joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jäkärlä

Jäkärlä on Turun kaupunginosa, lähiö ja taajama, joka sijaitsee noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen, lähellä Liedon rajaa. Jäkärlän ohi kulkevat Tampereen moottoritie ja Turku–Toijala-rata. Jäkärlän taajamassa on 3 665 asukasta (31.12.2011), joista 3 410 asuu Turussa ja 255 Liedon puolella kuntarajaa.

Jäkärlä sijaitsee Paattistenjoen rannalla, ja sen eteläpuolella on Maarian allas. Jäkärlän keskusta sijaitsee mäen laella, ja sen ympärille on rakennettu pääosin kerrostaloja. Jäkärlässä on runsaasti myös rivitaloja ja omakotitaloja, etenkin alueen reunoilla kuten Haihussa.

Jäkärlän nimi tulee alueella sijaitsevan tilan omistajan nimestä, joka mainitaan asiakirjoissa joko muodossa Jäkärä tai Jäkärlä. Jäkärlä on ollut asutettua aluetta jo kivikauden aikana. Sen alueelta on löydetty runsaasti Jäkärlän keramiikkaa, joka muodostaa selvästi muista erottuvan kampakeramiikan haaran. Asutusta oli Tiilitehtaan maastossa, johon on myöhemmin tehty kivikaudenpolku.
Jäkärlä on ensimmäisiä paikkoja Turussa, jossa oli kivikaudella asutusta: Kun Turku itse oli vielä veden alla, Jäkärlän korkein kohta, joka sijaitsee Tiilitehtaan maastossa, oli vedenpinnan yläpuolella. Alueen nimistö pohjautuu osittain näihin historiallisiin löytöihin.

Jäkärlässä toimii Jäkärlän koulu. Lisäksi kaupunginosassa on kauppoja, pizzeria, nuorisotalo, terveysasema, apteekki, seurakuntatalo, urheilukenttä ja uimaranta sekä Postin ja Matkahuollon pisteet ja Nesteen kylmäasema.

Turun keskustan ja Jäkärlän välillä kulkevat Föli-bussilinjat 22 ja 22C Yli-Maarian kautta sekä linjat 22A, 22B ja 82 Paimalantietä.

Jäkärlä on kuulunut Maarian kuntaan, mutta Maarian liityttyä Turkuun vuonna 1967 Jäkärlästä tuli osa Turkua.

Lähteet

Aiheesta muualla

Turun kaupunginosat
Turun lähiöt
Varsinais-Suomen maakunnan taajamat
Maarian kylät
Koria-Roll

Koria-Roll on Kouvolassa järjestettävä suomalainen rockfestivaali, joka järjestetään kesäisin Korian kaupunginosassa. Koria-Roll aloitti toimintansa 1990-luvun puolivälissä. Vuonna 1994 Koria-Rollin järjesti Emu ry. Alkuperäinen Koria-Roll oli ensimmäisen kerran järjestetty jo vuonna 1976 Korian Kallioniemessä, ja tämä paikka on säilynyt tapahtuman järjestämispaikkana. Vuodesta 2002 lähtien Koria-Rollia on järjestänyt Hotokki Ry. Vuoden 2008 Koria-Roll jäi järjestäjien ilmoituksen mukaan toistaiseksi viimeiseksi. 

Vuonna 2010 Korialla vietettiin ensimmäistä kertaa kaksipäiväistä Pioneerifestivaalia, joka järjestetään Pioneeripuiston entisellä varuskunta-alueella. Festivaalia ei järjestetty enää vuoden 2017 jälkeen.

Koria-Roll teki paluun 13 vuoden tauon jälkeen. Kaksipäiväinen tapahtuma oli tarkoitus järjestää 14.–15. elokuuta 2020 Korian Kallioniemessä uuden järjestäjän voimin.  Koronapandemian vuoksi tapahtuma kuitenkin jouduttiin perumaan ja siirtämään elokuulle 2021.

Lähteet 

Rockfestivaalit Suomessa
Kouvolan tapahtumat
Elimäki
Sidney Sheldon

Sidney Sheldon (alkup. nimi Sidney Schechtel) (11. helmikuuta 1917 Chicago, Yhdysvallat – 30. tammikuuta 2007 Rancho Mirage, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Sheldon on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan kaikkien aikojen käännetyin kirjailija, Raamatun kirjoittajien jälkeen. Hänen teoksiaan on myyty yli 300 miljoonaa kappaletta 150 maassa.

Sheldon aloitti uransa editoimalla televisio-ohjelmien ja B-elokuvien käsikirjoituksia. Toisen maailmansodan jälkeen hän kirjoitti musikaaleja Broadwaylle ja jatkoi käsikirjoittajana. Kirjoihin hän siirtyi vasta 1970.

Sheldon sai Oscarin käsikirjoituksesta elokuvaan Minä näin hänet ensin (1947), Tony-palkinnon musikaalista Redhead 1959 ja Oscarin ja Emmy-palkinnon televisiosarjasta Unelmatyttöni.

Sheldonin esikoisromaani The Naked Face ilmestyi 1970. Hän sai siitä Edgar Allan Poe -palkinnon. Hänen muiden tekstiensä tapaan myös kaikki romaanit ovat olleet menestyksiä.

Sheldon kuoli 89-vuotiaana keuhkokuumeen jälkiseurauksiin Rancho Miragessa.

Teokset
The Naked Face (1970), Kuin rotta loukossaan, 1976 
The Other Side of Midnight (1973), Sydänyön tuolla puolen, 1977
A Stranger in the Mirror (1976), Pahan kasvot, 1978
Bloodline (1977), Veren perintö, 1979
Rage of Angels (1980), Enkelten raivo, 1981
Master of the Game (1982), Timanttidynastia, 1983
If Tomorrow Comes (1985), Jos huominen tulee, 1985
Windmills of the Gods (1987), Kuoleman enkeli, 1987
The Sands of Time (1988), Menneisyyden jäljet, 1989
Memories of Midnight (1990), Sydänyön muistot, 1990
 
The Stars Shine Down (1992), Kun tähdet sammuvat, 1992
Nothing Lasts Forever (1994), Mikään ei ole ikuista, 1994
Morning, Noon and Night (1995), Naamioiden aika, 1995 
The Strangler (1996), Kuristaja, 1996
The Best Laid Plans (1997), Koston jumalat, 1997
Tell Me Your Dreams (1998), Kerro minulle unesi, 1998
The Sky Is Falling (2001), Kun taivas putoaa, 2000
Are You Afraid of the Dark? (2004), Pelkäätkö pimeää?, 2004
The Other Side Of Me (2005)

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Ulkomaisia nykykertojia 2. Toimittaneet Ritva Aarnio ja Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 1998.

Aiheesta muualla
 Sidney Sheldonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Hollywood Walk of Fame
Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat
Oscar-palkinnon saajat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Tony-palkinnon saajat
Matto

Matto on lattialle levitettävä sisustus- ja käyttötekstiili, joka valmistetaan kutomalla tai solmimalla. Mattojen materiaali vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan.

Mattoja käytetään lattian peittämisen ohella myös esimerkiksi kengänpohjien puhdistamiseen (kynnysmatto).

Kokolattiamatto on koko huoneen lattia-alan peittävä kiinteästi asennettu matto, joka on perinteisen maton ja lattianpäällysteen välimuoto.

Suomessa on kudottu perinteisesti räsymattoja. Materiaalina käytetään esimerkiksi vanhoja käyttötekstiilejä tai tekstiiliteollisuuden ylijäämämateriaalista leikattua trikoo- tai kangaskudetta.

Käsin solmitut itämaiset matot ovat hyvin arvokkaita, ja niiden hinta riippuu yleensä solmujen tiheydestä, valmistustekniikasta ja materiaaleista. Kuviollisia mattoja voidaan valmistaa myös erilaisilla pujottelutekniikoilla, kuten kelim-matot.

Katso myös 
mattopiiska

Kirjallisuutta 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Northrop Grumman E-8 Joint STARS

Northrop Grumman E-8 Joint Surveillance Target Attack Radar System (Joint STARS) on yhdysvaltalainen SAR-tarkkuustutkaan perustuva lentokone, jonka tehtävänä on maassa olevien kohteiden tiedustelu ja seuranta. Koneen tyyppimerkintä on E-8C.

JSTARS pystyy seuraamaan maatilannetta noin 150 × 150 neliökilometrin alueella. Seurattavina ovat lähinnä ajoneuvot, joka on myös laitteen tarkkuus, siis yksittäinen ajoneuvo.

JSTARS perustuu keskeisesti tietokonetekniikkaan.

JSTARS muodostaa ainutlaatuisen reaaliaikaisen tilannekuvan valvonta-alueeltaan ja kyseinen tilannekuva välitetään radiojärjestelmällä maa-asemille (divisioonat ja prikaatit), jotka saavat havaituista kohteista siis reaaliaikaisen, sodankäynnissä ainutlaatuisen näkökulman taistelukentälle, ne näkevät vihollisen ja omat ajoneuvot parhaimmillaan yhden ajoneuvon tarkkuudella, reaaliaikaisena.

Koneen ensimmäiset versiot ovat vuodelta 1988.

JSTARS oli Persianlahden sodassa 1991 erittäin merkittävässä asemassa. Sen jälkeen sitä on käytetty kaikissa tärkeissä kriiseissä.

Ruotsalaisilla on ollut vastaavaan tehtävään tarkoitettu oma kone kokeiluissa. Sen nimi on Carabass.

Katso myös
 AWACS

Lähteet

Aiheesta muualla

 JSTARS-valmistajan sivu aiheesta 
 Fereration of American Scientist:n JSTARS-sivu

Yhdysvaltalaiset tiedustelukoneet
E-8 Joint STARS
ParaNet

Paranormaalin Tieteellinen Tutkijaverkosto – ParaNet ry oli vuoteen 2008 saakka toiminut paranormaalin tutkimusverkosto. Seura perustettiin vuonna 1998 rekisteröimättömänä yhteistyöverkostona. Yhdistysrekisteriin se merkittiin vuonna 2002.

Yhdistyksen tavoitteena oli ylläpitää alan tutkijoiden yhteistyöverkostoa ja toimia tutkijoiden etujärjestönä, järjestää ParaDigma-konferensseja ja ylläpitää ParaDocs-julkaisua. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi sen perustaja Jarkko Kari.

Aiheesta muualla 

Paranormaali wiki: ParaNet

Katso myös 

 Parapsykologia
 Skepsis

Näennäistiede
Paranormaali
Mummo Ankka

Mummo Ankka () on sarjakuvahahmo, joka esiintyy Disneyn sarjakuvissa. Hän on Aku Ankan isoäiti. Mummon oikea etunimi on Kaino-Vieno (). Hän on omaa sukuaan Ankanpää (Coot), Ankkalinnan perustajan Julle Ankanpään pojantytär. Mummo asuu maatilalla Ankkalinnaa ympäröivällä maaseudulla renkinsä Hansu Hanhen kanssa.

Mummo Ankan loi Al Taliaferro käyttäen hahmon esikuvana anoppiaan Donnie M. Wheatonia. Mummo nähtiin jo vuonna 1940 muotokuvana Akun kodin seinällä, mutta vasta 27. syyskuuta 1943 julkaistussa stripissä hänet nähtiin ensimmäistä kertaa elävänä, kun hän saapui Akun luokse kylään.

Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä Roopen Ankan menneisyyttä valottava Roope Ankan elämä ja teot -sarja sekä siihen liittyvä Aku Ankan sukupuu -juliste ovat vakiinnuttaneet Mummon aseman Ankkojen sukupuussa, vaikkakin sukupuu pohjaa jo Carl Barksin laatimaan kaavioon. Sukupuu muun muassa kumosi Euroopassa laajalti levinneen käsityksen, jonka mukaan Roope ja Mummo olisivat sisaruksia. Tämän tarinaperinteen huomionarvoinen edustaja on Marco Rotan vuonna 1984 ilmestynyt tarina ”Onneksi olkoon Aku Ankka”, jonka mukaan sisarukset Roope ja Mummo löysivät vastakuoriutuneen Akun orpona tienposkesta vuonna 1934 ja ottivat omakseen.

Sukulaiset 

Kokonaan Don Rosan omaa keksintöä oli tehdä Mummosta Julle Ankanpään, Carl Barksin keksimän Ankkalinnan perustajan, lapsenlapsi. Jullen poika ja Mummon isä on Kornelius Ankanpää, kansainvälisen Sudenpentujen partioliikkeen perustaja. Mummon äiti Olga Ankanpää on esiintynyt vain nimenä ja kuvana Aku Ankan sukupuussa. Mummon aviomies on Hepsu Ankka, joka on nähty muutamassa Rosan piirtämässä menneisyyteen sijoittuvassa tarinassa. Mummolla ja Hepsulla on kolme lasta: Aaron, Dora ja Unto Ankka. Aaronin lapsia ovat Aku sekä Tupun, Hupun ja Lupun äiti Della, Doran ainoa lapsi on Hannu Hanhi. Unton lapsia ovat Touho ja Sisuvius Ankka. Rosan tarinan ”Lumikenttien kimallus” mukaan Mummon veli Konrad Ankanpää myi Klondiken kultaryntäyksen aikaan Roope Ankalle myöhemmin kuuluisaksi tulleen Rahasäiliökukkulan tontin.

Auto 

Mummo Ankka ajelee Detroit Electric -sähköautolla.

Lähteet 

Aku Ankka -sarjakuvan hahmot
Kuvitteelliset linnut

de:Liste der Bewohner Entenhausens#Dorette Duck
en:Duck family (Disney)#Elvira "Grandma Duck" Coot
Luettelo Norjan kunnista

Norja on jaettu 18 hallinnolliseen lääniin ja 422 kuntaan. Oslo on sekä lääni että kunta. Tässä artikkelissa läänit ja kunnat on järjestetty norjankielisen nimensä mukaan. Luetteloon ei ole laskettu mukaan Svalbardia eli Huippuvuoria, Jan Mayeniä, Bouvet’nsaarta ja muita merentakaisia alueita.

Akershus

Buskerud

Finnmark

Hedmark

Hordaland

Itä-Agderin lääni

Länsi-Agderin lääni

Møre ja Romsdal

Nordland

Oppland

Oslo 
 Oslo

Rogaland

Sogn og Fjordane

Telemark

Troms

Trøndelag

Vestfold

Østfold

Katso myös 

 Luettelo Norjan entisistä kunnista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan kunnat
Bourbon (viski)

Bourbon on yhdysvaltalainen, etupäässä maissista valmistettava viskilaatu.

Viskiä alettiin valmistaa Yhdysvalloissa maissista, koska eurooppalaisten mukanaan tuoma ohra ei kasvanut Amerikassa kunnolla. 1700-luvulla bourbonia valmistettiin eniten nykyisten Kentuckyn ja Tennesseen osvaltioiden alueella, sillä siellä oli sopiva vesi ja maaperä. Kieltolain aikana 1920-luvulla bourbonin tislausperinne hiipui, ja juoman valmistus lähti merkittävään nousuun vasta 1900-luvun lopulla.

Nimitys bourbon tulee Kentuckyn osavaltion Bourbonin piirikunnasta, josta viskin valmistus on lähtenyt. Suurin osa bourbonviskistä valmistetaan edelleen Kentuckyssä. Tunnetuin bourbon on Jim Beam, jota on valmistettu 1700-luvulta.

Määräysten mukaan bourbonin raaka-aineista vähintään 51 prosenttia on oltava maissia. Tisle täytyy kypsyttää sisältä voimakkaasti hiiletyssä ja uudessa tynnyrissä, joka on tehty amerikkalaisesta tammesta. Raakatisleen vahvuus ei saa ylittää 80 prosenttia, eikä tynnyreihin laitetun tisleen vahvuus saa ylittää 62,5 prosenttia.

Jos tislettä on kypsytetty tynnyreissä yli kaksi vuotta, juomaa saa kutsua nimellä Straight Bourbon. Ikä on merkittävä etikettiin, jos kypsytysaika on alle neljä vuotta; sitä vanhemmissa tuotteissa ikää ei tarvitse merkitä.

Bourbon valmistetaan ja kypsytetään samalla tavalla kuin muutkin viskit. Bourbon-viskit säilötään uusiin tammitynnyreihin. Maissiviski on huomattavasti nopeammin kypsyvää kuin mallasviskit. Monet bourbon-viskit saavuttavat parhaan makunsa huomattavan nuorina, jopa 4–6-vuotiaina. Nuorten bourbon-viskien suurin ero skotti- tai irlantilaisviskeihin on makeus. Bourbon-viskien makeus jakaa mielipiteitä, mutta myös iäkkäät bourbonit saavuttavat kuivan, lähes "puisevan" maun viimeistään 8–10 vuodessa.

Suurin osa skottiviskin kypsyttämisessä käytetyistä tynnyreistä laivataan sinne Yhdysvalloista, koska bourbon-tynnyriä saa käyttää vain kerran bourbonin kypsyttämisessä, minkä jälkeen se myydään pois halvalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viskit
Yhdysvaltalaiset juomat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaliumpermanganaatti

Kaliumpermanganaatti, KMnO4, on permangaanihapon kaliumsuola.

Kaliumpermanganaattia käytetään hapettimena elektroniikassa piirilevyjen valmistuksessa, metallien pintakäsittelyssä sekä lääke- ja kemianteollisuudessa, hapetus- ja valkaisuaineena, reagenssina analyyttisessä ja synteettisessä orgaanisessa kemiassa, valokuvauskemikaalina, desinfiointiaineena, hajunpoistossa, levänestoaineena vedenkäsittelyssä, värjäysaineiden valmistuksessa, raudan ja mangaanin poistamiseen liuoksista ja parkituksessa.

Kaliumpermanganaatti on terveydelle haitallista. Sen nieleminen aiheuttaa polttavaa tunnetta, vatsakipua, ripulia, pahoinvointia, oksentelua, šokin tai tajuttomuuden. Huumausainelainsäädäntöön kesän 2002 aikana tulleen muutoksen jälkeen kaliumpermanganaatti on siirretty lähtöaineiden luettelosta III luetteloon II.  Kaliumpermanganaatin käyttö heroiinin ja kokaiinin valmistuksessa on vaikuttanut rajoitusten tiukentumiseen.

Kaliumpermanganaatti hajoaa lämmitettäessä se 240 °C. Lopputuotteena on happea ja mustaa jauhetta, joka koostuu kaliummanganaatin ja mangaanidioksidin seoksesta.

2 KMnO4 → K2MnO4 + MnO2 + O2

Lähteet

Aiheesta muualla

OVA-ohje

Permanganaatit
Kaliumyhdisteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Raskaudenkeskeytyslääkkeet
Booli

Booli on alkoholiton tai alkoholia sisältävä juomasekoitus. Sen perinteiset pääraaka-aineet ovat hedelmämehut, kivennäisvesi ja alkoholipitoisessa boolissa myös alkoholijuoma, kuten valkoviini, vermutti, likööri tai votka. Tavallisesti boolia tarjoillaan juhlissa. Booli tarjoillaan usein boolimaljasta tai -kannusta. Boolimaljassa on kauha, jolla boolia annostellaan juomalaseihin.

Boolien valmistaminen 

Boolin ainesosat ovat: 
Alkoholi (alkoholia sisältävissä sekoituksissa)
Makuaineet
Täydentäjät
Makeuttajat
Viimeistelijät
Värinantajat
Lisukkeet/koristeet
Jää (lähes kaikki boolit maistuvat parhaalta kylmänä)

Käytettyjä aineosia ovat esimerkiksi vodka, liköörit, viinit, siiderit, makusiirapit, virvoitusjuomat, mehut, kivennäisvedet, hedelmät ja marjat. Usein booli valmistetaan yhdistämällä happamia aineosia makeisiin.

Valmistamisen perustana käytetään yleensä maustamatonta alkoholia, johon sekoitetaan eri aineosia (katso yllä). Alkoholia sisältävä booli tehdään usein sekoittamalla kirkasta viinaa ja valkoviiniä tai likööriä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Kaikki tarpeellinen boolien valmistamisesta
 Alkoholittomat boolit
 Alkoholipitoisen boolin valmistusohjeet

Juomasekoitukset
Alkoholijuomat
Alkoholittomat juomat
Scheme

Scheme on funktionaalinen ohjelmointikieli ja eräs Lisp-murteista. Schemen kehittivät Guy L. Steele ja Gerald Jay Sussman 1970-luvulla. Schemen alkuperäinen nimi oli "Schemer", mutta käytetty ITS-käyttöjärjestelmä rajoitti tiedostojen nimet kuuteen merkkiin, joten lyhyempi nimi jäi käyttöön.

Scheme keskittyy minimaalisuuteen. Kielessä itsessään on mahdollisimman vähän toimintoja ja kaikki muu jätetään kirjastoille. Tätä kuvastaa hyvin se, että Schemen spesifikaatio, Revised5 th Report on the Algorithmic Language Scheme (R5RS), on noin 50 sivua verrattuna Common Lisp -spesifikaatioon, joka on noin 1 300 sivua.

Kieli käyttää latentiksi tyypitykseksi kutsuttua tyyppijärjestelmää.

Esimerkkejä 

Yhteenlasku:

 ;; tämä on kommentti
 (+ 5 5)

Funktion määrittely ja kutsu:

(define (laske-palkka tunnit tuntipalkka)
  (* tunnit tuntipalkka))

(laske-palkka 60 12)

Funktionaalisille ohjelmointikielille hei maailma -ohjelman vastine on kertomafunktio. Scheme-versio:

 (define (kertoma n)
   (cond
     ((zero? n) 1)
     (else (* n (kertoma (- n 1))))))

Käyttökohteita

Suosittu avoimen lähdekoodin kuvankäsittelyohjelma GIMP käyttää Schemeä skriptikielenään.
Avoimen lähdekoodin nuotinnusohjelma Lilypond perustuu Schemeen.
GNU-projektin virallinen laajennuskieli Guile on Scheme-toteutus.
Kawa on Javalla kirjoitettu Scheme-ympäristö, joka kääntää Schemeä Java-tavukoodiksi.
Multimediaympäristöt Fluxus  ja Impromptu käyttävät Schemeä ohjelmointikielenään.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.schemers.org/ 
 R5RS 
 R6RS

Scheme-toteutuksia 

 Chicken 
 Guile 
 Gambit  
 Kawa 
 PLT 
 Scheme48 
 Gauche 

Lisp
Lua

Lua on kevyt ja kooltaan pieni skriptikieli. Se on tarkoitettu lähinnä ohjelmien helppoon laajentamiseen, mutta sillä voi myös tehdä laajempiakin kokonaisuuksia. Kielen nimi tulee portugalin sanasta lua, joka tarkoittaa kuuta. Luan logona onkin kuu.

Lua on pääasiassa proseduraalinen kieli, mutta Lua tukee funktionaalisesta ohjelmoinnista ja olio-ohjelmoinnista tunnettuja ominaisuuksia. Luassa on muun muassa ensimmäisen kertaluokan funktiot täydellä leksikaalisella näkyvyydellä. Muita kielen ominaisuuksia ovat assosiatiiviset taulukot, vuoroittaisrutiinit sekä metataulut. Kielessä on mahdollista käyttää moniperintää.

Lua on julkaistu MIT-lisenssin alla, joka sallii hyvin vapaan käytön jopa kaupallisiin tarkoituksiin. Luaa käytetäänkin paljon erilaisissa sovellusohjelmissa (esim. VLC, Lightroom) ja tietokonepelien sisäisenä skriptikielenä (esim. World of Warcraft). 

Lua on suunniteltu helposti yhdistettäväksi muihin ohjelmointikieliin. Alkuperäisessä toteutuksessa on rajapinta, jota voi käyttää C- ja C++-ohjelmointikielillä. Tämän lisäksi rajapintoja löytyy muun muassa Pascalille, .NET:lle sekä Adalle.

Historia 
Kielen edeltäjiä ovat Petrobrasin kehittämät DEL (Data Entry Language) ja SOL (Simple Object Language).

Toteutus 
Lua käännetään omalle virtuaalikoneelle. Ohjelmat voi kääntää virtuaalikoneen binääreiksi, mutta yleisempi käyttötapa on, että Lua-kääntäjä kääntää ohjelman muistiin ja suorittaa sen suoraan virtuaalikoneessa. Luan virtuaalikone on rekisteripohjainen.

Kielessä ei ole C-kielen kaltaista switch-lausetta, mutta vastaava toiminnallisuus voidaan toteuttaa käyttämällä hakutaulua (lookup-taulua) apuna.

Esimerkkejä 

Esimerkkiohjelma tulostaa rivin "Hei maailma!":

print("Hei maailma!")

Seuraava ohjelma laskee annetun luvun kertoman:

-- Kertoma-funktio
function fact (n)
  if n == 0 then
    return 1
  else
    return n * fact(n-1)
  end
end

print("Anna luku:")
a = io.read("*number")   -- Lue luku
print(fact(a))

Kommentti alkaa kahdella viivalla, useammalle riville ulottuva kommentti merkitään hakasulkeisiin.
-- Tämä on yksirivinen kommentti
print("Hei maailma!")
--[[ Tämä on kommentti,
 joka kattaa useamman rivin
]]
print("Hei maailma!")

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luan kotisivut
pas2lua Lähdekoodit joilla Luan voi ottaa käyttöön Delphissä, FreePascalissa ja Lazaruksessa.

Ohjelmointikielet
David Copperfield

David Copperfield (oik. David Seth Kotkin, s. 16. syyskuuta 1956 Metuchen, New Jersey) on yhdysvaltalainen taikuri.

Ura
Copperfield aloitti viihdyttäjän uransa 10-vuotiaana vatsastapuhujana. Ryhdyttyään taikuriksi hän otti taitelijanimekseen ensin Davino ja sen jälkeen Charles Dickensin romaanihahmon mukaan David Copperfield.

Copperfield valittiin Yhdysvaltain taikurijärjestöön sen historian nuorimpana jäsenenä. Vielä teini-ikäisenä hän ehti myös opettaa taikuutta New Yorkin yliopistossa ja esiintyä chicagolaisessa musikaalissa The Magic Man.

Copperfieldistä tuli Yhdysvalloissa tunnettu ABC-televisiokanavan esityskauden 1977–1978 esittelijänä. Sen jälkeen hän esiintyi taikurina CBS-kanavan erikoislähetyksissä. Copperfieldin tunnetuimpia illuusioita televisiossa olivat Grand Canyonin yli lentäminen, Kiinan muurin läpi käveleminen ja Vapaudenpatsaan taikominen näkymättömiin. Copperfieldin lavaesityksissä nähdään taikuuden lisäksi musiikkia, tanssia ja tarinallisuutta.

Copperfield vähensi televisioesiintymisiään 1990-luvulle tultaessa. Broadwaylla hän esiintyi ensi kertaa vuoden 1996 näytelmässä Dreams and Nightmares. Vuonna 1999 hän aloitti kiertueen nimeltä You!. Copperfieldilla on ollut oma show Las Vegasissa vuodesta 1996 alkaen.

Copperfield keräilee taikuusaiheista kirjallisuutta ja historiallisia esineitä, jotka ovat näytteillä yksityismuseossa Las Vegasissa. Copperfield myös avustaa Project Magic -nimistä hyväntekeväisyysjärjestöä, joka opettaa silmänkääntötemppuja terapeuttisessa tarkoituksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 David Copperfieldin virallinen sivusto
 

Hollywood Walk of Fame
Yhdysvaltalaiset taikurit
Amerikanjuutalaiset
Amerikanvenäläiset
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Lautanen (astia)

Lautanen on matala, yleensä pyöreä syömä-, tarjoilu- tai koristeastia. Lautaset valmistetaan yleensä posliinista tai muovista. Lautasia on monenkokoisia ja -muotoisia. Syvempiä käytetään yleensä keiton tai muun nestemäisen ruoan syöntiin, kun taas litteämpiä käytetään kiinteämmän ruoan syöntiin.

Suurin lautanen on niin sanottu katelautanen, jonka käyttö on kotioloissa melko harvinaista. Katelautanen katetaan pöytään muiden lautasten alle. Matalat ruokalautaset ovat yleensä 22–25 senttimeträ läpimitaltaan, jälkiruokalautaset yleensä 18–20 senttimetriä ja leipälautaset 15–17 senttimetriä. Syvien ruokalautasten tilavuus on yleensä 3–5 desilitraa.

Lähteet 

 

Astiat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Michelle Kwan

Michelle Wingshan Kwan (, s. 7. heinäkuuta 1980 Torrance, Kalifornia) on yhdysvaltalainen taitoluistelija, joka lopetti uransa vuoden 2006 jälkeen. Hän saavutti urallaan yhdeksän Yhdysvaltain mestaruutta, viisi maailmanmestaruutta, olympiahopean (vuonna 1998 Naganossa) ja olympiapronssin (vuonna 2002 Salt Lake Cityssä).

Nuoruus ja uran alku 
Michelle Kwan syntyi Kalifornian Torrancessa, ja hänen vanhempansa olivat hongkongilaisia maahanmuuttajia. Kwan alkoi luistella viisivuotiaana ja voitti ensimmäisen kilpailunsa kaksi vuotta myöhemmin.

Kansainvälinen menestys 

Kwan nousi varsin nopeasti maailman huipulle ja pääsi vuonna 1994 Yhdysvaltain olympiajoukkueen varaedustajaksi. Samana vuonna hän sijoittui 13-vuotiaana taitoluistelun MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa hän voitti vuonna 1996. Samana vuonna Kwan voitti myös ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Seuraavana vuonna hän sijoittui sekä Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa että MM-kilpailuissa toiseksi Tara Lipinski jälkeen.

Kwan lähti vuoden 1998 olympialaisiin suosikkina, sillä hän oli aiemmin samana vuonna voittanut Lipinskin Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa. Taitoluistelukullan Naganossa vei kuitenkin Lipinski pienen piste-eron turvin. Maailmanmestaruuden Kwan voitti kuitenkin vuonna 1998 ja jälleen vuosina 2000 ja 2001. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Kwan sijoittui pronssille. Seuraavana vuonna hän voitti viidennen maailmanmestaruutensa.

Kwan voitti vuonna 2005 yhdeksännen Yhdysvaltain-mestaruutensa ja nousi jakamaan Maribel Vinsonin ennätystä. MM-kilpailuissa jän jäi kuitenkin neljänneksi ja jäi ilman mitalia ensimmäisen kerran sitten vuoden 1995. MM-luistelu oli Kwanin uran viimeinen kansainvälinen kilpailu. Hän pääsi mukaan Yhdysvaltain 2006 olympialaisten joukkueeseen, mutta hän loukkaantui ensimmäisissä harjoituksissa Torinossa.

Uran jälkeen 
Kwan ei kilpaillut vuosina 2007 eikä 2008, vaan hän keskittyi opintoihinsa Denverin yliopistossa. Hän pohti kuitenkin paluuta vuoden 2010 olympialaisiin, mutta päätti kuitenkin hakea Tuftsin yliopistoon, mistä hän valmistui vuonna 2011 kansainvälisesta politiikasta maisteriksi. Kwan sai tämän jälkeen paikan Yhdysvaltain ulkoministeriöstä vanhempana neuvonantajana. Hän oli vuonna 2016 mukana Hillary Clintonin presidentinvaalikampanjassa.

Tärkeimmät kilpailutulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Amerikankiinalaiset
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kolmoispiste

Kolmoispiste on aineen tietyssä lämpötilassa ja paineessa tila, jossa aineen kolme olomuotoa (kiinteä, neste, kaasu) ovat tasapainossa, eli järjestelmän kaikki aine on mahdollista muuttaa kiinteäksi, nesteeksi tai kaasuksi erittäin pienellä paineen tai lämpötilan muutoksella.

Veden kolmoispiste 

Veden kolmoispiste on lämpötilassa 273,16 K (0,01 °C) ja paineessa 611,73 Pa (noin 0,006 bar). Normaalipaineessa veden sulamispiste on 0 °C, mutta paineen laskiessa siitä se aavistuksen kasvaa tuohon pisteeseen asti. Normaalipaineessa veden kiehumispiste on 100 °C, mutta paineen laskiessa se vähenee, joten tyhjiötä lähellä olevassa noin 0,006 ilmakehän paineessa kiehumispiste on sama kuin sulamispiste, 0,01 °C. Ylempi kuvaaja ei siis vastaa veden käyttäytymistä, vain alempi.

Kolmoispistettä alemmissa paineissa jää muuttuu suoraan höyryksi ja päinvastoin: nestemäistä vettä ei ole.

Veden kolmoispisteen lämpötilaa on käytetty celsius- ja kelvinasteikkojen määrittelyyn. Vuonna 1954 kymmenes yleinen paino- ja mittakonferenssi määritteli kelvinasteikon niin, että veden kolmoispiste oli tarkalleen 273,16 °K. Myöhemmin kelvinasteen nimi lyhennettiin muotoon kelvin ja tunnus muotoon K. Vuonna 2018 kelvin kuitenkin määriteltiin uudelleen Boltzmannin vakion avulla, eikä määritelmä näin ollen enää perustu veden kolmoispisteeseen.

Kolmoispisteen lämpötila saadaan aikaan käyttämällä kolmoispistekalibraattoria. Laite koostuu sisäkkäisistä astioista. Sisin astia on mittauskammio, jonka lämpötila asettuu kolmoispisteeseen. Sen ulkopuolella on astia, joka on mittaustilanteessa osittain jäätyneenä, osittain nesteenä ja osittain pelkän vesihöyryn täyttämä. Kaikkein uloimpana on lämpöeriste. Kalibraattori pystyy pitämään yllä kolmoispistelämpötilaa muutamia tunteja sen jälkeen, kun siitä ensin on poistettu kaikki ilma. Vesi on sen jälkeen jäädytetty ja osittain sulatettu, minkä jälkeen lämpötila hakeutuu kolmoispisteeseen.

Katso myös
 Kriittinen piste

Lähteet

Termodynamiikka
Nora Rinne

Nora Rinne (o.s. Lähteenmäki, s. 26. heinäkuuta 1973 Tuusula) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2007.

Näyttelijän työt
Rinteen ensimmäinen kameratyö oli vuonna 1999 Tunteen palo -draamasarjassa, jossa hän näytteli yhtä päärooleista. Valkokankaalla hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa Hurmaava joukkoitsemurha (2000).

Rinne tunnetaan parhaiten Camilla Mustavaaran  roolista MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät. Camilla tunnetaan kierona ja kylmäkiskoisena hahmona, joka tavoittelee aina ensimmäisenä omaa etuaan. Rinteen näyttelemä roolihahmo näkyi ruudussa joulukuusta 2001 lokakuuhun 2004 karatessaan helikopterilla omista häistään ja lähtemällä pois Helsingistä. Camillan oli määrä avioitua Ken Ojalan kanssa. Rinne työskenteli sarjan kuvauksissa toukokuusta 2001 maaliskuuhun 2004. Tammikuussa 2009 nähdyssä erikoisjaksossa Salatut elämät 10 vuotta Rinne esitti Camillaa, joka oli siihen aikaan ulkomailla. Elokuussa 2013 uutisoitiin Rinteen palaavan Salattuihin elämiin ja kuvaukset alkoivat samana syksynä. Hän vieraili vuosina 2014 ja 2015 vähän aikaa sarjassa, mutta palasi vakituisesti vuonna 2016 poistuen väliaikaisesti seuraavan vuoden huhtikuussa. Seuraavan kerran hahmo poistui sarjasta syyskuussa 2018, mutta palasi saman vuoden lokakuun lopussa. Rinne on esiintynyt sarjassa myös kolmoisroolissa, ensimmäisen kerran Camillan kaksossiskona, Satuna ja sitten jonkin aikaa myös heidän biologisena äitinään.

Poistuttuaan Salatuista elämistä Rinne on jatkanut uraansa teatterissa. Hän on tehnyt teatteria myös Norjassa. Rinne toimii ääninäyttelijänä Radio Suomen radioteatterisarjassa Tohtori Raimo – valtakunnan terapeutti, jossa imitoidaan tunnettuja suomalaisia.

Teatteritaiteen maisteriksi Rinne valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2007. Tämän lisäksi hän on opiskellut näyttelijäntyötä Teatterilaboratorio ECS:ssä Keravalla. Vuodesta 2019 lähtien Rinne opiskelee Teatterikorkeakoulussa teatteritaiteen tohtoriksi.

Kolmoisrooli Salatuissa elämissä

Syksystä 2018 alkuvuoteen 2019 Rinteellä oli Salatuissa elämissä kolmoisrooli. Aluksi kevään 2018 päätösjaksossa Camillan kaksossisko, Satu ilmestyi Pihlajakadulle. Myöhemmin vuodenvaihteessa tuli hetkellisesti mukaan juonikuvioihin heidän äitinsäkin, jota Rinne myös näytteli.

Yksityiselämä
Nora kävi lukion Kellokosken lukiossa yhdessä siskonsa kanssa. Nora Rinne on naimisissa ja hänellä on miehensä kanssa kaksospojat. Rinteen sisar on käsikirjoittaja Miira Karhula.

Nora on asunut myös Amsterdamissa tehden siivoojan töitä Hotel De Gerstekorrelissa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Impulssi

Impulssi (tunnus ) on mekaniikassa suure, joka kuvaa voiman vaikutusta sen vaikutusajan yli. Jos vaikuttava voima  pysyy vakiona ajan  yli, impulssi saadaan voiman ja vaikutusajan tulona: 

 .
Impulssin SI-yksikkö on sama kuin liikemäärän, eli Ns (newtonsekunti), mikä voidaan ilmaista myös muodossa kg·m/s (kilogramma metri per sekunti). Impulssi on vektorisuure eli sillä sekä suuruus että suunta, joka on sama kuin voiman suunta.

Newtonin toisen lain mukaan kappaleen liikemäärän muutosnopeus vastaa siihen kohdistuvaa kokonaisvoimaa:

,

missä  on kappaleen liikemäärä ja  kappaleeseen kohdistuva voima. Olettaen että voima pysyy vakiona vaikutusajan  yli, liikemäärän kokonaismuutos  on

.

Kappaleen liikemäärän muutos vuorovaikutustapahtumassa vastaa siis siihen kohdistunutta (kokonais)impulssia.

Liikemäärän muutoksen ja impulssin vastaavuus pätee vaikka voima ei pysyisi vakiona. Tällöin impulssi määritellään voiman integraalina sen vaikutusajan yli,

missä  on voima ajan t funktiona.

Impulssi on hyödyllinen käsite esimerkiksi tarkasteltaessa törmäystapahtumia, jossa ei yleensä tunneta tarkkaan kappaleisiin vaikuttavia voimia. Newtonin kolmas laki eli voiman ja vastavoiman laki voidaan muotoilla koskemaan voimien sijasta impulsseja: törmäyksessä (tai muussa vuorovaikutustilanteessa) kappaleisiin kohdistuvat kokonaisimpulssit ovat yhtä suuret mutta vastakkaismerkkiset. 

Saksankielinen termi der Impulz  tarkoittaa impulssin sijasta liikemäärää, ja tämän vuoksi termiä impulssi on myös suomessa aiemmin käytetty, ja käytetään toisinaan vieläkin nykystandardin vastaisesti liikemäärän merkityksessä.

Katso myös

Voima
Liikemäärä
Integrointi
Rekyyli

Lähteet 

Suureet
Klassinen mekaniikka

de:Impuls#Kraftstoß
sv:Rörelsemängd#Impuls
Kuopparinta

Kuopparinta tai suutarinkuoppa eli pectus excavatum on rintalastan sisäänpainuminen, joka johtuu kylkiluiden liikakasvusta, jonka syytä ei tunneta, rintalastan jatkuvasta painamisesta, kuten suutarin työssä kengän pitämisestä rintaa vasten, tai esimerkiksi epäonnistuneesta voltista, jossa hyppääjä putoaa niskoilleen ja rintalasta taittuu sisäänpäin kuin nivel. Tällaisissa tapauksissa kuopparinta on muodoltaan erilainen, koska rintalasta on vääntynyt ja siinä on selvä taitoskohta, josta huomaa, miltä kohdalta se on onnettomuushetkellä taittunut. Se voi olla myös synnynnäinen, jolloin syyksi on arveltu lapsiveden puutetta ja tähän liittyvää, esimerkiksi jalkaterän puristumista rintakehää vasten. Kahdessa ensimmäisessä tapauksessa kuopparinta syntyy teini-iässä eikä muutu sen jälkeen luiden luutuessa. Kuopparintaa vastaava rinnan ulostyöntyminen on harjurinta. Nämä muistuttavat paljon skolioosia.

Kuopparinnalle altistavat Marfanin syndrooma, eräät mineraalipuutokset, kuten sinkin ja magnesiumin puute, sekä osteoporoosi. Kuopparinta on melko yleinen: se kehittyy yhdelle 300:sta. Rintalastan sisäänpainuminen aiheuttaa myös ahdistuneisuutta.

Korjaus 
Kuopparinta on hyvänlaatuinen eikä Kelan mukaan aiheuta toiminnallista haittaa, joten sen korjauttamista ei korvata. Rinnan painuminen sisään altistaa kuitenkin sydämen läppävialle. Epämuodostuma voidaan korjata useilla menetelmillä, joista Ravitch-menetelmä on morbidi ja yksinkertainen ja aiheuttaa vähiten komplikaatioita. Siinä iho leikataan kokonaan auki, rintalastan luu sekä kylkiluut murretaan luukalvon alta, luuta poistetaan ja näin rintalasta voidaan nostaa normaaliin asentoon ja tukea metallitangon varaan. Komplikaatiot ja uusiminen ovat harvinaisia.

Uudemmat, vähemmän morbidit Nuss- ja Leonard-menetelmät perustuvat pienten haavojen kautta tähystyksessä lisättäviin metallitankoihin. Huonona puolena on suurempi komplikaatioriski sekä se, etteivät ne välttämättä korjaa ongelmaa kokonaan, koska luuta ei muotoilla uudelleen niin perusteellisesti kuin Ravitch-menetelmässä. Suhteellisen uusi vaihtoehtoinen hoitomuoto on saksalaisen insinöörin Eckart Kloben kehittämä laite tyhjiökoppa (engl. vacuum bell), jolla rintalastaa nostetaan alipaineen avulla. Koska laite on suhteellisen uusi, näyttöä pitkäkestoisista vaikutuksista ei ole.

Katso myös 

 Marfanin oireyhtymä

Aiheesta muualla

Ravitchin operaation kulku kuvina
Tietoa kuopparinnasta ja keskustelufoorumi 

Synnynnäiset epämuodostumat
Tuki- ja liikuntaelinten sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kemopetrol

Kemopetrol on helsinkiläinen popyhtye. Sen nykyiset jäsenet ovat laulaja Laura Närhi, rumpali Teemu Nordman, kitaristi Marko Soukka ja kosketinsoittaja-säveltäjä Kalle Koivisto. Kemopetrolin alkuperäinen basisti Kari Myöhänen erosi yhtyeestä heinäkuussa 2003. Hänet korvasi Lauri Hämäläinen, joka puolestaan jätti yhtyeen ennen viidennen albumin äänityksiä. Nimi Kemopetrol on muunnelma tšekkiläisen Chemopetrol Litvínov -jääkiekkojoukkueen nimestä.

Historia 

Marko Soukka ja Kalle Koivisto perustivat alun perin ambient-projektiksi tarkoitetun Kemopetrolin marraskuussa 1998. Laura Närhi liittyi yhtyeeseen tammikuussa 1999. Myöhemmin samana vuonna mukaan tulivat rumpali Teemu Nordman ja basisti Kari Myöhänen. Heinäkuussa yhtye meni studioon.

Kemopetrol löi läpi singlellään ”Child Is My Name” vuoden 1999 lopussa. Vuonna 2000 ilmestyi esikoisalbumi Slowed Down, jolla yhtye soittaa valtavirrasta poikkeavaa, rockin, jazzin ja elektronisen musiikin fuusiota. Vuoden 2001 aikana yhtye esiintyi myös Espanjassa ja Italiassa.

Maaliskuussa 2002 ilmestyi single ”Saw it on TV” ja saman vuoden toukokuussa albumi Everything’s Fine. Vuonna 2004 ilmestyivät single My Superstar ja albumi Play for Me, joilla bassoa soittaa yhtyeen kolme ensimmäistä albumia tuottanut Kalle Chydenius. Pian Play for Men ilmestyttyä Lauri Hämäläinen liittyi yhtyeeseen vakituikseksi basistiksi.

Kemopetrolin neljäs albumi Teleport julkaistiin 29. maaliskuuta 2006. Maaliskuun 8. päivänä kauppoihin tuli jo ”Planet”-single. Levyn julkaisi aiempien tapaan Plastinka Records ja jakelusta vastaa Sony BMG. Teleport oli Suomen iTunesin albumilistan kärjessä.

Vuonna 2007 julkaistulle Leevi and the Leavings -tribuuttikokoelmalle Melkein vieraissa Kemopetrol levytti kappaleen ”En tahdo sinua enää”.

Yhtye aloitti viidennen albuminsa äänitykset toukokuussa 2008. Tässä yhteydessä basisti Lauri Hämäläinen lähti yhtyeestä. 21. syyskuuta 2011 julkaistu albumi on nimeltään A Song & A Reason. Kalle Chydenius oli jälleen mukana tuotannossa. Julkaisua seuranneella kiertueella basistina on toiminut muun muassa LAB-yhtyeestä tunnettu Pekka ”Splendid” Laine.

Vuodeksi 2020 oli suunnitelmissa pitää Slowed Down 20-vuotisjuhlakiertue, jonka koronavirus kuitenkin siirsi vuodella eteenpäin. Keväällä 2021 yhtye teki muutaman stream-keikan ja kesällä festareita. Viimein syksyllä 2021 oli vuorossa kiertue, jolla yhtye esitti Slowed Downin alusta loppuun ja valittuja paloja muilta albumeilta. Basson varressa keikoilla oli Kalle Chydenius. Kiertue huipentui loppuunmyydylle Tavastialle. Yhtye työstää kuudetta albumiaan studiossa.

Jäsenet 
 Laura Närhi – laulu
 Kalle Koivisto – koskettimet
 Marko Soukka – kitara
 Teemu Nordman – rummut

Entiset jäsenet 
 Kari Myöhänen – basso
 Lauri Hämäläinen – basso

Julkaisut

Aiheesta muualla 

 Kemopetrolin viralliset sivut
 Kemopetrol Instagramissa
 Kemopetrol Facebookissa
 Kemopetrol YouTubessa
 Helsingin Sanomien keikka-arvostelu Tavastian 2021 keikasta
 Discogs.
 

Suomalaiset popyhtyeet
Emma-palkinnon saajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hengellinen laulukirja

Hengellinen laulukirja on Suomessa vapaiden suuntien käyttämä yhteinen laulukirja. Sitä käyttävät kirjan johdannon mukaan Suomen Vapaitten Kristittyjen Neuvostoon kuuluvat yhteisöt joita ovat  Suomen Helluntaikirkko, Suomen Baptistikirkko, Suomen Metodistikirkko ja Suomen Vapaakirkko. Neuvostoon kuuluvat myös Suomen Adventtikirkko, jolla  on oma laulukirja Seurakunta laulaa ja  Pelastusarmeija joka käyttää "Pelastusarmeijan laulukirja" nimistä kokoelmaa.

Historia 
Hengellisen laulukirjan käytössä oleva laitos on valmistunut 1991 ja siinä on 642 laulua. 2010 -luvun alussa ilmestyi Laulun aika niminen Hengellisen laulukirjan lisäosa ja siinä on 145 laulua.

Hengellisen laulukirja ilmestyi 1976. Sitä ennen kirjaa nyt käyttävät yhteisöt käyttivät kukin omaa laulukirjaansa. Niitä olivat Suomen Vapaakirkon käyttämä kirja Harpunsäveliä, Suomen Metodistikirkon Rauhansäveliä, Suomen Baptistikirkon Kaikuja kotimaasta ja Helluntaiherätyksen Herramme tulee-kokoelma. 

Kun Suomen Vapaakirkko aloitti vuonna 1970 oman laulukirjansa uudistamisen, heräsi Vapaitten Kristittyjen neuvostossa ajatus yhteisen laulukirjan saamisesta. Jo silloin oli noin 300 laulua, jotka olivat yhteisiä kaikille mainituille yhteisöille. Lauluista oli eri kirjoissa toisistaan hieman poikkeavia sanoja ja sävelkulkuja. Yhteinen kirja "Hengellinen laulukirja" rakentuu yhteisöjen omista kokoelmista otettujen laulujen varaan. Vanhimmat lauluista  on 1500-luvulta, mutta niiden pääosa on 1850-luvun jälkeen syntyneitä lauluja ja mukana on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsiä. Vuonna 1991 valmistui kirjasta uusi laitos, jossa on otettu huomioon vuoden 1986 luterilainen virsikirja.

Laulut 
Hengellisen laulukirjan laulut on ryhmitelty kahdeksaan osastoonː  

 I. Jumala ja Hänen sanansa (Laulut 1-25) 
 II. Jeesus Kristus (26-118) 
 1. Jeesuksen syntyminen 
 2. Jeesuksen elämä ja vaikutus 
 3. Jeesuksen kärsiminen 
 4. Jeesuksen ylösnousemus 
 III. Pyhä Henki (119-148) 
 IV. Seurakunta ja Jumalan valtakunta (149-219) 
 1. Seurakunta 
 2. Kaste 
 3. Ehtoollinen 
 4. Evankelioiminen 
 5. Lähetystyö 
 V. Kristillinen elämä (220-538) 
 1. Kutsu, herätys ja pelastus 
 2. Uskonelämä ja vaellus 
 3. Rukous 
 4. Kiitos 
 VI. Eri tilaisuudet (539.-595) 
 1. Aamu ja ilta 
 2. Lapset ja nuoret 
 3. Koti ja isänmaa 
 4. Uusi vuosi ja vuodenajat 
 5. Hautajaiset 
 VII. Herran tuleminen (596-613) 
 VIII. Taivas ja Iankaikkinen elämä (614-642).
 
Yleisesti ottaen hengelliseksi laulukirjaksi voidaan nimittää mitä hyvänsä kristillistä laulukirjaa, esimerkiksi virsikirjaa, tuomaslaulukirjaa tai vastaavaa. Tämäntyyppiset kirjat sisältävät enimmäkseen lauluja, joiden sanoitukset esittävät evankeliumin merkittävimpiä asioita tai osia niistä.

Lähteet 

Hengelliset laulukokoelmat
Helluntaiherätys Suomessa
Baptismi Suomessa
Metodismi Suomessa
Mikko Nisula

Mikko Nisula (s. 9. syyskuuta 1974) on suomalainen orkesterimusiikin säveltäjä. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa, ja suoritti sävellysdiplomin vuonna 2002. Nisulan instrumentti on harmonikka.

Teoksia

Näyttämöteos 
 Tähtisilmä (2010–2017) 2-näytöksinen ooppera vapaasti Zacharias Topeliuksen satuaiheen mukaan

Orkesterimusiikki 
 Pianokonsertto "Kesäyön kaupunki"  (2018) soolopianolle ja orkesterille
 Lappalainen capriccio (2011) orkesterille
 Seppelöity Athene (2010) juhlamarssi orkesterille
 Sinfonia concertante (2007–2009) sooloklarinetille ja orkesterille
 Kamarikonsertto No. 2 "Lumouksia" (2004, 2006) kamariorkesterille
 Lumikuningatar (2002) orkesterille
 Serenades (2000, 2005) pienelle orkesterille
 Sudenmorsian orkesterille

Lähteet 

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Kontrafagotti

Kontrafagotti on matalaäänisin puupuhallinsoitin, joka on kooltaan fagottia suurempi, pituudeltaan kaksinkertainen, ja soi oktaavia matalammalta kuin fagotti.

Kontrafagotti kehitettiin 1600-luvun puolivälissä. Ludwig van Beethoven kirjoitti viidennessä sinfoniassaan erikseen kontrafagottiosuuden, ja myöhemmin soitinta on käytetty mm. Gustav Mahlerin, Richard Straussin ja Dmitri Šostakovitšin sinfonioissa kuten myös eräissä Alban Bergin, Benjamin Brittenin, Maurice Ravelin ja Paul Dukasin teoksissa. Tiettävästi ensimmäisen kontrafagottikonserton sävelsi Gunther Schuller vuonna 1978. Myös Kalevi Aho on säveltänyt soittimelle oman konserttonsa. Schullerin ja Ahon konsertot on omistettu Lewis Lipnickille. Daniel Dorff on säveltänyt kontrafagotille paitsi konserton, myös teokset A Deep Funk: Dance Set for Unaccompanied Contrabassoon ja Sonatina d'Amore, joista jälkimmäisessä on kaksi kontrafagottia.

Kontrafagotti on pääasiallisesti orkesterisoitin, ja se on monesti sinfoniaorkesterin matalaäänisin soitin. Soittimen putken pituus on miltei kuusi metriä.

Nuotinnus kontrafagotille tehdään kuten tavallisellekin fagotille. Soittimen esimuotona pidetään doppelfagottia, joka on peräisin 1500-luvulta.

Kontrafagotisteja 
 Christian Davidsson
 Raimondo Inconis
 Lewis Lipnick
 Susan Nigro
 Marion Reinhard

Lähteet

Aiheesta muualla 

Internet Contrabassoon Resource

Puupuhaltimet
Napa (anatomia)

Napa (, ) on poistetun napanuoran jättämä arpi ihmisen mahassa. Kaikilla istukkanisäkkäillä on napa, tosin muilla kuin ihmisillä se ei ole kovin helposti erotettavissa, vaan se saattaa näkyä vain karvattomana viivana. Navasta voi erottaa helposti identtiset kaksoset toisistaan, koska napa on arpi ja siksi yksilöllinen eikä periytyvä. Ihmisillä napoja on kahta tyyppiä, ulospäin kääntyneitä ja sisäänpäin kääntyneitä.

Napaan saattaa kertyä napanöyhtää. Se on vaatteista irronneen nukan, talirauhasten eritteen sekä hilseilleen ihon muodostamaa mekaanista seosta. Keskivartalolihavuuden yhteydessä se saattaa märkiä, jolloin se tuottaa erittäin voimakkaan pahanhajuista eritettä. 

Ihmisten keskuudessa navan näkyminen on joskus muotia, jolloin käytetään muun muassa napapaitoja, joissa napa on näkyvissä. Länsimaissa napapaitojen käyttö on melko yleistä nuorilla naisilla, kun taas miehillä sen käyttö on harvinaisempaa. Intiassa naiset ovat käyttäneet kauan navan paljastavia vaatteita. Länsimaissa myös napakorut ovat tulleet muotiin.

Aiheesta muualla

Arno Forsius: Ihmisen napa

Ruumiinosat
Kastilia

Kastilia () on muinainen Espanjan kuningaskunta. Se käsitti kaksi aluetta, Vanhan-Kastilian () Iberian niemimaan luoteisosassa ja Uuden-Kastilian () niemimaan keskiosassa. Alue on ehkä saanut nimensä lukuisten linnojen () mukaan, joita sinne rakennettiin reconquistan aikana.

Castilla tunnetaan 800-luvulta, jolloin nimeä käytettiin pienestä alueesta Burgosin maakunnassa Cantabrianvuorten juurella. Kastilia oli kokoelma pieniä kreivikuntia, joita hallitsivat Asturian ja Leónin kuninkaat. Fernán González (k. 970) yhdisti Kastilian pääkaupunkinaan Burgos ja laajensi sitä etelään. Kreivien García Fernández (k. 1005) ja Sancho García (k. 1017) aikana Kastilian raja saavutti Duero-joen.

Vuonna 1029 Sancho III Suuri irtautui Leónin vallasta ja jätti Kastilian pojalleen Ferdinand I:lle (1037–1065), joka otti kuninkaan arvonimen. Toledon valtaus 1085 lisäsi Uuden-Kastilian kruununmaihin.

Kastilia ja León yhdistyivät jälleen vuosiksi 1072–1157, mutta irtautuivat sen jälkeen. Alfonso VIII pakotti Leónin kuninkaan vannomaan uskollisuutta itselleen 1188 ja saavutti siten johtoaseman niemimaalla. Tällöin Kastilia ulottui etelässä jo Tajo-joelle asti. Leónin kuninkaat eivät kuitenkaan suostuneet tukeman Kastiliaa taistelussa islamilaisen Espanjan almohadeja vastaan, vaan kuningaskuntien keskinäinen kamppailu heikensi niitä. Las Navas de Tolosan taistelussa 1212 suurin osa etelästä joutui Kastilialle. Vuonna 1230 Kastilian Ferdinand III nousi myös Leónin valtaistuimelle ja yhdisti jälleen kuningaskunnat, ja seuraavina vuosina valloitettiin Córdoba (1236), Murcia (1243) ja Sevilla (1248).

Vuosina 1383–1385 Kastilia yritti vallata myös Portugalin, mutta epäonnistui. Hovi siirtyi 1400-luvulla Valladolidiin. Vuonna 1412 Kastilian prinssi Ferdinand I asetettiin Aragonian valtaistuimelle, mikä edelsi kuningaskuntien lopullista liittoa. Kastilia ja Aragonia liittoutuivat 1469, kun Aragonian Ferdinand II nai Kastilian Isabellan. Tämä johti viimein Espanjan yhdistymiseen 1516, kun heidän pojanpoikansa Kaarle peri molemmat kruunut. Kastilia valloitti Navarran eteläosan 1512. Kun kastilialaiset ja ranskalaiset joukot olivat vallanneet Katalonian vuosina 1714–1715, perustuslakia muutettiin vuonna 1716 ja moderni keskushallintoinen Espanjan valtio oli syntynyt.

Nykyisin Kastilian alueet kuuluvat Espanjan itsehallintoalueisiin Kastilia ja León, Kastilia-La Mancha ja Madrid.

Kastilian kielestä tuli Espanjan pääasiallinen kieli, joka tunnetaan edelleen nimellä castellano. Samoin Amerikan mantereelle kulkeutunut kulttuuri oli etupäässä kastilialaista. Nykyisin Espanjan teollisuuskeskukset ovat siirtyneet muodostuneet pääasiassa Kastilian ulkopuolelle ja se on jäänyt taloudellisesti jälkeen.

Katso myös
 Luettelo Kastilian ja Leónin hallitsijoista
Isä



Isä on lapsen miespuolinen vanhempi. Isyys voidaan määritellä biologisen, sosiaalisen ja laillisen suhteen perusteella. Jos biologisesta isyydestä ei ole varmuutta, varmistuksen voi tarvittaessa saada DNA-testillä.
Juridisesti ja sosiaalisesti isäksi voi tulla myös adoptoimalla lapsen.

Suomen lain mukaan äidin aviomies on lapsen isä, kun lapsi on syntynyt avioliiton aikana. Tätä kutsutaan isyysolettamaksi. Jos avioliitto on miehen kuoleman johdosta purkautunut ennen lapsen syntymää, on aviomies lapsen isä, kun lapsi on syntynyt sellaiseen aikaan avioliiton purkautumisen jälkeen, että lapsi on voinut tulla siitetyksi avioliiton aikana . Jos biologiset vanhemmat eivät ole naimisissa keskenään, isyys voidaan vahvistaa joko tunnustamisen perusteella tai oikeuden päätöksellä. Vahvistetusta isyydestä seuraa velvollisuus osallistua lapsen elatukseen ja oikeus tehdä lapsen äidin kanssa sopimuksia, tai hakea oikeuden päätöstä, lapsen huoltajuudesta, tapaamisoikeudesta ja siitä kumman vanhemman luona lapsi asuu. Lisäksi lapsesta tulee isänsä perillinen.

Isäpuoli on äidin uusi aviomies, jos hän ei ole lapsen biologinen eikä lain mukainen isä. Lapsella saattaa olla isäpuoli, mikäli hänen vanhempansa ovat eronneet tai jos äiti on jäänyt leskeksi ja mennyt myöhemmin uuteen avioliittoon.

Monessa maassa vietetään isänpäivää, jolloin lapset muistavat isiään. Suomessa isänpäivä on joka vuosi marraskuun toinen sunnuntai.

Katso myös
 Isyysvapaa
 Isäkuukausi
 Vanhemmuus

Lähteet

Kirjallisuutta 
  
 Blythe, Daniel: Vaippavapaalla - Vaihtoehtoinen opaskirja uudelle isälle (Ajatus Kirjat 2007)
 Enkenberg, Ilkka ja Forsell, Markus: Isäkirja - Tositarinoita, jotka jokaisen isän tulisi lukea (Readme.fi 2020)
 Hirvonen, Hanna: Isä syntymässä - vauvan odotus, syntymä ja hoito. (Tammi, 2002)
 Huttunen, Jouko: Isänä olemisen uudet suunnat — hoiva-isiä, etä-isiä ja ero-isiä (2001)
 Junkkaala, Eero: Mitä mies! (Uusi tie, 2000)
 Juvakka, Essi: Miehen mittainen isä (WSOY, 2002)
 Martin, Sam: Mies hoitaa vauvaa – miehisten taitojen manuaali (Karisto, 2005) 
 Reima, Vilho: Isät kotona (1921)
 Sinkkonen, Jari: Yhdessä isän kanssa (1998)
 Isän kirja (Lapsi 2000, 2002)
 Löytöretki isyyteen (Mannerheimin lastensuojeluliitto, 2001)
 Rohkeutta, isä! [Toim. Hannu Penttinen] (Majakka, 2004)

Aiheesta muualla 

 Miessakit ry – kansalais- ja asiantuntijajärjestö, joka tukee miesten henkistä, psyykkistä ja sosiaalista kasvua
 Ylen Elävä arkisto: Kolme kertomusta isyydestä 

Perhe
Mies
Seulonnan keskeiset artikkelit