joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Trajanuksen riemukaari

Trajanuksen riemukaari sijaitsee Beneventon kaupungissa, Italiassa.

Historiaa 
Riemukaari rakennettiin keisari Trajanuksen kunniaksi vuosien 114–117 välisenä aikana. Se juhlistaa keisarin voittoja Daakiassa ja uuden tien, Via Traanan, avajaisia. 

Langobardien pitäessä valtaa kaupungissa 500 -luvun lopulta lähtien riemukaari otettiin osaksi kaupunginmuuria ja sen nimenä oli Porta Aurea. Rakennelmaa tutki renessanssin aikana Gianmarco Serlio ja Giovanni Battista Piranesi ikuisti sen piirrokseensa 1700-luvulla.

Riemukaari on kokenut maanjäristyksiä ja sitä on korjattu niiden aiheuttamien vaurioiden sekä kulumisen vuoksi. Korjaustöitä on teetetty paavi Urbanus VIII:n aikana, vuonna 1661, vuonna 1713 osa riemukaaresta romahti, mutta vauriot korjattiin. Uusia korjauksia tehtiin vuonna 1792. Vuonna 1850 paavi Pius IX vieraili kaupungissa ja määräsi riemukaarta ympäröivät myöhempien aikojen rakennelmat purettaviksi. 

Osa riemukaarta aikoinaan koristaneista reliefeistä on päätynyt Lontooseen, British Museumiin.

Kuvaus
Rakennelmassa on yksi holvikaari, jonka on 16,60 metriä korkea ja 8,60 metriä leveä. Rakennuksen runko on rakennettu kalkkikivestä ja se on päällystetty marmorilla. 

Riemukaaren pääjulkisivuilla on runsas reliefikoristelu. Vasemman puolen reliefit kuvailevat maakunnallisia jumaluuksia ja oikealla olevat provinssissa olevia siirtokuntia. Lisäksi on kuvia keisari Trajanuksesta ja hänen hallitustoimistaan: Dacian valloittaminen, Trajanus ja senaattorit, Rooman kansalaisuuden myöntäminen liittolaisille. Osa reliefeistä kuvailee keisarin vierailua Beneventossa; Via Trajanan avajaiset, Trajanus uhraamassa ja keisari jakamassa avustuksia vähävaraisten perheiden lapsille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Antiikin Rooman rakennukset ja rakennelmat
Kaakkosaari (Jyväskylä)

Kaakkosaari  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylän Säynätsalossa Pohjois-Päijänteen Hauhonselällä.

Kaakkosaari (Jyväskylä)

Maantietoa 
Saari on 400 metriä pitkä, 230 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria . Se sijaitsee kaakkoon päin Säynätsalon saaresta Hauhonselällä. Saarilla on välimatkaa 450 metriä ja matkaa Muuratsalon Haikkaan on 500 metriä. Saaren lounaispuolella on matalikko, missä on kiviä ja kaksi luotoa. Vuoden 1983 peruskartassa piirretyt kolmen metrin syvyyskäyrät kiertävät varsin läheltä saaren rantoja . Saaren korkein huippu sijaitsee keskellä saarta. Huippu yltää noin 90 metrin korkeuteen merenpinnasta. Silloin se  kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saaren maaperä on pääasiassa kalliota, jonka sisäosia puut ovat vallanneet, mutta jonka rannat ovat paikoin puhtaaksi huuhtoutunutta silokalliota . Saari on autio eikä siellä ole koskaan asuttu . Saaren länsipuolelta kulkee merkitty veneväylä.

Veneilijät ja melojat käyttävät saarta päiväretkeilyyn ja taukopaikkana. Hanna Parviainen lahjoitti saaren Säynätsalon kunnalle virkistysalueeksi.

Luontoarvoja 
Saari on saanut runsaasti pisteitä lintujen elin- ja pesimisympäristönä.

Huomautukset

Lähteet 

Päijänteen saaret
Säynätsalon saaret
Heinälampi

Heinälampi on asuin- ja tilastoalue Jyväskylässä. Se kuuluu Seppälänkankaan kaupunginosaan, mutta joskus sitä epävirallisesti pidetään osana Lohikosken kaupunginosaa läheisen sijaintinsa vuoksi. Heinälampi on Seppälänkankaan pääasiallinen asutuskeskittymä. Alueella oli 1 146 asukasta vuoden 2020 lopussa.

Heinälammella on omakoti-, rivi- ja kerrostaloasutusta. Rakennuskannasta suurin osa on valmistunut 1970- ja 1980-luvulla, mutta tämän jälkeen on tehty täydennysrakentamista. Alueen pääkatuna on Heinälammintie.

Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Heinälampi oli Jyväskylän kaupungin ja Jyväskylän maalaiskunnan rajalla kaupungin puolella. Sen sijaan Heinälampi-niminen lampi oli maalaiskunnassa.

Galleria

Lähteet 

Jyväskylä
Suomen asuinalueet
Lohikoski–Seppälänkangas
Eero Ainesmaa

Eero Ainesmaa (s. 1961 Äänekoski) on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Pääosin hän työskentelee arkkitehtina mutta on tehnyt kappaleita niin omaan soolotuotantoon kuin muille artisteille. Ainesmaa on asunut Oulussa ja Äänekoskella, jossa hän myös nykyisin asuu.

Historia 

Ainesmaan ura lähti käyntiin oululaisista gospel-ympyröistä, josta hän siirtyi joksikin aikaa musiikin ammattilaiseksi Pro Fide -yhtyeeseen. Hän tutustui Mikko Kuustoseen joka myös oli Pro Fide -yhtyeessä mukana. Nykyään Ainesmaa tekee lauluja Pro Fide -yhtyeelle, esimerkiksi yhtyeen Tarina-levyllä on Ainesmaan tekemä kappale ”Kaikki tämä”. Mikko Kuustonen perusti vuonna 1987 Q.Stone-yhtyeen johon myös Ainesmaa liittyi. Q.Stone-yhtyeessä hän esiintyi nimellä Eppu Ainesmaa. Lisäksi hänen käsialaa on kappale ”You did it for me”.

Ainesmaa opiskeli Oulussa arkkitehdiksi. Oulussa hänellä oli yhtye Gregory ja Vähän valoo jossa hän esiintyi Gregori V.-salanimellä (myös Gregori Vaara tai Gregory Vaara).

1990-luvulta lähtien hän on tehnyt lauluja myös muille artisteille, ensimmäiset kappaleet olivat Perjantai-nimisen gospel-folkyhtyeen kappaleet sekä Aikakoneen kappale ”Odota”. Perjantai-yhtyeessä hän toimi myös kitaristina. Hän vieraili myös Kimakka Tatsi- ja Avoin Lähde -yhtyeiden levyillä. 

Vuonna 2003 Ainesmaa oli mukana Sammakon malja-levyllä joka sisälsi Eero Pokelan runoihin sävellettyjä kappaleita.   Levyllä hän soitti kitaraa ja lisäksi hän myös teki muutaman sävellyksen levylle. 

Vuonna 2004 Ainesmaa julkaisi vaimonsa Minna Ainesmaan kanssa Pienet syyt-levyn.  Vuonna 2011 ilmestyi single ”Kaikki tiet vie Berliiniin”. 

2010-luvulla Ainesmaa asui Äänekoskella ja hänellä oli oma yritys joka toimi arkkitehtitoimistona sekä Toisinpäin-levyn kustantajana. Eero asui joitakin vuosia Mikkelissä. 

Vuonna 2013 Ainesmaa perusti yhtyeen nimeltään Kapteeni Ainesmaa ja uusi soololevy on tekeillä.  Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleen "Ruutitynnyri ja rikkitikku".

Ainesmaa on myös toiminut käsikirjoittajana muun muassa Pikku posteljooni -ohjelmalle sekä teatteriesityksille. Ainesmaa kirjoitti myös Tero Seppäsen kanssa Äänekosken 100-vuotisjuhlanäytelmän. Ainesmaa on parhaillaan tekemässä ensimmäistä romaania.

Diskografia

Pro Fide (kitaristina) 
 Viimeiseen kaupunkiin (Finngospel, 1986)

Perjantai (kitaristina) 
 Perjantai (Finngospel, 1986)

Gregory ja Vähän Valoo 
 Vähän valoo (Kräk!, 1991)

Eero Ainesmaa 
 Punaisessa talossa (BMG, 1996)
 Toisinpäin (Ainesmaa Oy, 2010)
 Soi (Ilkka Vainio Tuotanto Oy, 2018)
 Tyyneen veteen (Ilkka Vainio Tuotanto Oy, 2018)

Minna ja Eero Ainesmaa 
 Pienet syyt (Music Mobile, 2004)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eero Ainesmaa - Kansalliskirjasto Finna

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Gospelmuusikot
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo šarialain käytöstä maantieteellisesti

Tämä on luettelo valtioista joissa šaria-lakia sovelletaan valtion virallisessa lainsäädännössä joko alueellisesti, perhelainsäädännön mukaisesti tai valtakunnallisesti. Luettelossa on myös muslimienemmistöiset valtiot joissa ei sovelleta šaria-lakia ollenkaan. Suurin osa valtioista kuuluu Islamilaiseen yhteistyöjärjestöön. Šarialakia sovelletaan muslimimaissa vain osittain, yleisimmin perhelainsäädännössä, mutta joissakin maissa myös rikoslaissa. Missään sitä ei sovelleta kokonaisuudessaan, eikä se missään ole ainoa laki.

Šarialain asema  maanosittain

Taulukko

Aasia

Afrikka

Etelä-Amerikka

Eurooppa

Alueelliset yksiköt

Valtiot, joilla on vain vähän kansainvälistä tunnustusta

Katso myös
Luettelo muslimienemmistöisistä valtioista

Lähteet

Šaria
Luettelot valtioista
Vesa Mäkinen

Vesa Mäkinen on seuraavien henkilöiden nimi:

 Vesa Mäkinen, säveltäjä
 Vesa Mäkinen, (s. 1945), pesäpalloilija
 Vesa Mäkinen, (s. 1945), taloustieteilijä
Vedenkeitin

Vedenkeitin on kodinkone, joka kuumentaa vettä. Vedenkeitin käyttää vähemmän sähköä verrattuna saman vesimäärän keittämiseen hellalla.

Vedenkeittimen pohjassa on sähkövastus, kun se kytketään päälle, vastus lämpenee. Keittimessä on termostaatti, joka katkaisee keittimen vastukselta sähkövirran veden kuumennuttua termostaatille säädettyyn lämpötilaan. Vedenkeitin toimii yleensä verkkojännitteellä. Joissakin malleissa on lämpötilasäädön mahdollisuus, jolloin vesi voidaan kuumentaa haluttuun lämpötilaan.

Esimerkiksi vihreä, valkoinen ja oolong-tee haudutetaan noin 70–80 °C-asteen lämpötilassa ja musta tee noin 80–95 °C-asteen lämmöllä.

Glögiä tai muitakaan mehujuomia ei saa kuumentaa suoraan vedenkeittimessä. Niistä voi irrota haitallisia aineita, esimerkiksi hapan mehu voi liuottaa keittimen vastuksista kuparia.

Vedenkeittimen sisäpuolelle kertyy vähitellen kalkkisaostumia jotka voi poistaa valmistajan ohjeiden mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Keittiökoneet
Tee
Yrjö Mälkki

Yrjö Mälkki (s. 31. elokuuta 1926 Vahviala) oli VTT:n elintarvikelaboratorion johtaja, professori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1965.

Lähteet

Aiheesta muualla
 VTT toi siitakesienet Suomeen. Impulssi 2/2006. Web Archive.

Suomalaiset kemistit
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Valtionlaitosten johtajat‎
Suomalaiset professorit
VTT
Nabil Bahoui

Nabil Bahoui (s. 5. elokuuta 1991) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Nykyään Bahoui edustaa Tukholman AIK:ta

Bahoui teki ensiesiintymisensä Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa 1. toukokuuta 2009, kun hänen edustamansa IF Brommapojkarna pelasi kotonaan 1–1-tasapelin IF Elfsborgia vastaan. Hän pelasi seurassa yhteensä 14 pääsarjaottelua kausina 2009 ja 2010. Seuraavat kaksi kautta Bahoui edusti Brommapojkarnaa Superettanissa ja kävi lainalla useissa seuroissa. Paikkansa pääsarjatasolla hän vakiinnutti kaudella 2013 siirryttyään AIK:hon. Allsvenskan-kaudella 2014 Bahoui oli joukkueensa paras maalintekijä tehtyään 14 maalia. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Al-Ahliin.

Ruotsin A-maajoukkueessa Bahoui teki ensiesiintymisensä vuonna 2014.

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti Mälkönen

Pentti Jooseppi Mälkönen (s. 26. maaliskuuta 1928 Viipuri) on suomalainen kemisti. Hän oli Joensuun yliopiston kemian professori 1979–1991 ja yliopiston rehtori 1981–1984.

Akateeminen ura

Pentti Mälkönen väitteli tohtoriksi 1964 Helsingin yliopistossa. Hänen orgaanisen kemian alaan kuuluva väitöskirjansa (Beiträge zur Stereochemie der Grignard-Reaktionen in der Bicyclo [2.2.1]heptan-Reihe : Grignard-Addition an Campher und Dehydrocampher) käsitteli Grignard-reaktioita.

Mälkönen nimitettiin heinäkuun loppupuolella 1967 Jyväskylän yliopiston kemian apulaisprofessoriksi opetusalana orgaaninen kemia. Hän toimi virassa vuoden 1973 loppuun asti. Mälkönen kuului Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen perustajiin. Hänellä oli laitoksen toiminnan alkuvuosina keskeinen rooli orgaanisen kemian opetuksen ja tutkimuksen käytäntöjen rakentamisessa orgaanisen kemian osastolle sekä alan tutkimuksen johtamisessa. Vasta joulukuussa 1969 laitokselle saatiin vakinainen orgaanisen kemian professori, kun Jaakko Paasivirta nimitettiin virkaansa.

Vuonna 1973 Mälkönen siirtyi orgaanisen kemian apulaisprofessoriksi Helsingin yliopistoon. Sieltä hän siirtyi 1979 Joensuun yliopistoon, jossa hän sai professorin viran. Hän jätti professorin tehtävät tilapäisesti, kun hänet valittiin 1981 Joensuun yliopiston rehtoriksi. Mälkönen oli huolissaan yliopiston roolista ja opetuspainotteisen korkeakoulun tieteellisestä tasosta.  Rehtorina hän painotti vuonna 1982 tiedeyhteisön yleisvaltakunnallista tehtävää ja korosti, että tiedetoiminta on kansainvälistä ja yleismaailmallista. Mälkönen toimi rehtorina vuoteen 1984 asti. Hän jäi eläkkeelle professorin virasta heinäkuussa 1991.

Tutkimusura

Kemistinä Mälkösen tutkimusala oli orgaanisten yhdisteiden rakenne ja syntetisointi. Hän teki rakennetutkimusta mm. massaspektrometrin avulla. Osan tutkimustyöstään Mälkönen teki Suomen Akatemian rahoittamissa projekteissa.

Teoksia

Professori Mälkönen on tieteellisten artikkeleiden lisäksi kirjoittanut orgaanisen kemian oppikirjan.

 Pentti Mälkönen: Orgaaninen kemia. Perusoppijakso. 1989. Helsinki: Otava.  6. painos (1. painos 1973) ISBN 9511105744

 Pentti Mälkönen: Beiträge zur Stereochemie der Grignard-Reaktionen in der Bicyclo [2.2.1]heptan-Reihe: Grignard-Addition an Campher und Dehydrocampher. 1964. Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia. (Mälkösen väitöskirja)

Tunnustukset

Professori Mälkönen sai vuonna 2009 tunnustuksena ansioistaan kemian alalla Suomalaisten Kemistien Seuran (SKS) ansiomitalin.

Lähteet

Kirjallisuus
 Jari Eloranta: Jyväskylän matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta 1965-1995. Opettajankoulutuksen laajentamispyrkimyksistä monialaiseen tiedekuntaan. (1995). Jyväskylä: Gummerus. ISBN 951-34-0622-9

Viitteet

Suomalaiset kemistit
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Joensuun yliopiston professorit
Samu Alanko

Samu Alanko (s. 16. toukokuuta 1998 Hyvinkää) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Veikkausliigan Vaasan Palloseurassa. Alanko debytoi Veikkausliigassa kaudella 2015 Vaasan Palloseuran riveissä.

Seurajoukkueet 

Samu Alangon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2015, kun hän nousi Veikkausliigassa pelanneen VPS:n kokoonpanoon. Alanko debytoi Veikkausliigassa 5. heinäkuuta 2015 ottelussa VPS–FC Inter. Kaudella 2015 Alanko pelasi myös Kakkosessa FC Kiistossa ja kaudella 2016 Ykkösessä FF Jarossa. Kevätkauden 2017 Alanko pelasi Itävallan kolmostasolla First Viennan joukkueessa, ja kauden 2017–2018 samassa sarjassa pelanneessa Austria Wienin reservijoukkueessa.

Alanko palasi VPS:n riveihin kaudella 2018. Hän pelasi loppukauden aikana yhdeksässä liigaottelussa. VPS oli kaudella 2018 Veikkausliigassa kuudes. Kaudella 2019 Alanko pelasi VPS:n riveissä 16 liigaottelua, joista 10 avauskokoonpanossa. Ensimmäisen liigamaalinsa Alanko teki 25. kesäkuuta 2019 FC Interiä vastaan. VPS jäi kaudella 2019 liigassa viimeiseksi ja putosi Ykköseen. Alanko jatkoi VPS:n runkopelaajana ja pelasi kaudella 2020 yhteensä 18 Ykkösen ottelua. Hän teki kauden aikana kuusi maalia. VPS oli kaudella 2020 Ykkösessä kuudes. Alanko siirtyi kaudeksi 2021 Veikkausliigassa pelaavaan AC Ouluun. Elokuussa 2022 Alanko palasi Vaasan Palloseuraan.

Maajoukkue 

Samu Alanko debytoi ikäluokkansa (1998) maajoukkueessa 14-vuotiaana 16. huhtikuuta 2013 Dublinissa pelatussa ottelussa Irlanti–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 18 ottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Samu Alanko Palloliiton sivuilla
 Samu Alanko Veikkausliigan sivuilla
 Samu Alanko Soccerwayn sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
AC Oulun pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Raimela

Raimela on kylä Mynämäellä. Raimela sijaitsee kasitien itäisellä puolella. Raimelan kylä jakaantuu Yläneentien molemmille puolille.

Historia 
Ensimmäinen maininta Raimelasta asiakirjoissa on 1300-luvulta. 
Vuonna 1540 Raimelassa oli yhdeksän tilaa.

Palvelut 
Raimelassa oli Raimelan kyläkauppa.

Mynämäen kylät
Tampereen Tenniskeskus

Tampereen Tenniskeskus on Tampereen Niihamassa sijaitseva monipuolinen tennis- ja sisäliikuntakeskus. Tenniskeskus valmistui vuonna 1979. Sitä on laajennettu vuosina 1985, 2006, 2014 ja 2018. Keskuksessa on yhteensä 16 sisätenniskenttää, joista kolme valmistui vuoden 2018 laajennuksessa. Tenniksen ulkokenttiä keskuksessa on yhdeksän, joista kahdeksan on massapohjaisia ja yksi on kovapintainen plexipave-kenttä. Lisäksi siellä on 14 sulkapallokenttää ja kolme squashkenttää. Sieltä löytyy myös monitoimikenttä, kuntosali, studio sekä kaksi pingispöytää. Tenniskeskus on Tampereen Tennisseuran päätoimipaikka. Siellä on järjestetty vuodesta 2007 lähtien vuosittain pelattava miesten ATP Challenger -turnaus Tampere Open sekä naisten ITF-turnaus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tampereen Tenniskeskuksen kotisivut

Tenniskeskus
Suomen tennis
Niihama
Viisarimäki

Viisarimäki on kylä Toivakan eteläosassa Joutsan rajalla. Nelostie kulkee kylän läpi. Kylässä toimii kylätoimikunta. Kylässä on toiminut koulu, mutta se on lakkautettu.

Lähteet 

Toivakan kylät
Abbeville

Abbeville on kunta Pohjois-Ranskassa Sommen departementissa Picardien alueella. Kunta sijaitsee Sommejoen rannalla. Toisessa maailmansodassa kaupungin lähettyvillä käytiin Abbevillen taistelu.

Nähtävyyksiä 
Kaupungissa oleva Beffroi d'Abbeville kellotorni kuuluu osana alueen kellotorneja Unescon maailmanperintöluetteloon. 

Goottilainen Saint-Vulfranin kirkko (Église Saint-Vulfran d'Abbeville), jossa on kaksi 55-metristä tornia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Sommen kunnat
Oittila

Oittila on kylä Jyväskylän Korpilahdella Päijänteen itäpuolisessa osassa Korpilahtea kuitenkin Päijänteen Synsiänlahden länsirannalla. Oittilassa toimii Oittilan maamiesseura.

Lähteet 

Korpilahden kylät
Pertti Hilkamo

Pertti ”Pepe” Hilkamo (23. elokuuta 1949 Hämeenlinna – 8. kesäkuuta 2004 Nilsiä) oli suomalainen lavastaja, joka teki uransa aikana yli 20 elokuvalavastusta sekä teatterilavastuksia muun muassa Tampereen Teatteriin, Suomen Kansallisteatteriin ja Kajaanin kaupunginteatteriin.

Hilkamo palkittiin parhaan lavastuksen Jussi-palkinnolla elokuvista Hamlet liikemaailmassa (1988), Rukajärven tie (2000) sekä Rölli ja metsänhenki (yhdessä Ulla-Maija Väisäsen kanssa, 2002). Muita hänen lavastamiaan elokuvia ovat Pekka Parikan Talvisota ja Pohjanmaa sekä Matti Ijäksen Sokkotanssi ja Haaveiden kehä.

Lavastustyön lisäksi Hilkamo toimi muutamassa elokuvassa myös näyttelijänä. Hän teki nimiroolin vuoden 1976 elokuvassa Antti Puuhaara.

Lähteet

Suomalaiset lavastajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Edenred Finland

Edenred Finland Oy on työsuhde-etujen, kuten lounasedun, liikunta- ja kulttuuriedun sekä työmatkaedun, maksuratkaisuja tarjoava yritys.

Edut toimivat Edenredin Mastercard-pohjaisella maksukortilla (aiemmin Ticket-kortti). Muita yrityksen tarjoamia ratkaisuja ovat perinteiset etusetelit sekä mobiilimaksuvälineet Apple Pay, Google Pay ja yrityksen oma Edenred Pay. Suomessa Edenredin maksuvälineiden piiriin kuuluu noin 15 000 lounasedun ja 9 000 liikunta- ja kulttuuriedun käyttöpaikkaa. Edenred Finland tarjoaa myös Delicard-lahjakortteja. Lahjakortin vastaanottaja valitsee haluamansa lahjan etukäteen määritellystä valikoimasta itse.

Yritys 
Edenred Finland Oy (ent. Delicard Oy) on toiminut Suomessa vuodesta 2005, jolloin sen päätuote oli yrityslahjana toimiva Delicard. Nykyään Edenred tunnetaan työsuhde-eturatkaisuistaan, joiden parissa yritys on toiminut vuodesta 2011. Edenred Finland nousi Suomen suurimmaksi työsuhde-etuihin keskittyvien maksuvälineiden tarjoajaksi vuonna 2014, kun Edenred osti lounas- sekä liikunta- ja kulttuurietujen maksuvälineet Lounassetelin ja Virikesetelin sekä näiden korttivastineet Nets Oy:ltä.

Suomen Edenred toimii Helsingin Vallilassa. Se on osa Pariisin Euronext-pörssiin listattua Edenred-konsernia, jolla on noin 10 000 työntekijää 46:ssa maassa. Konsernin toimialaan kuuluvat työsuhde-etuihin, kulujen hallinnointiin sekä motivointi- ja palkitsemisohjelmiin tarkoitetut ratkaisut. Sillä on maailmanlaajuisesti lähes 850 000 asiakasta yksityiseltä ja julkiselta sektorilta, 2 miljoonaa palveluntarjoajaa ja 50 miljoonaa edunsaajaa.

Edenred Finlandin liikevaihto vuonna 2020 oli noin 21 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 3,9 miljoonaa euroa. Yrityksellä oli 55 työntekijää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Edenred Finland Oy

Ranskalaiset yritykset
 Maksukortit
Sotkamo-lehti

Sotkamo-Lehti on Sotkamon alueella tiistaisin ja perjantaisin ilmestyvä sanomalehti. Lehti on perustettu vuonna 1962, ja irtonumero maksaa 2,50 euroa. 

Sotkamo-lehti julkaisee painetun lehden lisäksi verkkolehteä. Lisäksi Sotkamo-lehti julkaisee matkailulehti Vuokatti Newsin viisi kertaa vuodessa.

Sotkamo-lehden kustantaja on SLP Kustannus Oy. SLP Kustannuksen julkaisuja Kainuussa ovat myös maakuntalehti Kainuun Sanomat, tilattavat paikallislehdet Ylä-Kainuu ja Kuhmolainen sekä kaupunkilehti Koti-Kajaani. SLP Kustannus Oy on Suomalainen Lehtipaino Oy:n tytäryhtiö.

Sotkamo-lehden päätoimittaja on Pekka Lassila. Vuonna 2014 lehden levikki oli 4 639. Sotkamo-lehdellä on yli 15 000 lukijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sotkamo-lehden kotisivut

Suomalaiset paikallislehdet
Sotkamo
Nordend

Nordend on 4 609 metriä korkea vuori Sveitsin ja Italian rajalla Valaisin Alpeilla. Se on Monte Rosan massiivin neljänneksi korkein huippu ja ryhmän pohjoisin.

Italian vuoret
Valais’n vuoret
Alppien vuoret
Italian ja Sveitsin raja
Driton Shala

Driton Shala (s. 26. toukokuuta 1997) on kosovolais-suomalainen jalkapalloilija. Shala on pelannut Veikkausliigassa FC Lahden ja PK-35 Vantaan riveissä yhteensä 10 ottelua. Shalan veli Drilon Shala on myös jalkapalloilija.

Seurajoukkueet 

Driton Shalan pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2014, kun hän nousi FC Lahden kokoonpanoon. Shala debytoi Veikkausliigassa vain 16-vuotiaana 27. huhtikuuta 2014 ottelussa KuPS–FC Lahti. Debyyttiottelu jäi kuitenkin ainoaksi Veikkausliiga-otteluksi FC Lahden paidassa, ja Shala pelasi kaudet 2014–2016 pääasiassa FC Lahden reservijoukkue FC Lahti Akatemiassa Kakkosessa. Shala pelasi loppukaudesta 2016 myös yhdeksän liigaottelua PK-35 Vantaan riveissä.

Shala siirtyi kaudeksi 2017 Kakkosessa pelanneen KTP:n riveihin. Shala pelasi kaudella 2017 yhteensä 21 Kakkosen ottelua ja teki niissä viisi maalia. KTP voitti kaudella 2017 Kakkosen A-lohkon. Kaudeksi 2018 Shala siirtyi Ykkösen AC Ouluun, jossa hän pelasi yhdeksän Ykkösen ottelua. Kaudella 2019 hän ei saanut peliaikaa ja Shalan sopimus AC Oulun kanssa purettiin kesken kauden.

Maajoukkue 

Driton Shala debytoi ikäluokkansa (1997) maajoukkueessa 16-vuotiaana 20. tammikuuta 2014 Minskissä pelatussa ottelussa Moldova–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kuusi ottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Driton Shala Palloliiton sivuilla
 Driton Shala Veikkausliigan sivuilla
 Driton Shala Soccerwayn sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomen kosovolaiset
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Auran seurakunta

Auran seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Auran kunnan alueella. Seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Auran seurakunta liitettiin vuoden 2021 alussa Liedon seurakuntaan.

Historia 
Auran seurakunnan alue on kuulunut alun perin Liedon seurakuntaan. Alueelle muodostui Prunkkalan kappeliseurakunta 1636, jolloin Leppäkosken yläpuolella asuville myönnettiin oikeus pitää alueella kappalaista. Nykyinen kirkko on valmistunut 1804. Auran seurakunta muodostettiin 1917 Prunkkalan kappeliseurakunnasta ja Pöytyän seurakunnan eteläisistä kylistä.

Arkkihiippakunnan tuomiokapituli patisti Auran seurakuntaa seurakuntaliitokseen joko Pöytyän ja Liedon seurakunnan kanssa, sillä tuomiokapituli katsoi, ettei seurakunnalla ollut edellytyksiä jatkaa itsenäisenä. Seurakuntaliitos Liedon kanssa toteutui vuoden 2021 alussa.

Toimipaikat 
Auran nykyinen kirkko on valmistunut 1804. Hautausmaa sijaitsee kirkon vieressä. Vuonna 1977 valmistunut seurakuntatalo sijaitsee virastotalon vieressä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Auran seurakunnan kotisivut
Aura
Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Open Knowledge Finland

Open Knowledge Finland ry eli Avoin tieto ry eli OKFI on vuonna 2012 perustettu suomalainen yhdistys, joka toimii kansainvälisen Open Knowledge -verkoston kumppaniyhdistyksenä Suomessa ja edistää datan ja tiedon avaamista ja avoimen tiedon hyödyntämistä.

Toimintaa 
Yhdistys oli Apps4Finland-kilpailun pääjärjestäjä vuonna 2014 yhdessä Forum Viriumin ja Suomen Verkkodemokratiaseuran kanssa. Vuonna 2015 OKFI koordinoi kilpailun järjestämistä ja vaihtoi kilpailun nimen Open Finland Challengeksi. Open Knowledge Finland ry. järjestää vuosittain myös Nordic Open Data Week -tapahtuman Suomen osuuden ja osallistuu Tampereella järjestettävään Mindtrek -tapahtumaan. OKFI koordinoi myös useita eri tahojen (Sitra, Tekes, EU) rahoittamia tutkimus- ja tuotekehitysprojekteja. Esimerkiksi tietopyyntö-palvelu (http://www.tietopyynto.fi), jonka avulla voi tehdä tietopyynnön Suomen julkisen sektorin toimijoille, on OKFI toteuttama hanke. Tietopyyntö-sivusto julkaisee sekä tehdyn tietopyynnön että siihen julkiselta sektorilta saadun vastauksen automaattisesti.

Vuonna 2014 valtioneuvosto järjesti Avoin Suomi 2014 -tapahtuman, jonka järjestelytoimikunnassa OKFFI:n hallituksen puheenjohtaja toimi asiantuntijaroolissa. OKFI on toiminut usein asiantuntijan roolissa avoimeen tietoon liittyvissä hankkeissa.

Vuonna 2014 OKFI oli aktiivisesti luomassa omadata-aloitetta (engl. MyData) yhteistyössä HIIT:n kanssa. MyData on johdatus ihmiskeskeiseen henkilötiedon hyödyntämiseen, jossa yksilö kontrolloi omaa henkilötietoaan. OKFI järjesti vuosittaisen MyData-konferenssin aina vuoteen 2018 asti. Tällöin MyData-liike oli maailmalla kasvanut niin suureksi, että se kannatti eriyttää omaksi yhdistyksekseen. Loppuvuodesta 2018 perustettiin MyData Global ry, josta tuli ensimmäinen Suomeen perustettu kansainvälinen yhdistys. Suuri osa OKFIn henkilöstöstä jatkoi MyData Globalin työntekijöinä.

Yhdistyksen avointa tietoa tukevia projekteja 
 Avoin rajapinta (http://www.avoinrajapinta.fi). Avoimen rajapinnan käsitteen määrittely.
 Tietopyyntöpalvelu (https://www.tietopyynto.fi ). Sivusto tietopyyntöjen tekemiseen viranomaisille. Sivusto julkaisee automaattisesti tehdyt tietopyynnöt ja niiden vastaukset päällekkäisen työn välttämiseksi.
Datakoulu ja Datan avaajan mestarikurssit julkishallinnolle sekä kulttuuritoimijoille (https://www.datakoulu.fi)
Open Finland Challenge, Pohjois-Euroopan suurin avoimen datan hyödyntämiseen liittyvä kilpailu. Vuonna 2015 kilpailu teki yhteistyötä lisäksi Ultrahack-kisan (http://ultrahack.org/) kanssa, joka on Euroopan suurin hakkerointikilpailu.
MyData-liike, joka eriytettiin MyData Global ry:ksi vuonna 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Open Knowledge Finland ry – yhdistyksen virallinen sivusto

Suomalaiset tietotekniikka-alan järjestöt
Attila (rakennus)

Attila on vuonna 1915 rakennettu kenkätehdaskiinteistö Tampereen Tullin kaupunginosassa Itsenäisyydenkadun ja Yliopistonkadun risteyksessä. Vuodesta 2007 lähtien se on toiminut virastorakennuksena. Juvenes-yhtiöllä on rakennuksessa kokoustiloja ja ravintola. Sisäpihalla on 160-paikkainen pysäköintilaitos.

Attilan rakennus sekä sen sisäpihalla sijaitsevat tehtaan piippu ja entinen talli on suojeltu asemakaavalla.

Talon historiaa 
Kenkätehtaan rakennutti Anton Kustaa Attila vuonna 1915. Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918 Attilassa koulutettiin muun muassa punakaartin tykistöä ja rakennuksessa teloitettiin noin 50 punaista. Attila myi tehtaan tehtailija Edvard Rentolle 1920-luvulla. Talo oli Emil Aaltosen kenkätehtaana vuosina 1931–1974. Tehdas teki esimerkiksi luistimia, armeijan saappaita ja kuuluisia pikisaumamonoja. Rakennusta laajennettiin 1950-luvulla, ja työmaan vastaavana mestarina toimi Kalle Päätalo.

Kenkätehtaana toimimisen jälkeen rakennuksessa oli Tampereen yliopiston toimintoja, muun muassa kirjasto. Senaatti-kiinteistöjen teettämän kunnostuksen jälkeen kirjasto siirtyi omaan uudistaloonsa Kalevantielle ja Attilan rakennukseen muuttivat 2007 Pirkanmaan ympäristökeskus, Pirkanmaan-Satakunnan maanmittaustoimisto ja Tiehallinnon Hämeen tiepiiri. Vuonna 2016 Attilaan muutti myös Taiteen edistämiskeskuksen Pirkanmaan aluetoimipiste. Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesin Tampereelle alueellistetut osat siirtyivät sinne vuonna 2017.

Kuvia kenkätehtaalta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Harri Repo: Tampereen Attila pääsi vihdoin täysremonttiin; Tekniikka & talous 29.11.2007
Touko Berry: Teollisuusjohtaja Emil Aaltonen (1869–1949); Koskesta voimaa
Kontrahti 1/2008; Senaatti-kiinteistöt 
 Osakeyhtiö Attila Tampere jalkinetehdas, Suomen Kuvalehti, 16.09.1922, nro 37, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen teollisuusrakennukset
Tampereen suojellut rakennukset
Tulli (Tampere)
Asterix: Jumaltenrannan nousu ja tuho

Asterix: Jumaltenrannan nousu ja tuho () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut ranskalainen animaatioelokuva, joka perustuu vuonna 1971 julkaistuun René Goscinnyn kirjoittamaan ja Albert Uderzon piirtämään Asterix-sarjakuvaan Jumaltenrannan nousu ja tuho. Se on ensimmäinen 3D-elokuva Asterixista.

Juoni 
Julius Caesar paljastaa uusimman suunnitelmansa päästä eroon sinnikkäistä gallialaisista lopullisesti. Koska hänen armeijansa ei ole onnistunut nujertamaan tätä viimeistä vastarinnan saareketta, hän päättää tuoda sivilisaation kylän porteille.

Caesar rakentaa uuden Rooman – Jumaltenrannan – Asterixin kylän ympärille, painostaen gallialaiset joko omaksumaan kulttuurin tai lähtemään. Huolimatta Asterixin ja Obelixin suunnitelmista pysäyttää rakennustyöt, alkavat rakennukset pian nousta ja Rooman kansalaiset saapuvat valtaamaan heidän asuinaluettaan, aiheuttaen kaaoksen Asterixin kylään.

Suomenkieliset ääninäyttelijät 

Muissa rooleissa: Jenni Sivonen, Tiia-Riikka Vuorinen, Jussi Pajula, Matti Tanttari, Jussi Saari, Jaana Hovinen, Markus Degerman, Ralf Öhberg

Aiheesta muualla 
 
 

Asterix seikkailee -elokuvat
Vuoden 2014 ranskalaiset elokuvat
3D-elokuvat
Eleonooran risti

Eleonooran ristit ovat kivestä veistettyjä monumentteja, jotka Englannin kuningas Edvard I teetti vaimonsa Eleonoora Kastilialaisen muistoksi vuosina 1291–1294. Ristejä oli alun perin kaksitoista, mutta yhdeksän niistä on tuhoutunut. Ristit pystytettiin paikkakunnille, joilla Eleonooran ruumista kuljettanut saattue yöpyi matkallaan Lontooseen. Paikkakunnat ovat pohjoisesta etelään lueteltuna:

 Lincoln (lähellä Eleonooran kuolinpaikkaa)
 Grantham
 Stamford
 Geddington
 Hardingstone
 Stony Stratford
 Woburn
 Dunstable
 St Albans
 Waltham (nykyinen Waltham Cross)
 Westcheap (nykyinen Cheapside-katu Lontoossa)
 Charing (nykyiseltä nimeltään Charing Cross)

Säilyneet ristit ovat Geddingtonissa, Hardingstonessa ja Waltham Crossissa.

Charing Crossin risti

Alkuperäinen Charing Crossin risti oli kaikkein arvokkain. Se sijaitsi kohdassa, joka on nykyään Trafalgar Squaren eteläreunalla. Risti tuhottiin parlamentin määräyksestä Englannin sisällissodan aikana vuonna 1647. Sen paikalla on ollut Kaarle I:n ratsastajapatsas vuodesta 1675. Tätä kohtaa pidetään Lontoon keskipisteenä, josta mitataan maantieteelliset etäisyydet Lontoon ja muiden paikkakuntien välillä.

Charing Crossin rautatieaseman eteen, noin 200 metrin päähän vanhasta paikasta, pystytettiin uusi risti vuonna 1865. Se ei ole alkuperäisen tarkka kopio.

Lähteet

Muistomerkit
Englannin historia
Englannin keskiaika
Raul Neto

Raul ”Raulzinho” Togni Neto (s. 19. toukokuuta 1992 Belo Horizonte) on brasilialainen koripalloilija.

Pelintekijänä pelaava Neto aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan, josta hän siirtyi Espanjaan vuonna 2011. Atlanta Hawks varasi Neton NBA:han vuoden 2013 varaustilaisuudessa 47. vuorolla. Hänen pelioikeutensa siirtyivät kuitenkin jo varauspäivän iltana Utah Jazzille. Neto palasi pelaamaan Espanjan pääsarjaan, kunnes hän teki heinäkuussa 2015 Jazzin kanssa monivuotisen sopimuksen.

Kesällä 2019 Neto teki sopimuksen Philadelphia 76ersin kanssa.

Neto pelaa myös Brasilian maajoukkueessa, jota hän edusti muun muassa Lontoon kesäolympialaisissa 2012, missä Brasilia sijoittui viidenneksi.

Lähteet 
 Profiili NBA 
 Raulzinho Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
 Profiili ACB

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Raul Neto Basketball profile eurobasket.com 

Brasilialaiset koripalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Peugeot 208

Peugeot 208 on Peugeot’n vuodesta 2012 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Peugeot 207:n.

Peugeot 208 I (2012–2020) 

Ensimmäisen sukupolven 208 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Se oli seitsemän senttimetriä lyhyempi ja senttimetrin matalampi kuin edeltäjänsä, mutta sisätilat olivat aiempaa suuremmat. 208 oli myös keskimäärin 114 kilogrammaa edeltänyttä 207-mallia kevyempi, vaikka perustuikin edelleen samalle PF1-pohjalevylle.

Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä 208 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut 208. Uudistuksessa malli sai uuden etupuskurin, jossa on aiempaa levämpi etusäleikkö. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia.

Peugeot 208 II (2019–) 

Toisen sukupolven 208 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019. Se on DS 3 Crossbackin jälkeen toinen PSA-konsernin modulaariselle EMP1-pohjalevylle perustuva malli. Samaa perusrakennetta käytetään myös Opel Corsa F:ssä. Uusi 208 on valmistajansa ensimmäinen malli, josta on saatavana täyssähköinen versio. Peugeot 208 valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2020.

Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä 208 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

208
Sähköautot
B-segmentin autot
2010-luvun autot
2020-luvun autot
Dana

Dana voi viitata ainakin seuraaviin:

 Dana, etunimi
 DANA, eräs kenttätykki
 Aes Dana, ranskalainen black metal -yhtye
 Dana Air, nigerialainen lentoyhtiö
 Danan luonnonpuisto, luonnonsuojelualue Jordaniassa
 Dana eli Danu kelttiläisessä mytologiassa jumalatar ja maaemo

Sukunimi
 Charles Anderson Dana (1819-1897), yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija 
 James Dwight Dana (1813-1895), yhdysvaltalainen mineralogi ja geologi
 Paul Dana, yhdysvaltalainen kilpa-autoilija
 Richard Henry Dana vanhempi (1787–1879), yhdysvaltalainen runoilija
 Richard Henry Dana nuorempi (1815-1882), yhdysvaltalainen kirjailija ja poliitikko, R. H. Dana vanhemman poika
 William H. Dana, yhdysvaltalainen koelentäjä

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Gustaf Adolf Finne

Gustaf Adolf Finne (10. elokuuta 1883 Kalvola – 28. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja suojeluskuntalainen, joka sotilasarvoltaan oli kapteeni. Hän työskenteli Kemissä sijaitsevan Pajusaaren sellutehtaan yli-insinöörinä sen perustamisesta 1915 aina vuoteen 1933 saakka. Finne oli myös Saksan varakonsuli vuosina 1920–1934. 

G.A. Finne oli opiskellut Suomen Kadettikoulussa 1890-luvulla, mutta eronnut toiselta vuosikurssilta suorittamatta upseerin tutkintoa. Hän siirtyi opiskelemaan Polyteknilliseen opistoon Helsinkiin ja valmistui insinööriksi 1907. Vuodesta 1909 Finne työskenteli Walkiakoski Oy:n sulfiittiselluloosatehtaalla, kunnes hänet nimittettiin Kemi Oy:n rakenteilla olleen selluloosatehtaan johtajaksi 1915. Hänen ensimmäinen tehtävänsä oli valvoa Kemin sellutehtaan rakentaminen vuosina 1915-1917.  
 
Entinen kadetti Finne ylennettiin kapteeniksi vuonna 1918 Suomen sisällissodan aikana. Kemin suojeluskuntapiirin esikuntapäällikkönä toiminut Finne oli alkuvaiheessa mukana Oulun, Kemin ja Rovaniemen tapahtumissa, nousten myöhemmin Tampereen ja Viipurin kaupunkien komendantiksi niiden valtauksen jälkeen huhtikuussa 1918. Sisällissodan aikaista terroria tutkineen Marko Tikan mukaan Finneen henkilöityvät valkoisen armeijan suorittamat rankaisutoimet, kun hän yhdessä Frans Julius von Wrightin kanssa organisoi kenttäoikeuksien toimintamallin ja Tampereella aloitettua käytäntöä noudatettiin myöhemmin koko maassa. Yhteensä kenttäoikeuksien kuulusteltaviksi joutui yli 25 000 vangiksi jäänyttä punakaartilaista, joista noin 600 teloitettiin.

Itsenäisyyden alkuvuosina Finne oli keskeinen vaikuttaja Kemin ja Karihaaran suojeluskuntatoiminnassa toimien mm. Karihaaran suojeluskunnan paikallispäällikkönä 1921-1928 sekä Pohjolan suojeluskuntapiirin valitun esikunnan jäsenenä 1920-1929. Finne erosi työantajansa Kemi Oy:n palveluksesta terveydellisistä syistä 1934, ja hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin Helsingissä.

Gustaf Adolf Finnen veli oli kuvanveistäjä Gunnar Finne. Heidät on molemmat haudattu Kärkölän hautausmaalle.

Lähteet 

Suomen sisällissodan valkoiset
Suomen sisällissodan terroriin osalliset henkilöt
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet
Manamansalon muistomerkkikirkko

Manamansalon muistomerkkikirkko on  Vaalan Manamansalon saaren koilliskulmaukseen Oulujärven seurakunnan 400-vuotisjuhlan muistoksi 1959 rakennettu ulkoilmakirkko.

Kirkon suunnittelivat arkkitehdit Tuomas Väyrynen ja Eero Huotari. Kirkko sijaitsee Kainuun ensimmäisen vuosina 1559–1585 käytössä olleen kirkon paikalla. Sen muistomerkkinä on ulkoilmakirkon kapea, avoin, betonijalustainen, puurakenteinen ja kuparikattoinen kellotorni, jossa on yksi kello. Kirkon  alttaripöytä ja puhujankorokemainen saarnatuoli on valettu betonista, ehtoollispöytä on tehty puusta. Alttarilla on suurikokoinen metalliristi, jonka takaa näkyy Oulujärven Rusilanlahti. Aidatun kirkkoalueen penkeillä on istumapaikkoja noin sadalle henkilölle. 

Kirkon lähellä on 1500-luvulla käytetty Kainuun vanhin kristillinen hautausmaa, samoin kuin kivikautinen asuinpaikka. Kirkossa pidetään hartauksia ja jumalanpalveluksia kesäisin, sinne on tieyhteys yhdystieltä 8820 Kappamäen kohdalta.

Venäläiset ryöstivät paikalla olleen kirkon kellon 1580-luvulla. Suomalaiset löysivät kellon 1970-luvulla Venäjältä Arkangelin alueelta Solovetskin luostarista, jonne se oli tuotu 1596.

Lähteet 

 Vaalan rakennukset ja rakennelmat
 Kainuun kirkkorakennukset
Ralph Backstrom

Ralph Gerald Backstrom (18. syyskuuta 1937 Kirkland Lake, ON, Kanada – 7. helmikuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Backstrom oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi NHL:ssä yli tuhat ottelua 17 kauden aikana ja voitti Stanley Cupin kuusi kertaa.

Pelaajaura 
Backstrom pelasi juniorina Montreal Junior Canadiensissa vuosina 1954–1956, ja Ottawa Junior Canadiensissa 1956–1958. Hän voitti kapteenina George Richardson Memorial Trophyn 1957 ja Memorial Cupin 1958.

Ammattilaisena Backstrom aloitti Montreal Canadiens kaudella 1958–1959. Canadiens suunnitteli aluksi lähettävänsä Backstromin farmijoukkueeseensa, mutta hänen taitonsa harjoitusleirillä vakuuttivat joukkueen johdon ja hän pääsi heti Canadiensin kokoonpanoon. Backstrom palkittiin tulokaskaudella Calder Memorial Trophyllä, parhaan tulokkaan palkinnolla. Hän pelasi Canadiensissa 12 täyttä kautta, voitti kuusi Stanley Cupia ja pelasi kuudessa tähdistöottelussa.

Kauden 1970–1971 jälkeen Backstrom pyysi vaihtoa ja puhui uransa lopettamisesta. Hän ilmoittautui harjoitusleirille, mutta poistui joukkueesta juuri ennen kauden alkua. Backstrom palasi kauden aikana Canadiensiin, josta hänet myytiin tammikuussa 1971 Los Angeles Kingsiin. Backstrom sai vähän peliaikaa Los Angelesissa. Parin vuoden kuluttua hänet kaupattiin Chicago Black Hawksiin, jossa hän pelasi kauden 1972–1973 loppuun.

Kaudeksi 1973–1974 Backstrom siirtyi kilpailevaan liigaan WHA:han, Chicago Cougarsiin, jossa pelasi kaksi kautta. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueensa paras pistemies 33 maalilla ja 83 pisteellä pelaten 70 peliä. Hän myös edusti Kanadaa vuoden 1974 Summit Seriesissä. Backstromin hyökkäystehot hiipuivat kaudella 1974–1975, ja kauden lopussa hän siirtyi Denver Spursiin WHA:n laajennusvarauksessa. Hän oli joukkueensa paras pistemies. Myöhemmin hän pelasi vielä Ottawa Civicsissä ja New England Whalersissa.

Muuta 
Backstrom toimi urallansa päävalmentajana NCAA:ssa ja IHL:ssä. Hänen serkkunsa Daren ja Derek Puppa olivat myös jääkiekkoilijoita. Backstromin molemmat vanhemmat olivat lähtöisin Suomesta, ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta.

Palkinnot ja saavutukset 
 George Richardson Memorial Trophy — 1957
 Memorial Cup — 1958
 Calder Memorial Trophy — 1959
 NHL:n tähdistöottelussa  — 1958, 1959, 1960, 1962, 1965, 1967
 Stanley Cup — 1959, 1960, 1965, 1966, 1968, 1969
 Paul Deneau Trophy — 1974

O = Pelatut ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, Pist = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit

Maaottelut

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Calder Memorial Trophy -voittajat
Kanadansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Yhdysvaltain Neitsytsaarten jalkapallomaajoukkue

Yhdysvaltain Neitsytsaarten jalkapallomaajoukkue edustaa Karibialla sijaitsevaa Yhdysvaltain Neitsytsaarten territoriota miesten kansainvälisessä jalkapalloilussa.

Yhdysvaltain Neitsytsaarten jalkapalloliitto perustettiin vuonna 1987, ja se on ollut Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian jalkapalloliiton CONCACAFin jäsen samasta vuodesta alkaen. Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn jäsen siitä tuli vuonna 1998.

Yhdysvaltain Neitsytsaaret ei ole koskaan selviytynyt MM-kilpailuihin, CONCACAF Gold Cupiin tai Caribbean Cupiin. Joukkueen paras sijoitus FIFA-rankingissa on 149. heinäkuulta 2011. Tuolloin se nousi rankingissa kerralla 44 sijaa voitettuaan MM-karsinnoissa kahdesti Brittiläiset Neitsytsaaret.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yhdysvaltain Neitsytsaaret CONCACAFin sivustolla  
 Yhdysvaltain Neitsytsaaret FIFAn sivustolla  

Jalkapallomaajoukkueet
Jalkaapallomaajoukkue
Sini Lällä

Sini Lällä (s. 12. maaliskuuta 1994) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja häntä valmentaa Seppo Haavisto, aiemmin vuosina 2013–2018 Juha Isolehto. Vuoteen 2016 asti hän edusti Oriveden Ponnistusta.

Porin Kalevan kisoissa 2015 Lällä voitti SM-kultaa tuloksella 182, Turun Kalevan kisoissa 2020 hopeaa tuloksella 186, Joensuussa 2022 hopeaa tuloksella 185 ja Tampereella 2021 pronssia tuloksella 178. Hän voitti kultaa myös sisäratojen SM-kilpailuissa 2014 tuloksella 182 cm ja 2022 ennätyksellään 190 cm, hopeaa 2021 ja pronssia 2020.

Lällä sijoittui 12:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Vuonna 2015 hän oli mukana Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Tšeboksaryssa, missä hän sijoittui kymmenenneksi silloisella ennätyksellään 184 cm. Heinäkuussa 2015 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa Lällä eteni loppukilpailuun ollen lopulta yhdeksäs tuloksella 181 cm. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Eugenen MM-kilpailuissa 2022, Lällä jäi karsintaan tuloksella 186 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta myös  Münchenin EM-kilpailuissa 2022 tuloksella 178 cm.

Lällä on opiskellut liikuntabiologiaa Jyväskylän yliopistossa.

Henkilökohtaiset ennätykset 
Ulkoradoilla
 Korkeushyppy: 190 cm (Oulu 2022)

Sisäradoilla
 Korkeushyppy: 190 cm (Kuopio 2022)

Lähde

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Walter Tavares

Walter Samuel ”Edy” Tavares Da Veiga (s. 22. maaliskuuta 1992 Maio) on kapverdeläinen koripalloilija.

Sentterinä pelaava Tavares aloitti koripallon vasta 17-vuotiaana, jolloin saksalainen Kap Verdellä lomamatkalla ollut turisti huomasi hänen jopa koripalloijaksi poikkeuksellisen (221 cm) pituutensa ja vihjasi tästä tutuilleen CB Gran Canariaan. Tavares nousi parissa vuodessa pelaamaan Espanjan kovatasoisessa pääsarjassa. Atlanta Hawks varasi Tavaresin NBA:han vuoden 2014 varaustilaisuudessa 43. vuorolla. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Espanjasta Hawksiin. Tällä hetkellä Tavares pelaa Cleveland Cavaliersissa

Lähteet 
 Walter Tavares NBA Stats Basketball-Reference.com 
 Walter Tavares Europe Stats Basketball-Reference.com 
 Profiili  acb.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Walter Tavares Basketball profile eurobasket.com 

Kapverdeläiset koripalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaukiainen

Kaukiainen on suomalainen sukunimi. Nimi perustuu muinaissuomalaisiin henkilönnimiin Kauka, Kauki, Kaukia ja Kaukoi, joiden merkitys lienee ollut ’etäällä asuva’, ’etäinen’. Tästä nimiryhmästä ovat lähtöisin myös muun muassa Kaukinen, Kaukanen, Kaukonen, Kaukola ja Kauko.

Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan sukunimi Kaukiainen on huhtikuun 2018 loppuun mennessä ollut käytössä 766 suomalaisella tai Suomessa vakituisesti asuneella ulkomaalaisella. Nykyisenä sukunimenä se on 324:llä.

Tunnettuja Kaukiaisia
Yrjö Kaukiainen (s. 1940), historiantutkija ja professori

Lähteet

Sukunimet
Kaukonen (sukunimi)

Kaukonen on suomalainen sukunimi. Nimi perustuu muinaissuomalaisiin henkilönnimiin Kauka, Kauki, Kaukia ja Kaukoi, joiden merkitys lienee ollut ’etäällä asuva’, ’etäinen’. Tästä nimiryhmästä ovat lähtöisin myös muun muassa Kaukinen, Kaukiainen, Kaukanen, Kaukola ja Kauko.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan sukunimi Kaukonen on heinäkuuhun 2022 mennessä ollut käytössä 2 989 suomalaisella tai Suomessa vakituisesti asuneella ulkomaalaisella. Nykyisenä sukunimenä se on 1 353:llä

Tunnettuja Kaukosia
Amy Kaukonen (1891–1984), amerikansuomalainen lääkäri ja pormestari
Evert Kaukonen (1900–1971), taidemaalari
Harri-Pekka Kaukonen (s. 1963), yritysjohtaja
Jorma Kaukonen (s. 1940), yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä
Katja Kaukonen (s. 1968), kirjailija
Lauri Kaukonen (1902–1976), yritysjohtaja
Mikko Kaukonen, keittiömestari, Vuoden kokki 2019
Miska Kaukonen (s. 1975), näyttelijä
Peter Kaukonen, oik. Benson Lee Kaukonen (s. 1945), yhdysvaltalainen kitaristi
Tauno Kaukonen (1929–1983), kirjailija
Timo Kaukonen (s. 1965), Suomen Lääkäriliiton ent. puheenjohtaja
Timo Kaukonen, saunoja
Timo T. Kaukonen (1933–1996), visailuohjelmien vetäjä
Toini Kaukonen (1906–1982), kääntäjä
Toini-Inkeri Kaukonen (1913–1994), o.s. Niemimaa, kansatieteilijä, Väinö Kaukosen puoliso
Veikko Kaukonen (s. 1936), näyttelijä ja näytelmäkirjailija
Vilppu Kaukonen, oik. Vilppu Koskimies (1868–1923), opettaja ja runoilija
Väinö Kaukonen (1911–1990), professori ja kirjallisuudentutkija
Marjatta Stenius-Kaukonen (s. 1947), entinen kansanedustaja ja europarlamentaarikko

Entisenä sukunimenä 
Reidar Särestöniemi, alk. Kaukonen (1925–1981), taidemaalari

Kuvitteellisia Kaukosia
 Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas konekiväärijoukkueesta kaatuu ensimmäisenä Kaukonen-niminen konekivääriampuja.

Lähteet

Sukunimet
Kingi (huvipuistolaite)

Kingi on italialaisen Moser's Ridesin vuonna 2014 valmistama 24-paikkainen vapaapudotustorni Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Laite nousee 75 metrin korkeuteen ja laskeutuu alas. Alastulossa laitteen suurin nopeus on 23 metriä sekunnissa. Kingi jakaa Suomen korkeimman vapaapudotustornin tittelin PowerParkin Dragon Towerin kanssa. Kingi sijaitsee Linnanmäellä Panoraaman vieressä ja on hyvin suosittu laite.

Vuonna 2014 Kingi jäi kahdesti jumiin yläilmoihin, mutta tilanne saatiin korjattua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Huvipuistolaitteet
Dragon Tower

Dragon Tower on vuonna 2012 rakennettu vapaapudotustorni PowerPark-huvipuistossa. Laite nousee 75 metriin ja putoaa sieltä lähes 23m/s alas. Laite jakaa tittelin Suomen korkeimmasta vapaapudotustornista Linnanmäen Kingin kanssa. Vaihtoehtona laitteessa on myös näköalaversio, jolloin laite nousee ja laskee hitaasti.

Lähteet

Huvipuistolaitteet
Powerpark
Lintumies (Mikki Kausteen albumi)

Lintumies on Egotrippi-yhtyeen laulaja-pianisti Mikki Kausteen ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin 10. toukokuuta 2013 levymerkillä Columbia Records.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Mikki Kauste, ellei toisin mainittu.

Arviot 
 Soundi: 
 Nrgm.fi: 72/100

Aiheesta muualla 
 Lintumies discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 2013 esikoisalbumit
Suomalaiset pop rock -albumit
Muziekgebouw aan ’t IJ

Muziekgebouw aan 't IJ on konserttitalo Amsterdamissa, Hollannissa. Loistavan akustiikkansa johdosta sitä pidetään yhtenä maailman parhaista maailmassa. Se avattiin yleisölle vuonna 2005. Concertgebouw on maailman vierailluin klassisen musiikin konserttitalo, siellä pidetään vuosittain 350–400 konserttia, joilla on kuuntelijoita yli 800 000.

Lähteet

Aiheesta muualla

Muziekgebouw aan 't IJ

Amsterdamin rakennukset ja rakennelmat
Oopperatalot
Konserttitalot
Lönnrotin koulu

Lönnrotin koulu on noin 160 oppilaan peruskoulu Lappeenrannassa. Se sijaitsee Leirin kaupunginosassa Rakuunamäen kasarmialueen, Lappeenrannan kirkon ja Lyseon lukion välissä. Koulu on osa Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Lönnrotin koulu on Lappeenrannan vanhin edelleen käytössä oleva koulu. Se toimii vuonna 1888 kansakouluksi valmistuneessa arkkitehti Waldemar Backmanssonin suunnittelemassa rakennuksessa, joka edustaa uusrenessanssista sorvi- eli nikkarityyliä. Koulun keskisiiven juhlasalissa on kasettikatto, pilasterikoristeet ja musiikkilehteri. Rakennukseen kuului alun perin myös koristeellinen katos kadunpuoleisella julkisivulla, mutta se purettiin vuonna 1932. Vuonna 1908 pihapiiriin valmistui rakennusmestari Edvin Jaakkolan suunnittelema jugendtyylinen lisärakennus, johon tulivat koulun voimistelu- ja käsityötilat. Päärakennuksen länsisiipi tuhotui talvisodan pommituksissa vuonna 1940. Koulutyö korjatussa koulussa jatkui jo samana kesänä, mutta tuhoutunut siipi rakennettiin uudelleen vasta vuonna 2004 Seija Nuutinen-Kuikan suunnitelmin. Samassa yhteydessä koulussa tehtiin peruskorjaus.

Lönnrotin koulu on yksi Kesämäen palvelualueen kuudesta alakoulusta. Koulun oppilasalue ulottuu Leirin lisäksi Linnoituksen, Keskuksen, Pallon–Tyysterniemen, Tykin–Kiviharjun ja Kuusimäen kaupunginosiin. Alueen yläkoululaiset käyvät Kesämäenrinteen koulua Kesämäessä.

Keisari Aleksanteri III ja puolisonsa Maria Fjodorovna vierailivat Lönnrotin koulussa järjestetyssä käsityönäyttelyssä vuoden 1891 vierailunsa aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lönnrotin koulu 

Lappeenrannan peruskoulut