joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kulta-aika

Kulta-aika on useiden eri kulttuurien mytologiassa esiintyvä käsite, jolla viitataan menneeseen ja tarunhohtoiseen suuruuden aikaan, jolloin oikeus vallitsi maan päällä, ihmiset elivät viattomina ja onnellisina, ja jolloin elämä oli kaikin puolin ylevämpää. Kulta-aika voi myös viitata jonkin sivilisaation, tieteen tai taiteenlajin kukoistus- tai loistoaikaan, esim. "Runouden kulta-aika" tai Suomen taiteen kultakausi.

Käsite on peräisin antiikin ajoilta, ja se esiintyy muun muassa kreikkalaisen Hesiodoksen ja roomalaisen Ovidiuksen kirjoituksissa. Hesiodos esitti teoksessaan Työt ja päivät (Erga kai hemerai) viisi maailmankautta. Kulta-aika oli ihmiskunnan ensimmäinen kausi, jolloin ihmiset elivät onnellisina ja vailla huolia. Työtä ei tarvinnut tehdä, eikä sairauksia, vanhenemista ja kuolemaa ollut. Kaikkialla vallitsi oikeus ja järjestys, eikä sotia käyty. Kulta-aikaa seurasivat hopea-aika, pronssiaika, sankariaika ja viimeisenä onneton rauta-aika. Kulta-aikaa hallitsi Kronos, eikä ihmiskunnalle vielä ollut annettu myöhemmin ilmenneitä vitsauksia. Myöhempien kausien aikana sairaudet, työ ja jumalattomat tavat lisääntyivät. Samantapaisia näkemyksiä esiintyy myös Intian ja Lähi-idän kulttuurien mytologioissa.

Lähteet 
 Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Helsinki: Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4. 
 Juha Honkala (toim.): Mytologian sanakirja. ISBN 951-0-24578-X

Viitteet 

Mytologia
At the Ruins of the Holy Kingdom

At the Ruins of the Holy Kingdom on suomalaisen black metal -yhtyeen Impious Havocin albumi, joka on julkaistu vinyylinä, CD-levynä ja kasettina vuonna 2004.

Vinyylillä levymerkkinä on Aphelion Productions, kasetilla ja CD -levyllä Total Holocaust Records. Kasetin painos on rajattu 666 kappaleeseen, CD:n 1 000 kappaleeseen ja vinyylin 500 kappaleeseen. Albumin on tuottanut Impious Havoc.

At the Ruins of the Holy Kingdom 
 Dark Sacrifice
 At the Ruins of the Holy Kingdom
 I Am All
 Slaughtering the Holy Maiden
 Winds of Death  *
 Slaves of the Horned One
 Burning the Temple
 Satan Is the Key
 The Legion  *
( * = vain vinyylillä)

Lähteet

Impious Havocin albumit
Vuoden 2004 albumit
Monuments of Suffering

Monuments of Suffering on vanhan koulukunnan black metal -albumi, jonka Impious Havoc julkaisi vinyylinä ja kasettina vuonna 2004. Vinyylillä levymerkki on Aphelion Productions ja sen painos on rajattu 375 kappaleeseen. Kasetilla levymerkki on Meurtre Noir Records ja sen painos on rajattu 350 kappaleeseen. Albumin on tuottanut Impious Havoc.

Monuments of Suffering 
 Annihilation
 Carnal Lust
 Monuments of Suffering
 Time For War
 Era of Tyranny
 Triumph of Evil
 The Black Spell of Doom

Impious Havocin albumit
Vuoden 2004 albumit
Monuments of Suffering (EP)

Monuments of Suffering (EP) Impious Havocin vuonna 2004 CD-levynä ja kasettina julkaistu esipainos vuotta myöhemmin samalla nimellä julkaistulle varsinaiselle levylle. Levymerkki on  Total Holocaust Records. Kasetin ja CD-levyn painokset on rajattu 500 kappaleeseen. Albumin on tuottanut Impious Havoc.

Kappaleet 
 Carnal Lust
 Era of Tyranny
 Monuments of Suffering
 Time For War

Vuoden 2004 EP:t
Impious Havocin albumit
Friedrichshafen

Friedrichshafen on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion eteläosassa Bodenjärven rannalla lähellä Itävallan ja Sveitsin rajaa. Kaupungissa on arviolta 60 865 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 69,9 neliökilometriä.

Historia 
Ensimmäisen maailmansodan aikana ja jo ennen sitä Zeppelinin ilmalaivatehdas sijaitsi kaupungissa. Kaupungissa sijaitsee Zeppelin-museo.

Toisen maailmansodan aikana Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta pommittivat kaupunkia rajusti, sillä siellä oli lentokonetehtaita. Lähes koko kaupungin keskiaikainen kaupunginosa tuhoutui, mutta se rakennettiin uudelleen. 

Kaupungissa sijaitsi 1950-luvulla perustettu Dornierin lentokonetehdas, joka muuntui 1960-luvulla satelliittitehtaaksi, joka muuntui osaksi EADSia vuonna 2000. Se on osa Astrium-divisioonaa, joka rakentaa satelliitteja.

Liikenne 
Kaupungista on junayhteyksiä Lindauhun, Ulmiin ja Baseliin, Sveitsiin.  

Friedrichshafenista on autolauttayhteys Bodenjärven yli Sveitsin Romanshorniin. Kaupungissa on lentokenttä, josta on yhteys muun muassa Lontoon Stanstedin lentoasemalle.

Läheiset suuremmat kaupungit ovat Sveitsin St. Gallen, Konstanz, Ravensburg, Ulm, München, sekä Itävallan Dornbirn.

Ystävyyskaupungit 
 Delitzsch, Saksa
 Peoria, Illinois, Yhdysvallat
 Polatsk, Valko-Venäjä
 Saint-Dié-des-Vosges, Ranska
 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin viralliset internetsivut
Zeppelin-museo

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
A2

A2 voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 A2, paperiarkin koko
 A2 (höyryveturi), Suomen Valtionrautateiden käyttämä höyryveturisarja
 A2 Ethniki, kreikkalainen koripallosarja
 Audi A2, henkilöauto
 A2 eli Egnatían valtatie, moottoritie Kreikassa
 Autobahn A2, moottoritie Sveitsissä
 Autobahn A 2 eli Bundesautobahn 2, moottoritie Saksassa
 Italian A2-liiga, italialainen lentopallosarja
 North American AJ Savage, sotilaslentokone joka tunnetaan myös nimellä A-2 Savage
Gunnar Nordahl

Gunnar Nordahl (19. lokakuuta 1921 Hörnefors, Ruotsi – 15. syyskuuta 1995, Alghero, Sardinia) oli ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Monet pitävät häntä Ruotsin kaikkien aikojen parhaana pelaajana.

Nordahl edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Degerforsia ja IFK Norrköpingiä sekä Italiassa AC Milania ja AS Romaa. Hän saavutti IFK Norrköpingin riveissä neljä Ruotsin mestaruutta ja AC Milanin riveissä kaksi Italian mestaruutta. Nordahl voitti AC Milanissa pelatessaan Serie A:n maalikuninkuuden viisi kertaa. Hän on 225 maalilla Serie A:n historian kolmanneksi paras maalintekijä Silvio Piolan ja Francesco Tottin jälkeen ja 221 maalillaan AC Milanin historian paras maalintekijä kaikki kilpailut mukaan lukien.

Ruotsin maajoukkueessa Nordahl pelasi 33 ottelua ja teki niissä 43 maalia. Hän voitti Ruotsin riveissä olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa.

Nordahl muodosti kahden muun ruotsalaispelaajan, Gunnar Grenin ja Nils Liedholmin, kanssa maineikkaan Gre-No-Li-hyökkäyskolmikon. Kolmikko pelasi yhdessä sekä Ruotsin maajoukkueessa että AC Milanissa.

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Dawn of Nothing

Dawn of Nothing on vanhan koulukunnan black metal -albumi, jonka Impious Havoc julkaisi CD-levynä ja kasettina vuonna 2006. Vinyylinä Dawn of Nothing julkaistiin vuonna 2007. CD-levyllä ja vinyylillä levymerkkinä on Aphelion Productions. CD:n painos on rajattu 1 000 kappaleeseen. Kasetilla levymerkki on Wulfrune Worxxx ja sen painos on rajattu 300 kappaleeseen. Vinyylin painos on rajattu 500 kappaleeseen. Albumin on tuottanut Impious Havoc.

Albumin viimeinen kappale on CD:llä Quintessence on cover Darkthronen  Panzerfaust-albumilta löytyvästä kappaleesta. Kasetilla ja vinyylin viimeinen kappale on Drink the Poison.

Dawn of Nothing 
 
 
 
 
 
 
 
  * 
  ** 

(*  = Darkthrone cover vain cd:llä) 
(** = Vain kasetilla ja vinyylillä)

Impious Havocin albumit
Vuoden 2006 albumit
Inmarsat

Inmarsat PLC on englantilainen satelliittitietoliikenneyhtiö.

Yhtiö ja sen toiminta
Inmarsat perustettiin valtioiden välisenä organisaationa vuonna 1979. Euroopan avaruusjärjestö suunnitteli, rahoitti ja toteutti sen ensimmäiset satelliitit. Se muutettiin pörssiyhtiöksi 2000-luvun alussa ja sen osakkeet ovat myynnissä Lontoon pörssissä. Inmarsat operoi yhtätoista tietoliikennesatelliittia.  

Toukokuun 2009 (?) puolivälissä sen S-kaistan EuropaSat-järjestelmä voitti Euroopan unionin kilvan Euroopan mobiilin satelliittitietoliikenteen operaattorista.

Syyskesällä 2010 eurooppalainen Inmarsat alkoi neuvotella 500 miljoonan dollarin tuesta Yhdysvaltain Export-Import Bank of the United Statesin kanssa tilatakseen Yhdysvalloista Boeingilta kolme tietoliikennesatelliittia Global Xpress tietoliikennekonstellaatiotaan varten. Saman alan yhdysvaltalainen Iridium sai ranskalaiselta vientirahoittajalta miljardiluokan (euroissa) tuen Ranskassa tehtäviin tietoliikennesatelliitteihin aiemmin kesällä 2010.

Maaliskuun lopussa 2011 Inmarsat osti norjalaisen laivojen pieniä satelliittivastaanotto- ja lähetysantenneja (VAT) valmistavan Ship Equip -yrityksen 160 miljoonan dollarin hintaan, mikä vastaa norjalaisyrityksen kolmen vuoden tulosta. Osa summasta on Ship Equipin velkoja, jotke siirtyvät uudelle omistajalle.

Satelliitit

Inmarsat-2 satelliitit
Inmarsat-2F1
Inmarsat-2F2
Inmarsat-2F3
Inmarsat-2F4

Inmarsat-3 satelliitit
Inmarsat-3F1 /  64 itäistä pituutta, laukaistu 3. huhtikuuta 1996
Inmarsat-3F2 / 15 läntistä pituutta, laukaistu 6. syyskuuta 1996
Inmarsat-3F3 / 179 itäistä pituutta, laukaistu 17. joulukuuta 1996
Inmarsat-3F4 /  54 läntistä pituutta, laukaistu 3. kesäkuuta 1997
Inmarsat-3F5 /  25 itäistä pituutta, laukaistu 4. helmikuuta 1998

Inmarsat-4 satelliitit
Inmarsat-4F1 / 63 itäistä pituutta, laukaistu 11. maaliskuuta 2005
Inmarsat-4 F2 / 53 läntistä pituutta

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtiön sivusto

Tietoliikenneyhtiöt
Brittiläiset pörssiyhtiöt
Karri Hietamäki

Karri Hietamäki (s. 20. syyskuuta 1969 Isokyrö) on suomalainen maastohiihtäjä. 

Hietamäki saavutti hopeaa 4 × 10 km viestissä vuoden 1995 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadan Thunder Bayssä. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui 14:nneksi perinteisen tyylin 30 km kilpailussa, joka on hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa arvokilpailuissa. Hietamäen paras henkilökohtainen sijoitus oympialaisissa on Salt Lake Citystä vuodelta 2002. Tuolloin hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 50 km kilpailussa sijalle 31. 

Maailmancupissa Hietamäki kilpaili 67 kertaa ja hänen parhaat sijoituksensa ovat kymmenes sija Ramsaussa 1992 ja Nove Mestossa 1999. SM-kisoista Hietamäellä on yksi henkilökohtainen kulta, 30 kilometrin perinteisen kilpailusta vuodelta 2003.

Hietamäen puoliso on naisten hiihtomaajoukkueessa esiintynyt Elina Hietamäki. Heillä on viisi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Hietamäen profiili Suomen hiihtoliiton sivuilla (arkistoitu versio)

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Etikkahappoanhydridi

Etikkahappoanhydridi on orgaaninen yhdiste (etikkahapon anhydridi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä, herkkäliikkeistä ja pistävänhajuista nestettä. Sen kemiallinen kaava on C4H6O3 ja rakennekaava on (CH3CO)2O. Etikkahappoanhydridistä käytetään myös nimityksiä asetanhydridi, etikka-anhydridi ja asetyylioksidi. 

Etikkahappoanhydridin moolimassa on 102,1 g/mol, sulamispiste –73 °C, kiehumispiste 139 °C, suhteellinen tiheys 1,08 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), hajukynnys 0,1–0,4 ppm (0,4–1,7 mg/m3, leimahduspiste 49 °C c.c., itsesyttymislämpötila 316 °C ja CAS-numero 108-24-7. 
Etikkahappoanhydridi voi palaa, mutta se ei syty helposti. Sen palamistuotteita ovat hiilidioksidi, hiilimonoksidi ja etikkahappo.

Etikkahappoanhydridi reagoi nopeasti kuuman veden kanssa, jolloin muodostuu etikkahappoa.

 (CH3CO)2O + H2O → 2CH3COOH

Etikkahappoanhydridiä käytetään asetaattiestereiden kuten selluloosa-asetaatin valmistukseen ja lääkeraaka-aineiden kuten asetyylisalisyylihapon eli aspiriinin valmistuksessa sekä synteettisten kuitujen, muovien, räjähdysaineiden ja hajuvesien valmistukseen. Lisäksi etikkahappoanhydridiä käytetään tärkkelyksen modifiointiin ja laboratorioreagenssina.

Aiheesta muualla 

Etikkahappoanhydridin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.

Etikkahappoanhydridin OVA-ohje
Kemiallinen synteesi – Aspiriinin valmistus (pdf)
Inchem: Acetic anhydride CAS N°: 108-24-7  (pdf) 

Anhydridit
Epäjumalten hämärä

Epäjumalten hämärä: eli miten vasaralla filosofoidaan () on Friedrich Nietzschen kuuluisimpia teoksia. Se on kirjoitettu vuonna 1888 ja julkaistu vuonna 1889. Teos on yhteenveto Nietzschen myöhemmästä filosofiasta. Siinä hän käsittelee erityisesti kristinuskoa, ihmistä ja moraalin suhdetta näihin kumpaankin sekä itse elämään. Nimessä mainitut "epäjumalat" ovat vanhoja arvoja ja arvostettuja filosofeja, jotka Nietzsche altistaa tuhoisalle kritiikille.  Teosta pidetään Nietzschen kiihkeimmän luomiskauden huipentumana ja siinä hän esitteleekin nykyään tunnetuimpia ajatuksiaan, kuten kristillinen moraali luonnonvastaisuutena.

Kirjallisuutta suomeksi

Aiheesta muualla 

 Jussi Vähämäki: Mystinen Nietzsche . Niin & näin 3/1996.
 Mikko Pelttari: Epäjumalten hämäristä. Paatos 2/2007.

Vuoden 1889 kirjat
Friedrich Nietzschen teokset
Half and Half


Half and Half (Parlophone 777-7944541) on Topi Sorsakosken & Agentsin albumi vuodelta 1990. Levyn A-puoli sisältää laulua ja B-puoli Agentsin rautalankaa. Half and Half myi kultaa (31 000 kpl). Topi ja Agentsin tiet erkanivat levyn jälkeen, mutta 17 vuotta myöhemmin 2007 palasivat taas studioon.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen, ellei toisin mainittu.

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Topi Sorsakoski – laulu
 Esa Pulliainen – soolokitara
 Hans Etholén – rytmikitara
 Kai Pulliainen – basso
 Juha Takanen – rummut ja lyömäsoittimet

Tuotanto 
 Make Törrönen – äänittäjä
 Risto Hemmi – äänittäjä, miksaaja
 Pedro Hietanen – tuottaja
 Martti Jämsä – kansikuva
 Veli-Matti Kähmi – takakannen kuva

Lähteet 

 Suomen äänitearkiston tietokanta
 International Federation of the Phonographic Industry 
 Half and Half -vinyyli

Vuoden 1990 albumit
Agentsin albumit
Topi Sorsakosken albumit
Cover-albumit
Pedro Hietasen tuottamat albumit
Half & Half

Half & Half on yhdysvaltalainen tilannekomedia, jota esitettiin yhdysvaltalaisella UPN-televisiokanavalla 23. syyskuuta 2002 – 15. toukokuuta 2006.

Näyttelijät

Päänäyttelijät
Rachel True
Essence Atkins
Telma Hopkins
Valarie Pettiford
Chico Benymon 
Alec Mapa

Toistuvat näyttelijät
MC Lyte
Obba Babatundé 
Joey Lawrence
Coby Bell
Keith Robinson
Michelle Williams
Penny Bae Bridges
Gabby Soleil
Yvette Nicole Brown
Louis Gossett, Jr.
Suzy Nakamura

Tuotantokaudet

Aiheesta muualla 
 

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Tilannekomediat
Brendan Gleeson

Brendan Gleeson (s. 29. maaliskuuta 1955 Dublin) on irlantilainen näyttelijä. Hänen tunnettuja sivuroolisuorituksiaan ovat Braveheart – taipumaton (1995), Gangs of New York (2002), 28 päivää myöhemmin (2002), Troija (2004) ja Harry Potter (2005–2010) sekä pääosat elokuvissa Alamaailman kenraali (1998), Kukkoilijat (2008), The Guard (2011) ja Calvary (2014). Hän sai Emmy-palkinnon vuonna 2009 roolistaan Winston Churchillinä elokuvassa Into the Storm.

Varhainen elämä 

Gleeson syntyi Pat ja Frank Gleesonille Dublinissa. Gleeson on kuvaillut olleensa lapsena innokas lukija. Hän sai toisen asteen koulutuksen St. Joseph's CBS Fairviewissä, missä hän oli ollut draamaryhmän jäsen.

Ura 

Kouluttauduttuaan näyttelijäksi hän palasi Irlantiin ja työskenteli useita vuosia englannin ja iirin opettajana Dublinin kreivikunnassa Catholic Belcamp Collegessa, joka suljettiin vuonna 2004. Hän työskenteli samanaikaisesti näyttelijänä että opettajana tehden erilaisia tuotantoja Dublinissa ja lähialueilla. Gleeson jätti opettamisen ryhtyäkseen kokoaikaiseksi näyttelijäksi vuonna 1991.

Yksityiselämä 

Hän on ollut naimisissa vaimonsa, Maryn kanssa vuodesta 1982. Heillä on neljä poikaa: Domhnall Gleeson, Fergus, Brían ja Rory. Hän on hyvä ystävä irlantilaisen näyttelijän Liam Neesonin kanssa.

Pojista Domhnall Gleeson ja Brian ovat myös näyttelijöitä.

Valikoitu filmografia 

 Braveheart – taipumaton (1995)
 Alamaailman kenraali (1998)
 Gangs of New York (2002)
 28 päivää myöhemmin (2002)
 Troija (2004)
 Kukkoilijat (2008)
 Into the Storm (2009)
 Harry Potter (2005–2010)
 The Guard (2011)
 Edge of Tomorrow (2014)
 Calvary (2014)

Lähteet

Viitteet 

Irlantilaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Dionysius Exiguus

Dionysius Exiguus (noin 470 – noin 544)  oli munkki, jonka ansiona pidetään kristillisen ajanlaskun käyttöönottoa, jossa vuosiluvut lasketaan Jeesuksen oletetusta syntymävuodesta. Tämän järjestelmän hän otti käyttöön laatiessaan taulukoita pääsiäisen ajankohdan määrittämiseksi.  Vuonna 525 Dionysius Exiguus kirjoitti, että on väärin laskea vuodet kristittyjen vainoojan, keisari Diocletianuksen hallituskauden mukaan, mikä oli siihen saakka ollut käytäntönä. Dionysius laski, että Jeesus oli syntynyt vuonna 754 Rooman perustamisesta (Ab urbe condita). Hän luultavasti erehtyi arvioidessaan ajan, sillä Jeesus olisi hänen arvionsa mukaan syntynyt aikana jolloin Herodes oli jo kuollut.

Noin vuodesta 500 Dionysius Exiguus asui Roomassa, Vatikaanin kuurian oppineena jäsenenä. Hän käänsi kreikasta latinaan muun muassa apostolisen kaanonin tekstejä, Nikean, Konstantinopolin ja Khalkedonin kirkolliskokouksen päätöksiä. Dionysius kirjoitti myös tutkielman perusmatematiikasta. Teologi Beda Venerabilis kohotti hänet apotiksi, vaikka Dionysiuksen ystävä, historioitsija Cassiodorus, mainitsee, että tämä oli edelleen vain munkki elämänsä loppuvaiheessa.

Lähteet 

Kristityt munkit
470-luvulla syntyneet
540-luvulla kuolleet
Rotusyrjintä

Rotusyrjintä tarkoittaa rotuun tai sen kaltaiseen ominaisuuteen perustuvaa syrjintää. Kielitoimiston sanakirja pitää käsitteitä rasismi ja rotusyrjintä samaa tarkoittavina.

YK:n rotusyrjinnän vastainen sopimus
Yhdistyneiden kansakuntien kaikkinaisen rotusyrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen mukaan rotusyrjintä tarkoittaa:

Yleissopimus ei koske kansalaisten ja ei-kansalaisten välillä tehtyä erottelua eikä tiettyjä erityistoimenpiteitä sitä tarvitseville rodullisille tai etnisille ryhmille.

Yleissopimus tuomitsee rotusyrjinnän ja sitouttaa sopimusvaltiot ryhtymään rotusyrjinnän poistamiseen kaikin asianmukaisin keinoin ja viipymättä, esimerkiksi määräämällä rotusyrjinnän ja siihen kiihottamisen rangaistavaksi. Sopimusvaltiot sitoutuvat myös olemaan ryhtymättä mihinkään rotusyrjintää sisältävään tekoon.

Yleissopimus tehtiin 21. joulukuuta 1965. Suomen eduskunta hyväksyi 16. kesäkuuta 1970 sopimuksen ne määräykset, jotka vaativat eduskunnan suostumuksen.

Yleissopimusta valvoo rotusyrjinnän vastainen komitea, joka koostuu 18 riippumattomasta asiantuntijasta.

YK:n yleiskokous on julistanut 21. maaliskuuta kansainväliseksi päiväksi rotusyrjinnän poistamiseksi.

Katso myös
 Rasismi
 Rotuerottelu

Lähteet

Rasismi
Punatetra

Punatetra (Hyphessobrycon flammeus) on värikäs tetra.

Koko ja ulkonäkö 
Punatetra kasvaa noin neljäsenttiseksi.
Sillä on punakultainen väritys. Koiras on naarasta hieman pienempi ja sen tunnistaa peräevän voimakkaammista värisävyistä.

Alkuperä 
Punatetra on kotoisin Brasiliasta, Rio de Janeiron seudun rannikkojoista.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Punatetra on rauhallinen parvikala, joka viihtyy runsaskasvustoisessa akvaariossa, jonka pohja-aines on tarpeeksi vaalea. Parvikoon on oltava vähintään 6 yksilöä. Punatetra lisääntyy kivikkoisessa ympäristössä. Punatetrat eivät laske munia kerralla vaan pikkuhiljaan. Uros ja naaras eivät päästä muita kaloja paikkaan, johon ovat laskeneet munat.

Vesiolot ja ravinto 
Pehmeä tai keskikova vesi, pH 6–7,5, 20–26 °C, akvaarion pituus vähintään 50 cm. Laadukas yleisruoka, pakastettu ja pakastekuivattu ruoka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Faunatar

Akvaariokalat
Tetrat
Uhanalaiset kalat
Mareth-linja

Mareth-linja oli ranskalaisten hieman ennen toista maailmansotaa Etelä-Tunisiaan Medeninen rantakaupungin ja Gabésin välille rakentama 35 kilometriä pitkä linnoitusketju, joka suojasi Tunisiaa Libyasta tulevilta italialaisten hyökkäyksiltä. Ranskan antauduttua Saksalle linnoitusketju joutui akselivaltojen valvontaan. Liittoutuneiden vallattua Libyan akselivaltojen joukot valmistelivat puolustuksensa Mareth-linjalle.

Linja 

Tunisian keskiosien maastoa hallitsee Atlasvuoret etelä ja pohjoisosien ollessa pääosin tasaista. Eteläosien itärannikkoa seuraavat Matmâta-kukkulat, joiden länsipuolella on vaikea kulkuinen aavikko. Kukkulajonon ja meren välinen alue on ainoa helppokulkuinen etenemistie pohjoiseen. Matmâtan pohjoispäässä on pienempi itä-länsisuuntainen kukkulajono, mikä vaikeuttaa etenemistä. Kahden alueen välissä aivan Matmâtan pohjoispäässä on pieni väli niin sanottu Tebagan aukko.

Mareth-linja seuraa Wadi Zigzaouta alkaen mereltä aina 35 kilometrin matkan Matmâtalle saakka katkaisten rantatien. Wadi toimi luonnollisena puolustusasemana jyrkkine paikoin 21 metriä korkeine seinämineen. Linjaa pidettiin parhaana linnoitusketjuna Pohjois-Afrikassa. Ranskalaisten näkemyksen mukaan vuoristo oli suurelle joukolle läpipääsemätön eikä siten tarvinnut pelätä vakavaa sivustauhkaa maanpuolelta. Tämä osoittautui kuitenkin virhepäätelmäksi operaatio Supercharge II:n murtautuessa linjan läpi.

Toinen maailmansota 
Liittoutuneiden saatua läpimurron El Alameinin taistelussa akselivaltojen joukot veäytyivät läpi Libyan pohjoisosien Tunisiaan. Brittiläisen 8. armeijan komentaja Bernard Montgomery pysähtyi Medenineen valmistautuen hyökkäämään Mareth-linjalle. Erwin Rommelin Afrikan armeijakunnan ja Italian joukkojen jäänteistä muodostettu Giovanni Messen komentama Italian 1. armeija hyökkäsi puolustukseen ryhmittyneitä brittijoukkoja vastaan operaatio Caprissa. Hyökkäyksen epäonnistuttua akselivaltojen joukot ryhmittyivät puolustukseen Mareth-linjalle odottamaan brittijoukkojen hyökkäystä.

Operaatio Pugilist 
8. armeija aloitti hyökkäyksensä 19. maaliskuuta 1943, jolloin XXX armeijakunnan 50. jalkaväkidivisioona mursi linjan lähellä Zaratia, mutta Saksan 15. panssaridivisioona tuhosi 22. maaliskuuta vastahyökkäyksellä läpimurtautuneet joukot. Aiemmat Long Range Desert Groupin keräämät tiedustelutiedot vahvistivat linjan olevan kierrettävissä. Reitti mahdollisti joukkojen siirron vasemman kautta Tebaga Gapin länsipäähän ja rannikon alavalle alueelle Mareth-linjan selustaan.

Operaatio Supercharge II 
Brittiläinen XXX armeijakunta sekä Uuden-Seelannin armeijakunta täydennettynä brittiläisen X armeijakunnan 1. panssaridivisioonalla hyökkäsivät Tebagan aukkoon, jonka joukot saavuttivat 27. maaliskuuta. Saman aikainen hyökkys Mareth-linjaa vastaan idästä teki puolustautumisen mahdottomaksi. Messen joukot kykenivät kuitenkin pakenemaan saartorenkaasta 1. panssaridivisioonan etenemisen pysähdyttyä El Hammaan. Akselivaltojen joukot ryhmittyivät puolustukseen 60 kilometriä pohjoisempana oleviin asemiin Akaritin linjalle.

Linnoitukset
Ranskan sotahistoria
Tunisian historia
Homunculus (alkemia)

Homunculus (suom. pikkumies) on pieni keinotekoinen eli tietyistä ainesosista valmistettu ihminen, joka ensimmäisen kerran esiintyy alkemisti Paracelsuksen teksteissä.

Paracelsus väitti, että hän oli luonut keinotekoisen ihmisolennon, jota hän nimitti homunculukseksi. Olento oli ollut vain 30 senttimetriä pitkä, ja työskenteli yleensä golemin kanssa. Paracelsuksen homunculus kääntyi kuitenkin isäntäänsä vastaan ja karkasi. Homunculus valmistettiin luista, spermasta, ihon palasista ja eläimen karvoista. Nämä haudattiin maahan ja ympäröitiin hevosen lannalla, jonka tarkoituksena oli pitää seos lämpimänä. Reseptin mukaan neljänkymmenen päivän päästä homunculus oli kehittynyt.

Carl Jung uskoi että ensimmäinen viittaus homunculukseen löytyi kreikkalaisen alkemisti Zosimoksen 300-luvulla kirjoittamista teksteistä. Zosimos mainitsee kohdanneensa useita homunculuksia, mutta hän ei kuitenkaan kerro itse luoneensa sellaista. 

Homunculuksista on useita versioita. Eräs sellainen liittyy alruuna-kasviin, josta uskottiin voitavan valmistaa homunculus. Juuri tuli kiskoa maasta perjantaina ennen auringonnousua, pestä ja "ruokkia" maidolla ja hunajalla, jolloin siitä kehittyisi pieni ihminen, joka vartioisi ja puolustaisi omistajaansa.

Esiintymisiä kirjallisuudessa ja TV:ssä

Fullmetal Alchemist manga- ja animesarja.

Katso myös
Para
Apuolento

Aiheesta muualla 
 http://www.press.uchicago.edu/Misc/Chicago/577120.html 

Alkemia
Taruolennot
Homunculus (täsmennyssivu)

Homunculus voi tarkoittaa:

 Psykologian termiä, katso Homunculus
 Keinotekoista ihmistä, katso Homunculus (alkemia)
 Helsingin yliopiston kognitiotieteen ainejärjestön Intelligenzian lehteä
 Fullmetal Alchemist -animesarjassa esiintyviä hahmoja
 Hideo Yamamoton manga-sarjaa
 Mimetic-yhtyeen kappaletta
 Xiu Xiu-yhtyeen kappaletta
Boeing X-45

Boeing X-45 on miehittämättömän taistelukoneen prototyyppi, jonka ensilento tehtiin vuonna 2002. Koneen kehitti Boeing Phantom Works ja konetta valmistaa Boeing Integrated Defense Systems. Kone ei ole sarjatuotannossa vielä vuonna 2010.

Kehitystyö 
Koneen suunnittelun pohjana on aiempi Boeing Bird of Prey -projekti, jota toteutti Boeingiin 1990-luvulla fuusioitu McDonnell Douglas.

X-45-koneesta on kolme kehitysversiota: alkuperäinen X-45A, tätä suurempi versio X-45B ja B-versiosta kehitelty häiveversio X-45C. Kone muistuttaa ulkoasultaan hieman B-2 Spirit -pommikonetta, mutta on kooltaan pienempi.

X-45A-koneella on tehnyt koelentoja vuodesta 2002 lähtien kauko-ohjattuna kuin koneen autonomista ohjausjärjestelmää käyttäen.

Ensilento koneen C-versiolla piti tehdä 2006–2007. Boeing toivoo, että vuoteen 2010 mennessä heillä on ratkaisu X-45-koneiden ilmatankkaukseen, jolloin kone olisi toimintakykyinen pitkillä matkalla, joilla haittana on koneen matala lentonopeus, noin 900 km/h.

Yhdysvaltain ilmavoimat ilmoitti maaliskuussa 2006 hylkäävänsä X-45-projektin. Boeing jatkaa kuitenkin kehitystyötä toiveena saada konetyyppi myytyä Yhdysvaltain laivastolle.

Aiheesta muualla

 Boeing X-45 Site
 X-45 Video Collection
 NASA Dryden X-45A UCAV Photo Collection
 First bombing run test is a success
 X-45C information
 Composites combat ready in UCAVs
 Boeing X-45 / X-46 page on designation-systems.net
 Photograph; X-45C unfinished prototype
 X-45C/N computer-rendered images
 Boeing 'Phantom Eye' Hydrogen Powered Vehicle Takes Shape

X-45
Yhdysvaltalaiset experimental-ilma-alukset
2000-vuosikymmenen experimental-ilma-alukset
Kari Ketonen

Kari Mikael Ketonen (s. 16. elokuuta 1971 Espoo) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja.

Ura 

Ketonen kirjoitti ylioppilaaksi 1991 Mäkelänrinteen lukiosta ja valmistui teatterikorkeakoulusta vuonna 1997 teatteritaiteen maisteriksi. Sen jälkeen hän on valmistunut myös ylemmän erityistason psykoterapeutiksi vuonna 2007.

Näyttelijänä Ketonen on tunnettu erityisesti rooleistaan elokuvassa Pelikaanimies ja televisiosarjoissa Ketonen & Myllyrinne sekä Putous. Ketonen on voittanut parhaan miesnäyttelijän Venlan vuonna 2009 roolistaan televisiosarjassa Suojelijat. Ketonen & Myllyrinne palkittiin vuonna 2009 puolestaan parhaan komediasarjan Venlalla. Pääroolistaan elokuvassa Pelikaanimies hän sai Jussi-palkintoehdokkuuden.

Ketonen sai kansainvälistä huomiota esiinnyttyään Venäjän presidenttinä Vladimir Putinina sketsissä Putouksen 6. tuotantokaudella 2014. Sketsi poiki hänelle roolin samaisena henkilönä myös Iron Sky: The Coming Race -elokuvassa. Ketonen on näyttelijäntyön ohessa vieraillut yrityksissä esitelmöimässä karismasta, läsnäolosta ja esiintymisjännityksen hallinnasta.

Ketosen pitkän elokuvan esikoisohjaus Häät ennen hautajaisia tuli ensi-iltaan 24. syyskuuta 2022.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Puhujaesittely My Speaker
 Kari Ketonen Agency Unreal
 Kari Ketonen haastattelu City-lehdessä
 
 Business Healers Kari Ketosen ja Paavo Westerbergin valmennusyritys

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Tiedekeskus

Tiedekeskus on näyttelykeskus, jossa esitellään tiedettä, teknologiaa ja tutkimusta suurelle yleisölle. Tiedettä on tarkoitus tarjota kaikille ihmisille iästä tai taustasta riippumatta.

Päätoimintona ovat vuorovaikutteiset näyttelyt, joita täydentävät usein superelokuvat, tiede-esitykset ja ohjelmatapahtumat. Pääasiallisesti tiedekeskuksissa ei siis kuitenkaan tehdä tiedettä.

Järjestöt ja yhdistykset
Monet tiedekeskukset kuuluvat johonkin järjestöön tai yhdistykseen. Vuonna 2020 perustettu Suomen Tiedekeskusyhdistys  kokoaa yhteen suomalaisia tiedekeskuksia. Yhdistyksellä on kymmenen jäsentä, jotka harjoittavat tiede- ja teknologiakasvatusta ympäri Suomen.  Yhdistyksen päätehtävinä on edistää tiedekeskusten yhteiskunnallista vaikutusta verkostoyhteistyöllä ja edistää suomalaista tiedepääomaa ja tasa-arvoa uusien lähestymistapojen avulla.

Kansainvälinen tiedekeskusjärjestö on vuonna 1973 perustettu Association of Science-Technology Centers (ASTC). Järjestöllä on yli 540 jäsentä lähes 50 maasta. Jäsenistä kaikki eivät kuitenkaan ole varsinaisia tiedekeskuksia, vaan mukana on myös esimerkiksi kasvitieteellisiä puutarhoja, planetaarioita, museoita ja eläintarhoja. Järjestön tavoitteena on lisätä ihmisten ymmärrystä ja osallisuutta tieteeseen ja tekniikkaan.

Vastaava järjestö pelkästään eurooppalaisille on Ecsite eli European Network of Science Centres and Museums.

Tiedekeskukset
Suomalaisia tiedekeskuksia ovat Heureka (Vantaa), Pilke (Rovaniemi) ja Tietomaa (Oulu). Maailmalla tiedekeskuksia ovat esimerkiksi
 Museu de la Ciència Barcelonassa Espanjassa
 Universeum Göteborgissa Ruotsissa
 Glasgow Science Centre Glasgow'ssa Isossa-Britanniassa
 Montrealin tiedekeskus Montrealissa Kanadassa
 Ontario Science Centre Torontossa Kanadassa
 Singaporen tiedekeskus Singaporessa
 Exploratorium San Franciscossa Yhdysvalloissa

Katso myös
 Tiedemuseo
Suomen Tiedekeskukset

Lähteet

Aiheesta muualla
 ASTC 
 Ecsite 
 Heureka
 Tietomaa
Pilot-kustannus

Pilot-kustannus Oy oli vuosina 2000–2008 toiminut tamperelainen yleiskustantamo. Se julkaisi kirjoja palvelukustanteina, omakustanteina ja täyskustanteina. Palvelukustanteita julkaistiin vuosittain noin 150 nimikettä. Kustantamolla oli oma digipaino ja kirjansitomo.

Pilot-kustannus oli Suomen pienkustantajat ry:n ja Suomen Kustannusyhdistyksen jäsen.

Kustannusyhtiö hakeutui konkurssiin kesäkuussa 2008. Se ehti ilmoituksensa mukaan julkaista kahdeksan vuoden aikana liki tuhat teosta.

Pilotin toimitusjohtaja oli Juhani Vesikko. Hän perusti konkurssin jälkeen Mediapinta Oy:n, joka nojautuu samaan toimintaperiaatteeseen.

Lähteet 

Suomalaiset kirjankustantamot
Anita O’Day

Anita O’Day (oikeasti Anita Belle Colton, 18. lokakuuta 1919  Chicago, Yhdysvallat – 23. marraskuuta 2006 Los Angeles Kalifornia Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. 

Ilman varsinaista laulajan koulutusta uransa 15-vuotiaana 1934 aloittanut O’Day teki läpimurtonsa 1941 liittyessään Gene Krupan orkesteriin, vaikka hän oli jo sitä ennen saanut mainetta chicagolaisilla klubeilla. Krupan kanssa hän levytti 34 laulua. Yhteistyön vuodet Gene Krupan kanssa vuodesta 1941 alkaen ja vuodet 1955–1962 olivat ammatillisesti hyvää aikaa. 1940-luvun puolivälin jälkeinen aika oli alaspäin menoa paitsi ammatillisesti myös muuten, sillä hänen huumeongelmansa tulivat julki 1947. Ammatillinen nousu alkoi taas ennen vuosikymmenen vaihdetta. Musiikillisesti parasta aikaa olivat kuitenkin vuodet 1955–1962. Noina vuosina hän levytti Vervelle seitsemäntoista albumia, joista ensimmäinen oli This is Anita. 

Hänet huomattiin paitsi laulajana, myös muuten poikkeuksellisen asenteensa vuoksi: hän ei suostunut perinteiseen naislaulajan rooliin perinteisine esiintymisasuineen, vaan käytti samanlaisia vaatteita kuin muu orkesteri. Vuosien mittaan hän esiintyi ajoittain suurten jazzorkestereiden kanssa mutta teki välillä pitkiä aikoja myös soolouraa. O’Dayn ihanteita ja esikuvia laulajana olivat varsinkin Martha Raye mutta myös Mildred Bailey, Ella Fitzgerald ja Billie Holiday. Viimeinen albumi Indestructible! ilmestyi 2006. Sitä ennen hän oli pitänyt 13 vuoden levytystauon. Albumia ei pidetä erityisen korkeatasoisena.

Robbie Cavolinan ja Ian McCruddenin ohjaama dokumenttielokuva Anita O’Day: The Life of A Jazz Singer tuli ensi-iltaan 2007.

Huumeet ja alkoholi aiheuttivat O’Dayn elämässä toistuvia ongelmia, ja hän kertoi niistä avoimesti muistelmissaan High Times, Hard Times. Vuonna 1967 hän oli vähällä kuolla yliannostukseen. Huumeet hän jätti, mutta kokonaan ilman päihteitä hän eli vasta elämänsä viimeiset kymmenen vuotta kaaduttuaan portaissa 1996.

O’Day solmi ensimmäisen avioliiton 1937 rumpali Don Carterin kanssa, toisen avioliittonsa hän solmi 1942 golfammattilaisen Carl Hoffin kanssa. Hänellä ei ollut lapsia eikä muita lähiomaisia, vaan läheisin ihminen hänelle hänen kuollessaan oli manageri Robbie Cavolina.

O’Day kävi Suomessa kolmeen otteeseen, 1963 ja 1964 Linnanmäellä ja 1975 Porin Jazzissa.

Elokuvat
The Gene Krupa Story
Jazz On A Summer's Day 
 Anita O’Day: The Life of A Jazz Singer, 2007

Levyt
 Levytykset O’Dayn Internet-sivuilla

Muistelmat
 High Times, Hard Times, 1981

Lähteet
Helsingin Sanomat 27.11.2006 Muistokirjoitus
Anita O’Day's Website
Profile at Verve
Phil Gallo, Jazz singer had a distinctive style, Variety

Aiheesta muualla
Bio at Jazz Profiles

Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Olipa kerran elämä

Olipa kerran elämä () on Albert Barillén ohjaama ranskalainen animaatiosarja, joka valmistui vuonna 1986. Olipa kerran... -sarjan kolmannessa osassa käydään ihmiskeho perusteellisesti läpi. Tutuksi tulevat muun muassa solujen, aivojen sekä sydämen toiminta.

Sarja muistuttaa paljon edeltäjäänsä Olipa kerran avaruus -sarjaa. Esimerkiksi lymfosyyttipoliisien Pikku-Lassin ja Psin univormut ja sotilasarvot ovat samat kuin edeltäjäsarjankin lopussa. Lisäksi viimeisen jakson lopussa on viittaus Suureen tietokoneeseen.

Suomenkielisen version on tuottanut Yle Import vuonna 1988, ja se esitettiin ensimmäisen kerran samana vuonna. Sarjassa on 26 jaksoa, joiden yhteiskesto on 13 tuntia. Yksi jakso kestää noin 26 minuuttia. Vuonna 2004 jaksot julkaistiin DVD-versiona. Suomenkielisessä versiossa äänenä ovat Jarmo Heikkinen, Seppo Kolehmainen ja Maria Salo. Suomessa sarjan jaksoja on julkaistu myös suomeksi puhutuilla VHS-kaseteilla. Näiden julkaisujen dubbauksista vastasi Golden Voice Oy. Sarja oli saatavilla myös Netflixissä vuonna 2020  Golden Voicen alkuperäisillä VHS-dubbauksilla. Tosin jälkiäänityksen äänenlaatua oltiin moitittu. Vuonna 2021 VL-Media Oy julkaisi sarjan remasteroituna DVD ja Blu-ray -kokoelmaboxeilla. Näissä julkaisuissa oli alkuperäinen Yleisradion jälkiäänitys.

Sarjan tunnusmusiikki on Sandra Kimin kappale ”La vie”.

Jaksot 

 Mikä on solu
 Elämän alku
 Kehon terveyspoliisit
 Luuydin
 Veri
 Verihiutaleet
 Sydän
 Hengitys
 Aivot
 Hermosolut
 Silmä
 Korva
 Iho
 Suu ja hampaat
 Ruoansulatus
 Maksa
 Munuaiset
 Imusuonisto
 Luusto
 Lihakset ja rasva
 Myrkylliset aineet
 Rokotteet
 Hormonit
 Elämän kiertokulku
 Uusiutuminen
 Elämä jatkuu

1980-luvun piirrossarjat
Ranskalaiset animaatiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
1980-luvun televisiosarjat
France Télévisionsin televisio-ohjelmat
Canal+:n televisio-ohjelmat
Eemil Halonen

Eemil Halonen (21. toukokuuta 1875 Lapinlahti – 5. marraskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen realistinen kuvanveistäjä. Minna Canthin patsas Kuopiossa on Halosen teos. Hän veisti paljon muotokuvia ja hautamuistomerkkejä, kuten Eero Erkolle, Ernst Nevanlinnalle, Jaakko Häklille ja Sulevi Manniselle pystytetyt sekä myös Peuran sukuhauta-alueen muistomerkin.

Halonen aloitti puuseppänä. Hän sai taidekoulutusta Emil Wikströmin johdolla 1895–1897 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1896–1898. Halosen alkuvaiheen veistokset on veistetty puusta, mutta Lallukan liiketaloon Viipuriin tekemiensä veistosten myötä hän siirtyi graniittiin. Hän perusti Suomen ensimmäisen taidevalimon kotipitäjäänsä Lapinlahdelle, jossa on nykyisin hänen mukaansa nimetty Taidemuseo Eemil.

Eemil Halonen kuului Halosten taiteilijasukuun. Halosen vanhemmat olivat maanviljelijä Jussi Halonen ja Anna-Liisa o.s. Puurunen. Hänen sisaruksiaan olivat taidevalaja Arttu Halonen, kutomoyrittäjä Anna Halonen sekä taidemaalari Kalle Halonen. Halosen puoliso oli Alli o.s. Leinonen. Hän ja taidemaalari Pekka Halonen olivat serkuksia.

Teoksia 
 Kuusi koristeveistosta, Lallukan liiketalo, Viipuri 1903–1904
 Haapatyttö, 1908
 Äiti ja lapset, graniitti, Suomi-Salaman talo Helsinki 1911
 Ernst Nevanlinnan hautamuistomerkki (Semper Excelsior) Hietaniemen hautausmaa, Helsingin, 1934 (kopiot Turun hautausmaalla ja Lapinlahden vanhalla hautausmaalla)
 Minna Canthin patsas, Kuopio 1937
 Muuruveden, Iisalmen, Kuopion ja Hiitolan sankaripatsaat
 Pesäpalloilija, pesäpallon miesten Suomen-mestaruuden kiertopalkinto

Kuvia teoksista 
Huomattava osa Eemil Halosen julkisista veistoksista on jälkivaloksia. Luettelossa veistokset ovat alkuperäisen valoksen valmistumisvuoden mukaisessa järjestyksessä.

Lähteet 
 Facta

Viitteet

Aiheesta muualla 
Halosen veistos Äiti ja lapset 
Lyhytelokuva 
Eemil Halosen museo 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Billy Hartman

Billy Hartman (s. 1957) on skotlantilainen näyttelijä, joka näytteli  Terry Woodsia Emmerdale-saippuasarjassa vuodesta 1995 vuoteen 2011, jolloin hahmo poistui sarjasta. Hän on näytellyt lähinnä televisiosarjoissa mutta myös muutamissa musikaaleissa.

Hartman on toiminut laulajana ja kitaristina yhtyeessä The Woolpackers. Yhtyeen kappale nousi vuonna 1996 Britannian top-10-listalle.

Lähteet

Emmerdale  

Hartman, Billy
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
The Streets of Cairo

The Streets of Cairo on Yhdysvalloissa hyvin tunnettu laulu, johon on olemassa lukuisia eri sanoituksia. Toiseksi tunnetuin nimitys on The Poor Little Country Maid ja lastenlauluna kappaleen tunnetuin nimi on Hootchy Kootchy Dance. Melodiaa on käytetty etenkin 1900-luvun alkupuolella populaarimusiikissa. Sävel esiintyy esimerkiksi monissa piirrossarjoissa aina kun esitetään jotain aavikkoon, Arabiaan, Egyptiin, vatsatanssiin, käärmeen lumoamiseen tai muslimeihin liittyvää.

Business-mies Sol Bloom väitti keksineensä melodian "A Street of Cairo" nimiseen näyttelyn osastoon vuonna 1893 Amerikan mantereen 400-vuotisjuhlien yhteydessä pidetyssä maailmannäyttelyssä Chicagossa. 1900-luvun alkupuolella melodiaa julkaistiin eri sanoitusten yhteydessä, tunnetuimpia näistä oli "The Streets of Cairo". Sävelmän tekijänoikeuksia ei ole kenelläkään. Kappaleen viisi ensimmäistä nuottia ovat samat kuin ranskalaisessa laulussa "Echos du Temps Passé" (1857). Ranskalainen laulu taas perustuu algerialaiseen tai arabialaiseen lauluun nimeltä "Kradoutja", joka oli suosittu Ranskassa 1600-luvulla. Jazz-yhtyeet ovat esittäneet kappaletta jazz-sovituksena.

Kappale yhdistetään usein vatsatanssiin, mutta autenttiset vatsatanssijat Lähi-idässä eivät käytä sitä.

Kappaleen käyttö populaarimusiikissa
Sävelmä on kulkenut ainakin seuraavilla nimillä, aina eri sanoituksilla:
"Hoolah! Hoolah!"
"Dance Of The Midway"
"Coochi-Coochi Polka"
"Danse Du Ventre"
"Kutchi Kutchi"
"The Streets Of Cairo"

Kappaletta myös lainataan Irving Berlinin sävellyksessä "Harem Nights" (toiselta nimeltään "In the Harem") ja Funkadelicin kappaleessa "You Scared the Lovin' Outta Me" (1977)

Piirrossarjoja, joissa sävel esiintyy
Goofy Goat Antics (1933)
Circus Capers (1930)
Mighty Mouse: Aladdin's Lamp (1947)
Toon Factory Porky: Ali Baba Bound

Tietokonepelejä, joissa kappale esiintyy
Bombo (1986)
Lemmings 2 (1993, Egyptian tribe)
The Lost Vikings (1992, Level 3 - Egypt)
Lotus Turbo Challenge 2 (1991, desert level)
Oh Mummy (1984)
Rampage Through Time (2000, Egyptian timezone)
Rick Dangerous (1989, Level 2 - Egypt)
Zool 2 (1994, Tooting common level 3)

Sanat
Esimerkki kappaleen sanoituksena lastenlauluna:
Oh the girls in France did the hootchy kootchy dance 
Singing Annie put your fannie close to mine: 
Oh the girls in Spain did the very, very same 
Singing Nellie put your belly close to mine.

Myös lastenlauluna kappaleeseen on lukuisia erilaisia vaihtoehtoisia sanoituksia

Aiheesta muualla
 Csufresno.edu
 Information about the song Link to Fresno State University ballad description of this song

Lastenlaulut
Yhdysvaltalaiset musiikkikappaleet
Israelin vaakuna

Israelin vaakunassa on oliivinoksien ympäröimä menora, jonka alla lukee hepreaksi ישראל (Israel). Kuva perustuu Raamatun Sakarjan kirjan neljänteen lukuun:

Menora on ollut juutalaisuuden symboli lähes 3 000 vuoden ajan. Oliivinoksat vuorostaan symboloivat rauhaa, kussakin oksassa on 13 lehteä. Israelin valtio otti vaakunan käyttöön vuonna 1948 pidetyn suunnittelukilpailun jälkeen. Voittaneen ehdotuksen teki Willie Wind. Vaakunaa käytetään myös Israelin passeissa.

Katso myös 
Tituksen riemukaari

Lähteet

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Harry Melling

Harry Edward Melling (s. 13. maaliskuuta 1989 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. 

Hän näyttelee Dudley Dursleytä Harry Potter -elokuvissa. Hän on Patrick Troughtonin pojanpoika. Mellingillä on veli nimeltä Jack.

Filmografia

Aiheesta muualla
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Mihail Nikolajev

Mihail Jefimovitš Nikolajev (Михаил Ефимович Николаев, s. 13. marraskuuta 1937 Öktöm, Jakuuttien ASNT) on sahalainen poliitikko ja Sahan tasavallan ensimmäinen presidentti. 

Nikolajev valmistui Omskin valtiollisesta eläinlääketieteellisestä instituutista vuonna 1961 ja työskenteli tämän jälkeen eläinlääkärinä Žiganskin raionin alueella (nykyinen Edjigeenin uluus. Vuosina 1961-1975 hän työskenteli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestössä Komsomolissa. Vuosina 1975-1979 hän toimi Jakuuttien ASNT:n ministerineuvoston varapuheenjohtajana. Tämän jälkeen hän toimi Jakuuttien ASNT:n maatalousministerinä vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen hän toimi maatalousteollisen kompleksin asioista vastaavana Neuvostoliiton kommunistisen puolueen Jakutian aluekomitean sihteerinä vuoteen 1989 asti. Joulukuussa 1989 Nikolajev valittiin Jakutian korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajaksi ja huhtikuussa 1990 tasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi.

Nikolajev valittiin Sahan tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi 20. joulukuuta 1990. Hänet valittiin toiselle presidenttikaudelle vuonna 1996, jonka jälkeen vuonna 2002 hänen seuraajakseen valittiin Vjatšeslav Štyrov. Toisen presidenttikautensa jälkeen Nikolajev on toiminut Venäjän liittoneuvoston varapuheenjohtajana ja Sahan tasavallan edustajana siellä.

Lähteet 

Venäjän federaation kuvernöörit ja aluejohtajat
Sahalaiset poliitikot
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Cowboy Bebop

Cowboy Bebop () on japanilainen Sunrise-yhtiön luoma animesarja, jonka on ohjannut Shinichirō Watanabe. Sarjasta tehtiin myös elokuva ja mangaversio.

Sarja kertoo avaruusalus Bebopilla asuvista neljästä palkkionmetsästäjästä eli ”cowboysta” jotka matkustavat läpi aurinkokunnan vuonna 2071 metsästäen etsintäkuulutettuja rikollisia. Sarjan päähenkilöjä ovat entinen palkkamurhaaja Spike Spiegel, entinen poliisi Jet Black, salaperäinen nainen Faye Valentine ja hakkeri François ”Edward Wong Hau Pepelu Tivrusky IV” Appledelhi. Hahmojen taustoja valotetaan sarjan aikana lukuisina takaumina. Joskin jokainen jakso on yleensä itsenäinen tarina, sarjan pääjuonen kantavana teemana toimii Spiken menneisyys Red Dragon Klaanin palkkamurhaajana.

Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Cowboy Bebop oli sijalla 14.

Äänirooleissa

Alkuperäiset äänet

Englanninkieliset äänet

Lähteet 
 
 Mirror of Cowboy Bebop official site
 Animax Japan's official website for Cowboy Bebop

Viitteet

Animesarjat
Mangasarjat
1990-luvun anime ja manga
Science fiction -anime ja -manga
Komedia-anime ja -manga
Liberation (albumi)

Liberation on norjalaisen black metal -yhtyeen 1349:n ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Samana vuonna siitä julkaistiin myös vinyyliversio, joita painettiin 2000 kappaletta. Syyskuussa 2005 Apocalyptic Empire Records julkaisi LP-version uudestaan.

Albumilta löytyy myös Mayhem-cover "Buried by Time and Dust"

Kappaleet 
 "Manifest" (04:05)
 "I Breathe Spears" (04:26)
 "Riders of the Apocalypse" (04:36)
 "Death March" (01:07)
 "Pitch Black" (03:20)
 "Satanic Propaganda" (03:44)
 "Legion" (04:56)
 "Evil Oath" (03:48)
 "Liberation" (05:21)
 "Buried by Time and Dust" (Mayhem-cover, 03:05)

Muusikot 
 Ravn - laulu
 Archaon - kitara
 Tjalve - kitara
 Seidemann - basso
 Frost - rummut

Aiheesta muualla 
 Korroosio.fi 
 
 The Metal Observer 

Vuoden 2003 esikoisalbumit
1349:n albumit
Kulutustavara

Kulutustavara on tuote, joka on tarkoitettu pääasiassa kuluttajille eikä niinkään tuotannon tarpeisiin. Kulutustavara on myös taloustieteen tilastointia varten käyttämä käsite. Tavarat ja palvelut ovat hyödykkeitä. Kulutushyödykkeet voidaan jakaa palveluihin (esimerkiksi lääkärin palvelut), kertakulutushyödykkeisiin (esimerkiksi elintarvikkeet), kestokulutushyödykkeisiin (esimerkiksi autot) ja puolittaisiin kestokulutushyödykkeisiin (esimerkiksi vaatteet).

Kulutustavaroiden tuotannossa on ominaista tuotteiden lyhyt käyttö- ja kestoikä. Kulutustavaroiden elinkaarta ei ole suunniteltu kovin pitkäksi, vaan kuluttajien toivotaan uskovan, että tuotteet tulisi vaihtaa usein. Tarkoitus on saada kuluttajat kuluttamaan enemmän. Suunniteltu vanheneminen on kulutustuotteiden teolliseen suunnitteluun tai muotoiluun liittyvä ilmiö, jossa tuotteen valmistaja suunnittelee tuotteen siten, että tuote menettää käyttökelpoisuutensa ennen kuin kuluttaja on käyttänyt tuotteen loppuun.

Päivittäistavara-termillä tarkoitetaan elintarvikkeiden lisäksi muita päivittäin käytettäviä kulutustavaroita, joita hankitaan elintarvikeostosten yhteydessä. Päivittäistavaroihin luetaan ruoka, juomat, teknokemian tuotteet, kodin paperit, tupakkatuotteet, lehdet sekä päivittäiskosmetiikka.

Katso myös 
 Kulutus
 Kertakäyttötuote

Lähteet 

Teollisuus
Mikrotaloustiede
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultainen ansiomerkki

Saksan kansallissosialistisen puolueen kultainen ansiomerkki () oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen korkein kunniamerkki. Ansiomerkissä oli kultaisen tammenlehvän ympäröimä kansallissosialistisen puolueen puoluetunnus, punaisella pohjalla oleva valkoinen ympyrä, jonka keskellä on musta hakaristi. Adolf Hitler perusti ansiomerkin oluttupavallankaappauksen 10. vuosipäivänä 9. marraskuuta 1933.

Kultainen ansiomerkki myönnettiin ”vanhoille taistelijoille” (Alte Kämpfer), eli henkilöille, joiden kansallissosialistisen puolueen jäsennumero oli alle 100 000. Täten he olivat varmasti olleet puolueen jäseniä ennen kuin puolueen valtaannousu alkoi näyttää todennäköiseltä, mikä osoitti heidän liittyneen puolueeseen vakaumuksesta. Lisäksi palkituilta edellytettiin katkeamatonta ja aktiivista jäsenyyttä. Tämän takia vain 22 282 puoluetoverilla oli oikeus saada ansiomerkki: 20 487 miehellä ja 1 795 naisella. Myös henkilöillä, jotka olivat olleet puolueen palveluksessa keskeytymättömästi 27. helmikuuta 1925 alkaen, jolloin puolueen toiminta alkoi kiellon jälkeen uudelleen, oli oikeus saada ansiomerkki. Kultaisen ansiomerkin voi saada myös ”erityisistä ansioista”. Tällaisista tapauksista Hitler päätti henkilökohtaisesti. Mikäli erityisistä ansioista palkittu ei ollut puolueen jäsen, seurasi kunniamerkin antamisesta automaattisesti myös jäsenyys puolueessa. Tämä koski myös sotilashenkilöitä, joiden ei tuolloisen asevelvollisuuslain mukaan ollut mahdollista olla jäseniä poliittisessa puolueessa. Heidän tapauksessaan jäsenyys aktivoitiin vasta, kun heidän vakinainen aktiivipalveluksensa oli päättynyt.

Mikäli kultainen ansiomerkki oli myönnetty alhaisen jäsennumeron perusteella, oli jäsennumero kaiverrettu ansiomerkin taakse. Jos myöntämisperusteena olivat olleet erityiset ansiot, oli ansiomerkin taakse kaiverrettu kirjaimet A. H. (Adolf Hitler) ja myöntämispäivämäärä. Ansiomerkkiä oli läpimitaltaan kahta kokoa: 38 mm univormuja ja 25 mm siviiliasua varten.

Hitlerin oma kultainen ansiomerkki oli erityisvalmisteinen. Sen taakse oli kaiverrettu ”Nummer 1”. Kuolinpäivänään 30. huhtikuuta 1945 Hitler antoi ansiomerkkinsä Joseph Goebbelsin vaimolle Magda Goebbelsille, joka Hitlerin sihteeri Traudl Jungen mukaan sanoi Hitlerin tehneen itsestään ”Saksan onnellisimman naisen”. Vuonna 1996 Venäjän tiedustelupalvelu FSB ilmoitti hallussaan olevan Hitlerin kultaisen ansiomerkin. Kunniamerkki varastettiin 30. kesäkuuta 2005, kun se oli asetettu näytteille ensi kertaa toisen maailmansodan jälkeen näyttelyyn, joka juhlisti sodan päättymistä 60 vuotta sitten.

Muutamassa tapauksessa puolueen kultainen ansiomerkki myönnettiin myös ulkomaalaiselle. Tämä tapahtui Hitlerin henkilökohtaisella päätöksellä, ja kullekin palkitulle valmistettiin oma, henkilökohtainen kunniamerkki. Tämä oli hyvin harvinainen kunnianosoitus.

Nykyään hyvin säilyneiden kultaisten ansiomerkkien hinta on 600 ja 3 000 euron välillä.

Katso myös
Kultainen ansiomerkki

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Ansiomerkit