joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vuoden elokuvatuottaja

Vuoden elokuvatuottaja on vuodesta 1997 alkaen jaettu suomalainen elokuva-alan palkinto. Palkinnon jakamisen aloitti Suomen elokuvatuottajien keskusliitto. Yhdistys vaihtoi nimensä Elokuvatuottajat ry:ksi vuonna 2017. 

Yhdistyksen toiminta päättyi 2018, kun Elokuvatuottajat ry:n lisäksi kolme muuta audiovisuaalisen alan tuottajien edunvalvonta- ja tekijänoikeusyhdistystä, SATU ry, Audiovisual Finland ry (aikaisemmin Favex ry) ja Tuotos ry siirsivät toimintansa uuteen yhdistyksen nimeltä Audiovisual Producers Finland – APFI ry. 

APFI on jatkanut palkinnon vuosittaista jakamista.

Palkinnon ovat saaneet kaksi kertaa elokuvatuottajat Marko Röhr, Petri Jokiranta, Tero Kaukomaa ja Jussi Rantamäki.

Vuoden elokuvatuottaja -palkinnon saaneet 

 1997 Mika Ritalahti (Sairaan kaunis maailma)
 1998 Kari Sara (Kuningasjätkä)
 1999 Markus Selin (Häjyt)
 2000 Marko Röhr (Lakeuden kutsu)
 2001 Timo Koivusalo (Rentun ruusu)
 2002 Aki Kaurismäki (Mies vailla menneisyyttä)
 2003 Lasse Saarinen (Nousukausi)
 2004 Jarkko Hentula (Helmiä ja sikoja)
 2005 Kristiina Pervilä (Melancholian 3 huonetta)
 2006 Ilkka Matila (Äideistä parhain)
 2007 Petri Jokiranta ja Tero Kaukomaa (Jadesoturi ja Miehen työ)
 2008 Kaarle Aho ja Kai Nordberg (Musta jää)
 2009 Petteri Pasanen ja Hannu Tuomainen (Niko – lentäjän poika)
 2010 Joonas Berghäll (Miesten vuoro)
 2011 Petri Jokiranta (Rare Exports)
 2012 Tero Kaukomaa (Iron Sky)
 2013 Riina Hyytiä (21 tapaa pilata avioliitto)
 2014 Misha Jaari ja Mark Lwoff (Betoniyö)
 2015 Aleksi Bardy (He ovat paenneet)
 2016 Marko Röhr (Järven tarina) 
 2017 Jussi Rantamäki (Hymyilevä mies) 
 2018 Teemu Nikki ja Jani Pösö (Armomurhaaja) 
 2019 Mahsa (Max) Malka (Aurora) 
 2020 Elli Toivoniemi (Tottumiskysymys, Seurapeli)
 2021 Miia Haavisto (Lost Boys) 
 2022 Jussi Rantamäki, Emilia Haukka (Hytti nro 6)

Viitteet 

Suomalaiset elokuvapalkinnot
Totem (Soulflyn albumi)

Totem on Soulflyn kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 5. elokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Superstition”, ”Scouring the Vile” sekä ”Filth Upon Filth". Kappaleeseen ”Superstition” on tehneet lyriikkavideon Aimed & Framed yhdessä taiteilija Álvar Gómez Padillan kanssa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Max Cavalera - Vocals & Guitar
 Zyon Cavalera - Drums
 Mike Leon - Bass Guitar

Arvostelut 
 Inferno: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2018 albumit
Soulflyn albumit
Espanjan perustuslaki

Espanjan perustuslaki (espanjaksi ja galiciaksi: Constitución Española; baskiksi: Espainiako Konstituzioa; katalaaniksi: Constitució Espanyola; oksitaaniksi: Constitucion espanhòla) on Espanjan kuningaskunnan ylin laki ja oikeuslähde. Espanjan nykyinen perustuslaki tuli voimaan 29. joulukuuta 1978 maassa pidetyn kansanäänestyksen jälkeen ja Espanjan demokratiaan siirtymisen huipentuma. Espanjan perustuslakiin vaikutti vahvasti Saksan perustuslaki Grundgesetz. Perustuslakiin on tehty muutoksia vain kaksi kertaa sen ilmestymisen jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Espanjan perustuslaki (espanjaksi)
 Espanjan perustuslaki (englanniksi)

Espanjan politiikka
Perustuslait
Wisdom

Wisdom tarkoittaa seuraavia asioita:
 Wisdom, Emilio Estevezin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1986
 Wisdom, Altarian tuleva albumi

Sukunimenä 
 Andre Wisdom (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija
 Norman Wisdom (1915–2010), brittiläinen näyttelijä ja koomikko
 Robert Wisdom (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Tom Wisdom (s. 1973), brittiläinen näyttelijä
Los Chunguitos

Los Chunguitos on espanjalainen yhtye, joka oli toiminnassa 1970-luvulta vuoteen 2021. 

Yhtyeen jäseniä olivat kolme romaniveljestä Enrique, Juan ja José Salazar sekä Cristóbal Salazar ja Manuel Fernández, alussa myös Francisco Giménez. Cristóbal jätti yhtyeen vuonna 1980, ja hänen tilalleen tuli José. Pääsäveltäjä ja pääsolisti Enrique Salazarin kuoleman jälkeen 1982 yhtyeeseen liittyi heidän serkkunsa Manuel Fernández, joka erosi yhtyeestä vuonna 2006.  

Yhtyeen musiikki käsittelee yhteiskunnan marginaaleja ja urbaania elämäntapaa. Musiikkia käytettiin elokuvissa Perros callejeros (ohj. José Antonio de la Loma, 1977), Vauhtia, vauhtia! (Carlos Saura, 1981) ja Días contados (Imanol Uribe, 1994). Ensimmäinen albumi julkaistiin 1977.

Yhtyeen jäsenten vanhemmat olivat Badajozin alueen romaneja, jotka muuttivat Vallecasin kaupunginosaan Madridiin. Heidän setänsä José Salazar Molina, "Porrina de Badajoz" (1924–1977), tulkitsi poikkeuksellisen hyvin eri flamencotyylejä. Isä Gonzalo Salazar oli myös laulaja, mutta ei saavuttanut samanlaista suosiota kuin Los Chunguitos. Los Chunguitos, kuten samalta Madridin alueelta kotoisin oleva trio Los Chichos, menestyi hyvin.  

Azúcar Morenon Toñi ja Encarna Salazar ovat Los Chunguitosin jäsenten sisaria.

Diskografia (valikoima)

Albumit
  Los Chunguitos (1977)
  Vive gitano (1978)
  Limosna de amor (1979)
  Pa ti pa tu primo (1980)
  Sangre caliente (1981)
  Barrio (1982)
  Callejón sin salida (1982)
  Recuerdo de Enrique (1983)
  Vagando por ahí (1983)
  Contra la pared (1985)
  Después de la tormenta (1986)
  Plaza vieja (1991)
  Noche de rumba (1993)
  Auténtico (1999)
  La medalla (2001)
  Abre tu corazón (2004)
  Se escapa'' (2012)

Lähteet
 Discogs
 IMDb

Viitteet 

Espanjalaiset yhtyeet
Romanit
Avizin sotilaallinen ritarikunta

Avizin sotilaallinen ritarikunta () on portugalilainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1175 kuningas Afonso Henriquesin käskystä sen jälkeen kun tämä oli valloittanut Évoran kaupungin muslimeilta ja ritarikunnan ritareilla oli velvollisuus suojella kaupunkia. Ritarikunta kuuluu kolmen ritarikunnan nauhaan.

Nykyään ritarikunta toimii tunnustuksena myös siviilien korkeista ansioista. Tällaisia ovat mm. vähintään 7 vuotta kestänyt ansioitunut palvelus siviilihallinnossa. Sotilaille kunnianosoitus voidaan myöntää erittäin ansioituneesta ja nuhteettomasta sotilaspalveluksesta.

Kunnianosoitusta myönnetään kuudessa luokassa:

  Suurketju
  Suurristi
  Suurupseeri
  Komentaja
  Upseeri 
  Ritari

Lähteet 

Portugalilaiset ritarikunnat
Lemmenklarinetti

Lemmenklarinetti (ital. clarinetto d’amore, ransk. clarinette d’amour, saks. Liebesklarinette) on klarinettiperheeseen kuuluva puupuhallinsoitin. Lemmenklarinetti on yleensä joko F-, G- tai As-vireinen ja alkujaan kolmiläppäinen. Sen ominaisimmat ulkoiset piirteet ovat ns. lemmenjalka eli ääntä pehmentävä pallomainen kello-osa (saks. Liebesfuss; ransk. pavillon d’amour) ja suukappaleen ja rungon välinen käyrä messinkiosa.

Soitin kehitettiin 1700-luvun jälkipuoliskolla, jääden käytöstä noin vuoden 1810 jälkeen. Vanhin tunnettu sävellys, jossa on lemmenklarinetille kirjoitettuja osuuksia, on François-Joseph Gossecin requiem (1760).

Viitteet 

 Puupuhaltimet
Viktor Feigin

Viktor Feigin (27. kesäkuuta 1910 Pihkova - 17. heinäkuuta 1941 Pohja) oli virolainen kommunisti, joka teloitettiin desanttina Suomessa jatkosodan aikana.

Vironjuutalaiseen kauppiasperheeseen syntynyt Fegin liittyi Viron kommunistiseen puolueeseen vuonna 1936 ja hän toimi aktiivisesti myös juutalaisessa Licht-kulttuurijärjestössä. Vuosina 1937-1938 Feigin osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan, jossa hän toimi kansainvälisten prikaatien panssarintorjuntaosaston komentajana. Chigago Tribune -lehden kirjenvaihtajan mukaan Feigin ja virolaisen kansanedustajan Heinrich Gutkinin poika Herman Gutkin laskivat neuvostomiehityksen yhteydessä 16. kesäkuuta 1940 Viron lipun alas Pikk Hermannin tornista ja vetivät tilalle Neuvostoliiton lipun. Vallan vaihduttua Faigin nimitettiin heinäkuussa 1940 puolisotilaallisen Rahva Omakaitse -järjestön pääesikuntaan, jossa hän toimi sen päällikön Karl Hanssonin avustajana vastuullaan poliittinen kasvatustyö. Vuosina 1940-1941 Feigin toimi myös Patarein vankilan johtajana.

Jatkosodan käynnistyttyä Faigin pudotettiin lentokoneella Suomeen yöllä 30. kesäkuuta 1941 samaan aikaan kolmen muun desantin kanssa. Joukossa olivat virolaiset Aron Taub ja Hans Karu sekä venäläinen Aleksander Lebedev. Feiginin tavoin myös Taub oli Espanjan sisällissodan veteraani. FEigin kuitenkin loukkaantui laskeutuessaan ja seuraavana päivänä hänet pidätettiin Kiikalassa matruusin univormuun pukeutuneena. Kuulusteluissa Feigin kertoi, että hänet oli määrätty räjäyttämään Helsinki-Turku-radan osuus Salon ja Karjaan välillä. Joidenkin tietojen mukaan Feiginin piti myös toisen desantin kanssa toimia Hangon vuokra-alueelle sijoitettujen rautatietykkien tulenjohtajina radiolähettimiensä avulla. 17. Divisioonan  kenttäoikeus tuomitsi Feiginin kuolemaan 17. heinäkuuta 1941, ja hänet teloitettiin vielä samana päivänä Pohjan kirkolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virolaiset kommunistit
Desantit
Espanjan sisällissodan sotilaat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
TypeScript

TypeScript on Microsoftin kehittämä ja ylläpitämä ohjelmointikieli. Se on JavaScriptin syntaktinen osajoukko ja lisää valinnaisen staattisen kirjoittamisen kieleen. Se on suunniteltu suurten sovellusten kehittämiseen ja transpiloitavaksi JavaScriptiksi. Koska se on JavaScriptin osajoukko, olemassa olevat JavaScript-ohjelmat ovat myös kelvollisia TypeScript-ohjelmia.

TypeScriptiä voidaan käyttää JavaScript -sovellusten kehittämiseen sekä asiakas- että palvelinpäässä (kuten Node.js tai Deno). Transpilaatiossa on useita vaihtoehtoja. TypeScriptin oletustarkistusta voidaan käyttää tai Babel -kääntäjän avulla TypeScript voidaan muuttaa JavaScriptiksi.

TypeScript tukee määritystiedostoja, jotka voivat sisältää tyyppitietoja olemassa olevista JavaScript-kirjastoista, aivan kuten C++- otsikkotiedostot voivat kuvata olemassa olevien objektitiedostojen rakennetta. Näin muut ohjelmat voivat käyttää tiedostoissa määritettyjä arvoja ikään kuin ne olisivat staattisesti kirjoitettuja TypeScript-kokonaisuuksia. Suosituille kirjastoille, kuten jQuerylle, MongoDB:lle ja D3.js:lle on kolmannen osapuolen otsikkotiedostoja. TypeScript-otsikot Node.js -perusmoduuleille ovat myös saatavilla, mikä mahdollistaa Node.js-ohjelmien kehittämisen TypeScriptissä. 

TypeScript-kääntäjä itse on kirjoitettu TypeScriptillä ja käännetty JavaScriptiksi. Se on lisensoitu Apache License 2.0 -lisenssillä. TypeScript on mukana ensiluokkaisena ohjelmointikielenä Microsoft Visual Studio 2013 Update 2:ssa ja uudemmissa C#:n ja muiden Microsoft-kielten ohella. Virallinen laajennus mahdollistaa myös Visual Studio 2012:n tukemisen TypeScriptille.  Anders Hejlsberg, C#:n johtava arkkitehti ja Delphin ja Turbo Pascalin luoja, on työskennellyt TypeScriptin kehittämisen parissa.

Katso myös 
 Dart
 Kotlin

Lähteet

Ulkoiset linkit 
 TypeScript- projekti GitHubissa
 TypeScript-kielen määritys
 CATS Cross Platform TypeScript Editor

Ohjelmointikielet
Alustariippumattomat ohjelmat
Microsoftin ohjelmistot
Oliopohjaiset ohjelmointikielet
Mahsa Malka

Mahsa ”Max” Malka (o.s. Shamsuddini, s. 1986 Shiraz, Iran) on suomalainen elokuva- ja tv-tuottaja.  

Malka syntyi Shirazissa Iranissa. Perhe kuului bahai-uskontokuntaan, jota islamilainen hallinto vainosi. Kun Malka oli puolentoista vuoden ikäinen, vanhemmat päättivät lähteä Iranista. Perhe päätyi mutkien kautta Espoon Kivenlahteen heinäkuussa 1989. 

Malka kirjoitti ylioppilaaksi SYKin IB-linjalta. Hän aloitti Taideteollisessa korkeakoulussa 2005 vasta 19-vuotiaana kurssinsa nuorimpana.

Malka tuotti ensimmäiset pitkät elokuvansa Dionysos Films -tuotantoyhtiössä. Dionysoksessa tuotettu Miia Tervon ohjaama Aurora (2019) sai seitsemän Jussi-palkintoa, mukaan lukien parhaan elokuvan Jussi-palkinnon. Ylelle tehty Aleksi Delikourasin ohjaama verkkosarja Nörtti: Dragonslayer666 oli yli miljoonalla katsojalla Yle Areenan kaikkien aikojen katsotuin sarja.

2019 Malka siirtyi draama- ja elokuvatuotannon vetäjäksi Endemol Shine Finlandiin. 2022 uutisoitiin, että Malkan kehittämä ja tuottama suomenkielinen Dance Brothers -sarja julkaistaan Ylen lisäksi maailmanlaajuisesti Netflixissä.

Elokuvat 

 Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu! (2016)
 Aurora (2019)

Palkinnot 

 Parhaan elokuvan Jussi-palkinto elokuvasta Aurora (2019)
 Vuoden elokuvatuottaja (2019)

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset elokuvatuottajat
Jussi-palkinnon saajat
Ei meillä ole kuin loisemme

Ei meillä ole kuin loisemme on Ville Laihiala & Saattajat -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet ”Rakkaus On Ruma Sana” sekä ”Maailma loppuu”. Jälkimmäiseen on julkaistu Vesa Rannan ohjaaman musiikkivideo. Albumin kappaleet ovat Laihialan sanoittamia ja säveltämiä, tuotannosta vastaa Aksu Hanttu ja masteroinnista Svante Forsbäck.

Kappaleet 
 
 
 
  (Ismo Alanko cover)

Arvostelut 
 Inferno: 
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2022 esikoisalbumit
Anita Malinen

Anita Malinen on suomalainen kasvatustieteen tohtori, tutkija ja lehtori Jyväskylän yliopistossa. 

Malinen toimii aikuiskasvatuksen lehtorina Jyväskylän yliopistossa. Malisen väitöskirja käsitteli aikuisen kokemuksellista oppimista. Aikuiskasvatuksen kilta palkitsi Malisen vuoden aikuiskouluttajana vuonna 2003. Ennen yliopistouraa Malinen on työskennellyt aikuiskasvatusinstituutioissa sekä epävirallisen oppimisen kentällä.

Malinen on esitellyt särön käsitteen: aikuisen oppimisen edellytyksenä on särön syntyminen aikuisen totuttuihin ajattelu- tai toimintatapoihin. Särö häiritsee totuttua elämänkulkua, pakottaa ajattelemaan asioita uudessa valossa ja näin mahdollistaa uuden oppimisen. Malinen on määritellyt särön kokonaisvaltaiseksi epämukavuuden ja epävarmuuden kokemukseksi, joka on avain uuden oppimiseen. Malinen on kuvannut aikuisen oppimista prosessiksi, jossa omat ennakkoluulot ylitetään ja jossa totuttu elämänkulku muuttuu. Tällaiset säröt voivat liittyä usein ihmisen henkilökohtaisen elämän muutoksiin, kuten avioeroon, työttämäksi jäämiseen tai muuhun yllättävään tapahtumaan.

Lähteet
Brad Fiedel

Brad Ira Fiedel (s. 10. maaliskuuta 1951 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti toiminta- ja jännityselokuvien musiikista.

Fiedel aloitti uransa televisioelokuvien parissa 1970-luvun lopulla, ja 1980-luvun alkupuolella ohjaaja James Cameron palkkasi hänet säveltämään musiikin tieteiselokuvaan Terminator – tuhoaja (1984). Tämä elokuva vauhditti hänen uraansa 1980–1990-luvulla, ja suurimmiksi menestyksiksi nousivat muiden muassa  Syytetty (1988), Terminator 2 – Tuomion päivä (1991) ja Tosi valheita (1994). Kauhuelokuvista voidaan mainita Kauhun yö (1985) ja Käärme ja sateenkaari (1988). Fiedel on säveltänyt sekä syntetisaattoreille että orkesterille. Hänen viimeiset elokuvasävellyksensä ovat 1990-luvulta.

Lähteet

Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset elokuvasäveltäjät
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2022

Suomen jääkiekkomaajoukkue Suomessa järjestetyissä vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa. Suomen joukkue pelaa B-lohkossa. Joukkueen managerina toimii Jere Lehtinen.

Suomi voitti B-lohkon ja eteni puolivälieriin Slovakiaa vastaan. Suomi voitti välierissä Yhdysvallat ja eteni loppuotteluun Kanadaa vastaan. Suomi voitti loppuottelussa Kanadan, ja Suomi voitti neljännen maailmanmestaruutensa.

Kokoonpano
Lopullinen joukkue 20. toukokuuta 2022.

Maalivahdit

Puolustajat

Hyökkääjät

Valmennusryhmä 
 Päävalmentaja:  Jukka Jalonen
Apuvalmentajat:  Mikko Manner ja Ari-Pekka Selin
Maalivahtivalmentaja:  Kari Lehtonen

Lähteet
 
 
 
 
 
 https://yle.fi/urheilu/3-12447662?utm_source=social-media-share&utm_medium=social&utm_campaign=ylefiapp
 https://www.eliteprospects.com/team/1606/Finland 
https://www.leijonat.fi/index.php/uutiset/2022-mm-kotikisat/item/43507-lindell-leijonien-viimeinen-vahvistus-maeenalaselle-pelikieltoa

Viitteet 

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2022
2022
Kokkolan mersuherätys

Kokkolan herätyksellä eli mersuherätyksellä tarkoitetaan Kokkolan seudulla 1970-luvulla alkanutta yhteiskristillistä ja karismaattista herätysliikettä. Herätysliike vaikutti keski-ikää lähestyneiden aikuisten keskuudessa. Mersuherätykseksi kutsuttu liike sai nimensä siitä, että sen vaikutuspiiriin tuli useita liikemiehiä. Yrittäjien lisäksi herätykseen liittyi useita opettajia ja aktiivisten seurakuntalaisten määrä lisääntyi muutamassa vuodessa sadoilla ihmisillä. Vähitellen mersuherätys on sulautunut Kokkolassa luterilaiseen kirkkoon ja vapaisiin suuntiin.

Mersuherätys kokoontui alkuvaiheissa kodeissa jopa 70 hengen ryhmissä ja hengellisten asioiden pohtimisen äärellä. Kun kodit kävivät ahtaiksi, ryhtyi herätys kokoontumaan seurakunnan tiloissa. Herätysliikkeen myötä ehtoollisella kävijöiden määrä moninkertaistui kirkossa ja koteihin jaettiin monistevihkosia. Liikkeessä kuunneltiin mm. Konsta Jylhän musiikkia.

Herätyksen karismaattisessa vaiheessa herätyskokouksissa puhui myös helluntailainen Niilo Yli-Vainio. Tunnettuja mersuherätyksessä uskoon tulleita ovat olleet mm. Esko Ylinen ja Bjarne Kallis.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Yle Uutiset Pohjanmaa: 70-luvun hengellinen herätys vaikuttaa edelleen yhteiskunnallisesti Kokkolassa

Kokkolan historia
Suomi 1970-luvulla
Herätysliikkeet
Evankelioimisliike
Kristinuskon historia Suomessa
Babylon (vuoden 2022 elokuva)

Babylon on vuonna 2022 ensi-iltansa saava yhdysvaltalainen eeppinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Damien Chazelle. Sen pääosia esittävät Brad Pitt, Margot Robbie, Diego Calva, Jovan Adepo, Li Jun Li, Jean Smart ja Tobey Maguire. Elokuva sijoittuu 1920-luvun Hollywoodiin, aikaan, jolloin alettiin siirtyä mykkäelokuvista äänielokuviin.

Elokuvan on määrä saada ensi-iltansa 25. joulukuuta 2022.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Tulevat elokuvat
Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
Eeppiset elokuvat
Damien Chazellen ohjaamat elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Övergivenheten

Övergivenheten on Soilworkin 12. studioalbumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Övergivenheten", "Nous Sommes La Guerre", sekä "Dreams Of Nowhere".

Kappaleet

Kokoonpano 
 Björn "Speed" Strid - laulu
 David Andersson - kitara
 Sven Karlsson - koskettimet 
 Sylvain Coudret - kitara
 Bastian Thusgaard - rummut
 Rasmus Ehrnborn - basso

Arvostelut 
 Imperiumi: 7/10
 Inferno: 
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Soilworkin albumit
Cancer Culture

Cancer Culture on Decapitatedin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappale ”Just a Cigarette”.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Rafał “Rasta” Piotrowski – laulu
 Wacław “Vogg” Kiełtyka – kitara
 James Stewart – rummut
 Paweł Pasek – bassokitara

Arvostelut 
 Inferno: 
 Kaaoszine:

Lähteet 

Decapitatedin albumit
Vuoden 2022 albumit
Luhalahden työväentalo Luhalinna

Luhalahden työväentalo Luhalinna on Ikaalisten Luhalahden kylässä sijaitseva työväentalo. Talo on edelleen käytössä ja sitä vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.

Historiaa 
Luhalahden työväenyhdistys perustetiin 1906. Oman talon yhdistys rakensi Huopionkosken rannalle 1909.

Sodan jälkeen vanhaksi käynyt rakennus purettiin ja nykyinen rakennus rakennettiin vanhan viereen 1956. Rakennusluvan piirustuksina käytettiin Työväenyhdistysten Keskusliiton Luhalahden työväentalolle laatimia rakennuspiirustuksia. Piirustukset valmistuivat 1950, ja rakennus oli valmis 1956. Piirustuksista ovat toteutuneet ulkomitat ja tilojen jako saliin, ravintolakäyttöön ja yläkerran asuntoon. Julkisivun näkyviä muutoksia ovat kuistit, niiden malli ja paikka sekä ikkunoiden puitejako ja sijoittelu. Nykyinen, ajan rakentamista edustava pääsisäänkäynti poikkeaa selkeästi piirustuksista. Työväentalon tontti on erotettu 1956 Ahtolan tilasta.

Rakennus 
Nykyinen talo on vuodelta 1956.Salin ja kaksikerroksisen ravintola- ja asuinosan käsittävä rakennus on rakennettu matalalle betonisokkelille. Katto on satulakatto, joka on katettu profiilipellillä. Rakennuksen runko on vuorattu peiterimavuorauksella, vuoraus on maalattu keltaiseksi, nurkka-, ikkuna ja ovilistat ovat ruskeat. Ikkunat ovat kaksikerroksisessa osassa vaakaikkunat, kolmijakoiset, saliosan eteläpuolella kookkaat 6-ruutuiset ikkunat. Ikkunat ovat alkuperäiset lukuun ottamatta salin ikkunoita, jotka on uusittu. Sisäänkäynti on eteläpuolella, talon länsipäädyssä. Sisäänkäyntiä suojaa aumakattoinen umpikuisti, jonka julkisivussa on kaksi pyöreää ikkunaa. Ulko-ovet ovat puuta ja lasia, kahva on ajalle tyypillinen, pitkä metalli- ja puurakenteinen. Ovessa ja sisäänkäynnin syvennyksen yhteydessä on käytetty kapeaa panelointia. Alkuperäisiä betoniportaita on jatkettu, jotta 2000-lukua edustava metallirakenteinen pyörätuoliluiska on saatu rakennettua.

Rakennuksen kellarissa ollut putka on muutettu kuntosaliksi.

Säilyneisyys 
Rakennus on säilyttänyt alkuperäiset ominaispiirteensä, ikkunat, ovet, ulkovuorauksen ja kuistin. Muutoksia ovat salin ikkunat, jotka ovat uusittu vanhaa jakoa noudattaen sekä maalaus. Rakennuksen toteutus ei ole täysin Keskusliiton piirustusten mukaan.

Kulttuurihistorialliset arvot 
Rakennus on perinteinen keskusjärjestössä suunniteltu ja rakennusvaiheessa muutettu työväentalo Huopion keskustassa, raitin sillankorvalla. Samalla paikalla vanhemman työväentalon korvannut työväentalorakennus edustaa sotien jälkeistä rakentamista ja on säilyttänyt hyvin ominaispiirteensä. Raitin itäpäähän sijoittuvalla rakennuksella on historiallisia, rakennushistoriallisia ja maisemallisia arvoja osana vanhaa liikeraittia.

Lähteet 
Isoröyhiön, Sipsiön, Helteen ja Luhalahden kylien kulttuuriympäristöjä, s. 133–134. Ikaalisten kaupunki 

Työväentalot
Ikaalisten rakennukset ja rakennelmat
Luhalahti
Emanuel Elfvenberg

Emanuel Elfvenberg (7. lokakuuta 1749 Kuorevesi – 2. elokuuta 1790 Kuopio) oli suomalainen piirilääkäri, joka löysi 1770-luvulla Runnin terveyslähteen ja teki sen tunnetuksi.

Elfvenbergin vanhemmat olivat Längelmäen kirkkoherra Erik Johan Lethalin, myöhemmin Elfvenberg (noin 1718–1787) ja Hedvig Lucander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1766 ja valmistui opiskeltuaan Turun akatemiassa ja Uppsalan yliopistossa lääketieteen kandidaatiksi 1775, lisensiaatiksi 1776 ja lääketieteen tohtoriksi 1781.

Elfvenberg toimi Kuopion piirin piirilääkärinä vuodesta 1778 alkaen. Hän sai asessorin arvon 1785.

Elfvenberg löysi Runnin terveyslähteen ollessaan virkamatkalla joskus 1770-luvulla. Matkatessaan pitkin Iisalmen Kiurujoen rantaa hän kertoman mukaan tapasi lammaslauman paimenineen ja huomasi että lampaiden sorkkia peitti omituisen näköinen paksu, punaruskea savi. Paimenelta Elfvenberg sai kuulla että läheisellä joen metsärinteellä oli rautapitoista vettä pulppuava lähde, jonka ruostesaveen lampaat olivat tahrineet itsensä. Elfenberg kuuli myös että lähteen vedellä oli parantava voima ja monet henkilöt olivat sen vedellä parantuneet vaivoistaan. Elfvenberg ilmoitti lähteestä Suomen lääkintöviramomaisille ja kun lähteen vesi tutkittiin se havaittiin hyvin rautapitoiseksi ja veden todettiin vastaavan ulkomaisten terveyslähteiden vesiä. Elfvenberg palkittiin löydöstään asessorin arvonimellä. 

Runnin lähteen maine levisi myös ulkomaille kun Henrik Gabriel Porthan mainitsi siitä vuosina 1793–1794 julkaistussa Tuneldin maantieteen liitteeksi kirjoittamassa kuvauksessa Suomen maantieteestä. Kuopion läänin kuvernööri kenraalimajuri Simon Vilhelm Carpelan osti vuonna 1797 lähteen maa-alueen ja rakennutti sinne Vilhelmsdalin kartanon vanhuudenkodikseen. Runnin alueelle johtanut tie kunnostettiin ja kesäisin alkoi Iisalmesta Vilhelmsdaliin ja edelleen Kiuruvedelle vilkas veneliikenne. Carpelan raivautti ja kuivatti lähteen ympäristön ja rakensi lähteen viereen vierailijoita varten pienen lautavajan. 1800-luvun alussa lähteellä kävi vieraita noin 200–300 vuodessa.

Emanuel Elfvenberg oli naimisissa vuodesta 1785 Maria Sofia Porthanin (k. 1841) kanssa, jonka isä oli Kuopion kirkkoherra Henrik Porthanus, myöhemmin Porthan (1712–1788).

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1749 syntyneet
Vuonna 1790 kuolleet
Timo Brofeldt

Timo Kullervo Brofeldt (10. maaliskuuta 1894 Kuopio – 22. tammikuuta 1951 Renko) oli suomalainen metsänhoitaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.

Brofeldtin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Kaarlo Brofeldt ja Eva Vilhelmina Stenius ja puoliso vuodesta 1920 rakennusmestari Margit Elisabeth Castrén. Metsänhoitaja Kata Jouhki oli heidän tyttärensä. Timo Brofeldtin veli oli professori Simo Brofeldt, veljesten setä oli puolestaan kirjailija Juhani Aho. Timo Brofeldt tuli ylioppilaaksi vuonna 1913 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1916. Hän meni valmistuttuaan töihin Thomén Metsätoimistoon, jossa hän sitten työskenteli yli kolmekymmentä vuotta. Toimisto kartoitti, inventoi ja arvioi metsiä, teki metsätaloussuunnitelmia ja osti puuta asiakkaille. 

Suomen sisällissotaan Brofeldt osallistui Savon ryhmän adjutanttina. Brofeldtista tuli Thomén Metsätoimiston osakas sen perustajan kuoltua. Hän oli myös Halkoyhtymä-yrityksen johtaja ja toimi jalopuiden siemeniä maahan tuovassa Proveniens-yrityksessä.  Yksi Brofeldtin työn tuloksia oli Thomén Metsätoimiston ryhtyminen vientiagentiksi kaivos- ja muun pyöreän puun myynnissä Englantiin. Sotien aikana Brofeldt toimi sotilashallinnon alaisissa tehtävissä,  mutta palveli myös metsätoimistonsa kautta metsätyö- ja kuljetustarpeita. Halkoyhtymä-yrityksen kautta hän  vielä sotien jälkeenkin vaikutti merkittävästi polttopuuhuoltoon. 

Vuodesta 1945 Brofeldt oli Thomén Metsätoimiston yksinomistajana, mutta perusti lisäksi uuden Metsä- ja Uittoväline -yhtiön. Metsätoimistoon hän palkkasi myös tyttärensä Kata Jouhkin puolison, metsänhoitaja Leo Jouhkin. Liikemiesuran katkaisi Brofeldtin varhainen kuolema heti alkuvuonna 1951. Brofeldt, jolla oli myös runsaasti alansa luottamustoimia, oli saanut metsäneuvoksen arvonimen kymmen vuotta aiemmin, vuonna 1941.

Lähteet

Suomalaiset metsänhoitajat
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Christian Rabjerg Madsen

Christian Rabjerg Madsen (s. 24. maaliskuuta 1986 Silkeborg) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Tanskan nykyinen sisä- ja asuntoministeri toukokuusta 2022. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015.

Yksityiselämä
Madsen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Christian Rabjerg Madsen Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 

Tanskan ministerit
Sisäministerit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Livonia (Michigan)

Livonia on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 95 535 vuonna 2020, ja se on Michiganin yhdeksänneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Waynen piirikunnassa. Livonia kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen.

Väestö 
Vuonna 2020 Livonian 95 535 asukkaasta valkoisia oli 87,8 %, mustia 4,1 % ja aasialaisia 3,7 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 10,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Kuvia kaupungista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Michiganin kaupungit
Waynen piirikunta (Michigan)
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2022 kokoonpanot

Tämä on luettelo jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 2022 nimetyistä urheilijoista. Pelaajan nimen yhteydessä on ilmoitettu hänen pelipaikkansa, pelinumeronsa kilpailuissa ja kaudella 2021–2022 edustamansa seura.

 MV - maalivahti
 P - puolustaja
 H - hyökkääjä

Lohko A

Päävalmentaja:  Greg Ireland

Päävalmentaja:  Claude Julien

Päävalmentaja:  Juri Mihailis

Päävalmentaja:  Philippe Bozon

Päävalmentaja:  Toni Söderholm

Päävalmentaja:  Craig Ramsay

Päävalmentaja:  Patrick Fischer

Päävalmentaja:  Heinz Ehlers

Lohko B

Päävalmentaja:  Peter Russell

Päävalmentaja:  Roger Bader

Päävalmentaja:  Harijs Vītoliņš

Päävalmentaja:  Petter Thoresen

Päävalmentaja:  Johan Garpenlöv

Pääartikkeli: Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 
Päävalmentaja:  Jukka Jalonen

Päävalmentaja:  Kari Jalonen

Päävalmentaja:  David Quinn

Lähteet 
 https://www.iihf.com/en/events/2022/wm/teams
 https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/nain-miro-heiskanen-ja-esa-lindell-tuodaan-mukaan-leijoniin-tulikuumaan-tehoviisikkoon-ei-kosketa/8431484

2022 kokoonpanot
Kokoonpanot
Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu

Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu (myös Jumalainen valo)  on Jean Bitarin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2013.

Elokuva on henkilödokumentti taiteilija Risto Vilhusesta, joka käyttää taitelijanimeä Leonardo da Vilhu. Dokumentissä seurataan Vilhusen elämää ja työntekoa hänen Vantaan Sotungissa sijaitsevassa veistospuistossaan sekä ateljeessaan.

Lähteet 

Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Suomalaiset televisioelokuvat
Lytšakivin hautausmaa

Lytšakivin hautausmaa on hautausmaa Ukrainassa Lvivissä. Se on perustettu 1786, ja se on vanhimpia eurooppalaisia hautausmaita. Siellä on noin 400 000 ihmisen hauta. Hautausmaan nimi juontuu Lytšakiv-nimisestä paikasta, jossa asui Liuts-niminen (Lütz) perhe. Vanhin hautakivi on vuodelta 1675. Alkujaan sinne haudattiin varakkaita henkilöitä ja erilaisia kulttuurin ja yhteiskunnan merkkihenkilöitä, ja siten se kertoo Galitsian historiasta.

Hautausmaan goottilaistyylinen pääportti on rakennettu 1875. Hautausmaalle laadittiin 1856 suunnitelmat, joissa luotiin kulkureitit ja jaettiin alue osiin. Muistomerkkejä ovat suunnitelleet monet merkittävät taiteilijat. Siellä on nykyisin myös sotamuistomerkkejä. Hautausmaa on saanut vuonna 1991 museon aseman.

Merkittävien henkilöiden hautoja
 Ivan Franko
 Volodymyr Hnatjuk
 Karol Mikuli
 Viktor Tšukarin
 Hryhir Tjutjunnyk

Lähteet

Aiheesta muualla

Lviv
Hautausmaat
Romano Canavese

Romano Canavese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 2 633 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Laula kanssain (kappale)

"Laula kanssain" on Vexi Salmen käännös R Dunhillsin ja Dave Mac Ronaldin kirjoittamasta kappaleesta ”Sing my love song".  Suomenkielisen version tunnetuimmat versiot levyttivät 1976 sekä Fredi että Kari Tapio.

Lähteet

Vexi Salmen sanoittamat kappaleet
Etelämeren seikkailija

Etelämeren seikkailija (The Beachcomber) on romanttinen draamakomedia jonka on ohjannut Muriel Box ja käsikirjoittanut hänen miehensä Sydney Box. Se perustuu W. Somerset Maughamin novelliin.

Juoni 
Ewart Gray saapuu Intian valtamerellä sijaitseville Welcome Islands saarille joilla ei hänen lisäkseen ole muita eurooppalaisia asukkaita kun Martha ja Owen Jones, jotka ovat siellä lähetyssaarnaajina, sekä kunniallinen Ted, joka on naismainen juoppo, jonka perhe elättää häntä jotta hän pysyisi pois Englannista. Martha ja Ted ovat ovat epäsovinnainen pariskunta mutta he joutuvat yhteen estääkseen koleran leviämisen.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Brittiläiset draamakomediaelokuvat
Brittiläiset romanttiset draamaelokuvat
Vuoden 1954 brittiläiset elokuvat
Nooa Laine

Nooa Laine (s. 22. marraskuuta 2002) on malesialais - suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Suomen Veikkausliiga-seura SJK :ssa ja Malesian alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.

Aikainen elämä 
Laine syntyi Jyväskylässä suomalaiselle äidille ja malesialaisen isälle. Tämän seurauksena hänellä on Suomen ja Malesian kaksoiskansalaisuus. Hänen isänsä on kotoisin Batu Lautista, Selangorista, Malesiasta. Laine aloitti harjoittelun kuusivuotiaana kesäjoukkueen kanssa Jyväskylän kunnassa.

Klubiura 
Nooa Laine aloitti uransa JJK Jyväskylässä vuonna 2018 pelaten 15 liigaottelua ja teki yhden maalin. Huhtikuussa 2019 hän liittyi HJK :n varajoukkueeseen Klubi 04 :ään pelaten 23 liigaottelua ja tehden 4 maalia. Laine liittyi nykyiseen seuran ykkösdivisioonaan SJK :hun tammikuussa 2021, ja hänen mukaansa hyvät tilat houkuttelevat häntä seuraan. Hänet valittiin ottelun mieheksi ensimmäistä kertaa IFK Mariehamnia vastaan.

Viitteet

Ulkoiset linkit 

 Nooa Laine at Soccerway

Suomalaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 2002 syntyneet
Maria Huhmarniemi

Maria Huhmarniemi on rovaniemeläinen taiteilija, tutkija, kuvataidekasvattaja ja kansalaisvaikuttaja. 

Tutkijana Huhmarniemi on keskittynyt poliittiseen nykytaiteeseen, nykytaiteen ja kuvataidekasvatuksen suhteeseen, ympäristökasvatukseen sekä perinteisiin käsityömenetelmiin. Koulutukseltaan Huhmarniemi on taiteen tohtori Lapin yliopistosta. Väitöskirjassaan hän tarkasteli taiteilijan osallistumista Lapin ympäristökonflikteista käytäviin keskusteluihin. 

Taiteilijana Huhmarniemi on töidensä kautta käsitellyt ympäristökysymyksiä, pohjoisuutta, monikulttuurisuutta sekä yhteisöllisyyttä. Huhmarniemi on kuvaillut itseään arktisen taiteen taiteilijaksi lappilaistaiteilja-käsitteen sijaan.

Opettajana Huhmarniemi toimii Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa, jossa hän on opettanut kuvataidekasvatusta ja soveltavaa kuvataidetta vuodesta 2002 lähtien. 

Huhmarniemi toimii aktiivisesti niin paikallispolitiikassa kuin järjestötoiminnassa. Hän istuu Rovaniemen kaupunginvaltuustossa, jonne hänet valittiin Vihreiden ehdokkaana vuoden 2021 kunnallisvaaleissa . Huhmarniemi on ollut Rovaniemen vihreiden puheenjohtaja vuodesta 2019 lähtien, minkä lisäksi hän toimii Lapin taiteilijaseuran puheenjohtajana. 

Rovaniemen lisäksi Huhmarniemi asuu osan ajasta Pohjois-Ruotsissa Muodoslompolon kylässä perheensä kanssa. Huhmarniemen perheeseen kuuluu puoliso sekä kaksi lasta.

Lähteet

Suomalaiset ympäristötaiteilijat
Suomalaiset poliitikot
Vihreät poliitikot
Suomalaiset opettajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Los Chichos

Los Chichos on espanjalainen yhtye, jonka perustivat veljekset Emilio ja Julio González Gabarre 1970-luvulla. 

Juan Antonio Jiménez Muñoz liittyi yhtyeeseen aluksi lyömäsoittajaksi. Jiménez Muñoz oli yhtyeen pääasiallinen säveltäjä. Jiménez Muñoz oli yhtyeen jäsen vuoteen 1989. Emilio Gonzálezin poika liittyi mukaan myöhemmin.

Paco de Lucían isä Antonio Sánchez otti heidät levyttämään. Ensimmäinen single ilmestyi vuonna 1973 ja albumi 1974. Hyväntuulisen musiikin vastakohtana sanoitukset käsittelevät myös muun muassa rikollisuutta, huumeiden käyttöä ja parisuhdeongelmia.

Los Chichosin levyjen ja kasettien myynti ylittää 20 miljoonaa kappaletta.

Diskografia (valikoima)

Albumit
  Ni más ni menos  (1974)
  Esto si que tiene guasa (1975)
   No sé por qué (1976)
  Son ilusiones  (1977)
  Hoy igual que ayer (1978)
  Amor y ruleta (1979)
  Amor de compra y venta (1980)
  Bailarás con alegría (1981)
  Ni tu, ni yo (1982)
  Dejame solo (1983)
  Adelante (1984)
  Yo, ”El Vaquilla”  (1985)
  Porque nos queremos (1987)
  Ojos negros (1988)
  Lo mejor de Los Chichos ...en directo (1989)
  Gitano (1996)
  Hasta aquí hemos llegado (2008)

Lähteet
 Discogs

Viitteet 

Espanjalaiset yhtyeet
Romanit
Dance Brothers

Dance Brothers on Netflixin ja Ylen yhdessä tilaama kymmenosainen suomalainen draamasarja, joka julkaistaan vuonna 2023. Sarja on ensimmäinen Netflixin tilaama suomenkielinen sarja, jolla on maailmanlaajuinen ensi-ilta palvelussa. Sarjan on luonut Max Malka, sen ohjaa Taito Kawata ja käsikirjoittaa Reeta Ruotsalainen. Pääosissa näyttelevät Samuel Kujala ja Roderick Kabanga.

Sarja kertoo kahdesta ammattitanssijaksi valmistuneesta veljestä, Sakarista ja Ronista, jotka huomaavat itsensä elättämisen tanssilla olevan vaikeaa. Veljekset perustavat yhdessä klubin, joka tarjoaa heille tuloja, majoituksen ja päivisin paikan jossa harjoitella. Klubin noustessa suosituksi, tarjoaa se veljeksille mahdollisuuden esiintyä maan tärkeimmillä nykytanssifestivaaleilla.

Rooleissa

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Suomalaiset draamasarjat
Sonnisaari Panimo

Sonnisaari Panimo on vuonna 2014 perustettu oululainen pienpanimo. Tuotantotilat sijaitsevat Oulun Kiviniemen yrityskylässä.

Tuotteet 

Tuotteita ovat muun muassa:

 Juhlakalu Oaked Old 6,5%
 Kova Luu Nedipa 8,5%
 Viiksisieppo Black Ipa 6,7%
 Aprikiwi Fuited Sour 5,0%
 Neila New England India Lager 6,3%
 Koukku Pils 5,2%
 Hämy Belgian Dark Strong Ale 10%
 Aasia Imperial Stout 11%
 Ginger Mango Sour Ale 5,2%
 Sarastus Ddh PAle Ale 5,0%
 Vattu Rasperry Sour 4,8%
 Flirtti Gose 4,8%
 Mulkero Porter 5,5%
 Hyöky Helles Lager 5,2%

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sonnisaari.com
 Facebook

Suomalaiset pienpanimot
Hailuodon Panimo

Hailuodon Panimo on vuonna 2016 perustettu luomutuotteista olutta valmistava pienpanimo, joka sijaitsee Perämerellä Hailuodon saaressa.

Tuotteet 
Panimon oluita ovat muun muassa:
 Laakeri
 Pilsneri
 Altbier
 Vehnäolut
 Märzen
 Hailuoto Weisse
 Dunkkeli
 Tumma Vehnä
 Gose
 Pellonmaito
 Tarri Classic Pils
 Spezial
 Fleimarit
 Festbier

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hailuodon Panimo
 Facebook

Suomalaiset pienpanimot
Kryvorivnja

Kryvorivnja on kylä Ukrainassa Ivano-Frankivskin alueella Verh’ovynan piirissä. Siellä on ollut vuonna 1971 noin 1 200 asukasta. Vuonna 2001 asukkaita oli noin 1 500.. Se sijaitsee hutsulien asuttamalla alueella, jota kutsutaan nimellä Hutsulštšyna. Kylä mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1717. Se oli 1900-luvun vaihteessa tutkijoiden ja kirjailijoiden suosimaa kesänviettoseutua. Siellä oleilivat muun muassa Ivan Franko, Volodymyr Hnatjuk, Myh’ailo Hruševskyi, Myh’ailo Kotsjubynskyi, Lesja Ukrajinka, Olha Kobyljanska, Les Martovytš, Vasyl Stefanyk ja Hnat H’otkevytš. Siellä avattiin 1953 Frankolle omistettu kirjallinen muistomuseo, joka kuului Lvivissä toimivaan Frankon kirjalliseen muistomuseoon.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainan kylät
Ivano-Frankivskin alue
Brunkerbacken

Brunkerbacken on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva kukkula, joka tunnetaan sen päällä sijaitsevasta hautaröykkiöstä eli hiidenkiukaasta. Kukkula sijaitsee Siuntion asemanseudun itäpuolella Sjundbyntien pohjoispuolella. Brunkerbackenin hautaröykkiö on ajoitettu pronssikaudelle tai rautakaudelle. Hiidenkiuas on hajoitettu ja röykkiössä olleet kivet ovat melko levällään muutamien metrien päässä itse röykkiöstä.

Brunkerbacken on Museoviraston lailla suojaama kiinteä muinaisjäännös.

Lähteet 

Siuntio
Suomen mäet
Tähtiklaani

Tähtiklaani on klaani Soturikissoissa, jonne pääsee, jos on elänyt kunniallisen elämän, noudattanut soturilakia ja uskonut Tähtiklaaniin. Muita paikkoja ovat mm. Synkkä metsä, jonne pahat kissat joutuvat kuoleman jälkeen ja Aaveiden olinpaikka, jonne joutuu kissat, joiden on tehtävä tehtävä ennen kuin pääsevät tähtiklaaniin tai synkkään metsään. Tähtiklaanin ensimmäiset kissat kuolivat suuressa taistelussa saagan klaanien syntyaikana.

Soturikissat
Karine Jean-Pierre

Karine Jean-Pierre (s. 13. elokuuta 1974 Fort-de-France, Martinique) on ranskalaissyntyinen yhdysvaltalainen virkamies ja poliittinen kommentaattori, joka on toiminyt Joe Bidenin hallinnossa Valkoisen talon lehdistösihteerinä toukokuusta 2022 lähtien.

Jean-Pierre on Valkoisen talon ensimmäinen afroamerikkainen ja homoseksuaali lehdistösihteeri.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Valkoisen talon lehdistösihteerit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Keltainen vaara

Keltainen vaara (engl. Yellow Peril) on varsinkin 1900-luvun alussa käytetty rotuun viittaava värimetafora, jolla tarkoitettiin taloudellista, valtiollista ja sivistyksellistä vaaraa, jonka katsottiin uhanneen valkoisen rodun asuttamia länsimaita tuolloin voimakkaasti eteenpäin pyrkineiden itäaasialaitsen, "keltaisen" eli mongolidisen rodun taholta.

Huolta aiheutti erityisesti se, että kiinalaiset työmiehet osoittautuivat varsinkin Australiassa, Etelä-Afrikassa ja Yhdysvaltojen läntisissä osavaltioissa ahkeruutensa ja vähäisten vaatimustensa vuoksi vaarallisiksi kilpailijoiksi valkoisille. Tämän vuoksi näissä maissa rajoitettiinkin kiinalaisten ja Yhdysvalloissa myös japanilaisten maahanmuuttoa. Japanin nopea valtiollinen ja taloudellinen nousu sekä Kiinan herääminen herättivät myös huolta. Japanin pelättiin, joskin aiheettomasti, vähitellen syrjäyttävän sekä Euroopan että Yhdysvallat kokonaan Itä-Aasian kaupasta. Aiheeton oli myös pelko, että Eurooppaa ja Amerikkaa olisi uhannut Kiinasta ja Japanista lähtevä suoranainen väkivaltainen kansainvaellus, joskin ilmeisestä oli, että saatuaan sotalaitoksensa kuntoon Kiina alkaisi esiintyä maailmanpolitiikassa entistä voimakkaampana ja itsenäisempänä tekijänä.

Katso myös
 Väestönvaihto

Lähteet 

Rasismi
Élisabeth Borne

Élisabeth Borne (s. 19. huhtikuuta 1961) on ranskalainen poliitikko, virkamies ja Ranskan nykyinen pääministeri.

Borne on toinen nainen koko Ranskan historiassa, joka on toiminut pääministerin tehtävässä. Aikaisemmin Borne toimi mm. Macronin hallinnon liikenneministerinä, ympäristöministerinä ja viimeisimmin työministerinä, ennen pääministerin virkaa. Borne on ehdolla kansanedustajaksi Ranskan kesäkuun parlamenttivaaleissa Normandian Calvadoksen alueella. Poliittiselta taustaltaan Borne on lähempänä poliittista keskustaa ja verrannollisesti vasemmistolaisempi kuin Macronin nimittämät kaksi edeltäjäänsä, Edouard Philippe ja Jean Castex.

Nuoruus ja opinnot 
Borne opiskeli insinööriksi Ranskan École Polytechniquessa.

Poliittinen ura 
Borne oli pitkään sosialistisen puolueen jäsen, mutta äänesti vuoden 2017 presidentinvaaleissa Emmanuel Macronia ja liittyi myöhemmin tämän perustamaan Renaissance-puolueeseen (tuolloin La République En Marche!).

Borne, entinen virkamies, liittyi Macronin hallinnon liikenneministeriksi, jossa hän toimi vuosina 2017–2019. Kesällä 2019 Borne siirtyi ympäristöministerin tehtäviin, ja kesällä 2020 hänet nimitettiin työministeriksi. Macronin hallinnon toinen pääministeri Jean Castex erosi tehtävästään 16. toukokuuta 2022, jolloin Borne nimitettiin Ranskan pääministeriksi. Hän on Ranskan historian toinen nainen, joka on toiminut pääministerinä. Liikenneministerinä Borne oli mukana tekemässä Ranskan valtiollisen rautatieyhtiön suurta uudistusta, jonka aikana Ranskassa oli uudistusta vastustava suurten lakkojen aalto. Ennen virkanimityksiä ministeriksi Borne toimi usean ministerin neuvonantajana. Borne ei ole koskaan itse ollut ehdokkaana vaaleissa.

Kunnianosoituksia 

  Kunnialegioona (Ranska, 2013)
  Ordre National du Mérite (Ranska, 2016)

Lähteet 

Vuonna 1961 syntyneet
Ranskan pääministerit
Liikenneministerit
Ympäristöministerit
Työministerit
Elävät henkilöt
Tuija Halttunen

Tuija Halttunen on suomalainen dokumenttielokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut Tampereen Taiteen ja Viestinnän Oppilaitokselta vuonna 1995 ja hänen lopputyönsä Taivas ja maa voitti Tampereen elokuvajuhlilla Risto Jarva -palkinnon vuonna 1996. Halttunen on työskennellyt elokuvataiteen läänintaiteilijana Pirkanmaalla vuosina 2010-2015.

Halttusen elokuva Näin pilvet kuolevat (2021) oli ehdolla parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon saajaksi. Elokuva oli ehdolla myös parhaan musiikin kategoriassa.

Elokuvat 

 Näin pilvet kuolevat (2021)
 Side (2015)
 Naapurit (2013)
 Tabula Rasa (2011)
 Mielen tila (2008)
 Taivas ja maa (1995)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tuija Halttunen IMDb:ssä
 Tuija Halttunen Elonetissä

Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Martin Lidegaard

Martin Lidegaard (s. 12. joulukuuta 1966 Kööpenhamina) on tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2001–2007 sekä uudelleen vuodesta 2015. Vuosina 2011–2014 hän oli Tanskan ilmasto-, energia- ja rakennusministeri ja vuosina 2014–2015 ulkoministeri.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Martin Lidegaard Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 

Tanskan ulkoministerit
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalākauan kuninkaallinen ritarikunta

Kalākauan kuninkaallinen ritarikunta (, havaijiksi Kalākaua I e Hookanaka) on havaijilainen ritarikunta, joka on perustettu 28. syyskuuta 1874 kuningas Kalākauan käskystä hänen valtaannousunsa kunniaksi. Kunniamerkkiä myönnetään tunnustuksena lojaaleille kansalaisille, jotka ovat tehneet jaloja tekoja kuningasperheen tai kuningaskunnan hyväksi.

Kunniamerkkiä jaetaan neljässä luokassa. Eri luokissa on rajoitettu määrä jäseniä.

  Suurristi (max. 12 henkilöä)
  Upseeri (max. 20)
  Komentaja (max. 50)
  Ritari (max. 60)

Lähteet 

Ritarikunnat
Yhdysvaltain kunniamerkit
Havaijin kulttuuri
Katarina Murto

Katarina Murto (s. 1971 Pieksämäki) on Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n puheenjohtaja. OAJ:n valtuusto valitsi hänet Olli Luukkaisen seuraajaksi toukokuussa 2022. Katarina Murto on kokoomuksen jäsen.

Ura 
Katarina Murto on OAJ:n kuudes puheenjohtaja. Ennen OAJ:n puheenjohtajana aloittamista Katarina Murto työskenteli Akavan työmarkkinajohtajana. 

Opetustehtävissä Murto on toiminut kymmenen vuoden ajan vuosituhannen vaihteessa, viimeksi tanssitaiteen lehtorina Teatterikorkeakoulussa. Opetusuransa jälkeen hän on työskennellyt muun muassa juristina ja notaarina. 

Vuodesta 2011 hän on luonut uraa työmarkkina-alalla esimerkiksi Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö SAK:n työehtoasioiden päällikkönä ja STTK:n johtajana.

Koulutus 
Katarina Murto on valmistunut Teatterikorkeakoulusta ja Helsingin yliopistosta. Koulutukseltaan hän on tanssinopettaja, juristi ja varatuomari.

Lähteet

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Innopart

Innopart on suomalainen laboratorio- ja sairaalakalusteiden valmistaja. Yritys on alun perin perustettu vuonna 2010, mutta nimi ja liiketoiminta siirtyi liiketoimintakaupan myötä uuteen perustettuun yritykseen vuonna 2021. Innopart on yksityisessä omistuksessa oleva yhtiö. Yhtiö sijaitsee Kauhavalla, jossa myös valmistetaan yrityksen tuotteet. Yrityksellä on vientiä Ruotsiin, Norjaan, Alankomaihin ja Islantiin.

Aiheesta muualla 
 Oiva-osastovaunu
 Innopart
 Keisi näytteenottovaunu

Suomalaiset yritykset
Caselette

Caselette () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 3 018 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Peter Blake

Sir Peter Blake (s. 25. kesäkuuta 1932 Dartford) on englantilainen taidemaalari ja graafinen suunnittelija. Blake tunnetaan parhaiten The Beatlesin Sgt Pepper's Lonely Hearts Club Band -albumin kansikuvan suunnittelijana. Hän suunnitteli myös Band Aidin Do They Know It's Christmas? -singlen kannen, Live Aid -konsertin julisteen, Paul Wellerin Stanley Road -albumin kannen sekä Oasisin Stop the Clocks -albumin kannen.

Blake on kuitenkin ennen kaikkea maineikas pop-taiteilija, joka on tehnyt 1960-luvulta lähtien runsaasti eklektisiä kollaasi- ja silkkipainotöitä. Hänen töilleen on tyypillistä populaarikulttuurin kuvaston hyödyntäminen. Peter Blake sai CBE-arvon vuonna 1983 ja hänet aateloitiin vuonna 2002. 

Blake opiskeli vuosina 1946–1951 Gravesend School of Artissa. Ilmavoimissa suoritetun asepalveluksen jälkeen hän opiskeli Royal College of Artissa, josta hän valmistui vuonna 1956. Blake tuli kuuluisaksi 1950-luvulla. Hänen työnsä olivat kollaasimaisia teoksia, joihin hän yhdisti painokuvia, mainoksia ja music hall -esitysten julisteita. Blake maalasi usein kuvia painijoista, ja monet hänen töistään muistuttivat mainosjulisteita. Vuonna 1961 Blake osallistui Young Contemporaries -näyttelyyn, jossa oli esillä muun muassa David Hockneyn ja R. B. Kitajin töitä. Huomattavimpia Blaken varhaistöistä on maalaus On the Balcony. Se näyttää kollaasilta, mutta on itse asiassa puupaneelille tehty öljyvärimaalaus. Värikkäässä teoksessa on kuvattu lapsia, kuuluisia taidetoksia ja suosittuja aikakauslehtiä. Vuonna 1969 Blake muutti Lontoosta Bathiin, jossa hän kiinnostui Shakespearean näytelmien henkilöhahmoista ja Englannin kansanperinteestä. Hän teki myös Lewis Carrolin Liisan seikkailut peilimaailmassa -kirjan inspiroiman vesivärimaalauksen. Vuonna 1983 Peter Blake piti retrospektiivisen näyttelyn Tate Galleryssa.

Blake on pop-taiteen edelläkävijöitä, sillä hän teki maalauksia arkisista tuotepakkauksista ennen Andy Warholia, sarjakuviin perustuvia maalauksia ennen Roy Lichtensteinia ja maalitaulukuvioita ennen Jasper Johnsia. Banaaliuden sijaan Blake pyrki korostamaan arkisen käyttökuvaston erityisyyttä ja yksilöllisyyttä, ja hän pyrki tekemään taiteesta yhtä helposti lähestyttävää kuin popmusiikki. Blake oli suosituimmillaan 1960-luvulla, ja on pysynyt tyylilleen uskollisena, vaikka taiteilijan suurin suosio hiipui 1970- ja 1980-luvuilla. Blake on myös jatkuvasti tehnyt graafisen suunnittelijan töitä.

Lähteet 

Englantilaiset taidemaalarit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt