Arakidonihappo

Arakidonihappo on eläinperäinen monityydyttymätön omega-6-rasvahappo. Kemiallisesti arakidonihappo on karboksyylihappo, jossa on 20 hiiliatomia ja neljä cis-kaksoissidosta; ensimmäinen kaksoissidos on kuudennessa hiilessä hiiliketjun omega-päästä laskettuna ja siitä voidaan käyttää myös lyhennettä 20:4(n-6).

Saanti 
Arakidonihapon keskimääräinen päiväsaanti vaihtelee kehitysmaiden  44–331 milligramman teollisuusmaiden 101-351 milligrammaan.

Arakidonihappoa esiintyy pieninä pitoisuuksina lähes kaikissa eläinperäisissä elintarvikkeissa. Sardiinit, kananmunat, luonnonlohi sekä broilerin- ja sianliha ovat parhaita arakidonihapon lähteitä. Liha muodostaa niin suuren osan länsimaisesta ruokavaliosta, että se on suurin yksittäinen arakidonihapon lähde.   

Arakidonihappoa esiintyy runsaasti myös äidinmaidossa, ja tutkijat ovat esittäneet, että sitä pitäisi lisätä pakollisena äidinmaidonkorvikkeisiin.  

Aikuisen ihmisen elimistö kykenee tuottamaan arakidonihappoa ravinnon mukana saadusta linolihaposta, mutta muunnoksen hyötysuhde on vain 0,3–0,6 prosenttia. Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että kyseinen hyötysuhde vaihtelee Suomessa suuresti geneettisten tekijöiden mukaan.

Arakidonihappoa esiintyy kasveissa semiokemikaalina, pääasiassa feromonina.

Fysiologiset vaikutukset 
Arakidonihappo on välttämätöntä sekä aivojen että lähes jokaisen muun elimen toiminnan kannalta.  

On olemassa vahvaa näyttöä siitä, että arakidonihappo on välttämätöntä lapsen kasvulle, terveydelle ja aivojen kehitykselle. Arakidonihappoa esiintyy paljon harmaassa aivoaineessa ja hermosoluja suojaavassa myeliinissä. 

Arakidonihappo toimii eikosanoidien lähtöaineena. Eikosanoidit ovat hormonien kaltaisia yhdisteitä, joilla on tärkeitä fysiologisia tehtäviä mm. verenkiertoelimistössä ja ruoansulatuskanavassa.  

Jotkut eläimet, kuten kissat, eivät voi muodostaa arakidonihappoa linolihaposta, vaan niiden on saatava sitä eläinperäisestä ravinnosta.

Terveysvaikutukset

Arakidonihappoa tarvitaan elimistön tulehdusreaktioiden säätelyyn ja niillä, joiden elimistö kykenee tuottamaan linolihaposta eniten arakidonihappoa, on havaittu esiintyvän vähiten matala-asteista tulehdusta. 

Elimistön arakidonihappopitoisuuden ja sairauksien välisestä yhteydestä tehdyt tutkimukset ovat antaneet kuitenkin ristiriitaiselta vaikuttavia tuloksia. Solunsisäinen arakidonihappo näyttäisi säätelevän geenien ilmentymistä ja paksusuolen syövän solujen lisääntymistä. Lisäksi on havaittu, että haimasyövän esiintyvyys on kymmenkertaista niillä, joiden veressä on kohonneita arakidonihappopitoisuuksia. Koe-eläintutkimuksessa on puolestaan havaittu, että masentuneilta vaikuttavien rottien aivoissa esiintyy  tavallista enemmän arakidonihappoa.

Vuonna 2019 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa taas havaittiin, että sillä viidenneksellä, jonka elimistön arakidonihappopitoisuus oli suurinta, esiintyi keskimäärin 8 prosenttia vähemmän sydän- ja verisuoniperäisiä kuolemia kuin sillä viidenneksellä, jolla oli pienin pitoisuus. Tutkimusten kokonaisosanottajamäärä oli lähes 69 000.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arakidonihapon perustietoja
Liber Herbarum: Arakidonihappoa sisältäviä kasveja
Terveysportti: Arakidonihappo
ChemBlink: Arachidonic acid 
PubChem: Arachidonic Acid 
DrugBank: Arachidonic Acid 
Human Metabolome Database: Arachidonic acid 
Food Component Database (FooDB): Arachidonic acid 
KEGG: Arachidonic acid 
PheroBase: Semiochemical – arachidonic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Arachidonic-acid 

Rasvahapot