Keskiaasiankoira

Keskiaasiankoira () on Keski-Aasian alueelta kotoisin oleva suurikokoinen laumanvartijarotu, joka tunnettiin pitkään nimellä keskiaasianpaimenkoira. Vuonna 2012 Suomen kennelliitto muutti nimen keskiaasiankoiraksi, mikä kuvaakin rotua paremmin, sillä se ei ole perinteinen paimenkoira vaan luetaan laumanvartijoihin.

Ulkonäkö 

Keskiaasiankoira on suurikokoinen, raskasrakenteinen ja vahva. Urokset ovat narttuja massiivisempia. Korvat ovat riippuvat, melko pienet ja kolmion muotoiset. Häntä on riippuva. Suomessa ja monissa muissa maissa korvien ja hännän typistäminen on kielletty, mutta muualla keskiaasianpaimenkoirien typistäminen on edelleen useimmiten tapana.

Rodulla on kaksinkertainen karvapeite: suoran päällyskarvan alla on tuuhea pohjavilla. Keskiaasiankoirissa on sekä pitkä- että lyhytkarvaisia yksilöitä. Pitkäkarvaisen koiran karvan pituus on 7–8 cm, lyhytkarvaisen 3–5 cm. Päässä ja raajojen etupuolella karva on lyhyttä, korvissa, kaulassa, raajojen takapuolella ja hännässä taas pidempää erityisesti pitkäkarvaisilla koirilla. Väreinä hyväksytään valkoinen, musta, harmaa, oljenvärinen, kellanpunainen (ruosteenvärinen), harmaanruskea, juovikas, kirjava tai läikikäs.

Luonne ja käyttäytyminen 

Luonteeltaan keskiaasiankoiran kuuluu olla rauhallinen ja hyvin rohkea. Vieraita kohtaan se on epäluuloinen. Aikuiset yksilöt harvemmin ovat sosiaalisia toisia koiria kohtaan joka tulee huomioida jo pentua miettiessä. Rodulle on ominaista vahtia paljon, joten koiraa hankkiessa on syytä ottaa huomioon sen alkuperäinen käyttötarkoitus. 

Keskiaasiankoirat ovat hyvin älykkäitä eläimiä ja tarvitsevat omistajan, joka kohtelee koiraa oikeudenmukaisesti sekä ymmärtää sen alkuperää ja käyttäytymistä.

Rodun kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010.

Alkuperä 

Keskiaasiankoiran alkuperästä on muutama eri teoria. Erään mukaan se, kuten moni muukin molossikoira, on saattanut polveutua tiibetinmastiffista. Toinen teoria näkee asian päinvastoin: sen mukaan keskiaasiankoira olisi tiibetinmastiffin esi-isä. Mikäli jälkimmäinen pitää paikkansa, tämä rotu olisi yksi kaikkein varhaisimpia edelleen olemassa olevia. Erään venäläisen asiantuntijan mukaan se olisikin maailman vanhin laumanvartija.

Vuosituhansia nämä koirat ovat suojanneet omistajaansa ja tämän omaisuutta, joka etenkin entisaikoina oli pitkälti karjaa. Koirat elivät paimenille arvokkaissa karjalaumoissa suojellen niitä susilta ja muilta pedoilta. Tänäkin päivänä nämä koirat edelleen soveltuvat samanlaiseen työkäyttöön, vaikka 2000-luvulla aluevartiointi onkin tämän rodun suhteen yleisemmin käytetty tarkoitus.

Muunnokset 

Keskiaasiankoira tunnetaan eri valtioissa erilaisilla paikallisnimillä. Venäjällä näitä muunnoksia kutsutaan nimellä volkodav, "susikoira".

Alabai (Alabay Kouynchi, Turkmen Alabai) on turkmenistanilainen variaatio. Turkmenistanin presidentti Kurbanguly Berdymukhamedov lahjoitti vuonna 2017 Vladimir Putinille alabain pennun nimeltä Verny.

Dakhmarda (Dahmarda) on tadžikistanilainen variaatio.

Tobet (Kazakh IT, Kazakh Mastiff) on kazakstanilainen variaatio. Tämä muunnos on noin 70–75 cm säkäkorkeudeltaan, vaikkakin koira voi kasvaa 80 cm korkuiseksi. Painoa on noin 50–60 kg. Koiran liikkuvuus on erinomainen ja se on ketterä, vaikka ulkomuoto saattaa antaakin hieman harhaanjohtavan kuvan.

Torkuz (Sarkangik) on uzbekistanilainen variaatio.

Lisäksi omaksi rodukseen on eriytynyt armenialainen gampr.

Terveys 

2000-luvulla keskiaasiankoira on terveempi kuin moni muu rotu, mutta suurena koirana sillä on riski lonkka- ja kyynärongelmien suhteen.

Katso myös 
Afganistaninpaimenkoira
Gampr
Kaukasiankoira
Pohjoiskaukasianpaimenkoira

Lähteet 
Keskiaasiankoiran rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
 Laumanvartijakoirista
 Tobet historiaa
 Video on Tobet in English
 Tobet page with a video section

Viitteet

Aiheesta muualla 

http://www.finaziat.fi 

FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Vuoristokoirat
Venäläiset koirarodut
Seulonnan keskeiset artikkelit