joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Haukijärvi

Haukijärvi voi tarkoittaa seuraavia:

paikkoja

 Haukijärvi, kylä Hämeenkyrössä
 Haukijärven koulu, entinen koulu Hämeenkyrön Haukijärvellä, nykyisin kulttuurikeskus Arteles Creative Center
 Haukijärvi, järvi Asikkalan Kurhilassa
 Haukijärvi, järvi Hämeenkyrön Haukijärvellä
 Haukijärvi, järvi Hämeenkyrön Vesajärvellä
 Haukijärvi, järvi Hämeenlinnassa
 Haukijärvi, järvi Jämsän Hallinmäellä
 Haukijärvi, järvi Jämsän Vekkulassa
 Haukijärvi, järvi Kangasalan Pohjan kylässä
 Haukijärvi, järvi Kangasalan Suinulassa
 Haukijärvi, järvi Kangasalan Säynäjärvellä
 Haukijärvi, järvi Kuhmoisissa
 Haukijärvi, järvi Luhangassa
 Haukijärvi, järvi Multialla
 Haukijärvi, järvi Nokian ja Ylöjärven rajalla
 Haukijärvi, järvi Nokialla Koukkujärven kaatopaikalla
 Haukijärvi, järvi Orivedellä
 Haukijärvi, järvi Oriveden Korvenkylässä
 Haukojärvi, järvi Oriveden Löytäneellä
 Haukijärvi, järvi Oriveden Maunuksessa
 Haukijärvi, järvi Oriveden Siitamassa
 Haukijärvi, järvi Oriveden Yröskulmalla
 Haukijärvi, järvi Padasjoella
 Haukijärvi, järvi Porissa
 Haukijärvi, järvi Pälkäneen Rautajärvellä
 Haukijärvi, järvi Suomussalmella
 Haukijärvi, järvi Sysmässä
 Haukijärvi, järvi Ulvilassa
 Haukijärvi, järvi Ulvilan Ahmauksessa
 Haukijärvi, järvi Virtain Ilomäellä
 Haukijärvi, järvi Virtain Korpiskylässä
 Haukijärvi, järvi Virtain Tulijoella
 Haukijärvi, järvi Ylöjärven Kalliossa
 Haukijärvi, järvi Ylöjärven Luoteen kylässä

 Iso Haukijärvi, järvi Ikaalisissa
 Iso Haukijärvi, järvi Juupajoella
 Iso Haukijärvi, järvi Sastamalassa
 Suuri Haukijärvi, järvi Mäntyharjussa
 Pieni Haukijärvi, järvi Mikkelissä
 Pieni Haukijärvi, järvi Porissa
 Pikku Haukijärvi, järvi Ikaalisissa
 Pikku Haukijärvi, järvi Sastamalassa
 Vähä Haukijärvi, järvi Juupajoella
 Vähä Haukijärvi, järvi Padasjoella
 Vähä Haukijärvi, järvi Virtain Tulijoella

henkilöitä
 Jarkko Haukijärvi (s. 1977), suomalainen kuulantyöntäjä
 Pekka Haukijärvi (s. 1953), suomalainen blueskitaristi
 Seppo Haukijärvi (1937–1997), suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja näytelmäkirjailija

Järvien täsmennyssivut
Kartiokotilo

Kartiokotilo (Euconulus fulvus) on pieni kotilolaji. Se on yksi Suomen yleisimmistä kotiloista.

Koko ja ulkonäkö 
Kartiokotilon kierteinen kuori on sivuprofiililtaan kartiomainen, väriltään kellanruskea ja 2,8–3,5 mm leveä ja 2,0–2,5 mm korkea. Alapuolelta kuori on samettimaisen himmeä, mutta yläpuolelta kiiltävä. Kierteitä on 5,5. Alapinnalla erottuu hyvin heikkoja kuoren kiertymisestä spiraalimaisesta seuraavia uurteita eikä kuoressa ole napaa. Viimeisen kierteen ulkoreuna ei kaarru pyöreästi, vaan siinä on hieman kulmaa. Kuoren suuaukko on muodoltaan puolikuumainen eikä siinä ole paksuuntunutta huulta tai hammasmaisia ulokkeita. Itse eläin on väriltään harmaa.

Lajin erottaminen läheistä sukua olevasta tummakartiokotilosta (Euconulus praticola) on varsin vaikeaa ja vaatii käytännössä mikroskooppia. Myös keskenkasvuiset siemenkotilot (Vertigo) ovat samannäköisiä, mutta niiden kuoressa on aina napa.

Levinneisyys 
Laji on holarktinen eli sen levinneisyys ulottuu Euroopasta Aasian pohjoisosien poikki Pohjois-Amerikkaan. Suomessa se lukeutuu kaikkein yleisimpiin kotilolajeihin ja esiintyy koko maassa Ahvenanmaalta ja etelärannikolta pohjoisimmille tuntureille.

Elinympäristö ja elintavat 
Kartiokotilo elää hyvin monenlaisissa ympäristöissä, mutta kulttuuriympäristöissä se ei ole yhtä runsaslukuinen kuin luonnontilaisilla paikoilla. Se suosii etenkin viileää ja kosteaa maaperää, jossa on runsaasti kuollutta puuainesta. Kotilot elävät maassa karikkeen seassa ja puiden tai kivien alla.

Eteläranskalaisten havaintojen mukaan kotilo tuottaa 20–30 munaa, jotka se munii lehtien alle keväällä. Poikaset kuoriutuvat paria viikkoa myöhemmin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Luonnontieteellinen keskusmuseo
 The Living World of Molluscs 

Maakeuhkokotilot
The Interview (vuoden 2014 elokuva)

The Interview on yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Evan Goldberg ja Seth Rogen. Elokuvan ensi-ilta oli 25. joulukuuta 2014.  Sen pääosissa näyttelivät James Franco ja Seth Rogen. Elokuvan juoni kertoo kahdesta julkkisjournalistista, jotka lähtevät CIA:n ohjeistamana Pohjois-Koreaan haastattelemaan Kim Jong-unia, tarkoituksenaan salamurhata hänet. Elokuva on saanut paljon julkisuutta: Pohjois-Korea uhkasi jopa sotatoimilla.

Sony Pictures Entertainment päätti ensin peruuttaa elokuvan viikkoa ennen ensi-iltaa elokuvateattereihin kohdistettujen terroriuhkien vuoksi. Mutta sittemmin Sony Pictures Entertainment asianajaja on sanonut että se julkaistaan, mutta vain myöhemmin ja todennäköisesti jossain muualla kuin elokuvateattereissa tai DVD:llä. Sony Pictures Entertainmentin harkinnassa verkkojulkaisukanavina ovat olleet: YouTube, Crackle ja Netflix, Sony Pictures Entertainment omistaa Cracklen.

Kohun jälkeen teatteriensi-illaksi päätettiin 25. joulukuuta 2014, ja verkkojulkaisu tapahtuu jouluaattoiltana 24. joulukuuta 2014 vuokrattavaksi videopalvelu YouTubeen, Google Play -kauppaan ja Microsoft Xboxin videopalveluun.

Lähteet 

Vuoden 2014 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
Itsesensuuri
Sensuuri Yhdysvalloissa
Ida Hämäläinen

Ida Maria Hämäläinen (6. toukokuuta 1875 Pieksämäki – 27. heinäkuuta 1961 Pieksämäki) oli suomalainen kansanedustaja Työväen ja pienviljelijäin puolueesta. 

Hämäläinen oli ammatiltaan ompelija ja sosiaaliselta taustaltaan kruununtorpparin tytär. Hänet valittiin eduskuntaan Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä vuonna 1927, ja hän oli kansanedustajana vuoteen 1929. Hämäläinen oli poliittisista syistä vankilassa vuosina 1930–1932. Hän johti Puna-Avun toimintaa Viipurissa vuosina 1936–1938.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Viipurin läänin läntinen vaalipiiri
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue

Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue, myös puolueeton vyöhyke tai neutraali vyöhyke, oli Saudi-Arabian ja Irakin välissä vuosina 1922–1991 sijainnut, 7 000 km²:n laajuinen  mihinkään valtioon kuulumaton alue. 

Irakia Kansainliiton mandaattialueena hallinnut Britannia ja
Nejdin sulttaani­kunta tekivät 5. toukokuuta 1922 Mohammerahissa (nyk. Khorramshar) sopimuksen, joka lopetti näiden valtioiden väliset viha­mielisyydet. Myöhempien neuvottelujen tuloksena 2. joulukuuta 1922 alle­kirjoitettiin Uqairin sopimus, jossa vahvistettiin Nejdin ja Irakin välinen raja ja muodostettiin niiden välinen neutraali alue. Nejd yhdistettiin myöhemmin Hijazin kanssa Saudi-Arabiaksi.

Neutraalille alueelle tai sen läheisyyteen ei saanut rakentaa sotilaallisia eikä muitakaan pysyviä rakennuksia. Molempien maiden paimentolaisilla oli alueella vapaa kulkuoikeus.

Alue jaettiin hallinnollisesti vuonna 1975 ja rajasopimus vahvistettiin vuonna 1981. Tuntemattomista syistä sopimusta ei tallennettu Yhdistyneiden kansa­kuntien arkistoon, eikä kenellekään Irakin ja Saudi-Arabian ulkopuolella tiedotettu muutoksesta tai näytetty uutta rajaa esittäviä yksityis­kohtaisia karttoja. Kun Persianlahden sota vuonna 1991 oli lähellä, Irak peruutti kaikki Saudi-Arabian kanssa vuoden 1968 jälkeen tekemänsä kansain­väliset sopimukset. Vastatoimena Saudi-Arabia rekisteröi kesäkuussa 1991 YK:ssa kaikki aikaisemmat Irakin kanssa tekemänsä raja­sopimukset. Tämän jälkeen Saudi-Arabian ja Irakin välistä neutraalia aluetta ei enää virallisesti ollut olemassa.

Useimpiin nykyisiin virallisiin karttoihin ei enää ole merkitty tätä suunnilleen suunnikkaan muotoista neutraalia aluetta, vaan sen läpi on merkitty raja suunnilleen alueen keski­pisteen kautta. Esimerkiksi Yhdysvaltain maan­tieteellinen virasto katsoi, että tällä alueella on olemassa vain liki­määräinen, ei tarkoin määriteltyä rajaa.

Saudi-Arabian ja Irakin välisellä neutraalilla alueella oli aikaisemmin ISO 3166 -koodit NT ja NTZ. Näitä koodeja lakattiin käyttämästä vuonna 1993. Alueen FIPS 10-4 -koodi oli IY, jota poistettiin käytöstä vuonna 1992.

Katso myös 

 Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue

Lähteet 

 International Boundary Study No. 111 
 Saudi-Arabian ja Irakin välinen sopimus neutraalin vyöhykkeen jakamisesta 2. kesäkuuta 1975

Viitteet 

Saudi-Arabian historia
Irakin historia
Neutraali alue

Neutraali alue, neutraali vyöhyke tai puolueeton vyöhyke voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue vuosina 1922–1991
 Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue vuosina 1922–1970
Barbara (laulaja)

Monique Andrée Serf, paremmin tunnettu taiteilijanimellä Barbara (9. kesäkuuta 1930 Pariisi – 25. marraskuuta 1997 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen runoilija ja tuottelias chanson-laulaja ja lauluntekijä. Samaa tyylisuuntaa hänen kanssaan edustivat muun muassa Jacques Brel ja Edith Piaf.

Ranskanjuutalaiseen sukuun syntynyt Monique Serf joutui kymmenvuotiaana elämään perheineen piilossa natsimiehittäjiltä. Muistelmissaan hän kertoo tuohon aikaan joutuneensa myös isänsä seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi. Sodan jälkeen naapurissa asunut musiikinopettaja huomasi tytön lahjat ja ohjasi hänet alkuun musiikkiopinnoissa, jotka johtivat Pariisin École Supérieure de Musique -oppilaitokseen. Opinnot siellä kuitenkin keskeytyivät rahavaikeuksiin, ja Monique alkoi esiintyä työkseen suositussa La Fontaine des Quatre Saisons -kabareessa. 

Monique Serf otti taiteilijanimensä venäläiseltä isoäidiltään Varvara Brodskyltä. Vuosina 1950–1952 hän asui Brysselissä ja tutustui sikäläisiin taiteilijoihin, joiden kanssa hän oli mukana valtaamassa taloa ja perustamassa sinne yhteisöä, jonka yhtenä toimintamuotona oli Barbaran esiintymiset pianon säestyksellä muun muassa Piafin ja Juliette Grecon lauluja esittäen. Palattuaan Pariisiin Barbara tutustui belgialaiseen Jacques Breliin ja myöhemmin Georges Brassensiin, joiden lauluja hän alkoi esittää opiskelijaklubeilla Pariisin Latinalaiskorttelissa. Läpimurron hän teki vasta esiinnyttyään suositummilla areenoilla kuten Bobino Music Hallissa ja saatuaan sitä myötä levytyssopimuksen Philips-levymerkille 1964.

Barbaran suosituinta levytystä ”L’Aigle noir” väitetään myydyn miljoona kappaletta ensimmäisten 12 tunnin aikana. Hänen muita tunnettuja laulujaan ovat ”Ma plus belle histoire d’amour c’est vous”, ”La solitude” ja ”Nantes”, jota on suomeksi esittänyt ainakin Arja Saijonmaa. Laulun ”Göttingen” on sanottu vaikuttaneen Saksan ja Ranskan sodanjälkeisten suhteiden elpymiseen enemmän kuin monien poliittisten puheiden.

1970-luvulla Barbara esiintyi paljon televisiossa ja konsertoi ranskankielisten maiden lisäksi Japanissa ja Israelissa. Hän teki yhteistyötä muun muassa Gérard Depardieun ja Mihail Baryšnikovin kanssa elokuvissa ja näyttämöllä ja näytteli itsekin muutamissa elokuvissa ja musikaalituotannoissa. 1980-luvulla hän kampanjoi voimakkaasti AIDS-valistuksen puolesta. Ranskan valtio antoi hänelle 1988 Kunnialegioonan jäsenyyden.

Albumit
1963: Dis, quand reviendras-tu ?
1965: Barbara chante Barbara
1966: Le mal de vivre
1967: Ma plus belle histoire d'amour
1968: Le Soleil noir
1970: Madame
1970: L'Aigle noir
1971: Amours incestueuses
1972: La Fleur d'amour
1973: La Louve
1981: Seule
1986: Lily Passion (Gérard Depardieun kanssa)
1996: Barbara

Lähteet

Ranskalaiset laulaja-lauluntekijät
Ranskalaiset runoilijat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Matias Linkoaho

Otto Matias Linkoaho (s. 1. tammikuuta 1994) on suomalainen pikajuoksija. Linkoahoa valmentaa Pekka Mäkelä ja Harri Laiho ja hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on kultaa 400 metriltä vuodelta 2014 ja hopeaa 200 metriltä 2013 sekä viestistä kultaa vuosilta 2013 ja 2019, hopeaa 2020 sekä pronssia vuodelta 2014. Viestijuoksun SM-kilpailuista hänellä on 4 × 400 metrin viestistä kulta vuosilta 2020 ja 2022, 4 000 metrin viestistä kulta 2021 ja hopea 2022, 4 × 100 metrin viestistä hopea 2018 ja pronssi 2022 sekä 4 × 800 metrin viestistä pronssi 2018. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 400 metrillä kuudenneksi 2022. Linkoaho on edustanut Suomea myös Suomi–Ruotsi-maaottelussa vuonna 2013.

Lähteet 
 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Kingi

Kingi on MTV3-kanavalla 10. tammikuuta 2015 alkanut viihdeohjelma, jonka keskiössä on kuvitteellinen laulukilpailu. Ohjelman näyttelijät kilpailevat kukin omalla hahmollaan, jotka putoavat yleisöäänestyksellä yksi kerrallaan kolmannesta jaksosta alkaen. Näyttelijät toimivat ohjelmassa tuomareina sekä omina itsenään sekä esittäen julkisuudesta tuttuja henkilöitä.

Ensimmäinen tuotantokausi (2015)

Näyttelijät
Aku Hirviniemi
Krista Kosonen
Iina Kuustonen
Riku Nieminen
Jaakko Saariluoma
Armi Toivanen
Jussi Vatanen

Juontajana toimi Antti Holma. Näyttelijä Jukka Rasilan oli alun perin tarkoitus myös esiintyä ohjelmassa, mutta hän joutui jättäytymään ohjelmasta aikataulusyistä.

Toinen tuotantokausi (2018) 

MTV tiedotti marraskuussa 2017, että Kingi saa jatkoa keväällä 2018. Toinen kausi alkoi MTV3-kanavalla 17. maaliskuuta 2018.

Näyttelijät
Mika Eirtovaara
Pirjo Heikkilä
Kalle Lamberg
Jarkko Niemi
Severi Saarinen
Anna-Maija Tuokko
Linda Wiklund

Toisella kaudella juontajana toimi Jaakko Saariluoma.

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Viihdeohjelmat
Hollaback Girl

Hollaback Girl on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Gwen Stefanin kappale hänen soolouransa Love. Angel. Music. Baby.-debyyttialbumilta. Osana Stefanin visiota luoda "hassu tanssikappale" se sisältää viittauksia 1980-luvun dance ja popmusiikista. Kappaleen sanoittivat Stefani, Pharrell Williams, sekä Chad Hugo vastatakseen Courtney Loven väitteeseen siitä että Stefani toimi cheerleaderinä Seventeen-aikakauslehden haastattelussa.

Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 15. maaliskuuta 2005 ja siitä tuli yksi vuoden suosituimmista kappaleista, sijoittuen useimpien niiden listojen kymmenen parhaan joukkoon missä se pääsi listoille. Se saavutti listan ensimmäisen sijan Australiassa ja Yhdysvalloissa, joissa siitä tuli digitaalisesti ladattava kappale mikä myi yli miljoona kopiota. "Hollaback Girl" sai muutamia palkintoehdokkuuksia, kuten ehdokkuudet 48:ssa Grammy-palkintogaalassa kategorioissa "Paras naispuolinen pop-esitys" ja "Vuoden nauhoite". CD singlen etiketti sisältää Parental Advisory: Explicit Content-merkin kun taas albumi ei sisällä.

Lähteet

Vuoden 2005 kappaleet
Gwen Stefanin kappaleet
Tyholttårnet

Tyholttårnet on 124 metriä korkea radiotorni Norjan Trondheimissä. Se on rakennettu vuonna 1985. Tornissa on näköalatasanne. Siellä on myös ravintola 80 metrin korkeudessa.

Tornit
Trondheimin rakennukset ja rakennelmat
Jim Corsi

James "Jim" Corsi (s. 19. kesäkuuta 1954 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalais-italialainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän aloitti uransa Loyola Collegen maalivahtina vuonna 1973. Kolmen yliopistovuoden jälkeen Corsi pelasi yhden vuoden NAHL senioriliigaa Yhdysvaltain puolella Mainessa ennen siirtymistään WHA-liigan Quebec Nordiquesin joukkueeseen. Kahden WHA-kauden jälkeen Corsi siirtyi läntiseen Kanadaan Edmonton Oilersin NHL-joukkueeseen. Ainoaksi jääneen NHL-kauden aikana hän pelasi 26 ottelua, joissa päästi keskimäärin 3,65 maalia.
Kevään 1980 jälkeen Corsi siirtyi pelaamaan Italiaan, ensin HC Ghërdeinan joukkueeseen. Samalla hänet valittiin myös edustamaan Italiaa B-rymän MM-kilpailuissa. Corsi pelasi kaikkiaan 12 kautta Italiassa ja oli maajoukkueen vakio kasvo aina kevääseen 1990 asti. Corsi pelasi Italian paidassa myös Sarajevon Olympiaturnauksessa.

Pelaajauransa jälkeen Corsi palasi takaisin Kanadaan ja toimi maalivahtivalmentajana ensin yliopistoliigassa ja kaudet 1994–1997 Ontario Hockey Liigan St. Michael's Majorsissa. Syksyllä 1998 hänestä tuli NHL-joukkue Buffalo Sabresin maalivahtivalmentaja, jossa tehtävässä työskenteli kevääseen 2014 asti. Tämän jälkeen hänet valittiin NHL-joukkue St. Louis Bluesin maalivahtivalmentajaksi, jossa tehtävässä työskenteli kaudelle 2016-2017 asti. Corsi irtisanottiin kesken kauden ja hänet korvasivat Ty Conklin ja Martin Brodeur. Kauden 2017-2018 Corsi toimi Concordia Universityn apuvalmentajana. Syksystä 2018 alkaen hän on toiminut Concordia Universityn maalivahtivalmentajana ja sen ohella Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa prospekti-maalivahtien kehitysvalmentajana.
Kevään 2008 MM-kisoissa hän toimi myös Italian maajoukkueen apuvalmentajana.

Lähteet
 
 
 Edmonton Oilers goaltending history

Italialaiset jääkiekkomaalivahdit
Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Kanadanitalialaiset
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Yeah!

Yeah! on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Usherin kappale. Sen sanoittivat Usher, Lil Jon, Sean Garrett, Patrick J. Que Smith, Ludacris, Robert McDowell sekä LRoc, ja sillä vierailee myös Lil Jon ja Ludacris. Myös kappaleen tuotannosta vastasi Lil Jon. Kappale julkaistiin Usherin neljännen studioalbumin Confessions ensimmäisenä singlenä 27. tammikuuta 2004, sen jälkeen kun Arista Records oli sanonut Usherille, että tämän täytyy tehdä lisää kappaleita albumia varten.

"Yeah!" nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen ja pysyi siellä yhteensä kahdentoista viikon ajan, kunnes Usherin seuraava single "Burn" nousi ykköseksi. "Yeah!" oli Hot 100 -listalla listaykkösenä pisimpään vuonna 2004 pysynyt single. Recording Industry Association of America (RIAA) antoi sille platinalevyn. Kappale saavutti samanlaista suosiota myös muissa maissa, saavuttaen listan kärjen neljässätoista eri valtiossa. Se myi platinaa lukuisissa valtioissa, kuten Itävallassa, Belgiassa, Kanadassa, Saksassa ja Norjassa sekä tuplaplatinaa Uudessa-Seelannissa. Kappale saavutti sijoituksia kymmenen parhaan joukossa lukuisten valtioiden vuoden päätöslistoilla.

"Yeah!" sai erittäin positiivisia arvioita kriitikkojen ylistäessä sen tuotantoa sekä vielä enemmän sen crunk ja R&B-lajityyppien yhdistelyä. Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasi Mr. X. Videolla Usher tanssii klubilla sinisten lasersäteiden edessä. "Yeah!" voitti Grammy-palkinnon kategoriassa "Paras rap/lauluduetto" ja joli myös ehdokkaana kategoriassa "Vuoden kappale". Kappale sijoittui toiseksi "Billboard Hot 100 2000–2009"-vuosikymmenen päätöslistalla. Syyskuuhun 2013 mennessä sitä oli myyty Yhdysvalloissa yli neljä miljoonaa kappaletta.

Lähteet

Vuoden 2004 kappaleet
Usherin kappaleet
Päivi Topinoja-Aranko

Päivi Marketta Topinoja-Aranko on suomalainen mainosalan yrittäjä, joka on ollut perustamassa Brand Sellers -mainostoimistoa 1989 ja Family Inc. -mainostoimistoa vuonna 2004. Hänet palkittiin vuonna 2012 Mainonnan monitaho -palkinnolla ja vuoden 2016 Vuoden Huiput -gaalassa elämäntyöstään Platinahuipulla.

Topinoja-Arangon ensimmäinen mainosalan työpaikka oli 1970-luvulla ulkolähettinä turkulaisessa mainostoimisto LSM:ssä, jossa hän yleni copywriteriksi. Hän suoritti mainoshoitajatutkinnon 1979.

Hän oli vuonna 1989 yksi Brand Sellers -mainostoimiston perustajista. Vuonna 1991 yritys myytiin kansainväliselle Omnicom Groupille, ja se toimii nykyisin nimellä DDB Helsinki Oy. Myyntisopimuksen mukaan Topinoja-Aranko jatkoi toimiston suunnittelujohtajana ja hallituksen puheenjohtajana, kunnes 2000-luvun puolivälissä perusti uuden yrityksen nimeltä Family Inc. Kesällä 2011 hän loukkaantui vakavasti ja vetäytyi 2012 Familyn pienomistajaksi ja hallituksen jäseneksi. Hän on osakkaana myös Helsinki Day Spassa ja toimii perustamassaan työelämän parantamiseen pyrkivässä Human@Work-yhteisössä sekä liikkeenjohdon konsulttien Hippocampus-verkostossa. Hän on toiminut myös iskelmäsanoittajana.

Mainonnan monitaho -palkinnon 2012 perusteluissa todettiin:Topinoja-Aranko on menestyksekkäällä urallaan lisännyt markkinointiviestintäalan arvostusta ja parantanut sen toimintaedellytyksiä. Hän on luottamustehtävissään myös valvonut alalla työskentelevien etuja.

Platinahuippua perusteli vuonna 2016 Topinoja-Arangon työtoveri ja ystävä Kirsi Saloranta:<blockquote>Hän on ideoissa ehtymätön. Mikä tahansa pieni irtoheitto ei riitä, vaan hän haastaa itseään ja muita ajattelemaan isosti. Hakemaan suurempaa merkitystä, pidempää vaikutusta. Päivi on rohkea johtaja, ei pelkää tehdä nopeita päätöksiä ja ottaa isoja askelia.

Lähteet

Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Gustav Fechner

Gustav Theodor Fechner (19. huhtikuuta 1801 Groß Särchen, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 18. marraskuuta 1887 Leipzig, Saksin kuningaskunta) oli saksalainen luonnontutkija, filosofi ja psykologi. Fechner tunnetaan kokeellisen psykologian alkuvaiheissa kehitetyn psykofysiikan uranuurtajana. Filosofina hänet tunnetaan erityisesti panpsyykkisen maailmankuvan kehittäjänä. Fechner toi ensimmäisenä kvantitatiivisiä tutkimusmenetelmiä psykologian alueelle. 

Fechner syntyi pappisperheeseen. Hän opiskeli aluksi Soraussa (nykyisen Puolan alueella). Vuonna 1817 hän opiskeli lääketiedettä Dresdenissä ja vuodesta 1818 lähtien Leipzigin yliopistossa. Hän vietti loppuelämänsä Leipzigissä, jossa hänestä tuli fysiikan professori vuonna 1834. Fechner sai hermoromahduksen 1839 kaksisuuntaisen mielialahäiriön seurauksena. Hän kärsi myös syömishäiriöstä ja väliaikaisesta sokeudesta. Hän sai pitää professorin tittelinsä ja sai eläkettä yliopistolta, mutta menetti oppituolinsa jonkin ajan kuluessa Wilhelm Weberille. Toivuttuaan 1846 hän jatkoi luennointia eri aiheista, kuten mielen ja ruumiin suhteesta vuoteen 1875 asti.

Lähteet

Saksalaiset filosofit
Saksalaiset luonnontieteilijät
Saksalaiset psykologit
Saksalaiset professorit
Vuonna 1801 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
John Ambrose Fleming

Sir John Ambrose Fleming (29. marraskuuta 1849 Lancaster, Englanti – 18. huhtikuuta 1945 Sidmouth, Englanti) oli englantilainen fyysikko. Fleming tunnetaan elektroniputken eli diodin keksimisestä vuonna 1904. Hän osallistui myös television kehittämiseen yhdessä John Logie Bairdin kanssa.

Elämäkerta 

Fleming syntyi pappisperheeseen. Perheen vähävaraisuudesta johtuen hän ei voinut opiskella ja tutkia päätoimisesti, mutta hakeutui opettajan toimeen University College Londoniin, missä hän alkoi myös opiskella kokeellista fysiikkaa George Carey Fosterin johdolla, kemiaa Alexander Williamsonin johdolla ja matematiikkaa Augustus De Morganin johdolla vuonna 1867. Talousvaikeudet pakottivat hänet kuitenkin keskeyttämään opintonsa neljäksi kuukaudeksi, minkä jälkeen hän jatkoi osa-aikaisia opiskelua suorittaen kandidaatin tutkinnon Lontoon yliopistossa 1870.

Fleming jatkoi opettajana Lancashiressa, kunnes kykeni rahoittamaan kemianopintoja South Kensingtonin Science Schoolsissa vuonna 1872. Hän luki Michael Faradayn töitä ja esitteli tutkimustuloksiaan jokien sähkömagneettisesta induktiosta kesällä 1875. Sittemmin Fleming jatkoi opintoja James Clerk Maxwellin alaisuudessa Cambridgen yliopistossa. Hän suoritti DSc-tutkinnon Lontoon yliopistossa 1879. Maxwellin kuoltua Fleming työskenteli James Stuartin alaisuudessa yliopiston insinöörityöpajassa ja luennoi sovelletusta mekaniikasta. Stuart suositteli Flemingiä University College Nottinghamin professuuriin, mihin hänet nimitettiinkin kesällä 1881. Fleming kuitenkin erosi professuurista jo 1882 siirtyen Edison Lighting Companyn palvelukseen Lontooseen. Hän piti myös luentoja hehkulampputehtaan työntekijöille 1886. Hänet kutsuttiin myös luennoijaksi University College Londoniin, jossa hänestä tuli sähkötekniikan professori vuonna 1885. Fleming oli tutkinut ja kirjoittanut jo pitkään termisestä emissiosta, minkä ansiosta hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1892. Hän kehitti ahkerasti ja jatkuvasti yliopiston sähkötekniikan laboratorioita hankkien niihin runsaasti rahoitusta elinkeinoelämältä muun muassa John Penderiltä. Hänet nimitettiin myös John Penderin nimeä kantaneeseen professuuriin.

Flemingistä tuli Marconi Wireless Telegraph Companyn neuvonantaja 1899 ja hän avusti laitteiston kehittelyssä Englannin kanaalin yli tarkoitettujen langattomien lähetysten kokeilemisessa. Samana kesänä Ranskasta lähetettyä langatonta signaalia kyettiin vastaanottamaan Britanniassa. Fleming oli myös aktiivisesti mukana Atlantin yli tapahtuneeseen radiolähetykseen 1901. Hänen neuvonantajaroolinsa päättyi 1903. Hänet valittiin samana vuonna Institution of Electrical Engineers -järjestön varapuheenjohtajaksi.
Fleming patentoi elektroniputken saatuaan ajatuksen siihen aiempien tutkimustensa pohjalta vuonna 1904 ja jatkoi myöhemmin konsulttina Marconi-yhtiöille. Hän jäi eläkkeelle ja muutti Sidmouthiin 1926 jatkaen kokeita kotilaboratoriossaan ja pitäen yhteyksiä University College Londoniin emeritusprofessorin ominaisuudessa. Fleming aateloitiin 1929.

Lähteet

Brittiläiset keksijät
Brittiläiset professorit
Englantilaiset fyysikot
Vuonna 1849 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Barbro

Barbro on ruotsalainen naisen etunimi, Barbara-nimen muunnelma.

Suomessa nimi Barbro on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1 786 henkilölle, joista yli puolet on 1940- ja 1950-luvuilla syntyneitä. Barbaran nimipäivä suomen­ruotsalaisessa kalenterissa on 4. joulukuuta.

Tunnettuja Barbro-nimisiä 

 Barbro Ahonen, o.s. Lindström (s. 1953), suomalainen pikajuoksija
 Barbro Boldt (1913–1992), suomalainen kirjastoneuvos
 Barbro von Essen-Holmqvist (1915–1990), suomenruotsalainen runoilija 
 Barbro Gardberg (1924–2011), suomalainen tekstiilitaiteilija
 Barbro Holmberg (s. 1952), ruotsalainen poliitikko ja ministeri 
 Barbro Kulvik (s. 1943), suomalainen teollinen muotoilija
 Barbro Kvåle (s. 1992), norjalainen maastohiihtäjä
 Barbro Lindgren (s. 1937), ruotsalainen kirjailija
 Barbro Martinsson (s. 1935), ruotsalainen maastohiihtäjä
 Barbro Mattsson (s. 1955), suomalainen korkeushyppääjä
 Barbro Mörne (1903–1987), suomenruotsalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja
 Barbro Smeds (s. 1950), suomenruotsalainen kirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja
 Barbro Sundback (s. 1945), ahvenanmaalainen poliitikko
 Barbro Svensson, Lill-Babs (1938–2018), ruotsalainen laulaja ja näyttelijä
 Barbro Tano (s. 1939), ruotsalainen maastohiihtäjä
 Barbro Westerholm (s. 1933), ruotsalainen lääkäri, tutkija ja poliitikko

Lähteet 

Etunimet
Lancasterin Filippa

Lancasterin Filippa (portugaliksi Felipa de Lencastre; 31. maaliskuuta 1360 – 19. heinäkuuta 1415) oli Portugalin kuningatar vuosina 1387-1415.

Filippan isä oli englantilainen Lancasterin herttua Juhana Gent. Hänen veljestään tuli Henrik IV, Englannin ensimmäinen Lancaster-suvun kuningas.

Avioliitto 26-vuotiaan Filippan ja Portugalin kuninkaan Juhana I:n välillä järjestettiin Englannin ja Portugalin välisen liittouman vahvistamiseksi Ranskaa ja Kastiliaa vastaan. Heille syntyi yhdeksän lasta, joista kuusi kasvoi aikuisikään.

Filippa toi Portugalin hoviin anglosaksien ja normannien perinteen aristokraattisesta koulutuksesta, ja huolehti lastensa hyvästä opetuksesta. Filippan ja Juhanan lapsia kutsutaan portugalin "loistavaksi sukupolveksi", ja heidän aikansa oli Portugalin historian kultakautta. Filipan ansiosta kauppasuhteet Englannin kanssa olivat kuninkaallisessa suojeluksessa, ja Porton satamassa käytiin kauppaa jolla englantilaiset ostivat viiniä, korkkia, suolaa ja öljyä ja myivät turskaa ja tekstiilejä.

Lähteet 

Englannin kuninkaalliset
Portugalin kuninkaalliset
Vuonna 1360 syntyneet
Vuonna 1415 kuolleet
Lasikotilo

Lasikotilo (Vitrina pellucida) on yleinen, pienehkö kotilolaji.

Koko ja ulkonäkö 
Lasikotilon litistyneen pallomainen kuori on 4,5–6,0 mm leveä. Tuoreena kuori on läpinäkyvä, korkeintaan hieman vihertävä, mutta vanhat kuoret samenevat vihertävänvalkeiksi. Kuoren pinta on kiiltävä ja sileä ja kuori itsessään on ohut ja hauras. Napa on erittäin pieni. Kierteitä on kolme ja ne laajenevat voimakkaasti suurta suuaukkoa kohti. Suuaukolla ei ole paksuuntunutta huulta eikä hammasmaisia ulokkeita. Itse eläin on noin 10 mm pitkä, väriltään harmaa ja sen pää ja tuntosarvet ovat muuta ruumista tummemmat.

Levinneisyys 
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta ainakin Keski-Aasiaan. Suomessa se on yksi yleisimmistä kotilolajeista ja esiintyy koko maassa.

Elinympäristö ja elintavat 
Reheväkasvuiset, kosteat paikat ovat lasikotilon ominta elinympäristöä. Se viihtyy myös kulttuuriympäristöissä, mutta välttelee pelkkiä havupuita kasvavia metsiä. Laji sietää kuivempaa ympäristöä kuin muut heimonsa edustajat. Ravinnokseen lasikotilot käyttävät pääasiassa kasviperäistä materiaalia, mutta saattavat myös saalistaa muita kotiloita. Näin tapahtuu etenkin aikaisin keväällä, jolloin hyvin kylmää sietävät lasikotilot käyttävät ravinnokseen vielä talvihorroksessa olevia kotilolajeja.

Lasikotilo elää noin vuoden, mutta elinkierron sijoittuminen vuodenaikojen suhteen vaihtelee alueittain. Esimerkiksi joillakin alueilla vain munat talvehtivat, toisilla aikuiset kotilot.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Luonnontieteellinen keskusmuseo

Maakeuhkokotilot
Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto

Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto on Suomen Kirjailijaliiton vuodesta 1949 myöntämä tunnustuspalkinto. Palkinnon arvo on ollut 10 000 euroa vuodesta 2008.

Palkinnon saajat

 1949 Lauri Pohjanpää
 1950–1951: palkintoa ei jaettu
 1952 Väinö Linna
 1953 Huugo Jalkanen
 1954 Heikki Asunta
 1955 Simo Puupponen (Aapeli)
 1956 L. Onerva
 1957 Matti Hälli
 1958 Juha Mannerkorpi
 1959 Elina Vaara
 1960 Martti Wallenius
 1961 Helvi Hämäläinen
 1962 Juhani Konkka
 1963 Ilmari Turja

 1964 Toivo Lyy
 1965 Alli Valli
 1966 palkintoa ei jaettu
 1967 Matti Hälli
 1968 palkintoa ei jaettu
 1969 Einari Vuorela
 1970 Helvi Erjakka
 1971 Jaakko Haavio
 1972 Väinö Linna
 1973 Sulo Karpio
 1974 Erkki Vala
 1975 Ilmari Turja
 1976 Tuuli Reijonen
 1977 Viljo Kajava

 1978 Caj Westerberg
 1979 Kaarlo Isotalo
 1980 Martti Larni
 1981 Timo Töyrylä
 1982 Jussi Talvi
 1983 Annikki Kariniemi
 1984 Anja Vammelvuo
 1985 Leo Kalervo
 1986 Sirkka Selja
 1987 Kerttu-Kaarina Suosalmi
 1988 Reino Rinne
 1989 Viljo Kajava
 1990 Eila Pennanen
 1991 Iris Kähäri

 1992 Eeva-Liisa Manner
 1993 Veikko Huovinen
 1994 Helena Anhava
 1995 Hannu Salama
 1996 Mirkka Rekola
 1997 Martti Joenpolvi
 1998 Aila Meriluoto
 1999 Anni Polva
 2000 Jorma Kurvinen
 2001 Teuvo Saavalainen
 2002 Antti Hyry
 2003 Eila Kivikk’aho
 2004 Juhani Syrjä
 2005 Veijo Meri

 2006 Anu Kaipainen
 2007 Eeva Kilpi
 2008 Paavo Haavikko
 2009 Kirsi Kunnas
 2010 Lassi Nummi
 2011 Laila Hirvisaari
 2012 Risto Ahti
 2013 Olli Jalonen
 2014 Kaari Utrio
 2015 Markku Into
 2016 Marja-Leena Mikkola
 2017 Kaiho Nieminen
 2018 Hannu Mäkelä
 2019 Sirkka Turkka
 2020 Joni Skiftesvik
 2021 Riitta Jalonen
 2022 Maarit Verronen

Lähde

Lähteet

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Martin Fritz

Martin Fritz (s. 24. lokakuuta 1994) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa seuratasolla WSV Murauta. Fritz debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2013 Seefeldissä ollen 47. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2014 Lahdessa suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa ollen 26. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Val di Fiemmessä helmikuussa 2016. Hän oli palkintokorokkeella ensimmäistä kertaa Otepäässä tammikuussa 2019 oltuaan kolmas.

Fritz voitti nuorten MM-kultaa joukkuekilpailusta Val di Fiemmestä helmikuussa 2014 ja oli noissa kisoissa myös normaalimäen ja viiden kilometrin hiihdon kilpailussa pronssilla. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Fritz sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdestoista.

Lähteet 
 http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=NK&competitorid=149550&type=result&category=ALL&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50

Itävaltalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Kinberg Batra

Anna Maria Kinberg Batra (s. 14. huhtikuuta 1970 Skärholmen) on ruotsalainen poliitikko ja Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja vuosina 2015–2017. Aiemmin hän toimi myös puolueensa valtiopäiväryhmän puheenjohtajana 2010–2015.

Kinberg Batra syntyi Skärholmenissa ja kasvoi Djursholmissa. Hän on opiskellut Tukholman kauppakorkeakoulussa vuosina 1991–2000 suorittaen civilekonom -tutkinnon. Lapsuudessaan Kinberg Batra asui myös Alankomaissa ja puhuu hollantia. Hän on opiskellut hollannin ja ranskan kieltä myös Tukholman yliopistossa vuosina 1989–1991.

Valmistuttuaan kauppakorkeakoulusta Kinberg Batra työskenteli viestintäkonsulttina PR-toimisto Primella vuosina 2000–2005. Samaan aikaan hänellä oli oma PR- ja viestintäalan yritys. Kinberg Batra työskenteli viestintäjohtajana Tukholman kauppakamarissa 2005–2006. Valtiopäiville hänet valittiin vuoden 2006 vaaleissa.

Vuoden 2010 vaalien jälkeen Kinberg Batra toimi puolueensa valtiopäiväryhmän puheenjohtajana. Fredrik Reinfeldtin ilmoitettua eroavansa Maltillisen kokoomuksen puheenjohtajan paikalta vuoden 2014 vaalitappion jälkeen häntä alettiin pitää Reinfeldtin todennäköisenä seuraajana.

Virallisesti Kinberg Batra valittiin puolueen uudeksi puheenjohtajaksi tammikuussa 2015 Solnassa järjestetyssä ylimääräisessä puoluekokouksessa. Nimitysvaliokunta oli aiemmin antanut esityksen, ja hänellä oli myös melkein kaikkien puolueen piirijärjestöjen kannatus. 25. elokuuta 2017 Kinberg Batra ilmoitti eroavansa puolueen johdosta ja myöhemmin syyskuussa hän ilmoitti luopuvansa politiikasta kokonaan. Kinberg Batra oli Maltillisen kokoomuksen ensimmäinen naispuheenjohtaja.

Kinberg Batra on naimisissa koomikko David Batran kanssa. Heillä on yksi tytär.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kinberg Batran kotisivut 
 

Maltillisen kokoomuksen poliitikot
Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
America’s Downhill

America’s Downhill ja Lower Ruthie’s Run ovat laskettelurinteitä Aspen Mountainin laskettelukeskuksessa Aspenissa Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa.

America’s Downhill -rinteellä laskettiin vuoteen 2017 asti lähes vuosittain alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja, viimeisimpänä 2000- ja 2010-luvuilla naisten tekniikkalajien osakilpailuja Lower Ruthie’s Run -rinteellä. Aspenissa järjestettiin maailmancupfinaalit vuonna 2017.

Reitti 
America’s Downhill -rinteen yläosan muodostavat pitkä loiva liukuosuus Ruthie’s Run, josta rinne kääntyy oikealle ensimmäiselle jyrkänteelle nimeltään Aztec.

America’s Downhillin alaosan eli Lower Ruthie’s Runin muodostavat jyrkänne Spring Pitch, jossa sijaitsee suurpujottelun lähtöpaikka. Jyrkänteen jälkeen rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle erittäin kapealle liukuosuudelle Ulfar’s Alleylle. Ulfar’s Alleyn jälkeen rinne kääntyy oikealle kumpuilevalle Strawpile-osuudelle, jota seuraa loppujyrkänne Norway.

Lähteet 
Aspen Mountain AspenSnowmass.com 
Lower Ruthie’s Run AspenSnowmass.com 
Aspen Mountain - Trail map AspenSnowmass.com 
Results – Aspen fis-ski.com

Viitteet 

Yhdysvaltain laskettelurinteet
Alppihiihdon maailmancupin rinteet
Coloradon rakennukset ja rakennelmat
Coloradon urheilu
Aspen
Ozan Yanar

Ozan Göksu Yanar (s. 3. toukokuuta 1987 Istanbul, Turkki) on suomenturkkilainen poliitikko ja taloustieteen opiskelija. Hän oli Vihreän liiton kansanedustaja kauden 2015–2019. Yanar toimi Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton toisena puheenjohtajana vuonna 2015.

Politiikka
Yanar on toiminut Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa vuodesta 2012 ensin ainejärjestöjen ryhmässä ja myöhemmin HYY:n Vihreiden ryhmässä. Edustajistovaaleissa 2014 hän sai eniten ääniä.

Keväällä 2014 hän oli ehdokkaana europarlamenttivaaleissa vihreiden listalla. Hän keräsi 2 269 ääntä. Lisäksi hän on toiminut Helsingin Vihreiden hallituksen jäsenenä vuonna 2014. Yanar valittiin Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton yhteispuheenjohtajaksi vuodelle 2015 Saara Ilvessalon kanssa.

Yanar oli ehdolla kevään 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hän nousi kansanedustajaksi 4 196 henkilökohtaisella äänellä.

Vuoden 2017 kuntavaaleissa Yanar sai yli 4 700 ääntä ja oli koko maan kärkikymmenikössä ja kolmas vihreiden listalla.

Yanar oli ehdolla kevään 2019 eduskuntavaaleissa. Hän sai 3 569 ääntä eikä tullut valituksi.

Vuoden 2021 kuntavaaleissa Yanar sai 1 066 ääntä ja tuli valituksi Helsingin kaupunginvaltuustoon.

Ura
Yanar opiskelee taloustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 2013. Yanar työskenteli vuonna 2014 projektiekonomistina Suomen Ammattijärjestöjen Keskusjärjestö SAK:ssa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa työ- ja elinkeinoministeriössä sekä Palkansaajien tutkimuslaitoksella. Hän on erikoistunut työn taloustieteeseen. Yanar oli Palkansaajien tutkimuslaitoksen julkaiseman ”Suomalainen palkkaero eurooppalaisessa vertailussa” -tutkimuksen tekijöitä.

Yksityiselämä
Yanar on syntynyt Turkissa ja asunut lapsena myös Englannissa ja Kyproksella. Suomeen hän muutti 14-vuotiaana. Hän on pelannut jalkapalloa B-nuorten SM-tasolla. Yanarilla on tytär yhdessä toimittaja Aishi Zidanin kanssa.

Hän on Turkin ja Suomen kansalainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Ozan Yanarin verkkosivut
 Kati Pietarinen: Uusi kärki. Vihreä lanka 8.12.2014.
 Antti Pikkanen: Post-demari. Ylioppilaslehti 6.3.2015.

Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Kansanedustajat
Vihreiden nuorten puheenjohtajat
Vihreän liiton poliitikot
Helsingin vaalipiiri
Suomen turkkilaiset
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Nicolai Jørgensen

Nicolai Jørgensen (s. 15. tammikuuta 1991 Ballerup) on tanskalainen jalkapalloilija, joka on vuodesta 2016 edustanut Alankomaiden pääsarjassa pelaavaa Feyenoordia. Aiemmin hän on kotimaansa lisäksi pelannut Saksassa. Oikeajalkainen Jørgensen on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä tai piilokärki. Hän on pelannut myös Tanskan jalkapallomaajoukkueessa.

Seurajoukkueura 
Jørgensenin kasvattajaseura on Akatemisk Boldklubb, jota hän edusti vuodet 2009–2010. Vuonna 2010 hän siirtyi Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin, jota hän edusti kahden vuoden ajan pelaten Bundesliigassa vain kymmenen peliä sekä kaksi peliä Mestareiden liigassa. Vuonna 2012 hän oli lainalla sekä Bundesliiga-seura 1. FC Kaiserslauternissa että kotimaansa FC Kööpenhaminassa. Kööpenhaminassa Jørgensen pelasi kahdeksan peliä tehden kolme maalia ja niinpä seura osti Jørgensenin itselleen. Kööpenhaminassa Jørgensen on pelannut sekä Mestareiden liigaa että Eurooppa-liigaa. Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa HJK:ta vastaan syyskuussa 2014 Parkenilla vaihdosta kentälle tullut Jørgensen teki kaksi maalia Kööpenhaminan voittaessa 2-0.

Maajoukkueura 
Jørgensen on pelannut kaikissa Tanskan nuorten maajoukkueissa. Hän oli mukana kotimaassaan vuonna 2011 järjestetyissä alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa. Tanskan jalkapallomaajoukkueessa Jørgensen debytoi vuonna 2011. Hän on pelannut 41 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kolme ottelua.

Lähteet 
 
 http://www.national-football-teams.com/player/45613/Nicolai_Jorgensen.html

Tanskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Lääkintälaitedirektiivi

Lääkintälaitedirektiivi (93/42/ETY,  (MDD) 93/42/EEC) on direktiivi, joka on tarkoitettu yhdenmukaistamaan lääkintälaitteille asetettuja vaatimuksia Euroopan unionissa. Lääkintälaitedirektiivin mukainen CE-merkintä voidaan myöntää valmistajalle, joka täyttää direktiivin mukaiset vaatimukset. Lääkintälaitteen valmistaja on juridisesti vastuussa lääkintälaitedirektiivin vaatimusten täyttymisestä.

Lääkintälaitteita koskee kolme direktiiviä:

 Aktiivisista implantoitavista lääkinnällisistä laitteista annettu direktiivi 90/385/ETY (engl. the Active Implantable Medical Device (AIMD) Directive, 90/385/EEC)
 Lääkintälaitedirektiivi (MDD) 93/42/ETY
 In vitro-diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista annettu direktiivi 98/79/EY  (engl. the In Vitro Diagnostic Device Directive (IVD), 98/79/EC)

Lääkintälaitedirektiiviä on viimeksi tarkistettu ja muutettu direktiivillä 2007/47/EY, jossa on tarkennettu mm. lääkintälaiteohjelmistoille asetettavat vaatimukset. Direktiivi 2007/47/EY on ns. muutosdirektiivi, jolla direktiivejä AIMD 90/385/ETY ja MDD 93/42/ETY on tarkennettu vastaamaan nykyajan vaatimuksia. Myös biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annettua direktiiviä 98/8/EY tarkennettiin direktiivillä 2007/47/EY. Direktiivi IVD 98/79/EY jätettiin soveltamisalan ulkopuolelle.

Euroopan neuvosto muutti direktiivejä 90/385/ETY, 93/42/ETY ja 98/8/EY 5.11.2007. Tarkistettu lääkintälaitedirektiivi 2007/47/EY tuli pakolliseksi 21.3.2010, jonka jälkeen Suomessa uudistettiin lakia terveydenhuollon laitteista ja tarvikkeista (629/2010) muutosdirektiivin mukaisesti. Laki tuli voimaan 1.7.2010.

Lääkintälaitedirektiivi koostuu 23 artiklasta, 12 liitteestä ja 18 luokittelusäännöstä. Direktiivi jaetaan kolmeen pääluokkaan: ehdottomat vaatimukset, luokittelevat säännöt ja vaatimukset. Euroopassa valmistaja itse luokittelee laitteensa MDD:n luokittelusääntöjä soveltaen, mutta esim. USA:ssa FDA (Food and Drug Administration) määrää tuotteen luokittelun.

Lääkinnälliset laitteet
Lääkinnällisellä laitteella tarkoitetaan kaikkia instrumentteja, laitteistoja, välineitä, ohjelmistoja, materiaaleja tai muita tarvikkeita, joita käytetään joko yksinään tai yhdistelminä, mukaan luettuina valmistajansa erityisesti diagnosointi- ja/tai hoitotarkoituksiin tarkoittamat ja lääkinnällisen laitteen asianmukaiseen toimintaan tarvittavat ohjelmistot, ja joita valmistaja on tarkoittanut käytettäviksi ihmisten:

 sairauden diagnosointiin, ehkäisyyn, tarkkailuun, hoitoon tai lievitykseen
 vamman tai vajavuuden diagnosointiin, tarkkailuun, hoitoon, lievitykseen tai kompensointiin,
 anatomian tai fysiologisen toiminnon tutkimiseen, korvaamiseen tai muunteluun,
 hedelmöitymisen säätelyyn
ja joiden pääasiallista aiottua vaikutusta ei saavuteta farmakologisin, kemiallisin, immunologisin tai metabolisin keinoin, mutta joiden toimintaa voidaan tällaisilla keinoilla edistää.

Lääkinnällisiin lisälaitteisiin kuuluvat myös tarvikkeet, vaikka ne eivät olisi laitteita. Valmistaja on tarkoittanut tarvikkeita käytettävän lääkintälaitteen käyttämiseksi.

Lähteet 

Euroopan unionin direktiivit
Lääketiede
Fykologia

Fykologia (myös algologia, levätiede) on tieteenala joka tutkii leviä. Se on kasvitieteen eräs osa-alue. 

Levät muodostavat laajan heterogeenisen ryhmän pääosin vedessä eläviä kasveja, joiden koko vaihtelee mikroskooppisista eliöistä aina pensas- ja puumaisiin kasveihin. Fykologia tieteenalana on tärkeä ihmiskunnalle, koska leväkasvit ovat tärkeitä ekologian osatekijöitä. Eräät levät, kuten planktonit, ovat elintärkeä osa ravintoketjua. Rannikkoalueilla suurikokoiset leväkasvit ovat tärkeä osa ihmisten ruokavaliota. Leviä käytetään myös teollisesti ja eräät levälajit ovat tärkeitä jodin, agarin, karrageenien, algiinihapon ja kaliumkarbonaattien lähteitä.

Lähteet

Kasvitiede
Levät
Kaarina Helakisa -palkinto

Kaarina Helakisa -palkinto on Otavan Kirjasäätiön vuosittain jakama kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään tunnustuksena merkittävästä kirjallisesta saavutuksesta lasten- ja nuortenkirjallisuuden alueella. Otava oli Kaarina Helakisan pitkäaikainen kustantaja.

Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Sen arvo on 15 000 euroa. Vuonna 1999 palkinnon arvo oli 25 000 markkaa.

Palkinnon saajat
 1999 kirjailija Tuula Kallioniemi
 2000 kirjailija Jukka Itkonen
 2001 kuvittaja, kirjailija Kristiina Louhi
 2002 kirjailija Tuija Lehtinen
 2003 graafikko, kirjailija Mauri Kunnas
 2004 kirjailija, taiteilija Maikki Harjanne
 2005 kirjailija Timo Parvela
 2006 kirjailija-kuvittajat Aino Havukainen ja Sami Toivonen
 2008 sarjakuvapiirtäjä Tarmo Koivisto
 2007 kirjailija Hanna Marjut Marttila
 2009 kirjailija Kirsti Manninen
 2010 kirjailija Eppu Nuotio
 2011 lastenkirjailija Reetta Niemelä
 2012 kirjailija Siri Kolu
 2013 kirjailija Reeta Aarnio
 2014 kirjailija Veera Salmi
 2015 graafikko, kirjailija Mauri Kunnas
 2016 kirjailija Helena Waris
 2017 kirjailija Salla Simukka
 2018 kuvittaja, lastenkirjailija Ninka Reittu
 2019 kirjailija Hannele Lampela
 2020 kirjailija Magdalena Hai
 2021 kuvittaja Matti Pikkujämsä
 2022 kuvittaja ja lastenkirjailija Johanna Lumme
Lähde

Lähteet

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Tiedeakatemiain neuvottelukunta

Tiedeakatemiain neuvottelukunta (eng. Council of Finnish Academies) oli Suomen neljän tiedeakatemian yhteiselin.

Tehtävä ja toiminta 

Tiedeakatemiain neuvottelukunta oli Suomen Tiedeseuran, Suomalaisen Tiedeakatemian, Teknillisten Tieteiden Akatemian ja Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finlandin yhteiselin. Neljä suomalaista tiedeakatemiaa muodostivat 1.1. 2018 Suomen Tiedeakatemiat -yhteistyöneuvoston, jolle siirtyivät aiemmin Tiedeakatemiain neuvottelukunnalle (TANK) kuuluneet tehtävät.  Yhteistyösopimuksen mukainen neuvoston ensimmäinen vastuuakatemia on Suomalainen Tiedeakatemia. TANKin toiminta päättyi 31.12.2017.

Organisaatio 
Tiedeakatemiain neuvottelukuntaan kuului kahdeksan jäsentä, kaksi Suomalaisen Tiedeakatemian nimeämää jäsentä, kaksi Suomen Tiedeseuran nimeämää jäsentä sekä yksi Teknillisten Tieteiden Akatemian ja yksi Svenska Tekniska Vetenskapsakademien i Finlandin nimeämä jäsen. Lisäksi neuvottelukuntaan kuului kaksi jäsentä, jotka nimesi Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallitus. Neuvottelukunnan toimikausi oli kolme vuotta. 

Tiedeakatemiain neuvottelukunnan sihteeristö toimi  Tieteellisten seurain valtuuskunnan yhteydessä. Neuvottelukunnan toimitilat olivat Helsingissä Snellmaninkadulla.

Historia 
Suomen Tiedeseura ja Suomalainen Tiedeakatemia perustivat Tiedeakatemiain neuvottelukunnan (silloin nimellä Suomen Tiedeakatemiain Valtuuskunta) vuonna 1975 edistämään tiedeakatemioiden yhteistyötä ja tehostamaan tiedeakatemioiden vaikutusta kansallisesti ja kansainvälisesti. Vuodet 2008-2011 se toimi nimellä Tiedeakatemiajaosto. Teknillisten tieteiden akatemia ja Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland tulivat sen jäseniksi vuonna 2003. Valtuuskunnan ensimmäinen puheenjohtaja oli kansleri Mikko Juva.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Tiedeakatemiain kotisivu

Tiedejärjestöt
Suomen tiede ja tekniikka
Tiedeakatemiat
Jepuan kirkko

Jepuan kirkko on nykyisin Uusikaarlepyyhyn kuuluvan entisen Jepuan seurakunnan kirkko. Kirkko rakennettiin puusta vuonna 1861 ja vastaavana mestarina toimi Johan Erik Romar.

Kirkko on tasavartinen ristikirkko, jossa oli alun perin ristikeskustasta kohoava keskustorni. Tämä jouduttiin kuitenkin rakenteellisista syistä purkamaan ja uusi kellotapulinakin toimiva torni rakennettiin alttarilta katsottuna vastakkaisen sakaran päähän vuonna 1876. Kolmiosaisen tornin alin osa on nelikulmainen ja ylin lyhty kahdeksankulmainen. Tornin rakensi Lars Petter Kjäldström. Kirkon sisäkatteena on lautaholvaus.

Kirkkoa on remontoitu ainakin vuosina 1880, 1884, 1908, 1927 1951 ja 1967. Nykyisellään kirkossa on istumapaikkoja 600 ihmiselle. Kirkossa on kahdet urut, joista uudemmat ovat vuodelta 1963. Ne ovat 2-sormioiset ja 14-äänikertaiset. Urut on rakentanut saksalainen Gebr. Jehmlich GmbH. Vanhat, 6-äänikertaiset urut ovat peräisin Pietarsaaren maaseurakunnan kirkosta, josta ne siirrettiin Jepualle jo vuonna 1888. Urkujen alkuperä ja ikä ei ole tarkkaan tiedossa, mutta niiden otaksutaan olevan Henrik Kahelinin rakentamat vuonna 1774.

Kirkon alttaritalu on nimeltään ”Jeesus ja Maria Magdaleena ylösnousseen Vapahtajan haudalla” ja sen on maalannut Alexandra Frosterus-Såltin vuonna 1906. Kirkossa säilytetään myös vanhaa keskiajalta peräisin olevaa Pyhän Olavin puuveistosta, joka kuningas Davidiksi muutettuna oli alun perin kiinnitetty vanhojen urkujen fasadiin.

Lähteet
 Uudenkaarlepyyn seurakunnan internetsivut

Aiheesta muualla

Kirkko
Suomen puukirkot
Uudenkaarlepyyn rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1860-luvulla rakennetut kirkot