joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sam Gagner

Sam William Gagner (s. 10. elokuuta 1989 London, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa NHL-seura Winnipeg Jetsiä.
 
Gagner sivusi Wayne Gretzkyn ja Paul Coffeyn jakamaa silloisen seuransa Edmonton Oilersin yhden ottelun piste-ennätystä helmikuussa 2012. Hän teki neljä maalia ja antoi yhtä monta maalisyöttöä, kun Edmonton kukisti Chicago Blackhawksin maalein 8–4. Koko liigan yhden ottelun piste-ennätyksestä Gagner jäi kahden pisteen päähän.

Syyskuussa 2020 Gagner teki Red Wingsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Heinäkuussa 2021 Gagner solmi yhden vuoden jatkosopimuksen Red Wingsin kanssa.

Gagnerin isä on entinen NHL-pelaaja Dave Gagner.

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Winnipeg Jetsin pelaajat
Edmonton Oilersin varaamat pelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Tervaporvarit

Tervaporvarit olivat Oulun ja Kokkolan kaupunkien johtavia kauppiassukuja, jotka kävivät 1700–1800-luvuilla ulkomaankauppaa tervalla. Terva olikin 1800-luvulla Oulun keskeinen vientituote. Kainuun talonpojat toimittivat valmistamansa tervan pitkin Oulujokea Toppilan kaupunginosassa, Toppilansalmen pohjoisrannalla sijainneeseen Tervahoviin. Vienti- ja tuontikaupan lisäksi tervaporvarit harjoittivat laivanvarustusta ja sahatoimintaa.

Tervaporvarit kuuluivat varallisuutensa johdosta Oulun vaikutusvaltaiseen ruotsinkieliseen yläluokkaan. Yleensä tervakauppiaan asema oli periytyvä, mutta kauppiasluokkaan oli mahdollista päästä myös pitkällisellä kouluttautumisella. Merkittäviä Oulun kauppiassukuja olivat ainakin seuraavat 
 Nylander
 Franzén (Keckman)
 Höckert
 Ravander
 Bergbom
 Junnelius 
 Niskan suku
 Isak Niska
 Jonas Adolf Niska
 Hoffrén

Muita tunnettuja Oulun tervakauppiaita olivat mm.  Jacob Sporman, L. H. Keckman, Eric Candelberg, C. F. Engman 1700-luvulla sekä J. W. Snellman G:son, Pentzin ja Antti Santaholma 1800-luvulla.

Lähteet 
 Rumputus - Kulttuurioulu 6/2005 - Sivu 3, Pohjois-Pohjanmaan museo.
 Oulun historian henkilöitä
 Yhteenveto tervakauppiaiden tervatileistä vuonna 1794

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tervaporvareiden aika .– Oulun maakunta-arkisto
 Kainuun rumalla rasvalla tervattiin kuningattaren laivat*. Ylen Elävä arkisto, Reijo Perälä.

Oulun historia
Terva
Kapteeni Planeetta

Kapteeni Planeetta () on miljonääri Ted Turnerin 1990-luvun alussa luoma yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuottivat Turner Broadcasting System ja DIC Entertainment. Sarjan tarkoitus oli levittää tietoisuutta ympäristön saastuttamisesta. Se kertoi, kuinka viisi nuorta maapallon eri puolilta taistelee supersankarin Kapteeni Planeetan kanssa luonnon saastuttajia vastaan ja pelastaa planeettaa tuholta. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ensi kerran vuosina 1990–1993. Menestyksen myötä siitä tehtiin spin-off-sarja The New Adventures of Captain Planet, jota esitettiin vuosina 1993–1996.

Suomessa sarjaa esitti Kolmoskanava alkuperäiskielellä 5. tammikuuta 1991 alkaen.

Tarina
Maanhenki Gaia herää pitkän horroksen jälkeen, kun ihmiset alkavat vahingoittaa planeettaa. Huomatessaan että tuho on laajamittainen, hän luo viisi taikasormusta, joista jokainen hallitsee eri luonnon elementtiä. Gaia lähettää sormukset viidelle valitulle nuorelle Kwamelle, Wheelerille, Linkalle, Gille ja Ma-Tille ympäri maailmaa. Heidän tehtävänään on pelastaa maapallo suurimmilta katastrofeilta. Gaia käyttää myös kykyään nähdä, missä milloinkin tapahtuu pahimmat tuhot, ja lähettää nuoret ratkaisemaan ongelmat. He käyttävät paikasta toiseen kulkemisessa auringon voimaa välttääkseen saastuttamista. Tukalissa tilanteissa, jos he eivät itse kykene selvittämään pulmaa, nuoret voivat yhdistää voimansa ja kutsua esiin Kapteeni Planeetan, joka hallitsee viisikon kaikkia voimia. Nuoret eivät kuitenkaan voi enää käyttää omia yksilöllisiä voimiaan. Kapteeni Planeetta kykenee muokkaamaan omaa molekyylirakennettaan muuntautuakseen luonnon erilaisiksi voimiksi. Hänellä ei myöskään ole varsinaisesti sankarin asua eikä hän edusta mitään kulttuuria, vaan hänen eri osansa kuvaavat eri luonnonelementtejä. Hänen vihreät hiukset kuvaavat ruohoa, sininen iho taivasta, ruskeat silmät maata, punainen rintakehä, hanskat ja saappaat tulta sekä keltainen maapallo aurinkoa. Kaikista voimistaan huolimatta Kapteeni Planeetta on altis saastuttamiselle ja radioaktiiviselle säteilylle, jotka heikentävät hänen voimiaan.

Ääninäyttelijät

Aiheesta muualla 
 TV.com 

1990-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Tervakauppa

Tervakauppa oli Suomessa erityisesti 1600-luvulta alkaen tuottoisa elinkeino. Länsi-Euroopan laivanrakennustoiminta vilkastui, ja puulaivoihin tarvittiin tervaa ja pikeä. Ruotsin kruunu perusti Tervakomppania-nimisen kauppajärjestön, jonka alaisuuteen avattiin tervan- ja pientarkastajien virat. Keskitetyn kaupan johdosta myös vienti vilkastui.

Suomen tervakaupan keskuksia olivat Viipuri, Turku ja Pohjanmaan rannikkokaupungit. 
1600-luvulla tervaa poltettiin runsaasti Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Pohjanmaalla ja Järvi-Suomessa. Järvi-Suomen tervanpoltto tyrehtyi melkein kokonaan 1700-luvulla tärkeimmän kauppasatamansa eli Viipurin menettämisen ja huonojen liikenneyhteyksien takia. Pohjanmaa jäi 1700-luvulla päätuotantoalueeksi. 1800-luvulla tervanpolton pääalueeksi muodostui Kainuu osittain Oulujoen liikenneyhteyden ja osittain sen takia, että Kainuun seutu oli hallanarkaa ja köyhät saivat elantonsa helpommin tervaa polttamalla. 1900-luvun alussa tervaa poltettiin Itä-Kainuun lisäksi jonkin verran vielä Kaakkois-Pohjanmaalla. 

1600-luvulla pientä taukoa lukuun ottamatta vuoteen 1712 kauppa oli Ruotsin monopolin hallussa. Suuren Pohjan sodan ja isonvihan (1700–1721) aikaisen venäläismiehityksen jälkeen tervakauppa muuttui kokonaan. Uudenkaupungin rauhanteossa 1721 Viipuri oli joutunut Venäjän yhteyteen. Ruotsin ja Venäjän välisen hattujen sodan (1741–1743) ja sen aiheuttaman pikkuvihan päättäneen Turun rauhan 1743 jälkeen tervan kuljetus ei siirtynyt Haminaan kannattamattomien kuljetusyhteyksien vuoksi. Tämän seurauksena tervanpoltto tyrehtyi Suomessa. Suurvaltasotien vuosina 1770–1780 aiheuttaman kansainvälisen kysynnän myötä tervanpoltto alkoi nousta kuitenkin uuteen kukoistukseen. Suurimmillaan tervan vienti oli 1800-luvun puolenvälin jälkeen, jolloin esimerkiksi vuonna 1863 vienti oli 227 000 tynnyriä. 1800-luvun lopulla tervakauppa alkoi hiipua, kun puulaivojen rakentaminen väheni. Oulussa lienee viimeinen tervavene kulkenut jokea pitkin alas vuonna 1927.

Oulussa tervakauppaa hallitsivat tervaporvarit. Tervansoutajat toivat kainuulaisen tervan Oulujoen suussa sijainneeseen Tervahoviin. Iijoen vesistössä tervatynnyrit kuljetettiin 1900-luvun alkupuolelle saakka suurista petäjätukeista koottujen pelkkalauttojen painolastina, sillä joki oli liian matala raskaasti kuormitetuille tervaveneille. Pelkkalauttojen laskuaika oli kevättulvan aikoihin heti jäiden lähdön jälkeen. Perillä Iijokisuussa terva sekä lauttojen tukit myytiin.

Katso myös
Tervahauta
Oulujoki

Lähteet

Kauppa
Terva
Primal Fear (albumi)


Primal Fear saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 1998.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ralf Scheepers – laulu
 Tom Naumann – kitara
 Mat Sinner – basso
 Klaus Sperling – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 1998 esikoisalbumit
Primal Fearin albumit
Kappa Mikey

Kappa Mikey on yhdysvaltalainen koko perheen animaatiosarja, jonka loi Larry Schwarz. Sarjaa esitetään Nickelodeonilla niin Suomessa kuin Yhdysvalloissa ja siitä on tuotettu yhteensä 52 jaksoa. Tarina kertoo 18-vuotiaasta Mikeystä, joka High Schoolista valmistuttuaan lähti Clevelandista Japaniin voitettuaan arvasta koe-esiintymisen vanhaan suosittuun LilyMu-sarjaan. Näyttelijöiden mielestä Mikey ei sopinut sarjaan, mutta yleisö oli eri mieltä ja sarjan katsojaluvut nousivat jälleen, minkä myötä Mikeysta tuli Japanin suurin animetähti.

Äänirooleissa

Aiheesta muualla 
 Teletoon.com

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Animevaikutteiset animaatiosarjat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Harvey Fuqua

Harvey Fuqua (27. heinäkuuta 1929 – 6. heinäkuuta 2010 Detroit) oli yhdysvaltalainen soulmuusikko. Hän oli merkittävä varhainen vaikuttaja Motown Records -levymerkin toiminnassa ja teki tuottajantyötä muiden muassa Marvin Gayelle. 

Fuqua toimi vuosina 1951–1958 The Moonglows -yhtyeen alkuperäisenä laulajana. Yhtye kelpuutettiin vuonna 2000 Rock and Roll Hall of Fameen. 

Fuqua teki myöhemmällä urallaan yhteistyötä esimerkiksi New Birth -yhtyeen ja Sylvester Jamesin kanssa.

Fuqua kuoli Detroitissa 80-vuotiaana 6. heinäkuuta 2010.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Stefan Schicker

Stefan Schicker on entinen saksalainen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.

Schicker hiihti kolmannen osuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Bellmann, Uwe Wunsch ja Frank Schröder.

Lähteet
Oslon MM-kisojen 1982 tulokset  

Itäsaksalaiset maastohiihtäjät
Ida Salmi

Iida "Ida" Salmi (oik. Iida Salminen, 16. marraskuuta 1885 Tampere – 19. helmikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Ida Salmi oli naimisissa muusikko Paul Salmisen kanssa.

Ura 
Salmi oli aloitti näyttelijänuransa kotikaupungissaan Tampereella. Hän näytteli pitkän ajan teatterissa, kunnes esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1934 elokuvassa Minä ja ministeri, missä aloittelivat myös Hugo Hytönen ja Aatu Dahlqvist, myöhemmin Talanne. Salmi teki vuosikymmenien mittaisen uran Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingissä Kansan Näyttämöllä. 

Vaikka Ida Salmen elokuvaura alkoi vasta keski-ikäisenä, hän teki useita merkittäviä elokuvia. Ida Salmi on kuin onkin monen vanhan kansan suomalaisnäyttelijän tapaan "unohdettu" vanhojenpiikojen esittäjä, mutta hänet kuitenkin muistetaan muutamista osista. Salmi teki kaikkiaan noin 45 elokuvaroolia, joista merkittävimmät suoritukset ovat jo uran alkupäässä; Seitsemän veljeksen (1939) Männistön muori sekä elokuvan Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944) päähenkilö Maijan kasvatusäiti, "muori". Ida Salmi nähtiin 1950-luvulla Niskavuori-elokuvissa, joissa hänellä oli palvelijattaren osa. Viimeinen elokuvarooli oli Edvin Laineen elokuvan Niskavuori taistelee (1957) satunnainen palvelijatar.

Salmen aviopuoliso Paul Salminen menehtyi vuonna 1949. Ida Salmi kuoli 88-vuotiaana 1974.

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
26 (luku)

26 (kaksikymmentäkuusi) on kokonaisluku, jota edeltää luku 25 ja seuraa luku 27.

Matematiikassa 
 26 on puolialkuluku ja siten yhdistetty luku.
 26 on seitsenkulmiopyramidiluku.
 26 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
 26 on palindromi kolmijärjestelmässä: .
 26 on palindromi viisijärjestelmässä: .
 26 on kahden peräkkäisen alkuluvun (23 ja 29) keskiarvo.
 26 voidaan muodostaa neljän peräkkäisen alkuluvun summana: .

26 on ainoa kokonaisluku, joka on yksin neliöluvun ja kuutioluvun välissä. Nämä luvut ovat  ja . Tämän todisti ensimmäisenä ranskalainen matemaatikko Pierre de Fermat.

Ongelma voidaan muotoilla seuraavasti: Määrää , joka toteuttaa yhtälöryhmän

,
kun luvut ,  ja  ovat kokonaislukuja.

ongelman eräs ratkaisu

Luonnontieteissä 
 Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 26 on raudan järjestysluku.
 Magnesium-26 on magnesiumin vakaa isotooppi.

Muualla 
 Martin B-26 Marauder oli amerikkalainen pommikone.
 Valtatie 26 kulkee Haminan ja Luumäen välillä.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Liisa Roine

Liisa Marjatta Roine (s. 27. kesäkuuta 1938 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Eero Roineen tytär ja Esko ja Eila Roineen sisar. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Seppo Mäen kanssa vuodesta 1961. Heillä on kaksi lasta, tytär Alina ja poika Aleksi.

Rooleja 
 Skandaali tyttökoulussa (1960) – Anna Tapper
 Minkkiturkki (1961) – opiskelijatyttö
 Kaasua, komisario Palmu! (1961) – neiti Vesa
 Pojat (1962) – Liisa Toikka
 Pinsiön parooni (1962) – Ritva Nurmi
 Heikki ja Kaija (1965–1971) – Lissu
 Päivä ennen (1978) – Hilkan äiti
 Kielipuolipotilas (1978)
 Hullu kesä (1981) – Lilli-täti
 Seikkailu Olavinlinnassa (1984) – Jannen äiti
 Pakanamaan kartta (1991) – Helenan kuntouttaja
 Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä (1996) – tarjoilija hotelli Tammerissa
 Pekko ja unissakävelijä (1997) – nainen Pipsan äidin entisessä asunnossa
 Paavo ja Raili (2006) – rouva Harju

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Seldžukkien valtakunta

Seldžukkien valtakunta  oli Lounais-Aasiaan 1000-luvulla vaeltaneiden turkkilaisten Oğuz-heimojen luoma imperiumi, joka käsitti Mesopotamian, Syyrian, Palestiinan ja suurimman osan Irania. Heidän tulonsa merkitsi turkkilaisvallan alkamista Lähi-idässä. Turkkilaissukuiset seldžukit yhdistivät hallitsemansa alueet sunnalaiseksi  valtioksi, jota muodollisesti hallitsi islamin edellyttämä abbasidikalifi, mutta todellisuudessa sulttaani. Seldžukkien valtakunnan hajottua 1100-luvulla dynastian pieni sivuhaara säilyi vallassa Anatoliassa, kunnes se kukistui lopullisesti 1300-luvulla.

Valtakunnan alku 

Transoxianaan 1000-luvulla vaeltaneet seldžukit ovat saaneet nimensä heimopäälliköltään Seldžukilta. He kääntyivät  sunnalaisiksi islamilaisiksi. Seldžukit valloittivat Tughril Begin johdolla Pohjois-Persian Ghaznavidien valtakunnalta vuonna 1040. Vuonna seldžukit hyökkäsivät 1052 Etelä-Persiaan ja valloittivat vuonna 1054 Azerbaidžanin ja Khuzistanin. Vuonna 1055 Tughril Beg marssi Bagdadiin, ja valloitti sen buijideilta.

Tughril Begin veljenpoika Alp Arslan nousi valtaistuimelle vuonna 1063 loi seldžukkien suurvallan visiirinsä, valtiomiehenä ja filosofina kunnostautuneen Nizam al-Mulkin kanssa. Vuonna 1071 Alp Arslan otti Bysantista merkittävän voiton Manzikertin taistelusta. Nizam jatkoi Alp Arslanin pojan Malik Šah I:n kaudella johtavana hahmona. He loivat huolellisesti hallitun suuren valtakunnan, joka ulottui Keski-Aasiasta Iranin kautta Irakiin, ja jossa oli kauppareittejä, merkittäviä karavaaniseraljeja ja komeasti koristeltuja moskeijoita.

Malik Šah I:n hallintokausi oli Seldžukkien valtakunnan kulta-aikaa. Hänen aikanaan perustettiin useita madrasa-kouluja, joissa opetettiin uskonnollisten aiheiden lisäksi paljon maallisia aineita.

Hajaannus 

Malis Šah I:n kuoltua valtataistelu romahdutti Seldžukkien valtakunnan, ja vuonna lopulta 1157 Kovaresmia valloitti sen ydinalueet Persiassa. Tätä pidetään valtakunnan loppuna, vaikka seldžukkien haltuun jäi pieniä alueita Lähi-idässä.

Jo vuonna 1078 eräs seldžukkien haara oli perustanut itsenäisen Rumin sulttaanikunnan Anatoliassa. Sen sulttaani Kiliç Arslab II ja hänen seuraajansa taktikoivat taitavasti ristiretkeläisten ja bysanttilaisten välisessä voimakentässä ja loivat merkittävimmän hallitsijansa Ala ad-Din Kaiqubad I:n aikana (vallassa 1219–1239) hyvin organisoidun ja sotilaallisesti vahvan valtakunnan, jonka pääkaupunkina oli Konya eli Ikonium.

Seldžukkien valtakunta menetti Levantin hallinnan ensimmäisen ristiretken myötä 1099, ja alue myöhemmin päätyi Saladinin johtamien aijubidien haltuun.

Vuoden 1242 jälkeen 

Vuoden 1242 jälkeen seldžukit joutuivat jatkuvasti lännemmäksi hyökkäävien mongolien vuoksi yhä ahtaamalle ja kärsivät vuonna 1279 raskaan tappion mongolien seuraajille, il-kaaneille. Anatolian seldžukkien viimeinen sulttaani Masud II kuoli vuonna 1308. Siinä vaiheessa seldžukit elivät jo hajallaan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Iranin historia
Lähi-idän entiset valtiot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Azerbaidžanin keskiaika
Turkin historia
Pitkäjärvi (Espoo)

Pitkäjärvi () eli Vanhankylän Pitkäjärvi sijaitsee pääosin keskisessä Espoossa Kehä III:n kaakkoispuolella Turuntien ja Vihdintien välissä. Pieni osa järven koillisosasta sijaitsee Vantaan puolella. Pitkäjärven nimi on ennen ruotsalaisten tuloa alueella ollut ilmeisesti Kaukajärvi.

Kapean järven koillispää, johon laskee pohjoisesta Herukkapuro, on Vantaan Linnaisten ja Hämeenkylän puolella, ja lounaispää, jossa järven laskuoja sijaitsee, on Järvenperän alueella. Järven lounaispää on pitkältä matkalta erityisen kapea. Laskuoja virtaa aluksi Myllykylänpuro-nimisenä Träskändan kartanon puistoalueen läpi, ja jatkuu myöhemmin Glimsinjoen nimellä ennen kuin laskuojan nimeksi muuttuu Espoonjoki. Lisäksi koillisosan kosteikossa Hämeenkylän kartanon alueella on ruopattu ranta-alue.

Pitkäjärven pituus koillisesta lounaaseen on noin 4,9 kilometriä ja suurin leveys noin 850 metriä.

Kesällä 2010 Järven Laaksolahden puoleiseen niemeen, syvänteeseen ja Pitkäjärvenrannan paikkeille laitettiin hapetinsäiliöt pohjaan.
Kalakanta kattaa ainakin hauen, kuhan, ruutanan ja särjen. Pitkäjärvi on niittänyt mainetta myös rapujärvenä.
Järvestä on ainakin vuonna 2005 poistettu roskakalaa.

Pitkäjärveä reunustavat järven luoteispuolella Järvenperän kaupunginosan lisäksi Vanhakartano, järven kaakkoispuolella ovat Laaksolahden (Jupperi, Lähderanta) ja Lippajärven kaupunginosat.
Järvessä on neljä yleistä uimarantaa, Järvenperässä ja Vanhakartanon Koskelossa on hiekkarannat, Laaksolahden urheilupuiston rannalla on betonilaituri kahdella tikkaalla, Jupperissa, jossa on ponttoonilaituri, jonka päädyssä on tikkaat. Muitakin pienempiä, vähän käytössä olevia uintirantoja on Haapaniemen kärjessä ja Vantaa kaupungin omistama ranta Jupperissa, lisäksi Lähdevuoren takana on kallioisen niemen vieressä ranta kaislikon keskellä, sekä Lähderannan kerrostaloalueen takana on laituri.

Espoon Kaupungin rahoittamia hoitokalastuksia on tehty viimeksi 2012-2014. Espoon Pitkäjärvellä on moottoriveneillä ja muilla koneellisilla vesikulkuneuvoilla ajo kielletty.

Espoossa on myös kaksi muuta Pitkäjärveä: Nuuksion Pitkäjärvi ja Velskolan Pitkäjärvi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuvasarja Pitkäjärven rannoilta ja järven ympäristöstä
 Kuvia Pitkäjärveltä Google Panoramio palvelussa

Espoon järvet
Espoonjoen vesistö
Vantaan järvet
Vanha-Espoo
Pohjois-Espoo
Laaksolahti
Linnainen
Hämeenkylä
Savustuspussi

Savustuspussi on suomalainen keksintö, joka mahdollistaa kalan, kanan, lihan, makkaratuotteiden ja vihannesten savustamisen sähköuuneissa ja grilleissä. Tiiviisti suljettavissa olevan foliopussin pohjalle on sijoitettu savustukseen soveltuvaa ainesta, kuten leppälastua, josta pussin kuumetessa pienistä rei'istä pussin ruokaa sisältävään osaan erittyvä savu yhdessä kuumuuden kanssa valmistaa ruoan ja antaa siihen savuaromin ilman, että savu leviää pussin ulkopuolelle. Keksintö on levinnyt maailmanlaajuiseen kaupalliseen menestykseen ja saanut huomiota esimerkiksi Yhdysvalloissa sekä yleislehdistössä että ruoka-alan lehdissä.

Historia 
Kertakäyttöisen savustuspussin patentoi vuonna 1993 Kaavilla perustettu Oy Hope Finlandia Ltd, joka kykeni hyödyntämään keksinnön kaupallistamisen, markkinoinnin ja tuotannon sekä kansainvälistymisprosessin varsin tehokkaasti. Savustuspussin keksi yrityksen perustaja Tapani Tirkkonen, jolla on myohemmin useita patentoituja keksintoja. Jo vuonna 1994 yhtiön liikevaihto oli yli 15 miljoonaa markkaa ja viennin osuus 85 %. Keksintö sai toisen sijan Innosuomi-palkinnon ensimmäisenä jakovuonna 1994.

Savustuspussit valmistettiin aluksi käsin, mutta niiden tuotantoon kehitettiin myöhemmin Suomessa automaattilinja.

Keksintöä valmistaa, myy ja markkinoi kansainvälisesti tuotemerkillä SAVU-savustuspussit () Sinituote Oy Kokemäellä.

Savustuspussin käyttö 
Kertakäyttöistä savustuspussia valmistetaan sekä sähköuuni- että grillikäyttöön. Pussissa voi savustaa kerralla noin kilon ruokaa. Grillipussin käytössä on varmistettava, että grillissä ei ole enää liekkejä. Yleensä savustettavat ruoka-aineet kannattaa tasaannuttaa huoneenlämpöisiksi ennen savustusta. Lihasta ja kanasta kannattaa poistaa nahka, fileroitu kala kannattaa savustaa nahka alaspäin savunimeytymisen edistämiseksi. Grilli tai uuni pitää esilämmittää kuumaksi ennen savustamista, eikä kiertoilmatoimintoa pidä käyttää kyseisissä uuneissa. Savustuspussi ei sovellu mikroaaltouuniin.

Savustaminen sinänsä ei anna väriä ruokaan, jolloin värin saamiseksi on käytettävä muita keinoja. Savustuspussin yläosaan voi leikata reiän viimeiseksi kymmeneksi minuutiksi, jolloin kosteus haihtuu pois ja ruoka voi ruskistua. Pussiin voi laittaa myös pari palaa sokeria, jolloin ruoka saa ruskean sävyn tai ruoan päälle voi laittaa jotain väriä antavaa sopivaa maustetta.

Lähteet 

1900-luvun keksinnöt
Ruoanlaittotekniikat
Rudolf Bernhard Elving

Rudolf Bernhard Elving (sukunimi kirjoitettu joskus myös Elfving; 4. heinäkuuta 1849 Loviisa – 28. heinäkuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies, joka sai vuorineuvoksen arvon.

Rudolf Elvingin vanhemmat olivat piirilääkäri Anton Elving (1811–1899) ja Jakobina Ulrika Matilda af Forselles. Hän pääsi ylioppilaaksi 1867 Helsingin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomaritutkinnon 1872. Elving sai varatuomarin arvon 1875.

Elving toimi aluksi lääkintöhallituksessa sihteerinä 1878–1884 samalla kun hoiti omaa asianajajatoimistoa. Hän jätti kuitenkin asianajajauraan talouselämän hyväksi ja aloitti 1884 nuorempana johtajana Yhdyspankissa. Elving tunnetaan ennen kaikkea Voikkaan paperitehtaan (myöhemmin Kymi Oy) perustajana. Hän oli kuitenkin mukana myös muun muassa HOP:n, Vakuutusyhtiö Patrian sekä sanomalehti Nya Pressenin perustamisessa. Hän oli useaan otteeseen Helsingin kaupunginvaltuustossa ja vuosina 1885–1899. Elvingin sanotaan olleen monessa suhteessa edelläkävijä ja hän edusti ylimenokautta vanhojen ruukinpatruunoiden ja uuden polven yritysjohtajien väliin.

Elving oli porvarissäädyssä Maarianhaminan edustaja valtiopäivillä 1885, Helsingin edustaja 1888, 1891 ja 1899 ja Loviisan edustaja 1894.

Elving omisti useita maatiloja, muun muassa Kirjokiven kartanon Valkealassa lähellä nykyistä Repoveden kansallispuistoa. Kartanon entisillä mailla sijaitsee Elvingin 1900-luvun alulla rakennuttama Elvingin torni, alkuaan ympäröivän alueen vartiointiin rakennettu korkea näkötorni.

Rudolf Elving oli naimisissa vuodesta 1877 vapaaherratar Anna Charlotta von Bonsdorffin kanssa. Heidän poikansa oli ylilääkäri ja professori Harry Elving. Rudolf Elvingin veli oli tilanomistaja, liikemies ja toimitusjohtaja Anton Elving.

Lähteet
Kirjokiven kartano

Elämäkerta Biografiskt lexikon-sivustolla (ru)

http://www.finnicakymenlaakso.fi/henkilogalleria/kv/index_v.php?id=100

Viitteet

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset juristit
Suomalaiset asianajajat
Suomalaiset pankinjohtajat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset virkamiehet
Vuorineuvokset
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Aleksi Ojala

Aleksi Ojala on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on julkaissut kaksi sooloalbumia. Aiemmin Ojala on soittanut muun muassa James X -yhtyeessä. Siviiliammatiltaan Ojala on musiikinopettaja. Ojala on valmistunut Oulun yliopiston musiikinopettajakoulutuksesta kasvatustieteen maisteriksi vuonna 2001.

Diskografia

Sydämet ja nuolet
 Sulla oli unelma
 Tyhjä
 Nukkumatti ja lentoemäntä
 Apostolin kirje
 Sydämet ja nuolet
 Lemminkäisen laulu
 Valvon sun unta
 Pianistin poika
 Mullon aikaa
 Älä sano ...sti
 Helmi

Julkaistu maaliskuussa 2003.

Koditon mies
 Kalliomaalaukset 
 Ennen kun meet nukkumaan 
 Koditon mies 
 Rakastaa ja tulla rakastetuksi 
 Tartu hetkeen 
 Se oikea 
 Niin kuin aina ennenkin 
 Ainoa (osa 1) 
 Ainoa (osa 2) 
 Västäräkki 
 Jotain kaunista

Julkaistu 6. kesäkuuta 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aleksi Ojalan viralliset kotisivut
 
 

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Väinö Kunnas

Wäinö (Väinö) Ilmari Kunnas (vuoteen 1906 Keränen; 12. huhtikuuta 1896 Viipuri – 10. helmikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli tyyliltään ekspressionisti ja kuului myös modernistina Tulenkantajiin ryhmän ainoana taidemaalarina. Kunnas kuvasi teoksissaan kaupunkiympäristöä ja maalasi myös paljon muotokuvia ja henkilöhahmoja. Taidemaalarin työn ohella hän toimi piirtäjänä arkkitehtitoimistoissa.

Elämä 
Kunnas syntyi Viipurissa, valmistui Sortavalan käsityöläiskoulusta ja opiskeli sen jälkeen Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa vuosina 1912–1917. Opintojaan hän rahoitti työskentelemällä piirtäjänä ja konttoristina Uno Ullbergin arkkitehtitoimistossa, lisäksi Kunnas oli koristemaalarina Viipurissa ja Pietarissa. Hän oli myös musikaalisesti lahjakas ja opiskeli säveltämistä Toivo Kuulan johdolla.

Vuoden 1918 sisällissodassa Kunnas taisteli punakaartin riveissä Karjalan rintamalla, ja joutui Viipurin taistelun jälkeen vankileirille. Hänet vapautettiin parin viikon kuluttua toukokuun puolivälissä, kun Ullberg ryhtyi Kunnaksen takaajaksi ja otti hänet jälleen töihin toimistoonsa. Viipurin piirustuskoulussa Kunnas kuitenkin koki joutuneensa syrjityksi punaisen taustansa vuoksi, erityisesti koulun johtajan Rurik Lindquistin taholta, ja päätti muuttaa Helsinkiin vuonna 1920. 

Helsingissä hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuodet 1920–1921. Samalla Kunnas tutustui pääkaupungin kirjailijapiireihin ja harkitsi myös itse alanvaihtoa kirjailijaksi. Vuonna 1924 hän sai viipurilaisen vuorineuvoksen Seth Sohlbergin stipendin ja jatkoi uraansa taidemaalarina. Stipendistään huolimatta Kunnas joutui kuitenkin työskentelemään rakennuspiirtäjänä J. S. Sirénin arkkitehtitoimistossa. Tulenkantajiin tutustuttuaan hän kuvitti muun muassa vuoden 1926 Tulenkantajat-albumin ja maalasi muotokuvia useista ryhmään kuuluneista kirjailijoista. Kunnasta pidetään myös Olavi Paavolaisen ohella toisena ryhmän taidefilosofian luojista. 

Väinö Kunnas kuoli helmikuussa 1929 keuhkokuumeeseen Marian sairaalassa vain muutaman päivän sairastettuaan.

Perhe 
Kunnaksen vanhemmat olivat maalari Mikko Kunnas (alk. Keränen) ja Helena Varonen. Vuonna 1924 hän avioitui taidemaalari Sylvi Alice Karlssonin (1903–1971) kanssa. Heidän samana vuonna syntynyt tyttärensä oli kirjailija Kirsi Kunnas (1924–2021). Toinen tytär Alila (1926–2018) avioitui musiikintutkija Jouko Tolosen kanssa.

Teoksia

 Maalaus Värtsilästä, 1922
 Uuno Kailaan muotokuva, 1924
 Katri Valan muotokuva, 1925 
 Kaupunkikuva, 1926
 Omakuva, 1926
 Pentti Haanpään muotokuva, 1927
 Tanssit-sarja, 1927–1928
 Olavi Paavolainen, 1928
 Kirsin satunurkka, 1928.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Gustav Schäfer (muusikko)

Gustav Klaus Wolfgang Schäfer (s. 8. syyskuuta 1988 Magdeburg) on saksalainen rumpali. Hän soittaa Tokio Hotel -yhtyeessä. Hän päätyi bändiin tavattuaan muut bändin tulevat jäsenet Bill ja Tom Kaulitzin sekä jo silloisen kaverinsa Georg Listingin Billin ja Tomin ns. keikalla. Sittemmin bändi on menestys on levinnyt useisiin maihin. Schäfer on kotoisin Magdeburgista, toisin kuin muut yhtyeen jäsenet. Hän aloitti rumpujen soittamisen 5-vuotiaana. Schäferin lempibändi on Metallica ja idoli samaisen bändin rumpali Lars Ulrich.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Gustav Schäfer IMDb-sivustolla

Saksalaiset rumpalit
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt

nl:Gustav Schäfer
Heikki Haara

Heikki E Haara (s. 20. marraskuuta 1982 Lahti) on suomalainen valtiotieteen tohtori ja entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli toppari. 

Haaralla on kokemusta ulkomaankentiltä. Hän lähti vuoden 2000 kesällä kahdeksi kaudeksi Englantiin ammattilaiseksi, kun samana keväänä Valioliigasta pudonnut Wimbledon FC pestasi poikamaajoukkueen kapteenin riveihinsä kun hän oli vain 17-vuotias. Lohjan Pallo lainasi Haaran kaudella 2011–2012 loppukauden mittaisella lainasopimuksella. Polven loukkaantumisen takia Haara lopetti jalkapallouransa vuonna 2011.

2004-2008 Haara suoritti valtiotieteen maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa pääaineenaan poliittinen historia. Vuonna 2011 hän suoritti loppuun teologian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa.

Poliittisesta historiasta Heikki Haara väitteli 2017 tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Väitöskirjan otsikko on "Sociability in Samuel Pufendorf's Natural Law Theory".

Vuonna 2020 Heikki Haara toimii yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa.

Lähteet 

 Veikkausliigan Hall Of Fame
 Heikki Haara palasi Lahteen mitalijahtiin
henkilöhaastattelu, Poleemi 2/2014, ss 40-41.

Aiheesta muualla 

 Haaran profiili Veikkausliigan sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Rastaat

Rastaat (Turdidae) on varpuslintujen lahkoon kuuluva suuri heimo, jonka lajeista suurin osa esiintyy luonnonvaraisena Euroopassa, Aasiassa tai Afrikassa. Rastaat ovat pulleahkoja ja pienehköjä tai keskikokoisia lintuja, tosin varpuslinnuiksi ne ovat usein melko kookkaita. Yleensä ne ovat hyönteissyöjiä, tosin jotkut ovat kaikkiruokaisiakin. Linnut ruokailevat pääosin maassa. Rastaat ovat taitavia laulajia.

Rastaisiin kuuluu 20 sukua ja 156 lajia.

Suvut

Lajeja, joilla on oma sukunsa

Suomessa tavattavat rastaslajit

(SH) = suurharvinaisuus   (H) = harvinaisuus

Muuta
Monta aiemmin rastaisiin luettua sukua luetaan uuden luokituksen mukaan sieppojen heimoon. Näitä sukuja ovat muun muassa kivitaskut, leppälinnut ja satakielet, ja niihin sukuihin kuuluvat linnut ovat tyypillisesti huomattavasti pienempiä kuin rastaat.

Lähteet

Seulonnan keskeiset artikkelit
Suzy (levy-yhtiö)

Suzy Records () on musiikin tuottajayhtiö Kroatian Zagrebista.
Se perustettiin vuonna 1972. Yhtiön suurimmat kilpailijat olivat Jugoton ja PGT-RTB. Jugoslavialaisten artistien levyjen lisäksi Suzy julkaisi useiden ulkomaalaisten yhtyeiden tuotantoa, esimerkiksi AC/DC, Alice Cooper ja Led Zeppelin.

Jugoslavian hajottua Suzy jatkoi toimintaansa samalla nimellä.

Katso myös
Jugoton
PGP-RTB
Diskoton
ZKP RTLJ
Croatia Records

Aiheesta muualla
Yhtiön sivut

Kroatialaiset levy-yhtiöt
Jugoslavialaiset levy-yhtiöt
Puolustusvoimien urheilukoulu

Puolustusvoimien urheilukoulu (URHK) on Suomen maavoimien joukkoyksikkö, joka kouluttaa ikäluokkansa parhaista urheilijoista tiedustelijoita sodanajan joukkoihin. Urheilukoulu sijaitsee Helsingissä Kaartin jääkärirykmentissä. Lisäksi osaa talvilajeista koulutetaan Kainuun prikaatissa Kajaanissa. Koulu on perustettu vuonna 1979, jota ennen sitä edelsivät vuodesta 1964 alkaen Kajaanissa ja Santahaminassa Helsingissä sijainneet urheilukomppaniat.

Suuri osa suomalaisista huippu-urheilijoista suorittaa varusmiespalveluksensa Urheilukoulussa. Urheilukoulu antaa varusmiehille tiedustelukoulutusta ja puolustusvoimien henkilökunnalle liikunta-alan täydennyskoulutusta. 

Koulu sijaitsi aiemmin Lahdessa Hämeen Rykmentissä. Lahdessa palveli yli 4 000 urheilijaa yli 50:stä eri lajista. Urheilujoukoissa palvelleiden tapaamisia ja tapahtumia järjestää Urheilukoulun kilta.

Organisaatio
Puolustusvoimauudistukseen ja Hämeen Rykmentin lakkauttamiseen liittyen Urheilukoulun toiminta siirtyi vuoden 2014 loppuun mennessä syntysijoille Helsinkiin Santahaminan varuskuntaan. Lisäksi Kainuun Prikaatiin Kajaaniin perustettiin erillinen satelliittijoukkue, jossa palvelee lumilajien urheilijoita. 1.TIEDK siirtyi jo kesän 2014 alussa Helsinkiin. Kouluun kuuluu myös uusi Valmennuskeskus.

Urheilukoulun johtajana ovat toimineet:

 everstiluutnantti Riku Hartikainen (2020-)
 everstiluutnantti Mikko Mönkkönen
 everstiluutnantti Eero Svanberg

Tunnettuja Urheilukoulun käyneitä 
Tunnettuja Urheilukoulussa koulutuksen saaneita urheilijoita ovat muun muassa:

 Janne Ahonen
 Valtteri Bottas
 Cheyne Fowler
 Mikael Granlund
 Sami Hyypiä
 Mika Häkkinen
 Mikko Ilonen
 Mikko Koivu
 Leo Komarov
 Valentin Kononen
 Jari Litmanen
 Niklas Moisander
Henrik Mustonen
 Jarkko Nieminen
 Matti Nykänen
 Kalle Palander
 Aki Parviainen
 Sini Pöyry
 Kimi Räikkönen
 Janne Salmi
 Teemu Selänne
 Jaakko Tallus
 Marko Yli-Hannuksela

Lähteet  

Santahaminan varuskunta
Varusmiespalvelus Suomessa
Robert Burns Woodward

Robert Burns Woodward (10. huhtikuuta 1917 Boston – 8. heinäkuuta 1979 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1965 saavutuksistaan orgaanisen synteesin alalla. Hänen pääasiallinen tutkimuskohteensa koko uran ajan oli luonnonaineiden kemia. Häntä pidetään modernin orgaanisen synteettisen keimian isänä.

Woodward kiinnostui jo nuorena kemiasta. Vuonna 1933 hän aloitti opinnot MIT:ssä. Vuonna 1936 hän oli suorittanut alemman korkeakoulututkinnon luonnontieteessä ja jo seuraavana vuonna hän saavutti tohtorin arvon estrogeenin synteesiä koskevista tutkimuksistaan. Hän kehitti merkittävästi tieteenalansa teoreettista tietämystä ja käytännön tutkimusmenetelmiä.

1940-luvun alussa Woodwardin tutkimukset kohdistuivat pääasiassa ultraviolettispektroskopiaan. Hän selvitti useiden yhdisteiden rakenteita. Vuonna 1944 hän raportoi yhdessä William von Doeringin kanssa kiniinin synteesistä. 1940-luvun kuluessa Woodward oli syntetisoinut kiniinin lisäksi myös kolesterolin, kortisonin, strykniinin, lysergihapon, reserpiinin, klorofyllin, kefalosporiinin ja kolkisiinin. Myöhemmin Woodward kehitteli infrapunaspektroskopian ja NMR-spektroskopian tehokkaampaa käyttöä.

Woodward aloitti 1960-luvun alussa yhdessä sveitsiläisen kollegansa Albert Eschenmoserin kanssa monimutkaisen B12-vitamiinin synteesi, jossa heidän lisäkseen oli mukana lähes 100 opiskelijaa. Synteesi on tähän mennessä monimutkaisin luonnossa esiintyvän yhdisteen synteesi.

Sveitsissä on vuodesta 1963 alkaen toiminut hänen mukaansa nimetty tutkimuslaitos.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Woodwardin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla

Yhdysvaltalaiset kemistit
Nobelin kemianpalkinnon saajat
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Galyani Vadhana

Galyani Vadhana () (6. toukokuuta 1923 – 2. tammikuuta 2008) oli Thaimaan kuninkaan Bhumibol Adulyadejin vanhin sisarus. Hän syntyi Lontoossa.

Vadhana meni toisen maailmansodan aikana naimisiin eversti Aram Rattakun Serireongritin kanssa. Parille syntyi Sveitsissä tytär Thanpuying Dhasanawalaya Sornsongkram vuonna 1945. Hän meni vuonna 1969 uusiin naimisiin prinssi Waranonthawatin (k. 1990) kanssa.

Kesällä 2007 Vadhana joutui Sirirajin sairaalaan, jossa hänellä todettiin syöpä. Hän kärsi myöhemmin samana vuonna aivoinfarktin ja kuoli pitkään huonosta terveydentilasta kärsittyään 84 vuoden iässä 2. tammikuuta 2008.

Thaimaan kuninkaalliset
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Sirikit

Kuningataräiti Sirikit (syntyään Mom Rajawongse Sirikit Kitiyakara; s. 12. elokuuta 1932) on Thaimaan edesmenneen kuninkaan Bhumibol Adulyadejin leski.

Varhainen elämä 
Sirikit syntyi 12. elokuuta 1932. Hänen vanhempansa olivat prinssi Chandaburi Suranath ja Mom Luang Bua Kitiyakara. Sirikitin lisäksi parilla oli kaksi vanhempaa poikaa..

Prinssi Chandaburi toimi Thaimaan suurlähettiläänä mm. Ranskassa, jossa Sirikit tapasi tulevan miehensä Bhumibolin, joka oli vastikään noussut Thaimaan kuninkaaksi veljensä kuoleman jälkeen. Sirikit opiskeli tuolloin kieliä ja musiikkia.. Sirikit on kertonut, että suhde ei alkanut hyvin, sillä Bhumibol oli myöhässä ja odotutti Sirikitiä kolme tuntia. Sirikit ja Bhumibol ovat etäisesti sukua keskenään, sillä molemmat ovat kuningas Rama V:n jälkeläisiä.

Thaimaan kuningattarena 
Pari meni kihloihin vuonna 1949 ja vietti kuninkaallisia häitään Thaimaassa 28. huhtikuuta 1950.

Vuonna 1956 Sirikit toimi Bhumibolin sijaishallitsijana sillä aikaa, kun kuningas oli uskonnollisen velvollisuutensa takia munkkina buddhalaisessa luostarissa. Samana vuonna hän myös nousi Thaimaan punaisen ristin puheenjohtajaksi.

Kuningattarella on neljä lasta. Lapsenlapsia hänellä on 12:

 prinsessa Ubol Ratana (s. 5. huhtikuuta 1951)
 kuningas Maha Vajiralongkornin (s. 28. heinäkuuta 1952)
 prinsessa Maha Chakri Sirindhorn (s. 2. huhtikuuta 1955)
 prinsessa Chulabhorn (s. 4. heinäkuuta 1957)

Sirikit on tullut tunnetuksi hyväntekeväisyystyöstään. Kuningatar on myös pyrkinyt luomaan dialogia Thaimaan eteläosissa elävien buddhalaisten ja muslimien välille.

Miehensä kuoleman jälkeen Sirikit on näyttäytynyt julkisuudessa vain harvakseltaan. Vuonna 2018 hän joutui sairaalaan influensaan..

Tittelit ja kunnianosoituksia 
Kuningattarelle on myönnetty seuraavat ulkomaiset kunnianosoitukset:

  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 1960)
  Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 1960)
  Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 1987)
  Suotuisten pilvien ritarikunta (Taiwan, 1967)
  Itävallan tasavallan kunniamitali (Itävalta, 1964)
Sirikitin virallinen titteli on thaiksi สมเด็จพระบรมราช ชนนีพันปีหลวง (S̄mdĕc phrabrm rāch chnnī phạnpī h̄lwng) ja englanniksi Her Majesty Queen Sirikit The Queen Mother.

Kuningattaren syntymäpäivänsä on ollut äitienpäivä Thaimaassa vuodesta 1976 lähtien.

Galleria

Lähteet 

Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Thaimaan kuningattaret
Kuningataräidit
Kustaa Karjalainen

Kustaa Fredrik Karjalainen (21. elokuuta 1871 Kajaani – 5. syyskuuta 1919 Loviisa) oli suomen sukulaiskielten tutkija ja tutkimusmatkailija.

Henkilöhistoria
Karjalaisen vanhemmat olivat sahatyömies Adolf Karjalainen ja Eva Gustava Kontio. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta lyseosta 1892 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1897 ja lisensiaatin tutkinnon 1905. Suomen kielen opettajana Helsingin teollisuuskoulussa Karjalainen toimi 1896-98, Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen amanuenssina vuodesta 1904 lähtien ja suomalais-ugrilaisen kielitieteen dosenttina vuodesta 1905 lähtien. Hän oli myös vt. suomen kielen lehtori vuosina 1905–1913 sekä vt. suomen kielen ja kirjallisuuden professori 1908, 1910, 1913, 1914 ja 1917. 

Karjalainen teki tutkimusmatkoja Vienan Karjalaan 1894, Tverin Karjalaan 1895, Rukajärvelle 1897, ostjakkien luo Siperiaan Tobolskin ja Tomskin seudulle 1898–1902 sekä Unkariin 1906. Suomalais-Ugrilaisen Seuran kirjavarainhoitajana Karjalainen toimi 1897-1898 ja sihteerinä 1906-1919.

Karjalainen oli naimisissa vuodesta 1904 Elsa Maria Cleven (s. 1878, professori Zacharias Cleven tytär) kanssa.

Teoksia 
Ostjakkeja oppimassa 1899–1902
Zur ostjakischen Lautgeschichte I: über den Vokalismus der ersten Silbe, väitöskirja. 1904
Wie Ego im. ostjakischen die verwandten benennt 1913
Beiträge zur Geschichte der finnischugrischen dentalen nasale 1914
Jugralaisten uskonto 1918
Siperian matkoilta, 100 kirjettä morsiamelle (julkaissut K. Krohn) 1921
Ostjakisches Wörterbuch, toimittanut Y. H. Toivonen. 1948

Lähteet

Kirjallisuus
 Kuka kukin oli (Wikiaineisto).

Viitteet

Suomalaiset kielitieteilijät
Suomalaiset opettajat
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Thomas Metzinger

Thomas Metzinger (s. 12. maaliskuuta 1958) on saksalainen filosofi, joka toimii Mainzin yliopiston filosofian laitoksella teoreettisen filosofian ryhmän johtajana. Hän on erikoistunut mielenfilosofiaan, tietoisuuden tutkimukseen ja etiikkaan.

Mielenfilosofiassa Metzinger on tutkinut neuro- ja kognitiotieteiden sekä tekoälytutkimuksen ja muiden vastaavien tieteiden empiiristen teorioiden filosofisia puolia.
Etiikan alalla hän on tutkinut muun muassa sovelletun etiikan, mielenfilosofian ja antropologian käsitteellisiä yhteyksiä. 

Metzinger tunnetaan muun muassa näkemyksestä, jonka mukaan minää ei ole olemassa; sen sijaan on olemassa vain fenomenaalinen minä sellaisena kuin se ilmenee tietoisessa kokemuksessa. Fenomenaalinen minä ei kuitenkaan ole olio vaan käynnissä oleva prosessi.

Julkaisuja

Teoksia 

 Neuere Beiträge zur Diskussion des Leib-Seele-Problems (1985)
 Subjekt und Selbstmodell. Die Perspektivität phänomenalen Bewußtseins vor dem Hintergrund einer naturalistischen Theorie mentaler Repräsentation. (1993)
 Being No One. The Self-Model Theory of Subjectivity (2003)

Toimitettuja 

 Bewußtsein – Beiträge aus der Gegenwartsphilosophie (1995)
 Conscious Experience (1995)
 Neural Correlates of Consciousness – Empirical and Conceptual Questions (2000)
 Grundkurs Philosophie des Geistes – Band 1: Phänomenales Bewusstsein (2006)
 Grundkurs Philosophie des Geistes – Band 2: Das Leib-Seele-Problem (2007)

Aiheesta muualla 

 Thomas Metzingerin kotisivu , Mainzin yliopisto 

 Association for the Scientific Study of Consciousness  
 Neuroethics Webportal  
 Sutherland's criticism of Metzinger 

Mielenfilosofit
Saksalaiset filosofit
Tietoisuuden tutkijat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Järvinen

Anna Järvinen (s. 16. huhtikuuta 1970 Helsinki) on ruotsinsuomalainen muusikko. Helsingissä syntynyt Järvinen muutti kuusivuotiaana Täbyyn Tukholman pohjoispuolelle äidin uuden avioliiton myötä. Vuosina 1998–2004 hän lauloi, sävelsi ja soitti huuliharppua ruotsalaisessa Granada-nimisessä yhtyeessä, joka julkaisi kolme albumia ja yhden EP:n.

Järvisen ensimmäinen täysipituinen sooloalbumi Jag fick feeling julkaistiin vuonna 2007. Hän on myös esittänyt Onnenpäivänen-nimisen kappaleen Ipanapa 2 -lastenmusiikkilevyllä. Järvinen on tehnyt vuonna 2011 Olavi Uusivirran kanssa kappaleen nimeltä ”Nuori ja kaunis” elokuvaan Elokuu.

Järvinen valittiin vuonna 2016 Vuoden ruotsinsuomalaiseksi.

Järvinen on naimisissa Ruotsin entisen pääministerin Olof Palmen nuorimman pojan Mattias Palmen kanssa.

Diskografia
 Jag fick feeling (2007)
 Man var bland molnen (2009)
 Anna själv tredje (2011) 
 Buren (2015) 
 Annan. En anna. (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset sivut 

Ruotsalaiset säveltäjät
Ruotsalaiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Pentti Hiidenheimo

Bengt Henrik (Pentti Heikki) Hiidenheimo, vuoteen 1906 Törnström (29. tammikuuta 1875 Vihti – 16. helmikuuta 1918 Nummi) oli suomalainen maanviljelijä ja suomalaisen puolueen kansanedustaja. Punaiset surmasivat Hiidenheimon Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918. 

Hiidenheimon vanhemmat olivat maanviljelijä, taloustirehtööri Sven Israel Törnström ja Karolina Kristina Tolpo, valtiopäivämies Gabriel Tolpon tytär. Hänen veljensä oli maanviljelijä ja kansanedustaja Artturi Hiidenheimo. Hän kävi kansakoulun ja suoritti vuosina 1893–1895 Harjun maanviljelyskoulun kaksitalvisen kurssin. Hiidenheimo viljeli Nummelta 1898 ostamaansa Jakovan tilaa vuodesta 1899 alkaen. Hiidenheimo oli suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Pellervo-Seuran johtokunnan jäsen Hiidenheimo oli kymmenen vuotta ja vaikutti myös Nummen osuusmeijerin  perustamiseen ja osuuskaupan kehittämiseen. Hän toimi Metsänhoitoyhdistys Tapion johtokunnassa oli perustamassa Maanviljelijäin Keskinäistä Metsäpalovakuutusyhdistystä.

Hiidenheimo oli naimisissa vuodesta 1899 Ida Maria Malmgrenin kanssa. Heillä oli yhdeksän tytärtä ja kuusi poikaa.

Lähteet 
 
 Suomen sotasurmat 1914-1922: Vuosina 1914-22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto 
 Arno Forsius: Vihdin Oravalan talon erään sisarusparven uranvalintoja ja elämänvaiheita

Viitteet

Kansanedustajat
Suomalaisen puolueen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Suomen sisällissodan terrorin uhrit
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Väinö Kolkkala

Väinö Kalle Kolkkala (29. kesäkuuta 1883 Loimaa, Suomen suuriruhtinaskunta – 28. toukokuuta 1952 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Kulo ja Väinö Kulo.

Kolkkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Erland Kolkkala ja Emma Katariina Wiuko. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1903 ja tehtyään opintomatkan Berliiniin hän oli toimitussihteerinä Keski-Suomi-lehdessä 1913–1914, Kunnallisten Sanomain päätoimittajana Loimaalla 1916–1917 sekä päätoimittajana Keski-Savo-lehdessä 1917–1918 ja Itä-Savo-lehdessä 1918–1920. Kolkkala oli Maaseudun Sanomain paatoimittaja ja sittemmin toimitussihteeri vuosina 1920–1922, työskenteli lehtimiehenä Jyväskylässä 1927–1930 ja ryhtyi sitten vapaaksi toimittajaksi ja kirjailijaksi.

Kolkkala kirjoitti sanat Varsinaissuomalaisten lauluun nimimerkillä Väinö Kulo.

Kuvanveistäjä Aarre Aaltosen muovaama Väinö Kolkkalan muotokuva on pystytetty Kanta-Loimaan kirkon edustalle.

Teoksia 
Lyyli, länsisuomalainen kyläkertomus 1914
Elämän murhe 1915
Rusthollari Warala, kyläkuvaus 1915
Katri Vuorenpää, kertomus  1916
Puhdasta jälkeä, palasia erään kylän historiasta 1916
Ihmisen osa, runokokoelma 1917
Kilven kanssa tai kilven päällä  1919
Naurun loppu, tutkintotuomari reserviluutnantti Ruislahden papereita sotavankileirielämästä 1919 
Nuoren leskivaimon lankeemus 1919
Henrik Hyyryläisen elämä, edesmenneen toimittaja nimettömän kuvia ja kuvitelmia vanhasta linnasta ja pikkukaupungista  1922
Juupeliylioppilas, ylioppilaspakinoita vanhoilta hyviltä ajoilta 1923 
Kuinka Kustaa ja Katri saivat toinen toisensa, historiallinen kertomus ilman murhia ja murha-aseita 1923
Sisäinen syyttäjä ja muita novelleja 1924
Tuomiojärven kavaljeeri, toimittaja J. Halavan muistiinpanoja 1924
Sannan ja Aaron elämänkamppailut, jutelma pienviljelijäväestön elämästä 1925
Kotitanhuvilta: vähäisiä piirrelmiä, novellikokoelma 1926
Maan suola, romaani 1926
On, on ja ei, ei, kronikka sanomalehtimieselämästä, kuulemiensa ja näkemiensä perusteella kokoonpannut sohvatoimittaja Pietari Kukkonen 1929
Huominen päivä parempi, asiakirja ihmiselämästä 1931
Kohtalon kourat, romaani 1934
Tuokio "Aamuttaren" toimituksessa, 1-näytöksinen ivailu  1936
Taipaleella tapaamiani, muistelmansirpaleita elämäni varrelta 1948

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Kuka kukin oli (Wikiaineisto)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Raitakertut

Raitakertut (Calamonastes) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. 
BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa on 3 raitakerttulajia. Luokittelueroista johtuen voi muissa lähteissä olla erilaisia määriä raitakerttuja.

Raitakertut ovat pieniä, vatsapuolelta raidallisia, pitkäpyrstöisiä varpuslintuja, jotka elävät pensaikoissa ja savanneilla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Lajit 
 Kalaharinraitakerttu, Calamonastes fasciolatus
 Raitakerttu, Calamonastes undosus
 Tummaraitakerttu, Calamonastes simplex

Lähteet 
 Kenyabirds (kuva tummaraitakertusta)

Viitteet 

Hertut
Leo Tindemans

Leonard Clemence ”Leo” Tindemans (16. huhtikuuta 1922 – 26. joulukuuta 2014) oli belgialainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän syntyi Zwijndrechtissä flaamialueella.

Tindemans toimi vuosina 1965–1973 Edegemin pormestarina ja vuosina 1974–1978 Belgian pääministerinä. Hän istui vuosina 1979–1981 ja 1989–1999 Euroopan parlamentissa.

Aachenin kaupunki myönsi Tindemansille kansainvälisen Karlspreisinsa vuonna 1976. Hän sai lisäksi vuoden 1994 Heinrich-Brauns-Preisin yhdessä saksalaisen Adolf Schmidtin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat
Belgian pääministerit
Belgialaiset europarlamentaarikot
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
4Kids TV

4Kids TV on yhdysvaltalainen entinen lauantaiaamun televisio-osio, jota esitettiin FOX Networkilla. 4Kids Entertainment teki tammikuussa 2002 neljän vuoden sopimuksen Foxin kanssa ja osti kanavalleen oman osion lauantai- ja joskus sunnuntaiaamuksi.

4Kids Entertainment esitti ensimmäiset ohjelmat nimellä FoxBox syyskuussa 2002, kun Fox Kids lopetti toimintansa. Tammikuussa 2005 FoxBoxin nimi vaihdettiin 4Kids TV:ksi ja 4Kids Entertainment on täysin vastuussa kanavan sisällöstä. Marraskuussa 2008 4Kids ilmoitti lopettavansa televisio-osionsa vuoden päätteeksi rahan ja levityksen aiheuttamista erimielisyyksistä 4Kidsin ja Foxin välillä. Kanava sai päätöksensä 27. joulukuuta 2008. Sittemmin 4kids.tv on toiminut pelkästään internet-sivustona.

28. toukokuuta 2008 4Kids otti haltuunsa The CW Television Networkin lasten televisio-osion Kids' WB:n, jonka myötä sen nimeksi tuli The CW4Kids.

Nykyään 4kidsin ohjelmistoa näkyy Toonzain kanavalla.

Esitettyjä ohjelmia 
The Adrenaline Project (2007–2008)
Alien Racers (2005)
Bratz (2005–2007)
Cabbage Patch Kids (2004)
Chaotic (2006–2008)
The Cramp Twins (2003–2006)
Cubix (2003–2004)
Di-Gata Defenders (2006–2008)
Dinosaur King (2007–2008)
Eläköön Pinata (2006–2008
Fighting Foodons (2002–2003)
Funky Cops (2003–2008)
F-Zero GP Legend (2004–2005)
G.I. Joe: Sigma 6 (2005–2006)
Hoshi no Kirby (2002–2008)
Incredible Crash Dummies (2004–2005)
Magical DoReMi (2005–2008)
The Menu (2004–2005)
Tokyo Mew Mew (2005–2006)
One Piece (2004–2005)
Paluu tulevaisuuteen (2003)
Pirate Islands (2003)
Prätkähiiret (2008)
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (2003–2008)
Shaman King (2003–2005)
Sonic X (2003–2007)
Stargate Infinity (2002–2003)
Ultimate Muscle: The Kinnikuman Legacy (2002–2006)
Ultraman Tiga
Winx (2004–2008)
WMAC Masters
Yu-Gi-Oh! Duel Monsters (2006–2007)
Yu-Gi-Oh! Capsule Monsters (2006)
Yu-Gi-Oh! GX (2007–2008)
Yu-Gi-Oh! 5D's (2008)

Lähteet

Yhdysvaltalaiset televisiokanavat
Lastenkanavat
Vuonna 2008 lakkautetut televisiokanavat