Kilpukkakasvit

Kilpukkakasvit (Hydrocharitaceae) on yksisirkkaisten lahkoon Alismatales kuuluva kasviheimo, jossa on 18 sukua ja 116 lajia. Kilpukkakasvit ovat vesikasveja, jotka kasvavat pääasiassa sisävesissä, mutta on myös meressä kasvavia lajeja. Karibianmeri ja Intian valtameri ovat merilajien pääasiallisinta esiintymisaluetta. Sisävesilajeja on kaikilla mantereilla, Afrikassa vain pohjoisosissa.

Tuntomerkit 
Kilpukkakasvit ovat vesikasveja, minkä vuoksi puusolukosta puuttuvat putkilot. Varren sisäketto (endodermi) on heikosti kehittynyt tai sen soluissa on paksut soluseinät. Lehtikanta voi olla tuppimainen. Muutoin lehdet ovat tavallisesti erilaistumattomia, joillakin on valeruoti.

Kukintoa tukee kaksi usein yhteenkasvanutta ylälehteä. Siitepölyhiukkasessa ei ole huokosia ja sen pintakerros (eksiini) on ohut tai puuttuu. Kukassa on tavallisesti kolme joutoheteistä muuntunutta mesiäistä.

Kilpukkakasveilla on kehänalainen sikiäin, jossa on selvästi sikiäimen seinämästä esiin työntyvät istukat tai istukkatyyppi on laminaarinen eli lapaistukka. Vartaloita on yksi, se on lyhyt, ja luotit ovat tavallisesti kahtiajakautuneita. Siemenaiheita on kolme tai useampia. Hedelmä on usein vaihtelevissa määrin mehevä. Siemenkuoressa on kivisoluja. Siemenaiheen kalatsasta kehittyy siemenen ravintovarasto eli endospermi, ja siihen tunkeutuu yksisoluisia haustorioita eli imuelimiä alkioripustimesta (suspensori). Kromosomiluku on kilpukkakasveilla huomattavan vaihteleva.

Alaheimot 
Kilpukkakasvien 18 sukua ja 116 lajia jakautuvat neljään alaheimoon.

Hydrocharitoideae 
Hydrocharitoideae-alaheimon muodostaa kaksi sukua: kilpukat Hydrocharis ja Limnobium. Niissä on yhteensä viisi lajia, jotka kasvavat lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla, mm. Suomessa kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae). Alaheimon kasveilla on lehdissään leveät ja ehytlaitaiset lavat sekä valeruoti. Lehtikantaan liittyvät myös kielekkeet, jotka sijaitsevat kannan ja varren välissä tai parillisina sivuilla. Kasvit ovat yksikotisia: yksineuvoiset kukat sijaitsevat samassa kasviyksilössä. Hedekukissa on kolmen verho- ja kolmen terälehden kiehkurat ja 1–6 hedettä, emikukissa kolme verholehteä ja tavallisesti kolme terälehteä tai joskus teriö puuttuu. Emiö on yhdislehtinen, 3–9 emilehden muodostama. Sikiäin on kehänalainen. Siemenaiheet ovat suoria. Siemenkuoren uloimman solukerroksen solut ovat hyvin suurentuneet. Kromosomiluku alaheimossa vaihtelee n = 7–11, 13–15.

Stratiotoideae 
Alaheimossa on vain yksi laji, Suomessakin tavattava sahalehti (Stratiotes aloides). Se on euraasialainen laji. Sahalehden lehdet ovat kolmessa rivissä ruusukkeena ja reunoiltaan piikkiset. Kasvi on kaksikotinen, ja sen kukissa on 3-lehtiset verhiö ja teriö. Hedekukissa on paljon heteitä, joista vain osa on fertiilejä. Emikasvien kukissa on joutoheteitä, kuusi erillistä emiä kahdessa kiehkurassa. Kromosomiluku n = 10+.

Anacharidoideae 
Anacharidoideae-kilpukkakasveihin kuuluu seitsemän sukua ja 38 lajia, jotka kasvavat trooppisilla, subtrooppisilla ja lauhkeilla alueilla erityisesti Amerikassa. Lajeilla on asennoltaan kiehkuraiset tai kierteiset lehdet, jotka ovat yleensä kapeita, ehyt- tai piikkilaitaisia ja tavallisesti vailla valeruotia. Kukat ovat yleensä yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia. Hedekukat vapautuvat tavallisesti jo nuppuvaiheessa kellumaan vapaasti ympäriinsä päästäkseen kosketuksiin emikukkien kanssa. Emikukissa on tavallisesti pitkä maljamainen pohjus (hypanthium) ja joutoheteitä. Emiö on yhdislehtinen, tavallisesti kolmen, joskus useamman emilehden muodostama. Hedelmä on kota, joka ei avaudu tai avautuu epäsäännöllisesti. Kromosomiluku on alaheimossa vaihteleva.

Hydrilloideae 
Alaheimossa on myös meressä kasvavia lajeja, kuten sen lajimäärältään suurimmassa suvussa näkinruohot (Najas, 40 lajia). Näkinruohot on lähes yleismaailmallinen suku, muuten alaheimon lajeja tavataan tropiikissa ja subtropiikissa, erityisesti Vanhan maailman puolella. Lehdet sijaitsevat kaksirivisesti tai kiehkuroissa ja ovat tavallisesti kapeita, ehyt- tai hammaslaitaisia; valeruoti puuttuu. Kukassa on tavallisesti kaksi-, harvoin yksikiehkurainen kehä, joka ei ole erilaistunut verho- ja terälehdiksi; joskus kehä puuttuu. Kukat ovat yksineuvoisia. Emikukissa on pohjusmalja, joutoheteitä ja yhdislehtinen kehänalainen sikiäin. Hedelmä on mehevä mutta kotamainen tai epäsäännöllisesti avautuva. Kromosomiluku n = 6–8, 10, 12, 15.

Suvut 
Suvut ja suomalaiset nimet:
 Apalanthe Planch.
 Appertiella C.D.K.Cook & Triest
 Blyxa Noronha ex Thouars
 Egeria Planch. – tiuhavesirutot
 Elodea Michx. – vesirutot
 Enhalus Rich.
 Enhydrias Ridl.
 Halophila Thouars – melakit
 Hydrilla Rich. – vesipuuhkat eli kiehkuravesirutot, laji vesipuuhka eli kiehkuravesirutto (H. verticillata)
 Hydrocharis L. – kilpukat
 Lagarosiphon Harv. – vesihännät
 Limnobium Rich.
 Maidenia Rendle
 Najas L. – näkinruohot
 Nechamandra Planch.
 Oligolobos Gagnep.
 Ottelia Pers.
 Stratiotes L. – sahalehdet, laji sahalehti (S. aloides)
 Thalassia Banks ex C.Koenig – liehut
 Vallisneria L. – vallisneriat

Lähteet 
 Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliiton julkaisuja. ISBN 951-8942-57-9.
 Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Kilpukkakasvit – Hydrocharitaceae

Kasviheimot