joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ў

Ў on kyrillinen kirjain. Se sisältyy valkovenäjän aakkosiin.

Ääntäminen
Ў ääntyy valkovenäjässä labiovelaarisena puolivokaalina /w/.
Filadelfeia (Lyydia)

Filadelfeia (usein Filadelfia; , ) oli antiikin aikainen kaupunki Lyydiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se oli yksi tunnetuimmista antiikin lukuisista Filadelfeia-nimisistä kaupungeista, ja sijaitsi nykyisen Manisan maakunnan Alaşehirin kaupungin paikalla.

Maantiede 

Filadelfeia sijaitsi Lyydian itäosassa Tmolos-vuoren luoteispuolella lähellä Kogamos-jokea, ja se levittäytyi jokilaakson tasangolle joen eteläpuolelle. Kaupungin kautta kulki tie Sardesista Laodikeiaan. Sen etäisyys Sardesista oli noin 45 kilometriä.

Historia 

Filadelfeian kaupungin, suomeksi ”Veljesrakkaus”, perusti Pergamonin kuningas Attalos II hellenistisellä kaudella noin vuonna 159–138 eaa. Se sai nimensä Attaloksen lisänimestä Filadelfos, ”Veljeä rakastava”, joka oli peräisin tämän hyvistä suhteista veljeensä Eumenes II:een. Raamatunkäännösten vaikutuksesta kaupungin nimi esiintyy suomessa usein muodossa Filadelfia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Filadelfeus (), latinaksi Philadelpheus.

Kaupungin perustamisen tarkoituksena oli oletettavasti paitsi tärkeän kulkureitin hallitseminen myös seudun alkuperäisväestön hellenisoiminen. Strabon sanoo Filadelfeian kärsineen usein maanjäristyksistä, ja kaupunki oli hänen aikanaan lähes autiona. Se kärsi pahoja tuhoja maanjäristyksessä jälleen ensimmäisellä vuosisadalla keisari Tiberiuksen aikana. Kaupungin mainitsevat maantieteilijöistä myös Klaudios Ptolemaios ja myöhemmin Hierokles.

Filadelfeiassa oli varhaiskristillinen seurakunta jo ensimmäisellä vuosisadalla. Se esiintyy yhtenä Aasian seitsemästä seurakunnasta Johanneksen ilmestyksessä. David Pawson luennoi, että tuo seurakunta oli kaikista seitsemästä Ilmestyskirjan seurakunnasta pienin kooltaan, mutta rohkein julistamaan Jeesusta. Se oli myös uskollisin Jeesuksen opetuksille (”sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole minun nimeäni kieltänyt”), ja säilyi niistä pisimpään. Alueen maanjäristysherkkyys avaa Pawsonin mukaan käsitystä Jeesuksen puheille, ettei enää tarvitse lähteä ulos (”eikä hän koskaan enää lähde sieltä ulos”).

Filadelfeia säilyi olemassa bysanttilaiselle keskiajalle. Tuolloin kaupunki vastusti turkkilaisia useaan otteeseen. Bayezid I valtasi sen lopulta vuonna 1390. Nykyinen Alaşehir (myös Allahsher) sijaitsee samalla paikalla.

Rakennukset ja löydökset 

Kaupunki on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin osia. Kaupungin akropoliin lähellä on jäljellä joitakin jäänteitä teatterista ja mahdollisesti myös stadionista ja gymnasionista. Löydöksiin lukeutuvat myös 100-luvulle ajoitetun temppelin rauniot.

Myöhäisantiikin ajalta ja keskiajalta kaupungista on löydetty ainakin 24 kirkon jäänteet. Niistä huomattavimmat ovat Pyhän Johanneksen basilikakirkon rauniot. Kirkko rakennettiin 500-luvulla. Nykyisin raunioita on kunnostettu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hellenistiset kaupungit Turkissa
Lyydian kaupungit
Sardes

Sardes (, ) oli muinaisen Lyydian valtakunnan pääkaupunki, joka sijaitsee lähellä Izmirin kaupunkia nykyisessä Turkissa. Suunnilleen vuosina 560 eaa. – 546 eaa. kaupunkia hallitsi rikkaudestaan kuuluisa Kroisos, joka oli Lyydian viimeinen kuningas. Kaupunki on ollut esimerkiksi persialaisten, kreikkalaisten ja roomalaisten hallinnassa. Vuoden 17 maanjäristys tuhosi kaupungin, mutta se uudelleenrakennettiin ja siitä tuli yksi Anatolian tärkeistä kaupungeista bysanttilaiselle aikakaudelle asti. Nykyisin kaupunki on raunioina ja siellä on tuhat lyydialaista hautaa.

Sardeessa oli varhaiskristillinen seurakunta jo ensimmäisellä vuosisadalla, ja se esiintyy yhtenä Aasian seitsemästä seurakunnasta Johanneksen ilmestyksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arkeologiset kohteet Turkissa
Hellenistiset kaupungit Turkissa
Lyydian kaupungit
Hollannin Itä-Intian kauppakomppania

Hollannin Itä-Intian kauppakomppania (nykyhollanniksi: Vereenigde Oost-Indische Compagnie, VOC) oli vuonna 1602 perustettu maailman toinen monikansallinen yritys (Englannin Itä-Intian kauppakomppania perustettiin vain kaksi vuotta aikaisemmin), ja ensimmäinen, joka perusti oman pörssinsä, Amsterdamin pörssin. Sitä on pidetty myös maailman ensimmäisenä megakorporaationa, sillä sillä oli lähes valtiolliset oikeudet, kuten oikeus julistaa sota, solmia sopimuksia, vangita ja teloittaa epäiltyjä, painaa rahaa ja perustaa siirtomaita.

Kauppakomppanian ylimpänä hallintoelimenä toimi Amsterdamin kamari. Se käsitti yleensä 17 jäsentä, joilla oli yhteinen valtuusto. Maakunnat Hollanti ja Zeeland olivat sen tärkeimmät edustajat.

Kauppakomppania otti satamakaupunki Batavian (nykyinen Jakarta, Indonesian pääkaupunki) pääkaupungikseen. Bataviassa oli kauppakomppanian kuvernöörin asemapaikka. Hän oli vannonut lojaaliutta Amsterdamin kamarille ja Hollannin tasavallalle ja oli siksi velvoitettu kuuntelemaan valtuustoa. Bataviasta käsin kauppakomppania kontrolloi Itä-Intian kauppaa ja etenkin maustekauppaa, jossa sillä oli monopoliasema suuren osaa 1600-luvusta. Kahden vuosisadan aikana Kauppakomppania valloitti myös ympäröiviä alueita laajentaakseen vaikutusvaltaansa.

Kauppakomppania ajautui konkurssiin 1700-luvun lopussa, jolloin sen hallitsemat alueet muodostivat Alankomaiden Itä-Intian alueen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

VOC (hollanniksi)
VOC haaksirikot 

Kauppakomppaniat
Alankomaiden historia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Airbus

Airbus S.A.S. (aikaisemmin Airbus Industrie) on eurooppalainen yhtiö, joka valmistaa matkustaja- ja sotilaslentokoneita. Yhtiön pääjohtajana on toiminut 9. lokakuuta 2006 alkaen ranskalainen Louis Gallois, joka on myös Airbusin omistajayhtiön EADS:n toinen pääjohtaja.

Historia 
Syyskuussa 1967 Ranska, Saksa ja Englanti solmivat yhteistyöpöytäkirjan  (Memorandum of Understanding, MoU) 300-paikkaisen lentokoneen kehittämisen aloittamisesta. Koneen nimeksi tuli aikanaan Airbus A300. Tämä oli Concorden jälkeen toinen yritys monikansallisen eurooppalaisen siviilikoneen rakentamisessa.

Airbus perustettiin vuonna 1970 Ranskan lain määrittelemänä Groupement d'Intérêt Economique- eli GIE-yhteenliittymänä. Perustajat olivat ranskalainen Aérospatiale ja saksalainen Deutsche Aerospace. Englantilainen Hawker Siddeley ja hollantilainen Fokker osallistuivat siihen pian. Espanjalaisesta CASAsta (Construcciones Aeronauticas SA) tuli yhteenliittymän täysivaltainen osapuoli vuonna 1971.

Yhtymän päämaja oli aluksi Pariisissa, mutta se muutti vuonna 1974 Toulouseen, Etelä-Ranskaan. British Aerospacesta tuli yhtiön täysjäsen vasta 1979, kun se oli ottanut haltuunsa Hawker Siddeley -yhtiön.

Vuonna 2001 Airbus muuttui  osakeyhtiöksi, Airbus S.A.S. (Société par Actions Simplifiée). Sen omistajat ovat EADS (80 %) ja BAE Systems (20 %). EADS (European Aeronautic Defence and Space Company) syntyi vuonna 2000 ranskalaisen Aérospatiale-Matra SA:n, saksalaisen DaimlerChrysler Aerospacen eli DASA:n ja espanjalaisen CASAn yhdistyessä. BAE Systems syntyi puolestaan vuonna 1999 brittiläisten British Aerospacen (BAe) ja Marconi Electronic Systemsin yhdistyessä.

Suomalainen Patria Aviation on suunnitellut ja valmistaa Airbus A380:n spoilerit.

Airbus-yhtiöllä on Suomessa kaksi toimivaa yhtiötä: Airbus Defence and Space Oy ja Airbus DS Oy. Airbus on aiemmalla liikenimellään (Cassidian/EADS) toteuttanut mm. Suomen viranomaisverkon (Virve-verkko) sekä päätelaitteet Virve-verkon käyttäjille.

Nykyaikainen Airbus

Yhtiö on tuonut markkinoille A380-koneen, joka on maailman suurin matkustajakone. Siitä on käytetty myös nimitystä superjumbo, koska se on suurempi kuin jumbojetiksi kutsuttu Boeing 747.

Airbusin kehitys on saanut aikaan sen, että Yhdysvallat on uhannut viedä koneiden kehitykseen annettavan niin kutsutun ”launch aid” -tuen (joka on Euroopassa pääosin lainaa) laillisuuden WTO:n punnittavaksi. Myös Euroopan unioni on harkinnut tuen uudistamista.

Airbusin lentokonemallisto 

Airbus tarjoaa kaikista tuotannossa olevista matkustajakonemalleistaan myös liikelentokoneversioita, Airbus Corporate Jets (ACJ), esim. ACJ318.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Airbus Industries

EADS
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ц

Ц on kyrillinen kirjain. Se sisältyy abhaasin, altain, baškiirin, bulgarian, burjaatin, evenkin, hakassin, jakuutin, kalmukin, karakalpakin, kazakin, kumykin, makedonian, marin, mongolin, osseetin, ruteenin, serbian, tšuvassin, tuvan, ukrainan, uzbekin, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.

Ääntäminen
Ц ääntyy tavallisesti soinnittomana alveolaarisena affrikaattana /ʦ/, liudentuneena soinnittomana alveolaarisena affrikaattana /ʦʲ/ tai soinnittomana alveopalataalisena affrikaattana /ʨ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʦ/ tai /ʦʲ/, makedoniassa /ʦ/, marissa /ʦ/, serbiassa /ʦ/, ukrainassa /ʦ/ tai /ʦʲ/, valkovenäjässä /ʦ/ tai /ʨ/ ja venäjässä /ʦ/.
Ч

Ч on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.

Ääntäminen
Ч ääntyy tavallisesti joko soinnittomana palato-alveolaarisena affrikaattana /ʧ/, soinnittomana liudentuneena palatoalveolaarisena affrikaattana /tʲʆ/ tai soinnillisena palatoalveolaarisena affrikaattana /ʤ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʧ/, makedoniassa /ʧ/, marissa /ʧ/ tai äänteen /ɲ/ jälkeen /ʤ/, serbiassa /ʧ/, ukrainassa /ʧ/, valkovenäjässä /ʧ/ ja venäjässä /tʲʆ/.
Џ

Џ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy makedonian ja serbian aakkosiin.

Ääntäminen
Џ on makedoniassa ja serbiassa soinnillisen palatoalveolaarisen affrikaatan /ʤ/ merkki. Bulgariassa, ukrainassa ja valkovenäjässä äännettä merkitään kirjainten д ja ж yhdistelmällä дж ja marissa kirjaimella ч, joka ääntyy soinnillisena liudentuneen alveolaarisen nasaalin /ɲ/ jälkeen. Venäjässä ei äännettä ole.
Ш

Ш on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.

Ääntäminen
Ш ääntyy tavallisesti soinnittomana palato-alveolaarisena frikatiivina /ʃ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʃ/, makedoniassa /ʃ/, marissa /ʃ/, serbiassa /ʃ/, ukrainassa /ʃ/, valkovenäjässä /ʃ/ ja venäjässä /ʃ/.

Katso myös
 Kyrillisten kirjainten translitterointi, sisältää linkit artikkeleihin
Ы

Ы on kyrillinen kirjain. Se sisältyy jakuutin, marin, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Valkovenäjän ja venäjän kielessä se on äänteen /ɨ/ merkki. Ukrainassa samaa äännettä merkitään kirjaimella И.

Historia
Alun perin Ы oli ligatuuri, joka muodostui kovasta merkistä Ъ sekä vokaaleista І tai Н, joista jälkimmäinen kirjoitetaan nykyään merkillä И. Vanhoissa teksteissä Ы on lähes poikkeuksetta kirjoitettu muodossa ЪІ tai ЪН. Kirjain sai nykyisen muotonsa sen jälkeen, kun kirjaimet Ъ ja Ь menettivät äännearvonsa vokaaleina.

Ääntäminen
Ы ääntyy tavallisesti laveana suppeana keskivokaalina /ɨ/, laveana suppeana höllänä etuvokaalina /ɪ/ tai laveana välisenä keskivokaalina /ə/. Sen äännearvo on marissa /ə/, valkovenäjässä /ɪ/ ja venäjässä /ɨ/ tai /ɪ/. Ukrainassa laveaa suppeaa höllää etuvokaalia /ɪ/ merkitään kirjaimella и.

Suomessa kirjaimen Ы ääntäminen vastaa lähempänä suomen i:tä kuin y:tä.

Ligatuurit
Ь

Ь on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, marin, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Myös jakuutin kielessä sitä käytetään, mutta vain venäjästä lainatuissa sanoissa. Venäjän kielessä sillä on nimi jerj, mutta sitä myös kutsutaan pehmeäksi merkiksi (, [ˈmʲæxʲkʲɪj ˈznak]). Sen tehtävänä on osoittaa, että sitä edeltävä konsonantti äännetään liudentuneena.

Ь venäjän kielessä 
Ь on nykyisessä venäjän kielessä melko tavallinen kirjain ja se esiintyy sanan viimeisenä kirjaimena useissa verbeissä, substantiiveissa sekä kardinaalilukusanoissa. Esimerkiksi monien verbien infinitiivimuoto sekä yksikön toisen persoonan taivutusmuoto päättyvät ь-merkkiin (esimerkiksi делать 'tehdä', делаешь '(sinä) teet'). Ь-merkkiin päättyvät substantiivit ovat suvultaan sanasta riippuen joko maskuliineja tai feminiinejä. Ь-loppuisten substantiivien suvun määräytymiselle ei kuitenkaan ole kaikkia sanoja kattavia kielioppisääntöjä, ja joidenkin ь-loppuisten substantiivien suku täytyy vain tietää (словарь 'sanakirja, sanasto': maskuliini, тетрадь 'vihko': feminiini). Sanan lopun lisäksi ь voi esiintyä myös sanan keskellä (esimerkiksi понедельник 'maanantai'). Niinpä ь on nykyisessä venäjän kielessä selvästi yleisempi kuin ъ (kova merkki).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kyrilliset kirjaimet
Э

Э on kyrillinen kirjain. Se sisältyy jakuutin, marin, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.

Ääntäminen
Э ääntyy tavallisesti vokaalina /ɛ/ tai /e/. Sen äännearvo on  marissa /e/, valkovenäjässä /ɛ/ ja venäjässä /ɛ/ tai /e/.
Я

Я on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, marin, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Kirjaimen translitteraatiovastineita ovat ja (SFS 4900) ja â (ISO 9:1995).

Historia
Я on syntynyt kahden muinaisen kyrillisen kirjaimen yhdistyessä. Toinen näistä on ІА, joka on kirjainten І ja А ligatuuri ja on ollut äänteen /ja/ merkki, ja toinen kirjain on Ѧ. Ajan myötä kirjainten ІА ja Ѧ foneettinen ero hävisi ja kumpikin niistä korvattiin kirjaimella Я Pietari Suuren vuonna 1708 käyttöön ottamassa kyrillisessä kirjaimistossa.

Ääntäminen
Я ääntyy tavallisesti vokaalina /a/, /ja/ tai /jʌ/. Sen äännearvo on bulgariassa /a/ tai /ja/, marissa /a/, ukrainassa /jʌ/, valkovenäjässä /ja/ ja venäjässä /a/ tai /ja/. Venäjässä painottomassa tavussa sanan alussa ja konsonantin jälkeen я äännetään i:n suuntaan. Esimerkiksi sanoissa язык (jizik = kieli) ja прямой (primoi = suora). Suomensukuisissa kielissä я käytetään korvaamaan ä-äännettä, kuten myös kirjoitettaessa esimerkiksi suomenkielisiä ä-kirjaimen sisältäviä sanoja kyrillisillä aakkosilla (esimerkiksi Ювяскюля = Jyväskylä).

Lähteet

Aiheesta muualla
Ю

Ю on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, marin, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.

Ääntäminen
Ю ääntyy tavallisesti vokaalina /u/ tai /ju/. Sen äännearvo on bulgariassa /u/ tai /ju/, marissa /u/, ukrainassa /ju/, valkovenäjässä /ju/.

Venäjässä Ю ääntyy sanan alussa ja vokaalin jälkeen /ju/. Konsonantin jälkeen kuten /u/ (pehmeä).
Esim. Юрий (Jurij), Союз (sojuz) sekä костюм (kostum, j kuuluu heikkona).

Suomalaisissa nimissä Y korvataan venäjäksi Ю. Esim. Юлёярви (Ylöjärvi), Ювяскюля (Jyväskylä) ja Новости ЮЛЕ (Yle Novosti). 

І
Ruukkujen tasanko

Ruukkujen tasanko on Laosin vuoristoalueella sijaitseva ylätasanko, jolla on suuria kivisiä, ruukkumaisia astioita. Useimpien ruukkujen sisältö on ryöstetty ja niiden kiviset kannet rikottu. Ruukkuja on käytetty hautauksiin.

Ruukkujen tasanko on avattu matkailijoille, vaikka Vietnamin sodan jäljiltä alueella saattaa olla vielä räjähtämättömiä rypälepommeja. Arkeologit tutkivat ruukkuja, ja räjähdeasiantuntijat auttavat heitä välttämään räjähtämättömiä pommeja.

Ruukkujen tasangon historiaa 
Ruukkujen tasanko on vuorten ympäroimä, vinoneliön muotoinen ja 800 neliökilometrin laajuinen alue noin kilometrin korkeudessa merenpinnasta Xieng Khouangin provinssissa. Tasanko alkaa Phonssavanista (Phonsavanista) 4,5 kilometriä itään ja päättyy La Senessä, joka on 30 kilometriä tästä etelään.

Ruukkujen tasangolla on suuri määrä pronssi- tai rautakaudelta peräisin olevia, luultavasti hautauurnina käytettyjä, suuria harmaita kivisiä ”ruukkuja”, jotka ovat 1,5 metriä korkeita ja noin 75 senttimetriä leveitä. Suurin ruukku on kaksi metriä korkea, sen sisustan läpimitta on 30 senttimetriä ja se painaa kuusi tonnia.

Kiviruukkuja on kaikkiaan 3 000 kappaletta 60 ryhmässä, suurimmassa ryhmässä on 250 ruukkua. Joissakin ruukuissa on eläinten, tähtien, ympyröiden ja ihmishahmojen kuvia. Eräästä ehjästä ruukusta on löydetty yksi musta pientä saviruukku, lasi- ja karneolihelmiä, koruja, pronssisia kelloja, käsikirveitä ja lamppuja. Monien ruukkujen sisältö on ryöstetty ja niiden alkuperäinen kivinen kansi rikottu, minkä vuoksi ruukkujen luultiin pitkään olleen kannettomia. Ruukut liittyivät hyvin vanhaan hautausperinteeseen (joka on ehkä peräisin varhaiselta kivikaudelta), jossa henki päästettiin ruumista pois ennen varsinaista hautaamista. Ensin ruumis pantiin ruukkuun sikiöasentoon maatumaan, sitten paljastuneet luut ruukkuun. On löydetty sekä poltettuja että polttamattomia luiden jäänteitä.

Ruukkujen ikää ei ole pystytty selvittämään. Epävarmat arviot liikkuvat välillä 500 eaa. – 800/1000 jaa. Ruukut liittyvät rikkaaseen pronssikautiseen kulttuuriin, joka ulottui Kaakkois-Aasiassa Assamin osavaltiosta Thaimaahan, Kambodžaan ja Vietnamiin.

Ruukkujen alkuperästä on monia legendoja: taruissa niiden väitetään muun muassa olevan peräisin voitonjuhlista pahaa päällikköä vastaan käydyn taistelun jälkeen.

Ruukkujen tasangon pommitukset vaikuttavat tänäänkin 
Ruukkujen tasangolla käytiin Vietnamin sodan aikana suuria taisteluja, jotka jäivät itse Vietnamin sodan pimentoon. Alueelle kohdistettiin suuri ilmapommitus, jonka jäljiltä maastosta löytyy yhä lukuisia kraattereita ja tuhansia tonneja räjähtämättömiä pommeja. Alueelle pudotettiin rypälepommeja, joissa on suurissa kanistereissa aikasytytteisiä ja kosketusmiinoja. Edelleenkin alueella kuolee tai haavoittuu ihmisiä joka viikko, koska kolmannes pudotetuista pommeista ei räjähtänytkään heti. Nykyään aluetta pyritään puhdistamaan.

Lähteet 

 Madeleine Colani: The megaliths of upper Laos.
 Tieteen kuvalehti, kesäkuu 2006.

Aiheesta muualla

 Travelhappy.info: The Plain of Jars

Laosin maantiede
Tasangot
Vietnamin sota
Unescon maailmanperintökohteet Laosissa
Douglas X-3 Stiletto

Douglas X-3 Stiletto on Douglas Aircraft Companyn Yhdysvaltain ilmavoimille valmistama koekone, jolla tutkittiin jatkuvaa yliääninopeudella lentämistä. Sen tarkoitus oli pystyä lentämään Mach 2 -nopeudella pitkiä aikoja. Tämän takia se oli ensimmäisiä titaanirakenteisia lentokoneita. Koneen moottorin tehottomuuden vuoksi se ei kuitenkaan pystynyt ylittämään äänennopeutta kuin jyrkässä syöksyssä.

Tehottomuuden ohella myös heikot hidaslento-ominaisuudet vaivasivat X-3 Stilettoa. Koekoneen ilmaannousunopeus oli hyvin suuri 260 solmua eli 481,5 km/h. 

Suunnitelma kahden koekoneen valmistuksesta hyväksyttiin 30. kesäkuuta 1949. Ensimmäisen koneen koelennot alkoivat Edwards Air Force Basessa 11. syyskuuta 1952, toista konetta ei koskaan rakennettu.

Ensimmäisen X-3-lennon teki 15. lokakuuta 1952 Douglasin koelentäjä Bill Bridgeman. Hän teki yhteensä 26 koelentoa. X-3:n suurin nopeus saavutettiin 28. heinäkuuta 1953 - se oli vain Mach 1,208 30 asteen syöksyssä.

Joulukuussa 1953 X-3 luovutettiin Yhdysvaltain ilmavoimille. Everstiluutnantti Frank Everest ja majuri Chuck Yeager tekivät koneella kumpikin kolme koelentoa. Lennot laskettiin NACA:n lennoiksi. NACA:n koelentäjä Joseph A. Walker lensi konetta 1954 lähinnä testatakseen sen vakautta, mm. roll-coupling-ilmiön selvittämiseksi. Koneella 49-2892 tehtiin kaikkiaan 51 lentoa.

Kyseisen konetyypin suunnittelun avulla saavutettiin sentään jokin hyöty, sillä esimerkiksi F-101 Voodoo ja F-104 Starfighter perivät joitain X-3 Stilettossa käytettyjä piirteitä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Tietoja Nasan sivulla

X-03
Yhdysvaltalaiset experimental-ilma-alukset
1950-luvun experimental-ilma-alukset
Johannesburg

Johannesburg (, eli kultapaikka; ) on asukasluvultaan Etelä-Afrikan suurin kaupunki. Sen väkiluku kasvaa nopeasti ja oli 4,4 miljoonaa vuonna 2011.  Esikaupungit mukaan lukien asukkaita on ainakin 8 miljoonaa ja se onkin maailman viidenkymmenen suurimman kaupunkialueen joukossa. Kaupungissa sijaitsee Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuin.

Historia 
Kaupunki perustettiin vuonna 1886 alueen ollessa osa buurien muodostamaa Transvaalin tasavaltaa. Se on yksi maailman nuorimmista suurkaupungeista. Johannesburg on myös sikäli poikkeuksellinen suurkaupunki, ettei se sijaitse rannikolla tai suuren joen varrella. Kaupunki syntyi ja kasvoi hyvin nopeasti alueelta löytyneen kultaesiintymän vuoksi. Johannesburgin nimen alkuperästä ei ole varmuutta mutta otaksutaan, että vaihtoehtoina on aluetta tutkineet Christian Johannes Joubert ja Johann Rissik, tai Johannes Meyer, joka oli ensimmäinen alueen hallintovirkamies.

Talous 
Johannesburg on Etelä-Afrikan vauraimman alueen, Gautengin provinssin, pääkaupunki. Kaupunki on maan taloudellinen keskus. Johannesburgissa sijaitsee Afrikan suurin pörssi, ja siellä käydään merkittävää kulta- ja timanttikauppaa, sillä kaupungin lähellä sijaitsee merkittäviä kaivoksia.

Ilmasto 
Johannesburgissa on tyypillinen subtrooppinen ilmasto, tosin sen suuri korkeus merenpinnasta viilentää ilmastoa. Sateisin aika on kesällä ja talvella on kuivaa ja suorastaan kylmää. Tammikuu on sateisin ja lämpimin kuukausi. Kuivinta ja kylmintä on kesä-heinäkuussa.

Kuvia kaupungista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Serbian kieli

Serbian kieli (serb. Српски језик, Srpski jezik) eli serbia (serb. Српски, Srpski) on eteläslaavilaisten kielten läntiseen haaraan kuuluvan serbokroaatin kielen Serbiassa käytettävä standardisoitu muoto. Saman kielen muita standardeja ovat kroatian kieli, bosnian kieli ja montenegron kieli. Kaikki nämä muodot perustuvat läntisen eteläslaavin štokaaviseen murteeseen, joka jakautuu ekaavin, jekaavin ja ikaavin äänneryhmiin.

Serbiassa käytetään sekä latinalaisia että kyrillisiä kirjaimia.

Muodot 

Balkanin läntinen eteläslaavi jaetaan kolmeen päämurteeseen: štokaavi, kajkaavi ja čakaavi. Näistä štokaavi, nimenomaisesti sen itähertsegovinalainen muoto, valittiin Wienin kirjallisuussopimuksessa 1850 kroaatin ja serbian yhteisen kirjakielen pohjaksi.

Štokaavissa on lisäksi kolme erillistä lausuntatapaa (izgovor), jotka johtuvat muinaisslaavilaisen jat-kirjaimella merkityn äänteen muuttumisesta. Ekaavissa (ekavica) jat on muuntunut e-äänteeksi ja (i)jekaavissa (ijekavica) (i)je-äänteeksi, mistä näiden nimitykset myöskin tulevat. Erot eivät estä keskinäistä ymmärtämistä, vaan ovat lähinnä verrattavissa esimerkiksi suomen murteinen eroihin tyyliin "ilman" ja "iliman" (pohjalaisittain). Kolmas lausuntapa ikaavi (ikavica) esiintyy lähinnä Kroatiassa.

Serbian kirjakieli eli Belgradin standardi on ekaavista, mutta esimerkiksi Etelä-Serbian ja Bosnian serbit puhuvat jekaavia. Muuten serbokroaatin eli keskisen eteläslaavin muut muodot (kroatia, bosnia, montenegro) ovat jekaavisia. Aiemmin montenegrossa puhuttua keskistä eteläslaavia on pidetty jekaavisena (tai ijekaavisena) serbiana, mutta itsenäistymisen myötä (2006) on alettu käyttää nimitystä montenegron kieli, jolle kehitetään omaa standardia. Vuoden 2013 Montenegron sisäisessä selvityksessä noin 40 prosenttia montenegrolaisista katsoi puhuvansa serbiaa.

Jekaavinen tunnetaan myös nimellä ijekaavinen, varsinkin jos halutaan korostaa ääntämyseroa. Yleensä jekaavissa -ije ääntyy -je, mutta esimerkiksi montenegrossa svijete ei äännykään svje-te, vaan svi-je-te.

Aakkoset 

Serbian kyrilliset ja latinalaiset aakkoset:

Kielinäyte

Latinalaisin aakkosin

Kyrillisin aakkosin

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Funky Serbian - Free Language Phrases 
Serbian Language and Culture Workshop Learn Serbian

Serbian kielet
Montenegron kielet
Bosnia ja Hertsegovinan kielet
Eteläslaavilaiset kielet
Vojvodinan kielet
Kosovon kielet
Radioaakkoset

Radioaakkoset (tunnetaan myös nimillä tavausaakkoset ja aakkosnimet) ovat tapa ilmoittaa kirjaimia sanoina sekaannusten välttämiseksi. Esimerkiksi kirjaimet i ja j ovat lausuttuina hyvin lähellä toisiaan ja heikon radio- tai puhelinyhteyden yli vaikeasti erotettavissa, mutta kun ne tavataan Iivari ja Jussi, on erehdyksen mahdollisuus pienempi. Suomalaisaakkosten käyttöä kannattaa välttää englanninkielisessä yhteydenpidossa, sillä esimerkiksi sana faarao tulkitaan englanniksi Pharaoh, jolloin kirjain F muuttuu kirjain P:ksi.

Radioaakkosstandardeja on olemassa useita, alla on kuitenkin esitetty suomalainen standardi sekä ”Nato-aakkoset” eli ”Alfa-Bravo-koodi”, englanninkielinen versio. Radioaakkosia ei ole standardoitu missään Naton julkaisussa, mutta Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO), Kansainvälinen televiestintäliitto (ITU), Federal Aviation Administration (FAA) ja American National Standards Institute (ANSI) ovat standardoineet ne. ANSIn versio eroaa muista joidenkin kirjainten kohdalla. Muissa on eroa muun muassa numeroiden ja suositellun lausuntatavan kohdalla. Esimerkiksi Charlie lausutaan: CHAR LEE tai SHAR LEE (ICAO, ITU) (IPA: tʃɑɹˈliː).

Suomen puolustusvoimat alkoi käyttää Nato-aakkosia vuonna 2005 aiemmin käytetyn suomalaisen standardin sijasta. Kansallisessa toiminnassa käytetään Nato-aakkosten lisäksi vanhoja suomalaisten radioaakkosten Å:ta (Åke), Ä:tä (Äiti) ja Ö:tä (Öljy). Suomen rataverkolla siirryttiin kirjainten A–Z osalta suomalaisista radioaakkosista Nato-radioaakkosiin 1. kesäkuuta 2020.

Katso myös 
 Luettelo ilmailun radioliikennelyhenteistä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tavausaakkoset.

Radiotekniikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
San Sebastián

Donostia (baskiksi) eli San Sebastián (espanjaksi) on Gipuzkoan maakunnan pääkaupunki Baskimaan itsehallintoalueella Pohjois-Espanjassa. Kaupungin asukasluku on 186 095 (2015).

Donostia sijaitsee Biskajanlahden rannalla lähellä Ranskan rajaa. 

Donostiasta on kotoisin jalkapallojoukkue Real Sociedad, joka pelaa Espanjan Primera Divisiónissa. 

Kaupungissa järjestetään vuosittain San Sebastiánin kansainväliset elokuvajuhlat. Ensimmäisen kerran ne järjestettiin vuonna 1953.

Donostia oli yhdessä Puolan Wrocławin kanssa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2016.

Kuvia

Lähteet
LonelyPlanet.com: Welcome to San Sebastián

Aiheesta muualla

Kaupungin kotisivu 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Diodoros Sisilialainen

Diodoros Sisilialainen (, ; n. 90–30 eaa.) oli kreikkalais-roomalainen historioitsija, joka oli kotoisin Sikeliasta eli Sisiliasta ja toimi noin vuosina 65–30 eaa. Hänet tunnetaan erityisesti laajasta historiateoksestaan Historian kirjasto.

Elämä 

Diodoros oli kotoisin sisialialaisesta Agyrionin kaupungista aikana, jolloin saari oli ollut jo pitkään osa Roomaa. Kotikaupungissaan hän tutustui latinan kieleen roomalaisten ja Sisilian kreikkalaisväestön välisen tiiviin yhteydenpidon vuoksi. Diodoroksen elämästä tiedetään vain se vähä, mikä käy ilmi hänen historiateoksestaan. Hän vaikuttaa ottaneen elämäntehtäväkseen koota maailmanhistoria varhaisimmista ajoista hänen omaan aikaansa saakka. Tämän vuoksi hän matkusteli suuressa osassa Eurooppaa ja Roomaan kuulunutta Aasiaa sekä Egyptissä saadakseen enemmän tietoa eri maista ja kansoista kuin mitä oli mahdollista saada pelkästään aiempien historioitsijoiden ja maantieteilijöiden teoksista. Diodoros eli pitkään Roomassa ja keräsi myös siellä aineistoa teokseensa tutkimalla varhaisempaa aineistoa.

Teokset 

Historian kirjasto

Diodoros kirjoitti kreikankielisen maailmanhistorian Historian kirjasto (, ), joka käsitti 40 kirjaa. Se kuvasi koko maailmanhistorian varhaisimmista myyttisistä ajoista Julius Caesarin Gallian sodan alkuun. Diodoros itse jakoi teoksensa kolmeen osaan. Ensimmäinen käsitti kirjat 1–6, ja kertoi myyttisestä ajasta ennen Troijan sotaa. Osan ensimmäiset kirjat käsittelevät muiden kansojen myyttejä ja loput kirjat kreikkalaisia myyttejä. Teoksen toinen osa käsitti seuraavat 11 kirjaa eli kirjat 7–17, ja kuvasi ajan Troijan sodasta Aleksanteri Suureen saakka. Kolmas osa käsitti loput 23 kirjaa eli kirjat 18–40, ja käsitteli aikaa Aleksanterin kuolemasta Gallian sotien alkuun.

Laajasta teoksesta ovat säilyneet nykyaikaan vain kirjat 1–5 ja 11–20. Loput osista tunnetaan bysanttilaisaikaisista yhteenvedoista.

Epäperäiset kirjeet

Diodoroksen nimiin on laitettu 65 latinankielistä kirjettä, jotka ovat mukana joissakin hänen kirjoitustensa laitoksissa, kuten P. Wesselingin laitoksessa (Amsterdam, 1746, 2 osaa). Varhaisimmillaan ne esiintyvät Pietro Carreran teoksessa Storia di Catana vuonna 1639 italiankielisenä käännöksenä. Minkäänlaisista kreikankielisistä alkuperäiskirjeistä ei ole mitään havaintoja, ja kirjeet ovatkin mitä todennäköisimmin väärennettyjä ja tehty vasta, kun antiikin kirjallisuus herätti uutta kiinnostusta uuden ajan alussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Roomalaiset historioitsijat
Secret Intelligence Service

Secret Intelligence Service (SIS), joka tunnetaan paremmin nimellä MI6 (alun perin Military Intelligence 6) tai His Majesty’s Secret Service tai Secret Service (), on Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaan tiedustelupalvelu (vertaa CIA / SVR). Sen tehtävänä on maan ulkoinen tiedustelu (MI5 keskittyy maan sisäiseen tiedusteluun).

SIS perustettiin vuonna 1909 osana silloista Secret Service Bureauta. Palvelun ensimmäinen johtaja oli Mansfield Smith-Cumming, jonka koodinimeä ”C” (kirjain tulee sukunimestä) on käytetty kaikista myöhemmistä johtajista (vertaa James Bond -sarjojen ”M”; Ian Fleming tapasi hyödyntää leikillisesti sota-aikaisia tietojaan ja yksinkertaisesti vaihtoi kirjaimen). SIS:n päällikön etuoikeuksiin kuuluu automaattisesti tuleva ritarin arvo.

SIS:n päämaja sijaitsee Vauxhall Crossissa, Vauxhallissa, Lontoossa.

SIS kylmässä sodassa 

1950-luvun alussa paljastui Ison-Britannian tiedustelupalvelusta vakoojarengas (Cambridge Five), jonka tärkein jäsen oli Kim Philby. SIS:n osuus Wienin ja Berliinin tunnelioperaatioissa tahrasi myös palvelun mainetta.

SIS:n teho alkoi palautua 1960-luvulla, kun se sai värvättyä tarkkailijan Puolan tiedustelupalvelusta ja Oleg Penkovskin GRU:sta. Penkovski toimitti tuhansia sivuja materiaalia muun muassa armeijan keskimatkan ohjuksista. Tämä materiaali auttoi yhdysvaltalaisia tunnistamaan ilmavalokuvista keskimatkan ohjukset. Penkovski jäi kiinni Neuvostoliitossa parin vuoden kuluttua.

1970-luvulla SIS värväsi Oleg Gordijevskin, joka työskenteli lähes 10 vuotta, kunnes onnistui pakenemaan Moskovasta vuonna 1984. SIS onnistui värväämään monia muitakin neuvostoliittolaisia.

Suomessa SIS:n tiedustelijana kylmän sodan aikana toimi Rex Bosley. Hän tapasi Urho Kekkosen yli 20 kertaa 1960-luvun alkupuolella.

SIS:n johtajat
Lähteet:
 Mansfield Smith-Cumming (1909–1923)
 Hugh Sinclair (1923–1939)
 Stewart Menzies (1939–1952)
 John Sinclair (1953–1956)
 Richard White (1956–1968)
 John Rennie (1968–1973)
 Maurice Oldfield (1973–1978)
 Dick Franks (1979–1982)
 Colin Figures (1982–1985)
 Christopher Curwen (1985–1989)
 Colin McColl (1989–1994)
 David Spedding (1994–1999)
 Richard Dearlove (1999–2004)
 John Scarlett (2004–2009)
 John Sawers (2009–2014)
 Alex Younger (2014–)

Katso myös
Luettelo tiedustelupalveluista
UKUSA-sopimus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 SIS:n virallinen sivusto 

Yhdistyneen kuningaskunnan tiedusteluorganisaatiot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Leoninus

Leoninus tai LéoninUs (noin 1150 – noin 1219) oli ranskalainen säveltäjä. Hän vaikutti 1100-luvun loppupuolella Pariisissa, jossa hän toimi Notre Damen katedraalin musiikkimestarina ja oli niin sanotun Notre Damen koulukunnan perustajajäsen.

Leoninus on ensimmäinen nimeltä tunnettu säveltäjä, hänet mainitaan ensimmäisen kerraan tuntemattomaksi jääneen kirjoittajan (yleisesti tunnettu Anonyymi IV -nimellä) tekemässä tekstissä. Tämä toimi oppilaana koulussa ja jätti jälkeensä musiikin teoriaa käsittelevän kirjoituksen, jossa hän mainitsee Leoniuksen eräänä yhtenä urkumusiikin säveltäjänä ja teoksen Magnus Liber Organi tekijänä. Tämän teoksen uudisti ja paranteli Perotinus.

Leoninus julkaisi tunnetun kirjan nimeltään Magnus Liber. Siihen sisältyi useita hänen ja toisen Notre Damen koulukunnan jäsenen, Perotinuksen a cappella -teoksia.

Ranskalaiset säveltäjät
Keskiajan säveltäjät
Hugo Paynsilainen

Hugo Paynsilainen (Hugues de Payens, n. 1070–1136) oli Temppeliherrain ritarikunnan perustajajäsen ja ritarikunnan ensimmäinen suurmestari.

Hugo Paynsilainen syntyi Château Paynsissä, Champagnen maakunnassa, noin 10 kilometrin päässä Troyesista. 

Ensimmäisellä ristiretkellä Hugo Paynsilainen palveli luultavasti Godefroy de Bouillonin joukoissa. Vuonna 1119 hän ja Godfrey de Saint Adhemar sekä kuusi tai seitsemän muuta ranskalaista ritaria saivat Jerusalemin kuningaskunnan kuninkaalta Balduin II:lta luvan perustaa ritarikunnan, jonka tarkoituksena oli suojella pyhiinvaeltajia. Heidän päämajansa sijaitsi perimätiedon mukaan sillä paikalla, jossa olivat kuningas Salomon temppelin rauniot, minkä vuoksi ritarikunta sai nimekseen "Kristuksen ja Salomon temppelin köyhät ritarit". 

Hugo Paynsilainen matkusti vuonna 1127 Eurooppaan. Hänen aikomuksenaan oli saada nopeasti kasvaneelle ritarikunnalle sopiva säännöstö. Matkallaan hän tapasi Bernhard Clairvauxlaisen, Clairvaux'n apotin ja sisterssiläismunkkien johtajan. Bernhard Clairvauxlainen laatikin temppeliherroille sisterssiläisten ohjeistoon perustuvan säännöstön.

Hugo Paynsilainen johti Temppeliherrain ritarikuntaa lähes kahdenkymmenen vuoden ajan. Hän kuoli Palestiinassa 1136. Ritarikunnan seuraavaksi suurmestariksi valittiin Robert de Craon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Keskiajan henkilöt
Temppeliherrain ritarikunnan suurmestarit
Ranskalaiset aateliset
Giovanni Bellini

Giovanni Bellini (noin 1430–1516) oli venetsialainen renessanssiajan taidemaalari. Bellinin värinkäyttö oli Venetsian koulun tapaan lämminsävyistä ja koloristista. Hän oli ensimmäisten joukossa omaksumassa öljyväritekniikkaa.

Giovanni Bellini on kuuluisin Bellinin suvun taidemaalareista – hänen isänsä Jacopo Bellini ja veljensä Gentile Bellini olivat myös maalareita. Bellinin töissä näkyy hänen lankonsa Andrea Mantegnan vaikutus. Giovannin Bellinin vaikutus venetsialaiseen maalaustaiteeseen oli suuri. Hänen kuuluisimpia oppilaitaan olivat Giorgione ja Tizian.

Muiden aikansa venetsialaisten tapaan Giovanni Bellini ei ottanut kovin vahvoja vaikutteita antiikista, vaan keskittyi uskonnollisiin aiheisiin. Hän teki useita Sacra conversazione -sommitelmia, joissa kuvataan Madonnaa pyhimysten seurassa. Muita Bellinin suosimia teemoja olivat Kristus Getsemanessa ja pietà-aihe. Bellinin parhaana teoksena on pidetty Franciscus Assisilaista.

Maalauksia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 A World History of Art: Giovanni Bellini 
 Web Gallery of Art 

Italialaiset taidemaalarit
Renessanssin taidemaalarit
Seulonnan keskeiset artikkelit
1430-luvulla syntyneet
Vuonna 1516 kuolleet
Vapaiden kansalaisten liike

Vapaiden kansalaisten liike () (lyh. ΚΕΠ, KEP) oli lyhytikäinen kreikkalainen keskusta-oikeistolainen puolue. Se perustettiin vuonna 2001 ja lakkautettiin vuonna 2002.

Puolueen perusti Ateenan pormestarina suosiota saavuttanut Dimítris Avramópoulos, joka erosi Uusi demokratia -puolueesta maaliskuussa 2001 sen kärsittyä vaaleissa peräkkäisiä tappioita. Puolue ei kuitenkaan onnistunut nousemaan pelkästään hänen maineensa ansiosta, ja se lakkautettiin jo seuraavan vuoden kesäkuussa, jonka jälkeen Avramópoulos palasi Uuteen demokratiaan.

Puolue ei osallistunut olemassaolonsa aikana Kreikan parlamenttivaaleihin tai europarlamenttivaaleihin.

Lähteet 

Kreikkalaiset puolueet
Polemon Ateenalainen

Polemon (, n. 350–270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi ja koulun johtaja Ksenokrateen jälkeen. Hän oli kotoisin Ateenasta.

Polemon oli nuorena kuriton ja huonoilla teillä. Ksenokrates sai hänet kuitenkin tekemään parannuksen. Diogenes Laertios kertoo, että kerran Polemon tuli tämän kohtuullisuutta käsittelevälle luennolle juovuksissa. Ksenokrates ei välittänyt tästä, ja vähitellen Polemon alkoi kiinnostua filosofiasta enemmän. Lopulta hänestä tuli Ksenokrateen etevin oppilas ja Akatemian johtaja tämän kuoltua vuonna 314 eaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Diogenes Laertios: Polemonin elämäkerta 
 Diogenes Laertios: Polemonin elämäkerta 

Akatemialaiset
Hobart

Hobart (palawa kaniksi nipaluna) on kaupunki Tasmanian saaren kaakkoisosissa Australiassa. Se on Tasmanian osavaltion pääkaupunki ja sen suurin satamakaupunki. Lisäksi se on Australian eteläisin kaupunki. Hobart sijaitsee Derwentjoen varrella lähellä Mount Wellingtonia. Kaupungissa on 50 439 asukasta vuonna 2016.

Hobart on Sydneyn jälkeen Australian toiseksi vanhin kaupunki.

Kaupungissa sijaitsee katolisia ja anglikaanisia katedraaleja sekä vuosina 1843–1845 rakennettu Australian vanhin synagoga. Lisäksi siellä on vuonna 1890 perustettu yliopisto, parlamenttitalo, kansalliskirjasto, Tasmanian museo ja taidegalleria.

Hobart on ensimmäinen kaupunki Australiassa, jossa on sähköinen raitiotie. Liikennöinti raitiotiellä alkoi vuonna 1893.

Maantiede 
Hobart sijaitsee Australiassa Tasmanian saaren kaakkoisosissa. Se on Tasmanian osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Lisäksi Hobart on Australian eteläisin kaupunki, ja Derwentjoki virtaa sen vieressä laskien mereen noin 19 kilometrin päässä kaupungista. Hobartin länsipuolella puolestaan sijaitsee noin 1270 metriä korkea Mount Wellington.

Ilmasto 
Vuosien 1991–2020 tilastojen mukaan Hobartissa vallitsee meri-ilmasto, kesät ovat lämpimiä, talvet leutoja ja sadanta on tasaista ympäri vuoden. Kesäkuukausina vuorokauden korkeimmat lämpötilat ovat keskimäärin noin 20 °C–23 °C ja matalimmat lämpötilat noin 11 °C–13 °C. Talvikuukausina vuorokauden korkeimmat lämpötilat ovat keskimäärin noin välillä 12 °C–14 °C ja matalimmat lämpötilat noin 5 °C–6 °C. Sademäärät ovat suhteellisen tasaiset ympäri vuoden, elokuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 60 millimetriä ja maaliskuussa alle 40 millimetriä. Keskimäärin vuodessa sataa noin 570 millimetriä. Keskimäärin aurinko paistaa noin 5 tuntia vuorokaudessa.

Historia 
Brittiläinen tutkimusmatkailija George Bass tutki Derwentjoen suistoa vuonna 1798. Vuonna 1803 Uuden Etelä-Walesin kuvernööri Philip Gidley King lähetti luutnantin perustamaan asutuksen Risdon Coveen estääkseen ranskalaisia valtaamasta aluetta. Asutus nimettiin Hobart Towniksi silloisen Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaaministerin ja Buckinghamshiren kreivi Robert Hobartin mukaan. Vuonna 1804 Hobartin sijainti siirrettiin nykyiseen paikkaan. 1800-luvun puolenvälin aikoihin kaupungista oli muodostunut tärkeä satama eteläisten merien valaanpyytäjille, mutta kaupungin kehitys oli hidasta verrattuna Australian mantereen kaupunkeihin verrattuna. Hobartista sai kaupunginoikeudet vuonna 1842 ja siitä tuli kunta vuonna 1852.

Talous 
Hobartissa on syvänmerensatama ja lentoasema. Kaupungista on tavarajunayhteydet pohjoiseen ja luoteeseen ja se on useiden maanteiden risteyskohta. Kaupunkialueen teollisuus väheni 1970-luvun jälkeen, mutta siellä sijaitsee yhä sinkkisulattamo ja sanomalehtipaperitehtaita. Matkailu on Hobartille taloudellisesti tärkeää. Hobartin esikaupungit ovat levittäytyneet Derwentjoen suiston molemmille puolille, ja ne yhdistää kaksi siltaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Australian kaupungit
Tasmania
Bion Borysthenesläinen

Bion Borysthenesläinen (; n. 335–245 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka vaikutti useassa filosofisessa koulukunnassa. Hän oli kotoisin Borystheneestä.

Bion kuului varsinaisesti kyynikoihin, mutta hänet voidaan laskea myös Platonin akatemialaisiin. Hän oli alussa akatemialaisen Krateen oppilas. Diogenes Laertios kertoo, että hän ei kuitenkaan hyväksynyt Akatemian oppeja, ja siirtyi kyynikoiden kannattajaksi. Häntä opetti kyreneläinen filosofi Theodoros. Tämän jälkeen hän siirtyi peripateettiseen kouluun Theofrastoksen oppilaaksi. Bion kirjoitti useita etiikkaa käsitteleviä satiireja.

Niin kutsutun Antikytheran filosofin arvellaan esittävän Bionia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit:
 Bionin elämäkerta  
 Bionin elämäkerta 

Akatemialaiset
Kyynikot
Luettelo shakinpelaajista

Tämä on epätäydellinen '''luettelo shakinpelaajista.



A 
Michael Adams
Vladimir Akopian
Semjon Alapin
Adolf Albin
Aleksandr Alehin
Jevgeni Aleksejev
Zoltán Almási
Viswanathan Anand
Adolf Anderssen
Ulf Andersson
Levon Aronian

B 
Étienne Bacrot
Curt von Bardeleben
Jevgeni Barejev
Henry Bird
Joseph Blackburne
Efim Bogoljubov
Viktor Bologan
Mihail Botvinnik
David Bronstein
Amos Burn
Jelizaveta Bykova

C 
José Raúl Capablanca
Magnus Carlsen
Horatio Caro
Fabiano Caruana

D 
Leinier Domínguez
Aleksei Drejev

E 
Jaan Ehlvest
Pavlo Eljanov
Max Euwe
Larry Evans

F 
Bobby Fischer

G 
Boris Gelfand
Efim Geller
Svetozar Gligorić
Aleksandr Grištšuk

H 
Aleksandr Halifman
Vüqar Həşimov
Hou Yifan

I 
Vasyl Ivantšuk

J 
Dmitri Jakovenko
David Janovsky
Baadur Jobava

K 
Gata Kamski
Sergei Karjakin
Anatoli Karpov
Rustam Kasimdzanov
Garri Kasparov
Paul Keres
Viktor Kortšnoi
Vladimir Kramnik

L 
Bent Larsen
Emanuel Lasker
Joel Lautier
Peter Leko

M 
Vladimir Malahov
Şəhriyar Məmmədyarov
Geza Maroczy
Frank Marshall
Vera Menchik
Evgenij Miroshnichenko 
Aleksandr Moisejenko
Paul Morphy
Aleksandr Motylev
Sergei Movsesian
Hanna Muzytšuk

N 
Arkadij Naiditsch
Hikaru Nakamura
David Navara
Jan Nepomnjaštši
Peter Heine Nielsen
Aron Nimzowitsch
Liviu-Dieter Nisipeanu
Aleksandr Morozevitš

O 
Lembit Oll

P 
Tigran Petrosjan
Judit Polgar
Lev Polugajevski
Ruslan Ponomarov
Lajos Portisch

R 
Teymur Rəcəbov
Samuel Reshevsky
Richard Réti
Akiba Rubinstein
Sergei Rublevski
Olga Rubtsova
Ljudmila Rudenko

S 
Gabriel Sargissian
Carl Schlechter
Yasser Seirawan
Aleksei Shirov
Nigel Short
Vasili Smyslov
Boris Spasski
Wilhelm Steinitz
Gideon Ståhlberg
Pjotr Svidler
Howard Staunton

T 
Mihail Tal
Siegbert Tarrasch
Saviely Tartakower
Richard Teichmann
Jan Timman
Jevgeni Tomaševski
Veselin Topalov
Maia Tšiburdanidze
Mihail Tšigorin

U 
Wolfgang Uhlmann
Wolfgang Unzicker

V 
Maxime Vachier-Lagrave 
Francisco Vallejo Pons
Milan Vidmar
Nikita Vitiugov
Andrei Volokitin

W 
Wang Hao
Wang Yue
Szymon Winawer

X 
Xu Yuhua
Xie Jun

Z 
Zhu Chen (Kiina, s. 1976)
Jevgeni Znosko-Borovski (Venäjä, Ranska, 1884–1954)
Johannes Zukertort (Puola, Saksa, Englanti, 1842–1888)

Katso myös
Luettelo suomalaisista shakinpelaajista

Pelaajista
Mithra

Mithra eli Mitra oli muinaispersialainen, alkujaan intialainen jumala. Hän oli aluksi mahdollisesti auringon jumala, mutta myöhemmin hänet käsitettiin myös valan ja uskollisuuden jumalaksi sekä totuuden ja oikeuden suojelijaksi. Ensimmäisinä vuosisatoina ajanlaskun alun jälkeen Mithran palvonta levisi Rooman valtakunnassa saaden kannatusta varsinkin sotilaspiireissä ja muuttui samalla salaseuralaisuudeksi. Varhaisimpia mainintoja Mithrasta on vuodelta 1380 eaa. olevassa Heettiläisten kuninkaan Suppiluliuma I:n ja Mitannin kuninkaan Mativatsan välisessä rauhansopimuksessa.

Katso myös 
 Mithralaisuus

Lähteet
 Pieni tietosanakirja: Mitra

Jumalat
Antiikin Rooman jumalat

it:Mitra
ja:ミスラ
pl:Mitra
sv:Mithra
Lucius Tarquinius Priscus

Lucius Tarquinius Priscus (etruskinkieliseltä nimeltään Lucumo) oli viides antiikin Rooman myyttisistä kuninkaista, Demaratoksen poika. Hän kerrotaan olleen kotoisin Tarquiniasta. 

Lucius Tarquinius Priscus on yksi niistä Rooman kuningasajan hallitsijoista, joista on muistiinmerkintöjä vasta myöhemmiltä ajoilta. Tutkijat ovat pitäneet heitä tämän vuoksi pelkkinä tarukuninkaina. Kun etruskinkielisiä tekstejä on opittu osittain tulkitsemaan, on saatu lisää todisteita Tarquinius-nimisistä Rooman kuninkaista.

Tarina Tarquinius Priscuksesta saattaa kuvata Rooman kaupungin joutumista etruskivallan alle. Roomalaisissa legendoissa ulkomaisen kuninkaan saapuminen esitetään sopuisana tapahtumana. Tämä saattaa olla roomalaisen historiankirjoituksen yritys peittää kaupungin kannalta nöyryyttävä tappio.

Katso myös
 Rooman kuningas

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rooman kuninkaat
Etruskit
Mortal Kombat (elokuva)

Mortal Kombat on samannimiseen peliin pohjautuva toiminta-fantasia-seikkailuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1995. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Paul W. S. Anderson. Vaikka elokuva onnistui suututtamaan pelisarjan fanit, se oli siihen asti julkaistuista videopeleihin pohjautuvista elokuvista kaupallisesti menestynein (aiempina vuosina julkaistut Super Mario Bros ja Street Fighter eivät olleet menestyneet kaupallisesti). Se tuotti 122 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.

Myös elokuvan teknopainotteinen ääniraita on saanut paljon ihailijoita. Osa elokuvaan kohdistuneesta kritiikistä pohjautui siihen, että pelien väkivaltaisuutta oli karsittu kovalla kädellä, jotta elokuva sopisi nuoremmallekin yleisölle.

Elokuvalle tehtiin seuraavana vuonna jatko-osa Mortal Kombat: Annihilation, jossa Anderson ei ollut virallisesti osallisena ja joka oli myös ensimmäisen elokuvan fanien mielestä edeltäjäänsä huonompi. Monet ensimmäisessä elokuvassa mukana olleet näyttelijät kieltäytyivät osallistumasta jatko-osan tekoon (Scorpion-hahmoa esittänyt Chris Casamassa puolestaan toimi Batman & Robin -elokuvassa George Clooneyn stunttimiehenä). Vain päätähdet Robin Shou ja Talisa Soto palasivat vanhoihin rooleihinsa. Ensimmäisessä elokuvassa Reptile-hahmoa esittänyt Keith Cooke palasi tässä elokuvassa nuoremman Sub-Zeron roolissa. Myös Mileenaa jatko-osassa esittänyt nainen oli Soton stunttinainen ensimmäisestä elokuvasta.

Warner Bros. suunnitteli toista jatko-osaa nimeltä Mortal Kombat: Devastation tehtäväksi vuodeksi 2010, mutta Threshold Entertainmentin haasteet ovat siirtäneet projektin aloittamista.

Lähteet 

Mortal Kombat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Videopeleihin pohjautuvat elokuvat
Vuoden 1995 yhdysvaltalaiset elokuvat
Paul W. S. Andersonin ohjaamat elokuvat
Hiekka (täsmennyssivu)

Hiekka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 hiekka, melko hienojakoinen ja tasarakeinen kivilajien rapautuessa syntynyt maalaji
 Hiekka, Apulanta-yhtyeen albumi
  Hiekka, entinen Viipurin kaupunginosa.

Sukunimi
 Kustaa Hiekka (1855–1937), suomalainen kultaseppä ja kunnallispoliitikko

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Hendrikje van Andel-Schipper

Hendrikje "Henny" van Andel-Schipper (o.s. Schipper, 29. kesäkuuta 1890 Smilde – 30. elokuuta 2005) oli eläessään Guinnessin ennätyskirjan mukaan maailman vanhin ihminen. Hän oli hollantilainen ja kuoli 115-vuotiaana. Van Andel-Schipper eli vanhempiensa luona 47-vuotiaaksi saakka. Hänen miehensä kuoli vuonna 1959.

115-vuotissyntymäpäivillä Andel-Schipperin luona vierailivat Alankomaiden kuningattaren miniä ja lähetystö Ajax Amsterdamista. Andel-Schipper oli Ajax-fani yli 80 vuotta. 

Andel-Schipperille tehtiin vuonna 1995 mastektomia rintasyövän poistamiseksi. Hän asui omillaan yli 100-vuotiaaksi ja siirtyi vanhainkotiin vasta 105 vuoden iässä. 

Andel-Schipper kertoi pitkän ikänsä salaisuudeksi päivittäisen sillin syömisen ja appelsiinimehun. Hänen kuoltuaan vatsasyöpään maailman vanhimmaksi ihmiseksi tuli amerikkalainen Elizabeth "Lizzie" Bolden (s. 15. elokuuta 1890). Groningenin yliopistossa tehdyssä ruumiinavauksessa kuolinsyyksi paljastui pienen nyrkin kokoinen pahalaatuinen kasvain mahalaukussa. 

Maailman vanhimmat henkilöt
Yli 110-vuotiaiksi eläneet alankomaalaiset
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Brussels Airlines

Brussels Airlines  on Belgian kansallisen lentoyhtiön Sabenan seuraaja. Brussels Airlinesin kotikenttä on Brysselin Zaventemin lentoasema. Brussels Airlinesin lentoverkosto kattaa yli 50 kohdetta Euroopassa, 14 Afrikassa, yhden Lähi-idässä ja kolme Yhdysvalloissa. Yhtiön palveluksessa on yli 2 800 työntekijää. Suomen toimipiste sijaitsee Helsingissä ja työllistää kuusi henkilöä.

Historia 
Päätökset Brussels Airlinesin perustamisesta tehtiin vuonna 2006, kun SN Airholding päätti yhdistää omistamiensa, Belgian kansallisen lentoyhtiön seuraajan SN Brussels Airlinesin (per. 15.2.2002) ja Virgin Expressin (ostettiin keväällä 2005) toiminnot. Lentoyhtiö lanseerattiin 7. marraskuuta 2006, toimintansa tämä yhtiö aloitti 25. maaliskuuta 2007.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 16,8 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brussels Airlinesin kotisivut
Brussels Airlinesin laivaston ikä

Belgialaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
Star Alliance
Pyhätunturi (täsmennyssivu)

Pyhätunturi on seuraavien suomalaisten tunturien nimi:

 Pyhätunturi, Kittilä, noin 450 m
 Pyhätunturi, Kittilän ja Kolarin rajalla, noin 490 m
 Pyhätunturi, Pelkosenniemi, noin 540 m
Pyhä-Luoston kansallispuisto, vuoteen 2005 asti Pyhätunturin kansallispuisto, Sodankylä, Pelkosenniemi ja Kemijärvi
 Nattasten tunturiryhmään kuuluva Pyhä-Nattanen eli Sodankylän Pyhätunturi, noin 508 m
 Sallatunturien kahden huipun nimet olivat vuoteen 2012 asti Iso Pyhätunturi ja Pieni Pyhätunturi, noin 477 m.