joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
RN Eritrea (1936)

RN Eritrea () oli Italian kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskema siirtomaasluuppi.

Valmistus 
Alus tilattiin 8. toukokuuta 1935 Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Se laskettiin vesille 28. syyskuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1937.

Suunnittelu 
Propulsiojärjestelmänä oli kaksi Fiat-dieselmoottoria liitettynä akseleita pyörittäviin sähkömoottoreihin, joita voitiin käyttää yhdessä tai erikseen. Sähkömoottoreiden tarvitsema virta tuotettiin kahdella dieselgeneraattorilla, jotka oli sijoitettu omaan tilaan varsinaisen konehuoneen etupuolelle. Marelli-sähkömoottorit oli sijoitettu kolmanteen tilaan varsinaisen konehuoneen taakse.

Alus oli aseistettu neljällä 120 millimetrin 45 pituuskaliiperin tykillä, jotka oli asennettu kaksiputkisiin torneihin. Niiden lisäksi aluksella oli kaksi 40 millimetrin 39 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä ja neljä 13,2 millimetrin ilmatorjuntakonekivääriä. Se oli varustettu miinalaivaksi ja vuosina 1940-1941 aluksen 40 millimetrin tykit vaihdettiin neljään 37 millimetrin 54 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiin, jotka asennettiin kaksiputkisina.

Palvelus 
Alus antautui liittoutuneille Colombossa syyskuussa 1943. Se luovutettiin 12. helmikuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka nimesi aluksen Francis Garnieriksi. Se luokiteltiin myöhemmin maalilaivaksi. Alus upposi ilmahyökkäysharjoituksessa Tyynellämerellä 1966.

Lähteet

Viitteet 

Regia Marinan sotalaivat
Regio Cantiere di Castellammare di Stabia
Jambalaya

Jambalaya on louisianalainen riisiruoka, jolla on vaikutteita espanjalaisesta ja ranskalaisesta keittiöstä. Jambalayaa voidaan valmistaa kolmella eri tavalla: lihasta, vihanneksista, riisistä ja liemestä. Kreolijambalaya on yleisin jambalaya. Siinä lihaa lisätään sellereiden, valkosipulien ja pippurin kanssa. Tavallisin käytetty liha on kana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Louisiana
Yhdysvaltalainen keittiö
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ravintola Olo

Ravintola Olo on keittiömestari Pekka Terävän, Petri Lukkarisen ja Teuvo Salmisen omistama, vuonna 2006 alkujaan Kasarmikadulle perustettu ruokaravintola. Suomen gastronomien seura valitsi Olon Vuoden ravintolaksi 2009. 

Ravintola muutti sittemmin Helsingin keskustaan Pohjoisesplanadille, Kauppatorin laidalla. Olo sai Michelin-tähden vuonna 2011 ja on säilyttänyt tämän tunnustuksen (tilanne 2017). Sen yhteydessä toimii keväällä 2017 avattu juhlatila / bankettiravintola Olo Garden & Bar, joka on Olon tavoin osa perustajiensa hallitsemaa Olo Group Oy:tä. 

Käytännössä Olon toiminnasta vastaavat keittiöpäällikkö Tuomas Vierelä ja ravintoloitsija Katja Henttunen.

Olo Group -yhtiöön kuuluvat myös ravintolat Emo ja Nude (Helsinki) ja  sekä verkkokauppa Bottlescouts.com. Vuonna 2016 ravintolakonsernin liikevaihto oli 4,3 miljoonaa euroa ja se työllisti 68 henkilöä. Tilikauden tulos oli 0,26 miljoonaa euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ravintola Olo   (olo-ravintola.fi)
 Terävä, Vesivalo, Laakio, Helin: Aistin tarkkuudella 2010 – OLOn tarina
 

Olo
Suomen gastronomien seuran vuoden ravintolat
Kruununhaka
Suuri tuntematon

Suuri Tuntematon on Kotkassa 1. tammikuuta 2003 perustettu rockyhtye. Ensimmäiset pari vuotta yhtye operoi englanninkielellä nimellä Unknown. Tämän jälkeen laulukieleksi vaihdettiin suomi ja samalla bändin nimi muuttui muotoon Suuri Tuntematon.

Kokoonpano 
2012 alkaen: 
 Ilari Van Der Steen (kitara)
 Juho Eerola (laulu)
 Lauri Eerola (basso) (mm. Domination Black)
 Juha Beck (rummut) (mm. ex-Domination Black, ex-Evil Drive, Kiss tribuutti Paul Stanley Boozing Society (PSBS)

Julkaisut 
 Kahdeksasosa (CD) Kanki Rekords/Playground 2013

 Mustavalkoinen Albumi (CD) Hot Notes 2017

 Jukolan Viesti (digisingle) Kanki Rekords/Playground 2014

 Röyhkeä (digisingle) Hot Notes 2016

 Soi Vienosti Murheeni Soitto (digisingle) Concorde Music Company 2021
 Näin Laulussa Sanotaan (digisigle) Concorde Music Company 2022
 Avaruuden Kappaleita (CD) Concorde Music Company 2022

Videot 
 Toiset Tähdet

 Karuselli

 Jukolan Viesti

 Röyhkeä

 Tähteni

 Jäät Verkkoon

 Soi Vienosti Murheeni Soitto (lyriikkavideo)
 Näin Laulussa Sanotaan (lyriikkavideo)
 Ennen Oli Paremmin
Suomalaiset rockyhtyeet
Hewa Bora Airwaysin lento 952

Hewa Bora Airwaysin lennon 952 onnettomuus tapahtui 8. heinäkuuta 2011, kun N'Djilin kansainväliseltä lentoasemalta Kinshasan kaupungista matkalla ollut Boeing 727-030 -tyyppinen matkustajalentokone syöksyi maahan yrittäessään laskeutua Bangokan kansainväliselle lentoasemalle Kisanganiin. Koneessa oli tapahtumahetkellä kuusi miehistön jäsentä ja 112 matkustajaa. Ainakin 74 koneessa olleen tiedetään menehtyneen. 44 ihmisen arvioidaan selviytyneen onnettomuudesta.

Lentokone 
Onnettomuuskone oli Boeing 727-030 -tyyppinen matkustajakone, rekisteriltään 9Q-COP. Kone luovutettiin alun perin saksalaiselle Lufthansalle 29. syyskuuta 1965. Myöhemmin kone oli muun muassa Jet Aviationin palveluksessa ennen kuin Hewa Bora Airways otti sen käyttöönsä huhtikuussa 2010.

Onnettomuus 
Onnettomuus tapahtui noin kello 15.00 paikallista aikaa (14:00 UTC), kun lentäjät olivat laskeutumassa erittäin sateisissa ja huonoissa olosuhteissa Bangokan kansainväliselle lentoasemalle. Kone syöksyi maahan noin 200 metriä ennen kiitotien kynnystä. Pelastustyöt aloitettiin mahdollisimman pian, mutta niitä haittasi vaikea kulku onnettomuusalueella. Myös tiedot onnettomuuden uhrien todellisesta määrästä vaihtelivat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Matkustajakone syöksyi maahan Kongossa – Yle Uutiset
Death toll from DR Congo plane crash rises to 74 – Pakistan Observer

Vuoden 2011 lento-onnettomuudet
Lento-onnettomuudet Kongon demokraattisessa tasavallassa
Wagramin taistelu

Wagramin taistelu oli Itävallassa 1809 käyty Napoleonin sotien taistelu, joka päätyi ranskalaisten voittoon. Vain muutama viikko aikaisemmin Itävalta ja Ranska ottivat yhteen Aspern-Esslingin taistelussa, jonka Napoleon joukkoineen hävisi. Hän oli kuitenkin ottanut opikseen ja janosi kostoa itävaltalaisille.

Taistelu
Aspern-Esslingin taistelun jälkeen Napoleon rakensi tarvikevaraston Lobaun saareen. Heinäkuun alussa Napoleon luuli olevansa valmis kohtaamaan itävaltalaiset. Hän keräsi 190 000 miehen armeijan ja ylitti rajajoen. Kun ranskalaiset olivat siirtyneet Marchfeldin niitylle, sen toisella laidalla olleet itävaltalaiset menivät 140 000 sotilaan muodostelmaan.

Itävaltalaiset hyökkäsivät ensin ranskalaisten oikeaa sivustaa vastaan, mistä Louis-Nicolas Davout oli yllättynyt ja mikä häiritsi ranskalaisten suunnitelmia. Hetken taistelun jälkeen itävaltalaisia oli kuitenkin työnnetty taaksepäin.

Hyökkäyksen keskustassa itävaltalaiset olivat ottaneet hallintaansa Aderklaan kylän, jota Bernadotten johtamat saksit eivät onnistuneet saamaan haltuunsa. Heiltä loppuivat myös ammukset, ja he joutuivat vetäytymään. Bernadotte aloitti tykistön tukeman vastahyökkäyksen saatuaan ammuksia. Tuntien taistelun jälkeen sakseja tuli auttamaan monta ranskalaispataljoonaa.

Vasemman laidan taistelut olivat ranskalaisille helppoja, koska heillä oli siellä niin suuri miesylivoima, että itävaltalaiset eivät voineet muuta kuin perääntyä. Lopulta arkkiherttua Kaarle katseli armeijansa tuhoutuvan Ruusbachissa ja tajusi, ettei voisi voittaa tätä taistelua. Niinpä hän antoi armeijalle luvan perääntyä pois.

Rauha
Muutama kuukausi Wagramin taistelun jälkeen Itävalta anoi rauhaa. Lokakuussa 1809 Ranska ja Itävalta kirjoittivat rauhansopimuksen. Sen ehtoina olivat, että Itävallan oli maksettava valtavat sotakorvaukset Napoleonin Ranskalle ja luovuttaa laivareitti nykyiseen Kroatiaan ja teitä Ranskaan. Lisäksi Itävallan oli luovutettava Varsovan herttuakunnalle Lublin ja Krakova sekä niitä ympyröiviä maa-alueita. Alueilla asui noin 3,5 miljoonaa ihmistä.

Lähteet
http://napoleonistyka.atspace.com/Battle_of_Wagram_1809.htm#_beginning
http://militaryhistory.about.com/od/battleswars1800s/p/wagram.htm
http://www.napoleonguide.com/battle_wagram.htm
http://www.napoleon.org/en/reading_room/articles/files/474475.asp

Aiheesta muualla 

1809
Napoleonin sotien taistelut
Itävallan taistelut
Petri Lukkarinen

Petri Lukkarinen on suomalainen ravintoloitsija, joka omistaa yhdessä Pekka Terävän ja Timo Sailaman kanssa ravintola Olon Kasarminkadulla Helsingissä. Ravintolan on Suomen Gastronomien seura valinnut vuoden ravintolaksi 2009. Olo sai ensimmäisen Michelin-tähtensä 2011.

Lähteet
 Terävä, Vesivalo, Laakio, Helin: Aistin tarkkuudella 2010 – OLOn tarina

Suomalaiset ravintoloitsijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Siri Kolu

Siri Kolu (s. 18. heinäkuuta 1972 Kouvola) on vantaalainen kirjailija ja teatteriopettaja. Koulutukseltaan Kolu on teatteri-ilmaisun ohjaaja ja teatteritaiteen maisteri.

Vuonna 2008 ilmestyi Kolun esikoisromaani Metsänpimeä. Syksyllä 2009 Kolu voitti kustannusosakeyhtiö Otavan ja Kinoproductionin järjestämän lastenromaani- ja elokuvakirjoituskilpailun tekstillään Me Rosvolat. Teos ilmestyi huhtikuussa 2010 ja voitti samana vuonna Finlandia Junior -palkinnon. Vuonna 2012 Kolu palkittiin teoksesta Otavan Kirjasäätiön Kaarina Helakisa -palkinnolla ja vuonna 2013 Väinö Riikkilä -seuran Laivakello-palkinnolla. Kirjan oikeudet on myyty 16 maahan (Alankomaat, Espanja, Iso-Britannia, Italia, Kiina, Korea, Norja, Ranska, Saksa, Serbia, Slovenia, Tanska, Ruotsi, Unkari, Venäjä ja Viro) ja sen pohjalta on tehty myös samanniminen elokuva ja näytelmä. Kirjasarjasta on myös kuunnelmalevyjä.

Kolu on kirjoittanut myös nuorten aikuisten romaaneja. Vuosina 2013 ja 2014 ilmestyi teospari Pelko ihmisessä ja Ihmisen puolella. Vuonna 2016 Kolun teos Kesän jälkeen kaikki on toisin valittiin lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaaksi.

Kolu on toiminut soveltavan draaman ja dramaturgian lehtorina, kouluttajana, ohjaajana, käsikirjoittajana, esitysdramaturgina ja näyttelijänä sekä ollut muun muassa Ylioppilasteatterin jäsen. Kolu oli mukana luomassa elämyksellisen kirjavinkkauksen esityskonseptia Kirjallisuus-live. Next Libris -ryhmä vieraili kymmenillä kouluilla ja kirjastoissa draamallista kirjavinkkausta tekevien esitystensä kanssa.

Kolu on toiminut vuodesta 2013 valtion kirjallisuustoimikunnan puheenjohtajana.

Teokset

Romaanit
 
 
 
 
Kontakti. (yhdessä Salla Simukan kanssa kirjailijanimellä S/S Urst) Helsinki: Otava, 2019. ISBN 978-951-1-31268-0

Me Rosvolat -sarja
 
 
 
 
 
 
 
Me Rosvolat ja kaverikaappari. Kuvat: Tuuli Juusela. Helsinki: Otava, 2020. ISBN 978-951-1-36371-2

Taika Taksinen -sarja

Muut julkaisut 
 Käyttöliittymä elämään. Ikkunoita draaman ja teknologian kohtaamiseen. Toimittaja ja kirjoittaja, Stadian julkaisusarja A 2003.
  Draamamenetelmät ja tieto. Teatterin ja teknologian kohtaamisia. Kirjoittaja, Stadian julkaisusarja A 2008
  Suomalainen satu 2. Kirjoittaja, BTJ-kustannus 2010.
 Novelli Alas, alemmas antologiassa Marilyn, Marilyn - Tarinoita ikonista ja ihmisestä. Salla Simukka (toim.), Marika Riikonen (toim.). Tammi, 2017. ISBN 978-951-31-9377-5

Lähteet

Aiheesta muualla
 Siri Kolu Kirjasampo.fi:ssä

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 Jalkapallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Meksikossa 18. kesäkuuta – 10. heinäkuuta 2011 ja ne olivat järjestykseltään neljännettoista. Maailmanmestaruuden voitti isäntämaa Meksiko kukistamalla loppuottelussa Uruguayn 2–0. Samalla Meksikosta tuli ensimmäinen maa, joka on voittanut alle 17-vuotiaiden MM-kilpailut kotimaassaan.

Meksiko valittiin isäntämaaksi FIFAn 58:nnessa kongressissa. Muut ehdokkaat isänniksi olivat Tšekki ja Iran.

Ottelut
Kellonajat Meksikon normaaliaikaa (UTC-5)

Alkulohkot
Perinteisen tavan mukaan lohkovoittajat ja lohkokakkoset sekä neljä parasta lohkokolmosta etenivät puolivälieriin.

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Lohko E

Lohko F

Pudotuspelit
Jos pudotuspeleissä varsinaisen peliajan jälkeen ollaan tasatilanteessa, jatkoaika jää välistä ja ottelu etenee suoraan rangaistuspotkukisaan.

Neljännesvälierät

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Maalintekijät
9 maalia
  Souleymane Coulibaly
6 maalia
  Samed Yeşil
5 maalia
  Ademilson
  Adryan
  Yassine Benzia
4 maalia
  Okan Aydin
  Carlos Fierro
3 maalia
  Levent Aycicek
  Koray Günter
  Mitchell Weiser
  Fumiya Hayakawa
  Hideki Ishige
  Giovani Casillas
  Julio Gómez
  Stephen Carmichael
  Timur Khakimov
  Abbosbek Makhstaliev

Lähteet

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Meksikon jalkapallo
Vuoden 2011 jalkapallo
Koovee Rollers

Koovee Rollers on vuonna 2011 perustettu tamperelainen rullakiekon erikoisseura.
Seuran toiminta alkoi Nokialla jo vuonna 1997. Vuonna 1999 seura osallistui rullakiekon I-divisioonaan nimellä Näätä-HokkeY ja nousi seuraavaksi vuodeksi SM-liigaan. Vuosina 2001–2010 seura toimi nimellä Näätä Rollers. Näätä Rollers oli 2000-luvun menestyksekkäimpiä rullakiekkoseuroja Suomessa, voittaen Suomen mestaruuden vuonna 2007 oltuaan sitä ennen viidesti peräkkäin neljän parhaan joukossa, saldona kolme hopeaa ja yksi pronssi.

Rullakiekon pelaamisen olosuhteet Nokian jäähallissa alkoivat heiketä vuonna 2009. Kauden 2010 Näätä Rollers pelasi jo kokonaisuudessan Tampereella Hakametsän harjoitushallissa. Kaudeksi 2011 seura hakeutui Kooveen sateenvarjon alle muuttaen nimensä Koovee Rollersiksi.

Seura voitti heti ensimmäisellä Kooveen nimissä pelaamallaan kaudella Suomen mestaruuden 2011. Finaalissa Koovee Rollers kaatoi Vuorelan Veikot voitoin 2–1. Koovee Rollersin Markus Jokinen valittiin playoffien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Samana vuonna 2011 Näätä Rollers voitti A-nuorten Suomen mestaruuden. Kausi 2018 oli jälleen menestyksellinen Koovee Rollersille, Vuorelan Veikot kaatui finaalisarjassa voiton 2-1 ja Kooveen Rollersin Juha Taponen palkittiin Playoffien MVP:nä.

Koovee Rollers on Rullakiekon SM-liigan menestynein joukkue 17 mitalillaan (3 kultaa, 11 hopeaa ja 3 pronssia).

Saavutukset
 SM-kultaa 2007, 2011, 2018
 SM-hopeaa 2002, 2004, 2006, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2019, 2021, 2022
 SM-pronssia 2003, 2008, 2017
 A-nuorten SM-kultaa 2011
 MLRH:n European Summer Cupin voitto 2012
 MLRH:n kolmas sija 2013
 MLRH:n European Summer Cupin toinen sija 2013
 MLRH:n Hopea 2014

Joukkue kaudella 2019   

Maalivahdit:

31 Wille Mattila

Kenttäpelaajat:

3 Toni Lampo
4 Topias Haapanen
5 Aki Tuominen
6 Eetu Onikki
7 Oskari Laaksonen
8 Markus Jokinen
9 Eemeli Suomi
11 Saku Tuominen
12 Matias Simontaival
13 Janne Anttila
14 Sami Järvenpää "C"
18 Kari Lohtander
19 Teppo Tieranta
20 Joni Muikku
22 Jonne Riekko "A"
23 Jesse Pelamo
24 Vili-Jesper Koivula
27 Niklas Mattila
29 Jouni Aalto "A"
33 Sami Ahmavuo
34 Jerry Laakso
44 Jari Harjumäki

Joukkueenjohto:
Jari Saloniemi, General Manager
Tuukka Suoniemi , Päävalmentaja
Hannu Pekkanen,valmentaja
Jyrki Rantala, maalivahtivalmentaja
Pentti Saloniemi, huoltopäällikkö
Kari Lehto, huoltaja

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut

Rullakiekko
Suomalaiset rullakiekkoseurat
J. Karppanen

J. Karppanen Oy on Jouko J. Karppasen perustama, pääasiassa keikkamyyntiä tekevä tamperelainen ohjelmatoimisto. J. Karppanen Oy on perustettu vuonna 1985  ja se on edustanut mm. Eppu Normaalia, Kummeleita, Maija Vilkkumaata, Popedaa ja Yötä. Jouko J. Karppanen on ollut perustamassa myös Musiikki & Mediaa, yhtä Suomen suurimmista musiikkialan ammattilaisten tapahtumista. J. Karppanen Oy työllisti vuonna 2011 kolme ihmistä.

Artistit kautta aikojen 

 Yö (yhtye)
 Popeda 
 Maija Vilkkumaa
 CMX
 Stratovarius
 Musta Joutsen
 Absoluuttinen Nollapiste
 Anssi Tikanmäki
 Olli Lindholm
 Eppu Normaali
 Pate Mustajärvi
 Agit Prop
 Kaseva
 Juice Leskinen Grand Slam
 Grand Slam
 Kummelishow
 Tarharyhmä
 Heikki Hela

Palkinnot ja ehdokkuudet

 Vuonna 2011 J. Karppanen Oy palkittiin Musiikki- ja Median Industry Awards -gaalassa vuoden parhaana ohjelmatoimistona.

Lähteet

Linkkejä

 Kotisivut 
 J. Karppanen Oy Facebookissa

Suomalaiset yritykset
Juha Vuori

Juha Vuori (s. 31. maaliskuuta 1975 Ulvila) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen laitahyökkääjä. Hän on Itävallan IceHL-liigassa pelaavan Klagenfurter AC:n apuvalmentaja.

Pelaajaura
Vuori oli Porin Ässien kasvatti. Hän voitti joukkueessa A-nuorten SM-pronssia vuonna 1993. Kaudella 1994–1995 Vuori sijoittui HIFK:n Jarkko Ruudun kanssa A-nuorten SM-liigan pistepörssissä toiseksi JYPin Juho Jokisen jälkeen. Kaudella 1995–1996 hän sijoittui siinä tehoilla 14+19=33 yhdeksänneksi ja voitti myös Ässien sisäisen pistepörssin. Joukkue joutui keväällä 1996 A-nuorten SM-liigan karsintoihin, mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Vuori voitti koko karsintasarjan pistepörssin tekemällä 14 ottelussa tehot 11+14=25. Samalla kaudella hän pelasi myös viisi SM-liigaottelua ilman tehopisteitä.

Kauden 1996–1997 Vuori pelasi I-divisioonajoukkue Kokkolan Hermeksessä, jonka kolmanneksi paras pistemies hän oli Aleksandrs Matjevskisin ja Marko Lapinkosken jälkeen tehoilla 11+23=34. Vuori kävi vuodet 1997–2000 Bostonin yliopistoa. Kaudella 2003–2004 hän pelasi vielä kuusi Suomi-sarjaottelua Heinolan Kiekossa, jotka jäivät Vuoren pelaajauran viimeisiksi.

Valmentajaura
Vuori suoritti Bostonin yliopistossa valmennuksen/liikuntatieteiden maisterin tutkinnon ja kävi myös Haaga-Helia ammattikorkeakoulua Vierumäellä, jossa hän opetti myös valmentajatutkintoon tähdänneitä opiskelijoita.

Bostonin yliopistossa opiskelun jälkeen Juha toimi valmentajana paikallisissa yliopistosarjoissa sekä toiminnan kehittäjänä Yhdysvaltain jääkiekkoliitossa Massachusettsin osavaltiossa. 

Vuosina 2005–2008 Vuori toimi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana. Hän oli voittamassa MM-pronssia vuonna 2006. Kaudella 2007–2008 Vuori toimi myös SM-liigajoukkue Lahden Pelicansin videovalmentajana.

Kaudesta 2008–2009 Vuori on toiminut SM-liigajoukkue Rauman Lukon apuvalmentajana. Hän teki huhtikuussa 2008 2+2-vuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. 1.1.2012 Juha Vuori nimettiin Rauman Lukon päävalmentajaksi, edellisen päävalmentajan Rauli Uraman jätettyä joukkueen kesken kauden. Sopimus solmittiin kauden 2011–2012 loppuun.

Kaudeksi 2016–2017 Vuori nimettiin Rauman Lukon päävalmentajaksi, mutta sai potkut marraskuun 2016 puolivälissä Lukon siihen asti vaisusti menneen kauden takia, ja Vuoren päävalmentajan paikalla korvasi Kari Heikkilä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Latvian kansanäänestys parlamentin hajottamisesta 2011

Latvian kansanäänestys parlamentin hajottamisesta 2011 pidettiin 23. heinäkuuta 2011 silloisen presidentin Valdis Zatlersin, aloitteesta. Äänestyksessä 94,3 prosenttia äänesti maan parlamentin, saeiman, hajottamisen puolesta. Maassa järjestettiin parlamentin hajottamisen seurauksena uudet parlamenttivaalit 17. syyskuuta 2011. Zatlers perusti kansanäänestyspäivänä uuden puolueen, Zatlersin Reformipuolueen, joka osallistui näihin vaaleihin.

Televisiopuheessaan 28. toukokuuta 2011 presidentti Valdis Zatlers ilmoitti, että Latviassa järjestetään kansanäänestys parlamentin hajottamisesta korruptioepäilyjen takia. Syynä tähän on parlamentin päätös olla antamatta poliisille lupaa suorittaa kotietsintää kansanedustaja Ainārs Šlesersin kotona. Puheessaan Zatlers muun muassa syytti parlamenttia valehtelusta ja oligarkkien etujen ajamisesta.

Latvian perustuslain mukaan maan presidentti voi järjestää kansanäänestyksen parlamentin hajottamisesta. Zatlers on ensimmäinen Latvian presidentti, joka on käyttänyt tätä oikeutta. On arveltu, että kansanäänestyksen järjestäminen oli syynä sille, ettei parlamentti valinnut Zatlersia uudelleen presidentiksi Latvian presidentinvaalissa 2. kesäkuuta 2011.

Lähteet

Kansanäänestys parlamentin hajottamisesta 2011
Kansanäänestykset
Vuoden 2011 politiikka
Bundesliiga (naisten jalkapallo)

Bundesliiga () on Saksan korkein naisten sarjataso jalkapallossa.

Saksan jalkapalloliitto perusti naisten Bundesliigan 1990. Aluksi sarjaa pelattiin kahdessa lohkossa, mutta vuodesta 1997 alkaen sitä on pelattu yhdessä koko maan kattavassa lohkossa.

Joukkueet kaudella 2019–2020

Mestarit 

 1991 – TSV Siegen
 1992 – TSV Siegen
 1993 – TuS Niederkirchen
 1994 – TSV Siegen
 1995 – FSV Frankfurt
 1996 – TSV Siegen
 1997 – Grün-Weiß Brauweiler
 1998 – FSV Frankfurt
 1999 – 1. FFC Frankfurt
 2000 – FCR Duisburg
 2001 – 1. FFC Frankfurt
 2002 – 1. FFC Frankfurt

 2003 – 1. FFC Frankfurt
 2004 – 1. FFC Turbine Potsdam
 2005 – 1. FFC Frankfurt
 2006 – 1. FFC Turbine Potsdam
 2007 – 1. FFC Frankfurt
 2008 – 1. FFC Frankfurt
 2009 – 1. FFC Turbine Potsdam
 2010 – 1. FFC Turbine Potsdam
 2011 – 1. FFC Turbine Potsdam
 2012 – 1. FFC Turbine Potsdam
 2013 – VfL Wolfsburg
 2014 – VfL Wolfsburg

 2015 – Bayern München
 2016 – Bayern München
 2017 – VfL Wolfsburg
 2018 – VfL Wolfsburg
 2019 – VfL Wolfsburg
 2020 – VfL Wolfsburg

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Liigan viralliset sivut

Saksan jalkapallosarjat
Nitte Valo

Nitte Valo (s. 1977 Kiuruvesi) on suomalainen laulaja. 

Vuonna 2008 Valo valittiin Muusikoiden.net-sivustolla olleen hakuilmoituksen kautta Battle Beast -yhtyeen laulajaksi. Hän jätti yhtyeen syyskuussa 2012.

Hän lauloi Burning Point -yhtyeessä 2014 - 2019

Lähteet 

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Junnelius

Junnelius on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Junneliuksia ovat olleet:

 Carl E. Junnelius (1812–1861), oululainen laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni
 Carl F. Junnelius (1775–1828), oululainen laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni
 Carl Fr. Junnelius (1838–1907), turkulainen kunnallisneuvos, yritysjohtaja
 Erik Junnelius (1770–1831), oululainen raatimies, laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni
 Eric Junnelius (1784–1836), Oulussa ja Torniossa asunut laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni
 Frans Junnelius (1850–1916), kemiläinen kunnallishallintomies ja pankinjohtaja
 Johan Junnelius (1694–1755), Kautokeinon ja Oulun kirkkoherra
 Johan Junnelius (1781−1859), oululainen laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni
 Kaarlo Junnelius (1881–1950), oululainen talousmies ja kunnallispoliitikko
 Pehr Junnelius (1696–1753), oululainen laivanvarustaja ja kauppias
 Pehr Junnelius (1745–1790), oululainen laivanvarustaja, upseeri, kauppias ja merikapteeni
 Robert Junnelius (1843–1900), porilainen apteekkari, kunnallisneuvos ja valtiopäivämies
 Wäinö Jousi (1885–1947), vuoteen 1906 Junnelius, lehti- ja painoalan yrittäjä

Muuta:

 Junneliuksen talo, suojeltu puurakennus Kemissä
 Junneliuksen palatsi, suojeltu venetsialaistyylinen renessanssipalatsi Porissa. Toimii nykyään kaupungintalona.
Miesmalli

Miesmalli  on Ossi Elstelän ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1944. Elokuvan käsikirjoitus perustuu  Aino Pekkarisen romaaniin Neiti Helin miesmalli (1943). 

Elokuvan tarinassa kirjailijatohtori Timo Kalke (Olavi Reimas) on olevinaan vaatimaton kulkuri Valtteri Mäkelä saadakseen paikan taiteilija Ilona Helin (Maaria Eira) mallina. Helsingin Sanomien kriitikko epäilee, että ohjaaja ihannoi koketeeraavaa yläluokkaa, ja kulttuurista ei rahvas ymmärrä mitään. Toisen kriitikon mielestä elokuva on joka tapauksessa yksioikoinen ja kepeä musiikkielokuva, johon on ujutettu muutama seksiviittaus.

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset musiikkielokuvat‎
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1944 suomalaiset elokuvat
Ossi Elstelän ohjaamat elokuvat
Mike Franks

Michael "Mike" Franks (s. 23. syyskuuta 1963) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 400 metrin juoksussa.

Franks voitti 400 metrillä hopeaa 1983 MM-kilpailuissa ja pronssia sisäratojen MM-kilpailuissa 1987. Hän voitti myös maailmancupissa 1985 ennätyksellään 44,47. Tulos oli kauden 1985 paras tulos maailmassa. Lisäksi Franks voitti matkan kesäuniversiadeissa Zagrebissa 1987.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Phalaena

Phalaena oli Carl von Linnén vuonna 1758 kuvaama perhosten suku, johon hän sijoitti kaikki yöperhosiksi katsomansa lajit kiitäjiä lukuun ottamatta. Nykyään suku ei enää ole validi, sillä se ei ole monofyleettinen. Useat tieteilijät käyttivät Phalaena-sukua myöhemmin myös mittareiden (Geometridae) synonyyminä.

Suvun lajit on nykyään jaettu seuraaviin heimoihin: 

 Viuhkaperhoset Alucitidae
 Silkkikehrääjät  Bombycidae
 Mittarit Geometridae
 Yökköset Noctuidae
 Koisat Pyralidae
 Riikinkukkokehrääjät Saturniidae
 Aitokoit Tineidae
 Kääriäiset Tortricidae

Lähteet 

Perhoset
U-29 (1936)

U-29 oli Saksan laivaston tyypin VIIA sukellusvene toisessa maailmansodassa. Se teki seitsemän taistelupurjehdusta, joiden aikana alus upotti 12 kauppalaivaa yhteensä 67 277 bruttorekisteritonnia sekä lentotukialus HMS Courageousin.

Valmistus 

Alus tilattiin 1. huhtikuuta 1935 AG Weseriltä Bremenistä, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1936. Se laskettiin vesille 29. elokuuta ja otettiin palvelukseen 16. marraskuuta ensimmäisenä komentajanaan Hans Fischer.

Palvelus 
Vene liitettiin palvelukseen otettaessa 2. sukellusvenelaivueeseen, kunnes se siirrettiin tammikuussa 1941 24. (koulutus)laivueeseen. Alus siirrettiin 1. syyskuuta 23. laivueeseen, missä se oli koulutustehtävissä ja siirrettiin edelleen joulukuussa 1943 21. laivueeseen.

Aluksen miehistö upotti aluksensa 4. toukokuuta 1945 Kupfermühlen lahteen. Hylky romutettiin 1948.

Purjehdukset
1. Purjehdus 19. elokuuta 1939, Wilhelmshaven  - 26. syyskuuta, Wilhelmshaven
8. syyskuuta C. T. Bowring and Companyn tankkeri MV Regent Tiger 10176 brt 
13. syyskuuta hinaaja SS Neptunia 798 brt 
14. syyskuuta British Tanker Companyn tankkeri MV British Influence 8431 brt {{coor dm|49|43|N|12|49|W}
17. syyskuuta Britannian kuninkaallisen laivaston lentotukialus HMS Courageous 22500 brt 
2. Purjehdus 14. marraskuuta, Wilhelmshaven - 16. joulukuuta, Wilhelmshaven (epäonnistunut miinanlasku matka Milford Havenin edustalle)
3. Purjehdus 6. helmikuuta 1940, Wilhelmshaven - 12. maaliskuuta 1940 Wilhelmshaven (miinanlasku matka Newportin edustalle)
3. maaliskuuta Bristol Steam Navigation Companyn rahtialus SS Cato 710 brt (
4. maaliskuuta Joseph E. Murrell and Sonsin rahtialus SS Thurston 3072 brt (
4. maaliskuuta Furness, Withy and Companyn rahtialus MV Pacific Reliance 6717 brt ( saattue HX-19)
 Siirto Wilhelmshavenista Trondheimiin 14. -23. huhtikuuta 1940
4. Purjehdus 27. huhtikuuta, Trondheim - 4. toukokuuta, Wilhelmshaven
5. Purjehdus 27. toukokuuta, Wilhelmshaven - 11. heinäkuuta,  Wilhelmshaven
26. kesäkuuta kreikkalainen rahtialus SS Dimitros 5254 brt (
1. heinäkuuta kreikkalainen rahtialus SS Adamastos 7466 brt (
2. heinäkuuta panamalainen rahtialus SS Santa Margarita 4919 brt (
2. heinäkuuta United Molasses Companyn tankkeri MV Athellaird 8999 brt () saattueesta OB-176
 Siirto Wilhelmhavenista Bergeniin 2.-5. syyskuuta 1940
6. Purjehdus 11. syyskuuta 1940, Bergen - 1. lokakuuta, Lorient
25. syyskuuta Alfred Holt and Companyn rahtialus MV Eurymedon 6223 brt ( saattuesta OB-217
7. Purjehdus 26. lokakuuta 1940, Lorient - 3. joulukuuta, Wilhelmshaven

Päälliköt 
Heinz Fischer 16. marraskuuta 1936 - 31. lokakuuta 1938
Georg-Heinz Michel 1. marraskuuta 1938 - 3. huhtikuuta 1939
Otto Schuhart 4. huhtikuuta 1939 - 2. tammikuuta 1941
Georg Lassen 3. tammikuuta - 14. syyskuuta 1941
Heinrich Hasenschar 15. huhtikuuta 1941 - 5. toukokuuta 1942
Karl-Heinz Marbach 6. toukokuuta - 30. kesäkuuta 1942
Rudolf Zorn 15. marraskuuta 1942 - 20. elokuuta 1943
Eduard Aust 21. elokuuta - 2. marraskuuta 1943
Graf Ulrich-Philipp von und zu Arco-Zinneberg 3. marraskuuta 1943 - 17. huhtikuuta 1944

Lähteet

Saksan toisen maailmansodan sukellusveneet
Tyypin VIIA sukellusveneet
Barnard

Barnard voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Barnardin galaksi
Barnardin tähti
Mount Barnard, vuori Kaliforniassa

Henkilöitä 
Aneurin Barnard (s. 1987), walesilainen näyttelijä
Arthur Barnard (1929–2018), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti
Aneurin Barnard (s. 1987), walesilainen näyttelijä
Christiaan Barnard (1922–2001), maailman ensimmäisen sydäntensiirtoleikkauksen tehnyt eteläafrikkalainen kirurgi
Edward Emerson Barnard (1857–1923), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
Ferdinand Barnard, eteläafrikkalainen luutnantti
Jan Barnard (1929–2012), eteläafrikkalainen kestävyys- ja maastojuoksija
John Barnard (s. 1946), brittiläinen suunnittelija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Daniel Oliveira

Daniel Oliveira (s. 12. heinäkuuta 1985) on brasilialainen ralliautoilija. Hän osallistui ensimmäistä kertaa WRC-sarjaan vuonna 2009 Argentiinan rallissa, jossa hän sijoittui sijalle 23. Vuonna 2010 Oliveira kilpaili IRC-sarjassa saavuttaen kaksi pistettä. Vuonna 2011 Oliveira kilpailee WRC-sarjassa Brazil World Rally Team tallissa.

Brasilialaiset ralliautoilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
APNG

APNG eli Animated Portable Network Graphics on kuvatiedostomuoto, joka toimii epävirallisena laajennuksena PNG-tiedostomuotoon. Kuvatiedostomuodon avulla voi luoda animoituja PNG-kuvia, jotka toimivat samalla tavalla kuin GIF-kuvat. APNG-kuvat tallennetaan usein PNG-tiedostomuotoon, jotta vanhemmatkin järjestelmät kykenevät esittämään kuvia (usein tosin vain ensimmäisen kuvan).

Katso myös 
GIF
PNG

Bittikarttatiedostomuodot
EC-numero

EC-numero (Enzyme Commission) on entsyymien katalysoimiin reaktioihin perustuva niiden luokitteluun käytettävä numerosarja.

Historia
Entsyymien nimeäminen on ollut sekavaa ja yleisesti käytetyt triviaalinimet eivät välttämättä kertoneet tarkasti entsyymin katalysoimasta reaktiosta. Niinpä IUBMB perusti komitean selkeyttämään entsyymien nimeämistä. Komitean työn tuloksena valmistui vuonna 1961 ensimmäinen versio entsyymien luokittelusta, jossa entsyymit jaettiin kuuteen luokkaan niiden katalysoimien reaktioiden mukaan.

EC-numeron muodostaminen
EC-numero koostuu Tunnuksesta EC ja neljästä luvusta, jotka erotetaan toisitaan pisteillä. Ensimmäinen numero kertoo pääluokan, johon entsyymi kuuluu ja minkä tyyppistä reaktiota se katalysoi. Toinen numero kertoo alaluokan ja lisätietoa reaktiosta. Kolmas numero antaa lisätietoa reaktiosta ja neljäs numero kertoo substraattispesifisyyden.

Entsyymien pääluokat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Enzyme nomenclature IUBMB

Entsyymit
Bioinformatiikka
Hierronpodenco

Hierronpodenco (Podenco Enano del Hierro) on kanarialainen metsästyskoirarotu El Hierron saarelta. Se on mitä todennäköisimmin sukua kanarianpodencolle.

Ulkomuoto 
Rotu muistuttaa pienikokoista kanarianpodencoa, ja onkin tavallaan sen kääpiömuunnos. Säkäkorkeus vaihtelee n. 35 cm molemmin puolin.

Alkuperä 
Hierronpodenco syntyi bassetin ja podencon risteymästä. Pienen kokonsa ansiosta se sopii erinomaisesti luolametsästykseen.

Lähteet 
 Podenco in Not e.V., saksaksi 

Kanariansaarten koirarodut
FCI:n ulkopuoliset rodut
Podencot
Oleksandr Krikun

Oleksandr Volodymyrovitš Krikun (s. 1. maaliskuuta 1966 Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta) on ukrainalainen entinen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Kolos Umania.

Krikun sijoittui kymmenenneksi MM-kisoissa 1995 tuloksellaan 75,52 metriä ja voitti samana vuonna universiadeista hopeaa heitettyään tuloksen 77,06. Hän osallistui seuraavana vuonna uransa ensimmäisiin olympialaisiin Atlantassa, jossa hän voitti pronssia 80,02 metriä kantaneella heitollaan. Krikun sijoittui kahdeksanneksi Ateenan MM-kisoissa 1997 ja oli yhdestoista EM-kilpailuissa 1998. 

Krikun karsiutui 2000-luvulla kaikissa käymissään arvokisoissa: hän oli karsintakierroksen 20. Sydneyn olympialaisissa 2000, karsintaryhmänsä yhdestoista vuoden 2001 MM-kisoissa ja karsinnan kahdeksastoista Ateenan olympialaisissa 2004, joiden lisäksi hän karsiutui myös EM-kisoissa 2002 ja MM-kilpailuissa 2003.

Krikunin ennätys on 81,66 metriä, jonka hän heitti Kiovassa 2004.

Lähteet 

Ukrainalaiset moukarinheittäjät Vuonna 1966 syntyneet Elävät henkilöt
Set Fire to the Rain

"Set Fire to the Rain" on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Adelen kappale ja 4. huhtikuuta 2011 julkaistu single hänen toiselta studioalbumiltaan 21. Laulun ovat tehneet Adele ja Fraser T. Smith, ja sen on tuottanut Smith.

Listasijoitukset

Lähteet 

Vuoden 2011 kappaleet
Adelen kappaleet
Rooman piiritys (537–538)

Rooman piiritys käytiin vuosina 537–538 Rooman kaupunkia hallinneiden Itä-Rooman joukkojen ja sitä piirittäneiden ostrogoottien välillä. Piiritys kesti yli vuoden, helmi–maaliskuusta 537 maaliskuuhun 538, ja sen aikana roomalaisten joukkojen komentaja, sotapäällikkö Belisarius torjui goottien kuninkaan Vitigesin johtamien joukkojen hyökkäykset. Gootit perääntyivät, kun toinen roomalaisarmeija oli vallannut Ariminumin (nykyinen Rimini) ja uhkasi goottivaltakunnan pääkaupunkia Ravennaa.

Lähteet 
 
 
 
 

530-luku
Piiritykset
Bysantin taistelut
Piiritys
Werfel

Werfel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alma Maria Mahler-Werfel (1879-1964), itävaltalainen säveltäjä ja taiteilija
 Franz Werfel (1890-1945), itävaltalais-böömiläinen kirjailija ja runoilija

Sukunimet
Iso kiltti jätti (vuoden 1989 elokuva)

Iso kiltti jätti (The BFG) on vuonna 1989 tehty animaatioelokuva, jonka on ohjannut Brian Cosgrove. Elokuva perustuu brittiläisen Roald Dahlin samannimiseen lastenkirjaan. Suomessa Yle esitti sen televisiossa vuonna 1992.

Juoni

Nuori orpotyttö Sophie herää eräänä yönä orpokodissa outoon ääneen, joka kuuluu ulkoa. Hän pelästyy nähdessään valtavan kokoisen viittamiehen kurkistelemassa toisten talojen ikkunoista sisään. Jättiläinen huomaa Sophien ja kaappaa hänet ja pakenee tyttö mukanaan jättiläisten maahan, jottei tämä paljastaisi muille ihmisille jättiläisten olemassaolosta. Sophien onneksi jättiläinen osoittautuu ystävälliseksi ja tämä esittäytyy nimellä IKJ, joka on lyhennys "Isosta Kiltistä Jätistä". IKJ:n työ on kerätä unimaailmassa kauniita unia ja ihmisten maailmassa levittää niitä nukkuvien ihmisten ajatuksiin. Sekä Sophien että myös IKJ:n harmiksi jättiläisten maa pitää sisällään erittäin pahoja jättiläisiä, jotka tulevat vain ihmisten maailmaan saalistaakseen nukkuvia lapsia herkkupaloiksi. He päättävät nujertaa jättiläiset, joten Sophien ja IKJ:n on korkea aika paljastaa Englannin kuningattarelle kuin myös muille ihmisille totuus jättien olemassaolosta ja saada kuningatar auttamaan heitä vangitsemaan pahat jätit.

Äänirooleissa

Vuoden 1989 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset animaatioelokuvat
Lastenkirjoihin perustuvat elokuvat
Perhe-elokuvat
Fantasiaelokuvat
Roald Dahlin teoksiin perustuvat elokuvat
Musta Saara

Pyhä Saara, myös Musta Saara tai Saara Egyptiläinen, oli legendan mukaan Maria Magdalenan, Klooppaan vaimon Marian sekä Marian, apostolien Jaakobin ja Johanneksen äidin palvelija, joka matkusti heidän kanssaan Palestiinasta nykyisen Ranskan Camargueen, jossa hän nousi maihin nykyisen Saintes-Maries-de-la-Merin kaupungin luona. Hänestä ei ole mitään historiallista tietoa, ainoastaan legendoja. Hän on tullut tunnetuksi romanien suojeluspyhimyksenä, ja hänet tunnetaan myös sanskriitinkielisellä nimellä Sara-la-Kali, Suomen romanien keskuudessa myös nimellä Kurki Saara.

Lähteet

Romanitaustaiset henkilöt
Ranskalaiset pyhimykset
Roosa nauha

Roosa nauha on maailmanlaajuinen kampanja rintasyöpätietoisuuden puolesta. Suomessa se on Syöpäsäätiön järjestämä varainhankintakampanja, jolla on kerätty varoja rintasyövän ja gynekologisten syöpien tutkimukseen. Vuodesta 2020 alkaen lahjoitusvaroja ohjataan syöpätutkimukseen yleisesti, vaikkakin rintasyöpätutkimus säilyy edelleen painopisteenä. Kampanjassa kerättyjä varoja ohjataan myös potilaille ja omaisille tarjottavaan neuvontaan. Kampanjan tunnus on vaaleanpunainen tietoisuusnauha. 

Kampanja sai alkunsa 1990-luvun alun Yhdysvalloissa. Tuolloin AIDSin vastaisesta kampanjasta innostuneet Evelyn H. Lauder ja Alexandra Penney halusivat kiinnittää huomiota rintasyövän yleistymiseen ja kerätä varoja rintasyövän tutkimukseen. He valitsivat oman kampanjansa symboliksi vaaleanpunaisen silkkirusetin.

Roosa nauha -kampanja järjestettiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2003. Roosa nauha -varoista on tuettu naisten syöpien tutkimusta 10,5 miljoonalla eurolla vuoteen 2020 mennessä. Pääasiallinen kampanja- ja keräyskuukausi on lokakuu.

Suunnittelijoita 
Roosa nauha -suunnittelijoina ovat toimineet:

 Maija Louekari (2008)
 Hanna Sarén (2009)
 Jukka Rintala (2012)
 Minna Parikka (2014)
 Katri Niskanen (2015)
 Michael Monroe (2016)
 Duudsonit (2017)
 Anna Puu (2018) 
 Seela Sella (2019)
 Juha Tapio (2020)
 Eva Wahlström (2021)
 Maria Veitola (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Roosa nauha -kampanja. Syöpäsäätiö.

Terveys
Tietoisuusnauhat
Paul ja Paula

Paul ja Paula on  Heiner Carowin ohjaama itäsaksalainen elokuva vuodelta 1972. Elokuva valmistui aikana jolloin maassa tapahtui lievää vapautumista. Elokuvasta tuli hyvin suosittu sen poikkeuksellisuuden vuoksi. Sitä ei kuitenkaan esitetty televisiossa, eikä siitä kirjoitettu lehdistössä, mutta se muodostui ajan oloon kulttielokuvaksi. Ohjaus ei ole erityisen poikkeava, mutta tarina kuvaa koskettavasti epäsovinnaista rakkautta.

Paula on kaupassa töissä oleva vaatimattomasti elävä yksinhuoltaja, Paul on onnettomassa avioliitossa ja työskentelee virkamiehenä asemassa, joka rajoittaa hänen tekemisiään. Paul ja Paula tapaavat klubilla, ja syttyy romanssi. Vaikka elokuvan väitetään antavan DDR:stä liian länsimaisen kuvan, siellä toisaalta seurattiin populaarikulttuuria mahdollisuuksien mukaan. Elokuva ei ollut vallanpitäjien suosiossa, sillä siinä piikiteltiin heitä ja systeemiä ja toisaalta se sisälsi myös näitä ärsyttäviä länsimaisia sävyjä. Itse tarina oli kuitenkin ongelmallisin: sääntöjä rikkova rakkaus lietsoo anarkiaa. Elokuvan seksi on iloista ja intohimoista.

Elokuvassa on aikakauteen perehtyneelle avautuvia viittauksia. Elokuvan musiikki on Puhdys-nimisen yhtyeen, joka nousi elokuvan ansiosta DDR:n tunnetuimmaksi rockyhtyeeksi ja kiersi myös lännessä. Kriitikko kiittää päänäyttelijöiden osuvuutta rooleihinsa. Heistä Paulaa näyttelevä Angelica Domröse loikkasi 1980 länteen, samoin loikkasi Paulin roolin esittäjä Winfried Glatzeder, joka on näytellyt monissa saksalaissarjoissa. Loikkausten jälkeen elokuva katosi kokonaan levityksestä.

Näyttelijät

Lähteet

Itäsaksalaiset elokuvat
Vuoden 1972 elokuvat
Ronkainen

Ronkainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anni Ronkainen (s. 1966), yritysjohtaja 
 Antti Ronkainen (s. 1985), politiikan tutkija
 Antti Ronkainen (s. 1958), jalkapalloilija
 Antti Ronkainen (s. 1996), lentopalloilija
 Essi Ronkainen (s. 1998), salibandyn pelaaja
 Inka Ronkainen (s. 1998), pesäpalloilija
 Jaana Ronkainen (s. 1965), judoka
 Janne Ronkainen (s. 1963), kuulantyöntäjä
 Jari Ronkainen (s. 1972), Perussuomalaisten kansanedustaja
 Jarmo Ronkainen (s. 1967), Iisalmen kaupunginjohtaja
 Jenna Ronkainen (s. 2001), salibandyn pelaaja
 Mika Ronkainen (s. 1970), elokuvaohjaaja
 Mikko Ronkainen (s. 1978), freestylehiihtäjä
 Miska Ronkainen (s. 1999), jääkiekkoilija
 Olavi Ronkainen (1933–2018), pappi, kansanopistomies ja kansanedustaja (SKL)
 Raimo Ronkainen (s. 1951), Tornion kaupunginjohtaja
 Rauno Ronkainen (s. 1964), elokuvaaja
 Remo Ronkainen (s. 1989), pappi, laulaja ja kristillisdemokraattinen poliitikko
 Senni Ronkainen (s. 1993), korkeushyppääjä
 Suvi Ronkainen (s. 1962), yhteiskuntatieteilijä, Vaasan yliopiston ent. rehtori
 Taneli Ronkainen (s. 1995), jääkiekkoilija
 Timo Ronkainen, muusikko
 Timo Ronkainen (s. 1967), sarjakuvapiirtäjä
 Venla Ronkainen (s. 2010), lapsinäyttelijä.
Koodausteoria

Koodausteoria on koodausta käsittelevä matematiikan haara. Koodaus on lähteen ja kohteen välisessä tiedonsiirrossa tapahtuva toiminto. Koodaus lisää lähetettävään dataan tietoa, jonka avulla kohde voi havaita ja korjata
dataan lähteen ja kohteen välillä (kanavassa) ilmaantuneita bittivirheitä. Dataan lisätty virheen havaitsemistieto ja korjaamistieto on redundanssia. Koodauksia on useita, esimerkiksi lineaariset koodit (Hamming-koodi), sykliset koodit (CRC, Golay-koodi), BCH-koodit (Reed-Solomon-koodi) ja konvoluutiokoodaus. Koodausteoria on lähellä informaatioteoriaa, signaalinkäsittelyä ja tietoliikennetekniikkaa. Koodausteoriaa sovelletaan digitaalisissa tiedonsiirtojärjestelmissä, esimerkiksi GSM/3G/4G-puhelimissa ja ADSL/kaapelimodeemeissa. Virheiden määrä suhteessa virheettömiin bitteihin (Bit Error Rate, BER) pienenee, kun käytetään koodausta. Koodaus tapahtuu lähteessä (lähetin) ja koodauksen purku eli dekoodaus tapahtuu kohteessa (vastaanotin). Koodaus lisää informaatioon bittejä ja dekoodaus poistaa nämä bitit ja jättää alkuperäiset bitit jäljelle.

Digitaalinen tiedonsiirtojärjestelmä koostuu lähteestä (datalähde -> lähdekoodaus -> kanavakoodaus -> modulaatio), kanavasta ja kohteesta (demodulaatio -> kanavadekoodaus -> lähdedekoodaus -> datakohde). Koodausteorian koodaus tapahtuu kanavakoodausvaiheessa ja dekoodaus kanavadekoodausvaiheessa.

Lähteet 

 1. Ruohonen, K.: Koodaus- ja informaatioteoria (TTKK:n opintomoniste No. 168) (http://math.tut.fi/~ruohonen/KIT.pdf ) (http://math.tut.fi/~ruohonen )
 2. Sweeney, P.: Error control coding: from theory to practice, 2002

Koodausmenetelmät
Diskreetti matematiikka
Ervasti (sukunimi)

Ervasti on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 August Vilhelm Ervasti (1845–1900, alkujaan Ervast), suomalainen lehtimies, tutkimusmatkailija ja Karjalan sivistystyön vaalija
 Ernest Ervasti, suomalainen näyttelijä
 Esko Ervasti (1921–1977), suomalainen kirjallisuustieteilijä
 Kaarle Ervasti (1948–2010), suomalainen antikvaarinen kirjakauppias
 Kaijus Ervasti (s. 1964), suomalainen oikeustieteen tohtori
 Kalle Ervasti (s. 2003), suomalainen jääkiekkoilija 
 Maija-Leena Ervasti, o. s. Tapiola (1921–2012), suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, läänintaiteilija ja kirjailija
 Noora Ervasti (s. 1980), suomalainen uimari
 Pekka Ervasti (s. 1955), Yle Uutisten politiikan erikoistoimittaja
 Seppo Ervasti (1924–2015), suomalainen metsätieteilijä ja professori
 Tarja Ervasti (s. 1967), suomalainen valotaiteilija ja -suunnittelija
 Veikko Ervasti (1914–1947), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.

Katso myös 

 Ervast
Tamminen

Tamminen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkiöillä:

 Anna Tamminen (s. 1994), jalkapallomaalivahti
 Arto Tamminen (s. 1962), laulaja ja lauluntekijä
 Arvo Tamminen (1904–1986), elokuvatuottaja, kuvaaja ja dokumenttielokuvaohjaaja
 Eero Tamminen (s. 1995), jalkapalloilija
 Emanuel Tamminen (1852–1946), kirjailija ja suomentaja
 Henri Tamminen (s. 1993), jääkiekkoilija
 Hilja Tamminen (1889–1933), runoilija
 Ilmari Tamminen (1879–1949), insinööri ja yritysjohtaja, Emanuel Tammisen poika
 Jarkko Tamminen (s. 1976), näyttelijä ja imitaattori
 Johanna Tamminen (s. 1966), matemaatikko ja tutkimusprofessori
 Johannes Tamminen (1893–1967), jääkäriluutnantti
 Juha Tamminen (s. 1957), freelancer-valokuvaaja ja -toimittaja
 Juhani Tamminen (s. 1950), jääkiekkoilija ja valmentaja
 Juhani Tamminen (s. 1989), jääkiekkoilija
 Jyrki Tamminen (s. 1963), teatteriohjaaja, Pohjois-Karjalan ent. läänintaiteilija
 Juuse Tamminen (1888–1962), kansakoulunopettaja ja kirjailija
 Kalevi Tamminen (1928–2018), teologi, kasvatustieteilijä ja professori
 Kari Tamminen (s. 1959), muusikko, ohjaaja ja ääninäyttelijä
 Kari Tamminen (1955–2016), aikido-opettaja
 Kauko Tamminen (1920–1989), paperityöläinen, tiedotussihteeri ja SKDL:n kansanedustaja
 Kauko Veikko Tamminen (1882–1946), pappi ja virsirunoilija, Emanuel Tammisen poika
 Laura Tamminen, pikaluistelija
 Laura Korpikaivo-Tamminen (1904–2001), kotiteollisuusopettaja, yritysjohtaja ja kotiteollisuusneuvos
 Lauri Tamminen (1919–2010), moukarinheittäjä
 Lilja Tamminen (s. 1987), julkishallinnon konsultti, kunnallispoliitikko ja tietokirjailija
 Margit Papunen, o.s. Tamminen (s. 1938), keihäänheittäjä
 Mauno Tamminen (1920–1977), poliitikko, SKDL:n pääsihteeri, Yleisradion apulaisjohtaja
 Mikko Tamminen (1871–1918), rakennusmestari
 Mikko Tamminen (1913–1965), taloustieteilijä
 Mikko Tamminen eli Setä Tamu (s. 1975), rap-artisti ja musiikkituottaja
 Noora Tamminen (s. 1990), golfaaja
 Oskari Tamminen (s. 1994), ääninäyttelijä
 Paavo Tamminen (1894–1953), jääkärikapteeni
 Petri Tamminen (s. 1966), kirjailija ja freelancetoimittaja
 Sakari Tamminen (s. 1953), Rautaruukki Oyj:n toimitusjohtaja
 Sami Tamminen (s. 1971), kilpapurjehtija
 Sami Tamminen (s. 1997), jääkiekkoilija
 Sari Tamminen (s. 1967), juontaja
 Seppo Tamminen (1944–2012), koru- ja kuvataiteilija
 Simo Tamminen (s. 1942), näyttelijä ja teatteriohjaaja
 Taavi Tamminen (1889–1967), painija
 Tapani Tamminen (s. 1937), taidemaalari, säveltäjä ja muusikko
 Tapio Tamminen (1954–2020), kulttuuriantropologi, tietokirjailija ja toimittaja
 Tarja Kallio-Tamminen, filosofi
 Teemu Tamminen (s.  1987), käsipalloilija
 Tuomo Tamminen (s. 1942, ”Tumba Tamminen”), laulaja
 Turkka Tamminen (s. 1931), jalkapalloilija
 Tuula Tamminen (s. 1950), lastenpsykiatrian professori
 Ulla-Sisko Tamminen (s. 1942), näyttelijä ja teatteriohjaaja
 Viivi Tamminen, ääninäyttelijä
 Yrjö Tamminen (1921–1943), Mannerheim-ristin ritari
 Yrjö Tamminen (1930–2019), kolmiloikkaaja.

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Eva Tamminen, televisiosarjassa Salatut elämät
 Nella Tamminen, televisiosarjassa Salatut elämät.

Tamminen on myös HKScanin tuotemerkki.
Härkönen

Härkönen voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimenä

 Aarne Härkönen (1900–1964) vuorineuvos, Valmetin pääjohtaja
 Anna-Leena Härkönen (s. 1965), kirjailija
 Ari Härkönen (s. 1962), jalkapalloilija ja valmentaja
 Armas Härkönen (1903–1981), kansanedustaja
 Arto Härkönen (s. 1959), keihäänheittäjä
 Eino J. Härkönen (1886–1944), taidemaalari
 Erik Härkönen (s. 1987), salibandyn pelaaja
 Esko Härkönen (1930–1992), kansanedustaja
 Hellevi Härkönen (s. 1948), näyttelijä
 Iivo Härkönen (1882–1941), kirjailija
 Jorma Härkönen (s. 1956), urheilija
 Jukka Härkönen (s. 1952), urheilumanageri
 Jyrki Härkönen (s. 1961), toimittaja
 Kalevi Härkönen (1936–2019), keihäsvalmentaja
 Kari Härkönen (s. 1959), hiihtäjä
 Kirsti Härkönen (1972–2003), ihmisoikeusaktivisti
 Leo Härkönen (1904–1978) säveltäjä, musiikkipedagogi
 Ludvig Härkönen (1891–1939), Käkisalmen kaupunginjohtaja
 Mariko Härkönen (s. 1970), suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja
 Marko Härkönen (s. 1973), jääkiekkomaalivahti
 Matti Härkönen (s. 1984), urheiluselostaja ja -toimittaja (Yle Urheilu)
 Niina Härkönen (s. 1987), pesäpalloilija
 Niko Härkönen (s. 1986), jääkiekkovalmentaja
 Petri Härkönen (s. 1968), Sodankylän kunnanjohtaja
 Rebekka Härkönen, toimittaja
 Seppo Härkönen (1948–2020), televisiotoimittaja ja yritysjohtaja
 Simo Härkönen (1906–2004), järjestöjohtaja
 Tarja Härkönen, (s. 1959) suomentaja
 Teemu Härkönen (s. 1983), maastohiihtäjä. 
 Toivo Härkönen (1917–2002), insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Tuomas Heikki Härkönen (1850–1882), maanviljelijä ja valtiopäivämies, henkirikoksen uhri

Fiktiossa 

 Frank Herbertin kuuluisan tieteisfiktioromaani Dyynin antagonisti Vladimir Harkonnenin nimi on inspiroitunut Härkösestä.

Paikannimenä 
 Härkönen, lampi Karstulassa lähellä Kummunperää.
Oravikoski

Oravikoski on kylä ja taajama Leppävirralla. Oravikoskelta on matkaa Leppävirran keskustaan 13 kilometriä ja Kuopioon 40 kilometriä. 

Oravikoskella toimi vuosina 1959–1987 Outokumpu Oy:n Kotalahden nikkelikaivos.

Lähteet

Leppävirran kylät
Leppävirran taajamat