joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jamario Moon

Jamario Raman Moon (s. 13. kesäkuuta 1980 Goodwater) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Cleveland Cavaliersia.

Ura 
Moon pelasi ennen ammattilaisuraansa Meridian Community Collegessa, josta hän ilmoittautui vuoden 2001 varaustilaisuuteen. Mikään joukkue ei kuitenkaan varannut häntä, joten Moon siirtyi pelaamaan D-liigaan. Vuonna 2007 Moon siirtyi ensimmäistä kertaa NBA:han kun Toronto Raptors teki sopimuksen hänen kanssaan. Moon pelasi seurassa puolitoista kautta, sillä helmikuussa 2009 hän siirtyi Miami Heatin joukkueeseen. Hän pelasi loppukauden Miamissa, mutta kaudeksi 2009–2010 Moon siirtyi Cleveland Cavaliersiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
NBA:n pelaajaprofiili 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Andraimon

Andraimon () oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri mieshahmon nimi.

Gorgen puoliso 
Andraimon oli naimisissa Kalydonin kuninkaan Oineuksen tyttären Gorgen kanssa, jonka kanssa he saivat Thoas-nimisen pojan. Kun Diomedes oli vapauttanut Oineuksen vankeudesta, johon Agrioksen pojat olivat tämän pistäneet kaapattuaan tältä vallan, hän antoi valtakunnan Andraimonin käsiin, koska Oineus oli tullut jo liian vanhaksi hallitsemaan. Tosin Antoninus Liberalis esittää Oineuksen palanneen hallitsemaan vapautuksensa jälkeen.

Andraimonin hauta sijaitsi Amfissassa vaimonsa haudan vieressä. Pseudo-Apollodoros kutsuu Oksylosta Adraimonin pojaksi, mutta koska sekä Strabon että Pausanias kertovat tämän olleen Haimonin poika, joka puolestaan oli Thoaan poika, Apollodoros on ilmeisesti sekoittanut Andraimonin pojanpojan tämän omaksi pojaksi.

Oksyloksen poika 
Andraimon, Oksyloksen poika oli naimisissa Dryopen kanssa, josta puolestaan tuli Amfissoksen äiti suhteesta Apollonin kanssa.

Muita hahmoja 
 Andraimon, Kodroksen poika
 Andraimon, pyloslainen Kolofonin kaupungin perustaja

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Pwanin alue

Pwanin alue  on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan itäosassa Intian valtameren rannalla. Pwanin alue ympätöi pääkaupunki Dar es Salaamin ympärille rajattua pientä Dar es Salaamin aluetta.  Pwanin alue on saanut nimensä swahilin kielen rannikkoa tarkoittavasta sanasta 'pwani'.

Pwanin alue jakaantuu kuuteen ala-alueeseen (wilaya eli district), jotka ovat Bagamoyo, Kibaha, Kisarawe, Mafia, Mkuranga ja Rufiji.

Alueen pinta-ala on 32 547 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 098 668 asukasta. Alueen pääkaupunki on Kibaha.

Tansanian ainoa merenrannalle sijoittuva kansallispuisto, Saadanin kansallispuisto, sijaitsee osittain Pwanin ja osittain Tangan alueella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tansanian alueet
Tangan alue

Tangan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan itäosassa Intian valtameren rannalla. Alueen pohjoisosa rajoittuu Keniaan.

Alueen pinta-ala on noin 26 700 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 045 205 asukasta. Alueen pääkaupunki on  Tanga.

Tansanian ainoa merenrannalle sijoittuva kansallispuisto, Saadanin kansallispuisto, sijaitsee osittain Tangan ja osittain sen etelänaapurin  Pwanin alueella. Toinen luontokohde alueella on itäiset Usambaran vuoret, joilla kasvaa monia harvinaisia kasvilajeja. Matkailu on kasvava elinkeino, ja vierailijoita houkutellaan luonnonpuistojen lisäksi Tangan ja Panganin rantakaupunkeihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tansanian alueet
Uzbekistan olympialaisissa

Uzbekistan osallistui olympialaisiin itsenäisenä valtiona ensimmäisen kerran Lillehammerissa 1994, jossa se sai myös ensimmäisen olympiakultansa Lina Tšerjazovan voittaessa freestylehiihdon naisten hyppykilpailun. Se on edelleen maan ainoa mitali talviolympialaisissa. Kesäkisoissa maa on saanut  kulta-,  hopea- ja  pronssimitalia. Vuonna 1992 uzbekistanilaisurheilijat kilpailivat yhdistetyllä joukkueella Georgian ja muiden IVY:n jäsenmaiden kanssa, tätä ennen maa oli osa Neuvostoliittoa.

Uzbekistanin menestyksekkäimmät olympialajit ovat nyrkkeily ja paini. Maan menestynein urheilija olympialaisissa on painija Artur Taimazov, joka vapaapainin superraskaan sarjan hopeaa Sydneyssä 2000 ja kultaa Ateenassa 2004 ja Lontoossa 2012. Alun perin hän voitti kultaa myös Pekingissä 2008, mutta tuli diskatuksi jäätyään kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä vuoden 2016 uusintatesteissä.

Mitalit lajeittain

Kesäolympialaiset

Talviolympialaiset

Mitalit olympialaisittain

Kesäolympialaiset

Talviolympialaiset

Olympiamitalistit

Kesäolympialaiset

Talviolympialaiset

Lähteet
Marcus Camby

Marcus D. Camby (s. 22. maaliskuuta 1974 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-joukkue Houston Rocketsia. Camby oli vuoden 1996 varaustilaisuuden toinen varaus. Hän aloitti ammattilaisuransa Toronto Raptorsissa ja on edustanut myöhemmin New York Knicksiä, Denver Nuggetsia, Los Angeles Clippersiä, Portland Trail Blazersiä ja Houston Rocketsia. Hän on edustanut sekä Knicksiä että Rocketsia kahteen eri otteeseen. Jälkimmäiseen hän palasi vapaana pelaajana heinäkuussa 2013. 

Camby kuuluu NBA:n 2000-luvun parhaimpiin puolustuspelaajiin. Kaudella 2006–2007 hänet valittiin NBA:n vuoden puolustuspelaajaksi, ja neljällä peräkkäisellä kaudella 2004–2008 hänet valittiin sarjan puolustuksen tähdistökentällisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Profiili NBA.com:issa 
Profiili ultimatenba.com:issa 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Leo Frank

Leo Max Frank (17. huhtikuuta 1884 – 17. elokuuta 1915) oli yhdysvaltalainen mies, josta tuli ainoa tunnettu Yhdysvalloissa lynkattu juutalainen. Setänsä kynätehtaan johtajana Atlantassa Georgiassa toiminut Frank tuomittiin erään alaisensa, 13-vuotiaan Mary Phaganin raiskauksesta ja murhasta. Tapausta pidetään yleisesti oikeusmurhana. 

Valamiehistön päätös heijasteli osaltaan luokallista ja alueellista paheksuntaa pohjoisen koulutettuja teollisuushenkilöitä kohtaan, joiden uskottiin keräävän liian paljon valtaa Yhdysvaltojen eteläosassa. Tämän uskottiin vaarantavan etelän kulttuurin ja moraalin. Lehdissä oikeudenkäyntiä puitiin näyttävästi. Georgialainen poliitikko ja julkaisija Tom Watson käytti tapausta kerätäkseen henkilökohtaista poliittista vaikutusvaltaa ja tukea Ku Klux Klanin uudelleenperustamiselle.

Pian Frankin tuomitsemisen jälkeen tuli esille uusia todisteita, jotka herättivät epäilyn hänen syyllisyydestään. Sen jälkeen kun osavaltion kuvernööri muutti tuomion kuolemanrangaistuksesta elinkautiseksi vankeudeksi, Knights of Mary Phagan -niminen ryhmä kaappasi Frankin vankilasta ja lynkkasi hänet. Ryhmään kuului tunnettuja kansalaisia. Kerrotaan, että ryhmään kuului senaattorin poika, entinen kuvernööri, lakimiehiä ja syyttäjä.

Leo Frankin tapaus oli osaltaan edesauttamassa juutalaisten uskontoon perustuvan vainon ja syrjinnän vastaisen Anti-Defamation League -järjestön perustamista lokakuussa 1913.

Lähteet 

Uskonnollinen väkivalta Yhdysvalloissa
Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit
Antisemitismi
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Kristin Cashore

Kristin Cashore on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa, nuorten fantasiaromaani Syntymälahja ilmestyi 2008. Teos sai vuoden parhaan nuorten fantasiakirjan Mythopoeic-palkinnon 2009.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Usambara

Usambara on vuorialue Tansanian koillisosassa, Tangan alueella. Se koostuu kahdesta vuoriryhmästä, Itä- ja Länsi-Usambarasta.  Tyypillinen korkeus on 1000–2200 metriä merenpinnasta. Osia erottaa Lwengerajoen laakso. Itäosa on pienempi ja  sateisempi.

Usambara on osa kaarimaista kalliomuodostumaa, joka ulottuu Kenian puolelta Taitasta Morogoroon. Muodostuma on arvioitu 100–600 miljoonaa vuotta vanhaksi.

Usambaran alueella on ollut asutusta ainakin 1,5 miljoonan vuoden ajan. Huhtikuussa 2009 alueelta löytyi kivettyneitä ihmisten jalanjälkiä. Nykyisten asukkaiden esi-isät tulivat alueelle satoja vuosia sitten. 1700-luvun puoivälissä alueella kukoisti Sambaan kuningaskunta. Kun alue oli Saksan Itä-Afrikkaa, saksalaiset perustivat Lusothon ja suosivat sitä lomakohteenaan.  He suunnittelivat alueelle ennen kaikkea kahvin viljelyä. Sademetsän rehevyys sai ihmiset uskomaan, että maa on hedelmällistä, vaikka siinä itse asiassa on varsin vähän ravinteita. Metsän hakkaamisen jälkeen kahvi menestyi nuorilla plantaaseilla vain muutamia vuosia. Saksalaiset aloittivat 1900-luvun alussa rautatien rakentamisen alueelle, aikomuksenaan rakentaa rata Tangan satamasta Victoriajärvelle, mutta jättivät sen kesken ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Britit jatkoivat rataa Arushaan asti.

Alueella elää monia kotoperäisiä kasvi- ja eläinlajeja, varsinkin matelijoita, sammakkoeläimiä ja nilviäisiä. Metsissä on kuusitoista puulajia, joita ei kasva missään muualla kuin Itä-Usambarassa, ja noin 500 lajia on kotoperäisiä laajemmalla Itä-Afrikan vuoristokaarella. Huonekasvina tunnetun paavalinkukan eli saintpaulian kantamuoto on löydetty tältä alueelta, ja viimeiset suvun villit lajit elävät Usambarassa.

Alueella on suhteellisen paljon asutusta, ja suojellut alueet muodostavat tilkkutäkin viljeltyjen palstojen kanssa. Luonnonsuojelun uhkina ovat metsäpalojen leviäminen viljelysalueilta, hakkuut, kullankaivu ja tulokaslajien leviäminen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanzania adventure

Tansanian maantiede
Hoikankangas

Hoikankangas on kaupunginosa Kajaanissa, joka on noin kolmen kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Alueella sijaitsee kymmenen kerrostalon muodostama asuinalue. Hoikankankaalla toimii myös puolustusvoimien joukko-osasto Kainuun Prikaati johon kuuluu fyysisesti mm. viisi kasarmia ja Hoikanportin ampumarata.

Aiemmin Hoikankangas muodosti oman tilastollisen taajamansa, mutta se on nykyään kasvanut yhteen Kajaanin keskustaajaman kanssa.

Lähteet

Kajaanin kaupunginosat
Kainuun maakunnan entiset taajamat
Mikko Vaismaa

Mikko Vaismaa, (s. 17. huhtikuuta 1971 Kurikka) on jyväskyläläinen stand up -koomikko. Vaismaa tunnetaan tunnustuksellisena kristittynä, ja hän esiintyykin niin seurakuntien tilaisuuksissa kuin stand up -klubeillakin. Vuonna 2007 Vaismaa valittiin vuoden stand up -tulokkaaksi. Vaismaa toteutti Suomen Lähetysseuran kanssa yhteistyötä toimien Tasaus-lähettiläänä vuonna 2010. Hänet on myös tavattu muun muassa vuoden 2017 Maata näkyvissä -festareilla. 

Stand upin lisäksi Vaismaa esiintyy Tampereen Komediateatterilla ensi-iltansa 2021 syksyllä saaneessa näytelmässä Levätkää rauhassa, komisario Palmu. Hänen roolinsa on rikospoliisin päällikkö nimeltään Virta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mikko Vaismaan kotisivut

Suomalaiset stand up -koomikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Brittney Powell

Brittney Powell (s. 4. maaliskuuta 1972 Würzburg, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan Summer Hollowayn roolista televisiosarjoissa Port Charles ja General Hospital. Hän esiintyi 1990-luvun alussa Playboy-lehdessä.

Hän on useimmiten tehnyt televisiorooleja sarjoihin kuten California Dreams, Isojen poikien leikit, Beverly Hills 90210, Xena, Poika tulevaisuudesta ja Miehen puolikkaat.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Saksalaiset näyttelijät
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Varrella virren

Varrella virren on suomalaisen Hevinkelium-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Levy koostuu tunnettujen virsien heavy metal -sovituksista.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tabza (Taage Laiho) – laulu
 Pastori Lehtinen – kitara
 Amos – basso
 Sakkeus (Sakke Koivula) – rummut
 Mose – urut, kosketinsoittimet

Muut tekijät 
 Petja Valasvaara – masteroija
 Kari Makkonen – valokuvat

Aiheesta muualla 
 
 Varrella virren discogs.com-sivustolla

Suomalaiset metallialbumit
Vuoden 1998 esikoisalbumit
Paolo Battilana

Paolo Aurelio Roberto Battilana(s. 1. marraskuuta 1953) on turkulainen kuvataiteilija. Hänen vanhempansa ovat mainospiirtäjä, taidemaalari Paulo Battilana ja kassanhoitaja Signe Battilana o.s. Lundenius. Paolo Pattilanan on ollut naimisissa kolme kertaa, 1. puoliso oli Sirpa Väänänen, ent. Battilana, o.s. Sivula, er, 2. Ann-Marie B., o.s. Hakanen er. 3.Kirsi-Maria Aho er. Battilanalla on kaksi lasta, Sara Daniela (s. 1980) ja Cecilia Angelina ( s 2002).

Battilana kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1969-1972. Hän debytoi Turussa 1974. 

Battilanan maalauksissa aiheina ovat usein meri, saaristo, luonto, elämän polut ja ihmiset. Työt ovat usein harmonisia, vailla kiireen tuntua ja niistä kuvastuu valo ja rauha. Julkisesti Battilanan teoksia on nähtävillä mm. Wäinö Aaltosen museossa sekä Turun, Porin ja Raision kaupunkien kokoelmissa. Battilana on osallistunut lukuisiin taidenäyttelyihin.

Lähteet
 
 Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Paolo Battilana
 Konstrundan Battilana, Paolo
 Suomen taiteiljaseura: Kuvataiteilijat 1986, toim. Mauri Faven, Erkki Hirvelä, Jorma Hautala, Reino Laitasalo, Antti Lampisuo, Pirkko Nukari, Maria-Liisa Saastamoinen ja Päivi Lampinen, ISBN 951-95546-3-7; sivu 37

Viitteet

Aiheesta muualla
 Raision kaupungin taidekokoelman taiteilijat 
 Turun Sanomat 16.11.2004: Meren hohto ei ole himmennyt

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset taidegraafikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Turku Energia

Turku Energia eli Oy Turku Energia – Åbo Energi Ab on turkulainen vuonna 1898 perustettu energiayhtiö, jonka omistaa Turun kaupunki. Sen toimintaan kuuluvat lämmön- ja sähköntuotanto, jakelu ja myynti sekä niihin liittyvät palvelut. Yrityksen tuotteita ovat sähkö, lämpö, höyry ja kaukojäähdytys. 

Vuonna 2017 Turku Energia -konsernin liikevaihto oli 255 miljoonaa euroa. Myydystä sähköstä noin 36 % ja kaukolämmöstä noin 34 % oli tuotettu uusiutuvilla energialähteillä. Turku Energialla on Kakolan jätevedenpuhdistamon lämpöpumppulaitos.

Historia 
Turussa alettiin toimittaa sähköä vuonna 1898, kun Aktiebolaget Electron perustettiin. Sen toimilupa siirtyi vuonna 1907 saksalaiselle AEG:lle. Lopulta sähkölaitos kunnallistettiin vuonna 1917. Toiminta jatkui osana kaupungin teknillisiä laitoksia vuoteen 1990, jolloin sähkölaitoksesta tuli liikelaitos nimellä Turun Energialaitos. Viisi vuotta myöhemmin laitos yhtiöitettiin, ja yritys sai nykyisen nimensä.

Tytär- ja osakkuusyhtiöt 
Turku Energia -konsernin tytär- ja osakkuusyhtiöt:

Tytäryhtiöt 
Turku Energia Sähköverkot Oy, joka vastaa sähkönjakelusta lähes koko Turun alueella, sähköverkko-omaisuuden hallinnasta ja kehittämisestä, verkon toimitusvarmuudesta ja verkkopalvelusta. Turku Energia omistaa yhtiön 100-prosenttisesti. Se jakeli sähköä vuonna 2017 yhteensä 2 000 GWh.
 Turun Seudun Kaukolämpö Oy, joka toimittaa kaukolämpöä tuotantolaitoksista jakelupisteisiin. Turku Energia omistaa yrityksestä 60,75 %. Muut osakkaat ovat Kaarinan, Naantalin ja Raision kaupungit sekä Fortum Power and Heat Oy.

Osakkuudet ja omistusosuudet energiantuotannossa 

 Turun Seudun Energiantuotanto Oy. Yritys toimittaa osakkailleen lämpöä, höyryä ja sähköä. Turku Energia omistaa yrityksestä 39,5 %. Muut osakkaat ovat Fortum Power and Heat Oy sekä Raision, Kaarinan ja Naantalin kaupungit.  
 Svartisen Holding As. Yritys omistaa vesivoimalaitososuutta hallitsevan norjalaisen Eastern Norge Svartisen AS:n koko osakekannan. Turku Energia omistaa yrityksestä 34,74 %. Muut osakkaat ovat Vantaan Energia Oy ja Keskusosuuskunta Oulun Seudun Sähkö.  
 Suomen Hyötytuuli Oy. Suomen suurimpiin kuuluva tuulivoimayritys tuottaa tuulisähköä Porissa ja Raahessa sijaitsevissa tuulivoimalaitoksissa sekä kehittää uutta tuotantoa. Turku Energia omistaa yrityksestä 12,5 %.  
Kolsin Voima Oy. Viisi suomalaista energiayhtiötä, joiden mukana Turku Energia, omistaa Statkraft Suomi Oy:n koko osakekannan. Turku Energian omistusosuus on 22,5 %.  
Turku Energia on Fennovoimaa suomalaisittain omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n osakas.

Katso myös

Fibonacci Sequence 1–55, valotaideteos Turku Energian savupiipussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Turku Energian internet-sivut

Suomalaiset energiayhtiöt
Turku
Francesco Maselli

Francesco Maselli (s. 9. joulukuuta 1930 Rooma, Italia) on italialainen elokuvaohjaaja. Hän on myös muun muassa käsikirjoittanut Michelangelo Antonionin elokuvia (Erään rakkauden tarina, Nainen vailla sielua). Hän valmistui Centro Sperimentale di Cinematografiasta.

Ohjauksia 
 Tibet proibito, 1949
 Bagnaia, villaggio italiano, 1949 
 Finestre, 1950 
 Zona pericolosa, 1951 
 Stracciaroli, 1951 
 Sport minore, 1951 
 Bambini, 1951 
 Ombrelli, 1952 
 Uno spettacolo di pupi, 1953 
 I fiori, 1953 
 Festa dei morti in Sicilia, 1953 
 Città che dorme, 1953 
 L'amore in città, 1953 (myös käsikirjoitus) 
 Hehkuva tuli (Gli Sbandati), 1955
 Bambini al cinema, 1956
 Häväisty nainen (La donna del giorno), 1957
 Adolescenza, 1959
 La suola romana, 1960
 I Delfini, 1960
 Le italiane e l'amore, 1961
 Välinpitämättömät (Gli indifferenti), 1964
 Tapa minut nopeasti, palelen (Fai in fretta ad uccidermi... ho freddo!), 1967 (myös käsikirjoitus)
 Rakastuneet roistot (Ruba al prossimo tuo), 1968
 Lettera aperta a un giornale della sera, 1970 (myös käsikirjoitus)
 Il sospetto, 1975 (myös käsikirjoitus)
 Storia d'amore, 1986 (myös käsikirjoitus)
 Codice privato, 1988 (myös käsikirjoitus)
 L'alba, 1990 
 Il segreto, 1990 
 Intolerance, 1996 
 Cronache del terzo millennio, 1996 
 Il compagno, 1999, Televisio 
 Un altro mondo è possible, 2001 
 Lettere dalla Palestina, 2002 
 Firenze, il nostro domani, 2003 
 Frammenti di Novecento, 2005 
 Civico zero, 2007 
 Le ombre rosse, 2009

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Elonet.fi: Francesco Maselli

Italialaiset elokuvaohjaajat
Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Ratkaisija

Ratkaisija (engl. The Closer) on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoo Los Angelesin poliisin henkirikoksia tutkivasta yksiköstä.

Tuotanto
Sarjan päähenkilö on apulaispoliisipäällikkö Brenda Leigh Johnson, jota esittää näyttelijä Kyra Sedgwick. Sedgwick voitti roolistaan Golden Globe -palkinnon vuonna 2007 ja Primetime Emmy -palkinnon vuonna 2010. Ennen voittoaan Sedgwick oli kuusi kertaa Emmy-ehdokkaana.

Sarja alkoi Yhdysvalloissa vuonna 2005 ja päättyi vuonna 2012 seitsemän tuotantokauden jälkeen. Muita pidempi viimeinen tuotantokausi pohjusti spin-off-sarjaa Rikoksista pahin. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa TNT-kanavalla. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3.

Näyttelijät ja hahmot

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 
 Ratkaisija MTV3:n sivustolla
 The Closer TV.com-sivustolla

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
TNT:n televisio-ohjelmat
Émile Friant

Émile Friant (16. huhtikuuta 1863 – 9. kesäkuuta 1932) oli ranskalainen taidemaalari ja Ranskan kunnialegioonan komentaja. Hänen maalauksensa olivat esillä Pariisin salongissa. Hän oli École des Beaux-Artsiin professori ja Ranskan instituutin jäsen. Hän kuoli Pariisissa 6. syyskuuta 1932.

Maalauksia

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset taidemaalarit
Vuonna 1863 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Mazlan Othman

Mazlan Binti Othman (11. joulukuuta 1952 Seremban) on malesialainen tähtitieteilijä ja entinen Malesian avaruusjärjestön johtaja. Hän on myös toiminut YK:n Office for Outer Space Affairs -toimiston johtajana.

Tausta
Othman syntyi vuonna 1952 Serembanissa. Hän kävi Tunku Kurshiah -sisäoppilaitoksen Negeri Sembilanissa. Perhe toivoi hänestä lääkäriä, mutta Othman opiskeli fysiikkaa Otagon yliopistossa Uudessa-Seelannissa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1975. Hän palasi Universiti Kebangsaan Malaysiaan assitentiksi, jota kautta sai uuden stipendin ja palasi Uuteen Seelantiin väittelemään tohtoriksi vuonna 1981. Hän oli ensimmäinen naisväittelijä yliopistossa sen olemassaolon 110 vuoden aikana.

Ura
Othman palasi Malesiaan toimien maansa ensimmäisenä astrofyysikkona. Hän vaikutti alansa opinto-ohjelmaan ja sai julkisuutta Malesian avaruusohjelmalle. Hän teki tutkimusta japanilaisessa Kison observatoriossa..

Hän sai Malesian pääministeriltä Mahathir bin Mohamadilta vuonna 1991 palkinnon tiedeopetuksen kehittämisestä.  Othman johti kansallisen planetaarion kehittämistä ja sen avajaisissa julkisti maansa mikrosatelliittiohjelman toimien valtion avaruusohjelman johtajana. Vuonna 1994 hänestä tuli professori.

Marraskuussa 1999 YK:n johtaja Kofi Annan kutsui hänet United Nations Office for Outer Space Affairsn johtajaksi Wieniin. Maansa pääministeri kutsui hänet pois tältä sivupolulta heinäkuussa 2002 Malesian avaruusjärjestön pääjohtajaksi. Organisaatio on saanut merkittävästi lisää rahoitusta ja pystyi muun muassa toteuttamaan avaruuslentäjän, Sheikh Muszaphar Shukor, valinnan ja lennon ISS-avaruusasemalle.

Othmanista tuli uudelleen UNOOSAn johtaja vuonna 2007.. 

Othman on naimisissa geologi Ibrahim Komoon kanssa ja perheessä on kaksi lasta.

Aiheesta muualla
 Interview with Dr. Mazlan Othman
 Mazlan Othman resume  at Pacific Science Association
 Mazlan Othman profile at National Science Centre, Malaysia.

Lähteet

Malesialaiset henkilöt
Tähtitieteilijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Everything Remains as It Never Was

Everything Remains as It Never Was on sveitsiläisen folk metal -yhtye Eluveitien neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2010. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalle 31.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 
 PopMatters: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Eluveitien albumit
Vuoden 2010 albumit
Taboran alue

Taboran alue  on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan keskisessä länsiosassa.

Tabora on pinta-alaltaan Tansanian suurin alue. Sen pinta-ala on 76 150 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 291 623 asukasta. Alueen pääkaupunki on Tabora.

Taboran alueella on kaksi suurta jokivesistöä: Malagarasi etelä- ja länsiosassa, ja  Manonga-Wembere. Sadekaudella joet tulvivat, sillä miambo-pensassavannilla ei ole juuri aluskasvillisuutta, joten sadevesi valuu suoraan jokiin eikä juuri lainkaan imeydy maaperään.  Pääelinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsätyöt ja hunajan kerääminen. Tärkein ruokakasvi on maissi. Myyntiin kasvatetaan tupakkaa ja puuvillaa. Tsetsekärpäset rajoittavat tiettyjen osien asutusta, varsinkin Urambon eteläosassa. Siellä on Ugallan riistansuojeualue, jossa tavataan norsuja, kirahveja, puhveleita ja monenlaisia antilooppeja.

Lähteet 

Tansanian alueet
Tšikoi

Tšikoi () on Baikaliin laskevan Selengan sivujoki Taka-Baikalian aluepiirissä ja Burjatian tasavallassa Venäjällä. Osan matkaa se virtaa Venäjän ja Mongolian rajaa pitkin. Joen pituus on 769 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 46 200 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 265 kuutiometriä sekunnissa.

Tšikoi saa alkunsa Tšikokonski-harjanteen itärinteeltä. Se virtaa länteen Malhanski-harjanteen eteläpuolella ja jakautuu alajuoksulla useaksi haaraksi. Suurin sivujoki on Menza. 

Joen varrella sijaitsee Krasnyi Tšikoin piirikeskus.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tšikoi Taka-Baikalian tietosanakirjassa 

Burjatian joet
Jenisein vesistö
Mongolian joet
Taka-Baikalian aluepiirin joet
Mongolian ja Venäjän raja
Rajajoet
Uroš Slokar

Uroš Slokar (s. 14. toukokuuta 1983 Ljubljana) on slovenialainen koripalloilija, joka edustaa Montepaschi Sienaa.

Ura 
Slokar aloitti ammattilaisuransa slovenialaisessa KD Slovanissa kaudella 2001–2002, jolloin hänet valittiin sarjan vuoden tulokkaaksi. Kaudeksi 2003–2004 Slokar siirtyi ulkomaille Benetton Trevisoon, jossa hän pelasi tammikuuhun 2005 saakka. Tällöin hänet vuokrattiin Pallalcesto Amatori Udineen. Pelattuaan kauden loppuun Udinessa Slokar siirtyi takaisin Trevisoon. Kesällä 2005 Slokar oli mukana NBA:n varaustilaisuudessa, jossa Toronto Raptors varasi hänet toisen kierroksen lopussa. Slokar pelasi vielä yhden kauden Trevisossa ennen siirtymistään NBA:han Raptorsiin. NBA-ura jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi, sillä hän siirtyi vuonna 2007 BC Triumph Lyubertsyyn. Kauden 2008–2009 Slokar pelasi Fortitudo Bolognassa, joka tippui kauden jälkeen Serie A:sta. Tämän jälkeen Slokar siirtyi takaisin kotimaahansa KK Union Olimpijaan. Hän ei pelannut seurassa koko kautta, sillä helmikuussa 2010 hän siirtyi Montepaschi Sienaan, jossa hän tuurasi joukkueen loukkaantunutta sentteriä Kšyštof Lavrinovičia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Euroliigan pelaajaprofiili 
NBA:n pelaajaprofiili 
Draft profile 
ACB profile 
Lega Basket Serie A:n profiili 

Slovenialaiset koripalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Suhoi Su-2

Suhoi Su-2 () on neuvostoliittolainen Suhoin valmistama tiedustelu- ja kevyt pommikone, jota käytettiin toisessa maailmansodassa itärintaman taistelujen alkuvaiheessa. Se oli Pavel Suhoin suunnittelemista lentokoneista ensimmäinen. Suunnittelu tapahtui vuosien 1936 ja 1937 välillä. Ensilennon lensi Mihail Gromov 25. elokuuta 1937. Malli hyväksyttiin tuotantoon nimellä BB-1 (, ”lyhyen matkan pommittaja”). Mallinimeksi vaihtui Su-2, kun epäluotettava M-87-moottori korvattiin Tumanski M-88:lla. Siitä kehitettiin kaksi jatkoversiota: Su-4, jossa oli voimakkaampi moottori ja aseistus, ja maataistelukone ShB. Koneita valmistettiin vuosina 1940–1942 793 kappaletta.

Koneessa käytettiin eri versioissa sekä Švetsov- että Tumanski-tähtimoottoreita. Näistä Tumanski M-88 -versio oli massatuotantomalli. Kun LaGG-3-hävittäjässä kokeiltiin voimakkaampaa Švetsov AŠ-82 -tähtimoottoria suorituskyvyn parantamiseksi, asennettiin runkoon Su-2-tyypin keulaosa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Su-2 from Avia Russian
Su-2 from WINGS PALETTE 
Su-2 from Avia press  

Su-02
Neuvostoliittolaiset tiedustelukoneet
Neuvostoliittolaiset pommikoneet
1930-luvun tiedustelukoneet
1930-luvun pommikoneet
Nikkō Ice Bucks

HC Nikkō Ice Bucks (, Hokkē Kurabu Nikkō Aisu Bakkusu) on japanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey ammattilaisliigassa.

Ulkomaalaiset pelaajat
 Martin Kariya 2004–2005, vasenlaitahyökkääjä 
 Shjon Podein 2005–2006, vasenlaitahyökkääjä 
 Chris Paradise 2005–2006, keskushyökkääjä
 Mike Henderson 2006–2007, oikealaitahyökkääjä
 Eric LaFreniere 2008–2009, oikealaitahyökkääjä
 Mickey Gilchrist 2008–2009, keskushyökkääjä
 Petteri Nummelin 2017–2018, puolustaja
 Joonas Alanne 2018–, vasen laitahyökkääjä
 Joonas Hurri 2018–, puolustaja

Aiheesta muualla
Seuran viralliset kotisivut (japaniksi)

Japanilaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1999 perustetut urheiluseurat
Ice Bucks
Kelja (Sakkola)

Kelja on kylä entisessä Sakkolan kunnassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella lähellä Suvantoa. Alueella käytiin Talvisodan aikana ankaria taisteluita. Panssariesteitä ja bunkkereita löytyy alueelta vieläkin. Puolustus Keljassa kesti, eivätkä viholliset pystyneet murtamaan linjoja käytettävissä ollein voimin.

Sakkolan kylät
Sotakamreeri

Sotakamreeri () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka on arvonimihierarkiassa sijoitettu 14. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin itsenäisyyden aikana ensimmäisen kerran vuonna 1920. Vuosien 1918–2013 aikana sotakamreerin arvonimi on myönnetty 53 henkilölle. 

Sotakamreerin arvonimen saaneita ovat muun muassa kirjailija Reino Lehväslaiho, kirjailija ja tutkija Timo Malmi, Rauno Suhonen Joensuun Ilmasillasta ja kyyjärveläinen dokumenttituottaja Raimo Salo

Arvonimen historia 
Sotakamreerin arvo oli käytössä jo Suomen suuriruhtinaskunnassa. Sotakamreeri kuului keisari ja suuriruhtinas Nikolai II:n vahvistamassa vuoden 1897 Suomen Suuriruhtinaanmaan arvojärjestyksessä yhdeksänteen luokkaan. Samassa arvoluokassa olivat  myös esimerkiksi taapikapteenin sotilasarvo sekä nimineuvoksen arvonimi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Valtio palkitsee – staten belönar. Helsinki: SKS, 2007.

Suomalaiset arvonimet
Max Salmi

Max Kasimir Salmi (10. toukokuuta 1931 Pohjois-Pirkkala – 27. syyskuuta 1995) oli kalantilainen  taidemaalari. 

Max Salmi kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1948–1949 sekä 1954–1955. Hän oli surrealistisen suunnan edustaja ja debytoi Turussa vuonna 1954. Hän oli yksi turkulaisen Pro Arte 57 -taiteilijaryhmän perustajajäsenistä.

Salmen vanhemmat olivat metallisorvaaja Esko Salmi ja tehdastyöläinen Saimi Salmi, o.s. Suuriniemi. Max Salmella on kolme lasta.

Lähteet
 Max Salmi Suomen Kuvataiteilijamatrikkelissa

Viitteet

Kirjallisuutta 
 
 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Aurora-mitalin saajat
Onon

Onon () on Amurin vesistöön kuuluva joki Mongoliassa ja Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Yhdessä Ingodan kanssa se muodostaa Šilka-joen. Ononin pituus on 1 032 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 96 200 neliökilometriä. Sen virtaus vaihtelee voimakkaasti. 12 kilometrin päässä joen suusta virtaus on keskimäärin 191 kuutiometriä sekunnissa. 

Joki saa alkunsa Hentei-ylängön keskiosasta. Yläjuoksulla se virtaa Hentein–Tšikoin ylängön kautta muodostaen saaria, alajuoksulla Mogoituin ja Borštšovskin harjanteiden välissä. Tärkeimmät sivujoet ovat Hurah-Gol, Borzja, Unda, Agutsa, Kyra ja Aga.

Ononin varrella sijaitsevat Akšan, Nižni Tsasutšein ja Olovjannajan piirikeskukset.

Historia 

Onon antoi nimensä Ononjoen taistelulle, jonka kiinalaiset ja mongolit kävivät sen rannalla 15. kesäkuuta 1410.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Onon Taka-Baikalian tietosanakirjassa 

Amurin vesistö
Mongolian joet
Taka-Baikalian aluepiirin joet
Ingoda

Ingoda () on Amurin vesistöön kuuluva joki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Yhdessä Ononin kanssa se muodostaa Šilkajoen. Ingodan pituus on 708 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 37 200 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaama joen suussa on 72,6 kuutiometriä sekunnissa.  

Joki saa alkunsa Hentiivuoristosta. Yläjuoksulla se virtaa kapeassa rotkossa ja keskijuoksulla leveässä kattilalaaksossa Jablonovyivuoriston ja Tšerskin harjanteen välillä. Alempana Ingoda läpäisee Tšerskin ja joukon muita harjanteita, jolloin sen laakso kapenee.

Ingodan laaksossa kulkee Siperian rata. Sen varrella sijaitsee Tšitan kaupunki, Atamanovkan, Drovjanajan, Darasunin, Karymskojen ja Novokrutšininskin taajamat sekä Uljotyn piirikeskus.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ingoda Taka-Baikalian tietosanakirjassa 

Amurin vesistö
Taka-Baikalian aluepiirin joet
Akoluutti

Akoluutti on alempi kirkollinen virka katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Jumalanpalveluksessa hänen tehtävänään on toimia avustavana alttaripalvelijana.

Nimitys tulee kreikan kielen sanasta ακολουθος (akolouthos), joka tarkoittaa kumppania tai seuraajaa.

Akoluutti oli henkilö joka on saanut katolisen kirkon ylimmän vihkimyksen neljästä alimmasta vihkimyksestä (ordines minores). Näitä alemipia vihkimyksiä oli akoluutin ohella eksorkisti, lehtori ja ostiaari. Akoluutin tehtäviin kuului muun mauassa alttarikynttiloiden sytyttäminen, viinin ja veden valmistelu messua varten sekä kynttilöiden kantaminen kulkueissa. Vuonna 1972 roomalaista riittiä seuraavissa hiippakunnissa lopetettiin akoluutiksi vihkiminen. Akoluutin tehtäviä hoitavat ministrantit, messupalvelijat, joita ei vihitä tehtävään.

Lähteet

Kirkolliset virat
Katolinen liturgia
Kaarlo Kytömaa

Kaarlo Kytömaa (16. tammikuuta 1872 Punkalaidun – 1. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja ja näytelmäkirjailija.

Kytömaan vanhemmat olivat torppari Antti Kytömaa ja Karoliina Myrskylä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Hämeenlinnan lyseosta.

Kytömaa oli Mikkeli-lehden päätoimittajana 1899–1902, Karjala-lehden päätoimittajana 1905–1907 ja Etelä-Suomen Sanomien päätoimittajana 1914–1915. Hän oli viimeksi Suomen vähittäiskauppiasliiton asiamiehenä ja liiton lehden päätoimittajana 1914–1942.

Kaarlo Kytömaa oli naimisissa kirjastoamanuenssi Elin Wilhelmina Uskelanderin (k. 1940) kanssa. Heidän poikansa oli lainsäädäntöneuvos ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja Ensio Kytömaa (1902–1970).

Teoksia 
 Kun harsopusero ilmestyi herrasväen eteiseen : 1-näytöksinen pila. Otavan näytelmäkirjasto n:o 5. Otava 1910
 Rabies Canina : 1-näytöksinen pila. Otavan näytelmäkirjasto n:o 4. Otava 1910
 Testamenttia etsimässä : 1-näytöksinen pila. Otavan näytelmäkirjasto n:o 3. Otava 1910
 Miten aviosiippa saadaan : yksinäytöksinen pila. Näytelmäkirjasto n:o 67. Yrjö Weilin & Kumpp., Helsinki 1911
 Helsingin nuorsuomalainen yhdistys 1906–1916. Helsingin nuorsuomalainen yhdistys 1916
 Kolmiliitto : 1-näytöksinen vuoropuhelu maanviljelyksestä, teollisuudesta ja kaupasta, vihasta ja rakkaudesta. Seuranäytelmiä 226. Karisto 1922
 Vähittäiskauppiasjärjestön kymmenvuotinen toiminta vv. 1912–1921 : selostus yleiselle vähittäiskauppiaskokoukselle Kotkassa 28-29. VII. 1922. Vähittäiskauppiasjärjestö, Helsinki 1922
 Vähittäiskauppiasjärjestön toiminnasta Suomessa. Vähittäiskauppiasjärjestö, Helsinki 1924
 Suomen vähittäiskauppiaitten järjestötoiminta 1912–1917. Suomen vähittäiskauppiaat, Helsinki 1937
 Osuuskauppojen verohelpotusten vähentämisehdotus : jouduttaisiinko sen mukaan ojasta allikkoon?. Helsinki 1942
 Vähittäiskauppiaitten Kymenlaakson piiriliiton 25-vuotis-toimintakertomus. Vähittäiskauppiaitten Kymenlaakson piiriliitto, Kouvola 1945
 Oy. Savo-Karjalan tukkuliike 1915–1945. Savo-Karjalan tukkuliike, Helsinki 1946
 Vähittäiskauppiaitten Lahden piiriliitto 30-vuotias 1918–1948 : : Lahden vähittäiskauppiaat r.y. 10-vuotias 1938–1948'', kirjoittajat Kaarlo Kytömaa, Reino Karkinen. Vähittäiskauppiaitten Lahden piiriliitto, Kouvola 1948

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Eino Pernu

Eino Pernu () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli Saksassa sotilasoppinsa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän soti Suomen sisällissodassa joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa.

Perhe ja koulutus
Pernun vanhemmat olivat kauppias Jooseppi Pernu ja Ida Maria Ollila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aili Elina Kurthin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1915 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuonna 1915. Hän kävi aseseppäkurssin Vaasassa vuonna 1918 ja sotilaspedagogisen kurssin Hämeenlinnassa vuonna 1925 sekä taktiikan soveltamiskurssin Viipurissa vuonna 1926.

Jääkärikausi 
Pernu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 1. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.

Suomen sisällissota
Pernu astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa sekä Kämärällä.

Sisällissodan jälkeinen aika 
Pernu määrättiin sisällissodan jälkeen suoritetun armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä komppanianpäälliköksi Valkoisen kaartin rykmentin II pataljoonaan, josta hänet siirrettiin 10. joulukuuta 1918 Vuoristoprikaatiin ja määrättiin Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppanian päälliköksi. Pernu erosi armeijasta 6. toukokuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin aluksi opettajaksi Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin alipäällystökursseille ja myöhemmin Kalvolan suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Hän oli taktiikan opettajana Suojeluskuntain päällystökoulussa Hämeenlinnassa 26. lokakuuta 1919 – 6. syyskuuta 1920 välisen ajan ja Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin päällikkönä 5. lokakuuta 1920 – 1. helmikuuta 1923 välisen ajan. Pernu erosi suojeluskunnasta ja astui rajavartiolaitoksen palvelukseen 1. helmikuuta 1923 ja hänet sijoitettiin Joensuun rajavartiostoon komppanianpäälliköksi.  Pernu on haudattu Kalajoelle.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
 Sotavuodet Kalajoki, Kalajoen veteraanijärjestöt 1991.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Estádio 11 de Novembro

Estádio 11 de Novembro on monikäyttöinen stadion Luandassa, Angolassa. Se valmistui vuoden 2009 lopussa seuraavan vuoden jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuja varten ja toimi kisojen pääareenana, jolla käytiin muun muassa loppuottelu Ghanan ja Egyptin välillä. Stadionin katsojakapasiteetti on 50 000 ja se on näin ollen Angolan suurin stadion.

Lähteet 
Stadionin esittely jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailujen 2010 sivuilla

Aiheesta muualla 

Angolan jalkapallostadionit
Luandan rakennukset ja rakennelmat
Thomas W. Lamont

Thomas William Lamont, Jr. (30. syyskuuta 1870 Claverack, New York, Yhdysvallat – 2. helmikuuta 1948) oli yhdysvaltalainen pankinjohtaja.

Lamont valmistui Phillips Exeter Academysta 1888 ja suoritti tutkinnon Harvardin yliopistossa 1892. Koottuaan omaisuutta hänestä tuli oppilaitoksensa antelias lahjoittaja. Hän rahoitti muun muassa Lamont Libraryn rakennuksen. Vuoden 1910 jälkeen hänestä tuli J. P. Morgan & Co:n osakas hän toimi rahoitusalan neuvojana ulkomailla 1920- ja 1930-luvulla. Vuonna 1919 Pariisin rauhanneuvottelujen aikana, joiden seurauksena saatiin aikaan Versaillesin sopimus, Lamont valittiin Yhdysvaltojen delegaatioon Yhdysvaltojen valtiovarainministeriön edustajana.

Vuoden 1929 pörssiromahduksen aikana hän toimi tarmokkaasti palauttaakseen luottamuksen pörssiin. Benito Mussolini sai hänen takaamansa lainan.

Lamont oli puolivirallisissa tehtävissä vuonna 1920 Japanissa puolustamassa Yhdysvaltojen taloudellisia etuja Aasiassa. Hän ei kuitenkaan ottanut kovin voimakkaasti kantaa japanilaisten pyrkimyksiin laajentaa vaikutusvaltaansa Mantšuriassa.

Hän toimi presidenttien Woodrow Wilson ja Herbert Hoover neuvonantajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Harvard Busines School

Pankinjohtajat
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Suomen urheilun Hall of Fame

Suomen urheilun Hall of Fame on Suomen urheilun kunniagalleria. Sen jäsenet ovat ”henkilöitä, jotka ovat kuuluneet lajissaan maailman eliittiin tai heillä on ollut muuten poikkeuksellinen merkitys urheilun historiassa”.

Kunniagallerian jäsenet valitsee Suomen urheilumuseosäätiön raati, ja uudet jäsenet julkistetaan vuosittaisessa Suomen urheilugaalassa. Ensimmäiset 30 nimeä julkistettiin 11. tammikuuta 2010. Kaikki olivat jo edesmenneitä. Vuonna 2011 nimettiin ensimmäiset elävät henkilöt.

Jäsenet 

Lähde: Suomen urheilun Hall of Fame (www.urheilunhalloffame.fi), urheilugaala.fi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen urheilun Hall of Fame

Hall Of Fame
Urheilun kunniagalleriat
Davi Banda

Davi John Banda (s. 29. joulukuuta 1983) on malawilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Malawin pääsarjassa pelaavaa Red Lionsia.

Maajoukkueura
Banda on edustanut Malawin maajoukkuetta vuodesta 2006 alkaen yhteensä 17 ottelun verran. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jossa Banda teki myös uransa ensimmäisen maajoukkuemaalin Algeriaa vastaan.

Lähteet

Malawilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Karen Dotrice

Karen Dotrice (s. 9. marraskuuta 1955) on brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvasta Maija Poppanen (1964), jossa hän näytteli Anna Pankkia. Hän on näytellyt myös muun muassa musikaalissa Vekkulit vauhdissa (1967) ja elokuvassa 39 askelta (1978).

Dotrice syntyi teatteriperheeseen. Hänen vanhempansa Roy ja Kay Dotrice ovat molemmat olleet tunnettuja näyttelijöitä. Karenilla on kaksi sisarta Michele ja Yvette, joista tuli myös näyttelijöitä.

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Vilho Tahvanainen

Vilho Johannes Tahvanainen (21. heinäkuuta 1913 Kelsimänsärkän kylä, Ilomantsi – 1. toukokuuta 1992) oli suomalainen kirjailija. Tahvanainen on julkaissut kaksi fiktiivisenä   pidettyä muistelmateosta nimeltä Erikoistehtävä Mannerheimin salaisena asiamiehenä 1932–1945 ja Miksi Suomi ei käyttänyt etsikkoaikaansa? – Oikaisu Suomen itsenäishistoriaan. Ensimmäisessä hän toimi oman kertomuksensa mukaan vuosina 1932–1945 marsalkka Mannerheimin ja samalla Suomen tasavallan presidenttien Svinhufvud ja Kallio erikoisasiamiehenä. Toisessa esitetään myös Suomen historian tapahtumia, joissa Tahvanainen kertoo olleensa osallisena toimiessaan Mannerheimin asiamiehenä.

Kunniamerkit 
Tahvanaiselle myönnettiin ansioista talvisodassa 3. luokan vapaudenristi.

Teokset

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Iringan alue

Iringan alue  on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan eteläosassa. Vuonna 2012 alueen eteläosa erotettiin Njomben alueeksi.

Alueen pinta-ala on noin 35 500 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan Iringan alueella asui 941 238 asukasta. Alueen pääkaupunki on Iringa.

Iringa on Tansanian tärkeimpiä vihannestentuotantoalueita, josta viedään Dar es Salaamiin esimerkiksi tomaatteja. Myös teenviljely on merkittävä elinkeino. Huomattaviin nähtävyys on Ruahan kansallispuisto.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tansanian alueet
Valtion hienomekaaninen konepaja

Valtion hienomekaaninen konepaja on konepaja, joka perustettiin vuonna 1841. Espoon Otaniemessä sijaitseva konepaja on yksityistetty ja toimii nykyisin nimellä Protoshop Oy.

Protoshop Oy kuuluu nykyään Protoshop Groupiin kuten myös Metsi Oy sekä Green Electronics Hausjärvellä. Konsernin liikevaihto on kuusi miljoonaa euroa ja henkilöstö noin 60 henkeä. Konserni on erikoistunut mekaniikka-, sähkö- ja logiikkasuunnitteluun sekä valmistukseen. Lisäksi Protoshop Oy:n tiloissa Otaniemessä toimii materiaalimyymälä.

Historia

Protoshop oy tunnettiin aiemmin nimillä Mekaaninen instituutti tieteellisten instrumenttien valmistusta ja korjausta varten, Suomen Tiedeseuran mekaniikan laitos, Valtion Hienomekaaninen konepaja sekä VTT:n hienomekaaninen konepaja, josta koko konepaja ulkoistettiin Protoshopiksi vuonna 2000. Konepaja perustettiin vuonna 1841 keisari Nikolai I:n hyväksynnällä.

Protoshopilla on kokemusta eri toimialoista aina avaruustekniikasta ydinvoimaloihin. Nykyäänkin Protoshop osallistuu useisiin tutkimushankkeisiin niin VTT:n kuin TKK:nkin kanssa. Yrityksen näkyvin tuote lienee Veikkauksen lottokone. Konepaja rakensi ja sytytti Suomen ensimmäisen sähkövalon Helsingissä VR:n varikolla vuonna 1877.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.protoshop.fi 
 
 
 

 

Suomalaiset yritykset
Otaniemi
Espoolaiset yritykset
Hankajärvi

Hankajärvi tarkoittaa jotakin seuraavista järvistä

 Hanka, järvi Venäjän ja Kiinan rajalla
 Hankajärvi, järvi Enonkoskella
 Hankajärvi, järvi Hämeenlinnassa
 Hankajärvi, järvi Keuruulla
 Hankajärvi, järvi Lempäälässä
 Hankajärvi, järvi Orivedellä
 Hankajärvi, järvi Parkanossa
 Hankajärvi, järvi Rautavaarassa
 Hankajärvi, järvi Soinissa
 Hankajärvi, järvi Tampereella
 Iso Hankajärvi, järvi Padasjoella
 Vähä Hankajärvi, järvi Padasjoella.

Järvien täsmennyssivut
Pummien miljonääri

Pummien miljonääri on rap-duo Huge L:n & Moden yhteinen studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records 27. tammikuuta 2010. Kappaleesta "Getonit" sekä "Hetekka haze" on julkaistu musiikkivideo.

Kappaleet

Arvostelut 
 Redrum-187: 
 Rumba: 
 Soundi: 
 Tuoreet Platat:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albumin tiedot Levykauppa Äx -sivustolla
 Albumin tiedot Monsp Recordsin -sivustolla

Huge L:n albumit
Moden albumit
Huge L:n tuottamat albumit
Vuoden 2010 albumit
Rolf Arnkil

Rolf Jarl Gösta Arnkil (26. joulukuuta 1923 Mänttä – 8. joulukuuta 1964 Kuopio) oli suomalainen Kuopiossa asunut metsänhoitaja ja uskonnollinen kirjailija. Arnkil aloitti kirjoittamisen sairastuttuaan myeloomaan, kuolettavaan plasmasolusyöpään. Hänen kirjeenvaihtoaan ja uskonnollis-filosofista pohdiskeluaan julkaistiin kolmena teoksena 1960-luvun alussa ja niistä otettiin useita painoksia. Arnkilin vaimo Joan Arnkil-Campbell käsitteli Rolfin sairautta kirjassaan Ei murheella vaan ilolla.

Teoksia 
 Perimmäisten kysymysten äärellä – kirjeenvaihtoa ja kirjoitelmia sairaskammion hiljaisuudessa, toimittanut Jukka Tarkka. WSOY 1961, 13. painos 1965  (Rolf Arnkilin uskonnolis-filosofista kirjeenvaihtoa teologi Sigfrid Sireniuksen ja geologi Pentti Eskolan kanssa)
 Ihmisestä on kysymys – kirjeenvaihtoa Pentti Eskolan, Eelis Gulinin, Matti Luoman, Martti Paloheimon, Esko Seppälän, Topi Tarkan ja Osmo Tiililän kanssa sekä tutkielmia ja haastatteluja, toimittanut Jukka Tarkka. WSOY 1963, 8. painos 1965
 Etsijä, aforismikokoelma, toimittanut Jukka Tarkka.   WSOY 1965, 7. painos 1973

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Joan Arnkil-Campbell: Ei murheella vaan ilolla. WSOY 1972.
 Topi Tarkka (toim.) : Rolf Arnkilin perintö. WSOY 1985

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset metsänhoitajat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Mosaiikkimuoto

Mosaiikkimuoto on kreationistisessa kirjallisuudessa käytetty (varsin epäselvästi määritelty) termi, jolla kuvaillaan eliöitä, kuten Archaeopteryx tai vesinokkaeläin. Termin käyttö liittynee alun perin Duane Gishin levittämään Stephen Jay Gouldin virhelainaukseen Archaeopteryxin tiimoilta.

Lähteet

Kreationismi
Näennäistiede
Halli

Halli voi viitata seuraaviin asioihin:

Rakennukset
 halli, aulamainen tila rakennuksessa, tai kokonainen rakennus
 autotalli, myös varikko
 jäähalli
 kauppahalli
 liikuntahalli
 uimahalli
 palloiluhalli
 pysäköintitalo eli parkkihalli

Sukunimenä
 Jussi Halli, toimittaja ja juontaja
 H. R. Halli, kirjailija Rudolf Richard Ruthin käyttämä nimimerkki

Muita merkityksiä
 halli eli harmaahylje, nisäkäslaji
 Halli, taajama entisen Kuoreveden kunnan alueella Jämsässä
 Halli (Hallikartti), saari Itäisellä Suomenlahdella (Leningradin alueella).
 Halli, Suomen valtion öljyntorjunta-alus
 halli, kalevalainen nimitys koiralle.
Ritva Heikkilä

Aira Ritva Heikkilä (o.s. Ristolainen, 12. tammikuuta 1920 Terijoki – 11. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen dramaturgi, joka toimi Kansallisteatterissa dramaturgina vuodesta 1952, joskaan ei se ei ollut hänen tehtävänimikkeensä. Teatterin pääsihteerinä hän toimi 1952–1984. Heikkilälle myönnettiin teatterineuvoksen arvonimi 1980.

Heikkilä kirjoitti ylioppilaaksi Terijoen yhteiskoulusta 1939 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän suoritti teatteritutkinnon Stanfordin yliopistossa 1956.

Heikkilä kirjoitti lukuisia teatterialan kirjoja ja luennoi teatterista niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Hän teki myös kulttuuriohjelmia radioon ja televisioon.

Teokset 
 Ida Aalberg, suomalaisen teatterin tähti,  Tammi, 1984
 Terijoen vuodenajat, Ollinpäässä kuultua, nähtyä, koettua. Kirjayhtymä, 1991
 Heljä Liukko-Sundström, jalat maassa, pää pilvissä, teksti Ritva Heikkilä & Marjatta Pauloff, Otava, 1993.
 Ida Aalberg, näyttelijä jumalan armosta, Ritva Heikkilä. WSOY, 1998.

Toimittanut
 Aku Korhonen, näyttelijä ja ihminen, toim. Ritva Heikkilä. WSOY, 1961. 
 Joel Rinne, Jopin kirja. Tammi, 1967. (Heikkilä koonnut osuuden Rinteestä sanottua)
100 vuotta suomalaista teatteria, suomalaisen teatterin syntyvaiheita ja kehityslinjoja alkuajoista nykypäiviin, Ritva Heikkilä. Suomen teatterijärjestöjen keskusliitto, 1972
Suomen kansallisteatteri, toim. Ritva Heikkilä. WSOY, 1962, 2. uud. p. 1972
 Edvin Laine, Tuntematon sotilas ja Pylvässänky, elämäni esirippuja ja valkokankaita, aineiston koonnut ja muistiinmerkinnyt Ritva Heikkilä. Tammi, 1983
 Terijoki. 2, Unelma ennen myrskyä, kotiseutumuistoja, [toimituskunta: Ritva Heikkilä...et al.]. Karisto, 1984.
 Kultaisten rantojen Kannas, kuvauksia Terijoen maisemista ja ihmisistä, toim. Ritva Heikkilä. Karisto, 1986. 
 Sanoi Minna Canth, otteita Minna Canthin teoksista ja kirjeistä, toim. Ritva Heikkilä, WSOY, 1987, Näköisp. 2006
 Bravo!, teatterikaskuja ja -tarinoita, toimittanut Ritva Heikkilä. WSOY, 2001. 
 Terijoki, kadotettu paratiisi, toim. Ritva Heikkilä. Tammi, 2004
 Terijoen rannoilta maailman tuuliin, toimituskunta: Ritva Heikkilä ym. Terijoen yhteislyseon kilta, 2006

Palkinnot 
 Karjala-palkinto 1991
 Ida Aalberg-palkinto 2002

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ritva Heikkilän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset dramaturgit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Ronald Golias

Ronald Golias (4. toukokuuta 1929 São Carlos – 27. syyskuuta 2005 São Paulo) oli brasilialainen näyttelijä ja koomikko.

Filmografia

Aiheesta muualla 
 

Brasilialaiset näyttelijät
Koomikot
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet