joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Enrico Caruso

Enrico Caruso (25. helmikuuta 1873 Napoli – 2. elokuuta 1921 Napoli) oli yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista tenoreista oopperan historiassa. Caruso oli myös suosituin laulaja kaksikymmentä vuotta 1900-luvun alussa ja yksi äänitetyn musiikin pioneereista. Hän oli myös hyvä näyttelijä.

Uransa aikana hänen äänensä tallennettiin noin 230 äänilevyyn. Laulajana hän ansaitsi yli miljoona Yhdysvaltain dollaria.

Samaan aikaan kun Caruso lauloi maailman arvostetuimmissa oopperataloissa mukaan lukien La Scala Milanossa ja Covent Garden Lontoossa, hän on parhaiten tunnettu New Yorkin Metropolitan-oopperan johtavana mieslaulajana 16 vuoden ajalta.

Elämäntyö 

Italialainen Caruso syntyi Napolissa ja hän aloitti uransa samaisessa kaupungissa vuonna 1894. Sen jälkeen hän konsertoi muun muassa Pietarissa, Buenos Airesissa ja Lontoossa. Hän kohtasi suuren menestyksen seuraavana vuonna Milanossa. Siellä hän teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1902. Vuonna 1903 hän meni New Yorkiin laulamaan Metropolitan-oopperaan, minne hän teki myös elinikäisen kiinnityksen. Näytäntökausien välillä hän teki vierailuja Etelä- ja Pohjois-Amerikkaan sekä Eurooppaan.

Caruson ohjelmistoon kuului noin 60 oopperaa, pääasiassa italiankielisiä, joskin hän lauloi myös ranskaksi ja englanniksi vahvalla italialaisella korostuksella. Hänen valikoimiinsa kuului 500 laulua aina klassista italialaisista lauluista tuon ajan suosittuihin lauluihin. Hän oli yksi ensimmäisistä laulajatähdistä, joka teki lukuisia levytyksiä, ja hän myös ylitti miljoonan myydyn levyn rajan levyllä Canion aaria Vesti La Giubba oopperasta Pajatso.

Hänen tähtiroolejaan oopperoissa olivat Pajatso Canio, Lemmenjuoman Nemorino, Carmenin Don Josè sekä Toscan Cavaradossi.

Caruso nautti elämästä, ruoasta, viinistä ja sikareista. Hän oli avulias ja ystävällinen. Maailmansodan aikana hän esiintyi lukuisissa hyväntekeväisyyskonserteissa.

Caruso kuoli vuonna 1921 ja hänet haudattiin Napoliin. Vuonna 1986 italialainen muusikko Lucio Dalla sävelsi laulun ”Caruso” kunnianosoitukseksi oopperalaulajaa kohtaan. Laulusta tuli suosittu ympäri maailmaa.

Ääninäytteet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 The Enrico Caruso page . 
 Grandi-Tenori: Caruso. 
  

Italialaiset tenorit
Hollywood Walk of Fame
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
ITA Tuuli

ITA Tuuli oli Suomen merivoimien tilaama sotilaskäyttöön rakennettu ilmatyynyaluksen prototyyppi.
Se kuului alun perin Laivue 2000:n kokoonpanoon, johon suunniteltiin kuuluvaksi kaksi Hamina-luokan ohjusvenettä ja neljä Tuuli-luokan ilmatyynyalusta. Aluksen hankintahinta ilman aseistusta oli noin 13,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2003 puolustusministeriö valtuutti merivoimat myymään ilmatyynyaluksen varusteineen. Syksyllä 2005 alus oli ostajaehdokkaiden koeajossa Suomenlahdella, mutta kauppoja ei syntynyt.

Ilmatyynyaluksia oli tarkoitus käyttää nopeasti liikkuvina, kaikkina vuodenaikoina toimimaan kykenevinä ohjuslavetteina. Merivoimien mukaan alus täytti ja jopa ylitti kaikki sille asetetut vaatimukset, mutta ilmatyynyaluksista luovuttiin, koska merivoimien tehtävien painopiste siirtyi suorasta iskukyvystä meriliikenteen suojaamiseen. Meriliikenteen suojaamiseen kiinteärunkoiset ohjusveneet ovat sopivampia niiden pitkän toiminta-ajan takia. Niinpä toukokuussa 2003 laivueen uudeksi kokoonpanoksi päätettiin neljä Hamina-luokan ohjusvenettä. Tuulta yritettiin myydä usean vuoden ajan, kunnes se päätettiin vuonna 2013 romuttaa. Tuuli romutettiin vuonna 2014.

Tuuli valmistui vuonna 2002 Aker Finnyardsin Rauman telakalla. Alusta säilytettiin Kirkkonummella Upinniemen laivastotukikohdassa.

Lähteet

Laivat
Suomen merivoimien alukset
Venäjän Valioliiga

Venäjän Valioliiga (, lyhennettynä RFPL, suomeksi yleensä vain Venäjän liiga) on Venäjän jalkapallon korkein sarjataso. 

Sarjaan osallistuu 16 joukkuetta, joista kauden lopulla kaksi vähiten pisteitä kerännyttä putoaa 1. divisioonaan ja päinvastoin 1. divisioonan kaksi parasta joukkuetta nousee pääsarjaan. 

Venäjän jalkapallon mestaruudesta on pelattu vuodesta 1992 saakka, josta lähtien korkein sarjataso oli 1. divisioona (Первый Дивизион) vuoteen 2001 saakka. Vuonna 2002 perustettiin erillinen liiga samaan tapaan kuin Englannin Valioliiga.

Joukkueet kaudella 2020–2021

Venäjän pääsarjan mitalistit ja maalikuninkaat

Maratontaulukko
Tilanne kauden 2007 lopussa

sisältää myös ns. kultaisen ottelun
taulukossa kaikki voitot on laskettu kolmen pisteen arvoiseksi, vaikka 3 pisteen systeemi tuli käyttöön 1995
KAMAZilta vähennettiin kuusi pistettä vuonna 1997
Terekiltä vähennettiin kuusi pistettä vuonna 2005

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Venäjän jalkapalloliigan virallinen sivusto
Komi

Komi tarkoittaa seuraavia:

Komin tasavalta
komin kieli
komien kansaan kuuluva ihminen
 Permin Komi, autonominen piirikunta Venäjällä
Komi, kylä Hämeenkyrössä
Komi, järvi Vihdissä
komi, go-lautapelissä valkealle pelaajalle annettava alkupistemäärä.

Sukunimi
 Armas Komi (s. 1940), poliitikko (Keskusta)
 Jussi Komi (1894–1965), teatterinjohtaja ja näyttelijä
 Katri Komi (s. 1968), kansanedustaja (Keskusta)
 Paavo Komi (1939–2018), fysiologi, professori
 Pauli Komi (s. 1936), varatuomari, pankinjohtaja
 Soila Komi (1943–2022), näyttelijä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Mureiini

Mureiini eli peptidoglykaani on muun muassa bakteerien soluseinän eräs rakennusaine. Se antaa bakteereille muodon ja vaikuttaa soluliman osmoottiseen paineeseen. Mureiini koostuu sokereista ja aminohapoista.

Mureiinikerroksen paksuus vaihtelee eri bakteerilajeilla kymmenestä noin 80 nanometriin.

Aiheesta muualla 
Alexandra Ojala: Peptidoglykaanin hajottaminen, puhdistus ja karakterisointi, Pro gradu -tutkielma, Jyväskylän yliopisto, Kemian laitos, 18.6.2019 (Pdf)

Solubiologia
Taranton Bohemund

Bohemund I (noin 1058 – 3. maaliskuuta 1111) oli Taranton ruhtinas ja myöhemmin myös Antiokian ruhtinas. Hän oli Apulian ja Calabrian herttuan Robert Guiscardin vanhin poika tämän ensimmäisestä avioliitosta Buonalbergon Alberadan kanssa.

Bohemund otti osaa isänsä suuren sotaretkeen Bysantin valtakuntaa vastaan vuosina 1080–1085. Sillä välin, kun hänen isänsä oli Italiassa vuosina 1082–1084, Bohemund johti normannijoukkoja. Hän hyökkäsi Thessaliaan ja pääsi aina Larissaan asti, ennen kuin keisari Aleksios I Komnenos löi normannit. Vuonna 1085 Guiscard kuoli. Bohemundin nuorempi velipuoli Roger Borsa (Robert Guiscardin toisesta avioliitosta Sikelgaitan kanssa) peri Apulian. Bohemund peri Bysantilta vallatut alueet, mutta nämä menetettiin pian. Lohdutukseksi Sikelgaita antoi Bohemundille Taranton ruhtinaskunnan siitä hyvästä, että tämä luopui vaatimuksistaan herttuakuntaan.

Bohemund otti osaa ensimmäiseen ristiretkeen enemmänkin siitä syystä, että saisi vallata kreikkalaisia maita, kuin uskonnollisista syistä. Bohemund keräsi kokoon hyvin varustetun armeijan normanneista, ehkä ristiretken parhaimman. Kun hän saapui Konstantinopoliin vannoi hän, muista ristiretken johtajista poiketen, muitta mutkitta keisarin vaatiman valan. Aleksioksen tytär, historioitsija Anna Komnena, oli erityisen kiinnostunut Bohemundista ja antaakin hänestä sympaattisen kuvauksen isänsä elämäkerrassa.

Kun ristiretki saapui Antiokiaan, Bohemund otti kaupungin piirityksen johtoonsa. Kun kaupungin lopulta vallattiin vuonna 1098, Bohemund julisti itsensä Antiokian ruhtinaaksi.

Vuonna 1100 Bohemund jäi danishmendien vangiksi, ja hänet päästettiin vapaaksi vasta vuonna 1103. Tämän jälkeen hän kärsi tappioita niin muslimeja kun kreikkalaisia vastaan. Hän palasi Italiaan keräämään lisää apua. Tällä matkalla hän nai Ranskan kuninkaan Filip I:n tyttären Constancen. Kerättyään lisäjoukkoja Bohemund ei palannutkaan Antiokiaan, vaan päätti jälleen hyökätä Bysantin valtakuntaa vastaan. Bohemundin joukot kukistuivat sen jälkeen kun keisari Aleksios sai venetsialaiset avukseen. Bohemundin oli allekirjoitettava nöyryyttävä Devolin rauha vuonna 1108. Rauhansopimuksen mukaan hänestä tuli Aleksioksen vasalli. Bohemund palasi Italiaan murtuneena miehenä. Hän ei koskaan palannut Lähi-itään.

Suomalaisessa kirjallisuudessa Bohemond esiintyy Juha-Pekka Koskisen historiallisissa romaaneissa Ristin ja raudan tie sekä Seitsemäs temppeliherra.

1050-luvulla syntyneet
Hallitsijat
Hauteville-suku
Taranton historia
Ristiretkeläiset
Vuonna 1111 kuolleet
Šaahi

Šaahi () tarkoittaa entisen Persian hallitsijaa. Viimeinen šaahi oli Mohammad Reza Pahlavi, joka oli vallassa vuoteen 1979. Sana šaahi tulee muinaisen persian kielen sanasta khšathra-pava ’kuningas’.

Muutamat Suurmogulien valtakunnan hallitsijoista käyttivät šaahin arvonimeä.

Iranin historia
Kristiania

Kristiania voi tarkoittaa seuraavia:

 Christiania / Kristiania, Oslon kaupungin nimi vuosina 1624–1924.
 Christiania, Tanskassa sijaitseva vapaakaupunki.
Ubol Ratana

Prinsessa Ubol Ratana (s. 5. huhtikuuta 1951) (thain kieli ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตน์ฯ, koko nimi ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตนราชกัญญา สิริวัฒนาพรรณวดี ; Thunkramom Ying Ubol Ratana Ratchakanya Siriwattana Phannawadi) on Thaimaan entisen kuninkaan Bhumibol Adulyadejin ja tämän vaimon Sirikit Kitiyakaran vanhin tytär.

Ubol Ratana tapasi amerikkalaisen Peter Ladd Jensenin kun hän oli opiskelemassa Massachusettsissä. Hän valmistui ja  työskenteli jonkin aikaa  Los Angelesin yliopistossa. Uboi Ratana ja Peter Ladd Jensen menivät naimisiin vuonna 1972. Uboi Ratanalla ja Peter Ladd Jensenillä on kolme lasta. Vaikeiden vuosien jälkeen, johon liittyi muun muassa lasten autismi, he erosivat vuonna 1998. Ubol Ratana  palasi takaisin Thaimaahan. 

Ubol Ratanan ja Peter Ladd Jensenin poika prinssi Bhumi Jensen kuoli vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksessä. 

Ubol Ratanalla on kaksi tytärtä, Ploypailin Jensen (syntyi 1981) ja  Sirikitiya Jensen (syntyi 1985).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.thaimain.com/eng/monarchy/ubol.html

Thaimaan kuninkaalliset
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Eveliina

Eveliina on suomenkielinen naisen nimi, jonka ruotsinkielinen vastine on Evelina. Eveliinan nimipäivä on 24. joulukuuta. Samana päivänä juhlitaan myös Aatamin, Eevin ja Eevan nimiä. Puhekielessä Eveliina saattaa lyhentyä myös Eveksi, joka on myös oma etunimensä.

Eveliina-nimi on muunnos Eevasta, joka muistuttaa heprean sanaa hawwa, "kaikkien elävien äiti". Eveliinan sanotaan tulevan myös germaanisesta nimestä Avelina tai Aveline, josta muodostui englantilainen Evelyn.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Eveliina-nimen on Suomessa saanut 28 784 naista. Nimen Evelina on saanut 1977 naista.

Tunnettuja Eveliinoja ja Evelinoja

Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
 Eveliina Ala-Kulju, poliitikko (Suomalainen puolue/Kokoomus)
 Evelina Coelho, portugalilainen taidemaalari
 Evelina Haverfield, brittiläinen feministi ja filantrooppi
 Eveliina Heinonen, suomalainen jalkapalloilija
 Eveliina Heinäluoma, kansanedustaja (SDP)
 Evelina Hromtšenko, venäläinen muotitoimittaja
 Eveliina Kurki, viihdeartisti ja laulaja
 Eveliina Lappalainen, surmattu imatralainen koulutyttö
 Eveliina Mikkola, jääkiekkovaikuttaja ja toimitusjohtaja
 Eveliina Mäkinen (o.s. Suonpää), suomalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti
 Eveliina Määttä, laulaja
 Eveliina Määttänen, pikajuoksija
 Evelina Olsoni, pienten lasten koulun opettaja ja apteekkari
 Eveliina Parikka, jalkapalloilija
 Eveliina Peltola, aitajuoksija
 Eveliina Piippo, maastohiihtäjä
 Eveliina Pokela, Eeva-Leena Sariola, laulaja, säveltäjä, juontaja, näyttelijä ja Sibelius-Akatemian lehtori
 Eveliina Randelin, maastohiihtäjä
 Evelina Raselli, sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Eveliina Rouvali, kuulantyöntäjä
 Eveliina Salonen, frisbeegolfaaja
 Evelina Samuelsson, ruotsalainen jääkiekkoilija
 Eveliina Sarapää, jalkapalloilija
 Evelina Settlin, ruotsalainen maastohiihtäjä
 Eveliina Similä, jääkiekkoilija
 Eveliina Summanen, jalkapalloilija
 Eveliina Särkelä, kuvanveistäjä
 Eveliina Talvitie, kirjailija
 Eveliina Tammenlaakso, Evelina, laulaja
 Eveliina Tistelgren, suomalainen urheilija, ammattivalmentaja, joogaopettaja ja hyvinvointivaikuttaja
 Eveliina Toppari, pesäpalloilija
 Eveliina Tuominen, pesäpalloilija

Kuvitteellisia Eveliinoja
Simo Puupposen alias Aapelin luoma hahmo Hermanni Hulkkonen ja hänen puolisonsa Eveliina -tarinoissa

Lähteet

Etunimet
Colt

Colt voi viitata seuraaviin asioihin:

 Samuel Colt (1814–1862), yhdysvaltalainen keksijä
 Colt, Samuel Coltin perustama aseyritys, joka tunnetaan erityisesti Colt Peacemaker -revolveristaan
 Colt, kaupunki Yhdysvalloissa Arkansas’n osavaltiossa
Dodge Colt, automalli
Mitsubishi Colt, automalli
 Colt, suomalainen savukemerkki ja entinen tupakansytytinmerkki
 Indianapolis Colts, NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura
colt, amerikanenglannin termi 1–3-vuotiaalle orivarsalle tai nuorelle orille.
Colt, suomalainen lännenlukemisto.
Harald Hirmuinen

Harald Hirmuinen () on Dik Brownen piirtämä strippisarjakuva, joka alkoi ilmestyä 1973. Se on levinnyt 58 maahan, 13 kielelle ja ilmestynyt 1 900 lehdessä sekä albumisarjoina. Se on yksi kymmenestä eniten julkaistusta sarjakuvasta maailmassa. 

Sarjakuvan risupartainen nimihenkilö on viikinkipäällikkö Harald, jonka päätoimi on Englantiin ja Ranskaan ylimystön linnoihin suuntautuvat ryöstöretket. Haraldilla on tyhmänsitkeä "adjutantti" Orm Onnekas ja muu viikinkivenemiehistö. Haraldin perheeseen kuuluu lisäksi vaimo Helga, poika Hamlet ja naimaikäinen tytär Hulda, jolla poikakaveri Luuttu, joka ei vielä kuulu perheeseen sekä perheen koira Jeri ja ankka Vekku.

Haraldin tuntomerkkejä ovat punainen parta, niin sanottu viikinkikypärä, ylipaino ja toisen olkapään yli kulkeva säkkimäinen kaapu. Harald on rohkeasti kallellaan viinaan päin, Helga raataa ikuisena kotitöiden orjana, Hamlet on lukemaan oppinut ja tiedonhaluinen, Hulda vielä naimisiinmenoaan empivä ja saa hyviä neuvoja äidiltään Helgalta. 

Dik Brownen jäätyä eläkkeelle 1988 hänen poikansa Chris Browne on jatkanut sarjan piirtämistä.

Vuonna 1989 Hanna-Barbera tuotti noin 20 minuuttia kestäneen erikoisjakson nimeltä Hägar the Horrible. Lyhytanimaatiossa Haraldin äänenä toimi Peter Cullen ja Helgan äänenä Lainie Kazan.

Haraldista on julkaistu myös sarjakuva Etelä-Pohjanmaan murteella nimellä Haaraltti Häjympi Piremmän puukon päällikkö. Murteelle sen käänsi Juha Kykkänen.

Suomessa sarjan on julkaistu suomeksi puhutulla VHS-kasetilla. Dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy.

Suomessa ilmestynyt julkaisu

VHS-julkaisu
 Harald Hirmuinen

Lähteet

Albumeja suomeksi 
 
 
 

Yhdysvaltalainen sarjakuva
Strippisarjakuva
Sarjakuvahahmot
Stoner rock

Stoner rock tai stoner metal on raskas hidas- tai keskitempoisen rockmusiikin tyylilaji, joka syntyi 1990-luvulla. Stoner rockissa yhdistyvät usein bassopitoiset kitarariffit ja melodiset, hieman käheät tai karheat lauluäänet. Stoner rockista käytetään usein myös nimeä Desert Rock eli "autiomaarock". Tämä käsite viittaa Kalifornian Palm Desertissä vaikuttavaan "Palm Desert Sceneen", johon kuuluu monia tyylilajin kuuluisimmista suurimmista artisteista ja yhtyeistä.

Nimitys stoner rock tulee tyylilajin ja sen edustajien yhteydestä kannabiksen käyttöön. Kannabiksen käyttäjästä käytetään joskus slanginimeä stoner.

Stoner rockin esimuodot

Stoner rockin juuret palautuvat lähinnä 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun raskaaseen psykedeeliseen rockmusiikkiin ja erityisesti Black Sabbathin tuotantoon (muun muassa kappaletta "Sweet Leaf" vuodelta 1971 pidetään stoner rockin varhaisena edustajana). Tyylilajin muita vaikuttajia ovat muun muassa Hawkwind, Sir Lord Baltimore ja Blue Cheer.

Tyylilajin synty

Stoner rockin syntyyn yhdistetään erityisesti yhtyeet nimeltä Kyuss ja Sleep. Kyuss nousi 1990-luvulla maineeseen albumillaan Blues for the Red Sun. Vuonna 1995 hajonneen Kyussin seuraajista tunnetuin lienee yhtyeen jäsenten Josh Hommen ja Alfredo Hernandezin perustama Queens of the Stone Age. Myös laulaja John Garcialla on ollut monia Kyussin jälkeisiä projekteja, kuten Unida, Hermano ja Slo Burn. Kyussin rumpali Brant Bjork jätti yhtyeen soittaakseen toisessa stoner-yhtyeessä nimeltä Fu Manchu.

Suomalaisista yhtyeistä lähinnä stoneria ovat esimerkiksi Mannhai, Blake, Die Schwarzen Ladas ja The Kerstin Comeback.

Stoner rock -yhtyeitä

Ulkomaisia stoner rock/metal -yhtyeitä 

35007
Acid King
Alabama Thunderpussy
Atomic Bitchwax
Bongzilla
Boris
Brant Bjork
Capricorns
Cathedral
Clutch
Corrosion of Conformity
The Desert Sessions

Dozer
Down
Eagles of Death Metal
El Caco
Electric Wizard
Fireball Ministry
Fu Manchu
Goatsnake
Hawkwind
Hermano
High On Fire
Kyuss

Masters of Reality
Mastodon
Melvins
Mondo Generator
Monster Magnet
Mustasch
Nebula
Orange Goblin
Priestess
Queens of the Stone Age
Red Fang
Scott Reeder

Shovelhead
Sleep
Slo Burn
Sparzanza
Spiritual Beggars
Sword
Truckfighters
Unida
Wallrus
Witchcraft
Windhand 
Wolfmother

Kotimaisia stoner rock/metal -yhtyeitä 
 Black .44 
 Blake
 Blowtorch
 Demonic Death Judge
 Doom Unit 
 Deadneck
 Jolly Jumpers
 Stone Mammoth
 Stone Monolith
 Kirk Grim
 Mangoo
 Mannhai 
 Death Lazer Kosmonauts
 Poisonblack (Myöhempi tuotanto) 
 S Tool
 Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus
 Lyijykomppania 
 Rautakello

Aiheesta muualla

Seulonnan keskeiset artikkelit
Dauphin

Dauphin oli Ranskan alueella käytössä ollut harvinainen aatelisarvo, jota käytettiin Ranskan kuningaskunnan kruununperillisten tittelinä vuosina 1349–1791 ja 1824–1830.

Historia 
Dauphin on alkujaan ollut Kaakkois-Ranskassa sijaitsevan itsenäisen alueen Dauphinén Viennen kreivien lisänimi, sittemmin titteli, "Viennen dauphin" (). Sana dauphin tarkoittaa delfiiniä, jonka kuva oli Viennen kreivien vaakunassa.

Viennen dauphinia jäljitellen eräs Auvergnen kreivien sukuhaara otti myös käyttöön tittelin "Auvergnen dauphin".

Ranskan monarkia 

Ranskan kuningaskunnan kruununperilliset kantoivat dauphinin titteliä vuodesta 1349 lähtien. Tuolloin lapseton Viennen kreivi Humbert II myi läänityksensä Dauphinén Ranskan kuninkaalle Filip VI:lle sillä ehdolla, että kruunperillinen kantaisi dauphinin nimeä ja arvoa. 

Saadakseen kruununperijänä dauphinin tittelin pelkkä perimysoikeus ei riitä. Tittelin saajan tulee olla hallitsevan, elossa olevan monarkin jälkeläinen. Täten Ranskan kuninkaista esimerkiksi Frans I ei ollut dauphin, sillä hän nousi hallitsijaksi serkkunsa Ludvig XII:n jälkeen. Ludvig XIV:n aikoihin asti arvonimenä oli yleisesti muoto Viennen dauphin, mutta tuolloin se muuttui muotoon Ranskan dauphin ().

Ensimmäinen Ranskan monarkian jäsen, jonka lisänimenä oli dauphin, oli Juhana II, joka seurasi valtaistuimelle isäänsä Filip VI:a. Viimeinen oli dauphin Kaarle X:n poika Angoulêmen herttua, joka kuitenkin luopui arvosta vuonna 1830.

Erikoisuuksia 
Ludvig XIV:n pitkä hallituskausi aiheutti paljon ongelmia. Ensinnäkin hänen poikaansa Ludvigia (1661–1715) kutsuttiin nimellä le Grand Dauphin (”suuri dauphin”), koska tämän poika Ludvig (1682–1712) sai arvon le Petit Dauphin (”pieni dauphin”). Vielä ehti listaan kolmaskin Ludvig  (1707–1712), joka hänkin oli Dauphin. Vasta 1712 oli vuorossa seuraava Ludvig (1710–1774), joka oli dauphin ja hallitsijana Ludvig XV, eli hän seurasi valtaistuimelle suoraan isoisänsä isää.

Dauphinin puolisoa on yleisesti kutsuttu arvonimellä dauphine. Lisäksi nykyisessä kielenkäytössä melkein ketä tahansa jonkun perillistä voidaan kutsua dauphiniksi. Kruununperillisen kohdalla kyse oli erisnimen luonteisesta arvosta, ja siksi se kirjoitetaan ranskassa isolla kirjaimella, kun tiedetään kenestä dauphinista on kyse.

Ranskan historia
Aateli
Sæmundr fróði

Sæmundr fróði eli Saimundr Viisas (1056–1133) oli islantilainen kristitty pappi, joka opiskeli Pariisissa. Hän perusti Oddiin merkittävän koulun. Perimätiedon mukaan Saimundr kirjoitti tai ainakin kokosi ja toimitti Vanhemman Eddan. Nykyään tätä tietoa epäillään. Sen sijaan Saimundr kirjoitti latinaksi Norjan kuninkaiden historian. Tämä teos on kadonnut, mutta mm. Eddan uudempien osien kirjoittaja Snorri Sturluson käytti sitä lähteenään.

Lähteet 

Saemundr frodi
Saemundr frodi
Saemundr frodi
Allting

Allting () on Islannin parlamentti. Sitä sanotaan maailman vanhimmaksi yhä toimivaksi kansanedustuslaitokseksi, ja se on perustettu joko 930 tai saagojen mukaan jo 902 Þingvellirin käräjäkivillä. Nimi merkitsee ”yleiskäräjiä”.

Allting alkoi kansalaisten kokouksena, johon kaikki aikuiset miehet saivat osallistua. Norjalaisten ja varsinkin tanskalaisten kuningasvallan aikana sen rooli muuttui enemmänkin tuomioistuimeksi. Vuonna 1799 Alltingin toiminta lakkautettiin 45 vuodeksi. Se kuitenkin jatkoi toimintaansa vuonna 1844 Reykjavikissa. Vuodesta 1874 alkaen allting on ollut lakeja säätävä elin.

Nykyisin Islanti on jaettu kuuteen vaalipiiriin, joita edustaa yhteensä 63 kansanedustajaa. Puolueilla on viiden prosentin äänikynnys. Vaalit pidetään joka neljäs vuosi, paitsi vuonna 2009, jolloin vaaleja aikaistettiin finanssikriisin vuoksi kahdella vuodella.

Puolueet 

Alltingissa on vuoden 2017 vaalien jälkeen kahdeksan puoluetta, joista kolme hallituksessa. 

Marraskuussa 2019 Vihreän vasemmiston listalta valittu Andrés Ingi Jónsson jätti puolueen ja alkoi toimia itsenäisenä edustajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Allting 

Islannin politiikka
Parlamentit
Chaosphere

Chaosphere on ruotsalaisen groove metal -yhtye Meshuggahin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1998, ja sitä kutsutaan Destroy Erase Improven kanssa yhtyeen suosituimmaksi albumiksi.

Chaosphere oli Meshuggahin ensimmäinen muutos lähemmäksi myöhempää teknistä groove metal tyyliä. Vaikka jo edellä mainittu Destroy Erase Improve sisälsikin hieman raskaita ja keskitempoisia, groove metaliin viittaavia kohtia, musiikki pysyi silti thrash metallissa. Chaosphere on huomattavasti edellistä keskitempoisempi, mutta silti aggressiivisempi ja raskaampi levy, ja yhtyeen tavaramerkiksi muodostunutta polyrytmiikkaa kuullaan tällä levyllä huomattavan paljon. Chaospheren piti sisältää alun perin rauhallinen ja melodinen kappale Unanything, mutta ennen julkaisua se otettiin pois. Kappale oli silti Chaospheren promoversiossa ja nykyäänkin levyn Japani-versiossa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu
 Gustaf Hielm – basso
 Tomas Haake – rummut ja laulu (The Exquisite Machinery of Torture)
 Mårten Hagström – kitara
 Fredrik Thordendal – kitara (ja soolot)

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Meshuggahin albumit
Lappalaiset skandinaavisessa tarustossa

Lappalaiset tunnetaan skandinaavisessa kansanperinteessä ennen kaikkea voimallisina ja pelottavina noitina, samaan tapaan kuin suomalaisessa kansanperinteessä.

Skandinaavisissa tarinoissa saagoissa saamelaisista käytetään muun muassa nimityksiä "finnar", "lappir" ja "semsveinar". Joskus saamelainen ja suomalainen saattoivat mennä sekaisin ainakin myöhemmässä tulkinnassa, sillä suomalaisiakin on ajoittain on kutsuttu nimellä "finn". Yleisimmin suomalaiset on kuitenkin käsitetty kveeneiksi, kuten edelleen nykynorjassa. Myös karjalaiset on mainittu saagoissa. Suomalaisten (Kvenlandin väen) kerrotaan myös taistelleen lappalaisia (lappir) vastaan.

Muinaiskandinaaveilla oli saagojen mukaan saamelaisia tietäjiä apureinaan. Usein ihmisten poikkeukselliset taikakyvyt nähtiin seurauksena lappalaisista sukujuurista tai siitä, että henkilö oli käynyt lappalaisten opissa. Sekä lappalaisten että heidän noituuttaan opiskelleiden skandinaavien kerrotaan saagoissa tehneen samankaltaisia taikuuksia.

Muinaisskandinaaviset ryhmät saattoivat käyttää saamelaisten tietäjien mainetta muiden ryhmien pelotteluun. Vihollistakin on voitu leimata siitä, että he käyttävät hyväkseen lappalaisnoitia. Noituus koettiin usein epäoikeudenmukaiseksi, kieroksi ja epämiehekkääksi. Jopa ylijumala Odin sai muiden jumalten silmissä huonoa mainetta noituuksistaan. Muinaisskandinaavissa noituus oli "seid", joka on sukua saamen sanalle sidda, suomeksi seita.

Esimerkkejä saagoista

Olaf Haraldinpojan saaga

Olaf Haraldinpojan saagassa eräs soturi oli nimeltään Pieni Finn. Saaga kertoo tosin vain epämääräisesti, että jotkut väittivät häntä lappalaisen (finn) rodun edustajaksi. Finn oli todella lyhyt, mutta niin nopea, ettei mikään hevonen voinut voittaa häntä. Tällä ehkä tarkoitettiin sitä, että hän pystyi nopeasti hiihtämään syvässä hangessa, jossa hevosten oli hankala tarpoa. Hän oli kuningas Hrorekin uskottuja miehiä, mutta välttääkseen epäluuloja kuningas puhui hänen kanssaan syrjässä ja pikaisesti.

Vatnsloesaga 

Vatnsloesaga-niminen saaga kertoo kahden lappalaisen (semsveinar) matkanneen Islantiin kadonnutta esinettä etsimään. Matkan he suorittivat ilmeisesti valaina. Myös Heimskringlan mukaan lappalainen kävi Islannissa valaaksi muuttuneena. Hän vakoili Islantia Harald Gorminpojan hyväksi. Skandinaavipäällikkö Hundigr osasi noituutta, ja hän muuttui valaaksi hyökätessään erään laivan kimppuun. Valaaksi muuttuminen on ilmeisesti peräisin saamelaisesta perinteestä, jossa tietäjä vaipuu transsiin, ja hänen sielunsa uskotaan matkustavan tuonelaan valaan hahmossa.

Katso myös
Lappalaiset suomalaisessa kansanperinteessä
Lapinnoita

Lähteet

Skandinaavinen mytologia
Saamelaiset
Destroy Erase Improve

Destroy Erase Improve on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin toinen albumi. Se on Chaospheren rinnalla yhtyeen suosituin albumi, ja kriitikot sekä fanit yleisesti pitävätkin levyä yhtyeen parhaana. Albumi sisältää ehkä Meshuggahin tunnetuimman kappaleen Future Breed Machine.

Tämä albumi oli Meshuggahin ensimmäinen polyrytmejä reilusti käyttävä albumi, ja monimutkaisuudessaan se saattaakin olla "vaikeasti avautuva".

Destroy Erase Improven neljäs kappale Transfixion on levyn digipack-versiossa nimellä Catatonic Transfixion. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.

Kappaleet

Muusikot 
 Jens Kidman – laulu
 Tomas Haake – rummut
 Fredrik Thordendal – kitara (ja soolot)
 Mårten Hagström – kitara
 Peter Nordin – basso

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1995 albumit
Meshuggahin albumit
Fear Factory

Fear Factory on vuonna 1989 Los Angelesissa perustettu metalliyhtye, jonka varhaisempi tuotanto on death metallia ja uudempi industrial metallia.

Yhtye julkistaa tulevan laulajansa henkilöllisyyden vuoden 2022 alussa.

Kokoonpano 
 Dino Cazares – kitara, syntetisaattorit, basso (1989-2002, 2009-)
 Mike Heller - rummut (2012-)
 Tony Campos – basso (2015–)

Entiset jäsenet 
 Burton C. Bell - laulu (1989-2020)
 Andrew Shives – basso (1991-1994)
 Dave Gibney – basso, laulu (puhuttu intro albumin Concrete kappaleella "Big God/Raped Souls" ) (1990-1991) 
 Andy Romero – basso albumilla Concrete
 Raymond Herrera – rummut (1989-2009)
 Christian Olde Wolbers – basso (1993-2002), kitara (2002-2009)
 Gene Hoglan – rummut (2009-2012)
 Byron Stroud – bassokitara (2002-2012)

Muut jäsenet 
 Rhys Fulber – samplet, koskettimet, ohjelmointi, miksaus
 Steve Tushar – koskettimet, ohjelmointi
 John Bechdel – koskettimet (live-esiintymisissä ja albumilla Digimortal)
 Reynor Diego – samplet, koskettimet (live-esiintymisissä ja albumilla Demanufacture) (1991-1995)

Aikajana

Diskografia

Studioalbumit

Kokoelma-albumit

Remix-albumit

Demot

EP:t

Singlet

Lähteet
Matalikko

Matalikko tarkoittaa vesiliikenteessä sellaista joessa, järvessä tai meressä sijaitsevaa aluetta, jonka keskisyvyys on niin pieni, että siitä on merkittävää haittaa vesiliikenteelle.

Sisävesien merikartoissa ns. matalan veden alueen tai sinisen veden alueen syvyys on alle 6 metriä. Merellä sinisen veden alueen syvyys on alle 10 metriä.

Tyypillisiä esimerkkejä matalikoista ovat joen mutkiin sekä suistoihin syntyneet alueet, johon virtauksen mukanaan kuljettama maa-aines (yleensä hiekka tai savi) kasautuu. Suistojen matalikoille tyypillisiä ovat myös matalikkoja halkovat virtausuomat. Suistoissa olevia pienempiä matalikkoja kutsutaan usein hiekkasärkiksi.

Merellä matalikot ovat yleensä muodostuneet saarien ympärille. Merellä matalikko-nimitystä käytetään sellaisesta matalan veden alueesta, joka on pinta-alaltaan huomattavan laaja tai jonka olemassaoloa ei voi muutoin päätellä. Tavallisista rantamatalikoista ei yleensä käytetä nimitystä matalikko.

Matalikkojen yhteydessä esiintyy usein myös karikkoja.

Vesiliikenne
Suntio

Suntio on ammattinimike henkilölle, joka huolehtii kirkkorakennuksesta ja muista seurakunnan tiloista.

Suntion työhön kuuluvat myös kirkollisten toimitusten valmistelut ja joissakin tapauksissa toimistotyöt. Suntioita on yleensä yksi, mutta suuremmissa seurakunnissa useampia. Työtä tehdään yleensä seurakunnan tilaisuuksien mukaan, joten työ painottuu viikonloppuihin ja iltoihin.

Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa suntiot työllistyvät seurakuntiin ja hautausmaille erilaisilla työnimikkeillä: suntio, seurakuntamestari, vahtimestari, hautausmaan työntekijä, talonmies-vahtimestari, vahtimestari-siivooja ja erityisammattimies. Työnimikkeiden kirjo kertoo työtehtävien monipuolisuudesta ja vaihtelevuudesta alueittain ja seurakunnittain. Yleensä suntio vastaa myös kirkonkellojen soitosta, kirkon valaistuksesta ja äänentoistojärjestelmästä sekä kerää kolehdin tai johtaa kolehdin keruuta. Joissakin seurakunnissa suntion työtehtävät rajoittuvat vain jumalanpalveluksiin ja kirkollisiin toimituksiin. Tällöin siivoojan, haudankaivajan, hautausmaanhoitajan ja vahtimestarin tehtäviä hoitaa oma työntekijänsä tai ne on yhdistetty erilliselle seurakuntamestarille. Työ edellyttää oma-aloitteisuutta ja järjestelmällisyyttä, vastuuntuntoa ja palvelualttiutta.

Vaikka työ on yleensä näkymätöntä, on suntion tehtävillä suora vaikutus seurakunnan tilaisuuksiin ja toimintaan. Jumalanpalvelusten ja kirkollisten toimitusten aikana hän hoitaa tehtäviään usein sakariastosta (esim. valaistus ja äänentoisto). Kirkollisten toimitusten vietossa hän ohjailee osallistujua omille paikolleen ja esimerkiksi hautausjumalanpalveluksessa ohjaa arkun kantajia.

Koulutus
Aikaisemmin suntion ammattitutkinto oli humanistisen ja kasvatusalan ammattitutkinto. Ammattitutkinto antoi jatko-opintokelpoisuuden vastaavan alan ammattikorkeakouluopintoihin.
Suntion ammattitutkintoja järjestävät kristilliset opistot ympäri Suomen, kuten Helsingin kristillinen opisto eli Laajasalon opisto, Raudaskylän Kristillinen Opisto Ylivieskassa, Seurakuntaopisto Järvenpäässä, Jyväskylän kristillinen opisto ja Turun kristillinen opisto. Alueellisia kursseja järjestettiin myös seurakunnissa. 

Nykyisin suntion ammattitutkintoa ei enää ole vaan sen on korvannut seurakunta- ja hautauspalvelualan ammattitutkinto, joka on edelliseen verrattuna laajempi kokonaisuus. Seurakunta- ja hautauspalvelualan ammattitutkinto antaa valmiudet toimia myös hautaustoimiston palveluksessa. Suntioksi pystyy opiskelemaan myös monimuoto-opetuksena ja oppisopimuksella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suntion ammattitutkinnon kuvaus (Koulutusnetti)
Suntion ammatinkuvaus (Ammattinetti)
Kirkonpalvelija kirkon työn kokonaisuudessa (Kirkonpalvelijat ry)
Seurakunta- ja hautauspalvelualan ammattitutkinnon perusteet (Opetushallitus)

Uskonnolliset ammatit
Kirkolliset virat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tehtävät ja arvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jumalanpalvelukset
Jalkasieni

Jalkasieni eli jalkasilsa (tinea pedis) on ihon pinnassa elävä sieni, joka saa ihon kutiamaan voimakkaasti. Nimestään huolimatta jalkasientä esiintyy myös muualla kuin jaloissa. Tavallisia paikkoja sille ovat varpaiden välit, nivuset ja muut kehon taipeet. Yleisimmät jalkasienen aiheuttajat ovat Trichophyton rubrum- ja Trichophyton mentagrophytes -sienet.

Jalkasieni tarttuu erityisen helposti julkisissa tiloissa, joissa kävellään paljain jaloin. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa uimahallien pesutilat. Sen sijaan löylyhuoneessa sienet eivät yleensä tartu.

Jalkasieneen tehoavat yleensä apteekista saatavat reseptittömät voiteet, joissa on terbinafiinia, mikonatsolia tai klotrimatsolia. Myös ketokonatsolia, ekonatsolia ja tiokonatsolia sisältäviä sienilääkevoiteita tai -pulvereita voi käyttää etenkin varvasvälisilsan itsehoidossa. Jos ulkoinen paikallishoito ei auta, käytetään sisäistä lääkitystä eli flukonatsolia, itrakonatsolia ja terbinafiinia.

Edellä mainittujen Käypä-Hoito suosituksessa suositeltujen ja laajaan tutkimustietoon perustuvien lääkkeiden lisäksi on alustavia viitteitä siitä että valkosipulin sisältämä ajoeeni sekä erityisesti synteettiset havupuiden uuteaineet, muun muassa terpeenit, terpenoidit, sterolit sekä fenoliyhdisteet, joista kansankielellä käytetään epätieteellistä termiä pihka voivat olla hyödyksi jalkasienen hoidossa.

Oireet 
voimakas kutina
ihon punoitus
ihorikko
mahdolliset rakkulat
epämiellyttävä haju

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jalkasilsa, Terveyskirjasto.fi
 Hoito-ohje, Terveyskirjasto.fi

Ihotaudit
Sienitaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tutkielma

Tutkielma on määräaiheesta laadittu tutkimusraportti tai suppeahko pohtiva kirjoitus, essee.

Akateemisessa tutkielmassa tutkitaan jotain tutkimusongelmaa tai hypoteesia (oletusta). 

Empiiristen tieteiden tutkielmissa pyritään kokeellisesti osoittamaan todeksi tutkimusongelman väite tai hypoteesi.

Tutkielman rakenne voi noudattaa seuraavaa, ns. IMRD-kaavaa:
 tutkimusongelma
 tieteellinen viitekehys
 kokeellinen osa
 tulosten analysointi
 johtopäätökset

Tutkielma on myös piirustustyyppi, jonka tarkoitus on tutkia aihetta kokonaisvaltaisesti ja perusteellisesti.

Katso myös
IMRD (tutkimusraportin rakennekaava)
Lopputyö
Opinnäytetyö
Piirustus
Pro gradu

Lähteet

Kirjallisuutta 

 
 Karisto, Antti & Seppälä, Ullamaija: Maukas gradu. Valmistusvihjeitä tutkielman tekijöille. Tampere: Vastapaino 2004. ISBN 951-768-144-5
 Kinnunen, Merja & Löytty, Olli (toim.): Iso gee. Gradua ei jätetä! Tampere: Vastapaino 1999. ISBN 951-768-060-0
 Kinnunen, Merja & Löytty, Olli (toim.): Tieteellinen kirjoittaminen. Tampere: Vastapaino 2002 (3.painos 2007). ISBN 951-768-110-0

Aiheesta muualla 
Keskinen, Lauri: Työkaluja tohtoriksi aikoville. Kirja-arvostelu teoksesta Kiriakos, Carol & Svinhufvud, Kimmo: Tohtoritakuu. Kirjoittamisen opas jatko-opiskelijalle ja tutkijalle. Art House, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 24.4.2015.)

Kirjallisuuden lajit
John 5

John (Lowery) 5 (s. 31. heinäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Rob Halfordin, Marilyn Mansonin ja David Lee Rothin kanssa samoissa yhtyeissä. Vuonna 2005 hän liittyi Rob Zombien bändiin. Vuonna 2022 hän soittaa Mötley Cruen kiertuekitaristina Mick Marsin eläköidyttyä pitkään sairastamansa selkärankareuman vuoksi 

John 5 tuli  kuuluisaksi kun hän liittyi Marilyn Mansoniin kiertuekitaristiksi vuonna 1998, mutta jäikin yhtyeeseen ja pysyi mukana aina vuoteen 2003. Kesken Grotesk burlesk -kiertueen hän päätti erota yhtyeestä bändin vaikean tilanteen siivittämänä. Vastoin yleistä luuloa Marilyn Mansonin johtohahmo Brian Warner ei erottanut Johnia, ja kaksikko on säilyttänyt ystävyytensä aina tähän päivään. 

Vuonna 2011 Guitar World Magazinen äänestyksessä John 5 ylsi maailman nopeimpien kitaristien listalla sijalle 10.

Diskografia

Soolo 
 
 
 
 
 
 

DVD

Marilyn Manson 
 
 
 
 
 

Kokoelmalla Lest We Forget on biisejä joissa John 5 soittaa mutta silloin hän ei enää ollut bändissä. John 5 on levyttänyt myös itse soololevyjä ja hänellä on oma bändi, "Loser" jonka lisäksi hän soittaa Rob Zombien kanssa. Hän on myös työskennellyt Meat Loafin uudella Bat Out of Hell III: The Monster's Loose!

DVD & VHS
 God Is In The TV (1999)
 Guns, God and Government (2002)
 The Golden Age Of Grotesque Limited Edition DVD (2003)
 The Devil Knows My Name (2008)

Rob Zombie 
Albumi
 
 
 
 
 
DVD
 Ozzy Osbourne's Ozzfest 10th Anniversary

David Lee Roth 
Albumi

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Marinkainen

Marinkainen () on noin tuhannen asukkaan kylä Kokkolan kaupungissa, entisen Lohtajan kunnan alueella Keski-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Lohtajan Vattajanniemen eteläkainalossa Pohjanlahden rannalla. Kylää halkoo valtatie 8. Marinkaisten talouskylään luetaan lisäksi asumakylät Koskenkylä ja Sorto. Marinkaisten postinumero on 68210.

Kylän maisemalle tyypillistä on meri ja tasaiset peltoaukeat reunustavine metsineen. Menneinä vuosisatoina maanviljelyksen ohella myös kalastus oli tärkeä elinkeino. Nykypäivään tultaessa ammattikalastus on hiipunut samalla kun kalasaaliit ovat pienentyneet. Marinkaisissa on oma satama, joka tunnetaan nimellä Mansikkakari.

Marinkaisten suurin työllistäjä on maatalous oheistoimialoineen. Kunnan palveluista mm. ala-aste ja vanhainkoti Lepola työllistävät kylällä, lisäksi teollisuus- ja yritystoiminta työllistävät kyläläisiä. Moni marinkaislainen käy töissä Kokkolassa tai muilla lähipaikkakunnilla.

Palvelut ja yhdistykset 
Marinkaisissa on oma esikoulu ja ala-aste. Kylällä toimii myös neuvola, perhepäivähoito ja vanhusten ateriapalvelu. Palveluita kylällä on mm. kauppa ja asiamiesposti.

Kylällä toimivista yhdistyksistä mainittakoon Marinkaisten kyläyhdistys, Marinkaisten nuorisoseura, kotitalousnaiset ja kalastajaseura.

Etäisyydet

Kokkolan keskustaan on matkaa noin 20 kilometriä.
Lohtajan ja Kälviän kirkonkylille on matkaa noin 12 kilometriä.
Lähimmät rautatieasemat ovat Kokkolan rautatieasema (noin 20 km) ja Kannuksen rautatieasema (noin 30 km).
Lähin lentoasema on Kruunupyyn lentoasema (noin 40 km).

Lähteet

 Marinkaisten kyläyhdistys ry.

Lohtaja
Kokkolan kylät
Keski-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Kokkolan taajamat
Torvenkylä

Torvenkylä on kylä Himangan ja Kalajoen välissä. Torvenkylässä on asukkaita noin 100. Pääelinkeinot ovat maanviljely. Torvenkylällä on yksi koulu, joka ei enää ole käytössä. Tämän vuoksi se toimii kyläläisten yhteisenä kokouspaikkana. Lähimmät käytössä olevat koulut löytyvät Pahkalasta, Himangalta (lähin yläaste) sekä Kalajoelta.

Etäisyyksiä 
Kalajoki noin 20 km
Himanka n. 11 km
Ylivieska n. 50 km
Kokkola n. 55 km

Himangan kylät
Autoetu

Autoetu on palkansaajan ja työnantajan välinen sopimus työnantajan omistaman tai hallinnoiman auton, niin sanotun työsuhdeauton, käytöstä. Autoedun saaja ajaa autolla työ- ja yksityisajoja. Myös muunlaiset sopimukset auton käytöstä ovat mahdollisia.

Autoetu jaetaan pääsääntöisesti kahteen luokkaan: vapaa autoetu ja käyttöetu. Vapaassa autoedussa työnantaja huolehtii kaikista auton käyttöön liittyvistä kustannuksista, kuten polttonesteistä, vakuutuksista, veroista, huolloista ja korjauksista. Käyttöedussa auton käyttäjä maksaa yksityisajojensa polttoainekustannukset.

Autoetu on palkanlisä ja siten verotettava etu. Autolle lasketaan verotusarvo verohallinnon kulloinkin voimassa olevan laskentamallin mukaisesti. Sen mukaan palkansaaja maksaa edustansa veroa palkanmaksun yhteydessä. Verotusarvo lisätään rahapalkan päälle. Se nostaa bruttotuloja ja siksi myös tuloveroprosenttia. Auton verotusarvon pienentäminen on mahdollista, jos vuosittaiset työ- ja yksityisajomäärät ylittävät tai alittavat erikseen määritellyn vuosittaisen ajomäärän. Nämä muutokset pitää sopia verottajan kanssa erikseen. Muutosten haku edellyttää tarkan ajopäiväkirjan ylläpitoa.

Monissa yrityksissä autoetu on tarkkaan määritelty työntekijän aseman mukaan. Määritelmä sisältää usein auton hintarajat ja jopa listan hyväksytyistä automerkeistä ja -malleista. Auton omistaa työnantaja tai ulkopuolinen leasing-yhtiö. Usein autoetuautoa kutsutaan myös puhekielessä leasing-autoksi.

Aiheesta muualla 

 Autoetulaskuri Vero.fi
 Autoetu 2021 Veronmaksajain keskusliitto

Työ
Tuloverotus Suomessa
Kensapuu

Kensapuu on Pohjois-Pohjanmaan Himangalla sijaitseva huonekalualan yritys ja Suomen suurin kalusteovien valmistaja. Himangan lisäksi tuotantoa on myös Kaustisella. Kensapuu valmistaa MDF-kalusteovia noin 700 000 kappaletta vuodessa. Yritys perustettiin vuonna 1989. Henkilöstöä on noin 90 ja liikevaihto vuonna 2010 oli noin 10 miljoonaa euroa. Yritys toimii pääasiassa kotimaassa, viennin osuus on noin 15 %. Puolet Kensapuun ovista menee suurille keittiövalmistajille asiakkaiden omilla malleilla ja merkeillä. Toinen puoli tuotannosta on yrityksen omaa mallistoa, joka toimitetaan pienille puusepänyrityksille ympäri Suomen. Kensapuu ei myy tuotteitaan suoraan kuluttajille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kensapuun verkkosivusto

Huonekaluvalmistajat
Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Kalajoki
Sisustusalan tuotemerkit
Suvi-Pinx

Suvi-Pinx oli vuosina 1970–2007 järjestetty suomalaisen nykytaiteen kesäkatselmus. Se pidettiin Sysmän Suopellossa Päijänteen rannalla. Näyttelyn suojelijana toimi Pentti Arajärvi.

Suvi-Pinxin perustivat vuonna 1969 Jorma ja Margit Savolainen yhdessä poikansa Erkki Savolaisen kanssa Sysmän Suopellon vanhaan kansakouluun.   

Suvi-Pinx oli alkuvaiheessa Suomen suurin kesäkulttuuritapahtuma, jolla oli huomattava merkitys Sysmän kunnan talous- ja kulttuurielämälle. Näyttelyt keräsivät parhaina kesinä 30 000 kävijää ja loppuvuosina vielä 4 000 – 5 000 kävijää.  Vuonna 2006 Suvi-Pinxiin osallistui 11 taidemaalaria, 16 taidegraafikkoa ja 35 kuvanveistäjää, ja teoksia oli esillä lähes 400.  

Suvi-Pinx oli erityisesti 1970- ja 1980-luvuilla turistien, toimittajien ja julkkistenkin suosima vierailukohde.   

Erkki Savolainen laajensi toimintaa musiikin suuntaan: kesäviikonloppuisin nuoret taiteilijat soittivat Suvi-Pinxissä pienimuotoisia klassisen musiikin konsertteja. Hän järjesti Suvi-Pinxiin ensimmäiset neuvostonykytaiteen myyntinäyttelyt länsimaissa 1988–1989. Hän teki myös yhteistyötä englantilaisten ja ranskalaisten galleristien kanssa.   

Sysmän kunta osti Pinx Oy:n omistaman 1,7 hehtaarin kiinteistön syksyllä 2013. Alue sijaitsee keskeisellä Ilola-Päijätsalo-Suopelto-kehittämisalueella. Sinne tulee kahvila ja uimaranta, jotka palvelevat veneilijöitä, mökkeilijöitä ja sysmäläisiä..

Lähteet

Aiheesta muualla
 suvi-pinx

Sysmä
Kesänäyttelypaikat
Terminaali (elokuva)

Terminaali on yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, joka ilmestyi 18. kesäkuuta 2004. Elokuvan ohjasi Steven Spielberg, ja sen pääosissa esiintyvät Tom Hanks, Catherine Zeta-Jones, Stanley Tucci, Chi McBride, Diego Luna, Barry Shabaka Henley ja Kumar Pallana.

Elokuva kertoo Viktor Navorski -nimisestä miehestä, jota ei päästetä amerikkalaiselta lentokentältä Yhdysvaltoihin tai takaisin kotimaahansa. Hän joutuu elämään lentokentällä yhdeksän kuukautta, ja ystävystyy lentokentän työntekijöiden kanssa. 

Tarina pohjautuu tositapahtumiin: Iranista kotoisin ollut Mehran Karimi Nasseri eli vuosia Charles de Gaullen lentoasemalla.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset romanttiset draamakomediaelokuvat
Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat
Steven Spielbergin tuottamat elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Ristihämähäkit

Ristihämähäkit eli verkkohämähäkit (Araneidae) on hämähäkkiheimo, jonka lajit ovat hämähäkeistä tunnetuimpia suuren kokonsa ja taidokkaiden hämähäkinverkkojensa ansiosta.  Suomessa ristihämähäkkejä on 33 lajia. Nimensä heimo on saanut ristihämähäkistä (Araneus diadematus), joka kansanomaisesti tunnetaan ristilukkina.

Ristihämähäkkien kutomat verkot ovat muodoltaan symmetrisiä ratasverkkoja. Verkon kutomiseen hämähäkiltä kuluu aikaa pari tuntia. Ristihämähäkeille on tyypillistä, että ne rakentavat ja myös purkavat verkkonsa joka päivä. Syynä tähän on se, että tahmeat pyyntilangat menettävät kuivuessaan pyyntitehoaan. Purkaessaan verkon ristihämähäkit syövät seitin ja käyttävät materiaalin uudelleen langan rakennusaineeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ristihämähäkit (Araneidae)
 Metla: Hämähäkit
 BugGuide.net 
 Orb Weavers of Kentucky 

Hämähäkit
Mikko Kozarowitzky

Michael ”Mikko” Kozarowitzky (s. 17. toukokuuta 1948 Helsinki) on 1970-luvulla Formula 1 -läpimurtoa yrittänyt suomalainen autourheilija. 

Kozarowitzkyn isä oli liikemies Nikolai Kozarowitzky (1912–1956) ja äiti Ellen o.s. Wåhlberg (1913–1994). Isällä oli Työterä-niminen yritys, joka myi mm. betonin lisäaineita. Kozarowitzkyn isä sai surmansa 6. toukokuuta 1956 hänen urheiluautonsa törmättyä toiseen autoon ja sytyttyä tuleen.

Ura

Pienet Formula -sarjat
Kozarowitzky aloitti kilpailemisen 20-vuotiaana vuonna 1968 Formula Vee -luokassa käyttäen nimeä Matti Järvi, kansainvälisissä yhteyksissä Matthew Jarvi. Vuonna 1970 hän siirtyi Formula 3 -luokkaan ja ajoi AAW-tallin Titan-autolla, jolla oli edellisenä vuonna ajanut tuleva Suomen ensimmäinen Formula 1 -kuljettaja Leo Kinnunen. Kozarowitzky palasi 1971 takaisin Formula Vee -luokkaan ja voitti luokan Suomen-mestaruuden vuonna 1972. Hän kilpaili samaan aikaan myös Formula Super Vee -luokassa, ja käytti kummassakin luokassa Veemax-autoja. Vuonna 1973 hän jätti kilpailut väliin, mutta ajoi taas Formula Super Vee -luokkaa vuonna 1974. Kozarowitsky siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1975 jatkaen kilpailemista Super Vee -luokassa, jossa voitti mestaruuden samana vuonna. Vuonna 1976 Kozarowitzky ajoi Formula 2 -luokassa ATS:n autoja. Samana vuonna hän ajoi myös Uuden-Seelannin Formula Pacific -sarjaa Keke Rosbergin kanssa, jossa sijoittui neljänneksi.

Formula 1
Kozarowitzky yritti kahdesti RAM-tallin autolla Formula 1 -kilpailuun kaudella 1977, mutta karsiutui kummallakin kerralla (Ruotsin ja Britannian GP).

Formula 1 -tulokset

Rikosepäilyt
Kozarowitzky harjoitti liiketoimintaa 1990-luvulla viemällä länsimaisia autoja Hollannista Venäjälle, kunnes paljastui osan autoista olleen varastettuja ja joutui Interpolin tutkinnan alaiseksi. Hän sai alustavasti kolme vuotta vankeutta, mutta todettiin lopulta syyttömäksi. Vastaavasti häntä epäiltiin huumerikoksista, kun hänen Nikolai-poikansa ryhtyessä ajamaan kilpa-autoilua tämän saksalaisen sponsorin epäiltiin harrastaneen hämärätoimintaa huumeiden osalta. Kozarowitzky tuomittiin 28 kuukaudeksi vankilaan huumausainekaupasta.

Muuta
Kozarowitzky pelasi myös tennistä ja hän edusti Suomea vuoden 1966 Davis Cupissa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Formula One Rejects 
 Formula One Database 
 F1-Facts.com

Suomalaiset Formula 1 -kuljettajat
Suomen venäläiset
Formula 1 -kuljettajat, jotka eivät koskaan osallistuneet lähtöön
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Tampereen uintikeskus

Tampereen uintikeskus (tunnetaan myös nimillä Kalevan uimahalli ja Kalevan uintikeskus) sijaitsee Tampereen itäisessä kantakaupungissa Kalevan kaupunginosassa. Se on Tampereen suurin uimahalli. Uimahallin yhteydessä sijaitsee Tampereen ainoa maauimala. Uimahallissa toimivat myös Tampereen kaksi uimaseuraa, Uinti Tampere ja TaTU Tampere.  

Pääallas on 50 metriä pitkä ja kahdeksan radan levyinen. Se pystytään keskikohdalta hydraulisesti liikkuvalla välipalkilla jakamaan kahtia syvään (neljä metriä) ja matalaan altaaseen. Vuonna 2007 valmistuneessa laajennusosassa on kuusiratainen 25 metrin harjoitusallas sekä hyppyallas, joka toimii myös kansainväliset mitat täyttävänä uppopallokenttänä. Hyppyallas on neljä metriä syvä, ja siinä on kolmen ja viiden metrin hyppytasot sekä useita ponnahduslautoja eri korkeuksilla.

Uintikeskuksessa on myös kuntosali, tilaussaunaosasto, hierontapalveluja, luentosalitiloja ja kahvila. Keskuksessa on älyrannekkeisiin perustuva kulunvalvonta- ja pukukaappijärjestelmä. Sisäänpääsyyn voi käyttää myös Tampereen seudun joukkoliikenteen rahasummalle ladattua bussikorttia.

Historiaa 

Uintikeskus valmistui vuonna 1979 virkistys-, kunto- ja kilpauintia varten. Vuonna 2007 keskusta laajennettiin. Sen suunnittelivat arkkitehdit Pekka Helin, Tuomo Siitonen, Antti Laiho ja Klaus Lindh. Heidän lisäkseen arkkitehtikilpailuvaiheessa mukana suunnittelussa olivat Matti Nurmela, Kari Raimoranta ja Jyrki Tasa. Vuoden 2006 uudistustyöt suunnitteli arkkitehtitoimisto Eero Lahti Oy.

Uintikeskus oli 13. toukokuuta 2013 alkaen peruskorjauksen vuoksi suljettuna ja avautui seuraavan kerran vasta kesällä 2015. Peruskorjaus oli kokonaisvaltainen kattaen talotekniikan uudistamisen, pintasaneerauksen ja tilojen uudelleenjärjestelyä koko rakennuksen alueella.

Taidetta 

Uusien hyppytornien jalustoissa on lasimosaiikkitaideteos Kolmas aalto. Sen on tehnyt tamperelainen taiteilija Tuula Lehtinen.

Kalevan maauimala 

Uintikeskuksen viereen rakennettiin maauimala vuosina 2016–2018. Siellä on lastenallas, 25 metriä pitkä hyppyallas, 50 metriä pitkä kuntoallas sekä huolto- ja asiakastilat sisältävä palvelurakennus. Maauimala avautui elokuussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tampereen uintikeskus Tampereen kaupungin sivustolla

Tampereen uimahallit
Maauimalat
Kaleva