joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Wytze Kooistra

Wytze Kooistra (3. kesäkuuta 1982) on hollantilainen ammattilentopalloilija. 209-senttinen Kooistra on pelipaikaltaan keskitorjuja. Kaudella 2007–2008 Kooistra pelaa italialaisessa huippujoukkueessa Pallavolo Modenassa.

Nuoruusvuodet 

Kooistra aloitti lentopallon kahdeksanvuotiaana yhdessä veljensä kanssa. Tuolloin hän asui vanhempiensa luona Hollannissa ja pelasi Sleen-nimisessä joukkueessa. Aluksi lentopallo oli hänelle hauskaa ajan kulua muiden lasten kanssa. Mutta pian Kooistran lahjakkuudet lentopallossa huomattiin. Kooistra alkoi harjoitella entistä laadukkaammin lentopallon parissa ja tulos tuotti hedelmää, kun hänet valittiin alueensa joukkueeseen, ja myöhemmin hän pääsi nuortenmaajoukkueeseen. Juniorina Kooistra voitti Hollannissa monia mestaruuksia eri ikäluokissa.

Huipulle 

Kun Kooistra alkoi pelata Hollannin nuortenmaajoukkueesa, hänen täytyi muuttaa Sleenin kaupungista Asseniin. Assenissa hän pystyi pelaamaan kakkosdivisioonassa (farmijoukkueessa) ja samalla hän harjoitteli Hollannin pääsarjassa pelaavan joukkueen mukana. Ennen kuin Kooistralla oli mahdollisuus nousta pelaamaan Hollanin pääsarjaan, hänen täytyi saattaa opiskelunsa loppuun. Hän pelasi vuoden Lycurgus Groningen -nimisessä joukkueessa, kunnes teki sopimuksen Apeldoornin joukkueen kanssa pääsarjaan.

Aperdoornin joukkueessa hän pelasi kolme vuotta menestyksellisesti. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti Top Teams Cupin mestaruuden ja Hollannin mestaruuden. Toisella ja kolmannella kaudellaan hän kehittyi valtavasti urallaan. Hän pelasi paljon joukkueen avauskokoonpanossa ja kasvoi entistä paremmaksi pelaajaksi. Samalla hän sai uransa ensimmäisen kutsun Hollannin kovaan maajoukkueeseen. Kolmannella kaudellaan Hollannin pääsarjassa hänet valittiin liigan parhaimmaksi pelaajaksi 2005.

Hänellä oli mahdollisuus hienon kauden jälkeen päästä entistä parempiin joukkueisiin. Siksi hän ei kirjoittanut Aperdoornin kanssa heti sopimusta vaan päätti odottaa sopimustarjousta Italian A1-liigasta, jota pidetään maailman kovimpana lentopalloliigana. Itas Diatec Trentino niminen huippujoukkue Italiasta tarjosi lopulta Kooistralle sopimusta ja se tehtiin melkein heti. Kooistralla oli täyttynyt hänen nuoruuden unelmansa pelata Italian A1-liigassa.

Trentinossa hän pelasi 2006 kauden kunnes teki sopimuksen vieläkin kovempaan joukkueeseen, Roma Volleyhin. Ensimmäisellä kaudellaan Roma Volleyssa hän voitti Italian A1-liigassa pronssia. Toisella kaudellaan Rooma Volleyssa Kooistra juhli CEV-Cupin voittoa sekä Italian liigan pronssia. Kaudella 2009 hän pelaa Pallavolo Modenassa.

Kooistra on opiskellut myös lentopallon pelaamisen ohella pitkälle.

Saavutukset 

 Hollannin mestaruus 2002
 Top Teams Cupin voitto 2002
 Hollannin liigan paraspelaaja 2004
 Italian A1-liigan pronssia 2007, 2008
 CEV-Cupin mestaruus 2008

Joukkueet 

2000–2002 Lycurgus, Hollanti
2002–2005 Piet Zoomers, Hollanti
2005–2006 Itas Diatec Trentino, Italia
2006–2007 M. Roma Volley, Italia
2007–2008 M. Roma Volley, Italia

Alankomaalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Marco Molteni

Marco Molteni (s. 3. syyskuuta 1976) on italialainen lentopalloilija. Pitkän ja menestyksekkään uran Italian lentopalloliigassa tehnyt Molteni pelaa kaudella 2009/10 Gabeca Montichiarissa. 

Italian maajoukkueessa Molteni on pelannut vuodesta 1999 lähtien 34 A-maaottelua. Hän on voittanut maajoukkueen mukana muun muassa maailmanliigan vuonna 2000.

Joukkueet 
1993-2002 Gabeca Montichiari 	
2002-2006 Latina Volley  	
2006-2008 M. Roma Volley  	
2008-2009 Volley Forlì  	
2009-2010 Gabeca Montichiari  	

Italialaiset lentopalloilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Sydänsärkyä

Sydänsärkyä on Simo Silmun toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2006. Levy sai Emma-gaalassa Iskelmäalbumi-palkinnon vuonna 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4, ja sitä myytiin kultalevyyn oikeuttava määrä.

Kappaleet 
 Sydänsärkyä
 Katariina
 Kyynel
 Syksyisin
 Parkanon Shellillä
 Jos saan
 Ihme kerrallaan
 Surua
 Lupaan
 Kerro että kaipaat
 Miksen löytänyt sua aiemmin

Lähteet 

Vuoden 2006 albumit
Simo Silmun albumit
Robert Wagner (näyttelijä)

Robert John Wagner (s. 10. helmikuuta 1930 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura

Robert Wagner aloitti elokuvauransa 50-luvun alussa. Hänen yksi ensimmäisistä elokuvarooleista oli sivuosa elokuvassa Haluan vaimoni takaisin (Let's Make it Legal, 1951) jossa näytteli sivuroolissa myös toinen vasta uraansa aloitteleva tähtönen, Marilyn Monroe. Seuraavana vuonna hän sai jo lupaavimman tulokkaan Golden Globe -ehdokkuuden roolistaan elokuvassa Marssikuningas (Stars and Stripes, 1952). Yksi hänen 50-luvun alun tunnettuja elokuvia oli myös rooli elokuvassa Titanic (Titanic, 1953) jossa näytteli mm. Barbara Stanwyck. Hän kuitenkin karisti kultapojan maineen harteiltaan näytellessä rahanhimoista murhaajaa elokuvassa Suudelma ennen kuolemaa (A Kiss Before Dying, 1956). Seuraavana vuonna hän näytteli nimiosan elokuvassa Jesse James (The True Story of Jesse James, 1957). Hänen tunnetuimpia 60-luvun elokuvia ovat mm. Atlantin valli murtuu (The Longest Day, 1962) ja Vaaleanpunainen pantteri (The Pink Panther, 1963). Myöhemmällä urallaan hän on näytellyt mm. sivuroolin kolmessa Austin Powers -elokuvassa. Elokuvien lisäksi hän on luonut mittavan uran televisiossa, hän on näytellyt urallaan peräti kolmessa eri televisiosarjassa; Itse teossa (It Takes a Thief, 1968–1970), Switch (1975–1978) ja Hart & Hart (Hart to Hart, 1979–1983). Robert Wagner on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä
Robert Wagner on solminut neljä avioliittoa. Hän oli kahdesti naimisissa näyttelijätär Natalie Woodin kanssa: vuosina 1957–1962 ja 1972–1981. Vuodet 1963–1970 hän oli naimisissa Marion Marshallin kanssa (liitto päättyi avioeroon). Vuodesta 1990 lähtien hänen puolisonsa on ollut Jill St. John. Robert Wagnerilla on yksi lapsi Marion Marshallin kanssa ja yksi lapsi Natalie Woodin kanssa, ja lisäksi hän on adoptoinut Natalien toisen lapsen.

Robert Wagner ja Natalie Wood olivat aikoinaan yksi Hollywoodin suurista lemmenpareista, mutta heidän rakkaustarinansa päättyi traagisesti vuonna 1981, kun Natalie hukkui Santa Catalinan saarella. Heidän tyttärensä oli tuolloin seitsemänvuotias.

Aiheesta muualla

Robert Wagnerin viralliset sivut

Robert Wagner NNDB:ssä

Hollywood Walk of Fame
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Close to the Edge

Close to the Edge on brittiläisen Yes-yhtyeen viides albumi. Albumi on kenties yhtyeen arvostetuin teos ja sitä pidetään myös progressiivisen rockin saralla yhtenä merkittävimmistä teoksista.

Close to the Edge valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die. Siinä albumia luonnehditaan progressiivisen rockin apoteoosiksi, joka ottaa vaikutteita todella monesta suunnasta mutta onnistuu pysymään koossa loistavien muusikoiden ansiosta. Musiikin ohella vaikutusta tehostavat laulusolisti Jon Andersonin kryptiset sanoitukset ja Roger Deanin surrealistinen kansitaide.

"And You and I" julkaistiin Part I/Part II singlenä USA:ssa lokakuussa 1972. Paras listasijoitus oli 42. "Total Mass Retain" oli heinäkuussa 1972 julkaistun Paul Simonin säveltämän "America"-kappaleen singleversion B-puolena sijalla 46.
Suomessa albumin paras sijoitus oli 20 lokakuussa 1972.

Kappaleet

 Close to the Edge (Jon Anderson, Steve Howe) – 18:41
 "The Solid Time of Change"
 "Total Mass Retain"
 "I Get Up I Get Down"
 "Seasons of Man"
 And You and I (Anderson; Themes by Bill Bruford, Howe, Chris Squire) – 10:08
 "Cord of Life"
 "Eclipse" (Anderson, Bruford, Howe)
 "The Preacher the Teacher"
 "Apocalypse"
 Siberian Khatru (Anderson; Themes by Anderson, Howe, Rick Wakeman) – 8:55
 America (single-versio) (Paul Simon) - 4:12 *
 Total Mass Retain (single-versio) - 3:21 *
 And You and I (vaihtoehtoinen versio) - 10:17 *
 Siberia (koeotto kappaleesta "Siberian Khatru") - 9:19 *

Asteriskilla (*) merkityt kappaleet ovat mukana ainoastaan remasteroidulla uudelleenjulkaisulla.

Kokoonpano

 Jon Anderson – laulu
 Steve Howe – kitarat, laulu
 Rick Wakeman – koskettimet
 Chris Squire – basso, laulu
 Bill Bruford – rummut, lyömäsoittimet

Lähteet  

Yesin albumit
Vuoden 1972 albumit
Sandy Casar

Sandy Casar (s. 2. helmikuuta 1979 Mantes-la-Jolie, Yvelines) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän ajoi koko ammattilaisuransa 2000–2013 Française des Jeux / FDJ -tallissa. Casar on kilpaillut myös cyclocrossissa.

Casar sijoittui toiseksi vuoden 2002 Pariisi–Nizza-ajossa ja voitti nuorten kilpailun. Lisäksi hän oli paras Circuit Franco–Belgo -kilpailun neljännellä etapilla. Seuraavana vuonna Casar voitti Sveitsin ympäriajon neljännen osuuden ja tuli kolmanneksitoista Italian ympäriajossa. Vuoden 2004 Ranskan ympäriajossa Casar sijoittui kuudenneksitoista; lisäksi hän oli nuorten kilpailussa toinen ja viidennellä etapilla kolmas. Tour du Poitou Charentes de la Vienne -kilpailussa hän voitti toisen osuuden. Lisäksi hän oli toinen Route du Sud -etappikilpailussa.

Casar voitti vuonna 2005 Route du Sudin sekä sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon 12. ja 19. osuudella. Seuraavana vuonna hän tuli kuudenneksi Italian ympäriajossa. Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Casar sijoittui kymmenennellä etapilla toiseksi Cédric Vasseurin jälkeen  ja voitti kilpailun 18. osuuden huolimatta koiran aiheuttamasta kolarista – hän oli loppukirissä paras neljän miehen kärkiryhmästä ennen Axel Merckxiä .  

Vuonna 2008 Casar sijoittui kuudenneksi Tour de Romandiessa. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui Alpeilla ajetulla 16. etapilla toiseksi Cyril Desselin jälkeen. Kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista ja saman vuoden Espanjan ympäriajossa yhdeksästoista. Ranskan ympäriajossa 2009 hän sijoittui kahdeksannella ja 16:nnella etapilla toiseksi. Kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Baskimaan ympäriajossa 2010 hän oli kuudes. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti 9. etapin ja oli toinen 16. etapilla. Ranskan ympäriajossa 2011 hän sijoittui kolmanneksi yhdeksännellä ja 17:nnella etapilla. Italian ympäriajossa 2012 hän oli 12. etapilla toinen ja saman vuoden Ranskan ympäriajossa 14. etapilla kolmas.

Lähteet
Sandy Casar trap-friis.dk-tietokannassa 
Sandy Casar cyclingarchives.com-tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu 

Ranskalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Liikekeskus Tornion Portti

Liikekeskus Tornion Portti on Torniossa sijaitseva liikekeskus. Se sijaitsee noin 2 kilometriä kaupungin keskustasta etelään päin, valtatien 29 ja seututien 921 risteyksessä. Liikekeskus avattiin 31. toukokuuta 2007.

Liikekeskuksessa on ABC-liikennemyymälän lisäksi Prisma-kauppaketjun liike. Marraskuuhun 2009 asti liikekeskuksessa toimi pinta-alaltaan Suomen suurin S-market-kauppaketjun liike sekä kalustemyymälä Isku.

Liikekeskus sai nimensä asiakkaille järjestyllä nimikilpailulla. Kaikkien ehdotuksien joukosta valittiin nimi Tornion Portti, joka sekä kuvaa sen sijaintia että näkyy portteina sisäänkäynneissä.

Lähteet 

Tornion kauppakeskukset
Klaffi

Klaffi (myös klaffitaulu, synkroni tai tahdistuslauta) on elokuvien filmituotannossa käytettävä merkinantolaite, joka helpottaa kuvan ja kuvauksessa tallennetun äänen synkronointia eli kohdistamista materiaalin jälkituotannossa. Kun kamera ja äänityslaite ovat käynnistyneet otoksen kuvauksen alussa, klaffilaite tuodaan kameran tarkennuskohtaan antamaan näkyvä ja kuuluva merkki, jonka perusteella otoksen kuva ja ääni kohdistetaan. Perinteinen klaffi on liitutaulusta ja saranoidulla palkilla varustettu väline. Otoksen alussa klaffipalkki kalautetaan alustaansa, jolloin syntyy sekä lyhyt ääni äänitallenteelle että tietty filmiruutu, jossa klaffipalkki koskettaa klaffitaulua. Klaffipalkki ja taulun yläreuna on maalattu mustavalkoraidallisiksi, mikä helpottaa oikean filmiruudun löytymistä materiaalista myöhemmässä synkronointivaiheessa. Klaffitauluun on edeltä käsin kirjoitettu liidulla tärvittavat tiedot, erityisesti kohtauksen, kuvan ja otoksen järjestysnumerot, jotka klaffinkäyttäjä, useimmiten 2. kamera-assistentti, myös kuuluttaa suullisesti äänimateriaalilla kuuluvaksi. Sen jälkeen klaffia kalautetaan, klaffi viedään kameran edestä pois ja näytelty toiminta voi alkaa ohjaajan antaessa siihen käskyn.

Nykyisin on olemassa myös elektronisia klaffimalleja, joissa kalautuksen sijaan taulussa on välähtävä merkkivalo, voimakas terävä merkkiääni sekä digitaalinen aikakoodinäyttö joko ilman tai perinteisellä saranoidulla palkilla.

Klaffitaulun käyttö on alkujaan syntynyt äänielokuvien filmikuvauksessa tarpeesta, jossa filmikameran lisäksi kuvaustilanteessa tallennettu ääni erillisellä ääninauhurilla on pitänyt saada tahdistettua keskenään kuvan kanssa elokuvaa leikattaessa. Klaffitaulun avulla elokuvan leikkaaja voi hyvin tarkasti ajoittaa filmikuvan ja ääninauhan keskenään samaan tahtiin. Lisäksi klaffitaulun filmikuvassa näkyvien tietojen perusteella leikkaaja voi varmistua ääninauhalta kuullen, että leikkauspöydällä ovat saman otoksen kuvafilmi ja ääninauha.

Klaffi lyödään yleensä otoksen alussa, mutta myös jälkiklaffi otoksen jälkeen on mahdollinen. Silloin klaffia pidetään lyödessä ylösalaisin. Tätä voidaan käyttää erityisen pitkissä yhtenäisissä otoksissa varmistukseksi leikkaajalle, että ääni ja kuva ovat pysyneet otoksen alusta loppuun saakka samassa tahdissa.

Videokuvaustuotannossa klaffitaulua käytetään samasta syystä kuin filmikuvauksissakin, jos kuvaustilanteen ääni tallennetaan erillisellä äänentallennuslaitteella tai otos kuvataan usealla videokameralla samanaikaisesti. Editoija tahdistaa erillisen videokuvan ja ääniraidan tai useamman kameran kuvan ja äänimateriaalin keskenään samalla tavalla kuin filmileikkauksessa.

Taulu

Tauluun merkitään muun muassa seuraavat tärkeät asiat:

 Elokuvan nimi
 Kohtauksen numero
 Oton tai kuvan numero
 Monesko filmi/nauha kamerassa on
 Ohjaajan nimi
 Kuvaajan nimi
 Kuvauspäivämäärä
 INT/EXT
 DAY/NIGHT
 Tuotantonumeroita ja koodeja

Aiheesta muualla 

 Elokuvantaju: Klaffi

Elokuvanteko
Risto Nevala

Risto Nevala (s. 19. huhtikuuta 1949 Noormarkku) kruunattiin Seinäjoen Tangokuninkaaksi vuonna 1989. 
Risto muutti Ruotsiin vuonna 1966 ja takaisin Suomeen vuonna 1990.

Diskografia
 Tangokuningas ja kuningatar (1989)
 Rakkaudella (1991)
 Samettiruusuja (1993)
 Oi elämää (1995)
 Kultaiset vuodet (1999)
 Levoton tuuli (2003)

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Suomalaiset laulajat
Tangokuninkaat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Epähedelmä

Epähedelmällä tarkoitetaan useilla kasveilla esiintyvää hedelmäntapaista muodostumaa, joka kuitenkaan ei ole kasvitieteellisesti hedelmä, koska se ei ole muodostunut emin sikiäimestä. Nimitys epähedelmä perustuu tulkintaan, jossa hedelmään katsotaan kuuluvan vain sikiäimestä peräisin olevat solukot. 

Epähedelmän voi muodostaa paisunut kukkapohjus, kuten pohjushedelmillä, jollaisia ovat esimerkiksi mansikat ja banaani. Hedelmämäisen rakenteen voi muodostaa myös mehevöitynyt latvakukinto, jollainen on esimerkiksi ananas, tai mehevän kukinnon lapakko, jollainen on viikuna.

Katso myös 
 hedelmä (ruoka)
 marja

Lähteet 
 Finfood

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Hedelmät ja vihannekset menevät arjessa sekaisin Yle 6.8.2012.

Hedelmätyypit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Melaniini

Melaniini on musta tai ruskea väriaine, jonka yleisin biologinen muoto on rakenteeltaan indolikinonin, dihydroksi-indolikarboksyylihapon tai molempien polymeeri. Melaniinien molekyylirakenne vaihtelee melkoisesti, mutta niitä on kahta päätyyppiä: eumelaniinit ja feomelaniinit. Eumelaniinit ovat 5,6-dihydroksi-indolin polymeereja ollen väriltään ruskeasta mustaan. Feomelaniinit sisältävät enemmän rikkiä ja vaihtelevat väriltään punaisesta keltaiseen; punaisia ovat erytromelaniini ja trikosideriini.

Eläimillä, kasveilla ja alkueliöillä melaniini toimii pigmenttinä. On epäselvää, esiintyykö melaniinia bakteereilla ja arkeoneilla. Laajassa mielessä melaniinilla voidaan tarkoittaa mitä tahansa polyasetyleenien, polyaniliinien tai polypyrrolien muodostamaa mustaa tai ruskeaa väriainetta.

Ihmisillä melaniinia on ihossa, hiuksissa, silmän verkkokalvon pigmenttiepiteelissä, lisäkilpirauhasessa, sisäkorvan simpukkatiehyen suonijuovassa stria vasculariksessa, ja aivojen tietyissä osissa, kuten sinertävän aivotäplän locus ceruleus ja mustatumakkeen eli substantia nigra -alueilla. Melaniini on ihmisen ihonvärin pääasiallinen määrääjä. Melaniinia tuottavia soluja kutsutaan melanosyyteiksi, ja ne sijaitsevat ihon orvaskedessä.

Runsas feomelaniinin tuotanto ihmisellä aiheuttaa usein vaalean ihon sekä hiukset ja mahdollisesti pisamia.

Albinismi on luokka geenimutaatioita, joissa elimistö ei pysty tuottamaan melaniinia.

Katso myös 
Melanooma
Melamiini

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albinismiyhdistys: Melaniinin synteesi, 13.4.2017	
Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Melanin 

Iho
Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Teräsmiehen vihollisista

Tämä on luettelo sarjakuvahahmo Teräsmiehen vastustajista.

Pääviholliset

Muut vastustajat 
 Amalak
 Amazing Grace
 Anomaly
 Atomikallo
 Bloodsport 
 Kuolemanansa
 Sakaali
 Jax-Ur
 Kalibak
 Kru-El
 Kryptoniittimies
 Livewire
 Lobo
 Herra Satanis
 Maxima
 Mongal
 Morgan Edge
 Neutron
 Quex-Ul
 Kivi
 Shockwave
 Silver Banshee
 Solomon Grundy
 Teräsmiehen kostoryhmä
 Titano
 Ultramies
 Va-Gox
 Vartox (myös liittolainen)
 Xviar

Teräsmies
Teräsmiehen viholliset
Walhalla

Walhalla on saksalaisten merkkihenkilöiden rintakuvia ja muistolaattoja sisältävä marmoritemppeli lähellä Regensburgin kaupunkia, Tonavan varrella, Saksan Baijerissa. Sen rakennutti Baijerin kuningas Ludvig I vuosina 1830–1842. Temppelin suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Leo von Klenze, ja sen esikuvana toimi Ateenan Parthenonin temppeli. Nimensä se sai skandinaavisen mytologian Valhallan mukaan.

Nykyisin kuninkaan sijaan Baijerin hallitus päättää Walhallaan lisättävistä henkilöistä. Ehdotuksia voi tehdä kuka tahansa, mutta päästäkseen ikuistettavaksi temppeliin merkkihenkilön täytyy olla ollut kuolleena vähintään 20 vuoden ajan.

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 

Baijerin rakennukset ja rakennelmat
Temppelit
La Bamba

La Bamba on meksikolainen kansanlaulu, jonka teki yleismaailmallisesti tunnetuksi laulaja Ritchie Valens vuonna 1958. Hän oli kappaleen teon aikana 17-vuotias.

Vuonna 2018 Ritchie Valensin singlejulkaisu kappaleesta valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Coverversiot
Kappaleesta on tehty lukuisia coverversioita. Tunnetuin lienee Los Lobos -yhtyeen vuonna 1986 tekemä versio, joka tehtiin myös Valensista kertovaan samannimiseen elokuvaan. Elokuvassa päähenkilöitä näyttelevät Lou Diamond Phillips (Ritchie Valens) ja Esai Morales (Bob Valenzuela).

Suomalaisia coverversion esittäjiä
 Trio Saludo (1977)
 Sleepy Sleepers (1982)
 Jope Ruonansuu (1988)
 Jouni Isoherranen (Tenavatähti-lastenlaulukilpailu 1991)
 Eläkeläiset (Humppakalmisto, 2013)

Lähteet

Vuoden 1958 kappaleet
Meksikolaiset musiikkikappaleet
Tales from Topographic Oceans

Tales from Topographic Oceans on brittiläisen Yes-yhtyeen kuudes studioalbumi. Alun perin levyn julkaisi tupla-LP:nä Atlantic Records 7. joulukuuta 1973.

Levyn perusidean keksi Jon Anderson yhtyeen kiertueen Japanin osuudella helmikuussa 1973 lukiessaan Paramhansa Yoganandan elämäkertaa ja sen kuvausta shastrisista kirjoituksista. Steve Howe ja Anderson tekivät albumin rungon kiertueen aikana johtoajatuksena neljä osaa, jotka kuitenkin olisivat yhdessä kokonaisuus. Muiden osuudeksi jäi täydentää sävellykset. Sävellystyötä tehtiin myös studiossa lähes suoraan äänityksien aikana ja siten niihin sekä editointiin kului viisi kuukautta.

Tales from the Topographic Ocean on Yesin ehkä kiistellyin levy. Monet yhtyeen ihailijat pitävät levystä ja se nousi korkealle albumilistoilla, kenties yhtyeen aiemman suosion siivittämänä. Monet kriitikot eivät kuitenkaan suhtautuneet levyyn kovin suopeasti.

Yhtyeen jäsenet ovat myöntäneet, että tupla-LP oli liikaa ja että ideoita ei ollut riittävästi tasapainoiseen, kantavaan kokonaisuuteen, mutta todenneet, että materiaalista olisi saanut hyvän 50 minuutin kokonaisuuden, jos CD-formaatti olisi ollut olemassa.

Rick Wakeman kritisoi jo tekoaikaan musiikin suuntaa ja heikkoa valmistautumista ennen studiota. Hän on todennut osan materiaalista olleen käytännössä jammailua ilman rakennetta ja suuntaa.
 
Äänitysten aikaan hän purki turhautumistaan soittamalla kosketinsoitinosuuksia Black Sabbath -yhtyeen Sabbath Bloody Sabbath -albumille, jota äänitettiin naapuristudiossa, mutta hänelle kehittyi samalla myös paha alkoholiongelma.

Levyä seuranneella kiertueella yhtye soitti koko tupla-LP:n alusta loppuun, mikä turhautti Wakemania edelleen, sillä hänellä ei ollut joissakin osioissa lainkaan soitettavaa. Wakeman jättikin yhtyeen tätä levyä seuranneen kiertueen jälkeen.

"The Ancient - Giants Under The Sun" - kappaleessa kuullaan Steve Howen esittämä akustisen kitaran soolo-osuus. Ennen tätä sooloa on harmoninen laulu-osuus. Yhdessä näitä toisinaan kutsutaan epävirallisella nimellä "Leaves of Green".  Howe on esittänyt kitarasooloa pitämissään akustisen kitaran konserteissa.

Kappaleet
The Revealing Science of God - Dance of the Dawn - 20:27
The Remembering - High the Memory - 20:38
The Ancient - Giants Under the Sun - 18:34
Ritual - Nous Sommes du Soleil - 21:35 
Dance of the Dawn (studio run-through) - 23:35*
Giants Under the Sun (studio run-through) - 17:17*

Asteriskilla (*) merkityt kappaleet ovat mukana ainoastaan remasteroidulla uudelleenjulkaisulla.
Julkaisu on vuodelta 2003. Muita CD - julkaisuja ovat vuoden 1988 versio sekä uudelleen masteroitu vuoden 1996 versio, jotka eivät sisällä lisättyjä kappaleita.

Kokoonpano
Jon Anderson - laulu
Steve Howe - kitara ja laulu
Rick Wakeman - koskettimet
Chris Squire - basso ja laulu
Alan White - rummut

Lähteet 

 Heino, Kalevi: Yes - jatkuvan muutoksen portaat POP-lehti 2004 ISBN-952-5546-01-2

Viitteet 

Yesin albumit
Vuoden 1973 albumit
Relayer

Relayer on Yes-yhtyeen seitsemäs albumi, joka nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1974. Se on yhtyeen ainoa albumi, jolla soittaa Patrick Moraz, joka korvasi kosketinsoittaja Rick Wakemanin aikaisemmin samana vuonna. ”The Gates of Delirium” -kappaleen osio ”Soon (oh soon the light)” julkaistiin rajoitettuna singlepainoksena tammikuussa 1975 B-puolenaan ”Sound Chaser”.

Albumi on hieman jazz-painotteisempi kuin edelliset levyt johtuen osittain Patrick Morazin jazz-taustasta. Ennen Morazin liittymistä yhtyeeseen julkisuudessa vahvana ehdokkaana pidettiin Aphrodite’s Child -yhtyeestä ja soolourastaan sekä säveltäjänä tunnettua Vangelista, mutta hän ei soveltunut yhtyeeseen.. Myös Alan White oli uusi nimi Yesissä. Bill Brufordin King Crimsoniin liittymisen seurauksena Alan Whitesta tuli uusi vakiorumpali Yesin "klassikkoajan" ajaksi.

Kappaleet
The Gates of Delirium – 21:50
Sound Chaser – 9:26
To Be Over – 9:06

Kokoonpano
 Jon Anderson – laulu
 Steve Howe – kitara ja laulu
 Patrick Moraz – kosketinsoittimet
 Chris Squire – basso ja laulu
 Alan White – rummut

Lähteet

Yesin albumit
Vuoden 1974 albumit
Unleashed in the East

Unleashed in the East on Judas Priestin livealbumi joka on nauhoitettu Japanin Tokiossa vuonna 1979. Albumi on ensimmäinen jolla yhtyeen pitkäaikainen tuottaja Tom Allom on mukana.

Albumin livenauhoituksen aitoudesta on esiintynyt vuosien varrella paljon huhuja. On väitetty, että kaikki laulu- ja kitaraosuudet olisi nauhoitettu studiossa uudelleen. Glenn Tipton on kiistänyt nämä väitteet, mutta on sanonut, että joitakin lauluosuuksia on "paikkailtu" Halfordin flunssan takia samoin kuin paria kitararaitaa. Jotkut ovat kutsuneet albumia leikkimielisesti nimellä "Unleashed in the Studio". Bootlegit ja radionauhoitukset näiltä ajoilta kuitenkin todistavat, että Priest pystyy hyvään live-esitykseen ilman studiokikkailuja. Japanin-versiossa oli mukana neljä lisäkappaletta, jotka myöhemmin julkaistiin maailmanlaajuisesti remasteroidun version yhteydessä.

Kappaleet 

Japanin versio/vuoden 2001 remasteroitu versio

Muusikot 
Rob Halford: laulu
Glenn Tipton: kitara
K.K. Downing: kitara
Ian Hill: basso
Les Binks: rummut

Vuoden 1979 konserttitallenteet
Judas Priestin konserttitallenteet
Point of Entry

Point of Entry on brittiläisen metalliyhtye Judas Priestin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 1981. Albumilla on yhtyeen klassikoiksi muodostuneet kappaleet ”Heading Out to the Highway” ja ”Hot Rockin’”. Yhdysvaltain ja Euroopan painoksissa on erilaiset kannet. Kappaleista ”Heading Out to the Highway”, ”Don’t Go” ja ”Hot Rockin’” tehtiin musiikkivideo.

Yhtye suuntautui edellisen albumin British Steel myötä enemmän radioystävälliseen ja kaupalliseen tyyliin. Täten Point of Entry oli pettymys monille yhtyeen faneille. Albumi nauhoitettiin Espanjalle kuuluvalla Ibizan saarella, jonne yhtye oli lähtenyt ilman kappaleiden tekemistä etukäteen valmiiksi.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing, paitsi ”Thunder Road” jonka kirjoittanut Halford ja Tipton.

Kokoonpano 
 Rob Halford – laulu
 Ian Hill – bassokitara
 Glenn Tipton – kitara
 K. K. Downing – kitara
 Dave Holland – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Judas Priest Info Pages, tietoa albumin syntymisestä 

Vuoden 1981 albumit
Judas Priestin albumit
Nothembi Mkhwebane

Peki Emelia Nothembi Mkhwebane (s. 1953) on eteläafrikkalainen muusikko.

Mkhwebane syntyi Mpumalangassa lähellä Swazimaan rajaa. Hän menetti vanhempansa jo pikkulapsena ja jäi isovanhempiensa huostaan. Hänellä ei ollut varaa käydä kouluja, joten hän työskenteli isovanhempiensa maatilalla hoitaen lehmiä ja lampaita. Sukulaiset kuitenkin opettivat hänelle musiikkia. 

Mkhwebane on etnisesti ndebele. Hän on levyttänyt 1980-luvulta lähtien lukuisia maailmanmusiikkialbumeita ja esiintynyt kansainvälisesti Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Australiassa. 

Eteläafrikkalaiset muusikot
Egersund

Egersund on rannikkokaupunki Rogalandin läänissä lounais-Norjassa. Kaupungissa oli vuonna 2006 13 418 asukasta, joista 9 528 asui keskustassa. Kaupungin pinta-ala on kuusi neliökilometriä. Egersund sai kaupunkioikeudet 18. heinäkuuta 1798.

Egersundin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Se yhdistyi ympäröivän Eigersundin kunnan kanssa 1. tammikuuta 1965.

Egersundissa on yksi Norjan parhaista luonnonsatamista, ja se on maan toiseksi suurin kalasatama. Monilla tunnetuilla yhtiöillä on toimisto Egersundissa. Valtaosa kaupungin teollisuudesta keskittyy merenkulkuun. Ihmisiä on asunut Egersundin seudulla kivikaudelta lähtien. Alueella on muutamia noin 2 500 vuotta vanhoja asutuksia. Nimi Egersund tulee Eigerøyn ja mantereen välisen salmen muinaisnorjan kielisestä nimestä Eikundarsund. Nimi on yksi vanhimmista paikannimistä Norjassa. Se esiintyy muodossa ”Eikunarsund” islantilaisen Snorri Sturlusonin 1200-luvulla kirjoittamassa Pyhän Olavin saagassa. Vuoden 1000 tienoilla Olavin laivasto oli usein Egersundissa.

Egersundissa on riehunut tulipalo kolmesti, vuosina 1843, 1859 ja 1862.

Egersundista on laivayhteys Hanstholmiin Tanskassa sekä Stavangeriin. Rautatie Oslosta ja Kristiansandista Stavangeriin kulkee myös kaupungin kautta.

Aiheesta muualla 
Egersund
Eigersund

Norjan kaupungit
Norjan taajamat
Eigersund
Going for the One

Going for the One on brittiläisen progeyhtyeen Yesin kahdeksas studioalbumi vuodelta 1977. Levyllä oli uudelleen mukana vanha tuttu kosketinsoittaja Rick Wakeman, joka erosi Tales from Topographic Oceans -kiertueen jälkeen.

Relayer-albumilla ja kiertueella soittanut Patrick Moraz erosi yhtyeestä epäselvissä olosuhteissa äänitysten alla, mutta ne päätettiin silti aloittaa. Sessioavuksi pyydettiin lopulta Rick Wakeman, joka kuultuaan materiaalin päätti liittyä takaisin.

Helsingin Sanomien aikalaisarvostelussa (tekijänä Markku Fagerlund ja/tai Kalle Heikkinen) kirjoitettiin Yesin palanneen tämän albumin myötä huipulle, mikä katsottiin suurelta osin Rick Wakemanin paluun ansioksi. 

Albumi on paluu lyhyempiin  sävellyksiin Tales from Topographic Oceans ja Relayer-albumien laajoista kokonaisuuksista, joskin päätöskappale “Awaken” on totutummin yli 15-minuuttinen sävellys. Helsingin Sanomien kriitikko Samuli Tiikkaja on kirjoittanut siitä artikkelin otsikolla “Enemmän on enemmän”. Hänen mukaansa siinä on kysymys “yhdestä kaikkien aikojen komeimmista progekappaleista”. Hänen mukaansa

Yhtye sai levyltä sille harvinaisen Britannian Top 10 singlehitin kappaleesta "Wonderous Stories".
Albumi nousi Suomessa sijalle 17. heinäkuussa 1977.

Steve Howe teki Renaissance-yhtyeestä tunnetun Annie Haslamin kanssa vuonna 1995 version "Turn of the Century" -kappaleesta Yes-tribuuttialbumille Tales from Yesterday: Yes Tribute.

Puolen tusinan Roger Deanin tekemän Yes-levykannen jälkeen Going for the One -albumin kansi on Hipgnosis-taiteilijaryhmän tekoa.

Kappaleet
 Going for the One (Jon Anderson) – 5:32
 Turn of the Century (Jon Anderson / Steve Howe / Alan White) – 7:56
 Parallels (Chris Squire) – 5:53
 Wonderous Stories (Jon Anderson) – 3:49
 Awaken (Jon Anderson / Steve Howe) – 15:31

Jäsenet
 Jon Anderson − laulu, lyömäsoittimet, harppu
 Steve Howe − sähkö- ja akustinen kitara, lap steel -kitara, laulut
 Rick Wakeman − piano, koskettimet, Polymoog
 Chris Squire − bassot, laulut
 Alan White − rummut, lyömäsoittimet

Lähteet

Vuoden 1977 albumit
Yesin albumit
Peaches Geldof

Peaches Honeyblossom Geldof (16. maaliskuuta 1989 Lontoo – 7. huhtikuuta 2014) oli brittiläinen televisiopersoona ja malli. Hän oli irlantilaisen laulaja-lauluntekijä Bob Geldofin ja brittiläisen televisiojuontaja Paula Yatesin tytär.

Peaches Geldofilla on kaksi siskoa, Fifi ja Pixie, sekä siskopuoli Tiger. Hän tuli julkisuuteen Peaches Geldof: Teenage Mind -tositelevisio-ohjelman myötä vuonna 2005. Sarja sai jatkoa nimellä Peaches Geldof: Teen America, joka esitettiin Britanniassa Sky One -kanavalla vuonna 2006. Geldof myös kirjoitti kolumneja ja artikkeleja The Daily Telegraph- ja ELLEgirl-lehtiin. Vuonna 2006 Tatler listasi Geldofin vuoden kymmenen tärkeimmän muoti-ikonin joukkoon. 

Geldof meni 5. elokuuta 2008 naimisiin muusikko Max Drummeyn kanssa Las Vegasissa. Pari ilmoitti eronneensa 7. helmikuuta 2009. Drummey kertoi jälkikäteen, että avioliitto oli ollut pelkkä julkisuustemppu. 8. syyskuuta 2012 Geldof meni naimisiin S.C.U.M-yhtyeen laulajan Thomas Cohenin kanssa. Parilla oli kaksi lasta, pojat Astala ja Phaedra.

Kuolema 

Huhtikuussa 2014 Peaches Geldof kuoli äkillisesti kotonaan Wrothamissa, Kentissä. Hän oli kuollessaan 25-vuotias.. Kuolinsyyksi epäiltiin julkisuudessa muun muassa ylenmääräistä laihduttamista. Kuolemansyyn tutkijan mukaan kuolemaan vaikutti ainakin heroiinin yliannostus. Geldofin äiti oli ilmeisesti vahingossa kuollut heroiiniin, ja Geldof kertoi viimeisessä haastattelussaan muistuttavansa äitiään. Geldof latasi ennen kuolemaansa äitinsä kuvan internet-palvelu Instagramiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Brittiläiset julkisuuden henkilöt
Brittiläiset mallit
Vuonna 1989 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Yunnan (tee)

Yunnan-tee tarkoittaa Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan alueilla tuotettua teetä. Yunnania pidetään etenkin kiinalaisessa teetutkimuksessa teepensaan alkukotina. Esimerkiksi Xishuangbannan trooppisilla vuoristoalueilla kasvaa yhä satoja vuosia vanhoja villejä teepuita. Alueen troopiset metsät voivat kohota 2 000 metrin korkeudelle merenpinnasta. Ilmasto on lauhkea ja kostea; kesät ovat kuumia ja talvet leutoja. Vuotuinen sademäärä tyypillisesti 1 000–2 000 millimetriä. Maaperä on punaista ja siinä on runsaasti orgaanisia aineksia. Seutua pidetään ihanteellisena teenviljelylle.

Yunnanin teealueen teet

Toisissa asiayhteyksissä ilmaisu Yunnanin tee tarkoittaa alueen teetyyppien (erityisesti pu’er-teen tai musta teen) tuotantoalueita Yunnanissa ja näillä alueilla valmistettua teetä. Seudulla on tuotettu myös vihreää teetä ja kahvia ja etenkin kahvintuotanto on kilpaillut Yunnanin teen kanssa samoista viljelyalueista.

Puer

Perinteisemmän pu’er-teen tuotantoalueet sijoittuvat Yunnanin maakunnan länsi- ja eteläosiin, erityisesti Xishuangbannan ja Pu’erin prefektuurien vuoristoalueille, sekä Dehongin, Lincangin ja Wenshanin seuduille.

Yunnanin mustat teet
Mustan teen tuottaminen alkoi Yunnanissa 1900-luvun alkupuolella. Siitä huolimatta eräät maailman parhaat mustat teet tuotetaan alueella. Esimerkin Yunnanin teealueen laadukkaasta mustasta teestä tarjoaa Yunnan Hong Gong Fu ("Yunnanin suuri punainen (tee)"), jota saadaan Yunnan Da Ye -teepensaista. Merkintä Gong Fu on varattu alueen laadukkaammille teille. Yunnanin musta tee menee erityisesti ulkomaanvientiin. 
 

Dianhong-tee on kiinalaista mustaa teetä Yunnanin alueelta. Arvostettua Dianhongia tuotetaan muun muassa Lincangn prefektuuritason kaupungin Fengqingin piirikunnassa Yunnanin länsiosassa.

Maultaan Dianhong-tee on täyteläistä ja pehmeää. Koska Yunnan ei sijaitse kaukana Intian Assamista, ei ole yllätys, että Dianhong-teellä on samanlainen luonne kuin Assam-teellä. Sitä on kutsuttu myös teemaailman vastineeksi mokkakahville. Parhaimmassa Dianhongissa on voimakas, pehmeä ja aavistuksen verran pippurinen maku, joka ei ole verrattavissa mihinkään muuhun teelaatuun. Teen maku säilyy pitkään suussa juomisen jälkeen.

Dianhong-tee sopii hyvin aamiaisteeksi. Heikompilaatuiseen teehen voi halutessa lisätä hieman maitoa.

Katso myös
 Lincangin prefektuuri, jonka Fengqingin teealue on tunnettu dianhongin tuotannostaan.

Lähteet

Muut lähteet
Näihin lähteisiin ei viitata. Siksi jää epäselväksi, mitkä sisällöt pohjautuvat mihinkin kohtiin teoksissa.
 Nihtinen, Pekka: Kiinalainen teekirja. Memfis Books, 2004.
 Pettigrew, Jane: Tea. Chartwell Books, 1999.

 

Musta tee
Yunnan
Kiinalaiset juomat
Luettelo uskonnonfilosofeista

Luettelo tunnetuista uskonnonfilosofeista.

 Abhinavagupta
 Marilyn McCord Adams
 Robert M. Adams
 Adi Shankara
 William Alston
 Anselm Canterburylainen
 Augustinus
 Ian Barbour
 Anicius Manlius Severinus Boethius
 Giordano Bruno
 Joseph Butler
 Samuel Clarke
 Anne Conway
 William Lane Craig
 René Descartes
 Pseudo-Dionysios Areopagita
 Dogen Zenji
 Mircea Eliade
 Ralph Waldo Emerson
 Erasmus Rotterdamilainen
 Filon Aleksandrialainen
 Siddharta Gautama
 Al-Ghazali
 Yehuda Halevi
 Charles Hartshorne
 Herakleitos
 John Hick
 David Hume
 Peter van Inwagen
 Allama Iqbal
 William James
 Immanuel Kant
 Søren Kierkegaard
 Jonathan L. Kvanvig
 Brian Leftow
 Gottfried Leibniz
 J. L. Mackie
 Madhva
 Maimonides
 Michael Martin
 Herbert McCabe
 Mi-la-ras-pa
 Basil Mitchell
 Nagarjuna
 Friedrich Nietzsche
 Rudolf Otto
 William Paley
 Blaise Pascal
 D. Z. Phillips
 Alvin Plantinga
 Plotinos
 Ramakrishna
 Ramanuja
 Duns Scotus
 Ninian Smart
 Janet Martin Soskice
 Baruch Spinoza
 Melville Y. Stewart
 Eleonore Stump
 Richard Swinburne
 Charles Taliaferro
 Tuomas Akvinolainen
 Denys Turner
 Peter Vardy
 Vasubandhu
 Vivekananda
 Nicholas Wolterstorff

Uskonnonfilosofit
Uskonnonfilosofit
Filosofit
Find (Unix)

find on eräs Unixin komennoista, jolla voidaan etsiä halutunlaisia tiedostoja tiedostojärjestelmistä. find toimii tiedostojärjestelmässä oletusarvoisesti rekursiivisesti toisin kuin esimerkiksi ls -komento. 

Ohjelman toiminta on määritelty POSIX-standardissa.

Ohjelma on kehitetty Programmer's Workbench -julkaisua (PWB/UNIX) varten. Ohjelman kehitykseen vaikutti Dick Haight.

Esimerkkejä

Etsii kaikki järjestelmän tiedostot ja tulostaa niiden nimet kokonaisine polkuineen: 
 find / -print

Etsii kaikki työhakemistossa olevat alihakemistot muttei suorita hakuja rekursiivisesti niiden sisällä: 
 find . -type d ! -name \. -prune -print

Etsii kaikki työhakemiston tiedostot tai hakemistot, joissa on asetettuna ryhmälle tai muille käyttäjille kirjoitusoikeus: 
 find . -perm +0022 -print

Etsii ""-merkkien sisällä olevaa tekstiä tiedostojen sisältä:
 find . -type f -exec grep -i "phrase to find" {} \; -print

Lähteet

Aiheesta muualla 
 find(1) - Linux man page 

Unix-ohjelmat
Hietakenguru

Hietakenguru (Macropus agilis) on jättikenguruiden (Macropus) sukuun kuuluva kengurulaji, joka elää Pohjois-Australiassa ja Uudessa-Guineassa. Se on yleisin Pohjois-Australiassa vallabeiksi kutsuttavista kenguruista. Sen turkki on hiekan värinen ja muuttuu tummemmaksi alavartalolla. Hietakenguru on sosiaalinen eläin, ja sen ravintona ovat ruohokasvit.

Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä nopsakenguru.

Lähteet 

Kengurut
Priest...Live!

Priest...Live! on Judas Priestin livealbumi vuodelta 1987. Se on nauhoitettu "Fuel For Life"-kiertueella vuonna 1986. Albumin kaikki kappaleet ovat vuosilta 1980–1986. Myös samanniminen video on julkaistu.

Kappaleet 

Kaikki kappaleet säveltänyt Glenn Tipton, Rob Halford ja K.K. Downing, ellei toisin mainita.

 Remasteroidun version bonuskappaleet

Muusikot 

 Rob Halford: laulu
 Glenn Tipton: kitara
 K.K. Downing: kitara
 Ian Hill: basso
 Dave Holland: rummut

Vuoden 1987 konserttitallenteet
Judas Priestin konserttitallenteet
’98 Live Meltdown

’98 Live Meltdown on Judas Priestin livealbumi vuodelta 1998.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rob Halford, K.K. Downing ja Glenn Tipton, ellei toisin mainita.

CD 1

CD 2

Muusikot 
 Tim ”Ripper” Owens: laulu
 Glenn Tipton: kitara
 K.K. Downing: kitara
 Ian Hill: basso
 Scott Travis: rummut

Vuoden 1998 konserttitallenteet
Judas Priestin konserttitallenteet
Live in London (Judas Priestin albumi)

Live in London on Judas Priestin livealbumi vuodelta 2003.

Kappaleet 

CD 1

 
CD 2

Muusikot 
 Tim "Ripper" Owens - laulu
 Glenn Tipton - kitara
 K.K. Downing - kitara
 Ian Hill - basso
 Scott Travis - rummut

Vuoden 2003 konserttitallenteet
Judas Priestin konserttitallenteet
Hero, Hero

Hero, Hero on vuonna 1981 julkaistu Judas Priestin kokoelma. Sen julkaisi vanha levy-yhtiö ja se koostuu kahden ensimmäisen albumin kappaleista sekä "Diamonds And Rust"-kappaleen varhaisversiosta. Black Sabbathin varhaislevyjen sekä Judas Priestin ensimmäisen levyn Rocka Rollan tuottaja Rodger Bain on ollut koostamassa kokoelmaa. 

Judas Priestin jäsenet ja manageritoimisto ovat varoittaneet yleisöä ostamasta vanhan levy-yhtiönsä julkaisemia kokoelmia syyttäen heitä rahastuksesta ja yleisön harhaanjohtamisesta.

Kappaleet 
A-puoli

B-puoli

C-puoli

D-puoli

Muusikot 
 Rob Halford – laulu
 Glenn Tipton – kitara
 K.K. Downing – kitara
 Ian Hill – basso
 John Hinch – rummut
 Alan Moore – rummut

Vuoden 1981 kokoelma-albumit
Judas Priestin kokoelma-albumit
Kitwe

Kitwe kuuluu Sambian suurimpien kaupunkien joukkoon. Se sijaitsee Copperbeltin maakunnassa, ja alueella on erityisen suuret kupariesiintymät. 

Lentoasema on ollut suljettuna korjauksia varten vuodesta 2005, ja Ndolan lentoasema sijaitsee 60 kilometriä kaakkoon.

Kitwellä on sisarkaupunkeinaan Bor (Serbia), Sheffield (Englanti) ja Detroit (Michigan, Yhdysvallat).

Vuoden 2010 väestönlaskennassa Kitwessä oli noin puoli miljoonaa asukasta, ja arvio vuodelle 2016 on 648 000.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sambian kaupungit
William Tecumseh Sherman

William Tecumseh Sherman (8. helmikuuta 1820 – 14. helmikuuta 1891) oli yhdysvaltalainen kenraali, joka tuli tunnetuksi myös liikemiehenä ja kirjailijana. Hän palveli kenraalina Unionin armeijassa maan sisällissodan aikana 1861–1865. Sen aikana hän sai tunnustusta strategisesta taidostaan, mutta myös arvostelua poltetun maan taktiikan käyttämisestä hänen aloitettuaan eräänlaisen totaalisen sodan vihollistaan, etelävaltoja, vastaan. Erityisesti Unionin silloinen presidentti Abraham Lincoln arvosti Shermanin kykyjä.

William Sherman johti Savannah-kampanjaa marras-joulukuussa 1864, kun hänen johtamansa noin 60 000 sotilaan joukko-osasto valtasi Georgian Atlantan kaupungin ja jonka jälkeen Shermanin joukot marssivat Atlantin rannikolle Savannah'n kaupunkiin kahdessa kolonnassa ja valtasivat sen. Shermanin kampanjaa on pidetty Yhdysvaltain sisällissodan suurimpana menestyksenä, koska se motitti osan Amerikan konfederaation armeijan joukkoja Etelä-Carolinaan.

Sotahistorioitsija Basil Liddell Hart on pitänyt Shermania "ensimmäisenä nykyaikaisena kenraalina".

Republikaanipuolue piti Shermania mahdollisena ehdokkaana vuoden 1884 presidentinvaaleihin, mutta hän kieltäytyi vahvasti sanoen "Jos minut ehdotetaan, en aio kampanjoida, jos minut nimetään ja valitaan ehdokkaaksi, en vastaanota sitä, jos minut valitaan[presidentiksi], niin en aio ottaa virkavalaa tai toimia." Jälkikäteen tämänkaltaista lausuntoa on nimetty "Shermanesque statement" (Suom. shermanilainen lausunto), jossa mahdollinen vaalikisan ehdokas kieltäytyy täysin ehdokkuudesta. On sanottu, että presidentti Calvin Coolidgen julkaisema "En pyri jatkokautta presidenttinä"-lausunto 2.8.1927 sekä presidentti Lyndon B. Johnsonin 31.3.1968 lausunto, jossa hän kieltäytyi pyrkivän jatkokaudelle.

Kunnianosoituksia 
M4 Sherman-panssarivaunu on nimetty William T. Shermanin mukaan. M4 General Sherman panssarivaunu oli toisen maailmansodan tuotetuin panssarivaunu.

Lähteet 

Yhdysvaltain sisällissodan pohjoisvaltioiden kenraalit
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Yhdysvaltalaiset kenraalit
Ndola

Ndola on Sambian kolmanneksi suurin kaupunki maan pääkaupungin Lusakan ja Kitwen jälkeen. Arvioitu väkiluku vuonna 2016 oli 540 900. Kaupunki sijaitsee Copperbeltin maakunnassa aivan Kongon demokraattisen tasavallan rajan vieressä. 

Ndola on perustettu vuonna 1904, ja kaupungissa toimii lentoasema (IATA: NLA, ICAO: FLND). 
Rautatie vie Lusakaan ja Zaireen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sambian kaupungit
Kenneth Kaundan kansainvälinen lentoasema

Kenneth Kaundan kansainvälinen lentoasema (, aiemmin Lusakan kansainvälinen lentoasema) on Sambian pääkaupungin Lusakan lentoasema ja Zambian Airwaysin kotikenttä. Sen kaksi kiitotietä ovat pituuksiltaan 3 692 ja 823 metriä. Vuonna 1967 valmistunut lentoasema nimettiin uudelleen vuonna 2010 maan ensimmäisen presidentin Kenneth Kaundan mukaan.

Lentoasemalla aloitettiin vuonna 2014 360 miljoonan dollarin kehitysprojekti, jonka rakentajaksi valittiin kiinalainen Jiangxi International. Projektissa on tarkoitus rakentaa uusi terminaalirakennus, VIP-terminaali, lennonjohtorakennus ja -torni, asematasoja, rullausteitä ja rahtirakennus. Kaksikerroksiseen terminaalirakennukseen tulee 22 checkin-tiskiä, 12 rajavalvonta- ja kuusi turvatarkastuskaistaa.

Yhtiöt ja kohteet 
 Air Zimbabwe (Harare)
 British Airways (Heathrow, Lontoo)
 Ethiopian Airlines (Addis Abeba)
 Kenya Airways (Nairobi) 
 South African Airways (Johannesburg) 
 TAAG Angola Airlines (Luanda) 
 Zambian Airways (Chipata, Harare, Johannesburg, Livingstone, Lubumbashi, Mwinilunga, Ndola)

Lähteet

Afrikan lentoasemat
Lusaka
Sambian rakennukset ja rakennelmat
Sambian liikenne
Hymypatsas

Hymypatsaat ovat Hymypoika- tai Hymytyttö-veistoksia. Ne ovat alun perin kuvanveistäjä Heikki Niemisen suunnittelemia veistoksia, joiden kipsikopioita jaetaan tunnustuspalkintoina reilusta ja ystävällisestä toiminnasta kouluyhteisössä. Patsaat ovat hyvän toveruuden palkintoja.

Historia 
Hymypojan idea syntyi, kun taiteilijat Heikki Nieminen ja Pentti Vilppula istuivat kahvilassa ja miettivät, millä tavalla saisivat parempaa palvelua. Puoleksi vitsinä he totesivat palvelun olevan parempaa, jos sen saisi hymyn kanssa. Nieminen ryhtyi piirtämään luonnosta, miltä tällainen hymy näyttäisi ja näin syntyi hymyilevät pojan kasvot, jotka nyt tunnetaan hymypoikapatsaasta. Samana vuonna Heikki Nieminen loi ensimmäisen hymypoikaveistoksen.

Hymypoika-veistoksia on jaettu Hyvän Toveruuden Kilvan palkinnoiksi vuodesta 1954 lähtien, ja vuotta myöhemmin alettiin jakaa myös Hymytyttö-veistoksia.

Vuonna 2016 julkaistussa artikkelissa hymypatsaita yli 30 vuotta Porvoossa tehnyt Reetta Kauranen kertoo sanottavan, että hymypatsas on Suomen laajimmalle levinnyt kuvanveistotaiteen saavutus. Elämänsä aikana Reeta Kauranen on valanut niitä 200 000 kappaletta, joista jokainen on tehty käsityönä.

Jakaminen 
Hymy-veistosten jakamiskäytännöt vaihtelevat koulusta riippuen. Joissakin kouluissa veistokset jaetaan jokaisella luokka-asteella, kun taas toisissa ainoastaan esimerkiksi kuudennella luokalla. Patsaan saajan valitsevat luokkatoverit äänestyksen perusteella. Vuonna 2014 kouluihin lähetettiin patsaita 7 000 kappaletta.

Veistoksia välittää kouluihin Kehittämiskeskus Opinkirjo, joka on Hyvän Toveruuden Kilpaan ja Hymypoika- ja Hymytyttö -sanamerkkeihin ja -veistoksiin liittyvien tavaramerkkien ja tekijänoikeuksien haltija. Järjestö huolehtii patsaiden imagosta ja hymypatsaan säilymisestä harvinaisena ja ansaittuna. Patsaita ei voi ostaa.

Hymypatsaat jaetaan usein toukokuussa tai koulujen kevätjuhlassa. Opinkirjon toiminnanjohtaja Minna Riikka Järvinen kertoi vuonna 2016: ”Poliittisina vuosina 1960- ja 1970-luvuilla varsinkin hymytytön saaminen oli joillekin traumaattinen kokemus. Kun muut naiset polttivat rintaliivejään ja itse sai hymyn, osa koki sen käsiä sitovaksi, olemista määrittäväksi tekijäksi”.

Hymy-veistoksia on myös kritisoitu. Professori Niina Junttilan mukaan Hymypatsas suosii ekstrovertteja oppilaita, joilla on hyvät sosiaaliset taidot. Ujommat oppilaat eivät välttämättä tule huomatuksi ystävällisyydestään huolimatta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kehittämiskeskus Opinkirjo
 Ylen Elävä arkisto: Hymypoika-mainos vuodelta 1955

Suomen koulutus
Suomen patsaat ja veistokset
Kenneth Kaunda

Kenneth David Kaunda (28. huhtikuuta 1924 Chinsali, Pohjois-Rhodesia – 17. kesäkuuta 2021 Lusaka, Sambia) oli Sambian ensimmäinen presidentti vuosina 1964–1991.

Elämäkerta 
Kaunda oli nuorin perheen kahdeksasta lapsesta. Hänen isänsä oli Malawissa syntynyt Skotlannin kirkon lähetyssaarnaaja ja opettaja. Kaunda opiskeli opettajaksi ja toimi ammatissa muun muassa kaksi vuotta Tanganjikassa. Hän ehti nousta merkittäväksi vaikuttajaksi Pohjois-Rhodesian afrikkalaisessa kansalliskongressissa, mutta perusti lokakuussa 1958 Sambian afrikkalaisen kansalliskongressin, joka kiellettiin maaliskuussa 1959. Kaunda sai yhdeksän kuukauden vankeustuomion, jonka hän suoritti ensin Lusakassa, sitten Salisburyssa. Hän oli jo aiemmin saanut vuonna 1955 kahden kuukauden tuomion Harry Nkumbulan kanssa.

Vapauduttuaan tammikuussa 1960 Kaundasta tuli perustamansa Yhdistyneen kansallisen itsenäisyyspuolueen (UNIP) puheenjohtaja. Hänet nimitettiin sittemmin pääministeriksi ja 24. lokakuuta 1964 itsenäisen Sambian ensimmäiseksi presidentiksi. Hän teki laittomaksi Alice Lenshinan johtaman Lumpan kirkon. Vuoden 1968 vaalien väkivaltaisuuksien jälkeen Kaunda kielsi kaikki puolueet lukuun ottamatta omaansa, ja vuonna 1972 hän teki Sambiasta virallisesti yksipuoluejärjestelmän. Päätökseen vaikutti Simon Kapwepwen lähteminen puolueesta ja kilpailevan Yhdistyneen edistyspuolueen perustaminen. Kaunda julkaisi useampia kirjoja ”sambialaisesta humanismista”.

Kaunda toimi vuosina 1970–1973 Sitoutumattomien maiden liikkeen puheenjohtajana. Hän oli merkittävä apartheidin vastustaja, ja vapauduttuaan vankilasta Nelson Mandela teki vuonna 1990 ensimmäisen ulkomaanmatkansa juuri Sambiaan 27. helmikuuta.

Kaunda kansallisti Sambian kuparituotannon ja tuki eteläisen Afrikan mustia vapaustaistelijoita. Hän vastusti Rhodesian valkoista vähemmistöhallitusta ja tapasi elokuussa 1976 Etelä-Afrikan pääministeri B. J. Vorsterin sekä 30. huhtikuuta 1982 uuden pääministeri Pieter Willem Bothan. Vuonna 1991 järjestetyissä monipuoluevaaleissa Kaundan korvasi Sambian presidenttinä Frederick Chiluba.

Kaunda vetäytyi maansa politiikasta saatuaan syytöksiä osallisuudesta vuoden 1997 epäonnistuneeseen vallankaappausyritykseen. Hän joutui sen yhteydessä pidätetyksi.

Kaunda teki valtiovierailun Suomeen heinäkuussa 1968 ensimmäisenä päiväntasaajan eteläpuolisen valtion päämiehenä.

Kaunda kuoli keuhkokuumeeseen 97-vuotiaana sairaalassa Lusakassa kesäkuussa 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kenneth Kaunda: A life in power. BBC. 

Sambian presidentit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
John Tembo

John Zenus Ungapake Tembo (s. 14. syyskuuta 1932) on Malawin tärkeimmän oppositiopuolue Malawin kongressipuolueen puheenjohtaja. Hän aloitti poliittisen uransa jo ennen valtion itsenäistymistä. 

Tembolla oli läheiset suhteet Malawin entiseen presidentti Hastings Bandaan. Hän oli 20. toukokuuta 2004 ehdokkaana Malawin presidentinvaaleissa ja sijoittui Bingu wa Mutharikan jälkeen toiseksi saaden 27,1 % äänistä. Myös 2009 Tembo oli Mutharikan merkittävin haastaja.

Malawilaiset poliitikot
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt