joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Väinö Hämäläinen (Mannerheim-ristin ritari)

Väinö Alpiin Hämäläinen (1. maaliskuuta 1920 Kerimäki – 26. lokakuuta 2005) oli suomalainen sotilasmestari ja Mannerheim-ristin ritari. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin 21. joulukuuta 1944 numerolla 167.

Eversti Adolf Ehnroothin tekemässä ja kenraalimajuri Aarne Blickin puoltamassa nimitysesityksessä todetaan muun muassa seuraavaa: "Heti jatkosodan alussa 1941 tunnettiin II/JR 7:n jääkärijoukkueen korpraali V. Hämäläinen reippaana ja pelkäämättömänä konepistoolimiehenä."

Sama nimitysehdotus jatkaa: " Tyrjän taistelun loppuvaiheissa 2. elokuuta 1941 illalla II/JR 7:n jääkärijoukkue sai tehtävän kiertää Iilampi ja hyökätä korsuihin ja bunkkereihin pesiytyneen vihollisen selkään. Näissä taisteluissa korpraali Hämäläinen haavoittui."

Asemasotavaiheen aikana alikersantiksi ylennetty Hämäläinen osallistui muun muassa niin sanotun Ojasen bunkkerin tuhoamiseen, joka oli piikki kenraali Aarne Blickin lihassa. Hän varmisti varsinaisen tuhoamisosaston oikeaa sivustaa tuhoten samalla ryhmineen noin 30 vihollista ja samalla varmistaen noin tunnin ajan tuhoamisosaston vetäytymisen.

Kannaksen suurhyökkäyksen aikana kesällä 1944 alikersantti V. Hämäläinen osallistui puolustustaisteluihin muun muassa Siiranmäessä ja Äyräpään ja Vuosalmen alueella tehden muun muassa vastahyökkäyksiä selustaan murtautuneita vastustajia ja hyökkäysvaunuja (rynnäkkötykkejä) vastaan. Kersantiksi ylennetty Hämäläinen sai sodan lopulla johdettavakseen jääkärijoukkueen.

Lähteet 

 Brantberg, Robert: Sotasankarit. Jyväskylä: Revontuli 2000. ISBN 952-5170-11-X.
 Hurmerinta–Viitanen: Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945. Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. ISBN 951-20-6224-0.
 Karhunen, Joppe: Taistelujen miehet. Porvoo: WSOY 1972. ISBN 951-0-00639-4.
 Puolustusvoimain aliupseerit (matrikkeli), toim. Altti Saloila, Aliupseeriliitto ry, 1959.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Väinö Hämäläisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Mannerheim-ristin ritarit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Jimi Matala

Jimi Matala (alkuperäiseltä nimeltä Earthworm Jim) on yhdysvaltalainen 23-osainen piirrossarja, joka valmistui vuosina 1995–1996. Sarja perustuu Earthworm Jim -videopeleistä tutuksi tulleeseen hahmoon ja hänen ystävänsä Pete Penikan (Peter Puppy) seikkailuihin.

Suomessa sarjaa esitti televisiokanava Nelonen vuonna 1998 suomenkielisellä tekstityksellä. Jimi Matalan äänenä on muun muassa Simpsonit-piirrossarjan Homer Simpsonin äänenä tunnetuksi tullut Dan Castellaneta.

Aiheesta muualla 
 

1990-luvun piirrossarjat
Videopeleihin perustuvat televisiosarjat
Tero Föhr

Tero Föhr (s. 1. elokuuta 1980) on suomalainen suunnistaja, MM-mitalisti, joka aktiiviaikanaan kuului suunnistuksen maailman kärkeen. Vehkalahden Veikkoja edustavaa Föhriä valmentaa Simo Martomaa. Vuonna 2006 hän ankkuroi Vehkalahden Veikot Jukolan Viestin voittoon ja on siten viimeisin Jukolan Viestin voiton ankkuroinut suomalainen suunnistaja.

Saavutukset 
MM-kilpailut
2007 sprintissä karsiutui loppukilpailusta, keskimatkalla hopeaa, viestissä pronssia
2008 sprintissä 17., keskimatkalla 20., viestissä 6.
2009 keskimatkalla 12., pitkällä matkalla 11., viestissä pronssia
2010 sprintissä 10., keskimatkalla 16.
2011 keskimatkalla 18., pitkällä matkalla 9., viestissä 7.
2013 pitkällä matkalla 17., viestissä 5
World Games
 2009 sprintissä 3., keskimatkalla 4., viestissä 2.
EM-kilpailut
2006 sprintissä 31., keskimatkalla 41., viestissä 7.
2008 sprintissä 24., keskimatkalla 19. 
2010 keskimatkalla 6., pitkällä matkalla 24., viestissä 9.
PM-kilpailut
2005 sprintissä 5., keskimatkalla 8., pitkällä matkalla 20., viestissä 6.
2007 sprintissä 22., keskimatkalla 41., pitkällä matkalla 8., viestissä 4.
2009 sprintissä ja keskimatkalla 6., pitkällä matkalla 9., viestissä 11.
SM-kilpailut
2002 viestissä pronssia
2006 sprintissä kultaa, keskimatkalla kultaa, viestissä pronssia
2007 sprintissä hopeaa, yösuunnistuksessa pronssia
2008 pitkällä matkalla ja keskimatkalla kultaa, viestissä pronssia
2009 sprintissä kultaa, viestissä kultaa
 2011 pitkällä matkalla pronssia
Maailmancup
2004 kokonaispisteissä 45.
2005 kokonaispisteissä 21.
2006 kokonaispisteissä 39.
2007 kokonaispisteissä viides; Kiovassa keskimatkalla toinen
2008 kokonaispisteissä neljäs.; Sälenissä pitkällä matkalla voitto , Oslossa takaa-ajokilpailussa voitto 
2009 kokonaispisteissä 13.
2010 kokonaispisteissä 33.
2011 kokonaispisteissä 40.
2012 kokonaispisteissä 125.

Lähteet 

Suomalaiset suunnistajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Helen Gallagher

Helen Gallagher (s. 19. heinäkuuta 1926) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

New Yorkissa vuonna 1926 syntyneellä Gallagherilla on englantilaisia, irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hänet tunnettiin vuosikymmenien ajan Broadway-esiintyjänä. Hänellä oli rooleja muiden muassa musikaaleissa Make a Wish, Hazel Flagg, Portofino, High Button Shoes, Sweet Charity ja Cry For Us All. Hänelle on myönnetty Tony-palkinnot roolista musikaalissa Pal Joey vuonna 1952 sekä musikaalissa No, No, Nanette 1971. 

Vuonna 1977 Gallagher esiintyi elokuvassa Roseland. Hänellä oli lisäksi merkittävä televisiorooli sarjassa Ryan's Hope vuosina 1975–1989. Hän voitti Maeve Ryanin osallaan Emmy-palkinnot vuosina 1976, 1977 ja 1988. 

Gallagherilla on ollut vähäisempiä televisiorooleja Ryan's Hopen jo päätyttyä. Hän oli naimisissa Frank Wisen kanssa, mutta erosi jo 1958. 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Tony-palkinnon saajat
Rasmus (satuhahmo)

Rasmus on päähenkilö Astrid Lindgrenin kahdessa satukirjassa. Rasmus on pieni 9-vuotias poika. Hänellä ei ole vanhempia ja hän asuu lastenkodissa. Hän haluaisi saada kodin, mutta kukaan ei halua suoratukkaista poikaa. Rasmus karkaa ja lähtee kulkurin matkaan. Kulkuri on palaamassa kotiinsa ja Rasmus saa tietää saavansa vanhemmat, mutta haluaakin jäädä mieluummin kulkurin seuraan, josta vaimoineen tuleekin sitten Rasmukselle vanhemmat.

Kirjan Rasmus, Pontus ja Höpö Rasmukselle ja kirjan Rasmus ja kulkuri Rasmukselle yhteistä on vain se, että Eskil Delenius näytteli molempia hahmoja 1950-luvun elokuvissa.

Rasmuksesta on tehty myös kolme elokuvaa.

Rasmus-kirjat 
 Rasmus ja kulkuri (Rasmus på luffen 1956; suom. WSOY 1956)
 Rasmus, Pontus ja Höpö (Rasmus, Pontus och Toker 1957; suom. WSOY 1958)

Elokuvat
 Luffaren och Rasmus 1955, ohjaus Rolf Husberg radioteatteriin tehdyn käsikirjoituksen pohjalta
 Rasmus på luffen 1981, ohjaus Olle Hellbom
 Rasmus, Pontus och Toker 1956, ohjaus Stig Olin

Aiheesta muualla
 http://www.astridlindgren.se

Astrid Lindgrenin luomat henkilöhahmot
Goregrind

Goregrind, (toiselta nimeltään grindgore), on grindcoren alalaji, joka muistuttaa musiikkityylejä kuten death metal, thrash metal, ja crust punk. Pääasialliset ominaisuudet, jotka musiikillisesti erottavat goregrindin ja grindcoren voidaan supistaa kahteen asiaan:
Oktaavisen vaihtajan käyttö, joka luo tyylille ominaisen matalan, rouhean ja räkäisen laulun, kuten kauhuelokuvien efektit, joita käytetään usein riivatuilla, demonisilla tai epäkuolleilla hahmoilla. Regurgitate on hyvä esimerkki tällaisesta laulutyylistä.
On enemmän metallimusiikin tyylistä, tai käytetään enemmän (pääasiassa myöhemmin) alkuperäisesti kehitettyä matalaa murinaa, jota useimmin tavataan tavallisessa death metallissa. Tämä viittaa crust punk -vaikutteisuuteen.

Goregrindin aloittajaksi voidaan sanoa Carcassia (1985 - 1995). Tyyli on silti muuttunut alkuperäisestä Carcassin luomasta vaikutelmasta, mikä oli thrash metal ja hardcore punk -vaikutteista. Tämä oli suosittua 1980-luvun underground-skenessä. Carcass käytti säröä, lääketieteellisiä aiheita ja käytti kaiken yhteydessä "raakoja" aiheita, joka on osa yhtyeen alkuperäistä tyyliä, jota on myös käytetty hardcore and grindcore -skeneissä. Esimerkki sanoituksista on alhaalla (laulusta Crepitating Bowel Erosion albumilta Symphonies of Sickness):

"An abrasive concoction is formed in my throat
Methylated bile, jaundiced kidneys bloat
Tumorous stomach, coughing up gall
The thorax infected with furuncles and boils"

Yhtyeen muut sanoitukset olivat tavallisia, joihin sekoitettiin lääketieteellisyyttä ja kehon ominaisuuksien häiriöitä. Sittemmin heidän tyylinsä muuttui, jossa he keskittyivät enemmän heavy metaliin fuusioituna muilla tyylilajeilla.

Mainitsemisen arvoisia yhtyeitä
 Last Days of Humanity
 Carcass
 Regurgitate
 Sikfuk
 Cock and Ball Torture
 Torsofuck
 Lividity
 Impetigo
 General Surgery
 Paracoccidioidomicosisproctitissarcomucosis

Aiheesta muualla 
Grindcore Finland Suomalainen Grindcore ja Goregrind foorumi
Grindcore and Goregrind -foorumi
Goregrind-tietosanakirja
Braindead Webzine 
Nuclear Abominations

Grindcore
Death metal
Hardcore punkin tyylilajit
Metallimusiikin tyylilajit
Extreme metal
Michał Sędziwój

Michał Sędziwój (katso muita nimityksiä, 1566–1636) oli puolalainen alkemisti, lääkäri ja filosofi. Hän kehitti useita erilaisia tapoja tehdä ja puhdistaa happoja sekä metalleja. Hän havaitsi muun muassa sen, että ilma ei koostu yhdestä ainoasta alkuaineesta ja sen, että ilma sisältää ainetta, jonka ansiosta eläminen on mahdollista. Aine tunnetaan nykyään happena. Sędziwójin kirjoitukset olivat laajasti tunnettuja, ja hänen teoksiaan luki muun muassa Isaac Newton.

Elämäkerta 
Sędziwójin syntymäpaikasta ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisimmin hän syntyi Skorskossa tai Lukawicassa, Puolassa. Hänen synnyinpäivästään tai vuodesta ei ole myöskään täyttä varmuutta. Vaihtoehtoina ovat vuosi 1556 tai 1566, joista jälkimmäistä pidetään yleisesti hyväksyttynä. Hänen vanhempansa Jacob Sedizimir ja Catherine Pelsz Rogowska olivat molemmat aatelissukuisia. He omistivat pienen kartanon Nowy Saczissa, Krakovassa.

Sędziwój kävi koulua Wienissä sekä Leipzigissä. Viitteitä toisen asteen koulutuksesta ei ole, mutta hänen uskotaan opiskelleen krakovalaisen munkkiluostarin koulussa. Vuonna 1590 hän aloitti yliopisto-opinnot Leipzigissä. Vuoden Leipzigissä opiskelun jälkeen hän vaihtoi Wienin yliopistoon. Kandidaatin tutkinnon suorittamisesta ei ole löydetty viitteitä.

Vuonna 1593 Sędziwój sai paikan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Rudolf II:n kuriirina Prahassa. Vuonna 1594 Sędziwój avioitui varakkaan lesken Veronica Stieberin kanssa. 1590-luvun loppua kohti hänen vaikutusvaltansa hoveissa kasvoi merkittävästi. Samalla Sędziwójin taloudellinen tila kohentui niin, että hän osti itselleen Fumbergin kartanon englantilaisen alkemistin Edward Kelleyn leskeltä. Hänen omistuksessaan oli lisäksi kaksi muuta kartanoa Lukawicissa ja Lhotassa. Vuonna 1598 hänet nimitettiin valtakunnanneuvokseksi ja hän ansaitsi niin paljon rahaa, että hänestä tuli pian Böömin merkittävin maanomistaja.

Sędziwój vangittiin rikkaan kauppias Koralekin huijaamisesta vuonna 1599. Hänen päästyään vapaaksi puolalainen Mikołaj Wolski esitteli hänet Puolan kuningas Sigismund III:lle, jonka hovissa hän palveli sihteerinä. Kuitenkin vuonna 1602 hän palasi takaisin Prahaan, jossa hänet nimitettiin jälleen valtakunnanneuvokseksi. 

Vuonna 1605 Sędziwój siirtyi Württembergin herttua Fredrich I:n hoviin. Tuolloin hän oli diplomaattisissa tehtävissä tarkoituksenaan saada Alexander Seton vapautettua vankilasta.

Lähteet 

Alkemistit
Puolalaiset lääkärit
Vuonna 1566 syntyneet
Vuonna 1636 kuolleet
Brandon Boyd

Brandon Boyd (s. 15. helmikuuta 1976 Van Nuys, Kalifornia) alternative rock -yhtyeen Incubusin laulaja.

Elämä ja ura
Brandon Boyd kasvoi Kalifornian Calabasasissa. Hänen vanhempansa Dolly ja Charles, joilla molemmilla oli kokemusta viihdebisneksessä, kasvattivat hänestä taiteellista lapsesta saakka. Hänen nuorempi veljensä, Jason Boyd, on myös laulaja, hän laulaa yhtyeessä Audiovent.  

Boyd valmistui Calabasas High Schoolista vuonna  1994, ja opiskeli Moorpark Collegessa kahden vuoden ajan, kunnes lopetti koulun ja alkoi soittaa musiikkia Incubusissa täysaikaisesti. Bändikaverinsa Boyd tunsi jo lapsuudestaan ja bändi harjoittelikin aluksi sen jäsenten autotalleissa. Boyd ei käynyt juurikaan laulutunneilla, mutta sanoi oppineensa niillä muutamalla kerralla kaiken tarvittavan kehittyäkseen eteenpäin. Hänen omaperäinen ja vahva äänensä ovatkin yksi Incubusin tunnusmerkeistä. Incubuksen kanssa Boyd on julkaissut tähän mennessä 5 studioalbumia, jotka kaikki menestyneet verrattaen hyvin niin Yhdysvalloissa kuin kansainvälisestikin. 

Musiikin lisäksi Boyd tunnetaan kirjoistaan White Fluffy Clouds ja From the Murks of the Sultry Abyss, joissa hän kuvaa omia mietteitään ja jotka sisältävät myös runsaasti Boydin omaa kuvataidetta. Incubuksen ollessa parhaillaan arviolta noin puolentoista vuoden tauolla on Boyd aloittanut opiskelut paikallisessa yliopistossa opiskellen kuvataidetta. Hän piti ensimmäisen taidenäyttelynsä nimeltä Ectoplasm vuonna 2008. 

Incubus
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Mestarietsivä Lurppa

Mestarietsivä Lurppa () on yhdysvaltalainen Hanna-Barbera-yhtiön tuottama animaatiosarja vuosina 1993–1994, joka kesti yhden tuotantokauden. Sarja oli Tom & Jerry Kids -animaation spin-off, jossa päähahmoina esiintyivät etsivä Droopy ja hänen poikansa Dripple.

Sarjassa esiintyviä hahmoja
Lurppa (Droopy)
Dripple
rouva Vavoom
McWolf
The Yolker
Lightning Bolt the Super Squirrel
Screwball Squirrel
Dweeble

Ääninäyttelijät

Aiheesta muualla 

 tvguide.com
 TV.com
 Toonarific

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
1990-luvun piirrossarjat
Veli kuu

Veli kuu on Pepe Laaksosen toistaiseksi ainoa soololevy. Se julkaistiin vuonna 1988 vinyylilevynä. Vuonna 2018 levy on julkaistu Spotify -suoratoistopalvelussa.

Kappaleet 
Tulilientä
Elämän tanssi
Veli kuu
Dc-10
Taivaaseen
Irene
Valkoinen lintu
Valoa taskussa
Kuutamolla maija
Vierivä kivi

Vuoden 1988 albumit
Vuoden 1988 esikoisalbumit
Suomalaiset rockalbumit
Schwäbisch Gmünd

Schwäbisch Gmünd [] on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa itäosassa, noin 50 kilometriä itään Stuttgartista. Se kuuluu Ostalbkreisin piirikuntaan ja Stuttgartin hallintopiiriin. Vuodesta 1805 vuoteen 1934 kaupungin nimi oli Gmünd. 

Vuoden 2015 lopulla Schwäbisch Gmündin asukasluku oli noin 59 800. Kaupunki on pinta-alaltaan 113,78 neliökilometrin suuruinen. Kaupunki on asukasluvultaan piirikuntansa toiseksi suurin kaupunki hallintokaupunki Aalenin jälkeen. 

Schwäbisch Gmünd perustettiin 1100-luvun keskivaiheilla. Se oli niin kutsuttu vapaa valtakunnankaupunki () vuodesta 1268 vuoteen 1802, jolloin siitä tuli osa Württembergiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin verkkosivusto

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Ulf Ekman

Ulf Ekman (s. 8. joulukuuta 1950 Göteborg, Ruotsi) on karismaattisen uskonnollisen Livets Ord -liikkeen perustaja. Koulutukseltaan hän on sekä teologian että filosofian kandidaatti. Ekman on perustanut myös Livets Ord University -opiston ja Word of Life -raamattukoulun. Uppsalassa toimivan ensimmäisen Livets Ord -seurakunnan myötä Uskon sana -liike rantautui Ruotsiin vuonna 1983. Ekman toimi seurakunnan johtajana vuoteen 2002 asti, kunnes luovutti toimen Rober Ekhille voidakseen keskittyä kansainväliseen työhönsä. 9.3.2014 kirjoittamassaan kirjeessä ja saarnassaan hän ilmoitti kääntyvänsä katoliseksi.

Ruotsalaiset uskonnolliset johtajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaisla-alus

Kaisla-alus on kaisloista tehty laiva tai vene, jollaisia on ollut Faaraoiden Egyptissä, intiaaneilla Perun Titicacajärvellä ja Kaksoisvirtainmaassa sumereilla. 
Sumerilainen kaislalaiva tunnetaan nimellä magur eli MA-GUR. Norjalainen tutkija Thor Heyerdahl rakensi kaislalaivan nimeltä Ra, joka upposi Atlantin ylitysretkellä, koska sitä ei osattu tehdä oikein. Ra II selvisi Atlantin ylityksestä. Lopulta Heyerdahl rakensi sumerilaisten alusta jäljittelevän kaislalaivan, joka purjehti Persian lahdella ja Intian valtamerellä Irakista Djiboutiin asti.

Aiheesta muualla 

Reed Boats on Lake Titicaca
Qala Yampu 
Abora III
Nile Reed boat 

Purjealustyypit
Sindelfingen

Sindelfingen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa keskiosassa, noin 15 kilometriä lounaaseen Stuttgartista. Kaupunki kuuluu Stuttgartin hallintopiiriin ja on Böblingenin piirikunnan väkirikkain kaupunki. 

Sindelfingenin asukasluku vuoden 2015 lopussa oli 63 971. Kaupunki on pinta-alaltaan 50,85 neliökilometrin suuruinen. Kaupunkia rajaavat Stuttgart, Leinfelden-Echterdingen, Böblingen, Aidlingen, Grafenau, Magstadt ja Leonberg. 

Varhaisin maininta kirjallisissa lähteissä Sindelfingenistä ajoittuu vuodelle 1155. Kaupungin perusti virallisesti kreivi Rudolf von Tübingen-Herrenberg vuonna 1263. Vuoden 1971 syyskuussa Sindelfingeniin liitettiin Darmsheimin kunta ja saman vuoden joulukuussa Maichingenin kunta.

Sindelfingenin talous perustuu paljolti autoteollisuuteen. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Mercedes-Benz Groupin tehdas.

Ystävyyskaupungit 
 Schaffhausen (Sveitsi, vuodesta 1952)
 Corbeil-Essonnes (Ranska, vuodesta 1958)
 Sondrio (Italia, vuodesta 1962)
 Dronfield (Yhdistynyt kuningaskunta, vuodesta 1971)
 Győr (Unkari, vuodesta 1987)
 Torgau (Saksa, vuodesta 1987)
 Chełm (Puola, vuodesta 2001)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Sebastian Karlsson

Sebastian Karlsson, taiteilijanimeltään Sebastian (s. 2. tammikuuta 1985,  Tukholma, Ruotsi), on ruotsalainen pop/rocklaulaja. Hän nousi julkisuuteen Idol 2005 -kykyjenetsintäohjelmassa, jossa hän sijoittui toiseksi.

Sebastianin ensimmäinen julkaisu oli Do What You're Told -single, joka piti Ruotsin singlelistan kärkipaikkaa hallussaan neljän viikon ajan. Ensimmäiseltä albumilta, nimeltään Sebastian, julkaistiin singlenä myös Indifferent. Toinen albumi, The Vintage Virgin, julkaistiin maaliskuussa 2007. Sen singlejulkaisuja ovat Words and Violence, I Can Feel You ja When the Night Comes Falling, joista viimeksi mainitulla Sebastian osallistui Ruotsin euroviisukarsintoihin sijoittuen kahdeksanneksi. Molemmat albumit ovat ylittäneet kultalevyrajan Ruotsissa.

Diskografia

Albumit 
 Sebastian (2006)
 The Vintage Virgin (2007)

Singlet 
 Do What You're Told (2006)
 Indifferent (2006)
 Words and Violence (2006)
 When the Night Comes Falling (2007)
 I Can Feel You (2007)

Sebastian
Sebastian
Sebastian
Sebastian (albumi)

Sebastian on ruotsalaislaulaja Sebastianin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2006. Se nousi Ruotsissa usean viikon ajaksi listakärkeen, ja se saavutti kultalevyrajan (30 000 kappaletta).

Albumin suurin hitti oli 1. helmikuuta singlenä julkaistu Do What You're Told -kappale, joka piti neljän viikon ajan hallussaan Ruotsin singlelistan ykköstilaa. Toinen singlejulkaisu oli avausraita Indifferent.

Kappaleet 
 Indifferent
 Bring Me Some Water
 Do What You're Told
 Life on Mars
 Birthmarks
 This House Is Not for Sale
 Stay Real
 Start Me Up
 Human
 Diamond

Lähteet 

Vuoden 2006 esikoisalbumit
Ruotsalaiset popalbumit
Pasi Ikonen

Pasi Päiviö Ikonen (s. 30. kesäkuuta 1980 Vihanti) on suomalainen suunnistaja, pikamatkan maailmanmestari. Kaudesta 2016 hän on edustanut Paimion Rastia. Aikaisemmin hän on edustanut Vaajakosken Terää, SK Pohjantähteä ja Sinkki-Seppoja. Ikosen valmentajina ovat toimineet Eino Havas ja Jarmo Heiskanen. Ikonen suunnistaa ilman kompassia.

Ikonen nousi suunnistuksen maailman huipulle jo nuorten kisoissa ja piti tasonsa myös aikuisten tasolla voittamalla vuonna 2001 miesten sprintissä hopeaa ja pikamatkan maailmanmestaruuden kotiyleisön edessä Tampereella. Ikonen oli käytännössä koko aktiiviuransa kansainvälisellä huipulla, mutta vuonna 2005 hän kärsi selkävaivoista ja joutui jättämään kisoja ja lopulta koko kauden väliin.

Huhtikuussa 2017 Ikosella havaittiin aivokasvain, joka leikattiin toukokuussa.

Ikosen ex-avopuoliso on suunnistuksen yhdeksänkertainen maailmanmestari Minna Kauppi.

Saavutukset

MM-kilpailut 
2001 sprintissä hopeaa, pikamatkalla kultaa
2003 sprintissä 19., keskimatkalla 4.
2004 keskimatkalla 9., normaalimatkalla 7. 
2006 sprintissä 8., keskimatkalla 17.
2007 pitkällä matkalla keskeytys, viestissä pronssia
2008 keskimatkalla 8., viestissä 6.
2009 keskimatkalla 30., 
2010 keskimatkalla 8., viestissä 9.
2011 pitkällä matkalla hopeaa, viestissä 7.
2012 keskimatkalla 17.
2014 keskimatkalla 32., pitkällä matkalla 18., viestissä 5.

EM-kilpailut 
2002 keskimatkalla 40., viestissä kultaa
2004 sprintissä 14., keskimatkalla 6., normaalimatkalla 30., viestissä kultaa
2006 sprintissä 21., keskimatkalla karsiutui loppukilpailusta, viestissä 10.
2008 pitkällä matkalla yhdeksäs, keskimatkalla ja viestissä pronssia
2012 keskimatkalla 23.
2014 keskimatkalla 22., pitkällä matkalla 19., viestissä 8.

PM-kilpailut 
2003 pikamatkalla kultaa
2007 keskimatkalla 9., pitkällä matkalla 7., viestissä hopeaa
2009 keskimatkalla 63.

SM-kilpailut 
2001 pikamatkalla kultaa, pitkällä matkalla pronssia
2003 pikamatkalla kultaa, yösuunnistuksessa pronssia
2004 pikamatkalla kultaa
2006 keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä kultaa
2007 pitkällä matkalla pronssia
2008 keskimatkalla kultaa
2009 viestissä hopeaa, erikoispitkällä matkalla ja yösuunnistuksessa pronssia
2010 pitkällä matkalla kultaa, keskimatkalla ja viestissä hopeaa
2011 viestissä kultaa, erikoispitkällä matkalla pronssia
2013 viestissä kultaa, keskimatkalla pronssia
2014 keskimatkalla kultaa

Maailmancup 
2002 yhteispisteissä 4., kolme osakilpailuvoittoa, yksi kolmas sija
2006 yhteispisteissä 10.
2008 osakilpailun kakkossija 
2008 yhteispisteissä 9.
2011 yhteispisteissä 6.
2014 yhteispisteissä 17.

Nuorten MM-kilpailut 
1998 viestissä hopeaa
1999 viestissä kultaa
2000 normaalimatkalla hopeaa, viestissä pronssia

Huippuliiga 
2006 toinen
2007 voitto
2010 osakilpailuvoitto (Paimio)

Lähteet 
Pasi Ikosen profiili Suomen Suunnistusliiton sivustolla

Viitteet 

Suomalaiset suunnistajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
99 (luku)

99 on luonnollinen luku, jota edeltää luku 98 ja seuraa luku 100.

Matematiikassa 
 99 on yhdistetty ja vajaa luku.
 99 on alkulukuserkkujen 97 ja 101 keskiarvo.
 99 voidaan ilmaista kolmen neliöluvun summana kolmella tavalla: ,  tai .
 99 voidaan ilmaista kolmen peräkkäisen kuutioluvun summana: .
 99 on kokonaislukujen 1…11 tekijöiden summa.
 99 on palindromi binäärijärjestelmässä (11000112).

Luonnontieteissä 
 Jaksollisessa järjestelmässä 99 on einsteiniumin järjestysluku.
 Rutenium-99 on ruteniumin vakaa isotooppi.

Uskonnoissa 
Islamin mukaan jumalalla (Allah) on 99 nimeä. Jotkut muslimit uskovat, että ihmisen kämmeniin on "kirjoitettu" tämä luku. Useimmilla ihmisillä kämmenistä löytyvät kuviot "/\ |" (vasen kämmen) ja "| /\" (oikea kämmen). Itäisissä arabimaissa nämä tulkitaan numeroiksi "8 1" ja "1 8", joista saadaan .

Urheilussa 
Jääkiekkoilija Wayne Gretzkyn pelinumero ammattilaisliigoissa oli 99. Kukaan ei ollut ennen häntä käyttänyt sitä. Gretzkyn lopetettua uransa NHL-liiga jäädytti pelinumeron. Numero on ainoa, jonka jäädytys kattaa koko NHL:n, eikä sitä saa käyttää missään liigan joukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Astrid Gartz

Astrid Sofia Gartz (8. tammikuuta 1942 Liljendal – 11. lokakuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli pääasiassa Ylellä. Hän työskenteli aluksi ruotsinkielisessä uutistoimituksessa ja toimi sittemmin useissa eri tehtävissä, muun muassa uutistoimittajana, tuottajana ja ohjelmajohtajana. 

Gartz opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa 1962–1964. Hän oli STT:n palveluksessa 1964–1966 toimittajana ja Yleisradion palveluksessa 1966–2002 toimittajana, tuottajana ja TV1:n ohjelmajohtajana. Yleisradiossa Gartz työskenteli aluksi ruotsinkielisen uutistoimituksen Från dag till dag -ohjelmassa ja Kvällsnytt-uutislähetyksessä. Hän toimitti ja luki uutisia vuosina 1967–1972.

Astrid Gartz oli Helsingin kaupunginvaltuutettu SDP:n ryhmässä 2005–2008. Hän oli myös Helsingin sosiaalilautakunnan puheenjohtaja.

Gartz sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1977, ja City-lehden televisioalan ammattilaisista kokoama raati valitsi hänet Suomen kuudenneksi vaikutusvaltaisimmaksi televisioviihteen vaikuttajaksi vuonna 2001.

Vuonna 2011 Astrid Gartz palkittiin elämäntyöstään Kultaisella Venlalla.

Yksityiselämä 
1970-luvun alussa Gartz asui yhdessä ministeri Väinö Leskisen kanssa, ja he saivat pojan vuonna 1971.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset televisiotoimittajat
Suomalaiset uutisankkurit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Teijan keittiössä

Teijan keittiössä on suomalainen vuosina 1990–1996 valmistunut ja esitetty Teija Sopasen juontama ruoka-aiheinen televisio-ohjelma. Sarjaa esitettiin alkuvuosina Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla. Alun perin ohjelmaa suunniteltiin 8-osaiseksi, mutta ohjelman saadessa suuren suosion sitä jatkettiin vuoteen 1996 asti. 

Ohjelmaa esitettiin torstaisin ja uusittiin sunnuntaiaamuisin nimellä Toinen kattaus.

Vieraat
Sarjassa vieraili julkisuuden henkilöitä, joiden kanssa Sopanen valmisti oman asuntonsa keittiössä vierailijoiden suosikkiruokia. Ruoanvalmistuksen ohessa Sopanen haastatteli vieraita.

Ohjelmassa vieraileita olivat muun muassa tuolloinen kansanedustaja Riitta Uosukainen, laulaja Marjatta Leppänen, koreografi Heikki Värtsi ja viihteen monitoimimies Jukka Virtanen.

Julkaisut
Kustannusyhtiö Otava julkaisi ohjelman vieraiden suosikkiruokien resepteistä kaksi keittokirjaa.  Aikaisemmin Sopanen oli postittanut itse television katsojille ohjelmassa tehtyjen ruokien reseptejä.

Parodioita
 Aake Kalliala ja Pirkka-Pekka Petelius parodioivat Teijan keittiötä Pulttibois-sarjassa sketsillä ”Ransun keittiö”, jossa Kalliala oli pukeutunut naiseksi ja Pirkka-Pekka Petelius esitti Heikki-Anneli Vateva -nimistä tanssijaa, jotka valmistivat japanilaista "Mitsubishi-muusia".

 Huuliveikkojen Teijan keittiössä -parodia tuli tunnetuksi sanonnasta "nyrkillinen voita kattilaan ja kossu pakkaseen". 

 Jope Ruonansuu parodioi ohjelmaa albumillaan Jope Ruonansuu presidentiksi. Ruonansuun ”Teijan keittiössä” valmistettiin pontikkaa ja vieraina olivat hänen imitoimansa Raimo Ilaskivi ja Paavo Väyrynen.

Lähteet

Ruokaohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
Käsky (elokuva)

Käsky on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Aku Louhimies. Se perustuu Leena Landerin samannimiseen romaaniin vuodelta 2003. Elokuvan pääosissa ovat Samuli Vauramo ja Pihla Viitala, ja sen sivuosia esittävät Eero Aho, Janne Virtanen, Sulevi Peltola, Miina Maasola, Mikko Kouki, Riina Maidre ja Eemeli Louhimies. Käsky sijoittuu vuoteen 1918 Suomen sisällissodan aikaan, ja se kertoo idealistisesta jääkäristä (Vauramo), joka saa käskyn viedä punakaartilaisen naissotilaan (Viitala) tuomari Hallenbergin (Aho) johtamaan kenttätuomioistuimeen. Elokuva on kuvattu pääosin Turun Kakskerrassa sijaitsevassa Brinkhallin kartanossa.

Käsky sai ensi-iltansa 29. elokuuta 2008. Rauno Ronkainen sai parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon vuonna 2009. Kirjailija Lander ei ollut tyytyväinen elokuvaan. Ohjaaja Louhimiehen ohjausmetodeista syntyneen kohun yhteydessä maaliskuussa 2018 tämä kertoi pitäneensä kuvausten tunnelmaa ankeana ja sanoi, ettei elokuva vastannut hänen alkuperäisen kirjansa rohkaisevaa sävyä.

Juoni 
Elokuva kertoo Suomen sisällissodan loppuvaiheisiin ajoittuvan ja Varsinais-Suomeen sijoittuvan rakkaustarinan ja kolmiodraaman. Jääkärialiupseeri Aaro Harjula (Samuli Vauramo) saapuu Saksasta Suomeen taistelemaan valkoisten puolella, mutta järkyttyy huomatessaan, miten valkoiset kohtelevat punaisia sotavankeja. Hän päättää pelastaa teloitukselta välttyneen naiskaartilaisen (Pihla Viitala) saattamalla tämän sotatuomarin (Eero Aho) eteen oikeudenkäyntiä varten.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 2008 suomalaiset elokuvat
Aku Louhimiehen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset sotadraamat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Lotus 1-2-3

Lotus 1-2-3 on taulukkolaskentaohjelma, jonka Lotus Software julkaisi ensimmäisen kerran PC-DOS-käyttöjärjestelmälle vuonna 1983. Sittemmin se on toteutettu useisiin eri laitteisto- ja käyttöjärjestelmäympäristöihin. 

Lotus 1-2-3:n ilmestyessä markkinoilla oli jo useita henkilökohtaisilla tietokoneilla toimivia taulukkolaskentaohjelmia, kuten VisiCalc ja Multiplan. Lotus 1-2-3:n erityislaatu - josta se sai nimensäkin - liittyi toisaalta taulukkolaskennan, tiedonhallinnan ja grafiikan toteutukseen samassa ohjelmistossa ja toisaalta PC:n ominaisuuksien parempaan hyödyntämiseen. Monet PC:n varhaiset ohjelmistot oli siirretty toisista laitteisto- ja käyttöjärjestelmäympäristöistä, mikä merkitsi PC:n ominaisuuksien vajaata käyttöä. Mitch Kapor ja Jonathan Sachs ohjelmoivat Lotus 1-2-3:n suoraan PC:n assembly-kielellä, jolloin koneen ominaisuudet saatiin tehokkaasti käyttöön.

Ohjelmasta tuli IBM PC:n läpimurtosovellus.

Ohjelmasta julkaistiin IBM PCjr -tietokoneelle versiona, joka oli kahdella ROM-moduulilla ja yhdellä levykkeellä laitteen pienen muistimäärän johdosta.

Lotus 1-2-3 -ohjelman kehitys loppui 2000-luvulla. Viimeisin versio, The Millennium Edition (versio 9.8), julkaistiin vuonna 2002. IBM ilmoitti kesällä 2013 ettei ohjelmistoa enää tueta. Vuonna 2022 ilmestyi ohjelmasta harrastelijapohjalta tehty käännetty versio Linux-ympäristöön.

Ohjelman versioita
 Ensimmäinen julkistettu DOS-versio 1983
 Release 1A (1983)
 Release 2 (1985)
 Release 3 (1989)
 1.0 for Windows (1991) - ensimmäinen Windows-versio
 4.0 for Windows (1993)
 5.0 for Windows (1994)
 1-2-3 97 (1997) - ensimmäinen 32-bittinen versio
 1-2-3 Millennium Edition (1998)
 Syyskuussa 2007 ohjelman uusin versio on IBM® Lotus® 1-2-3® Release 9.8

Lähteet

Aiheesta muualla
 Power D. J.: A Brief History of Spreadsheets

Taulukkolaskenta
Biotie Therapies

Biotie Therapies Oyj oli suomalainen lääkekehitystä harjoittanut pörssiyhtiö.
Yhdysvaltalainen Acorda osti Biotien vuonna 2016. Biotien tutkimuksen ja lääkekehityksen painopistealueita olivat rappeuttavat hermosairaudet ja psykiatriset häiriöt kuten Parkinsonin tauti, Alzheimerin tauti ja muut kognitiiviset häiriöt, kaksisuuntainen mielialahäiriö ja alkoholi- ja huumeriippuvuus sekä tulehdussairaudet kuten nivelreuma, psoriaasi ja keuhkoahtaumatauti. Yhtiön tuotekehitys kohdentui sairauksiin, joihin ei ole vielä tehokasta hoitoa.. 

Biotien pisimmälle edennyt lääkekehitystuote oli alkoholiriippuvuuden vähentämiseen tarkoitettu nalmefeeni. Lääkettä markkinoitiin tuotenimellä Selincro. Euroopan lääkevirasto antoi 28.2.2013 Biotien lisensointipartnerille H. Lundbeck A/S:lle luvan Selincron myyntiin Euroopan markkinoilla. Lundbeck aloitti tuotteen myynnin vuoden 2013 puolivälissä..

Biotie Therapies syntyi vuonna 2002 turkulaisen, Biotie Therapies Oyj:n ja espoolaisten Contral Pharma Ltd:n ja Carbion Oy:n yhdistyessä. Lokakuussa 2008 Biotie osti saksalaisen lääketutkimus- ja kehitysyhtiö elbion GmbH:n. Biotie osti helmikuussa 2011 lääkekehityksen erikoistuneen Synosia Therapeuticsin.. 

Yhtiön liikevaihto vuonna 2012 oli 4,8 miljoonaa euroa ja henkilöstöä oli vuoden lopussa 37 (keskimäärin 38).

Myynti Acordalle 2016
Tammikuussa 2016 kerrottiin, että yhdysvaltalainen Acorda Therapeutics ostaa Biotie Therapies -yhtiön noin 333 miljoonan euron käteiskaupalla. Kaupan myötä Acorda sanoo pääsevänsä maailman johtavan Parkinsonin taudin hoitomuotojen kehittäjän asemaan.

Lääkekandidaatit

Hallitus 2012
 Peter Fellner, hallituksen puheenjohtaja, hallituksen jäsen lokakuusta 2009
 Merja Karhapää, hallituksen jäsen huhtikuusta 2010
 Bernd Kastler, hallituksen jäsen marraskuusta 2008
 Guido Magni, hallituksen jäsen helmikuusta 2011
 Ismail Kola, hallituksen jäsen helmikuusta 2011
 William M. Burns, hallituksen jäsen toukokuusta 2012

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yrityksen ent. kotisivu

Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Biotekniikka
Susan Blu

Susan Maria Blu (s. 12. heinäkuuta 1948 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten animesarjasta The Transformers, jossa hän ääninäytteli Arcee-nimistä hahmoa. Blu uusi samaisen roolin Transformers: Animatedissa vuonna 2008.

Blu on saanut yhdeksän Daytime Emmy -ehdokkuutta ääniohjaamisesta.

Ura
Uransa aikana Blu on ääninäytellyt 1960-luvulta asti animaatiosarjoissa kuten Jetsonit, Ghostbusters, Smurffit, The Transformers, My Little Pony and Friends, BraveStarr, Simpsonit, Tosi viilee haamujengi ja Beast Wars: Transformers. Tämän ohella hän esiintyi 1970- ja 1980-luvuilla myös elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Waltonin perhe, Sairaalan syke, Ritari Ässä ja Friday the 13th: The New Blood.

Ääninäyttelyn lisäksi Blu toimii myös ohjaajana ja enimmäkseen ääniohjaajana animaatioissa kuten Ubos loitsukirja, Beast Machines ja Transformers: Animated. Hän on saanut ääniohjauksestaan Daytime Emmy -ehdokkuuden animaatiosarjasta Utelias Vili.

Yksityiselämä
Blu on avoimesti lesbo. Hänen puolisonsa, näyttelijätär Cynthia Songé, kuoli Arroyo Grandessa, Kaliforniassa 19. toukokuuta 2010. Ennen Songén kuolemaa, hän ja Blu omistivat yhdessä Los Angelesissa sijaitsevan ääninäyttelijäkoulun Blupka Productions, Inc. He kirjoittivat myös ääninäyttelemiseen liittyvän kirjan Word of Mouth… A Guide to Voiceover Excellence.

Elokuussa 2013 Blu meni naimisiin tyttöystävänsä Tania Themmenin, näyttelijä Paris Themmenin (tunnetaan Mike Teaveen roolista elokuvassa Jali ja suklaatehdas) siskon kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Voice Chasers
 FridayThe13thFilms.com

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Ääniohjaajat
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Alf

Alf on yhdysvaltalainen NBC:n tuottama tilannekomediasarja, jota valmistettiin vuosien 1986–1990 aikana. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta, jotka kattoivat 102 jaksoa.

Sarja kertoo Melmac-nimiseltä planeetalta kotoisin olevasta Alf-nimisestä avaruusoliosta, joka törmää avaruusaluksellaan Tannerien perheen autotallin kattoon. Hän tutustuu Tannerien perheeseen ja jää asumaan heidän luokseen. Perhe joutuu piilottelemaan Alfia uteliailta sivullisilta. Hän pitää ruoasta, oluesta ja erityisesti kissoista. 

Nimi ALF tulee sanoista Alien Life Form. Alfin nimi Melmac-planeetalla oli Gordon Shumway. Alfilla tiedetään olleen tyttöystävä nimeltä Rhonda.

Sarjaa on esitetty Suomessa MTV3:lla ensi kerran 1980-luvun lopussa ja myöhemmin Kolmoskanavalla. Uusintana sarjaa esitettiin vuosina 1996–1997 MTV3-kanavalla. Toinen uusintakierros alkoi MTV3-kanavalla joulukuussa 2008.

MTV3-komedia kanava aloitti sarjan uusinnat keväällä 2011.

Pääosissa

Alf-sarjaan perustuvia kaupallisia tuotteita

Samaan sarjaan liittyen on tehty elokuvia, piirrossarjoja sekä sarjakuvalehti, jota julkaistiin Suomessakin 1980- ja 1990-luvuilla.

Alf-hahmo tuotteena
Alfin menestys toimi myös nukkehahmona, jota sai ostaa kaupoista sarjan suosion aikoihin.

Suomalainen kuvataiteilija Anssi Kasitonni on tehnyt lapsuusmuistojensa pohjalta Alf-veistoksia, joista yksi on Yo Tanner!.

Katso myös 
 Luettelo televisiosarjan Alf jaksoista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Kuvitteelliset avaruusolennot
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
Televisiosarjat avaruusolennoista
NBC:n televisio-ohjelmat
Kemin Palloseura

Kemin Palloseura (KePS) on kemiläinen vuonna 1932 perustettu jalkapalloseura.

Seura pelasi jalkapallon SM-sarjassa vuosina 1984–1989 ja saavutti SM-pronssia vuonna 1985. Vuonna 1986 seura pelasi Suomen cupin loppuottelussa häviten Olympiastadionilla pelatun ottelun Rovaniemen Palloseuralle maalein 0–2.

Ykkösdivisioonassa joukkue pelasi 1990–1996. Kakkosen pohjoislohkossa 1997–1999

KePSin edustusjoukkue yhdistettiin Visan Pallon ja Kemin Pallotoverit -85:n kanssa vuonna 1999 perustettuun jalkapalloilun erikoisseuraan PS Kemi Kingsiin..

Vuonna 2020 Kemin Palloseuran edustusjoukkue teki paluun jalkapallokartalle pelattuaan 5-divisioonan pohjoislohkossa. Vuonna 2022 KePS pelaa III-divisioonan pohjoislohkoa. Päävalmentajana on Esa Savolainen.

KePS on perinteisesti vahva junioritoimija ja kasvattajaseura. KePSin kasvatteja ovat mm. SM-sarjassa ja Veikkausliigassa pelanneet Ilkka Siitonen, Kari Skants, Timo Pirilä, Kalle Rönkkö, Jari Jäväjä, Jaakko Nyberg, Joonas Ikäläinen, Veikkausliigan puheenjohtaja Kaarlo Kankkunen ja kansainvälisen jalkapallouran pelannut Suomen Palloliiton urheilutoimenjohtaja Hannu Tihinen.

Kemin Palloseuraa ovat edustustasolla edustaneet myös Jukka Ikäläinen, Aki Lahtinen, Juhani Himanka, Miika Juntunen, Kari Virtanen ja Keith Armstrong.

Jääpallon SM-sarjassa KePSin edustusjoukkue pelasi kaudella 1978−1979.

Myös miesten ja naisten lentopalloilu ovat kuuluneet seuran lajivalikoimaan.

Kemin Palloseuran kakkosjoukkue Kemin Jalkapallokerho KJK oli toiminnassa vuosina 1981–1989 pelaten korkeimmillaan III-divisioonaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kemin Palloseuran sivusto

Kemiläiset urheiluseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1932 perustetut urheiluseurat
Douglas A-20 Havoc

Douglas A-20 Havoc (tehtaan nimitys DB-7, RAF:issa Boston tai Havok, yöhävittäjänä USAF:ssa P-70) oli Douglasin vuosina 1939–1944 valmistama kaksimoottorinen lentokone, jota käytettiin sekä kevyenä pommikoneena että yöhävittäjänä. Konetyyppi oli etenkin USAAFin, RAFin ja Neuvostoliiton ilmavoimien käytössä. Koneita myytiin myös muun muassa Ranskaan, Hollantiin ja Australiaan. Konetta rakennettiin yli 7 400 kappaletta, näistä 380 lisenssillä Boeingin tehtailla.

Vaikka Havoc ei ollut nopeimpia (huippunopeus 546 km/h), eikä sen toimintamatka ollut pisimpiä (kantama 1 754 km eli 1 090 mailia normaalilla pommikuormalla), se oli paljon käytetty hyvän ketteryytensä johdosta. Ketteryys oli edullinen ominaisuus, mikä korostui erityisesti maataistelutoiminnassa. Konetta voitaneen luonnehtia omalla kehitys- ja käyttökaudellaan keskiraskaana, sillä sen maksimi pommilasti oli 1 814 kg eli 4 000 paunaa (lbs.). Douglas A-20 Havoc:n ampuma-aseistus oli järeätä luokkaa, sillä siinä oli 6 kpl eteenpäin ampuvia 12,7 mm konekiväärejä kiinteästi koneen keulaan asennettuina, sekä lisäksi puolustusta varten 3 kpl erillisissä ampumoissa. Ylätorniin oli sijoitettu 2 kpl 12,7 mm kk:ja sekä ala-ampumoon yksi konekivääri samaa kaliiperia.

Myöhemmin kehiteltiin vuoteen 1972 palvellut (ANG, lentävä Kansalliskaarti USA:ssa) paljolti Havocin konstruktioon pohjautunut A-26 Invader.

Museokoneita tai hylkyjä

Nord Streamin läheltä Suomenlahdelta löytyi Neuvostoliiton ilmavoimien tunnuksilla varustetun koneen hylky. Kone tiettävästi ammuttiin alas sen hyökätessä saksalaista rahtilaivaa vastaan.

Vastaavia vertailukelpoisia sotilaslentokoneita 
 North American B-25 Mitchell
 Martin B-26 Marauder
 Bristol Beaufighter
 Petljakov Pe-2
 Junkers Ju 88
 Messerschmitt Me 210

Lähteet 
 
Donald, David: The Military Propeller Aircraft Guide - From 1914 to present day, Chartwell Books, 1999, Lontoo, Englanti ISBN 0-7858-1023-4. (s. 66-67)

Viitteet

Kirjallisuutta
Humble, Richard: Toisen maailmansodan lentokoneet (suom. Helge Seppälä), WSOY, 1976 (s. 19, 20, 34, 44,  54-55, 56)
Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet - 300 konetyyppiä kaikkialta maailmasta, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos Aircraft of World War II, Amber Books, 1999, Thaimaa ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 111-112)

Aiheesta muualla

A-20 Havoc
Yhdysvaltalaiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
Sinijalkasuula

Sinijalkasuula (Sula nebouxii) on pitkäsiipinen suulien heimoon kuuluva merilintulaji.

Tuntomerkit 
Sinijalkasuula on rakenteeltaan muita suulalajeja hieman kevyempi ja sillä on pitkä, suippeneva pyrstö ja pitkä, suippo nokka. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun selkäpuoli, on ruskea. Nokka ja silmänympärykset ovat sinertäväntummanharmaat. Pää on vaalea ja siinä on ruskeita raitoja. Vatsapuoli on vaalea. Nuoren linnun pää on ruskeampi kuin vanhempien lajitovereiden. Linnun keskipituus on noin 80 cm täysikasvuisena. Linnun tunnistaa helposti sinisistä räpyläjaloista.

Levinneisyys 
Laji pesii trooppisilla ja subtrooppisilla saarilla Meksikon ja Etelä-Amerikan Tyynen valtameren puoleisella rannikolla Peruun saakka, sekä Galápagossaarilla.

Ravinto 
Sinijalkasuulat syövät lähes yksinomaan kalaa.

Pesintä 
Laji pesii yhdyskunnissa, mielellään eristyneillä saarilla. Sinisiä räpylöitä näytellään soidinmenoissa ja niitä käytetään hyväksi myös munien hautomisessa. Lintu pesii lähes paljaalle maalle, eikä pesäkuopassa ole juurikaan muuta ainesta.

Lähteet 

Suulat
Saana (laulaja)

Saana (oik. Sari Matala, s. 17. kesäkuuta 1973 Simo) on suomalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi päästyään Ponnahdus Pinnalle -kilpailun finaaliin vuonna 1993. Vuonna 1995 Saana osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoille sijoittuen toiseksi. Saana on osallistunut Syksyn Sävel -laulukilpailuun vuonna 2000 kappaleella Läpi Tähtisumujen ja vuonna 2001 kappaleella Muistatko, jolloin hän sijoittui kolmanneksi. Vuonna 2002 Saana osallistui Suomen Euroviisukarsintoihin My special one -kappaleella. 

Saana on tehnyt lauluja myös muille artisteille.

Diskografia
 Elämä hymyilee (2001)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Saana
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Viikko-Eteenpäin

Viikko-Eteenpäin oli vuonna 1905 perustetun, Kotkassa ilmestyneen Eteenpäin-lehden jatkaja. Kun Eteenpäin yhdistyi vuonna 1989 toisen kotkalaisen sanomalehden, Etelä-Suomen kanssa, fuusiossa syntyivät alueen suurlehdeksi noussut Kotkan Sanomat (myöh. Kymen Sanomat) ja Viikko-Eteenpäin, joka jatkoi Eteenpäin-lehden sosiaalidemokraattista kantaa. Lehti lopetettiin vuonna 2011.

Viikko-Eteenpäin ilmestyi kerran viikossa torstaisin ja sitä julkaisi Kymen Viikkolehti Oy. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli vuosina 1989-1993 Risto Tuominen. Viimeinen päätoimittaja oli Reijo Hämäläinen. Viikko-Eteenpäin levikki oli viime vaiheissa 5 435 (2007) ja levikkialue Kymenlaakso. Lehden aiheita olivat politiikka ja paikalliskulttuuri.

Lopettaminen 
SDP:n puoluehallitus päätti kesäkuussa 2011 keskittää puolueen viestintätuen pää-äänenkannattajansa Uutispäivä Demarin kehittämiseen. Päätös johti maakunnissa ilmestyvien aluelehtien tukien heikkenemiseen, mikä heikensi Viikko-Eteenpäin-lehden taloutta huomattavasti. Kymen Viikkolehti Oy:n hallitus päättikin lehden ilmestymisen lopettamisesta kokouksessaan 20. kesäkuuta 2011. Viikko-Eteenpäin viimeinen numero ilmestyi vuoden 2011 lopussa.

Lopettamisen taustalla oli varsinaisesti puolueiden viestintätuen supistaminen sekä se että uuden lainsäädännön mukaan puolue voi käyttää viestintätukea vapaasti erilaisiin viestintämuotoihin, kun aiemmin vuoteen 2008 saakka kyse oli suoraan lehdille maksetusta lehdistötuesta.

Katso myös 
Terjo Markkanen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Demari.fi – Viikko-Eteenpäin

Kotkan media
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Territoire de Belfort

Territoire de Belfort (ranskaksi virallisesti Département du Territoire de Belfort) on Ranskan departementti numero 90. Se sijaitsee Franche-Comtén alueella, maan itärajalla, Vogeesien vuoriston ja Juravuoriston välissä. Departementti on pinta-alaltaan vain 609 neliökilometriä, ja vuonna 2011 siellä oli noin 143 348 asukasta.
Departementin pääkaupunki on Belfort. Departementin pienen koon vuoksi se muodostaa yhden ainoan arrondissementin. Alueella on 15 kantonia, jotka jakautuvat edelleen 102 kuntaan.

Historia
Vuoteen 1871 Belfortin seutu muodosti Elsassin alueeseen kuuluneen Haut-Rhinin departementin lounaisimman osan. Ranskan–Preussin sodan jälkeen saksankielinen osa Elsassia liitettiin Saksan keisarikuntaan. Belfortin kaupungin sodassa osoittaman urheuden ja sen väestön ranskankielisyyden vuoksi Belfort ympäristöineen jätettiin kuitenkin Frankfurtin rauhassa Ranskalle ja siitä muodostettiin erityishallintoalue. Tässä tilapäiseksi tarkoitetussa järjestelyssä Belfortin arrondissementiksi kutsutun alueen katsottiin virallisesti yhä kuuluvan Haut-Rhinin departementtiin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Elsass-Lothringen palautui Ranskalle, mutta Belfortin aluetta ei liitettykään takaisin Haut-Rhinin departementtiin, vaan vuonna 1922 siitä muodostettiin virallisesti oma departementtinsa nimellä Territoire de Belfort. Kun Ranska toisen maailmansodan jälkeen jaettiin hallintoalueisiin, Belfortin departementti liitettiin Franche-Comtéhen eikä Elsassiin, johon se historiallisesti oikeastaan kuuluisi.

Katso myös 
 Luettelo Territoire de Belfortin kunnista

Lähteet
Port Royal (albumi)

Port Royal on Running Wildin neljäs studioalbumi. Se jatkoi edeltäjänsä merirosvoteemaa.

Kappaleet:
 "Intro" (Rolf Kasparek / Jens Becker / Majk Moti) – 0:49
 "Port Royal" (Rolf Kasparek) – 4:12
 "Raging Fire" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann / Majk Moti) – 3:28
 "Into The Arena" (Majk Moti) – 3:59
 "Uaschitschun" (Rolf Kasparek) – 4:53
 "Final Gates" (Jens Becker) – 2:59
 "Conquistadores" (Rolf Kasparek) – 4:49
 "Blown To Kingdom Come" (Majk Moti) – 3:19
 "Warchild" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann) – 3:00
 "Mutiny" (Rolf Kasparek - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann) – 4:27
 "Calico Jack" (Rolf Kasparek / Majk Moti - Rolf Kasparek / Stefan Schwarzmann / Majk Moti)'' – 8:14

Kokoonpano

Rock'n'Rolf - laulu, kitara
Majk Moti - kitara
Jens Becker - basso
Stefan Schwarzmann - rummut

Vuoden 1988 albumit
Running Wildin albumit
Tero Viitanen

Tero Viitanen (9. elokuuta 1971) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2007-2008 Pielaveden Sampon riveissä, Lentopallon SM-liigassa. Viitanen on pelannut urallaan Suomessa, Ranskassa, Italiassa, Espanjassa ja Kyproksessa.

Ura 

Viitanen aloitti lentopallouransa SM-tasolla kaudella 1992, KuPS-Volleyn joukkueessa, Kuopiossa. Ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa Viitanen voitti heti suomenmestaruuden ja suomen-cupin kultaa joukkueensa kanssa. Viitanen voitti lopulta KuPS-Volleyn joukkueen kanssa viisi Suomen mestaruutta peräkkäin ja viisi Suomen Cupin kultaa peräkkäin. Tämän jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi ulkomaille. Hän pelasi ulkomailla ammatikseen Ranskassa, Italiassa, Espanjassa sekä Kyproksella voittaen useita eri palkintoja. SM-liigassa Viitanen on tähän mennessä voittanut kuusi suomenmestaruutta ja kuusi Suomen Cupin kultaa. Viimeisin suomenmestaruus tuli kaudella 2006, kun hän liittyi Isku-Volleyn kokoonpanoon loppukauden ajaksi.

A-maajoukkue 

Suomen lentopallomaajoukkueessa Viitanen pelasi uransa ensimmäisen kerran kaudella 1994. Viitanen pelasi maajoukkueen mukana muun muassa Euroopan Mestaruuskilpailut vuonna 1997 Hollannissa. Vuonna 2007 Viitanen nimettiin maajoukkueen joukkueenjohtajaksi. A-maajoukkueessa Viitanen on pelannut 122 A-maaottelua.

Muuta 

Kuopiolaisseuran lisäksi Viitanen on pelannut Suomessa pääsarjassa myös Sammossa, joensuulaisessa Mutalan Riennossa ja Tampereen Isku-Volleyssä. Ulkomailla hän on pelannut ammattilaisena Ranskassa, Italiassa, Espanjassa ja Kyproksessa.

Polkupyörä-tuuletus 

Viitanen teki tunnetuksi myös niin sanotun polkupyörä-tuuletuksen. Vuoden 2008 SM-finaalisarjassa hän lupasi pyöräillä Kuopiosta Rovaniemelle asti mikäli hänen joukkueensa nousee 2-0 tappioasemasta finaalisarjan voittoon. Ratkaisevassa viidennessä ottelussa Viitanen tuuletti aina pisteen jälkeen polkupyörällä ajotyyliin.

Joukkueet 

 1992-1997 KuPS-Volley
 1996-1998 ASPTT Strasbourg
 2001-2002 Melil Volley
 2003-2003 Mallorca Volley
 2003-2004 Las Palmas 
 2004-2005 Pafos
 2005-2006 Tampereen Isku-Volley
 2006-2007 Tampereen Isku-Volley

Lähteet 

Suomalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiina Ruuska

Tiina Maarit Ruuska (s. 28. huhtikuuta 1970 Reisjärvi) on suomalainen laulaja joka voitti Lavatähti-kilpailun vuonna 1995 ja siitä alkoi hänen levytysuransa. Tiina toimi keikkailun ohella radiotoimittajana parin vuoden ajan. Nykyisin Tiina Ruuska asuu Vesangassa (Jyväskylä) ja pyörittää keikkailun ohella isänsä Sointuset-ohjelmatoimistoa. Lisäksi hän on sekä suurtalous- että ravintolakokki.

Diskografia
 Tiina Ruuska (1995)
 Suominainen (1997)
 Sydäntä suurta (1999)

Lähteet 
  
 Tiina Ruuskan kotisivut

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt