joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kari Arffman

Kari Anssi Arffman (s. 7. joulukuuta 1968) on suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja -ohjaaja.

Arffman valmistui näyttelijäksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1991. Hän näytteli Tampereen Teatterissa 1992–2002 ja johti Kotkan kaupunginteatteria 2003–2008, minkä jälkeen hän toimi freelancer-näyttelijänä ja -ohjaajana. Arffman näytteli Lahden kaupunginteatterin produktioissa 1997 ja 2010 ja Helsingin Kaupunginteatterissa 2007, 2008 ja 2011. Hän on myös ohjannut Rauman Kaupunginteatterissa My Fair Ladyn.

Vuosina 2011–2015 Arffman johti Jyväskylän kaupunginteatteria, josta hän siirtyi keväällä 2015 freelanceriksi perhesyiden vuoksi. Helmikuussa 2016 Helsingin teatterisäätiön hallitus esitti Arffmania Helsingin Kaupunginteatterin johtoon. Hän aloitti tehtävässä loppuvuodesta 2016 Asko Sarkolan jäädessä eläkkeelle.

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Jyväskylän kaupunginteatterin johtajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Volter

Volter on miehen etunimi. Volter on Walter-nimen vanha ruotsa­lainen muunnos, joka johtuu nimen
alasaksalaisesta muodosta Wolter. Nimi oli käytössä jo keskiajalla ja oli Ruotsissa aikoinaan yleisempiin kuin Valter.

Suomessa nimi Volter on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 263 ja Wolter noin 50 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Volterin nimipäivä on 29. tammikuuta.

Tunnettuja Volter- ja Wolter-nimisiä 

 Wolter Aschan (1861–1927), suomalainen apteekkari, yksi Tamron perustajista 
 Volter Asplund (1893–1932), suomalainen jääkärieverstiluutnantti 
 Volter Kilpi (1874–1939), suomalainen kirjailija 
 Wolter Magnus von der Pahlen (1644-1714), suomalainen upseeri
 Volter af Petersén (1774–1841), suomalainen tehtailija ja vuorineuvos
 Wolter von Plettenberg (1450–1535), baltiansaksalainen poliitikko
 Wolter Ramsay (1855–1926), suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos
 Volter Rihtniemi (1861–1938), suomalainen filosofian tohtori ja Kajaanin opettajaseminaarin johtaja
 Volter Ferdinand Sagulin (1856–1928), suomalainen kauppapuutarhuri
 Wolter Stenbäck (1884–1956), suomalainen sortokausien aktivisti ja Suomen Matkailijayhdistyksen johtaja 
 Wolter Westerholm (1908–2009), suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos

Lähteet 

Etunimet
Leuhunkosken voimalaitos

Leuhunkoski on koski ja voimala Leuhunjoessa Summasjärven ja Saarijärven välillä Saarijärvellä. Sen on omistanut alkujaan Saarijärven Voima Oy ja se valmistui 1961. Putous on 8,8 metriä ja teho 3,2 MW.

Ensimmäinen voimalaitos rakennettiin koskeen 1927 ja silloin saatiin kylään sähkövalot.

Saarijärven Voima Oy fuusioitiin 1982 Keski-Suomen Valo Oy:öön. Kunnat myivät Valon vuonna 2000 Vattenfallille ja voimalaitos siirtyi
Vattenfall Sähköntuotanto Oy:n omistukseen.

Lähteet 

Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Suomen kosket
Saarijärven rakennukset ja rakennelmat
Saarijärven alue (Saarijärvi)
Lie

Lie voi tarkoittaa seuraavia:

henkilöitä

 Celine Brun-Lie (s. 1988), norjalainen maastohiihtäjä
 Bernt Lie (1868–1916), norjalainen kirjailija
 Haakon Lie (1905–2009), norjalainen poliitikko
 Jonas Lie (1833–1908), norjalainen kirjailija
 Jonas Lie (1899–1945), norjalainen poliitikko
 Kajsa Vickhoff Lie (s. 1998), norjalainen alppihiihtäjä
 Sigve Lie (1906–1958), norjalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja
 Sophus Lie (1842–1899), norjalainen matemaatikko
 Trygve Lie (1896–1968), norjalainen poliitikko, YK:n pääsihteeri 1946–1952

muita merkityksiä
 Lie, Dream Theaterin single vuodelta 1994
Ain’t It Fun (Paramoren kappale)

”Ain’t It Fun” on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Paramoren kappale yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Paramorelta (2013). Se julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 4. helmikuuta 2014. Justin Medal-Johnsenin tuottama kappale nauhoitettiin Los Angelesissä. Se on tyyliltään pop rock -kappale, joka sisältää elementtejä funk rockista ja uudesta aallosta. York sekä yhtyeen laulaja Hayley Williams sanoittivat kappaleen Yorkin muuttamiskokemuksiin sekä Williamsin asenteen muuttamiseen perustuvan kappaleen.

Kappale sai pääosin myönteisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen musiikillista monimuotoisuutta. Kappale lähetettiin CHR-radiokanaville Yhdysvalloissa ja Italiassa; 12 tuuman vinyylisingle julkaistiin vuoden 2014 Record Store Daytä varten. Kappaleesta tuli Paramoren parhaiten sijoittunut single Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla, kun se nousi listalla kymmenenneksi. Kappaleelle myönnettiin Yhdysvalloissa RIAA:n platinalevy yli miljoonan kopion myynnistä. Kappale sai myös kansainvälistä menestystä päästen neljänkymmenen parhaan joukkoon Australian, Kanadan ja Venezuelan singlelistoilla. Kappale sai ehdokkuuden 5. joulukuuta 2014 järjestetyssä 57. Grammy-palkintogaalassa kategoriassa ”paras rock-kappale”.

”Ain’t It Fun” on esitetty televisiossa muutamia kertoja, muun muassa The Voicessa, Late Night with Seth Meyersissä ja American Idolissa. Kappale oli mukana myös yhtyeen The Self-Titled Tourilla vuosina 2013–2014. Kun Jonathan Desbiensin ohjaama musiikkivideo peruttiin, toisen visuaalin ohjasi Sophia Peer. Jälkimmäisellä, tammikuussa 2014 julkaistulla versiolla nähdään yhtye rikkomassa maailmanennätysten sarjaa.

Lähteet

Paramoren kappaleet
Vuoden 2014 kappaleet
Árgos Orestikó

Árgos Orestikó (; ) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Orestídan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Άργους Ορεστικού, Dimotikí Enótita Árgous Orestikoú) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kastorián alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 8 903 ja varsinaisen Árgos Orestikón kaupungin väkiluku 7 473 (vuonna 2011). Árgos Orestikó on Orestídan kunnan kuntakeskus.

Árgos Orestikón kaupunki sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kastoriásta etelään. Aivan kaupungin itäpuolella sijaitsee Kastorián lentoasema. Árgos Orestikó oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Orestídan kunnaksi yhdessä Íon Dragoúmiin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.

Kunnallisyksikön osat 

Árgos Orestikón kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:

Lähteet 

Länsi-Makedonian entiset kunnat
Länsi-Makedonian kaupungit
Orestída
Nikaia

Nikaia (usein Nikea, , ) tai Níkaia () voi viitata seuraaviin:

Antiikki 

 Nikaia eli Nikea, antiikin aikainen kaupunki Bithyniassa, nykyinen İznik Turkissa
 Nikaia, antiikin aikainen kaupunki Epeiroksessa Kreikassa
 Nikaia, antiikin aikainen kaupunki Hydaspesjoella
 Nikaia, antiikin aikainen kaupunki Liguriassa tai Galliassa, nykyinen Nizza Ranskassa
 Nikaia, antiikin aikainen kaupunki Opuntian Lokriin alueella Kreikassa

Nykyaika 

 Níkaia, kaupunki ja Níkaia-Ágios Ioánnis Réntiksen kunnan kunnallisyksikkö Pireuksen alueyksikössä Attikan alueella Kreikassa
 Níkaia, Ateenan metron asema Attikan Níkaiassa
 Níkaia, kaupunki ja Kilelérin kunnan kunnallisyksikkö Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella Kreikassa

Lähteet
Anatoli Peremitin

Anatoli Peremitin (s. 27. lokakuuta 1986) on venäläinen beachfutispelaaja. Hän edustaa Venäjän beachfutismaajoukkuetta ja Lokomotiv Moskovaa. Peremitinin pelipaikka on puolustaja.

Peremitinin suurin saavutus on MM-kulta vuoden 2013 MM-kilpailuista Tahitilta. Peremitin pelasi turnauksessa kuusi ottelua ja onnistui maalinteossa kolme kertaa. Peremitin voitti kultaa Venäjän kanssa myös vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta. Samana vuonna hän saavutti myös MM-pronssia. 

Vuonna 2014 Peremitin oli Euro Beach Soccer Leaguen eli ns. beachfutiksen EM-kilpailuiden paras maalintekijä yhdessä Espanjan Llorenç Gomezin kanssa.

Lähteet 
 http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=346143/index.html 
 http://www.beachsoccer.com/players/Anatoliy%20Peremitin

Venäläiset beachfutispelaajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Waldemar Wohlström

Karl August Waldemar Wohlström (8. elokuuta 1879 Helsinki – 16. maaliskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.

Wohlström aloitti näyttelijänä Helsingin Folkteaternissa 1899. Hän oli sitten Turun ruotsalaisen teatterin näyttelijänä 1899–1901 ja vuodesta 1901 lähtien näyttelijänä Svenska Teaternissa. Wohlström näytteli myös noin parissakymmenessä elokuvassa vuosina 1915–1950 sekä Suomessa että Ruotsissa.

Elokuvarooleja

Suomalaisia elokuvia 
 Venusta etsimässä eli erään nuoren miehen ihmeelliset seikkailut, 1919
 Murtovarkaus, 1926
 Elämän maantiellä, 1927
 Muurmanin pakolaiset, 1927
 Meidän poikamme, 1929
 Rovastin häämatkat, 1931
 Minä elän, 1946
 Naiskohtaloita, 1947
 Katariina kaunis leski, 1950

Ruotsalaisia elokuvia
 Ken tuomitsee, ohjaus Victor Sjöström, 1921
 Sydämen riemu, ohjaus Gustaf Molander, 1929

Elokuvakäsikirjoituksia ja -ohjauksia 
 Kahden tanssin välillä, 1930
 Olenko minä tullut haaremiin!, 1932
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Devşirme

Devşirme () oli nostoväkijärjestelmä, jolla Osmanien valtakunta hankki täydennyksiä janitsaarien riveihin ja sotaväkeen sekä henkilöstöä sulttaanin palatsiin ja erilaisiin virkatehtäviin. 

Pakkovärväysten kohteiksi joutuivat yleensä kristittyjen perheiden poikalapset osmanien hallitsemilta Balkanin alueilta Kreikkaa, Unkaria ja Ukrainaa myöten sekä Välimeren saarilta. Myös Anatoliasta ja Kaukasukselta värvättiin sekä muslimien että kristittyjen lapsia. Vaikka devşirmeä pidetään orjuuden muotona, se takasi värvätyille elannon ja mahdollisuuden edetä uralla kyvykkyydestä riippuen, toisin kuin monissa orjuutusta harjoittaneissa yhteiskunnissa. Monet Osmanien valtakunnan suurvisiireista sekä muista sotilas- ja virkamiesluokan ylimyksistä olivat syntyisin köyhistä oloista ja päässeet uralleen juuri devşirmen kautta. Tämän vuoksi monet sekä kristittyjen että muslimien vähävaraisista perheistä tarjosivat lapsiaan vapaaehtoisesti devşirmeen.

Järjestelmä oli huolellisesti organisoitu. Kerätyt olivat 8–20-vuotiaita. Heidät käännytettiin islaminuskoon ja heille opetettiin sekä turkkia että arabiaa. Heitä alettiin kouluttaa sotilastehtäviin ja kyvykkäimmiksi katsotut valittiin palatsijärjestelmään, jossa he opiskelivat edelleen ja päätyivät parhaimmillaan korkea-arvoisiksi virkamiehiksi. Heille opetettiin myös erilaisia siviilielämän taitoja. Koulutus kesti kahdeksasta 14 vuoteen, ja sen tarkoitus oli tuottaa osmanivaltakunnalle huippuunsa koulutettua eliittiä niin armeijaan kuin siviilihallintoon. Osa koulutuksesta tapahtui pääkaupungin ulkopuolella, jolloin Balkanilta kotoisin olevat siirrettiin Anatoliaan ja päinvastoin. 

Devşirme aloitettiin Murad I:n aikana 1300-luvun lopulla. Devşirmea ei todennäköisesti suoritettu säännöllisin väliajoin vaan tarpeen mukaan. Esimerkiksi Mehmed II:n aikana janitsaarien määrä oli pieni ja sodista saatuja vankeja oli riittämiin, joten väennostoille ei ollut tarvetta. 1600-luvulle siirryttäessä muslimeina syntyneiden janitsaarien määrä oli niin suuri, että uusille väennostoille ei ollut enää suurta tarvetta ja ne alkoivat harveta loppuakseen vihdoin kokonaan. Viimeisen, noin tuhathenkisen väennoston 1700-luvun alussa määräsi Ahmed III, joka halusi vaihtaa palatsinsa kapinoivia bostancı-kaartin jäseniä uusiin. 

Devşirme-järjestelmä oli ristiriidassa islamilaisen šaria-lain kanssa, sillä šarian mukaan muslimien hallitsemilla alueilla elävillä kristityillä oli erityissuoja, jonka mukaan kristittyjä ei saanut pakottaa islaminuskoon tai orjuuteen. Osmanivirkamiehet perustelivat devşirmen laillisuutta vetoamalla vanhaan "yksi viidestä"-lakiin, jonka mukaan sulttaanin katsottiin olevan oikeutettu kenen tahansa omaisuuden viidennekseen.

Merkittäviä devşirmeen värvättyjä

 Çorlulu Damat Ali pašša, suurvisiiri vuosina 1706–1710
 Mehmed pašša Sokolović, suurvisiiri kolmen sulttaanin aikana 1565–1579
 Skanderbeg, 1400-luvulla elänyt Albanian kuningas ja osmanien vastustaja
 Yunus pašša, suurvisiiri vuonna 1517

Lähteet 

Osmanien valtakunta
Orjuus
Eric Bailly

Eric Bertrand Bailly (s. 12. huhtikuuta 1994 Bingerville) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Manchester Unitedia ja Norsunluurannikon maajoukkuetta. Bailly on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura 
Bailly liittyi barcelonalaisseura Espanyolin nuorisoakatemiaan joulukuussa 2011. Hän pelasi ensimmäistä kertaa seuran reservijoukkueessa kaudella 2013–2014 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.

5. lokakuuta 2014 Bailly teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa kotiottelussa Real Sociedadia vastaan. Hieman tämän jälkeen hänet nostettiin pysyvästi edustusmiehistöön.

29. tammikuuta 2015 Bailly siirtyi 5,5-vuotisella sopimuksella Villarrealiin. Hänestä maksettiin 5,7 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän pelasi seurassa puolentoista vuoden aikana 35 Espanjan pääsarjaottelua.

Bailly siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Unitediin 38 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2016. Hän voitti avauskaudellaan Unitedissa FA Community Shieldin, Englannin liigacupin, jossa tosin pelasi vain finaalissa, sekä Eurooppa-liigan, jossa pelasi 11 ottelua, mutta oli loppuottelusta pelikiellon vuoksi sivussa. Valioliigassa hän pelasi 25 ottelua. Kaudella 2017–2018 hän oli nilkkavamman vuoksi kolme kuukautta sivussa, ja osittain siksi pelejä Valioliigassa tuli vain 13. Seuraavalla kaudella sarjaotteluiden määrä väheni kahteentoista, ja näistä vain kahdeksassa hän oli avauskokoonpanossa. Syyskauden 2019 hän oli sivussa polvioperaation seurauksena, ja koko kaudella 2019–2020 hän pelasi vain neljä valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 12 valioliigaottelua. Mestarien liigassa Bailly pelasi kausina 2017–2019 yhteensä seitsemän ottelua ja Eurooppa-liigassa kaudella 2019–2020 neljä ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eurooppa-liigassa viisi ottelua, myös tappiollisen finaalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi neljä ottelua Valioliigassa, kaksi Mestarien liigassa ja yhden liigacupissa.

Maajoukkueura 
Bailly voitti päävalmentaja Hervé Renardin johtamassa Norsunluurannikon maajoukkueessa Afrikan-mestaruuden 2015 ja pelasi lopputurnauksessa joukkueensa kaikissa kuudessa ottelussa. Vuoden 2017 Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Hän pelasi kolme ottelua myös tammikuussa 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän on pelannut kaikkiaan seitsemän MM-karsintaottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ericin tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Ericin tilastot Soccerway-sivustolla 

Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Afrikan mestarit
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Gunnel

Gunnel on skandinaavinen naisen etunimi.

Nimi on muunnos muinais­skandinaavisesta nimestä Gunhild, jonka molemmat osat merkitsevät sotaa ja taistelua. Nimi esiintyi jo 1500-luvulla muodossa Gunnil, mistä on johdettu myös latinalaistettu muoto Gunilla. Englannissa nimi esiintyy kirjoitettuna Gunnell.  Suomessa ovat käytössä olleet muunnokset Kunneli ja Kunne.

Suomessa nimi Gunnel on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 2 240 henkilölle, joista hieman yli puolet on syntynyt 1920- ja 1930-luvuilla. Gunnelin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 30. tammikuuta.

Tunnettuja Gunneleja 

 Gunnel Adlercreutz (s. 1941), suomalainen arkkitehti
 Gunnel Engwall (s. 1942), ruotsalainen ranskan kielen ja klassisten kielten professori
 Gunnel Frieberg (1919–2010), ruotsalainen kuvanveistäjä 
 Gunnel Lindblom (1931–2021), ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja 
 Gunnel Linde (1924–2014), ruotsalainen lastenkirjailija 
 Gunnel Ljungström (s. 1931), ruotsalainen telinevoimistelija ja maailmanmestari
 Gunnel Nyman (1909–1948), suomalainen muotoilija 
 Gunnel Steinby (1909–1982), suomenruotsalainen kirjailija
 Gunnel Vallquist (1918–2016), ruotsalainen kirjailija

Lähteet 

Etunimet
Royal Blood

Royal Blood on brittiläinen rock-duo, joka perustettiin Brightonissa vuonna 2013. Yhtyeen musiikki on modernia garage rockia, jossa on vaikutteita blues rockista. Yhtyeessä ei ole kitaristia, mutta basisti-laulaja Mike Kerr soittaa soitinta, joka muistuttaa basson ja kitaran sekoitusta.

Duon debyyttialbumi Royal Blood, julkaistiin 25. elokuuta 2014. Albumi oli kaupallinen menestys ja se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Albumi oli kolmanneksi nopeiten myynyt debyyttialbumi kolmeen vuoteen Britanniassa.

Jäsenet 
 Mike Kerr – laulu, bassokitara (2013–)
 Ben Thatcher – rummut (2013–)

Diskografia

Albumit 
 
 
Typhoons (2021)

EP:t 
Out of the Black (2014)
Spotify Sessions (2014)

Singlet 
 Out of the Black (2013)
 Little Monster (2014)
 Come On Over (2014)
 Figure It Out (2014)
 Ten Tonne Skeleton (2014)
Lights Out (2017)
Hook, Line & Sinker (2017)
I Only Lie When I Love You (2017)
Hole in Your Heart (2018)
Look Like You Know (2018)
Trouble's Coming (2020)
Typhoons (2021)
Limbo (2021)
Boilermaker (2021)

Musiikkivideot 
 Out of the Black (version 1) (2013)
 Little Monster (2014)
 Come On Over (2014)
 Figure it Out (2014)
 Ten Tonne Skeleton (2014)
 Out of the Black (version 2) (2015)
 Lights Out (2017)
 Hook, Line & Sinker (2017)
 I Only Lie When I Love You (2017)
 I Only Lie When I Love You (live) (2017)
 How Did We Get So Dark? (2017)
 Look Like You Know (2018)
Trouble's Coming (2020)
Typhoons (2021)
Limbo (2021)
Boilermaker (2021)
Oblivion (2021)

Lähteet 

Brittiläiset garage rock -yhtyeet
Brittiläiset rockyhtyeet
Bluesrock-yhtyeet
Post-grunge-yhtyeet
Brittiläiset duot
Elvi Saari

Elvi Saari (23. joulukuuta 1910 Kirvu – 15. elokuuta 1985) oli suomalainen teologi. Hän toimi muun muassa opettajana Rovaniemellä Rovalan Setlementissä sekä Hauholle vuonna 1951 perustetun Viittakiven opiston ensimmäisenä rehtorina 1951-1974. 

Saari oli Suomen ensimmäisiä joogaopettajia.  Suomen Joogaliiton puheenjohtajana hän oli 1971-1979. Kristillinen kveekariliike oli hänelle läheinen. Hän toimi aktiivisesti kansainvälisessä työleiritoiminnassa 1940-luvulta lähtien ja toimi Kansainvälisen vapaaehtoisen työleirijärjestön toiminnanjohtajana 1947-49. Eläkevuodet hän eli Hämeenlinnassa.

Tuotantoa
 Kveekareiden jäljillä Suomessa 1945–1975: Kveekarit, työleirit, Viittakivi (1976)
 Paavo Ruotsalainen - The George Fox Of Finland, 1978
 Ei minulta mitään puutu: elämäni viittakiviä; WSOY; ISBN 9510133213 (1985)
 Jooga ja inhimillinen kasvu; Suomen joogaliitto; ISBN 9519993207 (1988)
 useita kirjojen suomennoksia

Lähteet 
Suomen teologit 1982. Suomen kirkon pappisliitto
Suomen teologit 1990 Suomen kirkon pappisliitto. ISBN 952-90-2052-X

Viitteet 

 Suomalaiset teologit
Joogaopettajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
We Belong Together

We Belong Together on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Mariah Careyn kappale hänen kymmenenneltä, The Emancipation of Mimi -studioalbumilta. Sen julkaisi Island Records albumin toisena singlenä 29. maaliskuuta 2005. "We Belong Togetherin" ovat sanoittaneet Carey, Jermaine Dupri, Manuel Seal, sekä Johntá Austin ja sen tuotti kolme jälkimmäistä henkilöä. Koska kappale sisältää sampleja Bobby Womackin vuoden 1981 kappaleesta "If You Think You're Lonely Now" sekä The Deelen vuoden 1987 kappaleesta "Two Occassions", myös muutamia muita lauluntekijöitä on kreditoitu. "We Belong Together" perustuu yksinkertaiseen pianosovitukseen hillityllä taustabiitillä. Kappaleen sanat kertovat naisen epätoivosta hänen entisen rakastajansa palaamiseen.

Vuosien 2001-2005 ajan kestänyttä artistin tauon vuoksi kriitikot kuvailivat kappaletta Careyn musikaaliseksi comebackiksi, samalla kun monet olivat jo luulleet hänen uransa päättyneen. "We Belong Together" sai muutamia musiikkialan palkintoja sekä ehdokkuuksia pitkin vuosia 2005-06. Kappale rikkoi listaennätyksiä Yhdysvalloissa, jossa siitä tulikin Careyn kuudestoista Billboard Hot 100-listan kärjen saavuttanut single. Single oli listan kärjessä yhteensä 14 viikkoa, ja siitä tuli yksi Yhdysvaltain listahistorian toiseksi pisimpään listan kärkisijalla pysytelleistä singleistä heti Careyn "One Sweet Dayn" jälkeen. Billboard listasi kappaleen "vuosikymmenen kappaleeksi" sekä kaikkien aikojen yhdeksänneksi suosituimmaksi kappaleeksi. Sen lisäksi kappale rikkoi lukuisia radiosoittoennätyksiä, keräten sekä historian suurimman yhden päivän että yhden viikon radiosoittomäärän. "We Belong Together" saavutti listakärjen myös Australiassa ja Alankomaissa sekä listan toisen sijan Uudessa-Seelannissa ja Isossa-Britanniassa.

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin kahden osan tarinana kappaleen "It's Like That musiikkivideon kanssa, jossa Carey nähtiin polttareissaan. Kappaleen "We Belong Together" musiikkivideolla keskitytään Careyn häihin, jossa hänet vihitään vanhemmalle ja vaikutusvaltaiselle miehelle, ja video päättyy siihen kun hän karkaa häistä yhdessä entisen rakastajansa kanssa. Videolla huhuttiin olevan yhteyksiä artistin vuonna 1993 vihittyyn avioliittoon Tommy Mottolan kanssa. Carey on esittänyt kappaleen lukuisissa gaaloissa sekä televisio-ohjelmissa ympäri maailmaa, kuten vuoden 2005 MTV Movie Awardsissa, MTV Video Music Awardsissa, Macy's -tavaratalon paraatissa, The Oprah Winfrey Showssa sekä vuoden 2006 Grammy-palkintogaalassa. Euroopassa kappale on esitetty esimerkiksi Live 8 -konsertissa, Fashion Rockissa Monacossa sekä Saksan Bambi-palkintogaalassa. Carey esitti kappaleen sekä hänen Adventures of Mimi että Angels Advocate Tour -kiertueella.

Lähteet

Vuoden 2005 kappaleet
Mariah Careyn kappaleet
Katy Perry: Part of Me

Katy Perry: Part of Me (mainostettiin nimellä Katy Perry: Part of Me 3D) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut 3D omaelämänkerrallinen dokumentti yhdysvaltalaislaulaja Katy Perrystä. Sen ohjasivat Dan Cutforth sekä Jane Lipsitz ja se julkaistiin Yhdysvalloissa, Kanadassa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa 5. heinäkuuta 2012. Elokuva sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, Rotten Tomatoesin kokoomien 85 arvostelun keskiarvon ollessa 78/100 sekä Metacriticin 24 arvostelun keskiarvon ollessa 57/100. Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva keräsi Yhdysvaltain ja Kanadan yhteensä 2 730 elokuvateatterissa 7 138 266 dollarin lipputulot.

Lähteet

Vuoden 2012 elokuvat
Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat
Katy Perry
Paramount Picturesin elokuvat
Fuji T-1

Fuji T-1 on japanilainen koulutussuihkukone. Koneen valmistaja Fuji Heavy Industries oli seuraaja kuululle japanilaiselle Nakajima-nimiselle lentokonevalmistajalle. Konetta valmistettiin yhteensä 66 kappaletta. Ensilento tapahtui vuonna 1958. Konetyyppi on sittemmin poistettu käytöstä. Fuji T-1 oli alisooninen, eli se ei ylittänyt äänen nopeutta (huippunopeus 925 km/h, 0,82 Machia). Konetyyppi oli ensimmäinen Japanissa tehty suihkukäyttöinen, joskin vain koulutuskäyttöön valmistettu sotilaslentokone. Sitä on käyttänyt ainoastaan Japanin itsepuolustusvoimat.

Tyyppi T-1A oli varustettu brittiläisen Bristol Siddeley Orpheus -moottorin lisenssivalmisteella. T-1A oli tuotantosarjojen vallitsevin, 40 koneyksilöllä ja sitä valmistettiin vuosina 1961–1962. Konetyypin profiilin muotoilu viittaa vahvasti amerikkalaiseen North American F-86 Sabreen. Tyypissä T-1B oli japanilaiset Ishikawajima-Hariman valmistamat moottorit. Moottorin teho oli vain noin 67 % alkuperäisestä. Tyyppiä T-1B tuotettiin arviolta 20 koneyksilön verran.

Myöhempänä vuodesta 1976 lukien tämän konetyypin korvasi Mitsubishi T-2, joka käytännössä oli Mitsubishi F-1:n kaksipaikkainen koulutusversio. Sen teknisten tietojen osalta vain lentopainotiedot eroavat toisistaan.

Tekniset tiedot (T-1A)

Lähteet 
Sharpe, Michael: Attack and interceptor jets, Grange Books, Lontoo Englanti, 2002 (s. 104) ISBN 1-84013-335-X

Viitteet

Japanin asevoimat
Koulukoneet
Uremia

Uremia, eli   munuaisten vajaatoiminasta johtuva virtsamyrkytys. Elimistöön kertyy aineenvaihdunnan palamistuotteita, joita munuaiset eivät pysty erittämään. Tämän johdosta elimistön suola- ja nestetasapaino on epätasapainossa sekä verenpaine kohoaa. Muita oireita ovat pahointointi, oksentelu ja ruokahalun puute.

Uremia syntyy munuaissairauksien loppuvaiheessa, jolloin erittävä munuaiskudos on vähentynyt muutamaan prosenttiin. Yleisimmät syyt ovat bakteerien aiheuttama pyelonefriitti ja glomerulonefriitti.

Aiheesta muualla 
Terveyskirjasto: Uremia 
 Dialyysi - Mikä on uremia? 

Metabolia
Matt Ritchie

Matthew Thomas "Matt" Ritchie (s. 10. syyskuuta 1989 Gosport) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2016 lähtien edustanut Newcastle Unitedia.

Swindon Townissa pelatessaan Ritchie valittiin kaudella 2011–2012 Kakkosliigan vuoden pelaajaksi ja heti seuraavalla kaudella nousun jälkeen ylemmällä sarjatasolla Ykkösliigassa vuoden pelaajaksi. Vuosina 2013–2016 hän edusti AFC Bournemouthia, ensin kevätkauden 2013 ykkösliigassa, sitten kaksi kautta Englannin mestaruussarjassa ja kaudella 2015–2016 Valioliigassa. Newcastlea hän on edustanut kaudella 2016–2017 Mestaruussarjassa ja seuraavasta kaudesta lähtien Valioliigassa.

Ritchie edustaa isänsä syntyperään perustuen Skotlannin maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Pohjois-Irlantia vastaan maaliskuussa 2015 ja ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Qataria vastaan saman vuoden kesäkuussa. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa maaliskuussa 2018.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Linus Straßer

Linus Straßer (s. 6. marraskuuta 1992 München) on saksalainen alppihiihtäjä. Seuratasolla hän edustaa TSV 1860 Müncheniä. Straßer kilpailee pääosin pujottelussa ja suurpujottelussa.

Straßer debytoi alppihiihdon maailmancupissa lokakuussa 2013 Söldenin suurpujottelussa. Tuolloin hän ei päässyt toiselle kierrokselle asti. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2015 Zagrebin pujottelussa sijoituttuaan 20:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti paripujottelussa Tukholmassa 31. tammikuuta 2017. Kaudella 2017–2018 hän oli kolmas Oslon ja Tukholman kaupunkitapahtumassa. Kaudella 2020-2021 Straßer voitti Zagrebin pujottelun ja sijoittui Adelbodenissa toiseksi. Kaudella 2021-2022 hän sijoittui Adelbodenin pujottelussa kolmanneksi ja voitti Schladmingin pujottelun. Garmisch-Partenkirchenin toisessa pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli viides.

Straßer on osallistunut kolmiin nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa kymmenes, Sankt Moritzissa 2017 suurpujottelussa kahdestoista ja Åressa 2019 joukkuekilpailussa neljäs ja alppiyhdistetyssä viides. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui parisuurpujottelussa seitsemänneksi ja pujottelussa 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.

Lähteet 

 

Saksalaiset alppihiihtäjät
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhani Tolvanen

Juhani Tolvanen (s. 1956) on suomalainen toimittaja ja sarjakuvien suomentaja. Hänet tunnetaan Tove ja Lars Janssonin Muumipeikko-sarjakuvien ja Charles M. Schulzin Tenavien pitkäaikaisena suomentajana sekä useiden sarjakuvaa käsittelevien teosten kirjoittajana.

Tolvanen on toiminut Ilta-Sanomien sarjakuvatoimittajana vuosina 1979–2019, jolloin hän valitsi lehdessä julkaistut sarjakuvat. Hän pyrki tuomaan lehdessä esiin suomalaisia sarjakuvia ja hänen aloitteestaan Ilta-Sanomien sarjakuvasivuille perustettiin 1986 ”Kuukauden kotimainen” -osio, jossa julkaistiin kuukausittain vaihtuvia vähän tunnettujen suomalaisten piirtäjien sarjakuvia. Tolvanen toimitti Kuukauden kotimaista vielä eläkkeelle jäätyään vuoden 2020 loppuun, jolloin Ilta-Sanomat päätti lakkauttaa sen. Tolvanen julkaisi vuonna 1983 yhdessä Heikki Jokisen kanssa ensimmäisen suomalaisen sarjakuvan antologian Ruututarha. 

Tolvanen suomensi yhdessä puolisonsa Anita Salmivuoren kanssa kaikki Tove ja Lars Janssonin Muumipeikko-stripit WSOY:n vuosina 1990–1996 julkaisemaan kokoelmasarjaan. Hän on kirjoittanut myös Janssoneista ja Muumipeikko-sarjakuvasta kirjan Muumisisarukset (2000). Tolvanen on ollut Tenavien pääasiallinen suomentaja vuodesta 1979. Hän on kääntänyt sarjaa sekä Ilta-Sanomiin että kokoelmakirjoihin. Lisäksi Tolvanen on suomentanut monia muita sarjakuvia, muun muassa Benoît Sokalin Tarkastaja Ankardoa, Blueberryn sivusarjoja, Winsor McCayn Pikku Nemo Höyhensaarilla -kokoelmat, useita Disney-sarjakuvia sekä Enki Bilalin, Milo Manaran ja Hunt Emersonin tuotantoa.

Tolvanen on toiminut Suomen sarjakuvaseuran hallituksessa ja on ollut seuran julkaiseman Sarjainfo-lehden päätoimittajana vuosina 1977–1982. Seura myönsi hänelle sarjakuvaneuvoksen arvonimen 1991.

Teoksia
Ruututarha: 80-luvun suomalaisia sarjakuvia (toim. yhdessä Heikki Jokisen kanssa), 1983
Sarjakuva, rakastettuni: uuden sarjakuvan mestareita (yhdessä Petri Kemppaisen kanssa), 1992
Saunasta Savoyhin: sisätilojen Helsinkiä, 1999
 
Käännetty myös ruotsiksi nimellä Vid min svans!: Tove och Lars Janssons tecknade muminserie vuonna 2000, ranskaksi nimellä Tove et Lars Jansson, Une vie avec les Moomins vuonna 2009 ja englanniksi nimellä Moomin Every Day vuonna 2012.
Maailman hauskin kuvasarjalehti: Aku Ankka -lehti 50 vuotta (toim.), 2001
Pihkura! Heikki Kaukoranta – 80 vuotta sarjakuvaelämää (toim.), 2022

Lähteet

Sarjakuvien suomentajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Indianapoliksen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Indianapoliksen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon organisaatio Indianassa Yhdysvalloissa. Sen alueella asuu 2,6 miljoonaa henkeä, joista katolisia on 249 500. Arkkihiippakunnaksi se korotettiin vuonna 1944.

Arkkipiispat 
 Simon Bruté
 Célestine Guynemer de la Hailandière
 John Stephen Bazin
 Jacques-Maurice De Saint Palais
 Silas Chatard
 Joseph Chartrand
 Joseph Ritter
 Paul Clarence Schulte
 George Biskup
 Edward Thomas O'Meara
 Daniel M. Buechlein
 Joseph William Tobin (2012– )

Lähteet 

Indiana
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
Haider (elokuva)

Haider on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Vishal Bhardwaj. Nimiroolia näyttelee Shahid Kapoor ja muita tärkeitä rooleja näyttelevät Tabu, Shraddha Kapoor ja Kay Kay Menon. Elokuva on nykyaikainen sovitus William Shakespearen tragediasta Hamlet. Runoilija Haider palaa Kashmiriin konfliktin huipulla etsimään vastauksia kadonneesta isästään ja päätyy vedetyksi mukaan osavaltion politiikkaan.

Haider on kolmas osa Bhardwajin Shakespeare-trilogiassa Maqboolin (2003) ja Omkaran (2006) jälkeen. Elokuva sai ensi-iltansa 2. lokakuuta 2014. Se sai suurta ylistystä kriitikoilta ja paljon mediahuomiota kiistanalaisen aihepiirinsä vuoksi. Se voitti useita palkintoja, mukaan lukien yleisöpalkinto Rooman elokuvajuhlilla.

Näyttelijät

Soundtrack

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Vuoden 2014 intialaiset elokuvat
Intialaiset rikosdraamaelokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Näytelmiin perustuvat elokuvat
Vishal Bhardwajin ohjaamat elokuvat
Jyrki Peltomaa

Jyrki Peltomaa (s. 1961) on ollut Huittisten kaupunginjohtaja vuodesta 1999 lähtien. Aikaisemmin hän toimi Sallan kunnanjohtajana. Peltomaa on Seutukaupunkiverkoston puheenjohtaja.

Lähteet 

Huittisten kaupunginjohtajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1961 syntyneet
Kohdunsiirto

Kohdunsiirto on lääketieteellinen elimensiirto, jossa naisen kohtu siirretään toiselle naiselle. Tämä liittyy tilanteisiin, joissa tarvitaan kohtu lapsen synnyttämistä varten. Mahdollisia syitä kohdunsiirtoon ovat eettiset syyt kieltää kohdunvuokraus ja välttää sijaissynnytys ja adoptio syystä tai toisesta. Lisäksi on olemassa harvinainen Mayer-Rokitansky-Küster-Hauserin oireyhtymä (MRKH), jossa tytölle ei kehity kohtua ja emätin jää pienikokoiseksi. Suomessa tätä oireistoa potevia tyttöjä syntyy alle kymmenen vuodessa.

Ensimmäinen kohdunsiirto 
Esimerkiksi Saudi-Arabiassa on kohdunvuokraus kielletty. Siellä on kuitenkin toteutettu ainakin yksi kohdunsiirto vuonna 2000 tilanteessa, jossa nuoren naisen kohtu jouduttiin poistamaan synnytyksen yhteydessä runsaan verenvuodon vuoksi mutta nainen toivoi saavansa vielä toisen lapsen. Tässä tapauksessa kohtu jouduttiin poistamaan hylkimisreaktion vuoksi. Jo vuonna 1931 on ilmeisesti Saksassa siirretty kohtu eräälle tanskalaiselle transnaiselle, joka kuoli kolmen kuukauden kuluttua hylkimisreaktioon.

Ensimmäinen kohdunsiirtolapsi 
MRKH-oireyhtymässä emätin voidaan korjata venytyshoidolla, mutta kohtua ei saada aikaan muutoin kuin kohdunsiirolla. Ruotsissa oli vuoteen 2015 mennessä toteutettu yhdeksän kohdunsiirtoa. Näissä oli käytetty kahdeksassa tapauksessa lähiomaisen kohtua, yhdessä ystävän. Kahdessa tapauksessa riittävää verenkiertoa ei saatu toimimaan, mutta hylkimisreaktiot onnistuttiin lääkityksin estämään. Hedelmöitys suoritettiin koeputkimenetelmällä. Vuonna 2014 raportoitiin maailman ensimmäinen siirretyssä kohdussa syntynyt lapsi, joka syntyi sektiolla raskausmyrkytysepäilyn vuoksi. Tiettävästi ensimmäinen kuolleelta ihmiseltä siirretyssä kohdussa kehittynyt lapsi syntyi Brasiliassa joulukuussa 2017.

Kohdunsiirtoon liittyvää kritiikkiä 
Kohdunsiirtoon liittyy monenlaisia ongelmia. Jo normaali kohdunpoisto on hieman riskialtis toimenpide. Edelleen hylkimisenestolääkityksestä voi ainakin teoriassa olla haittaa lapselle. Alatiesynnytys saattaa olla erittäin vaikeaa siirtokohdulla. Suomalaiset asiantuntijalääkärit, elinsiirtoihin erikoistunut dosentti Heikki Mäkisalo ja HYKS:n Naistenklinikan emeritusprofessori Olavi Ylikorkala, eivät pidä kohdunsiirtoa realistisena vaihtoehtona MRKH-syndroomasta kärsiville naisille muun muassa siksi, että eettiset ongelmat eivät sillä poistu, vaikka lapsettomuus onkin usein siitä kärsiville henkilöille ja pariskunnille suuri murhe.

Lähteet 

Elinsiirtokirurgia
Lapsettomuus
Gynekologia
Etiikka
Joseph Lortz

Joseph (Adam) Lortz (13. joulukuuta 1887 Grevenmacher, Luxemburg – 21. helmikuuta 1975 Luxemburg (kaupunki)) oli katolinen kirkkohistorioitsija. Hän oli arvostettu reformaation tutkija ja ekumeenikko.

Lortz vihittiin papiksi 1913. Sodan jälkeen hän opetti Mainz yliopistossa ja toimi parikymmentä vuotta Euroopan historian instituutin johtajana, jolloin hän muodosti ympärilleen Luther-tutkimuksen koulukunnan.

Lortzin työtä pidetään käännekohtana katolisessa reformaationtutkimuksessa sen irtautuessa aiemmasta polemiikista objektiivisempaan lähestymistapaan. Häntä ei tutkimuksessa kiinnosta juurikaan Martti Lutherin persoonallisuus. Lortzin pääväite oli, että Luther nujersi itsessään katolisuuden, joka ei ollutkaan perimmältään katolisuutta. Ajatus, että Lutherin ero kirkosta olisi perustunut väärinkäsitykseen, on kuitenkin liian pitkälle menevä tulkinta hänen pääteoksensa Die Reformation in Deutschland valossa. Lortzin tutkimuksella on katsottu olevan vaikutusta siihen avoimuuteen, jota Vatikaanin toinen kirkolliskokous osoitti Lutherin pyrkimyksiä kohtaan.

Joseph Lortzin oppilaita ovat muun muassa Erwin Iserloh ja Peter Manns. Muita Lortzin koulukuntaan kuuluvia teologeja ovat muun muassa ranskalainen Daniel Olivier ja amerikkalainen Jared Wicks.

Lähteet
 Kauko Pirinen: Seitsenpäinen Luther. SLEY 1984, s. 72–84

Saksalaiset papit
Saksalaiset teologit
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
(I Just) Died in Your Arms

(I Just) Died in Your Arms on brittiläisen pop rock -yhtye Cutting Crewn kappale. Se oli heidän suurin hittinsä, joka nousi singlelistan kärkeen Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Suomessa sekä viiden parhaan joukkoon Isossa-Britanniassa, Etelä-Afrikassa, Ruotsissa ja Sveitsissä. Kappaleen tuotti Terry Brown ja miksasi Tim Palmer Utopia Studiosilla Lontoossa.

Lähteet

Vuoden 1986 kappaleet
Brittiläiset popkappaleet
Andreas Sander

Andreas Sander (s. 13. kesäkuuta 1989 Schwelm) on saksalainen alppihiihtäjä ja MM-mitalisti. Seuratasolla Sander edustaa SG Ennepetalia. Hän kilpailee syöksylaskussa ja super-G:ssä.

Sander debytoi alppihiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2008 Bormion super-G:ssä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2010 sijoituttuaan sijalle 28. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2015. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2022.

Sander osallistui vuoden 2011 MM-kilpailuihin Garmisch-Partenkirchenissä. Hän oli tuolloin parhaimmillaan 21. super-G:ssä. Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli parhaimmillaan syöksylaskussa 17:s. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja syöksylaskussa kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas ja syöksylaskussa kymmenes. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti syöksylaskussa hopeaa ja sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa 17:nneksi.

Nuorten MM-kilpailuihin Sander on osallistunut kolme kertaa saavuttaen kultaa super-G:stä vuodelta 2008 Formigalista.

Lähteet 
 

Saksalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Annikki Suviranta

Alma Annikki Suviranta (o.s. Elosuo; ) oli sosiaali- ja terveysministeriön osastopäällikkö ja kodin taloustieteen dosentti. 

Suvirannan vanhemmat olivat puuseppämestari Kalle Nestori Elosuo ja Naimi Elina Salonen. Hän suoritti työn ohella alemman oikeustutkinnon ja valtiotieteen tutkinnon ja väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1967. Suvirannan väitöstyön kohteena oli nuorten perheiden asuminen, asumisen kysymykset olivat tulleet hänelle tutuksi hänen toimiessaan Hakan ja Aravan palveluksessa. Seuraavana vuonna Suviranta nimitettiin sosiaaliministeriön sosiaalipoliittisen tutkimusosaston päälliköksi, ensimmäisenä naisena ministeriössä vastaavaan päällikkövirkaan, hänen työskenneltyään siellä jo kuusi vuotta. Osastolla tehtiin Suvirannan johdolla tutkimuksia laaja-alaisesti, kansainvälistä huomiota sai muun muassa palkattoman kotityön arvoa koskenut tutkimushanke. Toisaalta esimerkiksi hänen naisten ansiotyötä, päivähoitoa ja koululaisten iltapäivähoitoa koskeneita tutkimuksiaan voi pitää edelleen ajankohtaisina. Suviranta toimi Pohjoismaisen sosiaalitilastokomitean jäsenenä ja puheenjohtajana, samoin kuin useiden vuosien ajan Yhdistyneiden kansakuntien sosiaalitutkimuksen kirjeenvaihtajaverkostossa. 

WSOY julkaisi 1967 Suvirannan teoksen Perheenemännän ansiotyön kannattavuus ja motivointi. Sosiaaliministeriö julkaisi samana vuonna hänen suomenkielisen väitöskirjansa Nuorten perheiden asumistaso, samoin kuin muita Suvirannan myöhempien tutkimusten raportteja.

Suvirannan puoliso vuodesta 1953 oli korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Antti Suviranta (1923–2008).

Lähteet

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Joki (puolue)

Joki () oli kreikkalainen poliittiseen keskustaan tai keskusta-vasemmistoon kuuluva puolue. Se perustettiin vuonna 2014. Puolueen puheenjohtaja oli Stávros Theodorákis. Puolue lakkautettiin marraskuussa 2019.

Joki-puolueen linjaan kuului sosiaaliliberalismi ja humaani sosiaalipolitiikka sekä EU-myönteisyys ja antikorruptio. Vaikka puolueessa oli monia sosiaalidemokraateiksi luokiteltavia henkilöitä, luki Joki itsensä sentristiseksi puolueeksi. Puolue oli mitä todennäköisimmin saanut kannatustaan Uuden demokratian ja Pasokin perinteisiltä kannattajilta.

Viimeksi puolueella oli kaksi paikkaa Euroopan parlamentissa vuoden 2014 europarlamenttivaalien jälkeen ja 11 paikkaa Kreikan parlamentissa vuoden 2015 syyskuun vaalien jälkeen. Puolue ei saanut paikkoja Euroopan parlamenttiin vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa. Se ei osallistunut vuoden 2019 parlamenttivaaleihin.

Vaalitulokset 

Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Το Ποτάμι. Puolueen verkkosivut. 

Kreikkalaiset puolueet
Haltiatar Cassie ja kutsumaton vieras

Haltiatar Cassie ja kutsumaton vieras (The Good Witch's Garden) on vuonna 2009 julkaistu fantasiahenkinen koko perheen televisioelokuva. Sen on ohjannut Craig Pryce ja päärooleissa näyttelevät Catherine Bell ja Chris Potter.

Elokuva on The Good Witch -elokuvasarjan toinen osa ja se esitettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa Hallmark Channelilla 7. helmikuuta 2009. Suomessa elokuvaa on esittänyt Nelonen.

Elokuva kertoo haltiatar Cassiesta, joka asettuu asumaan 200 vuotta vanhaan "Gray House" -nimellä tunnettuun taloon Middletonin pikkukaupungissa. Cassie suunnittelee perustavansa kukoistavan majatalon, mutta muukalainen nimeltä Nick saapuu kaupunkiin hankaloittamaan suunnitelmia.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Haltiatar Cassie ja kutsumaton vieras HallmarkMoviesAndMysteries.comissa 
 
 
 

Vuoden 2009 elokuvat 
Kanadalaiset televisioelokuvat
Perhe-elokuvat
Fantasiaelokuvat
Empire: Four Kingdoms

Empire: Four Kingdoms (lyhyemmin pelkkä Empire) on Goodgame Empiren mobiiliversio. Siinä ei ole tietokoneversioon verrattuna esimerkiksi kaikkia rubiineilla ostettavia rakennuksia. Peli itsessään on ilmainen, mutta siinä on mahdollisuus edetä nopeammin mikromaksuilla. Android-versiota on ladattu yli kymmenen miljoonaa kertaa.

Aiheesta muualla 
 Empire: Four Kingdoms Google Playssa
 Empire: Four Kingdoms iTunesissa

Android-pelit
iOS-pelit
Martin Tungevaag

Martin Tungevaag (s. 9. heinäkuuta 1993 Ålesund) on norjalainen tuottaja ja DJ, joka nousi suureen kuuluisuuteen vuonna 2014 kappaleella "Wicked Wonderland".

Seitsemäntoista vuoden iässä Tungevaag alkoi tuottamaan netissä jakamaansa musiikkia. Hänen singlensä "Wicked Wonderland" julkaistiin Kontor Recordsin alaisena 12. kesäkuuta 2014 ja siitä tuli listamenestys kotimaassaan Norjassa sekä muissa lukuisissa Euroopan valtioissa. Seuraajasinglen "Samsara 2015" tuotti Tungevaag, josta julkaistiin kaksi versiota. Molemmilla versioilla esiintyy ruotsalainen DJ-tuottaja Robbin "Raaban" Söderlund joka nosti molemmat versiot suureen suosioon. Versio jolla esiintyy Emila, pääsi nopeasti singlelistan kärkisijoille kotimaassaan Norjassa.

Tungevaag tuotti vuonna 2015 kappaleen "Springfield" ItaloBrothers-yhtyeen kanssa.

Vuonna 2015 Martin ja Robbin päättivät tuoda yhteistyönsä uudelle tasolle sekä loivat yhdessä duon "Tungevaag & Raaban". Duo on myös tuottanut kappaleet "Parade", "Russian Roulette", "Wolf", "Beast", "Wake up Alone", "Samsara" sekä "Magical".

Martin Tungevaag esiintyi yhdessä Raabanin kanssa vuoden 2015 Weekend Festivaleilla.

Tungevaag & Raaban esiintyivät myös vuoden 2016 Ylexpopfestareilla.

He tekivät myös vuoden 2016 kesäkumibiisin Stay Awake.

Lähteet 

Norjalaiset muusikot
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Korpela

Heikki Sakari Korpela (s. 4. syyskuuta 1990 Kempele) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Pohti SkiTeamia. Korpela harjoittelee Lillehammerissa, Norjassa ja häntä valmentaa Jonas Kolstad.

Korpela debytoi maastohiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2014 Salpausselällä ollen vapaan sprintissä sijalla 59. Parhaimmillaan hän on sijoittunut Otepään maailmancupissa vapaan sprintissä helmikuussa 2017 29:nneksi.

Korpela saavutti vuoden 2013 talviuniversiadeista Italian Trentinosta pronssia sekä perinteisen sprintistä että 4 × 10 kilometrin viestistä. Vuoden 2017 Keuruun SM-kisoissa Korpela ankkuroi Pyhäjärven Pohdin pronssille parisprintissä.

Kaudella 2018 Korpela voitti Taivalkosken SM-kisoissa hopeaa 50 kilometrin hiihdossa ja pronssia 4 × 10 kilometrin viestissä. Hän saavutti hopeaa parisprintissä vuosina 2019 ja 2020.

Lähteet 
 
 http://tulokset.hiihtoliitto.fi/urheilijat/heikki-korpela/
http://www.teamkorpela.com

Viitteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Ephemeral


Ephemeral on Insomniumin EP-levy, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2013. Nimikappale Ephemeral julkaistiin myöhemmin Shadows of the Dying Sun -albumilla.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Markus Hirvonen ‎– rummut
 Ville Friman ‎– kitara, laulu
 Niilo Sevänen ‎– laulu, bassokitara
 Markus Vanhala ‎– kitara

Arvostelut 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2013 EP:t
Insomniumin albumit
Erilaiset ystävät

Erilaiset ystävät (Any Day Now) on yhdysvaltalainen draamasarja, jota esitettiin Lifetime-kanavalla vuodesta 1998 vuoteen 2002. Sarjan pääosia näyttelevät Annie Potts ja Lorraine Toussaint. Heidän roolihenkilönsä Mary Elizabeth eli "M.E." O'Brien Sims (Potts) ja Rene Jackson (Toussaint) ovat säilyttäneet lapsuusajan ystävyytensä huolimatta rodullisesta ja sosioekonomisesta eriarvoisuudestaan.

Sarjan alussa Rene palaa monien vuosien jälkeen kotikaupunkiinsa, Alabaman Birminghamiin, menestyneenä asianajajana ja "sinkkuna". Siellä hän kohtaa jälleen lapsuudenystävänsä, työväenluokkaisen ja perheellisen M.E:n. Naisten keskinäinen ystävyys ei kuitenkaan ole kuollut tai edes haalistunut, vaikka menneisyyden ja nykyisyyden varjot haastavatkin sen.

Sarjassa tärkeässä osassa ovat myös päähenkilöiden lapsuuteen 1960-luvulle sijoittuvat takautumat, joissa heitä esittävät lapsinäyttelijät Mae Middleton ja Shari Dyon Perry. Tuolloin rotusorto oli yleistä Yhdysvaltain etelävaltioissa. Asiaa toi erityisesti esiin se, että Renen isä oli mustien kansalaisoikeusliikkeen paikallinen aktiivi.

Sarjan englanninkielinen nimi on otettu Chuck Jacksonin vuoden 1962 kappaleesta "Any Day Now", joka tuo yhtymäkohdan yhdysvaltalaiseen mustien kansalaisoikeusliikkeeseen. Kappale on myös sarjan tunnusmusiikkina Lori Perryn esittämänä.

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Perhesarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Lifetimen televisio-ohjelmat
Unbreakable (EP)

Unbreakable on suomalaisen power metal -yhtye Stratovariuksen EP-levy, joka julkaistiin tammikuussa 2013 levymerkillä earMusic.

Kappaleet 2–5 ovat uudelleenmasteroituja versioita yhtyeen aiemmasta tuotannosta. EP:n kansitaiteen toteutti Gyula Havancsák.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Timo Kotipelto – laulu
 Jörg Michael – rummut (kappaleet 2–5)
 Jari Kainulainen – bassokitara (kappaleet 4–5)
 Timo Tolkki – kitara (kappaleet 4–5)
 Rolf Pilve – rummut (kappale 1)
 Matias Kupiainen – kitara (kappaleet 1–3)
 Lauri Porra – bassokitara (kappaleet 1–3)
 Jens Johansson – kosketinsoitin

Tuotanto 
 Matias Kupiainen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija, remasteroija (kappaleet 2–5)
 Gyula Havancsák – kansikuva

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 9-/10
 Kaaoszine: 10/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Unbreakable discogs.com -sivustolla

Stratovariuksen albumit
Vuoden 2013 EP:t
Mitä näitä nyt oli

Mitä näitä nyt oli on suomalaisen industrial metal -yhtye Turmion Kätilöiden kokoelma-albumi. Se julkaistiin 6. heinäkuuta 2012 levymerkillä Spinefarm Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mitä näitä nyt oli discogs.com -sivustolla

Vuoden 2012 kokoelma-albumit
Turmion Kätilöiden albumit
Texas Moon

Texas Moon on David Allan Coen levy vuodelta 1977.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 David Allan Coe – laulu, kitara

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet 

David Allan Coen albumit
Vuoden 1977 albumit
Annie Potts

Anne Hampton ”Annie” Potts (s. 28. lokakuuta 1952) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Tunnetuin hän on sivurooleista elokuvissa Ghostbusters (1984), Ghostbusters II (1989) ja Elvis Has Left the Building (2004) sekä Bo Peepin ääniroolista elokuvissa Toy Story – leluelämää (1995), Toy Story 2 (1999) ja Toy Story 4 (2019). Television puolella hän on esiintynyt muun muassa toisessa pääosassa draamasarjassa Erilaiset ystävät (1998–2002).

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Alajärven lukio

Alajärven lukio on Alajärven  kaupungin ylläpitämä lukiokoulutuksen yksikkö. Lukion tämänhetkinen rehtori on Marko Timo. Lukiossa on noin 200 oppilasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Alajärven lukion kotisivut

Suomen lukiot
Vesa Lötjönen

Vesa Lötjönen (s. 12. maaliskuuta 1959 Durban, Etelä-Afrikka) on Siilinjärven kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Siilinjärven kunnanvaltuusto valitsi hänet johtajaksi vuonna 2009. Sitä ennen hän toimi Kaavin kunnanjohtajana.

Lötjönen syntyi Durbanissa, jossa hänen isänsä työskenteli puunjalostusteollisuuden parissa. Perhe muutti takaisin Suomeen Lötjösen ollessa 4-vuotias.

Lähteet 

Siilinjärven kunnanjohtajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1959 syntyneet