joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jonah Berger

Jonah Berger on markkinoinnin professori Pennsylvanian yliopiston Wharton Schoolissa Yhdysvalloissa. Hän on tuotteiden ja palveluiden suosituksi tekemisen, viraalimarkkinoinnin, trendien ja sosiaalisen vaikuttamisen ekspertti. Hänen vuonna 2013 julkaistu kirjansa Contagious: Why Things Catch On on sekä The New York Times- että The Wall Street Journal -julkaisujen kirjalistojen bestseller. Kirja on julkaistu yli 30 kielellä. 

Berger on opiskellut markkinoinnin tohtoriksi Stanfordin yliopiston bisneskoulussa.

Lähteet 
Jonah Berger, Associate Professor of Marketing Associate Professor of Marketing, Marketing Department, Wharton School, University of Pennsylvania. Viitattu 31.8.2015.

Anderson, Kare: The Secret Behind Why Things Catch On, Forbes 18.2.2013, viitattu 31.8.2015.

Sacks, Danielle: ”Fifty percent of ’The Tipping Point' is wrong." Jonah Berger shows you which half, Fast Company 18.3.2013, viitattu 31.8.2015.

Yhdysvaltalaiset professorit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Markkinointitieteilijät
Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat
Kristian Sbaragli

Kristian Sbaragli (s. 8. toukokuuta 1990 Empoli) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän on edustanut ammattilaisurallaan eteläafrikkalaista MTN-Qhubeka / Dimension Data -tallia 2013–2017, Israel Cycling Academya 2018–2019 ja Alpecin-Fenixiä vuodesta 2020.

Sbaragli voitti Espanjan ympäriajossa 2015 Castellóniin päättyneen kymmenennen etapin ennen John Degenkolbia.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2006
Aloittelijoiden maantieajon Italian-mestaruus
2012
Trofeo Edil C, voitto
Trofeo G. Bianchin, voitto
2013
Tour de Korea, 1. etapin voitto
2015
Espanjan ympäriajo, 10. etapin voitto
2019
:Grand Prix Cycliste de Montréal, kuudes

Lähteet 

Italialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Lautelan taistelun muistomerkki

Lautelan taistelun muistomerkki on kahden vapaussoturin muistolle omistettu muistomerkki Somerolta Kiikalaan johtavan maantien (yhdystie 2410) varrella Someron Lautelassa. Muistomerkissä olevan reliefin on suunnitellut kuvanveistäjä Felix Nylund, ja se paljastettiin 21. kesäkuuta 1939.  Patsaan kivityön suunnitteli ja veisti Mauno Kangas.

Lautelan taistelu käytiin osana Suomen sisällissotaa 22. huhtikuuta 1918, kun Turun suunnasta tulleet punaiset olivat pakenemassa kohti Lahtea päämääränään paeta Venäjälle. Muutamaa päivää aiemmin oli taisteltu Kiikalan Rekijoella. Ratkaisevassa taistelussa Lautelassa punaiset nostivat valkoisen lipun antautumisen merkiksi. Mutta kahden valkoisen taistelijan lähtiessä antautuneiden suuntaan he avasivat tulen konekiväärillä ja pakenivat.

Katso myös 
 Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa

Lähteet

Someron patsaat ja veistokset
Someron nähtävyydet
Suomen sisällissodan muistomerkit
Rafael Holmström

Anton Rafael Leopold Holmström (19. joulukuuta 1899 Helsinki – 1. joulukuuta 1967) oli suomalainen teologian tohtori, filosofian maisteri ja rehtori.

Holmströmin vanhemmat olivat Uudenmaan lääninhallituksen lääninkirjanpitäjä Anton Wilhelm Holmström (1864–1945) ja Edla Holmgren (k. 1930). Hän oli naimisissa vuodesta 1926 Aino Olivia Alhon kanssa.

Holmström pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1918. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923 sekä suoritti teologian erotutkinnon 1924 sekä kasvatusopillisen tutkinnon 1927. Holmström vihittiin papiksi 1924. Myöhemmin Holmström valmistui vielä teologian kandidaatiksi 1930, teologian lisensiaatiksi 1937 ja teologian tohtoriksi 1940. Hänen väitöskirjansa käsitteli piispa Eerikki Eerikinpoika Sorolaista.

Holmström oli aluksi väliaikaisena pappina Sahalahdella, Pornaisissa, Vanajalla ja Tyrvännöllä sekä Hattulassa. Hän oli sitten 1926–1937 Hämeenlinnan lyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina ja Hämeenlinnan tyttökoulun uskonnon opettajana. Tämän jälkeen Holmström toimi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa vanhempana lehtorina 1937–1939, yliopettajana 1939–1959 ja rehtorina 1942–1959.

Holmström oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1933–1937, Helsingin kaupungin raittiuslautakunnan puheenjohtaja 1949–1951 ja Raittiuden Ystävien puheenjohtaja 1947–1965.

Teoksia 
 Uskonpuhdistuksen ja ortodoksian välisen ajan saarnakirjallisuus pohjoismaissa. Suomen Kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja XXIII, 1933
 Eerikki Eerikinpoika Sorolainen : piispa ja teologi, kansanopettaja ja saarnaaja : kirkkohistoriallinen tutkimus, väitöskirja. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 39. Suomen kirkkohistoriallinen seura, Hämeenlinna 1937
 Vanhan testamentin lukukirja ; Suomen uskonnonopettajain liiton toimeksiannosta toim. Aarne Auvinen, Rafael Holmström, T. P. Virkkunen. WSOY 1940, 4. korj. painos 1952, 9. painos 1964, lisäpainos 1967
 Eräs tie kansojen tuhoon. Raittiuden ystävät, Helsinki 1943
 Raitis nuoriso – tulevaisuuden turva : esitelmä Suomen 58. yleisessä raittiuskokouksessa Kuopiossa kesäk. 18 p:nä 1944 ; kok. Rafael Holmström. Raittiuden ystävät, Helsinki 1944
 Raittiuskysymys eetillisen arvioinnin valossa. Raittiusjärjestöjen yhteistoimikunta, Helsinki 1944
 Opas evankeliumien lukemiseen ; koonneet Rafael Holmström, Aimo T. Nikolainen, Ilmari Tammisto. Otava 1945, 2. uus. painos 1950, 9. painos 1967
 Pyhä uskomme : lasten uskonoppi ; kok. Rafael Holmström ; kuvittanut Eila Krusberg. Otava 1946
 Turmioonko joukon mukana?. Raittiusjärjestöjen yhteistoimikunta, Helsinki 1947

Suomennoksia 
 Kurt Frör : Uskonnonopetuksen perusajatuksia. Suomen pyhäkouluyhdistys, Helsinki 1962 (alkuteos Grundgedanken der Religionspädagogik)

Lähteet

Suomalaiset teologit
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset opettajat
Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut
Raittiusliikkeen vaikuttajat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Würzburger Kickers

Würzburg Kickers on saksalainen jalkapalloseura, joka pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kickers  putosi sarjaan kaudeksi 2021–2022 2. Bundesliigasta

Saksalaiset jalkapalloseurat
Baijerin jalkapallo
Würzburg
Tuuli Menna

Tuuli Elina Menna (s. 8. kesäkuuta 1996 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Laiturina pelaava Menna on helsinkiläisen Wartti Basketin kasvatti.

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2015. Mäkelänrinteessä, kuten Pohjois-Haagan yläasteellakin, hän kuului Helsinki Basketball Academyn valmennusryhmään (2011-2015) ja osallistui kansainväliseen kilpailutoimintaan (EYBL – European Youth Basketball League).

Menna on saavuttanut SM-kultaa nuorisosarjoissa: alle 18-vuotiaissa 2012 (Honka Akatemia) ja alle 16-vuotiaissa 2011 (Wartti-Basket). Henkilökohtaisia huomionosoituksia ovat olleet mm. kauden parhaan B-tyttöpelaajan arvo 2011 (Suomen Koripalloliitto), alle 16-vuotiaiden PM-kisojen arvokkaimman pelaajan palkinto 2012 sekä alle 16-vuotiaiden EM-kilpailujen B-divisioonan tähdistöjoukkuevalinta 2012. Hän pelasi vuosina 2012–2015 naisten SM-sarjaa/Naisten Korisliigaa ja oli mukana voittamassa SM-pronssia Hongalle vuonna 2013. Kaudella 2014-2015 hän kirjautti tilastomerkinnöikseen 11,6 pistettä, 9,3 levypalloa ja 0,3 syöttöä ottelua kohden. Kausina 2015–2016 ja 2016-2017 Menna pelasi yliopistokoripalloa Yhdysvalloissa Virginiassa Richmondin yliopiston joukkueessa ja siirtyi sen jälkeen nykyiseen joukkueeseensa Manhattan Collegeen New Yorkissa.

Menna edusti Suomea täydet kaksi kautta sekä alle 16-vuotiaiden (2011-2012) että alle 18-vuotiaiden (2013-2014) nuorisomaajoukkueissa pelaten yhteensä 72 nuorisomaaottelua ja kuuluu naisten maajoukkueen kokoonpanoon.

Lähteet 
 Tuuli Menna baskethotel.com
 Maajoukkuetilastot  Suomen Koripalloliitto

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Irja Maliniemi

Irja Linnea Julie Maliniemi, vuoteen 1932 Lindström (26. lokakuuta 1902 – 2. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, lehtori ja kielten ja kirjallisuuden tutkija.

Maliniemen vanhemmat olivat filosofian tohtori Fredrik Julius Lindström (1873–1924) ja Fanny Ulrika Sederholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923, filosofian lisensiaatiksi 1941 ja filosofian tohtoriksi 1950.

Maliniemi toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon saksan ja ranskan vanhempana lehtorina 1932–1945 ja yliopettajana 1945–1967. Hän oli myös saksan kielen opettajana Helsingin yliopistossa 1940–1967.

Irja Maliniemi oli naimisissa vuodesta 1932 Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori Aarno Maliniemen kanssa. Irja Maliniemen sisar oli taidehistorian dosentti ja Ateneumin intendentti, professori Aune Lindström.

Teoksia 
 Die Studierreisen der neusprachlichen Lehrer esitelmä Uusfilogipäivillä Helsingissä 24-28. 8. 1934
 Heinrich Heine Suomen kirjallisuudessa, väitöskirja. Helsinki 1941
 Runoutemme ajanomaisia ilmiöitä käännöslyriikan valaisemina. Suomi 109,3. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1961

Toimitustöitä 
 Axel Rosendahl : Deutschland und die Deutschen : ein Lesebuch zur Einführung in die Kenntnis Deutschlands und seines geistigen Lebens. 2, Für den Schulunterricht bearbeitet und herausgegeben ; neu bearbeitet von Irja Maliniemi. 10. painos WSOY 1943, 13. painos 1953

Suomennoksia 
 Emil Strauss : Elämäntanssi : romaani. Otava 1942 (alkuteos Der Lebenstanz)

Lähteet

Suomalaiset kirjallisuustieteilijät
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Pikku-Valkee

Pikku-Valkee (myös Moron Valkee) on Karjaanjoen vesistöön kuuluva järvi Somerniemellä Somerolla. Sen pinta-ala on 15,9 hehtaaria, korkeus merenpinnasta 110,0 metriä ja rantaviiva 2,07 kilometriä. Järvi kuuluu Somerniemen Oinasjärveen laskevan Ropakonjoen valuma-alueeseen (23.077). Siellä se on osa Ropakonjoen sivuhaaran Koskueenojan valuma-aluetta, johon kuuluvat myös Ropakonjoen valuma-alueen kaksi muuta yli yhden hehtaarin laajuista järveä Iso-Ätämö ja Pikku-Ätämö. 

Pikku-Valkee on tämän valuma-alueen järvistä ylimpänä sijaitseva laskujoeton harjujärvi, joka saa vetensä pohjavedestä ja kuuluu pohjavesialueeseen. Se on yhteydessä alapuolisiin Pikku- ja Isoon-Ätämöön vain ojittamattoman Ätämönuiton suon kautta.

Vesi järvessä on kirkasta ja hapanta. Kasvillisuudeltaan järvi kuuluu Lobelia-järvityyppiin, jossa kasvillisuuden valtalajina on tyypin nimilaji nuottaruoho. Lähinnä runsaimpia lajeja ovat ulpukka ja palpakot. Vuonna 2005 järven pinta oli alhaalla mutta järven kunto kasvillisuuden perusteella oli hyvä eikä muutoksia ollut tapahtunut verrattuna 50 vuotta aikaisempiin havaintoihin. Järvessä esiintyviä kaloja ovat ahven, hauki ja särki.

Pikku-Valkee, samoin kuin viereiset Iso-Ätämö ja Pikku-Ätämö sijaitsevat Somerniemen Oinasjärven kylässä. Järville ulottuu Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alue. Pikku valkee kuuluu Natura-alueeseen kokonaan, mutta sen valuma-alueesta sisältyy Naturaan vain länsiosa. Järven itäranta ja valuma-alueen itäpuoli sen sijaan jää Naturan ulkopuolelle. Järven koko valuma-alue on pohjavesialuetta.

Lähimpiä muita järviä ovat Karjaanjoen vesistössä ja Ropakonjoen valuma-alueella pieni laskujoeton harjulampi Kalaton (myös Herakkaan Kalaton) Oinasjärven kylässä Pikku-Valkeen eteläpuolella ja Uskelanjoen vesistöön kuuluva laskujoeton harjujärvi Iso-Valkee (myös Mäyrämäen Valkee) Somerniemen Mäyrämäen kylässä Pikku-Valkeen länsipuolella. Lähelle Pikku-Valkeeta jää myös Uskelanjoen vesistöön kuuluva Herakkaanlähde lounaassa.

Lähteet
 Kalpa, Arto: Pikku Valkeen kasvillisuuskartoitus. Julkaisussa: 
 Tikander, Sanna & Jari Hietaranta (2005a): Pikku-Valkeen hoitosuunnitelma. Julkaisussa: 
 Tikander, Sanna & Jari Hietaranta (2005b): Iso- ja Pikku-Ätämön valuma-aluekartoitukset. Julkaisussa:

Viitteet

Somerniemen järvet
Karjaanjoen vesistö
Geologi

Geologi on tieteilijä, joka tutkii Maata ja sitä muodostavia kiinteitä ja nestemäisiä aineita sekä Maata muokanneita prosesseja ja sen historiaa. Geologit opiskelevat enemmän soveltavaa kuin teoreettista tiedettä ja lähestyvät geologiaa käyttäen fysiikkaa, kemiaa ja biologiaa sekä muita tieteenaloja. Muiden alojen tutkijoihin verrattuna geologit ovat usein enemmän taipuvaisempia ulkona kuin laboratoriossa työskentelyyn, joskin jotkut geologit suosivat enemmän tutkimusten tekemistä labrassa.

Geologit etsivät metalleja, öljyä ja muita Maan resursseja kaivosyhtiöille. He ovat myös luonnon uhkien ja katastrofien lieventämisen ja varoittamisen kärkikastissa, sillä he tutkivat maanjäristyksiä, vulkaanista toimintaa, tsunameja, myrskyjä ja muita vastaavia. Geologien tutkimuksia käytetään suuren yleisön varoittamiseen näiden tapahtumien mahdollisesta esiintymisestä. Tätä nykyä geologit ovat myös mukana ilmastonmuutokseen liittyvissä keskusteluissa, sillä he tutkivat todisteita ja historiaa tästä Maan prosessista.

Koulutus 
Geologiksi aikovalla koulutukseen tyypillisesti kuuluu merkittävää opiskelua fysiikassa, matematiikassa ja kemiassa geologiaosaston tarjoamien opintojen lisäksi.

Erikoistumisaloja 

Geologit voivat keskittää opintonsa tai tutkimuksensa yhteen tai useampaan seuraavista tieteenhaaroista:
 Dendrokronologia
 Taloudellinen geologia
 Insinöörigeologia
 Geofysiikka
 Geokemia
 Geokronologia
 Geomorfologia
 Hydrogeologia
 Magmapetrologia
 Isotooppigeokemia
 Metamorfinen petrologia 
 Merigeologia
 Paleoklimatologia
 Paleontologia 
 Maaperägeologia
 Öljygeologia
 Sedimenttipetrologia
 Rakennegeologia
 Vulkanologia

Katso myös 
 Geologia

Lähteet 

Tiedealan ammatit
Thomas Lemar

Thomas Lemar (s. 12. marraskuuta 1995 Baie-Mahault, Guadeloupe) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Vasenjalkainen Lemar on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Lemar aloitti ammattilaisuransa SM Caenissa, jonka paidassa hän pelasi kaudella 2013–2014 Ligue 2:ssa seitsemän ottelua. Kaudeksi 2014–2015 Caen nousi Ligue 1:een ja Lemar teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Evian Thonon Gaillard FC:tä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 25 liigaottelua. Avausmaali ja kauden ainoa maali syntyi huhtikuussa 2015 FC Nantesia vastaan.

Heinäkuussa 2015 Lemar siirtyi Ligue 1:n AS Monacoon. Hän teki heti avausottelussaan Toulousea vastaan maalin. Hän pelasi kolmen kauden aikana 90 liigaottelua ja teki niissä 16 maalia, joista yhdeksän Monacon mestaruuteen päättyneellä kaudella 2016–2017. Mestarien liigassa Lemar pelasi 15 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, sekä vieras- että kotikentällä Tottenham Hotspuria vastaan syksyllä 2016. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua.

Lemar siirtyi kesällä 2018 espanjalaisseura Atlético Madridiin. Hän on kolmen kauden aikana pelannut Espanjan liigassa 80 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Kaudella 2020–2021 hän voitti Espanjan liigamestaruuden. Mestarien liigassa hän on pelannut Sevillaa edustaessaan 22 ottelua. Elokuussa 2018 hän oli voittamassa UEFA Super Cupia.

Maajoukkueura 
Lemar on edustanut monia Ranskan nuorten maajoukkueita. Aikuisten maajoukkuetasolla hän olisi voinut edustaa Ranskan sijasta myös synnyinmaataan, Ranskalle kuuluvaa Guadeloupea. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2016. Hän kuului Ranskan maailmanmestarijoukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta pelasi vain jatkoon pääsyn kannalta merkityksettömän viimeisen alkulohko-ottelun Tanskaa vastaan. Hän on pelannut toukokuun 2021 loppuun mennessä 24 A-maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, joista kaksi ensimmäistä elokuussa 2017 MM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Pepe Enroth

Pepe Enroth on tamperelainen laulaja, joka osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoiden finaaliin vuonna 1991. Vuonna 2018 vähän ennen 60-vuotispäiviään hän voitti Seinäjoen Tangomarkkinoilla Tangoseniorit-kilpailun miestensarjan. Enroth on esiintynyt tanssimuusikkona vuodesta 1976 lähtien.

Myös Pepe Enrothin poika Benjamin Enroth tunnetaan laulajana. Hän ylsi Tangomarkkinoiden finaaliin vuosina 2015 ja 2016.

Diskografia
 Sinä mielessäin (Sony 1991)
 Sydän ruusuista (Tatsia 1995)
 Sata syytä rakastaa

Lähteet

Aiheesta muualla
Kotisivu vuodelta 2010 Internet Archivessa

Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset laulajat
Fredrik Julius Lindström

Fredrik Julius Lindström (28. heinäkuuta 1873 Tampere – 8. elokuuta 1924 Savonlinna) oli suomalainen filosofian tohtori ja lyseon lehtori. Hän kirjoitti useita teoksia kuvaamataiteista ja taidehistoriasta.

Lindströmin vanhemmat olivat ajuri Erik Johan Lindström ja Amanda Gustava Söderlund. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897, maisteriksi 1900 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1914.

Lindström toimi Helsingin lyseossa tuntiopettajana 1898–1905 ja sitten vuodesta 1905 alkaen saksan ja suomen ylimääräisenä nuorempana lehtorina.

Lindström oli naimisissa vuodesta 1899 Fanny Ulrika Sederholmin kanssa. Heidän tyttäriään olivat taidehistorioitsija ja Ateneumin intendentti Aune Lindström ja kirjallisuudentutkija, lehtori Irja Maliniemi.

Teoksia 
Nimellä Fredr. J. Lindström:
 Kuvaamataiteet ja yleisö : lyhyt opas taidekokoelmissa kävijöille. Kansanvalistusseuran toimituksia 138. Helsinki 1906
 Taiteen tarkoitus ja moraali : historiallis-kriitillinen tutkimus, väitöskirja. Helsinki 1914
 Saksalais-suomalainen kieliopas - Deutsch-finnischer Sprachführer ; laatinut Fredr. J. Lindström. Ahjo, Helsinki 1918
 Taidehistorian pääpiirteet : oppikouluja varten. Kirja, Helsinki 1918, 2. painos 1929
 Kuvaamataide teoksessa Yhdeksännentoista vuosisadan kirjallisuus ja taide : eurooppalaisen kirjallisuuden päävirtaukset ; kirj. J. V. Lehtonen. Yhdeksännentoista vuosisadan kulttuurikehitys 3. Tietosanakirja, Helsinki 1921
 Alfred Kordelin : elämäkerrallinen kuvaus. Alfred Kordelinin kuolinpesä, Helsinki 1923
 Siveellisyys ja taide. Suomen naisten kansallisliiton siveellisyyskomitean julkaisuja 2. Helsinki 1923
 Taidearvostelusta. Kristillisen taideseuran esitelmiä 7. Otava 1925

Suomennoksia 
 Leopold Schmidt : XIX:n vuosisadan säveltaiteen mestareita : elämäkerrallisia luonnoksia. Kansanvalistusseura, Helsinki 1915
 Björnstjerne Björnson : elämä ja oppi ; kuvannut Petrus Nordmann ; suomentanut Fredr. J. Lindström. Kansanvalistusseuran elämäkertoja 20. Helsinki 1916
 R. A. Wrede : Vuoden 1917 jälkimäiset valtiopäivät ja Suomen itsenäisyys. Ahjo, Helsinki 1918

Lähteet

Suomalaiset taidehistorioitsijat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet
Omar Fraile

Omar Fraile Matarranz (s. 17. heinäkuuta 1990 Baracaldo, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Caja Rural - Seguros RGA -tallissa 2013–2015, edusti Dimension Data -joukkuetta 2016–2017, Astanaa 2018–2021 ja vuodesta 2022 alkaen Ineos Grenadiersiä. Hän voitti mäkikirikilpailun Espanjan ympäriajossa 2015 ja 2016. Italian ympäriajossa 2017 hän voitti mäkisessä maastossa ajetun 11. etapin. Hän voitti 14. etapin Ranskan ympäriajossa 2018 sekä maantieajon Espanjan-mestaruuden 2021.

Saavutuksia 
Lähteet: Cycligbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2015
Baskimaan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Giro dell'Appennino, voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, 4. etapin voitto
Espanjan ympäriajo
 Mäkikirikilpailun voitto, johdossa etappien 3–21 jälkeen
2016
Vuelta a Burgos, mäkikirikilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, 
16px Mäkikirikilpailun voitto, johdossa etappien 10 ja 20–21 jälkeen
2017
Tour de Yorkshire, kokonaiskilpailussa toinen
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas, 11. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 12. etapilla toinen
2018
Baskimaan ympäriajo, 5. etapin voitto
Tour de Romandie, 1. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 14. etapin voitto
2020
Vuelta a Murcia, mäkikirikilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, 7. etapilla toinen
2021
Maantieajon Espanjan-mestaruus
2022
Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas

Lähteet 

Espanjalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Marrakechin elokuvajuhlat

Marrakechin elokuvajuhlat () on vuosittainen elokuvajuhlatapahtuma, joka järjestetään Marrakechin kaupungissa Marokossa. Eensimmäisen kerran nämä elokuvajuhlat järjestettiin vuonna 2001. 

Jaettavia palkintoja ovat muun muassa Étoile d’or/Grand prix, tuomariston valitsema paras elokuva sekä parhaan mies- ja naisnäyttelijän palkinnot. Parhaana miesnäyttelijänä on palkittu suomalaisista vuonna 2007 Tommi Korpela ja vuonna 2008 Eero Aho.

Lähteet

Elokuvajuhlat
Elokuvajuhlat
Marokon elokuva
Vadelmavenepakolainen (elokuva)

Vadelmavenepakolainen (, ) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut elokuva. Elokuva pohjautuu samannimiseen romaaniin, jonka on kirjoittanut Miika Nousiainen. Elokuvan ohjasi Leif Lindblom.

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Ruotsalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Vuoden 2014 ruotsalaiset elokuvat
Vuoden 2014 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset monikieliset elokuvat
Michel Vaillant

Michel Vaillant on ranskalaisen Jean Gratonin kirjoittama sarjakuva, joka kertoo formula-ajajasta. Ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1957.
Ranskalainen sarjakuva
Jeanette Björkqvist

Jeanette Björkqvist (s. 1973 Porvoo) on suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on työskennellyt uutistoimittajaan Hufvudstadsbladetissa Helsingissä, Svenska Dagbladetin avustajana Helsingissä ja vuodesta 2016 freelancerina. Björkqvist on vakiovieras radio-ohjelmassa Eftersnack ja on ollut mukana Aamu-TV:n perjantaipaneelissa Jälkiviisaat. Hän sai vuonna 2010 Euroopan unionin journalistipalkinnon ja 2011 Midaspalkinnon reportaasistaan "Det oönskade folket", joka käsitteli itäeurooppalaisia romaneja. Keväällä 2014 sai Ruotsalaisessa teatterissa ensi-iltansa näytelmä Kvinna till salu, jossa Björkqvist oli yksi kirjoittajista. Näytelmä sai suomenruotsalaisen näytelmäkirjailijapalkinnon 2014. Syksyllä 2015 Björkqvist sai vuoden Fredrika Runebergin stipendin ja vuonna 2017 hänelle myönnettiin Topeliuspriset.

Teokset
 I mina kvarter : kända finländare berättar om Helsingfors Schildts 2000, ISBN 951-50-1118-3
 "Naken – en antologi om sorg" Schildts & Söderströms 2013, ISBN 978-951-5232-250

Lähteet

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomenruotsalaiset kirjailijat
Bristol (auto)

Bristol on vuonna 1945 perustettu englantilainen automerkki. Bristol-autoja valmistaa Bristol Cars -yhtiö, joka eriytyi lentokonevalmistaja Bristol Aeroplane Companyn tytäryhtiöksi vuonna 1955.

Ensimmäinen Bristol-auto valmistui vuonna 1947. Se oli rakennettu BMW 327:n piirustusten perusteella, jotka tehdas oli saanut haltuunsa sodan jälkeen BMW:ltä. Ensimmäinen neliovinen Bristol oli vuosina 1953–1957 valmistettu 405-malli. Siinä oli kuusisylinterinen 1 971 cm³ moottori teholtaan 78 kW (107 hv). Bristol 405 -mallia valmistettiin noin 300 kappaletta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.bristolcars.co.uk

Brittiläiset automerkit
Bristol Aeroplane Company
Jasper Stuyven

Jasper Stuyven (s. 17. huhtikuuta 1992 Leuven) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Trek Factory Racing -tallissa 2014, ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nykyiseltä nimeltään Trek-Segafredo.

Stuyven voitti junioreiden maantieajon maailmanmestaruuden Moskovassa 2009 ennen Arnaud Démarea. Espanjan ympäriajossa 2015 hän voitti Murciaan päättyneen kahdeksannen etapin. Hän voitti suurklassikko Milano – San Remon 2021.

Saavutuksia 
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2009
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa kultaa
2010
Junioreiden Pariisi–Roubaix, voitto
Driedaagse van Axel (juniorit), 3. etapin voitto
Tre Giorni Orobica, 4. etapin voitto
MM-kilpailut, junioreiden maantieajossa pronssia
Remouchamps–Ferrières–Remouchamps (juniorit), voitto
2013
Volta ao Alentejo, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 2. etapin voitto
Tour de Beauce, 1. etapin voitto
2015
Espanjan ympäriajo, 8. etapin voitto
2016
Kuurne–Bryssel–Kuurne, voitto
E3 Harelbeke, viides
2017
Kuurne–Bryssel–Kuurne, toinen
Pariisi–Roubaix, neljäs
Italian ympäriajo, pistekilpailussa toinen, 6. etapilla toinen, 2. ja 13. etapilla kolmas
BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa kolmas, 7. etapin voitto
2018
Omloop Het Nieuwsblad, neljäs
E3 Harelbeke, kuudes
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
Pariisi–Roubaix, viides
Ranskan ympäriajo, 14. etapilla kolmas
BinckBank Tour, 3. etapin voitto
Brussels Cycling Classic, toinen
Grand Prix Cycliste de Québec, kolmas
Grand Prix de Wallonie, voitto
Grote Prijs Jef Scherens - Rondom Leuven, voitto
2019
Ranskan ympäriajo, 3. etapilla kolmas
Prudential RideLondon-Surrey Classic, neljäs
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, viides
Grand Prix de Wallonie, toinen
Tour de l'Eurométropole, kolmas
2020
Omloop Het Nieuwsblad, voitto
EM-kilpailut, maantieajossa viides
Ranskan ympäriajo, 19. etapilla kolmas
2021
Milano – San Remo, voitto
Flanderin ympäriajo, neljäs
Ranskan ympäriajo, 7. etapilla toinen
Primus Classic, kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa neljäs
Pariisi–Tours, kolmas
2022
Gent–Wevelgem, neljäs
Pariisi–Roubaix, seitsemäs

Lähteet 

Belgialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Joe 17

Joe 17 on nostokölillä varustettu yksityyppi monitoimipurjevene, jolla on oma aktiivinen luokkaliittonsa. Purjevene on 5,27 metriä pitkä ja sen leveys on 2,00 metriä. Syväystä veneellä on 0,5 metristä yhteen metriin. Purjeveneen uppouma on 480 kg. Maston korkeus veneessä on 7,4 metriä. Purjeveneen on suunnitellut Hans Groop ja veneet on valmistettu Suomessa. 

Joe 17 on uppoamaton sekä itseoikaiseva, ja sen merikelpoisuus on riittävä normaaliin saaristopurjehdukseen. Joe 17 on helposti trailerilla siirrettävissä vesistöstä toiseen tavallisen henkilöauton vetämänä. Veneitä purjehtii Suomessa yli 400, ja myytäväksi tulee vuosittain kymmeniä käytettyjä veneitä. Hintataso on kunnosta ja varustuksesta riippuen 1 500-5 500 €.

Aiheesta muualla 
 http://www.paatti.com/joe17/vene/esite/index.htm

Köliveneet
Tiesj Benoot

Tiesj Benoot (s. 11. maaliskuuta 1994 Gent) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Lotto-Belisol-tallissa syksyllä 2014 ja edusti samaa joukkuetta, nimeltään viimeksi Lotto Soudal, vuoteen 2019. Kausilla 2020–2021 hän ajoi Team Sunweb / Team DSM:ssä ja vuodesta 2022 Team Jumbo-Vismassa.

Benoot voitti Strade Bianchen 2018 karattuaan Roman Bardet'lta ja Wout van Aertilta 12 kilometriä ennen maalia.

Saavutuksia 
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2012
Oberösterreich-Rundfahrt (juniorit), pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Keizer der Juniores Koksijde, 1. etapin voitto
2013
Circuit des Ardennes International, pistekilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Vuelta Madrid, U23, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
2014
Le Triptyque des Monts et Châteaux, pistekilpailun voitto
Ronde de l'Isard, nuorten kilpailun voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa neljäs
2015
Flanderin ympäriajo, viides
Belgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Grand Prix Cycliste de Montréal, viides
Pariisi–Tours, neljäs
2016
Volta ao Algarve, nuorten kilpailun voitto
Omloop Het Nieuwsblad, kolmas
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
2017
Volta ao Algarve, nuorten kilpailun voitto
Brabantse Pijl, kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
2018
Strade Bianche, voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa neljäs, nuorten kilpailun voitto
E3 Harelbeke, viides
Flanderin ympäriajo, kahdeksas
Brabantse Pijl, kolmas
2019
Strade Bianche, viides
Dwars door Vlaanderen, viides
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Ranskan ympäriajo, 9. etapilla toinen
Tanskan ympäriajo, 1. etapin voitto
Bretagne Classic Ouest-France, toinen
2020
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 6. etapin voitto
2021
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides
Liège–Bastogne–Liège, seitsemäs
2022
Dwars door Vlaanderen, toinen
Amstel Gold Race, kolmas
Clásica de San Sebastián, kolmas

Lähteet 

Belgialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Allan (jalkapalloilija, 1991)

Allan Marques Loureiro (taiteilijanimeltään Allan, s. 8. tammikuuta 1991 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia. Oikeajalkainen Allan on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Allan kuului vuosina 2009–2012 uruguaylaiselle Deportivo Maldonadolle mutta oli koko ajan lainassa kotimaansa Vasco da Gamassa. Hän pelasi seuran paidassa 51 liigaottelua onnistumatta maalinteossa ja oli kentällä myös viidessä Copa Libertadoresin ottelussa. Vuonna 2009 Allan voitti seuran kanssa Série B:n ja vuonna 2011 Copa do Brasilin.

Heinäkuussa 2012 Allan siirtyi Italian Serie A:n Udineseen. Hän debytoi seuran paidassa syyskuussa 2012 Juventusta vastaan. Allanin Udinese-uran ainoa liigamaali syntyi tammikuussa 2015 Cagliaria vastaan. Hän pelasi seuran paidassa 104 liigaottelua. Italian cupissa hän teki maalin joulukuussa 2014 Cesenaa vastaan.

Heinäkuussa 2015 Allan siirtyi Serie A:ssa myöskin pelaavaan Napoliin, jossa hän debytoi elokuun lopulla Sampdoriaa vastaan. Ensimmäisellä Napolin-kaudellaan hän pelasi 35 liigaottelua, joista 32 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki kolme maalia. Toisella kaudella hän pelasi 29 liigaottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2017–2018 hän pelasi joukkueensa kaikki 38 liigaottelua, joista avauskokoonpanossa 32, ja teki niissä neljä maalia. Seuraavalla kaudella tilastoihin kertyi 33 liigaottelua ja yksi maali. Hän voitti Italian cupin 2020.

Allan on pelannut Napolin joukkueessa Mestarien liigassa yhteensä 26 ottelua, Mestarien liigan karsinnassa kaksi ottelua ja Eurooppa-liigassa 14 ottelua. Udinesea edustaessaan hän pelasi Eurooppa-liigassa kaksi ottelua.

Maajoukkueura 
Allan oli mukana voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2011. Hän pelasi turnauksessa kolmessa ottelussa. Brasilian A-maajoukkueessa hän on pelannut kymmenen ottelua vuosina 2018–2020. Hän kuului Copa Américan 2019 voittaneeseen joukkueeseen ja pelasi turnauksessa neljä ottelua, joista avauskokoonpanossa puolvälierän Paraguayta vastaan.

Saavutukset 
Vasco da Gama
 Série B: 2009
 Copa do Brasil: 2011

Napoli
 Italian cup: 2020

Brasilia
 Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa 2011
 Copa América: kultaa 2019

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin (Afrikka)

Tämä on luettelo Afrikan valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin. Luettelo on osa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin.

Lähteet:

Algeria

Angola

Benin

Burkina Faso

Burundi

Djibouti

Etelä-Sudan

Etelä-Afrikka

Egypti

Etiopia

Eritrea

Gambia

Gabon

Ghana

Guinea

Guinea-Bissau

Kamerun

Kap Verde

Kenia

Keski-Afrikan tasavalta

Kongon demokraattinen tasavalta

Kongon tasavalta

Lesotho

Liberia

Libya

Malawi

Mali

Marokko

Mauritania

Mauritius

Mosambik

Namibia

Nigeria

Niger

Norsunluurannikko

Ruanda

Sambia

Senegal

Seychellit

Sierra Leone

Sudan

Somalia

Swazimaa

Tansania

Tšad

Tunisia

Togo

Uganda

Zimbabwe

Lähteet

Afrikka
Luettelot Yhdysvaltain politiikasta
Danny van Poppel

Danny van Poppel (s. 26. heinäkuuta 1993 Moergestel, Pohjois-Brabant) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Vacansoleil-DCM-tallissa 2013, edusti Trek Factory Racing -joukkuetta 2014–2015, Team Skyta 2016–2017, Team LottoNL-Jumbo / Team Jumbo-Vismaa 2018–2020, Intermarché–Wanty–Gobert Matériaux -joukkuetta 2021 ja vuodesta 2022 alkaen Bora-Hansgrohea. Hän on kilpaillut myös cyclocrossissa.

Van Poppel saavutti ensimmäisen etappivoittonsa suuressa ympäriajossa Espanjan ympäriajon 12. etapilla 2015.

Myös hänen vanhempansa Leontien van der Lienden ja Jean-Paul van Poppel sekä veljensä Boy ja sisarensa Kim van Poppel ovat pyöräilijöitä.

Saavutuksia 
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2009
Cyclocrossin tulokkaiden Alankomaiden-mestaruus
2010
Nuorten Rauhanajo, 1. etapin voitto
Driedaagse van Axel (juniorit), kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
2011
Cyclocrossin junioreiden Alankomaiden-mestaruus
Nuorten Rauhanajo, 5. etapin voitto
Driedaagse van Axel (juniorit), 4. etapin voitto
2012
Thüringen-Rundfahrt (U23), 1. ja 4. etapin voitto
Vuelta Ciclista a León, 1. etapin voitto
2013
Ranskan ympäriajo, 1. etapilla kolmas
2014
Driedaagse van West-Vlaanderen, 1. etapin voitto
Scheldeprijs, kolmas
Luxemburgin ympäriajo, prologin voitto
2015
Driedaagse van West-Vlaanderen, 2. etapin voitto
Tour de Wallonie, pistekilpailun sekä 2. ja 5. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 12. etapin voitto, 21. etapilla toinen
2016
Tour de Yorkshire, 2. etapin voitto
Vuelta a Burgos, pistekilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto
Arctic Race of Norway, 2. etapin voitto
EuroEyes Cyclassics, neljäs
2017
Herald Sun Tour, prologin voitto
Puolan ympäriajo, 4. etapin voitto
2018
Volta a la Comunitat Valenciana, 1. etapin voitto
Clasica de Almeria, toinen
Italian ympäriajo, 12. etapilla toinen, 13. etapilla kolmas
Halle Ingooigem. voitto
Espanjan ympäriajo, 6. etapilla toinen, 8. etapilla kolmas
Binche–Chimay–Binche, voitto
2019
Gent−Wevelgem, viides
2020
Gooikse Pijl, voitto
2021
Dwars door het Hageland, toinen
Egmont Cycling Race, voitto
Benelux Tour, pistekilpailun voitto
Binche-Chimay-Binche, voitto
2022
Scheldeprijs, toinen
EM-kilpailut, maantieajossa neljäs
Espanjan ympäriajo, 11. etapilla toinen, 16. etapilla kolmas

Lähteet 

Alankomaalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Mercedes-Benz 300

Mercedes-Benz 300 on Mercedes-Benzin vuosina 1951–1962 valmistettu ylellinen automalli. 300-malli oli tehtaan lippulaiva ja sen korikoodit olivat W186, W188 ja W189. W186-koria valmistettiin vuosina 1951–1957 ja sen seuraajaa W189:ää vuosina 1957–1962. Molempia sai porrasperämallina ja avoautona. Lisäksi valmistettiin hieman pienempää W188-korin kaksiovista coupéa ja avoautoa vuosina 1951–1958. Kaikkien mallinumero oli 300 kolmilitraisen moottorin mukaan.

Mercedes-Benz 300:n ajo-ominaisuudet olivat hyvät ja auto oli suuntavakaa. Kyläteillä auton maavara oli kuitenkin melko pieni. Mallin takajousitus oli aikanaan ainutlaatuinen, sillä sitä voitiin säätää ajon aikana. Jousituksen koventamiseksi kuljettajan täytyi vain painaa kojelaudan painiketta, jolloin sähkömoottori kiristää pääjouset siten, että niiden sisällä olevat apujouset alkavat vaikuttaa.

Sisustus on ylellinen. Istuimet ovat mukavat ja niiden selkänojat voi säätää haluttuun asentoon. Lisäksi etuistuimia voi säätää pituussuunnassa.

Kuusisylinterisen 2 996 cm³ rivimoottorin suurin teho on 85 kW (115 hv). Sylinterin mitat ovat 85 mm × 88 mm. Sytytysjärjestys on 1-5-3-6-2-4. Autossa on neljä vaihdetta, jotka kaikki on synkronoitu.

Mercedes-Benz 300 kiihtyi 0–50 km/h viidessä sekunnissa, 0–80 km/h 12 sekunnissa, 0–100 km/h 18 sekunnissa ja 0–130 km/h 30 sekunnissa Tekniikan Maailman koeajossa. Lehti huomautti, että harjoittelemalla olisi päässyt parempaankin kiihtyvyyteen. Huippunopeus on 160 km/h, joka ”on normaalirakenteiselle henkilöautolle harvinaisen suuri”.

Mercedes-Benz 300 maksoi Suomessa vuonna 1954 1 800 000 markkaa. Länsi-Saksassa sama auto maksoi 19 900 DM. Tuontisäännöstelyn vuoksi autoa ei kuitenkaan ollut sillä hetkellä saatavana.

Mitat

Lähteet 

300
1950-luvun autot
1960-luvun autot
Carmen (vuoden 1983 Carlos Sauran elokuva)

Carmen on Carlos Sauran ohjaama espanjalainen flamencoelokuva vuodelta 1983. Se perustuu Prosper Mériméen novellin tarinaan ja Georges Bizet’n oopperan musiikkiin.

Carmen on keskimmäinen Sauran ja Gadesin yhteistyönä syntyneestä kolmesta flamencoelokuvasta. Trilogian muut osat ovat Federico García Lorcan näytelmään perustuva Veren häät (1981) ja Manuel de Fallan balettiin perustuva Noiduttu rakkaus (1985). Trilogian kaksi ensimmäistä osaa saivat kumpikin Suomessa ensi-iltansa vuonna 1983.

Helsingin Sanomien Helena Ylänen vertasi Carmenia ja vähän aiemmin näkemäänsä Veren häitä ja piti Carmenia niistä helpommin lähestyttävänä joskaan ei yhtä askeettisen tyylikkäänä: ”Carmenin tarinan tragiikka on myös makeampaa, hikisempää ja sentimentaalisempaa kuin Lorcan runon sävyt, vaikka mustasukkaisuuden aiheuttamista veriteoista on kummassakin kyse.” Eniten Ylästä häiritsi Carmenin kuvaustyyli, joka ihailee pääparin vartaloita viihteellisen laskelmoivasti.

Lähteet

Tanssielokuvat
Vuoden 1983 espanjalaiset elokuvat
Novara-luokka

Novara-luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston kolmen vuonna 1914 valmistuneen aluksen muodostama tiedusteluristeilijäluokka. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alukset luovutettiin ympärysvalloille sotakorvauksena.

Suunnittelu 
Alusten suunnittelu pohjautui edeltäneeseen SMS Admiral Spauniin ja siitä saatuihin kokemuksiin. Luokan alusten aseistuksena oli yhdeksän kymmenen senttimetrin tykkiä ja kuusi torpedoputkea. Alusten suojana oli 60 millimetrin panssarivyö ja kansi oli 20 millimetriä paksu. Tykkien kilvet olivat etuosastaan 40 millimetriä ja takaa vain kahdeksan millimetriä. Tulenjohtotornin panssarointi oli 50 millimetriä. Propulsion muodosti kuusi Parsonsin höyryturbiinia ja kuusitoista Yarrow'n höyrykattilaa, jotka pyörittivät kahta akselia. Kevyesti panssaroitujen alusten huippunopeus oli 27 solmua.

Alukset

Lähteet

Viitteet
Hugo Keto

Hugo Oliver Keto (s. 9. helmikuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Keto pelaa myös Suomen nuorten maajoukkueissa.

Keto on FC Hongan ja Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Kesällä 2014 hän siirtyi englantilaisen Arsenal FC:n juniorijoukkueeseen. Kaudella 2014-2015 hän pelasi yhden ottelun UEFA Youth Leaguessa, pitäen nollapelin Borussia Dortmundia vastaan marraskuussa 2014. Heinäkuussa 2015 Keto solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Arsenalin kanssa.
Heinäkuussa 2018 Keto Solmi Kahden Vuoden Sopimuksen Valioliiga Seura Brighton & Hove Albionnin kanssa

Keto on pelannut myös Suomen nuorten maajoukkueissa. Vuodesta 2015 alkaen hän on kuulunut alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Lähteet
 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Plastic Pony

Plastic Pony on muoti- ja taideprojekti, jonka perustivat Petri Sipilä ja Joona Braf (tuolloin Savolainen) Helsingissä vuonna 1991. Vuosina 1995–98 Plastic Pony toimi Lontoosta käsin. Toimintaan ovat kuuluneet muun muassa performanssit, diskot, muotinäytökset, näyttelyt ja lyhytelokuvat.

Räikeää muotia
Plastic Pony yhdistelee muotia, taidetta ja filosofiaa. Tunnusmerkillisiä sille ovat räikeät ja värikkäät vaatteet, joissa on usein yhdistelty trikoomateriaaleja, metallihohtoa ja tekoturkista. Karnevalististen asujen kautta perustajat halusivat rikkoa sukupuolirajoja ja tarjota ihmisille aineksia identiteetin rakentamiseen. Plastic Pony -asut häivyttävät usein kantajansa sukupuolen, iän ja jopa kasvonpiirteet, koska niihin kuuluvat joko voimakkaat meikit tai sukkamainen naamio. Plastic Ponysta muodostui yhteisö, jonka toimintaan ovat kuuluneet mm. parodiset muotinäytökset ja happeningit, joissa mallina saattoi olla kuka tahansa. Plastic Pony on ollut myös vaatemerkki ja liikekeskus.

Filosofia
Plastic Ponyn filosofiaan kuuluu sallivuus. Perustajat kertovat, että he tahtovat antaa ihmisille mahdollisuuden olla sitä mitä he haluavat ja ylittää rajoja – "viettää henkilökohtaista karnevaalia". Plastic Ponyn ihannemaailmassa ihmisyys tunnustetaan ilman luokittelua sukupuolirooleihin. "Jos vaate on sukupuoli, niin sukupuoli on vaate, jota voi pukea, riisua, vaihtaa ja yhdistellä", Petri Sipilä on sanonut. "Tavallaan me ollaan terapiaryhmä." Ylipukeutumisella voi Plastic Ponyn perustajien mukaan olla jopa samoja vaikutuksia kuin alkoholilla: ihmisestä tulee sosiaalisempi ja hän saa kontakteja. "Kun pukeutuu aivan yli, voi löytää jotain uutta itsestään ja hyvän olon", Joona Braf on kuvannut.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Muotimuisto: Plastic Pony
 "Ei mies, ei nainen. Plastic Pony rikkoo sukupuoliroolit leikiten" Minna Lamminen, Kouvolan Sanomat 13.6.1998.
 "Pyllistys muodin orjille - Suomalaisen Plastic Ponyn vaatteet shokeerasivat Lontoon vaihtoehtoisilla muotiviikoilla" Jouko Heikura, Ilta-Sanomat (Viikonvaihde) 12.4.1997.
 "Plastic Ponyn Pete Sipilä: Olemme pellejä ja satuolentoja." Ilta-Sanomat 8.10.94.
  "Verhojen takaa: Ponit päiväkävelyllä." TV 1, 20.9.1994.
 "Muovivaatteiden keinotekoinen maailma." Jyväskylän ylioppilaslehti 3/1994.
 "Kiiltää, kiiltää - Plastic Ponyn discossa jokainen voi jälleen tuntea itsensä kauniiksi" Leena Virtanen, Helsingin Sanomat 21.1.1993.
 "Tämä ei ole seksikauppa" Soile Veijola, Liikuttaja 2/1992.
 "Liikekeskus, jonka arvoa ei mitata rahassa" Jukka-Pekka Heiskanen, Suomi 4-5/1991

Taide-elämän vaikuttajat
Jarmo Nieminen

Jarmo Nieminen (s. 1959) on suomalainen upseeri ja tietokirjailija. 

Upseerinuransa Nieminen aloitti Kainuun Prikaatissa vuonna 1983. Viimeksi hän toimi Maanpuolustuskorkeakoulussa Sotahistorian laitoksen johtajana viisi vuotta ja jäi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 2011. Sotilasarvoltaan hän on everstiluutnantti.

Nieminen on kirjoittanut ja ollut toimittajana useissa sotahistoriaa sekä Helsingin sotilassaaria ja niiden luontoa käsittelevissä tietokirjoissa. Vuonna 2014 WWF Suomi palkitsi Niemisen Vuoden luontokirja -palkinnolla kirjasta Aarresaaret – Helsingin saariston uskomaton luonto. 

Keisarin perintö palkittiin Gummeruksen Kaarlen palkinnolla, vuoden 2016 tietokirjana. 

Nieminen oli Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuosina 2009–2017 edustaen ensin Kokoomusta, myöhemmin Vihreitä. Hän toimi syksyyn 2015 Helsingin yleisten töiden lautakunnan puheenjohtajana. Syksyllä 2015 Nieminen siirtyi Vihreiden valtuustoryhmään. Nieminen on Helsingin luonnonsuojeluyhdistyksen puheenjohtaja.

Julkaisuja

Nieminen, Jarmo et al.: Porkala – i händelsernas centrum. [Helsinki]: Krigshistoriska institutionen vid Försvarshögskolan, 2008. ISBN 978-951-25-1943-9.

Nieminen, Jarmo: Keisarin perintö – Kertomuksia Helsingin sotilassaarten historiasta. Helsinki: Gummerus, 2016.
Nieminen, Jarmo: Viaporin kapina. Helsinki: Into Kustannus, 2017.

Toimittajana
Nieminen, Jarmo (toim.): Marko Nieminen. Santahamina – Viaporin linnoituksen itäinen lukko. [Helsinki]: Maanpuolustuskorkeakoulu, sotahistorian laitos 2008 (2. tarkennettu painos). ISBN 978-951-25-1922-4.

Lähteet

Suomalaiset upseerit
Suomalaiset tietokirjailijat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Satu Maaranen

Satu Maaranen (s. 1984) on suomalainen muotisuunnittelija, joka voitti kansainvälisen Festival de Hyèresin suunnittelukilpailun pääpalkinnon vuonna 2013.

Tausta
Hyèresin voittomallisto oli hänen taiteen maisterin opinnäytteensä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta (2012). Satu Maaranen työskentelee myös kuosisuunnittelijana. Hänen opinnäytteensä Vaate Maisemassa käsitteli vaatteen ja luonnon suhdetta kyseenalaistaen mm. perinteisen camouflage-kuosin olemuksen. Kaikki kokoelman kuosit olivat Maarasen käsialaa. Kuosit hän toteutti käsin painamalla käyttäen erikoistekniikoita ja epätavallisia materiaaleja kuten hiekkaa taikka ruohoa.

Tyyli
Maarasen tyylille ovat ominaisia voimakkaat värit ja suurikoiset käsinmaalatut kuosit. Hänen kuosimaailmansa on abstrakti ja viittaa kuvataiteen tekniikoihin kuten maalaustaiteeseen. Ennen muotisuunnittelijan opintojaan hän opiskelikin kuvataideopettajaksi.

Tunnustukset
Hänet valittiin vuonna 2015 ehdokkaaksi Iso-Britannian design-museon vuosittaisessa Designs of the Year Awardsin muotikategoriassa, jonka muita ehdokkaita olivat mm. Rodarte ja J.W. Anderson. Hän on voittanut "Vuoden nuori tulokas"-palkinnon Suomen Ellen Style Awardsissa 2012 sekä Designer’s Nest – kilpailun Kööpenhaminassa 2010.

Työskentely
Satu Maaranen työskentelee freelancerina muun muassa Marimekolle, ranskalaiselle Petit Bateaulle sekä suomalaiselle Siloa & Mook -vaatemerkille. Maaranen toimii myös Pre Helsinki -organisaation luovana johtajana. Pre Helsinki -tapahtuma tekee suomalaista muotia tunnetuksi kansainvälisesti ja edesauttaa suomalaisten muotisuunnittelijoiden työllistymistä maailmalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.villanoailles-hyeres.com/hyeres2013/show.php?cat_id=3&id=10
http://en.vogue.fr/fashion/fashion-news/diaporama/hyres-festival-2013-winners-satu-maaranen-camille-kunz-yvone-poei-yie-kwok-felipe-oliveria-baptista-chlo/12871
http://mbfashionweek.com/designers/satu-maaranen-presented-by-mercedes-benz-and-elle

Elävät henkilöt
Vuonna 1984 syntyneet
Suomalaiset muotisuunnittelijat
Risto Pulkkinen

Risto Pulkkinen (s. 1955) on uskontotieteilijä, Helsingin yliopiston uskontotieteen ja Lapin yliopiston pohjoisen etnografian dosentti sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi, joka on perehtynyt suomalaiseen ja saamelaiseen kansanuskoon sekä pohjoisten kansojen mytologiaan.

Pulkkinen aloitti opintonsa Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa mutta vaihtoi myöhemmin teologiseen tiedekuntaan. Kansanuskosta hän kiinnostui professori Juha Pentikäisen pitämillä luennoilla. Teologian pro gradu -työnsä sekä tohtorin väitöksensä hän teki metsäsuomalaisia tutkineesta kirjailija Carl Axel Gottlundista.

Vuonna 2014 ilmestyi Pulkkisen teos Suomalainen kansanusko – Samaaneista saunatonttuihin, yleisesitys suomalaisesta muinais- ja kansanuskosta.. Hänelle myönnettiin kirjasta Lauri Jäntin säätiön kunniamaininta. Pulkkinen oli myös yksi Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2005 saaneen saamelaiskulttuurin ensyklopedian The Saami. A Cultural Encyclopaedia kolmesta toimittajasta.

Risto Pulkkisen yhdessä Juha Pentikäisen kanssa kirjoitettua teosta Saamelaisten mytologia kohtaan esitettiin epäilyksiä plagioinnista. Väitteet plagioinnista johtivat Helsingin yliopiston kanslerin käynnistämään hyvän tieteellisen käytännön loukkausepäilyn selvitykseen. Selvityksen mukaan teoksessa syyllistyttiin plagiointina ilmenneeseen tieteelliseen vilppiin.

Teoksia 
 
 Pulkkinen, Risto & Pentikäinen, Juha: Lars Levi Laestadius – Yksi mies, seitsemän elämää. Helsinki: Kirjapaja, 2011. ISBN 978-952-247-182-6
 
 
 Pulkkinen, Risto & Pentikäinen, Juha: Saamelaisten mytologia. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2018. ISBN 978-952-222-912-0

Lähteet 

Suomalaiset kansatieteilijät
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset uskontotieteilijät
Saamelaiskulttuurin tutkijat
Suomen_evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Pängätsalo

Pängätsalo on Keiteleen saari pääosin Vesannossa sekä osittain Äänekosken ja Konneveden alueella. Se on Suomen sisävesien 31. suurin saari, ja sen pinta ala on 17 km². Lounaispuolisesta Konneveteen kuuluvasta mannerrannasta saaren erottaa Murtosalmi. Pängätsalossa on yksi lampi, Rintainlampi. Kesäisin Pängätsaloon kulkee lossi, ja talvella sinne pääsee jäätietä.

Lähteet 

Keiteleen saaret
Äänekosken luonto
Konnevesi
Vesanto
Akseli Kalermo

Akseli Kalermo (s. 17. maaliskuuta 1997 Kannus) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Liettuan pääsarjassa pelaavaa Riteriaita. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Kalermo aloitti jalkapallon Kannuksen Urassa. Suomessa hän edusti juniorina myös Kokkolan Pallo-Veikkoja sekä Oulun Luistinseuraa. Kalermo siirtyi OLS:sta kesällä 2013 ruotsalaisen IF Brommapojkarnan juniorijoukkueeseen. Syyskuussa 2014 hän siirtyi italialaiseen Atalanta BC:hen ja pelasi seuran paidassa yhden ottelun Primavera B:ssä. Elokuussa 2015 Kalermo palasi kotimaahansa ja Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan kauden 2016 loppuun kattavalla sopimuksella. Rovaniemen Palloseuran jälkeen Kalermo pelasi AC Oulussa ja Vaasan Palloseurassa. Vuonna 2019 hän siirtyi Norjan 3. sarjatasolla pelaavaan Brattvågiin ja 2020 liettualaiseen Riteriaihin.

Kalermo on pelannut useissa nuorten maajoukkueissa ja toiminut myös kapteenina. Vuodesta 2014 alkaen hän on kuulunut alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Lähteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt