joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Microsoft Flight Simulator

Microsoft Flight Simulator on Microsoftin julkaisema lentosimulaattoripeli IBM PC -yhteensopiville tietokoneille. 

Ohjelman ensimmäiset versiot kehitti 1970-luvun loppupuolella Sublogic-yhtiö, joka julkaisi sen nimellä FS1 Flight Simulator TRS-80:lle.
1980-luvun alussa Microsoft lisensoi oikeudet vastikään julkaistulle IBM PC:lle julkaistaviin versioihin, jolloin Sublogicin Bruce Artwick kehitti uuden version. Sublogic jatkoi pelin kehitystä ja julkaisi sitä myös muille alustoille.

Peli on suosittu viihdekäytössä ja keskittyy siviili-ilmailuun.

Microsoft Flight Simulator X (10.0), julkaistiin Suomessa lokakuussa 2006. Sen pelimaailma sisältää käytännössä koko maapallon kymmeninetuhansine lentokenttineen ja korkeuseroineen. Myös verkkolentäminen satojen muiden virtuaalipilottien kanssa on mahdollista, joidenkin pelaajien toimiessa lennonjohtajina. 

Joulukuussa 2014 Dovetail Games julkaisi Steam-jakeluun uudelleenjulkaisun Flight Simulator X:stä, jonka nimeksi tuli Microsoft Flight Simulator X: Steam Edition. Versio on käytännössä vastaava kuin alkuperäinen Flight Simulator X Gold Edition sisältäen sekä Deluxe- että Acceleration-lisäosat. Päivitys toi mukanaan takaisin aiemmin suljetun moninpelimahdollisuuden sekä muun muassa parannetun tuen Windows 8.1 -käyttöjärjestelmälle. Flight Simulator X: Steam Edition on edelleen markkinoilla. Microsoft sulki 29. tammikuuta 2009 Flight Simulator -sarjasta vastanneen ACES Game Studio -yksikön johtamiseen liittyvien ongelmien vuoksi. 

Vuoden 2019 pelialan E3-tapahtumassa Microsoft julkisti uuden Microsoft Flight Simulatorin, jonka maisemanpiirto perustuu muun muassa Bing Maps -palvelun dataan. Uudessa versiossa on myös mm. uudistetut ilmakehä- ja aerodynamiikkamallit. Uusi Flight Simulator julkaistiin 18. elokuuta 2020. Windows 10/11:n tapaan uusi Flight Simulator on jatkuvapäivitteinen Software as a Service-mallin mukainen tuote.

Microsoft Flight Simulatorin versiot 
Lista käsittää Microsoftin julkaisemat PC-versiot. Lisäksi kahdesta ensimmäisestä versiosta on olemassa lukuisia muita versioita eri tietokoneille, monet subLOGIC:n julkaisemina.

 Microsoft Flight Simulator 1.0 (1982)
 Microsoft Flight Simulator 2.1 (1984)
 Microsoft Flight Simulator 3.0 (1988)
 Microsoft Flight Simulator 4.0 (1989)
 Microsoft Flight Simulator 5.0 (1993)
 Microsoft Flight Simulator 5.1 (1995)
 Microsoft Flight Simulator for Windows 95 (MFS 6.0) (1996)
 Microsoft Flight Simulator 98 (MFS 6.1) (1997)
 Microsoft Flight Simulator 2000 (MFS 7.0) (1999)
 Microsoft Flight Simulator 2002 (MFS 8.0) (2001)
 Microsoft Flight Simulator 2004 (MFS 9.0) (2003)
 Microsoft Flight Simulator X (MFS 10.0) (2006)
 Microsoft Flight
 Microsoft Flight Simulator (vuoden 2020 videopeli)

Katso myös 
 IVAO
 Vatsim
 Lentosimulaattori
 Flight Simulator Nordic

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pelisarja MobyGamesissä 
 subLOGIC/Microsoft Flight Simulator History Website

DOS-pelit
Mac OS -pelit
NEC PC-9801 -pelit
Windows-pelit
Sandur

Sandur on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee Sandoyn saaren etelärannikolla ja on Sandsin kunnan keskusta. Sandurissa oli vuoden 2018 arvion mukaan noin 520 asukasta. Kylä perustettiin 1000-luvulla. Sen pinta-ala on 48 neliökilometriä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Visitsandoy.fo - Sandurin virallinen turismi informaatio sivusto

Färsaarten kylät
NAMBLA

NAMBLA (North American Man/Boy Love Association) on yhdysvaltalainen järjestö, joka ajaa pederastian, aikuisten miesten ja nuorten poikien välisten seksisuhteiden sallimista. Järjestö on perustettu vuonna 1978. NAMBLA:n tavoite on saada hyväksyntä (vanhempien) miesten ja (nuorempien) poikien välisille suhteille korostamalla tällaisten suhteiden vapaaehtoista luonnetta. Lisäksi NAMBLA julistaa ”kaikenikäisten oikeutta nauttia omista ruumiistaan kenen ja minkä ikäisen henkilön tahansa kanssa”. Järjestöä on syyllistetty nuorten poikien raiskaamiseen kannustamisesta.

Järjestön perustajiin kuuluu mm. newyorkilainen freelance-toimittaja David Thorstad. NAMBLA oli ILGA:n jäsenjärjestö, mutta kun YK otti jälkimmäisen konsultoitavien järjestöjen listalleen, NAMBLA:n jäsenyys aiheutti pahennusta ja ILGA alkoi ottaa etäisyyttä NAMBLA:sta.

Yhdysvalloissa NAMBLA on joutunut mm. South Parkin pilkkauksen kohteeksi.

Tunnettuja NAMBLA:n jäseniä 
Hakim Bey
Allen Ginsberg

Lähteet

Aiheesta muualla 
 NAMBLA:n kotisivut 

Yhdysvaltalaiset järjestöt
Pedofilia
Seksuaalisuus
Rusko (Oulu)

Rusko on Oulun kaupunginosa noin kuusi kilometriä keskustasta pohjoiseen. Alue on varsin laaja, rajoittuen pohjoisessa Heikinharjun kaupunginosaan, idässä valtatiehen 20, etelässä Takalaanilaan ja lännessä Kuivasjärveen ja Pyykösjärveen. 

Alue on lähes täysin otettu kaupan- ja teollisuudenalan toiminnan käyttöön. Ainoa varsinainen asutusalue sijaitsee Posanperällä Konetien varrella.

Alueen pääliikenneväylä on Raitotie, joka yhdistää Ruskon alueen kaakossa valtatiehen 20 sekä luoteessa valtatiehen 4. Oulun rautatieasemalta Ruskoon johtaa myös sivuraide, jonka tavaraliikennettä hoitaa VR Transpoint. 

Jätekeskuksen vieressä on myös Suomen uusin laskettelukeskus, Ruskotunturi, joka avattiin joulukuussa 2013. Alueella on myös kolmen linja-autoyhtiön talleja: V. Alamäen talli, Oubussin talli ja Pohjolan Matkan talli.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Oulun kaupunginosat
Henrik III (Ranska)

Henrik III (19. syyskuuta 1551 – 2. elokuuta 1589) oli Ranskan kuningas vuosina 1574–1589. Hän oli kuningas Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin neljäs poika. Hänet valittiin Puolan kuninkaaksi vuonna 1573, mutta kun hänen veljensä Kaarle IX pian sen jälkeen kuoli, hän palasi Ranskaan ja hänet kruunattiin sen kuninkaaksi.

Henrik III:n päätavoite oli aluksi johtaa hugenotteja vastaan käytyjä Ranskan uskonsotia, mutta olosuhteiden myötä hän siirtyi lopulta protestanttien puolelle. Jo ennen kuningaskauttaan hän oli avustanut äitiään tämän järjestämässä hugenottien joukkomurhassa, pärttylinyön verilöylyssä. Vuonna 1576 Henrik III kuitenkin antoi asetuksen, joka soi jonkin verran myönnytyksiä hugenoteille. Tämä sai katoliset aateliset muodostamaan Katolisen liigan Henrik III:n myönnytyspolitiikkaa vastaan, ja se saikin kuninkaan luopumaan luvatuista myönnytyksistä.

Vuonna 1584 kuninkaan nuorin veli ja kruununperijä, Anjoun herttua François, kuoli. Frankkien ikivanhan ”perustuslain” Lex Salican mukaan uusi kruununperijä oli Ludvig IX:n jälkeläinen Henrik Navarralainen, joka oli protestantti. Katolinen liiga, johtajana Henri Guise, muodostettiin uudestaan, tällä kertaa tavoitteenaan estää Henrik Navarralaisen kuninkuus. Guise pakotti Henrik III:n hylkäämään Navarralaisen oikeuden kruunuun, ja syttyi niin sanottu kolmen Henrikin sota, jonka osapuolina olivat Henrik III, Henrik Navarralainen ja Henri Guise. 

Navarralainen voitti Henrik III:n taistelussa vuonna 1587. Guise piti Henrik III:a liian heikkona vastustamaan Navarralaista ja protestanttisuutta, ja lietsoi kapinan tätä vastaan. Guise antoi Henrik III:n paeta Pariisista tämän luvattua luopua vallasta. Pian sen jälkeen Henrik III murhautti Guisen, mikä vain lisäsi katolisten kapinamieltä. Henrik III liittoutui nyt Navarralaisen kanssa, ja yritti valloittaa Pariisin takaisin. Piirityksen aikana fanaattinen dominikaanimunkki Jacques Clément puukotti Henrik III:a, ja tämä kuoli seuraavana päivänä. 

Henrik III oli viimeinen Valois-suvun kuningas. Häntä seurasi valtaistuimelle Henrik Navarralainen Henrik IV:nä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan hallitsijat
Puolan kuninkaat
Ranskalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1551 syntyneet
Vuonna 1589 kuolleet
Timo Saarniemi

Timo Saarniemi (27. heinäkuuta 1942 Turku – 14. kesäkuuta 2005 Paimio) oli turkulainen rock-kulttuurin tallentaja ja äidinkielen opettaja. Turun Port Arthurissa asunut valtiotieteen lisensiaatti ja filosofian maisteri Saarniemi tuli tunnetuksi erityisesti rock- ja pop-kulttuurin underground-piireistä koostamistaan persoonallisista, valokopioina levinneistä valokuvaraporteistaan sekä ahkerasta ja säännöllisestä yleisönosastokirjoittelustaan musiikkilehti Rumban palstoilla. Hän kirjoitti ahkerasti mielipidekirjoituksia myös Turun Sanomiin, Helsingin Sanomiin, Turkulaiseen ja Åbo Underrättelseriin ja hänen hallussaan uskotaan olevan mielipidekirjoitusten epävirallinen Suomen ennätys.
Saarniemi esiintyi toisinaan myös nimimerkeillä, joista ainakin Tim Holmnäs ja Kaleva Saares toisinaan saattoivat jopa väitellä Timo Saarniemen kanssa käsiteltävästä teemasta.

Saarniemi julkaisi myös kaksi omakustannekirjaa. Ruotsinkielinen FST-televisiokanava esitti hänestä vuonna 1998 dokumentin Natten är ännu ung.

Saarniemi työskenteli vuodesta 1970 äidinkielen opettajana Kaitaan lukiossa, Espoossa. Hän muutti takaisin Turkuun vuonna 1984 ja siitä alkaen matkasi työpaikalleen Turusta ensimmäisellä aamujunalla ja palasi illansuussa -mikä tuolloin ei vielä ollut järin tavallista. Opetustyön ja rock-antropologian harrastamisen ohella hän myös jatkuvasti opiskeli sekä Turun että helsingin yliopistoissa ja saavutti vuosituhannen vaihteen tienoilla valtiotieteen lisensiaatin oppiarvon, jo 1970-luvun alussa suorittamansa filosofian maisterin lisäksi. 
Saarniemi oli myös mukana perustamassa Äidinkielen opetustieteen seuraa.

Elokuussa 2006 turkulainen levy-yhtiö Solina Records julkaisi Saarniemen muistosinglen: Mukavia turkulaisnuoria -nimisen projektin levyllä on kappaleet ”Timo Saarniemi” ja ”I'm A Cult Hero”. Singlellä esiintyy joukko Timo Saarniemen valokuvareportaaseissa esiintyneitä muusikoita. Levyn tuotti Jori Sjöroos.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Timo Saarniemen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 TIMO SAARNIEMI - Omaehtoista undergroundia, tekstitettyjä kuvaraportteja
 Timo Saarniemi wannabes.net:ssä
Timo Saarniemi: "Katoavien hetkien impressiot". Julkaistu Turun Aika -lehden kesänumerossa 2005 (28.5.2005).

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Elämää suuremmat elokuvat

Elämää suuremmat elokuvat on Peter von Baghin tekemä radio-ohjelmasarja, jota esitettiin sadan jakson verran 1984–1993. Kussakin noin tunnin mittaisessa jaksossa esiteltiin yksi klassikkoelokuva. Muiden kirjoittamat tekstit aiheesta luki näyttelijä Rea Mauranen, ja lisäksi käsiteltävänä olleesta elokuvasta esitettiin alkuperäisiä ääninäytteitä. Pääosassa oli kuitenkin von Baghin oma arvioijan ääni.

Sarjan pohjalta on ilmestynyt myös kaksi kirjaa: Elämää suuremmat elokuvat (1989) ja Elämää suuremmat elokuvat (1993), jotka julkaistiin 1999 yhteisniteenä nimellä Elämää suuremmat elokuvat. Von Bagh kertoi tehneensä radio-ohjelman jaksot ilman valmista käsikirjoitusta improvisoiden muistilappujen pohjalta, joten kirjojen sisältö ei ole identtinen niiden kanssa, vaan hiotumpi kuvaus kustakin elokuvasta.

Peter von Baghin elämää suuremmat elokuvat

Kirjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Peter von Bagh: Elämää suuremmat elokuvat. Peter von Baghin kirjasta poimittu 103:n elokuvan luettelo IMDb:ssä.

Suomalaiset radio-ohjelmat
Elokuva
Radion kulttuuriohjelmat
Luettelot elokuvista
Hiva Oa

Hiva Oa on saari Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Marquesassaarten saariryhmään ja on sen kaakkoisosan suurin saari. Aiemmin saari jakautui kahteen provinssiin: Nukuun ja Pepaneen. Hiva Oan asukasluku oli 2 438 vuoden 2017 väestönlaskennassa.

Saaren jyrkät rinteet kohoavat suoraan merestä paikoin jopa 1 200 metrin korkeuteen. Saarella ei ole rannikkotasankoa, eikä sen ympärillä ole koralliriuttaa.

Hiva Oan eteläosassa sijaitseva Atuona oli aiemmin Marquesassaarten pääkaupunki. Atuonan lähellä sijaitsee saaren lentoasema.

Taidemaalari Paul Gauguin asui Hiva Oalla viimeiset vuotensa ja myös kuoli siellä.

Lähteet

Aiheesta muualla
374



Tapahtumia 
Halleyn komeetta ohitti maan.
 Kvadit hyökkäsivät Pannoniaan.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Milanon piispa Auxentius.
 Usurpaattori Firmus.
300-luku
344



Tapahtumia

Syntyneitä

Kuolleita 

300-luku
345



Tapahtumia

Syntyneitä 
 Euagrios Pontoslainen

Kuolleita 
 Pakhomios, ensimmäisten kristillisten luostarien perustaja
 Nikolaos Ihmeidentekijä, Myran piispa, Joulupukin esikuva (tai vuonna 352)
 Abdecalas, persialainen kristitty marttyyri
300-luku
Seamus Heaney

Seamus Justin Heaney (13. huhtikuuta 1939 – 30. elokuuta 2013) oli irlantilainen runoilija. Hän oli eräs oman aikansa tunnetuimmista englanninkielisistä runoilijoista. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1995.

Heaney syntyi Pohjois-Irlannissa 1939 katolilaiseen perheeseen. Hän opiskeli Belfastin yliopistossa englantia ja kirjallisuutta, ja valmistui 1961. Heaney toimi sen jälkeen ensin opettajana ja sitten luennoitsijana yliopistoissa. Hänen ensimmäinen runokokoelma julkaistiin 1966. Tämän jälkeen hän julkaisi lukuisia runoteoksia, joista läpimurtona pidetään erityisesti vuonna 1972 julkaistua Wintering Out -runokokoelmaa. Viimeinen Heaneyn teos julkaistiin 2010. Heaney sai Nobelin lisäksi työstään useita palkintoja kuten Whitbread-palkinnon runokokoelmasta The Spirit Level. Heaney toimi Harvardin yliopistossa runouden professorina vuodesta 1982 lähtien. Hän opetti Harvardin ohella myös Oxfordin yliopistossa vuosina 1989–1994 ja luennoi runoudesta useissa yhdysvaltalaisissa yliopistoissa kuten Berkeleyssä.

Heaneyn teokset kumpuavat Pohjois-Irlannissa vietetystä lapsuudesta ja Irlannin historiasta. Oman työnsä lisäksi hän käänsi vanhoja englanninkielisiä klassikoita nykyenglannille, muun muassa muinaisenglantilaisen eepoksen Beowulfin, josta hän sai myös Whitbread-palkinnon 1999.

Suomennetut kokoelmat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Luettelo Seamus Heaneyn suomennetuista runoista, Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta

Irlantilaiset kirjailijat
Irlantilaiset runoilijat
Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Kenzaburō Ōe

Kenzaburō Ōe (, s. 31. tammikuuta 1935) on merkittävä japanilainen nykykirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1994.

Oe opiskeli ranskalaista kirjallisuutta, ja hänen varhaiseen tuotantoonsa ovatkin vaikuttaneet etenkin Ranskan ja Yhdysvaltojen nykykirjallisuus. Oen tuotanto on usein syvästi henkilökohtaista, hän yhdistää japanilaiseen taruperinteeseen kokemuksiaan ja tunteitaan kehitysvammaisen, mutta musiikillisesti huippulahjakkaan esikoispoikansa Hikari Oen isänä. 

Oen arvot ovat vasemmistolaisia, hän on aktiivinen sodanvastaisessa toiminnassa, ja on ollut sodanjälkeisen sukupolven merkittävimpiä ääniä. Hän ei kuitenkaan ole liittynyt mihinkään poliittiseen puolueeseen. Näkemystensä vuoksi hän on joutunut vanhoillisten piirien hyökkäysten kohteeksi, jopa fyysisesti vuonna 1961 luennoidessaan Tokion yliopistossa.

Oe avioitui 1960 Yakari Itamin kanssa, ja heillä on kolme lasta. Hikarin syntymä oli hänen elämänsä ja kirjallisen uransa käännekohta.

M/T ja kertomus Metsän ihmeestä sisältää isoäidin kertomuksia, joihin liittyy tyyppipari "matriarkka"  ja "temppuilija", joita kuvaa kirjainyhdistelmä M/T. Jan Blomstedt kirjoittaa arviossaan, etteivät tarinat pudottaneet häntä tuolilta. Hän aistii kerronnassa tinkimättömyyttä. Tarinavyyden lopussa mukaan tulee hänen poikansa Hikari perinteen jatkajana.

Suomennetut teokset 
 M/T ja kertomus Metsän ihmeestä. (M/T to mori no fushigi no monogatari, 1986.) Suomentanut Kai Nieminen. Tammi, 1995 951-31-0539-3 (Keltainen kirjasto 285)
 Hikarin perhe. (1997) Suomentanut Jaana Kapari. Tammi, 1997 ISBN 951-31-0959-3 (Suomennettu Stephen Snyderin englanninnoksesta The healing family)
Novelli
 Outo homma (1971), venäjän kielestä suomentanut Martti Anhava, Suomen Kuvalehti 1994: 43 s. 36–41 (Sisältää Jan Blomstedtin esittelyn)

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Ulkomaisia nykykertojia 2. Toimittaneet Ritva Aarnio ja Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 1998.

Aiheesta muualla 
 Kenzaburo Oe: The Healing Family, Hanami Web  (Archive.org)

Japanilaiset kirjailijat
Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
General Motors

General Motors Company, tunnetaan myös lyhenteellä GM, on yhdysvaltalainen monikansallinen korporaatio, joka suunnittelee, valmistaa ja myy autoja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Renaissance Centerin rakennuskompleksissa Detroitissa, Michiganissa. Sillä on autoja ja kuorma-autoja valmistavia tehtaita 35 maassa. Vuonna 2016 GM myi 10 miljoonaa ajoneuvoa ympäri maailmaa. General Motors valmistaa Buick, Cadillac, Chevrolet, GMC, Holden ja Wuling -merkkistä autoja. Aiemmin GM on myös myynyt autoja Daewoo, McLaughlin, Oakland, Oldsmobile, Pontiac, Hummer, Saab ja Saturn -brändien alla. Opel ja Vauxhall myytiin Groupe PSA:lle vuonna 2017.

Historia 
William C. Durant perusti yhtiön 16. syyskuuta 1908. Se oli maailman suurin autonvalmistaja vuosina 1931–2007.

Chevrolet- ja GMC-osiot tekevät kuorma-autoja henkilöautojen lisäksi. Konserniin sisältyvät myös ACDelco, Allison-vaihteistovalmistaja ja sähködivisioona, joka valmistaa dieselsähköisiä laitteistoja. GM:llä on myös yhteisyritys AvtoVAZin kanssa Venäjällä. Jouluna 2003 yhtiö osti Etelä-Afrikasta Delta-yhtiön, josta se oli ostanut 45 % jo vuonna 1997. Siitä GM teki General Motors South Africa’n. Se omisti myös Electronic Data Systemsin vuodesta 1984 vuoteen 1996. Toinen omistettu yhtiö oli DirecTV ennen kuin se myytiin News Corporationille. GM omisti Frigidairen vuodesta 1918 vuoteen 1979.

Nykyinen yhtiö, General Motors Company (”uusi GM”) perustettiin 2009, kun General Motors Corporation (”vanha GM”) oli ajautunut konkurssiin ja vaihtanut nimensä Motors Liquidation Companyksi. Uusi yhtiö osti pääosan vanhan yhtiöstä, mukaan lukien ”General Motors” -nimen.

Yhtiö oli vuoden 2012 Fortune 500 -listalla viidennellä sijalla.

Marraskuussa 2018 General Motors tiedotti irtisanovansa 15 prosenttia työvoimasta. Yhdysvalloista yhtiö irtisanoo 14 700 työntekijää.

Nykyiset tuotemerkit
Baojun
Buick
Cadillac
Chevrolet
GMC
Holden
Jiefang
Wuling

Käytöstä poistettuja tuotemerkkejä 
Acadian (1962–1971) - Kanada
Asüna (1992–1995) - Kanada
Beaumont (1966–1969) - Yhdysvallat
Bedford (1930–1990) – Britannia
Geo (1989–1997) – Yhdysvallat
Hummer (1992–2010) – Yhdysvallat
LaSalle (1927–1940) – Yhdysvallat
Marquette (1929–1930) – Yhdysvallat
Oakland (1907–1931) – Yhdysvallat
Oldsmobile (1897–2004) – Yhdysvallat
Passport (1988–1991) – Yhdysvallat
Pontiac (1926–2010) – Yhdysvallat
Ranger (1968–1976) – Etelä-Afrikka ja Belgia
Saab (2000-2010) – Ruotsi
Saturn (1985–2010) – Yhdysvallat
Viking (1929–1931) – Yhdysvallat

Yhteistyökumppanit 
CAMI Automotive (50 %) 
Global Hybrid Cooperation
GM-AvtoVAZ
GM Korea
New United Motor Manufacturing, Inc. (NUMMI)
Saab Spyker Automobiles
Shanghai GM (50 %)
Wuling (34 %)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yhtiön verkkosivut

Seulonnan keskeiset artikkelit
Operation Flashpoint: Cold War Crisis

Operation Flashpoint: Cold War Crisis (tai lyhennettynä OFP) on Bohemia Interactive Studion kehittämä ja Codemastersin julkaisema ensimmäisen persoonan taktinen ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna . Operation Flashpoint on realismia tavoitteleva sotapeli, joka sijoittuu kylmään sotaan. Osapuolina ovat Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja paikalliset joukot (vastarinta).

Lisä- ja jatko-osat 

Pelille on kaksi lisälevyä, Red Hammer (neuvostoliittolaisten kampanja) ja Resistance (vastarinnan kampanja). Pelistä on julkaistu kaksi pakettipainosta: Gold Edition, joka sisältää pelin ja Red Hammer -lisäosan, ja Game of the Year Edition, joka sisältää pelin ja molemmat lisäosat.

Vuonna 2011, pelin saavutettua kymmenen vuoden iän, Bohemia Interactive julkaisi päivityksen, joka muutti pelin nimeksi Arma: Cold War Assault. Tämä on saatavilla päivityksenä alkuperäisen pelin ostajille ja sitä myydään mm. Steamissa. Tämä versio sisältää Resistance-lisäosan, muttei Codemastersin kehittämää Red Hammer-kampanjaa.

Bohemia Interactive on kehittänyt pelille kaksi seuraajaa, Armed Assault (2006) ja ARMA 2 (2009). Nimenvaihdoksen syynä oli välirikko Operation Flashpoint -nimen oikeudet omistavan Codemastersin kanssa. Codemasters julkaisi itse kehittämänsä jatko-osan Operation Flashpoint: Dragon Rising vuonna 2009.

Pelistä on myös kehitetty sotilaskoulutusversio nimeltä VBS1, jonka tarkoituksena on auttaa taistelutilanteiden ryhmätaktiikan opettamisessa. Pelin ensimmäinen sotilaskäyttäjä oli Yhdysvaltain merijalkaväki, ja sittemmin useat muut joukot ovat ottaneet sen käyttöön. Parannettu versio VBS2 pohjautuu Armed Assaultiin.

Modit 

Pelin julkaisusta asti Bohemia Interactive tuki avoimesti modaajia. Muokkausta varten saatavilla on tehtäväeditori, työkalut lisäosien pakkaukseen pelin ymmärtämään muotoon sekä ohjeet pelin käyttämästä skriptikielestä. Modeja ja lisäosia on julkaistu ahkerasti ja ne ovat pitäneet pelin kehittäjäyhteisön aktiivisena. Tunnetuin modaus Suomessa lienee suomalaisin voimin tehty Finnish Defence Forces Mod.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Viralliset kotisivut
 OFP Editing Center
 OFP.info - Laaja valikoima lisäyksikköjä, -tehtäviä, ja -saaria  
 Finnish Defence Forces Mod

1980-luvulle sijoittuvat videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Windows-pelit
Vuoden 2001 videopelit
Taktiset ammuntapelit
Tšekissä kehitetyt videopelit
Nikolaus

Nikolaus, myös Nicolaus, on monissa maissa yleinen miehen etunimi. Nikolaus tulee alkujaan kreikankielisestä nimestä Nikolaos, joka tulee sanoista nikē (”voitto”) ja laos (”kansa”). Nimen monine muun­nel­mi­neen on tehnyt laajalti suosituksi varsinkin Pyhä Nikolaus, Myran piispa 300-luvulla, joka on kristi­kunnan tunnetuimpia pyhimyksiä. Nimi on ollut myös viidellä paavilla.

Nikolaus-nimisiä oli ollut Väestörekisterikeskuksen mukaan Suomessa vuoden 2009 loppuun mennessä 172.  Nimeä ei alku­peräisessä muodossaan ole suomalaisessa almanakassa, mutta sen monien muunnosten kuten Niilon, Nikon ja Nikolain nimipäivät ovat 6. joulukuuta, jota vanhastaan on vietetty Pyhän Nikolauksen muisto­päivänä.

Tunnettuja Nikolaus- ja Nicolaus-nimisiä

Nikolaus-nimiset paavit 

 Pyhä Nikolaus I, paavi 858-867
 Nikolaus II, paavi 1058-1061
 Nikolaus III, paavi 1277-1280
 Nikolaus IV, paavi 1288-1292
 Nikolaus V, paavi 1447-1455

Muita 

 Pyhä Nikolaus, tunnettu myös nimellä Nikolaos Ihmeidentekijä, Myran piispa 300-luvulla, Muun muassa Kreikan ja Venäjän sekä merenkulkijoiden, kauppiaiden ja lasten suojeluspyhimys, myös Joulupukin esikuva
 Nicolaus Adi Seputra, indonesialainen katolinen arkkipiispa
 Nikolaus von Amsdorf, saksalainen teologi
 Nicolaus de Autricuria, Nicholas Autrecourtlainen, ranskalainen skolastinen filosofi ja teologi
 Nicolaus von Below, saksalainen Luftwaffen upseeri ja tietokirjailija, Hitlerin adjutantti
 Nicolaus I Bernoulli, sveitsiläinen matemaatikko
 Nicolaus II Bernoulli, sveitsiläinen matemaatikko
 Nicolaus Bruhns, saksalainen säveltäjä, urkuri, viulisti ja viola da gamban soittaja
 Nicolaus Carelius, Porvoon piispa 1630-1632
 Nicolaus Cusanus, saksalainen filosofi, matemaatikko, kardinaali ja tähtitieteilijä
 Nikolaus von Falkenhorst, saksalainen kenraalieversti ja sotarikollinen
 Pyhä Nicolaus Flüeläinen, sveitsiläinen erakko, askeetti ja mystikko, Sveitsin ja paavillisen sveitsiläiskaartin suojeluspyhimys
 Nikolaus Harnoncourt, itävaltalainen kapellimestari
 Nikolaus Hirschl, itävaltalainen painija
 Nikolaus Joseph von Jacquin, hollantilainen kasvitieteilijä, lääkäri, kemisti ja ornitologi
 Nikolaus Kauffmann, Nicholas Mercator, saksalainen matemaatikko
 Nikolaus Kopernikus, puolalainen pappi, matemaatikko ja tähtieteilijä, aurinkokeskisen maailmankuvan esittäjä
 Nikolaus Lenau, itävaltalainen runoilija
 Nicolaus Nycopensis, suomalainen filosofi ja professori
 Nicolaus Otto, saksalainen keksijä
 Nikolaus Poppe, venäläinen kielitieteilijä
 Nikolaus Rungius, suomalainen kirkkoherra
 Nicolaus Schafhausen, saksalainen kuraattori ja taidehistorioitsija
 Nikolaus Schwerdtfeger, saksalainen katolinen piispa
 Nikolaus Selnecker, saksalainen muusikko, teologi ja virsirunoilija
 Nicolaus Stenonis, tanskalainen fysiologi ja geologi
 Nikolaus Ludwig von Zinzendorf, saksalainen teologi ja virsirunoilija, herrnhutilaisuuden perustaja

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Nico

Nico on miehen etunimi. Nico-nimisiä oli ollut Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä noin 3 370.

Nico on lyhentymä nimestä Nicolaos. Nicolaos on alkuperältään kreikkalainen nimi ja tarkoittaa voittoisaa kansaa. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Nicon nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 6. joulukuuta.

Tunnettuja Nico-nimisiä 

 Nico, oik. Christa Päffgen, saksalais-yhdysvaltalainen rocklaulaja ja -säveltäjä
 Nico Aaltonen, suomalainen jääkiekkoilija
 Nico Andersson, suomalainen salibandyn pelaaja
 Nico Elvedi, sveitsiläinen jalkapalloilija
 Nico Friman, suomalainen jääkiekkoilija
 Nico González, espanjalainen jalkapalloilija
 Nico Gross, sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Nico Henderson, brittiläinen diplomaatti
 Nico Hischier, sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Nico Hülkenberg, saksalainen kilpa-autoilija
 Nico Ihle, saksalainen pikaluistelija
 Nico Landeweerd, alankomaalainen vesipalloilija
 Nico Lehto, suomalainen jääkiekkoilija
 Nico Manelius, suomalainen jääkiekkoilija
 Nico Mattan, belgialainen maantiepyöräilijä
 Nico Müller, sveitsiläinen autourheilija
 Nico Nurmikanta, jääkiekkoilija
 Nico Nyberg, suomalainen jääkiekkoilija
 Nico Oksanen, suomalainen kuulantyöntäjä
 Nico Papatakis, Nikos Papatakis, kreikkalainen elokuvaohjaaja
 Nico Patrick, oik. Patrick Poutiainen, suomalainen jalkapalloilija ja muusikko
 Nico Polychronidis, kreikkalainen mäkihyppääjä
 Nico Prost, oik. Nicolas Prost, ranskalainen moottoriurheilija
 Nico Rosberg, saksalainen Formula 1 -kuljettaja
 Nico Salo, suomalainen salibandyn pelaaja
 Nico Salonen, Heinis, suomalainen rap-artisti
 Nico Sereba, norjalainen hip hop -muusikko, Nico & Vinz -duon jäsen
 Nico Sturm, saksalainen jääkiekkoilija
 Nico Vikstén, suomalainen jääkiekkomaalivahti
 Nico Williams, espanjalainen jalkapalloilija

Kuvitteellisia Nico-nimisiä 

 Nico Robin, manga- ja animesarjassa One Piece
 Nico Tesco, siirtolaisperheen lapsi elokuvassa Nico
 Nico di Angelo, Haadeksen poika Rick Riordanin Percy Jackson -kirjoissa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Setaaniluku

Setaaniluku on polttoaineen syttymisherkkyyttä ilmaiseva luku. Se kuvaa dieselöljyn laatua polttoaineena vastaavasti kuin oktaaniluku kuvaa bensiinin laatua. Yleensä yhdisteellä, jolla on korkea setaaniluku, on matala oktaaniluku ja toisin päin. Setaaniluku ei kuvaa kaikkien polttoaineiden, esim. alkoholien, kohdalla syttyvyyttä oikein. Muita syttyvyyttä kuvaavia tunnuslukuja ovat diesel-indeksi ja setaani-indeksi. 

Suuri setaaniluku tarkoittaa, että polttoaine syttyy moottorissa nopeasti palotilaan ruiskuttamisen jälkeen. Jos setaaniluku on pieni, polttoaine syttyy hitaasti. Liian pieni setaaniluku kuormittaa moottoria ja aiheuttaa ylimääräisiä päästöjä.

Setaaniluku mitataan vertaamalla polttoainetta setaanin eli n-heksadekaanin ja 1-metyylinaftaleenin seokseen. Helposti syttyvän setaanin setaaniluku on 100 ja vaikeasti syttyvän 1-metyylinaftaleenin setaaniluku on 0. Jos polttoaineen setaaniluku on 40, se syttyy yhtä herkästi kuin seos, jossa on 40 tilavuusprosenttia setaania ja loput 1-metyylinaftaleenia. Dieselpolttoaineen setaaniluku on yleensä 40–55, bensiinin 0–20. Setaaniluku mitataan erityisellä CFR-moottorilla. Mittauksissa 1-metyylinaftaleenin tilalla voidaan käyttää heksadekaanin isomeeria 2,2,4,4,6,8,8-heptametyylinonaania eli isosetaania. Isosetaanin setaaniluku on 15.

Setaaniluvun määrittelyyn on otettu kantaa ASTM International standardissa D613 ja kansainvälinen standardisoimisjärjestön ISO standardissa ISO 5165.

EU:n alueella myytävän dieselpolttoaineen setaaniluvun tulee olla vähintään 51 vuodesta 2011 lähtien kuten on määritelty direktiivissä 2009/30/EY.

Jotkin premium dieselpolttoaineet omaavat vielä korkeamman setaaniluvun. Suomessa myytävät St1:n Diesel Plus, Shellin Diesel powered by GTL ja ABC:n Smart Diesel omaavat setaaniluvun joka on vähintään 60, tyypillisen arvon ollessa 63. Neste MY uusiutuvan dieselin setaaniluku on vähintään 70.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Neste Oil, Sanasto: Setaaniluku
American Society for Testing and Materials (ASTM) International: ASTM D613 
International Organization for Standardization (ISO), ISO 5165:1998 Petroleum products -- Determination of the ignition quality of diesel fuels -- Cetane engine method 
Prasenjeet Ghosh, Stephen B. Jaffe: Detailed Composition-Based Model for Predicting the Cetane Number of Diesel Fuels, Industrial & Engineering Chemistry Research 2006, 45, 346-351  (pdf) 

Polttoaineet
Auguuri

Auguuri () oli roomalainen ennustajapappi. Joko virkamiehet tai auguurit suorittivat ensin auspiciumin, merkkien tarkkailun, jonka pohjalta auguurien kollegio tulkitsi jumalten tahtoa. Erityisesti tarkkailtiin lintujen lentoa, ääntelyä ja käyttäytymistä. Muita kohteita olivat esimerkiksi taivaan merkit.

Roomalainen yhteiskunta oli hyvin taikauskoinen ja tärkeisiin toimiin ryhdyttiin yleensä ainoastaan, jos enteiden katsottiin olevan suosiollisia. Epäsuosiolliset enteet tarkoittivat, että toimista oli luovuttava. Tämä antoi ennustajille merkittävää poliittista valtaa.

Kun roomalainen auguuri ennusti, hänellä oli kasvot etelään päin. Kreikkalaisessa käytännössä kasvot olivat puolestaan aina pohjoiseen päin.

Katso myös
haruspeksi

Antiikin Rooman uskonto
Ennustaminen
Iljušin Il-18

Iljušin Il-18 on neuvostoliittolainen matkustaja- ja kuljetuskone, jonka pohjalta on kehitetty tiedustelukone Iljušin Il-20, taistelunjohtokone Iljušin Il-22 sekä kaukomeritiedustelukone ja sukellusvenetorjuntakone Iljušin Il-38.

Iljušin Il-18 oli Aeroflotin ensimmäinen potkuriturbiinikone, joka suunniteltiin Vickers Vanguardin ja Lockheed Electran kaltaiseksi keskipitkän matkan matkustajakoneeksi. Ensimmäisen kerran prototyyppi lensi 4. heinäkuuta 1957 neljällä Kuznetšov NK-4 -potkuriturbiinimoottorilla varustettuna. Ensilennon jälkeen tuotettiin neljä muuta prototyyppiä ja 20 koneen mallisarja, josta osa varustettiin Ivženko AI-20 -moottorein, jotka tulivat myös ensimmäisen tuotantokoneen moottoreiksi. Koelennot suoritettiin loppuun maaliskuussa 1958 ja tuotanto oli alkanut 1957 päättyen 1968.

Ensimmäisissä tyypeissä Il-18 ja Il-18B oli tilaa 84 matkustajalle, mutta ongelmia moottoreiden kanssa.  111-paikkaista Il-18V:ä ryhdyttiin valmistamaan 1961. Pidemmän matkan Il-18I:ä ryhdyttiin valmistamaan 125-paikkaisena lisäpolttoainetankein. Se ei kuitenkaan tullut käyttöön, vaan sen tarjoama kokemus ja ominaisuudet hyödynnettiin 125-paikkaisessa Il-18D:ssä, mikä tuli käyttöön 1966. Viimeisin valmistukseen tuleva malli oli Il-18E, jossa oli Il-18D:n laaja runko ja Il-18V:n siivet.

Venäjän laivasto omaksui tyypin Iljušin Il-38 -muodossa sukellusvenetorjunta- ja kaukomeritiedustelukoneena. Venäjän ilmavoimien lisäksi joitain koneita on käytössä edelleen pääasiassa kuljetuskoneina.

Käyttäjät
Alada (Angola, 2 kpl)
Air Zory (Bulgaria, 1 kpl)
Tianjinin teknillinen koulu (Kiina, 1 kpl)
Aero Carribean ja Cubana (Kuuba, 3 kpl)
CAA (Kongo, 2 kpl)
Da Allo Airlines (Djibuti, 1 kpl)
Juznaja, Ex Air Cess, Irbis, Ex Phoenix, Lignes Aeriennes Tchad, Tretjakovo, Alfa Line (Kazakstan, 7 kpl)
Pecotox Air, Renan Air, Vichi Air Company (Moldova, 3 kpl)
Air Koryo (Korean demokraattinen kansantasavalta, 4 kpl)
Romavia (Romania, 1 kpl)
Venäjän ilmavoimat, Krivoi Rogin teknillinen koulu, Tretjakovo Air Lines, Venäjän valtion kuljetusyhtiö, IRS Aero, Elf Air, Ram Air, Domodedovo Airlines, Zhukovskin tutkimusinstituutti, Gromov Air (Venäjä, 14 kpl)
Expo Aviation (Sri Lanka, 2 kpl)
Lvov Airlines, Tavria MAK, Air Ukraine, Kryla (Ukraina, 4 kpl)
Phoenix Aviation, Star Lines, Anikay Air (Yhdistyneet arabiemiraatit 17 kpl)

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Yli 800 Iljushin -18/20/22/24/38 -kuvaa

Neuvostoliittolaiset matkustajalentokoneet
Il-018
Indigonsininen

Indigonsininen eli intiansininen on syvän sininen väri. Indigo on kasviperäinen indigon­sininen väriaine, jonka tärkein ainesosa on indigotiini. Ainetta käytetään esimerkiksi farkkujen värjäämiseen. Värjäysaineena ja väripigmenttinä käytettävä indigo on lämpimän sävyistä, kun taas optisena värinä indigolla tarkoitetaan violetinsävyistä sinistä.

Indigoa saadaan useista eri indigokasvien sukuun kuuluvista kasveista, joita kasvaa Aasiassa ja Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä joistakin viileämmässä kasvavista muista kasvilajeista, kuten väri­morsingoista.  Synteettisesti indigotiinia valmistettiin laboratoriossa vuonna 1880, ja vuonna 1883 Adolf von Baeyer selvitti sen kemiallisen kaavan.  Vuodesta 1897 lähtien synteettistä indigoa on valmistettu myös kaupallisesti. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa esimerkiksi o-nitrobentsaldehydistä ja asetonista. Indigo ei tartu kuituihin kovin hyvin, joten indigolla värjätyt vaatteet haalistuvat vähitellen pesuissa. Parhaiten indigo tarttuu kuituihin, joissa on poolisia funktionaalisia ryhmiä.

Katso myös 
 lapislatsuli 
 Indigolapsi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Coloria.net - Indigo-aiheinen sivu
Evtek - Kasvivärien tuotekehitysprojekti 
 

Väriaineet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Dalton

Dalton (lyhenne Da) on molekyylimassan yksikkö. Se on yhden atomimassayksikön suuruinen eli 1,660 538 86·10−27 kg, joka vastaa likimain vetyatomin massaa. Suuret massat ilmaistaan kilodaltoneina (kDa) ja megadaltoneina (MDa). Yksikkö on nimetty brittiläisen tiedemiehen John Daltonin mukaan.

Massan yksiköt

fr:Unité de masse atomique
Neitsytsaaret

Neitsytsaaret on Pieniin Antilleihin kuuluva saaristo Karibianmerellä, joka jakautuu hallinnollisesti kahteen osaan. Idässä on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvat Brittiläiset Neitsytsaaret, ja tämän länsipuolella Yhdysvalloille kuuluvat Yhdysvaltain Neitsytsaaret. Joissain ryhmittelyissä Puerto Ricoon kuuluvat läntisimmät saaret (Espanjan Neitsytsaaret) katsotaan omaksi, kolmanneksi osakseen Neitsytsaaria.

Kristoffer Kolumbus löysi saaret vuonna 1493 ja antoi niille nimen Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes (”Pyhä Ursula ja yksitoistatuhatta neitsyttä”). Nykyisin niihin viitataan vain nimellä Neitsytsaaret. Saarien alkuperäisasukkaita olivat karibit, jotka Kaarle V:n joukot tuhosivat vuonna 1555 liittäen saaret Pyhään saksalais-roomalaisen keisarikuntaan.

Myöhemmin saaria asuttivat Afrikasta sokeripelloille työvoimaksi tuodut orjat. Sokeripeltoja ei enää ole, mutta orjien jälkeläiset asuvat yhä alueella jakaen saman kulttuurin muun Karibianmeren englanninkielisen väestön kanssa. Tärkein tulonlähde on matkailu.

Sekä Brittiläisillä että Yhdysvaltain Neitsytsaarilla on käytössä vasemmanpuoleinen liikenne Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan, mutta rahayksikkö on Yhdysvaltain dollari.

Aiheesta muualla 

Pienet Antillit
Jumi

Jumi on erityisesti suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen käyttämä yliluonnollisten ilmiöiden, lähinnä panteistisen maailmanhengen nimitys. Suomen etäsukukielissä se tunnetaan myös nimityksellä Jumo. Muiden muassa marit viettävät vuosittain Jumolle omistettua juhlapäivää uhraten lihaa ja viljaa. 

Jumi aiheuttaa esimerkiksi eläimelle äkillisen taudin ampumalla näkymättömän nuolen. Arvoituksissa jumi on jokin, jolle on ominaista ehdoton paikallaanolo tai jota on mahdoton kiertää.

Sanan etymologia lienee sama kuin sanalla jumala. 

Hyönteislaji tupajumi on saanut nimensä mahdollisesti jumista. Puuhun kaivautunut tupajumi aiheuttaa napsuvaa ääntä, jota pidettiin viestinä henkiolennoilta.

Juminkeko ja jumin kurikka 

Suomalaisessa tarustossa esiintyvät Juminkeko ja Jumin kurikka, mutta näiden merkitys on jäänyt melko lailla arvoitukseksi. Joissakin tapauksissa niillä on viitattu tonttu- eli napakiviin.

Vienankarjalaista kulttuuria edistämään on perustettu Juminkeko-säätiö.

Jumin häät 

Jumin häät eli jumihäät olivat nuorison leikkihäät, joiden perinne tunnettiin lähinnä Pohjanmaalla ja jonkin verran Keski-Suomessa.

Kustaa Vilkunan Vuotuisen ajantiedon (1950) mukaan jumihäiksi kutsuttiin nuorison tanssiaisia, joihin kuului yhdessä nukkuminen. Tanssiaisten jälkeen useat nuoret kävivät pareittain tanssipaikkana toimineen rakennuksen lattialle ja nukkuivat siinä koko yön. Vaatteita ei riisuttu, eikä liian lähelle toista ollut lupa mennä. Jos pari oli liian lähekkäin, menettivät he maineensa. Tämä siveä toimitus oli kuitenkin ihanne, joka joidenkin tietojen mukaan ei aina pitänyt. Asiakirjojen mukaan vuonna 1758 Muhoksen pitäjässä eräs tyttö olisi tullut raskaaksi jumin häissä ja tappanut lapsensa. Tyttö tuomittiin kuolemaan.

Jotkut paheksuivat jumin häitä ja väittivät, että niissä juotiin, syötiin ja tehtiin häpeää. Jotkut tutkijatkin ovat pitäneet jumin häitä hedelmällisyysriitteinä, joita järjestettiin alun alkaen, jotta olisi voitu harjoittaa luvallisesti esiaviollista seksiä sekä mahdollisesti testata morsiamen hedelmällisyys ennen häitä. 

Vilkuna kirjoittaa, että lätin kielessä jumis on tarkoittanut kaksoistähkää tai yleensä kahta yhteen kasvanutta, siis jumissa olevaa, asiaa. Vilkunan mukaan kyseessä voisi siis olla parin–kolmen vuosituhannen takainen kielikuva ja lainasana.

Jumin häitä on verrattu latvialaisten hedelmällisyyden jumalan Jumisin palvontaan, johon liittyi joidenkin käsitysten mukaan luvallista avioliiton ulkopuolista seksiä. Latvialaisten hedelmällisyysriittien ja suomalaisten jumin häiden yhteyttä ei kuitenkaan ole voitu osoittaa. 

Jumin häiden merkitys on jäänyt pitkälti tuntemattomaksi. Toisissa perinteissä hieman samantapaisissa leikkihäissä kerättiin nuorille köyhille tytöille rahaa (kuten oikeissa häissä uudelle parille), mutta jumin häihin rahan keruu ei ilmeisesti kuulunut.

Katso myös 

 Jomali
 Jumis

Lähteet

Viitteet 

Uskonto
Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Puoluejohtaja

Puoluejohtaja on se henkilö, joka sekä muodollisesti että tosiasiallisesti johtaa poliittista puoluetta. Useimmiten puoluehallituksen puheenjohtajaa kutsutaan puolueen puheenjohtajaksi, ja tällöin lähinnä tämä on puoluejohtaja. Tosiasiallista johtajaa, joka ei ole muodollinen puoluejohtaja, kutsutaan harmaaksi eminenssiksi. Keulakuvaksi puolestaan kutsutaan muodollista johtajaa, joka ei tosiasiallisesti ole merkittävin johtaja puolueessaan.

On tapauksia, joissa kollegiaalisen elimen puheenjohtaja on keulakuvan roolissa tai ei ollenkaan tarkoitettu toimimaan puolueen johtajana. Esimerkiksi kommunistisissa puolueissa ympäri maailmaa lähinnä pääsihteeri on mielletty puolueen johtajaksi. Joissakin puolueissa kollegiaalisten johtoelinten puheenjohtajuus on jaettu useammalle henkilölle.

Mikäli puolue on mukana maan hallituksessa, sen puoluejohtaja on monesti myös ministerinä.

Suomessa 
Suomessa puolueiden puoluejohtajina pidetään puolueiden hallitusten puheenjohtajia. 

Viimeaikaisen käytännön mukaan Suomessa suurimman eduskuntapuolueen puheenjohtaja on pääministeri, joskaan tämä ei ole mitenkään väistämätöntä. Aiemmin oli monia hallituksia, joissa johtavan puolueen merkittävä vanhempi vaikuttaja oli pääministeri ja puolueen puheenjohtaja oli jonain muuna ministerinä tai ilman ministeriasemaa. Lisäksi monissa hallituksissa pääministeri oli jostain pienemmästä hallituspuolueesta, jolloin suurin puolue piti hallussaan muita avainpaikkoja.

Oikeusministeriön ylläpitämään puoluerekisteriin merkittyjen puolueiden puheenjohtajat olivat joulukuussa 2021:

Katso myös 
Puoluesihteeri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolueet
Makedonian konflikti

Makedonian konfliktiksi kutsutaan vuoden 2001 aikana tapahtuneita aseellisia yhteenottoja Makedoniassa. Konflikti on osa Jugoslavian hajoamissotia, vaikka se puhkesi vuosia Makedonian itsenäistymisen jälkeen, vasta Kosovon sodan jälkimainingeissa. Konflikti albaanitaistelijoiden ja Makedonian hallituksen välillä maan pohjois- ja länsiosissa päättyi Naton rauhanturvaajien väliintuloon. Kapinalliset saivat tukea Naton hallitseman Kosovon albaaneilta ja Kosovon ja Serbian välisen demilitarisoidun alueen sisseiltä. Taistelut keskittyivät toiseksi suurimman kaupungin, Tetovon ympäristöön. Nato-joukot pysyivät maassa 18 kuukautta. Makedonia lupasi samalla antaa albaanivähemmistölle enemmän poliittisia ja kulttuurisia oikeuksia.

Makedoniassa toimii NLA- National Liberation Army (Albaniaksi: Ushtria Çlirimtare Kombëtare -UÇK), tunnetaan myös nimellä Makedonian UÇK, jota ei pidä sekoittaa Kosovon UÇK:hon.
NLA perustettiin vuoden 1999 syksyllä, perustajana oli Ali Ahmeti, KLA:n johtajan serkku. On ilmeistä, että NLA ja KLA sekä UCPMB toimivat yhteistyössä, vaikkei tätä ole tunnustettu. Monet NLA:n jäsenistä lienevät olleet mukana KLA:ssa.
NLA toimi pitkään maan alla, kunnes aloitti toimintansa 2000–2001. NLA hyökkäsi maaliskuussa 2001 Tetovon läheisille kukkuloille halliten liikennettä Tetovosta Kosovoon.

NLA:n väitettiin ajavan Suur-Albania-hanketta, jossa Albaniaan liitettäisiin esimerkiksi Kosovo ja Makedonian albaanialueet. Oman ilmoituksensa mukaan NLA taisteli vain Makedonian albaanialueiden suuremman itsemääräämisvapauden puolesta.

NLA aloitti tulitauon heinäkuussa 2000, kun Makedonian hallituksen kanssa oli tehty Ohridin sopimus.
Elokuussa Nato aloitti 3 500 miehen voimin hankkeen "Välttämätön sadonkorjuu", jolla se pyrki keräämään NLA:lta aseet.

Lähteet

Jugoslavian hajoamissodat
Benefaktiivi

Benefaktiivi on sijamuoto, joka ilmaisee hyötyjää. Suomen kielessä ei ole benefaktiivia, vaan sen sijaan käytetään akkusatiivia tai erilaisia adpositiorakenteita (eduksi, hyödyksi, hyväksi). Esimerkkejä:

 Pekka auttoi vanhuksen autoon.
 Wikipedia on kaikkien hyödyksi.

Benefaktiivi eri kielissä
Benefaktiivi on mm. baskissa ja ketšuassa.

Baski
Baskissa benefaktiivin pääte on -entzat.

Ketšua
Ketšuassa benefaktiivin pääte on -paq.

Sijamuodot
Gorillaz

Gorillaz on brittiläinen Damon Albarnin (Blur) ja Jamie Hewlettin (Tank Girl) vuonna 1998 perustama sarjakuvahahmoista koostuva virtuaaliyhtye. Myös lukuisat vierailevat artistit ovat olleet merkittävässä roolissa Gorillazin musiikissa.

Gorillaz on projekti, jossa varsinaiset musiikintekijät toimivat taustalla. Yhtyeen näkyvän osan muodostavat neljä animaatiohahmoa: 2D, Murdoc, Noodle ja Russel. 

Gorillazin musiikki yhdistelee tanssittavaan poppiin eri tyylilajeja kuten rokkia, folkkia ja rappia.

Tunnetuimpia Gorillaz-kappaleita ovat "Feel Good Inc.", "Clint Eastwood", "Dirty Harry", "Stylo", "Dare", "On Melancholy Hill", "19-2000" ja "5/4". Yhtye on päässyt Guinnessin ennätystenkirjaan kaikkien aikojen menestyneimpänä virtuaaliyhtyeenä. Sen debyyttialbumia on myyty yli 6 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.

Kokoonpano

 2-D (Oikealta nimeltään Stuart Tusspot, s. 23. toukokuuta 1978) on yhtyeen herkkä solisti ja kosketinsoittaja. 2-D tunnetaan myös nimillä Stu-Pot ja Stuart Pot. 2-D:n tunnistaa sinisistä hiuksistaan, ja kokonaan mustista silmistään (johtuen hyfeemasta, silmän etukammioverenvuodosta) sekä pituudestaan. Silmänsä 2-D menetti nuoruudessaan yhtyeen basistin Murdoc Niccalsin takia, ja tämä myös sai vakavan aivovamman, jonka johdosta Murdoc huolehti miehestä yhdyskuntapalveluna. (1998–)
Murdoc Niccals (s. 6. kesäkuuta 1966) on yhtyeen basisti. Murdoc on puoliksi ihminen ja puoliksi demoni. Äkkipikaisen ja aggressiivisen Murdocin tunnistaa "rähjäisestä" olemuksestaan, pitkästä kielestään ja terävistä hampaistaan. Murdoc on bändin vanhin, ja toimii usein sen johtajana. (1998–)
Noodle (s. 31. lokakuuta 1990) on yhtyeen japanilaista alkuperää oleva kitaristi ja taustalaulaja. Nuorin jäsen, ja liittyi yhtyeeseen vain 10-vuotiaana saapuessaan yhtyeelle FedEx-laatikossa. Yhtyeen ainut naispuolinen jäsen. Katosi El Manana -videon musiikkivideolla neljäksi vuodeksi yhtyeestä, kunnes palasi takaisin. Laulaa kokonaan muutaman kappaleen yhtyeen tuotannosta, mm. "Dare". (1998–2006, 2010–)
Russel Hobbs (s. 3. kesäkuuta 1975), tunnetaan myös nimellä Russ, on yhtyeen rumpali. Hän on alun perin kotoisin Yhdysvalloista, mutta hän muutti myöhemmin Englantiin. (1998–2008, 2010–)

Julkaisut

Studioalbumit

Aiheesta muualla

 Gorillaz - kotisivu
 Fanisivut
 Henkilöt Gorillazin takana

Brittiläiset vaihtoehtorockyhtyeet
Brittiläiset rockyhtyeet
Brittiläiset hip hop -yhtyeet
Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet
Brittiläiset synthpop-yhtyeet
Grammy-palkinnon saajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Virtuaaliyhtyeet
Johannes V Palaiologos

Johannes V Palaiologos (1332–1391) oli Bysantin keisari 1341–1376 ja 1379–1391. Hänen isänsä oli Andronikos III Palaiologos.

Iäsnsä kuollessa Johannes oli vasta lapsi, ja äitinsä Anna Savoyn toiveista huolimatta Andronikos III:n suosikki Johannes Kantakuzenos toimi aluksi sijaishallitsijana ja 9-vuotiaan keisarin holhoojana. Pian Kantakuzenos julisti itsensä keisariksi Traakiassa. Seuranneen sisällissodan aikana Johannes V:n kannattajat ja Johannes Kantakuzenos käyttivät avukseen serbejä, turkkilaisia ja muita palkkasotilaita. Lopulta vuonna 1347 Johannes Kantakuzenos saattoi marssia Konstantinopoliin. Kantakuzenoksesta kruunattiin Johannes V:n hallitsijakumppaniksi. Johannes meni naimisiin Kantakuzenoksen tyttären Helena Kantakuzenen kanssa, mutta liittoutui silti venetsialaisten kanssa appeaan vastaan. Vuonna 1354 Kantakuzenos syrjäytettiin ja Johannes V sai vallan itselleen.

Ottomaanit olivat saaneet jo jalansijan Euroopasta Gallipolista, ja vuonna 1354 he uhkasivat Konstantinopolia. Johannes haki apua lännestä ja lupasi tarvittaessa lopettaa suuren skisman ja auttaa idän ja lännen kirkkoja yhdistymään. Vuonna 1373 ottomanien sulttaani Murad I pakotti Johanneksen omaksi vasallikseen. Samalla Johanneksen poika Andronikos IV kapinoi isäänsä vastaan.

Vuonna 1376 genovalaiset auttoivat Andonikos IV:ttä syrjäyttämään isänsä, mutta vuonna 1379 Genovan suurin vihollinen Venetsia auttoi Johannes V:n takaisin valtaistuimelle.

Kun Johannes kuoli vuonna 1391, tuli hänen pojastaan Manuel II:sta keisari.

Kirjallisuutta

Lähteet 

Bysantin keisarit
Keskiajan henkilöt
Vuonna 1332 syntyneet
Vuonna 1391 kuolleet
Vartius

Vartius tai Vartius–Lyttä on Kuhmossa sijaitseva Suomen ja Venäjän välisen maantie- ja rautatieliikenteen kansainvälinen rajanylityspaikka, joka sijaitsee noin 140 kilometriä itään Kajaanista. Rajanylityspaikka on avoinna päivittäin 27.3.2016 alkaen kello 07:30–21:30. Lyttä () on Venäjän puoleisen raja-aseman nimi. Venäjän puolen ylityspaikka Lyttä on jaettu rautateitä palvelevaan (, sijainti: Kivijärven rautatieasema) ja tieliikennettä palvelevaan toimipisteeseen ().

Sen kautta kulkevat sekä kantatie 89 että Kontiomäki–Kostamus-rautatie, jonka varrella sijaitseva Vartiuksen rautatieasema toimii rautatieyhdysliikenteen luovutus- ja vastaanottoasemana.

Vartiuksen raja-asemasta tuli kansainvälinen rajanylityspaikka Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1992. Vuonna 2012 raja-asemalla tehtiin yhteensä 502 150 henkilön rajatarkastus.

Lähteet

Aiheesta muualla
Turun Sanomat: Rajanylityspaikan uudet tilat vihittiin
Venäjän Luoteisen tullihallinnon tullit   (sztu.customs.ru)

Kuhmon kylät
Suomen rajavartiolaitos
Suomen tulli
Suomen ja Venäjän raja
Rajanylityspaikat