joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Korppinen (Rautalampi)

Korppinen on järvi Rautalammin eteläosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Jyväskylästä on 56 kilometriä itäkoilliseen ja Kuopiosta 67 kilometriä lounaaseen.

Maantiede 
Korppinen on etelä–pohjoissuuntainen, suurin etäisyys etelärannalta pohjoisrannalle on 2,5 kilometriä. Järven eteläosan muodostaa Mutalahti, josta pohjoiseen allas levenee. Mutalahden koillispuolella Varpuniemen erottamana on Varpulahti. Järven luoteisosassa on pitkänomainen ja kapea Syvälahti. Lähes kolmasosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvä alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven keski- ja itäosassa. Syvin kohta, 23 metriä, sijaitsee järven itäosassa.

Korppisen syvän alueen keskellä on matalikko ja kaksi nimetöntä luotoa.

Korppisen rannoilla on sekä kulttuurimaisemaa että metsämaata. Koillisrannan Pääniemen korkein kohta on noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella, itärannan Kaakkovuoren korkein kohta on yli 150 metriä mpy, eli noin 50 metriä järven pintaa korkeammalla. Korppisen lounaisrannalle virtaa laskuoja lounaasta Vihtasesta (107,3 metriä mpy). Korppisen koillisrannalta lähtee noin puoli kilometriä pitkä laskuoja koilliseen Myhinjärveen (97,2 metriä mpy).

Korppisen vesitilavuus on 9 434 000 kuutiometriä.

Korppinen (14.718.1.013) kuuluu Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Konneveden alue (14.71) ja ensimmäinen on Rautalamminreitin valuma-alue (14.7). Myhinjärven alueeseen kuuluu 95 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista yhdeksän on yli neliökilometrin laajuisia. Alueen laajin järvi on Ahveninen, sen jälkeen tulee Vihtanen, Myhinjärvi ja Mehtiö, joita seuraa Pieni-Myhi, Mataroinen ja Korppinen.

Lähteet 

Rautalammin järvet
Konneveden alue
Pieni-Myhi

Pieni-Myhi on erittäin sokkeloinen järvi Rautalammin eteläosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Jyväskylästä on 61 kilometriä itäkoilliseen ja Kuopiosta 58 kilometriä lounaaseen.

Maantiede 
Pieni-Myhin keskiosaa hallitsee haarautuva Koivuniemi, jonka länsipuolella on järven syvin kohta, 28 metriä. Siitä etelään järvi on mutkainen, kapea ja syvyyssuhteiltaan vaihteleva. Eteläosan syvin kohta on 16 metriä. Pieni-Myhin eteläisimmän osan muodostaa Paunonlampi. Koivuniemen itäpuolinen vesialue on länsipuolista matalampaa, sen syvin kohta on 18 metriä. Järvi jatkuu Nuottisalmen kautta koilliseen, jossa syvin kohta on 16 metriä.

Pieni-Myhin saariluku on 15. Saarista yksi on alle aarin laajuinen luoto, kaksi on yli hehtaarin laajuisia. Suurin on usean hehtaarin laajuinen Lehtosaari.

Pieni-Myhin pohjoisilla rannoilla on kulttuurimaisemaa, eteläosan rannat ovat metsämaata. Pieni-Myhi on samantasoinen sen länsipuolisen Myhinjärven kanssa. Järviä yhdistää kapea Sulasalmi. Myhijärven pohjoisosa on Pieni-Myhin tapaan sokkeloinen

Pieni-Myhin vesitilavuus on 13 807 000 kuutiometriä.

Pieni-Myhi (14.718.1.022) kuuluu Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Konneveden alue (14.71) ja ensimmäinen on Rautalamminreitin valuma-alue (14.7). Myhinjärven alueeseen kuuluu 95 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista yhdeksän on yli neliökilometrin laajuisia. Alueen laajin järvi on Ahveninen, sen jälkeen tulee Vihtanen, Myhinjärvi ja Mehtiö, joita seuraa Pieni-Myhi, Mataroinen ja Korppinen.

Lähteet 

Rautalammin järvet
Konneveden alue
Tino Chrupalla

Tino Chrupalla (s. 14. huhtikuuta 1975 Weißwasser) on saksalainen AfD-puolueen poliitikko.

Chrupalla on ammatilliselta taustaltaan maalari ja lakkaaja, joka suoritti vuonna 2003 Handwerkskammer Dresdenin tutkinnon. Hän perusti alalle oman yrityksensä. Hän on myös toiminut vapaaehtoisena nuoriso- ja urheilutyössä. Vuonna 2015 Chrupalla liittyi AfD-puolueeseen, jonka riveistä hänet valittiin suorana edustajana Saksan liittopäiville Görlitzin piiristä. Hän pääsi AfD:n parlamenttiryhmän varapuhemieheksi. Vuonna 2019 Chrupalla valittiin Alexander Gaulandin seuraajaksi puolueensa johdossa.

Lähteet 

Saksalaiset poliitikot
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Giacomo Simoncini

Giacomo Simoncini (s. 30. marraskuuta 1994 Borgo Maggiore) on sanmarinolainen urheiluvaikuttaja ja poliitikko, joka aloittaa maansa kapteenivaltionjohtajana 1. lokakuuta 2021 yhdessä Francesoco Mussonin kanssa. Hän edustaa Me tasavallan puolesta -nimistä ryhmää, johon kuuluu mm. San Marinon sosialistinen puolue. 

Simoncini on valmistunut Bolognan yliopistosta pääaineenaan farmasia ja on myös pätevöitynyt kemianopettajaksi. Ollessaan 18-vuotias, Simoncini liittyi sosialistiseen puolueeseen.. 

Urheiluvaikuttajana Simoncini on toiminut SS Muratan johtokunnan jäsen vuodesta 2017 lähtien sekä San Marinon kansallisen futsal-joukkueen managerina. Lisäksi hän toimii San Marinon Rotaractin puheenjohtajana.

Lähteet 

San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Vuonna 1994 syntyneet
Urheiluvaikuttajat
Elävät henkilöt
Francesco Mussoni

Francesco Mussoni (s. 15. toukokuuta 1971 Città di San Marino) on sanmarinolainen kristillisdemokraatteja edustava poliitikko. Hän aloittaa maan kapteenivaltionhoitajana 1. lokakuuta 2021 yhdessä Giacomo Simoncinin kanssa. Aikaisemmin hän toimi virassa lokakuusta 2009 seuraavan vuoden huhtikuuhun yhdessä Stefano Palmierin kanssa. 

Siviiliammatiltaan Mussoni on asianajaja. Mussoni on naimissa ja hänellä on kolme lasta.

Kunnianosoituksia 

  Pyhän Kaarlen ritarikunta (Monaco, 2010)

Lähteet 

Vuonna 1971 syntyneet
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Elävät henkilöt
Gladys

Gladys on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on lähtöisin Walesista.

Gladys pohjautuu kymrinkieliseen nimeen Gwladus, jonka merkityksestä ja taustasta ei ole varmaa tietoa. Nimi on saatettu johtaa ’prinsessaa’ tarkoittavasta sanasta gwledig, mutta kyseessä voi olla myös muunnelma latinalaisesta nimestä Claudia.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 140–150 Gladys-nimistä naista.

Tunnettuja Gladyseja
 Gladys Carson (1903–1987), brittiläinen uimari ja olympiamitalisti
 Gladys Cherono (s. 1983), kenialainen kestävyysjuoksija
 Gladys Cooper (1888–1971), brittiläinen näyttelijä
 Gladys Davies (1892–1981), brittiläinen miekkailija ja olympiamitalisti
 Gladys Eastlake-Smith (1883–1941), brittiläinen tennispelaaja ja olympiavoittaja
 Gladys George (1904–1954), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Gladys Horton (1945–2011), yhdysvaltalainen laulaja
 Gladys Knight (s. 1944), yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä
 Gladys Moreno (1933–2005), bolivialainen laulaja
 Gladys Powers (1899–2008), brittiläissyntyinen ensimmäisen maailmansodan veteraani
 Gladys Yang (1919–1999), kiinalainen kielenkääntäjä

Lähteet

Etunimet
Johan van Scheepen

Johan van Scheepen on alankomaalainen kasvitieteilijä. Leidenin yliopistossa koulutuksensa saanut van Scheepen on työskennellyt muun muassa Readingin yliopistossa ja International Cultivar Registration Authorityn hommissa. Hän on ollut mukana nimeämässä muun muassa Hippeastrum papilio -kasvilajia.

Lähteet 

Alankomaalaiset kasvitieteilijät
Elävät henkilöt
Pasi Patokallio

Pasi Patokallio (s. 1949, Kangasala) on suomalainen diplomaatti. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Israelissa, Kanadassa ja Australiassa ja johti Suomen kampanjaa paikasta Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa vuonna 2012.  Asevalvonnan asiantuntijana tunnettu Patokallio toimi mm. useamman NPT-ydinsulkusopimuksen valmistelukomitean istunnon puheenjohtajana ja oli ehdolla Irakin joukkotuhoaseita tutkineen UNMOVIC-komission johtoon.

Vuonna 2018 Patokallio kirjoitti Suomen Kuvalehdessä ja Kanava-lehdessä julkaistussa esseessään, että Suomen turvallisuuspoliittinen linja muuttui Tarja Halosen tullessa ulkoministeriksi vuonna 1995. Patokallion mukaan turvallisuuden ydinsisältö on perinteisesti ollut valtakunnan suojeleminen ulkoisilta uhkilta, joista pahimmat ovat sotilaallisia. Halosen aikakaudella Suomen turvallisuusuhkia ei pidetty enää sotilaallisina, vaan turvallisuusuhkiksi nimettiin globaaleja ilmiöitä, kuten ilmastonmuutos. Patokallion mukaan asevaraisesta turvallisuudesta tuli haukkumasana ja aseidenriisunnasta itseisarvo. Huolta kannettiin lähinnä Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin toimista, mutta Halosen ulkopoliittisessa ajattelussa ”ei ollut missään vaiheessa sijaa Venäjän toiminnan kriittiselle arvioinnille saati julkiselle arvostelemiselle”. Lisäksi jalkaväkimiinoista luopuminen heikensi merkittävästi Suomen puolustusta.

Lähteet 

Suomen suurlähettiläät
Elävät henkilöt
Vuonna 1949 syntyneet
Young Royals

Young Royals on ruotsalainen Netflix-alkuperäissarja, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin 1. heinäkuuta 2021. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Hillerskan sisäoppilaitokseen, jonne Ruotsin prinssi Wilhelm joutuu. Sarjan ovat luoneet Lisa Ambjörn, Lars Beckung ja Camilla Holter. Sarjan toinen tuotantokausi esitetään 2022.

Juoni 
Ruotsin prinssi Wilhelm lähetetään Hillerskan sisäoppilaitokseen, kun tämä joutuu skandaalin keskelle. Wilhelm yrittää sopeutua maineikkaaseen sisäoppilaitokseen, mutta se osoittautuu haastavaksi, kun hän joutuu salaamaan seksuaalisuutensa ja ihastuksensa samaa sukupuolta olevaan opiskelijaan. Wilhelmistä tulee perillinen, kun hänen veljensä menehtyy yllättäen liikenneonnettomuudessa. Hän yrittää sopeutua uuteen rooliinsa, mutta pian hänen salaisuutensa vuotaa kaikkien tietoon.

Rooleissa

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Netflix-alkuperäissarjat
Ruotsalaiset draamasarjat
Verkosto (seurakuntayhteisö)

Verkosto on pääkaupunkiseudulla toimiva luterilainen seurakuntayhteisö, joka on perustettu vuonna 1999. Yhteisö tekee yhteistyötä Malmin, Munkkiniemen ja Espoonlahden seurakuntien kanssa sekä tarjoaa mahdollisuuden osallistua toimintaan etänä internetin kautta. Yhteisön piirissä toimii useita pienryhmiä, ja lisäksi se järjestää alfa-kursseja sekä avioliitto- ja vanhemmuuskursseja. Verkosto kertoo visiokseen rakastamme jokaista, palvelemme yhteiskuntaa ja elävöitämme kirkkoa. Verkoston entinen työntekijä Petri Patronen luonnehtii yhteisön palveluksia "tavallisiksi luterilaisiksi palveluksiksi, joissa on kevyttä musiikkia".

Yhdessä Malmin seurakunnan kanssa Verkosto järjestää joka kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina Pihlajamäen kirkossa Messy Church -toimintaa eri ikäisille lapsille.

Lähteet

Suomen evankelis-luterilaiset seurakunnat
Pelle Hermanni (elokuva)

Pelle Hermanni on suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 9. syyskuuta 2022.

Elokuvan on ohjannut Timo Koivusalo, joka on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Pelle Hermanni -hahmon luoneen Simo Ojasen kanssa. Pääroolissa Pelle Hermannina nähdään Vesa Vierikko. Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Martti Suosalo, Hannu-Pekka Björkman, Iina Kuustonen, Minttu Mustakallio ja Helena Vierikko. Elokuvan pääkuvauspaikka oli Porin Kirjurinluoto.

Elokuvaa rahoitti kotimaisten elokuvien tuotantoa tukeva rahasto Finnish Impact Film Fund.

Elokuvan tuotti Artista Filmi ja sen levittää Aurora Studios. 

Elokuvan kakkososan (Pelle Hermanni ja hypnotisoija) kuvaaminen aloitettiin jo ennen ensimmäisen osan ensi-iltaa kesäkuussa 2022.

Rooleissa

Vastaanotto 

Elokuva sai arvostelijoilta heikot arviot. Veli-Pekka Lehtonen kuvaili elokuvaa halvaksi kopioksi Risto Räppääjä -elokuvista, joita Koivusalo oli aiemmin tehnyt. Hän piti käsikirjoitusta, ohjausta ja kameratyötä laiskana. Juho Rissasen mielestä elokuva oli ankea, iloton ja sekava. Hänestä Koivusalon ensimmäisistä Pekko-elokuvista tutut tunnusmerkit kuten innoton tarinankerronta ja tönkkö näytteleminen ovat vahvasti läsnä. Surkeinta hänestä oli, että nimihahmo oli sysätty sivurooliin. Lieksosta Koivusalon elokuva on tutun kankea.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elokuvan traileri YouTubessa

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Timo Koivusalon ohjaamat elokuvat
Südschleswigscher Wählerverband

Südschleswigscher Wählerverband (SSW) (tanskaksi Sydslesvigsk Vælgerforening, pohjoisfriisiksi: Söödschlaswiksche Wäälerferbånd) eli Etelä-Schleswigin äänestäjäyhdistys on alueellinen poliittinen puolue Schleswig-Holsteinissa Pohjois-Saksassa. Puolue edustaa osavaltion tanskalaisia ​​ja friisiläisiä vähemmistöjä. 

Lokakuussa 2021 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Christian Dirschauer.

Historia 
Puolue perustettiin vuonna 1948 edustamaan Saksan tanskalaista vähemmistöä. Perustamisen yhteydessä siihen liittyi myös aiemmin perustettu friisiläisiä edustanut puolue. Perustamisvuonnaan puolue osallistui myös ensimmäisiin vaaleihinsa, kunnallisvaaleihin, ja voitti 26 % äänistä. 

SSW on edustettuna Schleswig-Holsteinin maapäivillä sekä osavaltion useissa piirikunta- ja kunnanvaltuutoissa. Osavaltion maapäivillä puolueella on kolme edustajaa. SSW ei ole yleensä osallistunut liittopäivävaaleihin. Vuoden 2021 liittopäivävaaleihin puolue osallistui ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1961. Vuoden 2021 liittopäivävaaleissa puolue onnistui voittamaan yhden paikan Saksan liittopäivillä. Koska SSW edustaa Saksan liittovaltion tunnustamia vähemmistöjä, siihen ei sovelleta normaalia 5 % äänikynnystä.

Ideologia ja näkemyksiä 
Kansallista vähemmistöä edustavana puolueena SSW kieltäytyy asettamasta itseään perinteiselle oikeisto-vasemmistoakselille. Mutta se kuitenkin ajaa pohjoismaista yhteiskuntamallia, johon kuuluu vahvan hyvinvointiyhteiskunnan suosiminen ja vapaampi työvoimapolitiikka. 

SSW on Euroopan vapaan allianssin jäsen.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla
 Puolueen kotisivut (saksaksi, tanskaksi ja englanniksi)

Saksalaiset puolueet
Schleswig-Holstein
Euroopan vapaa allianssi
The Villages (Florida)

The Villages on väestönlaskennallinne asuinalue ja yhteisö Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa, jossa saa vakituisesti asua vain yli 55-vuotiaita ihmisiä. Alue sanoo tarjoavansa ikäihmisille täydelliset puitteet onnellisen eläkkeen, sekä loppuelämän viettämiseen. 

The Villagesia alettiin rakentamaan 1960-luvulla ja vuosina 2010-2020 se oli Yhdysvaltojen nopeiten kasvava metropolialue. Se koostuu useista naapurustoista ja yhteisöistä, jotka yhdessä muodostavat kylät, villages.

Historia 
The Villagesin rakentaminen alkoi 1960-luvulla, kun michiganilainen bisnesmies Harold Schwartz alkoi investoimaan ja myymään tontteja sekä maa-alueita nykyisen The Villagesin alueelta. 1980-luvulla Schwartzin poika H. Gary Morse liittyi osaksi projektin johtoa, jolloin siitä alettiin suunnitelmallisesti rakentamaan eläke yhteisöä kattavine palveluineen. Nykyisen nimensä The Villages alue sai vuonna 1992.

1990-luvun alkupuolella The Villagesissa oli kolme golf-kenttää, neljä ravintolaa, sekä teltta, jossa järjestettiin joka ilta tansseja. 2020-luvun The Villagesissa on arviolta 100 tenniskenttää, 100 pickleball kenttää, 81 uima-allasta sekä 54 golf-kenttää, joilla on yhteensä 540 reikää, eli alueellisesti eniten reikiä koko maailmassa. Alueen asukkaat kutsuvat The Villagesia "aikuisten Disneylandiksi."

Vuonna 2021 RCLCO valitsi The Villagesin kahdeksannen kerran putkeen vuoden eniten myyväksi rakennetuksi yhteisöksi.

Väestö 
1990-luvulla The Villagesissa oli noin 8000 asukasta. Vuosien 2010-2020 välillä The Villagesin väkiluku kasvoi 54.29%. Vuonna 2020 väkiluku oli 79 372 ihmistä ja väestön keski-ikä oli 71.7 vuotta. Väestöstä 98% on valkoisia. Asukkaiden vuositulojen kerkiarvo on 63,841 dollaria. 

Vähintään 80 prosentissa The Villagesin kodeista on asuttava ainakin yksi vähintään 55-vuotias henkilö. Alle 19-vuotiaat eivät saa oleskella The Villagessa ilman lupaa. Esimerkiksi lapsenlapset saavat oleskella alueella vain luvan kanssa, ja silloinkin korkeintaan 30 päivää kalenterivuoden aikana.

Paikallinen media 
The Villagesissa toimii lähialueiden, kuten Tampan ja Orlandon radiot ja televisio kanavat, mutta alueella on myös paikallista mediaa.

 The Villages News, verkkolehti
 The Villages Daily Sun, paikallinen sanomalehti
 WVLG radiokanava

Populaarikulttuurissa 
Some Kind of Heaven - vuoden 2020 dokumenttielokuva The Villagesista ja sen asukkaista

Lähteet 

Floridan rakennukset ja rakennelmat
Soikkolan luterilainen seurakunta

Soikkolan luterilainen seurakunta oli Soikkolan kylässä sijainnut luterilainen seurakunta, joka perustettiin 1620-luvulla. 1700-luvun alun sotavuosien jälkeen Soikkolassa, Kattilalla ja Kapriolla oli yhteinen kirkkoherra. Vuoden 1740 tienoilla Soikkola ja Kattila yhdistettiin, ja vuonna 1834 niihin liitettiin myös Novasolkan seurakunta.

Vuonna 1740 Soikkolaan rakennettiin uusi kirkko, mutta kun se oli lähes valmis, venäläinen pappi vaati sen siirrettäväksi kauemmaksi ortodoksikirkon luota. Uusi puukirkko rakennettiin Järvenperän kylään ilmeisesti vuonna 1810. Kirkko paloi vuonna 1905, ja uusi puukirkko valmistui vuonna 1910. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.

Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan. Soikkolasta tuli vuonna 1930 rajavyöhykettä, eikä sinne enää päästetty saarnaajia. Vuonna 1936 kirkkorakennus muutettiin viljamakasiiniksi.

Soikkolan luterilaiseen seurakuntaan kuului 33 kylää, jotka olivat: Hamala, Harkkola, Uusi Harkkola, Järvenperä, Kirkonmäki (Soikkola), Kolkanpää, Koskina, Koskisenkylä, Loka (Loas), Loukkula, Metsäkylä, Mäkkylä, Mättäsi, Otsave, Oussimäki, Peipiä, Pätsinä, Repola, Ruutsia, Röllölä, Saarove, Savimäki, Pieni Somero, Suuri Somero, Suija, Säätinä, Tammikontu, Tarinaisi, Uusikylä, Venakontsa, Viistina, Voloitsa ja Vääräoja.

Lähteet

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Soikkolan niemi

Soikkolan niemi () on Suomenlahden etelärannalla Kaprion- ja Laukaanlahden välinen niemi. Nykyään alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Viistinän ja Niisnovan kuntiin. Alueella on sijainnut myös entiset Soikkolan ortodoksinen seurakunta ja Soikkolan luterilainen seurakunta, sekä Soikkolan kylä.

Soikkolan niemen asutus

1900-luvun alkupuolelle saakka Soikkolan niemi oli pääosin inkerikkojen asuinaluetta ja siten ortodoksista seutua. Inkerikkojen asumia kyliä olivat Hamala, Kolkanpää, Koskina, Loka (Loas), Loukkula, Metsäkylä, Mättäsi, Oussimäki, Pätsinä, Repola, Ruutsia, Röllölä, Saarove, Savimäki, Soikkola, Suuri-Somero, Tammikontu, Uusi-Harkkola, Viistinä. Inkerikkojen lisäksi luterilaisia, inkerinsuomalaisia äyrämöisiä asui vielä 1800-luvun puolivälissä seuraavissa kylissä: Mäkkylä, Otsave, Peipiä, Suija, Säätinä, Tarinaisi, Uusikylä, Vanha-Harkkola, Venakontsa, Voloitsa. Koskisenkylässä oli inkerikkojen lisäksi saksalaisia. Pelkästään äyrämöisten asuttamia kyliä olivat Järvenperä ja Vääräoja. Toisenuskoisiin kohdistetun painostuksen alla 1900-luvulla tullessa äyrämöiset vetäytyivät muutamiin kyliin ja leimallisimmin äyrämöiskyliksi jäivät Uusikylä ja Vääräoja. Venäläisiä asui vanhastaan vain Pienessä-Somerossa.

1930-luvulla Soikkolan niemelle rakennettiin suuri sotilastukikohta, jonka neuvostoliittolaiset tuhosivat toisen maailmansodan vetäytymisvaiheessa. Sodan aikana suomalaiset ja inkerikot siirrettiin Suomeen. Neuvostoliittoon palattuaan heidät karkotettiin Sisä-Venäjälle. Ensimmäiset kanta-asukkaat pääsivät palaamaan 1950-luvulla.

Nykyisin Soikkolan niemellä asuu muutama sata inkerikoiksi tunnustautuvaa ihmistä ja inkeroisen kielikin on jossain määrin säilynyt. Soikkolassa toimii inkeroiskuoro, kansanperinneryhmä ja museo.

Katso myös
 Soikkola (kylä)
 Soikkolan luterilainen seurakunta

Lähteet

Aiheesta muualla

Kattila, Soikkola ja Novasolkka Virtuaali-Inkeri -sivustolla
Sivu Soikkolan ortodoksisen seurakunnan historiasta 

Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat
Venäjän niemimaat
Euroopan niemimaat
Ruacana

Ruacana on kaupunki Omusatin alueella pohjoisessa Namibiassa. Se on Ruacanan vaalipiirin keskus. Se sijaitsee Angolan rajalla Kunenejoen tuntumassa. Paikka tunnetaan kauniista Ruacanan putouksista, jotka sijaitsevat kaupungista hieman länteen, sekä Ruacanan vesivoimalasta.

Ruacana saa sadetta keskimäärin 426 mm vuodessa, joskin sadekaudella 2010–11 vettä saatiin 960 mm.

Etunda-niminen farmi sijaitsee lähellä Ruacanaa. Kyseessä on valtiontila, jossa on kastelujärjestelmä. Farmi on perustettu vuonna 1993. Puolet farmista on kaupallista farmitilaa, toista puolta viljelee 82 pienviljelijää. Farmilla kasvatetaan maissia, vehnää, vesimeloneita, banaaneja ja muita kasveja.

Historia
Ruacana syntyi Ruacanan vesivoimalaitoksen ympärille. Kyseessä on suuri vesivoimalaitos, johon liittyy Angola puolella oleva pato Calueque-nimisessä paikassa, joka on myös Angolan puoleinen raja-asema. Kuubalaiset pommittivat patoa ja pumppuasemaa Angolan sisällissodan aikana vuonna 1988. Pato ja pumppuasema korjattiin osittain, ja nykyään NamPower operoi paikalla kolmea turbiinia tuottaen enimmillään 240 megawatin tehon.

Ovadhimbat ja ovahimbat ovat alueen alkuperäisasukkaita. Nimi Ruacana on peräisin eräältä varhaiselta uudisasukkaalta, jonka nimi oli Ruhakana, josta on muotoutunut nykyinen nimi Ruacana.

Politiikka
Ruacana muodosti kylän vuodesta 2005 alkaen, ja vuonna 2010 se sai kaupunkioikeudet. Sitä hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua. Vuoden 2015 vaaleissa SWAPO oli voittaja, saaden 826 ääntä ja kuusi valtuutettua. Tulokset olivat seuraavat:

SWAPO voitti myös vuoden 2020 vaalit, joskin hieman pienemmällä marginaalilla. Tulokset olivat seuraavat:

Koulutus
Ruacanassa toimii oppikoulu, jonka nimi on Ruacana Vocitional High School. Muita kouluja ovat Ombuumbu Secondary School (yläkoulu) ja Tjihozu Primary School (alakoulu).

Lähteet 

Namibian kaupungit
Omusati
Ritz Tower

Ritz Tower on Yhdysvaltojen New Yorkin Manhattanilla sijaitseva huoneistohotelli, joka tarjoaa luksusasuntoja. Tornitalo oli valmistuessaan vuonna 1926 maailman korkein asuntokäytössä ollut rakennus.

Rakennus
Ritz Tower sijaitsee New Yorkin Manhattanilla Park Avenuen varrella 57th Streetin nurkassa. Rakennuksessa on 41 kerrosta ja sen korkeus on noin 165 metriä. Rakennusta suunniteltaessa tarkoitus oli yhdistellä klassista suunnittelua nykyiaikaiseen arkkitehtuuriin. Rakennuksen runko on teräksinen. Ulkoasuun on käytetty kalkkikiveä, tiiltä ja Italian renessanssin innoittamia koristeluja.

Historia
Ritz Tower avattiin vuonna 1926. Sen rakennuttaja Arthur Brisbane oli Evening Journal-lehden kolumnisti. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Emery Roth apunaan arkkitehti Thomas Hastings. Rakennuksesta tuli huoneistohotelli. Huoneistohotellien korkeutta ei oltu erikseen rajoitettu, toisin kuin tavallisten asuintalojen. Valmsituessaan Ritz Tower olikin maailman korkein asuntokäytössä ollut rakennus. Brisbane osti rakennuksen ylläpitoon liittyvät palvelut tunnetulta Ritz-Carlton Company-yhtiöltä, jolta rakennus sai nimensä.

Brisbane oli velkaantunut pahasti rakennustöiden kustannusten takia. Hän oli ottanut 4 miljoonan dollarin lainan, jota hän ei pystynyt maksamaan takaisin. Brisbane päätyi myymään rakennuksen tuttavalleen William Randolph Hearstille. Vuonna 1955 rakennus myytiin edelleen Sonnabend-hotelliketjulle, joka uusi rakennuksen sisätilat Dorothy Draperin suunnitelmien mukaisesti. Asuntokäyttöä lisättiin ja väliaikaisista yöpymispalveluista luovuttiin kokonaan vuonna 1987.

Lähteet

Manhattanin hotellit
Midtown (Manhattan)
Robert Sánchez

Robert Sánchez (s. 18. marraskuuta 1997 Cartagena) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia.

Sánchez siirtyi espanjalaisseura Levanten junioreista Englantiin Brighton & Hove Albionin organisaatioon vuonna 2013. Liigauransa hän aloitti lainalla kakkosliigan Forest Green Roversissa kaudella 2018–2019 ja ykkösliigan Rochdalessa kaudella 2019–2020. Ensimmäisen valioliigaottelunsa Brightonin edustusjoukkueessa hän pelasi marraskuun 2020 alussa Tottenhamia vastaan, ja joulukuusta 2020 lähtien hän on ollut joukkueen ykkösmaalivahti. Hän pelasi kaudella 2020–2021 kaikkiaan 27 valioliigaottelua, joissa hän päästi yhteensä 27 maalia ja pelasi kymmenen nollapeliä. Kaudella 2021–2022 hän on jatkanut Brightonin ykkösmaalivahtina.

Sánchez kutsuttiin Espanjan maajoukkueeseen ensi kerran maaliskuussa 2021, ja hän oli vaihtopelaajana mukana saman kesän EM-kilpailuissa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan, kun hän tuli vaihdosta viimeiseksi varttitunniksi kentälle.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Yves Bissouma

Yves Bissouma (s. 30. elokuuta 1996 Issia, Norsunluurannikko) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.

Bissouma siirtyi Malista Ranskaan pääsarjajoukkue Lilleen maaliskuussa 2016 ja pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran heinäkuussa 2016 Eurooppa-liigan karsinnassa. Hän pelasi kaudella 2016–2017 Ranskan liigassa 23 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 24 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Brighton & Hove Albioniin. Hän pelasi Valioliigassa ensimmäisellä kaudellaan 28 ottelua, toisella 22 ottelua ja kolmannella 36 ottelua, joista 35 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki Valioliigassa maalin heinäkuussa 2020 kauden viimeisessä ottelussa Burnleyä vastaan ja lokakuussa 2020 Evertonia vastaan. Kaudella 2021-2022 Bissouma pelasi Brightonissa 26 Valioliiga-ottelua ja teki yhden maalin huhtikuussa 2022 Wolverhamptonia vastaan. Bissouma siirtyi kesäkuussa 2022 Brightonista Tottenham Hotspuriin 25 miljoonalla punnalla.

Bissouma on pelannut Malin maajoukkueessa parikymmentä maaottelua. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän pelasi kolme ottelua ja teki koko turnauksessa joukkueensa ainoan maalin viimeisessä alkulohko-ottelussa Ugandaa vastaan.

Lähteet 

Malilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Tapio Yli-Viikari

Tapio Kalevi Yli-Viikari (s. 13. marraskuuta 1948 Polvijärvi) on suomalainen keraamikko sekä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun ja sen edeltäjän Taideteollisen korkeakoulun emeritusprofessori. Hän on toiminut muun muassa Arabia-keramiikkatehtaan tuotesuunnittelupäällikkönä 1978–1987, vierailevana professorina Montanan yliopistossa 1985 sekä pisimpään Taideteollisen korkeakoulun professorina ja keramiikka- ja lasitaiteen laitoksen johtajana vuosina 1986–2016. Vuonna 1978 hän sai valtion taideteollisuuspalkinnon.

Elämä

Yli-Viikari kävi koulunsa Porissa ja Kuopiossa ja oli teinivuosinaan luontoaktivisti. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa myös valokuvausta ja lavastustaidetta ja valmistui keraamikoksi 1974. Hän toimi koulussa vielä pari vuotta tuntiopettajana ja assistenttina ja työskenteli samalla Berglöfin keramiikkapajassa Porvoossa, kunnes siirtyi Arabialle tuotesuunnittelijaksi 1977.

Tapio Yli-Viikari on suunnitellut muun muassa Arabian yhä tuotannossa olevan Uunikokki-vuokasarjan (1979). Vuonna 1986 hän kokosi opettajansa Kyllikki Salmenhaaran muistonäyttelyn Taideteollisuusmuseoon.

Yksityiselämä

Tapio Yli-Viikarin tytär on valtiontalouden tarkastusviraston entinen pääjohtaja Tytti Yli-Viikari..

Lähteet

Suomalaiset keramiikkataiteilijat
Taideteollisen korkeakoulun professorit
Aalto-yliopiston professorit
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Kontiolahden koulu

Kontiolahden koulu on Kontiolahden kunnan kirkonkylän koulukeskuksessa toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Se on Kontiolahden ainoa yläkoulu, ja itäisen Suomen suurimpia yläkouluja.

Kontiolahden koulua käy noin 650 peruskoulun oppilasta. Henkilökuntaa on noin 80.

Kontiolahden lukio toimii yläkoulun kanssa samassa kiinteistössä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kontiolahti satsaa oppilaiden hyvinvointiin (liikkuvakoulu.fi)
Kontiolahden kunta ryhtyy hallituksen linjausten mukaisiin poikkeustoimiin – huoltajille tiedotetaan tarkemmin Wilman ja Daisyn kautta (17.3.2020) (pielisjokiseutu.fi)

Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen peruskoulut
TH Unia Oświęcim

Towarzystwo Hokejowe Unia Oświęcim on puolalainen jääkiekkojoukkue joka sijaitsee Oświęcimissa. Se pelaa Polska Hokej Ligassa, joka on Puolan korkein sarjataso jääkiekossa.

Saavutukset 
TH Unia Oświęcim on voittanut Puolan mestaruuden vuosina 2000, 2001, 2002, 2003 ja 2004. Joukkue on voittanut hopeaa vain 2005.

Lähteet 

Puolalaiset jääkiekkoseurat
Kirkonkylän koulu (Kontiolahti)

Kontiolahden Kirkonkylän koulu on Kontiolahden kunnan kirkonkylässä, yläkoulun ja lukion vieressä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).

Kontiolahden koulua kävi vuonna 2020 yhteensä 219 oppilasta. Koulu toimi 2010-luvun lopulla tilapäisissä parakkitiloissa aiemman koulurakennuksen sisäilmahaasteiden vuoksi. Elokuussa 2021 Kirkonkylän koulu aloitti uudistiloissa, yläkoulun (Kontiolahden koulu) ja lukion kanssa samassa kiinteistössä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Koulukirjat avataan tänään Kontiolahdella (14.8.2017) 

Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen peruskoulut
Lehmon koulu

Lehmon koulu on Kontiolahden kunnan Lehmon taajaman eteläosassa, Joensuun kaupunkialueen lähellä sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).

Lehmon koulua käy noin 360-430 (2022) peruskoulun oppilasta ja henkilökuntaa on noin 50. Lähistölle rakennettavien uusien asuinalojen vuoksi oppilasmäärä on ollut kasvussa. Lehmoon on elokuusta 2021 lähtien rakennettu toista Kontiolahteen suunnitellusta kahdesta yhtenäiskoulusta. Lehmon koulusta tulisi osa tätä Lehmon yhtenäiskoulu valmistuu suunnitelmien mukaan vuonna 2023. Lehmon uudessa yhtenäiskoulussa alkaa 3-6 luokkien opetus vuonna 2023 joulukuussa. Yläkoululaiset muuttaa sinne vasta 2023 syksyllä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jouki Väinämö (30.3.2020) Lehmon vanhan puukoulun tulevaisuus puntarissa (yle.fi)
Sisäilmaongelmainen Lehmon koulu uudistuu (25.2.2010) (yle.fi)

Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen peruskoulut
Kylmäojan koulu

Kylmäojan koulu on Kontiolahden kunnan Lehmon taajamassa sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).

Peruskoulua käy noin 260 oppilasta. Koulun naapurina toimii noin 80 lapsen päiväkoti, jonka esiopetusryhmän opetukseen koulu osallistuu.

Lähteet

Aiheesta muualla
Robotit jalkautuvat Kylmäojan koululle (21.8.2017) (pielisjokiseutu.fi)
Kylmäojan koulun kunnon tutkiminen jatkuu (11.11.2014) (yle.fi)

Kontiolahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen peruskoulut
Jasmine Stubbe

Jasmine Alexandra Stubbe (s. 31. heinäkuuta 1992 Vantaa) on suomalainen futsalista ja jalkapalloilija, joka edustaa futsalissa Naisten Futsal-Liigassa pelaavaa HIFK Futsalia. Hän on pelipaikaltaan universal.

Lähteet 

Suomalaiset futsalpelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Treffisimulaattori

Treffisimulaattori tai romantiikkapeli () on tyypillisesti visual novel -pelejä, jotka ovat interaktiivisia seikkailupelejä joissa on haarautuva tarina. Pelit sisältävät tekstiä, kuvia ja animaatioita.
Pelaaja ei valitse kaikkia keskusteluoptioita pelin läpipeluun aikana mutta pelaajan pitää toisinaan opastaa pelihahmoa eri poluille ja aiempien valintojen perusteella nämä johtavan hyvään tai huonoon tulokseen. Lajityypin pelit vaativat paljon kokeilemista, joka johtaa onnistumisiin ja epäonnistumisiin ja ne ovat suunniteltu sekä kannustavat sen tyyppistä pelaamista. Länsimaiset pelaajat, joille lajityyppi ei ole tuttu, kokevat sen usein yksinkertaisena ja ilman syvyyttä.

Huonojen lopetuksien tavoitteena on opettaa pelaajalle interaktiota pelin kanssa. Pelaajan odotetaan ainakin yrittävän seurata pelin tavoitteita noudattamalla tiettyjä odotuksia. Pelit eivät ole kuitenkaan suunniteltu opastamaan täysin uusia pelaajia. Peleissä on muun muassa avattavia galleria kuvia ja uuden läpipeluun moodi (new game plus) ja ne usein vaativat usean läpipeluun eri reiteillä. Eräs kynnys on että pelaajat usein levittävät itsensä liian laajalle liian pitkään kun pelaajan pitäisi keskittyä yhteen tavoitteeseen. Pelityyppi kannustaa eri pelikertoihin ja tietyt päätökset avaamalla avaa uuden tarinareitin, joka voi olla pidempi. Peleissä voi olla hyvin suuria muutoksia tarinassa tietyn pisteen jälkeen. Peleissä voi olla kahtiajakoisuutta pieniin narratiiveihin ja suuriin ei-kerronnallisiin tietokantoihin.

Lajityypin pelit vaihtelevat komedisesta draamaan ja suhteellisen realisesta täysin mielikuvitukselliseen.

Pelien sanotaan olevan voimakkaita kyvyssään saada pelaajat projisoimaan itsensä toisten asemaan.

Jotkin treffisimulaattorit sisältävät myös jonkin verran eroottista sisältöä mutta eivät kaikki.

Katso myös 
 Bishōjo-peli
 Otome-peli

Lähteet 

Videopelien lajityypit
Eero Kinnunen (pääjohtaja)

Eero Kinnunen (30. kesäkuuta 1937 Kontiolahti –  27. lokakuuta 2010 Lahti) oli suomalainen yritysjohtaja, joka teki koko työuransa Keskossa ja toimi yhtiön pääjohtajana 1993–1998. Hän oli koulutukseltaan merkonomi ja sai vuorineuvoksen arvonimen 1996.

Pohjois-Karjalan Kontiolahdella syntynyt Kinnunen valmistui Joensuun kauppaoppilaitoksesta ja  aloitti Keskon Joensuun konttorissa 1958. Vuonna 1964 hänet nimitettiin Keskon ensimmäiseksi kenttäpäälliköksi Helsinkiin, vuonna 1974 Lahden konttorin johtajaksi, 1982 Tampereen Alue-Keskon ja 1986 Helsingin Alue-Keskon johtajaksi. Keskon hallitukseen hänet nimitettiin 1989 ja vuonna 1993 pääjohtajaksi ja hallituksen puheenjohtajaksi.

Kinnusen pääjohtajakausi ajoittui Suomen 1990-luvun alun laman jälkeisiin vuosiin, jolloin Kesko aloitti siirtymisen entistä vahvempaan ketjuohjaukseen. Kinnusen pääjohtajakaudella Kesko osti Kaukomarkkinat Oy:n ja pyrki ostamaan Tukon, mutta kauppa toteutui EU:n kilpailusäännöksistä johtuen vain osittain.

Lähteet

Vuorineuvokset
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Salvador (nimi)

Salvador on espanjalainen miehen etunimi. Se pohjautuu latinan sanaan salvator, joka merkitsee ’pelastajaa’ tai ’vapahtajaa’. Roomalaiskatolisissa maissa tätä etunimeä käytetään kunnianosoituksena Kristukselle.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 110–120 Salvador-nimistä miestä.

Tunnettuja Salvadoreja
 Salvador Allende (1908–1973), Chilen presidentti v. 1970–1973
 Salvador Botella (1929–2006), espanjalainen maantiepyöräilijä
 Salvador Brotons (s. 1959), espanjalainen säveltäjä ja kapellimestari
 Salvador Cabañas (s. 1980), paraguaylainen jalkapalloilija
 Salvador Cardenal (1960–2010), nicaragualainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä
 Salvador Sánchez Cerén (s. 1944), El Salvadorin presidentti v. 2014–2019
 Salvador Cristau Coll (s. 1950), espanjalainen roomalaiskatolinen piispa
 Salvador Dalí (1904–1989), espanjalainen kuvataiteilija
 Salvador Durán (s. 1985), meksikolainen autourheilija
 Salvador Espriu (1913–1985), katalonialainen kirjailija ja runoilija
 Salvador Flores Huerta (1934–2018), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
 Salvador Giménez Valls (s. 1948), espanjalainen roomalaiskatolinen piispa
 Salvador González Marco (s. 1963), Voro, espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Salvador Luria (1912–1991), italialaissyntyinen biologi, Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saaja
 Salvador Martínez Pérez (1933–2019), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
 Salvador T. Modesto (1930–2015), filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa
 Salvador Pérez (s. 1990), venezuelalainen baseballpelaaja
 Salvador Piñeiro García-Calderón (s. 1949), perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
 Salvador Q. Quizon (1924–2016), filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa
 Salvador Rueda (1857–1933), espanjalainen kirjailija ja runoilija
 Salvador Sánchez (1959–1982), meksikolainen nyrkkeilijä
 Salvador Sobral (s. 1989), portugalilainen laulaja ja euroviisuvoittaja
 Salvador del Solar (s. 1970), Perun pääministeri v. 2019

Lähteet

Etunimet
Bruno Dumont

Bruno Dumont (s. 1958) on palkittu ranskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Dumont elokuvantekijänä 
Ennen elokuvauraa, Dumont opiskeli kreikkalaista ja länsimaista filosofiaa, ja teki työkseen yritysvideoita. Dumontin tyyliä on verrattu muun muassa Robert Bressoniin. Hänet on myös äärimmäisen tarinankerronnansa takia liitetty New French Extremity -liikehdintään, jonka kärkitekijöitä on Gaspar Noé.

Dumontin esikoiselokuva on La vie de Jésus (1997). Se kuvaa työttömien nuorten ja arabien jännitteitä pohjoisranskalaisessa syrjäkylässä. Elokuvan seksuaaliset lähikuvat keräsivät huomiota.

Dumontin läpimurto elokuva on Inhimillisyys (L'humanité, 1999). Vaikkakin hahmopainotteinen, teoksen juonessa poliisi tutkii pikkutytön raiskausta ja murhaa. Elokuva voitti Cannesin Grand Prix palkinnon.

Dumont ei kirjoita tavanomaisia käsikirjoituksia. Hän työstää ideansa romaanin muotoon, joka toimii myöhemmin pohjana elokuvalle. Dumont ei anna näyttelijöilleen tekstiä luettavaksi ennen kuin kuvaus alkaa.

Dumont ei pidä nykyaikaisista elokuvista. Hän suosii 1960- ja 1970 luvun elokuvia, ja tekijöitä kuten Fellini ja Pasolini. Hänen mielestään Hollywood elokuvissa asiat selitetään turhan yksityiskohtaisesti. Dumontin mukaan niissä on myös liikaa dialogia. Omissa elokuvissaan Dumont pitää ääntä tärkeänä elementtinä.

Dumont on uransa aikana saanut huomionosoituksia eri elokuvafestivaaleilla. Hän on muun muassa voittanut British Film Instituten Sutherland palkinnon vuonna 1997, toisen Grand Prix:n 2006, ja vuonna 2009 Toronton elokuvajuhlien kriitikkojen palkinnon (FIPRESCI).

Suomessa Dumontin elokuvia ei ole ollut laajemmin nähtävillä.

Filmografia

Elokuvat 

 La vie de Jésus (1997)
 Inhimillisyys (L'humanité 1999)
 Twentynine Palms (2002)
 Flanders (2006)
 Hadewijch (2009)
 Hors Satan (2011)
 Camille Claudel 1915 (2013)
 P'tit Quinquin (2014)
 Ma Loute (2016)
 Jeannette, l'enfance de Jeanne d'Arc (2017)
 Coincoin et les z'inhumains (2018)
 Jeanne (2019)
 France (2021)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Bruno Dumont - palkinnot
 Bruno Dumont haastattelu, 1999 (eng. tekstitys)

Vuonna 1958 syntyneet
Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Ranskalaiset käsikirjoittajat
Elävät henkilöt
I am Become

I am Become on suomalaisen doom metal -yhtye Hanging Gardenin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. lokakuuta 2017 levymerkillä Lifeforce Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Inferno: 
 Kaaoszine: 8-/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Hanging Gardenin albumit
Into That Good Night

Into That Good Night on suomalaisen doom metal -yhtye Hanging Gardenin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2019 levymerkillä Lifeforce Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Kaaoszine: 9/10

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Hanging Gardenin albumit
Vaihdetaan vapaalle, Ferris

Vaihdetaan vapaalle, Ferris (Ferris Bueller’s Day Off) on John Hughesin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen teinikomedia vuodelta 1986. Elokuvan pääosia näyttelevät Matthew Broderick, Alan Ruck, Jeffrey Jones ja Jennifer Grey.

Juoni 
Esikaupungin high schoolia käyvä teräväpäinen teinipoika Ferris Bueller tekeytyy sairaaksi ja lähtee kouluun menon sijasta viettämään vapaa-aikaa läheiseen Chicagoon tyttöystävänsä, parhaan kaverinsa ja tämän isältä lainatun kalliin avo-Ferrarin kanssa. Ferris huiputtaa kaikkia niin sympaattisesti, ettei juuri kukaan nouse häntä vastaan, isosiskoa ja epäluuloista koulukuraattoria lukuun ottamatta. Monissa huijauksissaan Ferris käyttää erilaisia teknisiä kyhäelmiä, joita Hughes sijoitti vielä enemmän myöhempiin Yksin kotona -käsikirjoituksiinsa. Myös koulukuraattorin tunkeutumisyritykset vihaisen rottweilerin vartioimaan Ferrisin kotiin muistuttavat Yksin kotona -elokuvan kohtauksia. Ferris Buellerin hahmo rikkoo usein niin sanottua neljättä seinää eli kertoo ajatuksiaan katsojille suoraan kameraan katsoen. Tarinan vakavana sivujuonena on parhaan ystävän Cameronin vaikea isäsuhde.

Rooleissa

Tuotanto 
John Hughes on kertonut halunneensa esitellä elokuvassa kotikaupunkinsa Chicagon itselleen rakkaita paikkoja ja asioita, kuten Art Institute of Chicago -taidemuseon ja vuosittaisen amerikansaksalaisten paraatin, jossa Ferris Bueller varastaa show’n. Chicago esiintyy monissa muissakin Hughesin käsikirjoittamissa elokuvissa.  Elokuvan tapahtumat sijoittuvat myös muun muassa Sears Toweriin, tuolloin maailman korkeimpaan pilvenpiirtäjään, ja Wrigley Field -baseballstadionille.

Elokuvassa käytetty erittäin harvinainen Ferrari 250 GT California Spyder vuodelta 1961 on vain lähikuvissa oikea ja laajoissa kuvissa sekä toimintakohtauksissa replika, joita elokuvan teossa tarvittiin useita.

Vastaanotto 
Elokuva sai suuren suosion sekä yleisön että arvostelijoiden keskuudessa, ja sen pohjalta tehtiin Suomessakin nähty tilannekomediasarja Vaihda vapaalle, Ferris Bueller (1990–1991). Broderick oli pääosastaan Golden Globe -ehdokkaana. Elokuva valittiin vuonna 2014 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. 

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa John Hughesin parhaana ja antaa sille neljä tähteä viidestä: ”Hersyvien naurukohtausten ja mestarillisen ajoituksen lomaan on saatu ujutettua myös hontelo kasvukertomus.” Myös Helsingin Sanomien Pertti Avola mainitsee elokuvan John Hughesin muistokirjoituksessa tämän parhaana. Saman lehden Petri Immonen kirjoitti poukkoilevan juonen pysyvän koossa käsikirjoittaja-ohjaaja Hughesin elämänmakuisen kerronnan ja huumorintajuisen myötäelämiskyvyn ansiosta. Hän arvosti myös pidättäytymistä alatyylisestä huumorista ja muista mauttomuuksista.

Lähteet 

Vuoden 1986 yhdysvaltalaiset elokuvat
John Hughesin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Carmen (nimi)

Carmen on espanjalainen naisen etunimi. Se on lyhentymä Neitsyt Mariaan viittaavasta nimityksestä La Virgin de Monte Carmen, jonka merkitys on ’tyttö Karmelvuorelta’. Karmelvuori sijaitsee Israelissa, ja se esiintyy myös Vanhassa testamentissa.

Ranskalaisen Georges Bizet’n ooppera Carmen (1875) teki tästä etunimestä maailmankuulun.

Nimi Suomessa
Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on syyskuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 880 Carmen-nimistä naista. Heistä suuri osa on syntynyt 1980–1990-luvuilla.

Vuonna 1995 Carmen-nimen tunnettuutta lisäsi Miss Suomen entinen perintöprinsessa Carmen Mäkinen.

Nimipäivät
Norjassa Carmen viettää nimipäivää 27. toukokuuta.

Suomessa Carmen-nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa hevosten ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Hevosilla Carmenin nimipäivä on 12. helmikuuta, kissoilla 22. lokakuuta.

Tunnettuja Carmeneja
 Carmen Julia Álvarez (s. 1952), venezuelalainen näyttelijä
 Carmen Amaya (1913–1963), espanjalainen flamencotanssija 
 Carmine ”Carmen” Basilio (1927–2012), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
 Carmen Calvo (s. 1957), espanjalainen työväenpuolueen poliitikko ja ministeri
 Carmen Carrozza (1921–2013), yhdysvaltalainen harmonikansoittaja 
 Carmen Douma-Hussar (s. 1977), kanadalainen maasto- ja keskimatkojen juoksija
 Carmen Du Sautoy (s. 1950), brittiläinen näyttelijä 
 Carmen Electra, oik. Tara Leigh Patrick (s. 1972), yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja laulaja
 Carmen Farkašová, Hana Hegerová (1931–2021), tšekkoslovakialainen laulaja ja näyttelijä
 Carmen Heikkilä (o. s. Mäkinen, s. 1974), suomalainen julkisuuden henkilö
 Carmen Jiménez Serrano (1920–2016), espanjalainen kuvanveistäjä
 Carmen Jordá (s. 1988),  espanjalainen moottoriurheilija
 Carmen Kass (s. 1978), virolainen näyttelijä, malli ja poliitikko
 Carmen Luvana (s. 1981), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä 
 Carmen Martín Gaite (1925–2000), espanjalainen kirjailija
 Carmen Maura (s. 1945), espanjalainen näyttelijä
 Carmen McRae (1920–1994), yhdysvaltalainen jazzlaulaja
 Carmen Miranda (1909–1955), portugalinbrasilialainen laulaja ja elokuvanäyttelijä
 Carmen Nebel (s. 1956), saksalainen televisiojuontaja
 Carmen Pereira (1936–2016), Guinea-Bissaun lyhytaikainen presidentti v. 1984
 Carmen Polo (1900–1988), Espanjan diktaattori Francisco Francon puoliso
 Carmen Rasmusen (s. 1985), kanadalais-yhdysvaltalainen laulaja
 Carmen Serano, oik. Carmen Maria Robles (s. 1973), yhdysvaltalainen näyttelijä 
 Carmen Silvera (1922–2002), kanadalainen näyttelijä
 Carmen Slater (s. 1997), itävaltalainen karateka
 Carmen Sylva, Romanian kuningatar Elisabetin (1843–1916) kirjailijana käyttämä salanimi
 Carmen Tawaststjerna (1923–2015), suomalainen opettaja
 Carmen Thalmann (s. 1989), itävaltalainen alppihiihtäjä 
 Carmen Valdés (s. 1954), kuubalainen pikajuoksija
 Carmen Yulín Cruz (s. 1963), puertoricolainen poliitikko ja San Juanin pormestari

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Carmen (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Lauri Timonen

Lauri Timonen (s. 1980) on Filmihullu-lehden päätoimittaja ja elokuva-aiheisten kirjojen kirjoittaja. 

Timonen toimi pitkään Filmihullun toimitussihteerinä ja lehden päätoimittajan Peter von Baghin assistenttina. Kun von Bagh kuoli vuonna 2014, Timonen valittiin uudeksi päätoimittajaksi. Timonen on toiminut lehden päätoimittajana vuoden 2015 alusta.  

Timonen on julkaissut teokset Aki Kaurismäestä, Matti Pellonpäästä, Matti Ijäksestä, Jean Sebergistä, Rainer Werner Fassbinderistä ja Federico Fellinistä. 

Hän on myös ohjannut lyhytelokuvan Jeanne d'Arc (2009).

Teokset 

 Timonen, Lauri: Federico Fellini: Uneksijan Sirkus. Helsinki: Rosebud, 2021. ISBN 978-952-7313-31-2
 Timonen, Lauri: Pelko jäytää sielua: Rainer Werner Fassbinderin elämä ja kuolema. Helsinki: Rosebud, 2019. ISBN                       978-952-7313-16-9
 Timonen, Lauri: Jean Seberg: Erään filmitähden nousu ja tuho. Helsinki: Art House, 2018. ISBN                       978-951-884-694-2
 Timonen, Lauri. Matti Ijäksen elokuvat. Helsinki: Like, 2013. ISBN 978-952-01-0751-2
 Timonen, Lauri. Lähikuvassa Matti Pellonpää. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-22903-2
 Timonen, Lauri. Aki Kaurismäen elokuvat. Helsinki: Otava, 2006. ISBN 978-951-1-20617-0

Lähteet 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Blidan maakunta

Blidan maakunta on maakunta eli wilaya pohjoisessa Algeriassa. Sen pinta-ala on 1 696 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunki on Blida.  Vuonna 2008 maakunnassa oli noin miljoona asukasta.

Blidan maakunnassa on myös Chréan kansallispuisto Atlas-vuorilla.   Siellä toimii Chréan laskettelukeskus vuoristossa noin 1500 metrin korkeudessa.

Lähteet 

Algerian maakunnat
Paul Brown Stadium

Paul Brown Stadium on amerikkalaisen jalkapallon stadion Cincinnatin kaupungissa. Stadionin pääkäyttäjä on NFL-seura Cincinnati Bengals. Stadionin rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 1998. Ensimmäinen ottelu pelattiin 19. elokuuta 2000, kun Benglas kohtasi Chicago Bearsin. Stadionilla mahtuu 65 515 katsojaa.

Lähteet

Yhdysvaltain amerikkalaisen jalkapallon stadionit
Cincinnatin rakennukset ja rakennelmat
Cincinnatin urheilu
Kuolanpietaryrtti

Kuolanpietaryrtti (Tanacetum bipinnatum) on monivuotinen asterikasvilaji. Se on melko matalakasvuinen ruoho, yleensä 5–30 senttimetriä korkea. Varret ovat kaartuvia-pystyhköjä. Tyvilehdet kuihtuvat pian, varsilehdet ovat pysyvämpiä, niiden muoto on puikea-soikea. Lehdet ovat hienoliuskaiset, kahdesta kolmeen kertaan liuskoittuneet. Mykeröstössä on viidestä yli kymmeneen keltakukkaista mykeröä. Hedelmät ovat kahden kolmen millimetrin pituisia pähkylöitä.

Kuolanpietaryrttiä esiintyy Euraasiassa Venäjällä Vienanmeren rannikolta Beringinsalmelle ja Pohjois-Amerikassa Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltojen länsirannikolla. Fennoskandiassa se kasvaa Kuolan niemimaan itäisimmällä rannikolla Ponoin Lapissa. Kuolanpietaryrtti kasvaa merenrannikoiden dyyneillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kuolanpietaryrtti (Tanacetum bipinnatum) (kuvalinkki)

Pietaryrtit