joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
With Teeth

With Teeth (tunnetaan myös nimellä Halo 19) on yhdysvaltalaisen industrial rock-yhtyeen Nine Inch Nailsin vuonna 2005 julkaistu albumi. Albumia pidetään yhtyeen comebackina, sillä keulakuva Trent Reznor oli kamppaillut muutaman vuoden alkoholisminsa kanssa. Albumi on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi kuuteen vuoteen. Se meni poispäin monimutkaisista ns. konseptimaisista albumeista (esimerkiksi The Downward Spiral ja The Fragile) enemmän virtaviivaisempaan suuntaan, joten kappaleet eivät ole yhteyksissä toisiinsa. Albumilla vierailee Nirvanasta ja Foo Fightersista tuttu Dave Grohl.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 9.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Trent Reznor.

Euroopan julkaisu sisälsi bonusraidan "Home" ("The Hand that Feeds" singlen b-puoli) 14. raitana, mutta kappale on mukana vinyylijulkaisussa, "Sunspots"-kappaleen jälkeen. Ison-Britannian versio sisältää lisäksi toisen bonuskappaleen, "Right Where It Belongs V2". Japanilainen versio sisältää Ison-Britannian bonusraidan ja "The Hand That Feeds (Ruff Mix)" Photekilta.

Kokoonpano 
 Trent Reznor – laulu, kaikki instrumentit

Vierailevat muusikot 
 Dave Grohl – lyömäsoittimet (kappale 1), rummut (kappaleet 2–3, 6 ja 9–11)
 Alien Tom – turntable (kappale 1)
 Rupert Parkes – lisäohjelmointi (kappale 1)
 Jerome Dillon – liverummut (kappale 7 & bonuskappale "Home"), lisärumpukone

Tuotanto 
 Trent Reznor – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, 5.1 surround mix, äänisuunnittelija
 Alan Moulder – tuotanto, äänittäjä, lisäsoittimet
 Atticus Ross – musiikkiohjelmointi, lisätuotanto, äänisuunnittelija
 Leo Herrera – äänittäjä, projektikoordinaattori
 James Brown – äänittäjä, 5.1 surround mix
 Rich Costey – äänittäjä
 Tom Baker – masteroija
 Adam Ayan – surround-masteroija
 Rob Sheridan – graafinen suunnittelu
 Jeremy Berman – rumputeknikko
 Gerch for Drum Fetish – rumputeknikko

Arvostelut 
 Metacritic: 71/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: B+
 Pitchfork Media: 6.5/10
 Rolling Stone: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Nine Inch Nailsin albumit
Jo

Jo tarkoittaa seuraavia:

 
 Jo, ranskalainen elokuva vuodelta 1971
 jō, japanilainen ase
 .

Henkilöt
Jo on seuraavien henkilöiden nimi:

Jo sukunimenä 
 Jo Gi-hyang (s. 1963), eteläkorealainen maahockeypelaaja
 Jo Jung-suk (s. 1980), eteläkorealainen näyttelijä
 Jo Yong-suk (s. 1988), pohjoiskorealainen ampuja
 Shōji Jō (s. 1975), japanilainen jalkapalloilija

Jo etunimenä 
 Jo Bauer (s. 1961), saksalainen autourheiluvaikuttaja
 Jo Benkow (1924–2013), norjalainen poliitikko
 Jo Inge Berget (s. 1990), norjalainen jalkapalloilija
 Jo Bonfrere, alankomaalainen jalkapallovalmentaja
 Jo Bonner (s. 1959), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
 Jo Bonney, yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja
 Jo Burt (s. 1956), englantilainen basisti
 Jo Byrns (1869–1936), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Jo Cox (1974–2016), brittiläinen poliitikko
 Jo Ann Davis (1950–2007), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
 Jo Frost (s. 1971), brittiläinen pedagogi ja televisioesiintyjä
 Jo Gartner (1954–1986), itävaltalainen autourheilija
 Jo van Gastel (1887–1969), alankomaalainen jousiampuja ja olympiavoittaja
 Jo Grimond (1913–1994), brittiläinen poliitikko, liberaalipuolueen puheenjohtaja
 Jo-Anne Knowles (s. 1971), englantilainen näyttelijä
 Jo Nesbø (s. 1960), norjalainen kirjailija ja muusikko
 Jo Schlesser (1928–1968), ranskalainen autourheilija
 Jo-Vaughn Virginie Scott (s. 1995), yhdysvaltalainen hip hop -artisti
 Jo Stafford (1917–2008), yhdysvaltalainen laulaja
 Jo Swinson, Joanne Swinson (s. 1980), brittiläinen liberaalidemokraattinen poliitikko
 Jo-Wilfried Tsonga (s. 1985), ranskalainen tennispelaaja
 Jo Van Fleet (1914–1996), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jo Walton (s. 1964), walesilais-kanadalainen fantasia- ja science fiction -kirjailija ja runoilija
 Jo Zeller (s. 1955), sveitsiläinen autourheilija

Jo taiteilijanimenä 

 Jô, oik. João Alves de Assis Silva (s. 1987), brasilialainen jalkapalloilija
 Jo Angel, oik. Jonnaemilia Kärkkäinen (s. 1982), suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
 Jo Bonnier, oik. Joakim Bonnier (s. 1972), ruotsalainen autourheilija
 Jo Hiffernan, oik. Joanna Hiffernan(1843–1903), irlantilaissyntyinen James McNeill Whistlerin ja Gustave Courbet’n kuuluisien maalausten malli ja muusa
 Jo Potter, oik. Joseanne Potter (s. 1984), englantilainen jalkapalloilija 
 Jo Rees, oik. Joanna Rees, englantilainen kirjailija
 Jo Siffert, oik. Joseph Siffert (1936–1971), sveitsiläinen kilpa-autoilija 
 Jo Swerling, oik. Joseph Swerling (1893–1964), yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
 Jo Vonlanthen, oik. Joseph Vonlanthen (s. 1942), sveitsiläinen kilpa-autoilija
 Jo Jo White, oik. Joseph Henry White (s. 1964), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Sumi Jo, oik. Soo Kyong-jo (s. 1962), eteläkorealainen oopperalaulaja, sopraano

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Jo Stiles, televisiosarjassa Emmerdale
Sihvola

Sihvola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aukusti Sihvola (1895–1947), painija
 Erkki Sihvola (1885–1956), maanviljelysneuvos, valtion hevoshoidon tarkastaja 
 Juha Sihvola (1957–2012), filosofi ja historioitsija
 Pekka Sihvola (s. 1984), jalkapalloilija
 Sakari Sihvola (1919–2003), insinööri ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Sirkka Anna-Liisa Sihvola (1921–1938), liikeapulainen ja henkirikoksen uhri
Pierre Dupuy

Pierre Dupuy, tunnettu myös nimellä Puteanus (27. marraskuuta 1582 – 14. joulukuuta 1651), oli ranskalainen historioitsija, joka kuului oppineisiin libertiineihin. Toinen libertiini Jacques Dupuy oli hänen veljensä.

Elämä 

Dupuy syntyi Agenissa, Lot-et-Garonnessa, Akvitaniassa, Ranskassa. Vuonna 1615 Pariisin parlementin ensimmäinen puheenjohtaja Mathieu Molé antoi hänen tehtäväkseen  inventoida käsikirjoitukset, jotka tunnettiin nimellä Trésor des diaries. Työ kesti 11 vuotta. Inventaari on talletettuna Ranskan kansalliskirjastoon ja puhtaaksikirjoitetut tekstit arkistoihin Pariisiin, Lontooseen ja muualle.

Dupuyn työtä arvostetaan edelleen, mutta sen on osittain korvannut julkaisu Layettes du trésor (4 osaa, toimitettu 1863–1902; yltää taaksepäin vuoteen 1270 saakka). Dupuy julkaisi myös yhdessä veljensä Jacquesin js heidän ystävänsä Nicolas Rigaultin kanssa Jacques Auguste de Thoun Historian (1620, 1626). Veljekset toimivat myös kuninkaallisen kirjaston hoitajina, ja toimittivat hakemiston kirjastosta (Nos. 9352–9354 ja 10366–10367 Ranskan kansalliskirjaston latinankielisessä kokoelmassa). Dupuy kuoli Pariisissa.

Teoksia 

Työnsä aikana Dupuy tutustui valtavaan määrään ennen julkaisemattomia kirjoituksia. Ne antoivat hänelle materiaalia moniin teoksiin:
 Traité des droits et des libertés de l'église gallicane, avec les preuves (1639)
 Histoire de l'ordre militaire des Templiers (1654)
 Histoire générale du schisme qui a été dans l'église depuis 1378 jusqu'à 1428 (1654)
 Histoire du différend entre le page Boniface VIII et le roi Philippe le Bel (1655)

Nämä teokset, erityisesti viimeksi mainittu, ovat merkittäviä keskiajan kirkon ja valtion suhteiden tutkimisen kannalta.

Muita teoksia:
 Traité des régences et des majorités des rois de France (1655)
 Recueil des droits du roi (1658)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Olivier Thill: Pierre Dupuy - Jacques Dupuy  

Ranskalaiset historioitsijat
Vuonna 1582 syntyneet
Vuonna 1651 kuolleet
Jacques Dupuy

Jacques Dupuy (1591-1656) oli ranskalainen historioitsija ja kuninkaallisen kirjaston kirjastonhoitaja yhdessä veljensä Pierre Dupuyn kanssa. Heidät luetaan oppineisiin libertiineihin. Aiemmin Dupuy toimi Saint-Sauveurin priorina. Hän kokosi kuninkaan kirjastoon 9000 teoksen ja 296 käsikirjoituksen kokoelman, joka muodostaa nykyisin osan Ranskan kansalliskirjastosta.

Aiheesta muualla 
 Olivier Thill: Pierre Dupuy - Jacques Dupuy  

Ranskalaiset historioitsijat
Kirjastonhoitajat
Vuonna 1591 syntyneet
Vuonna 1656 kuolleet
Barker-Littoinen

Barker-Littoinen Oy oli Turussa toiminut tekstiiliteollisuusyritys joka muodostettiin 1941 fuusioimalla Aktiebolaget John Barker Osakeyhtiö ja Littoinen Oy.

Historia

Finlaysonin tehtaan tekniseksi johtajaksi Suomeen tullut John Barker perusti Turkuun puuvillakehräämön joka aloitti toimintansa 1845. Tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö nimeltä Aktiebolaget John Barker & C:o vuonna 1872.  Vuonna 1891 otettiin käyttöön puuvillakutomo; siihen saakka tehdas oli tuottanut vain puuvillalankaa.

Aktiebolaget John Barker Osakeyhtiö muodostettiin 1898 ja vuonna 1912 sen palveluksessa oli 300 työntekijää.  1927 työntekijöitä oli 1850 ja myynti oli 101 miljoonaa markkaa.  Littoinen Oy oli puolestaan 1738 perustettu Littoisissa toiminut villakankaita valmistanut yritys.

Vuonna 1965 Barker-Littoinen omisti enää Barkerin puuvillatehtaan Turun Raunistulassa.  Yhtiö fuusioitiin 1971 Kaukomarkkinat Oy:hyn sen puuvillatekstiilejä valmistavaksi Barker-yksiköksi.  1978 tämä yksikkö siirtyi osaksi vastaperustettua Valvilla Oy:tä.

Valvilla lopetettiin 1993, mutta Esa Pulsa perusti sen raunioille Barker Kutomo Oy:n ja osti vielä myymättömiä koneita sekä yhdisti siihen kaksi aiemmin perustamaansa tehdasta. Nykyisin tämä yritys toimii Liettuan Kaunasissa.

Lähteet
Poistuneet pörssiyhtiöt.

Viitteet

Kirjallisuutta
Scripta Ethnologica: 13. Marja Salkoranta, John Barkerin puuvillatehtaan työntekijöiden työ- ja asunto-olosuhteista 1900–1940. 1977, 84 s

Aiheesta muualla
Aiheesta Turun yliopiston historian laitoksen sivuilla.
 Merkillinen 13-luku Barkerin puuvillatehtaan historiassa, Suomen Kuvalehti, 04.11.1933, nro 45, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Tekstiilivalmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Littoinen
Nisibis

Nisibis, nykyiseltä nimeltään Nusaybin, on kaupunki Itä-Turkissa Mardinin maakunnassa. Kaupunki sijaitsee aivan Syyrian Hasakan maakunnan rajan tuntumassa. Väkilukuarvio vuodelle 2014 oli 90 152.

Kaupunki tunnettiin jo antiikin aikana. Seleukidit perustivat kaupungin uudelleen nimellä Antiokia Mygdonia (Αντιόχεια της Μυγδονίας). Myöhemmin Nisibis sijaitsi Rooman ja Persian raja-alueella ja se vallattiin useaan kertaan. Lucullus valtasi sen ja Trajanus valtasi sen toistamiseen vuonna 115. Septimius Severus valtasi kaupungin vuonna 194. Sapor I valtasi sen takaisin Persialla, mutta vuonna 297 se luovutettiin Roomalaisille. Julianuksen tappion jälkeen Nisibis luovutettiin takaisin Persialle.

Lähteet

Turkin kaupungit
Julia Ann

Julia Ann (Tavella) (s. 8. lokakuuta 1969, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.

Ann on entinen Penthouse Pet sekä nykyinen AVN Hall of Famen jäsen. Hän teki ensiesiintymisensä pornoelokuvien alalla vuonna 1993. Hän on PETA:n pitkäaikainen jäsen. 

Julia Ann meni 21. kesäkuuta 2003 naimisiin elokuvaohjaaja Michael Ravenin kanssa. Annille on myönnetty vuonna 2000 AVN-palkinto.

Palkinnot
2010 AVN Awards: palkinnot luokissa ”Paras maskeeraus” (elokuvasta The 8th Day) ja ”Vuoden paras MILF/Puumanainen näyttelijä”.
2011 AVN Awards: palkinto luokassa ”Vuoden paras MILF/Puumanainen näyttelijä”.
2011 XRCO Awards: palkinto luokassa ”Vuoden MILF”.
2012 XRCO Awards: kunniagallerian jäsenyys.
2013 AVN Awards: palkinto luokassa ”Vuoden paras MILF/Puumanainen näyttelijä”.
2014 XBIZ Awards: palkinto luokassa ”Vuoden MILF-esiintyjä”.
2015 AVN Awards: palkinto luokassa ”Kuumin MILF (kannattajien valinta)”.
2017 XRCO Awards: palkinto luokassa ”Aikuisviihdemedian valtavirran suosikki”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Maria Mena

Maria Viktoria Mena (s. 19. helmikuuta 1986) on norjalainen pop-laulaja.

Ura
Mena syntyi Oslossa. Hänen vanhempansa ottivat avioeron tyttären ollessa 9-vuotias. 13-vuotiaana Mena muutti asumaan isänsä kanssa, ja alkoi kirjoittaa laulunsanoja mm. vanhempiensa avieron aiheuttamista tunteista.

Mena julkaisi ensimmäisen singlensä "Fragile" vuonna 2002. Toisella singlellään "My Lullaby" hän pääsi Norjan virallisen listan viidenneksi. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa oli Another Phase (2002). Albumia myytiin Norjassa 40 000 kappaletta. Hänen seuraava albuminsa Mellow julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Yksityiselämässä Menalla ei mennyt yhtä hyvin. 17-vuotiaana hänelle kehittyi masennus ja syömishäiriö. Hän parani sittemmin syömishäiriöstä.  

Vuonna 2004 Mena julkaisi kansainvälisen debyyttialbuminsa White Turns Blue, joka sisälsi kappaleita Menan kahdelta aiemmalta albumilta. Mena on saavuttanut menestystä kansainvälisillä markkinoilla albumin julkaisun jälkeen. Albumin kappale "You're the Only One" nousi listoille Norjassa, Hollannissa ja Yhdysvalloissa. 

Menan seuraavan albumin Apparently Unaffected single "Just Hold Me" saavutti suosiota useissa Euroopan maissa, mm. Saksassa ja Hollannissa. Vuonna 2008 Mena julkaisi albumin Cause and Effect, jonka lauluissa hän käsittelee mm. nuoruutensa traumoja ja ihmissuhteita. Albumin single "All This Time" nousi listoille mm. Norjassa, Saksassa ja Suomessa. Menan uusin albumi Viktoria julkaistaan syyskuussa 2011.

Diskografia

Albumit
 Another Phase (2002)
 Mellow (2004)
 Apparently Unaffected (2005)
 Cause and Effect (2008)
 Viktoria (2011)
 Weapon in Mind (2013)

Kokoelma-albumit
 White Turns Blue (2004)

Singlet
 Fragile (2002)
 My Lullaby (2002)
 You're the Only One (2004)
 Just a Little Bit (2004)
 Miss You Love (2005)
 Just Hold Me (2006)
 Our Battles (2006)
 Nevermind Me (2006)
 Belly Up (2008)
 All This Time (Pick-Me-Up Song) (2008)
 I'm In Love (2009)
 I Was Made for Lovin' You (2009)
 Wide Awake (Sasha ft. Maria Mena) (2009)
 Home for Christmas (2010)
 This Too Shall Pass (2011)
 Homeless (2011)
 Fuck You (2013)
 I've Always Liked That (2013)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maria Menan blogi
 Maria Mena Official UK 
 
 Maria Mena Facebookissa

Norjalaiset poplaulajat
Norjalaiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Pauliina Lerche

Pauliina Lerche (o.s. Luukkanen, s. 1974 Rääkkylä) on muusikko, erikoisalanaan karjalainen perinne. Hänen pääinstrumenttinsa on harmonikka. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolta 2002.

Hän on soittanut muun muassa seuraavissa kansanmusiikin ja kevyen musiikin kokoonpanoissa:
 Hector Acoustic Quartet 2004–
 Kriya 2003–
 Vesa-Matti Loirin yhtye 2002-
 Burlakat 1994–
 Mimmit 1993–
 Sivuluisu 1990–1993
 Värttinä 1983–1989 

Hänen aviomiehensä on Peter Lerche, jonka kanssa hän on työskennellyt muun muassa seuraavissa yhtyeissä: Vesa-Matti Loirin yhtye, Duo Pauliina & Peter Lerche, Kriya.

Levytyksiä 
 Katrilli  (2002)
 Malanja (2006)

Malanja-levy kuvaa hyvin Lerchen ominaisluonnetta: Malanja on vahvasti karjalaisesta perinteestä innoituksensa saanut levy, mutta siinä kuullaan myös intialaista viulunsoittoa, bulgarialaisia ja irlantilaisia huiluja, dobroa, säkkipilliä sekä jazz-sävyjä.

Kihaus Folk 

Pauliina Lerche on ollut Kihaus Folkin taiteellinen johtaja. Hän oli vanhan Kihauksen johtokolmikossa vuodesta 2005 aluksi yhdessä yhdessä Mari Kaasisen ja Jukka Kyllösen kanssa. Kun uusi Kihaus Folk perustettiin 2007, hänet nimettiin sen taiteelliseksi johtajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pauliina Lerchen kotisivut
Pauliina Lerche lauluntekijänä - Fono.fi

Suomalaiset kansanmuusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Yang Jiechi

Yang Jiechi (, s. toukokuussa 1950, Shanghai) oli Kiinan kansantasavallan ulkoministeri vuosina 2007–2013. Hän oli aiemmin Kiinan Yhdysvaltain-lähettiläs ja varaulkoministeri vastuussa Latinalaisen Amerikan ja Hongkongin suhteista.

Yang on opiskellut Bathin yliopistossa ja London School of Economicsissa 1973–1975 ja puhuu sujuvaa englantia. Hän työskenteli 1980–1990-luvulla Washingtonin suurlähetystössä ja hänet nimitettiin Li Zhaoxingin seuraajana suurlähettilääksi [2001. Jiechi neuvotteli amerikkalaisten kanssa mm. Hainanin vakoilukonetapauksen aikana 2001.

Vuonna 2005 hän palasi Kiinaan silloisen ulkoministeri Li Zhaoxingin avustajaksi, ja hänet nimitettiin hänen seuraajakseen 2007. Hän on kommunistisen puolueen 16. keskuskomitean jäsen.

Lähteet
 China names new foreign minister (BBC; 27.4.2007)
 Yang Jiechi 杨洁篪 (China Vitae)
 Yang Jiechi appointed China's new foreign minister (www.chinaview.cn)
 Yang Jiechi, Vice Minister of Foreign Affairs (Ministry of Foreign Affairs,  the People's Republic of China)

Kiinan ulkoministerit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannu Niklander

Hannu Niklander (s. 16. maaliskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1983.

Niklanderin tuotanto on monipuolinen ja käsittää muun muassa romaaneja, novelleja, matkakirjoja sekä runoutta. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 romaanista Aurinko katsoo taakseen Kirjallisuuden valtionpalkinto. Vuonna 2015 hän sai Kainuun kirjallisuuspalkinnon matkaesseekokoelmasta Luon katseen luoteeseen.

Niklander varttui Helsingin Käpylässä, mutta perheellä oli tiiviit yhteydet Vihtiin, missä sijainnut Salmen kartano, jonka kirjailijan isoisä Alwar Niklander vuonna 1963 oli myynyt ulkoilualueeksi Helsingin kaupungille, oli kirjailijan isän lapsuudenkoti. Sittemmin Niklander asui myös itse Vihdissä. Niklanderin puoliso on dosentti Kirsti Salmi-Niklander, ja heillä on kaksi lasta. He asuvat Karkkilan Fagerkullassa. 

Niklanderille myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013. Hannu Niklander on ollut Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 2001−2003 ja 2005−2019, joista varapuheenjohtajana 2007−2019. Hänet kutsuttiin Suomen Kirjailijaliiton kunniajäseneksi vuonna 2021.

Teokset 
Kotiinpäin : runoja, Gummerus, 1974 
Maakuntalaulu, Johanna kustannus, 1979 
Kössi Kaatran elämää ja lohjalaisvaiheita : 100-vuotisjuhlajulkaisu, [julk.] Lohjan kotiseutututkimuksen ystävät ry, 1982 (Lisiä Lohjan pitäjänkertomukseen ; 54) 
Kauniisti niiaava tytär, Kustannus-Mäkelä, 1983 
Suksien surujuhla, Kustannus-Mäkelä, 1985 
Muodonmuutoksia, Kustannus-Mäkelä, 1987
Kahvilavieraan muistiinpanot, Äitini talo - Arto Kytöhonka, 1987 
Öinen kävely, lyhytproosaa, Kustannus-Mäkelä, 1989
Tuokiokuvia Euroopasta, Cultura, 1990 
Sairaskertomuksia, Pohjoinen, 1994 
Vaahteranlehti ja vaakunalilja, Pohjoinen, 1996 
Aurinko katsoo taakseen, Atena, 1999
Leskimiehen kevät, Atena, 2000 
Radan varrella varjo, Atena, 2003 
Kuu jättää jäljen, Atena, 2006
Hopeatornien maa, TAI-teos, 2008
Ansionsa mukaan, Atena, 2009
Taivaalla tutut tähdet, Edico, 2013
Luon katseen luoteeseen. Matkakertomuksia Pohjolasta. Robustos, 2014
Kuinka saa sanoa. Pakina- ja esseekokoelma. Robustos 2015
Kolmelta mantereelta. Matkakertomuksia maailmalta. Robustos, 2016
Rikottua lasia. Lyhytproosaa. Robustos, 2017
Euraasian muistot. Matkaesseitä. Robustos, 2018
Nuoriherra. Romaani. Robustos, 2019
Tyhjää toimittamassa. Romaani. Robustos, 2020
Uudesta maailmasta. Matkaesseitä. Robustos, 2021
Luovutetut alueet. Romaani. Robustos, 2022

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kirjailijat
Kirjallisuuden valtionpalkinnon saajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Tekirdağin maakunta

Tekirdağin maakunta on maakunta Turkissa. Se on kuuluisa lihapullista nimeltään "Tekirdağ köfte" ja turkkilaisesta alkoholijuomasta Raki. Maakunnan pääkaupunki on Tekirdağ.

Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 937 910.

Piirikunnat 
Tekirdağ on jaettu 9 piirikuntaan. Pääkaupunki lihavoidulla tekstillä.

Çerkezköy
Çorlu
Hayrabolu
Malkara
Marmara Ereğli
Muratlı
Saray
Şarköy
Tekirdağ

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin maakunnat
Ksii Ursae Majoris

Ksii Ursae Majoris: (ξ Ursae Majoris/ξ UMa) eli Alula Australis on Ison karhun tähdistön kaksoistähti 27,3 valovuoden päässä. Molemmat tähdet ovat Auringon tyyppisiä ja spektroskooppisia kaksoistähtiä.

Kaksoistähden kiertoaika on 59,84 vuotta, radan isoakselin puolikas 2,53 kaarisekuntia eli 21,2 (12,5–39,9) AU ja soikeus 0,414.

Xii UMa:n molempien tähtien väitetään olevan spektroskooppisia kaksoistähti.
Spektroskooppisen A-systeemin kiertoaika on 1,834 vuotta ja väli 0,8–2,6 ja e=0,61, B-systeemin 3,98 päivää. Ba:llä voi siis olla myös yksi komponentti, ruskea kääpiö 0,06 AU:n päässä. Väitetyn B:n ison seuralaisen kiertoaika on ehkä 2,2–2,9 vuotta.

Ksii UMA:n komponenttien massat:

Aa 1,05
Ab 0,4
Ba 0,9
Bb 0,04
Bc 0,5

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ksii Ursae majoris Alcyone
Xi Ursae Majoris system at SolStation.com
Alula Australis by Dr. Jim Kaler.

 Kaksoistähdet
Linnanpuisto

Linnanpuisto () on Turussa sijaitseva puisto. Puisto on nimetty sen läheisyydessä sijaitsevan Turun linnan mukaan ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria.

Historia
Linnanpuiston alueella on sen sijainnista johtuen ollut jo pitkään erilaisia puistomaisia istutuksia. Puiston vieressä kulkevan Linnankadun varrelle istutettiin ensimmäinen puukujanne jo vuonna 1637. Kun puukujanne uusittiin neljännen kerran vuonna 1901, tehtiin samalla suunnitelma ulkoilmamuseon perustamisesta Linnan ympäristöön. Ulkoilmamuseo avattiin vuonna 1906.

Puisto osoittautui valmistuttuaan kooltaan riittämättömäksi, ja jo vuonna 1907 laadittiin suunnitelma puiston laajentamiseksi. Vuonna 1929 Linnanpuistoon siirrettiin Pernon kaupunginosasta Paakarlan kartanon päärakennus. 1930-luvulla puistoa uusittiin korkeasta työttömyydestä johtuen hätäaputöinä.

Sekä Turun linna että sitä ympäröivä puisto vaurioituivat pahoin sota-aikana. Myös puistoon siirretty Paakarlan kartano tuhoutui. Sodan puistolle aiheuttamat vauriot korjattiin 1950-luvulla. 1950-luvun jälkeen Linnanpuistossa ei ole suoritettu merkittäviä muutostöitä.

Lähteet

Turun puistot
Rastaalan koulu

Rastaalan koulu on Espoon Karakalliossa sijaitseva alakoulu. Luokat 2-3-4 ovat alatalossa, luokat 1-5-6 ylätalossa ja erityisluokkia on keskitalossa. Koulussa on noin 600 oppilasta.

Vuonna 1952 valmistuneen alarakennuksen ja opettaja-asuntolan on suunnitellut Toivo Pelli ja vuonna 1968 valmistuneen ylärakennuksen Erkki Pasanen. Alarakennus on remontoitu 1998 ja ylärakennus peruskorjattu ja laajennettu 2010. Vuonna 2018 alatalossa todettiin sisäilmaongelma, jota seurasi remontti, joka loppui keväällä 2019.

Lähteet 

Espoon peruskoulut
Karakallio
Murderworks

Murderworks on Rotten Soundin vuonna 2002 julkaistu kolmas albumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Keijo Niinimaa – laulu
 Kai Hahto – rummut
 Mika Häkki – basso
 Mika Aalto – kitara

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2002 albumit
Rotten Soundin albumit
Under Pressure (albumi)

Under Pressure on Rotten Soundin vuonna 1997 julkaistu esikoisalbumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Keijo Niinimaa – laulu
 Mika Aalto – kitara
 Pekka Ranta – basso
 Kai Hahto – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1997 albumit
Vuoden 1997 esikoisalbumit
Rotten Soundin albumit
Drain

Drain on Rotten Soundin vuonna 1998 julkaistu toinen albumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Keijo Niinimaa – laulu
 Juha Yli-Koski – kitara
 Mika Aalto – kitara
 Pekka Ranta – basso
 Kai Hahto – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1998 albumit
Rotten Soundin albumit
Chris Kunitz

Christopher "Chris" Kunitz (s. 26. syyskuuta 1979 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Kunitzin pelipaikka on laitahyökkääjä.

Peliura

Seurajoukkueissa 
Pelattuaan neljä edelliskautta yliopistoliiga CCHA:ssa, Kunitz teki sopimuksen Mighty Ducks of Anaheimin kanssa syksyllä 2003. Ensimmäinen kausi meni vielä pääosin farmiliigassa, mutta työsulkukauden 2004–2005 jälkeen Kunitz vakiinnutti paikkansa sittemmin nimensä Anaheim Ducksiksi vaihtaneen joukkueen miehistössä. 

Kunitzin varsinainen läpimurtokausi oli 2005–2006, jolloin hän teki Ducksille 19 maalia ja 41 pistettä, pelattuaan ensin alkukaudesta kaksi ottelua Atlanta Thrashersissa. Atlanta oli ottanut Kunitzin waiver-listalta, josta oli menettänyt Kunitzin hieman myöhemmin uudestaan Anaheimiin. Kunitz rikkoi Anaheimissa seuran tulokkaiden maali- ja piste-ennätykset, jotka olivat aiemmin olleet Paul Kariyan nimissä.

Seuraavalla kaudella Kunitz nosti yhä tasoaan. Hän pääsi Ducksin ykkösketjuun Andy McDonaldin ja Teemu Selänteen rinnalle, nousten 25 maalin hyökkääjäksi liigan kovimmassa joukkueessa. Pudotuspeleissä Kunitz loukkaantui konferenssifinaaleissa, mutta hän palasi jäälle 5. loppuottelussa Ottawa Senatorsia vastaan. Ducks voitti ottelun 6–2 ja seurahistoriansa ensimmäisen Stanley Cupin. Seuraava kausi ei ollut enää yhtä menestyksekäs. McDonald myytiin St. Louis Bluesiin, ja Selänne empi uransa jatkamista. Kaikesta huolimatta Kunitz pelasi taas hienon 50 pisteen kauden, tosin joukkue putosi mestaruustaistelusta heti playoffien avauskierroksella.

Kunitz pelasi Anaheimissa helmikuuhun 2009, jolloin hänet kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin, joka oli pitkään etsinyt uutta laitahyökkääjää. Vaihdossa Anaheim sai puolustaja Ryan Whitney.

Maajoukkueessa 

NHL-pettymyksen jälkeen Kunitz liittyi Kanadan maajoukkueeseen, joka valmistautui MM-kotikisoihin. Kanada voitti sekä alku- että jatkolohkonsa puhtaalla pelillä. Puolivälierässä se voitti Norjan 8–2, ja välierässä Ruotsin 5–4. Loppuottelu Venäjää vastaan oli huikeaa kiekkodraamaa. Kanada johti ottelua 4–2, kun vielä hieman yli puoli erää oli ottelua jäljellä. Venäjä kuitenkin nousi tasoihin Aleksei Tereštšenkon ja Ilja Kovaltšukin maaleilla, ja jatkoajalla Kovaltšuk laukoi kiekon Kanadan maaliin ja Venäjän maailmanmestariksi. Kunitzille ja Kanadalle siis hopeaa.

Tilastot

Seurajoukkueissa

Kanadan maajoukkueessa

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Lappeenrannan kisapuiston jäähalli

Kisapuiston jäähalli  on jäähalli Kisapuiston urheilukeskuksessa Parkkarilassa Lappeenrannassa. Halli valmistui 30. syyskuuta 1972, kun tekojäärata katettiin. Paikalla sijainnut tekojäärata avattiin 23. lokakuuta 1963, ja se oli Suomen viides.

Jäähallin pääkäyttäjiä ovat SM-liigassa pelaava jääkiekkoseura Saimaan Pallo, muodostelmaluisteluseura Saimaan Muodostelmaluistelijat, taitoluisteluseurat Lappeenrannan luistelijat ja Lappeenrannan Taitoluistelijat sekä kaukalopallosera RB-93.

Kisapuistossa tehtiin vuonna 2004 peruskorjaus- ja laajennustyö. Keväällä alkaneessa ja lokakuussa valmistuneessa kunnostuksessa muun muassa laajennettiin ja parannettiin yleisötiloja, rakennettiin yhdeksän aitiota ja uusi väestönsuoja sekä uusittiin valaistus, äänentoisto ja tulostaulut.

Halliin mahtuu 4 820 henkeä: istumaan 2 808, seisomaan 2 000 sekä pyörätuolipaikkoja 12.

Kisapuiston päähallin vieressä on harjoitusjäähalli (niin sanottu Rättihalli), UK-areena sekä tekojää, jota käyttää lappeenrantalainen jääpalloseura Veiterä.

Imatran Ketterä pelasi kaudella 2018–2019 ensimmäisen Mestis-finaalin loppuunmyydyssä hallissa. 

Kisapuistoon asennettiin kesällä 2019 uudet led-paneelit vanhojen valomainosten tilalle.

Hallin ongelmat 
Hallissa on ollut viime vuosina paljon ongelmia. Esimerkiksi vuonna 2016 tehtiin tutkimus, jossa paljastui, ettei hallin katto kestä paljoa painoa. Tämän takia hallin katto joudutaan talvisin kolaamaan puhtaaksi uudesta lumesta. Katon painorajoituksien takia halliin ei voi myöskään asentaa isompaa mediakuutiota. Kuitenkin vuoden 2021 kesällä saatiin asennettua uusi moderni mediakuutio. Lappeenrantaan suunnitellaankin uutta hallia, jonka olisi tarkoitus valmistua vuoteen 2021 mennessä.

Jäädytetyt pelinumerot 

 #3  Lalli Partinen
 #8  Ville Koho
 #9  Petri Skriko
 #20  Heikki Mälkiä (käyttöoikeus pojallaan Simolla)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kisapuiston katsomokartta jääkiekko-otteluissa

Suomen jäähallit
Lappeenrannan urheilupaikat
NearLY

NearLY on Nine Inch Nailsin ex-rumpali Jerome Dillonin sooloprojekti. Dillon perusti nearLYn lähdettyään Nine Inch Nailsista vuonna 2005. Yhtyeen musiikki muistuttaa paljon The Fragilen aikaista Nine Inch Nailsia. Dillon yhdistelee musiikissaan ambienttia ja rockia. NearLYn levyillä on mukana monia vierailijoita, kuten levyllä "Reminder", oli mukana laulamassa Nothing Recordsista tuttu Claudia Sarne.

Studioalbumit 
Reminder (2005)

Singlet 
Straight to nowhere (2005)

Aiheesta muualla 
Jerome Dillonin kotisivut 
nearLYn viralliset kotisivut
Ninwiki

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Asemanpuisto

Asemanpuisto (), virallisesti asemakaavan mukaan Rautatientori (, nykymuodossa Järnvägstorget) on yksi Turun puistoista. Vuonna 1895 valmistuneen puiston pinta-ala on 6 400 neliömetriä ja se sijaitsee nimensä mukaisesti Turun päärautatieaseman edustalla. Puistokorttelia ympäröivät kadut ovat Ratapihankatu, Humalistonkatu, Läntinen Pitkäkatu ja Käsityöläiskatu.

Turun Asemanpuisto sisältyy yhdessä päärautatieaseman alueen kanssa Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Historiaa 
Tivolikenttänä olleen alueen käyttö muuttui, kun Turkuun saatiin rautatie ja asemarakennus valmistui 1876. Aseman edusta kivettiin vuonna 1893. Jäljelle jääneen rakentamattoman osan rakentamisesta keskusteltiin kaupunginvaltuustoa myöten. Pohdinta koski lähinnä sitä, tehdäänkö puistosta junalle kiirehtivien ihmisten tarpeita paremmin palveleva läpikulkupuisto vai suunnitellaanko siitä promeneeraukseen soveltuva puisto mutkittelevine puistokäytävineen. Kaupunginpuutarhuri Oscar Rudolf Gauffin teki useita suunnitelmia ja niille kustannuslaskelmat. Valtuusto hyväksyi suunnitelman, jossa puiston kolmelle sivulle istutetaan puurivit ja puistokäytävät soveltuvat nopeaan läpikulkuun. Gauffinia pidetään ensimmäisenä varsinaisena Turun kaupunginpuutarhurina.

Puiston rakentaminen alkoi vuonna 1894 ja se valmistui seuraavana vuonna. Puistokäytävistä tehtiin kuitenkin kaarevat, mutta niitä on myöhemmissä uudistustöissä suoristettu. 

Puistossa on kuvanveistäjä Matti Hauptin suunnittelema ja vuonna 1950 Turun kaupungille lahjoitettu Aino-patsas ja patsaan yhteydessä vesiallas. Patsas paljastettiin 1951.

Puisto nykyään 
Asemanpuisto kuuluu Turun edustusviheralueisiin ja se hoidetaan päivittäin. Lintujen ruokinta puistossa on aiheuttanut siisteysongelmia ja ruokinta on ollut kiellettyä jo pidemmän aikaa. Myös kaupunki on lopettanut jyväruokinnan. Ongelmana on ollut ihmisten linnuille tuoman ruuan määrä ja linnuille sopimaton, pilaantuva ruoka: silakkalaatikko ja koiranruoka eivät sovi linnuille kuten eivät myöskään esimerkiksi leivonnaiset, maksalaatikko ja rosolli. Kaikissa puistoissa ruokinta ei ole kielletty.

Puiston nimi 
Asemanpuisto on asemakaavassa virallisesti tori nimeltään Rautatientori. Alue on kuitenkin käytännössä puisto ja siellä olevassa nimikyltissäkin lukee Asemanpuisto. Nimenmuutosta ehdotettiin 1940-luvulla, mutta aloite pääsi raukeamaan.

Lähteet 

Turun puistot
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Jaafetilaiset

Jaafetilaiset ovat Raamatun mukaan kansojen joukko, jotka periytyvät Jafetista. Tämän tulkinan mukaan eurooppalaiset ovat jaafetilaisia, kun seemiläisiä ovat Lähi-idän kansat, ja haamilaisia ovat lähinnä Afrikan mustat kansat.

Raamatun niin sanotun Kansojen taulun mukaan Jafetin poikia olivat Gomer, Magog, Madai, Javan, Tubal, Mesek ja Tiras, joista on arveltu kansojen periytyvät seuraavasti:
Javan: kreikkalaiset (joonialaiset)
Magog: skyytit, slaavit, mongolit, unkarilaiset, irlantilaiset, (keltit)
Madai: Mitanni, Mannai, Meedia, Persia, indoarjalaiset, kurdit
Tubal: tabalit, georgialaiset, italialaiset kansat, illyrialaiset, iberit, baskit
Tiras: traakialaiset, gootit, juutit, teutonit
Mesek: Fryygia, Kaukasuksella asuvat
Gomer: skyytit, turkkilaiset, armenialaiset, walesilaiset, piktit, irlantilaiset, germaanit

Katso myös
kansojen taulu
seemiläiset
haamilaiset

Lähteet 

Muinaiset kansat
Raamatun kansat
Emil Lask

Emil Lask (25. syyskuuta 1875, Wadowice - 26. toukokuuta 1915, Turza Mała) oli saksalainen uuskantilainen filosofi, joka kuului Badenin koulukuntaan. Hän oli Heinrich Rickertin oppilas. Lask kuoli ensimmäisessä maailmansodassa melko lähellä syntymäpaikkaansa.

Lask oli yksi 1800-luvun omintakeisempia filosofeja. Hänen vaikutuksensa on ulottunut hänen oppilaansa Eugen Herrigelin lisäksi muun muassa oikeusfilosofi Gustav Radbruchiin, Georg Lukácsiin sekä nuoreen Martin Heideggeriin, joka opiskeli myös Rickertin kanssa Freiburgissa ennen kuin seurasi Edmund Husserlia.

Teoksia 

 Fichtes Idealismus und die Geschichte (väitös, 1902)
 Rechtsphilosophie (habilitaatio, 1905)
 Die Logik der Philosophie und die Kategorienlehre (1911)
 Die Lehre vom Urteil (1912)

Saksalaiset filosofit
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Málaga CF

Málaga Club de Fútbol on vuonna 1948 perustettu espanjalainen jalkapalloseura Málagan kaupungista Andalusiasta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan Segunda Divisiónissa.

Historia 

Seura perustettiin alun perin nimellä Club Atlético Malagueño vuonna 1948, kun toinen málagalaisseura Club Deportivo Málaga hankki omistukseensa paikallisen junioriseuran luodakseen reservijoukkueen oman edustusjoukkueensa käyttöön. CD Málaga hajosi talousongelmien vuoksi kesällä 1992, mutta CA Malagueño jatkoi toimintaansa. Vuonna 1994 seura vaihtoi nimensä nykyisekseen.

Kaudet 1999–2006 Málaga pelasi pääsarja Primera Divisiónissa, sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi kaudella 2000–2001. Vuonna 2002 seura oli yksi Intertoto-cupin voittajista ja pääsi mukaan kauden 2002–2003 Uefa-cupiin, jossa se ylsi puolivälieriin. Kaudeksi 2008–2009 Málaga teki paluun pääsarjaan.

Seuran pääomistaja on kesästä 2006 ollut Real Madridin entinen puheenjohtaja Lorenzo Sanz, joka nimitti seuran puheenjohtajaksi sekä Real Madridissa että Málagassa pelanneen poikansa Fernando Sanzin.

Saavutukset 
Segunda División: 1988, 1999
UEFA Intertoto Cup: 2002

Pelaajat 

Tilanne 12. heinäkuuta 2020.

Entisiä päävalmentajia 

  Míchel (2017–2018)
  Juande Ramos (2016)
  Bernd Schuster (2013–2014)
  Manuel Pellegrini (2010–2013)
  Jesualdo Ferreira (2010)
  Antonio Tapia (2005–2006, 2008–2009)
  Gregorio Manzano (2004–2005)
  Juande Ramos (2003–2004)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Málaga Club de Fútbolin virallinen sivusto 
 Málaga Club de Fútbolin - suomalaisen kannattajayhdistyksen sivusto 

Espanjalaiset jalkapalloseurat
Málaga
Padayani

Padayani on värikylläinen ja suosittu intialainen temppelitanssi Keralasta. Sitä tanssitaan Padyani (Paddeni) -temppelijuhlien aikana. Padyanitemppeleitä sijaitsee Alleppeyn, Quilonin, Pathanamthittan ja Kottayamin alueilla. Tanssissa käytettävät suurikokoiset Kolam-naamiot esittävät hindujumala Bhairavia (Kali), kuolemanjumalaa (Kalan), haltijatarta (Yakshi) ja lintua (Pakshi).
Padyanissa esiintyy tanssijoiden lisäksi näyttelijöitä, laulajia, ja muusikoita.

Lähteet 

Intialainen tanssi
Rituaalitanssi
Kerala
Lähimmäisenrakkaus

Lähimmäisenrakkaus on kristillisessä teologiassa toisten ihmisten huomioon ottamista ja kunnioittamista.

Katso myös
Rakkauden kaksoiskäsky

Lähteet

Aiheesta muualla

Vantaan Lauri: Yli-inhimillinen tehtävä 
Catholic Encyclopedia: Love (Theological Virtue) 

Kristinusko
Nova Akropola

Nova Akropola on Laibachin kolmas albumi. Kappale Decree ei ole mukana kaikilla levyn LP-painoksilla. Vuoden 2002 CD-painos sisältää videon kappaleesta Država.

Kappaleet 

 Vier Personnen (Jan Novak)
 Nova Akropola (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez)
 Krvava Gruda-Plodna Zemlja (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez)
 Vojna Poema (Jan Novak)
 Ti, ki izzivaš (outro) (Jan Novak)

 Die Liebe (Fras Milan)
 Država (Jan Novak)
 Vade Retro (Dejan Knez)
 Panorama (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez)
 Decree (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez)

Decreen ovat tuottaneet Laibach ja D-Moniker, muut kappaleet ovat tuottaneet Jurij Toni, Ken Thomas, Rico Conning ja Laibach.

Levyn teko 

Levy on nauhoitettu ja miksattu Metropolis studiossa, Oasis studiossa ja Guerilla studiossa 1985. 

Vuoden 1986 albumit
Laibachin albumit
Vihreä eduskuntaryhmä

Vihreä eduskuntaryhmä (Vihr.) on Vihreän liiton kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa. Kaudella 2019–2023 ryhmään kuuluu 20 edustajaa.

Eduskuntaryhmän puheenjohtaja on Atte Harjanne, ensimmäinen varapuheenjohtaja Saara Hyrkkö ja toinen varapuheenjohtaja Jenni Pitko. Vihreiden ryhmäkansliassa työskentelee kahdeksan työntekijää, ja ryhmän pääsihteeri on Henna Hakkarainen. Jokaisella kansanedustajalla on lisäksi oma avustajansa.

Vihreässä eduskuntaryhmässä ei ole ryhmäkuria. Eduskuntaryhmä pitää kokouksia säännöllisesti kerran viikossa. Niissä keskustellaan ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä ja ryhmän kannoista asioihin.

Jäsenet 

Kaudella 2019–2023 vihreässä eduskuntaryhmässä on 20 kansanedustajaa.

Valiokuntapaikat 

Seuraavassa on lueteltu vihreiden edustajat valiokunnissa vaalikaudella 2019–2023.

Historiaa 

Vihreät saivat ensimmäiset kansanedustajansa vuoden 1983 vaaleissa, kun puoluetta ei oltu vielä perustettu. Ville Komsi ja Kalle Könkkölä muodostivat ensimmäisen Vihreän eduskuntaryhmän ja toimivat vuorotellen sen puheenjohtajana.

1987–1991 
Vihreässä eduskuntaryhmässä oli neljä kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimi vuosina 1987–1988 Pekka Haavisto ja 1989–1990 Erkki Pulliainen.

1991–1995 
Vihreiden kansanedustajien määrä nousi kymmeneen. Eduskuntaryhmän puheenjohtajina toimivat vuosina 1991–1992 Satu Hassi, vuonna 1993 Pekka Haavisto ja vuosina 1993–1994 Paavo Nikula.

1995–1999 
Vihreillä oli yhdeksän kansanedustajaa ja yksi ministeri. Eduskuntaryhmän puheenjohtajina olivat vuonna 1995 Tuija Brax, vuosina 1995–1996 Paavo Nikula, vuonna 1997 Satu Hassi ja vuonna 1998 Osmo Soininvaara.

1999–2003 
Vihreään eduskuntaryhmään kuului 11 kansanedustajaa, joista kaksi toimi puolet kaudesta ministerinä. Puheenjohtajina ryhmässä olivat vuosina 1999–2001 Ulla Anttila ja 2001–2003 Janina Andersson.

2003–2007 
14 kansanedustajan ryhmän puheenjohtajina toimivat vuosina 2003–2004 Satu Hassi ja 2004–2007 Heidi Hautala.

2007–2011 
Ryhmän puheenjohtajana toimivat vuosina 2007–2009 Anni Sinnemäki ja 2009–2011 Ville Niinistö.

2011–2015 
Kymmenhenkisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana aloitti Ville Niinistö, mutta hallituksen muodostumisen jälkeen tehtävään valittiin Pekka Haavisto. Toukokuussa 2013 ryhmän uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Oras Tynkkynen ja saman vuoden lokakuussa Outi Alanko-Kahiluoto.

2015–2019 
Vihreään eduskuntaryhmään kuului 15 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimi Outi Alanko-Kahiluoto, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Johanna Karimäki ja toisena varapuheenjohtana Jani Toivola.

2019–2023 

Vihreässä eduskuntaryhmässä on vaalikaudella 20 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana kesäkuussa 2019 aloitti Emma Kari ja varapuheenjohtajina Saara Hyrkkö ja Jenni Pitko. Lokakuussa 2021 ryhmän uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Atte Harjanne.

Eduskuntavaaleissa 2019 kansanedustajiksi eivät pyrkineet enää Hanna Halmeenpää, Ville Niinistö, Jani Toivola tai Antero Vartia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vihreä eduskuntaryhmä Vihreän liiton sivustolla
 Vihreä eduskuntaryhmä eduskunnan sivustolla

Eduskuntaryhmät
Vihreä liitto
Aarne Honkavaara -palkinto

Aarne Honkavaara -palkinto on jääkiekon SM-liigan runkosarjan maalintekijätilaston voittaneelle pelaajalle myönnettävä tunnustuspalkinto.

Ensimmäisen kerran palkinto myönnettiin kaudella 1977–1978. Vuonna 1995 sille annettiin nykyinen nimi kunnianosoituksena entiselle pelaajalle ja valmentajalle Aarne Honkavaaralle.

Palkinnon saajat

Huomiot

Lähteet 

Jääkiekon SM-liigan palkinnot
Jari Kurri -palkinto

Jari Kurri -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto pelaajalle, jonka katsotaan näkyvimpänä johtohahmona vieneen joukkuettaan kauden tärkeimpään tavoitteeseen pudotuspeleissä. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1993–1994. Palkinto on nimetty erityisesti NHL:n pudotuspeleissä ansioituneen hyökkääjä Jari Kurrin mukaan. Maalivahti Niklas Bäckström on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa palkinnon kahdesti voittanut pelaaja. Maalivahdit Pekka Tuokkola ja Sinuhe Wallinheimo ovat ensimmäiset ja toistaiseksi ainoat, joille palkinto on myönnetty jaetusti. Jussi Tarvainen oli puolestaan ainoa pelaaja, joka ei ollut Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa.

Vuodesta 2007 alkaen palkinto on jaettu jäällä mestaruuden ratkaisevan finaaliottelun päätyttyä. Mallia on otettu siitä, että NHL:ssä vastaavanlainen, playoffsien parhaan pelaajan saama palkinto Conn Smythe Trophy jaetaan jäällä Stanley Cup -mestaruuden ratkettua.

Kaudella 2019–2020 palkintoa ei jaettu, koska pudotuspelit jäivät pelaamatta koronaviruksen vuoksi.

Palkinnon saajat

Lähteet

Jääkiekon SM-liigan palkinnot
Homofiili

Homofiili on homoseksuaalia tarkoittava sana, joka on johdettu kreikan sanoista homos (sama) ja philos (rakas). Seksin sijaan etymologia painottaa siis rakkautta. Homofiili oli alkujaan psykologiassa käytetty termi (vrt. ”heterofiili”). Käytännössä termin käyttö on nykyään hyvin harvinaista, paitsi historiallisissa asiayhteyksissä.

Homofiilillä viitataan yleensä 1950-luvun alussa alkaneeseen homoseksuaalien oikeuksien liikkeeseen (), joka korosti jäsentensä seksuaalisuuden sijaan yhteisöllisyyttä. Painotuksen taustalla vaikuttivat valtaväestön kielteiset asenteet homoseksuaalista seksiä kohtaan sekä yleinen homoseksuaaleihin kohdistuva syrjintä. Homofiilijärjestöt harjoittivat valistustoimintaa, organisoivat homoseksuaaleja yhteistoimintaan ja vastustivat lainsäädännöllistä ja rakenteellista syrjintää.

Homomiesten järjestö Mattachine Society perustettiin Los Angelesissa 1951. Sen vanavedessä syntyi muitakin järjestöjä, kuten vuonna 1953 perustettu Daughters of Bilitis, joka oli Yhdysvaltojen ensimmäinen merkittävä lesbojärjestö. Homofiilien liike ei juurikaan harjoittanut suoraa poliittista toimintaa, vaan pyrki muuttamaan yleisiä asenteita hyväksyvämmiksi ja suostuttelemaan päättäjiä laillistamaan homoseksuaalisuuden.

Homofiilijärjestöt julkaisivat erilaisia sanoma- ja aikakauslehtiä. Tällaisia lehtiä olivat esimerkiksi ONE, Inc.:n julkaisema One ja Daughters of Bilitisin The Ladder. Useimpien yhdistyslehtien levikki jäi pieneksi, mutta niiden rooli homoseksuaalien yhdistäjänä oli huomattava. Lehdet käsittelivät valtamedian sivuuttamia aiheta, mahdollistivat homoseksuaalien välisen keskustelun, tarjosivat lukijoilleen henkistä tukea ja uutisoivat väärinkäytöksistä ja syrjinnästä. Toimintansa pienimuotoisuudesta ja varovaisuudesta huolimatta homofiilijärjestöt auttoivat luomaan homoseksuaaleille yhteistä identiteettiä, mikä mahdollisti myöhemmän, laaja-alaisemman poliittisen toiminnan.

Lähteet 

Homoseksuaalisuus
Ihmisoikeudet
Seksuaalipolitiikka
Peuran polku

Peuran polku on 115 km:n mittainen retkeilyreitistö Pohjois-Pohjanmaalla ja Keski-Suomessa Suomenselän vedenjakajalla.

Polku kulkee pääasiassa luonnontilaisten ja suojeltujen erämaiden halki Salamajärven kansallispuistossa, Salamanperän luonnonpuistossa ja Etelä-Sydänmaan suojelualueella, Perhon, Kinnulan, Kivijärven, Lestijärven ja Reisjärven kunnissa. 

Reitti on osa Euroopan kauko­vaellus­reittiä numero E6, ja sen varrella on useita yöpymispaikkoja eräkämpissä ja laavurakennelmissa. Reitin varrella voi havaita useita suojeltuja eläin- ja kasvilajeja. 

Reitin pohjoisosaan tehdään merkittävä kunnostushanke välillä Reisjärven Petäjämäki-Lestijärven Lehtosenjärvi 2021 mennessä. Hankkeessa korjataan mm. pitkospuita sekä parannetaan reitin merkintöjä ja karttoja. Samalla reitille tulee myös uusia laavuja 2kpl.

Lähteet  	 

Kinnula
Kivijärvi
Lestijärven luonto
Perho
Reisjärvi
Retkeilyalueet
Year Zero

Year Zero (tunnetaan myös nimellä Halo 24) on yhdysvaltalaisen Nine Inch Nails-yhtyeen huhtikuussa 2007 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumin ensimmäinen single "Survivalism" julkaistiin maaliskuussa. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Taustaa
Albumi on yhtyeelle tyypillinen konseptialbumi, jonka kappaleet ovat osa isompaa kokonaisuutta. Yhtyeen keulakuva Trent Reznor on kuvaillut albumia "soundtrackiksi elokuvalle, jota ei ole". Albumi on Reznorin näkemys vuodesta 2022.

Reality-peli 
Yhtyeen fanit saivat tietoonsa helmikuun aikana 2007, että yhtyeen silloisissa kiertuepaidoissa oleva teksti olikin internetsivusto, josta sai lisävihjeitä ja polkuja. Samalla erään keikkapaikan WC:stä löydettiin USB-muistitikku, joka sisälsi kappaleen "My Violent Heart", joka vuosi Internetiin.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Trent Reznor – laulu, kitara, bassokitara, rummut, kosketinsoitin
 William Artope – trumpetti (kappale 7)
 Matt Demeritt – saxofoni (kappale 7)
 Josh Freese – rummut (kappale 1 ja 7)
 Geoff Galleos – saxofoni (kappale 7)
 Jeff Galleos – vaskipuhaltimet (kappale 7)
 Elizabeth Lea – vetopasuuna kappaleessa (kappale 7)
 Saul Williams – taustalaulu (kappaleet 3 ja 6)

Tuotanto 
 Trent Reznor – tuottaja
 Atticus Ross – tuotanto, äänittäjä
 Alan Moulder – miksaaja
 Brian Gardner – masteroija

Arvostelut 
 Metacritic: 76/100
 Allmusic: 
 Pitchfork Media: 6.7/10
 Robert Christgau: A–
 Rolling Stone: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Nine Inch Nailsin albumit
The Decemberists

The Decemberists on viisihenkinen indie-folkrockyhtye Portlandista, Yhdysvalloista. Orkesterin ensimmäinen EP Five Songs julkaistiin omakustanteena vuonna 2001. Yhtyeen uusin tuotos ja kuudes täyspitkä albumi The King Is Dead julkaistiin 2011 Capitol Recordsilla.

Yhtye on nimetty Venäjällä vuonna 1825 tapahtuneen dekabristikapinan mukaan. Nimi viittaa myös tunnelmaan, jonka joulukuu aiheuttaa ihmisissä.

Jäsenet

Nykyiset
 Colin Meloy (laulu, kitara, sanoitus)
 Chris Funk (mm. kitara)
 Jenny Conlee (urut, hanuri, melodika, piano, koskettimet)
 Nate Query (basso)
 John Moen (rummut)

Entiset
 Jesse Emerson (basso) - Her Majesty
 Ezra Holbrook (rummut, taustalaulu)
 Rachel Blumberg (rummut, laulu)
 David Langenes (kitara)
 Petra Haden (viulu, laulu)
 Lisa Molinaro (alttoviulu, kitara, koskettimet, laulu)

Diskografia

Albumit
 Castaways & Cutouts (2002)
 Her Majesty The Decemberists (2003)
 Picaresque (2005)
 The Crane Wife (2006)
 The Hazards of Love (2009)
 The King Is Dead (2011)
 What A Terrible World, What A Beautiful World (2014)
 I'll Be Your Girl'' (2018)

EPt
 5 Songs (2001)
 The Tain (2004)
 Picaresqueties (2005)
 Connect Sets (2006)
 Live from SoHo (2007)

Singlet
 "Billy Liar" (2004)
 "16 Military Wives" (2005)
 "O Valencia!" (2006)
 "The Perfect Crime #2" (2007)
 "Always the Bridesmaid: Volume I" (2008)
 "Always the Bridesmaid: Volume II" (2008)
 "Always the Bridesmaid: Volume III" (2008)
 "Down by the Water" (2010)

DVD
 The Decemberists: A Practical Handbook (2007)

Aiheesta muualla

 Yhtyeen virallinen kotisivu
 

Decemberists, The
Manta (Ecuador)

Manta on noin 217 000 asukkaan kaupunki Manabin provinssissa Ecuadorissa Tyynenmeren rannikolla. Kaupungissa on maan suurin satama. Kaupunki perustettiin virallisesti 1922.

Mantassa on ollut asutusta ainakin 3000-luvulta eaa. Se oli manta-intiaanien pääkaupunki nimeltä Jocay 1200-luvulla jaa. Manta-nimen sille antoivat espanjalaiset konkistadorit. Kaupunki on kaupan keskus, aikoinaan sieltä vietiin panamahattuja, nykyisin kahvia, kaakaota, banaaneita, puuvillaa, tekstiileitä ja kalaa. Syvänmeren kalastuslaivasto käyttää sen satamaa, ja kaupungissa on myös tonnikalan purkittamo.

Vuonna 1999 Yhdysvallat sai kymmenvuotisen sopimuksen perustaa lentotukikohta Eloy Alfaron lentokentällä huumeiden vastaista sotaa varten. Maan vuoden 2009 perustuslaki kielsi ulkomaiset sotilastukikohdat.

Heinäkuussa 2008 presidentti Correa ja Venezuelan presidentti Hugo Chávez sopivat kuuden miljardin dollarin arvoisesta öljynjalostamoprojektista, jonka osana piti rakentaa Mantaan Etelä-Amerikan länsirannikon suurin syväsatama. Venezuela vetäytyi hankkeesta vuonna 2011, ja jalostamon rakentaminen jäi kesken.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ecuadorin kaupungit