joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tar (Unix)

tar () tarkoittaa kahta asiaa: alun perin Unix-järjestelmissä tarkoitettua tiedostomuotoa, ja kyseisen tiedostomuodon käsittelyyn käytettyä ohjelmaa. Nykyisin tar-tiedostomuoto ja ohjelman käyttöparametrit on määritelty POSIX.1-standardissa (1988 ja 2001), ja tiedostomuotoa tuetaan myös monissa muissa ei-POSIX-käyttöjärjestelmissä.

Alun pitäen ohjelma ja tiedostomuoto luotiin varmuuskopioiden tekemiseen nauha-asemalle ja muille sarjamuotoiseen tallentamiseen pohjaaville varmuuskopiolaitteille. Nykyisin sitä käytetään laajalti Unixin kaltaisissa järjestelmissä tiedostojen pakkaukseen yhteen tiedostoon, tavallisesti varmuuskopiointia, levittämistä tai siirtämistä varten. Sarjamuotoisuus näkyy edelleen siinä, että tar-ohjelma voi lukea arkistotiedoston standardisyötteestä ja kirjoittaa sen standardiulostuloon, ja mahdollistaa täten tiedon putkittamisen toiseen ohjelmaan. Haittana on se, että yksittäisten tiedostojen purkaminen tiedostosta on vaikeampaa, koska tar-tiedosto pitää lukea alusta alkaen purettavaa tiedostoa etsittäessä.

Tar-tiedostomuoto ei sisällä itsessään tiedon pakkausta. Tämän takia tar-tiedostot tyypillisesti pakataan vielä toisella ohjelmalla. Vanhemmissa Unix-järjestelmissä käytettiin compress-ohjelmaa, mutta nykyisin käytännön standardeja ovat gzip, bzip2 ja xz. Tar-tiedostojen tiedostopäätteinä ovat siis .tar.gz tai .tgz jos tiedosto on pakattu gzip-ohjelmalla, tai .tar.bz2 jos tiedosto on pakattu bzip2-ohjelmalla.

Historia 
Varhainen versio ohjelmasta oli mukana AT&T:n Unix-versiossa 7 (Seventh Edition Unix), joka oli yksi varhaisimmista laajalti käytetyistä ohjelman versioista. Ohjelma julkaistiin tammikuussa 1979, jolloin se korvasi tp-ohjelman Unix-versiosta 4 (Fourth Edition Unix). tp oli korvannut tap-ohjelman ensimmäisestä Unix-versiosta (First Edition Unix).

POSIX-standardi muutti useita asioita tar-määrittelyssä, kuten välilyöntien käyttö numerokenttien edessä. Ennen POSIX-standardia oli John Gilmoren pdtar ja standardin jälkeen ilmestyi "ustar" (Unix Standard tar).
Muita tar-versioita on muun muassa Joerg Shillingin star noin vuodelta 1985.

GNU-projektin version kirjoitti aluksi John Gilmore, jonka jälkeen sitä ovat kehittäneet useat henkilöt.

Käyttö

Valitsimet

Esimerkkejä

Tehdään varmuuskopio koko kovalevystä (juurihakemistosta alkaen) nimellä backup0.tar:
 tar -cvf backup0.tar -C / . 
Puretaan yllä luotu arkisto juurihakemistoon: 
 tar -xvf backup0.tar -C /
Kopioidaan hakemisto /usr/user1/ , sen kaikki tiedostot ja alihakemistot tiedostoineen hakemistoon /usr/user2 
 tar -cvf - -C /usr/user1/ . | tar -xvf - -C /usr/user2/
Varmuuskopioidaan kaikki järjestelmän 30 päivää ja aikaisemmin muokatut tiedostot:
 tar -cvf backup0.tar -C / `find / -mtime +30 -type f -print`

Katso myös
 cpio

Lähteet

Aiheesta muualla 
 tar(1) 
 GNU tar: an archiver tool 

Pakkausohjelmat
Unix-ohjelmat
MR-444

MR-444 Baghira on itselataava kaksitoiminen pistooli, joka on valmistettu Venäjällä. MR-444 suunniteltiin korvaamaan Venäjän armeijan palveluskäytössä olleet Makarov-pistoolit. Aseen kaliiperivaihtoehdot ovat 9 x 17 mm, 9 x 18 Makarov ja 9 x 19 mm Parabellum.

MR-444 on kevyt, muovirunkoinen ase, jonka piipun lisäksi liikkuvat osat, kuten liipaisin, luisti ja iskuri ovat terästä. Ampuja voi virittää iskurin käsin, jolloin asetta voidaan käyttää kaksitoimisena. Ensimmäisen patruunan ollessa patruunapesässä laukaisu on nopeampi, kun iskuri on etukäteen viritetty.

Hylsynpoistaja osoittaa ampujalle, onko lippaassa jäljellä patruunoita. Jos hylsynpoistajan etureuna on hieman koholla, lippaassa on vielä patruunoita, mutta jos etureuna on samassa linjassa luistin kanssa, lipas on tyhjä.

Aiheesta muualla
 Guns.ru 2006

Pistoolit
Venäjän asevoimien kalusto
Hostelli

Hostelli on edullinen majoitusliike. Hostelleja ovat niin retkeilymajat, retkeilyhotellit kuin kesähotellitkin. Hostellit ovat avoinna kaikille, ja niitä ylläpitävät yleensä erilaiset yhteisöt ja yritykset. Hostellin hinta koostuu pelkästään vuodepaikasta, ja erilaisia lisäpalveluita voi ostaa tarvittaessa erikseen. Näitä ovat muun muassa aamiainen, lounas ja sauna. Osa hostelleista tarjoaa lisäksi harrastusmahdollisuuksia ja ohjelmapalveluja. 

Majoittuja voi tuoda myös halutessaan mukanaan omat lakanansa ja näin säästää kuluissa. On kuitenkin hyvä ottaa huomioon, että monissa hostelleissa makuupussien käyttö on kielletty. Vuodepaikan hintaan vaikuttavat esimerkiksi hostellin sijainti, taso ja huonekoko. Huoneiden koot vaihtelevat yhden hengen huoneista suuriin 6-8 hengen nukkumatiloihin eli dormitorioihin. Useimmissa hostelleissa on yhteiset suihku- ja saniteettitilat sekä itsepalvelukeittiö. Hostellit ovat usein kiinni päivällä siivouksen aikana.

Osa hostelleista on auki vain kesäisin. Talvisin kesähostellit voivat toimia oppilasasuntoloina tai olla muussa käytössä. Osa ulkomailla toimivista hostelleista ei välttämättä majoita paikallisia asukkaita, jotta varsinaisille matkailijoille riittäisi majoitustilaa.

Historiaa 
Ensimmäisen ympärivuotisen hostellin (Jugendherberge, Youth Hostel) avasi Richard Schirrmann vuonna 1912 Altenaan Saksaan. Hän perusti vuonna 1909 nykyään Hostelling Internationalina tunnetun hostelliverkoston, jonka jäsenjärjestö Suomessa on Suomen Hostellijärjestö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 www.hostellit.fi
 www.hihostels.com

Hotellitalous
Matkailualan yritykset

ca:Alberg juvenil
es:Albergue juvenil
Leirintäalue

Leirintäalue on tilapäiseen majoitukseen tarkoitettu alue. Esimerkiksi kierto- ja omatoimilomilla matkustavat henkilöt voivat majoittua leirintäalueelle matkailuautoon, asuntovaunuun, telttaan tai voivat usein vuokrata myös mökin.

Leirintäalueiden palvelut mahdollistavat pitkään asumisen. Muun muassa pyykkitupa, sauna, keittiörakennus, televisio- ja oleskelutila, leikkihuone ja -kenttä, elintarvikekauppa, nuotiopaikka ja uimaranta kuuluvat monen leirintäalueen peruspalveluihin. Joillakin leirintäalueilla järjestetään myös erilaisia oheispalveluja ja aktiviteetteja, joista esimerkkeinä vaellus ja kanootin vuokraus. Leirintämatkailusesonki Suomessa keskittyy juhannuksen ja elokuun välille.

Leirintäalueet luokitellaan Suomessa 5-portaisen järjestelmän mukaan 1–5 tähdellä. Järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1996. Leirintäalueiden luokitus on Suomessa vapaaehtoista. Suurin osa suomalaisista luokitelluista leirintäalueista on saanut kolme tähteä, viiden tähden tason ovat saavuttaneet toistaiseksi vain Kuopion Rauhalahti, Manamansalon leirintäalue Vaalassa, Poroholman lomakeskus Raumalla ja Santalahti Kotkassa. Suomessa on tällä hetkellä noin 330 yleistä leirintäaluetta, joissa on tilaa 125 000 ihmiselle.

Katso myös
Camping
Matkaparkki

Aiheesta muualla 

 Camping in Finland

Matkailu
Aphrodite Terra

Aphrodite Terra (suom. 'Afroditen maa') on mannerta muistuttava alue lähellä Venuksen päiväntasaajaa. Sen pinta-ala on noin neljä kertaa toisen Venuksen "mantereen", Ishtar Terran kokoinen. Aphrodite Terra sijaitsee Venuksessa leveydellä 10 pohjoista - 10 eteläistä leveyttä suunnilleen 60–150 itäistä pituutta. Manner on 1-5 km korkealla eli selvästi korkeammalla kuin muu Venuksen pinta. Kaksi laajinta korkeaa aluetta ovat Ovda Regio mantereenkeskiosassa ja Thetis Regio sen itäosassa. 

Aphrodite Terran keskiosissa on suuria nauhamaisia laaksoja, muun muassa Dali Chasmata ja Diana Chasmata.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 USGS:n Aphrodite Terran kartta 

Venus
Takao Momiyama

Takao Momiyama (, s. , Japani) on Ruotsissa asuva japanilainen tekstiilitaiteilija ja budō-opettaja (ZNKR iaidō 7. dan renshi, ZNKR jōdō 7. dan ja kendō 5. dan). Momiyama on yhdessä Rolf Radakovitsin kanssa vaikuttanut suuresti ZNKR iaidōn ja ZNKR jōdōn harjoittelun lisääntymiseen Suomessa 2000-luvulla johtamalla lukuisia leirejä Suomessa kummassakin lajissa. Ensimmäisen virallisen leirityksen ZNKR iaidōssa ja ZNKR jōdōssa Momiyama piti vuonna 1997 Pori jazz -kendō-leirillä.

Budoharjoittelu 
Momiyama harjoittelee aktiivisesti sekä kendōta (16-vuotiaasta) että iaidōta ja jōdōta. Kouluaikoinaan hän harrasti myös judoa.

ZNKR:n lajeissa suoritetut graduoinnit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Takao Momiyaman kotisivut 
 Takao Momiyaman haastattely Ruotsin televisiossa 3. maaliskuuta 

Japanilaiset budokat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Strøget

Strøget ( tai ) on yhteisnimitys muutamalle toistensa jatkeina olevalle kadulle ja niiden välillä sijaitsevalle aukiolle Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan keskustassa. Sen muodostavat Frederiksberggade, Nytorv, Gammeltorv, Nygade, Vimmelskaftet, Amagertorv ja  Østergade. Ne ovat kävelykatuja, ja yhdessä ne muodostavat Euroopan pisimmän kävelykadun.

Yhteensä Strøget on noin 1,1 kilometrin pituinen ja ulottuu Rådhuspladsenilta Kongens Nytorv -aukiolle. Strøget on merkittävä turistinähtävyys ja yksi Euroopan vanhimmista kävelykaduista. Kaduilla kulkee päivittäin kymmeniä tuhansia ihmisiä.

Yhteisnimitystä Strøget alettiin mainituista kaduista käyttää 1800-luvun lopulla. Kävelykaduksi Strøget luotiin 1960-luvulla, kun ajoneuvot alkoivat saada merkittävää jalansijaa Kööpenhaminan vanhankaupungin kaduilla. Paikallispoliitikot halusivat säästää osan kaduista ainoastaan jalankulkijoille.

Lähteet 

Kööpenhaminan kadut
Varre Vartiainen

Tomi "Varre" Vartiainen (s. 30. syyskuuta 1974 Helsinki) on suomalainen kitaristi. Hän on ollut Leningrad Cowboysin jäsen vuodesta 2000.

Varhaiset vaiheet 
Vartiainen vietti nuoruutensa Keravalla. Hän aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana, mutta kiinnostui kitaransoitosta kymmenvuotiaana. Vartiainen opiskeli Keravan musiikkiopistossa ja soitti siellä myös ensimmäisissä yhtyeissään. Myöhemmin hän siirtyi Sibelius-lukioon Helsinkiin ja sieltä vuonna 1993 Oulunkylän Pop & Jazz konservatorioon. Armeijan hän kävi Haminan soittokunnassa.

Jatko-opinnot ja työ 
Vuonna 1997 Vartiainen siirtyi opiskelemaan Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolle. Uuden Musiikin Orkesterin nuorena solistina hän on toiminut vuodesta 1998. Vartiainen on tehnyt freelance-keikkoja, studiotyötä, opetusta, teatteria ja TV-työtä (mm. Joonas Hytönen House Band ja Idols).

Vuosina 1998–2000 Vartiainen soitti yhtyeessä nimeltä Bingo, johon kuuluivat myös Toni Porthén ja Lasse Lindgren. Toisessa kolmijäsenisessä yhtyeessä, Husbandissa hän on soittanut vuodesta 2000, jolloin hän liittyi myös Leningrad Cowboysiin. Sleepy Sleepersiin hänet kutsuttiin vuonna 2004. 

Varre Vartiainen on myös Open Eye Band -progerockyhtyeen kitaristi. Open Eye Band julkaisi elokuussa 2008 debyyttialbuminsa Screaming Baby.

Lähteet  
 Varrevartiainen.fi

Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset kitaristit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Torsten Renqvist

Torsten Renqvist (1924 – 13. toukokuuta 2007, Nacka) oli ruotsalainen graafikko ja kuvanveistäjä. Renqvist työskenteli useimmiten puu- ja pronssimateriaalien kanssa. Hän debytoi vuonna 1950 ja vuonna 1964 hänelle myönnettiin palkinto Venetsian biennaalissa. Hänen töitään on esillä muun muassa Moderna museetissa.

Aiheesta muualla 

Ruotsalaiset taiteilijat
Kaanaa (Pori)

Kaanaa ( ) on taajama ja Porin 61. kaupunginosa Meri-Porissa, Yyterin välittömässä läheisyydessä. Matkaa kaupungin keskustaan on noin 16 kilometriä. Kaanaassa asui vuonna 2013 noin 647 ihmistä. Kaanaan vesitorni toimii myös näkötornina.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Porin kaupunginosat
Porin taajamat
Unto Salo

Unto Olavi Salo () oli suomalainen arkeologi ja professori.

Salo kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1948 Tyrvään yhteiskoulusta. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1955. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1968. Hänen väitöskirjansa käsitteli Suomen alueen vanhempaa roomalaista rautakautta.

Unto Salo työskenteli Satakunnan museon johtajana, kunnes hänet nimitettiin vuonna 1972 Turun yliopiston arkeologian professoriksi. Hän jäi virasta eläkkeelle vuonna 1991.

Salo tutki varsinkin Satakunnan alueen pronssi- ja rautakautta, joista hän julkaisi useita kirjoja. Lisäksi Salo tutki muun muassa Varsinais-Suomen esihistoriaa, suomalaista muinaisuskoa ja kristinuskon tuloa Suomeen. Salo tunnetaan kielihistorian käyttämisestä arkeologian aputieteenä.

Vuonna 2005 Salo sai Suomen kulttuurirahaston kulttuuripalkinnon elämäntyöstään ”Satakunnan menneisyyden tulkitsemisesta ja kulttuurin edistämisestä”.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla
Unto Salon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Arkeologian professori Unto Salo (1928–2019). Kalmistopiiri 9.12.2019

Suomalaiset arkeologit
Turun yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset museonjohtajat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Aurora-mitalin saajat
Asiakastyytyväisyys

Asiakastyytyväisyys on termi, joka kuvastaa asiakkaan odotusten täyttymistä. Asiakastyytyväisyys on yritysmaailmassa tärkeimpiä tavoitteita kehityksen varmistamisessa. Tyytyväinen asiakas suosittelee helpommin ostamaansa tuotetta tai palvelua ja ostaa todennäköisemmin samaa tuotetta tai palvelua uudestaan. Asiakastyytyväisyys itsessään ei kuitenkaan takaa asiakasuskollisuutta tai asiakkaan suositteluhalukkuutta. Asiakasuskollisuutta tutkii Suomessa vuosittain TNS Gallup Suomen asiakkuusindeksitutkimuksella.

Monessa keskisuuressa tai suuressa organisaatiossa asiakastyytyväisyys on yksi tuloskortin (Balanced Scorecard) keskeinen mittari. Asiakastyytyväisyys on keskeinen mittari myös ISO 9000 laatustandardissa, jossa asiakastyytyväisyyttä mitataan säännöllisin väliajoin jotta sitä voitaisiin kasvattaa kehitystoimenpiteillä. Tunnetuimpia tyytyväisyyden mittareita ovat CSAT, CES, sekä NPS.

Katso myös 
 Asiakaskokemus
 Asiakastutkimus
 Asiakkuusindeksi

Lähteet 
 Eccu Finland Oy (Asiakastyytyväisyys ja tyytyväisen asiakkaan merkitys) 
 CSMA (Customer Satisfaction Measurement Association) 
 Avaus Consulting Asiakkusindeksi Whitepaper 

 Liiketalous
Venuksen geologia

Venuksen geologia tutkii Venuksen rakennetta, koostumusta sekä sen muotoutumisen historiaa. Venuksen pintaa hallitsevat tuliperäiset maastonmuodot. Planeetalla on joitakin samoja geologisia muodostumia kuin Maassa, esimerkiksi repeämälaaksoja, vuoristoja ja tulivuoria, mutta myös toisentyyppisiä. Niitä ovat soikeat koronat ja araknoidit, jotka lienevät syntyneet niiden alla olevan laavan pullistuttua.

Venuksesta puuttuvat mannerlaatat, mannerliikunnat ja maan astenosfääriä vastaava kerros. Venuksen pinta uusiutuu muutaman sadan miljoonan vuoden välein päätellen harvasta meteoriittikraatteritiheydestä.

Aiheesta muualla

The Soviet Exploration of Venus
Catalog of Soviet Venus images
Past missions - Mariner 10 
The Voyage of Mariner 10
Magellan mission to Venus
Online resources of the Magellan mission to Venus 
National Space Science Data Center's Page on Venus (NASA)
USGS maps of Venus
 The Face of Venus: Planetary Geology site
Gazetteer of Planetary Nomenclature Venus Nomenclature Table Of Contents

Venus
Astrogeologia
Jukka Halonen

Jukka Aarne Halonen (s. 23. kesäkuuta 1960 Oulu) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. 

Halonen syntyi ja kasvoi Oulussa. Hän toimi demarinuorten Lippu-lehden päätoimittajana ja Suomen Sosialidemokraatin toimittajana ja  kävi Sanoma Oy:n toimittajakoulun 1982–1983. Tämän jälkeen Halonen toimi politiikan toimittajana Helsingin Sanomissa, Sosialidemokraatissa ja Iltalehdessä ja oli 1988–1997 Demarin päätoimittaja.

Halonen oli Tarja Halosen presidentinvaalikampanjan tiedotuspäällikkö 2005–2006 ja Eero Heinäluoman viestintäavustaja valtiovarainministeriössä (2006–2007).

Halonen päätoimitti Urheilukalastus-lehteä 1991–1993 ja on toiminut Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseuran puheenjohtajana vuodesta 1996. Hän ideoi Suomeen Kalamaraton-kilpailun ja kirjoitti aiheesta lehtiin ja kirjoihin. Jukka Halonen valittiin Vuoden 2012 kalamieheksi.

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Rauno Setälä

Rauno Setälä (20. heinäkuuta 1939 Loimaa – 25. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kulttuurivaikuttaja. Hän oli SKDL:n kulttuurisihteeri vuosina 1964–1971 ja Hämeen Yhteistyö -lehden päätoimittaja 1971–1974. Setälä oli naimisissa Tuula-Liina Puupon kanssa 1963–1965.

Vuonna 1970 Setälä julkaisi kohutun kirjansa Uusstalinistin uskontunnustus, jossa hän muun muassa kuvasi aatteellista kehitystään ensin kulttuurivasemmistolaiseksi ja sitten kommunistiksi. Kirjassa ei käsitellä stalinismia ja se sai provosoivan nimensä kustantajan ehdotuksesta. 

Stalinisti oli Setälän mukaan haukkumasana, jolla tarkoitettiin työväenliikkeen vallankumouksellisuutta korostanutta Suomen kommunistisen puolueen (SKP) oppositiota eli taistolaisia. Suomalaisesta kommunismista oli hänen mielestään tullut yleisen mielipiteen silmissä lähes ”yhteiskuntakelpoinen” ilmiö. Kun kommunisteja ei enää pelätty, porvaristo ja sosiaalidemokraatit pyrkivät siirtämään sanaan stalinismi kaiken sen kielteisen tunnelatauksen, joka aikaisemmin oli sisältynyt sanaan kommunismi. Tarkoituksena oli Setälän mukaan näin edesauttaa SKP:n hajaannusta.

Kirjassaan Setälä arvosteli sekä revisionistista yleis- ja uusvasemmistolaisuutta että dogmaattisia äärivasemmistolaisia liikkeitä. Hänen mielestään molemmat vain hajottivat ja heikensivät työväenliikettä. Setälän mukaan laajinkin porvarillinen demokratia on muodollista ja näennäistä ja suurpääoma on aina viime kädessä valmis turvautumaan väkivaltaan, jos se kokee taloudellisen valtansa riittävän uhatuksi. Siksi työväenluokan ja sitä tukevan sivistyneistön tuli Setälän mielestä sitoutua luokkataistelun logiikkaan ja varautua sosialistisen vallankumouksen edistämiseen kaikin, sekä parlamentaarisin että mahdollisimman väkivallattomin ulkoparlamentaarisin keinoin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen elävä arkisto: Vasemmiston vappupuheet. (Sivulla videolinkki Setälän vappupuheeseen Tampereella 1972.)

SKDL:ssä vaikuttaneet henkilöt
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Neckargemünd

Neckargemünd [ˌnɛkaːgəˈmʏnt] on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion luoteisosassa Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnassa. Kaupungissa on arviolta 13 290 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 26,2 neliökilometriä.

Maantiede 
Neckargemünd sijaitsee kohdassa, jossa pieni Elsenz-niminen joki virtaa Neckariin. Neckargemünd onkin saanut nimensä Neckarjoesta ja Saksan kielen verbistä münden ("suistua"). Kaupunki sijaitsee Baden-Württembergin, Saksan lounaisimman osavaltion, luoteisosassa lähellä Hessenin rajaa Odenwaldin keskivuoristoalueessa. Lähin suurkaupunki on Heidelberg kymmenen kilometriä länteen. Neckargemünd kuuluu Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaan, joka on osa Rein-Neckar-kolmion metropolialuetta.

Neckargemündin naapurikaupungit ja -kunnat ovat Heidelberg lännessä, Schönau ja Neckarsteinach pohjoisessa, Schönbrunn ja Lobbach idässä sekä Wiesloch ja Bammental etelässä. Neckarsteinach kuuluu jo Hessenin naapuriosavaltioon, jonka alue ulottuu tässä kohtaa Neckar-joelle asti.

Neckargemündin kantakaupungin lisäksi kaupungin alueeseen kuuluu Dilsbergin, Waldhilsbachin ja Mückenlochin kaupunginosat, jotka olivat vuoden 1973 kuntaliitokseen asti itsenäisiä kuntia. Kantakaupunki puolestaan jakautuu varsinaiseen Neckargemündin kantakaupunkiin (6 992 asukasta) joen vasemmalla eli eteläisellä puolella ja Kleingemündiin (1 682 asukasta) joen oikealla puolella. Kaupunginosista Dilsberg (2 126 asukasta) on historiallinen linnake samannimisen vuoren huipulla kantakaupungista itään Neckarsteinachia vastapäätä. Waldhilsbach (1 337 asukasta) on kylä keskellä metsää Königstuhlvuoren juurella. Mückenloch (1 231 asukasta) sijaitsee Dilsbergin itäpuolella lähellä Neckar-jokea.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin internetsivut

Baden-Württembergin kunnat
Rhein-Neckar-Kreis
Saksan kaupungit
Tarzan ja kadonnut seikkailu

Tarzan ja kadonnut seikkailu on  Edgar Rice Burroughsin keskeneräisestä käsikirjoituksesta muokattu Tarzan-seikkailu. Sen täydensi amerikkalainen scifi- ja kauhukirjailija Joe R. Lansdale. Sen julkaisi Yhdysvalloissa Dark Horse Comics vuonna 1995 kolmena viihdelehtiä jäljittelevänä vihkona.

Tarzan jäljittää viidakkoon kadonneita taas kerran; hän löytää muinaisen kaupungin, jossa palvotaan Pellucidarista eksynyttä jättimäistä rukoilijasirkkaa. 
Tarzan ja kultaleijona Jad-bal-ja voittavat vihollisensa mutta Tarzan eksyy sortuman taakse Pellucidariin johtavaan tunneliin - jonne hän katoaa lopullisen tuntuisesti.

Vuoden 1995 kirjat
Formion

Formion oli ateenalainen sotapäällikkö ennen Peloponnesolaissotaa ja sen aikana. Formion oli etevä laivaston komentaja ja hän saavutti voiton peloponnesolaisia vataan Naupaktoksen taistelussa vuonna 429 eaa. Vuonna 428 eaa. Formion johti armeijaa Akarnaniassa.

Antiikin kreikkalaiset sotilaat
Space Bandits

Space Bandits on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1990. 

Pitkäaikainen kokoonpano oli hajonnut vuonna 1989 Huw Lloyd Langtonin ja Danny Thompsonin lähdettyä yhtyeestä. Thompsonin tilalle rumpuihin tuli Richard Chadwick, joka tälläkin hetkellä (2011) on yhtyeen rumpalina. Langtonin tilalle ei otettu uutta kitaristia, vaan sen sijaan yhtyeeseen palasi 1970-luvun kokoonpanoista tuttu viulisti-kosketinsoittaja Simon House, tosin enemmän vierailijan statuksella. Lisäksi yhtyeeseen liittyi naissolisti Bridget Wishart. 

Albumilla yhtyeen musiikki suuntautuu enemmän elektroniseen musiikkiin (ambient) päin verrattuna edellisen kokoonpanon enemmän valtavirran hard rockia olleeseen materiaaliin. Ainoat hard rock-kappaleet albumilla ovat avauskappale "Images", joka myös julkaistiin singlenä sekä promovideona ja "Out Of The Shadows". Loput kappaleet ovat enemmän tai vähemmän ambient-henkisiä, syntetisaattori-voittoisia kappaleita. Kappale "Black Elk Speaks" perustuu historioitsija John G. Neihardtin intiaanitutkimuksiin.

Space Bandits nousi Britannian albumilistalla sijalle 70. Albumi menestyi paria aiempaa albumia paremmin ja
yhtye oli tehnyt myös Yhdysvaltain kiertueen, ensimmäisen vuosikausiin vuoden 1989 lopulla. Näihin aikoihin uudet nousussa olleet alternative-yhtyeet olivat nimenneet Hawkwindin esikuvakseen ja tämä myös vaikutti positiivisesti yhtyeen suosioon.

Essential on julkaissut albumista remasteroidun version vuonna 1999, ja vuonna 2010 Atomhenge julkaisi bonuskappaleita sisältävän remasteroidun version.

Kappaleet 

"Images" (Wishart/Brock/Davey) - 9:34
"Black Elk Speaks" (Black Elk/Brock) - 5:15
"Wings" (Davey) - 5:22
"Out Of The Shadows" (Buckley/Brock/Davey) - 4:57
"Realms" (Realms) - 3:26
"Ship Of Dreams" (Brock) - 5:13
"T.V. Suicide" (Bainbridge) - 5:20
"Snake Dance" (live studio-versio)
"Out Of The Shadows" (live studio-versio)
"Images" (single-versio)

kappaleet 8-10 ovat bonuskappaleita Atomhengen CD-versiossa

Muusikot 

Bridget Wishart: laulu
Dave Brock: kitara, kosketinsoittimet, laulu
Alan Davey: basso, laulu
Simon House: viulu
Harvey Bainbridge: kosketinsoittimet, laulu
Richard Chadwick: rummut

Julkaisuhistoria 

syyskuu 1990: GWR, GWLP103 (vinyyli), GWCD 103 (CD), UK 
1990: Roadrunner Records, RR 9347 1 (vinyyli ja CD), USA/EU
helmikuu 1992: Castle Communications, CLACD282, EU 
heinäkuu 1999: Castle Communications, ESMCD738, UK CD digipak-kannella
syyskuu 2010: Atomhenge (Cherry Red) Records, ATOMCD1025, UK CD

Aiheesta muualla 
Space Bandits Discogs-sivustolla 
Arvostelu Starfarer-sivustolla  

Vuoden 1990 albumit
Hawkwindin albumit
Oulun uimahalli

Oulun uimahalli on Oulussa, Raksilan kaupunginosassa. Oulun uimahalli on Suomen suurimpia ja suosituimpia uimahalleja. Vesipinta-alaa on 1 853 m² ja käyntikertoja vuosittain noin 600 000, joka on Suomen uimahalleista toiseksi eniten Helsingin Mäkelänrinteen jälkeen.  Uimahalli avattiin syksyllä 1974 ja se oli Suomen ensimmäinen täysimittainen (8-ratainen) 50 metrin uimahalli. Hallia on laajennettu 1980-luvulla kuntoaltaalla. Mittava peruskorjaus ja laajennus tehtiin 2000-luvun alussa, jolloin uimahalliin tuli liukumäki ja monitoimiallas, ja aulatilat järjesteltiin uudelleen. Halliin on tulossa mittava peruskorjaus kolmen-viiden vuoden kuluttua, tätä ennen on suunnitteilla uusi uimahalli Linnanmaalle.

Oulun uimahallin palveluihin kuuluvat allasosaston lisäksi kunto- ja liikuntasali, sekä judo- ja nyrkkeilysalit. Toisessa kerroksessa toimii kahvio, kokoustilat sekä liikuntaneuvontapiste. Allasosastossa on kahdeksanratainen 50 metrin allas, jonka voi jakaa välisillalla, jolloin saadaan kuusitoista 25 metrin rataa, kuusiratainen 25 metrin kuntoallas, lasten opetusaltaat, 35 metriä pitkä liukumäki altaineen, sekä monitoimiallas, jossa on erilaisia vesihierontapisteitä. Hallista löytyy myös kaksi kappaletta yhden ja kolmen metrin ponnahduslautoja, sekä kolmen, viiden, seitsemän ja kymmenen metrin hyppytasot.

Uimahyppyjen lisäksi halli on varusteltu hyvin myös uintikilpailuiden järjestämiseen. Uimahallissa on katsomotilat 578 hengelle, videonäyttötaulu ja sähköisen ajanoton vaatimat laitteistot. 

Liikuntarajoitteisetkin pääsevät uimaan Oulun uimahalliin, esimerkiksi monitoimiallas on varustettu henkilönostimella ja kuntoallas veteen laskeutuvalla pyörätuoliluiskalla.

Altaiden lämpötilat

Lähteet
  Julkaistu myös internetissä

Viitteet

Aiheesta muualla
 Oulun uimahallin kotisivut

Oulun uimahallit
Raksila
Mars hyökkää!

Mars hyökkää! (Mars Attacks!) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama tieteisfiktioelokuva. Elokuva käyttää tyylilajeinaan mustaakomediaa ja poliittista satiiria sekä on parodiaa b-luokan tieteisfiktioelokuvista.

Rotten Tomatoes -sivustolla arvosteluista 54 prosenttia oli positiivisia, perustuen 82 arvosteluun.

Juoni 

Elokuvassa avaruusteleskoopilla havaitaan tuntemattomia lentävien lautasten mallisia aluksia, jotka lähestyvät maata. Professori Donald Kessler (Pierce Brosnan) vakuuttelee ihmisille ja Yhdysvaltain presidentille (Jack Nicholson), että nämä olennot ovat tulossa hyväntahtoisina eivätkä suinkaan sotaisina. Humanoidien saapuessa maahan rauhan eleenä vapautettu kyyhky aiheuttaa väärinymmärryksen, joka suututtaa marsilaiset. Ihmiset saavat karvaasti todeta sen, että olennot eivät halua rauhaa, vaan aloittavat säälimättömän tappoaallon. Marsilaiset hyökkäävät aluksi Yhdysvaltain korkeinta johtoa vastaan, mutta aloittavat sitten maailmanlaajuisen hyökkäyksen tehden samalla pilkkaa monista maailman tunnetuimmista nähtävyyksistä (mm. Taj Mahal ja Pääsiäissaarten moai-patsaat). Myöhemmin avaruusolennot onnistutaan tuhoamaan country-kappaleen avulla, sillä ne eivät kestä laulajan falsettiääniä, joka saa marsilaisten päät räjähtämään.

Näyttelijät 
Marsilaisten ääninäyttelijänä toimii Frank Welker.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Markku Soikkeli: Mars hyökkää.

Vuoden 1996 yhdysvaltalaiset elokuvat‎
Parodiaelokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Tim Burtonin ohjaamat elokuvat
Mars fiktiossa
Elokuvat avaruusolennoista
Warner Brosin elokuvat
Eric J. Serlachius

Eric Johan Serlachius (17. toukokuuta 1884 Viipuri – 22. syyskuuta 1936) oli suomalainen lakimies, joka toimi oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa vuosina 1933–1936. Hallituksessa Serlachius edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta. Hän kuului Serlachiuksen sukuun. Hänen isänsä oli oikeusneuvos Julian Serlachius, ja sisarensa presidentin puoliso Gerda Ryti (o.s. Serlachius).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomen oikeusministerit
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Suomalaiset juristit
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet
A. E. Rautavaara

Albin Ewald Rautavaara (vuoteen 1895 Jernberg, 21. joulukuuta 1873 Ilmajoki – 11. syyskuuta 1941) oli suomalainen juristi ja hallintomies, joka toimi Suomen oikeusministerinä Cajanderin III hallituksessa 1938–1939. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.

Rautavaara suoritti oikeustutkinnon vuonna 1901 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1904. Hän toimi senaatin talousosaston kanslistina vuosina 1909–1917, senaatin oikeustoimituskunnan, myöhemmin oikeusministeriön, esittelijäsihteerinä vuosina 1917–1927, oikeusministeriön esittelijäneuvoksena ja kansliapäällikkönä vuosina 1927–1931 ja tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkönä vuosina 1931–1941. Lisäksi hän työskenteli eduskunnan talousvaliokunnan sihteerinä vuosina 1924–1926 ja suuren valiokunnan sihteerinä vuosina 1929–1937.<ref name="kuka"> Kuka kukin oli 1900–1961, s. 416.</ref>

Rautavaara oli vuonna 1917 yksi Suomen itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista, sillä senaatin oikeustoimituskunnan esittelijäsihteerinä hänen tehtävänään oli asiakirjan varmentaminen.

A. E. Rautavaaran veljiä olivat oopperalaulaja Eino Rautavaara ja laulaja ja kuoronjohtaja Wäinö Rautawaara.

 Lähteet 
 Iisakki Laati ym. (toim.): Kuka kukin oli 1900–1961'', s. 416. Helsinki: Otava, 1961.
 Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä

Viitteet

Suomen oikeusministerit
Suomalaiset juristit
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Jadranka Kosor

Jadranka Kosor (s. 1. heinäkuuta 1953 Pakrac) on kroatialainen poliitikko ja journalisti. Hän toimi Kroatian pääministerinä 2009–2011. Kosorista tuli heinäkuussa 2009 Kroatian ensimmäinen naispääministeri, kun hänet nimitettiin eronneen Ivo Sanaderin tilalle.

Kosor on istunut Kroatian parlamentissa vuodesta 1995 ja toiminut sen varapuheenjohtajana vuosina 1995–1997 sekä jälleen vuodesta 2002. 

Kosor oli Kroatian demokraattisen unionin presidenttiehdokas vuoden 2005 vaaleissa. Hän sai 20,31 % äänistä häviten Stjepan Mesićille (s. 1934). Voittaessaan hänestä olisi tullut Kroatian ensimmäinen naispresidentti.

Kosor nousi pääministeriksi edeltäjänsä Ivo Sanaderin erottua. Hänet valittiin myös HDZ-puolueen johtoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kroatian pääministerit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Pure Instinct

Pure Instinct on saksalaisen hard rock-yhtye Scorpionsin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumilla on havaittavaissa hieman poprock-vaikutteita. Tämä on ainoa yhtyeen albumi, jolla rumpuja soittaa sessiomuusikko Curt Cress. Albumi julkaistiin myös vaihtoehtoisella kannella alkuperäisen kannen alastomuuden vuoksi.                                                                                                                               

Suomessa albumi myi kultaa

Kappaleet

Kokoonpano 
 Klaus Meine - laulu
 Matthias Jabs - soolokitara, taustalaulu
 Rudolf Schenker - kitara, taustalaulu
 Ralph Rieckermann - basso, taustalaulu
 Curt Cress - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu

Lähteet

Scorpionsin albumit
Vuoden 1996 albumit
Yamaha TZR 125

Yamaha TZR 125 on Yamahan vuosina 1987–1993 valmistama ”kyykkymallinen” eli supersport-tyylin kevytmoottoripyörä. Kyykky viittaa sport-pyörien ajoasennon kyykkymäiseen olemukseen. Nykyään Yamaha TZR:ää valmistetaan mopoversiona ja ne ovat yleisimpiä kyykkymallisia mopoja. Yamaha valmisti myös TZR 125 RR -mallia vuosina 1994–1995. RR-malli on hieman leveämpi ja suurempi ja muistuttaa enemmän isompaa moottoripyörää. Nykyään RR:t ovat harvinaisia.

Tehokkuus
Täysitehoisen Yamaha TZR:n tehoksi on ilmoitettu noin 26 hv (19,4 kW). Maksimivääntö on noin 1.8 kg/m @ 10000 rpm, joka on kaksinkertainen verrattuna esimerkiksi nelitahtiseen Yamaha YBR:ään. TZR:t olivat aikansa suosituimpia piikkejä yhdessä Hondan vastaavanlaisen NSR 125 -kevytmoottoripyörän kanssa. Vanhoissa TZR:issä onkin paljon tehoa, koska kevytmoottoripyörien 11 kilowatin tehorajoitus tuli vasta pyörien valmistuksen loppumisen jälkeen. Vanhoja TZR:iä piti kuristaa ainakin pakoputkiston kuristuksilla. Yamaha TZR:t on varustettu Y.P.V.S-pakoaukonsäätimellä (Yamaha power valve system), joka tuo etenkin ennen tehopiikkiä (kierrokset alle 7000 rpm) paljon vääntöä, ja oikein toimiessaan säädin vähentääkin kulutusta ja helpottaa matka-ajoa. Y.P.V.S täytyi lukita kiinni-asentoon tehorajoituksen mukaan, yleensä 5 mm ruuvilla. Koska pyörällä on jo ikää, kuristettuja ”tetsareita” on vähemmän. Usea omistaja on jo laittanut pyörän tt:ksi (täysitehoiseksi) juuri sen tuoman teholisän takia. Lisäksi kuristaminen pienentää kaksitahtimoottorin käyttöikää.

Nykypäivän TZR

Yamaha TZR:t ovat edelleenkin suosittuja Honda NSR:n kanssa. Pyörät ovatkin hyvin kestäviä ikäänsä nähden. 50-kuutioiset mopoversiot ovat erittäin suosittuja, ja osa malleista on Valentino Rossin Yamaha YZR M1-pyörän replikaversioita.

Yamaha esitteli uuden kyykky-mallisen kevytmoottoripyörän 2008, Yamaha YZF R-125:n, kilpailemaan huippusuositun Honda CBR 125R -pyörän kanssa. Pyörä kuuluu Yamahan YZF R-sarjaan, ja siitä on muodostunut CBR:n kaltainen myyntimenestys menevän ulkonäkönsä ja luotettavan tekniikkansa vuoksi.

Aiheesta muualla
englanninkielinen arvostelu 
TZR-mallin kehitys ja eri mallit ja niiden tekniset tiedot englanniksi 

TZR 125
Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitti

Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitti kulkee halki Kaldoaivin erämaan Suomen Lapissa. Kesäreitti on 60–70 kilometriä ja hiihtoreitti noin 60 kilometriä pitkä.

Reittiselostus
Sevettijärvi–Pulmanki-vaellusreitin päätepisteet ovat Sevettijärvi ja Nuorgamin lähellä olevan Pulmankijärven eteläpää. Luonto on pääosin karua, koivua kasvavaa tunturiylänköä, mutta etelämmässä Sevettijärven lähellä maasto on metsäisempää.

Vaellusreitillä on autiotupia noin kymmenen kilometrin välein. Autiotuvilla on vedenottopaikat, ja reitin varrella on paljon pieniä järviä, joiden vesi on yleensä juomakelpoista.

Lähteet
Luontoon.fi – Sevettijärvi – Pulmanki -reitti 

Vaellusreitit
Johann Bernhard Fischer von Erlach

Johann Bernhard Fischer von Erlach ( kastettu 20. heinäkuuta 1656 Graz, Itävalta – 5. huhtikuuta 1723 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen arkkitehti barokin aikakautena. Hänen töillään oli suuri merkitys ja vaikutus Itävallan Habsburgien valtakunnan arkkitehtuuriin. Fischer von Erlachin tunnetuimpiin töihin lukeutuvat Wienissä sijaitsevat Karlskirche ja Schönbrunnin linna.

Lähteet

Aiheesta muualla

Johann Bernhard Fischer von Erlach

Fischer von Erlach, Johann Bernhard
Fischer von Erlach, Johann Bernhard
Fischer von Erlach, Johann Bernhard
Tutti

Tutti on kumista, muovista tai silikonista valmistettu tuppimainen esine, jota vauvaikäiset lapset voivat imeä. Tutin imemisen on tarkoitus rauhoittaa lasta.

Historia 
Jotakin tutin versiota lienee käytetty kautta ihmiskunnan historian. Ensimmäisen pehmeästä kumista valmistetun tutin patentoi 18. syyskuuta 1900 yhdysvaltalainen C. W. Meinecke.

Haitat ja hyödyt 
Tutin liian pitkäaikainen käyttö saattaa lisätä purentavikoja ja korvatulehdukseen sairastumisen riskiä. On myös esitetty, että tutin käyttö taannuttaisi poikalasten henkistä kehitystä, eritoten tunneälyä.

Tutin käytön on todettu useissa tutkimuksissa vähentävän kätkytkuoleman riskiä. Tutin imeminen on myös sormien syöntiä pienempi paha purentavirheiden muodostumisessa, ja tutista on helpompi päästä eroon kuin sormien imeskelystä.

Katso myös 
 Tuttipullo

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tutista luopuminen 

Lastenhoito
Luca Cordero di Montezemolo

Luca Cordero di Montezemolo (s. 31. elokuuta 1947 Bologna, Italia) on italialainen liikemies, joka tunnetaan parhaiten autojätti Fiatin hallituksen entisenä puheenjohtajana, Ferrarin entisenä pääjohtajana sekä yhtenä Formula 1 -sarjan suurimmista vaikuttajista. Koulutukseltaan Montezemolo on juristi.

Montezemolo opiskeli lakia Rooman yliopistossa, josta hän siirtyi Columbian yliopistoon vuonna 1971. Myöhemmin hän siirtyi Fiat-konserniin, josta hänet siirrettiin Ferrarille 1973. Siellä hänestä tuli Enzo Ferrarin assistentti ja seuraavana vuonna jo Scuderia Ferrarin tallipäällikkö. Vuonna 1975 Montezemolo ylennettiin kuitenkin Ferrarista Fiatin urheilutoiminnan johtajaksi ja vuonna 1977 koko Fiatin johtajistoon.

Vuonna 1991 Montezemolo palasi Ferrarille, kun Fiatin pääjohtaja Gianni Agnelli nimitti hänet koko Ferrarin pääjohtajaksi, jossa hän toimi vuoteen 2014 asti. Hän toimi myös Maseratin johtajana vuosina 1997–2005.

Montezemolon vaikutus Formula 1 -sarjaan on ollut merkittävä. Jo hänen ensimmäisenä aikanaan Ferrarilla vuosina 1973–1977, talli voitti kaksi kuljettajien ja kolme valmistajien maailmanmestaruutta. Tehtyään paluun talliin hän palkkasi kaudeksi 1993 Peugeot'n johtajan Jean Todtin, joka houkutteli muun muassa Michael Schumacherin, Ross Brawnin ja Rory Byrnen talliin kaudeksi 1996. Vuonna 1999 Ferrari voitti valmistajien mestaruuden ensi kertaa 16 vuoteen ja seuraavana vuonna kuljettajien maailmanmestaruuden ensi kertaa 21 vuoteen. Tehtyään paluun Ferrarille, Montezemolo on johdattanut tallinsa kahdeksaan valmistajien- ja kuuteen kuljettajienmestaruuteen. 

Montezemolo toimi Fiatin hallituksen puheenjohtajana vuosina 2004–2010.

Luca Cordero di Montezemolo on sukua Andrea Cordero Lanza di Montezemololle, josta tuli kardinaali vuonna 2006.

Lähteet 

Formula 1 -taustavaikuttajat
Italialaiset liikemiehet
Italialaiset juristit
Italialaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Radio Mega

Radio Mega oli oululainen radioasema, jonka taajuusalue oli Oulun seudulla 103,1 MHz (3kW) ja Raahessa 100,7 MHz (1kW). Se soitti pääasiassa rockia, joka oli suunnattu 25–55-vuotiaille. Radio Mega lähetti selostuksen Oulun Kärppien jokaisesta koti- ja vierasottelusta, jotka selosti Ari Stenius. Myös AC Oulun vieraspelit kuultiin Megalta. AC Oulun pelien selostajana toimi Sebastian Waheeb. Tunnetuin Radio Megan toimittaja lienee ollut entinen kansanedustaja Lyly Rajala.

Oulun ensimmäiset kaupalliset paikallisradioasemat perustettiin vuonna 1988. Toinen asemista oli Radio Mega ja toinen Radio Kaiku, joka kuitenkin lopetti toimintansa vuonna 1991. Sittemmin Radio Mega oli osa SBS Finland -yhtiötä, jonka omisti kansainvälinen monimediakonserni ProSiebenSat.1 Media AG.

Radio Mega sai luvan laajentaa kuuluvuusaluettaan Muhokselle toimilupakierroksella 2006. Megan toivomuksesta lähetinpaikkakunnaksi vaihdettiin kuitenkin Raahe valtioneuvoston hyväksynnällä. Mega aloitti lähetyksensä Raahessa 30. lokakuuta 2008 taajuudella 90,8 MHz . Kuuluvuusongelmien vuoksi Raahen taajuus jouduttiin kuitenkin vaihtamaan 100,7 MHz:iin pian aloituksen jälkeen. Radio Megan toimitus sijaitsi aluksi Oulussa Asema- ja Mäkelininkadun risteyksessä, myöhemmin Hallituskadulla ja Isokadulla Iskelmä Oulun, Iskelmä Ankkurin ja Radio Pookin kanssa samassa rakennuksessa. Nykyään Megan entisessä toimituksessa sijaitsee Radio City Oulun toimitus.

Radio Megan lähetys oli kuultavissa myös Internetissä kanavan kotisivujen kautta. 5. kesäkuuta 2012 SBS Finland sai Liikenne- ja viestintäministeriöltä toimiluvan aloittaa Radio Megan lähetykset Ylivieskan alueella taajuudella 88,3 MHz kyseisen vuoden aikana. 11.6.2012 SBS Finland kertoi laajentavansa juhannuksen jälkeen Radio Cityn kuuluvuutta, minkä vuoksi Radio Megan nimi muuttui Radio City Ouluksi ja lähetykset tehdään jatkossa samalla kaavalla kuin Iskelmän lähetyksiä eli keskitetysti. Valtaosa ohjelmavirrasta tullaan tuottamaan ja lähettämään Helsingistä päin. Aluetoimituksesta tullaan kuitenkin tuottamaan ja lähettämään paikallisuutisia, Kärppien selostettuja jääkiekko-otteluita sekä päivittäistä tunnin mittaista paikallisohjelmaa. Myös paikallismainonta tulee säilymään. . 20.6.2012 Radio Megan lähetykset aloitettiin Digitan Kiimingin radio- ja tv-asemalta ja samalla aseman lähettimen voimakkuutta nostettiin yhdestä kilowatista kolmeen kilowattiin. Megan ensimmäinen lähetysantenni sijaitsi lämpövoimalan savupiipussa. Näin ollen kanavan kuuluvuusalue laajentui Oulun alueella merkittävästi ja vanhat lähetykset Digitan Oulun Nokelan radioasemalla päättyivät. Megan lähetykset päättyivät lopullisesti 25. kesäkuuta 2012. Radio City Oulu aloitti lähetykset Megan entisillä taajuuksilla välittömästi lopetuksen jälkeen.

Lähteet 
 

Radio Mega
Suomalaiset radioasemat
SBS Discovery Media
Pentti Saares

Pentti Saares (4. helmikuuta 1911 Suonenjoki – 26. kesäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, klaffi ja SF:n järjestäjä.

Saares teki pitkän uran SF-elokuvassa: hän teki pitkän uran myös teatterissa. Klaffi- ja järjestystehtävien ohella Saares oli myös sivuosien erikoismies, hän teki yhteensä 40 pientä elokuvaroolia, tunnetuimmat niistä ovat muun muassa elokuvissa Kersantilleko Emma nauroi?, Ryhmy ja Romppainen, Kuollut mies rakastuu, Kohtalo johtaa meitä, Haaviston Leeni, Pojat, Sissit, Täällä Pohjantähden alla, Leikkikalugangsteri, Pohjantähti, Viimeinen savotta ja Runoilija ja muusa. Suurelle yleisölle Saareksen kasvot tulivat tutuksi teemainoksen vanhana, reilusti yli-ikäisenä kersanttina.

Saares kuoli 94-vuotiaana Helsingissä.

Aiheesta muualla
 Pentti Saareksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaisen elokuvan järjestäjät
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Desaster

Desaster on saksalainen vuonna perustettu 1988 thrash metal -yhtye, joka on saanut vaikutteita monilta metalliyhtyeiltä, kuten Venomilta, Hellhammerilta ja Destructionilta. Yhtyeen kitaristi Infernal on yhtyeen ainut, vielä yhtyeessä toimiva alkuperäisjäsen.

Kokoonpano

Nykyiset 

 Sataniac - laulu
 Infernal - kitara
 Odin - basso
 Tormentor - rummut

Entiset 

 Alex Erz - rummut (1988-1990)
 Cretor Cassie - laulu ja basso (1988-1990)
 Luggi - rummut (1992-1994)
 Thorim (oik. Tobias Mölich) - rummut (1994-1996)
 Okkulto - laulu (1992-2001)

Diskografia 
 The Fog of Avalon Kaizerslawten (demo, 1993)
 Lost in the Ages (demo, 1994)
 Ungod / Desaster (split, 1995)
 A Touch of Medieval Darkness (1996)
 Stormbringer (EP, 1997)
 Ride on for Revenge (single, 1998)
 Hellfire's Dominion (1998)
 "Proselytism Real" on Code Red (1999)
 Ten Years of Total Desaster (Best of/Compilation, 1999)
 Desaster in League with Pentacle (split, 2000)
 Tyrants of the Netherworld (2000)
 Souls of Infernity (EP, 2001)
 Divine Blasphemies (2002)
 Live in Serbian Hell (livealbumi, 2003)
 Brazilian Blitzkrieg Blasphemies (livealbumi, 2004)
 Angelwhore (2005)
 Invaders of Wrath (split, 2005)
 Sabbatical Desasterminator (split, 2005)
 Infernal Voices (EP, 2006)
 Satan's Soldiers Syndicate (2007)
 20 Years of Total Desaster (2009)
 Anniversarius (split, 2009)
 Zombie Ritual / Devil's Sword (EP, 2010)
 The Arts of Destruction (2012)
 The Oath of an Iron Ritual (2016)

Lähteet 

 Yhtyeen kotisivut  
 Metal-archives.com 

Saksalaiset thrash metal -yhtyeet
Saksalaiset black metal -yhtyeet
Havlíčkův Brod

Havlíčkův Brod (ennen vuotta 1945 Německý Brod, ) on kaupunki Havlíčkův Brodin piirikunnassa Vysočinan läänissä Tšekissä. Se sijaitsee Sázava-joen varrella. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 23 442 asukasta. 1200- ja 1300-luvuilla kaupunki oli hopean kaivuun keskus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin kaupungit
Piilokyttä

Piilokyttä (Deep Cover) on vuonna 1992 valmistunut yhdysvaltalainen trilleri, jonka ohjasi Bill Duke. Pääosissa olivat Laurence Fishburne ja Jeff Goldblum.

Dr. Dre ja Snoop Dogg sävelsivät elokuvan tunnusmusiikin, Deep Coverin.

Juoni

Russell Stevens hakee paikkaa huumeryhmään, jolla on tähtäimessään Kolumbian ulkoministerin veljenpoika, joka johtaa kokaiinin salakuljetusta Los Angelesissa. Päästäkseen tämän lähelle Stevensin täytyy sulauttua rikollisryhmään. Hänen ensimmäiseksi tavoitteekseen tulee saada lakimies ja huumekauppias David Jason luottamaan häneen. 

Jasonilla on kunnianhimoinen suunnitelma, joten Stevensin apu tulee enemmän kuin tarpeeseen. Koska Stevensin täytyy salata poliisitaustansa, hän joutuu myymään ostamiaan huumeita ja toisinaan tappamaan mahdolliset kilpailijat. Samalla hän joutuu punnitsemaan uudelleen rajan hyvän ja pahan välillä.

Näyttelijät

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kunnianhimoiseksi ja ammattitaitoiseksi trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla
Piilokyttä Rotten Tomatoes -sivustolla

Vuoden 1992 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Tuomiojärvi (Pieksämäki)

Tuomiojärvi on Pieksämäen Jäppilässä sijaitseva 2,14 km²:n kokoinen luonnonarvoiltaan arvokas järvi. Järvi muodostaa kokonaisuudessaan luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Natura 2000-verkostoon. Järvi liittyy Kymijoen vesistöön kuuluvaan Rautalammin reittiin.

Lintutorni ja laavu 
Lintutorni ja laavu valmistuivat syksyllä 2006. Laavulta lähtee 350 m pitkä metsäreitti, jossa suokohdilla on pitkät pitkospuut. Lintutorni on noin 6 metriä korkea. Pinta-alaa ylätasolla on noin 16m². Tornista voi tarkkailla Tuomiojärven monipuolista linnustoa. Laavun koko on 40 m², ja siellä voi yöpyä. Sen seinästöä kiertävät penkit ja kerrallaan sinne mahtuu noin 40 henkilöä. Paikalla on myös puuliiteri, wc-rakennus ja jäteastia.

Aiheesta muualla 
 Tuomiojärven sivusto

Pieksämäen järvet
Rautalammin reitti
Jäppilä
Suonenjoen valuma-alue
Russarön majakka

Russarön majakka (ruots. Russarö fyr) on majakka Hangon edustalla Russarön saarella. Kyseiselle paikalle ilmeni tarve majakalle 1800-luvun alussa, sillä Venäjän keisarikunnan meriministeriö totesi alueella tapahtuvan liikaa haaksirikkoja.  Jussarön alueen magneettiset häiriöt saattoivat aiheuttaa jopa mailin heittoja laivojen kursseihin. Silloin vanhan tunnusmajakan kattorakennelma purettiin ja sen tilalle rakennettiin puinen lyhtyrakennus. Heikkoa tornia vahvistettiin useaan otteeseen tukirakentein, ja kesällä 1838 torniin asennettiin uusi valolaitteisto.

Vuonna 1854 Krimin sodan aikana majakkatorni purettiin, ja linssistöt kuljetettiin turvaan. Sodan jälkeen haettiin lupaa uuden majakan rakentamiseen. Vuonna 1863 tuli valmiiksi nykyinen viisikerroksinen kivimajakka. Myös majakan henkilökunnan asuintilat uusittiin.

Majakan linssistö on niin sanottu Fresnelin linssistö, valo näkyi jopa 12 meripeninkulman päähän. Sen merkitys oli tärkeä 1870-luvulla, sillä silloin Hangosta tuli Suomen ensimmäinen talvisatama. Tornin viereen rakennettiin vuonna 1877 signaalimasto ja vuonna 1884 hankittiin sumutykki, jolla ammuttiin sumussa aina kaksi laukausta minuutin välein.

Lähteet

Aiheesta muualla
Russarön rakennushistoriallinen selvitys
 Majakanvartija kertoo..., Seura, 09.09.1936, nro 37, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen majakat
Hangon rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Mirage

Mirage (engl. ja  "kangastus") voi viitata johonkin seuraavista:

 Dassault Mirage III, hävittäjälentokone
 Mirage, Armin van Buurenin albumi
 Mirage, Camelin albumi
 Mirage, Fleetwood Macin albumi
 Mirage, Klaus Schulzen albumi
 Mirage, Meat Puppetsin albumi
 Mirage, Transformers-universumissa esiintyvä autobotti
 Mirage, pornonäyttelijä Briana Banksin alkuperäinen taiteilijanimi
 Mirage, kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Aladdin
 Mirage Studios, yhdysvaltalainen sarjakuvayhtiö
 MGM Mirage, yhdysvaltalainen uhkapeliyhtiö
 The Mirage, hotelli ja kasino Nevadassa. 
 El Mirage, kaupunki Arizonassa, Yhdysvalloissa
Leelee Sobieski

Leelee Sobieski (Liliane Rudabet Gloria Elsveta Sobieski, 10. kesäkuuta 1983 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura 

Sobieskin teki kuuluisaksi hänen roolinsa elokuvassa Deep Impact (1998) sekä modernin Lolitan rooli Stanley Kubrickin elokuvassa Eyes Wide Shut. Vaikka elokuva julkaistiin vuonna 1999, Leelee ei ollut vielä viittätoistakaan kun hänen kohtauksensa kuvattiin. Sobieski ystävystyi ohjaajan kanssa elokuvaa kuvatessa. Ranskan kansallispyhimyksen Jeanne d’Arcin rooli televisioelokuvassa Joan of Arc (1999) toi hänelle sekä Emmy-ehdokkuuden että Golden Globe -ehdokkuuden. Myös hänen tulkintansa Tosia Altmanista televisioelokuvassa Uprising (2001) poiki ehdokkuuksia.

Sobieskin ranskan kielen taito toi hänelle roolin elokuvissa A Soldier’s Daughter Never Cries (1998) ja L’Idole (2002), sekä minisarjassa Les Liaisons dangereuses (2003), jonka pääosissa esiintyvät Catherine Deneuve ja Rupert Everett. Elokuva perustuu Laclos’n klassiseen romaaniin Les Liaisons Dangereuses.

Muita Leelee Sobieskin tähdittämiä elokuvia ovat Jungle 2 Jungle (1997), Pakko olla in (1999), Here on Earth (2000), My First Mister (2001), Glass House – Painajainen sijaisperheessä (2001), Joy Ride (2001) ja Max (2002) sekä NBC:n minisarjassa Hercules (2005). Sobieski esiintyi Nicolas Cagen vastanäyttelijänä elokuvassa The Wicker Man (2006) sekä Al Pacinon kanssa elokuvassa 88 minuuttia. Sobieski näytteli myös gangsterielokuvassa Public Enemies Christian Balen ja Johnny Deppin kanssa.

Yksityiselämä 

Sobieski on kihloissa muotisuunnittelija Adam Kimmelin kanssa. Syyskuussa 2009 pari ilmoitti Sobieskin odottavan heidän ensimmäistä lastaan. Tyttö nimeltään Louisanna Ray Kimmel syntyi joulukuussa 2009.

Filmografia

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt