssa ja muutti tämän luokse asumaan. Pepin ja Pietarin suhteen aikana Pietari oli kiinnostunut tämän siskosta, Aino Kaukovaarasta. Peppi ja Pietari päätyivät lopulta eroamaan Pietarin valehtelun takia. 

Lola ja Pietari lähtivät sarjasta samaan aikaan, siirtyen päähenkilöiksi Rantabaariin. 

Salatut elämät -hahmot
Kaunis Kuolematon

Kaunis Kuolematon on vuonna 2012 perustettu Haminasta kotoisin oleva melodista death- ja doom metalia soittava yhtye. Yhtyeen musiikillista suuntaa voisi myös kuvailla melankoliseksi doom metalliksi.

Jäsenet 
Olli "Saakeli" Suvanto – örinälaulu
Mikko Heikkilä – kitara, laulu
Ville Mussalo – kitara
Jarno Uski – basso
Miika Hostikka – rummut

Diskografia

Studioalbumit 

 Kylmä kaunis maailma (2014)
 Vapaus (2017)
  Syttyköön Toinen Aurinko  (2020)

EP:t 

 Kaunis kuolematon (2012)
 Elämä ei tarvitse minua (2019)

Singlet 

 En ole mitään (2013)
 Eloton (2017)
 Tuhottu elämä (2017)
 Palava maa (2017)
 Paha ihminen (2019)
 Kylmä Maa (2020)

Lähteet 

Suomalaiset death metal -yhtyeet
Suomalaiset doom metal -yhtyeet
The Gifted (thaimaalainen televisiosarja)

The Gifted (; The Gifted - Nakrian Phalang Kif) on televisioyhtiö One31:n esittämä thaimaalainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Korapat Kirdpan, Wachirawit Ruangwiwat, Apichaya Thongkham, Harit Cheewagaroon, Ramida Jiranorraphat, Atthaphan Phunsawat, Pattadon Janngeon ja Napasorn Weerayuttvilai.

Aiheesta muualla 
 

Thaimaalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Fantasiasarjat
Draamasarjat
Scifi-sarjat
Biolingvistiikka

Biolingvistiikka on kielitieteen haara, joka yhdistää käytäntöjä niin kielitieteestä kuin biologiastakin. Tutkimuskohteina ovat muun muassa kielen biologiset taustat sekä kielen evoluutio.

Varhaisin maininta biolingvistiikasta on vuodelta 1950, jolloin julkaistiin Handbook of Biolinguistics -kirja, joka pyrki tutkimaan kieltä luonnonilmiönä ja osana biologisia prosesseja. Termi biolingvistiikka tuli uudelleen käyttöön vuonna 1974 pidetyssä konferenssissa, joka kantoi nimitystä Biolinguistics. Termin kehittäjäksi mainitaan Noam Chomsky, jonka mukaan kieli on luonnollinen aivoissa syntynyt ilmiö. Biolingvistiikalla on tarkoitus vastustaa muun muassa John Locken ja Alfred Wallacen väitteitä, joiden mukaan kieltä ei voitaisi selittää vain evoluution tuloksena, vaan siihen olisi vaikuttanut jokin ulkopuolinen hengellinen voima.. 

Yksi tieteenalalla toimiva, vertaisarvioitu, julkaisu on Biolinguistics-lehti, jonka artikkelit käsittelevät myös psykolingvistiikkaa ja neurolingvistiikkaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Biolinguistics-lehden kotisivu 

Kielitiede
Noam Chomsky
Youssef En-Nesyri

Youssef En-Nesyri (, s. 1. kesäkuuta 1993 Fès, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Hän on edustanut maataan vuoden 2018 MM-kilpailuissa sekä kaksissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa.

Seurajoukkueura 
En-Nesyri nostettiin 8. heinäkuuta 2016 ensimmäistä kertaa Málagan edustusjoukkueeseen harjoituskaudelle silloisen päävalmentaja Juande Ramosin toimesta. Hän esiintyi edukseen harjoituskauden otteluissa ja teki niissä yhteensä kuusi maalia, minkä jälkeen 23. elokuuta 2016 hänen sopimustaan jatkettiin vuoteen 2020. Kolme päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa Espanyolia vastaan. Ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan hän teki 21. syyskuuta 2016 kotiottelussa Eibaria vastaan.

Málagan pudottua 17. elokuuta 2018 pääsarjasta, En-Nesyri siirtyi Leganésiin ja allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen seuran kanssa. hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 30. lokakuuta 2018 Copa del Reyn ottelussa Rayo Vallecanoa vastaan. Runsasta kuukautta myöhemmin 23. marraskuuta hän teki ensimmäisen sarjamaalinsa joukkueessa ottelussa Deportivo Alavésia vastaan.

Vuoden 2019 tammi-ja helmikuun aikana En-Nesyri teki kuusi maalia kolmen ottelun aikana, joiden turvin Leganés onnistui välttämään tappiot: kaksi maalia 2–2-tasapelissä Eibaria vastaan, voittomaali ottelussa Rayo Vallecanoa vastaan ja kolme maalia ottelussa Real Betisia vastaan, jolloin hänestä tuli samalla ensimmäinen pelaaja leganesilaisseurassa, joka on onnistunut tekemään hattutempun pääsarjassa.

Sevilla ilmoitti 16. tammikuuta 2020 hankkineensa En-Nesyrin arviolta 20 miljoonan euron siirtokorvauksella ja tehneensä pelaajan kanssa viisivuotisen sopimuksen.

Maajoukkueura 
En-Nesyri valittiin ensimmäistä kertaa Marokon maajoukkueeseen 22. elokuuta 2016 ystävyysotteluihin Albaniaa ja São Tomé ja Príncipea vastaan. Yhdeksän päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Albaniaa vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Youssef En-Nesyrin tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Youssef En-Nesyrin tilastot Soccerway-sivustolla 

Marokkolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Herrat

Herrat on mysteerikokoonpano, joka aloitti toimintansa vuonna 2017. Kokoonpano piilottaa identiteettinsä. Yhtyeen ensimmäinen kappale ”Kumiankka” on striimannut tuplaplatinaa.

Herrat nousi suosioon vuonna 2017 ”Kumiankka”-singlellään, jota on kuunneltu striimauspalveluissa tuplaplatinaan oikeuttavat yli 8 miljoonaa kertaa. Herrat aloittivat keikkailun syksyllä 2019.

Diskografia 

 Kumiankka - 2017 - Single
 Kuka pelkää pimeää - 2017 - Single
 Drive - 2018 - Single
 UUNANA - 2018 - Single
 Tanssilaulu - 2018 - Single
 Sumuu - 2019 - Single
 Sin City - EP - 2019
 Yhen illan huumaa - 2019 - Single
 LOL (2020) - 2019 - Single
 Perhosii - 2020 - Single
 Karuselli - 2020 - Single
 Elämä on disko - 2020 - Single
 Ilopoika - 2020 - Single
 Ysäri - 2020 - Single
 Den glider in RMX - 2021 - Single
 Au - 2021 - Single

Lähteet

Suomalaiset yhtyeet
Horizon Forbidden West

Horizon Forbidden West (tunnetaan myös nimellä Horizon II: Forbidden West) on Guerrilla Gamesin kehittämä ja Sony Interactive Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli. Pelin on julkaistu PlayStation 4 ja PlayStation 5 -alustoille vuonna  julkaisun lykkäämisen jälkeen. Pelin on julkaistu on 18. helmikuuta 2022. 

Peli on Horizon Zero Dawnin jatko-osa.

Pelaaminen 
Peli sijoittuu edeltäjänsä tavoin avoimeen pelimaailmaan.
Pelissä voi tutkia maailmaa veden alla.

Saavutettavuus 
Pelissä on kehitetty saavutettavuustukea aiemmasta ja uutena ominaisuutena on ohjauksen peilaaminen toiseen peliohjaimeen (co-pilot).

Kehitys 
Studion käyttämää Decima-pelimoottoria on kehitetty peliä varten edelleen Death Stranding -pelissä käytetystä versiosta. Aiemmin moottori on ollut rajoittunut aiempaan tekniikkaan ja siten interaktio pelimaailman kasvuston kanssa on ollut rajoittunutta. Pelin trailerissa nähtiin miten tuuli vaikuttaa kasveihin kuten pitkän ruohon taittumiseen ilmavirrassa. Kasvillisuuden tiheys on myös kehittynyt sekä kasvillisuuden piirtoetäisyydet. Pienemmät yksityskohdat säilyvät kauempana kamerasta ja varjoissa on korkeampi tarkkuus. Aiemmin pilvien renderöintiin käytettävä Nubis-tekniikka oli rajattu hitaaseen päivitykseen, joka toimi hitaassa liikkeessä. Uudemmassa versiossa on vuonna 2017 esiteltyä jatkokehitystä.

Pelin kehityksen aikana studio vaihtoi kaupallisesta fysiikkamoottorista avoimen lähdekoodin Jolt Physics -moottoriin.

Ääninäyttelijät 
Pelin ääninäyttelijät:

Vastaanotto 
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.

Peli on saanut Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 10/10.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2022 videopelit
PlayStation 4 -pelit
PlayStation 5 -pelit
Avoin pelimaailma -pelit
Toimintaseikkailupelit
Toimintaroolipelit
Scifipelit
Post-apocalypse-pelit
Gonzalo Montiel

Gonzalo Montiel (s. 1. tammikuuta 1997 González Catán) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa. Hän on pelannut myös Argentiinan maajoukkueessa.

Montiel pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa huhtikuussa 2016. Hän on toukokuun 2020 loppuun mennessä pelannut 51 pääsarjaottelua. Hän oli vuonna 2018 voittamassa Copa Libertadoresia.

Montiel edusti Argentiinaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2017. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa maaliskuussa 2019 Venezuelaa ja Marokkoa vastaan. Syyskuussa 2019 hän pelasi kolmannen maaottelunsa Chileä ja neljännen Meksikoa vastaan.

Lähteet 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt