joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gerda Qvist

Gerda Qvist (14. elokuuta 1883 Helsinki – 5. syyskuuta 1957) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia naiskuvanveistäjiä ja suomalaisen mitalitaiteen uranuurtaja.

Qvistin vanhemmat olivat Helsingin polyteknillisen opiston johtaja, valtioneuvos Ernst Edvard Qvist ja Anna Franciska Theodora o.s. Snellman. Tytön haaveet pianistinurasta kariutuivat 17-vuotiaana saatuun vakavaan kuulovammaan.

Qvist opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1903, jossa hänen opettajinaan olivat C. E. Sjöstrand ja Felix Nylund. Hänellä oli kuvataideopettajan pätevyys. Tulevan uran kannalta ratkaisevaa olivat oppivuodet Tukholmassa mitalinkaivertaja, professori Erik Lindbergin opissa. Tällöin hän löysi oman tyylinsä ja erikoistui mitalitaiteeseen. Kotimaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui vuodesta 1908 alkaen.

Qvist on suunnitellut Helsingissä Hietarannassa olevan aurinkokellon (1931). Hän erikoistui mitaleihin jo 1908. Vuosina 1917–1950 hän suunnitteli kaikkiaan 150 mitalia, muun muassa Jean Sibeliuksen, Henrik Gabriel Porthanin, Sophie Mannerheimin muistomitalin, mitalin Svenska Litteratursällskapetille sekä Fiskarsin, Nokian, Enso-Gutzeitin teollisuuslaitoksille.

Qvistille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1953, ja vuoden 1937 Budapestin mitalitaiteen näyttelyssä hän sai kultamitalin. Vastaavasta Madridin-näyttelystä 1951 hän sai pronssia.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet
 Kuvataiteilijamatrikkeli
 Nykarlebyvyer

Viitteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Valehtelijoiden klubi

Valehtelijoiden klubi on suomalainen Mainostelevision tuottama viihdeohjelma, jota esitettiin vuosina 1981–1983. Ohjelman käsikirjoittivat Pertti Reponen ja Heikki Kinnunen. Ohjelma perustuu Yhdysvalloissa 1970-luvulla aloittaneeseen The Liar's Club -sarjaan.

Ohjelmassa olivat alusta alkaen mukana näyttelijät Leo Lastumäki (jäsen K), Aake Kalliala (jäsen R), Maija-Leena Soinne (jäsen F) sekä Olavi Ahonen (jäsen Z), joista viimeksi mainittu esitti vankia. Mukana hänellä oli poliisiasuinen vartija.

Kilpailussa esiteltiin outoja esineitä, joiden merkitykselle ja käytölle edellä mainitut henkilöt keksivät selityksiä. Heistä yksi puhui totta ja muut valehtelivat. Mukana olleen kilpailijan tehtävänä oli sanoa, kuka puhuu totta. Kilpailun juontajana toimi steppaileva Helge ”Heguli” Herala. Hänellä oli apunaan ”sihteerikkö”, jota esitti Marita Jyrkinen. Pöydän yläpuolella roikkui narulla pyykkipoikien pitelemänä 50 markan seteleitä (nykyrahassa vajaa 20 €), joita Heguli jakoi kilpailijoille melko mielivaltaisesti. Lisäksi ohjelmassa esitettiin valehtelu-aiheisia sketsejä. Ohjelma sai kunniamaininta-Venlan vuonna 1982.

Olavi Ahosen esittämä hahmo sai vuonna 1984 lyhytikäisen oman spin off -sarjan Ollin koppivuodet.

Kahdeksan jaksoa sarjasta esitettiin uusintana lauantaisin 10. toukokuuta – 7. kesäkuuta 1997 ja 21. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 1997 klo 19.30–20.00 MTV3-kanavalla. Jaksoja oli lyhennetty uusintaa varten.

Ohjelman formaatti herätettiin henkiin vuonna 2013, kun MTV3 alkoi esittää siihen perustuvaa Totuuden torvet -nimistä ohjelmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Helge Herala ja Eino Grön Valehtelijoiden klubissa Katsomo.fi
 Leo Lastumäki ja Helge Herala Valehtelijoiden klubissa Katsomo.fi

Viihdeohjelmat
1980-luvun televisiosarjat
Fredrika Dorotea

Fredrika Dorotea (12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825 Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso ja Badenin rajakreivi Karl Ludwigin tytär. 

Fredrika Doroteasta tuli Ruotsin kuningatar vuonna 1797 hänen avioiduttuaan kuningas Kustaa IV Aadolfin kanssa. Pari sai viisi lasta: Gustaf Gustavsson, Sofia Vilhelmina, Carl Gustav, Amalia Maria Charlotta ja Cecilia. Kuningattaren mukaan nimettiin kolme kuntaa Pohjois-Ruotsissa: Fredrika, Dorotea ja Vilhelmina.

Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin kuningattaret
Vuonna 1781 syntyneet
Vuonna 1825 kuolleet
Suspiria – tappavat huokaukset

Suspiria – tappavat huokaukset on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi Dario Argento.

Elokuva kertoo Suzy Banyonista joka saapuu Länsi-Saksaan, sillä hän pääsi arvostettuun sisäoppilaitokseen. Suzyn saapuessa koululle hänen ohitseen menee nainen, joka itsekseen puhuen ryntää pois koulusta. Suzyn puhuessa ovipuhelimeen hänet käännytetään tylysti takaisin ja sanotaan "En tunne teitä. Menkää pois". Niinpä Suzy viettää ensimmäisen yön kaupungissa hotellissa. Aamulla Suzy palaa koululle ja pääsee sisään, mutta kukaan ei tiedä, kuka käännytti Suzyn takaisin. Pian Suzyn tulon jälkeen alkavat koulun opiskelijat kuolla salaperäisillä tavoilla ja Suzy aistii, että suuressa ja vanhassa talossa on jotain pahaa meneillään.

Elokuvasta tehtiin vuonna 2018 uusi Luca Guadagninon ohjaama versio, Suspiria.

Näyttelijät

Aiheesta muualla

Arvostelut 
 Elitisti: Suspiria -arvostelu
 Elokuvan arvosteluja Leffatykissä

Italialaiset kauhuelokuvat
Vuoden 1977 italialaiset elokuvat
Anni Rytkönen

Anna (Anni) Johanna Rytkönen (o.s. Toppinen) (14. tammikuuta 1891 Iisalmen maalaiskunta – 1937 jälkeen Neuvostoliitto) oli suomalainen kauppiaan vaimo ja sosialidemokraattien kansanedustaja, joka siirtyi 1920-luvun lopulla Neuvostoliittoon.

Rytkösen vanhemmat olivat loinen Paavo Toppinen ja Anna Liisa Mod. Hän kävi kansakoulun ja meni naimisiin kauppias Heikki Rytkösen kanssa 1911 eläen sen jälkeen kauppiaan vaimona Iisalmessa vuoteen 1927 saakka. Anni Rytkönen oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Vuonna 1927 hän siirtyi Neuvostoliittoon jossa hän opiskeli Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa ja asui vuonna 1928 Leningradin alueen Kuivaisin kylässä, osallistui Neuvostonaisen aktiivien toimintaan vuonna 1932 sekä toimi Kopittalan kyläneuvoston opiskelupiirissä puoluehistorian ohjaajana. Rytkönen vangittiin vuonna 1937 tai 1938.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Pohjois-Savon vaalipiiri
Vuonna 1891 syntyneet
Kuolinvuosi tuntematon
Mikko Virkki

Michel (Mikko) Virkki (15. marraskuuta 1870 Valkjärvi – 5. joulukuuta 1933 Petroskoi) oli suomalainen huvilanomistaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja, joka siirtyi Suomen sisällissodan jälkeen Venäjälle.

Virkin vanhemmat olivat talollinen Petter Virkki ja Helena Virkki. Hän kävi kansakoulun ja oli sitten kaupanhoitajana, mäkitupalaisena, mökkiläisenä ja huvilanomistajana Kivennavalla ja Terijoella. Virkki oli SDP:n kansanedustajana 1908–1909, 1910–1917 ja 1917−1918 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Kivennavan osuusliikkeen hallintoneuvoston puheenjohtajana ja jäsenenä adressitoimikunnassa joka vastusti Kivennavan ja Uudenkirkon kuntien yhdistämistä Pietarin kuvernementtiin. 

Suomen sisällissodan aikana Virkki oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen, ja sodan loppuvaiheessa hän siirtyi Venäjälle, jossa hän oli jäsenenä Pietarin suomalaisessa keskuskomiteassa. Virkki haavoittui Kuusisen klubin ammuskelussa 31. elokuuta 1920. Vuonna 1921 hän toimi Venäjän kommunistisen puolueen suomalaisten jaosten keskustoimiston rahastonhoitajana. Myöhemmin Virkki oli valistustyöntekijänä Neuvosto-Karjalassa. Mikko Virkin vaimo Katariina Virkki kuoli vuonna 1942 nälkään Leningradissa piirityksen aikana.

Virkki oli naimisissa vuodesta 1894 Katariina Pyykön kanssa. Heidän tyttärensä Aliisa Virkki (s. 1898) meni naimisiin 1921 punaupseeri Simo Suden kanssa.

Lähteet

Viitteet

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Viipurin läänin itäinen vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1933 kuolleet
Bonita Pietila

Bonita ”Bonnie” Pietila (s. 1953) on amerikansuomalainen tuottaja, joka on toiminut vuosina 1989–2006 Simpsonit-animaatiosarjan roolittajana (casting director) ja vuosina 1999–2015 yhtenä sarjan tuottajista. Hän vastasi sarjan ääninäyttelijöiden roolituksista.

Pietila on palkittu Emmy-palkinnolla vuosina 1998, 2000 ja 2001. Emmy-palkintoehdokkaana hän on ollut vuosina 2002 ja 1999. Suomi-Seura valitsi hänet vuoden 2014 ulkosuomalaiseksi.

Elämä 

Bonita Pietila syntyi ja kasvoi Michiganin suomalaisalueella Upper Peninsulalla Gwinnissä. Hänen isovanhempansa olivat tulleet Yhdysvaltoihin siirtolaisina Teuvalta Suomesta ja hänen vanhempansa olivat ensimmäisen polven amerikansuomalaisia.

Pietila opiskeli Michigan State Universityssa ja aloitti siellä uransa konserttipromoottorina. Sieltä hän muutti 1980-luvun puolivälissä Los Angelesiin, jossa hänestä tuli agentti. Pietila vastasi roolituksesta vuonna 1986 elokuvassa Texasin moottorisahamurhaaja 2 ja seuraavana vuonna elokuvassa Kolmannen korvapuusti. Hänen uransa lähti kunnolla nousuun, kun hän sai työtä The Tracey Ullman Show’sta vuonna 1987. Eräänä päivänä, ilmeisesti alkuvuodesta 1987, hieman ennen Simpsonien ensiesiintymistä piirtäjä Matt Groening soitti Pietilalle ja kysyi, tekisikö hän roolituksia sarjaan tulevaan piirrettyyn sketsiin. Groening selitti hahmot, ja Pietila ilmoitti tietävänsä sopivia näyttelijöitä: Yeardley Smithin, jonka hän oli nähnyt teatterinäytelmissä, ja Nancy Cartwrightin, jonka oli hänen tuttunsa parin vuoden takaa. Lisäksi Pietila otti Homer Simpsonin ääneksi Dan Castellanetan ja Marge Simpsonin ääneksi Julie Kavnerin.

Pietila työskenteli Simpsoneissa 26. tuotantokauteen asti, 602 jakson verran. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2015.

Pietilan ansiosta Simpsoneissa on ollut mukana myös Suomea ja suomalaisuutta koskevia vitsejä. Jaksoissa on myös ollut viittauksia Pietilaan itseensä: 9. tuotantokauden jakson ”Valmentajan poika” lopputeksteissä hän on yksi Homerin "erottamista" työntekijöistä ja 15. tuotantokauden jakson ”Välkky ja välkympi” lopputekstien aikana vierasääni Simon Cowell pilkkaa Pietilan nimen kohdalla jakson huonoa roolitusta.

Filmografia
Casting Director:
Simpsonit (92 jaksoa, 1989–2006)
Teen Angel (1997, televisiosarja)
Notes from Underground (1995)
CBS Summer Playhouse (1 jakso, 1988)-Tickets, Please (1988) televisiosarjan jakso
Kolmannen korvapuusti (1987, nimellä Bonnie Pietila)
Texasin moottorisahamurhat 2 (1986)

Tuottaja:
Simpsonit (1999–2015)

Casting Department:
Eläinten kapina (1999) (TV) (ääniroolitus)
Kovat kundit eivät tanssi (1987) (roolitus Los Angelesissa)
The Tracey Ullman Show (1987) (televisiosarja, ääniroolitus)

Muita töitä:
The Simpsons: Virtual Springfield (1997) (videopeli, äänivastaava)
Springfield's Most Wanted (1995) (TV) (kykykoordinaattori)

Lähteet

Aiheesta muualla

Roolittajat
Simpsoneiden tekijät
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Roy Bhaskar

Ram Roy Bhaskar (15. toukokuuta 1944 Lontoo – 19. marraskuuta 2014 Leeds) oli brittiläinen filosofi, joka keskittyi yhteiskuntatieteiden filosofiaan ja tieteenfilosofiaan. Hänet tunnettiin ennen kaikkea kriittisen realismin kannattajana.

Bhaskar opiskeli Oxfordin yliopiston Balliol Collegessa. Hän oli Rom Harrén oppilas. Bhaskar opetti Oxfordin, Edinburghin ja Sussexin yliopistoissa sekä Lontoon City Universityssa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1971 lähtien sosialisti ja feministi Hilary Wainwright.

Bhaskar ei kutsunut kriittistä realismiaan alun perin tällä nimellä. Se alkoi ”transsendentaalisena realismina” teoksessa A Realist Theory of Science (1975) ja laajeni myöhemmin yhteiskuntatieteisiin ”kriittisenä naturalismina” teoksessa The Possibility of Naturalism (1978). Termi ”kriittinen realismi” on muiden tekemä yhdistelmä näistä termeistä.

Bhaskar kuoli kotonaan Leedsissä 19. marraskuuta 2014.

Teoksia 

 A Realist Theory of Science (1975)
 The Possibility of Naturalism (1979)
 Scientific Realism and Human Emancipation (1987)
 Reclaiming Reality: A Critical Introduction to Contemporary Philosophy (1989)
 Philosophy and the Idea of Freedom (1990)
 Dialectic: The Pulse of Freedom (1993)
 Plato, etc: The Problems of Philosophy and Their Resolution (1994)
 Reflections On Meta-Reality: A Philosophy for the Present (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Roy Bhaskar Interviewed 

Brittiläiset filosofit
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Filosofia.fi

Filosofia.fi on suomalainen filosofian internet-portaali. Sivusto toimii uutiskanavana, väylänä internetin filosofisiin aineistoihin, johdatuksena suomalaisen filosofian historiaan sekä digitaalisena arkistona. Portaalin palvelee sekä tutkijoita että filosofiasta kiinnostunutta yleisöä. Sivuston arkistoon digitoidaan tekstejä ja kirjoja suomalaisen filosofian historiasta. Sivuilla ylläpidetään myös filosofian tietosanakirjaa ja linkkihakemistoa. Sivusto avattiin vuonna 2007 ja sitä ylläpitää Niin & näin -lehti sekä Åbo Akademin filosofian oppiaine.

Sisältö 

Sivuston arkisto sisältää muun muassa suomalaisia väitöskirjoja Turun Akatemian ajalta 1640–1828 yhteistyössä Åbo Akademin kirjaston kanssa. Digitoitaviin teoksiin sisältyy asiasanaluettelo ja tiivistelmä suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi. Väitöskirjoista suurin osa on latinankielisiä, ja kokoelman on toivottu kiinnostavan latinankielen tutkijoita ja harrastajia. Vanhoja Akatemian väitöskirjoja on myös tarkoitus kääntää suomeksi. Arkistoon on digitoitu muun muassa Finsk Tidskrift -lehden vanhoja artikkeleita sekä Rolf Lagerborgin ja Edvard Westermarckin arkistoaineistoja, kuten heidän Åbo Akademin kirjastossa säilytettävä kirjeenvaihtonsa. Arkistossa on myös muun muassa ensimmäiset suomenkieliset filosofian väitöskirjat 1800-luvulta sekä teoksia Thiodolf Reinilta, Wilhelm Bolinilta, J. J. F. Peranderilta ja Z. J. Clevelta. Suomalaisten filosofian väitöskirjojen luettelo sisältää väitöskirjat vuodesta 1828 nykyaikaan.

Sivuilta löytyy linkkikokoelma filosofian verkkosivuista eri kielillä. Filosofian klassikoiden sähköisten kirjojen linkkikokoelma on erityisen laaja. Suomalaiset asiantuntijat laativat sivulle uusista artikkeleista toimitettavan Logos-tietosanakirjan, joka esittelee filosofeja, teoksia, käsitteitä ja filosofisia aiheita. Portaalin ruotsinkielinen osio sisältää myös filosofisen sanakirjan, jonka ovat koonneet Martin Nybom ja Göran Torrkulla Åbo Akademista.

Tuottajat 

Portaalihankkeen perustamisesta on ollut päävastuussa filosofinen Niin & näin -aikakauslehti, jota julkaisee tamperelainen Eurooppalaisen filosofian seura ry. Ruotsinkielisestä osiosta ja ruotsinkielisten sisältöjen hankkimisesta on vastannut portaalin toinen tuottaja, filosofian oppiaine Åbo Akademissa. Hankkeen suunnittelu käynnistyi vuonna 2004 ja Åbo Akademi liittyi yhteistyökumppaniksi vuonna 2006. Sivuston päätoimittaja on tutkija ja toimittaja Tuukka Tomperi Tampereen yliopistosta. Ruotsinkielisen puolen päätoimittaja on tutkija Yrsa Neuman.

Portaalin tuottamista ovat tukeneet Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Suomen Kulttuurirahasto ja opetusministeriön kulttuurin tietoyhteiskuntahanke sekä ruotsinkielisen osion tuottamista Stiftelsen för Åbo Akademi, Svenska kulturfonden ja Otto A. Malms donationsfond. Henkilökohtaisia työskentelyapurahoja ovat myöntäneet tiedonjulkistamisen neuvottelukunta ja Suomen tiedetoimittajien liitto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Filosofia.fi
 

Filosofiset julkaisut
Suomalainen filosofia
Verkkoportaalit
Bernard Fox

Bernard M. Fox (synt. Lawson; 11. toukokuuta 1927 Port Talbot, Wales – 14. joulukuuta 2016 Van Nuys, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Walesissa näyttelijävanhemmille.

Foxilla oli roolit kahdessa Titanicin kohtaloa käsittelevässä elokuvissa: Titanicin kohtalonyössä vuonna 1958 ja Titanicissa vuonna 1997. Muihin merkittäviin elokuviin, joissa Fox esiintyi, lukeutuvat Nuo välkyt dekkarit hiipivän aaveen jäljillä vuodelta 1981 ja Muumio vuodelta 1999. Hän oli lisäksi ääninäyttelijänä Disneyn piirroselokuvissa Pelastuspartio Bernard ja Bianca (1977) ja Bernard ja Bianca Australiassa (1990).

Foxin tunnetuin televisiorooli oli sarjassa Vaimoni on noita. Sen ulkopuolella hän esiintyi mm. The Andy Griffith Show’ssa ja M*A*S*Hissa. Hänellä ei ollut sukulaisuutta kahteen muuhun kuuluisaan näyttelijä-Foxiin, Jamesiin ja Edwardiin. Hänellä oli isosisko Mavis, ja hän oli naimisissa vaimonsa Jacquelinen kanssa vuodesta 1961. Heillä oli kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Hovilanhaaran paperitehdas

Hovilanhaaran paperitehdas oli Jämsänkoskella sijainnut  Jämsänkoski Oy:n toinen paperitehdas (toinen oli Patalankosken paperitehdas), joka aloitti toimintansa vuonna 1902. Tehdas kuului vuodesta 1920 aina lakkauttamiseensa saakka Yhtyneet Paperitehtaat -konserniin. Tehdas suljettiin 1970-luvulla, ja tehtaan kaksi paperikonetta myytiin Intiaan.

Tehdas tuotti aluksi sanomalehtipaperia ja hienopaperia. Sanomalehtipaperin valmistus loppui vuonna 1929.

Tehtaan paperikoneet

Lisäksi tehtaassa oli viisi hollanteria ja 35 hv:n höyrykone pumppujen ja kyyppien käyttöä varten. Tuotanto oli yhteensä noin 20 000 tonnia vuodessa.

Katso myös
 Jämsänkosken tehdasrata

Lähteet
 Museo 24 Jämsänjokilaakson metsäteollisuuden vaiheita
 UPM-Kymmene Oyj
 Autio, Matti & Nordberg, Toivo. (1972) Vuosisata paperiteollisuutta I Valkeakosken, Simpeleen, Myllykosken ja Jämsänkosken paperiteollisuuden vaiheet Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiön perustamiseen saakka. Valkeakoski. Yhtyneet Paperitehtaat Oy.
 Tuuri, Antti. (1999) UPM-Kymmene, Metsän jättiläisen synty. Otava. Helsinki.
 Viljakainen-Tiittanen, Merja (1988) 100 vuotta paperiteollisuutta Jämsänkoskella. Yhtyneet Paperitehtaat Oy. Jämsänkoski.
 Nykänen, Panu & Paulapuro, Hannu (2005) Telan ympäri - Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa. Tekniikan Historian Seura THS ry. Helsinki.

Jämsänkoski
Suomalaiset paperinvalmistajat
Suomen selluloosatehtaat
Suomen teollisuushistoria
Jämsän rakennukset ja rakennelmat
Mikio Satō

Mikio Satō (, s. 18. huhtikuuta 1928) on japanilainen matemaatikko. Hän opiskeli Tokion yliopistossa ja Shin’ichirō Tomonagan johdolla ja väitteli tohtoriksi vuonna 1963.

Satō on toiminut vuodesta 1970 lähtien Matemaattisten tieteiden tutkimusinstituutin professorina Kioton yliopistossa. Hänen mukaansa ovat nimetty Bernsteinin–Saton polynomi ja Saton–Taten konjektuuri. Hänet tunnetaan myös hyperfunktioiden tutkijana.

Satō on ollut Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993. Hänet on palkittu Schockin (1997) ja Wolfin palkinnoilla (2003).

Lähteet

Japanilaiset matemaatikot
Japanilaiset professorit
Wolfin matematiikan palkinnon saajat
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Midnight Pink

Midnight Pink on Janne Louhivuoren debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1982.

Kappaleet 
 Do-Wah-Diddy-Diddy (E. Greenwich - J. Barry - Janne Louhivuori - Kassu Halonen)
 Down And Out In N.Y.C. (B. Chandler - B. DeVorzon - Louhivuori - Halonen)
 Darling Zanee (Louhivuori - Dave Lindholm)
 Tears Of A Go-Go (Louhivuori - Edu Kettunen)
 Staggering (Louhivuori - Kettunen)
 Midnight Pink (Louhivuori)
 Lonely Boys (Louhivuori - Kettunen)
 Low-High-Mount (Louhivuori)
 Please Mr Thor (Louhivuori - Kettunen)

Kokoonpano 
 Janne Louhivuori – kitarat, taustalaulu
 Keimo Hirvonen – rummut
 Pekka Pohjola – basso
 Edu Kettunen – lyömäsoittimet, taustalaulu, laulu (kappaleet 5 ja 9)
 Kassu Halonen – kosketinsoittimet, taustalaulu, laulu (kappaleet 1, 2 ja 4)
 Riki Sorsa – taustalaulu, laulu (kappale 7)
 Dave Lindholm – laulu (kappale 3)
 Kisu Jernström – taustalaulu

Tuotanto 
 Janne Louhivuori – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Kassu Halonen – tuottaja
 Jari Laasanen – äänittäjä, miksaaja

Aiheesta muualla 
 Midnight Pink discogs.com -sivustolla

Vuoden 1982 esikoisalbumit
Janne Louhivuoren albumit
Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Kassu Halosen tuottamat albumit
Sam Totman

Sam "Heimdall" Totman (s. 8. elokuuta 1979, Englanti) on toinen power metal -yhtye DragonForcen kitaristeista ja vastaa useimmista yhtyeen kappaleiden sanoituksista sekä sävellyksistä.

Alkuajat
Totman syntyi Englannissa, mutta muutti jo nuorella iällä Uuteen-Seelantiin. Sam aloitti soittamaan klassista kitaraa yhdeksän vuoden iässä kaavamaisesti harjoitellen. Sam soitti kolmessa hyvin erilaisessa yhtyeessä ennen siirtymistään DragonForceen. Yksi näistä yhtyeistä oli Demoniac, jossa hän tapasi DragonForcen toisen soolokitaristin Herman Lin.

DragonForce
Totman ja Herman Li ovat nykyään ainoat DragonForcen alkuperäisjäsenistä. 
Sam Totman on DragonForcen toisen kitaristin Herman Lin kanssa tunnettu äärimmäisen nopeista kitarasooloista. Metallican kitaristi Kirk Hammett onkin sanonut DragonForcen kitaristien Herman Lin sekä Sam Totman olevan nopeimmat kitaristit, joihin hän on koskaan törmännyt.

Signature kitara
DragonForcen kummallekin kitaristille, Herman Lille sekä Sam Totmanille julkaistiin vuonna 2008 omat signature-kitarat. Lin mukaan Ibanez sekä kitaristit ovat käyttäneet uskomattomasti aikaa kitaroiden valmistamiseen. Lin kitara on nimeltään Ibanez E-Gen ja Totmanin Ibanez STM1, ja ne tulevat markkinoille heti julkaisun jälkeen. Totman on ennenkin käyttänyt Ibanezin kitaroita, ja hänen useimmin käyttämänsä malli on Ibanez Iceman. 

DragonForce
Brittiläiset kitaristit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Polar Music

Polar Music on ruotsalainen levy-yhtiö. Yhtiön perustivat Stig Anderson ja Bengt Bernhag vuonna 1963. Yksi Polar Musicin tunnetuimmista artisteista oli ABBA-yhtye. Vuosina 1976–1989 yhtiön yhtenä pääosakkaana oli virolaissyntyinen ja sittemmin Viron ulkoministerinä toiminut Jaan Manitski. Nykyisin Polar Music on osa Universal Musicia.

Polar Music artisti 
ABBA, Alive Feat, Jessie Martins, Lena Andersson, Chana, Crosstalk, Dilba, Emilia, Frida, Agnetha & Linda, Ted Gärdestad, Gemini, Hellacopters, The Infinite Mass, Fredrik Kempe, Lambretta, Maarja, Paulo Mendonca, Mr. Vegas Fea Intense, Emma Nilsdotter, Mats Paulson, Pineforest Crunch, Sam (Musician), Skintrade, Starr Chukki/infinit, Svenne & Lotta, Joey Tempest, Top Notch, Topaz Sound and Anders Widmark.

Aiheesta muualla 
 Tietoa levy-yhtiöstä 

Ruotsalaiset levy-yhtiöt
ABBA
Suomenlahti soi

Suomenlahti soi on muusikko Janne Louhivuoren toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Janne Louhivuori, ellei toisin mainittu.

 Suomenlahti soi
 Vuonna 2016
 Rikas poika (san. Janne Louhivuori & Edu Kettunen)
 Ränttä
 Aika
 Päät down
 Allestunk
 Donaldtown
 Wimi
 Suudelmin suljetut kirjeet (säv. Geld & Udell)

Kokoonpano 
 Janne Louhivuori – kitarat ja laulu
 Kassu Halonen – kosketinsoittimet ja taustalaulu
 Vesa Aaltonen – rummut ja lyömäsoittimet
 Pekka Pohjola – basso
 Dan Tigerstedt – puhe 6. kappaleessa ja taustalaulu 8. kappaleessa

Muuta 
 Janne Louhivuori – tuottaja
 Dan Tigerstedt – äänittäjä

Aiheesta muualla 
 Suomenlahti soi discogs.com -sivustolla

Vuoden 1983 albumit
Janne Louhivuoren albumit
Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Jämsänkosken paperitehdas

Jämsänkosken paperitehdas on UPM-konserniin kuuluva paperitehdas Jämsässä. Tehtaalla on kolme paperikonetta. Tehtaan tuotantokapasiteetti on 610 000 t vuodessa. Henkilöstöä on noin 500.

Tehtaan paperikoneet
Paperikoneet PK I (ex PK III) ja PK II sijaitsivat lakkautetulla  Hovilanhaaran paperitehtaalla. Myös Patalankoskella oli yksi paperikone (PK I).

Koneella PK4 on lisäksi käytöstä poistettu Walmsley/Valmet Sym Matt-On-line soft-kalanteri vuodelta 1986 (Leveys 5 350 mm).

Tuotteet
Päällystämätön aikakauslehtipaperi (SC):
 UPM Max
 UPM Cat

Tarra- ja pakkauspaperit:
 UPM Label papers

Merkittäviä vuosilukuja
 1888 Sulfiittisellutehdas käynnistyi (Jämsänkoski Oy)
 1895 Valkaistun sulfiittisellun valmistus aloitettiin
 1899 Ensimmäinen paperikone käynnistyi (Patalankosken paperitehdas)
 1902 Hovilanhaaran paperitehdas
 1925 Patalankosken paperitehdas pysäytettiin
 1926 Selluloosatehdas paloi ja rakennettiin nykyaikaistettuna uudelleen
 1943 Sulfiittispriin valmistus aloitettiin
 1960 Paperikone PK 3 käynnistyi
 1969 Käynnistettiin tehtaan jäteliemen haihdutus- ja polttolaitos
 1974 Valmistui pekiloproteiinitehdas, joka valmisti jätelipeästä proteiinia
 1974 Paperikone PK 1 pysäytettiin
 1974 Paperikone PK 4 käynnistyi
 1975 Paperikone PK 2 pysäytettiin
 1981 Selluloosatehdas lakkautettiin, hierre pääasialliseksi raaka-aineeksi
 1981 Paperikone PK 5 käynnistyi
 1992 Paperikone PK 6 käynnistyi
 1996 UPM-Kymmene Oyj
 2002 Biovoimalaitos
 2015 Paperikone PK 5 pysäytettiin

Kuvia

Katso myös
  Jämsänkoski Oy
 Kaipolan paperitehdas
 Hovilanhaaran paperitehdas
 Patalankosken paperitehdas
 Jämsänkosken tehdasrata
 Suomen paperiteollisuus

Lähteet
 UPM-Kymmene Oyj, Jämsänkosken paperitehdas 
 Museo 24 Jämsänjokilaakson metsäteollisuuden vaiheita
 Autio, Matti & Nordberg, Toivo. (1972) Vuosisata paperiteollisuutta I Valkeakosken, Simpeleen, Myllykosken ja Jämsänkosken paperiteollisuuden vaiheet Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiön perustamiseen saakka. Valkeakoski. Yhtyneet Paperitehtaat Oy.
 Tuuri, Antti. (1999) UPM-Kymmene, Metsän jättiläisen synty. Otava. Helsinki. 493 s.
 Viljakainen-Tiittanen, Merja (1988) 100 vuotta paperiteollisuutta Jämsänkoskella. Yhtyneet Paperitehtaat Oy. Jämsänkoski.

Viitteet

Suomalaiset paperinvalmistajat
Suomen selluloosatehtaat
Jämsänkoski
Jämsän rakennukset ja rakennelmat
UPM
W. G. Palmqvistin suunnittelemat rakennukset
Itseoivallus

Itseoivallus on ilmaisu, jota käytetään psykologiassa ja itämaisissa uskonnoissa, muun muassa joogassa.

Psykologia
Uskonnollinen kokemus ja toiminta
Aspocomp Group

Aspocomp Group Oyj on suomalainen elektroniikka-alan konserni. Aspocomp-konserni tarjoaa korkean teknologian piirilevyjen suunnittelua ja valmistusta. Aspocompin valmistamia tuotteita käytetään elektroniikkateollisuudessa, muun muassa langattomissa päätelaitteissa, tietoliikenneverkoissa, autoissa ja erilaisissa teollisuussovelluksissa. Yhtiö harjoittaa myös piirilevyjen välitystoimintaa.

Aspocomp Group syntyi vuonna 1999 Aspo Oyj:n jakauduttua kahdeksi pörssiyhtiöksi. Aspon hallituksen sillonen puheenjohtaja H. B. Nyberg perusteli jakautumista elektroniikkateollisuuden vahvalla kasvulla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aspocomp Group 

Suomalaiset pörssiyhtiöt
Suomalaiset elektroniikkayhtiöt
Blind Man’s Bluff: The Untold Story of American Submarine Espionage

Blind Man's Bluff: The Untold Story of American Submarine Espionage on Sherry Sontagin, Cristhoper Drewn ja Annette Lawrence Drewn vuonna 1998 kirjoittama kirja, joka kertoo Yhdysvaltain laivaston suorittamista sukellusvene operaatioista kylmän sodan aikana. Operaatioiden tarkoituksena oli valvoa salaa Neuvostoliiton satamia, varjostaa laivoja ja sukellusveneitä, salakuunnella sotilaallista yhteydenpitoa ja jopa noutaa salaista materiaalia merenpohjasta.

Aiheesta muualla
Lisää kirjasta ja tekijöistä

Vuoden 1998 kirjat
Sotakirjat
Yhdysvaltalaiset tietokirjat
Live at Wacken – The Reunion

Live at Wacken – The Reunion on Twisted Sister -yhtyeen julkaisema livealbumi vuodelta 2005.

Kappaleet

CD 1 
Bad Boys (of Rock N' Roll)
Born to Be Wild
I'll Never Group Up Now
You Know I Cry
You Cant Stop Rock 'N' Roll
What You Don't Know (Sure Can Hurt You)
The Kids Are Back
Stay Hungry
Like a Knife in the Back
I Am, I'm Me
The Fire Still Burns

CD 2 
What You Don't Know (Sure Can Hurt You)
In The Beginnin
The Final Show...1987 Interwiews
The Kids Are Back
Stay Hungry
The Speaks Reunion Interwiews
A Night for Jason Interwiews
Destroyer
Like a Knife in the Back
TS on TV Interwiews
The New York Steel Benefit Interwiews
Under the Blade
Old School Returns Interwiews
You Can't Stop Rock 'N' Roll
The Fire Still Burns
The U.S.A Tour of Shout Korea April 2003 Interwiews
Shoot 'Em Down
We're Not Gonna Take It
Festivals Interwiews
The Price
Reflecations Interwiews
Burn in Hell
I Wanna Rock
Band Intro
S.M.F
Credits

Kokoonpano 
 Dee Snider – laulu
 Jay Jay French – kitara
 Mark "The Animal" Mendoza – basso, taustamurinat
 Eddie "Fingers" Ojeda – kitara
 A.J. Pero – rummut

Aiheesta muualla 
 Live at Wacken – The Reunion discogs.com -sivustolla

Vuoden 2005 konserttitallenteet
Twisted Sisterin albumit
Musiikki-DVD:t
The Video Years

The Video Years on Twisted Sister -yhtyeen vuonna 2007 julkaisema DVD.

Sisältö 
The 1982 Television Performance That Started It All
 It's Only Rock 'N' Roll (But I Like It) (haastattelussa Motörgheadin Brian Robertson ja Lemmy Kilmister)

Twisted Videos
You Can't Stop Rock 'N' Roll (1983)
We're Not Gonna Take It (1984)
I Wanna Rock (1984)
The Price (1985)
Leader Of The Pack (1985)
Be Chrool To Your Scuel (1986)
Hot Love (1987)

Twisted Live - 1984
Stay Hungry
The Kids Are Back
We're Not Gonna Take It
I Wanna Rock
Under The Blade
The Beast
You Can't Stop Rock 'n' Roll
The Price
Stay Hungry
Burn in Hell
S.M.F.

Aiheesta muualla 
 The Video Years discogs.com -sivustolla 

Vuoden 2007 konserttitallenteet
Musiikki-DVD:t
Ruff Cuts


Ruff Cuts on vuonna Twisted Sisterin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 1982 levymerkillä Secret Records.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Dee Snider – laulu
 Jay Jay French – kitara
 Mark ”The Animal” Mendoza – basso, taustamurinat
 Eddie ”Fingers” Ojeda – kitara
 A. J. Pero – rummut

Aiheesta muualla 
 Discogs: Twisted Sister – Ruff Cuts

Vuoden 1982 EP:t
Twisted Sisterin albumit
Boitzenburgin linna

Boitzenburgin linna () on historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittävä linna saksalaisessa Brandenburgin osavaltiossa, noin 110 kilometriä pohjoiseen Berliinistä. Se on yksi suurimmista linnoista alueella. Yli sadan vuoden ajan linna toimi Arnimin aatelissuvun kantalinnana. Muutama vuosi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen linna kunnostettiin ja se toimii nykyisin hotellina.

Historia 
Boitzenburgissa sijaitseva linna mainittiin ensimmäisen kerran vuoden 1276 tienoilla. Linna tuhoutui osittain kolmikymmenvuotisessa sodassa. Vuoden 1740 tienoilla linna uudelleenrakennettiin barokkityyliin. 1800-luvulla linnaa uudistettiin kahteen otteeseen: vuosina 1838–1842 Friedrich August Stülerin suunnitelmien pohjalta uusgoottiseen tyyliin ja vuosina 1881–1884 uusrenessanssityyliin.

Linna sijaitsee saarella, joka vuonna 1840 maisema-arkkitehti Peter Joseph Lennén suunnittelemana muotoiltiin englantilaista tyyliä edustavaksi maisemapuistoksi.

Aiheesta muualla 

 Schloss Boitzenburg

Saksan linnat
Brandenburgin rakennukset ja rakennelmat
Pan Am Cosmobox

Pan Am Cosmobox on suomalaisen muusikon Janne Louhivuoren neljäs sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Janne Louhivuori.

 Ensimmäinen yhteys
 Syntinen Dam (san. Jussi Sydänmäki)
 Kaappiastronautti (san. Heikki Salo)
 K-miehen paluu
 Taipuu (san. Mikko Kuustonen)
 Zerogee Lovers
 Puuttuu päästä valo (san. Sydänmäki)
 Ei laukaustakaan (san. Kuustonen)
 Butch Cassidyn kuolema
 Gemini Lux
 Piru periköön maan (san. Salo)
 Magiaa (san. Sydänmäki)
 Pan Am Cosmobox

Kokoonpano 
 Janne Louhivuori – kaikki instrumentit
 Jussi Sydänmäki – laulu (kappaleet 2, 7 ja 12)
 Heikki Salo – laulu (kappaleet 3 ja 11)
 Mikko Kuustonen – laulu (5 ja 8)

Tuotanto 
 Janne Louhivuori – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Pauli Saastamoinen – masteroija (Finnvox)
 Tuomas Louhivuori – kannen maalaus
 Riitta Sourander – valokuvat
 Jouni Leskinen – kannen ulkoasu

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pan Am Cosmobox discogs.com -sivustolla

Vuoden 2001 albumit
Janne Louhivuoren albumit
Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Varjonyrkkeilijä

Varjonyrkkeilijä on Jussi Sydänmäen ja Janne Louhivuoren ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa yhteisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005.

Kappaleet 
 Kuningas armoton (säv. Louhivuori & Sydänmäki)
 Pahan oma (säv. Louhivuori & Sydänmäki)
 Huimapää (säv. Louhivuori & Sydänmäki)
 Onnee ois (säv. Sydänmäki)
 Varjonyrkkeilijä (säv. Louhivuori & Sydänmäki)
 Minä ja mä (säv. Sydänmäki)
 Mies, joka ei osannut unohtaa (säv. Sydänmäki)
 Salainen romanssi (säv. Sydänmäki)
 Niin julma se on (säv. Louhivuori & Sydänmäki)
 Tanssii kuun valossa (säv. Louhivuori & Sydänmäki)
 Merten salaisuudet (säv. Sydänmäki)
 Valtateiden laulu (säv. Sydänmäki)
 Uneksija (säv. Sydänmäki)

Kokoonpano 
 Janne Louhivuori – kitarat, bassot, rummut, taustalaulu, muu musisointi
 Jussi Sydänmäki – laulu, taustalaulu (kappaleet 4 ja 5)

Tuotanto 
 Janne Louhivuori – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Minna Annola – valokuvat
 Janne Uotila – kansitaide, grafiikka

Arvostelut 
 Nyt.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 iTunes

Vuoden 2005 albumit
Suomalaiset bluesalbumit
Suomalaiset rockalbumit
Blues rock -albumit
Janne Louhivuoren tuottamat albumit
Eija Merilä

Eija Merilä (nyk. Kymäläinen, o.s. Muhonen; s. 30. kesäkuuta 1946 Kivijärvi) on suomalainen laulaja, joka on tullut tunnetuksi sekä kevyen musiikin että hengellisen musiikin esittäjänä.

Ura
Sijoituttuaan iskelmälaulukilpailussa Jyväskylässä toiseksi Merilä pääsi Veikko Ahvenaisen kautta koelauluun Scandialle. Hänen ensimmäinen singlensä ”Yö Taigalla/Kun sinua katselen” julkaistiin tammikuussa 1964. Merilän ensimmäinen menestyskappale oli ”Yö saaristossa”. Levytyksiä oli tasaiseen tahtiin 1960-luvulla. Merilä oli mukana myös viihdeohjelma Lumilinnassa, joka voitti Montreux’n Kultaisen ruusun vuonna 1965. Vuonna 1971 Merilä sai levytettäväkseen Lynn Andersonin ”Rose Gardenista” suomenkielisen version ”Luvannut en ruusutarhaa”, joka oli suuri menestys. Jatkoa seurasi seuraavana vuonna kappaleella ”Mä tahdon teidän oppivan”.

Vuonna 1971 Eija Merilä levytti kappaleen ”Itku-wirsi tulevan pahan ajan takia”. Sävelmänä oli Toivo Kärjen parikymmentä vuotta vanha ”Rovaniemen markkinoilla”, ja monisäkeistöisen tekstin oli kirjoittanut Markku Haapio. Laulu voitti Ilta-Sanomien pilkkalaulukilpailun, ja se kommentoi tulevia presidentinvaaleja, jotka olivat silloisen käsityksen mukaan edessä vuonna 1974. Tekstissä käytiin läpi kaikki oletetut presidenttiehdokkaat.

1970-luvun puolivälissä Merilä tuli uskoon ja jätti viihdetaiteilijan uran. Hänen uransa jatkui kuitenkin hengellisen musiikin parissa. Jo vuonna 1976 hän teki äänitteen Kiitokseni, ja seuraava albumi Konsta Jylhän hengellisiä lauluja oli suuri menestys ja ylsi timanttilevyyn, jonka raja oli tuolloin yli 50 000 myytyä äänitettä.  

Merilä on kiertänyt ympäri maailmaa esiintymässä ja asui pitkään perheineen Floridassa, jossa hän toimi suomenkielisen helluntaiseurakunnan, Kotikirkon, laulaja-evankelistana. Vuonna 2010 Kymäläiset muuttivat takaisin Suomeen Merilän synnyinseudulle Kivijärvelle.  

Aikamedia myönsi Merilälle Vuoden muusikko 2015 -palkinnon.

Diskografia
 Eija Merilä kautta aikojen (1974)
 Kiitokseni (1976)
 Konsta Jylhän hengellisiä lauluja (1978)
 Eija Merilä (1979)
 Lapsuuteni lauluja (1979)
 Eija (1983)
 Kansansoittajien kiitos (1983)
 Joulurauhaa (1987)
 Via Dolorosa (1989)
 Luotan Jumalan rakkauteen (1991)
 Eijan parhaat (1997)
 20 suosikkia: Luvannut en ruusutarhaa (1997)
 Askeleet (2000)
 Ruusutarhassa (2005)
 Risti vain (2011)
 Sain ystävän (2015)

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
Kotikirkko. Floridan Suomenkielinen Helluntaiseurakunta]
 

Suomalaiset laulajat
Hengellisen musiikin esittäjät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Balkanintiainen

Balkanintiainen (Poecile lugubris) on lapintiaista muistuttava, varpuslintuihin kuuluva tiaislaji.

Koko ja ulkonäkö 
Päälaki ja kurkkulappu ovat noenmustat, poskilaikku on valkoinen. Selkäpuoli, siivet ja pyrstö ovat harmaanruskeat. Naaraan huppu ja kurkkulappu ovat himmeämmät, tumman harmaanruskeat, ja sen alapuolen väritys oliiviin vivahtava. Voimakas nokka on musta ja jalat harmaat. Nuoren yksilön poskilaikut ovat likaisemman väriset. 

Pituus 14 cm, siipiväli 21,5–23 cm ja paino 15–19 g.

Kutsuääni on toraisa jäkätys ”tjerr’r’r’r”, laulussa toistaa sarjana yhtä ja samaa ”tsiv”-ääntä.

Levinneisyys 
Balkanintiainen on pesivä paikkalintu Kaakkois-Euroopassa Sloveniasta ja Romaniasta Lähi-itään ja Iraniin saakka. Maailman populaation koko on 260 000–1 000 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomesta ei ole havaintoja.

Elinympäristö 
Balkanintiaisen elinympäristöä ovat erityyppiset metsät, myös vuorenrinteiden, sekä puutarhat ja pensaikot. Laji suosii tammea ja pyökkiä kasvavia sekametsiä. Paikoin se elää puhtaissa havumetsissäkin.

Lisääntyminen 
Pesä on puunkolossa, joskus pöntössä tai kallionkolossa, ja heinin sekä höyhenin sisustettu. Naaras munii valkeahkoja, punertavatäpläisiä munia yleensä 5–7 kappaletta, joskus jopa 10. Naaras hautoo yksin keskimäärin 13,3 vuorokautta. Molemmat emot huolehtivat ja ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä kolmiviikkoisina. Pesii usein kahdesti kesän aikana.

Ravinto 
Balkanintiaisen pääravintoa ovat pienet selkärangattomat. Se syö toisinaan myös siemeniä.

Lähteet 
 Perrins, C. M. (toim.) 1993: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VII, Flycatchers to Shrikes. - Oxford University Press. Hongkong. ISBN 0-19-857510-6

Viitteet 

Tiaiset
John Templeton

Sir John Marks Templeton (29. marraskuuta 1912 – 8. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalaissyntyinen liikemies, filantrooppi ja teologinen kirjoittaja. Hänellä oli Bahaman ja Britannian kaksoiskansalaisuus, ja hän asui Bahamalla.

Templeton syntyi Tennesseessä ja valmistui Yalen yliopistosta. Hän meni vuonna 1937 naimisiin Judith Folkin kanssa ja sai kolme lasta (John, Anne ja Christopher). Judith kuoli helmikuussa 1951, ja Templeton meni vuonna 1958 uusiin naimisiin Irene Reynolds Butlerin kanssa. Irene kuoli vuonna 1993.

Templeton oli elinikäinen presbyteerikirkon jäsen. Hän perusti Templeton-järjestön, joka on 1970-luvulta saakka jakanut vuosittain arvostettuja Templeton-palkintoja. Palkinto myönnetään huomattavista ansioista teologian alueella.

Julkaisuja 
 The Humble Approach: Scientists Discover God (1981)
 Templeton Plan: 21 Steps to Personal Success and Real Happiness (1992)
 Is God the Only Reality? Science Points to a Deeper Meaning of the Universe (1994)
 Discovering the Laws of Life (1994)
 Golden Nuggets from Sir John Templeton (1997)
 Faithful Finances 101: From the Poverty of Fear and Greed to the Riches of Spiritual Investing (2005)
 Riches for the Mind and Spirit: John Marks Templeton's Treasury of Words to Help, Inspire and Live By (2006)

Bahamalaiset henkilöt
Rhodes-stipendin saajat
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Brittiläiset liikemiehet
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Kovaohranen

Kovaohranen t. kovaotranen on happamaton ohraleipä. Sen nesteenä käytetään paikkakunnasta ja mieliteoista riippuen vettä, piimää tai smetanaa ("kermaa"). Kovaohranen- tai kovaotranen-nimiä käytetään lähinnä Etelä-Karjalan länsiosissa. 

Leivonnainen tunnetaan useilla nimillä, muun muassa Sisä-Suomessa nimellä nyrkkirieska ja Lapissa nimellä rieska, ja se tunnetaan myös monissa Pohjois-Euroopan maissa Pohjanmereltä Uralille. Suomessa happamaton ohrainen leivonnainen on ollut pyhäruokaa ja muinoin kirkkoevästä, jolloin se on yleensä alustettu smetanaan. Tällainen kermainen kovaotranen oli suosittua kahvileipää 1900-luvun alkupuolella, jolloin maalla ei juurikaan käytetty valkeita vehnäjauhoja. Arkena kovaotrasta paistettiin, jos leipä pääsi loppumaan, ja silloin nesteenä käytettiin vettä tai vedellä ohennettua piimää.

Suomalaiset leivät
Alexandre Pires

Alexandre Pires (s. 8. tammikuuta 1976, Umberlândia, Minas Gerais) on brasilialainen laulaja. Pires kuuluu yhtyeeseen nimeltä Só Pra Contrariar.

Parin albumin jälkeen bändi julkaisi 1999 suositun albumin Juegos de Amor. Albumissa on hitti nimeltä Santo Santo, joka on tehty yhdessä Gloria Estefanin kanssa.

Vuonna 2001 Pires julkaisi ensimmäisen oman levynsä, josta tuli suosittu. Hän jatkoi julkaisuja sekä portugaliksi että espanjaksi.

Hänen kappaleensa Amame kuullaan myös venezuelalaisessa telenovelassa Mi gorda bella.

Julkaisut
 Alexandre Pires (2001)
 Minha Vida Minha (2002)
 Estrella Guía (2003)
 E Por Amor (2004)
 Alma Brasilera (2004)
 Alto Falante (2005)
 Meu Samba (2005)
 Un Idolo (2007)

Omat kappaleet
 Usted Se Me Llevo La Vida (2001) - #5 Latinalaisessa Amerikassa
 Necesidad (2002) – #5 Latinalaisessa Amerikassa
 Es Por Amor (2002) – #8 Latinalaisessa Amerikassa
 Quitemonos La Ropa (2003) – #3 Latinalaisessa Amerikassa
 En El Silencio Negro De La Noche (2003) – #24 Latinalaisessa Amerikassa
 Amame (2003) – #2 Latinalaisessa Amerikassa
 Quitemonos La Ropa (2004) – #35 Latinalaisessa Amerikassa
 Cosa Del Destino (2004) – #4 Latinalaisessa Amerikassa
 Lo Mejor De Tu Vida (2007) – #23 Latinalaisessa Amerikassa

Aiheesta muualla
 Alexandre Pires

Brasilialaiset laulajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Paul Berg

Paul Berg (s. 30. kesäkuuta 1926) on yhdysvaltalainen biokemisti. 

Berg syntyi aškenasijuutalaisille siirtolaisille Brooklynissä, New Yorkissa, ja opiskeli Abraham Lincoln High Schoolista 1943. Hän valmistui myöhemmin Pennsylvania State Universitystä ja Case Western Reserve Universitystä. Hän toimii tällä hetkellä Stanfordin yliopiston emeritusprofessorina.

Berg sai vuonna 1980 yhdessä Walter Gilbertin ja Frederick Sangerin kanssa Nobelin kemianpalkinnon nukleiinihappojen perustutkimuksesta. Hän on lisäksi johtanut muun muassa HIV-tutkimusta. 

Presidentti Ronald Reagan palkitsi Paul Bergin National Medal of Sciencella vuonna 1983. Hän on ollut Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1966, ja on lisäksi Royal Societyn ja Ranskan tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen.

Lähteet 

Nobelin kemianpalkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset biokemistit
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Amerikanjuutalaiset
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Suzuki B-King

Suzuki B-King on Suzukin valmistama nakupyörä-tyylinen moottoripyörämalli. Malli tuli markkinoille vuonna 2008. Se oli tehokkain nakupyörämallinen moottoripyörä tullessaan markkinoille. Suzuki toi B-Kingin ensimmäisen konseptipyörän esille vuoden 2001 Tokion Motor show’ssa.

B-King perustuu Suzuki GSX1300R Hayabusaan, jonka moottorista on vähennetty huipputehoa ja tehoa on lisätty alakierroksille. Etujousituksena mallissa on USD (Up Side Down) -haarukka ja takana on progressiivinen monovaimennus. Progressiivinen vaimennus on jouston aluksi herkkäliikkeinen, mutta jäykistyy jouston pidetessä.

Tekniset tiedot 
 Merkki - Suzuki
 Kauppanimi - GSX1300BK
 Moottorin tyyppi - nelisylinterinen, nelitahtinen rivimoottori, nestejäähdytetty DOHC
 Sylinteritilavuus - 1340 cm³
 Teho - 135 kW (184 hv) / 9500 rpm 
 Vääntö - 146,5 Nm / 7400 rpm
 Teho/omamassa (kW/kg) - 0,529 
 Polttoaineen syöttö - EFI 
 Vaihteisto - 6-portainen 
 Kytkin - märkä monilevykytkin
 Toisioveto - ketju
 Runko - alumiinipalkkirunko
 Ohjauskulma - 25,5°
 Etujättö - 107 mm
 Pituus - 2220 mm
 Leveys - 800 mm  
 Korkeus - 1085 mm  
 Istuinkorkeus - 805 mm  
 Akseliväli - 1525 mm  
 Kuivapaino - 235 kg
 Omamassa - 255 kg  
 Polttoainesäiliö - 16,5 l  
 Eturengas - 120/70-17  
 Takarengas - 200/50-17  
 Jarrut - edessä 2 x 310 mm levyjarru, 4-mäntäpuristimet
 Jarrut - takana 260 mm levyjarru, 1-mäntäpuristin 
 Värit - harmaa/hopea & musta/mattamusta

Lähteet

Aiheesta muualla 

http://www.suzuki-bk.com/
http://www.suzukibking.co.uk/ 
http://www.mpmaailma.fi/index.php?news=5&news_id=639
http://www.mpmaailma.fi/index.php?news=5&sm=35&arc=1&year=2007&month=10
http://www.iltalehti.fi/autot/200708026422516_am.shtml
http://www.suzuki.nl/motoren?waxtrapp=sowghIsHcPvCrSMX

B-King
Tuhkapensaat

Tuhkapensaat (Cotoneaster) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajeja kasvaa luonnonvaraisena palearktisella alueella. Lajit ovat yleensä pensaita. Hedelmänä on marja.

Suomessa luonnonvarainen tuhkapensaslaji on eteläosassa kasvava kalliotuhkapensas sekä viljelykarkulaisiksi melko usein levinneet kiiltotuhkapensas ja euroopantuhkapensas. Viljeltynä koristekasvina tavataan ainakin 15 lajia, yleisimpänä kiiltotuhkapensas.

Lajeja 
 Cotoneaster acutifolius – suippolehtituhkapensas
 Cotoneaster adpressus – lamotuhkapensas eli matalatuhkapensas
 Cotoneaster antoninae – karjalantuhkapensas
 Cotoneaster ascendens – hubeintuhkapensas
 Cotoneaster atropurpureus – purppuratuhkapensas
 Cotoneaster bullatus – kurttutuhkapensas
 Cotoneaster canescens – alvarituhkapensas
 Cotoneaster cinnabarinus – kuolantuhkapensas
 Cotoneaster dammeri – suikerotuhkapensas
 Cotoneaster dielsianus – kaarituhkapensas
 Cotoneaster divaricatus – harotuhkapensas
 Cotoneaster fangianus – sirotuhkapensas
 Cotoneaster frigidus – puutuhkapensas (himalajantuhkapensas)
 Cotoneaster gracilis – sorjatuhkapensas
 Cotoneaster harrysmithii – pikituhkapensas
 Cotoneaster horizontalis – sulkatuhkapensas
 Cotoneaster integerrimus – euroopantuhkapensas
 Cotoneaster juranus – jurantuhkapensas
 Cotoneaster kullensis – skoonentuhkapensas
 Cotoneaster laetevirens – vaaleatuhkapensas
 Cotoneaster laxiflorus, syn. C. melanocarpus – mustamarjatuhkapensas
 Cotoneaster lucidus – kiiltotuhkapensas
 Cotoneaster microphyllus – himalajantuhkapensas
 Cotoneaster multiflorus – sarjatuhkapensas
 Cotoneaster nanshan – kivikkotuhkapensas
 Cotoneaster niger – mustamarjatuhkapensas
 Cotoneaster przewalskii – gansuntuhkapensas
 Cotoneaster scandinavicus – kalliotuhkapensas
 Cotoneaster simonsii – sikkimintuhkapensas
 Cotoneaster tomentellus – arotuhkapensas
 Cotoneaster tomentosus – villatuhkapensas
 Cotoneaster villosulus – suipputuhkapensas
 Cotoneaster foveolatus
 Cotoneaster moupinensis

Lähteet

Viitteet
Iiris (albumi)


Iiris on suomalaisen Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Levyn kappaleet ovat laulaja Tommi Liimatan, kitaristi Aki Lääkkölän, kosketinsoittaja Janne Hastin ja basisti Aake Otsalan säveltämiä sekä Liimatan yksin tai yhdessä muiden kanssa sanoittamia. Lääkkölä ja Otsala ovat ennenkin osallistuneet sävellystyöhön, mutta albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla on yhtyeeseen vuonna 2003 liittyneen Janne Hastin kappaleita. 

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23.

Kappaleet 
 Muistaisit miksi
 Minä en
 Lumous, menit sitten haihtumaan
 Tytöt varieteen
 Se ei voi olla minun
 Puhelin mutta ei luontoa
 V niinkuin verkosto
 Jos sanoo että tekee
 Pidän maastanne
 Hän ei voi olla minun
 iiris

Sävellykset Otsala (1), Hast (1, 2, 3, 8), Liimatta (4, 5, 7, 10) ja Lääkkölä (4, 6, 7, 9, 11). Sanoitukset Liimatta (1-11), Ylianttila (1, 2, 8, 11), Krutsin (3, 4) ja Lääkkölä (11). Sovitukset Lääkkölä, Otsala, Hast, Krutsin ja Ylianttila.

Tekijät

Kokoonpano 
 Janne Hast – kosketinsoittimet, ohjelmointi, taustalaulu
 Tomi Krutsin – lyömäsoittimet ja taustalaulu
 Tommi Liimatta – laulu
 Aki Lääkkölä – kitara, kosketinsoittimet ja taustalaulu
 Aake Otsala – basso, ohjelmointi ja taustalaulu

Vierailevat muusikot 
 Marko Ylianttila – lyömäsoittimet (6), taustalaulu (2, 9)
 Erkki Seppänen – taustalaulu (3, 9, 11)

Tuotanto 
 Pekka Aarnio – tuotanto
 Marko Ylianttila ja Aake Otsala – äänitys
 Aake Otsala – miksaus
 Jaakko Viitalähde – masterointi
 Tomi Palsa – valokuvat
 Tomi Krutsin, Kimmo K. Koskinen ja Aake Otsala – kannet

Arvostelut 
 Smackthejack.net: 
 Soundi:

Lähteet 
 Absoluuttinen Nollapiste: iiris

Viitteet 

Absoluuttisen Nollapisteen albumit
Vuoden 2007 albumit
Jack McBrayer

Jack McBrayer (s. 27. toukokuuta 1973, Macon, Georgia) on yhdysvaltalainen koomikko.

McBrayer on kokenut improvisoiva koomikko. Hän on newyorkilaisen  Baby Wants Candy -improvisaatioryhmän jäsen. McBrayer on opiskellut Evansvillen yliopistossa teatteria.

Televisiossa 

Jack McBrayer tunnetaan lukuisista esiintymisistään Late Night with Conan O'Brienissa, jossa hän esitti usein stereotyyppistä etelässä kasvanutta maalaisjunttia. McBrayer esiintyi komediasarjassa 30 Rock Kenneth Parcelin roolissa.

McBrayer on myös vieraillut kahdesti amerikkalaisessa Sukuvika-komediasarjassa. Hän esitti tarjoilijaa klubissa, jossa Bluthin perhe käy usein.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset koomikot
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt