joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Megavisa

Megavisa oli Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3:lla vuosina 1991–1995 esitetty Jukka-Pekka Palon ja Marika Saukkosen juontama tietokilpailu. Megavisaa esitettiin Kolmoskanavan aikoihin maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin. Vuodesta 1993, kun MTV3 oli tullut Kolmoskanavan paikalle, Megavisaa esitettiin maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin. Ohjelmaa kuvattiin Viking Linen aluksilla, ensin M/S Isabellalla ja myöhemmin M/S Cinderellalla.

Ohjelmaformaatin esikuvia olivat BBC:n Bob’s Full House ja yhdysvaltalainen Trump Card. Kilpailun erikoisuus aikoinaan oli bingon tapainen kotipeli, jossa ruudukon täyteen saatuaan saattoi soittaa ohjelman toimitukseen. Nopein voitti palkinnon. Kotipeli ei maksanut mitään ja kotipelikuponkeja sai vapaasti kaupoista, jolloin monet hamstrasivatkin itselleen suuren määrän kuponkeja.

Ohjelmaa varten tuotantoyhtiö hankki kaikkiaan yli kaksikymmentä monitoria. Lisäksi kaikkien pelitoimintojen ohjaamiseen tarvittiin neljä tietokonetta. Ohjelman kuvaukset keskeytyivät ensimmäisissä kuvauksissa useita kertoja tietokonevikojen vuoksi, jotka korjattiin heti seuraaviin kuvauksiin.

Ohjelmasta on julkaistu myös lautapeli.

Parodia
 Lapinlahden Linnut -yhtyeen jäsenien tekemässä viihdesarjassa Kuudesti laukeava esitetään Megavisaa parodioiva sketsi.

Lähteet

Visailuohjelmat
Kolmosvisa

Kolmosvisa oli suomalainen Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla vuosina 1987–1994 lähetetty tietokilpailuohjelma. Ohjelmaa juonsivat Reijo Salminen ja Jyrki Otila, jotka myös laativat ohjelmassa esitetyt kysymykset. Sama kaksikko oli aiemmin mukana muun muassa Yle TV2-kanavan visailuohjelman Thilia Thalia suunnittelussa.

Ohjelman idea oli "kuka tietää nopeimmin" -tyylinen. Kilpailijoita oli yleensä kolme, ja heille esitettiin kysymyksiä eri aihealueista. Ohjelmaa nauhoitettiin aluksi studiossa, ja myöhemmin elävän yleisön edessä ympäri Suomea. Viimeisinä vuosina ohjelmaa kuvattiin välillä myös siipirataslaivalla. Kilpailun alussa jokaisella kilpailijalla oli kolme pistettä.

Otila ja Salminen juonsivat sittemmin vuosina 1995–1997 MTV3-kanavalla nähtyä Tietopörssi-visailua, joka oli toteutettu samalla periaatteella kuin Kolmosvisa.

Lähteet

Visailuohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
Taka

Taka tarkoittaa seuraavia:

 Taka, myös Toke, atolli Marshallinsaarilla
 Bangladeshin taka, Bangladeshin rahayksikkö
 Taka, sukunimenä:
 Jussi Taka (s. 1993), suomalainen lumilautailija
 Maija Taka (1912–1984), suomalainen lääkäri, tietokirjailija, pakinoitsija ja terveyskasvattaja
 Suzuka Taka (s. 1996), japanilainen jääkiekkoilija.
Redang

Redang () on saari Malesian itärannikolla Terengganun osavaltiossa noin 25 kilometrin päässä rannikosta. Se on osavaltion suurin saari ja erityisesti malesialaisten suosima lomakohde. Saarella on pieni lentokenttä, mutta tavallisin tapa mennä saarelle on venekyyti Merangista tai Kuala Terengganusta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Pulau Redang saaren esittely Hiekkarannat.com sivustolla

Malesian saaret
Dark ambient

Dark ambient on ambient-musiikin laji, joka yleensä pyrkii luomaan autioita tai surumielisiä äänimaisemia. Tälle musiikille on tyypillistä hitaus ja joskus varsin minimalistinen ulosanti. Rytmejä käytetään harvakseltaan. Monet dark ambient -artistit myös käyttävät erilaisia, yleensä itse nauhoittamiaan ja käsittelemiään ympäristöääniä tai ns. kenttänauhoituksia musiikissaan. Dark ambientilla on myös melodisempi sukulainen, jota kutsutaan darkwaveksi.

Artisteja 

AterKhaos
Atrium Carceri
Beherit
Burzum 
Carrier Of The Black Light
Coil
Evilfeast
Forest Silence
Haavard Elefsen
Halo Manash
Ildjarn
Kalmaroth
Lustmord
Lycia
Maeror Tri
Marko Laiho (Beherit)
no Xivic
Nordvargr
Nox Arcana
Paysage d'Hiver
Raison d'Être
Sephiroth
Spectral Lore
Tainnos
Troum
Vinterriket
Wolfuneral
Zoviet France
Zoät·Aon

Ambient
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Industrial#Dark Ambient
Vostok 6

Vostok 6 oli Neuvostoliiton kuudes miehitetty avaruuslento 16.–19. kesäkuuta 1963. Maailman ensimmäinen naiskosmonautti Valentina Tereškova kiersi maapallon 48 kertaa. Lento kesti 2 vuorokautta, 22 tuntia ja 50 minuuttia.

Vostok 6 suoritti yhteislennon Vostok 5:n kanssa. Lento oli viimeinen Vostok 3KA -aluksella tehty. Tämä oli toinen kerta, kun neuvostoliittolaiset harjoittelivat kohtaamista avaruudessa. Tereshkova voi suurimman osan lentoa pahoin, hän mm. oksenteli ja oli tyytymätön huonoon ruokaan. Lennon johtaja Sergei Korolev olisi halunnut Tereshkovan mahdollisimman pian takaisin maan pinnalle, mutta koska haluttiin lyödä amerikkalaisten avaruudessaoloennätykset lento vei kolme päivää. Tereshkova mm. piti lentopäiväkirjaa ja otti kuvia sekä muutteli aluksen asentoa niin kuin muillakin Vostok-lennoille oli tehty. Paluuvaiheessa kävi niin että alus sai lisää korkeutta ennakkoon suunnitellun lento-ohjelman virheen takia. Tereshkova muutti lento-ohjelmaa maa-aseman ohjeiden mukaan ja paluu onnistui. Laskeutuessaan kohti maata Tereshkova laukaisi kapselin heittoistuimen. Laskuvarjolla alas leijuessaan Tereshkova meinasi joutua järveen, mutta tuuli vei hyppääjän pois sen yltä. Maahan tullessaan Tereshkovan nenään osui voimakas isku.

Lähteet 

Miehitetyt avaruuslennot
Vostok-ohjelma
Vuoden 1963 avaruustoiminta
Varjagit

Varjagit eli varangit olivat viikinkejä, jotka tekivät matkoja idäntielle eli lähinnä Venäjälle ja Bysanttiin. Heidän retkensä ulottuivat aina Kaspianmerelle ja Konstantinopoliin saakka. Varjagien uskotaan yleensä olleen lähtöisin nykyisen Ruotsin alueelta. Nykyisessä kielenkäytössä varjageiksi kutsutaan usein kaikkia Venäjän jokireiteillä liikkuneita viikinkejä, joita kutsutaan myös ruseiksi.

Bysantin valtakunnassa toimi varjagikaarti, joka oli Bysantin keisarin henkilökohtainen kaarti. Siinä palveli myös muitakin kuin vain skandinaaveja, kuten slaaveja ja anglosakseja. Varjagi-nimityksen yleisesti hyväksytty etymologia on skandinaavinen ”valaliittolaista” merkitsevä sana väring. Termi on keskiajan venäläisten kronikoiden perua.

Varjagisoutajista on myös valtakunta saanut nimensä Rus ja myöhemmin Russia. Nestorin kronikan mukaan alueen slaavilaiset ja suomalais-ugrilaiset heimot lopettivat veron maksun varjageille ja alkoivat hallita itse itseään. Ajauduttuaan keskinäisiin sotiin he kuitenkin kutsuivat kolme varjagiveljestä Rurikin, Sineuksen ja Truvorin hallitsijoikseen vuonna 862. Rurik ryhtyi hallitsemaan Laatokanlinnaa (Aldeigjuborg), Truvor Izborskia ja Sineus Belozerskia (Valkeajärvi, Vologdan alue). Varsin pian kaksi muuta veljestä kuolivat ja jäljelle jäi Rurik koko Novgorodin hallitsijaksi.  Nykyaikainen DNA-tutkimus on osoittanut, että Rurik todennäköisesti kuului itämerensuomalaiseen N1c1-haploryhmään.

Lähteet 
 Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta
 Konstantinos VII:n teos " De Administrando Imperio " eli Imperiumin hallitseminen 
 Viikinkiaika
 Viikinkiaika

Viikinkiaika
Gardariki
Venäjän historia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vääpeli Körmy – taisteluni

Vääpeli Körmy – taisteluni on Ere Kokkosen kirjoittama ja ohjaama vuonna 1994 valmistunut sotilasfarssi. Elokuva on Vääpeli Körmy -sarjan neljäs elokuva. Elokuva on esitetty kuusiosaisena minisarjana Yle TV2 -kanavalla vuosina 1996, 1999 ja 2001 sekä uusintana pääsiäisenä 2010.

Elokuvan ensi-illan vanavedessä jaettiin jokavuotiseksi kaavailtu Körmy-palkinto, jonka ensimmäisenä sai valtioneuvos Johannes Virolainen.  

Elokuva sai vuonna 1994 Suomen Elokuvasäätiön tuotantotukea ja se  menestyi teattereissa keräten yli 50 000 katsojaa. Arja Koriseva esittää elokuvassa useita kokonaisia kappaleita. Elokuvan musiikista vastaa Olli Ahvenlahti, jolla myös pieni rooli elokuvassa.

Juoni

Koko Suomen armeija on lomautettu, lukuun ottamatta Räyhänrannan sissikomppaniaa, jonka joku pääesikunnassa lienee unohtanut. Kansainvälisen politiikan kiemuroiden vuoksi Suomi onkin yhtäkkiä sotatilassa ja yhden ainoan komppanian voimin. Tämäkin komppania koostuu naisista, muutamasta alikersantista ja epätoivoisesti ylennystä odottelevista upseereista. Mutta onneksi vastassa on vain Ruotsi.

Näyttelijät

Lähteet 
 Suomen kansallisfilmografia 11 ISBN 951-37-3969-4

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
  

Vuoden 1994 suomalaiset elokuvat
taisteluni
Savage Poetry

Savage Poetry on saksalaisen power metal -yhtyeen Edguyn ensimmäinen pitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1995 ja kokonaan uudelleenäänitettynä versiona nimellä The Savage Poetry vuonna 2000. Yhtyeeltä kului levyn tekoon vain kaksi viikkoa, eikä jälki ollut parasta mahdollista. Ensimmäisessä julkaisussa Sammetin laulutyyli oli vielä kankeaa ja kappaleiden soitossakin tuli virheitä. Uudelleenäänitetyssä versiossa Sammetin laulu oli parantunut huomattavasti. Uusi rumpali Felix Bohnke soitti jo yhtyeessä ja Tobias Exxel bassossa, jolloin Sammet ainoastaan lauloi ja soitti kosketinsoittimia.

Kappaleet

Kokoonpano levyllä
Tobias Sammet - laulu, basso, kosketinsoittimet
Jens Ludwig - kitara
Dirk Sauer - kitara
Dominik Storch - rummut

Vuoden 1995 esikoisalbumit
Edguyn albumit
Tohtori Sykerö

Tohtori Sykerö () on vuonna 1979 valmistunut brittiläis-hollantilaisena yhteistyönä tehty animaatiosarja. Tohtori Sykeröä on esitetty useampaan otteeseen Suomen televisiossa ja se on julkaistu kokonaisuudessaan myös DVD:llä. Sarjan loi englantilainen Jeffrey O'Kelly. Paikka paikoin melko surrealististen tapahtumiensa myötä sarja on noussut lähes kulttimaineeseen, vaikka sitä tehtiin aikanaan vain 13 jaksoa. Sarjan lämminhenkiset musiikit on säveltänyt Ken Leray.

Sarjan päähenkilö, tohtori ja tiedemies Sykerö, on ystävällinen pyylevä vanha herrasmies, joka liikkuu sateenvarjolla hyppien ja asuu talossaan metsän keskellä taloudenhoitajattarensa neiti Nokkosen kanssa. Eteen tulevien ongelmien ratkomiseksi tohtori Sykerö kehittää useammankin keksinnön, esimerkiksi taloudenhoitajarobotin, aikakoneen sekä koneen, jolla palautetaan sateenkaaren kadonneet värit. 

Englantilaiset humoristit Douglas Adams ja John Lloyd kirjoittivat käsikirjoitukset jaksoihin 7 ja 12.

Jaksot
Sarjassa on kolmetoista jaksoa. Niiden suomenkieliset nimet ovat:

Suomenkielinen vanha päälleäänitys

Vanha dubbaus äänitettiin alkuperäisen äänityksen päälle siten, että englanninkielinen äänitys kuului taustalla vaimeana. Sarjan suomenkielisen version kertojina toimivat näyttelijät Pauli Virta ja Heikki Määttänen.

Suomenkieliset uudet ääninäyttelijät: 

Uusi dubbaus SDI Medialla: 
 Seppo Pääkkönen      Tohtori Sykerö, Professori Rontti, kertoja
 Inkeri Wallenius          Neiti Nokkonen, Elli-Etikka 
 Katja Sirkiä                 Isoäiti Duutsi, Avaruuskissat
 Sasu Moilanen           Maltti-myyrä, Kettu 
 Mika Ala-Panula        Rotta 
 Rinna Paatso             Nirppu-hiiri
 Antti Pääkkönen        Sateenvarjo, Kullannuppu
 Tero Koponen           Huojuva Risto-vaja 
 Rauno Ahonen          Ville-setä

Tohtori Sykerö kirjallisuudessa 
 Tohtori Sykerö ja kaikkien aikojen joulu, Jeffrey O'Kelly, Vivien Hoffman, kuv. Nicholas Price (Pieni Karhu 2006)
 Tohtori Sykerö ja maailman makein noita, Jeffrey O'Kelly, Vivien Hoffman, kuv. Nicholas Price (Pieni Karhu 2007)

Elokuvat 
Tohtori Sykeröstä on tehty kaksi elokuvaa, jotka on koostettu sarjan jaksoista. Ne on dubattu suomeksi. Rooleissa mm. Aune Lind ja Heikki Määttänen. Suomenkielisen version toteuttaja Pirjo Aaltonen.

Tohtori Sykerö ja hänen ystävänsä (1984) 

Neiti Nokkonen pulassa − Vetinen juttu − Matka Brasiliaan − Elli-Etikan tulitaika − Vaarallinen taikalipas

Tohtori Sykerön uudet seikkailut (1985) 

Maltti-myyrän onnettomuus − Kummallinen katoamisjuttu − Matilda-robotti − Ilmapallokilpa − Monivärinen taikatimantti

Teatteri 
 Joensuun kaupunginteatteri ja Teatteri-Traktori tekivät näytelmän Tohtori Sykeröstä vuonna 2011. Ohjaus Riku Innanmaa ja Tomi Kervinen, dramatisointi Jussi Moila

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tohtori Sykerön viralliset kotisivut 
 Tohtori Sykerö-näytelmän sivut 
 Tohtori Sykerö Yle Areenassa 

1970-luvun piirrossarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
Kuvitteelliset keksijät
Seulonnan keskeiset artikkelit
1970-luvun televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Rölli (hahmo)

Rölli on näyttelijä Allan ”Allu” Tuppuraisen luoma ja näyttelemä satuhahmo. Vuonna 2006 Rölli valittiin Suomen suosituimmaksi satuhahmoksi Yleisradion järjestämässä Satusuomalainen-äänestyksessä.

Röllin synty 
Allu Tuppurainen loi Röllin alun perin vuonna 1985 radioon kuunnelmien ja lastenlaulujen hahmoksi. Lauluja julkaistiin C-kaseteilla, LP-levyillä ja myöhemmin myös CD-levyillä. Laulujen pohjalta kehitettiin televisiosarja Rölli, jonka ensimmäinen esitys oli vuonna 1986. Sitä on esitetty Pikku Kakkonen -ohjelmassa. Myöhemmin Rölli on esiintynyt myös viidessä elokuvassa.

Tuppurainen ilmoitti vuonna 2002 lopettavansa Röllin esittämisen, mutta hän on myöhemmin palannut rooliin vielä kahdessa röllielokuvassa ja dubbaajana yhdessä animaatioelokuvassa.

Alahärmässä sijaitsevassa Powerparkin monitoimipuistossa on Röllikylä-niminen teemapuisto. Röllin sydän -elokuvaan perustuva teemapuisto avattiin 1. kesäkuuta 2009. Kylän suunnitelman on tehnyt Janne Kopu.

Ulkonäkö ja luonne 
Tuppurainen sanoi, että alun perin Röllin hahmossa olivat yhdistyneenä uhmaikäinen pikkupoika ja kärttyinen vanha ukko, myöhemmin särmät ovat kuulemma hioutuneet pyöreämmiksi. Tuppuraisen mukaan Rölli ei ole peikko, vaan kuuluu röllien lajiin. Hahmon kutsuminen peikoksi on yleinen väärinkäsitys. Rölli on kuitenkin peikkomainen hahmo, joka asustelee yksin pienessä puumökissä keskellä Röllimetsää. Röllillä on repaleiset vaatteet ja sotkuinen hiuspehko. Suussa on vain yksi iso hammas.

Rölli viettää päivänsä ihmettelemällä maailman kummallisuuksia ja ”ihmisotusten” käytöstä. Rölli yrittää kovasti esittää tuhmaa ja ilkeää pahista, mutta se ei meinaa oikein onnistua: Omien sanojensa mukaan Rölli on hirmuinen ja lapsia säikyttelevä, mutta tosiasiassa Rölli on ujo, kiltti ja hyväsydäminen. Toisinaan Rölli syyllistyy hölmöilyyn ja ajattelemattomuuteen, mutta se johtuu innostuksesta eikä niinkään pahuudesta.

Röllin toistuvia hokemia ovat Kautta likaisten varpaitteni! ja Tilipitappi tippi tappi.

Teemat 
Yksi Röllin lauluissa ja tv-ohjelmissa esiin nouseva teema on oman erilaisuuden hyväksyminen. Omituisten otusten kerho -kappaleessa se ilmaistaan muun muassa näin:

Muita Röllin lauluissa, tv-sarjassa ja elokuvissa toistuvia teemoja ovat luonnon arvostaminen, uteliaisuuteen kannustaminen sekä omien pelkojen kohtaaminen.

Rölli-musiikkialbumit

Rölli-televisiosarjat ja -elokuvat 
Rölli-sarjan ensimmäiset 10 jaksoa tuotti Porin teatteri ja kaikki muut jaksot Vaasan kaupunginteatteri. Sarjaa on esitetty Yle TV2:n Pikku Kakkonen -ohjelmassa useita kertoja uusintana. Rölliä voi hyvin pitää yhtenä Pikku Kakkosen tunnetuimmista hahmoista. Sen lisäksi Röllistä on tehty viisi elokuvaa. Röllin sydän on animaatioelokuva, muut näytelmäelokuvia. Allu Tuppurainen on näytellyt Röllin roolin kaikissa elokuvissa.

Lähteet

Suomalaiset satuhahmot
Televisiohahmot
Elokuvahahmot
Teburoro Tito

Teburoro Tito (s. 25. elokuuta 1953 Tabiteuea, Kiribati) on kiribatilainen poliitikko ja nykyinen Kiribatin suurlähettiläs Yhdistyneissä kansakunnissa ja Yhdysvalloissa. Tito toimi Kiribatin kolmantena presidenttinä ja ulkoministerinä vuosina 1994–2003. 

Tito valittiin presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 1994. Vuonna 1998 hänet valittiin toiselle kaudelleen 52 % kannatuksella. Helmikuun 2003 vaaleissa Tito sai 50,4 % äänistä. 28. maaliskuuta 2003 hän hävisi äänestyksen luottamuslauseesta ja hänet pantiin viralta.  Maassa järjestettiin uudet vaalit.

Lähteet 

Kiribatin presidentit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Mirhavoitelu

Mirhavoitelu (tai myös mirhalla voitelu, kr. χρίσμα, ven. миропомазание) on ortodoksisen kirkon sakramentti eli mysteerio.

Mirhalla voitelu suoritetaan yleensä kasteen jälkeen. Se suoritetaan myös silloin, kun ortodoksiseen kirkkoon liittyvä on kastettu jossain muussa kristillisessä kirkkokunnassa hyväksytyllä tavalla. Silloin siis ei enää kasteta liittyvää uudelleen.

Mirhalla voitelu on kasteen mysteerion vahvistaminen ja vastaa läntisen perinteen konfirmaatiota. Voitelussa pappi tekee pienellä sudilla kastettavan otsaan, silmiin, sieraimiin, suulle, korville, rinnalle, käsille ja jaloille pienen ristin mirhalla lausuen joka kerran ristin tehdessään:

” Pyhän Hengen lahjan sinetti. Amen.”

Mirhavoitelu täydennetään pikkulapsilla erillisellä seurakuntaan ottamisella; aikuisena liitetyille ei ottamista yleensä toimiteta - ellei kastettu sitä erikseen pyydä. Harvinaista ja oikeastaan poikkeuksellista sellainen on.

Mirhavoitelu suoritetaan vain protestanttisista kirkoista, kristillisistä lahkoista tai kristillisyyden ulkopuolelta tuleville, roomalaiskatolisuudesta siirtyville sitä ei suoriteta, koska sakramentti on yhteinen molemmille katolisille kirkoille. 

Kreikan ortodoksinen kirkko tosin harjoittaa uudelleen kastamista ja mirhavoitelua - jopa muista ortodoksisista kirkoista tuleville, mutta kyseessä on pitkälti paikallinen omavaltaisuus.

Aiheesta muualla 
Mirhalla voitelu / Ortodoksi.net 

Ortodoksiset kirkolliset toimitukset
Kirkolliset toimitukset

sv:Chrisma
Mirha

Mirha (, ), myös mirhami, on öljystä, viinistä ja hyväntuoksuisista yrteistä keitetty paksu neste. Raamatussa on mainintoja pyhästä mirhalla voitelemisesta muun muassa 2.Moos. 29:7, 1.Sam. 10:1 sekä 2.Sam. 2:4.

Itämaan tietäjät toivat evankeliumin mukaan syntyneelle kuninkaalle kultaa, mirhamia ja suitsukkeita (frankinsensi): kultaa kuninkaalle, mirhamia kuolevaiselle, suitsuketta Jumalalle.

Sanalla mirha voidaan tarkoittaa myös mirhapuista kerättyä pihkaa. Kuivattua mirhapuun pihkaa on käytetty hyönteisten karkottamiseksi polttamalla sitä.

Mirhaa käytetään muun muassa ortodoksisessa kirkossa mirhavoitelun sakramentissa. Ortodoksit valmistavat mirhan tietyn kaavan mukaan; se valmistetaan kunkin patriarkaatin tai muun autokefaalisen kirkon pääpaikassa erityisessä valmistamossa. Seremoniaa johtaa itse patriarkka ja valmistajana toimivat hänen alaisensa piispat. Prosessi kestää noin viikon kerrallaan; valmistusastiat ovat perinteisesti hopeaa, ja kerralla valmistetaan koko patriarkaatin tarpeisiin vuodeksi riittävä määrä.

Hiirillä tehdyssä kokeessa mirhalla havaittiin kipua lieventävä vaikutus. Vaikuttaviksi aineiksi havaittiin kolme seskviterpeeniä. Kun hiirille annettiin opioidivastavaikuttaja naloksonia, kipua lievittävä vaikutus katosi.

Lähteet 

Ortodoksinen kirkko
Öljyt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ed Hunter

Ed Hunter on heavy metal -yhtye Iron Maidenin kokoelmalevy, joka julkaistiin heinäkuussa 1999. Pelin ohessa on muun muassa kaksikymmentä Iron Maidenin kappaletta vuosilta 1980–1999. Kappaleet ovat yhtyeen ihailijoiden äänestämiä. Albumin mukana tulee Iron Maiden -teemainen samanniminen videopeli.

Kappaleet

CD I

CD II

Videopeli 
Ed Hunter on Synthetic Dimensions Respectivelyn kehittämä ja EMI:n julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille heinäkuussa 1999. Peli kuuluu samannimiseen kokoelmalevyyn. Peli pohjautuu Eddie the Headiin, Iron Maidenin viralliseen maskottiin.

Tasot 
 London’s East End (Phantom of the Opera)
 The Shady Pines Asylum (Wrathchild)
 The Pits Of Hell (Hallowed Be Thy Name)
 The Graveyard (Fear of the Dark)
 The Pharaoh’s Tomb (Powerslave)
 Blade Runner (Futureal)
 Futureal (The Evil That Men Do)
 Finale (The Evil That Men Do)

Lähteet

Katso myös 
 Ed Hunter FAQ, Patches & Manual 

Iron Maiden
Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Vuoden 1999 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Windows-pelit
Hoitava kivi

Hoitavat kivet ja kidehoidot ovat uskomuslääkintään kuuluva hoitomuoto, jossa kivillä katsotaan olevan parantavia vaikutuksia. Hoitavat kivet ovat yleensä hiottuja kiviä tai luonnonkiteitä, joita pidetään lähellä kehoa hoitovaikutuksen aikaansaamiseksi. Kiviä voidaan myös pitää juotavaksi tarkoitetussa vedessä, mutta tällöin on syytä tarkistaa, onko kivien hionnassa käytetty kemikaaleja. Kivien väitetään esimerkiksi värähtelevän jollakin tietyllä taajuudella, ja kiven kiderakenteella uskotaan myös olevan vaikutusta. Eri värisillä ja muotoisilla kivillä väitetään olevan erilainen värähtelytaajuus ja siten erilainen vaikutus. Kiviä voidaan myös ”ladata” ja ”maadoittaa”, esimerkiksi auringonvalon ja veden avulla. 

Käytännössä hoitavat kivet eivät eroa luonnosta löytyvistä kivistä millään oleellisella tavalla, vaan ne koostuvat samoista aineista kuin muutkin kivet.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 http://www.varjojenkirja.com/kivet.html
Skeptic's Dictionary on Crystal Power

Uskomuslääkintä
New age
Koirankuonolainen

Koirankuonolaiset () ovat taruolentoja vanhoissa eurooppalaisissa tarinoissa. Koirankuonolaisella on ihmisen vartalo ja koiran pää, tai ainakin koiran kuono, ja usein ne ovat karvaisia. Koirankuonolaisiksi kuvattiin joissain keskiaikaisissa tarinoissa aasialaiset, joita vastaan taisteltiin.

Myös suomalaisessa kansanperinteessä kerrotaan kohtaamisista koirankuonolaisten kanssa. Nämä tapahtuvat yleensä syrjäseuduilla tai aivan korvessa. Koirankuonolaisia uskottiin olevan varsinkin sankoissa metsissä ja Lapissa.

Olennot puhuvat vierasta kieltä ja ovat vihamielisiä. Erään tarinan mukaan koirankuonolaiset kiduttivat kiinni saamansa tytön kuoliaaksi. Ainoan silminnäkijän, toisen tytön kertomus uskottiin käräjillä, ja hän säästyi murhasyytteeltä.

Koirankuonolaiset on vanha uskomus koiranpäisten ihmisten olemassaolosta. Uskomus tavataan jo kreikkalaisilla ja roomalaisilla. Viittaamalla vanhempiin kirjoittajiin Solinus (3. vuosisadalla) mainitsee sellaisten kansojen eläneen Intian vuoristoissa. Aithikos Istrialainen kertoo heidän asuvan kauimpana pohjoisessa meressä olevilla saarilla, ja yhtäpitävästi hänen kanssaan Adam Bremeniläinen kirjassaan pohjoisista maista ja kansoista sanoo niitä olevan mainitsemassaan  Naistenmaassa (so. Suomessa), jossa miehet ovat väitteen mukaan koirankuonolaisia, jotka puhuvat kieltä, joka on puoleksi puhetta ja puoleksi koiranhaukuntaa. Hänkin kertoo niitä nähtävän vankeina Venäjällä.  

Kertomuksia tunnetun maailman äärellä asuvasta koirankuonolaisten kansasta tavataan sittemmin useilla Euroopan kansoilla, mukaan lukien suomalaiset ja virolaiset. Muun muassa Kalevipoeg joutuu Lapin puolella käydessään koirankuonolaisten maahan. Myöhemmin on kansan kertomuksissa suuresta Pohjan sodasta, ja jo Jaakko Pontuksen sodasta koirankuonolaisten nimi siirtynyt Venäjän armeijassa palveleville kalmukeille ja muille aasialaisille kansoille. Uskomuksen on selitetty syntyneen siitä, että useilla luonnonkansoilla on ollut tapana pitää pukunaan hartioilla ja päässä petojen nahkoja kynsineen turpineen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 K. Grotenfelt, Aithikos Istrialaisen matkakertomus Suomesta ja Pohjoismaista, Valvoja 1895, no 3, s. 166–177 (33–47)

Taruolennot
Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Knuut Suuri

Knuut Suuri tai Knuut II Suuri (,  ja , , 994/995 – 12. marraskuuta 1035) oli Englannin, Tanskan ja Norjan kuningas sekä Schleswigin ja Pommerin kuvernööri.

Knuut seurasi isäänsä Sven Haarapartaa tämän valloittaessa Englannin elokuussa 1013. Hänen isänsä kuoli seuraavan vuoden helmikuussa, ja tanskalaiset julistivat Knuutin Englannin kuninkaaksi. Knuut kuitenkin palasi Tanskaan, ja sillä välin maanpaossa ollut Ethelred II Neuvoton palasi kuninkaaksi Englannissa. Knuut miehitti jälleen Englannin vuonna 1015 taistellen ensin Ethelrediä ja sitten tämän poikaa Edmundia vastaan. Knuut saavutti ratkaisevan voiton Ashingdonin taistelussa vuonna 1016.

Knuut ja Edmund sopivat valtakunnan jaosta, mutta Knuutista tuli Englannin yksinvaltias, kun Edmund kuoli saman vuoden marraskuussa. Knuut vahvisti asemansa naimalla Ethelredin lesken Emma Normandialaisen, jonka kanssa sai yhden pojan, tulevan kuninkaan Knuut III Hardeknutin.

Knuut jakoi Englannin Tanskan mallin mukaan neljään osaan: Wessexiin, Merciaan, East Angliaan ja Northumbriaan. Kutakin neljännestä hallitsi jaarli.

Vuonna 1018 (tai mahdollisesti 1019) Knuutista tuli vanhemman veljensä Harald II:n jälkeen Tanskan kuningas. Knuut nimitti vävynsä Ulf Jaarlin Tanskan jaarliksi.

Vuonna 1027 Knuut teki pyhiinvaellusmatkan Roomaan. On kiistelty siitä menikö hän sinne katuakseen syntejään vai osallistuakseen Konrad II:n kruunajaisiin parantaakseen kahden valtakunnan suhteita. Hän sai neuvoteltua paavin kanssa helpotuksia Englannin arkkipiispojen maksamiin veroihin.

Vuonna 1028 Knuut valloitti Norjan. Hänen yrityksensä hallita Norjaa jalkavaimonsa Aelgifun ja heidän yhteisen poikansa Svenin avulla kuitenkin epäonnistui, ja Norja palasi takaisin norjalaisten haltuun 1035. Heidän toinen poikansa Harald Jäniksenkäpälä kuitenkin onnistui hallitsemaan Englantia kolme vuotta 1037–1040.

Knuut kuoli noin 40-vuotiaana. Hänet haudattiin Winchesteriin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Knuut brittimonarkian sivuilla
 http://www.englishmonarchs.co.uk/vikings_2.htm
 http://www.viking.no/e/people/e-knud.htm

Englannin tanskalaiskuninkaat
Norjan kuninkaat
Tanskan kuninkaat
900-luvulla syntyneet
Vuonna 1035 kuolleet
Ralf Örn

Ralf Örn on suomalainen tuottaja. Örn oli aktiivisesti mukana 1970-luvun lopulla helsinkiläisissä musiikkipiireissä punkin ja uuden aallon saapuessa Suomeen. Hän sanoitti ja sävelsi muun muassa Maukka Perusjätkän hittikappaleet (”Sotaa apatiaa vastaan”, ”Vaatteet (on mun aatteet)”, ”Herneenpalot”, ”Säpinää” ym.) Ralf Örn suunnitteli Mauri Airtalle Maukka Perusjätkä -brandin ja tuotti, sävelsi sekä sanoitti Maukka Perusjätkä -albumit Säpinää (1979), Ennen kolmatta maailmansotaa (1980) ja Koiranpennut (1981). Örn lauloi myös jokaisella levyllä muutaman kappaleen. 1970-luvulla Ralf Örn perusti ja pyöritti underground rockklubia Freak Outia.

Örn oli mukana myös Hanoi Rocksin alkutaipaleella. Yhtyeen kappaleista ”Kill City Kills” on Andy McCoyn ja Örnin yhteistyön tulosta. McCoy myös soitti uransa alkuvaiheessa Ralf Örn Pop -yhtyeessä. 

Ralf Örn tuotti One Inch Rock -levy-yhtiön julkaisut vuosina 1986–1992; mm. Melrosen, Cliftersin, Aki ja Turon ja Frederikin levyjä, joista useimmat osoittautuivat myös kaupallisiksi menestyksiksi.

Lähteet 
 Andy McCoy : Sheriffi McCoy (2001, WSOY) ISBN 951-0-26279-X
 Tumppi Varonen: Poika Joka Tahtoo Lentää (2003, Tammi) ISBN 951-31-2534-3
 Ne Luumäet -yhtyeen historiasta

Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset musiikkituottajat
Suomalaiset sanoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Setrit

Setrit eli seetrit (Cedrus) on havupuusuku mäntykasvien (Pinaceae) heimossa. Lajit kasvavat luonnonvaraisina vuoristoalueilla Himalajan länsiosista Välimeren alueelle. Himalajalla puut kasvavat 1 500–3 200 metrin korkeudessa ja Välimerellä 1 000–2 200 metrissä.

Setrit kasvavat hitaasti, ne kukkivat vasta 30-vuotiaina ja voivat elää tuhatvuotiaiksi.

Lajit 
Setrit jaetaan kasvitieteilijästä riippuen 2–4 lajiin.

Himalajansetri (Cedrus deodara); läntinen Himalaja. Lehdet kirkkaan vihreästä vaalean sinivihreään, 25–60 mm., käpysuomut hiemat uurteiset.
Libanoninsetri (Cedrus libani); Välimeren alueen vuoristot Turkista ja Libanonista Marokkoon. Lehdet tumman vihreästä vaalean sinivihreään, 8–25 mm, käpysuomut sileät. Neljä muunnosta:
Cedrus libani var. libani; Libanonin vuoristot, läntinen Syyria ja Turkin etelä- ja keskiosat. Lehdet tumman vihreästä vaalean sinivihreään, 10–25 mm.
Cedrus libani var. stenocoma; Lounais-Turkin vuoristot. Lehdet sinivihreät, 8–25 mm.
 Kyproksensetri (Cedrus libani var. brevifolia tai Cedrus brevifolia); Kyproksen vuoristot. Lehdet sinivihreät, 8–20 mm.
 Atlassetri (Cedrus libani var. atlantica tai Cedrus atlantica); Atlasvuorilla Marokossa ja Algeriassa. Lehdet tumman vihreästä vaalean sinivihreään, 10–25 mm.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Cedrus
 Suomen Lajitietokeskus: Seetrit – Cedrus

 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anschluss

Anschluss () tarkoittaa ensisijaisesti vuonna 1938 tapahtunutta Itävallan liittämistä natsi-Saksaan (Anschluss Österreichs). Yhdistäminen tapahtui 12. maaliskuuta 1938. Sanalla tarkoitetaan myös aatesuuntaa, joka 1800-luvulta alkaen pyrki Itävallan liittämiseen Saksan yhteyteen.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen suurvalta-asemansa menettäneessä Itävallassa oli haluja yhdistymiseen Saksan kanssa, mutta sitä eivät voittajavaltiot sallineet. Kun sitten natsit nousivat 1930-luvulla valtaan molemmissa maissa, johti se Anschlussiin. Saksaan liitettynä Itävallan nimi muutettiin Ostmarkiksi.

Toisen maailmansodan jälkeen Itävalta oli Saksan tavoin liittoutuneiden miehittämä, ja vuonna 1955 se palasi itsenäiseksi valtioksi.

Kuvat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suur-Saksaa luodaan, Kuva, 30.03.1938, nro 7, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Natsi-Saksa
Itävallan historia
Saksankieliset sanat ja sanonnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sikelgaita

Sikelgaita (Sichelgaita, Gaita 1036–1090), oli Salernon lombardisukuisen herttuan Waimar IV:n tytär. Hän oli normanniherttua Robert Guiscardin toinen vaimo 1058–1085. Sikelgaitan kuvataan olleen vaaleatukkainen, sinisilmäinen, pitkä, lihaksikas, älykäs, sivistynyt ja hyvin voimakasluonteinen.

Sikelgaita meni naimisiin Apulian herttuan Robert IV Guiscardin kanssa 22-vuotiaana 1058. Hän otti osaa sekä politiikkaan että miehensä sotaretkiin ottaen taisteluihin osaa ritarina. Anna Komnena kuvaa Sikelgaitaa "kuin tarujen amatsoniksi", "toinen Pallas, jollei kuin Athene".

Sikelgaita osallistui miehensä kanssa Dyrrhakhionin taisteluun Bysantin keisari Aleksios I Komnenoksen joukkoja vastaan vuonna 1081. Normannien vasemman siiven murruttua ja paettua Sikelgaita ratsasti miesten edelle, otti kypärän ja rengaspaidan pois päältään ja pilkkasi heidän rohkeuttaan. Tästä sisuuntuneina normannit lähtivät vastarynnäkköön ja löivät kovan taistelun jälkeen bysanttilaiset. Keisari Aleksios itse pääsi hurjan taistelun jälkeen murtautumaan ulos ja pakenemaan.

Puolisonsa Robert Guiscardin kuoltua 1085 Sikelgaita vetäytyi luostariin synnyinkaupunkiinsa Salernoon, jossa hän kuoli 1090. Hänen jälkeensä Robertin maat jaettiin niin, että Robertin vanhin poika Bohemund hänen ensimmäisestä avioliitostaan Alberadan kanssa sai Taranton ja Bysantilta vallatut alueet, ja Sikelgaitan vanhin poika Roger Borsa sai Apulian sekä äitinsä perintönä Salernon.

Sikelgaitalla ja Robert Guiscardilla oli kymmenen lasta, joista kahdeksan jäi eloon:

 Mafalda (1059/1060–1108), Katalonian kreivi Ramón Berenguer II:n puoliso
 Roger Borsa, (1060/1061–1111), Apulian herttua 
 Guido (k. 1107), Amalfin herttua 
 Robert Scalio (k. 1110) 
 Sibilla, puoliso Ebles II, Roucyn kreivi 
 Mabillia, puoliso Guillaume de Grandmesnil 
 Emma, Galilean ruhtinaan Tankredin äiti 
 Olympias, prinssi Konstantinoksen, keisari Mikael VII Dukaksen pojan kihlattu, 1074

Sikelgaitan väitetään olleen Richard Wagnerin "Brünhilden" esikuva.

Kirjallisuutta 
 
 

Kuninkaalliset
Suurkäräjät

Suurkäräjät () on Norjan kansanedustuslaitos. Suurkäräjät perustettiin vuonna 1814, ja se on ollut Norjan ylin poliittinen elin vuodesta 1884. 

Suurkäräjät käyttää lainsäädäntö- ja budjettivaltaa. Suurkäräjien tehtäviin kuuluu lakien hyväksyminen, määrärahojen myöntäminen ja maan hallituksen toiminnan valvominen. Suurkäräjien jäsenet valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa, joissa kaikilla 18 vuotta täyttäneillä norjalaisilla on äänioikeus.

Historia 
Miehet saivat yleisen äänioikeuden vuonna 1898, naiset vuonna 1913. Suurkäräjillä on 169 edustajaa, jotka tulevat kaikista Norjan 19 läänistä.

Vuoteen 2007 saakka suurkäräjät oli lainsäädäntöasioiden kannalta kaksikamarinen niin, että Lagtingiin (ylähuone) kuului neljäsosa ja Odelstingiin (alahuone) loput edustajista. Valtion budjetti ja perustuslain muutokset käsiteltiin kuitenkin yksikamarisessa täysistunnossa. Vuoden 2009 alussa voimaan astuneiden perustuslainmuutosten jälkeen lainsäädäntötyö tapahtuu yksikamarisesti. Jako Odelstingetiin ja Lagtingetiin lakkasi vuoden 2009 alussa voimaan astuneiden perustuslakimuutosten myötä.

Edustajat 
Puhemiestä lukuun ottamatta kaikki edustajat istuvat ainakin yhdessä valiokunnassa, jotka käyvät läpi lakiesitykset ennen kuin ne viedään koko parlamentin istunnon eteen. Suurin osa valiokuntien työstä lähetetään suorana lähetyksenä ja arkistoidaan tämän jälkeen.. Nykyään valiokuntia on 12.

Parlamentissa on säännöt edustajien kielenkäytölle, jolla rajoitetaan edustajien kielenkäyttö parlamentarismiin sopivaksi. Kiellettyjä ilmauksia ovat mm. "kuin piru lukisi Raamattua", "luoja varjelkoon" ja toisen edustajan syyttäminen valehtelusta.

Viimeisimmät vaalit 
Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2021, jossa sekä Høyre että Työväenpuolue menettivät paikkoja, mutta Høyren pudotus oli niin suuri, että Työväenpuolue selviytyi vaalien voittajaksi. Suhteessa edellisiin vaaleihin eniten paikkoja kasvattivat Punaiset. Uutena puolueena Suurkäräjille nousi Potilaskeskeisyys..

9. lokakuuta parlamentin puhemieheksi valittiin Työväenpuoluetta edustava Eva Kristin Hansen.

Vaalien jälkeen Työväenpuolue ja Keskusta ilmoittivat muodostavansa hallituksen 14. lokakuuta. Pääministeriksi nousi Työväenpuolueen puheenjohtaja Jonas Gahr Støre. Keskustan puheenjohtaja Trygve Slagsvold Vedum nousi valtionvarainministeriksi. Hallituksen 19 ministeristä 10 on naisia..

Katso myös 
 Norjan politiikka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan politiikka
Parlamentit
Iso-Syöte

Iso-Syöte on Suomen eteläisin tunturi.

Iso-Syöte sijaitsee Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, lähellä Lapin maakunnan rajaa. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta on matkaa noin 55 kilometriä ja Oulusta noin 140 kilometriä. Iso-Syötteen huippu kohoaa puurajan yläpuolelle, 432 metrin korkeuteen merenpinnasta.

Sana syöte on saamea ja tarkoittaa pyhää paikkaa. Saamelaisten asuttaessa seutua he pitivät Isoa-Syötettä seitapaikkana eli uhri- ja palvontapaikkana.

Parhaiten Iso-Syöte tunnetaan laskettelurinteistään sekä Syötteen kansallispuistosta.

Iso-Syötteen alueella on noin 120 kilometriä hiihtolatuja. Suomen Hiihtokeskusyhdistys valitsi Iso-Syötteen vuoden 2012 parhaaksi hiihtokeskukseksi. Isolle-Syötteelle rakennettiin keinotekoinen järvi, jonka uskottiin lisäävän alueen vetovoimaisuutta ympärivuotisena matkailukohteena. Syötteen retkeilyalueen käyntimäärä on kasvanut reilusti viime vuosien aikana. Vuonna 2021 käyntimäärä oli 117 800, kun vuonna 2019 se oli 43 000.

Iso-Syötteen laskettelurinteiden sekä latujen lumetuksessa käytetään läheisestä Pärjänjoesta pumpattua vettä.

Katso myös 

 Talviurheilukeskus
 Luettelo Suomen suurimmista prominensseista

Lähteet

Aiheesta muualla
 Iso-Syöte

Suomen tunturit
Pudasjärven luonto
Suomen talviurheilukeskukset
Retkeilyalueet
Copiapó

Copiapó on kaupunki Atacaman alueella, Chilessä. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki. Copiapón asukasluku on noin 158 438 (2012). Kaupunki sijaitsee noin 800 kilometriä Santiagosta pohjoiseen ja sen läpi virtaa Copiapó-joki. 

Chilen kaupungit
Aleksanterinkatu

Aleksanterinkatu voi tarkoittaa seuraavia tie- ja katuosuuksia:

 Aleksanterinkatu, katu Helsingissä
 Aleksanterinkatu, katu Lahdessa
 Aleksanterinkatu, katu Oulussa
 Aleksanterinkatu, katu Tampereella.
Mukulaselleri

Mukulaselleri eli juuriselleri (Apium graveolens Rapaceum-ryhmä) on sellereihin (Apium) kuuluva kasvi. Mukulaselleriä on useita eri lajikkeita, esimerkiksi 'Balder', 'President' ja 'Alabaster'. Se on pyöreähkö ja rosoinen juures, joka korjataan myöhään syksyllä. Kasvaakseen onnistuneesti se vaatii pitkän kesän, sillä se on hidaskasvuinen. Samasta pellosta saa juurisadon vain ensimmäisenä vuotena. Kaksivuotisena kasvina selleri tuottaa toisena kasvuvuotenaan siemensadon.

Käyttö
Mukulaselleristä syödään juuri ja joskus myös lehdet. Juurimukulaa voidaan käyttää liemijuureksena, tai sitä voi laittaa esimerkiksi salaatteihin, patoihin, kastikkeisiin tai erilaisiin keittoihin ja gratiineihin. Lehdet voi myös kuivata tai pakastaa.

Kasvatus

Mukulasellerin taimikasvatus kestää noin 55–70 päivää, ja se aloitetaan yleensä maaliskuussa. Sopiva lämpötila kasvuun on 18 celsiusastetta.

Varsinainen istutus avomaalle tapahtuu touko-kesäkuussa. Tämän jälkeen kasvuaikaa vaaditaan 105–115 päivää. Istutettaessa taimet asetetaan riveihin, joissa ne ovat 30–40 cm välein. Rivit ovat noin 50 cm etäisyydellä toisistaan. Mukulaselleri vaatii voimakkaan, tuoreen ja multavan maan, jossa on paksu multakerros. Korjuu tapahtuu yleensä lokakuussa.

Lähteet 
 Ella Räty: Viljelykasvien nimistö

Viitteet

Sellerit
Selleri

Selleri eli ruokaselleri eli mausteselleri (Apium graveolens) on Etelä- ja Keski-Euroopasta kotoisin oleva viljelykasvi, josta on kehitetty useita viljelymuotoja. Salaateissa ja liemiruokien mausteena käytettävän mukulasellerin (Apium graveolens var. rapaceum) juurimukula on turpea ja vaaleamaltoinen, lehtisellerin (Apium graveolens var. dulce) lehtiruoteja ja lehtiä käytetään vihanneksena ja raakasalaattina. Myös sellerin siemeniä käytetään keittojen ja muhennosten mausteina. Eräitä lajeja on käytetty lääkekasveina.

Sellerit ovat kaksivuotisia ja hidaskasvuisia. Kasvaakseen ne tarvitsevat pitkän ja lämpimän kesän, jonka jälkeen ne korjataan myöhään syksyllä.

Selleri on yksi yleisimpiä allergisoivia ruoka-aineita. Selleri voi altistaa kasviperäiseen valoherkistymään eli fytofotodermatiittiin.

Ravintosisältö per 100 g 
 Energiaa 25,104 kJ/6 kcal
 Proteiinia 0,28 g
 Hiilihydraattia 1,19 g
 josta sokeria 0,73 g
 Rasvaa 0,07 g
 tyydyttyneitä rasvahappoja 0,017 g
 kertatyydyttämättömiä rasvahappoja 0,013 g
 monityydyttämättömiä rasvahappoja 0,032 g
 Ravintokuitua 0,6 g
 Natriumia 32 mg
 Kaliumia 104 mg

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Selleri (mausteselleri) – Apium graveolens
Lehtiselleri, varsiselleri Apium graveolens ravintoarvoja fineli.fi
Duodecim, Terveyskirjasto: Matti Hannuksela Kasviperäisen UV- säteilyn yliherkkyys (fytofotodermatiitti), 22.1.2009 Arkistolinkki.
ITIS: Apium graveolens 
United States Department of Agriculture (USDA): Apium graveolens 
Flora of China: Apium graveolens 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Apium graveolens 

Sellerit
Maustekasvit
Juurekset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lääkekasvit
Nassau (Cookinsaaret)

Nassau on saari Cookinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Cookinsaarten pohjoisessa saariryhmässä, eikä sillä ole laguunia, toisin kuin muilla ryhmän saarilla. Saarella oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 78 asukasta, jotka asuvat yhdessä kylässä. Saarelle pääsee ainoastaan laivalla, sillä siellä ei ole lentokenttää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Cookinsaarten maantiede
Suwarrow

Suwarrow on atolli Cookinsaarten pohjoisosassa, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee 1 300 kilometriä päiväntasaajalta etelään ja 825 kilometrin päässä Rarotongalta, Cookinsaarten pääsaarelta. 0,4 neliökilometrin saarella asuu vain kaksi valtion palkkaamaa hoitajaa. Saarella 1950–1970-luvuilla asuneen Tom Nealen kirjoittaman omaelämäkerran An Island to Oneself (1966) takia Suwarrow on pienuudestaan huolimatta ehkä tunnetuin Cookinsaarista.

Historia

Ennen eurooppalaisten tuloa saarella kävi polynesialaisia merenkulkijoita, mutta he eivät perustaneet sinne vakituista asutusta. Heidän tiedetään kuitenkin oleskelleen saarella väliaikaisesti, koska sieltä on löydetty leiripaikkoja. Saari on mahdollisesti lähisaarten asukkaiden legendoissa mainittu Malo. 

Saaren nykyinen nimi ei ole mitään polynesialaista kieltä, vaan Suwarrow on nimetty siellä vuonna 1814 käyneen venäläisen tutkimusmatkailija Mihail Lazarevin Suvarov-nimisen laivan mukaan. Suwarrow sai mainetta aarresaarena, kun amerikkalainen valaanpyyntialus Gem haaksirikkoutui saaren riutalle ja sitä pelastamaan lähetetty alus löysi saarelle haudatun arkun, jossa oli tuhansien dollarien edestä 1700-luvun kultakolikoita. Vuonna 1876 saarelta löydettiin 1600-luvun espanjalaisia kolikoita. Sitä, miten rahat olivat päätyneet saarelle, ei tiedetä. Varhaisista eurooppalaisista vierailijoista on kuitenkin löydetty merkkejä, muun muassa luurankoja ja useita eri esineitä. Niiden on arvailtu olleen peräisin jostakin haaksirikkoutuneesta espanjalaisesta aluksesta, tai ehkä eksyneestä Pandora-aluksesta, joka lähetettiin etsimään HMS Bountyn kapinoinutta miehistöä vuonna 1791. 1900-luvun alussa saarella yritettiin aloittaa simpukkaviljelmä. 1920- ja 1930-luvuilla kokeiltiin kookospalmun viljelemistä, mutta termiitit tuhosivat viljelmät. Toisessa maailmansodassa saarelle komennettiin uusiseelantilaisia tarkkailijoita, joiden rakentamat talot ovat edelleen pystyssä. Saaren teki tunnetuksi siellä vuosina 1952–1977 kolmeen otteeseen asunut uusiseelantilainen Tom Neale, joka kirjoitti kokemuksistaan menestyneen kirjan An Island to Oneself.

Maantiede

Pinta-alaltaan 0,4-neliökilometrinen Suwarrow on Cookinsaarten ainoa kansallispuisto. Saarella onkin tuhansia merilintuja ja sitä ympäröivissä vesissä on runsaasti merieläimiä, joihin lukeutuvat muun muassa erilaiset trooppiset kalat, hait, merikilpikonnat ja kookosravut. Saari on pääasiallinen pesimäpaikka pikkufregattilinnulle, valkotropiikkilinnulle, ruskosuulalle ja yhdeksälle muulle lintulajille. Se on lisäksi tärkeä levähdyspaikka vaarantuneelle alaskankuoville. Suwarrow ympäröi suurta laguunia, jolle pääsee useimmista pohjoisten Cookinsaarten laguuneista poiketen laivallakin. Saaren muodostaman kehän pituus on 80 kilometriä. Saaren mataluuden takia myrskyjen aikaan aallot saattavat ylittää koko saaren. Saaren kaksi hoitajaa asuvat Anchoragen luodolla. Heidän tehtävänään on muun muassa vahtia, että vierailevat laivat eivät häiritse merilintuja.

Lähteet

Viitteet

46 Australia, Oseania, Napamaat
Cookinsaarten maantiede
Johnson & Johnson

Johnson & Johnson on yhdysvaltalainen lääkkeitä ja muita terveydenhoitoalan tuotteita sekä päivittäistavaroita valmistava suuryritys. Dow Jones Industrial Average- ja Fortune 500 -listattu Johnson & Johnson on markkina-arvoltaan maailman suurimpien yrityksien joukossa. Johnson & Johnson suunnittelee jakautumista kahdeksi erilliseksi yhtiöksi.

Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Brunswickissä New Jerseyssä Yhdysvalloissa.

Tuotteet
Vuonna 1921 Johnson & Johnson toi markkinoille maailman ensimmäiset laastarit tuotemerkillä Band-Aid. Suomessa Band-Aid-laastareita ei enää myydä, mutta Yhdysvalloissa se on tunnettu tuotemerkki.

Suomessa tunnetuimpia Johnson & Johnsonin tuotemerkkejä ovat o.b.-tamponit, Nicorette-nikotiinikorvaushoitovalmiste, Natusan-tuotteet, Pepcid-närästyslääke, Nizoral-hilseshampoo ja Imodium-ripulilääke.

Johnson & Johnson markkinoi Yhdysvalloissa suomalaisen pörssiyhtiön Raision kehittämää kolesterolia alentavaa Benecol-margariinia.

Suomessa Johnson & Johnsonin lääkkeitä markkinoi Johnson & Johnsonin tytäryritys Janssen-Cilag. Merkittäviä Janssen-Cilagin markkinoimia lääkkeitä ovat muun muassa Concerta (ADHD:n hoito), Daktarin (sienitulehdukset), Durogesic (kipulääke), Eprex (anemian hoito), Fentanyl (kipulääke), Risperdal (psykoosi-lääke) ja Reminyl (Alzheimerin tauti).

Risperdal on viime vuosina ollut kymmenen eniten myydyimmän lääkkeen joukossa sekä Suomessa että maailmalla.

Johnson & Johnsonin ilman reseptiä myytäviä lääkkeitä sekä itsehoitotuotteita Suomessa markkinoi tytäryritys McNeil. McNeilin tunnetuimpia tuotteita Suomessa ovat Nicorette (tupakanvieroitus), Neutrogena (ihonhoito), Pepcid (närästys), Bafucin (kurkkukipu), Listerine (suunhoito), Imodium (ripuli) ja Microlax (ummetus).

Vuonna 2020 yhtiö toi markkinoile SARS-CoV-2-rokotteen eli koronavirusrokotteen, jota seuraavana vuonna makkinoi sen belgialainen tytäryhtiö nimellä Janssen.  Tämä rokote hyväksyttiin maaliskuussa 2021.   Janssenin koronarokote korvasi AstraZenecan  yli 65-vuotiaille annettavana  adenovirusvektorirokotteena lokakuusta 2021 alkaen.

Tuomio Oklahomassa opioidikriisin aiheuttamisesta 
Oklahoman osavaltiossa Johnson & Johnsonille määrättiin 572,1 miljoonan dollarin sakko osallisuudesta opioidikriisin aiheuttamiseen. Syyttäjät olivat vaatineet 17 miljardia dollaria.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Johnson & Johnsonin virallinen sivusto
 Suomenkielinen Listerine-sivusto

Dow Jones Industrial Average
Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Mercury-Atlas 7

Mercury-Atlas 7 (MA-7) oli Yhdysvaltain toinen maatakiertävällä radalla suoritettu avaruuslento. Lento toteutui 24. toukokuuta 1962 Mercury-avaruusohjelman astronautti Scott Carpenterin kiertäessä maapallon Aurora 7 -avaruuskapselillaan 3 kertaa. Aurora 7:n lentokorkeus vaihteli 154:n ja 260:n kilometrin välillä ja lento kesti noin 5 tuntia. Carpenterin paluussa maahan oli vaikeuksia, sillä hän käytti avaruutta ihastellessaan liikaa polttoainetta eikä totellut lennonjohdon määräyksiä, minkä vuoksi hän putosi satoja kilometrejä syrjään suunnitellusta laskeutumispaikasta. Tämän jälkeen Carpenter ei enää palannut avaruuteen. Hän toimi myöhemmin muun muassa syvänmeren sukeltajana.

Aiheesta muualla

 RESULTS OF THE SECOND U.S. MANNED ORBITAL SPACE FLIGHT, MAY 24, 1962 

Miehitetyt avaruuslennot
Mercury-ohjelma
Vuoden 1962 avaruustoiminta
Tallennusformaatti

Tallennusformaatti on se tekninen muoto, jolla esimerkiksi video tai ääni tallennetaan myöhemmin käytettäväksi. Esimerkiksi videota voidaan tallentaa DVD:lle, ääntä taas vaikkapa CD:lle. Formaattimäärittelyyn voi tallennusmedian lisäksi kuulua koodausmenetelmä (johon voi sisältyä esimerkiksi tiedonpakkausta) sekä signaalin salaus.

Katso myös
Tallennetuotanto

Viestintätekniikka
Puoluesihteeri

Puoluesihteeri on puoluejärjestöä puheenjohtajan tukena johtava toimihenkilö, joka koordinoi puolueen toimintaa suhteessa sen perusyhdistyksiin ja piirijärjestöihin.

Aikaisemmin puoluesihteerin tehtäviin kuului myös ideologinen julistaminen, josta kuuluisimpia esimerkkejä Suomen historiassa ovat Kekkosen ja Maalaisliiton murskaamisen sanomaan erikoistuneet SDP:n Väinö Leskinen ja Kaarlo Pitsinki.

Järjestöorganisaattorina tunnetuin puoluesihteeri lienee Maalaisliiton Arvo Korsimo, jonka tehokkaat menetelmät aiheuttivat myös oman puolueen piirissä keskustelua.

1980-luvun ideologisesti korkeaprofiilisin puoluesihteeri oli keskustan Seppo Kääriäinen, joka puheenjohtaja Paavo Väyrysen aikana ajoi voimakkaasti SDP:n vahvistuneen aseman haastavaa tahtopolitiikkaa.

1990- ja 2000-luvuilla ideologisina puoluesihteereinä tulivat tunnetuiksi keskustan Pekka Perttulaja SAK:ssa pitkän uran tehnyt SDP:n Eero Heinäluoma, joka valittiin puoluesihteerinä ollessaan SDP:n puheenjohtajaksi. Perttula kannatti SDP- ja SAK-kriittistä uutta ajattelua, kun taas Heinäluoma jo ennen puoluesihteeriksi tuloaan hyödynsi menetyksellisesti gallupeita ja tiedotusvälineitä torjuakseen keskustan työreformin.

Puolueiden puheenjohtajien ajautuessa kriisiin pyrkivät puoluesihteerit tai viime kädessä eduskuntaryhmien puheenjohtajat koordinoimaan vaikeita tilanteita esimerkiksi hallituspuolueiden välillä.

Parlamentarismin vahvistuminen Suomessa 1990-luvun lopulla ja 2000-luvulla on heikentänyt puoluejärjestöjen ja puoluesihteereiden asemaa eduskuntaryhmien ja eduskuntaryhmien puheenjohtajien eduksi.

Puolueet
Frank Oz

Richard Frank Oznowicz (s. 25. toukokuuta 1944), paremmin tunnettu nimellä Frank Oz, on elokuvaohjaaja, näyttelijä ja nukketeatterin esittäjä.

Oz on syntynyt Herefordissa Englannissa. Hän on ranskalaisesta perheestä, jonka isä on juutalainen ja äiti katolinen. Oz muutti viiden vanhana vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin Kalifornian osavaltioon.

Oz tunnetaan muun muassa työstään nukke-esitysten parissa Jim Hensonin The Muppet Show’ssa. Hänen esittämiinsä hahmoihin kuuluivat Miss Piggy, Fozzie-karhu ja Sam-kotka. Oz on ollut pääasiallinen vaikuttaja Muppetien hahmojen kehitykseen vuodesta 1969 lähtien. Sarjassa Seesamtie hän on esittänyt muun muassa Keksimonsteria.

Yksi Ozin tunnetuimmista nukkehahmoista on George Lucasin Tähtien sota -elokuvien pienikokoinen jedimestari Yoda. Oz esittää Yodan ääntä ja nukke-esitystä (milloin se on mahdollista) Tähtien sota -elokuvissa vuodesta 1980 (Imperiumin vastaisku) vuoteen 2017 (The Last Jedi). Oz antoi paljon vaikutteita hahmolle ja on itse vastuussa hahmon tavaramerkistä, käänteisestä puhetavasta (lauseen verbi on viimeisenä).

Vuonna 1980 Oz esiintyi The Blues Brothers -elokuvassa, jonka ohjaajana toimi John Landis. Hän esiintyi myöhemmin muissakin Landisin elokuvissa. Lisäksi Oz on ohjannut useita elokuvia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Nukeillanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt