joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Saija Lentonen

Saija Marjatta Lentonen (s. 7. huhtikuuta 1977 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Teatterilavojen lisäksi hän on tullut tunnetuksi muun muassa televisiosarjoista  Headhunters ja Salatut elämät sekä elokuvasta Sooloilua.

Ura
Lentonen syntyi insinööri Risto Lentosen ja merkonomi Marjatta Lentosen perheeseen. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Tampereella. Balettiharrastuksen myötä hän pääsi kosketukseen teatterilavojen kanssa jo tyttöiässä. Lentonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1997–2001 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa näytelmässä Eläviä ja kuolleita (2000) sekä Q-teatterissa näytelmissä Kaksi aurinkoa (2001) ja Berlin Alexanderplatz (2002). Kaudella 2002–2003 Lentonen oli kiinnitettynä Oulun kaupunginteatteriin, jossa hänellä oli osa muun muassa näytelmässä Rajamaa. Oulusta hän palasi Etelä-Suomeen. Vuonna 2005 näyttelijä sai Alfred Kordelinin säätiöltä apurahan elokuvanäyttelemisen opintoihin Yhdysvalloissa.

Ensimmäinen elokuvarooli Lentosella oli vuonna 2001 Arto Lehkamon elokuvassa Young Love. Lisäksi hän on näytellyt lyhyissä fiktioissa sekä muun muassa draamaelokuvassa Levottomat 3. Lauri Nurksen romanttisessa komediassa Sooloilua hän tulkitsi naispääosan. Nelosen kymmenosaisessa draamakomediassa Headhunters (2004) Lentonen näytteli keskushenkilöä Sara Immosta. Lentosella on ollut sivuroolit television suosikkisarjoissa Kotikatu ja Isänmaan toivot (osa Saari vuonna 2002). Yle TV2:n draamasarjassa Lemmenleikit hän esitti sosiaalivirkailija Elina Jokista.

Syksyllä 2009 hän vieraili televisiosarjassa Salatut elämät, jossa Lentonen esitti Sara Polvijärveä. Hänen roolihahmonsa Sara nähtiin vielä vuonna 2010 ja huhtikuussa 2011 sarjassa Katariina Mäkelän takaumissa.

Tammikuussa 2018 Lentonen kertoi, että lopetti pääroolien näyttelemisen elokuvissa, koska kyllästyi alalla vallinneeseen seksismiin. Lentosen mukaan hän joutui esimerkiksi näyttelemään maksullista naista tai stripparia, kun samalla miesnäyttelijä sai esittää valta-asemaa. Lentonen kertoi myös joutuneensa pyynnöstä nostamaan koekuvauksissa paitansa ylös, ”että voidaan katsoa, millaiset rinnat minulla on”. 

Näyttelijäntyöstä Saija Lentonen on todennut: "Mitä enemmän opin elämästä sitä enemmän opin näyttelemisestä." Lentonen työskentelee jooga-ohjaajana. Lentosella on kaksi kouluikäistä lasta ja hän on ehdolla kuntavaaleissa 2021 Kristallipuolueen ehdokkaana.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet
Teatterit ja teatterintekijät 2005, ISBN 952-471-629-1, kirjastoluokka 77.1
Nordiskfilm.fi  Arkistoitu sivu, Archive.is
Elonet Saija Lentonen

Viitteet

Aiheesta muualla
"Työttömyys masensi", Iltalehti.fi 12.3.2008
Seura.fi (Archive.org)

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Forssa Print

Forssan Kirjapaino Oy eli Forssa Print oli Forssassa toimiva kirjapaino. Yhtiöllä on painettavanaan noin 400 erilaista arkkipainotyötä, jotka ovat pääasiassa erikoisaikakauslehtiä. Yhtiön perusti vuonna 1920 Esko Aaltonen tuolloin vielä Tammelaan kuuluneeseen Forssaan nimellä Forssan Kirjapaino. Syntynyt kirjapaino oli Suomen ensimmäinen maaseutupitäjään perustettu kirjapaino. Ensimmäinen painokone hankittiin Saksasta. Yhtiö selvisi lamakaudesta, ja vuonna 1937 sen painamassa Forssan Lehden joulunumerossa oli värillinen joulukuva.

Yhtiön  toimitusjohtajana vuosina 1952–1985 toimi Esko Aaltosen poika Matti Aaltonen. Hänen aikanaan yhtiö rakensi itselleen uuden painotalon nykyisen Esko Aaltosen kadun varrelle vuonna 1958 ja Forssan Lehti alkoi ilmestyä kuudesti viikossa. Uusi sanomalehtipaino rakennettiin 1990-luvulla. Painotekniikkaa ja ladontatekniikkaa uusittiin 5–10 vuoden välein. Vuonna 1985 yhtiöön liitettiin Nordmanin Kirjapaino Oy. Vuonna 1993 yhtiö alkoi viedä painotuotteita Ruotsiin ja Baltiaan – lehtiä ja kirjoja. Joitakin töitä vietiin Venäjälle Finnprint Osuuskunnan kautta.

Heinäkuussa 2007 yhtiö laajeni sen ostettua Acta Print Oy:n aikakauslehtitoiminnot. Kauppaan sisältyi Helsingin Hietalahden pääkonttori ja Tampereen Raholassa sijainnut painotalo. Yritysfuusion myötä yhtiö otti käyttöön nykyisen nimensä.

Yrityksen päätösvalta pysyi perustajasuvun hallussa yritysfuusioon asti.

Forssa Print lakkautti sanomalehtipainon vuonna 2012, jolloin Forssan Lehden paino siirtyi aluksi Saloon Lehtitehtaalle. Forssan Lehden päädyttyä Hämeen Sanomien osaksi lehteä on painettu vuoden 2015 alusta Hämeen Sanomien omistamassa painotalossa Hämeenlinnassa. Myöhemmin Forssan Lehden painatus siirtyi Alma Manun (Aamulehti) painolle Tampereelle

Paperisen median rakennemuutosten seurauksena Forssa Print hakeutui yrityssaneeraukseen keväällä 2015. Saneerausohjelman osana muun muassa Tampereella sijainnut entinen ActaPrintin paino lakkautettiin. Forssassa Esko Aaltosen kadulla sijainneen arkkipainon toiminnot on pääosiltaan siirretty sanomalehtipainolta vapautuneisiin tiloihin. 

Forssan Kirjapaino Oy:n koko osakekanta siirtyi Pohjois-Karjalan kirjapaino OyJ:n omistukseen syyskuussa 2018 ja painotoiminta jatkuu PunaMusta-nimen alla.

Lähteet

Aiheesta muualla
Acta Print
Acta Printin esite
PunaMusta konserni

Forssa
Suomalaiset lehtitalot
Suomalaiset kirjapainot
Caudron G.4

Caudron G.4 oli ranskalainen kaksitasoinen ja kaksimoottorinen pommikone, joka oli ensimmäisen maailmansodan ensimmäisiä pommikoneita. Koneen olivat suunnitelleet René ja Gaston Caudron, ja sen edeltäjänä oli Caudron G.3. Kone oli varsin ruma sen poikkeavan, massiivisen mutta avoimen rakenteen vuoksi. Isot kellukkeet, suuri siipien kärkiväli, suuret moottoripellitykset ja kondolimallinen ohjaamo niiden välissä toivat vaikutelman massiivisesta koneesta. Siivissä ei ollut ohjainpintoja, vaan konetta kallistettiin taivuttamalla siipeä. Peräsinten lukumäärän ollessa G.3:ssa kaksi, G.4:ssä niitä oli neljä.

Ensimmäinen G.4 valmistui vuonna 1915. Sitä valmistettiin Ranskan lisäksi Englannissa ja Italiassa. 

Ranskassa konetta käytettiin tiedustelupommittajana, ja ranskalaiset tekivätkin pitkiä pommituslentoja Saksan sydämeen. Saksalaisten saatua hävittäjäpuolustuksensa toimimaan, ranskalaiset olivat pakotettuja käyttämään G.4-konetta yöpommittajana. 

Konetta käytettiin Ranskan ja Suomen lisäksi ainakin Belgiassa, Isossa-Britanniassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa.

Variaatiot
Ensimmäinen G.4:n prototyyppi lensi maaliskuussa 1915. G.4-koneita rakennettiin kolmea pääversiota A2-mallia tiedusteluun, B2-mallia pommitukseen ja E2-mallia koulutukseen. A2 oli varustettu radiolla esimerkiksi tykistön tulenjohtoa varten, B2 pystyi kuljettamaan jopa 100 kg pommeja ja E2 oli varustettu kaksilla ohjaimilla. G.4IB (ransk. Blindage) oli panssaroitu versio. Koneesta oli myös muita pommitus- ja saattokoneversioita.

Kaikkia G.4:n eri versioita rakennettiin yhteensä 1 358 kpl.

Tekniset tiedot

Suluissa olevat luvut suomalaisista lähteistä
 Kärkiväli: 17,20 (16,88) m
 Pituus: 7,27 (7,05) m
 Siipipinta-ala: noin 38 m²
 Korkeus: 2,60 m
 Tyhjäpaino: 733 kg
 Lentopaino: 1.180 (1.320) kg
 Moottorit: kaksi 80 hv:n samaan suuntaan pyörivää Le Rhone C-tähtimoottoria (vaihtoehtoisesti 80 hv:n tai 100 hv:n vastakkainpyörivät Anzani-moottorit)

Suorituskyky
 Huippunopeus: 124 (132) km/h
 Lakikorkeus: 4.500 m
 Lentoaika: 3,5 h

Aseistus
 Eteenpäin ampuva Hotchkiss tai Lewis-konekivääri, myös muita käytettiin
 Joissakin koneissa oli taaksepäin ampuva konekivääri, mutta tähystäjällä oli yleisesti käsiase
 Pommitusversiossa B2 jopa 100 kg pommeja

Käyttö Suomessa
Ilmailuvoimien ainoa Caudron G.4 ostettiin Flyg Aktiebolagetilta 26. huhtikuuta 1923 varaosien ja kahden Caudron G.3:n kera 100 000 markan hinnalla. Flyg Aktiebolaget oli ostanut koneen Ranskasta. Kone ei saanut tunnusnumeroa. 

Tyyppi oli käytössä mitä ilmeisimmin ambulanssikoneena vuonna 1923.

Lähteet
http://www.aviation-history.com/garber/vg-bldg/caudron_G4-1_c.html
http://www.nasm.si.edu/research/aero/aircraft/caudron.htm 
 Kalevi Keskinen, Kyösti Partonen, Kari Stenman, Suomen Ilmavoimat I 1918-27, 2005. ISBN 952-99432-2-9.
 Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939, Tietoteos, 1976.

Aiheesta muualla

http://www.ctie.monash.edu.au/hargrave/caudron.html

G.4
Ranskalaiset pommikoneet
1910-luvun pommikoneet
Bash.org

Bash.org on IRC-lainauksia kokoava englanninkielinen sivusto. Sille on myös suomenkielinen vastine, IRCQuotes. Näillä sivuistoilla ei kuitenkaan ole muuta yhteyttä kuin sama idea.

Aiheesta muualla 
Bash.org

Huumorisivustot
Bari

Bari voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Bari, kaupunki Italiassa
 Bari, entinen maakunta Italiassa
 Bari, metropolikaupunki (hallinnollinen alue) Italiassa
 Bari, provinssi Somaliassa
 AS Bari, italialainen jalkapalloseura.
Ranskankielinen Wikipedia

Ranskankielinen Wikipedia () on Wikipedian ranskankielinen versio. Ranskankielisessä Wikipediassa on noin  artikkelia ja se on artikkelimäärältään viidenneksi suurin englannin-, cebuanon-, ruotsin- ja saksankielisen versioiden jälkeen. Se perustettiin 23. maaliskuuta 2001.

Historia 
Ranskankielinen Wikipedia aloitettiin vuonna 2001. Viidestuhannes artikkeli kirjoitettiin 7. helmikuuta 2003. Sadantuhannen artikkelin raja rikottiin 21. huhtikuuta 2005 ja kolmensadantuhannen raja 10. kesäkuuta 2006. Ranskankielinen Wikipedia on jatkanut nopeaa kasvuaan, ja sen artikkelimäärä kasvaa samaa tahtia kuin kolmantena olevan saksankielisen Wikipedian.

Ranskankielinen Wikipedia
Ranskalaiset verkkosivustot
Espanjankielinen Wikipedia

Espanjankielinen Wikipedia on Wikipedian espanjankielinen versio. Espanjankielisessä Wikipediassa on noin  artikkelia ja se on artikkelimäärältään kahdeksanneksi suurin. Se perustettiin toukokuussa 2001.

Historia 
Espanjankielinen Wikipedia aloitettiin 11. toukokuuta 2001 ja se rikkoi 50 000 artikkelin rajan 30. toukokuuta 2005. Se oli kahdeksanneksi suurin Wikipedia, ennen kuin portugalinkielinen versio ohitti sen toukokuussa 2005. Espanjankielisessä Wikipediassa Espanjaan liittyvät artikkelit kirjoitetaan Espanjan espanjaksi, latinalaiseen Amerikkaan liittyvät artikkelit latinalaisen Amerikan espanjaksi, Filippiineihin liittyvät taas Filippiinien espanjaksi.

Wikipedia
Espanjankielinen Wikipedia
Perunkirjoitus

Perunkirjoitus on toimitus, jossa selvitetään kuolinpesän tila eli luetteloidaan vainajan omaisuus ja velat.

Perunkirjoituksen järjestäminen 
Perunkirjoitus on järjestettävä kolmen kuukauden kuluessa kuolemasta (ellei verotoimisto myönnä hakemuksesta jatkoaikaa). Perunkirjoituksen ja perukirjan voivat omaiset laatia itsenäisesti tai yhdessä ulkopuolisen asiantuntijan kanssa. Ulkopuolisen asiantuntijan rooli perunkirjoituksessa on prosessissa neuvominen ja lomakkeiden täyttäminen omaisten puolesta. Perintökaaren säännösten lisäksi perunkirjoitusta tehtäessä tulee ottaa huomioon avioliittolaki.  

Perunkirjoitustilaisuuteen on lain mukaan kutsuttava kaikki pesän osakkaat. Perunkirjoituksen toimittaa kaksi uskottua miestä, joiden tehtävänä on omaisuuden luettelointi ja varojen arvottaminen niiden kuolinhetken käypään arvoon. Henkilön, joka ilmoittaa pesän varat ja velat uskotuille miehille, on perukirjaan tehtävä valaehtoinen vakuutus siitä, että annetut tiedot ovat oikeita. Perunkirjoituksen toimituttamisen laiminlyönti voi ääritapauksessa aiheuttaa osakkaille henkilökohtaisen velkavastuun vainajan veloista. Perunkirjoituksessa laaditaan perukirja, jolla on kolme pääasiallista tehtävää:

 Veroilmoitus
 Omaisuusluettelo
 Osakasluettelo

Perukirja on toimitettava kuukauden kuluessa perunkirjoituksesta sen paikkakunnan verovirastolle, jolla kuollut henkilö on ollut kirjoilla, tai sähköisesti OmaVero-palveluun. Omaisuus, joka on jäänyt velkojen maksamisen jälkeen, jaetaan perillisten kesken perinnönjaossa, ja siitä on maksettava perintövero, jonka suuruus riippuu sukulaisuussuhteesta sekä jääneen omaisuuden koosta. Jos perunkirjoituksen toimittamisen jälkeen löytyy uutta omaisuutta tai velkoja, on toimitettava täydennysperunkirjoitus.

Katso myös 
Perinnönjako

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Tietoa historiallisista perukirjoista (Arkistolaitos)
 Verohallinnon ohjeita perunkirjoitukseen ja perintöverotukseen
 Apua perukirjoituksen omatoimiseen suorittamiseen. Perukirjanetissa.fi.
 Tietoa perunkirjoituksesta ja sen toimittamisesta. Lakium.fi.

Perintöoikeus
Englanninkielinen Wikipedia

Englanninkielinen Wikipedia on Wikipedian englanninkielinen versio. Englanninkielisessä Wikipediassa on noin  artikkelia. Se aloitettiin 15. tammikuuta 2001, joten se oli Wikipedian ensimmäinen versio. Englanninkielinen Wikipedia on aina ollut artikkelimäärältään Wikipedian suurin. Joulukuussa 2015 sen artikkelien osuus Wikipedian kaikista artikkeleista oli 13,5 prosenttia.

Historia 
Vuonna 2007 noin yksi neljäsosa kaikista artikkeleista kaikissa Wikipedioissa oli englanninkielisessä Wikipediassa. Osuus on kuitenkin alkanut laskea vuodesta 2003 lähtien. Miljoonan artikkelin raja ylittyi maaliskuussa 2006. Miljoonas artikkeli oli Jordanhillin rautatieasemasta kertonut ”Jordanhill railway station”, joka luotiin 1. maaliskuuta 2006. Syyskuussa 2007 englanninkielisessä Wikipediassa oli yli 2 miljoonaa artikkelia, ja Wikipedian täyttäessä 10 vuotta tammikuussa 2011 artikkeleita oli yli 3,5 miljoonaa. 13. heinäkuuta 2012 englanninkielinen Wikipedia ylitti 4 miljoonan artikkelin rajan. 1. marraskuuta 2015 luotiin viidesmiljoonas artikkeli.

Englanninkielisen Wikipedian kaikkien artikkeleiden yhteenlaskettu koko pakattuna oli 11,5 gigatavua lokakuussa 2015.

Englanninkielisessä Wikipediassa esimerkiksi Yhdysvaltoihin liittyvät artikkelit pyritään kirjoittamaan Amerikan englannilla, Australiaan liittyvät artikkelit Australian englannilla ja niin edelleen.

Kiistat 

Valtavirran lehdistössä on raportoitu englanninkielisessä Wikipediassa olleista erilaisista uhkaamis- ja nettikiusaamistapauksista. Vuonna 2008 Glen A. Wilson High School oli uhkausviestin kohteena, ja vuonna 2006 12-vuotias poika pidätettiin tämän kohdistettua uhkauksen Wikipediassa Niles West High Schoolia kohtaan.

Oxfordin yliopiston vuonna 2013 julkaiseman tutkimuksen johtopäätöksen mukaan englanninkielisen Wikipedian kiistellyimmillä artikkeleilla on taipumusta olla laajemman mittakaavan aiheista, kun taas muun kielisten Wikipedioiden kiistellyimmät artikkelit vaikuttavat olevan alueellisista aiheista. Tutkimuksessa havaittiin, että seuraavat englanninkielisen Wikipedian artikkelit olivat kiistellyimpiä: George W. Bush, anarkismi, Muhammed, luettelo WWE:n työntekijöistä, ilmaston lämpeneminen, ympärileikkaus, Yhdysvallat, Jeesus, rotu ja älykkyys sekä kristinusko.

Wikipedian sisäiset julkaisut 

Wikipedian yhteisön tuottamia uutisjulkaisuja on mm. The Signpost, jota on julkaistu englanninkielisessä Wikipediassa vuoden 2005 tammikuusta lähtien. Muita tämänhetkisiä tai menneitä yhteisön avulla tuotettuja julkaisuja ovat mm. "Wikiworld" -sarjakuva, Wikipedia Weekly -podcast sekä eri Wikiprojektien uutistiedotteet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englanninkielinen Wikipedia
Ruotsinkielinen Wikipedia

Ruotsinkielinen Wikipedia on Wikipedian ruotsinkielinen versio. Ruotsinkielisessä Wikipediassa on tällä hetkellä noin  artikkelia ja se on artikkelimäärältään kolmanneksi suurin. Se oli Wikipedian kolmas versio, joka aloitettiin samaan aikaan saksankielisen Wikipedian kanssa toukokuussa 2001. Tätä ennen oli jo aloitettu englannin- ja katalaaninkieliset Wikipediat.

Ruotsinkielisen Wikipedian viimeaikainen kasvu perustuu pitkälti bottien luomiin artikkeleihin.

Ruotsinkielisen Wikipedian artikkelisyvyys, eli artikkelia kohti tehtyjen muokkausten määrä, on muihin suuriin Wikipedioihin verrattuna suhteellisen matala.

Artikkelimäärä
Seuraava taulukko kuvaa ruotsinkielisen Wikipedian artikkelimäärän kasvua:

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ruotsinkielinen Wikipedia 
 Sveriges Radio 10.1.2011: SR Minnen: Wikipedia – befängd idé blev succé 

Ruotsinkielinen Wikipedia
Esperantonkielinen Wikipedia

Esperantonkielinen Wikipedia (Vikipedio) on Wikipedian esperantonkielinen versio. Se aloitettiin joulukuussa 2001, samaan aikaan baskinkielisen Wikipedian kanssa. Esperantonkielinen Wikipedia oli aikajärjestyksessä Wikipedian yhdestoista versio. Heinäkuussa 2012 esperantonkielisessä Wikipediassa oli yli 167 500 artikkelia, tuolloin se oli artikkelimäärältään Wikipedian 27. suurin versio. Nykyään artikkeleita on noin . Esperantonkielinen Wikipedia on artikkelimäärältään suurin keinotekoisten kielten kieliversio. Sen näkökulmaa leimaa jossakin määrin sen kieli, esim. paikkakunta-artikkeleissa on mainintoja esperanton harrastuksesta paikkakunnalla ja joissakin tapa- ja ilmiöartikkeleissa mainintoja noiden tapojen ja ilmiöiden esiintymisestä esperantistien keskuudessa.

Lähteet 

Esperanto
Esperantonkielinen Wikipedia

pl:Edycje językowe Wikipedii#E
Mjölner

Mjölner (myös Mjölnir, Mjöllnir, Mjollner, Mjǫlnir, Mjølnir, tai  Mjølner) on ukkosenjumala Thorin vasara skandinaavisessa mytologiassa. Skandinaavien kansantarustossa on ollut muitakin nimityksiä vasaralle ja myös ukkosenjumalalle. 

Mjölner on jumalien pelätyin ase, jolla tapetaan aasajumalten yliherruuden vastustajia, kuten jättiläisiä. Mjölnerillä saattoi lyödä tai sen saattoi heittää. Joissain tarinoissa Thorin Mjölner osui aina ja palasi heittäjänsä käteen. Toisten taruversioiden mukaan Mjölner oli erillinen ukkosenjumala. Monet uskoivat, että Thor aiheutti ukkosen, ja että salamanisku tuli Thorin vasarasta tai oli jopa itse vasara. 

Kertomukset vasaran alkuperästä vaihtelevat. Eddan jumaltaruissa sen tekivät kääpiöt Brokkur ja Eitri. Loki oli haastanut kääpiöt tekemään kolme yhtä hienoa esinettä kuin kaksi edellistä kääpiötä olivat tehneet. Jos he voittaisivat, he saisivat Lokin pään. Brokkur pumppasi palkeita ja Eitri sanoi, ettei tämä saisi lopettaa ennen kuin hän palaa. Tuli hyttynen ja puri Brokkuria rystyseen. Kääpiö ei ollut millänsäkään, Eitri palasi ja näin ensimmäinen esine oli valmis. Sama toistui, mutta tällä kertaa hyttynen puri Brokkuria kurkkuun. Brokkur ei ollut millänsäkään. Eitri palasi ja toinen esine oli valmis. Kolmannen kerran Brokkur jäi taas pumppaamaan palkeita, ja hyttynen palasi. Tällä kertaa se puri häntä silmäluomiin niin, että veri virtasi silmiin, eikä Brokkur voinut nähdä mitään. Silloin hän irrotti kätensä palkeista, jotka painuivat heti kasaan. Eitri palasi ja sanoi, että läheltä piti, ettei työ tuhoutunut. Hän nosti ahjosta esineen, ja se oli vasara.
Toisten mukaan se putosi taivaalta kuin meteoriitti. On arveltu, että uskomus ukkosenjumalan vasarasta saattaisi palautua jo kantaindoeurooppalaiseen kauteen. Muun muassa indoeurooppalaiseksi oletetun vasarakirveskulttuurin kirveitä on arveltu ukkosenjumalaan liittyviksi kulttiesineiksi.

Skandinaviassa kannettiin viikinkiaikana yleisesti vasaraa esittäviä riipuksia, jotka luultavasti symboloivat Mjölneriä.

Nimi
Muinaisnorjaksi Mjǫllnir [ˈmjɔlːnir] (myöhemmin [ˈmjœlːnir]) esiintyy usein muodossa miollnir in muinaisislantilaisissa varhaisissa kirjoituksissa 13. ja 14. vuosisadoilta. 
Nykyislanninkielinen kirjoitusasu on Mjölnir, norjaksi ja tanskaksi Mjølner, ruotsiksi Mjölner.

Nimi juontuu kantagermaanisesta muodosta *meldunjaz, kantasanasta malaną – "hioa" (melwą, muinaisislannin kielen meldr, mjǫll, mjǫl "ateria, jauho"), joka on tulkittavissa "jauhaja; murskaaja".

Muinaisnorjankielisissä teksteissä Mjölneriin viitataan nimellä hamarr – "vasara", joka muinaisnorjassa ja muutamissa nykynorjan murteissa voi yhtä hyvin tarkoittaa vasaraa kuin kiveä tai kalliota, mikä lopulta juontuu indoeurooppalaisesta sanasta kivelle tai kivityökalulle, h₂éḱmō; se on sukulaissana sanskriitin sanalle aśman, joka tarkoittaa kiveä, kivityökalua, vasaraa sekä salamaa.

Katso myös 
Ukon kirves

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Skandinaavinen mytologia
Pakanalliset symbolit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Taikaesineet
Japaninkielinen Wikipedia

Japaninkielinen Wikipedia () on Wikipedian japaninkielinen versio. Japaninkielisessä Wikipediassa on noin  artikkelia ja se on artikkelimäärältään kolmanneksitoista suurin. Se perustettiin syyskuussa 2002.

Historia 
Aluksi kaikki japaninkielisen Wikipedian artikkelit kirjoitettiin latinalaisilla aakkosilla. Japanilaisia kirjaimia alettiin käyttää vasta myöhemmin. 31. tammikuuta 2003 japanilainen online-lehti Wired News Japanese edition kertoi Wikipediasta ja se oli ensimmäinen kerta, kun Wikipediasta kerrottiin japanilaisessa mediassa. 

12. helmikuuta 2003 japaninkielinen Wikipedia ylitti 1000 kirjoitetun artikkelin rajan, kaksi vuotta englanninkielistä Wikipediaa myöhemmin. Sadantuhannen kirjoitetun artikkelin raja meni rikki 11. helmikuuta 2005.

Kuvakaappauksia 

Japaninkielinen Wikipedia
Japanin kieli
Japaninhemlokki

Japaninhemlokki (Tsuga diversifolia) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Japanin vuoristoalueilla. Neulasten alapinnalla on kaksi valkoista ilmarakojuovaa. 

Japaninhemlokkia on kokeiltu Suomessa hyvin vähän ja viljelmien puut ovat paleltuneet toistuvasti.

Lähteet

Hemlokit
John Romero

Alfonso John Romero on pelisuunnittelija. Hän perusti vuonna 1991 John Carmackin, Tom Hallin ja Adrian Carmackin kanssa id Softwaren. Romero työskenteli yrityksessä 1991–1996 ja oli mukana suunnittelemassa muun muassa Doomia. Romeroa pidetään "deathmatch" -termin keksijänä. id Softwarelta lähdön jälkeen Romero perusti oman pelistudionsa Ion Stormin. Ion Stormilla Romero oli kehittämässä Daikatanaa. 

Romeron uusimpiin projekteihin kuuluu Lolapps-pelistudiolla kehitetty Facebook -peli Ravenwood Fair. 

Romeron puoliso Brenda Romero on myös tunnettu pelisuunnittelija ja käsikirjoittaja, jonka kanssa hän on perustanut pelitalon Romero Games.

Pelit 
 Commander Keen
 Wolfenstein 3D
 Doom
 Doom II
 Quake
 Daikatana
 Dangerous Dave
 Ravenwood Fair

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Profiili MobyGamesissä 

Yhdysvaltalaiset ohjelmoijat
Yhdysvaltalaiset videopelisuunnittelijat
Videopeliohjelmoijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kalevi Lehtinen

Kalevi Lauri Tapio Lehtinen (1. tammikuuta 1936 Helsinki – 17. heinäkuuta 2011 Kandern, Saksa) oli rovasti, kirjailija sekä kansainvälisesti tunnetuin suomalainen evankelista ja luterilainen pappi.

Lehtinen vihittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papiksi vuonna 1964, mitä ennen hän työskenteli kolme vuotta evankelistana sekä uskonnonopettajana Raahessa ja Helsingissä. Lehtinen työskenteli vuodesta 1974 Campus Crusade for Christin (vuodesta 1989 nimellä Agape Europe) palveluksessa Saksassa sekä sen johtajana vuosina 1977–1987. 

Suomalaisten tuntemaksi Lehtinen tuli vuonna 1987 tulkatessaan evankelista Billy Grahamin puheita Helsingin olympiastadionilla pidetyssä Missio Helsingissä, minkä jälkeen Lehtinen toimi evankelistana. Hänet tunnettiin Suomen lisäksi varsinkin Venäjällä, Virossa ja IVY-maissa. Lehtisen kirjoja painettiin neljällä kielellä yhteensä yli miljoona kappaletta. Hän asui Saksassa vuodesta 1974.

Opetukset kristinuskosta
Lehtinen kiteyttää kristinuskon perusasiat neljään asiaan.

Olli Valtosen kirjoittaman Lehtisen elämästä kertovan kirjan Tänään Kalevi Lehtinen ensipainos oli suurin siihenastinen Suomessa otettu painos.

TV-tuotanto
Kalevi tuotti vaimonsa Leenan kanssa opetusohjelmaa nimeltä 5 leipää ja 2 kalaa kahdenkymmenen jakson verran, jota näytettiin Taivas TV7:llä vuonna 2008.

Yksityiselämä
Lehtisen syntymästä vuoden 1936 alussa suomalaiset saivat lukea palstametreittäin, sillä hänen isänsä oli olympiavoittaja, ME-juoksija Lauri Lehtinen. Lehtistä kiusattiin koulussa lihavuuden takia. Aikuisena hän laihdutti langanlaihaksi. Lehtisellä on kolme lasta, hän jäi leskeksi ja hänen toinen vaimonsa oli Leena Lehtinen.

Kuolema 
Lehtinen kaatui juoksulenkillä Etelä-Saksan Kandernissa ja menehtyi kaksi päivää sen jälkeen 17. heinäkuuta 2011. Hänet haudattiin sukuhautaan Tuusulan Paijalan kappelin hautausmaalle.

Kirjat

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Kalevi Lehtisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Mika Tuovinen: Kalevi Lehtinen on kuollut
 Kalevi Lehtisen haastattelu 70-vuotispäivänä
 Kalevi Lehtisen elämäkerta videotallenteena
 
 Turunen, Antti: Meillä ei ole mitään, mutta omistamme kaiken – Kalevi Lehtisen ihmiskäsitys Käytännöllisen teologian pro gradu -tutkielma. Itä-Suomen yliopisto. 2012.

Suomalaiset evankelistat
Suomen_evankelis-luterilaisen_kirkon_papit
Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat
Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Siperianpihta

Siperianpihta (Abies sibirica) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon ja pihtojen sukuun kuuluva ainavihanta havupuu.

Ulkonäkö ja koko 

Siperianpihta kasvaa yleensä 15–25 metrin pituiseksi puuksi. Latvus on pitkä, kapea ja tiheä- ja lyhythaarainen. Runko on väriltään harmaa, ja sen kuoressa on pihkarakkuloita. Nuoren rungon kuori on sileä ja vanhanakin melkein sileä. Kuluvan kesän kasvainranka on lyhyt- ja tummakarvainen, talvisilmut ovat pihkaisia, harmaita ja muodoltaan munanmuotoisia tai pallomaisia. Hyvin taipuisat lehdet eli neulaset ovat pituudeltaan 12–25 mm ja leveydeltään 1,2–1,5 mm. Lehdet siirottavat sivuille ja haaranmyötäisesti, ja peittävät koko haararangan. Lehtien yläpinnalla kärkiosassa on toisinaan ilmarakoja. Lehtien alapinnalla on kaksi harmahtavaa 4- tai 5-jonoista ilmarakojuovaa. Pihkatiehyet ovat syvällä lehtien sisällä.

Siperianpihdan kukinto on käpy. Hedekukat ovat riippuvia kun taas emikukat ovat pystyjä. Kukat ovat yksineuvoisia, kehättömiä ja pieniä. Suomessa siperianpihta kukkii toukokuussa. Pysty, pitkänomainen käpy on lyhytperäinen ja pyöreäkärkinen, eivätkä sen peitinsuomut ole näkyvissä. Kooltaan se on 5–8 x 2–4 cm. Kävyt kypsyvät kukintavuoden syksyllä, jolloin käpysuomut irtoavat mutta pysty käpyranka jää kiinni haaraan. Siemen on ohutkuorinen ja siivekäs.

Suurin suomalainen siperianpihta on ollut yli 30 metriä korkea ja ympärysmitaltaan 230 senttimetriä.

Siperianpihta risteytyy helposti palsamipihdan (A. balsamea) kanssa kantalajien kasvaessa lähekkäin.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Siperianpihta on levinneisyysalueeltaan mantereinen. Se kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella Vienanmeren itäpuolelta Siperiaan ja Kiinan pohjois- ja länsiosiin. Suomessa siperianpihtaa voi tavata luonnosta viljelykarkulaisena eri puolelta maata, yleisimmin Etelä-Suomesta.

Siperianpihta kasvaa tuoreissa, runsasravinteisissa havumetsissä seka- tai valtapuuna. Laji on kalkinsuosija.

Käyttö 
Siperianpihdan puuaines on melko haurasta ja lahoamiselle altista, minkä vuoksi sitä ei kannata kasvattaa sahatavaraa ajatellen. Sellun ja paperin valmistukseen se on kelvollista. Latvus vaurioituu usein, tavallisimmin joko varislinnun laskeutuessa hauraalle latvakerkälle, tai halla- tai lumivaurion takia. Tuloksena on usein mutkainen ja poikaoksainen runko.

Suomessa siperianpihta on parhaiten menestyvä pihtalaji, jota voidaan käyttää koristepuuna Pohjois-Suomea myöten. Parhaiten se menestyy vyöhykkeillä II-VI.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Siperianpihta (Abies sibirica)
 Kasviatlas 2018: Siperianpihdan (Abies sibirica) levinneisyys Suomessa
 Metla: Siperianpihta (Abies sibirica)
 Arboretum Mustila: Siperianpihta (Abies sibirica)

58.41 Puut, pensaat
Pihdat
Japaninpihta

Japaninpihta (Abies veitchii) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon ja pihtojen (Abies) sukuun kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Japanin vuoristoalueilla 1 500–2 800 metrin korkeudessa kosteassa maaperässä. Japaninpihdan neulaset ovat koristeelliset, parhaimmillaan 2,5 cm:n pituiset. Neulasten alapinnalla on kaksi valkoista ilmarakojuovaa.

Koristekasvikäyttö 
Japaninpihta on suosittu koristekasvi ja sitä käytetään toisinaan joulukuusena. Suomessa se menestyy maan eteläosissa ja paikoin keskiosissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Japaninpihta (Abies veitchii)
 Kasviatlas 2018: Japaninpihdan (Abies veitchii) levinneisyys Suomessa
 The IUCN Red List 

Pihdat
Assimilaatio (sosiologia)

Assimilaatio on ihmisyksilön tai ryhmän sulauttamista tai sulautumista enemmistökulttuuriin, jolloin yksilö tai ryhmä omaksuu valtakulttuurin kielen, tavat, arvot ja käyttäytymismallit.

Assimilaatioon vaikuttavia tekijöitä ovat esimerkiksi:
 ryhmien taloudellinen asema
 assimilaation ja erillisyyden poliittiset hyödyt
 käsitys toisen kulttuurin ylemmyydestä
 uskonnollisten näkemysten tai tapojen muutos
 oman ryhmän hajanaisuus kiinteämmän ryhmän sisällä
 "avoimen yhteiskunnan" modostuminen jomman kumman ryhmän sisällä
 ulkoiset syyt, kuten maahanmuutosta seurannut väestörakenteen muutos tai vallankumoukset

Assimiloituminen voi tapahtua esimerkiksi niin, että maahanmuuttajavanhempi haluaa assimiloida oman lapsensa puhumalla tälle maan valtakieltä, eikä tue lähtömaansa kieltä, kulttuuria tai arvoja, koska haluaa lapsensa välttävän vaikeudet.

Assimilaatio on ollut 1700-luvun loppupuolelta alkaen merkittävä tekijä esimerkiksi juutalaisille. Ennen ensimmäistä maailmansotaa monet juutalaiset assimiloituivat hyvin nopeasti Euroopan valtakulttuureihin. He hylkäsivät kielensä, jiddišin, kääntyivät kristityiksi, ja samalla muu juutalainen perinne hylättiin.

Erityisesti Yhdysvaltaihin muuttaneiden siirtolaisten assimiloitumisesta puhuttaessa on usein käytetty käsitettä "kulttuurien sulatusuuni". Sillä tarkoitetaan maahanmuuttajien kulttuurien yhteensulautumista, josta syntyy kokonaan uusi, amerikkalainen kansa ja yhteiskunta.

Pakottamiseen perustuvaa assimilointipolitiikkaa on joskus käytetty alakulttuurien tukahduttamiseksi, vähemmistöjen syrjimiseksi, kansallisen yhtenäisyyden luomiseksi tai kumouksellisen toiminnan tukahduttamiseksi. Sulauttamista voidaan ajaa esimerkiksi estämällä ryhmää kasvamasta enemmistöksi yhdelläkään alueella, syrjimällä ryhmää politiikassa, tai rajoittamalla sen kieltä, kulttuuria ja uskontoa koulutuksessa ja mediassa.

Sulauttamispolitiikkaa voidaan nimittää valtion mukaan esimerkiksi "amerikkalaistamiseksi" tai "venäläistämiseksi". Tunnettuja sulauttamiskampanjoita ovat olleet esimerkiksi turkkilaisten assimiloiminen Bulgariassa, kiinalaisten Indonesiassa, unkarilaisten Romaniassa, afroamerikkalaisten orjien Yhdysvalloissa sekä romanien Keski-Euroopassa. Kolonialistisissa hallinnoissa on pyritty assimiloimaan kantaväestön parhaimmistoa.

Katso myös
 Kotouttaminen

Lähteet

Sosiologia
Maihinnoususotatoimi

Maihinnoususotatoimella tarkoitetaan merellä olevien maasotajoukkojen siirtämistä maihin. Nykyaikaiseen maihinnousuun osallistuvat kaikki aselajit ja sitä pidetään riskialttiina ja monitasoisimpana sotatoimena. Maihinnoususotatoimi voi olla strateginen, operatiivinen tai taktinen sotatoimi, ja se voidaan jakaa neljään tyyppiin: iskuihin, hyökkäyksiin, evakuointeihin sekä huolto- tai kuljetusoperaatioihin.

Teollisen sodankäynnin maihinnousu
Ensimmäisessä maailmansodassa Gallipolin maihinnousu epäonnistui, minkä jälkeen maihinnousujen toteuttamiseen alettiin kiinnittää huomiota enemmän. Maailmansotien välisenä aikana Yhdysvaltain merijalkaväki kehitti saaritukikohtien valtaamista. Enimmäkseen kyseessä oli hyökkäyksen koordinoiminen mereltä ja ilmasta annetun tulituen kanssa. Lisäksi kehitettiin erityisiä maihinnousualuksia, joilla oli matala syväys ja nopeasti avattava maihinnousuramppi. Toisen maailmansodan aikana toteutettiin useita maihinnousuja Kaukoidässä, Tyynellämerellä, Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa. Kaikki liittoutuneiden tärkeimmät maihinnousut onnistuivat, mutta niissä kärsittiin raskaat tappiot. Erityisesti maihinnousut olivat tärkeitä Tyynenmeren sodassa.

Toisen maailmansodan jälkeen maihinnousut menettivät merkityksensä, kun joukkojen tuominen sota-alueelle helikoptereilla ja lentokoneilla kehittyi. Viimeinen merkittävä maihinnousu oli Inchonin maihinnousu Korean sodassa vuonna 1950. Persianlahden sodassa vuonna 1991 Yhdysvallat harhautti maihinnousua Kuwaitiin, vaikka sellainen hyökkäys olisi aiheuttanut liian raskaat tappiot.

Kuuluisia maihinnoususotatoimia
Gallipolin taistelu (1915–1916)
Normandian maihinnousu (operaatio Overlord, kesäkuu 1944)
Saipanin taistelu (kesä–heinäkuu 1944)
Iwo Jiman taistelu (helmikuu 1945)
Okinawan taistelu (huhtikuu 1945)
Inchonin maihinnousu (syyskuu 1950)
Sikojenlahden maihinnousu (huhtikuu 1961)

Suomessa suoritettuja maihinnousuja:
 Röytän maihinnousu (lokakuu 1944)
 Somerin taistelu (heinäkuu 1942)

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 

Maihinnousut
Seiska (korttipeli)

Seiska (myös nimellä Lappu) on erityisesti lasten suosiossa oleva korttipeli, jota yleisimmin pelataan huvin ja leikin vuoksi eikä rahapanoksilla. Pelissä käytetään normaalia 52 kortin korttipakkaa. Peli on samankaltainen kuin  Uno-korttipeli.

Pelissä kullekin pelaajalle jaetaan 7 korttia, ja pöydälle laitetaan aloituskortti kuvapuoli ylöspäin. Pelaajien tulee vuorollaan laittaa pöydällä olevan kortin päälle omistaan joko samaa maata tai samaa numeroa oleva kortti. Mikäli samannumeroisia kortteja on useampi, on ne mahdollista lyödä pöytään kaikki kerralla. Yleensä seiskat on pelattava yksitellen eikä seiskan päälle saa lyödä seiskaa eikä seiskalla saa lopettaa. Jo pelin nimikin kertoo, että kortilla numero seitsemän on erityinen merkitys pelissä; sillä on mahdollista vaihtaa vaadittavaa maata itse kortin lyöjän haluamaksi. 

Mikäli pelaajalla ei ole sopivaa maata, hänen pitää nostaa pakasta korkeintaan kolme korttia, ja mikäli niistäkään ei yksikään käy, tulee hänen sanoa "Ohi", jolloin vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Voi nostaa myös taktisesti ja sanoa "Ohi" vaikka pystyisikin lyömään. Seiskaa ei kuitenkaan saa pantata kolmen kortin nostamisen jälkeen, muistaen, että seiskaahan ei saa lyödä seiskan päälle silloinkaan. Mikäli pelaaja lyö pöytään ässän, tulee muiden pelaajien nostaa pakasta yksi kortti. Pelin voittaa pelaaja, jolta kädestä loppuvat kortit ensimmäisenä. Mikäli kädessä on enää yksi kortti, tulee pelaajan sanoa "Lappu". Mikäli sanominen unohtuu, tulee hänen nostaa pakasta viisi korttia. (Toisten sääntöjen mukaan kolme.) Tästä tulee huomauttaa ennen seuraavan pelaajan lyömistä tai nostoa tai  nostopakko ei enää ole voimassa. Peliä voi hieman vaikeuttaa sopimalla että on lopetettava yhdellä kortilla. Jos nostopakka loppuu, pöytäyspakka
sekoitetaan uudeksi nostopakaksi. -Kahden ja kolmen pelissä nostetaan usein viisi korttia ennen "Ohi" tilannetta.

Päällystyssääntö: Pelaaja voi halutessaan "päällystää" ässän. Päällystäessä ässän päälle laitetaan saman värinen mikä vaan kortti. Tällöin muut pelaajat joutuvat nostamaan pakasta yhden kortin. Ilman päällystystä muiden ei tarvitse nostaa korttia. Ässän voi päällystää vain yhdellä kortilla, ei esim. toisella ässällä.

Pisteenlasku 
Peruspeliin voidaan liittää pisteenlasku, jossa jaossa hävinneiden pelaajien käsiin jääneistä korteista lasketaan miinuspisteitä seuraavasti:
 -14 ässästä
 -25 seiskasta
 Muista korteista niiden numeroarvon mukaan.
Peliä pelataan, kunnes joku pelaajista saavuttaa sata tai sataviisikymmentä miinuspistettä. Voittaja on se, jolla on vähiten miinuspisteitä.

Lasten korttipelit
Slovakinkielinen Wikipedia

Slovakinkielinen Wikipedia sai alkunsa lokakuussa 2003. Toukokuun puolivälissä 2005 artikkeleita oli noin 6 500, mutta jo syyskuussa rikottiin 15 000 artikkelin raja. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 178 039 artikkelia. Tällä hetkellä artikkeleita on yli .

Lähteet 

Slovakinkielinen Wikipedia
Templo de Debod

Templo de Debod on Espanjan pääkaupungissa Madridissa nykyisin sijaitseva muinaisegyptiläinen temppeli.

Temppeli rakennettiin alun perin eteläiseen Egyptiin lähelle Niilin ensimmäistä putousta ja Isis-jumalattarelle omistettua uskonnollista keskusta. Rakennustyöt aloitti vuoden 200 eaa. tienoilla Meroën kuningas Adijalami rakentamalla pienen Amonille ja Isikselle omistetun kappelin. Myöhemmin Ptolemaioksen hallitsijasuvun kuninkaat rakensivat alkuperäisen ympärille uusia osia. Rooman keisarit Augustus ja Tiberius saattoivat rakennustyöt loppuun.

Useita monumentteja oli vuonna 1960 vaarassa jäädä veden alle Assuanin padon rakennustöiden vuoksi, ja Unesco pyysi apua kansainväliseltä yhteisöltä historiallisesti arvokkaiden kohteiden pelastamiseksi. Kiitokseksi Espanjan tarjoamasta avusta Abu Simbelin temppelien siirtämisessä Egypti lahjoitti Debodin temppelin vuonna 1968 Espanjalle.

Temppeli purettiin ja siirrettiin kivi kiveltä Madridiin, jossa se koottiin uudelleen kaupungin kauneimpiin kuuluvaan puistoon Parque del Oesteen. Se avattiin yleisölle heinäkuussa 1972. Se on yksi ainoita muinaisegyptiläisen arkkitehtuurin teoksia Egyptin ulkopuolella ja ainoa laatuaan Espanjassa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Amigos de la Egiptología - El Templo de Debod 
Egiptomia - Templo Egipcio de Debod

Egyptin historia
Madridin rakennukset ja rakennelmat
Uskonnolliset rakennukset
Sydney Camm

Sir Sidney Camm (1893 – 12. maaliskuuta 1966) oli brittiläinen lentokonesuunnittelija, jonka kuuluisin suunnitelma oli Hawker Hurricane -hävittäjä. 

Sidney Camm kiinnostui lentokoneista teini-ikäisenä liittyen Windsor Model Aeroplane Club -lennokkikerhoon. Kerho rakensi oman liitokoneen 1912. Sidney Camm pääsi töihin Hawker Aircraft Company-lentokonetehtaaseen vuonna 1925 piirtäjänä. Pian hän oli sen pääsuunnittelija (1926?), jossa tehtävässä hän jatkoi kuolemaansa asti. Hawker Hurricanesta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien ensimmäinen yksitasoinen hävittäjäkone. Se oli taistelun Britanniasta voittaja, kun Supermarine Spitfire taisteli saksalaisia hävittäjiä vastaan ja Hurricane ampui sillä aikaa saksalaiset pommikoneet alas. Sitä seurasi tehokkaammat hävittäjät Typhoon ja Tempest, joiden rooli oli rynnäköinti maamaaleja vastaan. Typhoonia vaivasi pitkään korkeusperäsimen flutteri ja buffeting-ilmiö suurilla nopeuksilla. Molemmat ongelmat ratkaistiin vaikkei suurten nopeuksien ilman kokoonpuristuvuutta ymmärretty tuohon aikaan.

Camm oli työorientoitunut henkilö ja pyrki työssään erinomaisiin tuloksiin ja vaati samaa alaisiltaan. Suunnittelutiimin koko oli vain sata ihmistä ja Cammia pidettiin hyvin vaikena johtajana. 

Toisen maailmansodan jälkeen Camm suunnitteli muun muassa Hawker Hunter -hävittäjän, Hawker P.1127:n, josta tuli pystysuoraan nouseva Hawker Siddeley Harrier -hävittäjä. Hänet aateloitiin 1953. Hän suunnitteli BAC TSR-2-konetta ja myöhemmin Panavia Tornadoa. Hän esisuunnitteli 1960-luvun alussa Mach 4 nopeuteen yltävää lentokonetta.

Aiheesta muualla
 Sidney Camm 
 Hawker Hunter 
 Hawker Typhoon ja Tempest
 Hawker Siddeley Harrier 
 Bristol Siddeley Pegasus Engine

Brittiläiset lentokonesuunnittelijat
Hawker
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Underground

Underground () tarkoittaa vaihtoehtoista, valtavirran vastaista, poliittisesti tai kulttuurisesti arveluttavana pidettyä ajattelua ja toimintaa. Underground-ajattelu tai -toiminta ei ole saanut yleistä hyväksyntää ja tunnustusta.

Alun perin sana underground on merkinnyt maanalaista toimintaa, jotain kiellettyä, laitonta tai epäkaupallista. Sillä on voitu tarkoittaa esimerkiksi miehitetyssä maassa toimivaa vastarintaliikettä, joka tähtää maansa vapauttamiseen. Se on myös voinut tarkoittaa piilossa toimivaa salaliittoa, joka pyrkii vallitsevan yhteiskuntajärjestyksen horjuttamiseen. Nykyisin käsite viittaa useimmin avant-garde -ryhmiin tai liikkeeseen, joka toimii  valtakulttuurin ulkopuolella. Yleisimmin underground merkitsee monitaiteista vastakulttuuriliikettä, joka syntyi Yhdysvalloissa 1960-luvulla.

Underground on sikäli kuvaava termi, että tavallinen yleisö joutuu harvoin kosketuksiin toiminnan kanssa, ellei ihminen tietoisesti hakeudu sen piiriin ("maan alle"), koska valtamedia ei ole undergroundista juurikaan kiinnostunut. Underground on usein myös synonyymi ilmaisulle vastakulttuuri.

Katso myös 

 Mainstream

Lähteet
Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Underground suomalaisessa taiteessa 1960- ja 1970-luvuilla, Ylen Elävä arkisto.
 Pietarin maan alla syntyi elinvoimainen undergroundkulttuuri, Ylen Elävä arkisto

Alakulttuurit
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Luettelo Havaijin paikannimistä

Luettelo Havaijin paikannimistä.

Aiea
Aina Haina
Alakea
Anachoomlu
Brbrsptnas
Cape Smith
Capehart
Captain Cook
Ewa
Ewa Beach
Ford Island
Fort Shafter
Hana
Hanalei
Hanapepe
Hickam
Hilo
Honaunau
Honokaa
Honolulu
Honomu
Kaaawa
Kahaluu
Kahuliu
Kailua
Kailua-Kona
Kaimuki
Kakaako
Kakaakou
Kalaheo
Kalaoa
Kalihi
Kamuela
Kaneohe
Kaneohmcas
Kapaa
Kapolei
Kauai
Kawaihae
Kawailani
Keaau
Keahi
Kealakekua
Keauhou
Kekaha
Kihei
Kīlauea
Kohala
Koko Head
Koloa
Kona
Kula
Lahaina
Laie
Lanai City
Laupahoeho
Lihue
Lualualei
Makaha
Makakilo
Makawao
Manoa
Mililani
Mililanimk
Moanalua
Mountain View
Naalehu
Nanakuli
Napili
Pahala
Pahoa
Paia
Papaikou
Papakolea
Pearl City
Pearl Harbor
Punahou
Puukapu
Puuloa
Royal Kunia
Schofield Barracks
Soda Creek
Sunset Beach
Tripler
Volcano
Wahiawa
Waialua
Waianae
Waikoloa
Wailuku
Waimanalo
Waimea (kaksi samannimistä kaupunkia)
Waipahu
Wheeler

Havaijin maantiede
Mauna Loa

Mauna Loa on toimiva kilpitulivuori Havaijilla. Sen nimi tarkoittaa havaijin kielellä "pitkää vuorta". Tulivuori on purkautunut ainakin 33 kertaa. Viimeisin purkaus tapahtui maaliskuussa 1984.

Mauna Loa on tilavuudeltaan maailman toiseksi suurin aktiivinen tulivuori, laaja ja loivarinteinen kilpitulivuori. Sen tilavuus on 42 500 km³, josta 84,2 % on merenpinnan alapuolella. Vuoren huippu on merenpinnasta 4170 metrin korkeudella ja merenpohjasta 9 km. Tulivuori on syntynyt maanalaisen ns. kuuman kohdan (ts. kuuman pisteen) laavasta.

Kuumat pisteet ovat litosfäärilaattojen keskiosissa sijaitsevia pylväsmäisiä, paikallaan pysyviä vulkaanisia pisteitä. Tyynenmeren litosfäärilaatta liikkuu kuuman pisteen kohdalta, ja uusi tulivuori tai tulivuorisaari syntyy.

Mauna Loan syöksemä laava on erittäin kuumaa, juoksevaa ja emäksistä basalttilaavaa. Riskiluokittelussa basalttilaavaa purkavat tulivuoret luetaan ympäristölle vaarattomiksi: basalttinen laava ei tuki purkausaukkoja ja näin ei aiheuta räjähdysvaaraa. Basalttisten tulivuorten alueet ovatkin yleensä matkailijoiden suosiossa (esim. Hekla Islannissa).

Mauna Loan lähellä sijaitsee toinen tulivuori, Mauna Kea. Havaijin saari koostuu yhteensä viidestä tulivuoresta.

Mauna Loan huipulla, liki 3 400:n metrin korkeudessa, sijaitsee tutkimusasema, joka on seurannut säätä ja ilmakehän kemiallista koostumusta yhtäjaksoisesti 1950-luvulta lähtien. Aseman pystytti Charles Keeling. Vuonna 1958 Keeling mittasi ilmakehän hiilidioksidipitoisuudeksi 315 ppm. Sen jälkeen lukema on tasaisesti noussut. Vuonna 2022 lukema ylitti 418 ppm.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Mauna Loa  – USGS website
 Mauna Loa Observatory (MLO) – NOAA
 NOAA In Situ Carbon Dioxide (CO2) Measurements – MLO/NOAA
 Mauna Loa Solar Observatory  (MLSO) – operated by the High Altitude Observatory, Boulder, Colorado
 Livekuvaa NOAA:n mittausasemalta

Havaijin tulivuoret
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yhdysvaltain vuoret
Hyrsylä

Hyrsylä () on kylä Karjalan tasavallan Suojärven piirin Veskelyksen kunnassa, ennen sotia Suomelle kuuluneessa Raja-Karjalassa. 
 
Suomelle kuuluessaan Hyrsylä kuului Suojärven kuntaan ja se sijaitsi valtion muusta alueesta lähes kuroutuneella Venäjän puolelle työntyvällä alueella nk. Hyrsylän mutkassa (liv. Hyrsylänmutku). Erikoinen rajalinjaus oli alun perin muodostunut 1600-luvun alussa Stolbovan rauhan rajankäynnin yhteydessä.

Hyrsylän mutkan alueella oli kolme kylää, Hyrsylä, Ignoila ja Hautavaara. Ne ovat edelleen 2000-luvulla Venäjällä asuttuja kyliä, mutta palveluja niissä ei ole. 

Hyrsylän kylä kuului Suomen itsenäisyyden alussa Salmin pitäjään, josta se liitettiin vuonna 1931 Suojärveen. Maantie Suojärvelle oli valmistunut 1926; Suuruhtinaskunnan aikana yhteydet olivat olleet hyvät vain Venäjän suuntaan. Aikojen mittaan Hyrsylän kylä on kuulunut moneen valtioon: Venäjän Karjalaan, Ruotsiin, jälleen Venäjään, Suomen suuriruhtinaskuntaan, Suomeen, Neuvostoliittoon, Venäjän federaatioon. 

Hyrsylästä on kotoisin Aira Samulin, joka on perustanut yleisölle avoimen karjalaistaloa muistuttavan Hyrsylän Mutka -nimisen kodin Lohjalle.

Hyrsylän mutkassa puhuttiin ennen sotia livvin kieltä.

Hyrsylän mutka talvisodassa

Talvisodan sytyttyä jäi Hyrsylästä ja muista Suojärven pitäjän kylistä siviiliväestöä hyökkäävien neuvostojoukkojen vangiksi. Nämä kylien siviiliasukkaat vietiin keskitysleirille Interposolkan kylään Petroskoin eteläpuolelle ja Kaimaojan leirille Kontupohjan länsipuolelle. Yhteensä Suojärven rajakylistä jäi runsaat 1700 siviilivankia, joista vajaa puolet Hyrsylän mutkan kylistä. Tarkat luvut löytyvät kirjasta "Tasavallan panttivangit". Usein puhutaan virheellisesti vain Hyrsylän mutkan alueelta jääneistä siviilisotavangeista, vaikka muista Suojärven kylistä jäi siviilisotavankeja enemmän.

Moskovan rauhan ehtojen mukaisen vankienpalautuksen jälkeen 25. toukokuuta 1940 voitiin todeta, että siviilisotavangeista oli kuollut leiriaikana 102 henkeä. Nämä siviiliuhrit on luetteloitu Nurmeksen Bomban talon yhteydessä olevan tsasounan edustalla olevaan kivipaateen. Nuorimmat uhrit olivat ainoastaan muutaman viikon ikäisiä, vanhimmat 
yli 80-vuotiaita.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hyrsylä Suojärven pitäjäseuran sivut
 Hyrsylän mutka Suojärven pitäjän karttahahmotelmassa luovutettukarjala.fi
 Suomenmaan kartta, karttasivu B7, Weilin & Göös 1898 sisältäen Hyrsylän mutkan
 Valde Näsi : Rajamutkan isänmaallisuutta, Hakkapeliitta, 14.10.1930, nro 42, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Valde Näsi : Hyrsylän rajamutkan tarina, Hakkapeliitta, 15.11.1932, nro 46, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suojärven kylät
Suojärven piirin asutut paikat
Keith Moon

Keith John Moon (23. elokuuta 1946 Lontoo, Iso-Britannia – 7. syyskuuta 1978 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen rockmuusikko, joka tuli tunnetuksi The Who -yhtyeen rumpalina. Moonia pidetään ja arvostetaan yhtenä rockhistorian merkittävimmistä rumpaleista.

Soittotyyli 
Moonin soittotyyli oli omalaatuinen, rönsyilevä, arvaamaton ja jopa maaninen. Häntä oli opettanut soittamaan Carlo Little, joka oli soittanut satunnaisesti muun muassa The Rolling Stonesin kanssa. Moon on tunnettu erityisesti siitä, että hän ei juurikaan käyttänyt hi-hatia soittaessaan. Moon liittyi Tho Who:hun vuonna 1964 nähtyään sen keikalla.

The Whon uran alkuvuosina Moonilla oli tapana rikkoa rumpusetti aina show’n päätteeksi. Onkin sanottu että Keith Moon ”hajotti enemmän settejä kuin kukaan muu pääsee koskaan edes soittamaan”. Hän käytti myös tuplabassorumpuja ensimmäisten rockrumpaleiden joukossa. Yhtyeen kitaristille ja lauluntekijälle Pete Townshendille Moon oli ainoa oikea rumpali. Vuonna 1975 Moon julkaisi pääasiassa coverkappaleita sisältäneen ainoan sooloalbuminsa Two Sides Of The Moon.

Yksityiselämä 
Luonteeltaan Moon oli villi ja omalaatuinen keppostelija. Hän koetteli yhtyeensä jäsenten ja suuren yleisön hermoja kuuluisilla tempauksillaan, joista pahamaineisimpia oli lontoolaiseen juutalaisravintolaan marssiminen natsiunivormussa. Moonin riehaannuttua The Who poistettiin usein hotelleista. Jälkikäteen on päätelty, että hyvin todennäköisesti Keith Moonilla oli tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö eli ADHD.

Kuolema 
Väkivaltainen, itsetuhoinen ja raskas elämäntyyli, hallitsematon juopottelu ja huumeiden käyttö tuhosivat Moonin. Hän kuoli Harry Nilssonin asunnossa Lontoossa alkoholiongelman hoitoon ja ennaltaehkäisyyn määrätyn rauhoittavan klometiatsoli-lääkkeen yliannostukseen 32-vuotiaana.

Klometiatsolin kauppanimi oli Heminevrin, ja lääkärin määräyksen mukaan hänen olisi tullut ottaa yksi tabletti aina kun hänelle tuli himo juoda alkoholia, mutta kuitenkin korkeintaan kolme tablettia vuorokaudessa. Moonin kohtaloksi koitui se, että hän oli ottanut lyhyen aikavälin sisällä yhteensä 32 tablettia Heminevriniä.

Lääkäri joka määräsi hänelle Heminevriniä, Moonin pyynnöstä (koska hän itse halusi päästä eroon alkoholista), ei ollut tietoinen tämän taustasta ja huumeongelmasta. Moonin kuoleman jälkeen eräs alkoholiongelmien asiantuntija oli kirjoittanut lehteen, ja kertonut että Moonille ei olisi ikinä pitänyt määrätä kyseistä lääkettä. Moonin vieroitus alkoholista olisi pitänyt tapahtua laitoshoidossa, mutta sairaalakammonsa vuoksi hän halusi yrittää vieroitushoitoa kotonaan lääkityksen avulla.

Sattumoisin muutamaa vuotta aikaisemmin samassa asunnossa ja samassa sängyssä oli kuollut toinen rocksuuruus, The Mamas & the Papas -yhtyeen Cass Elliot. Nilsson myi asunnon pian Moonin kuoleman jälkeen Pete Townshendille.

Lähteet 

Brittiläiset rumpalit
The Whon jäsenet
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit