joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peter Tallberg

Peter Julius Tallberg (15. heinäkuuta 1937 Helsinki – 16. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen liikkeenjohtaja ja kauppatieteiden maisteri sekä kilpapurjehtija. 

Tallbergin vanhemmat olivat kauppaneuvos Eric Tallberg ja May Harriet Fabritius. Henrik Tallberg on hänen veljensä.

Tallberg toimi Oy Julius Tallberg Ab:n toimitusjohtajana 1976–1985 ja Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen toimitusjohtajana 1986–1988. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsen vuodesta 1976 kuolemaansa asti, Kansainvälisen Purjehtijaliiton puheenjohtaja 1986–1994 ja Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n toiminnanjohtaja 1994–1999. Vuonna 1992 pidetyssä Sevillan maailmannäyttelyssä Tallberg toimi Suomen osaston komissaarina. Vuonna 1988 Tallberg valittiin Espoon valtuustoon Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) edustajana yhdeksi kaudeksi.

Tallberg osallistui olympiakisojen purjehdukseen viidesti 1960–1980. Hän purjehti veljensä Henrik Tallbergin kanssa Star-veneillä  Squid III ja Squid IV. Tokion olympialaisissa vuonna 1964 he olivat lähellä voittoa, ja sijoittuivat lopulta neljänsiksi. Moskovan kisoissa 1980 hän oli lipunkantajana kisojen avajaisissa. KOK:ssa merkittävimmäksi tehtäväksi muodostui urheilijakomission puheenjohtajuus, jota hän hoiti vuosina 1981–2002.

Tallberg ehdotti 24. huhtikuuta 1980, että Helsinki hakisi kesäolympialaisten järjestämistä vuonna 1988 tai 1992. Helsingin kaupungin, Suomen olympiakomitean ja opetusministeriön neuvottelujen jälkeen 3. heinäkuuta 1980 tiedotettiin, että Helsingillä ei ole resursseja järjestää nykymuotoisia laajoja kesäolympialaisia.

Tallberg palkittiin elämänurapalkinnolla tammikuussa 2015 järjestetyssä Suomen urheilugaalassa. Hän kuoli syöpään saman vuoden toukokuussa 77-vuotiaana.


Lähteet

Internet 
 Peter Tallberg Bio, Stats and Results.  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
Peter Tallbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Kirjallisuutta 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset kilpapurjehtijat
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Espoon kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Satasairaala

Satasairaala (alk. Porin yleinen sairaala, vuosina 1965–2018 Satakunnan keskussairaala) on Porissa Tiilimäen kaupunginosassa toimiva maakunnallinen keskussairaala, jonka omistaa Satakunnan sairaanhoitopiirin kuntayhtymä. Sen toiminta-alue kattaa koko Satakunnan maakunnan.

Historia 
Porin yleinen sairaala aloitti toimintansa vuonna 1878, jolloin senaatti päätti perustaa uuden yleisen sairashuoneen Turun ja Porin läänin pohjoisosia varten. Tarkoitusta varten ostettiin V kaupunginosassa Isolinnankadun ja Ruhtinaankadun kulmassa sijainnut rakennus. 1900-luvulle tultaessa sairaala ei enää vastannut aikakauden maakunnallisen sairaanhoidon vaatimuksia. Porin yleisessä sairaalassa oli ainostaan 55 sairaansijaa, mutta potilaita oli jatkuvasti lähes parikymmentä enemmän, eikä kaikkia sisään pyrkiviä pystytty ottamaan hoitoon. Sairaalan tilat olivat pimeät ja epäkäytännölliset, ja useita välttämättömiä tiloja puuttui kokonaan. Tilanahtautta helpotti kuitenkin vuonna 1895 Porin kaupungin asukkaita varten perustettu Porin kaupunginsairaala. Vuonna 1927 yleisen sairaalan johtava lääkäri J. V. Sysimetsä teki aloitteen uuden sairaalan rakentamisesta, ja kansanedustaja Oskari Leivo otti asian esille eduskunnassa. Rahoitus hankkeelle saatiin vasta 1934, jolloin eduskunta hyväksyi Kyllikki Pohjalan käynnistämän aloitteen sairaalan määrärahasta.

Uudesta sairaalasta piti aluksi vain 100 sairaansijaa käsittävää laitosta, mutta Lääkintöhallituksen pääjohtajan Hannes Ryömän aloitteesta valtion ja kuntien sairaalatoimi yhdistettiin, ja Satakunnan kunnat rahoittivat viereen toisen samankokoisen sairaalarakennuksen. Ryömä piti järkevämpänä yhden suuren maakunnallisen sairaalaan rakentamista kuin useita pienempiä kunnansairaaloita. Rakennustyöt Porin kaupungin luovuttamalla tontilla Tiilimäen kaupunginosassa alkoivat vuonna 1935, ja kaksiosainen 220-paikkainen sairaala aloitti toimintansa heinäkuussa 1937. Rakennukset suunnitteli Lääkintöhallituksen rakennusosaston päällikkö arkkitehti Jussi Paatela. 

Vuonna 1965 sairaalan nimeksi tuli Satakunnan keskussairaala (lyh. SATKS tai SatKS). 1970-luvun alussa järjestettiin arkkitehtikilpailu, jonka voittaneen Veijo Martikaisen suunnitelmien mukaan sairaalaan toteutettiin useita peruskorjaus sekä useita laajennuksia vuosina 1977–1994. 1990-luvulla toteutetut sairaala-alueen pihasuunnitelmat laati maisema-arkkitehti Maj-Lis Rosenbröijer.

Uudisrakentamista on jatkettu myös 2000-luvulla. Uusi lasten- ja naistentalo valmistui vuonna 2015, ja viimeisin laajennus on vuosina 2017–2018 toteutettu H-rakennus. Sairaalan nykyinen nimi Satasairaala otettiin käyttöön marraskuussa 2018.

Katso myös 

 Luettelo Suomen sairaaloista

Lähteet

Aiheesta muualla 
Satasairaalan kotisivut 

Porin sairaalat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Suomen sairaalat
Itäkeskus (Pori)

Itäkeskus on Porissa, Mikkolan kaupunginosassa sijaitseva Satakunnan Osuuskaupan kauppakeskittymä. Suurin liikkeistä on Prisma. Prismassa sijaitsee mm. Hesburger, Presso, Pizza Buffa ja pienliikkeitä kuten Alko, Lindex ja DNA Kauppa. Lisäksi alueella on mm. Hankkija , Byggmax, Rusta, ja S-ryhmän autoliike, sekä entisen, lakkautetun Prisman kiinteistöstä tehty liikerakennus jossa on mm. useita huonekaluliikkeitä.

Vuonna 2008 lokakuun alussa valmistui Itäkeskuksen viereen kauppakeskus Icco, jossa suurimpana liikkeenä on K-Citymarket. Iccon kauppakeskus on pinta-alaltaan Prisman luokkaa, mutta itse K-Citymarkerketin pinta-ala on pienempi kuin Prisman.

Itäkeskukseen pääsee Porin kauppatorilta paikallisbusseilla 3, 5 ja palveluliikenteen bussilla P1. Kauppakeskusten vieressä kulkee valtatiet 11 ja 2.

Aiheesta muualla 

 

Porin kauppakeskukset
Lívia Járóka

Lívia Járóka (s. 6. lokakuuta 1974 Tata) on unkarilainen Fidesz – Magyar Polgári Szövetség -puolueen poliitikko. Hän on etnisesti romani.

Járóka valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2004 ja hän oli sen jäsen vuoteen 2014. Syyskuussa 2017 hän nousi takaisin europarlamenttiin korvaten Ildikó Pelczné Gállin.

Lähteet

Unkarilaiset europarlamentaarikot
Romanitaustaiset henkilöt
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Musa (Pori)

Musa () on Porin 23. kaupunginosa, joka sijaitsee Länsi-Porissa. Musan naapurikaupunginosat ovat Valtatie 2:n toisella puolella Käppärä, Vähäraumantien ja Musantien toisella puolella Vähärauma ja Liikastentien toisella puolella Liinaharja, Valtatie 8:n toisella puolella on Isomäki.

Musan nimi tulee ruotsin suota tarkoittavasta sanasta måss. Aikoinaan maan kohotessa Musan alueella sijaitsi laajoja suoalueita, jotka vähitellen kuivattiin ja raivattiin viljelykselle. Musan alue on suurimmaksi osaksi asuinaluetta. Kaupunginosassa sijaitsee myös muun muassa Prisma ja Lidl. 

Musaan kuuluu 1900-luvun alussa rakennettu Paviljongin asuinalue, joka muodostui silloisten kaupunginrajojen ulkopuolelle. Paviljonki liitettiin Porin kaupunkiin 1940-luvulla, ja se sulautui Musan kaupunginosaan. Paviljongin ajoista on muistuttamassa vanhojen asuintalojen lisäksi ravintola Musan Paviljonki.

Jalkapalloseura Musan Salama pelaa kotiottelunsa Musan kentällä. Seura on parhaimmillaan pelannut jalkapallon Ykköstä kolmen kauden ajan, vuosina 1999, 2000 ja 2001.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla
Freedom Force

Freedom Force on Irrational Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema peli vuodelta . Pelissä pelaaja ohjaa supersankarijoukkoa, joka puolustaa Patriot Cityä erilaisia kelmejä, hirviöitä ja muita uhkaavia olentoja vastaan. 

Pelin jatko-osa Freedom Force vs. Third Reich julkaistiin maaliskuussa vuonna 2005.

Vastaanotto 
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 9/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Windows-pelit
Vuoden 2002 videopelit
Jan Fridegård

Jan Fridegård (oik. Johan Fridolf Johansson, käytti nuoruudessaan nimeä Fride Johansson; 14. kesäkuuta 1897 – 8. syyskuuta 1968) oli ruotsalainen kirjailija. Fridegårdia pidetään yhtenä merkittävimmistä ruotsalaisista työläiskirjailijoista. Hänen yhteiskuntakriittiset teoksensa pohjautuvat paljolti omaelämäkerralliseen aineistoon.

Teokset

Den svarta lutan, 1931
En natt i juli, 1933
Jag, Lars Hård, 1935
Barmhärtighet, 1936
Tack för himlastegen, 1936
Offer, 1937
Äran och hjältarna, 1938
Statister, 1939
Trägudars land, 1940
Torntuppen, 1941
Här är min hand, 1942
Gryningsfolket, 1944
Kvarnbudet, 1944
Fäderna : stenåldern, 1947
Johan From, Lars Hård och andra, 1948
Offerrök, 1949
Kvinnoträdet, 1950
Lars Hård går vidare, 1951
Johan Vallareman och andra sagor, 1952
Porten kallas trång, 1952
Vägen heter smal, 1953

Sommarorgel, 1954
Larsmässa, 1955
Lyktgubbarna, 1955
Flyttfåglarna, 1956
From och Hård, 1956
Arvtagarna, 1957
En bland eder, 1958
Muren, 1959
Svensk soldat, 1959
Soldathustrun, 1960
Mot öster - soldat!, 1961
Soldatens kärlek, 1962
Hemkomsten, 1963
Den gåtfulla vägen, 1963
Noveller, 1965
Tre stigar, 1967

Postuumit julkaisut

Hallonflickan, 1968
Den blå dragonen. Självbiografiska berättelser, 1971
Ängslyckan och andra berättelser, 1973

Suomennetut teokset
Karu nuoruus, 1943 
Portti on ahdas, romaani, 1953
Puujumalien maa, romaani, 1946
Tuntematon tie, 1972
Tässä käteni, 1945
Uhri, 1945

Palkinnot ja tunnustukset 
 De Nion suuri palkinto 1947
 Litteraturfrämjandetin suuri palkinto 1967

Aiheesta muualla
Jan Fridegård.pdf  Jan Fridegård artikkeli
Fridegård-museo Håbossa 

Ruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
CMS-kuntoklubiketju

CMS (Club Marketing & Management Services) on kansainvälinen kuntosaliketju, joka on perustettu vuonna 1965. CMS Internationalin perustaja on yhdysvaltalainen Mike Chaet, joka työskentelee yhtiön johdossa. 
Pohjoismaissa toiminta käynnistyi aluksi Ruotsissa vuonna 1996, jonka jälkeen mukaan liittyivät Norja ja Tanska. Suomessa toiminnan aloitti keväällä 2000 Mikko Mustala. Ensimmäiset 11 kuntoklubia liittyivät ketjuun 15. elokuuta 2000.

Suomessa CMS-klubeja on 23 kpl.

Lähteet 

 M&M kuntotalo: M&M 20 vuotta

Aiheesta muualla 
CMS-Klubi
CMS Lifestyle -lehden mediakortti 2007 (pdf-tiedosto
 CMS-kuntosaliketjun konsultointiyrityksen sivut 
K-Kuntokeskusjärjestelmä
M&M Kuntotalo
Liikuntakeskus Syke

Kuntokeskukset
Ari Laine

Aarne ”Ari” Laine (12. joulukuuta 1912 Nurmijärvi – 19. heinäkuuta 1998 Nurmijärvi) oli suomalainen näyttelijä.

Ari Laine loi pitkän uran teattereissa operettien näyttelijä-ohjaajana. Hän oli oikealta nimeltään Aarne Laine, mutta vaihtoi nimensä, jotta hänet erotettaisiin toisesta Aarne Laine -nimisestä näyttelijästä. Laine esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa vuonna 1936. Hän näytteli kaikkiaan 26 elokuvassa, joista viimeisessä vuonna 1973.

Laine tunnetaan parhaiten Aaretti-rengin osasta Valentin Vaalan elokuvassa Siltalan pehtoori vuodelta 1953 sekä Mauno Kypenäisen osasta elokuvassa Putkinotko (1954). Hänen ainoa pääroolinsa oli Taneli Taivainen hupailussa Laivaston monnit maissa (1954).

Ari Laine loi pitkän uran myös televisio-ohjaajana. Hän kuului Helsingin Ympäristöteatterin perustajajäseniin.

Filmografia 

 VMV 6 (1936)
 Suviyön salaisuus (1945)
 Kultainen kynttilänjalka (1946)
 Houkutuslintu (1946)
 Alaston malli karkuteillä (1953)
 Siltalan pehtoori (1953)
 Laivaston monnit maissa (1954)
 Morsiusseppele (1954)
 Laivan kannella (1954)
 Putkinotko (1954)
 Lähellä syntiä (1955)
 Ryysyrannan Jooseppi (1955)
 Lain mukaan (1956)
 Yhteinen vaimomme (1956)
 Ratkaisun päivät (1956)
 Tirlittan (1958)
 Yks' tavallinen Virtanen (1959)
 Iloinen Linnanmäki (1960)
 Voi veljet, mikä päivä! (1961)
 Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)
 Totuus on armoton (1963)
 Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966)
 Täällä Pohjantähden alla (1968)
 Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut (1969)
 Pohjantähti (1972)
 Uuno Turhapuro (1973)

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset televisio-ohjaajat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Himangan Roima

Himangan Roima on vuonna 1936 perustettu himankalainen urheilu- ja vapaa-ajan seura. Alkuvuosina toimintaa oli monella rintamalla, mutta nyt lentopallo on seuralle merkittävin. Roiman miehet pelasivat kaudella 2007–2008 2-sarjassa.

Suomalaiset lentopalloseurat
Kalajokelaiset urheiluseurat
Himanka
Vuonna 1936 perustetut urheiluseurat
Jackass 3D

Jackass 3D (myös Jackass 3) on ensi-iltansa 15. lokakuuta 2010 saanut neljäs Jackass-elokuva. Se on jatko-osa sarjan muille elokuville Jackass: The Movielle (2002), Jackass: Number Twolle (2006) ja Jackass 2.5.:lle (2007, epävirallinen). Elokuvaa alettiin kuvata tammikuussa 2008. Elokuvan kuvaukset myöhästyivät pahasti kun yksi elokuvan päätähti, Steve-O joutui mielisairaalaan pakkohoitoon maaliskuussa. Hänet myös pidätettiin epäiltynä vandalismista ja huumausainerikoksesta. Elokuva on kuvattu 3D- muodossa. Elokuvassa esiintyvät nopeasti myös Duudsonit. Vuoden 2011 alussa julkaistiin DVD, Jackass 3.5. Se sisältää materiaalia, jota ei ollut sisällytetty elokuvateattereissa näytettyyn versioon.

Lähteet 

Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat
Jeff Tremainen ohjaamat elokuvat
3D-elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Matthew Archer

Matthew Archer on englantilainen rumpali. Archer tunnetaan parhaiten Paradise Lostista, jossa Archer soitti vuosina 1988-1994. Archer oli yksi yhtyeen perustajajäsenistä.

Diskografia

Paradise Lost 
 
 
 
 
 
 
  (livealbumi, Archer soittaa osalla raidoista)

Lähteet 
 Paradise Lostin kotisivut

Aiheesta muualla 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Paradise Lost
Brittiläiset rumpalit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Myöhempien aikojen Kristuksen kirkko

Myöhempien aikojen Kristuksen kirkko (engl. The Latter Day Church of Christ) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö, joka harjoittaa moniavioisuutta. Kirkko tunnetaan tavallisimmin nimellä Kingstonin klaani (engl. Kingston Clan) tai Kingstonin ryhmä (engl. Kingston Group) sitä johtavan Kingstonin suvun mukaan. Kirkko järjestettiin virallisesti vuonna 1977, jolloin Davis County Cooperative Society Inc. -yhtiön omistajat muuttivat yhtiöryppään virallisesti kirkoksi. Kooperatiivi perustettiin vuonna 1941, mutta kirkon historia ulottuu aina vuoteen 1926, jolloin Kingstonin suvun päämies Elron Kingston jätti mormonifundamantalistien liikkeen. 

Kingstonin suvun ja täten myös Myöhempien aikojen Kristuksen kirkon hallussa on huomattava yritysrypäs. Kirkon varat on arvioitu 200 miljoonan dollarin arvoisiksi.

Kirkon päämaja on Salt Lake Cityssä Utahissa. Se jakaa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon opinkäsitykset, mutta ei hyväksy moniavioisuuden lakkauttamista. Sen mukaan moniavioisuus on ikuinen periaate, joka on aina voimassa. 

Kirkko on joutunut harjoittamansa moniavioisuuden takia usein vaikeuksiin Utahissa. Syynä ovat olleet sekä sinällään kielletyt moniavioiset liitot että liittojen solmiminen läheisten sukulaisten ja alaikäisten kanssa. Esimerkiksi Kingstonin klaanin jäsen Jeremy Ortell Kingston tuomittiin 2004 vuodeksi vankeuteen hänen otettuaan 15-vuotiaan tytön LuAnn Kingstonin, joka oli sekä hänen serkkunsa että tätinsä, neljänneksi vaimokseen vuonna 1994. 

Myöhempien aikojen Kristuksen kirkkoon kuuluu arviolta 2000 jäsentä.

Kingstonin klaanin tapa solmia sukulaisuusavioliittoja on peräisin klaanin toiselta johtajalta, John Ortell Kingstonilta, joka solmi 30 vuoden iässä avioliiton sekä veljentyttärensä Coreen Gustafsonin että sisarpuolensa Kathleen Tuckerin kanssa.

Mormonismi
Rhys Fulber

Rhys Fulber (s. 10. lokakuuta 1970) on kanadalainen muusikko, uudelleenmiksaaja ja tuottaja. 

Fulber on tunnettu parhaiten roolistaan Front Line Assemblyn kosketinsoittajana sekä lukuisista sivuprojekteistaan, jonka lisäksi hänellä on sooloprojekti Conjure One.

Fulber on tuottanut muun muassa Paradise Lostin sekä Fear Factoryn levyjä, jonka lisäksi Fulber on myös uudelleenmiksannut albumeita (muun muassa Fear Factoryn Remanufacture). Lisäksi Fulber on säveltänyt elokuvien ääniraitoja.

Aiheesta muualla 
 Täydellinen lista Fulberin tuottamasta musiikista
 Front Line Assemblyn myspace-sivusto

Kanadalaiset muusikot
Kanadalaiset musiikkituottajat
Populaarimusiikin taustavaikuttajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Naradan metallikierteet

Naradan metallikierteet ovat Ural-vuoristossa sijaitsevan Naradajoen ympäristöstä löydettyjä pieniä, enimmäkseen spiraalin muotoisia esineitä. Esineet löysi vuosina 1991–1993 joukko kullanetsijöitä. Esineiden koko vaihtelee kolmesta senttimetristä 0,003 millimetriin. Myöhemmin esineitä on löydetty myös Kožim-, Balbanju-, Vtvisty- ja Lapkhevozhjokien ympäristöistä 3–12 metrin syvyydestä. 

Esineet koostuvat useista metalleista: suurimmat ovat kuparia ja pienemmät volframia ja molybdeeniä. Esineiden löytösyvyyden mukaan niiden iäksi on määritelty 2 000–20 000 vuotta.

Esineet löytäneen geologiryhmän toimeksiantaja oli venäläinen geologinen instituutti ZNIGRI. Tohtori Valeri Uvarovin mukaan löydettyjä esineitä ovat tutkineet eri tahot Pietarissa, Syktyvkarissa ja Helsingissä. Tohtori Jelena Matvejevan mukaan löytökerrokset ajoittuvat myöhempään pleistoseenikauteen.

Esineiden alkuperästä on esitetty useita teorioita. Mikäli iänmääritys pitää paikkansa, niitä ei nykytiedon mukaan voida pitää ihmisen valmistamina. Ufoharrastajien mukaan esineet ovat todiste maan ulkopuolisen sivilisaation oleskelusta alueella tuhansia vuosia sitten. Erään teorian mukaan esineet voisivat olla peräisin jonkin tuhotun ja haudatun Neuvostoliiton aikaisen tehtaan jäänteistä.

Lähteet
 http://www.mystae.com/streams/science/russcrew.html
 http://ufologie.net/htm/ancural.htm

Viitteet

Kirjallisuutta
 Hartwig Hausdorf - Wenn Goetter Gott, München 1997
 Ancient Skies, saksankielinen versio 1998, CH-3803 Beatenburg, Sveitsi

Aiheesta muualla
 Sensational find in Russia? 

OOPArt
Bill Hayden

William George ”Bill” Hayden (s. 23. tammikuuta 1933) on australialainen poliitikko. Hän on Työväenpuolueen jäsen ja maansa entinen kenraalikuvernööri (1989–1996). 

Hayden syntyi Brisbanessa, Queenslandissa. Hän sai paikan parlamentissa ensimmäistä kertaa vuonna 1961 ja oli jäsenenä Oxleyn vaalipiiristä vuoteen 1988. Hän toimi vuosina 1977–1983 puolueensa johtajana. 

Hayden kuuluu Australian ritarikuntaan. Hän oli valtion ulkoministeri vuosina 1983–1988.

Hayden oli näkyvä ateisti, mutta vuonna 2018 hän otti kristillisen kasteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Australian ulkoministerit
Australian kenraalikuvernöörit
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Ninian Stephen

Sir Ninian Martin Stephen (15. kesäkuuta 1923 – 29. lokakuuta 2017) oli australialainen lakimies, joka toimi maansa 20. kenraalikuvernöörinä vuosina 1982–1989.

Stephen syntyi Oxfordshiressä, Englannissa, ja muutti lapsena maasta. Hän aloitti opinnot Melbournen yliopistossa, mutta joutui toiseen maailmansotaan; hän jatkoi oikeustieteen opintojaan menestyksellä sodan jälkeen ja valmistui lakimieheksi.

Stephen nimitettiin 30. kesäkuuta 1970 Victorian korkeimman oikeuden tuomariksi, ja hän oli vuosina 1972–1982 Australian korkeimman oikeuden tuomari. Häntä seurasi kenraalikuvernöörin virassa Bill Hayden.

Stephen kuului muiden muassa Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan, Kunnialegioonaan ja Australian ritarikuntaan. Hän oli vuodesta 1949 naimisissa Valery Sinclairin kanssa; hänellä oli viisi tytärtä.

Lähteet

Australian kenraalikuvernöörit
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Armi Aavikko (albumi)

Armi Aavikko on suomalaisen laulaja Armi Aavikon kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2002.

Kappaleet 

 Armi ja Danny – Tahdon olla sulle hellä (3:36)
 Armi Aavikko – Sä oot mun rakkainpain (3:57)
 Armi ja Danny – Me vain (3:06)
 Armi Aavikko – Näin mun sydämeni muistoja kantaa (3:32)
 Armi Aavikko – Isä-pappa pingviini (3:15)
 Armi ja Danny – Silloin vasta kaiken saan (4:11)
 Armi Aavikko – Jos muistat sen laulun (3:05)
 Armi ja Danny – Kaiken sulle antaisin (3:20)
 Armi Aavikko – Iltaloma (3:46)
 Armi Aavikko – Tahdon tänään saada (3:49)
 Armi Aavikko – Horoskoopit (2:44)
 Armi Aavikko – Tanssi kanssani hiljaa (3:24)
 Armi Aavikko – Kaksi kulkijaa (3:08)
 Armi Aavikko – Radiotähti (3:32)
 Armi Aavikko – Kiitos sulle (3:54)
 Armi Aavikko – My boy Lollipop (2:14)
 Armi Aavikko – Agadou (3:18)
 Armi Aavikko – Puhjennut on ruusu kukkaan (4:10)
 Armi ja Aikamiehet – Muistojen ruusut (2:58)
 Armi ja Danny – Kanssasi on niin hyvä olla (2:54)

Vuoden 2002 kokoelma-albumit
Armi Aavikon albumit
Kitty Kallen

Kitty Kallen (25. toukokuuta 1921 Philadelphia, Pennsylvania – 7. tammikuuta 2016 Cuernavaca, Meksiko) oli yhdysvaltalainen viihdelaulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Philadelphiassa seitsenlapsiseen juutalaiseen perheeseen ja lauloi big bandeissa jo 1930-luvulla. Kallen lauloi pääasiassa jazzia, swingiä ja poppia.

Kallen aloitti yhteistyön Jimmy Dorseyn kanssa (mm. laulu ”Bésame Mucho”) ja lauloi usein duettona Bob Eberlyn kanssa. Hänen levyttämänsä menestyskappale ”Little Things Mean a Lot” nousi vuonna 1954 Billboard-listan ykköseksi.

Kallen sai työstään muusikkona tähden Hollywood Walk of Famella.

Tunnettuja lauluja 
 "Bésame Mucho" (1944) 
 "They're Either Too Young Or Too Old" (1944) 
 "I'm Beginning To See The Light" (1945) 
 "It's Been A Long Long Time" (1945)
 "Kiss Me Sweet" (1949) 
 "Juke Box Annie" (1950) 
 "Our Lady Of Fatima" (1950) 
 "The Aba Daba Honeymoon" (1951)
 "Are You Looking For A Sweetheart?" (1953)
 "In The Chapel In The Moonlight" (1954) 
 "I Want You All To Myself" (1954)
 "Little Things Mean a Lot" (1954) 
 "Go On With The Wedding" (1955)
 "Sweet Kentucky Rose" (1955) 
 "If I Give My Heart to You" (1959)
 "That Old Feeling" (1960) 
 "My Coloring Book" (1963)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Herralahti

Herralahti (, aikoinaan myös Kungsviken, Kronoviken ja Fiskviken) on Porin kaupunginosa, joka sijaitsee keskustan itäpuolella. 

Se käsittää nauhamaisesti Paanakedonkadun ja siitä risteävän Pohjanmaantien varrella sijaitsevaa teollisuus- ja liikealuetta, joka pohjoisessa rajoittuu Aittaluodon tehdasalueeseen. Lisäksi Herralahteen kuuluu Pohjanmaantien eteläpuolella oleva asuinalue sekä Paanakedonkadun keskustanpuoleisessa päässä sijaitseva Herralahden urheilukenttä sitä ympäröivine puistoineen. Herralahden länsipuolella on Kuninkaanhaan kaupunginosa, jossa Herralahden ala-aste nimestään huolimatta toimii.

Herralahden lahti

Vielä 1900-luvun alussa nykyisen Herralahden kentän ympäristössä oli matala Kokemäenjoen lahti nimeltään Herre Viken eli Herran lahti. Sen erotti joesta kapea salmi, jonka ylitse oli rakennettu Aittaluotoon johtava silta vuonna 1781. Herralahden ja Kokemäenjoen välisellä niemellä nykyisen Linnansillan kohdalla toimi pitkään laivaveistämö eli varvi. Se perustettiin jo vuonna 1572 ja oli toiminnassa aina 1900-luvun alkupuolelle saakka.

Maatunut ja soistunut Herralahti täytettiin 1920-1930-luvuilla, niin että vuonna 1935 paikalle avattiin urheilukenttä.

Herralahden urheilualue 
Yleisurheilu- ja jalkapallokentän lisäksi alueelle rakennettiin myös hiekkapintainen jalkapallokenttä, joka talvisin jäädytettiin luistinradaksi. Kenttää käyttivät kesäisin jalkapalloseurat ja talvisin jääpalloseurat. Kenttä oli Porin jalkapallon ykköskenttänä vuoteen 1965 asti, jolloin Porin Stadion valmistui. Jääpalloilijat muuttivat myös urheilukeskukseen 1970-luvulla. 

Vuonna 1949 avattiin Juhannuslehdon jääkiekkokenttä. Porilaiset jääkiekkoseurat käyttivät sitä vuoteen 1964 asti, jolloin nykyisen Isomäen jäähallin paikalle rakennettiin tekojääkaukalo. Jääkiekkokenttä sai nimensä Herralahden länsilaidalla sijainneesta puistosta.

Lähteet
Porin kaupungin karttapalvelu

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Porin kaupunginosat
Luettelo suomalaisista yrityksistä henkilöstön mukaan

Tällä sivulla luetellaan Suomen suurimpia yrityksiä henkilöstön määrän mukaan järjestettynä.

2006

1913

Katso myös
 Luettelo suomalaisista yrityksistä liikevaihdon mukaan

Lähteet 
 100 suurinta työllistäjää (Talouselämä)

Viitteet

Aiheesta muualla
Kauppalehti, 2000 eniten työllistävää yritystä Suomessa.

Yritykset henkilöstön mukaan
Maurice V. Wilkes

Maurice Vincent Wilkes, Sir (26. kesäkuuta 1913 Dudley – 29. marraskuuta 2010 Cambridge) oli brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan parhaiten EDSAC:n kehittäjänä. Hänelle myönnettiin vuonna 1967 Turing-palkinto.

Wilkes keksi suunnitteluperiaatteen, jota hän kutsui mikro-ohjelmoinniksi: periaatetta hyödynnettiin muun muassa menestyksekkäässä IBM S/360:ssä.

Wilkes syntyi Dudleyn kaupungissa, Staffordshiressa Länsi-Midlandsin alueella. Hän opiskeli ja myöhemmin itse työskenteli Cambridgen yliopistossa. Hän oli Royal Societyn jäsenenä vuodesta 1956. Hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1980.

Wilkes asui Englannissa. Wilkes kuoli 97-vuotiaana marraskuussa 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Time-sharing computer systems Archive.org-palvelussa 

 

Brittiläiset tietojenkäsittelytieteilijät
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Turing-palkinnon saajat
Ludvig Suuri

Ludvig Suuri voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:

Ludvig I, Unkarin kuningas vuosina 1342–1382 ja Puolan vuodesta  1370
Ludvig XIV, Ranskan kuningas vuosina 1643–1715
Öljyntorjunta-alus

Öljyntorjunta-alus on öljyn torjuntaan rakennettu tai muutettu vene tai laiva, joka on varustettu öljyntorjuntalaitteistolla. Aluksella voidaan torjua kokonaan tai osittain vesistössä tapahtuneen öljyonnettomuuden tai pienemmän -päästön vahinkoja.

Suomen öljyntorjunta-alukset  

Suomen valtiolla on yhteensä 19 öljyntorjunta-alusta joiden hallinta ja operointi jakaantuu pääsääntöisesti merivoimien, Meritaito Oy:n ja rajavartiolaitoksen, kesken. Osa kalustosta on niin sanottuja monitoimialuksia, joita käytetään pääsääntöisesti muuhun tarkoitukseen kuin öljyntorjuntaan.

Öljyntorjuntavalmiudessa ovat heti kaikki rajavartiolaitoksen liikenteessä olevat monitoimialukset, neljän tunnin lähtövalmiudessa merivoimien päivystysvuorossa oleva öljyntorjunta-alus, sekä Meritaidon aluksista kolme on aina kuuden tunnin lähtövalmiudessa joka päivä klo 8-16 välisenä aikana.

Uudenkaupungin Työvene Oy:n toimitti Suomelle uuden monitoimialuksen 2011. Öta Louhi paransi oleellisesti talvitorjunta operointia. Hankinnan hinta oli 48 miljoonaa euroa.
Hylje peruskorjattiin ja päivitettiin vuonna 2015, jolloin aluksen öljynkeräyskalusto uusittiin ja aluksen pidennyksen johdosta öljynkeräyskapasitettia saatiin nostettua.

Suomen ympäristökeskus julkaisi joulukuussa 2007 Öljyntorjuntavalmius merellä -työryhmän loppuraportin, jossa vaaditaan Suomenlahdelle lisää öljyä avomereltä kerääviä öljyntorjunta-aluksia, jotka voivat liikkua myös vaikeissa jääoloissa.

Katso myös 
Öljyntorjunta-alus Hylje
Öljyntorjunta-alus Halli
Väyläalus Letto
Väyläalus Linja
Öljyntorjunta-alus Louhi
Vartiolaiva Merikarhu
Väyläalus Oili I
Väyläalus Oili II
Väyläalus Oili III
Väyläalus Oili IV
Väyläalus Sektori
Väyläalus Seili
Öljyntorjunta-alus Svärtan
Vartiolaiva Tavi
Öljyntorjunta-alus Tursas
Öljyntorjunta-alus Uisko

Lähteet

Aiheesta muualla 

Öljy- ja kemikaalivahinkojen torjunta merialueilla (www.ymparisto.fi)
Akerin uutinen viron aluksesta
 Suomen öljyntorjuntavalmius puutteellinen YLE 31.10.2007
Valtion varustamoliikelaitos 
Valtion öljyntorjunta-alukset
Ympäristöliiton kooste öljyonnettomuudesta 
Uudenkaupungin Työvene Oy:n öljyntorjunta-alukset
Monitoimialus nostaa merkittävästi Suomen öljyntorjuntavalmiutta
EVA-316 – Historia ja ongelmat
Ruotsin öljyntorjunta-alukset 
Ruotsin monitoimialukset 
Suomen tuki viron onnettomuudelle 2006
Hylje ja Seili keräämässä öljyä Virossa 2006
Meritaito Oy:n öljyntorjuntakalusto 

Laivatyypit
Kate Havnevik

Kate Havnevik on norjalainen laulaja ja lauluntekijä Oslosta.

Ura 
Havnevik alkoi 14-vuotiaana soittaa punkyhtyeessä, joka esiintyi Oslon laittomassa Blitz-klubissa. 19-vuotiaana hän muutti isänsä kotimaahan Englantiin opiskelemaan musiikkia ja säveltämistä Liverpoolissa, kunnes muutti Lontooseen. Siellä hän valmisteli tulevaa albumiaan apunaan monia tuottajia mukaan lukien Marius De Vires, Lamb-yhtyeen basisti Jon Thorne ja Guy Sigsworth, joka aiemmin oli työskennellyt mm. Björkin, Imogen Heapin, Madonnan ja Britney Spearsin kanssa. 

Sigsworthin kanssa Havnevik teki kappaleita Melankton-esikoisalbumilleen. Melankton tarkoittaa mustaa ruusua. Nimen idean hän sai sen tekemisvaiheessa lukemastaan kirjasta, jossa oli samanniminen hahmo. Albumi julkaistiin Norjassa huhtikuussa 2006, Isossa-Britanniassa lokakuussa 2006 ja Yhdysvalloissa maaliskuussa 2007, jolloin se myös pääsi myyntiin Applen iTunes-verkkomusiikkikauppaan. Havnevikin kappaleita on ollut mukana myös sarjoissa Greyn Anatomia sekä O.C..

Soolouransa lisäksi Havnevik laulaa Röyksopp-yhtyeen naissolistiosuudet yhdessä Karin Dreijer Anderssonin kanssa. Sen lisäksi hän tekee kappaleita muille yhtyeille, ja lauloi taustaosuudet Britney Spearsin singlellä Someday (I will Understand), jonka Guy Sigsworth tuotti.

Aiheesta muualla 
Viralliset sivut
Havnevik MySpacessa
epäviralliset sivusto

Norjalaiset laulajat
Bilecikin maakunta

Bilecikin maakunta on maakunta Turkissa. Maakunnan pääkaupunki on Bilecik. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 212 361.

Piirikunnat 
Maakunta on jaettu 8 piirikuntaan.

Bilecik
Bozüyük
Gölpazarı
İnhisar
Osmaneli
Pazaryeri
Söğüt
Yenipazar

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin maakunnat
Ludvig I Suuri (Unkari)

Ludvig I Suuri oli Unkarin, Kroatian ja Dalmatian kuningas 1342–1382 ja Puolan kuningas 1370–1382. Hän kuului Anjoun sukuun.

Ludvig peri Unkarin kruunun isältään Kaarle Robertilta. Hän oli yksi keskiajan Unkarin vahvimmista hallitsijoista. Hän kävi sotaa Bulgariassa, Bosniassa ja Valakiassa sekä Kultaista ordaa vastaan. 

Ludvigin valtakaudella Unkarin talous kukoisti. Kaivoksista saatiin kultaa ja hopeaa, ammattilaiset järjestäytyivät kiltoihin ja ulkomaankauppa kukoisti. Ludvig perusti maan ensimmäisen yliopiston ja useita kaupunkeja, ja suosi käsikirjoitusten kuvittamista.

Hän oli naimisissa kolme kertaa ja sai neljä lasta, joista kaksi tytärtä selvisi aikuisikään.

Vuonna 1370 hän peri äitinsä veljeltä Kasimir III Suurelta Puolan kruunun. Ludvigin kuoltua vuonna 1382 hänen tyttärensä Maria kruunattiin Unkarin hallitsijaksi ja nuorempi tytär Jadwiga Puolan ”kuninkaaksi”.

Lähteet 

 
 

Unkarin hallitsijat
Syntymävuosi puuttuu
Vuonna 1382 kuolleet
Ernie Wise

Ernie Wise OBE (syntymänimeltään Ernest Wiseman, 27. marraskuuta 1925 – 21. maaliskuuta 1999) oli brittiläinen koomikko, joka muodosti yhdessä Eric Morecamben kanssa komediaduon Morecambe & Wise.

Wisen oikea nimi oli Ernest Wiseman, mutta hän muutti sen lähteäkseen showbisnekseen, johon hän pääsikin nuoressä iässä esiintyessään laulajana musiikkihallissa. Hän syntyi Leedsissä, Yorkshiressa. Hänen isänsä Harry, junarataportieeri, oli myös laulaja ja he esiintyivät yhdessä nimellä Bert Carson and his Little Wonder ("Bert Carson ja hänen pikkuihmeensä"). 1939 hän esiintyi brittikoomikko Arthur Askeyn kanssa tämän Bandwagon-ohjelmassa.

Ernie yhdisti voimansa Eric Morecamben kanssa vuonna 1941, ja heistä tuli yksi suurimmista komediaduoista koskaan. He saivat nimeä radiossa ja siirtyivät televisioon vuonna 1955. Yli kahdenkymmenen vuoden ajan heillä oli säännöllisiä sarjoja ITV:n ja BBC:n kanssa. Heidän tavaramerkkinsä oli tapa jolla he kutsuivat julkimoita ohjelmaansa vain tehdäkseen heistä pilaa.

Seuraten Ericin kuolemaa sydänkohtauksesta 1984, Ernie vietti paljon aikaansa Floridassa ja teki vain satunnaisia esiintymisiä, yleensä muistellen edesmennyttä kumppaniaan, vaikka hän esiintyikin säännöllisesti osanottajana ITV:n versiossa suositusta visailuohjelmasta What's My Line?

Britanniassa Ernie asui luksusasunnossa Thames-joen törmällä Maidenheadissä, Berkshiressa. Hän sai lievän halvauksen joulukuussa 1993, jota seurasi toinen elokuussa 1995. Ernie ilmoitti virallisesti jäävänsä eläkkeelle showbisneksestä kuntonsa heiketessä 70. syntymäpäivänään.

Ernie Wise kuoli sydänkohtaukseen sairaalassa Buckinghamshiressa 73-vuotiaana, lukuisien terveysongelmien seurauksena. Hän kuoli ennen vaimoaan, jonka oli nainut tammikuussa 1953. He eivät saaneet lapsia.

Mainostyö ja esiintymiset

 Ernie Wise teki Britannian ensimmäisen matkapuhelinsoiton 1. tammikuuta, 1985 Vodafonen pääkonttorista Newburyssä, Berkshiressa.
 Hänen vuoden 1992 joulusinglensä oli suositeltuna musiikkilehti Music Weekissä.

Omaelämäkerrat

 Eric and Ernie (1973)
 Still on my Way to Hollywood (1990)

Aiheesta muualla
The Morecambe & Wise Tribute Site 
Eric And Ern - Keeping The Magic Alive  **Book, Film, TV Reviews, Interviews** 

Brittiläiset koomikot
Englantilaiset näyttelijät
Brittiläiset laulajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Nakertaja

Nakertaja (aikaisemmalta nimeltään Uusikylä) on Kajaanin kaupunginosa. Se sijaitsee noin 5 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Nakertajassa on asukkaita noin 2 200.. Nakertajan naapurikylä on Hetteenmäki.

Nakertajassa sijaitsee päiväkoti, alakoulu jossa on n. 200 oppilasta sekä kylätalo Vanahis. Aiemmin Nakertajassa myös toimivat  lähikauppa Siwa ja Posti. Nakertajan alakoululta lähtee talvisin hiihtolatuna käytettävä pururata, joka kulkee Hetteenmäen kautta ja haarautuu Pöllyvaaran ulkoilualueelle sekä Kirkkoaholle. Nakertajassa on kaksi urheilukenttää, pienempi alakoululla ja isompi Paltaniementien vieressä. Isomman urheilukentän vieressä toimivat seurakunta ja iltapäiväkerho. Kulkuyhteydet Nakertajasta Kajaaniin ovat heikohkot.

Kylä kuului Uusikylä-nimisenä alun perin Paltamoon, kunnes se liitettiin Kajaanin maalaiskuntaan vuonna 1954. Kylän nimi vaihtui Nakertajaksi vuonna 1957. 

Toisin kuin muilla Kajaanin taajama-alueen kaupunginosilla, joilla postiosoite on Kajaani, Nakertajalla on oma  postiosoite "87830 Nakertaja".

Lähteet

Aiheesta muualla
 Nakertaja-Hetteenmäen kyläyhdistyksen verkkosivut
 Nakertajan historiasta

Kajaanin kaupunginosat
Kainuun maakunnan entiset taajamat
Ilse

Ilse on naisen etunimi, saksalainen muunnos nimestä Elisabeth.

Suomessa nimi Ilse on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1045 henkilölle.  Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Ilsen nimipäivä on 14. lokakuuta.

Tunnettuja Ilsejä 

 Ilse Aichinger, itävaltalainen kirjailija
 Ilse Barends, chileläinen korkeus- ja pituushyppääjä ja pika- ja aitajuoksija
 Ilse DeLange, alankomaalainen country- ja poplaulaja
 Ilse Kaaja, suomalainen moukarinheittäjä
 Ilse Kempner (Maria Ivogün), unkarilaissyntyinen ooppera- ja konserttilaulaja
 Ilse Koch, saksalainen SS-Oberaufseherin, "Buchenwaldin noita"
 Ilse Kristiina ”Tiina” Lillak, suomalainen keihäänheittäjä
 Ilse Paulis, alankomaalainen soutaja
 Ilse Pausin, itävaltalainen taitoluistelija
 Ilse Rautio, suomalainen toimittaja, näytelmäkirjailija ja TV-käsikirjoittaja
 Ilse Stöbe, saksalainen journalisti ja kansallissosialismin vastustaja
 Ilse Uyttersprot, belgialainen poliitikko ja henkirikoksen uhri
 Ilse van Velzen, alankomaalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja tuottaja
 Ilse Weber, tšekkiläinen runoilija ja lastenkirjailija
 Ilse Zielstorff, saksalainen näyttelijä

Kuvitteellisia Ilsejä 

 Ilse Burnley, L. M. Montgomeryn teoksessa Pieni runotyttö

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet

es:Ilse
Kathleen Barr

Kathleen Barr (s. 6. huhtikuuta 1967) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka sai vuonna 2000 Annie-ehdokkuuden animaatiosarjasta Dragon Tales.

Ura
Barr esiintyi aluksi teattereissa, jonka jälkeen hän siirtyi ääninäyttelijäksi 1990-luvulla, jolloin Barr teki ensimmäisen roolinsa animaatiossa Battletoads. Muutama vuosi myöhemmin hän sai ensimmäisen merkittävän roolin ReBootissa, jossa hän toimi vuosien 1994–2001 aikana. Uransa alkuvaiheessa Barr teki dubbauksia ja tekee niitä edelleenkin alkuperäisten ääniroolien lisäksi. Vuonna 1999 Barr oli Kevinin äänenä Ed, Edd n Eddyssä vuoteen 2007 asti ja vuonna 1999 Wheezien äänenä Dragon Talesissa, josta hän sai Annie-ehdokkuuden vuonna 2000. Kaksi vuotta myöhemmin Barr oli He-Man animaation uusitussa versiossa Evil-Lynin äänenä. Muita animaatioita, joissa Barr on tehnyt äänirooleja ovat ¡Mucha Lucha!, Class of the Titans, Pucca ja Johnny Test. Vuonna 2009 hän uusi Kevinin roolinsa elokuvassa Ed, Edd n Eddy's Big Picture Show.

Aiheesta muualla
 TV.com
 Voice Chasers 

Kanadalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Paul Rusesabagina

Paul Rusesabagina (s. 15. kesäkuuta 1954) on ruandalainen ihmisoikeusaktivisti, joka pelasti Ruandan kansanmurhan aikana 1 260 tutsi- ja maltillista hutu-pakolaista paikallisen hutumiliisin veritöistä. Hän toimi sinä aikana belgialaisen Sabena-lentoyhtiön omistaman Hôtel des Mille Collinesin johtajana Kigalissa, Ruandassa. Hänen tarinastaan on tehty elokuva Hotelli Ruanda (2004). Nykyään hän asuu Belgiassa vaimonsa Tatianan, neljän lapsen ja kahden adoptiolapsen kanssa. Hän ajoi taksia Brysselissä ja omistaa kuljetusyhtiön.

Yhdysvaltain presidentti George W. Bush myönsi 9. marraskuuta 2005 Rusesabaginalle U.S. Presidential Medal of Freedom -kunniamerkin tunnustuksena Ruandan kansanmurhan uhrien pelastajana.

Hänet todettiin 20. syyskuuta 2021 syylliseksi terrorismiin liittyviin syytteisiin. Oikeudenkäynnin aikana hän tuomitsi presidentin Paul Kagamen ja kertoi, että hänet oli siepattu maanpaosta oikeudenkäyntiin Ruandaan.

Teokset 

 Rusesabagina, Paul & Zoellner, Tom & Sjelvgren, Tiina (suom.):   Hotellinjohtaja: Omaelämäkerta.   [Helsinki]: Bazar, 2007. ISBN                       978-952-5635-01-0

Aiheesta muualla

Ruandalaiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1954 syntyneet
Ruandan kansanmurha
Elävät henkilöt
Presidential Medal of Freedom
Kalajoen Seutu

Kalajoen Seutu on Kalajoen paikallislehti. Lehti perustettiin vuonna 1997. Lehden kustantaja oli aiemmin Printtimedia Kalajoen Seutu Oy. Toukokuussa 2011 Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj osti lehden liiketoiminnan. Samaan aikaan KePo osti myös toisen paikkakunnalla ilmestyvän paikallislehden, Kalajoki-lehden, liiketoiminnan, ja uuden omistajan tavoitteena on sulauttaa Kalajoen Seutu ja Kalajoki-lehti yhdeksi lehdeksi vuodenvaihteeseen mennessä.

Kalajoen seutu ilmestyy toistaiseksi omana lehtenään keskiviikkoisin. Vuonna 2007 lehden levikki oli 2086. Kalajoen Seutu valittiin Suomen parhaaksi paikallislehdeksi vuonna 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.kalajoenseutu.net

Suomalaiset paikallislehdet
Kalajoki
Suomen Euroviisuklubi OGAE Finland

Euroviisuklubi OGAE Finland ry (lyhyesti OGAE Finland tai Euroviisuklubi) on suomalainen euroviisufanien yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää Eurovision laulukilpailua Suomessa ja järjestää aiheeseen liittyviä tapahtumia. Joulukuussa 2004 OGAE Finland rekisteröityi yhdistykseksi. Vuosina 2005–2008 Suomessa toimi toinenkin faniyhdistys, Viisufanit ry. Se yhdistettiin OGAE Finlandiin vuonna 2008. 

OGAE:n  kansainvälinen pääjärjestö OGAE International perustettiin Savonlinnassa vuonna 1984. Se oli maailman ensimmäinen järjestäytynyt euroviisufanien yhdistys. Järjestön perustaja ja ensimmäinen toiminnanjohtaja 1984–2001 oli Jaripekka Koikkalainen.

Puheenjohtajat, OGAE Finland
1984–2001 Jaripekka Koikkalainen
2001–2007 Martti Immonen
2007–2010 Maiken Mäemets
2010–2018 Jouni Pihkakorpi
2018–2020 Mika Behm 
2020– Kati Wikström

Aiheesta muualla
http://www.euroviisuklubi.fi

Lähteet

Suomi Eurovision laulukilpailussa
Suomalaiset musiikkialan järjestöt
New Musical Express

New Musical Express eli NME oli brittiläinen musiikkilehti. Sen paperiversio muuttui ilmaislehdeksi syyskuussa 2015 ja viimeinen painettu numero ilmestyi 9. maaliskuuta 2018. NME-brändi jatkaa Internetissä. Musiikin lisäksi lehti käsitteli elokuvaa, muotia, politiikkaa ja tekniikkaa.

New Musical Express alkoi ilmestyä vuonna 1952, ja se ilmestyi kerran viikossa. Verkkolehti perustettiin vuonna 1996. Kyseessä oli ensimmäinen brittilehti, jossa julkaistiin maan virallinen singlelista. Lehti teki muiden suurten musiikkilehtien tapaan monia "all-time listoja", joihin sen toimittajat kokosivat maailman parhaita levyjä, singlejä ja kappaleita.

Vuonna 2000 NME:hen sulautettiin sen pitkäaikainen kilpailija, vuonna 1926 perustettu Melody Maker -lehti.

Ennen ilmaislehdeksi muuttumista vuonna 2015 lehden levikki oli noin 15 000. Suurimmillaan levikki oli yli 300 000.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lehden kotisivut. 

Musiikkilehdet
Brittiläiset aikakauslehdet
Phil Nimmons

Phillip Rista "Phil" Nimmons OC (s. 3. kesäkuuta 1923) on kanadalainen jazz-klarinetisti ja -säveltäjä. 

Nimmons syntyi Brittiläisessä Kolumbiassa George Ristan ja Hilda Louise McCrumin pojaksi. Valmistuttuaan Lord Byng Secondary Schoolista vuonna 1940 hän opiskeli Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, Juilliard School of Musicissa ja Royal Conservatory of Musicissa Torontossa. 

Nimmons sai uransa ensimmäisen Juno-palkinnon vuonna 1976 albumista Atlantic Suite. Hän on työskennellyt Toronton yliopistossa.

Nimmons on Kanadan ja Ontarion ritarikuntien jäsen. 

Kanadalaiset jazzmuusikot
Kanadalaiset klarinetistit
Jazzklarinetistit
Officer of the Order of Canada
Vuonna 1923 syntyneet
Elävät henkilöt
Diogo Freitas do Amaral

Diogo Pinto de Freitas do Amaral (21. heinäkuuta 1941 – 3. lokakuuta 2019) oli portugalilainen poliitikko ja professori. Hän toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1980–1981 ja 2005–2006. Hän syntyi Póvoa de Varzimissa. 

Freitas do Amaral oli 1970-luvulla neilikkavallankumouksen jälkeen Demokraattisen ja sosiaalisen keskustan perustajia. Hän johti puoluetta vuoteen 1985 ja jälleen vuosina 1988–1991. Hän oli parlamentin jäsenenä vuosina 1975–1983 ja 1992–1993.

Pääministeri Francisco Sá Carneiron kuoltua lento-onnettomuudessa Freitas do Amaral oli Portugalin tilapäisenä pääministerinä 1980–1981. Hän oli ehdolla vuoden 1986 presidentinvaaleissa ja hävisi niukasti vasemmiston Mario Soaresille. Freitas do Amaral sai 49 prosenttia äänistä. Vuonna 1995 hänestä tuli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja. Hän on kirjoittanut Alfonso I:n ja Viriatuksen elämäkerrat.

Lähteet 

Portugalin pääministerit
Ulkoministerit
Professorit
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Podori

Podori (Parasitaxus usta) on podokarpuskasveihin kuuluvan Parasitaxus-suvun ainoa laji. Se on myös maailman ainoa tunnettu havupuihin tai yleensä paljassiemenisiin kasveihin kuuluva loiskasvi. Kasvi kuuluu Uuden-Kaledonian saaren endeemiseen lajistoon. Se on hyvin harvinainen ja melko vähän tutkittu.

Laji tunnetaan myös vanhalla nimellä Podocarpus ustus ja virheellisellä nimellä Parasitaxus ustus.

Ulkonäkö 
Podori on noin 1,5–1,8 metrin korkuiseksi kasvava varpu tai pieni pensas. Sen lehdet ovat pienet ja suomumaiset muistuttaen lähinnä puutarhoissa kasvatettavien tuijien pieniä lehtiä. Väriltään kasvi vaihtelee kirkkaan viininpunaisesta punertavanviolettiin eikä siinä ole lainkaan vihreitä osia. Vaikka soluissa on viherhiukkasia, kasvi ei kykene lainkaan yhteyttämään.

Kudosvertailulla saadut tulokset viittaavat Parasitaxuksen olevan sukua Lepidothamnus-suvulle. Erityisen läheinen laji on eteläamerikkalainen Lepidothamnus fonkii.

Esiintyminen 
Podoria esiintyy ainoastaan Uuden-Kaledonian pääsaaren Grande Terren tiheissä ja syrjäisissä vuoristometsissä, missä se kasvaa 400–1 100 metrin korkeudella merenpinnasta. Kasvi on harvinainen, minkä vuoksi sitä on päästy tutkimaan vain vähän. Pienen kokonsa ja erikoisen värinsä vuoksi se ei myöskään ole helposti havaittavissa. Koska kasvin mehevien varsien päälle astuminen tappaa sen, myös kasvupaikkojen tarkoituksellista etsimistä pyritään välttämään.

Loisiminen 
Podori on ainoa tunnettu paljassiemeninen, joka elää loisena. Sen isäntäkasvina toimii aina siipipodokki (Falcatifolium taxoides), joka on niin ikään podokarpuskasveihin kuuluva havupuu, ja esiintyy ainoastaan Uudessa-Kaledoniassa. Podorin loisimismekanismi on ilmeisesti kasvimaailmassa ainutlaatuinen ja se on herättänyt paljon keskustelua. Kasvilla ei ole lainkaan haustorioita, imurihmoja, joiden avulla useimmat loiskasvit imevät ravintoa isännästään. Sen sijaan se kasvattaa juuria isäntäkasvin sisään. Näiden kautta näyttää tapahtuvan vain veden siirtämistä.

Varsinaiset ravintoaineet podori siirtää ilmeisesti käyttämällä apunaan eräänlaista sienijuurta. Kyseessä ei kuitenkaan ole mäntykukkien kaltainen myko-heterotrofi vaan sekä podori että sen isäntä ovat sienirihmaston infektoimia ja sienijuuri kasvaa kokonaan podorin isäntään kasvattamien juurten sisällä. Sienen itiöitä löytyy myös podori omien siementen yhteydestä.

Lähteet 

Podokarpuskasvit
Loiskasvit
Uhanalaiset kasvit
Renato Balestra

Renato Balestra (s. Trieste) on italialainen muotisuunnittelija.

Aluksi Renato Balestra opiskeli insinööriksi. Taiteen harrastaminen kuten pianon soittaminen ja piirustus ja maalaus antoivat hänelle kimmokkeen kokeilla suunnittelua. Balestra suunnitteli ystävilleen vaatteita ja hänen tietämättään suunnitelmat lähetettiin Milanoon, josta tuli yllättäen kutsu suunnittelemaan haute couture -kokoelmaa. Tästä lähti Balestran ura muotimaailmassa.

Pian Renato Balestra muutti Milanosta Roomaan, jossa hän aluksi suunnitteli asuja teattereille ja elokuviin. Hän perusti Roomaan omaa nimeään kantavan muotitalon.

Lähteet 
 Italian-fashion-designer.com

Balestra,Renato
Muotitalot
Vaatemerkit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Yvonne De Carlo

Yvonne De Carlo (1. syyskuuta 1922 – 8. tammikuuta 2007) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti Lily Munsterin osan Me hirviöt -sarjassa vuosina 1964–1966 ja tuli tunnetuksi myös useista elokuvarooleistaan. 

De Carlo syntyi Margaret Yvonne Middleton -nimisenä Brittiläisen Kolumbian Vancouverissa. Hän esitti ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1941 ja teki läpimurtonsa saman vuosikymmenen myöhemmässä vaiheessa.

De Carlon elokuvien joukkoon lukeutuu Kymmenen käskyä (1956). Näyttelijällä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. Hän vietti viimeiset vuotensa heikkenevässä terveydentilassa Motion Picture & Television Country House and Hospitalissa Kaliforniassa, jossa hän kuoli 84-vuotiaana.

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Kanadanitalialaiset
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet