joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
101 tapaa tappaa aviomies

101 tapaa tappaa aviomies: menetelmällinen murhamysteeri on Laura Lindstedtin ja Sinikka Vuolan kirjoittama teos. Teoksessa varioidaan samaa tarinaa 101 erilaisella tavalla. Tarinan pohjana on Alibi-lehdessä vuonna 1983 kerrottu murhatapaus, jossa nainen ampui aviomiehensä. Naista ei kuitenkaan tuomittu, vaan syylliseksi todettiin aviomies, joka oli pitkään ollut väkivaltainen vaimoaan kohtaan.

Teoksen alkusanoissa kirjoittajat kertovat, että lähtökohtana kirjan tekemiselle oli eräässä illanvietossa herännyt ihmettely, kuinka bestsellerit rakennetaan usein nuoren naisen väkivaltaisen kuoleman ympärille. Samaa aihetta suositaan muussakin kulttuurissa, kuten kuvataiteessa ja televisiosarjoissa. He toteavat, että "kuoleman pornografia ja 'nekroromantismi' kukoistavat". "Kuoleman pornografia" -käsitteen on luonut Geoffrey Gorer (1905–1985) vuonna 1955 kirjoittamassaan artikkelissa "The Pornography of Death", ja selittää kuoleman suosiota aiheena sillä että luonnollinen kuolema on länsimaissa siirretty piiloon ja siksi väkivaltainen kuolema pulpahtaa esiin fantasioina, joita erilainen viihde tarjoaa yleisölle. Tätä pohdittuaan Lindstedt ja Vuola halusivat kääntää asetelman ympäri: väkivallan tekijä on nainen ja uhri mies.

Kirjan muodon idea tuli Raymond Queneaun teoksesta Tyyliharjoituksia (Otava 1991), jossa Queneau toistaa 99 kertaa pikku tarinan eri tyylilajeissa. Aihetta kehitellessä heille tuli eteen Simon Bondin makaaberi kuvakirja Satayksi tapaa käyttää kuollutta kissaa (Kustannus-Mäkelä 1982), jossa kissanraatoa varioidaan 101 tavalla. Kirjan aihetta he eivät vastoin ennakko-oletuksia löytäneet amerikkalaisista sanomalehdistä vaan Alibista.

Kirjassa sovelletaan menetelmällisen kirjallisuuden keinoja. Sovellettavia oulipolilaisia rajoituksia ovat lipogrammi, homoleksikaalinen käännös, lumipallo ja sulava lumipallo ja niin edelleen. Mutta teos ei ole pelkästään oulipolilainen: se sisältää runsaasti muunnelmia, joiden toteuttamisessa on hyödynnetty monia muita keinoja: tyylimukaelmia, historiallisia runomuotoja, vitsejä ja paljon muuta. Teoksessa on alaviitteitä selittämässä termejä. Kirjoittajat muistuttavat että kirjallisuus rakentuu yleisesti erilaisten rajoitteiden sisään. Kirjoittaja on tehnyt valintoja tietoisesti tai tietämättään. Runous on perustunut sääntöihin ja rajoitteisiin, huomaamattakin. Nykylukija törmää rajoittaviin rakenteisiin lukuromaaneissa, vaikka niitä ei aina huomata, kun lukija on niihin tottunut.

Arviot
Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja Antti Majander esittää riemastuneessa arviossaan aluksi näkemyksensä: "En luullut tietäväni kirjallisuudesta kaikkea. Mutta silti, auts!" ja luettelee muutaman eteen tulleen termin, joiden selityksiä hän on kirjasta lukenut. Hän arvioi että kirjaa tuskin jaksaa lukea yhdellä istumalla kannesta kanteen, sieltä täältä luetut makupalat sivistävät lukijaa huomaamatta. Lopuksi hän toteaa, että alkuperäisen tarinan mies lienee saanut ansionsa mukaan, kun vaimo pääsi ilman tuomiota.

Lähteet

Aiheesta muualla
 101 tapaa tappaa aviomies Siltala

Vuoden 2022 kirjat
Suomalaiset kirjat
Reuna

Reuna voi tarkoittaa seuraavia:

 reuna, topologiassa niiden pisteiden joukko, jotka kuuluvat alueen sulkeumaan mutta eivät ole sisäpisteitä
 Reuna, Jarmo Saaren perustama yhtye
 Reuna, Pariisin Kevät -yhtyeen albumi vuodelta 2019
 Reuna Publishing House Oy, Kouvolan Myllykoskella toimiva kirjankustantamo.
Vasyl Blakytnyi

Vasyl Blakytnyi, myös: Vasyl Ellan-Blakytnyi, , muita salanimiä: Valer Pronoza, Markiz Popeliastyi, Vasyl Ellan, A. Ortal Hart ja Pronoza Mrjinyk, oikea nimi Vasyl Ellanskyi, (12. tammikuuta 1894 Myh’ailo-Kotsjubynske, Tšernihivin piiri, Venäjän keisarikunta – 4. joulukuuta 1925 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen vallankumouksellinen, poliitikko, kirjailija ja toimittaja.

Blakytnyi liittyi maanalaiseen vallankumoukselliseen toimintaan opiskeluaikana Tšernihivin seminaarissa ja myöhemmin Kiovan kauppakoulussa. Hän liittyi Ukrainan sosialistiseen vallankumouspuolueeseen 1917 ja oli seuraavana vuonna perustamassa Borotbisti-puoluetta. Hän oli puolueen lehden Borotban päätoimittaja. Hän kannatti vuonna 1920 puolueen yhdistymistä Ukrainan kommunistiseen puolueeseen, ja samana vuonna hänestä tuli sen keskuskomitean jäsen. Hän oli vuodesta 1921 Ukrainan valtion kustannusliikkeen johtaja ja Visti VUTsVKin päätoimittaja.

Blakytnyi oli kirjallisuusjärjestöjen Borotba ja Hart perustajia. Hän julkaisi pääosan tuotantoaan – runot kertomukset, satiirit, parodiat ja journalistiset artikkelit –  ukrainalaisissa aikakauslehdissä. 1930-luvulla hänen tuotantonsa julistettiin nationalistiseksi ja kiellettiin ja hänen muistomerkkinsä Harkovassa tuhottiin. Blakytnyin maine puhdistettiin Stalinin kuoleman jälkeen suojasään aikana, ja hänen valitut teoksensa julkaistiin 1958 ja 1964.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset kirjailijat
Ukrainalaiset poliitikot
Ukrainalaiset vallankumoukselliset
Ukrainalaiset toimittajat
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Arvid Wikström

Arvid Konstantin Wikström (15. toukokuuta 1886 Helsinki – 27. toukokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja.

Wikströmin vanhemmat olivat teurastaja, liikemies ja lihakauppias Amandus Konstantin Wikström ja Sofia Wilhelmina Moberg. Hän kävi Läroverket för gossar och flickor i Helsingfors-oppikoulua mutta joutui jättämään taloudellisista syistä koulun kesken ja siirtyi vuonna 1904 kahdeksannelta luokalta suoraan Polyteknilliseen opistoon. Wikström suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisen opiston koneenrakennuksen osastolla 1908. Hän teki opintomatkoja Englantiin 1910 sekä Saksaan 1911 ja 1926.

Wikström oli Valtionrautateiden konepajainsinöörinä 1908–1909 ja Porin Puuvillatehtaassa insinöörinä 1909–1910. Hän oli Englannissa Togo Spinning Co Ltd:n kehruumestarina 1910 ja palattuaan Suomeen hän oli uudelleen Vaasan Puuvillatehdas Oy:n insinöörinä 1910–1911. Wikström kiinnostui sähkökaapelien valmistamisesta ja elokuussa 1911 hän matkusti Saksaan tutustumaan sikäläiseen kaapeliteollisuuteen. Palattuaan Suomeen keväällä 1912 hän Suomen Punomotehdas Oy:n. Uuden yritykset koneet ja raaka-aineet hankittiin Saksasta ja kaapelien valmistus alkoi 1913. Aluksi tehdas valmisti kumi- ja tekstiilipäällysteistä tinattua kuparilankaa ja kuparikaapeleita.

Tehdas joutui vaikeuksiin kun ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen vaikeutti kuparin ja  tekstiiliraaka-aineen hankintaa. Suomen Punomotehdas Oy myytiin sen vuoksi vuonna 1916 yhtiön suurimmalle asiakkaalle sähkökoneita valmistaneelle Ab Gottfrid Strömberg Oy:lle ja siitä tuli yksi uuden omistajan osastoista. Vuonna 1917 siitä muodostettiin erillinen yritys nimellä Suomen Kaapelitehdas Oy. Wikström jatkoi edelleen yrityksen toimitusjohtajana. 1920-luvun alussa Suomen Gummitehdas Oy osti Strömbergiltä ja Suomen Teollisuuskonttorilta Kaapelitehtaan osake-enemmistön.

Suomen Kaapelitehdas alkoi rakentaa vuonna 1919 uutta kuusikerroksista tehdasrakennusta Helsingin Punavuoreen ja tehdasta laajennettiin sitten useassa vaiheessa niin että se vuonna 1938 käsitti jo kokonaisen korttelin. Tullisuojan ansiosta Suomen Kaapelitehdas pärjäsi kilpailussa ulkomaisten kaapelitoimittajien kanssa ja saattoi myös kehittää tuotteitaan. Vuonna 1928 Suomen Kaapelitehdas alkoi valmistaa lyijypäällysteisiä puhelin- ja merikaapeleita, joista tuli yhtiön erikoisosaamisen kohde. Suomen Kaapelitehtaalla oli 1930-luvun lopulla hallussaan 80 prosenttia Suomen kaapelimarkkinoista.

Wikströmillä oli kesäpaikka Hevonpäässä Kirkkonummen Upinniemessä ja hän harjoitti pienimuotoista puutarhaviljelyä 1930-luvulla omistamassaan Huopalahden kuntaan kuuluneessa Pikku Kuusisaaressa.

Lähteet 

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Arto Heikki Virkkunen

Arto Heikki Virkkunen (s. 24.9.1911, k. 15.7.1980) osallistui päämajan operatiivisella osastolla majurina palvellessaan miehityk­sen varalle suoritettuun aseiden kätkemiseen vuosina 1944-45. Virkkunen pidätettiin asekätkennän paljastumisen jälkeen ja tuomittiin kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Hän vapautui vankeudesta huhtikuussa 1948.

Lapsuus ja nuoruus 
Arto Virkkunen oli Helmi ja Artturi Virkkusen nuorin lapsi. Lapsuutensa hän vietti Petaksen kartanossa Espoon Pitkäjärven rannalla. Isänsä Arto menetti 13-vuotiaana. Virkkunen valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaali­lyseosta vuonna 1929 ja jatkoi opintojaan Helsingin Yliopiston historiallis-kielitieteellisessä osastossa.

Sotilasura 
Asevelvollisuutensa suoritettuaan Virkkunen ei enää palannut siviiliopintoihin. Hän suoritti kadettikoulun kurssinsa priimuksena ja palveli pitkään Viipurin Taiste­lukoulussa yleten luutnantiksi. Talvisotaan Arto Virkkunen osallistui komppanianpäällikkönä Suojärven ja Uomaan suilla. Hän haavoittui tammikuussa 1940. Jatkosodan alussa hän palveli pataljoonan komentajana 7. divisioonassa. Hän osallistui ns. kelirikkotaisteluihin vuonna 1942, vetäy­tymis­taisteluihin Äänislinnasta Käsnäselkään ja Ilomantsin tuhoa­mistaisteluihin kesällä 1944. Sodan aikana Virkkunen yleni majuriksi.

Siviiliura 
Arto Virkkunen erosi armeijasta vuonna 1950 ja loi sen jälkeen lähes 25-vuotisen uran Sampo-Tarmon vakuutusyhtiöissä, ensin hankintapäällikkönä ja viimeksi konsernin varatoimitus­joh­tajana. Virkkunen on kirjoittanut muistelmateoksen Asekätkijät ja sotasyylliset.

Lähteet

Kirjallisuus 
Vasama, Yrjö: Valpon vankina. Pellervo-seura, 1958.

Verkkosivustot 
https://www.meurmansuku.fi/historia/helmi-ja-artturi-virkkunen/arto-seka-liisa-ja-inkeri-virkkunen/

http://www.kustannushd.fi/kirjailijat-virkkunen.htm

Lähdeviitteet 

Suomalaiset upseerit
Michael Mando

Michael Mando (s. 13. heinäkuuta 1981 Quebec, Quebec, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Nacho Varga televisiosarjassa Better Call Saul (2015-2022), Vic Schmidt televisiosarjassa Orphan Black (2013-2014), Vaas Montenegro videopelisarjassa Far Cry (2012-2021) sekä Mac Gargan Marvel Studiosin elokuvassa Spider-Man: Homecoming (2017).

Taustaa 

Michael Mando syntyi 13. heinäkuuta 1981 Quebecissa meksikolaistaustaisille vanhemmille. Mandolla on kaksi veljeä. Hänen äidinkielensä on ranska, ja hän puhuu myös sujuvaa englantia ja espanjaa.

Lähteet 

 Vuonna 1981 syntyneet
 Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Elävät henkilöt
Heikki Rönkkö

Heikki Rönkkö (s. 1983) on helsinkiläinen sarjakuvapiirtäjä ja graafinen suunnittelija.

Hän on julkaissut mm. seuraavat sarjakuva-albumit:

 Funny Side of Life w/ M. Other
 P.O.E.
 ASDF Boot
 2:nen linna / Anor Castle
 Homo locus
 Phases

Lähteet 

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Centar Zupa

Centar Zupa () on kunta Pohjois-Makedonian Lounaisalueella. Kunnassa sijaitsee myös samanniminen pääkylä. Kunnassa asuu 3 720 asukasta, ja kunnan väkiluku on vähentynyt rajusti vuodesta 2002. Vuotuinen väestönkasvuprosentti oli -2,9 %.

Väestö 
Asukkaiden kansallisuusjakauma oli vuonna 2021 seuraava:

 turkkilaisia 2 899
 makedonialaisia 236
 albaaneja 187
 bosniakkeja 1
 muita 42

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kunnat
Loimaan nahkatehdas

Loimaan nahkatehdas toimi Loimaalla Vesikosken kylässä eri yritysten omistuksessa vuosina 1918–1992.

Nahan valmistus alkoi Loimaalla vuonna 1918 turkulaisen kauppiaan August Kivisen omistaman Loimaan Nahkatehtaan käynnistettyä toimintansa Vesikosken kylässä toimintansa lopettaneen Loimaan paperitehtaan teollisuuskiinteistössä. Loimaan Nahkatehdas valmisti päätuotteenaan kenkien parkkipohjia sekä lisäksi päällisnahkaa, hihnoja ja valjaita. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1919 ja sillä oli 150 työntekijää vuonna 1930.

Loimaan Nahkatehdas Oy joutui talousvaikeuksien vuoksi Maakuntain Pankki Oy:n haltuun 1930 ja yhtiö lopetettiin. Tamperelaisen nahkatehtailija J. N. Salmisen poika insinööri Yrjö Salminen (1891–1949) perusti Loimaan Nahka Oy-nimisen yhtiön jatkamaan tehtaan toimintaa. Yhtiö muutettiin Salmisen ja Oskari Heikkilän omistamaksi kommandiittiyhtiöksi vuonna 1944 ja vuonna 1950 siitä tuli taas Salmisten omistama osakeyhtiö. Yhtiöllä oli vuotakauppaa harjoittanut sisaryhtiö Sallo Oy. 

Loimaan Nahka Oy:n toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1987 mutta verhoilunahkojen valmistusta jatkettiin saksalaisomistuksessa (Heller Finland Oy) vuoteen 1992 saakka. Rakennusalan yrittäjä Tuomo Ylä-Outinen osti 1990-luvulla tehtaan Hellerin konkurssipesältä ja alkoi vuokrata sen tiloja. Hän myi kiinteistön vuonna 2003 siinä vuokralaisena toimineelle Matti Mäkilälle. Entisessä nahkatehtaan kiinteistössä (tunnetaan myös nimellä Nahkalinna) toimii nykyisin Vesikoski-talo. Talossa on vuokralaisina useita yrityksiä.

Lähteet 

Loimaa
Suomen teollisuushistoria
Kratovo

Kratovo on kaupunki Pohjois-Makedoniassa Koillisalueella. Kaupungissa asuu 6 924 asukasta. Kaupunki sijaitsee maan koillisosissa, noin 60 kilometrin päässä Kumanovon kaupungista, joka on alueen suurin kaupunki.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Bhutanin kansallisneuvosto

Bhutanin kansallisneuvosto () on Bhutanin parlamentin ylähuone. Se koostuu 25 edustajasta, joista viittä ei valita vaaleilla, vaan nimitetään kuninkaan toimesta.

Neuvoston nykyinen puhemies on Tashi Dorji, joka edustaa Wangduephodrangin piirikuntaa.

Suurin osa parlamentaarisesta tysötä tapahtuu seitsemässä valiokunnassa, joiden lisäksi voidaan perustaa myös ad hoc -valiokuntia tarpeen mukaan. Istunnot ovat avoimia yleisölle, mutta vierailijoiden tulee hakea pääsylupaa etukäteen minkä lisäksi kaikki taltiointivälineet on kielletty.

Historia 
Bhutanin nykyaikainen kaksikamarinen parlamentti perustettiin vuonna 2008 voimaan tulleen perustuslain nojalla, jolloin maasta tuli perustuslaillinen monarkia. Perustuslain 11. kappale käsittelee parlamenttia ja sen ensimmäinen istunto pidettiin 17. heinäkuuta 2008.

Ensimmäiset vaalit pidettiin 31. joulukuuta 2007. Tätä ennen, vuonna 2006 Jigme Khesar Namgyel Wangchuckin noustua kuninkaaksi, järjestettiin harjoitusvaalit, jossa ihmisille opetettiin äänestämisen ja edustuksellisen demokratian perusteet. Ensimmäisissä vaaleissa kansallisneuvostoon valittiin neljä naista.

Edustajat 
Edustajista 20 valitaan viiden vuoden välein pidettävissä vaaleissa, kun taas loput viisi nimittää kuningas.

Bhutanin perustuslain mukaan edustajien tulee olla puolueisiin sitoutumattomia. Ne 20, jotka valitaan vaaleilla edustavat Bhutanin 20 piirikuntaa. Lisäksi ehdokkaiden tulee täyttää seuraavat ehdot:

 Todistettavasti Bhutanin kansalainen
 Rekisteröity äänestäjä omassa piirikunnassaan
 Iältään 25-65 -vuotias
 Yliopistosta valmistunut

Vaatimus yliopistotutkinnosta on johtanut siihen, että Bhutanin kansallisneuvoston edustajat ovat keski-iältään perin nuoria, sillä harvalla vanhemman polven edustajalla on yliopistotutkintoa. Ensimmäisten vaalien jälkeen vuonna 2007 vanhin neuvostoon valittu edustaja oli iältään vain 46-vuotias.

Lähteet 

Ylähuoneet
kansallisneuvosto
Osterjärvi

Osterjärvi () on Äänisen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 10,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 214 neliökilometriä, keskisyvyys 9,0 metriä ja suurin syvyys 37,0 metriä.

Osterjärveen virtaa neljä puroa. Se laskee Osterjoen kautta Kumsajokeen. Järven kalalajeja ovat siika, muikku, kuore, hauki, särki, lahna, made, ahven, kiiski ja härkäsimppu.

Lähteet

Karhumäen piiri
Karjalan tasavallan järvet
Äänisen valuma-alue
N. M. Weckström

Nils Matias Weckström (13. elokuuta 1830 Helsinki - 19. joulukuuta 1863 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 

Weckströmin vanhemmat olivat postiexpeditööri Mathias Weckström ja Alexandra Uschakoff (1811-1936). Helsingin yksityislyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Weckström opiskeli Helsingin yliopistossa oikeustieteitä ja suoritti suuremman kameraalitutkinnnon 1851. Myöhemmin hän opiskeli arkkitehdiksi ja viimeisteli opintojaan Italiassa. Weckstöm suunnitteli rakennuksia ainakin Helsinkiin.  Hän ehti myös toimimaan Turun ja Porin läänin vt. lääninarkkitehtina G. T. Chiewitzin erottua virasta 1860.

Weckström kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin ja haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Hänen haudallaan on kuvanveistäjä Carl Sjöstrandin tekemä muotokuvamedaljonki.

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1863 kuolleet
Kape Rüster

Karl ”Kape” Rüster (1904 Helsinki – 1977 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli saksalais-suomalainen tanssi- ja viihdemusiikin säveltäjä, sanoittaja, kapellimestari, musiikkikauppias ja taidemaalari. Hän sävelsi 1920-luvulta alkaen viitisenkymmentä iskelmäkappaletta, muun muassa varhaisimpana pidetyn suomalaisen rumban ”Soita mulle rumba”, ja perusti Tampereelle Seminola-tanssiorkesterin.

Kape Rüsterin saksalainen isä oli Pietarissa tsaarin orkesterin muusikko ja pianokauppias. Hän oli Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen aikana liikematkalla Suomessa, jäi palaamatta kotimaahansa ja asettui Viipuriin. Poika Kape Rüster oli taiteellisesti lahjakas ja hankki Viipurissa sekä musiikki- että kuvataidealan koulutuksen. Hän asettui Tampereelle, jossa hän työskenteli päivisin musiikkiliikkeessä ja toimi iltaisin klarinetin ja saksofonin soittajana. Vuonna 1926 hän perusti Seminola-tanssiorkesterin ja sitten oman musiikkikaupan Kotkaan. Sen jälkeen hän keskittyi säveltämiseen ja yhtyeen johtamiseen. Sanoituksia hänelle teki näyttelijä Erkki Uotila, sitten myös Ture Ara, Esa Erkkola ja R. R. Ryynänen. Rüster itse on merkitty sekä säveltäjäksi että sanoittajaksi muun muassa levytyksissä ”Suursaari” ja ”Elämän murhe”.

Rüsterin uran keskeytti viiden vuoden asepalvelu talvi- ja jatkosodassa. Sotien jälkeen Rüster muutti vaimonsa kanssa Ruotsiin, jonne heidän 1932 syntynyt Reijo-poikansa oli jo vuotta aiemmin lähetetty sotalapseksi. Ruotsissa Rüster keskittyi musiikkia enemmän kuvataiteeseen ja teki muun muassa paljon maalauksia ruotsalaisiin kirkkoihin. Lisäksi hän toimi ravintolapianistina ja musisoi usein ruotsinsuomalaisten tilaisuuksissa.

Kape Rüsterin tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluu jazz-foxtrot ”Espanjan iloja”, jonka levyttivät Veli Lehto ja Dallapé-yhtye. Rüsterin sävellyksiä ovat levyttäneet myös Georg Malmstén, Kaarlo Kytö ja Mauno Tamminen..

Lähteet

Suomalaiset iskelmämusiikin säveltäjät
Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki)
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset kauppiaat
Ruotsinsuomalaiset
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Niilo Romppanen

Niilo Romppanen (s. 21. maaliskuuta 2002 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita.

Ura 
Romppanen on Jokipoikien kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 8+22=30. Kaudeksi 2018–2019 Romppanen siirtyi Kalevan Pallon B-nuoriin. Kaudella 2019–2020 hän jakoi seuran A-nuorten sisäisen tehotilaston voiton Ville Puhakan kanssa lukemalla +14. 

Kaudeksi 2020–2021 Romppanen siirtyi Mikkelin Jukureiden U20-joukkueeseen. Kesällä 2021 hän nousi seuran SM-liigarinkiin. Romppanen voitti kaudella 2021–2022 Jukureiden U20-joukkueen sisäisen syöttöpörssin 26 syöttöpisteellään ja sisäisen tehotilaston lukemalla +29. Romppanen pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 16. helmikuuta 2022 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Hänet merkittiin Jukureiden seitsemänneksi puolustajaksi. Romppanen sai ottelussa jääaikaa 2.10 minuuttia. Helmikuussa 2022 Jukurit lainasi Romppasen alustavasti kahden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon, jossa hän pelasi lopulta kolme runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.

Muuta 
Romppanen valmistui merkonomiksi Etelä-Savon ammattiopistosta joulukuussa 2021.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Jukurien pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Bogdanci

Bogdanci () on kaupunki Pohjois-Makedonian Kaakkoisalueella. Kaupungissa asuu 7 339 asukasta, ja vuotuinen väestönkasvu on -0,9 %. Vuodesta 2002 väkiluku on laskenut noin 1 500 asukkaalla. Kaupungin pinta-ala on 114,5 neliökilometriä ja väestötiheys 64 asukasta neliökilometrillä. Asukkaista lähes 95 % on makedonialaisia. Lopuista suurin osa on serbejä.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Debar

Debar () on kaupunki läntisessä Pohjois-Makedoniassa, Lounaisalueella. Kaupungissa asuu 15 412 asukasta. Väkiluku on tippunut noin neljällätuhannella vuodesta 2002, joka tarkoittaa n. -1,3 prosentin vuotuista väestönkasvua.

Väestö 
Väestöstä

 60,7 prosenttia on albaaneja
 19,7 prosenttia on turkkilaisia
 8,3 prosenttia on makedonialaisia
 8,2 prosenttia on romanialaisia
 3 prosenttia on muita

Väestö puhuu seuraavia kieliä:

 66,4 prosenttia albaniaa
 32,1 prosenttia makedoniaa
 1,5 prosenttia muita kieliä

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Demir Kapija

Demir Kapija () on pieni kaupunki Vardarin alueella Pohjois-Makedonian eteläosissa. Kaupungissa asuu 3 777 asukasta, ja sen väestö on noin prosentin vuotuisessa laskussa. Vielä vuonna 2002 kaupungin väkiluku oli 4 545. Asukkaista selvästi suurin osa on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Demir Hisar

Demir Hisar () on kaupunki Pohjois-Makedonian Pelagonian alueella. Kaupungissa asui vuonna 2021 7 260 asukasta. Väkiluku on noin 1,4 prosentin vuotuisessa laskussa.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Gevgelija

Gevgelija () on kaupunki Pohjois-Makedonian eteläosissa, Kaakkoisalueella. Kaupunki sijaitsee hyvin lähellä Kreikan rajaa. Kaupungissa asuu 21 582 asukasta, joista yli 95 prosenttia makedonialaisia ja 98,5 % makedoniaa puhuvia. Kaupungissa sijaitsee Kožuf-vuori.

Nimi 
Todennäköisesti kaupungin nimi tulee turkinkielisestä sanasta gölgeli, varjoisa paikka.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
The Flying Cat

The Flying Cat on vuonna 1952 valmistunut, järjestyksessään kuudeskymmeneskolmas Tom & Jerry -piirroselokuva.

Tuotantotiedot 
{|
| -Ohjaaja: William Hanna, Joseph Barbera
|-
| -Käsikirjoittaja: William Hanna, Joseph Barbera
|-
| -Tuottaja: Fred Quimby
|-
| -Animaatio: Kenneth Muse, Irven Spence, Ed Barge, Ray Patterson
|-
| -Säveltäjä: Scott Bradley
|-
| -Tuotantoyhtiö: MGM Cartoon Studio

Yhdysvaltalaiset lyhytelokuvat
Tom & Jerry -elokuvat
Vuoden 1952 elokuvat
Johan Havaas

Johan Johnsen Havaas (19. lokakuuta 1864 Granvin, Hordaland – 27. huhtikuuta 1956 Voss, Hordaland) oli norjalainen maanviljelijä ja kasvitieteilijä.

Havaas syntyi John Vikingsen Havaasin (1821–1878) ja Hildegunna Jansdotter Eiden (1835–1909) lapsena. Hänellä oli harvinaislaatuinen urakehitys, sillä hän nousi pienviljelijän työn ja itseoppineisuuden pohjalta kansainvälisen tason asiantuntijaksi. Havaas varttui Havåsin perhetilalla Granvinissa ja sai vastuulleen vanhimman veljensä tehtävät maatilalla tämän muutettua Amerikkaan. Vuonna 1888 Havaas tapasi sotilaskurssin aikana Kristianiassa (Oslo) majuri Christen Smithin, joka ymmärsi Havaasin kasvitieteellisen osaamisen, tarjosi tälle kontaktin Bergenin museoon ja kannusti tätä tutkimaan itiökasveja. Havaas tunsi erityistä mielekiintoa jäkäliä ja varsinkin rupijäkäliä kohtaan.

Vuodesta 1896 alkaen Havaas sai useita matkastipendejä Bergenin museolta. Vuodesta 1900 alkaen hän sai pienen pysyvän stipendin siltä. Muutoin hän elätti itse itsensä ja perheensä maatilalla. Havaas kirjoitti julkaisuja enimmäkseen jäkälistä, mutta myös koppisiemenisistä ja sammalista. Merkittävimmässä Havaasin keräämässä kokoelmassa on 25 000 esimerkkiä. Sitä säilytetään Bergenin yliopistossa. Hänen yksityisen kasvionsa osti yhdysvaltalainen Duke University.

Havaasin puolisona oli 17. marraskuuta 1921 alkaen Martha Knutsdotter Stengrimsteigen (k. 1961). Havaas palkittiin vuonna 1935 kultaisella Kuninkaan ansiomitalilla. Hänen mukaansa on nimetty kaksi jäkälää: Caloplaca havaasii ja Umbilicaria havaasii.

Lähteet 

Norjalaiset maanviljelijät
Kasvitieteilijät
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Mansikkavadelma

Mansikkavadelma (Rubus illecebrosus) on vadelman sukuinen kasvi, joka leviää vadelman tavoin juuriversojen avulla. Se on kotoisin Japanista ja Euroopan osalta se on tunnettu lähinnä Itä-Euroopassa. Kasvi on 40–70 cm korkea pensas. Sen lehdet ovat koristeellisen muotoiset, kuten myös marjat. Marjat sijaitsevat oksien kärjissä ja ovat yksittäin tai 3–4 marjan ryppäissä ja niiden muoto on mansikan ja vadelman väliltä.

Kasvi tulee istuttaa paikkaan, josta se ei pääse leviämään helposti. Esimerkiksi kasvulaatikko on hyvä paikka. Kasvi viihtyy aurinkoisella ja lämpimällä kasvupaikalla. Paras kasvualusta on kuohkea ja hyvin vettä läpäisevä maa, joka on lievästi hapan. Mansikkavadelman marjat kypsyvät myöhemmin kuin vadelman. Pensaita ei tarvitse tukea, kuten tavallista vadelmaa, sillä versot ovat tukevat.

Mansikkavadelman marjat sopivat pakastettaviksi sekä hilloihin ja mehuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Niittytila: Mansikkavadelma (Rubus illecebrosus)
iNaturalist: Rubus illecebrosus
UniProt: Taxonomy - Rubus illecebrosus 
Flora of North America: Rubus illecebrosus 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Rubus illecebrosus 

Vatukat
Gostivar

Gostivar () on kaupunki Pohjois-Makedonian luoteisosissa, Pologin alueella. Kaupungissa asuu 59 770 asukasta, ja kaupungin pinta-ala on 513,4 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on rajussa laskussa, vuodesta 2002 väkiluku on laskenut yli 21 000 asukkaalla, tai n. 1,6 prosentilla vuosittain. Väestöstä yli puolet on albaaneja ja puhuu albaniaa. Seuraavaksi suurin väestöryhmä on n. neljänneksen osuudella makedonialaiset. Lopuista suurin osa on turkkilaisia ja romanialaisia. Kaupunki sijaitsee 510 metrin korkeudella, 67 kilometrin päässä maan pääkaupungista Skopjesta.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Kavadarci

Kavadarci () on kaupunki Pohjois-Makedonian Vardarin alueella, ja se sijaitsee maan keskiosissa. Kaupungin väkiluku oli vuonna 2021 35 733, ja väestönkasvu on ollut vuodesta 2002 vuosittain noin -0,43%. Asukkaista lähes kaikki puhuu makedoniaa ja on makedonialaisia.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Kičevo

Kičevo () on kaupunki Pohjois-Makedonian Lounaisalueella. Kaupungissa asuu 31 123 asukasta.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Delčevo

Delčevo () on kaupunki Pohjois-Makedonian Itäisellä alueella. Kaupungin 422,4 neliökilometrillä asuu yhteensä 13 585 asukasta. Vuotuinen väestönkasvu on ollut vuodesta 2002 -1,3 prosenttia.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Kočani

Kočani () on kaupunki Pohjois-Makedonian itäosissa, ja se kuuluu Itäiseen alueeseen. Kaupungissa asuu 31 602 noin 360,4 neliökilometrillä. Väkiluku on ollut vuodesta 2002 noin prosentin vuotuisessa laskussa. Noin 92 prosenttia asukkaista on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa. Suurin uskonto on ortodoksisuus.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Kriva Palanka

Kriva Palanka () on kaupunki Pohjois-Makedonian Koillisalueella. Kaupungissa asuu 18 059 asukasta, ja sen pinta-ala on 480,8 neliökilometriä. Väestötiheys on siis 37,56 asukasta neliökilometrillä. Väestöstä lähes kaikki ovat makedonialaisia ja puhuu makedoniaa. Kolme neljäsosaa väestöstä uskoo ortodoksisuuteen.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Kruševo

Kruševo () on kaupunki Pohjois-Makedonian Pelagonian alueella. Kaupungissa asuu 8 385 asukasta, joista hieman yli puolet on makedonialaisia. Kaupungista on maan pääkaupunkiin, Skopjeen, matkaa noin 165 kilometriä.

Väestö 
Kaupungin väestöryhmät ovat seuraavat:

 makedonialaisia 53,4%
 albaaneja 30,5%
 valakkeja 10,7%
 turkkilaisia 3,5%
 bosniakkeja 1,3%

Kaupungin kieliryhmät ovat seuraavat:

 makedonian kieli 60,6%
 albanian kieli 30,4%
 aromanian kieli 3,8%
 turkin kieli 3,4%
 bosnian kieli 1,3%

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Makedonski Brod

Makedonski Brod () on kaupunki Pohjois-Makedoniassa, Lounaisalueella. Se sijaitsee maan keskiosissa, noin 57 kilometrin päässä maan pääkaupungista, Skopjesta. Kaupungin väkiluku on 5 889 asukasta vuonna 2021, ja pinta-ala on 889 neliökilometriä. Suurin osa asukkaista on makedonialaisia.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Makedonska Kamenica

Makedonska Kamenica () on kaupunki Pohjois-Makedonian Itäisellä alueella, hyvin lähellä Bulgarian rajaa. Kaupungissa asuu 6 439 asukasta 190,4 neliökilometrillä. Asukkaista yli 99 prosenttia on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa. Kaupungin väkiluku on selvässä 1,2 prosentin vuotuisessa laskussa.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Negotino

Negotino () on kaupunki Pohjois-Makedonian Vardarin alueella. Kaupungissa asuu 18 194 asukasta, ja sen pinta-ala on 426,5 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on vuotuisessa 0,3 prosentin laskussa. Negotinossa valmistetaan vuosittain noin 20-25 miljoonaa kilogrammaa greippejä.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Pehčevo

Pehčevo () on kaupunki itäisessä Pohjois-Makedoniassa, lähellä Bulgarian rajaa. Kaupungin väkiluku on 3 983 asukasta, ja väestö on selvässä 1,7 prosentin vuotuisessa laskussa. Asukkaista n. 85 prosenttia on makedonialaisia.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Disability Pride

Disability Pride paraati on vammaisten henkilöiden järjestämä kulkue, jollainen järjestettiin Gay Pride -kulkueiden esikuvan mukaisesti ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa Bostonissa vuonna 1990. Järjestäjien mukaan kulkueiden tarkoituksena on muuttaa mielikuvaa ja määritelmää "vammaisuudesta", poistaa vammaisten ihmisten kokemaa häpeää vammaisuudesta ja edistää uskoa, että vammaisuus on luonnollinen ja kaunis osa ihmisten erilaisuutta, ja vammaiset ihmiset voivat olla siitä ylpeitä.

Vammaisaktivisti Sarah Trianon mukaan Disability Pride torjuu käsityksen, että poikkeaminen ei-vammaisuuden standardista olisi millään tavalla väärin tai paha asia. Disability Pride haastaa yhteiskunnassa vallitsevan järjestelmällisen ableismin ja vammaisuutta leimaavat määrittelyt. Aktivistien mukaan se on militantti itsemäärittelyn keino, tietoinen tapa arvottaa sitä, mitä yhteiskunta väheksyy ja yritys vapautua kielteisten uskomusten, asenteiden ja tuntemusten vankilasta, jotka ovat syntyneet valta-asemassa olevien oletuksesta, että omassa vammaisuudessamme ja identiteetissämme olisi jotain sisäisesti väärää.

Kritiikki 
Helen Pluckrose ja James A. Lindsay kirjoittavat teoksessaan Cynical Theories, että vammaisaktivismi alkoi Yhdysvalloissa 1960-luvulla rinnan kansalaisoikeusliikkeen kanssa tavoitteenaan tehdä yhteiskunnasta vammaismyönteisempi ja parantaa vammaisten henkilöiden elämänlaatua. Liike alkoi radikalisoitua 1980-luvulla, kun sosiaalinen vammaistutkimus omaksui postmodernin teorian ajatuksia ja alkoi kehittyä Pluckrosen ja Lindsayn mielestä todellisuuspakoiseksi, jolloin vammaisuus alettiin ymmärtää vain sosiaaliseksi konstruktioksi. Muitakin ideoita omaksuttiin intersektionaalisuudelta ja queer-teorioilta, ja niiden esikuvan mukaisesti vammaiset alettiin esittää sorrettuna ja marginaalisena identiteettiryhmänä. Väitettiin, että ihmiset olivat vammaisia (disabled) vain, koska yhteiskunta ei vastannut heidän tarpeisiinsa.  Tällaiset väitteet olivat Pluckrosen ja Lindsayn mielestä järjettömiä.

Disability Pride -liikkeen linjauksia on arvosteltu myös vammaisliikkeen omassa piirissä. Tom Shakespeare katsoo, että vaikka vammaisliikkeellä on paljon yhtymäkohtia muiden identiteettiryhmien kanssa, vammaiset myös eroavat niistä siinä, että fyysinen vaurio on aivan todellinen este, joka ei johdu vain asenteista. Shakespearen mielestä Disability Pride on ajatuksena hankala, koska fyysisen vaurion aiheuttamat ongelmat eivät pyyhkiydy pois vain ennakkoluuloja ravistelemalla.

Lähteet

Viitteet 

Vammaisuus

Vammaisten oikeudet
Vammaiskulttuuri
Kriittinen teoria
Mestarien liigan kausi 2021–2022

Kauden 2021–2022 UEFA:n Mestarien liiga oli 67. kausi UEFA:n järjestämässä tärkeimmässä seurajoukkueiden jalkapalloturnauksessa ja 30. kausi, kun kilpailu tunnetaan nimellä Mestarien liiga.

Liigan voitti Real Madrid CF. Voitto oli sille neljästoista kerta.

Loppuottelu piti pelata alun perin Pietarissa, mutta Uefa siirsi ottelun Pariisiin Venäjän Ukrainaan kohdistaman hyökkäyksen takia. Järjestelyt stadionilla pettivät, ja tuhannet jäivät stadionin ulkopuolelle ottelun alkaessa.

Pudotuspelit

Lähteet 

Vuoden 2021 jalkapallo
Vuoden 2022 jalkapallo
2021–2022
Finn Bálor

Fergal Devitt  (s. 25. heinäkuuta 1981 Bray, Irlanti) on irlantilainen showpainija, joka tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Finn Bálor. Hän painii WWE:ssä:ssä.

Uran alku 
Devitt aloitteli uraansa vuonna 2001 brittiläisessä NWA UK:ssa, jossa hän seuraavien vuosien aikana voitti NWA British Commonwealth Heavyweight Championshipin kaksi kertaa Vuonna 2006 hän debytoi Japanin painiorganisaatiossa New Japan Pro-Wrestlissä, jolloin hän käytti kehässä nimeä Prince Devitt. NJPW:n aikana Devitt voitti kuusi kertaa joukkuemestaruuden sekä kolmes kertaa raskaansarjan junior mestaruuden.

Devitt debytoi yhdysvaltalaisessa WWE NXT -ohjelmassa vuonna 2014 ja samalla hän vaihtoi kehänimensä nykyiseen Finn Báloriin. Bálor on kaksinkertainen NXT Championchip-mestari ja molemmilla kerroilla hän piti vyötä hallussaan yli 200 päivää.

WWE 

Fergal Devitt siirtyi vuoden 2016 WWE draftissa Raw brändiin  ja pian hän pääsikin ottelemaan uudesta mestaruusvyöstä. Devitt on ensimmäinen, joka on voittanut WWE Universal Championship -mestaruuden, mutta joutui luopumaan siitä jo seuraavana päivänä loukkaantumisen vuoksi. Myöhemmin hän on voittanut kahdesti Intercontinental Champion- ja  kerran United States Championship -mestaruudet. Bálor käyttää toisinaan myös alter-egoaan The Demonia, joka on paljon aggressiivisempi hahmo. Vuonna 2022 hän liittyi The Judgment Day -ryhmään. Aluksi siihen kuuluivat Edge, Damian Priest ja Rhea Ripley, mutta kun Bálor liittyi mukaan, muut hyökkäsivät Edgeä vastaan ja erottivat hänet ryhmästä.

Mestaruudet ja saavutukset 
NWA
 NWA British Commonwealth Heavyweight Championship (2 kertaa) 
NJPW
 IWGP Junior Heavyweight Championship (3 kertaa)
 IWGP Junior Heavyweight Tag Team Championship (6 kertaa) –  Minoru  (2 kertaa) ja Ryusuke Taguchi kanssa (4 kertaa)
 WWE
 WWE Universal Championship (1 kerta)
 WWE Intercontinental Championship (2 kertaa)
 WWE United States Championship (1 kerta)
 NXT Championship (2 kertaa)

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1981 syntyneet
Irlantilaiset urheilijat
Showpainijat
Torn Arteries

Torn Arteries on englantilaisen metalliyhtye Carcassin seitsemäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 17. syyskuuta 2021 levymerkillä Nuclear Blast.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Bill Steer - kitara, laulu
 Jeff Walker - basso, Laulu
 Daniel Wilding - rummut
 Tom Draper - kitara

Arvostelut 
 Imperiumpi: 8/10
 Kaaoszine: 8 ½/10
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Carcassin albumit
Vuoden 2021 albumit
Julia Garner

Julia Garner (s. 1. helmikuuta 1994  ) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pääroolistaan Ruth Langmorena Netflixin rikosdraamasarjassa Ozark (2017–2022), josta hän sai kriitikoiden ylistystä ja voitti kaksi Primetime Emmy -palkintoa erinomaisesta naissivuosasta draamasarjassa  vuonna 2019 ja 2020, yhden Golden Globe Award -ehdokkuuden lisäksi vuonna 2020 parhaasta naissivuosasta – televisio .

Garnerilla oli myös rooleja FX -draamasarjassa The Americans (2015–2018), Netflixin minisarjassa Maniac (2018), Bravo tosirikossarjassa Dirty John (2018–2019) ja hän näyttelee nimiroolia Netflixin minisarjassa Inventing Anna (Inventing Anna). 2022). Hänellä on ollut pääosat elokuvissa Electrick Children (2012), We Are What We Are (2013), Grandma (2015) ja The Assistant (2019) sekä sivuosat elokuvissa Martha Marcy May Marlene (2011), The Perks. Being a Wallflower (2012) ja Sin City: A Dame to Kill For (2014).

Garner syntyi Riverdalen naapurustossa Bronxissa New Yorkissa .  Hänen äitinsä Tami Gingold on terapeutti, joka teki menestyksekkään uran näyttelijänä ja koomikkona kotimaassaan Israelissa. Hänen isänsä Thomas Garner on taidemaalari ja taiteen opettaja, kotoisin Shaker Heightsista Ohiosta .  Garner on juutalainen, kuten myös hänen äitinsä.   Hänen vanhempi sisarensa on taiteilija Anna Garner.   Garner on kuvaillut itseään "puoliksi israelilaiseksi ".   Hänellä on äitinsä puolella Israelissa asuvia sukulaisia, joiden luona Garner vierailee usein.   Hän ymmärtää hepreaa, kiitos hänen äitinsä joka puhui sitä heidän kodissaan, vaikka Garner ei itse puhu sitä sujuvasti.  

Hän osallistui Eagle Hill Schooliin Greenwichissä, Connecticutissa. Hän aloitti näyttelijätunnit 15-vuotiaana voittaakseen ujoutensa.  Garner valmistui Indianan yliopistosta aiheenaan psykologia vuonna 2015. 

Garner teki elokuvadebyyttinsä 17-vuotiaana Sean Durkinin Martha Marcy May Marlenessa, näyttellen Sarahin roolia.

Garner meni naimisiin laulaja Mark Fosterin, Foster the People -yhtyeen vokalistin, kanssa joulukuussa 2019 New Yorkin kaupungintalolla pidetyssä seremoniassa   kahdeksan kuukautta heidän kihlauksensa jälkeen.

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1994 syntyneet
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Probištip

Probištip () on kaupunki Itäisellä alueella Pohjois-Makedoniassa. Kaupungissa asuu 13 417, ja väestö on noin prosentin vuotuisessa laskussa. Kaupungin pinta-ala on 325,6 neliökilometriä ja väestötiheys 41,21 asukasta neliökilometrillä. Asukkaista 98 % on makedonialaisia ja 99 % puhuu makedoniaa.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Radoviš

Radoviš () on kaupunki Pohjois-Makedonian Kaakkoisalueella. Kaupungissa asuu 24 122 asukasta, ja kaupungin pinta-ala on 497,5 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 48,49 asukasta neliökilometrillä. Noin 80 prosenttia asukkaista on makedonialaisia.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Resen (kaupunki)

Resen () on kaupunki lounaisessa Pohjois-Makedoniassa, Pelagonian alueella. Kaupungissa asuu 14 373 asukasta, ja sen pinta-ala on 550,8 neliökilometriä. Kaupungin väkiluku on 0,8 prosentin vuotuisessa laskussa. Väestöstä noin kolme neljäsosaa on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa. Lopuista suurin osa on albaaneja ja turkkilaisia.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Struga

Struga () on kaupunki Pohjois-Makedonian Lounaisalueella. Kaupungissa asuu 16 559 asukasta, ja se on siten maan neljänneksitoista suurin kaupunki.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Vähikkälä

Vähikkälä on kylä Janakkalan kunnassa. Kylän asukasmäärä on noin 400, mutta sen alueella sijaitsee lisäksi noin 300 kesäasuntoa. Vähikkälässä on vuonna 1882 valmistunut hirsirakenteinen kyläkoulu ja kylällä toimii VPK.

Kylän läheisyydessä on Valajärvi, jossa on myös kunnan uimaranta.

Lähteet  

https://www.janakkala.fi/kuntainfo/kylat-ja-taajamat/vahikkala/

Janakkalan kylät
Ius commune

Ius commune (“yhteinen oikeus”) tai jus commune viittaa keskiajan eurooppalaisten oikeusoppineiden (glossaattorien ja postglossaattorien) kehittämään yhtenäisoikeuteen, joka syntyi yliopistoissa roomalaisen ja kanonisen oikeuden pohjalta. Ius commune oli itsenäinen ja ylikansallinen oikeusjärjestys, jota voitiin soveltaa paikallisten oikeustapojen, kuten kaupunki- ja kartano-oikeuksien, rinnalla. Roomalais-kanonista oikeutta voitiin soveltaa toissijaisesti, mikäli muusta voimassa olevasta oikeudesta ei saatu vastausta käsillä olevaan oikeuskysymykseen.

Roomalaisen oikeuden reseption myötä ius commune levisi ympäri Eurooppaa yliopisto-opiskelijoiden palatessa kotiseuduilleen hyödyntämään yliopistoissa oppimaansa. Näin roomalainen oikeus omaksuttiin osaksi kansallista oikeutta jopa sellaisissakin maissa, jotka eivät koskaan olleet olleet osa Rooman valtakuntaa.

Sovellettavana oikeutena ius commune väistyi useimmissa maissa 1800-luvulla modernien kansallisvaltioiden järjestäessä lainsäädäntönsä kodifikaatioiksi (esim. Ranskassa Code Civil ja Saksassa Bürgerliches Gesetzbuch).

Katso myös 
Corpus iuris civilis
1100-luvun renessanssi
Juristioikeus
Keskiajan tiede

Lähteet 

Yleinen oikeustiede
Roomalainen oikeus
Keskiaika
Uffe Elbæk

Uffe Elbæk (s. 15. kesäkuuta 1954 Ry) on tanskalainen Frie Grønne -puoluetta edustava poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2011 ja toiminut Tanskan kulttuuriministerinä vuosina 2011–2012.

Elbæk on aiemmin kuulunut Radikaaliin Venstreen, mutta erosi puolueesta vuonna 2013 ja perusti uuden Alternativet-puolueen, jonka poliittisena johtajana toimi vuoteen 2020, jolloin hän jätti Alternativetin ja perusti Frie Grønne -puolueen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Uffe Elbæk Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 

Tanskan kulttuuriministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Sveti Nikole

Sveti Nikole () on kaupunki Pohjois-Makedonian Vardarin alueella. Kaupungissa asuu 15 320 asukasta, ja sen pinta-ala on 482,9 neliökilometriä.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Vinica

Vinica () on kaupunki Itäisellä alueella, Pohjois-Makedoniassa. Kaupungissa asuu 14 475 asukasta, ja väestö on selvässä 1,7 prosentin vuotuisessa laskussa. Vuonna 2002 väkiluku oli lähes 20 000. Yli 90 prosenttia on makedonialaisia ja puhuu makedoniaa. Kaupungin pinta-ala on 432,7 neliökilometriä.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Gabriel Prychtén

Gabriel Prychtén (myös Pryckthén tai Pryctén, 1748 - 26. helmikuuta 1788 Uusikaupunki) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään ovat muun muassa Laitilan kirkon urkuparven koristeluna olevat maalaukset vuodelta 1774 sekä Säkylän kirkon 1782 valmistunut alttaritaulu.

Lähteet

Aiheesta muuallata 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1748 syntyneet
Vuonna 1788 kuolleet
Erika Aittamaa

Maria Erika ”Riiga” Olofsdotter Aittamaa (22. helmikuuta 1866 – 15. joulukuuta 1952) oli Ruotsin länsipohjalaiseen väestöön kuulunut käsityöläinen. Hän tuli tunnetuksi Lovikka-lapasten kehittäjänä.

Elämäkerta 
Aittamaa (omaa sukua Kruukka) syntyi Junosuvannossa Norrbottenin maakunnassa. Hän avioitui August Aittamaan kanssa, ja he saivat seitsemän lasta, joista kolme pysyi hengissä aikuisikään asti. Perhe asui Lovikan kylässä ja puhui meänkieltä, jota pidetään joko suomen kielen lähisukulaiskielenä tai suomen kielen murteena.

Aittamaa hankki vähävaraiselle perheelleen lisätuloja neulomalla lapasia. Metsätyöläinen tilasi häneltä paksut ja kestävät villalapaset mutta oli niihin tyytymätön, koska ne muuttuivat kastuessaan jäykiksi. Aittamaa jatkoi lapasten kehittämistä lämpiminä ja pehmeinä pysyviksi, mikä johti Lovikka-lapasten syntymiseen vuonna 1892. Niistä pian tuli suosittuja Lovikassa, ja niitä käyttäneiden Haaparantaan matkustavien työläisten kautta lapasten suosio levisi laajasti muuallakin Tornionjokilaaksossa. Aittamaa lisäsi lapasiin värjätyn kuvioinnin saamelaisten asiakkaiden toiveesta. Hän alkoi opettamaan muille naisille lapasten valmistusta. Suuressa osassa Tornionjokilaakson aluetta naiset työllistivät itseään Lovikka-lapasia valmistamalla.

Lovikka-lapasten suosion myötä ruotsalaiset yritykset koko maassa alkoivat valmistaa samanlaisia lapasia. Aittamaa yritti hankkia lapasille patenttia 1930-luvulla, mutta hänellä ei ollut varaa sen lunastamiseen, eikä hän suostunut vastaanottamaan kyläläisten avustuksia. Myöhemmin lovikkalainen yhdistys rekisteröi ”Lovikkavanten”-tuotemerkin, minkä jälkeen ruotsalaisyritykset ovat jatkaneet ulkomailla valmistettujen kopioiden myymistä eri nimellä.

Aittamaa jatkoi lapasten valmistamista kuolemaansa saakka. Hän puhui eläessään vain meänkieltä ja oli pettynyt tyttäriensä mennessä naimisiin ruotsinkielisten miesten kanssa. Paljoa muuta Aittamaan henkilökohtaisesta elämästä ei tiedetä.

Vuonna 2000 Lovikan kylään asetettiin näytille noin kolme ja puoli metriä korkea Lovikka-lapanen Erika Aittamaan ja hänen keksintönsä muistoksi. Lapanen oli esillä vuoteen 2020 asti, jolloin se oli alkanut hajoamaan vahingoituttuaan auringonvalosta.

Lähteet 

Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Ruotsalaiset henkilöt
Länsipohjalaiset
Havaijin kuvernöörinvaalit 2022

Havaijin vuoden 2022 kuvernöörinvaalit on tarkoitus järjestää marraskuun 8. päivänä. Nykyinen kuvernööri David Ige ei voi enää asettua ehdolle, koska Havaijin osavaltion perustuslaki rajaa kuvernöörin kaudet kahteen peräkkäiseen. Samoissa vaaleissa valitaan myös varakuvernööri.

Esivaalien jälkeen kaksi pääpuoluetta asettivat ehdokkaikseen Josh Greenin ja Duke Aionan. Greenin varakuvernööriehdokas on Sylvia Luke ja Aionan puolestaan Seaula Tupa‘i.

Tausta ja vaalijärjestelmä 
Mediat kuten FOX ja Politico ovat ennustaneet demokraattien voittavan vaalit selkein luvun.

Kuvernöörinvaalien yhteydessä järjestetään myös osavaltion parlamentin vaalit, jossa valitaan sekä edustajainhuoneen että senaatin kaikki edustajat, joita on yhteensä 76. Syynä tähän vaalipiirien uudelleenjärjestelyn voimaan astuminen. 

Vaaleissa voivat äänestää kaikki rekisteröityneet äänestäjät. Äänestäjäksi voivat rekisteröityä sellaiset henkilöt, jotka ovat:

 Yhdysvaltain kansalaisia
 Vähintään 18-vuotiaita
 Rekisteröityneet osavaltion asukkaiksi.

Ehdokasasettelu

Demokraatit

Republikaanit

Tulokset 
Varakuvernööri Greenin katsottiin voittaneen vaalit puoli kymmenen aikaan paikallista aikaa.

Lähteet 

Havaijin historia
Vuoden 2022 vaalit
Yhdysvaltain kuvernöörinvaalit
Havaijin osavaltion perustuslaki

Havaijin perustuslaki (havaijiksi Kumukānāwai o Hawaiʻi, ) on Havaijin osavaltion korkein laki. Nykyinen perustuslaki koskee osavaltiota, mutta myös sitä edeltäneellä Havaijin kuningaskunnalla on myös ollut perustuslaki, joka on kirjoitettu uudelleen muutamaan otteeseen.

Historia 
Havaijin ensimmäinen perustuslaki otettiin käyttöön vuonna 1840. Vuotta aikaisemmin kuningaskunnassa julkaistiin lista alamaisten oikeuksista.

Ensimmäistä kertaa perustuslakia uudistettiin vuonna 1952. Tätä tarkoitusta varten valittiin vuotta aikaisemmin kolme komissaaria, joista yhden valitsi kuningas, yhden aatelisto ja yhden kuningaskunnan parlamentti.

Vuoden 1864 perustuslaki oli kuningas Kamehameha V:n kirjoittama ja luonteeltaan melko yksinvaltainen.

Vuonna 1887 kuningas Kalākaua pakotettiin allekirjoittamaan uusi perustuslaki, jonka nojalla Havaijille asettuneet valkoiset plantaasinomistajat saivat enemmän valtaa perustamalleen parlamentille. Kalākaua jäi Havaijin viimeiseksi monarkiksi, jolla oli mitään itsenäistä valtaa. Tästä syystä vuoden 1887 perustuslakia kutsutaan nimellä "pistinperustuslaki" ().

Kuningatar Liliʻuokalani yritti saada läpi uuden perustuslain vuonna 1893, mutta parlamenttia ei oltu kutsuttu koolle sitten 1887, minkä vuoksi uusi perustuslaki jäi vain ehdotukseksi. Amerikkalaiset plantaasinomistajat eivät hyväksyneet tätä, vaan kokosivat "turvallisuuskomitean" piirittämään ʻIolanin palatsia. Yhdysvaltain laivasto puolestaan ilmoitti suojelevansa turvallisuuskomiteaa. Liliʻuokalani luopui kruunusta välttääkseen verenvuodatuksen, mikä johti lopulta Havaijin kuningaskunnan kaatumiseen.

Nykyinen perustuslaki 
Nykyinen Havaijin perustuslaki sisältää 18 artiklaa:

 Kansalaisoikeudet
 Äänioikeus ja vaalit
 Parlamentti
 Edustajainpaikkojen jakautuminen
 Toimeenpaneva valta
 Oikeuslaitos
 Verotus ja julkinen talous
 Paikallishallinto
 Julkinen terveydenhuolto ja perusturva
 Opetus
 Luonnonsuojelu ja luonnonvarojen hallinto ja kehitys
 Havaijilaisten asiat
 Organisaatiot ja työehtoneuvottelut 
 Eettinen ohjesääntö
 Osavaltion rajat, pääkaupunki, lippu, kieli ja motto
 Yleiset ja sekalaiset sopimusehdot
 Uudistukset ja lisäykset
 Aikataulu ja toimeenpano

Nykyiseen perustuslakiin on jäänyt myös ns. hajonneen melan laki, joka on alkujaan peräisin vuodelta 1797.

Lähteet 

Havaiji
Perustuslait
Yhdysvaltain laki