joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Humalamäki

Humalamäki oli hyppyreistään tunnettu Jyväskylän Suurajojen erikoiskoe. Pikataipaleen reitti kulki Jyväskylän maalaiskunnan sekä Petäjäveden rajalla alkaen maalaiskunnan Humalamäen kylästä ja päätyen Petäjäveden puolelle Vehkasuolle. Pituutta erikoiskokeella oli ainoastaan muutama kilometri. Pikataipaleesta tuli silti erittäin suosittu, sillä etäisyys Jyväskylän keskustasta oli alle 20 kilometriä. Humalamäen suosiota lisäsi myös se, että Humalamäki perinteisesti ajettiin 1960- ja 1970-lukujen rallissa toisena erikoiskokeena, perjantai-iltana ensimmäisen auton stattiajan ollessa 18.40 kaikkien kilpailijoiden ollessa vielä yleensä mukana. Humalamäen suosituin katselupaikka oli sen alkupäässä ollut paloaukea, josta autoja pystyi seuraamaan liki kilometrin mittaisen matkan.

Legendoja
Erikoiskokeen katsojat saivat todistaa monia tapahtumia. Esimerkiksi Leo Kinnusen Porschen kaasuvaijerin katkeamisen, jossa kartanlukijana toiminut Jorma Pulkkinen siirtyi takamoottorisen auton takapuskurille säätämään kaasua. Vuonna 1972 huomiota herätti Simo Lampisen edellisellä pikataipaleella Palsankylässä kaadettu, huonokuntoinen Saab. 1980-luvulla Jari Latvala ajoi EK:n loppupäässä ulos niin, että noin 20 senttiä paksu puu meni poikki.

Vuoden 1984 onnettomuus

Vuonna 1984 jälkipäässä ajaneen brittikuljettaja Julian Roderickin (numerolla 48) auto syöksyi paloaukean suoran viimeisestä hyppystä yleisön joukkoon. Tilanteen johdosta kymmeniä ihmisiä, mukaan luettuna kilpailijapari, loukkaantui, osa vakavasti. Kuolonuhreja ei kuitenkaan syntynyt. Kyseisen tapahtuman johdosta Humalamäki poistettiin Jyväskylän MM-rallin erikoiskokeiden joukosta.

MM-rallin jälkeen Humalamäkeä on satunnaisesti käytetty lähinnä talviralleissa.

Aiheesta muualla 
Rallin kotisivut

Suomen rallin erikoiskokeet
Jyväskylän maalaiskunta
Petäjävesi
Hitsauskoordinaattori

Hitsauskoordinaattori on henkilö, joka on vastuussa yrityksen hitsausmenetelmien pätevöinnistä.  Hitsauskoorinaattorin tehtävät ja vastuut on määritelty standardissa SFS-EN ISO 14731. Hitsauskoordinaattorin tehtäviin valmiuksia antaa pätevöityminen kansainväliseksi hitsausinsinööriksi, kansainväliseksi hitsausteknikoksi  tai kansainväliseksi hitsausneuvojaksi. Suomessa tutkintoja voi suorittaa Suomen Hitsausteknillisen Yhdistyksen (SHY) hyväksymissä teknillisissä yliopistossa ja ammattikorkeakouluissa.

Lähteet 

Metallialan ammatit
Broken

Broken (tunnetaan myös nimellä Halo 5) on yhdysvaltalaisen Nine Inch Nails -yhtyeen EP-levy vuodelta 1992. Se on myynyt Yhdysvalloissa platinaa ja sen kappale ”Wish” sai Grammy-palkinnon vuonna 1993. Brokenin jälkeen julkaistiin albumin remix-versio nimeltä Fixed. Alun perin julkaisu sisälsi kaksi CD:tä, joista ensimmäinen sisälsi kuusi kappaletta ja toinen kappaleet ”Physical” ja ”Suck”, mutta kauppaketjujen alettua myydä EP:tä ilman bonuslevyä päätti Reznor sulauttaa bonusraidat samalle levylle.

EP:stä tehtiin myös 20 minuuttia pitkä The Broken Movie, joka piti julkaista yleiseen levitykseen, mutta ei julkaistu sen sisältönsä takia, kappaleista ”Pinion”, ”Wish”, ”Help Me I Am in Hell”, ”Happiness in Slavery” ja ”Gave Up” tehtiin musiikkivideot kyseiseen elokuvaan, ainoastaan ”Wish” kappaleen musiikkivideota alettiin näyttää musiikkikanava MTV:llä, koska oli ainut, jossa ei ollut väkivaltaa.

Kappaleet

Kokoonpano
 Trent Reznor – laulu, bassot, kitarat, kosketinsoittimet, ohjelmointi
 Martin Atkins – rummut
 Chris Vrenna – rummut, ohjelmointi, biitit

Aiheesta muualla

Halo 5 NINCollector.comissa
Halo 5 -sanoitukset
Broken (US CD) Discogs.comissa
Broken (US Cassette) Discogs.comissa
Broken (UK CD) Discogs.comissa
Broken (UK LP) Discogs.comissa
Broken (BR LP) Discogs.comissa

Nine Inch Nailsin albumit
Vuoden 1992 EP:t
Ain’Elisabet Pennanen

Ain'Elisabet Pennanen (30. syyskuuta 1881 Käkisalmi – 13. helmikuuta 1945 Porvoo) oli suomalainen kirjailija ja runoilija.

Pennasen vanhemmat olivat Heikki Pennanen ja Maria Sofia Sjödahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 ja suoritti talouskoulun opettajatarkurssin 1904. 

Ollessaan näyttelijänä Tampereen Teatterissa Pennanen tapasi näyttelijä Aarne Orjatsalon. Heillä oli lyhyt suhde, josta syntyi vuonna 1906 Jarno Pennanen. Tapauksesta syntyi skandaali Tampereella, koska Ain’Elisabet Pennanen kieltäytyi menemästä naimisiin Orjatsalon kanssa ja kasvatti poikansa yksinhuoltajana. Hän kirjoitti myös suhteesta avainromaanin Voimaihmisiä (1906), jossa Orjatsalo esiintyi hirviömäisen viettelijän, kapellimestari Georg Braunin muodossa.  Samoihin aikoihin Pennanen julkaisi myös esikoisrunokokoelmansa Tshandalan vanki (1907).

Pennanen oli tämän jälkeen naimisissa 1911–1918 ruotsalaisen tohtori Bruno Rolfin kanssa. Avioliitosta syntyi Mirko-niminen poika, joka jäi kuitenkin avioerossa isänsä huostaan. Pennasella oli myös suhde erääseen italialaiseen taidemaalariin, mutta mies jätti Pennasen, kun heidän lapsensa syntyi kuolleena. Ensimmäisen maailmansodan aikaan Pennanen muutti 1916 Jyväskylään, jossa hän tutustui runoilija Juhani Siljoon. Siljon äiti ja sisar Miili Airila eivät hyväksyneet heidän suhdettaan vaan käynnistivät eronnutta Pennasta vastaan parjauskampanjan.

Suomen sisällissodan aikana Juhani Siljo lähti sotaan valkoisten joukoissa osaksi näitä kiistoja pakoon. Siljon haavoituttua Pennanen matkusti Tampereelle etsimään häntä. Siljo kuoli haavoihinsa sairaalassa keväällä 1918, koska hän ei suostunut jalkansa amputoimiseen. Siljon kirjallinen jäämistö jäi Pennasen haltuun ja hän toimitti keskeneräisen runo- ja aforismiteoksen Selvään veteen julkaistavaksi.

1920-luvun alkuvuosien jälkeen Pennanen julkaisi seuraavan kirjansa vasta 1943. Kirja oli Huomensynty-niminen runokokoelma, joka sisälsi muun muassa hänen kirjoittamiaan tankarunoja. Pennanen oli luultavasti ensimmäinen, joka käänsi suomeksi japanilaisia tanka- ja haikurunoja. Pennasen kuoleman jälkeen ilmestyi 1968 hänen poikansa Jarno Pennasen toimittamana romaani Kaksi raukkaa.  Tässä romaanissa Pennanen kuvasi suhdettaan Juhani Siljoon. Hän oli aloittanut sen kirjoittamisen jo 1930-luvulla.

Pennaselle myönnettiin vuonna 1919 valtion kirjallisuuspalkinto.

Teokset
 Voimaihmisiä.  Otava 1906
 Tschandalan vanki, runokokoelma. Otava 1907
 Rossit, näytelmä. Otava 1917
 Palkkapiian päiväkirja, romaaninovelli. Otava 1918
 Arvolan kauhea lapsi: pieni komedia. Otava 1919
 Ja se laiva lähti kuitenkin!: kolminäytöksinen avioliittodraama. Otava 1919
 Vuorenviemät, romaani. Otava 1920
 Erään perhosen joululahja. Otava 1921
 Erään perhosen joulukirja. 1921
 Huomensynty, runoja.  WSOY 1943
 Kaksi raukkaa: kahden runoilijan rakkaus. WSOY 1968 (jälkeenjääneen käsikirjoituksen painoasuun toimittanut Jarno Pennanen)

Lähteet
 (. Arkistoitu 30.4.2013)

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Germaine Tillion

Germaine Tillion (30. toukokuuta 1907 – 19. huhtikuuta 2008) oli ranskalainen antropologi. Hänet muistetaan parhaiten työstä, jonka hän teki 1950-luvulla Algeriassa Ranskan hallituksen hyväksi. 

Tillionille myönnettiin vuonna 1977 Prix mondial Cino Del Duca. Hänellä on lisäksi Kunnialegioonan suurristi. 

Tillion syntyi Allègressa, Haute-Loiren departementissa, ja opiskeli antropologiaa Marcel Maussin johdolla. Hän kävi Algeriassa jo 1930-luvulla ja teki huomattavaa tutkimustyötä Aurès'n alueen berberi- ja chaoui-kansoista. Hän selvisi toisessa maailmansodassa Saksan keskitysleiriltä. 

Ranskalaiset antropologit
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Yli satavuotiaiksi eläneet ranskalaiset
Tatiana Rouba

Tatiana Rouba Beniarz (s. 15. syyskuuta 1983, Barcelona, Katalonia) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän osallistui kolmeen naisten uintiviestiin kotimaansa joukkueessa. Rouba voitti EM-hopeaa pitkällä radalla 4x200 metrin vapaauintiviestissä Berliinissä 2002.

Lähteet 
Espanjan olympiakomitea Luettu 27.4.2007 

Espanjalaiset uimarit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Jorge Sánchez

Jorge Sánchez (s. 1977 Zaragoza) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa 13. sijalle.

Lähteet 
Diario Equipo  Luettu 27.4.2007 

Espanjalaiset uimarit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
San Miguel Mission

San Miguel Mission, tunnetaan myös nimellä San Miguelin kappeli, on Espanjan siirtomaavallan aikainen lähetyskirkko Santa Fessä Yhdysvaltojen New Mexicossa. Kirkko on rakennettu noin 1610–1626. Se tuhoutui pueblokapinan aikana 1680, mutta rakennettiin uudelleen 1710, kun espanjalaiset valloittivat seudun uudestaan. Kirkko toimi jonkin aikaa espanjalaisten sotilaiden kappelina. Puinen alttarirakennelma reredos, johon kuuluu puinen arkkienkeli Mikaelin patsas ainakin vuodelta 1709, lisättiin paikalleen 1798. Vaikka kirkkoa on korjattu ja rakennettu useita kertoja vuosien varrella, alkuperäiset savitiiliseinät ovat yhä suurelta osin jäljellä, mutta ovat jääneet myöhempien lisäysten alle piiloon. Tätä kirkkoa sanotaan usein virheellisesti Yhdysvaltojen vanhimmaksi kirkoksi. Kaksitoista vuotta sitä vanhempi on kuitenkin San Miguel Mission Socorrossa New Mexicossa. Kappeli on yhä joka sunnuntaisessa käytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

New Mexico
Yhdysvaltain kirkot
Iki

Iki tai IKI voi tarkoittaa:

 IKI Avaruustutkimusinstituutti, tutkimuslaitos Moskovassa.
 iki, Värttinä-yhtyeen albumi
 IKI, Internet-käyttäjät ikuisesti ry
 IKI-kiuas, suomalainen kiuasmerkki
 IKI-levy, korkeapainelaminaattilevyn vanha tuotemerkki
 Iki, kaupunki Japanissa
 Iki, saari Japanissa
 Iki-nimisiä sotalaivoja:
 Iki (1905), Japanin laivaston maalilaiva, alkujaan venäläinen taistelulaiva Imperator Nikolai I
 Iki (1943), Japanin laivaston saattaja

Lähteet
Paul Stastny

Paul Stastny (s. 27. joulukuuta 1985 Quebec, Quebec, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa NHL:ssä Carolina Hurricanesissa. Heinäkuussa 2021 Stastny teki Jetsin kanssa yksivuotisen ja yhteensä 3,75 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Stastny kirjoitti heinäkuussa 2014 vapaana pelaajana St. Louis Bluesin kanssa 28 miljoonan ja neljän vuoden sopimuksen. Siirtotakarajalla helmikuun lopussa 2018 Stasny siirtyi Winnipeg Jetsiin. 

Stastny on slovakialaisen entisen huippupelaajan Peter Šťastnýn poika. Hän syntyi ja varttui Pohjois-Amerikassa isän peliuran vuoksi. Myös Stastnyn veli Yan on pelannut NHL:ssä. Lisäksi hänen setänsä Anton ja Marián ovat entisiä huippupelaajia.

Colorado varasi Stastnyn vuoden 2005 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi Denverin yliopiston joukkueessa. NHL-uransa Stastny aloitti kaudella 2006–2007. Hän teki tulokaskaudellaan 28 maalia ja antoi 50 maalisyöttöä kooten yhteensä 78 tehopistettä.

Elokuussa 2022 Stastny teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Maajoukkuetasolla Stastny edustaa Yhdysvaltoja. Hän on ollut mukana Yhdysvaltain joukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2007, 2012, 2013 sekä Vancouverin talviolympialaisissa 2010. Stastny valittiin Yhdysvaltain maajoukkueeseen myös Sotšin talviolympialaisiin 2014.

Tilastot

Lähteet 
  Viitattu 28.5.2012
  Viitattu 23.7.2010
  Viitattu 23.7.2010

Viitteet

Aiheesta muualla
Profiili Colorado Avalanchen sivuilla 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Carolina Hurricanesin pelaajat
Colorado Avalanchen varaamat pelaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Matematiikkasuoritin

Matematiikkasuoritin (, FPU) on tavallisen suorittimen CPU:n rinnalla toimiva yksikkö, jonka tehtävänä on laskea liukulukulaskutoimituksia. Matematiikkasuorittimet otettiin käyttöön, kun liukulukulaskutoimitusten suorittamisen tarve yleistyi. Tavallisella mikrosuorittimella liukulukulaskenta oli liian hidasta.

Moderni moniydinsuoritin sisältää useita matematiikkasuoritinyksiköitä.

Historia 

Aluksi kotitietokoneisiin tullessa matematiikkasuorittimet olivat erillisiä, CPU:n ulkopuolisia mikropiirejä ja valinnaisia. Myöhemmin matematiikkasuoritinten kustannukset laskivat niin paljon, että matematiikkasuoritin toimitettiin yleiskäyttöisen mikrosuorittimen mukana ja myöhemmin yksikkö integroitiin osaksi pääsuoritinta, jolloin erillisestä komponentista voitiin luopua.

Intel i486 -suorittimesta oli olemassa myös halvempi i486SX versio. Siinä ei ollut mukana matematiikkasuoritinta, joten liukulukulaskutoimitukset jouduttiin suorittamaan tavallisella mikrosuorittimella. Tämä oli hitaampaa, sillä mikrosuoritin joutuu pilkkomaan liukuluvut kokonaisluvuiksi, suorittamaan laskutoimituksen ja sen jälkeen muuttamaan tuloksen takaisin liukuluvuksi.

Motorola 68040 -suorittimesta oli samaan aikaan myös halvempi 68LC040 versio, jossa ei ollut mukana matematiikkasuoritinta.

Sulautetut järjestelmät vielä usein käyttävät suorittimia, joissa ei ole matematiikkasuoritinta.

Tyypit 

Matematiikkasuorittimet käyttävät yleisesti IEEE-754 standardin mukaisia dataformaattia.

Suorittimet tukevat single-precision, double-precision tai double-extended-precision liukulukuja (32-, 64- tai 80-bittisiä).

Liukulukulaskenta käyttää numeroformaattia, jossa mantissa ja eksponentti ovat varatuilla alueilla luvussa käyttäen tietyn määrän bittejä.

128-bittiselle IEEE-standardin mukaiselle liukulukuformaatille on määritelty tuki eräiden prosessoriarkkitehtuurien käskykannoissa (SPARC V8 ja V9).
Ensimmäinen varsinainen toteutus odotetaan olevan POWER9-arkkitehtuurin mukaisessa prosessorissa.

Grafiikkasuorittimet tukevat usein myös pienempää 16-bittistä half-precision formaattia, jolla säästetään muistikapasiteettia. Myös tietyt dataformaatit kuten ILM:n OpenEXR tukevat half-precision formaattia.

Matematiikkasuorittimia 

Seuraavia matematiikkasuorittimia on käytetty ennen vastaavan yksikön integraatiota CPU:n piirille:
 Intel 80387
 Motorola 68881 ja 68882
 Weitek 3167, Weitek 3170
 TI TMS390C601A

Katso myös 

 Suoritin
 Apusuoritin

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Englanninkielisen Wikipedian artikkeli 
 Half-precision floating-point format 
 Single-precision floating-point format 
 Double-precision floating-point format 
 Quadruple-precision floating-point format 

Apusuorittimet
Yan Stastny

Yan Pavol Stastny (oik. Ján Šťastný, s. 30. syyskuuta 1982 Québec, Québec) on kanadalais-yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. 

Stastny on slovakialaisen entisen huippupelaajan Peter Šťastnýn poika. Hän syntyi ja varttui Pohjois-Amerikassa isän peliuran vuoksi. Myös Stastnyn veli Paul pelaa tällä hetkellä NHL:ssä. Lisäksi hänen setänsä Anton ja Marián ovat entisiä huippupelaajia.

Boston Bruins varasi Stastnyn vuoden 2002 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella. Hän aloitti NHL-uransa Edmonton Oilersin riveissä kaudella 2005–2006. Saman kauden aikana Stastny kaupattiin Edmontonista takaisin Bostoniin. Kaudella 2006–2007 hänet kaupattiin Bostonista St. Louisiin.

Maajoukkuetasolla Stastny edustaa Yhdysvaltoja. Hän on edustanut Yhdysvaltoja MM-kisoissa vuosina 2005, 2006 ja 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla
Profiili NHL:n sivuilla 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Salve

Salve on 1897 perustettu helsinkiläinen ravintola, joka oli aikoinaan tunnettu merimieskapakka. Taloyhtiön irtisanottua vuokrasopimuksen ravintola muutti syksyllä 2016 uusiin tiloihin runsaan sadan metrin päähän risteyksen toiselle puolelle osoitteeseen Hietalahdenranta 5 C. 

Ravintolan ensimmäiset tunnetut pitäjät olivat Emil ja Elin Stenberg. Kun Kaj Eräjuuren isän Erikssonin rakennuttama korkea kivitalo valmistui, Salve muutti siihen.

Salven paikalla oli 1800-luvun lopulla puinen kioski, josta myytiin merimiehille ruokaa ja tupakkaa. Talo, jossa Salve oli pitkään, on rakennettu 1927. Ravintolan omistaa nykyään HOK-Elanto. Sen asiakkaina on taiteilijoita, mainosväkeä, toimittajia, turisteja ja duunareita.

Salven klassikkoannos on paistetut silakat, jota myydään päivittäin noin 60 annosta. Kuukausitasolla se on 1 800 annosta ja n. 600 kiloa silakoita. Takavuosina silakat perattiin käsin ravintolan keittiössä. Nykyisin ne hankitaan valmiiksi perattuina, samoin perunat valmiiksi kuorittuina. Syynä tähän on asiakasmääristä johtuva menekki ja pieni keittiö, jossa ei mahdu pitämään perkaustalkoita ja perunateatteria. Suosittuja ovat  myös muut ruoka-annokset, muun muassa wieninleike ja tartar-pihvi.

Ravintolan sisustuksessa on käytetty purjehdus- ja laiva-aiheisia tauluja, laivojen pienoismalleja, pelastusrenkaita, ankkureita ja muuta merenkulkuun liittyvää. Ne muistuttavat ravintolan menneisyydestä merimieskapakkana.

Salvesta käytettiin aluksi nimitystä kahvila, ja tarjolla oli ruokaa ja kahvia. Kieltolain päätyttyä Salve sai B II -oikeudet.

Lähteet
 Sakari Nupponen, Salve, Siltala 2017 ISBN 978-952-234-458-8

Viitteet

Aiheesta muualla
Arvostelu City-lehdessä
 Lehtijuttu Viisi Tähteä-lehdessä 
Salven historiaa (pdf)x
 Ravintola Salve muuttaa syyskuussa, S-kanava

Ravintolat Helsingissä
Kamppi
Martin Amis

Martin Amis (s. 25. elokuuta 1949 Oxford, Englanti) on brittiläinen kirjailija. Hänen isänsä oli kirjailija Kingsley Amis.

Amis valmistui parhailla arvosanoilla Oxfordin yliopistosta pääaineenaan englannin kieli. Kirjailijan uransa lisäksi hän on toiminut kriitikkona monissa lehdissä, kuten New York Timesissa ja Observerissa. Hän avioitui vuonna 1984 Antonia Phillipsin kanssa ja sai kaksi poikaa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin kirjailija Isabel Fonsecan kanssa ja sai kaksi tytärtä. Lisäksi hänellä on aikaisemmasta suhteesta yksi tytär, jonka hän tapasi vasta tämän ollessa aikuinen.

Amisin kirjoista on suomennettu Ajan suunta, kirjallisuuspiirien tapoja irvaileva Tiedoksi (1995), rikosromaani Yöjuna (1997) sekä Keltainen koira (2003). Muihin tunnettuihin julkaisuihin kuuluvat Money ja London Fields.

Teokset

Suomennetut teokset 
 
 Tiedoksi, Otava 1995, suom. Seppo Loponen, alkuteos Information, 1995, ISBN 951-1-13922-3
 Yöjuna, Otava 2000, suom. Seppo Loponen, alkuteos Night Train, 1997, ISBN 951-1-15495-8
 Keltainen koira, Otava 2007, suom. Seppo Loponen, alkuteos Yellow Dog, 2003, ISBN 978-951-1-19368-5

Romaanit
The Rachel Papers (1973), elokuva 1989
Dead Babies (1975), elokuva 2000
Success (1978)
Other People (1981)
Money (1984)
London Fields (1989)
Time's Arrow: Or the Nature of the Offence (1991)
The Information (1995)
Night Train (1997)
Yellow Dog (2003)
House of Meetings (2006)
The Pregnant Widow (2010)
Lionel Asbo: State of England (2012)
The Zone of Interest (2014)

Kokoelmat
Einstein's Monsters (1987)
Two Stories (1994)
God's Dice (1995)
Heavy Water and Other Stories (1998)
Amis Omnibus (omnibus) (1999)
The Fiction of Martin Amis (2000)
Vintage Amis (2004)

Muut
Invasion of the Space Invaders (1982)
The Moronic Inferno: And Other Visits to America (1986)
Visiting Mrs Nabokov: And Other Excursions (1993)
Experience (2000)
The War Against Cliché: Essays and Reviews 1971-2000 (2001)
Koba the Dread: Laughter and the Twenty Million (2002) (Aiheena Joseph Stalin ja Venäjän historia)
The Second Plane (2008)

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Ulkomaisia nykykertojia 1. Toimittaneet Ritva Aarnio ja Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 1998.

Aiheesta muualla 

 2000-luvun primitiivinen mies Kiiltomato.net.
 Virallinen sivu

Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Rouva

Rouva (lyhenne rva) on nimitys, jota käytetään naimisissa olevasta, eronneesta tai leskeksi jääneestä naisesta. Ilmaus ei viittaa ainoastaan siviilisäätyyn, vaan on käytössä myös laajemmin naisen tittelinä ja puhuttelusanana.

Rouva kielenkäytössä 
1900-luvun kolmannelle neljännekselle asti oli Suomessa varsin tavallista, että naista puhuteltiin tämän siviilisäädyn mukaan joko rouvaksi tai neidiksi. Yleistä oli myös sellainen, että korkeassa yhteiskunnallisessa asemassa olleen miehen vaimosta käytettiin sanaa rouva sellaisissa yhteyksissä, joissa muulloin useimmiten käytettiin sanaa vaimo. Puhuttiin esimerkiksi ministerin( )rouvasta, ei ministerin vaimosta. Neidiksi kutsuttiin yleisesti iäkästäkin naimatonta naista. 1900-luvulla tasa-arvokehitys johti vähitellen siihen, että tapaan käyttää sanaa neiti tai rouva siviilisäädyn mukaan alettiin suhtautua kriittisesti. Naimattomia naisia ei ollut yhteiskunnassa arvostettu yhtä paljon kuin naimisissa olevia, joten neiti-sanaan liittyi kielteisiä mielikuvia. Varsinkin naisliikkeen piirissä esitettiin siksi vaatimuksia, että kaikkia naisia olisi kutsuttava tasapuolisesti rouviksi. 1980-luvun loppuun mennessä neiti naimattoman naisen tittelinä jäi lähes kokonaan käytöstä osin korvautumatta millään sanalla, osin korvautuen rouvalla.

Rouvasta on näin tullut naispuolinen vastine sanalle herra: sitä voidaan käyttää aikuisista naisista yleensä, siviilisäätyyn katsomatta, samaan tapaan kuin sanaa herra yleensä aikuisista miehistä – tosin myös näiden kahden tittelin käyttö on vähentynyt 1900-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alkukymmeninä.

Suomen puolustusvoimissa naimattomankin naispuolisen upseerin tai aliupseerin sotilasarvon edessä käytetään sanaa rouva siinä missä miesupseerin tai -aliupseerin sotilasarvon edessä käytetään sanaa herra.

Myös presidentti Tarja Halosta kutsuttiin ensimmäisen virkakautensa alusta jälkimmäisen loppuun saakka rouva tasavallan presidentiksi, vaikka hän ei ollut naimisissa ensimmäisen virkakautensa alussa 1. maaliskuuta 2000 (hän avioitui valiokuntaneuvos Pentti Arajärven kanssa elokuussa 2000).

Rouva-nimitys muissa kulttuureissa 
Suomen kielen rouva-tittelin vastineita muissa kielissä ovat muun muassa englannin kielen Mrs. tai Mrs, ranskan kielen Madame (lyh. Mme), espanjan kielen Señora (lyh. Sra.) tai Doña ja saksan kielen Frau (lyh. Fr.). Näistä viimeksi mainitun merkitys on muuttunut samaan tapaan kuin suomen rouva-sanan.

Lähteet 

Arvonimet
Nainen
Joe Albany

Joseph "Joe" Albany (24. tammikuuta 1924 – 11. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen jazz-/bebop-pianisti.

Albany opiskeli lapsena pianonsoittoa ja teki yhteistyötä mm. Charlie Parkerin, Benny Carterin ja Miles Davisin kanssa. Lester Young luonnehti Albanya "parhaaksi koskaan näkemäkseen valkoiseksi pianistiksi". Albanyn klassikoksi muodostunut albumi The Right Combination on vuodelta 1957. Albanya pidetään yhtenä merkittävimmistä varhaisista bebop-pianisteista.

Albany kärsi pitkään alkoholismista ja narkomaniasta. Hänen avioliittonsa olivat melko epäonnisia: toinen vaimo teki itsemurhan ja kolmas oli kuolla yliannostukseen.
Albany oli sokea kuollessaan New Yorkissa 63-vuotiaana.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jazzpianistit
Sokeat henkilöt
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Kettukala

Kettukala (Siganus vulpinus) on kaniinikaloihin kuuluva kala ja hyvin yleisesti tavattava laji myös merivesiakvaarioissa.

Ulkonäkö ja koko 
Kettukala kasvaa noin 20-25 cm pitkäksi. Sen vartalo on keltainen ja pää mustavalkoinen. Kettukala on mestari naamioitumaan myös ympäristöönsä, sillä uhan esiintyessä / stressitilanteessa se vaihtaa värinsä maastokuvioisen tummaksi. 
Sen evissä on myrkylliset piikit,  joita se käyttää pääasiassa itsensä puolustamiseen. Pistos ei ole ihmiselle vaarallinen, mutta aiheuttaa pistokohdan turpoamista sekä kovaa kipua. Kalan käsittelyssä on siksi syytä noudattaa varovaisuutta.

Alkuperä 

Kettukala on kotoisin Läntisen Tyynenmeren alueelta.

Käyttäytyminen 
Kettukala on rauhallinen muita kaloja kohtaan, mutta aggressiivinen oman lajinsa jäseniä kohtaan. Yleisöakvaarioissa se voidaan asuttaa suurien petojenkin kanssa, sillä sen myrkkypiikit pitävät saalistajat loitolla. Suositeltava koko akvaariolle on n. 300 litran kokoinen.
Jotkut yksilöt näykkivät, varsinkin nälkäisinä, korallien lonkeroita, joten riutta-akvaarioon sitä suositellaan varauksin.

Ravinto  
Kettukala syö pääasiassa levää ja muuta kasvisravintoa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Meriakvaariokalat
Kaniinikalat
Parathormoni

Parathormoni eli lisäkilpirauhashormoni eli paratyriini eli paratyreoideahormoni (PTH) on peptidirakenteinen 84 aminohaposta koostuva hormoni, joka erittyy verenkiertoon neljästä lisäkilpirauhasesta. Se lisää kalsiumin pitoisuutta veressä lisäämällä osteoklastien määrää ja aktivoimalla niitä sekä tehostamalla kalsiumin reabsorptiota munuaistubuluksista. Parathormonin vastavaikuttajana toimii kilpirauhasen erittämä kalsitoniini, joka puolestaan vähentää kalsiumin määrää veressä. Lisäksi parathormoni säätelee kalsiumin kulkua solun kalvorakenteiden läpi. Lisäkilpirauhasen liikatominnassa (hyperparatyreoosi) vereen erittyy paljon parathormonia, joka saattaa aiheuttaa luuston heikkenemistä ja kalsiumin kiteytymistä pehmytkudoksiin kuten keuhkoihin, verisuoniin, lihaksiin ja munuaisiin. Lisäkilpirauhasen vajaatoiminnassa (hypoparatyreoosi) puolestaan parathormonin määrä laskee, josta saattaa olla seurauksena lihasten kouristusta. Lisäkilpirauhashormonin anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokitus eli ATC-luokitus on H05AA03 ja kemiallinen kaava C408H674N126O126S2.

Parathormonin eritykseen vaikuttavat tekijät 
Parathormonin tärkein säätelytekijä on veren kalsiumpitoisuus. Kun kalsiumpitoisuus veressä laskee, parathormonin eritys lisääntyy lisäkilpirauhasista. Kun taas kalsiumpitoisuus on saatu ennalleen, parathormonin eritys hidastuu. Veren kalsiumpitoisuuden laskiessa parathormoni lisää myös kalsitriolin muodostusta munuaisissa, joka palauttaa yhdessä parathormonin kanssa veren normaalin kalsiumpitoisuuden. Kalsitriolin lisääntyminen veressä siis vähentää parathormonin eritystä. Myös veren magnesiumpitoisuudella on vaikutusta parathormonin eritykseen, mutta sen merkitys parathormonin säätelyyn on vähäisempi kuin kalsiumionien.

Aiheesta muualla 
Suomen Kilpirauhasliitto ry: Vesa Ilvesmäki, Lisäkilpirauhaset säätelevät elimistön kalsiumtasapainoa
Tohtori.fi: Lisäkilpirauhashormoni (PTH)
Fimea: ATC-luokitus
Human Metabolome Database (HMDB): Parathyroid hormone 
DrugBank: Preotact 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Parathyroid hormone 
King Saud University: Arjumand Warsy, The Calciotropic Hormones  (pdf) 

Peptidihormonit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Oleiinihappo

Oleiinihappo (latinan sanasta oleum, öljy) (C18:1) on kertatyydyttymätön rasvahappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä. Se hapettuu hitaasti ilman vaikutuksesta keltaiseksi tai keltaruskeaksi. Oleiinihappo ei liukene veteen, mutta se liukenee kaikissa suhteissa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin, trikloorimetaaniin sekä tetrakloorimetaaniin.

Oleiinihapon kemiallinen kaava on C18H34O2 eli C17H33COOH ja rakennekaava C8H17CH=CH(CH2)7COOH.
Oleiinihapon trans-isomeeri on elaidiinihappo.

Oleiinihaposta käytetään myös nimiä cis-9-oktadekeenihappo, 9-oktadekeenihappo, 9,10-oktadekeenihappo ja öljyhappo.

Oleiinihapon suolat ja esterit ovat oleaatteja.

Ominaisuudet 
Oleiinihapon moolimassa on 282,46 g/mol, sulamispiste 13,4 °C, hajoaa alle kiehumispisteensä, suhteellinen tiheys 0,89 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 189 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 363 °C ja CAS-numero 112-80-1.

Jos oleiinihappoon liitetään vetyä, eli sitä hydrataan, saadaan siitä steariinihappoa.

Esiintyminen luonnossa 
Oleiinihappo on elollisen luonnon yleisin rasvahappo. Sitä on esimerkiksi rypsiöljyssä noin 60 % ja oliiviöljyssä noin 55–80 %, jossa tosin vapaina rasvahappoina vain noin 0,5–2,5 %. Oleiinihappo on myös lihan rasvojen yleisin rasvahappo, jonka osuus vaihtelee eläinlajista riippuen 20–50 % välillä.

Yhdistettä esiintyy kasveissa, kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 
Lyhytaikainen altistuminen aineelle voi ärsyttää lievästi silmiä ja ihoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Terveyskirjasto: Öljyhappo
PubChem: Oleic Acid 
Human Metabolome Database: Oleic acid 
DrugBank: Oleic Acid 
KEGG: Oleic acid 
ChemBlink: Oleic acid 
Pherobase: Floral Compound – oleic acid 
Pherobase: Semiochemical – oleic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Oleic-acid 
Food Component Database (FooDB): Oleic acid 

Rasvahapot
Sojuz TM-17

Sojuz TM-17 oli 17. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurista 1. heinäkuuta 1993. Lennon nimi oli Сириус eli Sirius. Paluu tapahtui 14. tammikuuta 1994 eli lento kesti 196 vuorokautta.

Miehistöt
Avaruuteen laukaistut
 Vasili Tsiblijev päällikkö
 Aleksandr Serebrov
 Jean-Pierre Haigneré ESAn ranskalainen spationautti

Maahan palanneet
 Vasili Tsiblijev päällikkö
 Aleksandr Serebrov

Lähteet

Aiheesta muualla 
 space.kursknet.ru 
 spacefacts.de

Miehitetyt avaruuslennot
Sojuz-ohjelma
Vuoden 1993 avaruustoiminta
Vuoden 1994 avaruustoiminta
Varsinais-Suomen liitto

Varsinais-Suomen liitto () on yksi Suomen 19 maakunnan liitosta. Liittoon kuuluu 27 varsinaissuomalaista kuntaa. Liitto toimii maakunnan aluekehitysviranomaisena sekä suunnittelu- sekä edunvalvontaorganisaationa. Liitto myös hoitaa maakunnan kansainvälisiä suhteita.

Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on vuodesta 1998 lähtien toiminut valtiotieteen maisteri Juho Savo. Vuodesta 2015 Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on toiminut Kari Häkämies.

Liiton toimitilat sijaitsevat Turun keskustassa Ratapihankadulla.

Jäsenkunnat
Varsinais-Suomen liittoon kuuluu 27 kuntaa. Kunnat rahoittavat Varsinais-Suomen liiton toimintaa väestömääränsä mukaan määräytyvillä maksuosuuksilla.

Liittoon kuuluvat seuraavat kunnat: Aura,  Kaarina, Kemiönsaari, Koski Tl, Kustavi, Laitila, Lieto, Loimaa, Marttila, Masku, Mynämäki, Naantali, Nousiainen, Oripää, Paimio, Parainen, Pyhäranta, Pöytyä, Raisio, Rusko, Salo, Sauvo, Somero, Taivassalo, Turku, Uusikaupunki, Vehmaa.

Katso myös

Lounaispaikka

Aiheesta muualla
Varsinais-Suomen liiton kotisivu

Varsinais-Suomi
Maakuntien liitot
Lilius

Lilius voi tarkoittaa seuraavia:

 Villa Lilius, Hangossa sijaittseva kulttuurihistoriallisesti arvokas huvila.
 Lilius, Kuun kraatteri, joka on saanut nimensä Aloisius Liliuksen mukaan.
Lilius & Hertzberg, 1800-luvun loppupuolella perustettu suomalainen kirjankustantamo ja kirjapaino.

Sukunimenä
Suomessa
 Lilius (suku), suomalainen suku
 Albert Lilius (1873–1947), kasvatus- ja opetusopin professori, lastenpsykologian uranuurtaja Suomessa
 Aleko Lilius (1890–1977), kansainvälinen seikkailija, lehtimies, liikemies, kirjailija ja valokuvaaja
 Anton Lilius (1822–1893), pappi ja valtiopäivämies
 Arvid Lilius (1867–1917), Viipurin hovioikeuden asessori
 August Lilius (1820–1876), pappi, oppikirjojen laatija ja valtiopäivämies
 Carl-Gustaf Lilius (1928–1998), kuvataiteilija, runoilija
 Charlotte Lilius (s. 1899), kirjailija, lausuja ja kääntäjä
 Ebba Jacobson-Lilius (1888–1970), suomalainen puhetekniikan ja lausunnan opettaja ja radiokuuluttaja
 Frans Oskar Lilius (1871–1928),  senaattori, oikeusneuvos, oikeusministeri
 Fredi Lilius, stand-up -koomikko
 Henrik Lilius (1683–1745), runoilija, Messukylän kirkkoherra
 Henrik Lilius (1921–2014), diplomi-insinööri ja Tamfelt Oy:n toimitusjohtaja
 Henrik Lilius (s. 1939), professori, Museoviraston pääjohtaja
 Hugo Lilius (1860–1936), senaattori, Turun hovioikeuden presidentti, kansanedustaja ja eduskunnan oikeusasiamies
 Irmelin Sandman Lilius (s. 1936), kirjailija
 Jarmo Lilius (s. 1957), jääkiekkoilija
 Johan Lilius (1724–1803), hovioikeudenneuvos, Aurora-seuran perustajia
 Johan Lilius (s. 1964), tietotekniikan professori
 Kaj Lilius (1933–2022), tekniikan tutkija, professori
 Karl Efraim Lilius (1803–1867), pappi, opettaja ja valtiopäivämies
 Kasimir Lilius (1863–1936), suomalainen everstiluutnantti, pankinjohtaja ja liikemies
 Lars-Henrik Lilius (1908–1997), Turun hovioikeuden presidentti
 Lilli Lilius, Lilli Rainio (1861–1945), kirjailija, kansanperinteen kerääjä ja suomentaja
 Margit Lilius (1899–1991), balettitanssija
 Mikael Lilius (s. 1949), yritysjohtaja
 Märtha Lilius-Tallroth (1904–2000), arkkitehti
 Nanny Lilius (1863–1941), opettaja ja nuorsuomalainen poliitikko
 Otto Lilius (1902–1979), everstiluutnantti
 Runar Lilius (1892–1975), suomalainen jääkärieversti
 Suzanne Lilius, Muddle Lilius (s. 1958), taiteilija, tutkija ja kirjailija.
 Theodor Lilius (1864–1924), juristi, kruununvouti ja Jyväskylän pormestari

Entisenä sukunimenä
 Olavi Linnus (e. Lilius) (1914–2000), kirjailija
 Akseli Listo (e. Lilius, 1856–1921), kansanedustaja

Italiassa ja sittemmin myös Puolassa esiintyvä Lilius-suku
 Aloisius Lilius (1510–1576), italialainen lääkäri ja filosofi, gregoriaanisen kalenterin kehittäjä
 Franciszek Lilius (noin 1600–1657), italialaista syntyperää oleva puolalainen säveltäjä 
 Wincenty Lilius (1570–1636), italialaista syntyperää oleva puolalainen säveltäjä.

Sukunimet
Kulosaaren kartano

Kulosaaren kartano () on kartano Helsingissä, Naurissalmen rannalla, vastapäätä nykyisen Kulosaaren aluetta.

Nykyaika 

Kartano on nykyisin vuokrattu Julkisten ja hyvinvointialojen liiton Helsingin yhteisjärjestölle. Vuokrasopimus jatkuu vuoden 2020 loppuun asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kulosaaren Kartano – Helsingin yhteisjärjestö JHL ry
https://www.hel.fi/static/liitteet/kaupunkiymparisto/julkaisut/julkaisut/julkaisu-31-19.pdf

Helsingin kartanot
Kulosaari
Uusklassinen arkkitehtuuri
Turun seudun musiikkiopisto

Turun seudun musiikkiopisto () oli nimensä mukaisesti Turun seudulla toiminut musiikkiopisto.

Vuoden 2020 alusta Turun seudun musiikkiopiston ja Turun konservatorion toiminnat siirrettiin uuteen Turun kaupungin kokonaan omistamaan Turun musiikinopetus Oy:öön ja oppilaitoksen uudeksi nimeksi tuli Turun konservatorio ja musiikkiopisto.

Aiheesta muualla 
Turun konservatorion ja musiikkiopiston verkkosivut

Turun oppilaitokset
Taiteen perusopetus
Suomalaiset musiikkialan oppilaitokset
Goa Gil

Goa Gil, oikealta nimeltään Gilbert Levey (s. 1951 Yhdysvallat), on hippi, sadhu-askeetti, muusikko, DJ sekä tanssimusiikkitapahtumien, partyjen, järjestäjä. Hän on yksi goa- ja psytrance-musiikkityylien ja asiaan liittyvän kulttuurin pioneereista. 

Gil on kotoisin Kaliforniasta, San Franciscosta. 1960-luvulla hän koki omakohtaisesti hippiliikkeen ja psykedeelisen rock-kulttuurin synnyn ja oli mukana muun muassa Family Dog - ja Sons of Champion -nimisissä kollektiiveissa. Myöhemmin hänestä alkoi tuntua, että sikäläinen hippikulttuuri oli hajoamassa, ja vuonna 1969 hän jätti Yhdysvallat ja matkasi ensin Amsterdamiin ja sitten Intiaan, jossa asettui hippien suosimaan Goan osavaltioon. Siellä hän tutustui sadhuihin, ja hänestä tuli itsestäänkin sellainen.

1980-luvun alkupuolella monet Goalla oleskelleista hipeistä alkoivat kiinnostua varhaisesta elektronisesta musiikista, esimerkiksi Kraftwerkista. Gil ja hänen ystävänsä panivat pian kasaan jonkinlaisen musiikkilaitteiston ja ryhtyivät harjoittamaan DJ-toimintaa ja soittamaan live-musiikkia Goan rannoilla, usein yötä päivää. Näin syntynyt ulkona pidettävien tanssimusiikin tapahtumien ja itämaisen mystiikan sekoitus pitkälti määritti goa/psytrance-kulttuurin estetiikan ja olemuksen. Gilille itselleen tanssi on meditaation aktiivinen muoto, ja trancemusiikin käyttö on hänen mukaansa keino "sovittaa muinainen heimorituaali 21. vuosisataa varten". Tämä estetiikka on 1990-luvulla levinnyt Intiassa partyihin osallistuneiden eurooppalaisten ja israelilaisten matkaajien mukana muualle maailmaan. 

Gil asuu yhä Goalla useita kuukausia vuodessa, viettäen lopun ajasta matkustaen ja järjestäen musiikkitapahtumia erityisesti Pohjois-Kaliforniassa. Hän on naimisissa Ariane MacAvoyn kanssa, jonka taiteilijavanhemmat olivat itse Goa-intoilijoita.

Lähteitä 

 Avatar Records: Goa Gil 
 GatelessGate Magazine: Last Hippie Standing - Goa Gil

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 
 Goa Gil Discogs-sivustolla 
 Kuvia Goa Gilin DJ-keikalta 

Yhdysvaltalaiset DJ:t
Psytrance
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Clifford M. Hardin

Clifford Morris Hardin (9. lokakuuta 1915 – 4. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen poliitikko.    

Hardin syntyi Indianassa J. Alvin Hardinin ja Mabel ”Macy” Hardinin poikana. Hän valmistui Purduen yliopistosta ja toimi maansa maatalousministerinä 1969–1971. Ennen siirtymistään Nixonin hallituksen maatalousministeriksi hän toimi vuodesta 1954 Nebraskan yliopiston kanslerina. 

Hardinia edelsi maatalousministerinä Orville Freeman ja seurasi Earl Butz.

Lähteet 

Yhdysvaltain maatalousministerit
Nixonin hallituksen jäsenet
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
State of The Ark


State of The Ark on ruotsalaisen The Arkin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. joulukuuta 2004. Levy erosi tyyliltään kahdesta aikaisemmasta, sillä siinä kappaleet olivat kriitikoiden mielestä aiempaa pienieleisempiä ja tästä tuli myös jonkin verran kritiikkiä.

Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin ensimmäisellä sijalla. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan kahdeksannella sijalla ja pysyi listalla niin ikään kahdeksan viikkoa.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

The Arkin albumit
Vuoden 2004 albumit
Päiväpursi

Päiväpursi on päiväkäyttöön tarkoitettu purjevene. Päiväpurret soveltuvat erityisen hyvin merimies- ja veneilytaitojen harjoittamiseen. Aktiivisen harjoittelun lisäksi monen tyyppisillä päiväpursilla kilpaillaan myös vakavasti, mutta harjoittelun ja kilpailun lisäksi päiväpursilla voi turvallisesti tehdä lyhyitä päivä- ja viikonloppuretkiä sekä järvillä että merillä lähisaariin. Suurin osa päiväpursista on suunniteltu kilpapurjehdukseen. Kilpapurjehdukseen tarkoitettut päiväpurret jakautuvat skiffeihin, erilaisiin jolliin, katamaraaneihin ja urheiluveneisiin.

Päiväpursia

Skiffit vauhdikkaimpia yksirunkoisia päiväpursia. Skiffit on suunniteltu plaanaamaan. Skiffit ovat tasapohjaisia, äärimmäisen keveitä ja niissä suuri purjepinta-ala. Suuren purjepinta-alan aiheuttamia kallistavia voimia hallitaan sijoittamalla trapetsilla olevien miehistön paino "siiville" mahdollsimman ulos veneen rungon päältä. Tunnetuinpia skiffi-luokkia ovat 18-jalkainen ja 49er. 49eriä purjehditaan kaksin, Musto Skiffiä yksin ja 18-jalkaista purjehditaan kolmihenkisellä miehistöllä.

Jollat ovat painokölittömiä päiväpursia ja ne jakautuvat pariin pääryhmään, trapetsillisiin ja trapetsittomiin. Pienimpiä, kuten esimerkiksi optimistijollia purjehditaan yksin ja suurimmissa Scow-luokan jollissa on kuudesta kahdeksaan miehistön jäsentä. Suurin Suomessa toimivan jollaluokka on 8,5-metrinen E Scow. 

Katamaraanit, Suomen aktiivisin katamaraaniluokka on F18-luokan Hobie Tiger.

Urheiluveneet suurikokoisia painokölillisiä päiväpursia, joilla voi purjehtia merellä. Urheiluveneissä purjehtii 3-7 miehistön jäsentä. Esimerkkejä Suomessa toimivista urheiluveneluokkista ovat Platu 25 ja Melges 24.

Cruiserit eli retkipäiväpurret on suunniteltu sekä vapaamuotoiseen virkistyskäyttöön että veneenkäsittelytaitojen harjoittamiseen. Näitä veneitä ei ole tarkoitettu ensisijaisesti kilpapurjehdusradoille.

Purjealustyypit
Normaalifloora

Normaaliflooraksi kutsutaan ihmisissä ja muissa eläimissä asustavia yleisiä mikrobeja, jotka elävät läheisessä vuorovaikutuksessa elimistön kanssa. Normaaliflooran mikrobit elävät muun muassa paksusuolessa, iholla ja esimerkiksi suun, nenän ja emättimen limakalvoilla. Tästä huolimatta ihon ja limakalvon eristämät elimet ovat terveellä eläimellä bakteereista vapaita. 

Yleensä normaalifloorasta ei ole haittaa eläimelle, ja ainakin ihmisen tapauksessa ne elävät usein jopa symbionttisessa suhteessa isäntänsä kanssa. Normaalifloora estää tautia aiheuttavien mikrobien pääsyn sisempiin kudoksiin estäen niiden kasvun. Joissain tapauksissa bakteerit voivat kuitenkin päästä kudoksiin ja aiheuttaa sairauksia, kuten Escherichia coli -bakteerin aiheuttaman virtsatieinfektion. Suolistobakteerit myös tuottavat joitakin vitamiineja, kuten biotiinia ja K-vitamiinia. 

Normaaliflooraan kuuluvat mikrobit eli kommensaalit eivät yleensä muodosta riskiä eliön terveydelle, koska ne eivät kykene tunkeutumaan ja leviämään elimistöön yhtä tehokkaasti kuin patogeenit. Niitä pidetään päin vastoin hyödyllisinä, koska ne kilpailevat patogeenien kanssa elintilasta. Lisäksi ne saattavat koulia immuunijärjestelmää, jolloin se kykenee torjumaan tehokkaammin patogeenejä. Joistain mikrobeista, kuten E. coli -bakteerista, on olemassa sekä kommensaali että patogeeni, eikä lääketieteessä ole vielä kyetty selvittämään, kuinka elimistö kykenee  erottamaan ne toisistaan. 

Normaaliflooraan kuuluvat mikrobit voivat aiheuttaa sairauksia silloin, kun immuunipuolustusjärjestelmä on aiheuttanut niin paljon kudosvaurioita elinten rajapinnoilla, että normaaliflooran bakteerit pääsevät kulkeutumaan elinten sisälle. 

Monet suun limakalvolla elävät yleiset bakteerit aiheuttavat lisäksi hammasmätää ja ientulehdusta. Eräiden suolistobakteerien on lisäksi osoitettu lisäävän lihomistaipumusta tai riskiä sairatua epilepsiaan. 

Osa suolistomikrobeista on potentiaalisesti haitallisia. Valmisruokien emulgointiaineena käytetty karboksimetyyliselluloosa ja polysorbaatti saattavat muuntaa normaalisti vaarattomia suolistobakteereita siten, että suoli tulehtuu.

Katso myös 
Mikrobiologia
Bakteeri
Symbioosi

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Tieteen termipankki: Normaalifloora
Terveyskirjasto: Normaaliflooran koostumus, 6.10.2010

Mikrobiologia
Razz

Razz on erityisesti anglosaksisessa maailmassa suosittu avopokerin muoto. Se muistuttaa seitsemän kortin avopokeria sillä erotuksella, että razzissa huonoin käsi on paras. Razzia pelataan tavallisesti "ace-to-five low"-muodossa, eli ässä on alin kortti ja 5-4-3-2-A vahvin käsi. Razzissa ei tunneta suoria eikä värejä. Jokereita ei käytetä.

Razz-jako pelataan seuraavasti. Aluksi pelaajille jaetaan kaksi piilokorttia ja yksi avokortti. Seuraa panostuskierros. Sitten vielä mukana olevat pelaajat saavat yhden kerrallaan kolme näkyvää korttia, ja jokaista korttia seuraa panostuskierros. Lopuksi jaetaan vielä yksi piilokortti. Jokaisella loppuun asti pelanneella on seitsemän korttia - neljä näkyvää ja kolme kuvapuoli alaspäin olevaa korttia.

Razzia pelataan tavallisesti limiittipelinä alkupanoksin. Ensimmäisellä kierroksella panostamisen aloittaa se pelaaja, jolla on korkein näkyvä kortti (bring it in). Ensimmäisellä kierroksella jokainen pelaaja sijoittaa pottiin myös alkupanoksen eli anten.

Razzia on pelattu World Series of Pokerissa vuodesta 1973. Nykyisin pelimuoto ei ole kovin suosittu, mutta sitä pelataan yhtenä pelinä ("kirjain R") H.O.R.S.E.-turnauksissa.

Aiheesta muualla

 Säännöt englanniksi
 Säännöt suomeksi

Pokerimuunnelmat
Elegy

Elegy on Amorphiksen kolmas studioalbumi ja ensimmäinen, jolla esiintyy laulaja Pasi Koskinen. Albumin sanoitukset on käännetty lähes suoraan vanhoista suomalaisista balladeista ja Elias Lönnrotin Kanteletar-runoista.

Elegyllä Amorphiksen musiikki muuttui progressiivisemmaksi, mutta silti albumilla on paljon vivahteita death metalista ja folk metalista. Elegyn nimikappale on Amorphiksen historian pisin kappale yli 7 minuutin kestollaan.

Levytys tehtiin vuonna 1995 Tukholmassa Sunlight-studiolla, mutta vain kitara- ja rumpuosuudet. Muu äänitys tehtiin Suomessa ja miksaus Liverpoolissa.

Kaupallinen menestys 
Kesään 1997 mennessä albumia oli myyty jo yli 130 000 kappaletta.

Kappaleet

Kokoonpano

Esa Holopainen – soolokitara, sitar kappaleissa 1 ja 11
Pekka Kasari – rummut
Tomi Koivusaari – murinalaulu, rytmikitara, tamburiini
Pasi Koskinen – laulu
Olli-Pekka Laine – basso
Kim Rantala – kosketinsoittimet, harmonikka kappaleessa 11

Lähteet
 https://www.allmusic.com/album/elegy-mw0000183171

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Sanoitukset Amorphiksen kotisivuilla
 
 

Amorphisin albumit
Vuoden 1996 albumit
Troika (huvipuistolaite)

Troika on huvipuistolaite. Siinä on kolme vartta, joissa vaunut eli gondolit ovat kiinni. Varret nousevat ylös hydrauliikan avulla ja samalla vaunut pyörivät. Nimi tulee venäjän kielen sanasta troika (тройка), joka tarkoittaa kolmikkoa. Troika on saksalaisen Huss Maschinenfabrikin valmistama. Sellainen hankittiin Tampereen Särkänniemen ensimmäiseksi laitteeksi. 

Troikan kapasiteetti on suuri (käyttäjämäärä jopa 870 käyttäjää tunnissa). Laite voidaan asentaa betoniperustalle, tai sitä voidaan myös kuljettaa käyttökohteesta toiseen.

Keskusrakenteen muodostavan kehyksen varassa on kuulalaakeroitu pyörijäyksikkö, josta haarautuu kolme kannatinvartta. Niiden päissä ovat kuulalaakeripesät, joihin kiinnittyvät planeettapyörät. Gondolien kiinnitysvarret puolestaan ovat kiinni planeettapyörissä. Kuhunkin gondoliin mahtuu seitsemän matkustajaa.

Laite toimii kolmivaihevirtaa käyttävillä sähkömoottoreilla, ja sen tehontarve on 87 kilowattia käyttöä ja 45 kilowattia valaistusta varten. Sitä voidaan ajaa joko automaattisesti tai käsiohjauksella. 

Huvipuistolaitteet
Varsovan laulu

Varsovan laulu on Matti Kassilan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1953. Elokuva kertoo viinan salakuljettajien ja poliisin välisistä yhteenotoista. Elokuvaa kuvattiin Helsingin keskustassa ja Hampurissa syksyllä 1952.

Taustaa
Matti Kassila on muistelmissaan kertonut, että tämän hänen itsensä ja Juha Nevalaisen käsikirjoittaman ja tuottajan painostuksesta mukaan tulleen Valentin Chorellin dramatisoiman elokuvan tarkoitus oli olla paljon enemmän cinéma verité -elokuva, mutta muun muassa budjetti rajoitti kuvaukset Hampurissa pelkiksi sataman yleiskuviksi. Osin englanninkielisenä elokuva oli tarkoitettu myös kansainväliseen levitykseen, missä ei onnistuttu.

Arviot
Aikalaisarviossaan Jerker A. Eriksson (Nya Pressen) ei antanut ymmärtämystä Kassilan työtavalle: "...hänen ohjaustyönsä on joitakin reippaita jaksoja lukuun ottamatta rahvaanomaista ja perustuu tehokeinoihin, siitä puuttuu kurinalaisuus ja se on hidastempoista." Näyttelijät ja erityisesti näyttelijöiden valinta saavat kiitosta. Esimerkiksi Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) kirjoittaa: "Henkilövalinta on kaikkein parhaita. Kassilalla näyttääkin olevan oikea silmä tähän niin kuin vain harvalla meikäläisellä." Samoin kuvaaja Kalle Peronkoski saa kiitosta esimerkiksi Modest Savtschenkolta (Työkansan Sanomat).

Myöhemmiltä kriitikolta elokuva on saanut kiitosta paitsi erinomaisen näyttelijäntyön, myös kuvauksen oivaltavan visuaalisuuden osalta. Elokuvassa yhdistetään viranomaisten dokumenttiaineistoa englanninkieliseen melodraamaan. Eräs kriitikko kehottaa vertaamaan sitä runsaat puoli vuosisataa nuorempaan elokuvaan Rööperi ja kysyy, kumpi puhuttelee todenmukaisemmin.

Näyttelijät

Lähteet

Vuoden 1952 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset rikoselokuvat
Matti Kassilan ohjaamat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
William W. Brandon

William Woodward Brandon (5. kesäkuuta 1868 – 7. joulukuuta 1934) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 

Brandon toimi Alabaman kuvernöörinä 1923–1924 ja 1924–1927. Vuonna 1924 hän jätti osavaltion 21 päiväksi: varakuvernööri Charles McDowell hoiti hänen virkaansa yhden päivän ajan heinäkuussa. 

Vuonna 1927 Brandonia seurasi Bibb Graves.

Alabaman kuvernöörit
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot