joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sebastian Hohenthal

Sebastian Hohenthal (s. 5. marraskuuta 1984 Mora) on ruotsalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa joissa hän kilpaili vuosina 1995-2000 voittaen mm. Dalacupen Formula Micro -sarjan mestaruuden vuonna 1996, ICA Junior Tom Trana Trophyn vuonna 1999 ja ICA Junior Nordic ja Swedish sarjojen mestaruudet vuonna 2000. Vuonna 2001 Hohenthal kilpaili Formula Ford-sarjoissa joissa hän jatkoi vuoteen 2004 saakka voittaen sarjan mestaruuden kolmessa eri luokassa vuonna 2003. Vuonna 2004 hän sijoittui kolmanneksi Britannian Formula Ford sarjassa ja Formula Ford Festival kilpailussa. Vuonna 2005 Hohenthal kilpaili Formula Renault UK sarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sarjan mestaruuden. Vuosina 2007-08 Hohenthal kilpaili Britannian F3-mestaruussarjassa sijoittuen seitsemänneksi ja yhdeksänneksi. Vuonna 2009 Hohenthal kilpaili F2-luokassa saavuttaen seitsemän pistettä. Vuonna 2010 Hohenthal ilmoitti vetäytyvänsä autourheilusta. Nykyään Hohenthal on Hello Sweden -klubin jäsen, joka tukee nuoria autourheilijoita. Hohenthal perusti myös oman Hohenthal Racing Academyn, joka avattiin toukokuussa 2010.

Ruotsalaiset autourheilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Matti Vuolanne

Matti Leonard Vuolanne (10. maaliskuuta 1932 Riihimäki – 17. elokuuta 2020 Pori) oli suomalainen pappi ja rovasti, joka työskenteli pitkään kappalaisena Keski-Porin seurakunnassa. Sitä ennen hän oli Pukkilan vt. kirkkoherra 1964–1965, Mäntsälän kappalainen 1966–1971, ja Pyhämaan kirkkoherra 1971–1975.

Opinnot 
Ylioppilastutkinnon jälkeen Vuolanne opiskeli biologiaa, ja teki opintoihin liittyvän tutkimusmatkan Lapin soille. Tultuaan uskoon Helsingin Johanneksenkirkossa, hän lähti opiskelemaan teologiaa, ja hänen kurssikaverinaan oli evankelista Kalevi Lehtinen.

Pappina 
Vuolanne tunnetaan myös lähetystyömatkoistaan Afrikkaan ja Venäjälle, jossa hän kiersi erityisesti Siperiassa. Vuolanteella oli Rohkaisua Raamatusta -niminen televisio-ohjelma TV7-kanavalla sekä Matti-papin matkassa -niminen ohjelma Radio Deissä.

Perhe-elämä 
Vuolanne oli naimisissa Maria Kettusen kanssa, jonka kanssa hän harjoitti kristillistä evankeliointityötä. Vuolanne sanoitti ja sävelsi sadoittain lauluja, joista osa kerättiin nuottikirjaksi painoasuun nimellä ”Runo- ja laulukirja”. Perheen lapset olivat myös musikaalisia. Vuolanteen poika Antti Vuolanne on entinen SDP:n kansanedustaja. Vuolanteet saivat seitsemän lasta ja useita lastenlapsia. Vuolanteen kielellisestä lahjakkuudesta kertoo hänen 1950-luvulla Valion nimikilpailun voittanut ehdotuksensa; uusi sana pirtelö. Rovasti Matti Leonard Vuolanne kuoli Porissa 17.8.2020

Teokset

Kirjallisuutta

Lähteet
Matti Vuolanne Kuva ja Sanan sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla
 Matti Vuolanteen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Hiekkaputki

Hiekkaputki on rytmisoittimena käytetty, usein puusta valmistettu putkimainen soitin, yleensä se on täytetty hiekalla. Soittaminen tapahtuu jota kääntelemällä sitä, jolloin hiekka sen sisällä virtaa ja siitä kuuluu käärmemäistä sihinää.

Lähteet 

Soittimet
Hiekka
Tupla kupla

Tupla kupla (double bubble) on valaisinsarja, jonka Eero Aarnio suunnitteli vuonna 2001. Sarjaan kuuluu kolme erikokoista valaisinta. Koot ovat S, M ja XL. 133 cm korkeasta XL-valaisimesta on olemassa myös ulkokäyttöön sopiva versio.

Tupla kupla -valaisimet on valmistettu muovivalutekniikalla. Valaisimessa on nimensä mukaisesti kaksi kuplaa, joissa molemmissa on yksi lamppu. Varressa on vielä kolmas lamppu. Lamput valmistetaan Suomessa.

Lähteet
Double bubble. Eero Aarnio.

Aiheesta muualla
Eero Aarnio.

Valaisimet
Taideteokset (soveltavat taiteet)
Kyllikki (kappale)

Kyllikki on Leevi and the Leavingsin single vuodelta 1983. Kappale julkaistiin myös yhtyeen ensimmäisellä kokoelmalevyllä Leevi and the Leavings (1984). Sen on sanoittanut ja säveltänyt Gösta Sundqvist. Singlen B-puolena julkaistiin kappale ”Jos taivaalta sataisi rahaa”. Brightboy levytti kappaleen cover-version vuonna 2007 julkaistulle tribuuttialbumille Melkein vieraissa – Tribuutti Leevi and the Leavingsille.

Yhtye esitti kappaleen vuonna 1984 Levyraati-televisio-ohjelmassa.

Lähteet 

Leevi and the Leavingsin kappaleet
Vuoden 1983 kappaleet
Baumgartner

Baumgartner on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Benjamin Baumgartner (s. 2000), itävaltalainen jääkiekkoilija,
 Bruce Robert Baumgartner (s. 1960), yhdysvaltalainen entinen vapaapainija
 Christoph Baumgartner (s. 1999), itävaltalainen jalkapalloilija
 Felix Baumgartner (s. 1969), itävaltalainen laskuvarjo- ja BASE-hyppääjä
 Hans Baumgartner (s. 1949), entinen saksalainen pituushyppääjä
 Leonard Reinhold Baumgartner (1874–1946), suomalainen vuorineuvos
 Nick Baumgartner (s. 1981), yhdysvaltalainen lumilautailija
 Rudolf Baumgartner (1917–2002), sveitsiläinen viulisti ja kapellimestari
 William D. Baumgartner, yhdysvaltalainen merivartioston amiraali
 Zsolt Baumgartner (s. 1981), unkarilainen autourheilija.

Katso myös
Baumgart
Baumgarten
Jaime Maussan

José Jaime Maussan Flota (s. 1953 México, Meksiko) on meksikolainen toimittaja ja Meksikon johtava ufologi.

Hän on saanut useita palkintoja elokuvistaan sekä radio- ja televisio-ohjelmistaan.

Lähteet 

Meksikolaiset henkilöt
Ufotutkijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Pohjoisranta BCW

Pohjoisranta BCW on vuonna 1995 perustettu maineenhallintaan ja viestintään erikoistunut liikkeenjohdon konsulttitoimisto. Pohjoisrannassa työskentelee yli 40 henkilöä. Toimitusjohtajana aloitti marraskuussa 2016 Clarisse Berggårdh. 

Vuonna 2011 Pohjoisranta oli Suomen suurin viestintätoimisto. Yrityksen myyntikate oli 5,1 miljoonaa euroa. Pohjoisranta kuuluu kansainväliseen BCW-ketjuun, joka on yksi maailman suurimmista viestintätoimistoketjuista ja osa maailman suurinta markkinointiviestintäyritysten ryhmää, pörssiyhtiö WPP:tä. Sama yhtiö omistaa myös Suomen toiseksi suurimman viestintätoimiston taustaketjun Hill & Knowltonin.

Toiminta 

Pohjoisrannan erikoisalaa on maineenhallinta, jolla pyritään rakentamaan, vahvistamaan ja suojelemaan yritysten mainetta. Pohjoisranta pitää hyvää mainetta tärkeänä aineettomana pääomana ja olennaisena edellytyksenä yritysten ja yhteisöjen toiminnalle. Pohjoisrannan palveluita ovat viestintään ja maineenhallintaan liittyvä strategiatyö, konsultointi, analysointi ja käytännön toteutus.

Pohjoisranta on tunnettu myös viestintäalaa ja maineenhallintaa koskevista tutkimuksistaan kuten Viestinnän ammattilaiset sekä Pörssiyhtiöiden mainetutkimus, jota se toteuttaa yhdessä Arvopaperi-lehden kanssa. Pohjoisrannan tutkimustoiminta laajeni yrityksen ostettua Viestintä Oy Intercomin tutkimustoiminnan vuonna 2005.

Historia 

Pohjoisrannan perustivat Helsingissä vuonna 1995 Jouni Heinonen, Esa Laurila ja Tommi Siikaniva. Vuodesta 2001 vuoteen 2009 Pohjoisrannalla oli toimisto myös Oulussa. 

Vuonna 2005 Pohjoisranta osti Viestintä Oy Intercomin tutkimustoiminnan.

Vuonna 2007 Pohjoisranta ja Kaleva Kustannus Oy ilmoittivat perustavansa Ouluun yhtiön, joka ryhtyisi tuottamaan painettuja ja sähköisiä sidosryhmäjulkaisuja. Hanke herätti kummastusta, sillä Pohjoisranta oli tuolloin jäsenenä MTL Viestintätoimistojen liitossa, jonka eettisissä periaatteissa käytännössä kielletään viestintätoimiston omistuksellinen yhteistyö mediatalon kanssa.

Vuonna 2012 Pohjoisranta liittyi osaksi Burson-Marstelleria yrityskaupan myötä, jossa 51 prosenttia osakkeista siirtyi ulkomaiseen omistukseen. Yrityksen toimitusjohtajaksi samalla palannut Jouni Heinonen perusteli yrityskauppaa kansainvälistyvien suomalaisyritysten tarpeella löytää kansainvälinen kumppani myös viestintäänsä.

Syksyllä 2016 Pohjoisranta ja niin ikään WPP:n omistama mainostoimisto Wunderman Helsinki muuttivat  yhteisiin tiloihin Kalevankadulle.

Tunnustukset 

Pohjoisranta on arvioitu Suomen parhaaksi viestintätoimistoksi Taloustutkimus Oy:n tekemässä Viestintätoimistojen imagotutkimus 2010:ssä.

Viestinnän ja PR:n ammattijulkaisu The Holmes Report on valinnut Pohjoisrannan Pohjoismaiden parhaaksi viestintätoimistoksi vuonna 2012.

Katso myös
 Viestintätoimisto
 Maineenhallinta verkossa

Lähteet

Suomalaiset viestintäyhtiöt
Apassionata

Apassionata on eri puolilla Eurooppaa kiertävä tapahtuma, jossa on paljon erirotuisia hevosia ja poneja. Esityksissä esiintyy eläimiä aina aaseista hevosiin.

Apassionata-hevosesityksissä ratsastajat esittävät temppuja tai ohjaavat hevosia tekemään erilaisia asioita. Lisäksi ohjelmaan kuuluu myös elokuvamaisia esityksiä.

Apassionatan mukaan show edustaa ystävyyttä hevosen kanssa ja harmoniaa, joka yhdistää kaksi eri eläintä, heidän sielunsa ja tahdonvoimansa. Usein esityksen nimissä lukeekin "Apassionata, yhteisiä ihmeitä". Yleisölle halutaan näyttää, mitä kärsivällisyydellä ja taidolla voi luoda.

Aiheesta muualla
 Apassionatan verkkosivu

Hevostapahtumat
Valhalla - Pohjoismaiden ministerineuvoston lasten- ja nuortenkulttuurin portaali

Valhalla on Pohjoismaiden ministerineuvoston lasten- ja nuortenkulttuurin portaali, jonka toteutuksessa ovat mukana Ahvenanmaa, Färsaaret, Grönlanti, Islanti, Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska. Portaali kertoo, mitä nuorten Pohjolassa tapahtuu arkkitehtuurin ja muotoilun, kuvataiteiden, tanssin ja teatterin, monikulttuurisuuden, elokuvan ja median, tutkimuksen ja koulutuksen, leikin ja liikunnan sekä kirjallisuuden ja musiikin alueella.

Portaali on suunnattu aikuisille, jotka työskentelevät lasten- ja nuortenkulttuurin parissa.

Valhallan tavoite on
 tiedottaa Pohjoismaiden lasten- ja nuortenkulttuurista
 tiedottaa kansallisista tapahtumista, joissa on pohjoismaista ulottuvuutta
 levittää ideoita ja kokemuksia kaikille, jotka työskentelevät lasten- ja nuortenkulttuurin parissa Pohjoismaissa
 kehittää mahdollisuuksia kontaktien ja verkoston luomiseen

Valhallan toimitus koostuu johtavasta pohjoismaisesta toimittajasta ja Pohjoismaiden sekä itsehallintoalueiden kansallisista toimittajista. Kansalliset toimittajat vastaavat kansallisista uutisista ja tapahtumista. Nifin - Pohjoismaiden Suomen instituutti hallinnoi Valhallaa.

Aiheesta muualla
Valhallan verkkosivut 
Pohjoismaiden ministerineuvosto

Verkkoportaalit
Pohjoismaat
Lastenkulttuuri
Nuorisokulttuuri
Ruoanhimo

Ruoanhimo on henkilön vastustamattoman voimakkaana kokema tarve nauttia jotain ruokaa. Ruoanhimoa voi esiintyä mm. migreenitilan ennakko-oireena.

Ruoka
Vehkajärvi (Punkalaidun)

Vehkajärvi on Pirkanmaalla Punkalaitumella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Punkalaitumenjoen valuma-alueeseen.

Maantiede 
Järven pinta-ala on 193 hehtaaria ja sen pituus on 3,8 kilometriä ja leveys 900 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 4,8 kilometriä pitkä Myllyoja, joka laskee Punkalaitumenjokeen.

Järven rantaviiva on 11,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjois- ja eteläpäät rajautuvat peltomaahan. Järven poikki pituusuuntaan kulkee hiekkaharju, joka kulkee suurimman osan matkaa veden alla. Harjusta näkyy vedenpinnan yläpuolella Särkän niemi, Huvilasaari, Pikkusaari ja Isosaari. Urjalan ja Punkalaitumen välinen raja ylittää järven sen eteläkärjessä.

Virtistys 
Sen rannalla sijaitsee luonnonkauniilla paikalla Särkän tanssilava.

Lähteet 

Punkalaitumenjoen valuma-alue
Punkalaitumen järvet
Urjalan järvet
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1921

Jalkapallon SM-kilpailu 1921 järjestettiin kolmattatoista kertaa Suomen historiassa. Mestaruuden voitti Helsingin Palloseura.

Alkuerät

Puolivälierät

Välierät

Loppuottelu

Joukkueiden saldot virallisissa otteluissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
 Suomen Urheilulehti 22.syyskuuta 1921
 Suomen Urheilulehti jouluna 1921
 Palloliiton toimintakertomus 1921 
 

Jalkapallon Suomen mestaruuskilpailut
Vuoden 1921 jalkapallo
Oras Invest

Oras Invest Oy on suomalainen perheyritys ja rakennus- ja vesiteollisuuteen keskittyvä teollinen omistaja. Oras Invest omistaa Oraksen ja on suurin omistaja Uponorissa (25 %) ja Kemirassa (20 %). Tämän lisäksi Oras Invest oli suurin omistaja Tikkurilassa (18 %) ja Neleksen toiseksi suurin omistaja. Oras Invest on Valmetin kolmanneksi suurin omistaja.

Yrityksen toimitusjohtaja on Annika Paasikivi ja hallituksen puheenjohtaja Jari Paasikivi.

Lähteet

Suomalaiset perheyritykset
Drive (Poisonblackin albumi)


Drive on Poisonblackin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 3.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 
 Soundi:

Kokoonpano 
 Ville Laihiala – kitara, laulu
 Tarmo Kanerva – rummut
 Antti Remes – basso
 Marco Sneck – koskettimet

Lähteet 

Poisonblackin albumit
Drive
Todellinen prinsessa

Todellinen prinsessa () on yksi tanskalaisen Hans Christian Andersenin tunnetuimmista saduista. Satu julkaistiin ensi kertaa vuonna 1835, samassa kirjassa kolmen muun tarinan kanssa.

Juoni 

Satu kertoo prinssistä, joka haluaisi löytää prinsessan kumppanikseen, mutta ei löydä sopivaa. Eräänä myrskyisenä yönä nuori nainen ilmestyy prinssin linnan ovelle pyytäen suojaa myrskyltä. Hän väittää olevansa prinsessa. Kuningatar, prinssin äiti, testaa puhuuko nainen totta piilottamalla herneen hänen vuoteeseensa, neljänkymmenen päällekkäin ladotun patjan alle, joiden välissä oli untuvahöyheniä. Aamulla nainen valittaa ettei nukkunut yhtään yön aikana, koska jokin kova pisteli hänen ihoaan ja lisäksi hän oli yltä päältä mustelmilla. Se todisti hänet todelliseksi prinsessaksi.

Aiheesta muualla 

H. C. Andersenin sadut
Matikainen

Matikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Antti Matikainen, Uniklubi-yhtyeen rumpali ja taustalaulaja
 Antti Matikainen (s. 1979), iskelmälaulaja
 Antti Matikainen, salibandyn pelaaja
 Ari Matikainen (s. 1970), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Heikki Matikainen (s. 1979), pesäpalloilija
 Henrik Jakob Matikainen, Sulka (1842–1914), kirjailija
 Jarmo Matikainen (s. 1960), jalkapalloilija ja valmentaja
 Jorma Matikainen, Jorma Markos, laulaja
 Kalle Matikainen (s. 2000), jääkiekkoilija
 Marjo Matikainen-Kallström (s. 1965), hiihtäjä, kansanedustaja ja kaupunginvaltuutettu
 Noora Matikainen (s. 1980), jalkapallomaalivahti
 Pauli Matikainen (s. 1949), kirjailija
 Pentti Matikainen (s. 1950), jääkiekkoilija ja valmentaja
 Petri Matikainen (s. 1967), jääkiekkoilija
 Raimo Matikainen (s. 1938), Geologian tutkimuskeskuksen ent. ylijohtaja
 Sirkka Sokka-Matikainen, jousiampuja
 Tanja Matikainen (s. 1974), Janakkalan kunnanjohtaja
 Terhi Matikainen (s. 1982), laulaja
 Unto Matikainen (1915–1985), kenraaliluutnantti
 Veikko Matikainen (1923–2006), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos

Kuvitteellisia Matikaisia 
 Katti Matikainen, Pikku Kakkosen hahmo
David Ramadingaye

David Ramadingaye (s. 14. syyskuuta 1989, Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Veikkausliigan KTP:ssa. Ramadingaye on pelannut Veikkausliigassa HJK:n, MYPA:n, IFK Mariehamnin ja RoPS:in riveissä yhteensä 108 ottelua.

Seurajoukkueet 

David Ramadingayen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2007, kun hän nousi HJK:n Ykkösessä pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Ramadingaye pelasi kaudella 2007 seitsemän Ykkösen ottelua. Kauden 2008 Klubi 04 pelasi Kakkosessa ja Ykkösessä jälleen 2009–2010. Ramadingaye pelasi neljän kauden aikana yhteensä 63 ottelua Klubi 04:n riveissä. Veikkausliigassa Ramadingaye debytoi 13. kesäkuuta 2010 ottelussa HJK–MYPA. Debyyttiottelu jäi kuitenkin ainoaksi liigaotteluksi HJK:n paidassa.

Ramadingaye siirtyi kaudeksi 2011 Veikkausliigassa pelanneen MYPA:n riveihin. Ramadingaye pelasi MYPA:ssa kaudella 2011 yhteensä 25 ottelua, joista 14 avauskokoonpanossa. MYPA oli kaudella 2011 Veikkausliigassa kahdeksas. Ramadingaye jatkoi MYPA:n vakiomiehistössä myös kaudet 2012 ja 2013. Hän pelasi MYPA:ssa kolmen kauden aikana yhteensä 77 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. MYPA oli Veikkausliigassa kuudes kaudella 2012 ja 2013.

Kaudeksi 2014 Ramadingaye siirtyi IFK Mariehamnin riveihin, jossa pelasi 26 liigaottelua. IFK Mariehamn oli kaudella 2014 Veikkausliigassa viides. Ramadingaye pelasi alkukauden 2015 Kakkosessa FC Hongan riveissä, mutta palasi loppukaudeksi takaisin Veikkausliigaan RoPS:in paidassa. Liigaotteluita kertyi kauden 2015 aikana kuitenkin vain neljä. RoPS oli kaudella 2015 Veikkausliigassa toinen.

Ramadingaye siirtyi kaudeksi 2016 Ykkösen AC Ouluun. Ramadingaye pelasi kaudella 2016 yhteensä 22 Ykkösen ottelua, ja hän teki henkilökohtaisen yhden kauden maaliennätyksensä kahdeksalla maalilla. Ramadingaye jatkoi AC Oulussa myös kaudella 2017, jolloin hän pelasi 20 sarjaottelua ja toimi joukkueen kapteenina. AC Oulu ja Ramadingaye tekivät jatkosopimuksen myös kausista 2018–2019. Hän pelasi kaudella 2018 yhteensä 24 Ykkösen ottelua ja kaudella 2019 yhteensä 20 ottelua. Ramadingaye pelasi AC Oulussa neljän kauden aikana yhteensä 86 Ykkösen ottelua ja teki niissä 17 maalia.

Ramadingaye siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösessä pelaavan KTP:n riveihin.

Maajoukkue 

David Ramadingaye debytoi ikäluokkansa (1989) maajoukkueessa 17-vuotiaana 16. marraskuuta 2006 Ateenassa pelatussa ottelussa Kreikka–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 12 ottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 David Ramadingaye Palloliiton sivuilla
 David Ramadingaye Veikkausliigan sivuilla
 David Ramadingaye Soccerwayn sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Elokuvaohjaajaliitto

Suomen Elokuvaohjaajaliitto SELO ry on vuonna 1983 perustettu suomalaisten elokuvaohjaajien yhdistys, jolla on noin 180 jäsentä. SELO toimii suomalaisten elokuvaohjaajien valtakunnallisena yhdyssiteenä ohjaajantyön yleisten aineellisten ja henkisten edellytysten kehittämiseksi. SELOn tehtävä on edistää suomalaista elokuvataidetta sekä valvoa jäsentensä ammatillisia ja tekijänoikeudellisia etuja. SELO:n puheenjohtaja on Hanna Maylett.

SELO on Kopioston ja FERA:n jäsen. 

SELO on Audiovisuaalisen alan tekijät ry:n perustajajäsen yhdessä Suomen Näyttelijäliiton ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton kanssa. Perustamisasiakirja allekirjoitettiin syyskuussa 2019. Yhteisen liiton tarkoituksena on valvoa jäsenjärjestöjensä jäsenten ammatillisia, tekijänoikeudellisia, taloudellisia ja taiteellisia etuja.

Vuoden elokuvaohjaaja
Selo on myöntänyt vuodesta 2004 lähtien vuosittain Vuoden elokuvaohjaaja -palkinnon:
 2004: Aku Louhimies, televisiosarjasta Irtiottoja
 2005: Pirjo Honkasalo, elokuvasta Melancholian 3 huonetta
 2006: Aki Kaurismäki, elokuvasta Laitakaupungin valot
 2007: Aleksi Salmenperä, elokuvasta Miehen työ
 2008: Kiti Luostarinen, elokuvasta Palnan tyttäret
 2009: J-P Valkeapää, elokuvasta Muukalainen
 2010: Saara Cantell, elokuvasta Kohtaamisia
 2011: Zaida Bergroth, elokuvasta Hyvä poika
 2012: Sakari Kirjavainen, elokuvasta Hiljaisuus
 2013: Simo Halinen, elokuvasta Kerron sinulle kaiken
 2014: Pirjo Honkasalo, elokuvasta Betoniyö
 2015: J-P Valkeapää, elokuvasta He ovat paenneet
 2016: Juho Kuosmanen, elokuvasta Hymyilevä mies
 2017: Selma Vilhunen, elokuvista Tyttö nimeltä Varpu ja Hobbyhorse Revolution
 2018: AJ Annila, elokuvasta Ikitie
 2019: Miia Tervo, elokuvasta Aurora ja Tottumiskysymys
 2020: Jenni Toivoniemi, elokuvasta Seurapeli
 2021: Teemu Nikki, elokuvista  Nimby ja Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia

Puheenjohtajia
 Mikko Niskanen 1983–1985
 Juha Rosma 1986–1996
 Olli Soinio 1996–1999
 John Webster 1999–2003
 Kai Nordberg 2003–2006
 Taru Mäkelä 2006–2008
 Saara Cantell 2008–2011
 Aku Louhimies 2011–2014
 Heikki Kujanpää 2014–2016
 Saara Saarela 2016–2018
Sakari Kirjavainen 2018–2019
Saara Cantell 2019–2020
Oskari Sipola 2020–2022
Hanna Maylett 2022–

Lähteet

Aiheesta muualla
 SELO:n kotisivu

Suomalaiset elokuva-alan järjestöt
Suomalaiset elokuvapalkinnot
Edward Codrington

Sir Edward Codrington (s. 27. huhtikuuta 1770 – k. 28. huhtikuuta 1851) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali sekä Trafalgarin ja Navarinon taisteluiden sankari.

Brittiläiset amiraalit
Vuonna 1770 syntyneet
Vuonna 1851 kuolleet
Atrium

Atrium () on laaja, monesti useita kerroksia korkea avoin tila, josta valo pääsee sisään. Atrium oli antiikin ajalla roomalaisen asunnon päätila. Tavallisesti atriumiin tuli valo ja vesi sen katossa olevasta aukosta (compluvium). Sadevesi kerättiin atriumin lattiassa olevaan matalaan vesialtaaseen (impluvium), josta se johdettiin vesisäiliöön tai puutarhaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

Arkkitehtuurin käsitteet
Asuinhuoneiston tilat
Fischer Black

Fischer Sheffey Black (11. tammikuuta 1938 Washington, DC – 30. elokuuta 1995 New York, New York) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka tunnetaan Black-Scholes-mallista.

Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Jyväskylän yliopiston tiedemuseo

Jyväskylän yliopiston tiedemuseo on Jyväskylän yliopiston alaisuudessa toimiva museo, joka tallentaa, tutkii ja esittelee Jyväskylän yliopiston historiaa ja keskisuomalaista luonnonympäristöä. Museo toimii myös opetusmuseona yliopiston opiskelijoille. Vuoden 2017 alusta alkaen Jyväskylän yliopiston tiedemuseo ja kirjasto muodostavat yhdessä Avoimen tiedon keskuksen (Open Science Center, OSC). Tiedemuseoon kuuluu kulttuurihistoriaan keskittyvä näyttelykeskus Soihtu ja luonnontieteellinen museo Luontomuseo.

Historia 
Museo perustettiin vuonna 1900 nimellä Jyväskylän seminaarilaisten kansatieteellinen museo Jyväskylän seminaarin opetuskokoelmien ympärille. Museo sai omat tilat vuonna 1905 vastavalmistuneesta Villa Rana -rakennuksesta. Kokoelmat siirtyivät seminaarin lakkauttamisen myötä sitä seuranneelle Jyväskylän kasvatusopilliselle korkeakoululle ja sittemmin yliopistolle. Vuonna 1980 museo jaettiin kulttuurihistoriallisen ja luonnontieteelliseen osastoon. 

Kulttuurihistoriallisen osaston näyttelytilat sijaitsevat yliopiston Seminaarinmäen kampuksella Seminarium-rakennuksessa, lisäksi pienoisnäyttelyitä on eri puolilla kampusta. Luonnontieteellisen museon näyttelytilat sijaitsevat Harjulla Vesilinna-rakennuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jyväskylän yliopiston tiedemuseo
 Avoimen tiedon keskus (Open Science Center, OSC), Jyväskylän yliopisto
Yliopiston museo
Museo
Suomen luonnontieteelliset museot
Navarinon taistelu

Navarinon taistelu oli Kreikan vapaussodassa käyty meritaistelu Navarinossa 20. lokakuuta 1827. Taistelun osapuolina olivat Osmanien valtakunnan laivasto sekä liittoutuneet Britannian Kuninkaallinen laivasto, Ranskan laivasto ja Venäjän keisarikunnan laivasto.

Tausta 

Vuonna 1825 Kreikan vapaussota oli kestänyt jo neljä vuotta ja sulttaani pyysi egyptiläistä vasallikuningastaan lopettamaan kapinan nopeasti. Niinpä tämä lähetti adoptoidun poikansa, Ibrahim paššan, jonka tarkoituksena oli hävittää kreikkalaiset ja korvata heidät afrikkalaisilla muslimeilla. Kun britit saivat kuulla tästä, he lähettivät laivaston amiraali Edward Codringtonin johdolla kohti Kreikkaa. Heinäkuun 6. päivänä 1827 kirjoitettiin Lontoon sopimus, jolla yritettiin saada rauha. Pian Ranska ja Venäjä lähettivät myös aluksiaan Kreikkaan. Kreikan hallitus hyväksyi aselevon, mutta osmanit kieltäytyivät, joten sota jatkui.

Taistelu ja siihen valmistautuminen 

12. heinäkuuta Pashan laivue oli ankkuroitunut Navarinon lahteen, kun heitä varoitettiin, että britit olivat tulossa pysäyttämään kansanmurhan. Osmanit pienensivät meritoimintaansa, mutta jatkoivat kylien polttamista ja kreikkalaisten tappamista maalla. Liittoutuneet lähettivät Ibrahamille viestin, mutta se palautettiin vedoten siihen, että hänen olinpaikkaansa ei tiedetty. 20. heinäkuuta britit päättivät mennä lahden poukamaan, missä osmanien laivasto oleskeli. Aikansa mietittyään venäläiset ja ranskalaiset liittyivät mukaan. Näin lahdessa oli noin 100 laivaa samanaikaisesti ampumaetäisyydellä toisistaan.
Osmanit lähettivät liittoutuneille vaatimuksia, mutta he saivat vastauksen, että he jakelevat määräyksiä. Britit ankkuroivat aluksen osmanien Warrior-laivan viereen. Liittoutuneet pitivät tätä huijauksena ja odottivat, että osmanit lähtisivät pakoon tai haluaisivat hyökkäämättömyyssopimuksen, mutta kun osmanit ampuivat yhden brittien luutnantin ja osan tämän miehistöstä, osmanit soutivat pienellä veneellä kohti brittilaivaa. Pian yksi brittien fregatti avasi tulen ja kaikki muut seurasivat perässä. Iltaan mennessä lähes koko osmanien laivasto oli uponnut.
Kun osmanien laivasto oli hävinnyt taistelun, he eivät pystyneet pitämään Peloponnesosta hallinnassaan, vaan joutuivat vetäytymään pois. Britannian hallitus ei ollut tähän tyytyväinen, sillä he halusivat vain painostaa osmanit pois.

Lähteet 
http://www.greecetravel.com/peloponessos/navarino/
http://militaryhistory.about.com/od/navalbattles1800s/p/narvarino.htm
http://www.mlahanas.de/Greece/History/BattleOfNavarino.html

Aiheesta muualla 

Kreikan historia
1827
Yhdistyneen kuningaskunnan taistelut
Osmanien valtakunnan taistelut
Chrono Crusade

Chrono Crusade (クロノ クルセイド) on japanilainen mangasarja, jonka on käsikirjoittanut ja piirtänyt Daisuke Moriyama. Chrono Crusade julkaistiin alun perin Kadokawa Shotenin Dragon Magazinessa marraskuusta 1998 kesäkuuhun 2004. Sarjan pohjalta on tehty myös 24-osainen anime, jota näytettiin vuosina 2003-2004 Fuji-TV:llä. 

Chrono Crusade sijoittuu 1920-luvun Yhdysvaltoihin, ja se seuraa Rosette Christopheria sekä tämän demoniapulaista Chronoa. Magdalena järjestön jäseninä he matkustavat ympäri maata tuhoten demoneita, jotka uhkaavat yhteiskuntaa. Samaan aikaan Rosette etsii vuosia sitten kadonnutta veljeään Joshuaa.

Aiheesta muualla 
 
 
 
 Petteri Uusitalo: Nunnia ja konnia. Anime-lehti.

Animesarjat
Mangasarjat
Shōnen
Romanttinen anime ja manga
Seikkailuanime ja -manga
Toiminta-anime ja -manga
1990-luvun anime ja manga
Pietro Gandolfi

Pietro Gandolfi (s. 21. huhtikuuta 1987 Parma) on italialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa 13-vuotiaana Karting-sarjoissa kilpaillen neljän vuoden ajan. Vuonna 2004 hän liittyi Henry Morrogh Motor Schoolin oppilaaksi ajaen Formula Renault-luokan autoa. Vuonna 2006 Gandolfi ajoi viisi kilpailua Italian Formula Renault-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Seuraavana vuonna hän ajoi Sveitsin Formula Renault-sarjassa saavuttaen 12 pistettä. Gandolfi jatkoi sarjassa seuraavana vuonna saavuttaen kuusi pistettä. Vuonna 2009 Gandolfi kilpaili F2-luokassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 Gandolfi siirtyi Italian Prototype Championship -sarjaan.

Italialaiset autourheilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Miekkahäntätulilisko

Miekkahäntätulilisko (Cynops ensicauda) on salamanterien heimoon kuuluva sammakkoeläinlaji.

Koko ja ulkonäkö 
Miekkahäntätuliliskon selkäpuoli on tummanruskea tai jopa musta. Vatsapuolen väritys vaihtelee keltaisesta tulipunaiseen, ja siinä on usein tummia läikkiä tai pisteitä. Lisääntymisaikana koiraille ilmestyy siniharmaata väriä häntään ja satunnaisesti myös vartalon etuosaan. Naaraat ovat pääsääntöisesti koiraita suurempia ja tukevampia; Koiraat jäävät 12-senttisiksi naaraiden kasvaessa noin 15 senttimetrin mittaan.

Lemmikkieläimenä 

Tuliliskoja pidetään akvaterraariossa, eli akvaariossa jossa on sekä vettä että maa-aluetta. Tuliliskot elävät pääasiassa vedessä, mutta varsinkin nuoret yksilöt viettävät aikaa myös maalla. Tulilisko liikkuu päiväsaikaan ja tonkii usein pohjasoraa etsien syötävää. Sekä maalla että vedessä olisi hyvä tarjota jonkinlaisia piilopaikkoja. Akvaarioon olisi myös hyvä sumuttaa vettä, sillä ilmankosteus on tärkeää tuliliskojen iholle. Tuliliskot syövät pääasiassa toukkia ja hyönteisiä ja silloin tällöin niille voi antaa myös kalaa ja lihaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sammakkolampi.net: Miekkahäntätulilisko (Cynops ensicauda)
ITIS: Cynops ensicauda 

Salamanterieläimet
Uhanalaiset sammakkoeläimet
Lemmikkieläimet
Maailman ihanimmat

Maailman ihanimmat on Katri Ylanderin 8. kesäkuuta 2011 julkaistu kokoelma-albumi.

Albumi sisältää kaikki Ylanderin julkaisemat singlet, sekä Kaikki nämä sanat -albumille sisältyneen ”Sirkus”-kappaleen, alun perin Stella-yhtyeen ”Piste”-hitin sekä Synkkien laulujen maa -kokoelmalle sisältyneen ”Joutsenlaulun”.

Kokoelman ainoa uusi kappale ”Irrallaan” tehtiin jo edelliselle Valvojat-albumille, mutta se julkaistiin ensimmäisen kerran vasta kokoelman julkaisun yhteydessä.

Kappaleet 
 Irrallaan
 Onko vielä aikaa?
 Vuorollaan
 Mansikkamäki
 Aamuaurinkoon
 Valehdellaan
 Välitunnilla
 Sirkus
 Unta
 Kaikki nämä sanat
 Maailman ihanin
 Nyt
 Valvojat
 Piste
 Joutsenlaulu

Lähteet 

Vuoden 2011 kokoelma-albumit
Katri Ylanderin albumit
Antti Pelttari

Antti-Juha Pelttari (s. 7. toukokuuta 1965 Kurikka) on suomalainen virkamies ja Suojelupoliisin päällikkö vuodesta 2011.

Pelttari valmistui ylioppilaaksi 1985 ja oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1992. Vuonna 2014 hän suoritti Senior Executives in National and International Security -koulutuksen Harvardin yliopistosta.

Pelttari työskenteli 1993–1996 ulkoasiainministeriön lainsäädäntösihteerinä ja 1996–1996 sisäasiainministeriön lainsäädäntöneuvoksena. Vuosina 1998–2005 hän oli valiokuntaneuvos eduskunnan ulkoasiain- ja puolustusvaliokunnissa. Pelttari aloitti sisäasiainministeriön kansainvälisten asioiden yksikön ylijohtajana vuonna 2005 mutta jäi tehtävästä virkavapaalle vuonna 2009. Vuoden 2009 alusta Pelttari toimi sisäministeri Anne Holmlundin valtiosihteerinä.

Pelttari aloitti Supon johdossa vuodesta 2011. Hänen oli määrä toimia Ilkka Salmen sijaisena Supon määräaikaisena päällikkönä vuoden 2016 alkuun saakka, mutta Salmi erosi virasta vuoden 2015 lopussa ja Pelttari jatkoi tehtävässä. Tammikuussa 2021 valtioneuvosto nimitti Pelttarin jatkamaan seuraavan viisivuotiskauden 2021–2026.

Pelttari on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset virkamiehet
Suomen turvallisuuspoliisin päälliköt
Suomalaiset juristit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Jessadabodindra

Jessadabodindra (Rama III) (31. maaliskuuta 1788 – 2. huhtikuuta 1851) oli Thaimaan kolmas Chakri-dynastian kuningas vuosina 1824–1851. Hänen kaudellaan ryhdyttiin suhteisiin Euroopan maiden kanssa ja solmittiin kauppasopimukset Ison-Britannian ja Yhdysvaltain kanssa. Naapurimaitaan kohtaanThaimaa harjoitti aggressiivista ulkopolitiikkaa: vuonna 1829 Laos valloitettiin ja vuonna 1844 Kambodža joutui Thaimaan suojelukseen.

Kuningas rakennuttajana ja taiteiden suosijana
Rama III:n aikaa leimaavat monet suuret rakennushankkeet. Wat Arunin eli Auringonnousun temppelin torni eli prang rakennettiin nykyiseen 67 metrin mittaan vuonna 1827. Se on lajissaan suurin Thaimaassa. Kuningas rakennutti yhdeksän luostaria, palatseja sekä laajensi kuuttakymmentä uskonnollista rakennusta. Hänen viehtymyksensä kiinalaiseen taiteeseen näkyy rakennuksissa ja aikaa on kutsuttu kiina-maniaksi. Paitsi rakennuksissa, kiinalainen vaikutus näkyi myös puutarhojen suunnittelussa. Myös maalaustaiteen kultakausi ajoittuu Rama III:n viimeisiin hallitusvuosiin. Hovimusiikki monipuolistui ja pi phat -orkesterit laajenivat ja kehittyivät virtuoosisemmiksi.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Vuonna 1788 syntyneet
Vuonna 1851 kuolleet
Thaimaan kuninkaat
Balderin talo

Balderin talo on Helsingin empirekeskustassa Aleksanterinkadun ja Helenankadun kulmassa sijaitseva rakennus. Se valmistui vuonna 1814 kauppaneuvos Adolf Fredrik Gebauerin rakennuttamana. Pehr Granstedtin suunnittelema rakennus edustaa ranskalaista barokkityyliä. Rakennuksen kolmas ja ylin kerros, Balderin sali, rakennettiin vuonna 1931. Sali on raittiusyhdistys Balderin omistuksessa, ja sitä vuokrataan juhla- ja kokoustilaisuuksiin.

Balderin talon naapurissa sijaitsee Brummerin talo.

Huhtikuussa 2021 uutisoitiin Balderin kiinteistöyhtiön (Godtemplarlogen no 1 Balder r.f.) ja sen taustalla olevan yhdistyksen talousvaikeuksista. Balderia hakee konkurssiin verohallinto; tietojen mukaan maksettavaa verovelkaa on noin 70 000 euroa. Verottaja haki taloa konkurssiin myös vuonna 2020.


Lähteet

Kirjallisuus
 Järvenpää, Eeva: Kauppiaat rakensivat talonsa Elefantin kortteliin. Kertomuksia keskustan kortteleista. Helsingin Sanomat 13.8.2005. Viitattu 1.5.2021.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Aleksanterinkatu 12.  Korttelit.fi
 Hertsberg, Mia: Balderin talo – kauppiastalokortteleiden iltavirkku. Aalto-yliopiston maisterivaiheen opinnäytetyö.

Helsingin suojellut rakennukset
Pehr Granstedtin suunnittelemat rakennukset
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Toimistorakennukset
Nicola de Marco

Nicola de Marco (s. 28. elokuuta 1990 Pordenone) on italialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa kilpaillen kuuden vuoden ajan, kunnes hän siirtyi vuonna 2006 Formula Azzurra-sarjaan. Hän voitti kolme kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2007 Marco kilpaili Italian F3-mestaruussarjassa sijoittuen kuudenneksi. Seuraavana vuonna Marco kilpaili Espanjan F3-sarjassa sijoittuen neljänneksi. Hän ajoi myös Macaun kilpailussa sijoittuen 19:nneksi. Vuonna 2009 Marco kilpaili F2-sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa, yhden paalupaikan, nopeimman kierroksen ja 25 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Marco jatkoi sarjassa kaudella 2010 voittaen kaksi kilpailua sijoittuen yhteispisteissä kahdeksanneksi.

Italialaiset autourheilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Compton (täsmennyssivu)

Compton on:

 Compton, kaupunki Kaliforniassa
 Compton Gamma Ray Observatory, satelliitti
 Compton, DR. Dren studioalbumi vuodelta 2015

Seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Arthur H. Compton (1892–1962), yhdysvaltalainen fyysikko, Comptonin ilmiön löytäjä, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
 Ann Compton (s. 1947), yhdysvaltalainen toimittaja
 Caitlin Gregg, o.s. Compton (s. 1980), yhdysvaltalainen maastohiihtäjä
 Edward Montague Compton, Compton Mackenzie (1883–1972), brittiläinen kirjailija
 Ivy Compton-Burnett (1892–1968), brittiläinen kirjailija
 John Compton (1925–2007), Saint Lucian pääministeri
 Karl Taylor Compton (1887–1954), yhdysvaltalainen fyysikko ja MIT:n rehtori
 Scout Taylor-Compton, oik. Desariee Starr Compton (s. 1989), yhdysvaltalainen näyttelijä.
 Spencer Compton (1673–1743), Britannian pääministeri.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Tuomarinkylän kartano

Tuomarinkylän kartano (ruots. Domarby gård) on Helsingin Tuomarinkylässä Vantaanjoen varrella sijaitseva kartano. Kylän nimenä Tuomarinkylä () tunnettiin jo keskiajalla.  Ensimmäinen maininta Tuomarinkylästä on vuodelta 1417 olevassa asiakirjassa. Kartanon nimenä se esiintyy 1700-luvun puolivälissä, jolloin kartanon omisti majuri Magnus Brunow. Kartano kehittyi Viaporin vaikutuksesta 1700-luvun puolivälin jälkeen. Sotakamreeri Johannes Weckström osti kartanon 1781. Sen nykyinen päärakennus rakennettiin kivestä 1790-luvulla kustavilaiseen tyyliin. Samalta ajalta ovat peräisin nykyiset kolme piharakennusta. Niitä on alun perin ollut neljä, joista yksi on purettu 1900-luvun alussa.

Sotakamreeri Weckströmin kuoltua kartano siirtyi sukulaisten haltuun. Kauppias Jacob Kavaleff osti kartanon 1845. Hänen jälkeläisensä, maanviljelysneuvos Jacob Kavaleff kehitti siitä merkittävän suurtilan, mutta myi kartanon 1917 Helsingin kaupungille. Kauppakirjaan sisältyneen ehdon turvin hänen jälkeläisensä saivat kuitenkin asua päärakennuksessa 1950-luvun lopulle.

Kartanon päärakennus restauroitiin 1960-luvun alussa. Ulkoasultaan ja väritykseltään se palautettiin 1700-luvun lopun asuun. Päärakennus toimi Helsingin kaupunginmuseon näyttelytilana vuodesta 1962 vuoteen 2013.

Helsingin kaupunki hoitaa ja viljelee yhä kartanon maita. Ympäröivät pellot muodostavat maisemallisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaan kokonaisuuden. Kartanon entisessä tallissa ja navetassa toimii ratsastuskouluja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kartanot
Tuomarinkylä
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Helsingin suojellut rakennukset
Taipaleen koulu

Taipaleen koulu on peruskoulu Rovaniemellä Kivitaipaleessa. Koulussa on vuosiluokat 1-6. Sinne kuljetetaan oppilaita myös lähikylistä (muun muassa Narkauksesta ja Välijoelta). Taipaleen koulu on ainoa alakoulu Ranuantien suunnalla ja siksi oppilaat tulevat laajalta alueelta. Koulussa on kolme vakituista opettajaa, ja sen oppilasmäärä on vakiintunut noin 50 tienoille. Koulu täytti 90 vuotta keväällä 2014, kouluun otettiin ensimmäiset oppilaat vuonna 1924.

Koulussa tehtiin merkittävä remontti vuoden 2002 aikana, missä koululle rakennettiin liikuntasali ja yhteistyössä Rovaniemen seurakunnan kanssa ruokasali ja kerhotila. Lisäksi uuteen osaan rakennettiin yksi luokkahuone ja väestönsuoja.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
peda.net -sivuston tiedot koulusta. 

Rovaniemen peruskoulut
Hasavjurtin sopimus

Hasavjurtin sopimus on Venäjän ja Tšetšenian kapinallisten välillä solmittu välirauha, joka päätti ensimmäisen Tšetšenian sodan. Sopimus solmittiin vuonna 1996.

Lähteet

Venäjän sotahistoria
Tšetšenian sodat
1996
Rauhansopimukset
Aution saaren levyt

Aution saaren levyt on Jake Nymanin vuonna 1997 ilmestynyt kirja. Teos esittelee luettelon populaarimusiikin albumeista, jotka suomalaiset musiikkitoimittajat kyselyn perusteella ottaisivat mukaansa autiolle saarelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Terence Spencer: Kersantti Nyman ja samanmielisten kaverusten kerho. Helsingin sanomat 18.10.1997.
 Karo Hämäläinen: Aution saaren levyt. Yliopisto 16/1997.

Kirjat musiikista
Suomalaiset tietokirjat
Vuoden 1997 kirjat
Barbro Gardberg

Barbro Johnsdotter Gardberg (syntyi 6. joulukuuta 1924 Helsingissä ja kuoli 26. maaliskuuta 2011 Meltolassa) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.

Gardbergin mittavan tekstiilituotannon merkittävin osa on transparangit (kuultokudos). Hänen kirkkotekstiilejä voi löytää useassa kirkossa ja kappelissa, m.m. Turun tuomiokirkossa, Tenholan kirkossa, Bromarvin kirkossa ja Pyhän Katarinan kirkossa Karjaalla. 

Gardberg toimi myös opettajana ja piti pirtanauhakursseja sekä Suomessa että ulkomailla, mm. Islannissa, Norjassa, Ruotsissa ja Virossa. Hän tutki historiallisia pirtanauhoja, kudonnaisia, symboleja ja ornamentiikkaa ja teki uraauurtavaa tutkimusta entisajan tekstiileistä Pohjoismaissa ja Baltiassa. Hän piti näyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomailla. Hänen tekstiilejään on myös mm. Tallinnan Ruotsalaisessa kirkossa ja Viron Nuckön kirkossa sekä Islannissa. Hänelle myönnettiin Karjaan kulttuuripalkinto vuonna 1992.

Lähteet 
 Kulttuurikahvi ja kulttuuripalkinto
 Tenala kyrka
 Sankta Katarina kyrka

Viitteet

Aiheesta muualla
 Barbro Gardbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 

Suomalaiset tekstiilitaiteilijat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Hirvi-Simunan luola

Hirvi-Simunan luola sijaitsee Lempäälän Höytämössä Lehtivuoren rinteellä. Luola sijaitsee suuren siirtolohkareröykkiön alla ja sinne on useita suuaukkoja. Luola on muodostunut paikalla sijainneen valtavankokoisen siirtolohkareen hajottua kappaleiksi ja sen lähiympäristö on suurten kivilohkareiden peittämää pirunpeltoa. Hirvi-Simunan luola on luonnonsuojelulailla rauhoitettu. Muita vastaavanlaisia suomalaisia luonnonmuodostumia ovat muun muassa Turun Kärsämäessä sijaitseva Pirunpesä, Nokian Sarkolassa sijaitseva Pirunpesäkivi ja Inarin Karhunpesäkivi.

Luola on saanut nimensä 1800-luvun puolivälissä eläneestä Hirvi-Simunasta joka asui luolan lähellä Höytämöjärven tienoilla sijainneessa Paunun mökissä. Hirvi-Simuna hankki elantonsa metsästyksellä ja hänestä on säilynyt paljon tarinoita kansanperinteessä. Hän erikoistui erityisesti lintujen ampumiseen jotka tarinoiden mukaan tulivat itse hänen luokseen. Sudet hän jätti rauhaan koska kertoman mukaan ne olivat kerran pelastaneet hänet tukalasta tilanteesta. Hirvi-Simunan kerrotaan ampuneen itsensä hänestä nimensä saaneessa luolassa.

Lähteet 
 Luolamiehen blogi 13.1.2011: Hirvi-Simunan luola, Lempäälä
 Tampereen seudun taajamageologinen kartoitus- ja kehittämishanke (TAATA) : Esimerkkejä Tampereen kaupunkiseudun maaperän erityispiirteistä
 Fabian Kalervo : Piirteitä Lempäälän pitäjästä Aamulehti 9.2.1911, Hirvi-Simunasta s. 22-24

Aiheesta muualla 
 Hirvi-Simunan luola Retkipaikassa

Lempäälän luonto
Suomen siirtolohkareet
Suomen luolat
Petteri Kari

Petteri Kari (s. 5. toukokuuta 1971 Salo) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Hän on tuominnut Suomen pääsarjan Veikkausliigan otteluita vuodesta 1999 lähtien.

Ammatiltaan Kari on upseeri. Hän työskentelee liikuntakasvatusupseerina Saaristomeren Meripuolustusalueella.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
C. E. Carlson

C. E. (Carl Erik) Carlson (16. helmikuuta 1923 Helsinki – 28. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli talouselämän vaikuttaja ja kirjailija. Hän toimi Suomen itsenäisyyden juhlarahaston yliasiamiehenä ja julkaisi taloustieteellisten teosten ohessa myös muistelmateoksen.

Elämä ja ura 
C. E. Carlsonin vanhemmat olivat Helsingin käräjäoikeuden oikeusneuvosmies, lakitieteen tohtori (h.c.) B. C. Carlson ja konttoristi Margit Spranger. Hän kävi ruotsinkielisen alkeiskoulun, mutta kirjoitti ylioppilaaksi suomenkielisen Normaalilyseon klassiselta linjalta. Suoraan varusmiespalveluksesta hän joutui jatkosodan rintamalle kesällä 1941. Sodan jälkeen hän valmistui vuori-insinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1948.

Toimittuaan useissa yrityselämän johtotehtävissä Carlson väitteli tohtoriksi 1970. Hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun tuotantotalouden professoriksi.. Päätyönsä hän teki yliasiamiehenä Suomen itsenäisyyden juhlarahastossa Sitrassa vuosina 1974–1986.

Carlson oli naimisissa Pirkko Carlsonin (o.s. Hiekkala) kanssa vuodesta 1948. Heidän lapsensa olivat kirjailija Kristina Carlson, antropologi Jöns Carlson, kielitieteilijä Lauri Carlson ja lääketieteen tohtori Petteri Carlson.

Kirjallinen tuotanto 
Carlson kirjoitti sekä suomeksi että ruotsiksi. Hänen johdollaan laadittiin Sitran tulevaisuutta käsittelevä teos Suomen talous 2010. Hänen omia tekstejään on koottu teokseen Puheita ja kirjoituksia 1974–1985. Vuonna 1999 ilmestyi Carlsonin kirjoittama Fiskars-yhtiön historia Fiskars 350.

Nuoren miehen sota 1941–1944 (1993) on Carlsonin muistelmateos rintamavuosilta. Sotaan joutuessaan hän oli 18-vuotias. Hän ei keskity niinkään sodan kulun ja taisteluiden kuvaamiseen kuin kertoo siitä, millaista nuorten miesten elämä rintamalla ylipäänsä oli: asemasotavaiheen erilaiset vapaa-ajan harrastukset, opiskelu, kirjeiden odottaminen ja toisaalta toverien kuoleman kohtaaminen.

Teokset 
 Suomen talous 2010. Suomen Itsenäisyyden juhlavuoden 1967 rahasto, 1981. Sarja B. ISSN 0355-1986 
 C. E. Carlson, Tauno Olkkonen, Pentti Kallio, Teollisuustalous. Tietomies, 1982. 
 Puheita ja kirjoituksia 1974–1985. Helsinki 1986. Suomen itsenäisyyden juhlavuoden 1967 rahasto. Sarja B. ISSN 0355-1989 
 Nuoren miehen sota 1941–1944. Gummerus, 1993. ISBN 951-20-4326-2
 Fiskars 350. Otava, 1999. Suom. Pirkko Carlson. ISBN 951-1-16325-6

Lähteet 

 Bertil Roslin, Hufvudstadsbladet 9.6.2010
Suomen professorit 1640–2007. Toim. Leena Ellonen. Suomen professoriliitto. Helsinki, 2008.
Tuomo Särkikoski, Sitra – tulevaisuus tehtävänä. Edita, 2007. Sitra, ISSN 0785-8388

Viitteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Valtionlaitosten johtajat‎
Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Rusakkonuljaska

Rusakkonuljaska (Chroogomphus rutilus) on Suomessa yleinen hyvä ruokasieni, jota ei kuitenkaan tapaa erityisen usein suurissa määrin samoilla kohdin. Se on pääosin kosteahkojen lehtojen alueella. Se suosii kalkkipitoista maaperää ja katsotaan männyn juurisieneksi. 

Rusakkonuljaska on DNA-tutkimuksen perusteella jaettu viideksi eri lajiksi, joista ainakin neljä kasvaa Suomessa. Myöhemmin annetut lajinimet ovat kangasrusakkonuljaska, jänönnuljaska, purppuranuljaska, rusojalkanuljaska sekä nimilaji ruskonuljaska (C. rutilus).  

Sieni on pehmeä, jalka täyteinen ja hoikkarakenteinen. Lakki on huomattavan kupera ja heltat paksut ja harvassa, mustaitiöiset, huomattavan voimakkaasti johteiset. Ulkomuoto vaikuttaa selkeästi muiden nuljaskoiden kaltaiselta, mutta rusakkonuljaska luetaan nykyisin eri sukuun kuin Suomessa tavattavat limanuljaska, punanuljaska ja lehtikuusennuljaska.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luontoportti: Rusakkonuljaska (Chroogomphus rutilus)
Chroogomphus rutilus, rusakkonuljaska @ Natural Fungi in Finland
Laji.fi: rusakkonuljaska (Chroogomphus rutilus) Kuvia.
UniProt, taxonomy: Chroogomphus rutilus 

Nuljaskat
Suomalaiset ruokasienet
Deezer

Deezer on ranskalainen musiikkipalvelu, jossa käyttäjät voivat kuunnella musiikkia suoratoistona Internetistä. Deezer julkaistiin 24. elokuuta 2007. Palvelua kustannetaan mainostuloilla. Toukokuussa 2013 Deezerissä oli 20 miljoonaa kappaletta. Palvelun käyttö ei vaadi erillistä ohjelmaa, vaan sivustolla olevia kappaleita pystyy kuuntelemaan suoraan verkkosivuston kautta. Palvelu on saatavissa myös älypuhelimille erillisen sovelluksen kautta. Palvelu avattiin Suomessa toukokuussa 2013. Deezer on Spotifyn kilpailija. Deezerissä on tarjolla yli 53 miljoonaa kappaletta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Deezerin kotisivut

Musiikkisivustot
Musiikin suoratoistopalvelut
Ranskalaiset verkkosivustot
Hot Sauce Committee Part Two

Hot Sauce Committee Part Two on Beastie Boysin kahdeksas studioalbumi. Sen piti alun perin ilmestyä 15. syyskuuta 2009 nimellä Hot Sauce Committee, Pt. 1. Albumin julkaisu kuitenkin siirtyi Adam ”MCA” Yauchin syöpädiagnoosin takia. Kahden vuoden viivästyksen jälkeen Hot Sauce Committee Part Two ilmestyi Euroopassa huhtikuun 2011 lopussa ja Yhdysvalloissa 3. toukokuuta 2011. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 29.

Albumin on tuottanut Beastie Boys ja miksannut Philippe Zdar.

Kappaleet 

Deluxe Editionin bonuskappaleet

Japanin bonuskappale

Arvostelut 
 Metacritic: 83/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: A–
 Pitchfork Media: 7.0/10
 Rolling Stone:

Lähteet 

Beastie Boysin albumit
Vuoden 2011 albumit
Of Rust and Bones


Of Rust and Bones on suomalaisen metalliyhtye Poisonblackin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 2010. Albumi on Poisonblackin viimeinen julkaisu Century Media -levy-yhtiön alaisuudessa.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 6.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ville Laihiala – laulu, soolokitara, taustalaulu
 Janne Markus – kitara, taustalaulu
 Antti Remes – basso
 Tarmo Kanerva – rummut
 Marco Sneck – koskettimet

Arvostelut 
 Blabbermouth: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Poisonblackin albumit
Vuoden 2010 albumit
Big Time Rush

Big Time Rush (tunnetaan myös nimellä BTR) oli Nickelodeonin televisiosarja. Sarjan keskiössä on neljä jääkiekkopelaajaa – Kendall, James, Logan ja Carlos – ja heidän seikkailunsa Hollywoodissa. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Nickelodeonilla 28. marraskuuta 2009 ja sitä tehtiin neljä tuotantokautta. Sarjan ensimmäisiä tuotantokausia esitettiin Suomessa suomenkielisellä jälkiäänityksellä.

Näyttelijät

Päähenkilöt

Sivuhenkilöt 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Tilannekomediat