joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gruppa Ilim

OAO Gruppa Ilim () on venäläinen metsäteollisuuskonserni, johon kuuluu selluloosa-, paperi- ja kartonkitehtaita Irkutskin alueen Bratskissa ja Ust-Ilimskissä, Arkangelin alueen Korjažmassa sekä Pietarin kaupunkialueella Pavlovskissa. Yhtiö tekee yhteistyötä amerikkalaisen International Paperin kanssa.

Gruppa Ilim sai alkunsa Ilim Palp Enterpraiz -yhtiöstä, joka vei Korjažmassa sijaitsevan Kotlasin sellu- ja paperitehtaan ja Ust-Ilimskin sellutehtaan tuotantoa. Kun yksityistäminen eteni, Ilim Palp osti 55 % Pietarin kartonkitehtaasta vuonna 1996 sekä Bratskin selluloosa- ja pakkaustehtaat vuonna 1997. Kun Ilim Palp vuonna 2002 hankki Ust-Ilimskin sellutehtaan, siitä tuli Venäjän suurin metsäteollisuusyritys. Tätä ennen venäläinen kartonki-, paperi- ja selluloosateollisuus olivat kokeneet vaikean ajan 1988–1992, jolloin niiden tuotanto laski yli 60 %, suhteellisesti enemmän kuin oli toisen maailmansodan Neuvostoliitossa aiheuttama tuotannon lasku. Myös vuosina 1996–1998 ennen ruplan devalvoitumista oli teollisuudenaloilla vaikeaa. Käyttöasteet saattoivat olla alle puolet kapasiteetista.

Gruppa Ilimin omistamissa yhtiöissä tuotetaan 60 % Venäjän selluloosasta ja 1/3 kartongista. 2005 konsernissa tuotettiin 2500 ttn paperi- ja selluloosapitoisia tuotteita, 1 470 ttn markkinasellua, 707 ttn kartonkia ja 281 ttn paperia. Tuotanto oli noin kuudesosan suurempi kuin edeltävänä vuonna 2004. Henkilökunnan määrä ylitti 42 000 ja liikevaihtoa muodostui miltei 1 500 miljoonaa dollaria.

Oligarkki Oleg Deripaska on yrittänyt saada haltuunsa tehtaita Bazovyi element -nimisen yrityksen avulla.

Liiketoimintayksiköt 
Korjažman yksikkö () perustuu Kotlasin sellu- ja paperitehtaaseen (), joka sijaitsee Korjažmassa Arkangelin alueella. Tehtaalla on kaksi kapeaa säkkipaperikonetta, kaksi kartonkikonetta, joista toinen tuottaa lineria ja toinen aallotuskartonkia, sekä kaksi kapeaa hienopaperikonetta. Se on suurin sellu- ja paperitehdas Venäjällä ja Euroopassa.
Sankt-Peterburgski kartonno-poligrafitšeski kombinat () on Leningradin alueella Pavlovskissa sijaitseva kartonkitehdas ja syväpaino. Tehtaalla on kaksi kartonkikonetta, jotka tekevät pääasiassa saksalaiselle Knauf-konsernille kipsilevyjen pohjapapereita. Knauf on yhtiössä vähemmistöosakkaana. Syväpainossa puolestaan painetaan erilaisia mainospintoja pakkausmateriaaleihin. Sen markkinaosuus vastaa noin puolta Venäjän pahvimarkkinoista.
Bratskin yksikkö () on Irkutskin alueella sijaitseva tehdas, joka tuottaa 20 % Venäjällä tuotetusta selluloosasta ja miltei 10 % kartongista. Yhtymä muodostuu OAO Tselljulozno-kartonnyi kombinat -yrityksestä ja OAO Bratskompleksholding -yrityksestä. Sen markkinat ovat kaukoidässä.
Ust-Ilimskin yksikkö () on Ust-Ilimskiin 1970-luvulla perustettu selluloosatehdaskokonaisuus, jossa on neljä Rauma-Repolan toimittamaa sellukonetta. Yhtiö sijaitsee Ust-Ilimskissä Siperiassa, ja se on kuulunut Menatep-pankin piiriin. Se tuottaa neljänneksen Venäjän selluloosasta.
Ilim Gofropak () on Kommunarissa Leningradin alueella sijaitseva aaltopahvitehdas.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ilim -yhtiön internetsivut 
RosInvest
Punta Arenas

Punta Arenas on kaupunki Chilessä. Se on Magallanes y Antártica Chilenan alueen pääkaupunki, joka sijaitsee Magalhãesinsalmella, ja on yksi maailman eteläisimmistä kaupungeista.

Fernão de Magalhães kävi lähellä nykyisen Punta Arenasin aluetta vuonna 1520. Englantilaiset käyttivät paikasta nimitystä "Sandy Point". Nykyinen nimi kehittyi termistä "Punta Arenosa", joka oli suora espanjannos vanhasta englanninkielisestä nimestä.

Kaupunki perustettiin virallisesti 1800-luvulla.

Punta Arenasin väkiluku on noin 129 000 joten se on kokoluokkansa eteläisin kaupunki. Ushuaia sijaitsee etelämpänä, mutta on selvästi pienempi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Introducing Punta Arenas Lonely Planet 

Chilen kaupungit
Askari

Askari () on arabian ja swahilin "sotilasta" tarkoittava sana, jolla tarkoitettiin alun perin alkuperäiskansoista koostuvia siirtomaavaltojen joukkoja Itä-Afrikassa ja Lähi-idässä. Sanaa on käytetty myös puolisotilaallisista-, turvallisuus- ja poliisijoukoista. Apartheidin aikana termiä käytettiin Etelä-Afrikan armeijan vangitsemista PAC:n ja ANC:n sissisotilaista, jotka "käännytettiin" apartheid-hallinnon vakoilijoiksi ja sotilaiksi. Toisen maailmansodan aikana natsit käyttivät termiä "askarit" puna-armeijasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sotahistoria
Apartheid
Arabian kieli
Kotkan kalamarkkinat

Kotkan kalamarkkinat on tapahtuma, joka järjestetään kahdesti vuodessa (touko- ja lokakuussa) Kotkassa, Kotkansaarella sijaitsevan Sapokanlahden rannassa. Markkinat järjestää Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto yhdessä Kotkan kaupungin, Kotka Maretariumin ja Kymen Sanomien kanssa. Myyntipaikkoja n. 45, joista kalanmyyjiä 25. Kävijöitä noin 15 000. Oheistapahtumina mm. musiikkiesityksiä ja kalankäsittelynäytöksiä.

Aiheesta muualla 
 Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto ry:n Kotkan kalamarkkinasivu

Kotkan tapahtumat
Zzzax

Zzzax (kirjoitettu joskus muotoon Zzaxx) on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Olento ilmestyi ensi kerran The Incredible Hulk -lehden numerossa 166.

Voimat ja varusteet 

Zzzax on "sähkömagneettinen älykkyys", psionisesti latautunut sähkömagneettinen kenttä, joka kykenee vuorovaikutukseen fysikaalisen maailman kanssa. Olennolla on yksinkertainen älykkyystaso ja yli-inhimilliset voimat. 

Zzzaxin ulkomuoto on yleensä valtaisa massa sähköpurkauksia ihmismäisessä olomuodossa. Olento tuottaa paljon valoa ja on valkoisenkellertävä väriltään. Tunnusomainen piirre on myös vahva otsonintuoksu. Zzzax kykenee myös lentämään tai leijailemaan ilmassa.

Aiheesta muualla 
Hulk Library-sivuston osuus Zzzaxista  
IncredibleHulk -sivuston osuus Zzzaxista  
Leader's Lair-sivuston osuus Zzzaxista 

Marvel-universumin superroistot
Marvel-universumin yli-inhimillisen voimakkaat henkilöt
Marvel-universumin kuolemattomat henkilöt
Kuvitteelliset murhaajat
Geisha (suklaa)

Geisha on Fazerin valmistama suklaa, jota myydään suklaalevynä, suklaapatukkana ja konvehteina. Geisha-suklaassa on japonais-hasselpähkinätäytettä maitosuklaasta tehdyn kuoren sisällä. 

Geisha-suklaan valmistaminen aloitettiin vuonna 1962. Peter Fazer oli ihastunut Karl Fazer Caféssa Kluuvikadulla valmistettuun Japonica-nimiseen leivokseen. Hän pyysi tuotekehitystä kokeilemaan tätä täytettä yhdessä maitosuklaan kanssa. 

Geisha-nimi ja vaaleanpunainen väri lainattiin tuotteelle Fazerin Parhain -pussin makeiselta, joka sai uuden nimen Tokyo. Japani toimi uutuustuotteen inspiraationa tuolloin ajankohtaisten Tokion olympialaisten kautta, joihin Peter Fazer osallistui itsekin lajinaan purjehdus.

Vuonna 2006 Geishan pakkausta uudistettiin niin, että tunnusomainen geisha-kuva-aihe (tarkemmin maiko, harjoittelijageisha) jätettiin pois ja kirjasinta vaihdettiin.
Vuonna 2020 Fazer on ilmoittanut harkitsevansa tuotteen nimen vaihtamista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oulun Suklaayhdistyksen arviot Geishasta
 http://www.fazer.fi/tuotteet-ja-asiakaspalvelu/tuotemerkit/geisha/

Fazerin makeiset
Suklaapatukat
Taskutietokone

Taskutietokone oli 1980-luvun mukana kuljetettava ohjelmoitavan taskulaskimen kokoinen laite.
Varhaisia valmistajia olivat Casio ja Sharp, joita seurasivat Panasonic ja Quasar.

Taskutietokoneissa oli yleensä aakkosnäppäimistö ja suhteellisen pieni näyttö. Ne eivät eronneet tekniikaltaan kovinkaan paljon sen aikaisista ohjelmoitavista taskulaskimista. 
Myös laskimia valmistavat yritykset kuten Hewlett-Packard valmistivat taskutietokoneita. Sinclair Researchin kanssa yhteistyössä toiminut Psion valmisti Psion Organiser -laitteen.

Taskutietokoneita seurasivat kämmentietokoneet.

Lähteet
Pauli Virta

Pauli Olavi Virta (21. marraskuuta 1945 Helsinki – 21. joulukuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen muusikko, ääninäyttelijä ja äänitysstudio Oy PVP Voice Ab:n toimitusjohtaja.

Virran vanhemmat olivat laulaja Olavi Virta ja Irene Dorothy Violetta Virta (o.s. Henriksson, ent. Kaarela). Virta asui pitkään Ruotsissa.

Virta johti PVP-Voice-studiota, jossa tehtiin sekä musiikkiäänityksiä että televisio-ohjelmien jälkiäänityksiä.
Oman studionsa lisäksi Virta johti Disney-elokuvien ja sarjojen dubbauksista tunnettua Sun Studio Oy:tä Jukka Teittisen kanssa. Virta antoi myös oman äänensä lukuisiin animaatiosarjoihin ja -elokuviin, pääasiassa kuitenkin omalla studiollaan tuotettuihin, ja myös muissakin studioissa. Näiden lisäksi Virta oli antanut äänensä konsolipeleihin Sly 2: Konnakopla ja Sly 3: Konnien kunnia . Virta oli myös lukenut äänikirjoja.

Yksityiselämä 
Virta oli naimisissa Titta Jokisen kanssa 1980-luvulla.He tapasivat Ritarihuoneella, ja sen jälkeen satunnaisesti ja päätyivät avioon. Liitosta syntyi tytär Pauliina. Avioliitto päättyi eroon kymmenen vuoden yhteiselon jälkeen, mutta puolisot säilyivät hyvissä väleissä Virran kuolemaan saakka. Titta Jokinen on luonnehtinut Virtaa ”mukavaksi ja monipuoliseksi” ihmiseksi.

Diskografia

Albumit 
 
 
 Pauli Virta & Anki Lindqvist: 
 Titta Jokinen & Pauli Virta: 
 
 Titta Jokinen & Pauli Virta Näen vielä silmät (1986)

Filmografia

Näyttelijänä 
 Asfalttikukka (Erkki)
 Likainen puolitusina (sotilas)

Äänenä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pauli Virta Voice Chaserissa  
 Pauli Virran muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
David Cash

David Cash (tunnetaan paremmin hänen paininimellään Kid Kash) (s. 31. heinäkuuta 1969 Waynesboro, Virginia) on yhdysvaltalainen showpainija, joka on esiintynyt Extreme Championship Wrestlingssä, Total Nonstop Action Wrestlingssä ja World Wrestling Entertainmentissa. Viimeksi hän esiintyi WWE:n SmackDownissa, The Pitbulls tag-teamissa, mutta hänen sopimuksensa purettiin asenneongelmien takia.

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Coleco ADAM

Coleco ADAM on Colecon kehittämä ja 1980-luvun alussa julkaisema tietokone, jonka edeltäjä on pelikonsoli ColecoVision. ADAM ei ollut kovin suosittu, mikä johtui osittain varhaisista tuotanto-ongelmista. Laite julkistettiin kesän 1983 Consumer Electronics Show -messuilla. ADAM sai hyvää palautetta näppäimistönsä ja tulostimensa laadukkuudesta, ja tarjosi aikanaan kilpailukykyiset grafiikat ja äänimaailman.

ADAM on tunnettu sattumuksellisesta esillepanostaan tammikuun 1984 CES-messuilla. Esitelläkseen laitettaan Coleco päätti näyttää Donkey Kong -peliä pyörimässä sillä. Nintendo oli samaan aikaan neuvottelemassa Atarin kanssa Famicom-konsolinsa jakelusta ulkomailla, ja sopimus piti allekirjoittaa tammikuun 1984 CES-messuilla. Atarilla oli lisenssi Donkey Kongiin tietokoneille, kun taas Colecolla oli lisenssi pelikonsoleita varten. Atarin nähdessä lisensoimattoman Donkey Kongin ADAMilla yritys lopetti yhteistyönsä Nintendon kanssa. Nintendo lähti lopulta ilman Atarin apua ulkomaiden markkinoille .

Katso myös
ColecoVision

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Coleco Adamin tekniset tiedot (Coleco Industries, Inc., 1984) 
 Video Game Nostalgia -sivuston alue ADAMille  
 Computer Newsin arkisto 
 historiikki Colecosta ja ADAMista The Dot eaters -sivustolla  
 Adamcon, kotisivut 

Mikrotietokoneet
Vuoden 1983 tietokoneet
Presso

Presso on S-ryhmän kahvilakonsepti. Kahvilat eroavat S-ryhmän toisesta kahvilabrändistä, Coffee Housesta, sillä tavalla, että Pressot on sisustettu lämpimin sävyin. Pressot sijaitsevat yleisesti Prisma-hypermarkettien yhteydessä, Sokos-tavaratalojen yhteydessä sekä kauppakeskuksissa muodostaen yleensä Rosson ja Hesburgerin kanssa ravintolamaailman. Pressot tarjoavat yleisimpiä kahvilatuotteita, kuten leivonnaisia, kahveja ja muita juomia. Osa Pressoista toimii myös lounaskahviloina, jotka tarjoavat myös päivittäin vaihtuvia lounaita. Koska Presso kuuluu S-ryhmään, sieltä ostetuista tuotteista saa S-Etukortilla Bonusta.

Suomen Presso-kahvilat

Aiheesta muualla
Presso

Suomalaiset ravintolaketjut
S-ryhmä
Initiaatio

Initiaatio on henkilön vihkiminen uskonnollisesti tai yhteiskunnallisesti uuteen asemaan. Initiaatioon liittyy läheisesti siirtymäriitti. Laajimmalle levinneitä initiaatioriittejä maailmassa ovat aikuistumisriitit. Initiaatioiden uskonnollinen merkitys on vähentynyt, ja niitä suoritetaan nykyisin etenkin erilaisissa maallisissa miesten yhteisöissä kuten oppilaskunnissa tai yhdistyksissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uskonto
Sosiaalipsykologia
Salaseurat
Rituaalit
La Serena

La Serena on kaupunki Chilessä, noin 500 kilometriä Santiagosta pohjoiseen. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla ja aivan Coquimbon vieressä. 

Espanjalaiskapteeni Juan Bohón perusti La Serenan vuonna 1544. Paikallinen väestö tuhosi kaupungin vuonna 1549, mutta se rakennettiin uudelleen samana vuonna. Kaupungissa sattui vuosina 1801 ja 1847 kaksi maanjäristystä. 

La Serenassa sijaitsevat La Floridan lentoasema ja La Serenan yliopisto. Kaupungissa oli 401 038 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa. Väestönkasvua oli vuosien 2002 ja 2017 välillä keskimäärin 2 % vuodessa.

Laserenalaisia henkilöitä 
 Jorge Urrutia Blondel, säveltäjä
 Bartolomeo Blanche Espejo, poliitikko
 Gabriel González Videla, poliitikko

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 
 Kuvagalleria 

Chilen kaupungit
Kaarle Kaljupää

Kaarle II Kaljupää (s. 13. kesäkuuta 823 Frankfurt – k. 5. lokakuuta tai 6. lokakuuta 877) oli frankkilais-roomalainen kuningas ja keisari.

Hänen vanhempansa olivat Ludvig Hurskas ja tämän toinen puoliso keisarinna Judit. Isän kuoleman jälkeen velipuolet Lothar I ja Ludvig Saksalainen eivät olleet tyytyväisiä perinnönjakoon, ja veljesten kesken käytiin sotaa, joka päättyi Verdunin sopimukseen vuonna 843.   Sopimuksen mukaan Kaarle sai valtakunnan länsiosan (tulevan Ranskan), Ludvig sai valtakunnan Reinin itäpuoliset alueet (tulevan Saksan),  ja Lothar sai keisarin arvon sekä Italian, Provencen, Burgundin, Lothringenin ja Friisian.

Seuraavat vuodet olivat rauhaisia ja veljekset tapasivat säännöllisesti jonkinlaisen veljellisen yhteishallinnon ylläpitämiseksi. Lothar kuoli vuonna 855, ja rauhallinen naapuruus päättyi. Ludvig Saksalainen valtasi Kaarlen alueet vuonna 858, ja Kaarle pakeni Burgundiin. Vuonna 860 hän puolestaan hyökkäsi tuloksetta veljenpoikansa maille Provenceen. Samaan aikaan valtakunnassa syntyi eriasteisia kapinoita, ja normannit hyökkäilivät sen pohjoisosaan.

Vuonna 875 Kaarlen veljenpoika, keisari  Ludvig II kuoli. Kaarle marssi paavi Johannes VIII:n tuella Italiaan ja kruunattiin Paviassa  Italian kuninkaaksi ja Roomassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi.  Ludvig Saksalainen valtasi kostoksi Kaarlen alueita, ja Kaarlen piti palata Ranskan puolelle.  Ludvig Saksalainen kuoli 876, ja Kaarle yritti hankkia vanhoja alueitaan takaisin. Paavi joutui pulaan Italiassa saraseenien kanssa, ja kutsui Kaarlea palaamaan Italiaan. Jatkuva Alppien ylittäminen kulutti voimia ja terveyttä, eivätkä Kaarlen omat joukotkaan halunneet osallistua näille kuluttaville sotaretkille.  Kaarle kuoli ylittäessään Mont Cenisiä vuonna 877. Hänen seuraajansa oli hänen poikansa Ludvig Änkyttäjä.

Kaarle Kaljupäätä pidetään sivistyneenä ja lukeneena ruhtinaana, jolla oli läheinen suhde kirkkoon. Hän haki papistosta tukea niskoittelevia aatelisia vastaan, ja valitsi lähimmät neuvonantajansa kirkonmiehistä. Hänen luonteestaan ja valtakaudestaan on hyvin erilaisia kuvauksia, kenties siksi, että itäfrankkien kronikoijat ovat olleet Ludvig Saksalaisen puolella.

Kaarle Kaljupää ei ehkä sittenkään ollut todellisuudessa kalju. Lisänimi saattoi olla keskiaikaista huumoria. Historioitsijoiden mukaan hänellä todellisuudessa oli paksut hiukset ja runsas parta.

Katso myös 
 Luettelo frankkien kuninkaista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Charles II Encyclopaedia Britannica 1911.

Frankkien kuninkaat
Vuonna 823 syntyneet
Vuonna 877 kuolleet
Koenigsegg

Koenigsegg Automotive AB on ruotsalainen superautojen valmistaja, jonka tehdas sijaitsi ensin Olofströmin kaupungissa ja myöhemmin Margretetorpissa, Ängelholmin ulkopuolella. 

Koenigseggin logon suunnitteli Jacob Låftman vuonna 1993 ja se perustuu Koenigseggin sukuvaakunaan. Vaakuna on peräisin 1100-luvulta, jolloin suvun edustaja sai Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ritarin arvonimen.

Historiaa 
Yrityksen perusti vuonna 1994 Christian von Koenigsegg aikomuksenaan valmistaa superauto, joka perustuisi Formula 1 -teknologiaan. Auton tuli olla kaksipaikkainen, keskimoottorinen ja kovakattoinen superauto, joka kilpailisi suorituskyvyltään maailman nopeimpien autojen sarjassa. Aluksi Koenigseggin oli määrä hankkia moottori joltakin toiselta valmistajalta, mutta lopulta tehdas suunnitteli ja valmisti moottorin itse.

Kesäkuussa 2009 Koenigseggin piti ostaa konkurssin partaalla oleva Saab, mutta kauppa peruuntui marraskuussa 2009.

Automallit 
Prototyyppi, Koenigsegg CC, julkistettiin vuonna 1997. Ensimmäinen tuotantoon edennyt prototyyppi julkistettiin kolme vuotta myöhemmin, vuoden 2000 Pariisin autonäyttelyssä. Ensimmäinen asiakkaalle toimitettu auto oli punainen CC 8S ja se esiintyi vuonna 2002 Geneven autonäyttelyssä. Samana vuonna rakennettiin myös neljä muuta autoa. Koenigsegg haki julkisuutta myös Aasiassa osallistumalla Soulin autonäyttelyyn. Vuonna 2004 uusi CCR paljastettiin Geneven autonäyttelyssä. 

Koenigsegg CCR rikkoi sarjavalmisteisten autojen nopeusennätyksen tuloksella 387,87 kilometriä tunnissa 28. helmikuuta vuonna 2005 kello 12.08 paikallista aikaa Nardossa, Italiassa. Entinen ennätys oli tehty McLaren F1 -urheiluautolla. Koenigsegg CCR:n ennätys kesti vuoden 2005 syyskuuhun saakka, jolloin Bugatti Veyron kykeni 407,5 kilometrin tuntinopeuteen.

Talvella 2007 Koenigsegg julkaisi FIAn sääntöjen mukaisen kilpa-auton Koenigsegg CCGT:n (Competition Coupé GT).

Keväällä 2007 Geneven autonäyttelyssä Koenigsegg julkaisi 1 018-hevosvoimaisen Koenigsegg CCXR:n, joka vei maailman tehokkaimman sarjavalmisteisen auton tittelin Barabus TKR:ltä takaisin Koenigseggille. Nykyään paikkaa pitää Bugatti Chiron Super Sport 1578 hevosvoimalla.

Vuonna 2014 Koenigsegg julkaisi mallin One:1, jolla se lunasti takaisin maailman tehokkaimman sarjavalmisteisten autojen tittelin. Nimi tarkoittaa moottorin tehon olevan 1 megawatti (1 000 kilowattia eli 1 360 hevosvoimaa) ja teho/paino-suhteen (hv/kg) olevan 1:1. Sen huippunopeus on 433 km/h, ja se oli aikanaan maailman nopein sarjavalmisteinen auto.

Luettelo automalleista 
 CC
 CC8S
 CCR
 CCX
 CCX Edition
 CCGT
 CCXR
 CCXR Edition
 CCXR Special Edition
 Trevita
 Agera
 Agera R
 Agera S
 One:1
 Agera RS
 Agera Final
 Regera
One:1
Jesko

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu
 Koenigsegg CC 
 Koenigsegg CCR 
 Koenigsegg CCX 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Selenginsk

Selenginsk on kaupunkityyppinen taajama Burjatiassa. Siellä on kartonkitehdas OAO Selenginskij KBK. Kaupungin asukasluku ylitti 20 000 1992.

Lähteet 
 

Burjatian kaupunkimaiset taajamat
Pauluskoi

Pavlovsk (myös Pauluskoi, , aikaisemmin ) on Pietariin kuuluva kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee Venjoen rannalla 30 kilometriä Pietarin keskustasta etelään Pietarin ja Dnon välisen rautatien varrella (Pavlovskin asema). Hallinnollisesti kaupunki on Puškinin piiriin kuuluva kunta. Pauluskoi on kaupungin perinteinen inkerinsuomalainen nimi.

Historia

Keisarikunta 
Paikalla on sijainnut ruotsalaisten rakentama linnake, jonka venäläiset valtasivat vuonna 1702. 1700-luvun puolivälissä seutu oli keisarillisen hovin suosima metsästyspaikka. Vuonna 1777 Katariina II lahjoitti Venjoelle perustetun Pavlovskojen sekä Linnan ja Kuznetsyn kylät pojalleen Paavali I:lle. Vuonna 1796 Pavlovskojen kylästä tuli kaupunki.

1780-luvun lopusta lähtien Pavlovsk kuului Paavali I:n puolisolle keisarinna Maria Fjodorovnalle ja vuodesta 1828 suuriruhtinas Mihail Pavlovitšille, Konstantin Nikolajevitšille ja muille keisariperheen jäsenille. Vuonna 1837 otettiin käyttöön Venäjän ensimmäinen rautatie Pietarista Tsarskoje Seloon ja Pavlovskiin, josta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue. Vuonna 1838 avattiin arkkitehti Andrei Stackenschneiderin suunnittelema Pavlovskin asema, jossa vuoteen 1917 saakka järjestettiin korkeatasoisia klassisen musiikin konsertteja.

Pavlovskin historiallinen ydin on klassistinen palatsi- ja puistokokonaisuus. Vuosina 1782–1807 rakennettiin palladiolaista huvilaa muistuttava Pavlovskin palatsi, joka koostuu kupolikattoisesta päärakennuksesta ja kaarevien pylväsgallerioiden siihen yhdistämistä siipirakennuksista. Palatsin ovat suunnitelleet Charles Cameron, Vincenzo Brenna ja Andrei Voronihin, sisätilojen viimeistelyyn osallistuivat arkkitehdit Giacomo Quarenghi ja Carlo Rossi. Palatsia ympäröi 600 hehtaarin laajuinen puistoalue, jossa geometrisesti suunnitellut kokonaisuudet yhdistyvät vapaisiin maisemapuistoihin. Puistossa sijaitsevat mm. Charles Cameronin suunnittelemat paviljongit Ystävyyden temppeli, Apollonin pylväikkö ja Kolme sulotarta.

Neuvostoliitto 
Vuosina 1918–1944 kaupungin nimenä oli Slutsk vuonna 1917 kuolleen vallankumouksellisen Vera Slutskajan mukaan. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset hävittivät palatsialueen, joka on sodan jälkeen restauroitu. Pavlovskin palatsialue on yksi Unescon maailmanperintökohteista.

Nähtävyydet 
 Pavlovskin palatsi
 Pavlovskin puisto

Teollisuus 
Kaupungissa ei ole merkittävää raskasta teollisuutta, mutta siellä on saksalaisen Knauff-kipsilevyvalmistajan osittain omistama Ilim Pulp -konserniin kuuluva kartonkitehdas OAO Sankt-Peterburgskij kartonno-poligrafitšeskij kombinat, joka valmistaa kipsilevykartonkia ja painokartonkia, jota jalostaa pakkausmateriaaliksi saman yrityksen yhteydessä syväpaino.

Lähteet

Aiheesta muualla
Pauluskoin kaupungin esittely 
Pauluskoin kaupunki Pietari-tietosanakirjassa 
Pavlovskin palatsialue Pietari-tietosanakirjassa 
Pauluskoin kunnallishallintoalueen sivusto  
Pauluskoin kaupungin esittely 
Pavlovskin palatsimuseon sivusto 

Pietarin kaupungit
Puškinin piiri
Unescon maailmanperintökohteet Venäjällä
Uusklassinen arkkitehtuuri
Balahna

Balahna () on kaupunki Venäjän Nižni Novgorodin alueella Nižni Novgorodista pohjoiseen. Siellä on paperitehdas OAO Volga. Vuonna 2010 siellä oli 51 519 asukasta.

Paikkakunta perustettiin vuonna 1474. Kazanin kaanin tuhottua kaupungin 1536 maan tasalle sinne rakennettiin puinen linna, joka suojasi kaupunkia myöhemmiltä tataarien hyökkäyksiltä. Seuraavien kolmen vuosisadan aikana Balahna kukoisti suolakaivoksen ja viljamarkkinoiden ansiosta. 1600-luvun alussa se oli Venäjän 12. suurin kaupunki.

Adam Olearius vieraili kaupungissa ja kuvaili sitä vuonna 1636. Silloin holsteinilaiset laivanvarustajat rakensivat ensimmäisiä venäläisiä laivoja aikoihin, ja perustivat Venäjän tärkeimmän jokilaivojen rakennuskeskuksen. Balahnassa oli myös kutomoita ja värikkäiden tiilien tekijöitä.

Kaupungin (ja koko alueen) vanhin rakennus on telttaa muistuttava Pyhän Nikolauksen kirkko (1552). Toinen 1600-luvulta peräisin oleva hieno kirkko on museona. Lähettyvillä on Balakhnassa syntyneen Kuzma Mininin patsas.

Väestö

Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa 2002 ja 2010.

Huomautus: Kaupungin ja piirin kotisivujen mukaan kaupungin vaakunan taustaväri on valkoinen, piirin vaakunan tausta on harmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kaupungin sivut  (balakhna-gorod.ru)
Piirin sivut  (balakhna.nn.ru)

Nižni Novgorodin alueen kaupungit
Hiri-motu

Hiri-motu on yksi Papua-Uuden-Guinean virallisista kielistä yhdessä englannin ja tok-pisinin rinnalla. Vain harva puhuu hiri-motua äidinkielenään, mutta toisena kielenään sitä puhuu noin 120 000 ihmistä (1992). Kielellä on kaksi murretta, austronesialainen ja papualainen, joista jälkimmäinen on vakiintuneempi ja laajemmassa käytössä. Suurin osa puhujista kuuluu vanhempaan väestöön ja puhuu hiri motua toisena kielenä. 

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on käännetty hiri-motuksi 1964.

Historia 
Hiri-motu on myös tunnettu nimellä "poliisi-motu". Nimityksen taustalla on se, että 1800-luvun päättyessä Port Moresbyn poliisikokelaat käyttivät kieltä keskenään. Poliiseja rekrytoitiin Papua-Uuden-Guinean lisäksi myös mm. Salomonsaarilta. 

Kielen luokittelusta ei ole yksimielisyyttä. Yhtäältä sitä pidetään pidgin- ja/tai kreolikielenä, toisaalta vain motun kielen helpotettuna muotona, jonka perusteella hiri-motu kuuluisi austronesialaisiin kieliin. Kielen katsotaab olevan motun kieleen pohjautuva pidgin, joskin kielten fonologia ja kielioppi poikkeavat toisistaan siinä määrin, että ne eivät ole keskenään ymmärrettäviä. Lisäksi kielessä on vaikutteita englannista, tok-pisinistä ja polynesialaisista kielistä.   

Aikoinaan hiri-motu oli tärkeä osa papualaisten omaa identiteettiä ja aatetta jonka mukaan Papua kuuluu papualaisille. Tok-pisin sen sijaan yhdistettiin perinteisesti pohjoisessa, aiemmin Saksan Uudessa-Guineassa, puhuviin henkilöihin. Tok-pisinin puhujia muutti yhä enenevissä määrin Port Moresbyyn Papua-Uuden-Guinean itsenäistymisen jälkeen, mikä vähitellen syrjäytti kielen hiri-motun.

Fonologia

Konsonantit 
Hiri-motussa on 14 konsonanttia. Soinnilliset ja soinnittomat konsonantit on erotettu |-viivalla.

Lähde:

Vokaalit 
Vokaaleja on 5. Vokaalit [ɔ] ja [ɛ] merkitään ⟨o⟩ ja ⟨e⟩.   

Lähde:

Kielioppi ja sanasto 
Kieliopiltaan hiri motu muistuttaa hyvin paljon tok-pisinia, mutta erojakin löytyy: hiri motun sanajärjestys on vapaampi kuin tok-pisinin. Lisäksi hiri motussa käytetään enemmän postpositioita.

Numeraalit 1–10 hiri-motuksi:

Lähteet 

Papua-Uuden-Guinean kielet
Pidgin- ja kreolikielet
Musta ylivalta

Musta ylivalta () on ideologia, jonka mukaan tummaihoiset afrikkalaistaustaiset ihmiset muodostavat mustan rodun, joka on sekä parempi että ylempiarvoisempi kuin muut ihmisryhmät. Mustaan ylivaltaan kuuluu olennaisena osana rasismi sekä väkivalta vaaleampi-ihoisia kohtaan.

Maailman mustaan rotuun kuuluvien uskotaan olevan nykyisessä kulttuurillisessa alennustilassa muiden ryhmien harjoittaman historiallisen sorron seurauksena, esimerkiksi kolonialismin sekä eurooppalaisten ja arabien käymän orjakaupan seurauksena. Tästä alennustilasta nousemisen uskotaan vaativan, että mustaan rotuun kuuluvat kohottavat itsetuntoaan opiskelemalla mustan rodun historiallisia saavutuksia sekä tiedostavat omia biologisia ja henkisiä etuja muihin rotuihin nähden. Mustan ylivallan ideologialle ovat ominaisia hyvin kiistanalaiset historian tulkinnat, esimerkiksi muinaisten egyptiläisten tai useiden suurten tiedemiesten, kuten Eukleides, väitetään olleen mustaihoisia. Mustan ylivallan varhainen hahmo Marcus Garvey näki asian seuraavasti: ”Jokainen puolueeton historian opiskelija tietää, että neekerit kerran hallitsivat maailmaa, kun valkoiset ihmiset olivat vielä villejä barbaareita asuen luolissaan. Tuohon aikaan tuhannet neekeriprofessorit opettivat Aleksandrian yliopistoissa tietoa, jonka muinainen Egypti jakoi maailmalle, ja jonka kreikkalaiset ja roomalaiset varastivat sekä väittivät omakseen.” 

Eräät aatteen kannattajat ovat kehittäneet niin kutsutun melaniiniteorian, joka väittää ihmisen paremmuuden olevan kiinni ihon väriaineen melaniinin määrästä ja laadusta. Tämän teorian keskeinen väite on, että ihon suuret melaniinipitoisuudet korreloivat korkean älykkyyden ja henkisen tason kanssa. Tutkijat pitävät melaniiniteoriaa näennäistieteenä, koska se ei täytä tieteellisyyden tunnusmerkkejä.

Nation of Islam -järjestöä on syytetty rasismista ja erityisesti antisemitismistä. Nation of Islam opettaa, että mustat ihmiset ovat alkuperäisiä ihmisiä. Järjestön johtaja Louis Farrakhan on sanonut, että ”valkoiset ihmiset ovat potentiaalisia ihmisiä… he eivät vain ole kehittyneet vielä”. Järjestö otti aineksia islamista ja lisäksi väitti, että valkoihoiset olivat tulosta oudosta geneettisestä kokeesta, jonka tummaihoinen tieteilijä oli tehnyt 6000 vuotta sitten. 

New Black Panther Party (Uusi mustien panttereiden puolue) ajaa Yhdysvalloissa rasistista ja mustien ylivaltaista politiikkaa. Vaikka puolue käyttää itsestään nimeä Uudet mustat pantterit, ei sillä ole mitään yhtäläisyyksiä vanhan Mustat pantterit -nimisen organisaation kanssa.

Katso myös
 Afrosentrismi
 Etnosentrismi
 Musta nationalismi
 Nation of Islam
 Rastafarismi
 Valkoinen ylivalta

Lähteet 

Etnosentrismi
Rasismi
Antisemitismi
Politiikka ja rotu
Umami

Umami eli lihaisa on yksi ihmisen aistimasta viidestä perusmausta makean, suolaisen, happaman ja karvaan ohella. Umamia sanotaan esiintyvän esimerkiksi arominvahventeena käytetyssä natriumglutamaatissa, joissain juustoissa, soijakastikkeessa ja hyvin kypsyneessä tomaatissa sekä maustamattomassa lihassa. Umami on japania, うま味, ja se tarkoittaa suomeksi likimain ”herkullinen maku” tai ”miellyttävä, ruokahalua herättävä maku”, ja sen määritteli perusmauksi ensimmäistä kertaa japanilainen Kikunae Ikeda vuonna 1908.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Unohda umami – nyt tulee kuudes perusmaku kokumi Helsingin Sanomat 23.2.2015.

Aistit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ruoka ja juoma
Japaninkieliset sanat ja sanonnat
Zeroconf

Zeroconf eli Zero Configuration Networking (tunnetaan myös nimellä APIPA eli Automatic Private IP Addressing) on joukko tietoliikenneprotokollia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa ad hoc-tietoverkkojen yksinkertainen luominen ja laitteiden kytkeminen olemassa oleviin lähiverkkoihin ilman erillistä konfiguraatiota. Ilman Zeroconfia käyttäjä joutuu määrittelemään verkon laitteiden IP-osoitteet ja antamaan nille DNS-nimet ja muut asetukset; Zeroconfin avulla tietokone voi esimerkiksi hakea lähiverkkoon kytkettyjä tulostimia, ja laite vastaa kutsuun automaattisesti. Protokollajoukko ratkaisee kolme ongelmaa: Laitteen IP-osoitteen automaattisen valitsemisen, verkon laitteille annettujen nimien löytämisen ja laitteiden tarjoamien palveluiden löytämisen.

Zeroconfin pääkehittäjä on Apple, joka kehitti protokollan siirryttäessä suljetuista AppleTalk-verkoista TCP/IP-pohjaisiin verkkoihin. Applen oman toteutuksen nimi on Bonjour (aikaisemmin Rendezvous).

Standardit 
  (ehdotettu standardi)

Aiheesta muualla 
 IETF työryhmä 

TCP/IP
Stunner (vapaapaini)

Stunner (tai Cutter) on amerikkalaisessa vapaapainissa yleinen liike, joka viittaa neljänneksen kasvolukko-leuanmurskaajaan. Se velvoittaa hyökkäävän vastustajan lukitsemaan neljänneksen kasvolukon, ennen kuin pudottautuu alas matolle istuma-asennossa ja pakottaa puolustavan vastustajan leuan putoamaan alas hyökkäävän vastustajan olkapäälle.

Liikettä käyttänyt Stone Cold Steve Austin kutsui liikettä Stone Cold Stunneriksi. Ennen liikkeen suorittamista Austin näytti yleensä keskisormeaan vastustajalleen ennen kuin potkaisi vastustajaa palleihin ja suoritti liikkeen

Variaatiot

RKO (Jumping Cutter) 

Kun puolustava painija seisoo poispäin hyökkäävästä painijasta, hyökkääja hyppää ilmaan ja lukitsee ilmassa puolustajan pään olkapäällensä neljänneksen kasvolukkoon, ennen kuin tiputtautuu lattialle, pakottaen hänen kasvojen iskeytyvän mattoon. Tätä liikettä Randy Orton kutsuu nimellä RKO (Randall Keith Orton) ja on täten hänen lopetusliikkeensä. Randy Orton käyttää myös liikettä Super RKO, jossa vastustaja nostetaan kehätolpan päälle ja siitä tehdään kyseinen RKO.

Twist of Fate 

Variaatiossa hyökkäävä lukitsee puolustajaan etukasvolukon, ennen kuin pyörähtää saranaliikkeellä 180 astetta vasemmalle ja tiputtautuu makuuasennossa lattialle (puolustajan pää hänen olkapäällään). Tätä variaatiota käyttäneet Jeff Hardy ja Matt Hardy nimesivät liikkeen Twist of Fateksi ja siitä tuli täten Team Xtremen (Matt Hardy, Jeff Hardy ja Lita) lempiliike. Liike on myös ollut Hardyjen normaaliliikkeenä

Neckbreaker 

Liikkessä uhri ja iskijä seisovat seläkkäin, jolloin iskijä lukittee vastustajan pään niska edellä olkapäähän ja tiputtautuu mattoon. Liikettä käyttävät monet henkilöt, kuten Triple H ja Edge jne. ja se on saanut yhteisen nimen Neckbreaker.

Showpainin liikkeet
Buenos Airesin metro

Buenos Airesin metro on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva metrojärjestelmä.

Buenos Airesin metron ensimmäinen asema avattiin vuonna 1913. Metro on Latinalaisen Amerikan, Eteläisen pallonpuoliskon ja espanjankielisten maiden vanhin. 

Buenos Airesin metroon kuuluu kuusi linjaa. Metron yhteenlaskettu pituus on 53,9 kilometriä. Asemia on 86. Metrosta vastaa Metrovías-yhtiö.

Aiheesta muualla 

Buenos Aires
Etelä-Amerikan metroliikenne
Argentiinan liikenne
Sofian metro

Sofian metro () on Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa toimiva metrojärjestelmä. Sofian metro on Bulgarian vanhin ja ainoa metrojärjestelmä. Sitä suunniteltiin 1960-luvulta lähtien, mutta se avattiin vasta 1990-luvun loppupuolella, virallisesti 28. tammikuuta 1998.

Metrossa on kaksi linjaa, mutta kolmannen linjan rakennustyöt aloitettiin 2016–2017. Metrossa on tällä hetkellä kaksi linjaa. Vuonna 2016 niiden varrella oli 35 asemaa ja linjojen yhteipituus oli 40 kilometriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut , 
 Sofia metro map

Sofian rakennukset ja rakennelmat
Euroopan metroliikenne
Bulgarian liikenne
Carol Yager

Carol Yager (1960–1994) on painavin koskaan elänyt nainen. Yhdysvaltalainen Yager painoi kuollessaan 34-vuotiaana vuonna 1994 noin 540 kilogrammaa (1 200 paunaa), mutta eräiden arvioiden mukaan hänen painonsa oli enimmillään jopa 727 kg (1 600 paunaa). Yagerin kertomuksen mukaan hän alkoi tietoisesti lihottaa itseään jo lapsena välttääkseen perhetuttavan seksuaalista häirintää.

Yager ei kyennyt seisomaan tai kävelemään, koska hänen lihaksensa eivät olleet riittävän vahvat kannattelemaan ruumiin painoa. Hän myös kärsi valtavan painonsa vuoksi cellulitiksesta, eli hänen ihonsa repeili, koska se ei kestänyt valtavan massan aiheuttamaa painetta. Yager joutui sairaalaan vuonna 1993, missä hänet määrättiin tiukalle dieetille. Yager onnistuikin pudottamaan painoaan lyhyessä ajassa 230 kg. Pudotetusta painosta suurin osa oli kuitenkin nestettä, joten hänen painonsa palasi ennalleen pian sairaalasta poispääsyn jälkeen.

Katso myös 
 Jon Brower Minnoch, painavin koskaan elänyt mies 
 Luettelo maailman painavimmista ihmisistä

Aiheesta muualla 

 The World's Heaviest People: http://www.dimensionsmagazine.com/dimtext/kjn/people/heaviest.htm 

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1960 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Kuntopiiri

Kuntopiiri on harjoittelu- ja kuntoilumenetelmä, jossa pyritään lähinnä oman kehon painoa tai vastusta hyväksi käyttäen parantamaan fyysistä suorituskykyä. 

Kuntopiiriin kuuluu vatsan, selän, käsivarsien ja jalkojen lihasten suorituskykyä kehittäviä liikkeitä. Kuntopiiri suoritetaan siten, että perättäiset liikesarjat tehdään eri lihasryhmille ja liikesarjojen välillä pidetään palauttava tauko. Usein harjoitukset tehdään ryhmissä, jolloin syntyy sosiaalinen paine jatkaa suoritusta tyypillisesti 30-60 minuutin ajan.

Kuntopiiriä käytetään myös kuntoutumismenetelmänä onnettomuuden tai sairauden jälkeen.

Aiheesta muualla 
 Circuittraining - Kraft
 Powerpoint Präsentation zum Zirkeltraining

Kuntoilu
Kuulakärkikynä

Kuulakärkikynä eli kuivamustekynä on kynätyyppi, jonka toiminta perustuu mustepatruunan kärjessä olevaan pieneen kuulaan. Painettaessa kuulaa alustaa vasten säiliöstä vapautuu puolikiinteää mustetta. Unkarilais-argentiinalainen László Bíró keksi kynän vuonna 1938. Italiassa kuulakärkikynän nimenä on biro. 

Kuulakärkikynän jälkeä ei saa pyyhittyä tavallisella pyyhekumilla, mutta erikoispyyhekumeilla jäljen saa pois. Kuulakärkikynissä on erivärisiä musteita. Yleisin musteen väri on tummansininen. Joihinkin uusiin kuulakärkikyniin on lisätty hajustetta, ja ne ovat niin sanottuja ”tuoksukyniä”. On olemassa myös kuulakärkikyniä, jonka jälki ei muutu paperilla suttuiseksi esimerkiksi käden huitaistessa kirjoitusjäljen yli.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Paljon onnea kuulakärkikynä ja Lázló Biró! Tiedetuubi.fi.

Kirjoitusvälineet
Opiskeluvälineet
Toimistovälineet
Piirustustarvikkeet
Carl Carlson (kuvitteellinen henkilö)

Carl Carlson on kuvitteellinen henkilö yhdysvaltalaisessa animaatiosarjassa Simpsonit. Hahmon ääninäyttelijänä oli pitkään Hank Azaria. Carl on Homer Simpsonin ja Lenny Leonardin työtoveri Springfieldin ydinvoimalassa, yksi Moen baarin vakioasiakkaista ja Lennyn paras ystävä. Carl on afroamerikkalainen, jolla on maisterin tutkinto ydinfysiikassa. Carl nähdään käytännössä aina yhdessä Lennyn kanssa, kun taas Lenny saattaa esiintyä tarinoissa myös yksinään. Carlin ensiesiintyminen oli sarjan 1. tuotantokauden jaksossa ”Vakoilukamera”.

Alkaen 32. tuotantokauden alusta Carlin uudeksi ääninäyttelijäksi tuli Alex Désert, koska valkoihoisten näyttelijöiden ei enää haluttu ääninäyttelevän ei-valkoisia hahmoja Simpsoneissa.

Carl on tai on ollut naimisissa, sillä hän kertoi aikovansa antaa Super Bowl -sormuksen vaimolleen hääpäivälahjaksi. Carlin vaimo tai tyttöystävä nähtiin Homerin parisuhdekurssilla 5. tuotantokauden jaksossa ”Onnistuneen avioliiton salaisuudet”. 24. kauden jakson ”Vilpillinen viikinki” mukaan Carl kasvoi Islannissa. Carl oli vähän aikaa Homerin esimiehenä 21. kauden jaksossa ”Liitto repeilee”.

Carl on yleensä joviaali, mutta turhautuu välillä Lennyn typeryydestä ja huomauttelee siitä töykeästi. Hän on toisaalta itsekin lähes yhtä hölmö kuin Lenny ja Homer. Varsinkin uudemmissa jaksoissa Lennyllä on palvova suhtautuminen Carliin, kun taas Carl suhtautuu heidän ystävyyteensä hieman arkisemmin. Joskus sarjassa on vihjailtu humoristisesti, että Lenny ja Carl olisivat homoseksuaaleja rakastavaisia, mutta tätä ei ole koskaan vahvistettu, ja lisäksi Carl on toisinaan kuvattu myös naistenmiehenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Carl Carlsonin sivu - äänitettyjä sitaatteja 

Simpsoneiden hahmot
Jorge Martínez

Jorge Martínez Salvadores, "Aspar" (s. 29. elokuuta 1962 Alzira, Espanja) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti uransa aikana kaikkiaan neljä maailmanmestaruutta ja 37 osakilpailua kaikki luokat mukaan lukien. Maailmanmestaruuksistaan kolme ja osakilpailuvoitoistaan 22 hän voitti 80-kuutioisissa ja loput 125-kuutioisissa. Hänen 80 ksm:n saavutuksensa ovat myös luokan ennätykset. Martínez on historian viimeinen kuljettaja, joka on pystynyt voittamaan kaksi ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruutta samana vuonna. Hän teki sen 1988, jolloin hän voitti kolmannen kerran 80-kuutioisten ja ainoan kerran 125-kuutioisten maailmanmestaruuden.

Nykyisin Martínez pyörittää 125-kuutioisissa ja 250-kuutioisissa olevaa itse perustamaansa Master Aspar -tallia, jossa se ajaa Aprilian tehdaspyörillä.

Saavutukset 

 Maailmanmestaruus 80 ksm:n luokassa 1986, 1987, 1988 
 Maailmanmestaruus 125 ksm:n luokassa 1988

Lähteet

Aiheesta muualla 
Martínezin tiedot MotoGP:n virallisilla sivuilla 

Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
ASEM

ASEM (Asia–Europe Meeting) on joka toinen vuosi järjestettävä Aasian ja Euroopan päämiesten välinen huippukokous. ASEM:ssa on edustettuna 30 Euroopan unionin maata, 19 Aasian maata ja kaksi maata Oseaniasta. Myös Euroopan unioni (EU) ja Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestö (ASEAN) ovat edustettuina ASEM:ssa.

ASEM:n pääkomponentit, eli kolme pilaria ovat:

 poliittinen dialogi
 turvallisuus ja talous
 koulutus ja kulttuuri

Jäsenet 

ASEM:n muodostavat 53 osakasta eli 51 maata sekä edustus Euroopan unionista (EU:sta) ja Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestöstä (ASEAN:sta). Jäsenmaat ovat (sulkeissa liittymisvuosi):

 Alankomaat (1996)
 Australia (2010)
 Bangladesh (2012)
 Belgia (1996)
 Brunei (1996)
 Bulgaria (2008)
 Espanja (1996)
 Filippiinit (1996)
 Indonesia (1996)
 Intia (2008)
 Irlanti (1996)
 Italia (1996)
 Itävalta (1996)
 Japani (1996)
 Kambodža (2004)
 Kazakstan (2014)
 Kiina (1996)
 Korean tasavalta (1996)
 Kreikka (1996)
 Kroatia (2014)
 Kypros (2004)
 Laos (2004)
 Latvia (2004)
 Liettua (2004)
 Luxemburg (1996)

 Malesia (1996)
 Malta (2004)
 Mongolia (2008)
 Myanmar (2004)
 Norja (2012)
 Pakistan (2008)
 Portugali (1996)
 Puola (2004)
 Ranska (1996)
 Romania (2008)
 Ruotsi (1996)
 Saksa (1996)
 Singapore (1996)
 Slovakia (2004)
 Slovenia (2004)
 Suomi (1996)
 Sveitsi (2012)
 Tanska (1996)
 Thaimaa (1996)
 Tšekki (2004)
 Unkari (2004)
 Uusi-Seelanti (2010)
 Venäjä (2010)
 Vietnam (1996)
 Viro (2004) ja Yhdistynyt kuningaskunta (1996)

EU liittyi jäseneksi vuonna 1996 ja ASEAN 2008.

Kokoukset 
ASEM 1: 1.–2. maaliskuuta 1996,  Bangkok, Thaimaa
ASEM 2: 3.–4. huhtikuuta 1998,  Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
ASEM 3: 20.–21. lokakuuta 2000,  Soul, Korean tasavalta
ASEM 4: 23. syyskuuta 2002,  Kööpenhamina, Tanska
ASEM 5: 7.–9. lokakuuta 2004,  Hanoi, Vietnam
ASEM 6: 10.–11. syyskuuta 2006,  Helsinki, Suomi
ASEM 7: 24.–25. lokakuuta 2008,  Peking, Kiina
ASEM 8: 4.–5. lokakuuta 2010,  Bryssel, Belgia
ASEM 9: 5.–6. marraskuuta 2012,  Vientiane, Laos
ASEM 10: 16.–17. lokakuuta 2014,   Milano, Italia

 ASEM 11: 15.–16. heinäkuuta 2016,  Ulan Bator, Mongolia 
 ASEM 12: 18.–19. lokakuuta 2018,  Bryssel, Belgia, Euroopan unionin isännöimänä
 ASEM 13: marraskuu 2021,  Phnom Penh, Kambodža

Katso myös 
 Smash ASEM, Helsingin ASEM-kokouksen vastainen mielenosoitus.

Lähteet

Aiheesta muualla

 ASEM Info Board
 Asem-huippukokous 2006 valtioneuvoston sivuilla

Aiempien ASEM-kokousten kotisivut 
 ASEM 1 
 ASEM 2
 ASEM 3
 ASEM 4
 ASEM 5
 ASEM 6 
 ASEM 7

Kansainväliset järjestöt
Revontultentie

Revontultentie (, , ) on yhteispohjoismainen matkailutie Suomen, Ruotsin ja Norjan alueella Perämeren ja Norjanmeren välillä. Reitin kokonaispituus on noin 620 kilometriä. Se alkaa Torniosta ja seurailee Tornion- ja Muonionjokea ja Könkämäenoa, eli käytännössä valtatietä 21, Kilpisjärvelle valtakunnanrajalle, josta se jatkuu Norjan Eurooppatie 8:a pitkin Tromssaan. Toisen osan tien eteläpäästä muodostaa vastaava reitti Tornionjoen toisella puolella Ruotsissa nimellä Norrskensvägen. Sen reitti kulkee pitkin Riksväg 99:ää Haaparannalta Ruotsin Kaaresuvantoon ja siitä Suomen puolelle. Tie ylittää pohjoisen napapiirin Suomen puolella Pellon Juoksengissa ja Ruotsin puolella Ylitornion Juoksengissa.

Reitti on saanut virallisen matkailutien statuksen Suomessa vuonna 2002. Interreg-rahoituksella on vuodesta 2004 lähtien kehitetty matkailutien informaatiota ja viitoitusta sekä toteutettu rajanylityspaikkojen maisemointia.


Reitti etelästä pohjoiseen

Suomessa 
 Tornio
 Ylitornio
 Pello
 Kolari
 Muonio
 Enontekiö, Kaaresuvanto
 Enontekiö, Kilpisjärvi
 valtakunnanraja Suomi–Norja

Ruotsissa 
 Haaparanta
 Ylitornio, Matarenki
 Pajalan kunta, Pajala
 Kiirunan kunta, Kaaresuvanto
 valtakunnanraja Ruotsi–Suomi

Norjassa 
 valtakunnanraja Suomi–Norja
 Yykeänperä
 Nordkjosbotn
 Tromssa

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tien www-sivu    

Suomen matkailutiet
Ruotsin tiet
Norjan tiet
Stanisław Moniuszko

Stanisław Moniuszko (5. toukokuuta 1819 Ubiel, Minskin kuvernementti – 4. kesäkuuta 1872 Varsova, Puola) oli puolalainen säveltäjä, jonka merkittävää tuotantoa ovat erityisesti oopperat.

Elämä
Moniuszko syntyi Ubielissa lähellä Minskiä. Hän kiinnostui musiikista varhain ja aloitti vuonna 1837 Berliinissä sävellys- ja kuoronjohto-opinnot Karl Rungenhagenin johdolla. Berliinistä palattuaan hän sai urkurinviran Vilnassa. 

Moniuszko teki elämänsä aikana useita matkoja Pietariin. Hän antoi myös opetusta César Cuille. Moniuszko kuoli Varsovassa, ja hänet haudattiin Powązkin hautausmaalle.

Tuotanto
Moniuszkon tuotantoon kuuluu sadoittain Puolan laulukirjallisuuden parhaimmistoon kuuluvia lauluja, ensimmäiset kirjailija Adam Mickiewiczin runoihin. Moniuszkon yksi tunnetuimpia lauluja on Prząśniczka, suomeksi kutoja. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa balettimusiikkia, pianokappaleita ja puolankielisiä oopperoita, kuten Halka. 

Kaksi jousikvartettoaan hän sävelsi opiskeluaikana (1837—1839, painettu 1909), ja ne ovat siten vielä tyylillisesti kehittymättömiä. Ensimmäisen kvarteton kolmas osa perustuu valssin ja masurkan yhdistelmään, ja sen finaalissa, "Un ballo campeste" ('Maalaistanssi'), hän on käyttänyt puolalaista hayduk-tanssia.

Lähteet

Aiheesta muualla  

Puolalaiset säveltäjät
Puolalaiset oopperasäveltäjät
Vuonna 1819 syntyneet
Vuonna 1872 kuolleet
Wilhelm Kienzl

Wilhelm Kienzl (17. tammikuuta 1857–19. lokakuuta 1941) oli itävaltalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. 

Wilhelm Kienzl syntyi Waizenkirchenissä, Ylä-Itävallassa ja muutti vuonna 1860 perheineen Graziin. Hän opiskeli musiikkia Grazissa, Prahassa, Leipzigissä, Wienissä sekä Weimarissa Franz Lisztin johdolla. 1870-luvulta lähtien Kienzl kierteli pianistina ja kapellimestarina ympäri Eurooppaa. Vuonna 1917 hän muutti Wieniin.

Kienzlin ensimmäinen vaimo oli Lili Hoke, joka kuoli Wienissä vuonna 1919. Vuonna 1921 Kienzl meni uusiin naimisiin Henny Bauerin kanssa, joka sanoitti säveltäjän kolme viimeistä oopperaa. 

Wilhelm Kienzlin tuotantoon kuuluu muiden muassa oopperoita, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja vokaalimusiikkia.

Lähteet 

Itävaltalaiset säveltäjät
Itävaltalaiset pianistit
Itävaltalaiset kapellimestarit
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Heinkel He 51

Heinkel He 51 oli saksalainen Heinkelin 1930-luvulla suunnittelema ja valmistama kaksitasoinen hävittäjälentokone, joka oli Luftwaffen palveluskäytössä vuosina 1935–1942 asti erilaisissa tehtävissä.
 
Koneen He 49a -prototyyppi lensi ensi kerran marraskuussa 1932. Tyypistä tuli Luftwaffen ensimmäisiä varustelutilauksia. He 51A -malli otettiin palveluskäyttöön huhtikuussa 1935. Tyyppi oli muun muassa Francisco Francon joukkoja Espanjan sisällissodassa tukeneen Legion Condorin käytössä, muttei menestynyt tasavaltalaispuolen neuvostoliittolaisia, uudempaa suunnittelunäkemystä edustaneita hävittäjiä vastaan. He 51:tä käytettiin siksi hyökkäyksiin maakohteita vastaan, hävittäjäroolin jäädessä Messerschmitt Bf 109:lle, joka korvasi vuodesta 1938 alkaen Luftwaffen käytössä olleet He 51:t. Tyyppiä käytettiin kuitenkin vuoteen 1942 saakka koulukoneena.

He 51 -koneesta kehitettiin He 52- ja He 51W -koneet.

Tekniset tiedot (Heinkel He 51 A-1)

Lähteet

Aiheesta muualla  

He 051
Saksalaiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
Prinsessa

Prinsessa on hallitsijahuoneen naispuolinen ei-hallitseva jäsen. Sanan prinsessa maskuliinimuoto on prinssi. Nimitystä käytetään yleensä hallitsijan naispuolisista jälkeläisistä tai kuninkaan puolisosta, joka ei ole kuningatar.

Nykyajan prinsessoja 

 Alankomaat: Ariane
 Belgia: Lea, Marie-Christine, Prinsessa Maria Esmerelda
 Englanti: Anne, Beatrice, Eugenie, Charlotte
 Liechtenstein: Angela Gisela Brown, afro-panamalainen prinsessa Euroopassa
 Monaco: Caroline, Monacon ja Hannoverin prinsessa, Monacon perintöprinsessa 6. huhtikuuta 2005–, Prinsessa Stéphanie Grimaldi
 Norja: Ingrid Alexandra, Märtha Louise
 Ruotsi: Victoria, Estelle, Madeleine, Lilian, Birgitta, Leonore, Adrienne
 Tanska: Mary, Isabella

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kuninkaalliset arvonimet
Savoia-Marchetti S.M.81

Savoia-Marchetti S.M.81 Pipistrello (suom. Lepakko) oli italialainen kolmimoottorinen kuljetuskone, jota käytettiin myös pommikoneena toisessa maailmansodassa. 

Koneen suunnitteli Alessandro Marchetti ja sen rakensi Savoia-Marchettin lentokonetehdas. S.M.81 kehitettiin matkustajakoneesta, Savoia-Marchetti S.M.73:sta. S.M.81 lensi ensi kerran 8. helmikuuta 1935. Italian vallatessa Etiopian Italian ilmavoimat, Regia Aeronautica, käytti konetta kuljetuksiin. Niin myös Espanjan sisällissodassa, jossa Italia tuki Francon joukkoja.

Vuonna 1939 koneita oli valmistettu 100 kappaletta. Koneita käytettiin myös Pohjois-Afrikan sodassa ja muutamia oli käytössä Neuvostoliiton vastaisella rintamalla. Kone oli melko hyvä ja luotettava. 

Muutamia koneita jäi sodan jälkeen käyttöön uudistuneisiin Italian ilmavoimiin (Aeronautica Militare Italiana) vuoteen 1950 asti.

S.M.81B oli kaksimoottorinen versio, jota Italian piti toimittaa Romanialle. Näin ei kuitenkaan käynyt, vain yksi prototyyppi rakennettiin.
 
Kaikkiaan koneita valmistettiin 81B-prototyyppi mukaan lukien 536 kappaletta.

Tekniikkaa

Yleiset ominaisuudet 
 Miehistö: 6 
 Pituus: 18,30 m
 Kärkiväli: 24,02 m
 Korkeus: 4,89 m
 Siipipinta-ala: 93 m²
 Tyhjäpaino: 6 500 kg
 Lentoonlähtöpaino: 10 000 kg
 Voimalaite: 3 kappaletta Piaggio P.IX RC 40 -moottoreita, joiden teho 412 kW

Suorituskyky 
 Huippunopeus: 314 km/h  4 000 m:n korkeudessa
 Lentomatka: 1 990 km
 Lakikorkeus: 7 000 m

Aseistus 
 4−5 7,7 mm konekivääriä 
 1 000 kg pommeja

Lähteet 

 

Savoia-Marchettin ilma-alukset
Italialaiset kuljetuskoneet
1930-luvun kuljetuskoneet
Italialaiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
Alessandro Marchetti

Alessandro Marchetti (1884 Cori – 5. joulukuuta 1966 Sesto Calende) oli italialainen lentokonesuunnittelija.

Hän suunnitteli mm. Savoia-Marchetti SM.79, Savoia-Marchetti S.M.81, Savoia-Marchetti S.M.82, Savoia-Marchetti S.M.84 ja Savoia-Marchetti S.55 X -lentokoneet.

Aiheesta muualla
Kuva S.55 X 
Kuva S.M.79 

Italialaiset lentokonesuunnittelijat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet