joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pirjo Kauppinen

Pirjo Helena Kauppinen (3. lokakuuta 1961 – 5. maaliskuuta 2018) oli suomalainen toimittaja ja televisiojuontaja, joka tuli tunnetuksi Ei koskaan sunnuntaisin- ja Divaani-ohjelmista. Ennen televisiouraansa Kauppinen työskenteli muun muassa Jaana-lehden toimittajana sekä Radio Ykkösen päätoimittajana. Hänet tunnettiin myös lempinimellä ja nimimerkillä ”Kaustinen”.

Kauppinen neliraajahalvaantui vuonna 1998 kaaduttuaan kotinsa kierreportaissa. Hän palasi työelämään runsaan vuoden kuluttua ja alkoi juontamaan Naisten makasiini -nimistä ohjelmaa (myöhemmin Helmi). Vuonna 2002 Kauppinen valittiin vuoden positiivisimmaksi suomalaiseksi. 

Kauppinen oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi aikuista lasta. Kauppisen omaelämäkerta Elämän polte ilmestyi vuonna 2003.

Teokset

Lähteet

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset televisiojuontajat
Suomalaiset neliraajahalvaantuneet henkilöt
Vuonna 1961 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Bill Duke

William Henry "Bill" Duke (s. 26. helmikuuta 1943 Poughkeepsie, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista Predator – saalistaja (1987), A Rage In Harlem (1991), Hoodlum (1997) ja Deacons For Defense (2003). Hän on ohjannut myös minisarjan Miracle's Boys (2005). Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Miami Vice, Karen Sisco, Fastlane, Charlien enkelit ja Kojak. Bill Duke on afrikkalaista alkuperää oleva amerikkalainen.

Vuonna 2018 julkaistiin hänen omaelämäkertansa Bill Duke: My 40-Year Career on Screen and Behind the Camera (ISBN 9781538105559).

Palkinnot 
 Black Reel Awards (2004)
 Career Achievement Award Acapulco Black Film Festival (1997)
 Special Jury Prize Sundance Film Festival (1985)

Ehdokkuudet 
 Black Reel Awards (2006)
 Black Film Award (1998)
 Golden Palm Cannes Film Festival (1991)
 Grand Jury Prize Sundance Film Festival (1985)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Afroamerikkalaiset
Myllymäki (Kankaanpää)

Myllymäki on Kankaanpään kaupunginosa, joka sijaitsee Kankaanpään kaupungin keskustan eteläpuolella. Myllymäessä on paljon kerrostaloja ja rivitaloja, omakotialue levittäytyy laajalle "veljesten kaduille" ja näiden vastapäätä luonnonkauniille alueille. Kaupunginosassa sijaitsee myös Myllymäen liikekeskus, jossa toimii palkittu grillikioski, K-market Matkahuollon toimipisteineen ja kodinkonekorjaamo. Baari löytyy liikekeskuksen vieressä olevasta rakennuksesta.

Kaupungin palvelujen ja liikkeiden levittäytyminen Myllymäen toiseen päähän (Alko, Lidl, S-market, Halpa-Halli, autohuollot ja katsastusasema, kodinkone- ja elektroniikkamyymälä) kohottaa alueen asumismukavuutta ja toimivuutta ennestään.

Kankaanpää
Süper Star

”Süper Star” on Sibel Tüzünin esittämä kappale, joka edusti Turkkia Eurovision laulukilpailuissa 2006. Kappale sijoittui semifinaalissa 8. sijalle ja finaalissa 11. sijalle.

Lähteet 

Vuoden 2006 euroviisuedustuskappaleet
Turkin euroviisuedustuskappaleet
X (täsmennyssivu)

X voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 X, latinalaisen kirjaimiston ja suomalaisen aakkoston 24. kirjain

Henkilöitä
 X, Director X, oik. Julien Christian Lutz (s. 1975), kanadalainen musiikkivideo- ja elokuvaohjaaja
 X, räppäri XXXTentacionin kutsumanimi

Viihde
 X, yhdysvaltalainen punk rock -yhtye
 X, Kylie Minoguen albumi
 X, Def Leppardin albumi
 X, Ed Sheeranin albumi
 X, The 69 Eyesin albumi
 ”X”, Xzibitin kappale
 X, avaruussimulaatiopelien sarja
 X, Ti Westin ohjaama slasher-elokuva vuodelta 2022

Matematiikassa
 x, (ensimmäinen) tuntematon muuttuja
 x, koordinaatiston vaaka-akselin muuttuja 
 x-kirjainta käytetään joskus teknisistä syistä kertolaskun merkkinä rivinkeskisen ×-merkin korvikkeena
 X, luku 10 roomalaisissa numeroissa

Muuta
 X eli X Window System, Unixin graafinen ikkunointiympäristö
 X'-teoria, lauseiden tutkimuksen ja analysoinnin teoria
 X, Veikkauksen asiakaslehti
 X, kieputuslaite Särkänniemen huvipuistossa
Greatest Hits (Kari Peitsamo ja Ankkuli)

Greatest Hits on Kari Peitsamon ja Ankkulin viides ja Peitsamon seitsemäs albumi vuodelta 1980. Se on samalla ensimmäinen Ankkuli-yhtyeen albumi, jonka kaikilla raidoilla soittaa varsinainen Ankkuli-yhtye Peitsamo–Majamaa–Siirtola. Levyn kannessa on kuva Peitsamosta esiintymässä Ylen Hepskukkuu-ohjelmassa studio-orkesterin kanssa. 

Levyltä julkaistiin single Koputa kolmasti (oveen rakkauden) / Aabrahamin kapakka. 

Albumi ei nimestään huolimatta ole kokoelmalevy vaan sisältää ainoastaan ennenjulkaisemattomia levytyksiä. Kappaleista neljä on merkitty käännösversioiksi kansainvälisesti tunnetuista rock-kappaleista. Toimittaja Juha Merimaan mukaan lisäksi "Synnyin rokkaamaan" on Creedence Clearwater Revival -käännös, "Mystiikkaa" on  käännös John Mayallin kappaleesta "Dream with Me" ja "Täytyy mennä Viikiin" Mayallin kappaleesta "Thinking of my Woman". Vuonna 2015 Peitsamo kommentoi, että kappaleita merkittiin omiin nimiin, koska niiden käännöksille ei saatu lupia. 

Rocket Records julkaisi albumin yhteispainoksena yhtyeen seuraavan Vallankumous-abumin kanssa alkuvuodesta 2015.

Kappaleet 

 Aabrahamin kapakka
 Ilpo – Cocaine –
 Pois on Alice
 Beatnik
 Et mua kiinni saa – You Can't Catch Me –
 Synnyin rokkaamaan 
 Täytyy mennä Viikiin
 Postikortti
 
 Mystiikkaa 
 Koputa kolmasti (oveen rakkauden)
 Paluu menneisyyteen – Living in the Past –
 Voima
 Hei Päivi – Hey Baby –
 Rock-juna

Kaikki laulut Kari Peitsamo, paitsi Ilpo ja Hei Päivi J. J. Cale–K. Peitsamo, Et mua kiinni saa C. Berry–K. Peitsamo,  Paluu menneisyyteen Ian Anderson–K. Peitsamo

Kari Peitsamo ja Ankkuli 

 Kari Peitsamo (laulu ja kitara)
 Yrjö Majamaa (rummut)
 Harri Siirtola (basso ja taustalaulu)

Lähteet 

 Albumi Finnmusic.netin tietokannassa

Viitteet 

Kari Peitsamon albumit
Vuoden 1980 albumit
Hamid Dastmalchi

Hamid Dastmalchi on iranilais-yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Dastmalchi voitti World Series of Pokerin pääturnauksen vuonna 1992. Vuoden 1995 pääturnauksessa hän sijoittui neljänneksi.

World Series of Poker -rannekkeet

Aiheesta muualla 
 Hamid Dastmalchi Pokerpages.com:ssa

Yhdysvaltalaiset pokerinpelaajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Tuulivoima Ranskassa

Tuulivoima Ranskassa kertoo tuulivoimaan liittyvistä seikoista Ranskassa.
Global Wind Enenrgy Council -raportin mukaan Ranskassa on suuri tuulivoimapotentiaali.

Ranskassa oli vuonna 2009 tuulivoima 4 492 MW ja lisäys vuonna 2009 oli 1 088 MW, mikä on 32 % vuosikasvu.
 
Vuonna 2000 tuulivoimaa oli vain 30 MW. Vuoden 2007 tuulivoimaa oli 2 454 MW ja lisäksi 3 500 MW on jo hyväksytty asennettavaksi. Nopea kapasiteetin kasvu Ranskassa perustuu tuulivoiman syöttötariffiin, joka otettiin käyttöön vuonna 2001. Ranskan hallituksen tavoite on 25 000 MW tuulivoimaa vuonna 2020.

Ranskan tavoitteena on saavuttaa 26 gigawatin tuulivoimakapasiteetti vuonna 2023. Vuoden 2018 alussa kapasiteetti oli 12,9 gigawattia.

Katso myös

 Tuulipuisto
 Tuulivoima Suomessa
 Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet

Energia Ranskassa
Ranska
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2009

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2009 pelattiin 26. joulukuuta 2008 – 5. tammikuuta 2009, Ottawassa, Ontariossa, Kanadassa. Ottelut pelattiin kahdella areenalla, Ottawa Civic Centressä (yleisökapasiteetti 9 862) ja Scotiabank Placessa (yleisökapasiteetti 19 153).

Mestaruuden voitti jo viidennen kerran peräkkäin Kanada, joka voitti toistamiseen peräkkäin Ruotsin loppuottelussa 5-1. Pronssia voitti Venäjä, joka voitti Slovakian 5-2 pronssiottelussa. Suomi sijoittui seitsemänneksi jouduttuaan putoamissarjaan, mutta voitettuaan sen.

Turnauksessa tehtiin uusi yleisöennätys, paikan päällä otteluja kävi katsomassa yhteensä 453 282 katsojaa. Myös loppuottelun yleisömäärä (20 380) oli suurin maailmanmestaruuskilpailujen historiassa.

Otteluareenat

Alkusarja

A-lohko

B-lohko

Putoamissarja

Alkusarjan ottelut jäävät voimaan.

Pudotuspelit

Puolivälierät

Ottelu viidennestä sijasta

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Jacob Markström
Paras puolustaja:  Erik Karlsson
Paras hyökkääjä  John Tavares
Arvokkain pelaaja:  John Tavares

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Jaroslav Janus
Puolustajat:  P. K. Subban,  Erik Karlsson
Hyökkääjät:  John Tavares,  Cody Hodgson,  Nikita Filatov

Tilastot

Turnauksen pistepörssi
O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; RM = Rangaistus minuutit; PP = Pelipaikka

Maalivahtien torjuntatilastot
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
M = Minuutit; L = Laukaukset; PM = Päästetyt maalit; PMK = Päästettyjen maalien keskiarvo; % = Torjuntaprosentti

Lähteet

Aiheesta muualla

 Tulokset ja tilastot IIHF:n sivuilla 
 TSN: artikkeli turnauksesta 2009  
 Passionhockey.com: IIHF U20 2009 
 Hockeyarchives: IIHF U20 2009 
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2009 jääkiekko
Kanadan jääkiekko
Ottawan urheilu
Karaiimin kieli

Karaiimin kieli (Krimin murteella къарай тили, Trakain murteella karaj til) on karaiimien puhuma uhanalainen turkkilainen kieli. Vuonna 1989 karaiimeja oli Neuvostoliitossa 2 600 henkeä, joista vain 21 % osasi karaiimin kieltä. Nykyään puhujia on enää yhteensä 56, joista 50 asuu Liettuassa ja loput kuusi Ukrainassa.

Karaiimi kuuluu turkkilaisten kielten luoteiseen eli kiptšakkilaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat krimintataari, karatšai-balkaari ja kumykki. Historiallisesti sitä pidetään kumaanien ja kasaarien kielten jatkajana.

Kieli jakautuu Krimin, Trakain (Liettua) ja Galitšin (Länsi-Ukraina) murteisiin. Krimin murre on hyvin lähellä krimintataaria, mutta siinä on paljon muinaisheprealaisia lainasanoja. Liettuaan ja Länsi-Ukrainaan karaiimeja muutti Krimiltä 1300-luvun lopulla. Siellä ympäröivän väestön kielet (venäjä, ukraina, puola ja liettua) ovat vaikuttaneet voimakkaasti karaiimin rakenteeseen.

Karaiimeilla on vanha kirjallinen perinne. Arvellaan, että ensimmäinen Vanhan testamentin käännös tehtiin Krimillä 1200–1300-luvulla. 1930-luvulle saakka karaiimit käyttivät etupäässä heprealaista kirjaimistoa. Kirjallisten muistomerkkien joukossa on käsin kirjoitettuja ja painettuja raamatunkäännöksiä, kronikoita ja kansanperinnetekstejä. Uskonnon kielenä käytettiin myös hepreaa. Nykyisin käytössä ovat sekä kyrillinen että latinalainen kirjaimisto.

1990-luvulla Krimillä ja Liettuassa julkaistiin muutamia kielen oppikirjoja, ja sitä opetetaan lapsille kerhoissa.

Fonologia

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla
Ethnologue: Karaim 
Karaimi Grammatical Features 

Turkkilaiset kielet
Uhanalaiset kielet
Liettuan kielet
Ukrainan kielet
Piitimen rata

Piitimen rata () on Ruotsin rataverkkoon kuuluva sivurataosuus -pääradalta Piitimeen ja siitä edelleen Haraholmenin satamaan, Munksundiin ja Lövholmeniin. Rataosan pituus on 55 kilometriä. Rataosa on sähköistetty, kauko-ohjattu ja varustettu automaattisella junien kulunvalvonnalla.

Rataosalla on ainoastaan tavaralliikennettä. Henkilöliikenne Piitimen ja Älvsbynin välillä lakkautettiin 1972. Rataosa varustettiin automaattisen kulunvalvonnan laitteilla vuonna 1995 yhtä aikaa kauko-ohjauksen rakentamisen ja perusparannuksen kanssa. Perusparannuksen myötä rataosalla sallitaan 25 tonnin akselipaino. Sähköistys valmistui 2004.

Aiheesta muualla
 Järnväg.net: Banguide: Piteåbanan 

Ruotsin rataverkko
Norrbottenin lääni
Reisiyhdyntä

Reisiyhdyntä on seksin muoto, jossa mies laittaa siittimensä partnerin yhteenpuristettujen reisien väliin. Reisiyhdyntää on käytetty keinona välttää raskaus ja säilyttää neitsyys.

Reisiyhdynnässä naisen kanssa siitin asetetaan reisien väliin niin ylös, että sen varsi koskettaa häpyhuulia, mutta terska on irti emättimestä.

Jotkin naiset kokevat reisiyhdynnän tuottavan vaginan penetraatiota voimakkaampaa mielihyvää.

Myös reisiyhdynnässä siemennestettä saattaa joutua emättimeen ja kondomin käyttö on tarpeen suojaamaan sukupuolitaudeilta. Liukaste voi olla tarpeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 How to Have Interfemoral Sex - eHow Relationships & Family 

Seksuaalinen toiminta
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tony Jaa

Tony Jaa (oik. Japanom Yeerum; s. 5. helmikuuta 1976 Surin, Thaimaa) on thaimaalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan toimintaelokuvista Ong-bak (2003) ja The Protector (2005).

Elokuvaura

Sijaisnäyttelijänä
Tony Jaa aloitti elokuvissa esiintymisen aluksi sijaisnäyttelijänä. Hän työskenteli pitkään ohjaaja ja näyttelijä Panna Rittikrain Muay Thai Stunt -ryhmässä, joka oli erikoistunut tekemään erinäisiä stuntteja elokuviin ja televisiosarjoihin. Jaa oli muun muassa Sammo Hungin sijaisnäyttelijänä energiajuomamainoksessa, jossa hänet vaadittiin tekemään voltin norsun selkään syöksyhampaan kautta. Jaa esiintyi myös Robin Shoun sijasnäyttelijänä elokuvassa Mortal Kombat 2 - hävitys.

Näyttelijänä
Jaa teki 1990-luvulla pääosin sivurooleja thaimaalaisissa toimintaelokuvissa. Sittemmin yhdessä ystävänsä Panna Rittikrain kanssa kaksikko kiinnostui tekemään elokuvaa liittyen muay boraniin. Jaa harjoitteli neljä vuotta kyseistä kamppailulajia, joka on thainyrkkeilyn edeltäjä. Lopulta kaksikko teki lyhyen esittelyvideon, jota he esittelivät elokuvatuottajille. Lopulta tuottaja-ohjaaja Prachya Pinkaew herätti kiinnostusta ideaan ja työsti kaksikon kanssa elokuvan Ong-bak (2003). Se oli Tony Jaan ensimmäinen pääosarooli ja elokuvasti tuli heti menestys Aasiassa. Kaksi vuotta elokuvan julkaisusta Pinkaew ohjasi myös Jaan seuraavan elokuvan The Protector, jossa Jaan esittämä hahmo yrittää saada takaisin varastetun norsunsa.

Maaliskuussa 2006 Jaa ilmoitti tekevänsä jatko-osan Ong-bakille nimeltä Ong-bak 2. Elokuva julkaistiin lopulta joulukuussa 2008. Elokuva sai hyvän vastaanoton Thaimaassa ja tuotti sen vuoden elokuvista eniten, ollen myös tuottavampi, kuin Jaan edellinen elokuva The Protector. Jaa teki elokuvien välissä cameo-roolit elokuvissa The Bodyguard ja The Bodyguard 2, esittäen itseään. Lopulta 2010 julkaistiin Ong-bak-elokuvasarjan kolmas osa Ong-bak 3. Thaimaassa elokuva oli yksi tuottavimmista elokuvista kyseisenä vuotena. Se ei kuitenkaan loppujen lopuksi ollut taloudellinen menestys edelliseen osaan nähden. Elokuva sai myös pääosin länsimaissa negatiivisiä arvioita keskittyessään heidän mielestä liikaa buddhalaiseen filosofiaan toiminnan sijaan. Myöskään elokuvan käsikirjoitus ei ollut paras mahdollinen.

Muutama viikko Ong-bak 3 ensi-illan jälkeen 28. toukokuuta 2010 Tony Jaan kerrottiin ryhtyneen buddhalaiseksi munkiksi Surinin temppeliin Thaimaassa. Hän kuitenkin jätti temppelin muutaman vuoden jälkeen ja palasi takaisin näyttelemisen pariin. The Protector 2 julkaistiin lokakuussa 2013, jossa Jaa jatkoi norsunsa pelastamista. Ennen elokuvan ensi-iltaa ilmoitettiin myös Jaan osallistumisesta elokuvan Fast & Furious 7 kuvauksiin.

Lähteet 

Thaimaalaiset näyttelijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Seututie 807

Seututie 807 on Siikalatvan Rantsilan taajamasta Paavolan, Ruukin ja Revonlahden taajamien kautta Siikajoenkylään johtava seututie. Tie erkanee Rantsilassa valtatieltä 4 ja risteää Paavolassa kantatien 86 ja Revonlahdella valtatien 8 kanssa. Tie päättyy Siikajoenkylässä seututien 813 risteykseen. Tien pituus on 62 kilometriä. Revonlahden ja Siikajoenkylän välinen osuus on sorapintainen, mutta muutoin tie on päällystetty.

Lähteet 

Rantsila
Siikajoen liikenne
Siikalatvan liikenne
807
Peltopillike

Peltopillike (Galeopsis bifida) on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Peltopillike muistuttaa karheapillikettä (Galeopsis tetrahit), mutta sen kukat ovat kellanvalkoisia tai vaaleanpunaisia. Kukan teriön alahuulen keskiliuska on pitkähkö ja lovikärkinen.

Peltopilliketta kasvaa Pohjois- ja Keski-Euroopassa sekä Pohjois-Aasiassa. Suomessa se on yleinen, alkuperäislajina tai muinaistulokkaana Oulun läänissä ja sen eteläpuolella sekä Perä-Pohjanmaan eliömaakunassa ja vakiintuneena uustulokkaana pohjoisimmassa Suomessa.

Lähteet 
Arto Kurtto, Leena Helyranta, Otavan värikasvio, 2005, Otava, uudistettu laitos, sivu 208
Plants of a Future Database

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Peltopillike (Galeopsis bifida)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltopillike (Galeopsis bifida)
Luontoportti: Peltopillike (Galeopsis bifida)
ITIS: Galeopsis bifida 
United States Department of Agriculture (USDA): Galeopsis bifida 
Flora of North America: Galeopsis bifida 

Pillikkeet
Adventiivinen

Adventiivinen alkionkehitys eli adventiiviembryonia on toinen agamospermian sukupolvenvuorottelun esiintymisen mukaan jaetuista osa-alueista. Tällaista alkionkehitystä esiintyy suurella osalla tropiikin kasveista.

Lähteet 
http://www.joensuu.fi/biologia/mh/seed2001.pdf

Biologia
Johan Kunttu

Johan Evert Kunttu () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka menehtyi sisällissodan taistelussa Kalevankankaalla.

Perhetausta
Hänen vanhempansa olivat kauppias Antti Kunttu ja Maria Kristina Hämäläinen.

Opinnot
Kunttu kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1910 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1910–1912 ja filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915.

Jääkärikausi

Kunttu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän haavoittui Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hän suoritti Vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).

Suomen sisällissota
Kunttu saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui 28. maaliskuuta 1918. Hänet haudattiin Luumäen hautausmaahan.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Wieluńin pommitus

Wieluńin pommitus oli toisen maailmansodan ensimmäinen sotatoimi, kun natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen pommikoneet pudottivat ensimmäisen pommilastinsa siviilikohteisiin Wieluńin kaupungissa aamulla 1. syyskuuta 1939.

Saksa aloitti hyökkäyksen Puolaan varhain aamulla 1. syyskuuta 1939. Vaikka Puolan hallitus oli julistanut liikekannallepanon vähän aiemmin, tuli hyökkäys sikäli yllätyksenä, ettei Saksa julistanut sotaa Puolalle. Ensimmäiset Luftwaffen pommit osuivat Wieluńin kaupunkiin viisi minuuttia ennen kuin taistelulaiva Schleswig-Holstein ampui ensimmäiset laukaukset kohti puolalaista Westerplatten varuskuntaa Danzigissa. Vaikka Schleswig-Holsteinin ampumaa laidallista on perinteisesti pidetty toisen maailmansodan lähtölaukauksena, Wieluńin pommitus oli varsinaisesti sodan ensimmäinen vihamielinen ja väkivaltainen toimi.

Pommitus 
Ensimmäiset pommit räjähtivät aamulla klo 04.40 paikallista aikaa. Klo 06.00 saksalaiset huomasivat kaupungin jo palavan, mutta jatkoivat pommitusta aina iltapäivään klo 14.00 saakka. Pommitus sisälsi kolme hyökkäysaaltoa. Mukana oli Espanjan sisällissodassa toimineeseen Legion Condoriin kuuluneita veteraaneja, jotka olivat osallistuneet samankaltaiseen terroripommitukseen Guernicassa. Paluulentojen aikana puolalaisen 36. jalkaväkirykmentin ilmatorjunta onnistui pudottamaan neljä saksalaista Stuka-syöksypommittajaa.

Tuhot 

Kaupungin 16 000 asukkaasta kuoli noin 1 200. Wielunissa ei ollut sotilaallisia, taktisia tai strategisia kohteita, ellei mukaan lasketa pientä sokeritehdasta. Saksalaiset pommittajat tuhosivat noin 90 % kaupungin keskustasta, mukaan lukien historiallisesti arvokkaan goottilaistyylisen kirkon. Arviolta 75 % koko Wielunin rakennuksista tuhoutui pommituksissa ja niitä seuranneissa tulipaloissa. Yksi ensimmäisistä rakennuksista, joihin osui pommeja, oli kaupungin sairaala, vaikka katolle oli maalattu suuri punainen risti. Joidenkin silminnäkijöiden todistusten mukaan saksalaiskoneet ampuivat lisäksi kaduilla juosseita siviilejä konekiväärein.

Pommituksen todellinen syy on hämärän peitossa. On esitetty, että kaupungissa olisi ollut puolalaisyksiköitä vielä ennen ensimmäistä iskua. Todennäköisempänä on pidetty sitä, että ainoa kaupungin lähellä ollut yksikkö oli ratsuväkiosasto, joka saapui Wieluniin myöhemmin samana päivänä.

Nykyaika
28. tammikuuta 2009 Wielunin kunnanjohto asetti kaupungin ehdolle vuoden 2008 Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.

Katso myös 
 Terroripommitus
 Frampolin pommitus

Lähteet

Aiheesta muualla 
Wieluń, 1 września 1939 r. 
Berliner Zeitung: Bomben auf Wielun 

Saksan sotahistoria 1939–1945
Puolan sotahistoria
Toisen maailmansodan lentopommitukset
Luftwaffe (Wehrmacht)
1939
Kokkolan sotasairaala

Kokkolan sotasairaala (28. SotaS Kokkola) perustettiin 22. kesäkuuta 1941 ja lakkautettiin 1944.

Toiminta
Päämajan lääkintäosaston käskystä perustettiin Kokkolaan sotavankeja varten sotasairaala, jonka tiloiksi määrättiin viisi koulurakennusta ja kaksi työväentaloa. Lisäksi varattiin tilat esikunnalle, keskusvarastolle, pesulalle, apteekille ja muille tarvittaville tiloille. Potilaspaikkoja perustettiin noin tuhannelle potilaalle.

Toiminnan aloittamisen johti kapteeni Evald Vainio (1889–1965), joka toimi samalla sairaalan talouspäällikkönä. Sairaala työllisti Kokkolassa noin 50 miehen vahvuisen vartiokomppanian ja noin 400 muuta ihmistä. Päällikkölääkärinä oli Hj. V. Peder.

Lähteet
Kokkolan sotavankisairaalan konsertit ja luennot  luettu 13.1.2009
 Leo Berkovits ”Sotavangit Kokkolassa – Leo Berkovitsin kuvia”: Sotasairaala 28 Kokkolassa 1941–1944  luettu 13.1.2009

Viitteet

Jatkosota
Kokkolan historia
Malcolm Muggeridge

Thomas Malcolm Muggeridge (24. maaliskuuta 1903 Croydon, Englanti– 14. marraskuuta 1990) oli brittiläinen journalisti, kirjailija, satiirikko, mediahenkilö, sota-aikainen vakooja ja entinen ateisti, joka kääntyi katoliseksi kirjoittajaksi.

Hän toimi Edinburghin yliopiston rehtorina vuosina 1966–1969.

Teoksia

Three flats: a play in three acts, (1931)
Winter in Moscow, (1934)
Picture Palace, (1934, 1987) ISBN 0-297-79039-0
 The Earnest Atheist. A study of Samuel Butler, London : Eyre & Spottiswoode, (1936)
The Thirties, 1930-1940, in Great Britain, (1940, 1989) ISBN 0-297-79570-8
Affairs of the heart, (1949)
 How can you Bear to be Human, (1957) by Nicholas Bentley (Muggeridge wrote the introduction) 
Tread softly for you tread on my jokes, (1966) 
Jesus Rediscovered, (1969) ISBN 0-00-621939-X
Something Beautiful for God, (1971) ISBN 0-00-215769-1
Paul, envoy extraordinary, (1972) with Alec Vidler, ISBN 0-00-215644-X
Chronicles of Wasted Time: An Autobiography, (1972,2006) ISBN 1-57383-376-2
Jesus, the man who lives, (1975) ISBN 0-00-211388-0
Jesus: The Man Who Lives, (1976) ISBN 0-00-211388-0
A Third Testament: A Modern Pilgrim Explores the Spiritual Wanderings of Augustine, Blake, Pascal, Tolstoy, Bonhoeffer, Kierkegaard, and Dostoevsky, (1976, 2002) ISBN 0-87486-921-8 Full text online. 
Christ and the Media, (1977) ISBN 0-340-22438-X
In a valley of this restless mind, (1978) ISBN 0-00-216337-3
The End of Christendom, (1980) ISBN 0-8028-1837-4
Like it was: The diaries of Malcolm Muggeridge, (1981) ISBN 0-00-216468-X
Conversion: The Spiritual Journey of a Twentieth Century Pilgrim, (1988,2005) ISBN 1-59752-101-9
Chronicles of Wasted Time: volumes I & II including 'The Right Eye', (2006) ISBN 978-1573833769

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Malcolm Muggeridge Society
 Interview by Mike Wallace, October 19, 1957

Brittiläiset kirjailijat
Brittiläiset toimittajat
Brittiläiset vakoojat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Manitoba Act

Britannian kuningatar Victorian vallan 33. vuonna 12. toukokuuta 1870 hän antoi määräyksen Manitoba Act joka astui voimaan 15. kesäkuuta 1870. Määräyksellä perustettiin Manitoban provinssi. Manitoba Act on Kanadan laki, joka on edelleen osana Kanadan perustuslakia. 

Laki sai alkunsa Red River Colonyssa tapahtuneesta Redjoen kapinasta, jossa métis johtaja Louis Riel kapinoi Kanadan hallitusta vastaan maanomistusoikeuksista. Manitoba Act perustui Louis Rielin ja Ottawan lähettämien nevottelijoiden sopimiin ehtoihin ja oikeuksiin.  Laissa määriteltiin Manitoban provinssin rajat joka käsitti Red River Colonyn ja sen välittömässä läheisyydessä olevat alueet. Muista provinsseista poiketen Manitoban hallinto hoidettiin Ottawasta käsin. Kaiken kaikkiaan noin 5 700 km2 viljeltävää maata. Pienestä koostaan johtuen Manitobaa kutsuttiin postimerkki provinssiksi.  Lain tultua voimaan pääministeri John A. Macdonald lähetti sotilasosaston eversti Garnet Wolseleyn johdolla Manitobaan. Vuosi vuoden jälkeen suuri määrä eurooppalaisia siirtolaisia muutti alueelle, métisien maanomistusoikeuksien jakoa ei ollut suoritettu ja monet métisit pakenivat länteen nykyisen Saskatchewanin provinssin alueelle. Kapinan aikana teloitetusta Thomas Scottin murhan kostotoimien pelossa Louis Riel pakeni Yhdysvaltoihin.

Manitoba Act sisältää vapaan oikeuden uskontoon ja yhtenäiset oikeudet ranskankielisille ja englanninkielisille (pääasiallisesti koulutuksen järjestämisessä äidinkielellä). Myöhemmin lain tulkinnasta on käyty poliittisia keskusteluja kunnes 1985 Kanadan korkein oikeus teki päätöksen jolla taattiin oikeudet englanniksi ja ranskaksi provinssin kaikissa julkaisuissa ja toimipisteissä. (Reference re Manitoba Language Rights)

Lähteet

Manitoban historia
Manitoba
Vaarallista vapautta

Vaarallista vapautta on suomalainen tositapahtumiin löyhästi perustuva draamaelokuva vuodelta 1962. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut, tuottanut ja leikannut Veikko Itkonen, jonka viimeinen elokuva se on. Elokuva perustuu Tuuli Reijosen tapahtumien pohjalta kirjoittamaan romaaniin Kenen on syy? (1961).

Elokuva kertoo Neuvosto-Virosta Suomeen loikanneen Herman Treialin kohtalosta aikana, jolloin tasapainottelu suhteissa Neuvostoliittoon oli arkipäivää. Ulkoasiainministerin osastopäällikkö Matti Tuovinen antoi Valtion elokuvatarkastamon pyynnöstä lausunnon, jossa hän totesi, että filmin kieltäminen olisi haitallisempaa kuin sen sinänsä haitalliset vaikutukset. Hänen mukaansa se "erittäin taitavalla tavalla kaivaa maata Suomen virallisen ulkopolitiikan alta".

Elokuvan musiikista vastaa suomalaisen rautalankamusiikin uranuurtaja The Strangers, jonka soolokitaristi oli Itkosen 16-vuotias poika Jussi Itkonen. Pääosissa näyttelevät Lehkonen ja Peltonen olivat molemmat amatöörinäyttelijöitä.

Palkinnot
Jussi-patsaiden jaossa Vaarallista vapautta toi parhaan tuottajan palkinnon Veikko Itkoselle (Filmi-Kuva Oy) ja parhaan naissivuosan palkinnon Maija Karhille.

Arviot
Aikalaisarvioissa tiivistää Modest Savtschenko (Kansan Uutiset) monien kriitikoiden näkemyksiä: "Kohtalaisen kekseliäästi kirjoitettu, ohjattu ja filmattu, melko vauhdikas ja hieman thrillerin tapaan kehittyvä kertomus."

Myöhemmissä arvioissa elokuva on saanut ristiriitaisia arvioita. Elokuvaa on pidetty Itkosen parhaana ohjauksena. Eräs kriitikko toteaa, että se on moniulotteinen kuvaus yhteiskunnallisesta vastuusta, ja The Strangersin musiikki kuljettaa hänen mielestään juonta onnistuneesti eteenpäin.  Toisaalta kriitikko Arto Pajukallio pitää elokuvaa selittelevänä ja hatarasti jäsenneltynä.

Näyttelijät

Katso myös 
 Herman Treial, jonka kokemukset yhdessä Artur Lõoken kanssa ovat elokuvan taustalla

Lähteet 

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1962 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Veikko Itkosen ohjaamat elokuvat
Hyvinkään kaupunginkirjasto

Hyvinkään kaupunginkirjasto on Hyvinkäällä toimiva yleinen kirjasto, joka on perustettu vuonna 1921. Hyvinkään keskustassa Kirjastoaukiolla sijaitsevassa kirjastossa oli vuonna 2019 noin 25 000 kävijää kuukaudessa. Lainoja oli kuukaudessa keskimäärin 55 000 kpl. Kirjaston kokoelmiin kuuluu kaikkiaan noin 250 000 teosta. Pääkirjastossa on noin 20 000 niteen varasto. Pääkirjaston lisäksi kirjastolla on toimipiste Hakalassa. Paavolan kirjasto lakkautettiin 1. lokakuuta 2020. Hyvinkään kaupunginkirjasto ostaa Lopen kirjastolta kirjastoautopalveluja yhdelle pysäkille Kytäjällä.

Kirjasto kuuluu Ratamo-kirjastoihin, johon kuuluvat myös Riihimäen, Hausjärven, Nurmijärven ja Lopen kirjastot.

Kirjasto järjestää näyttelyitä ja erilaisia tilaisuuksia, satutunteja, tietokonekursseja ja tiedonhaun opetusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hyvinkään kaupunginkirjaston kotisivut
 Ratamo-verkkokirjasto

Kaupunginkirjasto
Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Kalatie

Kalatie on laite tai rakennelma, joka mahdollistaa kalojen nousun koskissa, joissa pato tai jokin muu syy estää niiden kulun ylävirtaan.

 Kalakouru on loivasti nousevaksi rakennettu vesikouru, jossa virtaavassa vedessä kalat pystyvät uimaan.
 Kalaporras on kalatie, joka koostuu peräkkäisistä, pienehköistä vesialtaista ja altaiden välissä olevista pienistä putouksista. Näin suuri putouskorkeus saadaan jaettua moneen pieneen putoukseen. Myös kalaporrasta pitkin on johdettu jatkuvasti virtaava vesi.
 Kalahissi on mertaa muistuttava automaattinen nostolaite, joka siirtää vaelluskalat padon alapuolelta sen yläpuoliseen veteen.

Suomen lainsäädännössä 
Suomen laki kieltää kaikenlaisen kalastuksen kalatiessä sekä 200 metriä sen ylä- ja alapuolella. Jos vesistöön rakentaminen aiheuttaa ilmeistä vahinkoa kalakannoille tai kalastukselle, rakentaja velvoitetaan kalanistutukseen tai kalatien rakentamiseen tai näiden yhdistelmään (niin sanottu kalatalousvelvoite).

Maa- ja metsätalousministeriö julkaisi vuonna 2012 kansallisen kalatiestrategian, jonka keskeisenä tavoitteena on ”uhanalaisten ja vaarantuneiden vaelluskalakantojemme elinvoimaisuuden vahvistaminen”.

Suomen ainoa energian ympäristömerkki Ekoenergia edellyttää vesivoimaloilta kalatien rakentamista (ekologista virtausta) merkin piiriin pääsemiseksi.

Katso myös
 Kalaväylä

Lähteet

Kalastus
Vesistöt
Padot
Saul Bass

Saul Bass [bæs] (8. toukokuuta 1920 New York – 25. huhtikuuta 1996 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen graafinen suunnittelija ja Oscar-palkittu elokuvantekijä, joka tunnetaan parhaiten Hollywood-elokuviin luomistaan alkuteksteistä ja -jaksoista.

40-vuotisen uransa aikana hän työskenteli useiden eturivin Hollywoodin elokuvaohjaajien kuten Alfred Hitchcockin, Otto Premingerin, Stanley Kubrickin ja Martin Scorsesen kanssa.

Bass opiskeli Howard Traftonin johdolla New Yorkin Art Students League -oppilaitoksessa 1936–1939 ja sitten Gyorgy Kepesin johdolla Brooklyn Collegessa 1944–1945. Jo opiskeluaikana hän työskenteli freelancerina kunnes perusti vuonna 1946 Saul Bass and Associates -yrityksensä Los Angelesiin. Hänen ensimmäinen alkutekstityönsä oli vuoden 1954 oopperamukaelma Carmen Jones. Vuonna 1962 hän debytoi ohjaajana elokuvalla Apples and Oranges. Filmien alku- ja lopputekstien ohella Bass suunnitteli trailereita, elokuvajulisteita, tv-mainoksia, pakkauksia ja yrityslogoja.

Bass toi Hollywoodin elokuvajulisteisiin uudenlaista selkeyttä ja iskevyyttä. Perinteisiä, sekavia ja usein monista kuvista koostettuja elokuvajulisteita hän kutsui ”See! See! See!” -tyyliksi, ja omaa lähestymistapaansa taas yhden asiaa viestivän kuvan (single appropriate image) metodiksi. Hänestä elokuvajulisteen ei pitänyt tehdä samaa kuin elokuvatraileri tekee – esittää kuvia elokuvan tapahtumista ja näyttelijöistä – vaan kiteyttää elokuvan olennaisin sisältö yhteen visuaaliseen metaforaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Art Directors Club biography & images of work
Saul Bass on the Web 
Bio-film & resources on Saul Bass
Title sequences from Saul Bass (videos & commentary)
Titles designed by Saul Bass (still sequences & commentary)

Movie Posters designed by Saul Bass

Kirjallisuutta
Horak, Jan-Christopher: Saul Bass : Anatomy of Film Design. The University Press of Kentucky, 2014. ISBN 978-0-8131-4718-5.

Typografit
Yhdysvaltalaiset graafiset suunnittelijat
Yhdysvaltalaiset elokuvaajat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2009

Tämä on luettelo Suomen virallisen latauslistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2009.

Lähteet 

 Suomen Virallinen Latauslista – Menneet listat

2009
Latauslista 2009
Salon kaupunginkirjasto

Salon kaupunginkirjasto on Salossa sijaitseva vuonna 1902 perustettu kirjasto.. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi yläkansakoulussa, josta 1922 kirjasto siirtyi Tehdaskatu 4:ään ja myöhemmin sieltä siirtyi Cavenin talon piharakennukseen, joka sijaitsi nykyisessä torin paikoitusympyrässä. 1939 kirjasto muutti Raatihuoneenkatu 4:ään josta saatiin käyttöön osa rakennusta. 1963 saatiin kirjaston käyttöön koko rakennus. 1968 kirjasto sai ensimmäisen kirjastoauton käyttöönsä. Salon kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1960, ja vuoden 1959 loppuun kirjaston nimi oli Salon kauppalankirjasto. Sivukirjastoja on yhdeksän kappaletta jokaisessa vuoden 2009 kuntaliitokseessa lakanneessa kunnassa eli Halikossa, Kiikalassa, Kiskossa, Muurlassa, Perniössä, Perttelissä, Suomusjärvellä ja Särkisalossa.

Uusi kirjastorakennus
Uusi kirjastorakennus valmistui 1986 ja sen suunnitteli silloinen kaupunginarkkitehti Lauri Hollmen, 2004 valmistui kirjaston laajennusosa.

Kirjallisuus

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kirjaston sivut

Salon rakennukset ja rakennelmat
Suomen kunnan- ja kaupunginkirjastot
Alfons Bērziņš

Alfons Bērziņš (9. marraskuuta 1916 Riika – 16. joulukuuta 1987 Riika) oli latvialainen pikaluistelija. Bērziņš on maansa kaikkien aikojen menestyksekkäin pikaluistelija. 

Alfons Bērziņš aloitti uehilu-uransa 16-vuotiaana. Kansainvälisillä areenoilla hän esiintyi ensi kerran Oslon vuoden 1936 MM-kisoissa, joissa sijoitus yhetispisteissä oli kahdeksas. Hän osallistui vuonna 1936 Garmisch-Partenkirchenin talvolympialaisiin, mutta hän ei saavuttanut vielä huippusijoituksia. Hän luisteli olympialaisissa kaikki matkat sijoitusten ollessa 500 metrillä 14., 1 500 ja 5 000 metrillä 18. ja 10 000 metrillä 19.

Parempaa oli kuitenkin tulossa. Vuoden 1937 MM-kisoissa sijoitus oli 9. ja vuonna 1938 jo 4. Vuoden 1938 EM-kisoissa Oslossa sijoitus oli vaatimaton 12. Mutta kaksi seuraavaa vuotta toivat sitten menestystä. Tosin käynnistyvä maailmansota rajoitti kansainvälisiä kilpailuja.
Hän voitti yleisluistelun Euroopan-mestaruuden vuonna 1939 kotijäällään Riiassa. Samana vuonna hän saavutti hopeaa yleisluistelun maailmanmestaruuskisoissa Helsingissä Suomen Birger Waseniuksen voittaessa. Sotatalvena 1940 MM-kisat järjestettiin epävirallisina Oslon Bislett-stadionilla. Näissä kisoissa Bērziņš voitti mestaruuden. ,

Neuvostoliiton miehitettyä Latvian vuonna 1940 Bērziņš liittyi Latvian itsenäisyysrintamaan. Saksan valloitettua Latvian Bērziņš liittyi latvialaisista muodostettuun SS:n Latvialaislegioonaan. Neuvostoliiton vallattua maailmansodan loppuvaiheessa takaisin Bērziņš joutui kymmeneksi vuodeksi (1945–1955) pakkotyöhön gulagleirille Siperiaan. Sieltä palattuaan vuonna 1955 hän toimi urheiluvalmentajana. Hän valmensi mm. latvialaista Neuvostoliittoa edustanutta 1960-luvun lopun huippunaisluistelijaa Lāsma Kaunistea.

Berzins oli ennen sotaa naimisissa latvialaisen ajan huippu-urheilijan, alppihiihtäjä-voimistelijan, Mirdza Martinsonin kanssa, joka pakeni maailmansodan loppuvaiheesta Latviasta Norjan kautta Yhdysvaltoihin.

Henkilökohtaiset ennätykset 

 500 m – 42,9 (5. helmikuuta 1938, Davos)
 1500 m – 2.16,4 (6. helmikuuta 1938, Davos)
 5000 m – 8.32,8 (8. tammikuuta 1950, Oslo)
 10 000 m – 17.47,2 (4. helmikuuta 1940, Oslo)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Latvialaiset pikaluistelijat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Vik

Vik voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Viikki (), kaupunginosa Helsingissä
 Vik, kylä tai kulmakunta Pedesören kunnassa
 Vik, entinen kylä Kemiönsaarella
 Vik, kunta Norjassa
 Vík, kylä ja kunta Islannissa
 Vik, taajama Strängnäsin kunnassa Ruotsissa
 
 VIK Västerås HK, ruotsalainen jääkiekkoseura
 Vik Records, RCA:n tytäryhtiö

Sukunimi
 Bjarte Engen Vik (s. 1971), norjalainen yhdistetyn hiihtäjä
 Bjørg Vik (1935–2018), norjalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija
 Erika Vik (s. 1982), suomalainen kirjailija ja kuvittaja
 Merri Vik, ruotsalaisen lastenkirjailijan Ester Ringnér-Lundgrenin kirjailijanimi

Katso myös
Wiik (Wiik, Wik, Viik, Wijk) - sukunimi, paikannimi
Krogerus

Krogerus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adam Krogerus, Lehtoniemen punakaartin päällikkö
 Anna Krogerus (s. 1974), suomalainen kirjailija ja dramaturgi
 Axel Georg Krogerus (1814–1876), suomalainen kenraaliluutnantti
 Carl Reinhold Krogerus (1852–1926), suomalainen kenraalimajuri
 Eija Krogerus (o.s. Vanhala, 1932–2018), suomalainen keilaaja
 Gustaf Adolf Krogerus (1838–1889), suomalainen senaattori, valtioneuvos ja prokuraattorin apulainen
 Harry Krogerus (1917–1999), suomalainen hyönteistutkija
 Holger Krogerus (1915–1985), suomalainen kenraalimajuri
 Klaus Krogerus (1918–1975), suomalainen yritysjohtaja, toimittaja ja tietokirjailija
 Mikael Krogerus (s. 1944), Itä-Suomen hovioikeuden presidentti
 Rolf Krogerus (1882–1966), suomalainen hyönteistutkija
 Tellervo Krogerus, suomalainen kirjallisuuden ja kansanperinteen tutkija
 Veli Krogerus (1915–1987), suomalainen farmasian teknologian professori
 Viktor Johan Gabriel Krogerus-Ritoniemi (1850–1933), suomalainen rovasti ja kirjailija
Tridacna squamosa

Tridacna squamosa on jättiläissimpukkalaji. Se elää luonnossa trooppisella Indopasifisella merialueella, ja sitä pidetään myös riutta-akvaarioissa.

Ulkonäkö ja koko 
Tridacna squamosa kasvaa halkaisijaltaan korkeintaan 40 cm pitkäksi. Sillä on voimakkaasti poimullinen, suurten lehtimäisten suomujen peittämä kaksiosainen kuori. Kuoren välistä työntyy esille hyllyvä lihasmassa eli vaippa, jonka keskellä törröttää putkimainen suuosa. Vaippa on yleensä väreiltään ruskeansävyinen: tummanruskealla pohjalla on kullanruskeita tai kellertäviä aaltomaisia juovia. Myös sini- tai viherpilkkuisia yksilöitä esiintyy. Squamosa-lajin voi sekoittaa Tridacna maximaan; varmin lajituntomerkki ovat squamosan kuoren ulkopinnalla olevat suuret suomut. Kuoren saranapuolella on aukko, josta työntyy ulos lihaksikas jalka. Jalalla simpukka tarrautuu alla olevaan merenpohjaan 

Jättiläissimpukoiden elimistössä elää symbioottisia Zooxanthellae-leviä. Simpukan vaipan pinnassa näkyvät tummemmat läikät ovat läpinäkyviä kohtia, jotka toimivat linsseinä ja ohjaavat valoa syvemmälle vaippaan levien käyttöön.

Alkuperä 
Tätä simpukkalajia tavataan Itä-Afrikasta Punaiseltamereltä Polynesiaan ulottuvalla alueella. Havaijin ympäristössä on istutettu kanta. Tridacna squamosa viihtyy hiekkapohjalla 15–20 metrin syvyydessä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Jättiläissimpukat ovat hermafrodiitteja: ne syntyvät koiraina, mutta osa toimii myöhemmin naaraana. Kun kutuaika tulee, ne laskevat veteen merkkiaineita, minkä jälkeen osa simpukoista laskee mätimunia, osa siittiöitä. Lisääntymisen laukaisee oikea kuunvaihe, vuorokaudenaika ja muiden simpukoiden laskemat merkkiaineet.

Vesiolot ja ravinto 
Suuren osan simpukan tarvitsemasta ravinnosta tuottavat symbioottiset levät. Se hankkii ravintoa myös suodattamalla vedestä planktonia suuaukkonsa avulla. Akvaariossa lämpötilan tulisi olla 22–25 °C, suolapitoisuudesta kertovan ominaispainon 1,020–1,025 ja pH 8,1–8,4. Sopiva kalsiumin määrä on 400–480 mg/l ja karbonaattikovuus 7–12 dH. Myös strontiumin ja jodin saannista on huolehdittava.

Tridacna squamosa ja muut eliöt 
Tridacna squamosa elää usein Acropora-kivikorallien joukossa. Sen kuoren suomujen suojissa elää pikkueläimiä, kuten rapuja ja toisia simpukoita.

Lähteet

Viitteet 

Jättiläissimpukat
Janne Seppänen

Janne Seppänen on Tampereen yliopiston professori, joka on erikoistunut visuaalisen journalismin, valokuvan ja mediayhteiskunnan tutkimiseen. Seppänen on työskennellyt aiemmin visuaalisen kulttuurin teorian professorina Taideteollisessa korkeakoulussa (nykyinen Aalto-yliopisto). Hän on Helsingin yliopiston visuaalisen viestinnän dosentti. Seppänen on myös toiminut vierailevana professorina ulkomailla yliopistoissa City University of London ja Open University, Milton Keynes, Yhdistynyt kuningaskunta .

Seppänen on suomalaisen visuaalisen kulttuurin tutkimuksen keskeisiä hahmoja ja kirjoittanut myös paljon käytetyt alan perusoppikirjat Katseen voima (8. painos 2012) ja Visuaalinen kulttuuri (2005). 

Yhdessä professori Esa Väliverrosen kanssa hän on myös kirjoittanut mediayhteiskunnan problematiikkaan johdattavan teoksen Mediayhteiskunta (5. painos, 2017). Seppäsen lähtökohta tarkastella niin valokuvaa, visuaalista kulttuuria kuin koko mediayhteiskuntaa on yhteiskuntatieteellinen. Hän on myös kiinnostunut psykoanalyyttisten teorioiden soveltamisesta katseen ja katsomisen tutkimukseen.

Seppänen on vetänyt monia tutkimusprojekteja, joita ovat rahoittaneet niin yksityiset mediatalot kuin säätiöt, esimerkiksi Helsingin Sanomain säätiö. Hän on johtanut kolmea Suomen Akatemian laajaa monitieteistä tutkimuskonsortiota, jotka kaikki sijoittuvat verkottuneen ja digitalisoituneen visuaalisen kulttuurin tutkimuksen alueella: Mieli, kuva, mielikuva (MIPI, 2013–2017), Digitaaliset kasvot (DIFA, 2016–2019) ja Valokuvan digitaaliset epistemologiat (PEPI, 2019–2021). Projekteissa on selvitetty muun muassa sitä, miten kuvallinen havainto syntyy ihmisen mielessä ja miten kysymys valokuvallisesta totuudesta muotoutuu paljon puhuttuna totuuden jälkeisenä aikana.

Ennen ryhtymistään tutkijaksi, Seppänen työskenteli lähes viidentoista vuoden ajan journalistina muun muassa Helsingin Sanomissa, Aamulehdessä ja Uudessa Suomessa.

Seppänen toimii myös Polemis Oy:n kautta viestinnän asiantuntijana ja kouluttajana niin julkishallinnon kuin yksityisen sektorin organisaatioille.

Teoksia 
 Paikkoja/Places. Helsinki: Musta Taide, 1993. (Petri Nuutisen kanssa.)
 
 
  (väitösk.)
 
 
 Luottamuksen kuva: Lukijoiden näkemyksiä uutiskuvien uskottavuudesta. Tampere: Tampereen yliopiston, Journalismin tutkimusyksikkö, 2010. ISBN 978-951-44-8148-2. (Liina Puustisen kanssa.)
  (Esa Väliverrosen kanssa, julk. myös ruotsiksi.)
 

Tampereen yliopiston professorit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Harri Aho

Harri Aho (s. 11. maaliskuuta 1968 Oulu) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Aho on Kemin Lämärien ja Oulun Kärppien kasvatti. Aho oli puolustajaksi hyvä maalintekijä, sillä hän teki urallaan 112 maalia ja antoi 246 maaliin johtanutta syöttöä. Nykyisin Aho toimi vuoteen 2009 Oulun Kärpät 46 ry:n toiminnanjohtajana, kunnes hänestä tuli Oulun Kärpät Oy:n urheilutoimenjohtaja. Aho korvaa toimessaan maalivahtivalmentajaksi kokonaan siirtyneen Ari Hillin. Hilli toimi ennen sekä maalivahtivalmentaja että urheilutoimenjohtajana. Harri Ahon poika Sebastian Aho on Carolina Hurricanesin ja Suomen jääkiekkomaajoukkueen pelaaja.

Tilastot

Palkinnot

 Ensimmäisen tähdistöön (1999 ja 2000)
 Paras +/- (2000)

Lähteet

Viitteet

Oulun Kärpät
Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Enzo G. Castellari

Enzo G. Castellari (oik. Enzo Girolami, s. 29. heinäkuuta 1938 Rooma, Italia) on italialainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjaaja Marino Girolamin poika. Castellari oli 1960-luvulta 1980-luvulle yksi merkittävimpiä italialaisen eksploitaation ohjaajia yhdessä Ruggero Deodaton, Lucio Fulcin ja Sergio Martinon kaltaisten ohjaajien kanssa.

Castellari hankki itselleen 1960-luvulla mainetta ohjaamalla ns. spagetti-länkkäreitä. Hänen lännenelokuvilleen olivat tyypillisiä runsas väkivalta ja tulitaistelut, sekä Sam Peckinpah -tyyppiset hidastukset. Castellarin vuonna 1976 ohjaama Keoma mainitaan usein yhtenä genren viimeisistä suurelokuvista. Lännenelokuvien lisäksi Castellari oli yksi italialaisten rikoselokuvien pioneereista, saavuttaen mainetta High Crimen (1973) ja Big Racketin (1976) kaltaisilla elokuville. Vuosikymmenen lopulla ilmestynyt sota- ja toimintaelokuva Panssarijunalla helvettiin oli taloudellinen menestys. Nykyään elokuva tunnetaan myös siitä, että Quentin Tarantino on nimennyt sen suosikkisotaelokuvakseen ja tehnyt sen innoittaman elokuvan, Kunniattomat paskiaiset.

1980-luvulle tultaessa italialaisten genre-elokuvien valtavirta siirtyi huomattavasti eksploitatiivisempaan suuntaan. Castellari ohjasi näihin aikoihin kaksi post-apocalypseä uraauurtanutta elokuvaa: Uudet barbaarit ja Bronxin asfalttisoturit, jotka olivat taloudellisia menestyksiä, mutta monien mielestä taiteellisesti alamittaisia. Castellarin Tappajahai – surffaajien kauhu johti oikeusjuttuun Universal Picturesin kanssa, jossa häntä syytettiin Steven Spielbergin Tappajahain plagioinnista. Castellarin puoli hävisi oikeusjutun, ja elokuvan levittäminen Yhdysvalloissa kiellettiin.

Lähteet ja viitteet 

 Elonet.fi

Italialaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Eagle tuulivoima

Eagle tuulivoima Oy oli Suomessa toiminut tuuliturbiineja valmistava ja markkinoiva yritys. Se valmisti 2 kW:n, 5 kW:n, 10 kW:n ja 20 kW:n tehoilla toimivia tuuliturbiineja ja -voimaloita. Yhtiö syntyi Lahden tiede- ja yrityspuiston yrityshautomossa. Vuonna 2008 perustettu yritys asetettiin konkurssiin vuonna 2012.

Yhtiön valmistamia pienvoimaloita voidaan joko kytkeä verkkoon tai käyttää verkosta irrallisina, akkua lataavina off-grid-laitteina. Tuuliturbiinien roottorien lavat tehdään lahtelaisessa yrityksessä kehitetystä hyptoniitista, joka on hiilinanoputkista ja hartsista kemiallisesti yhdistämällä valmistettu supervahva materiaali. Koska hiilinanoputki on noin 100 kertaa niin vahvaa kuin teräs, hyptoniitistä valmistetut lavat ovat puolta kevyempiä ja paljon kestävämpiä kuin lasikuidusta valmistetut. Keveyden ansiosta roottorin lavat voidaan tehdä pidemmiksi, jolloin niiden pyyhkäisypinta-ala ja samalla teho kasvaa. Rakenteen ansiosta pienvoimaloilla voidaan tuottaa tuulivoimaa myös sisämaassa, vaikka tuulen nopeus olisi vain 2 m/s.

Yhtiö kehitti myös kevyen roottorin pyörittämäksi soveltuvan matalakierroksisen generaattorin, sillä markkinoilta ei löytynyt sopivaa valmiina. Generaattori on suoravetoinen, ja sen tuottaman äänen voimakkuus on alle 40 db. Generaattorien valmistuksen hoitaa lappeenrantalainen alihankkija.

Yhtiölle valmistui vuoden 2010 alkupuolella Kouvolaan kokoonpanotehdas, jonka kapasiteetin arvioitiin nousevan kolmeen tuhanteen pienvoimalaan vuodessa. Yhtiöllä oli Intiassa tytäryhtiö Eagle Windpower India Pvt. Ltd., jolla se pyrkii Intian nopeasti laajeneville markkinoille.

Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL valitsi yrityksen perustamisvuonnaan 2008 vuoden hautomoyritykseksi.

Yhtiö yritti hakeutua 23.2.2011 yrityssaneeraukseen. Saneerauksen selvitysmies Jonni Mäkinen selvitystyönsä tuloksena, että saneerausmenettely keskeytetään välittömästi, koska saneerausohjelman aikaansaamiselle tai vahvistamiselle ei ole edellytyksiä. Hän totesi selvityksessään muun muassa, että suurimmat velkojat vastustivat saneerausmenettelyä. Käräjäoikeus määräsi 17.6.2011 saneerausmenettelyn keskeytettäväksi. Yhtiö asetettiin konkurssiin kesällä 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eagle tuulivoima Oy:n Internet-sivut

Lahtelaiset yritykset
Energiayhtiöt
Tuulivoimaloiden valmistajat
Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt