joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kannelmäen kirkko

Kannelmäen kirkko on 1. syyskuuta 1968 käyttöön vihitty, arkkitehtitoimisto Marjatta ja Martti Jaatisen suunnittelema kirkkorakennus Kannelmäen osa-alueella Kaarelan kaupunginosassa luoteisessa Helsingissä. 

Kirkko on rakennettu vuosina 1967–1968 kutsukilpailun voittaneen suunnitelman mukaan. 30 metriä korkea, telttamaiseen muotoon rakennettu, julkisivultaan kuparilla verhoiltu katto peittää kirkkosalia. Kirkkoväen ylle muodostuu neliosaisen katon väliin jäävien ikkunoiden muodostama valon ja taivaan esilletuova risti.

Kirkon 29-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas. Alttaritaulu on Hilkka Toivolan lasimaalaus Elämänpuu vuodelta 1972. Kalusteina on Kari Asikaisen suunnittelemien Kari-tuolien prototyyppejä.

Kirkkoa käyttävät sekä Kannelmäen seurakunta että ruotsinkielinen Petrus församling.

Kannelmäen seurakunnan virasto- ja kerhotilat sijaitsevat matalammassa siipirakennuksessa.

Kirkko on vuodesta 2010 lähtien kuulunut Museoviraston arvokohteiksi luokittelemien, valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kirkkoesittelyt – Kannelmäen kirkko 
 Kannelmäen seurakunnan sivut

Betoniarkkitehtuuri
Helsingin kirkot
Suomen kivikirkot
Kaarela
S-400

S-400 Triumf ( eli "Triumfi", ) on venäläinen ilmatorjunta- ja ohjustentorjuntaohjus.

Ohjusjärjestelmän kehitti Almaz-suunnittelutoimisto 1990-luvun lopulla. Se pohjautuu S-300-ohjusperheeseen ja aluksi sen nimityksen uskotaan olleen S-300PMU-3. Järjestelmään kuuluu neljän tyyppisiä ohjuksia, joista pisimmälle kantava yltää noin 400 km:n päähän. Järjestelmän kantama on siten suurempi kuin yhdysvaltalaisen MIM-104 Patriotin. Ohjuksen ensimmäiset testit tehtiin Kapustin Jarissa 12. helmikuuta 1999. Venäjän maavoimat otti ohjuksen käyttöön vuonna 2006. Ohjus toimii mm. Moskovan ohjuspuolustuksena. 

S-400-patteristoon kuuluu kahdeksan ohjusalustaa ja 32 ohjusta ja liikkuva komentokeskus. Järjestelmän on kerrottu kykenevän torjumaan häivelentokoneita, risteilyohjuksia ja keskimatkan ballistisia ohjuksia (kantomatkaltaan alle 3 500 km ja nopeudeltaan alle 4,8 km/s).

Natoon kuuluva Turkki on ostamassa S-400-järjestelmää. Vastatoimena Yhdysvallat aikoo keskeyttää F-35-hävittäjien myynnin maahan.  Ohjuksia on aiottu myydä Kiinaan.

Venäjä on siirtänyt teknologiaa Etelä-Koreaan, joka kehittää yksinkertaistettua versiota S-400-ohjuksesta, jota kutsutaan Cheolmae-2:ksi. Toteuttavat yhtiöt ovat Samsung Electronics ja ranskalainen Thales Group.

Käyttäjämaat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Ilmatorjuntaohjukset
Ohjuspuolustus
Venäläiset ohjukset
Haya Rashed Al Khalifa

Haya Rashed Al Khalifa (s. 18. lokakuuta 1952) () on bahrainilainen juristi ja diplomaatti. Hän toimi Yhdistyneiden kansakuntien 61. yleiskokouksen puheenjohtajana 12. syyskuuta 2006 alkaen 17. syyskuuta 2007 saakka. Hän oli yleiskokouksen kolmas naispuolinen puheenjohtaja.

Al Khalifa opiskeli oikeustiedettä Kuwaitissa ja valmistui 1974. Vuonna 1979 hän oli toinen kahdesta ensimmäisestä naispuolisesta lakimiehen ammatin harjoittajasta Bahrainissa. Sittemmin hän perusti oman lakiasiaintoimistonsa jota johtaa edelleen. Hän on myös ollut jäsenenä Bahrainin perustuslakituomioistuimessa. Lisäksi hän on opiskellut kansainvälistä julkisoikeutta Pariisin I yliopistossa Sorbonnessa.

Al-Khalifa oli 1997–1999 sovittelukomitean varapuheenjohtaja lakialan kansainvälisessä järjestössä IBA:ssa. Kansainvälisen kokemuksensa ansiosta hän sai maaltaan diplomaattisia tehtäviä. Vuosina 2000–2004 hän oli Bahrainin suurlähettiläs Ranskassa. Tämän ohella hän edusti maataan Belgiassa, Sveitsissä ja Espanjassa. Al Khalifa oli Bahrainin ensimmäinen naispuolinen suurlähettiläs. Hän osaa täydellisesti kolmea kieltä: arabiaa, englantia ja ranskaa.

Al Khalifa, kutsumanimeltään Sheikha Haya, on Bahrainin edustaja Unescossa. Kesäkuussa 2006 YK:n yleiskokous valitsi hänet Aasian edustajana tulevan 61. yleiskokouksen puheenjohtajaksi seuraamaan Jan Eliassonia vuoden kestävään virkaan. Al Khalifa aloitti virassaan 12. syyskuuta 2006 ja hänen kautensa päättyi 17. syyskuuta 2007. Hänen seuraajakseen 62. yleiskokouksen johtoon valittiin Srgjan Kerim.

Haya Rashed Al-Khalifa kuuluu Bahrainia hallitsevaan Al Khalifa -sukuun. Maata vuoteen 1932 hallinnut Isa ibn Ali Al Khalifa oli hänen isoisoisänsä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YK:n yleiskokouksen puheenjohtajasivu
 YK:n biografia yleiskokouksen puheenjohtajasta
 Lakiasiaintoimisto Haya Rashed Al Khalifa

Diplomaatit
Asianajajat
Bahrainilaiset henkilöt
YK:n virkamiehet
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Lindroos

Henrik Viktor (Heikki) Lindroos (31. toukokuuta 1865 Messukylä – 16. huhtikuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi porvarissäädyn valtiopäiväedustajana vuosina 1904−1905 sekä SDP:n kansanedustajana 1907–1908.

Elämä 
Lindroosin vanhemmat olivat Kangasalaisissa syntyneet sahatyömies Johan Gustaf Lindroos (1838−1905) ja Maria Stiina Heikintytär Mikkola (s. 1839). Lindroos työskenteli 13-vuotiaasta lähtien Tampereen pellavatehtaalla. Työnjohtajaksi noustuaan Lindroos siirtyi vuonna 1903 Tampereen Työväen Osuuskaupan myymälänhoitajaksi ja vuodesta 1906 lähtien hän työskenteli Suomen Osuuskauppojen Keskusosuuskunnan prokuristina Helsingissä. 

Lindroos liittyi Tampereen työväenyhdistykseen jo 1890-luvun vaihteessa ja toimi sen puheenjohtajana. Vuonna 1903 Lindroos oli yksi Forssan kokouksen puheenjohtajista ja 1905 hän kuului Tampereen suurlakkokomiteaan. Lindroos oli myös seitsemän vuoden ajan Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen. 

Valtakunnanpolitiikassa Lindroos oli Tampereen porvarissäädyn edustaja vuosien 1904–1905 valtiopäivillä. Kansanedustajaksi hänet valittiin maalsikuussa 1907 Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Lindroosin ainoaksi jäänyt kansanedustajakausi päättyi jo kesällä 1908 eduskunnan hajottamiseen. Lindroosia ei asetettu uudelleen ehdolle hänen poikettuaan eduskuntatyössään puolueen linjasta. Syksyllä 1907 Lindroos valittiin Suomen Pankin valtuusmieheksi porvaripuolueiden äänillä, kun hän oli ryhtynyt omin nokkinensa Yrjö Sirolan vastaehdokkaaksi. Myöhemmin Lindroos äänesti 21 vuoden kunnallisen äänioikeusikärajan puolesta vastoin puolueohjelman esittämää 20 vuoden ikärajaa.

Kansanedustajakautensa jälkeen Lindroos keskittyi työhönsä prokuristina. Hän oli myös SOK:n johtokunnan jäsen ja toimi hallintoneuvoston puheenjohtajana. Lindroos kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 49-vuotiaana huhtikuussa 1915. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Perhe 
Lindroosin puoliso oli Tampereelta kotoisin ollut Vilhemina Matilda Wallenius (s. 1863), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1899. Pariskunta oli lapseton.

Lähteet
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat
Pirkanmaan vaalipiiri
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Baltian valtatyhjiö

Baltian valtatyhjiö (1555–1561) syntyi vuonna 1555 kun Liivinmaan liitto hajosi.

Valtatyhjiön synty
Riian arkkipiispa vetäytyi Wolgastin sopimuksesta vuonna 1555  ja aloitti yhteistyön Mecklenburgin herttua Albert VII:n pojan Christoph von Mecklenburgin kanssa. Arkkipiispan vetäytyminen hajotti Liivinmaan liiton, joka oli rakennettu uskonpuhdistuksen kaataman saksalaisen ritarikunnan raunioille. Jo aikaisemmin, vuonna 1525 ritarikunnan protestanttiseksi kääntynyt suurmestari Albert oli perustanut itselleen Preussin herttuakunnan, joka oli asettunut Puolan vasalliksi. Tammikuussa 1558 Venäjän tsaari Iivana Julma aloitti sodan Liivinmaan ja Kuurinmaan valtaamiseksi. Tämä ajoi alueen eri osat hakeutumaan yhteistyöhön ulkovaltojen kanssa.

Vuonna 1561 Baltian valtatyhjiö oli täytetty seuraavasti:
 Moskovan suuriruhtinaskunta oli valloittanut Itä-Liivinmaan vuodesta 1558 alkaen. 
 Magnus von Holstein (myöhempi Liivinmaan kuningas Maunu) kaappasi itselleen Saarenmaan, Wiekin ja Kuurinmaan hiippakunnat 1560, hän oli Tanskan kuninkaan Kristian III:n suojeluksessa
 Tallinna ja Pohjois-Viro hakivat ensin Tanskan kuninkaan suojelusta vuonna 1558, mutta Tanska torjui ajatuksen. Tämän jälkeen Tallinna kääntyi Ruotsin kuningas Eerik XIV:n puoleen 1559, joka ottikin alueen haltuunsa 1561.
 1561 perustettu Kuurinmaan herttuakunta, joka haki Liettuan suojelusta asettumalla sen vasalliksi.
 1525 perustettu Preussin herttuakunta, joka oli Puolan kuninkaan vasalli.

160-vuotinen konflikti 
Saksalaisen ritarikunnan perinnöstä kamppailtiin aina vuoteen 1712 asti, jolloin alue oli jakautunut seuraavasti: Venäjä hallitsi koko Liivinmaata. Brandenburg oli liittänyt itseensä Preussin herttuakunnan vuonna 1660 ja vuonna 1701 näistä oli perustettu yhdistynyt Preussin kuningaskunta. Kuurinmaan herttuakunta oli Puolan vaikutusvallassa vielä vuoteen 1737 asti, mutta sitten sekin ajautui Venäjän keisarikunnan valtapiiriin. Lopullisesti Baltia jaettiin Preussin kuningaskunnan ja Venäjän välillä Puolan jaoissa 1700-luvun lopulla.

Sodat joissa taisteltiin Baltian hallinnasta (kutsutaan myös joskus nimellä 160-vuotinen konflikti): 
 1558–1583 Liivinmaan sota – Venäjä luopui vaatimuksistaan Liivinmaahan Puolan hyväksi.
 1563–1570 Pohjolan seitsemän vuoden sota 
 1570–1595 Pitkä viha – Ruotsi voitti Venäjän ja Venäjä luopui vaatimuksistaan Koillis-Viroon.
 1598–1660 Kuusikymmenvuotinen sota
 1598–99 Ruotsin sisällissota
 1600–29 Puolan sota – Ruotsi torjui Puolan valloitusyritykset Pohjois-Virossa ja valtasi Riian ja Puolan Liivinmaan. (Ruotsi hallitsi myös Preussin satamia vuosina 1629–35.)
 1643–45 Ruotsin–Tanskan sota – Ruotsi sai Saarenmaan Tanskalta.
 1655–1661 Pohjan sota – Preussin herttuakunta siirtyi Puolan alaisuudesta Brandenburgille. Ruotsi torjui Venäjän yritykset vallata Liivinmaa. Ruotsin laajeneminen Baltiassa pysäytettiin.
 1700–1721 Suuri Pohjan sota – Venäjä valtasi Ruotsilta koko Liivinmaan.

Lähteet 

Latvian historia
Liettuan historia
Viron historia
Espanjan Grand Prix 2002

Espanjan Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden viides osakilpailu, joka järjestettiin Espanjan Circuit de Catalunyalla Kataloniassa 28. huhtikuuta 2002. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher.

Minardi vetäytyi kilpailusta vedoten turvallisuussyihin, koska tallin etusiivet olivat jatkuvasti hajonneet kisaviikonlopun aikana. Talli ei halunnut riskeerata kuljettajiensa turvallisuutta.

Tulokset

Muuta
 Jaguarin Eddie Irvine lähti kilpailuun viimeisestä lähtöruudusta, koska hänen autostaan löydettiin sääntöjenvastaista polttoainetta.

Lähteet

2002
Amazo

Amazo on  Gardner Foxin ja Mike Sekowskyn luoma kuvitteellinen androidi DC Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hahmon ensiesiintyminen oli The Brave and the Bold -sarjakuvalehdessä.

Hahmon elämäkerta
Professori Ivon pakkomielteenä oli tuhota Oikeuden Puolustajat. Tätä tarkoitusta varten hän loi androidin nimeltä Amazo, jolla on erikoinen kyky ottaa itselleen mikä tahansa superkyky toiselta superolennolta. Androidi ei kuitenkaan ollut kiinnostunut taistelemaan Oikeuden puolustajia vastaan, ja Ivo joutui toistuvasti ohjelmoimaan Amazon uudelleen, jotta androidi täyttäisi tehtävänsä tuhota supersankarit.

Voimat
Amazolla on kyky kopioida kenen tahansa supervoimat itselleen.

Muissa medioissa

Animaatio

Justice League
Amazolla oli muutaman jakson mittainen vierailu Justice League- ja Justice League Unlimited -sarjoissa, joissa hahmon äänenä toimi Robert Picardo.

Batman: Under the Red Hood
Amazo esiintyi ensimmäisen kerran elokuvaversiona Batman: Under the Red Hoodissa, jossa hahmon äänenä toimi Fred Tatasciore.

Se oli alun perin Black Maskin tilaama ase, jolla rikollispomo yritti saada lisää vaikutusvaltaa. Punahuppu kuitenkin lahjoi kuljettajat tuomaan lastin hänelle. Paikalle saapuneet Batman ja Nightwing kuitenkin tappelivat sitä vastaan ja taistelun päätteeksi onnistuivat tuhoamaan sen.

Injustice
Amazo oli Ra's al Ghulin rakentama kyborgi, jonka hän esitteli Teräsmiehelle tarkoituksenaan avustaa häntä turvaamaan maailmanrauhaa. Todellisuudessa Amazon tarkoitus oli tuhota Teräsmies ja myöhemmin Amazon aiheutettua viattoman siviilin ja poliisien kuolemat Teräsmies tajusi huijauksen ja taisteli Amazoa vastaan, mutta Amazo kykeni kopioimaan Teräsmiehen voimat ja pitämään puoliaan. Muiden Oikeuden Puolustajien saavuttua paikalle taistelemaan Amazoa vastaan, Amazo tappoi Hawkmanin ja Cyborgin, kunnes Batman onnistui jäädyttämään Amazon rintamuksen ja muiden halkaistessa Amazon kahtia ja venyttäen tämän ruumista, Plastic Man onnistui lopulta tuhoamaan Amazon menemällä tämän sisälle ja räjäyttämällä tämän ruumiin kappaleiksi.

Hahmoa näytelleet

DC Comics
Kuvitteelliset robotit
Monacon Grand Prix 2002

Monacon Grand Prix 2002 oli Formula 1 -kauden 7. osakilpailu, joka ajettiin 26. toukokuuta 2002 Monacon katuradalla. Kilpailun voittoon ajoi David Coulthard.

Tulokset

Muuta 
 Mika Salon 100. kilpailu.
 Mercedes-moottorin 150. kilpailu.
 Mercedes-moottorin 40. voitto.
 Arrowsin viimeinen MM-piste.
 Kilpailuviikonlopun aikana käsiteltiin Jos Verstappenin ja Arrowsin välisiä sopimuserimielisyyksiä oikeusteitse, mikä päättyi Arrowsin eduksi.

Lähteet 

Monacon Grand Prix
Crackers International

Crackers International on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren vuonna 1988 julkaisema EP.

Julkaisuvuonna 1988 useamman kappaleen sisältävät EP-levyt rankattiin Britanniassa samoilla listoilla kuin yleensä vain yhden tai kaksi kappaletta sisältävät singlet. Neljä kappaletta sisältäneestä, brittilistan sijalle 2. kohonneesta, Crackers Internationalista tulikin yksi Erasuren suurimmista singlelistamenestyksistä kautta aikain.

Britannian ja Yhdysvaltojen erilaisista listasäännöistä johtuen amerikkalainen julkaisu sisälsi kaksi raitaa brittijulkaisua enemmän. EP:n tunnetuin kappale "Stop!" - johon koko EP:n listamenestys yleensä samaistetaan - julkaistiin USA:ssa myös erillisenä singlenä.

EP:stä julkaistiin Britanniassa myös jouluinen erikoispainos Crackers International Part 2, joka sisälsi Erasuren version tunnetusta joululaulusta "God Rest Ye Merry Gentlemen".

Muusikot

 Vince Clarke - syntetisaattorit, kosketinsoittimet
 Andy Bell - laulu

Kappalelista

Britannia

 "Stop!" (Clarke/Bell)
 "The Hardest Part" (Clarke/Bell)
 "Knocking On Your Door" (Clarke/Bell)
 "She Won't Be Home" (Clarke/Bell)

USA

 "Stop!" (Clarke/Bell)
 "The Hardest Part" (Clarke/Bell)
 "Stop!" (12" Version) (Clarke/Bell)
 "Knocking On Your Door" (Clarke/Bell)
 "She Won't Be Home" (Clarke/Bell)
 "Knocking On Your Door" (12" Version) (Clarke/Bell)

Crackers International Part 2

 "Stop! (Mark Saunders 12 Inch Remix) (Clarke/Bell)
 "Knocking On Your Door" (Mark Saunders 12 Inch Remix) (Clarke/Bell)
 "God Rest Ye Merry Gentlemen" (trad.)

Erasuren albumit
Mute Recordsin albumit
Vuoden 1988 EP:t
Kankaantausta (Hämeenlinna)

Kankaantausta tai Kankaantaka on Hämeenlinnan 20. kaupunginosa. Vuoden 1948 osittaiseen kuntaliitokseen asti Kankaantaka oli yksi Vanajan kunnan kylistä. Kankaantausta sijaitsee 1–3 kilometriä Hämeenlinnan keskustan eteläpuolella, Myllymäen ja Hattelmalan kupeessa, rajoittuen pohjoisessa Jaakonkatuun, idässä Vanajaveteen, etelässä Turun valtatiehen ja lännessä Hattelmalanharjuun. Kaupunginosan kahtia jakavan Helsinki–Tampere-moottoritien itäpuolella Kankaantaustaan kuuluvat Virvelin ja Visamäen alueet. Kankaantaustassa on etupäässä omakoti- ja rivitaloja. 

Kankaantaustan länsilaidalla sijaitsee Punaporttina tunnettu alue, johon kuuluvat muun muassa asuntolahotelli Punaportti sekä aiemmin Sibelius-opiston rakennuksena toiminut Aartelan talo. Kankaantaustan rajalla sijaitsi aiemmin Hämeenlinnan kaupungin ja Vanajan kunnan tulliraja, jolla perittiin ”pikkutullia” kaikista kaupunkiin tuotavista tavaroista. Tullin rakennus ja portti oli maalattu punaisiksi, josta alue sai nimensä Punaportti. Tämän paikan on tehnyt tunnetuksi kansanlaulaja Irwin Goodmanin laulama ja säveltämä sekä Vexi Salmen sanoittama ”Punaportin blues”.

Vanajan kunta rakennutti Kankaantaan kylään kansakoulun 1893–1894. Kankaantaan koulu oli Kanta-Hämeen maakunnan seitsemänneksi vanhin yhä käytössä oleva kansakoulutalo. Koulu lakkautettiin vuonna 2009, ja sen paikalle on suunniteltu asuntoja.

Kankaantaustan itäosaan, nykyiselle Visamäen asuinalueelle, rakennettiin 1950-luvulla piirimielisairaala ja sen myötä useita kerrostaloja niin sairaalan kuin sen henkilökunnankin käyttöön. Mielisairaalan lopetettua toimintansa nämä Vanhan- ja Nuoren-Lapion ratsutilojen maille rakennetut rakennukset ovat nykyisin Hämeen ammattikorkeakoulun käytössä. Lisäksi samalle alueelle on vuonna 2006 valmistunut Innopark-niminen toimisto- ja toimintatilaa sisältävä suuryksikkö, joka tekee läheistä yhteistyötä ammattikorkeakoulun kanssa. Muutoinkin Visamäki on kehittyvää aluetta, ja sinne on valmistunut uutta rakennuskantaa tasaisesti 2000-luvun alusta lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Punaportti Häme-Wikissä

Vanajan kylät
Luettelo Suomen maavoimien kalustosta

Tämä on luettelo Suomen maavoimien nykyisestä kalustosta.

Jalkaväki

Käsiaseet

Tukiaseet

Panssarintorjunta-aseet

Kranaatinheittimet

Panssaroidut ajoneuvot

Taistelupanssarivaunut

Rynnäkköpanssarivaunut

Muut panssarivaunut

Panssariajoneuvot

Ilmatorjunta

 23 ilmatorjuntakanuuna 61 +900
 23 ilmatorjuntakanuuna 95
 Ilmatorjunnan johtokeskus -87
 Maalinosoitustutka 87
 Maalinosoitustutka 95

Kenttätykistö

Haupitsit

Kanuunat

Raketinheittimistö

Moottoriajoneuvot

Kuorma-autot 
 ZIL 131 -keskiraskas maastokuorma-auto (2642)
 Sisu SA-150 -keskiraskas maastokuorma-auto
 Sisu A-45 -keskiraskas maastokuorma-auto
 Sisu E11T 6x6 -raskas maastokuorma-auto
 Sisu E11/E14T 8x8 -raskas maastokuorma-auto
 Sisu E13TP 8×8 -suojattu maastokuorma-auto
 Scanian 4-sarjan kuorma-autot
 Scania PUJO puhdistusajoneuvo
 Sisu SA-240 -raskas maastokuorma-auto
 Sisu SK-181 4x4 -keskiraskas maastokuorma-auto
 Sisu SK-250 -ammusauto 
 Sisu SM-270 -säiliöauto
 Sisu A2045 -keskiraskas maastokuorma
 KrAZ-255B-ponttonikalustokuorma-auto
 Mercedes-Benz Unimog -keskiraskas maastokuorma-auto
 KrAZ-255B-telamattokuorma-auto 
 KrAZ-255B-kalturikuorma-auto
 KrAZ-255B-siltakalustokuorma-auto
 Tatra T815 -raketinheitinkuorma-auto
 Sisu Raivaamisajoneuvo 92 -raivaamiskuorma-auto

Telakuorma-autot 

 Sisu NA-110 -telakuorma-auto
 Sisu NA-140 BT -telakuorma-auto
 Hägglunds Carrier BV 206 -telakuorma-auto

Muut ajoneuvot 
RG-32-panssaroitu maastoauto (74)
Land Rover 5D Defender -maastoauto
UAZ 5D STW -maastoauto
Mercedes-Benz Geländewagen -sairasauto
Mercedes-Benz Geländewagen -viestiauto
Volkswagen Ambulance -sotilasambulanssi
Volkswagen Transporter -Sotilaspoliisiauto
Mercedes-Benz Vito -henkilökuljetusauto 
Toyota Hilux -henkilökuljetusauto
KTM 400 -moottoripyörä
Yamaha WR250R -moottoripyörä
Lynx GLX 5900 syncro -moottorikelkka
Raisu 92 -raivaamisajoneuvo
KMT 5 M -miinanraivausjyrä (Panssarivaunu T55 M:n eteen asennettava mekaaninen laite)
PEKKA-pioneerierikoiskalustoajoneuvo

Maavoimien ilma-alukset 
 Hughes McDonnell Douglas MD500 (koulutushelikopteri), 7 kpl
 NH90 (kuljetushelikopteri), 20 kpl
 RUAG Ranger (miehittämätön tiedustelulennokki), 12 kpl

Pioneeritoiminta
 Kylkimiina 87
 Viuhkapanos 84
 Viuhkapanos 2010

Maamiinat
 Telamiina 65 77
 Pohjamiina 87 94

Katso myös
 Luettelo Suomen maavoimien entisestä kalustosta

Lähteet
 
 Turun Sanomien artikkeli panssarivaunujen purkamisesta

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomen puolustusvoimien kalusto
Salvatore Valestra

Salvatore Valestra on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen mafiapomo. Hahmon teki ainoan esiintymisensä elokuvassa Batman: Mask of the Phantasm vuonna 1993. Hänen äänenään toimi elokuvasta Kummisetä tuttu Abe Vigoda.

Historia
Salvatore Valestra oli vanhanajan mafiapomo Gothamissa ja johti omaa ryhmäänsä, johon kuuluivat muun muassa Buzz Bronski, Chuckie Sol, Carl Beaumont ja tuntematon palkkamurhaaja, joka tulevaisuudessa tunnetaan nimellä Jokeri. Hän hallitsi suurin osin Gothamin alamaailman liiketoimintoja ja monesti lahjoi Gothamin Pormestariakin. Carl Beaumont ollessa velkaantuneena Valestralle hän päätti paeta tyttäresä kanssa toiseen maahan. Valestra kuitenkin tiesi missä heidän uusi paikka sijaitsi ja lähetti palkaamurhaajansa (Jokerin) tappamaan Beaumontin.

Noin 10 vuotta tapahtuman jälkeen Beaumontin tytär Andrea matkasi kohti Gotham Cityä, naamioituneena Phantasm hahmoksi hakemaan kostoa. Yksitellen hän onnistui tappamaan kaksi ensimmäistä. Valestran ollessa jo yli 60-vuotias hän säihkähti tapahtunutta lukiessaan lehdestä, kuinka Buzz Bronski ja Chuckie Sol oli murhattu ja lehden mukaan Batmaniä pidettiin syyllisenä tähän. Valestra yritti kaikin keinoin saada itsensä turvaan uhalta, mutta kun mikään ei auttanut Valestra matkasi Jokerin luokse pyytäen häntä tappamaan Batmanin. Jokeri uskotteli Valestralle suostuvansa tekemään mitä hän pyysi, mutta tappoikin entisen mafiapomon ja vei rahat.

DC-animaatiouniversumi
DC-universumin sivuhenkilöt
Kuvitteelliset mafiosot‎
Naisten Pankki

Naisten pankki on vapaaehtoisten verkosto, jonka kerää varoja kehitysmaiden naisten toimeentulon parantamiseksi kestävän kehityksen periaattein. Varoilla tuetaan naisten ammatti- ja yrittäjäkoulutusta, työkalujen ja materiaalin hankintaa sekä naisten oikeuksien ja aseman parantamista.  

Kirkon ulkomaanapu verkostoineen auttaa etsimään avustuskohteet sekä valvomaan niitä. Se myös hallinnoi Naisten pankin varoja.

Pankin synty
Naisten pankki on suomalainen keksintö. Se sai alkunsa Liberiassa tammikuussa 2007 vierailleiden suomalaisten naisten ja Kirkon ulkomaanavun yhteistyönä. 15 naisen ryhmä tutustui Liberiassa naisten asemaan ja sen seurauksena se päätti perustaa Naisten pankin. Perustajajäsenet olivat Anne Valsta, Anni Vepsäläinen, Antti Pentikäinen, Kirsi Saloranta, Leena Majander, Marianne Heikkilä, Marjatta Rasi, Merja Ylä-Anttila, Minna Varajärvi, Päivi Sihvola, Raija Kemiläinen, Saara Rastio, Satu Mehtälä, Tarja Kantola ja Tarja Virmala

Lähteet
Naisten pankki

Aiheesta muualla
Naisten pankin verkkosivut

 Hyväntekeväisyys
 Kehitysyhteistyö
 Vapaaehtoistyö
Jean-Pierre Jarier

Jean-Pierre Jacques Paul Jarier (s. 10. heinäkuuta 1946 Charenton, Ranska) on ranskalainen entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hänen lempinimensä oli "Jumper", jonka hän sai March-tallin ajouransa aikana väärin lausutusta etunimestä.

Hyvät näytöt Formula France -sarjassa siivittivät Jarierin uran Ranskan Formula 3 -luokkaan, jossa hän oli kolmas 1970. 1971 hän pääsi kokeilemaan Marchin F1-autoa Italian GP:ssä, ja saavutti paikan tallissa kaudelle 1972. Hänet kuitenkin lomautettiin kesken kauden säästösyistä. Seuraavalla kaudella hän ajoi sekä F2-, että F1-luokkia Marchilla. F2-sarjan hän voitti ylivoimaisesti.

1974 hän sai sopimuksen Shadow'lle. Hänestä tuli tallin ykköskuljettaja Peter Revsonin kuoltua, ja sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi Monacon GP:ssä. Kauden 1975 hän aloitti heti paalupaikalla, mutta auto hajosi lämmittelyssä. Hän oli lähellä voittaa Brasilian osakilpailun, kunnes polttoainepumpun hajoaminen pakotti hänet keskeyttämään. Epäluotettava auto kiusasi Jarieria koko kauden, eikä hän saavuttanut neljättä sijaa parempaa tulosta.
Vuoden 1976 Brasilian GP:ssä Jarier taisteli voitosta Niki Laudaa vastaan ja ajoi nopeimman kierroksen, kunnes ajoi öljyyn ja keskeytti.

Hän vaihtoi tallia kaudelle 1977 Pensken valmistamaan ATS:ään. Hän saavutti yhden pisteen tallille kaudella, ja ajoi loppukauden Shadow'lla ja Ligierillä, kun ATS jätti kauden viimeiset Grand Prix't väliin. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa.

Seuraavalla kaudella hän sai väliaikaiset potkut ATS:stä riideltyään tallipäällikö Hans Schmidtin kanssa, mutta sai pian paikkansa takaisin. Hän kuitenkin jätti tallin jälleen ja täytti Ronnie Petersonin paikan Lotuksella. Hän ajoi loistavasti Yhdysvaltain GP:ssä ja Kanadan GP:ssä, mutta kumpikin kilpailu päättyi lopulta keskeytykseen (syinä voimansiirto, jarrut ja öljyvuoto).

Nämä näytöt riittivät Tyrrellille, johon Jarier siirtyi 1979. Kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Britannian GP:n kolmas sija. Hän siirtyi Ligierille tuuraamaan Jean-Pierre Jabouillea 1981, ja tämän toivuttua Jarier siirtyi jatkoi ajamistaan Osellalla, saavuttaen hyviä sijoituksia tallin suorituskyvyn huomioon ottaen.

Seuraavalla kaudella Jarier ei saavuttanut yhtään pistettä, ja lopetti uransa epäonnistuneen kauden 1983 jälkeen. Hän teki paluun kilpa-auton rattiin vasta 1980-1990-lukujen taitteessa ajamalla erilaisissa Touring Carseissa ja Porsche Cupeissa. Tämän jälkeen hän on jatkanut uraansa kilpa-autoilussa, voittaen mm. Ranskan GT -mestaruuden kahdesti (1998 ja 1999).

Muuta
Jarier on toiminut myös stunttina John Frankenheimerin elokuvassa Ronin.

Lähteet

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Porsche Supercup -kuljettajat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Formula 2

Formula 2 tai lyhyemmin F2 on autourheiluluokka.

Formula 2 -sarjan korvasi Formula 3000 -sarja vuonna 1985 ja vuonna 2005 se korvattiin GP2-sarjalla. Formula 2 -sarja teki paluun vuonna 2009 ja se toimi aina vuoteen 2012 asti. Silloisen sarjan promoottori MotorSport Vision päätti, että sarja lopettaa toimintansa eikä kilpaile kaudella 2013. Vuodeksi 2017 Formula 2 -sarja teki toisen paluunsa ja se korvasi GP2-sarjan nimellä FIA Formula 2 Championship.

Formula 2 -luokka toimii ponnahduslautana monelle nuorelle kuljettajalle Formula 1 -luokkaan.

Paluu 2009 
Vuonna 2008 Kansainvälinen autoliitto FIA päätti perustaa Formula 2 -luokan uudelleen. Uusi luokka aloitti toimintansa kaudella 2009. Sarjan tarkoitus on kehittää ja valmistaa nuoria kuljettajia Formula 1:iin.

Sarja kilpaili Bernie Ecclestonen hallinnoiman GP2-sarjan kanssa. FIA:n tavoitteena oli, että F2-sarjassa yhden auton ajattaminen maksaisi vuodessa vain noin 200 000 euroa, mikä on huomattavasti vähemmän kuin GP2:ssa. Sarjassa kilpailtiin aidosti tasavertaisella kalustolla. Autot suunnitteli Williams Grand Prix Engineering Ltd, ja niissä käytettiin Swindonin virittämää Audin 1,8-litraista ja 400-hevosvoimaista turbomoottoria. Kaudeksi 2010 moottorin teho nostettiin 425 hevosvoimaan. Kilpailujen järjestämisestä ja autojen toimittamisesta niihin vastasi Jonathan Palmerin johtama MotorSport Vision -yhtiö (MSV).

Kauden 2009 kilpailukalenteriin kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua eurooppalaisilla radoilla pääasiassa FIA:n WTCC-sarjan kilpailuviikonloppujen ohella. Jokaisena viikonloppuna ajettiin kaksi noin 110 kilometrin mittaista kilpailua, joiden kymmenelle parhaalle jaettiin mestaruuspisteitä Formula 1:stä tutulla asteikolla 10, 8, 6, 5, 4, 3, 2, 1. Sarjan mestarille oli luvassa testi Williamsin Formula 1 -autolla, ja kolmelle parhaalle FIA myönsi F1-luokassa tarvittavan superlisenssin. Kilpailuviikonloppujen lisäksi sarjaan kuului viidet viralliset testit, joista kolmet järjestettiin ennen kauden alkua. Sarjan mestaruuden voitti Andy Soucek. Kautta varjosti kahdeksannessa osakilpailussa tapahtunut onnettomuus, jossa edellisenä päivänä ensimmäisen palkintosijansa saavuttanut Henry Surtees sai surmansa.

Euroopan F2-mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla
Jim Hall

James 'Jim' Ellis Hall (s. 23. heinäkuuta 1935, Abilene, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Hän ajoi Formula 1 -luokassa vuosina 1960–63, jolloin hän osallistui 11 kilpailuun ja saavutti 3 MM-pistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.

Hall on ajanut myös Sebringin 12 tunnin ajoja, jotka hän voitti Chevroletin Chaparral 2 -mallilla vuonna 1965. Voitto oli pitkään merkittävä, koska Chevroletilla voittoon kyettiin jälleen kyseisissä ajoissa vasta 50 vuotta myöhemmin.

Muuta
Hallin poika Jim Hall Jr. on kaksinkertainen World Kart Champion -mestari, joka johtaa Jim Hall Kart Racing School -ajokoulua.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Autonsuunnittelijat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Adore

Adore on chicagolaisen alternative rock yhtyeen The Smashing Pumpkins neljäs studioalbumi. Virgin Records julkaisi albumin 2. kesäkuuta, 1998 Yhdysvalloissa. Adore on yhtyeen ainoa levy, jossa ei ole soittamassa rumpuja alkuperäinen rumpali Jimmy Chamberlin. Adore muutti yhtyeen musiikkityyliä; Greg Kot Rolling Stone -lehdestä sanoi albumista: "se ei ole vain tavallinen levy; se on täydellinen ero menneisyydestä." Albumiin on vaikuttanut elektroninen musiikki, ja siinä käytetäänkin rumpukonetta ja syntetisaattoreita. Levyn markkinoinnissa yhtyeen aikaisempi tyyli muuttuu goottisemmaksi.

Vaikka MTV on kutsunut levyä on "yhdeksi vuoden 1998 odotetuimmaksi albumiksi", Adore myi vain 1,1 miljoonaa kopiota Yhdysvalloissa, paljon vähemmän kuin yhtyeen aikaisemmat albumit Siamese Dream ja Mellon Collie and the Infinite Sadness. Joka tapauksessa se sai hyvät arviot kriitikoilta, ja se oli myös Grammy-ehdokkaana "parhaasta vaihtoehtomusiikki esityksestä".

Kappaleet
 "To Sheila" – 4:40
 "Ava Adore" – 4:20 
 "Perfect" – 3:23
 "Daphne Descends" – 4:38
 "Once Upon a Time" – 4:06
 "Tear" – 5:52
 "Crestfallen" – 4:09
 "Appels + Oranjes" – 3:34
 "Pug" – 4:46
 "The Tale of Dusty and Pistol Pete" – 4:33
 "Annie-Dog" – 3:36
 "Shame" – 6:37
 "Behold! The Night Mare" – 5:12
 "For Martha" – 8:17
 "Blank Page" – 4:51
 "17" – 0:17

Listasijoitukset

Albumi

Singlet

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Smashing Pumpkinsin albumit
Miasma Magazine

Miasma Magazine on metallimusiikkiin ja muihin kulttuurin ääri-ilmiöihin keskittynyt aikakauslehti, jota on julkaistu säännöllisesti kesästä 2004 lähtien. Lehti aloitti Muhoksella fanzinenä jo 1990-luvun alkupuolella. Miasma ilmestyi paperilehtenä neljä kertaa vuodessa noin 80-sivuisena. Lehden kotipaikka on Oulu, mutta toimittajakunta on jakaantunut ympäri maata.

Syksyllä 2012 lehden paperiversio lopetettiin.

Lehden kotisivut toimivat myös verkkolehtenä, jolta löytyy uutisia, haastatteluja, raportteja ja arvioita metallimusiikista. Lehti myös osallistuu kotikaupungissaan metallikeikkojen järjestämiseen yhteistyössä live-klubi Nuclear Nightclubin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lehden kotisivut

Suomalaiset musiikkilehdet
Metallijulkaisut
SMFR

SM-Fetisisti Ryhmä ry (Sadomasokismi-fetisistiryhmä) on vuonna 1996 perustettu helsinkiläinen yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on jakaa tietoa sadomasokismista ja fetisismistä, vaikuttaa yhteiskunnallisesti monimuotoisen seksuaalikulttuurin puolesta sekä järjestää tapaamismahdollisuuksia (klubeja, bileitä, yms.) BDSM:stä ja fetisseistä kiinnostuneille aikuisille.

SMFR piti ensimmäisen virallisen kokouksensa vuonna 1997, jolloin päätettiin rekisteröitymisestä ja nimestä. Sitä ennen kokoontumiset olivat vapaamuotoisia.

SMFR tekee yhteistyötä muiden alan yhdistysten kanssa (mm. Bizarre Club) ja järjestää bussikuljetuksia näiden tapahtumiin. SMFR:n tapahtumissa noudatetaan käytösetikettiä, joka kieltää esimerkiksi toisten koskemisen ilman heidän lupaansa.

Yhdistys voitti Vuoden kinkytekopalkinnon vuonna 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 
SMFR:n viralliset kotisivut

BDSM
Suomalaiset järjestöt
FK Karpaty Lviv

FK Karpaty Lviv on ukrainalainen jalkapalloseura Lvivin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1963. Se pelasi kaikki Ukrainan liigan kaudet Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen maansa pääsarjatasolla ennen kuin putosi kauden 2003–2004 jälkeen. Seura kuitenkin nousi takaisin pääsarjatasolle kaudeksi 2006–2007 sijoituttuaan toiseksi korkeimmalla tasolla toiseksi. Ukrainan liigassa sen paras sijoitus on kolmas. Seurassa on kuitenkin päästy myös mestaruuksien makuun, koska se on voittanut Neuvostoliiton cupin vuonna 1969 ja Ukrainan cupin loppuottelussa se oli vuosina 1993 ja 1999. Cupin voittojen seurauksena seura on päässyt osallistumaan sekä Cup-voittajien cupiin, että UEFA Cupiin. Seuran kotistadion on melko suuri ja sinne mahtuu lähes kolmekymmentätuhatta katsojaa. Suomalaisille seurasta on tuttu ainakin Edward Anyamkyegh, joka pelaa seinäjokelaisessa Sepsi-78:ssa ja on pelannut myös Kuopion Palloseurassa.

Aiheesta muualla

 Seuran sivusto
 FCKarpaty.Com.Ua

Ukrainalaiset jalkapalloseurat
Lviv
Vuonna 1963 perustetut urheiluseurat
Stained

Stained on Imperanonin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2004. Stained-levy tehtiin, kun levy-yhtiönä oli Nuclear Blast.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Aleksi Sihvonen – laulu, kitara
 Lauri Koskenniemi – kitara
 Eki Nurmikari – bassokitara
 Jaakko Nylund – rummut
 Aleksi Virta – kosketinsoitin

Vierailevat muusikot 
 Leonna Aho – laulu (kappale 8)
 Pasi Rantanen – laulu (kappale 6)

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 esikoisalbumit
Suomalaiset death metal -albumit
Maria Heiskanen

Maria Heiskanen (s. 21. elokuuta 1970 Kuopio) on suomalainen näyttelijä.

Ura 

Heiskasen läpimurtorooli oli ”Minna” ruotsalaisohjaaja Jan Troellin elokuvassa Il Capitano (1991). Heiskanen palkittiin suorituksestaan Chicagon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.

Heiskanen työskenteli Ruotsissa vuosina 1993–2003 sekä elokuvissa että teatterissa. Hänen työpaikkoinaan olivat muun muassa Kungliga Dramatiska Teatern sekä Riksteatern, jossa hän näytteli muun muassa Lars Norénin ohjaamassa versiossa Anton Tšehovin näytelmästä  Lokki (2001).

Suomessa Heiskanen on esiintynyt muun muassa Aleksi Salmenperän ohjaamassa elokuvassa Miehen työ (2007) sekä Aki Kaurismäen elokuvassa Laitakaupungin valot (2006). Molemmista roolisuorituksistaan Heiskanen oli sivuosaehdokkaana Jussi-palkinnon saajaksi.

Heiskanen esittää naispääosaa Jan Troellin ohjaamassa elokuvassa Ikuistetut hetket (2008) (Maria Larssons eviga ögonblick). Tästä roolisuorituksestaan Heiskanen sai Ruotsin arvostetuimman elokuvapalkinnon, Guldbagge-palkinnon, parhaasta naispääosasta. Heiskanen palkittiin roolistaan myös Valladolidin elokuvafestivaaleilla Espanjassa 2008 parhaana naisnäyttelijänä. Heiskanen sai myös Ruotsin TV 4:n Guldsolenin. Ikuistetut hetket oli Ruotsin Oscar-palkintoehdokas 2009.  

Heiskanen toimii hahmoterapeuttina Helsingissä.

Valikoitu filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Maria Heiskanen Artistgruppen:ssa 
 
 
 Maria Heiskanen on elokuvatähti, josta harva Suomessa tietää mitään – Ja nyt hän lopettaa uransa. Helsingin Sanomat 20.1.2018 (tilaajille)

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon saajat
Joanna Hayes

Joanna Hayes (s. 23. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen yleisurheilija.

Hayes voitti 1999 NCAA-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Samana vuonna hän valmistui Kalifornian yliopistosta. Hän osallistui samana vuonna Sevillan MM-kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 55,38. Vuonna 2000 Hayes karsiutui Yhdysvaltain olympiajoukkueesta sijoituttuaan olympiakarsinnoissa 400 metrin aidoissa neljänneksi ja 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Vuonna 2003 hän voitti 400 metrin aidoissa Pan-Amerikan kisat, Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä.

Hayes juoksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 neljänneksi 60 metrin aidoissa ajalla 7,86. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiakultaa Ateenan olympialaisissa 100 metrin aidoissa ajalla 12,37. Kauden lopussa hän voitti samassa lajissa IAAF:n yleisurheilufinaalin. Helsingin MM-kisoissa Hayes selvisi 100 metrin aitojen loppukilpailuun, mutta keskeytti. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes.

Ennätykset
 100 metrin juoksu: 11,41 (2004)
 100 metrin aitajuoksu: 12,37 (2004)
 400 metrin aitajuoksu: 54,57 (1999)

Lähteet

Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Koiramäki (Särkänniemi)

Koiramäki (vuoteen 2012 asti Lasten Eläintarha) on Tampereella Särkänniemen huvipuistossa sijaitseva teemapuistoalue, joka perustuu Mauri Kunnaksen luoman Koiramäki-kirjasarjan ympärille. Alueella toimi aikaisemmin Lasten Eläintarha, jonka eläimet ovat nykyään Koiramäessä. Alue uudistettiin kesäkaudeksi 2013 nykyiseen muotoonsa Koiramäeksi. Särkänniemi on ilmoittanut uudistuksen hinnaksi yli 5 miljoonaa euroa.

Historia 
Lasten Eläintarha avattiin vuonna 1970, jolloin sen eläinten lukumäärä oli melko vähäinen. Vuonna 2012 eli viimeisenä toimintavuotena Lasten eläintarhassa sekä nykyisin Koiramäessä asusteli ja asustelee noin 30 eri eläinlajia ja yhteensä 200 eläinyksilöä.

Koiramäki 
Alue on suunniteltu etenkin lapsiperheille, ja sieltä löytyy muun muassa Koiramäen kaupunki, maatila, talli ja Drakkulan linna sekä kauppoja. Koiramäessä ei kuitenkaan ole varsinaisia huvilaitteita. 

Koiramäen taustalla on ollut toiminnallisuuden ja yhdessätekemisen hakeminen. Suunnittelutyöt kestivät kolme vuotta, ja rakentaminen maksoi yli 5 miljoonaa euroa. Se on Särkänniemen suurin investointi 2000-luvulla.

Koiramäkeä on ollut suunnittelemassa Särkänniemen työntekijöistä koostuva oma työryhmä, amerikkalainen Bruce D. Robinson Design Group, Mauri Kunnaksen edustajana suunnittelussa Leena Carelse sekä arkkitehti- ja pääsuunnittelusta vastaamassa tamperelainen arkkitehtikonttori Petri Pussinen Oy.

Eläinlajit 

 Ponit
 Aasit
 Alpakat
 Koiranpennut
 Vuohet
 Vasikat
 Lampaat
 Siat
 Minipossut
 Mikropossut
 Kanit
 Marsut
 Luppakorvakanit        
 Jättikanit
 Maaoravat
 Kilpikonnat
 Linnut, monta eri lajia

Uutuudet 

 Alpakat vuonna 2004
 Alpakoiden varsat: Sancho 2005, Yacco 2006, Yasmi 2008, Jade 2009, Janette 2011 ja Sandra 2012
 Jättikanit ja muuli sekä leikkimökit 2008
 Chabo- ja orpington-kanat 2009
 Maaoravat ja viiriäiset 2010
 Maatiaiseläimet 2011: Suomenlampaat, kainuunharmaslampaat,  kyyttölehmät ja maatiaiskanat
 Mikropossut Maisa ja Pipsa vuonna 2012
 Koiramäki-uudistus 2013
 Villasika Maurix 2013

Lähteet 

 Särkänniemi.fi
 Särkkis | Lystiä ja menoa ympäri vuoden
 Lasten Eläintarha avautuu äitienpäiväviikonloppuna la 9.5.2009
 Plaza: Särkänniemen Lasten Eläintarha
 Turisti-info: Särkänniemen Lasten eläintarha

Aiheesta muualla 
 Teijan Eläinsivut

Suomen eläintarhat
Särkänniemi
Lester Brown

Lester R. Brown (s. 1934) on yhdysvaltalainen ympäristöasiantuntija. Hän johtaa perustamaansa Earth Policy –instituuttia. 

Vuonna 1974 hän perusti Washington D.C:ssä Yhdysvalloissa toimivan sitoutumattoman tutkimusorganisaation, Worldwatch-instituutin,  joka toimii kestävän kehityksen ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta. Worldwatch-instituutti  on julkaissut Maailman tila -raportteja vuodesta 1975 lähtien. 

Brown ajaa kestävää kehitystä, jota hän on käsitellyt kymmenissä kirjoissaan. Hän on yksi laajalevikkisimmistä tietokirjailijoista, sillä hänen teoksiaan on käännetty yli 40 kielelle. The Washington Postin mukaan hän lukeutuu 50 vaikutusvaltaisimman ajattelijan joukkoon. 

Brownin tuotannosta on suomennettu Elämän merkit. Maapallon ympäristötilastot (1993) sekä vuosittaiset Maailman tila – Worldwatch Institute raportit kehityksestä kohti kestävää yhteiskuntaa.

Tuotantoa

Man, Land and Food (1963) 
Increasing World Food Output (1965) 
Seeds of Change (1970) 
Man and His Environment: Food (with Gail Finsterbusch) (1972) 
World Without Borders (1972) 
In the Human Interest (1974) 
By Bread Alone (with Erik Eckholm) (1974) 
The Twenty-Ninth Day (1978) 
Running on Empty (with Colin Norman & Christopher Flavin) (1979) 
Building a Sustainable Society (1981) 
State of the World (with others) (1984-2001) 
Vital Signs (with others) (1992-2001) 
Eko Keizai Kakumei: Environmental Trends Reshaping The Global Economy (1998) (in Japanese) 
Saving the Planet: How to Shape an Environmentally Sustainable Global Economy (1992) 
Full House: Reassessing the Earth's Population Carrying Capacity (1995) 
Who Will Feed China?: Wake-Up Call for a Small Planet (1995) 
Tough Choices: Facing the Challenge of Food Scarcity (1996) 
Beyond Malthus: Nineteen Dimensions of the Population Challenge (with Gary Gardner and Brian Halweil) (1999) 
Eco-Economy: Building an Economy for the Earth (2001) 
Plan B: Rescuing a Planet Under Stress and a Civilization in Trouble (2003) 
Outgrowing the Earth: The Food Security Challenge in an Age of Falling Water Tables and Rising Temperatures (2004) 
Plan B 2.0: Rescuing a Planet Under Stress and a Civilization in Trouble (2006).
Maailman tila 2007 : urbaani tulevaisuutemme : raportti kehityksestä kohti kestävää yhteiskuntaa / Worldwatch-instituutti ; Molly O'Meara Sheehan, hankkeen johtaja ; Linda Starke, toimittaja ; suomenkielisen laitoksen vastaava toimittaja: Kati Pitkänen. Helsinki : Gaudeamus (2007)

Aiheesta muualla
Earth Policy Institute 
Worldwatch Institute 
Mumbaista Pudasjärvelle, Suomen Kuvalehti 16.2.2007 

Ympäristönsuojelu
Yhdysvaltalaiset tieteilijät
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Kovaa maata

Kovaa maata on vuosina 1994–1997 TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja.

Sarja tehtiin alun perin 12 jakson pituiseksi. Kesällä 1997 sarjaan kuvattiin päätösjakso, jossa selvisi miten sarjan henkilöille lopulta kävi. Sarja julkaistiin DVD:nä 2.11.2011 ja uudelleen juhlapainoksena 3.6.2016

Juoni

Sarja kertoo Viitalan perheen elämästä konkurssin jälkeen. Helsinkiläisperhe joutuu taloutensa romahdettua muuttamaan elämäntyyliään ja -arvojaan. Uuden elämänpiirin tarjoaa muutto perheen ekonomi-isän, Pentin, lapsuudenkotiin maalle. Ruusa-mummon huusholliin muuttaminen ei kuitenkaan miellytä Pentin vaimoa Seijaa, joka päättääkin lähteä omille teilleen. 

Ruusalla on omat suunnitelmansa poikansa perheen auttamiseksi, ja Penttikin innostuu maalla yrittämään uudelleen. Kyläläisten kanssa talkootyönä kunnostettuun kasvihuoneeseen Ruusa tilaa lastin tomaatintaimia. Tomaatit kasvavat hyvää vauhtia, kunnes pahan miehen maineessa oleva Tastula myrkyttää ne. Pentti ei vastaiskusta lannistu vaan yrittää uudelleen, tällä kertaa joulutähdillä.

Tekijät

Näyttelijät

Päärooleissa
Maija-Liisa Majanlahti – Ruusa Viitala
Risto Tuorila – Pentti Viitala
Anitta Niemi – Seija Viitala
Mirka Paukkonen – Susanna "Susku" Viitala
Mikko Ruuttunen – Pekka Viitala

Muissa rooleissa 

Juha Mäkelä – Antti Tastula 
Kaija Pakarinen – Virpi 
Jouni Sutka – Riku 
Matti Laustela –  Taisto Tujunen 
Inga-Liisa Laukka - Alma Halonen
Eero Soininen – Mikko Halonen
Ritva Koskensuu - Riitta Halonen
Inka Norros -  Halosen tytär
Miila Norros - Halosen tytär
Iris-Lilja Lassila - Aune Vitikainen
Otto Kanerva – Paavo Vitikainen
Erkki Björkbacka – Onni Vitikainen
Tarja Keinänen – Saara  

Ahti Jokinen – Reino Saarto 
Rauno Ahonen – Lasse Kujala 
Leila Itkonen – Miina
Vappu Jurkka – Elsa 
Antti Virmavirta – Uolevi Kiviranta
Tiina Jaakkola - Tiina
Inkeri Wallenius - Tiinan äiti
Jukka Voutilainen - Kauppias
Simo Tamminen – Waltteri Viitala 
Mika Nuojua - Kaikkosen poika
Antti Aro - Huoltoaseman mies
Erkki Friman - Eki
Lena Labart - Jatta

Esko Salmela - Aimo Andersson
Aleksander Korschunoff - Liikemies
Viktor Drevitski - Tulkki
Kai Alhanen - Make
Leena Pöysti - Kikka
Anna-Leena Mäki-Penttilä - Kikan äiti
Paavo Liski - Opettaja
Ulla-Sisko Tamminen - Siivoustoiminnan esimies
Timo Tuominen - Mies ravintolassa / Seijan miesystävä
Matti Varjo - Seijan isä
Kaija Sinisalo - Seijan äiti
Piret Kalda - Merle Tamm
Kari Parkkinen - Poliisi

Tomi Tuominen - Poliisi
Mikko Reitala - Lääkäri
Markku Maalismaa - Kirjastoauton kuljettaja
Jarmo Koski - Metsäherra
Martti Tschokkinen - Metsäherra
Anna-Liisa Manerus - Pappi
Ville Sandqvist - Pekka Lampinen
Kari Sorvali - Tuomari
Jukka Rasila – Pentti nuorena
Henri Sipilä – Pentti lapsena
Antti Mäkelä – Tastula lapsena 
Ulla Koivuranta - Tastulan äiti

Käsikirjoittajat
Eve Hietamies
Heikki Hietamies

Kuvaaja
Pauli Bessonoff

Leikkaaja
Jorma Höri

Ohjaaja
Tapio Suominen

Tuottaja
Kari Kyrönseppä

Jaksoluettelo

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kovaa maata -sarja Yle Areenassa

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Britannian Grand Prix 2002

Britannian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden kymmenes osakilpailu, joka järjestettiin 7. heinäkuuta 2002 Silverstone Circuitilla Englannin Silverstonessa. Alex Yoong karsiutui kilpailusta 107% säännön takia. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher.

Tulokset

Muuta 

Michael Schumacherin 60. voitto.

Lähteet 
Britannian GP 2002 F1-ruutu

Viitteet 

Britannian Grand Prix
Successor

Successor on kemiläisen power metallia soittavan yhtyeen, Sonata Arctican EP vuodelta 2000. Live-äänitykset äänitettiin Provinssirockissa 16. kesäkuuta 2000. EP:llä oleva San Sebastian äänitettiin myöhemmin uudelleen Silence-albumille ja tämän jälkeen vielä The collection albumille.

Kappaleet
 "FullMoon" (Edit) – 3:58
 "Still Loving You" (Scorpions cover) – 4:32
 "I Want Out" (Helloween cover) – 3:51
 "San Sebastian" – 4:44
 "Shy" – 4:16
 "Kingdom for a Heart" (Live) – 3:411
 "Replica" (Live) – 4:46
 "My Land" (Live) – 4:23
 "8th Commandment" (Live) – 3:511
 "Letter to Dana" (Live) – 5:311
 "Unopened" (Live) – 4:081
 "FullMoon" (Live) – 4:551

1Bonuskappale

Kokoonpano
 Tony Kakko – laulu
 Jani Liimatainen – kitara
 Tommy Portimo – rummut
 Janne Kivilahti – basso
 Mikko Härkin – kosketinsoittimet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2000 EP:t
Sonata Arctican albumit
Orientation

Orientation on kemiläisen power metallia soittavan yhtyeen, Sonata Arctican EP vuodelta 2001. Albumi julkaistiin ainoastaan Japanissa.

Kappaleet
 "Black Sheep" - 3:42
 "Mary-Lou (acoustic version)" - 5:06
 "The Wind Beneath My Wings (Bette Midler cover)" - 4:45
 "Die With Your Boots On (Iron Maiden cover)" - 4:24
 "Video "Wolf & Raven"
 "Haastattelu Tuskasta 2002"

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2001 EP:t
Sonata Arctican albumit
Don’t Say a Word

Don’t Say a Word on kemiläisen power metallia soittavan yhtyeen Sonata Arctican neljäs ja viimeisin EP vuodelta 2004.

Kappaleet 
Don’t Say a Word (Edit)
Ain’t Your Fairytale
World in My Eyes (Depeche Mode cover)
Two Minds, One Soul (Vanishing Point cover)

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 EP:t
Sonata Arctican albumit
Vuoden 2004 kappaleet
Presolaariset jyvät

Presolaariset jyvät ovat kiinteää materiaalia, jota oli tähtienvälisessä kaasussa ennen Auringon syntyä. Ne ovat muokkautumattomissa meteoriiteissa rakenteen pohjana. Niiden arvellaan olevan Aurinkoa vanhempia ja muokkautuneen esimerkiksi punaisten jättiläistähtien ulommassa kaasukehässä. Niitä on koostumukseltaan erilaisia. Niiden neon- ja ksenonpitoisuus ja epätavallinen isotooppipitoisuus viittaa Aurinkokunnan mitassa normaalista poikkeavaan alkuperään. Näissä on hyvin pienikokoisia, elektronimikroskopilla nähtäviä nanometrien kokoisia nanotimantteja. Tyypillisten 
presolaaristen jyvien läpimitta on mikronien luokkaa.

Niiden ainesosia ovat:

timantti (C)
grafiitti (C)
piikarbidi (SiC)
titaanikarbidi (TiC)
piinitridi (Si3N4)
korundi (Al2O3)
spinelli (MgAl2O4)
hiboniitti ((Ca,Ce)(Al,Ti,Mg)12O19)
titaanioksidi (TiO2)
silikaatti (oliviini, pyrokseeni, GEMS)

Aiheesta muualla
http://presolar.wustl.edu/work/grains.html
http://www.ciw.edu/lrn/psg_main.html
http://www.psrd.hawaii.edu/July97/Stardust.html
http://www.stecf.org/~ralbrech/amico/intabs/ottu.html 
http://www.mpch-mainz.mpg.de/~kosmo/sims/sternenstaub/sternenstaub.htm (images of presolar grains, text in German)
http://presolar.wustl.edu/~pgd (large database of isotopic data on presolar grains)

Meteoriitit
David Tzuriel

David Tzuriel (s. 23. syyskuuta 1946) on israelilainen psykologi. Hänen erikoisalansa on oppimisen dynaaminen arviointi. Tzuriel toimii professorina ja kasvatustieteiden tiedekunnan johtajana Bar Ilan yliopistossa. Hän on opiskellut kliinistä psykologiaa Yhdysvalloissa Vanderbiltin yliopiston Peabody Collegessa. Hänen tieteellinen työnsä liittyy Lev Vygotskyn ja Reuven Feuersteinin teorioiden empiiriseen perustelemiseen

Julkaisut

Kirjat
 Tzuriel, D. (1998). Cognitive modifiability: The dynamic assessment of learning potential, Tel-Aviv: Sifriat Poalim. (hepreaksi) 
 Tzuriel, D. (Ed.) (1999) Mediated learning experience: Theory, research, and applications . Haifa: Ach Press, Oranim College, and the International Center for Enhancement of Learning Potential (ICELP). (hepreaksi)
 Tzuriel, D. Dynamic assessment of young children, New York: Kluwer Academic/Plenum Press. 
 Haywood, H.C. & Tzuriel, D. (Eds.). (1992). Interactive Assessment, New York: Springer-Verlag. 
 Tzuriel, D. (Ed.). (1992). Special issue: Mediated learning experience. Bisdeh Chemed. Tel-Aviv: Religious Teachers Organization Press. (hepreaksi) 
 Tzuriel, D. (2004). La valutazione dinamica delle abilita cognitive. Milano: Erickson.

Aiheesta muualla
 David Tzurielin kotisivut 

Psykologit
Älykkyys
Israelilaiset tieteilijät
Spider (vuoden 2002 elokuva)

Spider on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut David Cronenbergin ohjaama elokuva. Se perustuu Patrick McGrathin samannimiseen romaaniin, josta McGrath sovitti itse käsikirjoituksen.

Elokuva käsittelee mielenvikaisuutta ja todellisuuden hämärtymistä.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
Elokuvan viralliset kotisivut 

David Cronenbergin ohjaamat elokuvat
Draamaelokuvat
Vuoden 2002 kanadalaiset elokuvat