joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tyrvään voimalaitos

Tyrvään voimalaitos on vesivoimalaitos Kokemäenjoen Hartolankoskessa. Se sijaitsee joen alkukohdassa Sastamalan Liekoveden eteläpäässä. Voimalaitoksen omistaa nykyään UPM-Kymmene Oyj.

Punatiilinen voimalaitosrakennus on arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelema ja se on valmistunut vuonna 1951. Voimalaitoksen rakennutti Oy W. Rosenlew Ab:n ja Yhtyneiden Paperitehtaiden perustama Tyrvään Voimaosakeyhtiö. Sen koneistot ja laitteistot uusittiin täydellisesti vuosina 2002–2003. 

Hartolankoskessa oli jo kaksi rannalla sijainnutta voimalaitosta, jotka oli rakennettu 1906 ja 1913. Myllyjä koskessa oli ollut vuosisatojen ajan. Vanhat voimalaitokset jäivät vuosina 1946–1950 rakennetun padon valmistumisen jälkeen kuivalle maalle. 

Padon avulla säännöstellään Liekoveden lisäksi Rauta- ja Kuloveden korkeuksia. Se toimii myös maantiesiltana.

Tyrvään voimalaitoksen alue kuuluu Museoviraston luetteloimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Siihen liittyy varsinaisen voimalaitoksen lisäksi myös henkilökunnalle rakennettu asuinalue.

Lähteet
Museovirasto, Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Ympäristöministeriö

Aiheesta muualla 
 

Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Sastamalan rakennukset ja rakennelmat
Kokemäenjoen sillat
Kokemäenjoki
Suomen tieliikennesillat
Elohopeatiosyanaatti

Elohopeatiosyanaatti (Hg(SCN)2) on elohopea- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa analyyttisessä kemiassa.

Ominaisuudet ja valmistus
Elohopeatiosyanaatti on huoneenlämpötilassa monokliinisiä valkoisia kiteitä. Se liukenee hyvin heikosti kylmään veteen, mutta paremmin kuumaan veteen, tiosyanaatti- tai syanidiliuoksiin, tai ammoniakkiin. Kuumennettaessa se hajoaa lämpötilavälillä 110–165 °C. 

Ensimmäisen kerran elohopeatiosyanaattia valmisti Jöns Jacob Berzelius vuonna 1821 elohopea(II)oksidin ja tiosyaanihapon välisellä reaktiolla. Nykyään yhdistettä valmistetaan useimmiten saostamalla elohopea(II)nitraatin tai elohopea(II)kloridin liuoksista kaliumtiosyanaatin avulla.
2 HSCN + HgO → Hg(SCN)2 + H2O 
Hg(NO3)2 + 2 KSCN → Hg(SCN)2 + 2KNO3

Käyttö
Elohopeatiosyanaattia on käytetty valokuvauksessa negatiivien valmistuksessa. Sitä voidaan käyttää analytiikassa kloridi-ionipitoisuuden määrittämiseen. Kloridi-ionit aiheuttavat elohopeatiosyanaatin dissosioitumisen liuokseen, jolloin tiosyanaatti-ionit muodostavat Fe3+ ionien kanssa tummanpunaisen kompleksin, jonka pitoisuus voidaan määrittää spektrofotometrillä ja josta voidaan laskea kloridi-ionipitoisuus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Elohopeatiosyanaatin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.

Elohopeayhdisteet
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2000 – naisten turnaus

Naisten jalkapalloturnaus oli olympialaisten ohjelmassa toista kertaa Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa. Olympiakultaa voitti Norja, se voitti loppuottelussa turnauksen suurimman ennakkosuosikin Yhdysvallat rangaistuspotkukilpailun jälkeen.

Alkusarja

Lohko E

Lohko F

Pudotuspelit

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Loppusijoitukset

Lähteet 

Jalkapallo kesäolympialaisissa 2000
R136a1

R136a1 on Wolfin–Rayetin tähti ja kaikkein massiivisin tiedossa oleva tähti. Sen massa on arviolta 265 Auringon massaa. Tähti on myös noin 8 700 000 kertaa Aurinkoa kirkkaampi. Se sijaitsee R136-supertähtijoukkossa lähellä Tarantellasumun (tunnetaan myös nimillä 30 Doradus ja NGC 2070) keskustaa, Suuressa Magellanin pilvessä.

Löytö 

Uutisissa tähtilöytö julkaistiin heinäkuussa 2010. R136a oli todennäköisesti supermassiivinen tähti, aikoinaan noin 1 000–3 000 Auringon massainen tähti. R136a todettiin tiheäksi tähtijoukoksi holografisen Täpläinterferometrian avulla. Tähtitieteilijät löysivät Suuresta Magellanin pilvestä useita tähtiä, joiden pinnan lämpötila on yli 40 000–56 000 K, yli seitsemän kertaa kuumempi kuin Auringon, ja jotka ovat Aurinkoa useita miljoonia kertoja kirkkaampia. Ainakin kolme tähteä ovat noin yli 150 kertaa aurinkoa massiivisempia.

Fysikaaliset ominaisuudet 

R136a1 on Wolfin–Rayetin tähti ja sen pintalämpötila on yli 50 000 K. Kuten muutkin tähdet, jotka ovat lähellä Eddingtonin rajaa, R136a1 irrottaa massaansa tähtituulena avaruuteen. On arvioitu, että tähden massa olisi ollut sen syntymähetkillä noin 320 Auringon massaa, mutta on menettänyt noin 50 auringon massaa viime miljoonan vuoden aikana. Kuitenkin nykyisten teorioiden mukaan ei tähtiä joiden massan on yli 150 ei voi syntyä, vaan supermassiiviset tähdet saavat massansa fuusioreaktioissa. Tähdet joiden massa on 8 ja 150 auringon massan välillä, päättävät päivänsä supernovana ja jättävät jälkeensä neutronitähtiä tai mustia aukkoja. Tähdet joiden massa on 150 ja 300 auringon massan välillä päättävät päivänsä hypernovalla. Silloin tähden sisus romahtaa suoraan mustaksi aukoksi ilman supernovaräjähdystä ja vapauttaa runsaita määriä, yli 100 kertaa supernovan verran energiaa, ja vapauttaa myös röntengsäteilyä ja gammasäteilyä. R136a1 päättää päivänsä todennäköisesti hypernovana jollei räjähdä ennenaikaisena supernovana sitä ennen.

Suuri Magellanin pilvi
Wolfin–Rayetin tähdet
Kuningasjalokotka

Kuningasjalokotka (Spizaetus ornatus) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoispuoliskossa: Argentiinassa, Belizessa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Ranskan Guyanassa, Guatemalassa, Guayanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa sekä Venezuelassa.

Elinalueiden tuhoutumisen vuoksi arvioidaan että sen kanta on merkittävästi pienenemässä, siksi se on vuonna 2012 luokiteltu silmälläpidettäväksi. Sen pääasiallista elinpiiriä ovat kosteat metsät, mutta sitä on nähty myös avoimien alueiden läheisyydessä Venezuelan ”llanosilla”, tasangoilla ja alavissa suometsissä Guatemalassa. Sen elinpiiri on enimmillään yleensä 1800 metrin korkeudessa mutta jopa 3000 metrin korkeudessa sitä on nähty, mutta harvoin. Sen saaliseläimet ovat suuria lintuja ja nisäkkäitä. Sen pesintäkausi on pitkä, se munii kuivan kauden aikana, ja poikaset jättävät pesän sadekauden alussa.

Sen pituus on 58–67 cm. Se on suuri ruskea-valkoinen kotka. Sen kruunu ja takaraivolla oleva töyhtö ovat mustat, pään sivuilla ja niskassa on pähkinänruskeaa, joka ulottuu rinnan sivuille. Muuten se on alta valkoinen. Pyrstössä on kolme harmaanruskeaa raitaa. Jalat ovat keltaiset.

Alalajit
Sillä on kaksi alalajia:
 Spizaetus ornatus ornatus, (Daudin, 1800)
 Spizaetus ornatus vicarius, Friedmann, 1935

Lähteet

Haukat
Oinas

Oinas voi tarkoittaa seuraavia:

 oinas, kuohittu pässi
 oinas, vesioinas, vedennostolaite
 Oinas (Aries), tähdistö
 Oinas, Eläinradan merkki
 Oinas, astrologiassa, edelliseen liittyen: henkilö, joka on syntynyt Auringon ollessa Oinaan merkissä (noin 21.3.–19.4.)
 Oinaspiste, kevättasauspiste
 Ryhmä Oinas, talvisodan aikainen suomalainen jalkaväkirykmentti

Sukunimi
 Asko Oinas (1929–2020), diplomi-insinööri, virkamies ja Lapin läänin maaherra 1974–1994
 Felix Oinas (1911–2004), virolaissyntyinen folkloristi ja kielitieteilijä
 Henry Oinas-Kukkonen, Oulun yliopiston historian lehtori ja dosentti
 Jani-Petteri Oinas, Caleb Daniel Lit, grungerocklaulaja ja lauluntekijä
 Janne Oinas (s. 1973), suomalainen jalkapalloilija
 Janne Oinas (s. 1985), musiikkituottaja, äänittäjä ja muusikko
 Nuppu Oinas (s. 1996), laulaja, muusikko ja sosiaalisen median vaikuttaja
 Teuvo Oinas (s. 1954), suomalainen laulaja, vuoden 1986 tangokuningas

Aiheesta muualla

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Seulonnan keskeiset artikkelit
Viola Kuoksa

Lempi Maria Viola Kuoksa-Wave (1. kesäkuuta 1904 Calumet – 31. lokakuuta 1995 Rovaniemi) oli suomalainen opettaja, hammaslääkäri ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä Hannu Taro.

Kuoksan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Vilho Kuoksa ja Briita Kustaava Leiviskä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 Lahden yhteiskoulusta ja valmistui kansakoulun opettajaksi Raahen opettajaseminaarista 1925.  Kuoksa opiskeli sitten hammaslääkäriksi Helsingin yliopistossa ja suoritti odontologian lisensiaatin tutkinnon 1933.

Kuoksa toimi kansakoulun opettajana Rovaniemellä, Karungissa ja Alatorniossa 1923–1927 sekä opettajana Lahden ylemmässä kansanopistossa 1927–1928 ja suomen kielen opettajana Tallinnassa 1931. Hän toimi viimeksi hammaslääkärinä Rovaniemellä vuodesta 1933 lähtien.

Viola Kuoksa oli naimisissa 1934–1959 metsänhoitaja Arvo Gunnar Waven (ent. Wavén; 1903–1959) kanssa.

Teoksia

Nimellä Viola Kuoksa
 Kotipirtti: Peräpohjalainen kertomus. Pellervo-seura, Helsinki 1945

Nimellä Viola Kuoksa-Wave
 Totto 1. Toimittaneet Viola Kuoksa-Wave, Seija Suoja ja Antti Ruokanen. Kotiseutuyhdistys Rovaniemen Totto r.y:n julkaisu. Rovaniemi 1952, näköispainos 1981
 Levoton virta: Romaani. Pellervo-seura, Helsinki 1956
 Juhannushäät 1810-luvun tapaan Rovaniemellä: Näytelmä. 1970
 Häät Kapernaumissa: Näytelmä. Rovaniemen teatteri 1974
 Kettuturkki: Komedia taiteen tukemisesta ja arvostuksesta. 1979

Lähteet 
 
 Kirjasampo.fi: Viola Kuoksa-Wave.

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Ales Bjaljatski

Ales Bjaljatski (, s. 25. syyskuuta 1962 Värtsilä, Sortavalan piiri) on valkovenäläinen ihmisoikeusaktivisti, joka on tullut tunnetuksi muun muassa työstään Valko-Venäjällä ihmisoikeuksia kunnioittavan kansalaisyhteiskunnan kehittämiseen pyrkivän  Ihmisoikeuskeskus Vjasnan parissa.

Bjaljatski on Vjasnan puheenjohtaja. Hänelle langetettiin marraskuussa 2011 yhteensä 4,5 vuoden vankeusrangaistus kiistämiensä verorikosten takia. Amnesty International julisti Bjaljatskin mielipidevangiksi. Hän vapautui vuonna 2014. Hänet pidätettiin vilpillisten Valko-Venäjän presidentinvaalien 2020 jälkeisten mielenosoitusten aikana uudelleen. Lokakuussa 2022 hän oli yhä valkovenäläisessä vankilassa ilman, että oikeudenkäyntiä olis edes järjestetty.

Tunnustuksena tärkeästä, totalitaarisessa maassa tehdystä ihmisoikeustyöstään ja työn vaatimasta henkilökohtaisesta uhrauksesta, toisinajattelija, mielipidevanki Ales Bjatjatskille on myönnetty useita tunnustuksia ja ihmisoikeuspalkintoja. Häntä on muistettu esimerkiksi Pariisin kaupungin taholta (2012), hän on saanut norjalaisen sananvapauspalkinnon (2012), Yhdysvaltain Ulkoministeriön ihmisoikeuspuolustajan 2011 palkinnon (2012), Václav Havelin ihmisoikeuspalkinnon (2013) ja kansainvälisen Civil Rights Defenders -järjestön vuoden 2014 ihmisoikeuspuolustajan palkinnon. Koska Valko-Venäjä piti Ales Bjatjatskia yhä vangittuna huhtikuussa 2014, hänen vaimonsa nouti palkinnon Tukholmasta vangitun toisinajattelijan sijaan. Vuonna 2020 hänelle ja Vjasnalle myönnettiin Right Livelihood -palkinto ihmisoikeuksien ja demokratian edistämisestä Valko-Venäjällä. Vuonna 2022 hän oli yksi Nobelin rauhanpalkituista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ihmisoikeuskeskus Vjasna  (spring96.org)
International Federation for Human Rights (FIDH): Belarus : Political prisoners in critical situation and restricted freedom for 40 activists (Oct/2013)  (fidh.org)
Support political prisoners in Belarus: List of the accused and convicted in Belarus. (sis. linkin lyhytfilmiin Ales Bjaljatskista/ Den norske Helsingforskomité)   (nhc.no)
Vjasna: List of political prisoners  (spring96.org)
Freedom House report 2013: Belarus - Not Free   (freedomhouse.org)

Ihmisoikeudet Valko-Venäjällä
Ihmisoikeusaktivistit
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
Right Livelihood -palkinnon saajat
Valkovenäläiset poliitikot
Right Livelihood -palkinnon saajat‎
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Oksala

Oksala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ali Oksala (s. 1980), painonnostaja.
 Arvi Oksala (1891–1949), diplomi-insinööri, kansanedustaja ja puolustusministeri
 Arvo Oksala (1920–1993), silmätautien professori, Arvi Oksalan poika
 Erkki Oksala (s. 1930), hammaskirurgian professori Turun yliopistossa
 Kaarle Oksala (1873–1949), kasvatusopin professori, Kasvatusopillisen korkeakoulun rehtori
 Ohto Oksala (1905–1984), työpsykologian ja työnjohto-opin professori
 Pekka Oksala (1942–2016), televisiotoimittaja
 Päivö Oksala (1907–1974), professori, antiikin tutkija ja kirjallisuuden kääntäjä
 Tarvo Oksala (1915–1982), sytologi, perinnöllisyystieteen professori Turun yliopistossa  
 T. T. Oksala (1958–2010), musiikkituottaja ja kitaristi
 Teivas Oksala (1936–2018), filologian professori, antiikin tutkija ja kirjallisuustieteilijä
 Unto Oksala (1915–1995), Mannerheim-ristin ritari
Riku Lehtopolku

Riku Lehtopolku (s. 1985 Ulvila) on suomalainen tanssija ja Kuopio Tanssii ja Soi -festivaalin taiteellinen johtaja. Lehtopolku valittiin tehtävään kesäkuussa 2019 Jorma Uotisen päätettyä 18-vuotisen kautensa saman vuoden festivaalien yhteydessä. 

Lehtopolku aloitti tanssiopinnot Liisa Nojosen tanssikoulussa 4-vuotiaana ja suoritti myöhemmin tanssialan perustutkinnon Tampereen konservatoriossa. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut kiinnitettynä Pori Dance Companyyn. Vierailevana tanssijana hän on toiminut muun muassa Suomen Kansallisbaletin, Kansallisoopperan, Skånes Dansteaterin sekä Oulun ja Lahden kaupunginteattereiden tuotannoissa.

Ulkomailla Lehtopolku on esiintynyt Ruotsin lisäksi Etelä-Koreassa, Venäjällä, Skotlannissa, Tanskassa sekä Vietnamissa ja Keski-Euroopan maissa. 

Hän on myös ollut Jorma Uotisen assistenttina Kansallisbaletissa ja Tanskan kuninkaallisessa baletissa. Lisäksi Lehtopolku tekee opetustöitä Kansallisbaletissa sekä Kansallisteatterin balettikoulussa.

Lähteet
Tanssi.fi, Kuukauden tanssitaiteilija – toukokuu 2010
Kansallisooppera

Viitteet 

Suomalaiset nykytanssijat
Suomalaiset balettitanssijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Edit Vallinharju

Edith (tai Edit) Vilhelmiina Vallinharju  (s.  28. syyskuuta 1906 Viitasaari) oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Teoksia 
 Leikkivaimo : näytelmä. Helsingin Kansanteatteri 1938
 Perjantaiheila : näytelmä. Uusi teatteri, Helsinki 1940
 Uusi kevät : näytelmä. Helsingin Kansanteatteri 1942 
 Tuli, joka ei koskaan sammu : kaksinäytöksinen näytelmä. Tammen näytelmiä 26. Tammi 1945
 Elämän valhe. Valistuskeskus, Helsinki 1946
 Valinta : 2-osainen huvinäytelmä ; kirj. Vaaka. Valistuskeskus, Lahti 1948
 Onko joulupukki olemassa? : lastennäytelmä. 1973
 Mille karhun pelastus : lastennäytelmä. 1974

Lähteet 
 
 Kopioston tekijähakemisto

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1906 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Klovaharun

Klovaharun (myös Klovharu  tai Haru) on saari ulkosaaristossa Pellingin edustalla Porvoossa.

Pieni, kallioinen luoto oli kolmekymmentä vuotta kirjailija Tove Janssonin ja hänen kumppaninsa graafikko Tuulikki Pietilän kesäpaikkana. Aiemmin Jansson ja hänen perheensä olivat viettäneet kesiään läheisellä Bredskärillä, mutta kesäasutuksen lisääntyessä ympärillä syntyi tarve löytää rauhallisempi paikka. Saareen rakennettiin vuonna 1964 mökki, jossa Jansson ja Pietilä viettivät kesiään aina vuoteen 1992. Mökin suunnittelivat Tuulikki Pietilän veli Reima Pietilä ja tämän puoliso Raili Pietilä, jotka olivat kuuluisa arkkitehtipariskunta. Mökin alla sijaitsee pieni sauna. Tove Jansson lahjoitti mökin vuonna 1995 Pellingin kotiseutuyhdistykselle, joka vuokraa sitä kesäisin ylläpitokustannusten kattamiseksi. Itse Klovaharunin saari ei ollut Janssonin omistuksessa, vaan se kuuluu Österbyn ja Söderbyn kylien yhteismaihin. 

Saaresta kerrotaan Janssonin ja Pietilän vuonna 1996 ilmestyneessä kirjassa Haru, eräs saari.

Lähteet

Porvoon saaret
Tove Jansson
Bufo (yritys)

Oy Bufo Ab on vuonna 2007 perustettu elokuvatuotantoyhtiö. Yhtiön perustivat tuottajat Misha Jaari ja Mark Lwoff sekä käsikirjoittaja Vesa Virtanen. Yhtiön ensimmäinen pitkä elokuva oli Jörn Donnerin draama Kuulustelu. Yhtiö on tuottanut ja osatuottanut toistakymmentä pitkää elokuvaa sekä useita lyhytelokuvia. 

Bufon ohjaajin ovat kuuluneet Jörn Donner (Kuulustelu, Armi elää), Pirjo Honkasalo (Betoniyö), Zaida Bergroth (Hyvä poika), Aki Kaurismäki (Toivon tuolla puolen), Veiko Õunpuu (Viimeiset) ja Ilja Rautsi (lyhytelokuvat Helsinki Mansplaining Massacre ja Night of the Living Dicks).

Bufon elokuvista Betoniyö sekä Tyhjiö ovat voittaneen parhaan elokuvan Jussi-palkinnon.

Bufo-konserniin kuuluu myös elokuvien levitysyhtiö B-Plan Distribution Oy, joka on levittänyt elokuvateattereihin valtaosin kotimaisia elokuvia.

Valikoitu filmografia 

 Kuulustelu (2009)
 Hyvä poika (2011)
 Betoniyö (2013)
 Korso (2014)
 Ruotsalainen hetki (2014)
 Armi elää! (2015)
 Perkele 2! - Kuvia Suomesta vuonna 2016 (2017)
 Toivon tuolla puolen (2017)
 Tyhjiö (2018)
 Ihmisen osa (2018)
 Viimeiset (2020)
 Dinosaurus (2020)
 Näkemiin Neuvostoliitto (Hüvasti, NSVL, 2020)
 Donner - Privat (2021)
 Guled & Nasra (2021)
 Veden vartija (2022)

Aiheesta muualla 
 
 
 Bufon kotisivut

Viitteet

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Valfrid

Valfrid tai Walfrid on alun perin saksalainen miehen etunimi. Nimen muinaissaksalainen alkumuoto Walefried merkitsee taistelutantereen turvaa.

Suomessa nimi Valfrid on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä noin 4260 henkilölle. Nimen muunnoksina ovat Suomessa käytössä Vallu ja Valle, Pohjanmaalla myös Valfriiti ja Friiti. Nimeä tai mitään sen muunnosta ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Valfridin nimipäivä on 12. lokakuuta.

Tunnettuja Valfrid- ja Walfrid-nimisiä 

 Valfrid Ahonen, suomalainen näytelmäkirjailija
 Walfrid Alhainen, suomalainen kansanedustaja
 Valfrid August Vilhelm Blåfield, suomalainen kihlakunnantuomari, senaattori ja oikeusneuvos
 Valfrid Leopold Brehmer, suomalainen vuorihallituksen intendentti ja valtioneuvos
 Valfrid Eskola, suomalainen asutusneuvoja, kunnallisneuvos ja kansanedustaja
 Valfrid Hedman, suomalainen kirjallisuuden suomentaja
 Walfrid Hellman, ruotsalainen ampuja
 Valfrid Jalo, suomalainen punakaartin rintamapäällikkö
 Walfrid Kauhanen, suomalainen taidemaalari
 Walfrid Lehto, Volpi Leuto, amerikansuomalainen oopperalaulaja
 Valfrid Nykänen, suomalainen sotilaslentäjä
 Valfrid Paavo-Kallio, suomalainen kirjakauppias ja kirjailija
 Valfrid Perttilä, suomalainen kommunistipoliitikko
 Valfrid Resch, suomalainen nyrkkeilijä, pesäpalloilija, nyrkkeilyvalmentaja ja -tuomari ja urheilujohtaja
 Knut Robert Karl Walfrid Spåre, suomalainen upseeri ja senaattori
 Oskar Valfrid Vappula, suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija
 Valfrid Vasenius, suomalainen kirjallisuudentutkija
 Valfrid Åkerlund, suomalainen gospelmuusikko, laulaja, laulujentekijä ja musiikinsovittaja

Lähteet
Pesäpallon maailmancup 2012

Seitsemäs Pesäpallon maailmancup järjestettiin Australiassa Gold Coastissa 10.-13.10.2012. Turnaukseen osallistui pelaajia neljästä maasta. Saksasta ja Sveitsistä kuitenkin vain yksittäisiä pelaajia, jotka yhdistettiin australialaisten ja suomalaisten tuella Euroopan joukkueeksi. Ennen turnauksen alkua pelatussa krikettimaaottelussa Australia voitti Suomen 114-113.

Suomi voitti turnauksen kaikissa sarjoissa (miehet, naiset ja sekajoukkueet) ja Australia sai hopeaa. Turnauksen parhaina pelaajina palkittiin Australian Tanya Kankaanpää ja Luke Niemi sekä Suomen Kirsi Laine ja Kari Löytökorpi.

Suomen miesjoukkue: Sami Haapakoski, Tuomas Hautala, Henri Heinäheimo, Martti Holma, Teemu Kangasvieri, Sami Joukainen, Antti Kalenius, Juha Korhonen, Timo Lehto, Kari Löytökorpi, Jukka Marttala, Ossi Muurainen, Henri Puputti, Veli-Pekka Still ja Erno Tuomainen. Pelinjohtajina toimivat Löytökorpi ja Marttala.

Suomen naisjoukkue: Anne Aatola, Virpi Hukka, Eeva Kettunen, Minttu Koivunen, Marjut Korhonen, Eeva Kujanpää, Kirsi Laine, Essi Leppänen, Jaana Marjamäki, Sanna Marttala, Heli Pennanen, Petra Pihlström, Salla Puhakka ja Inga Ärnfors. Pelinjohtajina toimivat Satu Mikola ja Pirjo Mäkelä.

Lopputulokset

Lähteet
 Pesäpalloliiton toimintakertomus 2012
 Liiton sivuilta

Aiheesta muualla 
 https://sites.google.com/site/pesisau/worldcup2012
 http://www.pesis.fi/?x21605=3675436
 Tulokset

Vuoden 2012 pesäpallo
Pesäpallon maailmancup
Coletti

Coletti tai  Colletti on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alexandra Coletti (s. 1983), monacolainen alppihiihtäjä
 Diego Coletti (s. 1941), italialainen roomalaiskatolinen piispa
 Giovanni Battista Coletti (s. 1948), italialainen miekkailija
 Stefano Coletti (s. 1989), monacolainen moottoriurheilija

Colletti 
 Lucio Colletti (1924–2001), italialainen filosofi
 Michael Colletti (s. 1965), yhdysvaltalainen muusikko

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Rick Coletti, kokki televisiosarjassa Täydelliset naiset

Katso myös 
 Collett, sukunimi
 Ruskorotta ()

Sukunimet
Toivio

Toivio tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Toivio, Pirkkalan 18. kunnanosa

Sukunimenä
Anitta Toivio (s. 1953), kuvataiteilija ja kuvanveistäjä
Joona Toivio (s. 1988), jalkapalloilija
Kalle Toivio (s. 1979), pianisti ja urkuri
Miia Toivio (s. 1974), runoilija
Päivi Hiltunen-Toivio, diplomaatti
Samuli Toivio (1923–2011), rovasti ja kanslianeuvos
Seeli Toivio, laulaja, sanoittaja, sovittaja, sellisti ja konserttimanageri
Veikko Toivio (1914–1975), Mannerheim-ristin ritari
Väinö Toivio (1880–1934), arkkitehti

Kuvitteellisia henkilöitä 

Elsa Toivio, televisiosarjassa Salatut elämät.
Torsten Westerlund

Karl Torsten Westerlund (27. heinäkuuta 1888 Oulu – 6. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle myönnettiin 1948 vuorineuvoksen arvonimi.

Nuorena hän tutustui yritystoimintaan Ruotsissa Karlstads Mekaniska Verkstadissa, ja aika siellä teki häneen pysyvän vaikutuksen. Hän oli Suomen Gummitehtaan apulaisjohtaja 1925–1930 ja toimitusjohtaja 1930–1958. Hän toimi myös Nokian ja Suomen Kaapelitehtaan johtokunnissa 1930-luvulta alkaen.

Hänen isänsä oli musiikkikaupan perustaja R. E. Westerlund. Hänen poikansa oli Suomen Kaapelitehdas Oy:n ja vuodesta 1967 Oy Nokia Ab:n toimitusjohtaja Björn Westerlund.

Lähteet

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset insinöörit
Vuorineuvokset
Nokian henkilöstö
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Karl Robert Villehard Wikman

Karl Robert Villehard (Ville) Wikman (20. toukokuuta 1886 Vaasa – 14. toukokuuta 1975 Turku) oli suomalainen kansatieteilijä ja sosiologi. Hän oli Åbo akademin pohjoismaisen etnologian ylimääräinen professori 1942–1955 . Hänen tutkimuskohteenaan oli muun muassa nuorison seurustelu ennen avioliittoa. Wikman oli myös Svenska litteratursällskapet i Finlandin arkiston amanuenssi 1915–1918 ja kansanrunousarkiston johtaja 1918–1927 sekä alan ruotsinkielisten julkaisusarjojen päätoimittaja 1918–1924. Hän oli Ruotsalaisen kansanpuolueen keskustoimikunnan jäsen 1920–1927 ja 1934–1946.

Lähteet

Suomalaiset professorit
Suomalaiset kansatieteilijät
Åbo Akademin professorit
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Killing Them Softly

Killing Them Softly on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Andrew Dominikin ohjaama rikoselokuva, jonka pääosassa on Brad Pitt. Elokuva perustuu George V. Higginsin vuoden 1974 romaaniin Cogan’s Trade. Elokuva sai ensi-iltansa 22. toukokuuta 2012 Cannesin elokuvajuhlilla, ja sai myönteiset arvostelut.

Juoni 
Romaanista mukautettu juoni sijoittuu New Orleansiin. Johnny Amato päättää ryöstää korkeilla panoksilla pelattavan laittoman pokeripelin, joka on Markie Trattmanin järjestämä. Amato palkkaa ryöstäjiksi entisen liikekumppaninsa Frankien ja heroiiniaddikti Russellin. Jackie Cogan tutkii ryöstöä ja päättää rangaista sekä ryöstäjiä että ryöstön uhria, jotta mafian luottamus pelitoimintaan palautuu.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2012 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Kirjoihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Wichmann

Wichmann on sukunimi ja tarkoittaa seuraavia:

Wichmann I (k. 944), Saksin hallitsijasukuun kuulunut kreivi
Wichmann II (k. 967), Saksin hallitsijasukuun kuulunut kreivi

Sukunimenä
Wichmann, suomalainen suku
Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), suomalainen tuomari
Elna Wichmann (1877–1924), suomalainen kirjailija
Eva Wichman (1908–1975), suomenruotsalainen kirjailija, lelusuunnittelija
Emil Wichmann (1856–1938), suomalainen kirjailija ja poliitikko
Eyvind Wichmann (1928–2019), ruotsalais-yhdysvaltalainen fyysikko
Karl Ossian Wichmann (1864–1918), suomalainen kuuromykkäinkoulun johtaja, Kuuromykkäin lehden perustaja
Mathias Wichmann (s. 1991), tanskalainen jalkapalloilija
Seth Wichmann (1885–1939), suomalainen lääkäri ja professori 
Sharon Wichman (s. 1952), yhdysvaltalainen uimari 
Yrjö Wichmann (1868–1932), suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professori

Entisenä sukunimenä 
Einar Vihma ent. Wichmann (1893–1944), suomalainen jääkärikenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari
Väinö Vihma ent. Wichmann (1907-1958), juristi, asianajaja, kauppaoikeuden professori.

Muita
7103 Wichmann, asteroidi
Wickström

Wickström voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 
André Wickström (s. 1976), suomalainen stand up -koomikko ja näyttelijä
Folke Wickström (1939–2018), ahvenanmaalainen arkkitehti
Gunnar Wickström (1925–2018), suomalainen järjestöjohtaja, maanviljelysneuvos
John Wickström (1870–1959), suomalainen yritysjohtaja, venemoottoritehtaan perustaja
Jussi Wickström (s. 1983), suomalainen kitaristi
Mika Wickström (s. 1965), suomalainen kirjailija
Nils Wickström (1883–1940), ruotsalainen upseeri ja voimistelutirehtööri
Ragnar Wickström (1892–1950), suomalainen jalkapalloilija
Sigrid Wickström-Paaer (1885–1923), suomalainen tekstiilitaiteilija
Wäinö Wickström (1890–1951), suomalainen pikaluistelija ja kauppaneuvos

Muita merkityksiä 
 Wickström, Vaasassa toimiva metalliteollisuusyritys.

Katso myös
 Wikström
Wikman

Wikman, Wijkman, Vikman tarkoittavat seuraajia henkilöitä:

Wikman
Alpo Wikman, taiteilijanimi Alpo Viika (1899–1970), suomalainen näyttelijä ja laulaja
Anders Gabriel Wikman (1782–1876), suomalainen pappi ja sanakirjan laatija
Anita Wikman (s. 1938), suomenruotsalainen kirjailija
Harry Wikman (1929–2017), suomalainen kilpasoutaja
Kaarlo Wikman (1877–1925), nuorsuomalaisten kansanedustaja 
Karl Robert Villehard (Ville) Wikman (1886–1975), suomalainen kansatieteilijä ja sosiologi
Konstantin Wikman (1815–1890), suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri
Lasse Wikman (s. 1961), suomalainen viestintäyrittäjä ja itseoppinut sanoittaja
Nina Wikman (s. 1963), suomalainen pikajuoksija
Peter Gustaf Wikman (1812–1867), suomalainen kirjailija
Robin Henrik Anselm Wikman (s. 1965), suomalainen muusikko
Robin Wikman (s. 1986), suomalaissyntyinen jalkapalloilija
T. J. Wikman (1890–1933), suomalainen kirjailija
Verna Wikman (1896–1956), suomalainen kirjailija

Wijkman
Anders Wijkman‎ (s. 1944), ruotsalainen poliitikko
Johan Henrik Wijkman (noin 1698–1751), suomalainen seikkailija, pormestari, tuomari, valtiopäivämies

Vikman
Anna Vikman (s. 1981), ruotsalainen jääkiekkoilija
Erika Vikman (s. 1993), suomalainen laulaja, näyttelijä ja vuoden 2016 tangokuningatar
Johanna Vikman (s. 1978), suomalainen pesäpalloilija
Sofia Vikman (s. 1983), kansanedustaja, kaupunginvaltuutettu (kokoomus)
Ulla-Maija Vikman (s. 1943), suomalainen tekstiilitaiteilija
Jonas Laherma, vuoteen 1906 Vikman (1888–1977), kansanedustaja (SDP)
Maija Salo, o.s. Vikman (s. 1945), television lastenohjelmien tekijä
 Paavo Vara, ent. Vikman (1908–1989), lääkäri, professori
Wanold Wrydon Wilkman

Wanold Wrydon (Valle t. Walle) Wilkman (13. maaliskuuta 1872 Uusikirkko – 27. joulukuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen geologi. 

Wilkmanin vanhemmat olivat asemapäällikkö Abraham Johan Wilkman ja Ulrika Kristina Kymén. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1895.

Wilkman oli Geologisen Tutkimuslaitoksen apulaisgeologi vuodesta 1895 ja valtiongeologi vuodesta 1932. Helsingin yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1936. Hän kartoitti Suomen kallioperää ja julkaisi selityksin varustettuja geologisia karttalehtiä, joissa on perusteellinen selvitys niin sanotun karjalaisen liuskevyöhykkeen geologiasta. Hän oli viimeinen valtiongeologi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset geologit
Valtiongeologit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Wilkman

Wilkman tai Vilkman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Daniela Wilkman (s. 2004), jääkiekkoilija
Eric Wilkman (1892–1973), oopperalaulaja ja näyttelijä
Erkki Vilkman (s. 1954), foniatrian professori
Hilja Vilkemaa, ent. Vilkman (1887–1976), kansanedustaja ja kirjailija
Kari Wilkman, oik. Lullan Helo (1909–1968), näytelmäkirjailija ja sanoittaja
Karl Fredrik Wilkama, ent. Wilkman (1876–1947), jalkaväenkenraali 
Oskar Wilkman, myöhemmin Vilkama (1880–1953), eversti
Rikhard Vilkman (1893–1976), jääkäriluutnantti
Samu Vilkman (s. 1986), jääkiekkoilija
Wanold Wrydon Wilkman (1872–1937), valtiongeologi
Yrjö Vilkman (1896–1939), moukarinheittäjä.

Muita
Wilkmanin ryhmä, Karl Fredrik Wilkaman ryhmä, valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmä Suomen sisällissodassa
Ernst Gustaf von Willebrand

Ernst Gustaf von Willebrand (19. elokuuta 1751 Karuna – 25. kesäkuuta 1809 Turku) oli suomalainen kenraali. Hän toimi Turun ja Porin läänin maaherrana vuosina 1790–1806 ja oli sen jälkeen koskenperkauskomission puheenjohtajana.

Historia 

Alikapteenin poika von Willebrand toimi sotilasurallaan 1788–1790 Kustaa III:n sodassa sota-asioiden valtiosihteerinä. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1792 ja hän sai vapaaherran arvon 1806.

Von Willebrand omisti Jokioisten kartanon ja rakennutti sen päärakennuksen. Hän perusti kartanoon verkatehtaan, johon hän hankki vuonna 1800 Suomen ensimmäiset karstaus- ja kehruukoneet, ja vuonna 1804 rautaruukin. Von Willebrand omisti myös sahoja, myllyjä ja laivoja sekä perustamastaan Turun tupakkatehtaasta osake-enemmistön. Hän oli Suomen Talousseuran ja Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtaja ja vuonna 1808 Suomen lähetyskunnan jäsen. Von Willebrand alkoi heti 1808 luoda kauppasuhteita venäläisten kanssa. Aatelissäädyssä hän oli sukunsa edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Tunnustukset 

 Pyhän Annan ritarikunta I. lk ritarimerkki

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta
E. Aaltonen, 1931. Jokioinen 1631–1931. Juhlajulkaisu. (uusi painos: Forssan kustannus,1985)

Turun ja Porin läänin maaherrat
Suomalaiset kenraalit
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Porvoon valtiopäivät
Vuonna 1751 syntyneet
Vuonna 1809 kuolleet
Suomen lähetyskunta 1808
Erik Anton Virtanen

Erik Anton Virtanen (29. syyskuuta 1897 Turku – 28. marraskuuta 1970) oli suomalainen kansatieteilijä, Helsingin yliopiston ylimääräinen professori 1953–1964. Hänen alanaan oli suomalais-ugrilainen kansatiede.

Julkaisuja
Pöytyän kirkkoherrakunta 1721–1809 (1920)
Varsinais-Suomen yhteiskunnallista kansankulttuuria (1938)
Suomalaista tapaoikeutta (1949)
Itäkarjalaisten kalastusoikeudesta ja -yhtiöistä (1950)

Lähteet

Suomalaiset kansatieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Anders Ahonen

Anders Ahonen (24. heinäkuuta 1865 Hollola – 13. lokakuuta 1932) oli suomalainen rautatieinsinööri, Rautatiehallituksen päätirehtööri (pääjohtaja) vuosina 1908–1917 ja diplomaatti. Hän oli asiantuntijana rauhanneuvotteluissa Tartossa 1920.

Ahosen vanhemmat olivat kruununtilan vuokraaja Antti Ahonen ja Eeva Ahonen. Heinolan reaalikoulun käynyt Ahonen valmistui insinööriksi 1891 ja teki opintomatkoja ulkomaille. Ahonen toimi Helsingin kaupungin palveluksessa, radan rakennuksilla Suomessa ja niiden tavaratoimitusten valvojana ulkomailla, tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa sekä ratainsinöörinä ja piiripäällikkönä Pietarissa. Todellisen valtioneuvoksen arvon saanut Ahonen toimi Suomen sisällissodan jälkeen ns. sotasaaliskeskusosaston päällikkönä.

Ahosen aikana valmistui Helsinkiin uusi rautatieasema. Hänet nimitettiin väliaikaiseksi valtuutetuksi Moskovaan 21.1.1921, kun Suomen ja Neuvosto-Venäjän väliset diplomaattisuhteet olivat vuoden lopussa astuneet voimaan. Hän toimi tehtävässä puolisen vuotta.

Lähteet

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset virkamiehet
Valtionlaitosten johtajat
Suomalaiset diplomaatit
Rautatiehallituksen pääjohtajat
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Prost AP04

Prost AP04 oli Prostin Formula 1 -kilpa-auto vuonna 2001. Kuljettajina toimivat kauden mittaan Jean Alesi, Heinz-Harald Frentzen, Gastón Mazzacane, Luciano Burti ja Tomáš Enge. Auto ei ollut missään vaiheessa kautta kilpailukykyinen ja se keräsi vain neljä MM-pistettä.

Auto pohjautui pitkälti Ferrari F2000 -autoon, jota Ferrari-talli oli käyttänyt edellisellä kaudella. Koko auton peräpää, moottori, vaihteisto ja jousitus tulivat F2000:sta. Tämän myötä auton luotettavuus oli hyvällä tasolla ja se oli kauden toiseksi luotettavin auto heti Ferrarin jälkeen. Tästä huolimatta auton suorituskyky oli heikko ja vaikka sitä yritettiin parantaa kauden aikana, auton nopeus ei parantunut.

Lähteet

Viitteet

Formula 1 -kausi 2001
Ap04
Klenbuteroli

Klenbuteroli on lääkeaine, joka kehitettiin alkujaan pitkävaikutteiseksi beetasympatomimeetiksi, yölliseksi astmalääkkeeksi. Sitä käytetään sen anabolisten vaikutuksensa takia laajasti myös laittomana pihvilihan kasvattajana ja dopingaineena.

Klenbuteroli kuuluu beeta-2-agonisteihin, joita käytetään yleisesti astman hoitoon. Klenbuterolia käytetään erityisesti eläinten astman hoidossa. Klenbuterolilla on kuitenkin myös anabolinen vaikutus, ja sen ansiosta luustolihasten valkuaisainepitoisuus kasvaa ja glykogeeni sekä rasva palavat. Lihassyiden suhteellinen osuus kasvaa, ja käytännössä siis voima ja nopeus paranevat. Koe-eläimissä klenbuteroli on vaikuttanut lihaksiin jo muutamissa päivissä.

Klenbuteroli on kielletty Yhdysvalloissa ja monissa Euroopan maissa lihakarjan kasvatukseen, mutta sitä käytetään silti melko yleisesti. Lihasta kasvattavan ja rasvaa polttavan vaikutuksen takia urheilijat käyttävät klenbuterolia dopingaineena. Monet urheilijat ovat syyttäneet positiivisesta dopingnäytteestä klenbuterolilla saastunutta lihaa.

Lähteet 

Lääkkeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Novoselski

Novoselski () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Staraja Russan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Porusjajoen varrella 16 kilometriä Staraja Russasta etelään. Taajamassa on reilut 700 ja kunnassa 2 300 asukasta (vuonna 2009).

Novoselskin kunnan pinta-ala on 364,59 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Staraja Russan piirin Ivanovskojen, pohjoisessa Staraja Russan, koillisessa Mednikovon ja kaakossa Zalutšjen kuntiin sekä etelässä Poddorjen piiriin. Pinta-alasta 67,1 % on metsää. Seudun jokia ovat Polist, Holynja ja Porusja.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 39 kylää: Arinino, Bor, Borok, Bolšaja Kozona, Derevkovo, Gluhaja Goruška, Glušitsa, Gorbovastitsa, Ištšino, Jablonovo, Kamenka, Klinkovo, Kozlovo, Lisji Gorki, Losytino, Marfino, Mavrino, Medvedovo, Nagatkino, Ožedovo, Penno, Podtšepotšje, Priplekino, Probuždenije, Pskovitino, Rattša, Sadovaja, Sanakovštšina, Sevrikovo, Sjomkina Goruška, Sokolovo, Teremovo, Tsapovo, Tšernyšovo, Tširikovo, Utšno, Vasilevštšina, Zui ja Žukovo. Novoselskin ohella suurempia asutuskeskuksia ovat reilun 500 asukkaan Bolšaja Kozona ja vajaan 300 asukkaan Nagatkino. Probuždenijen kunta liitettiin Novoselskiin vuonna 2010.

Novoselskin kautta kulkee Staraja Russan ja Poddorjen välinen maantie. Työvoimasta 77 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat jalostus (50 %) sekä maa- ja metsätalous (19 %). Kunnassa toimii metallialan yrityksiä.

Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkärin vastaanotto, yleinen sauna ja postikonttori. Kunnan alueella on useita muinaisia hautapaikkoja sekä toisen maailmansodan muistomerkkejä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Novoselskin kunnan sivusto 
 Novoselskin kunta Staraja Russan piirin sivustolla 

Staraja Russan piirin kunnat
Bengt Birgerinpoika

Bengt (Pentti) Birgerinpoika (Bjälbo) () (1254 – 25. toukokuuta 1291) oli ensimmäinen Suomen herttua.    

Bengtin vanhemmat olivat Birger-jaarli ja tämän puoliso Ingeborg. Hänet määrättiin jo lapsena hengelliseen säätyyn, vuonna 1269 hänestä tuli Linköpingin arkkiteini. Bengt asettui vanhempien veljiensä keskinäisessä riidassa Maunu Ladonlukon puolelle ja tuli tämän kruunajaisissa 1277 sekä kansleriksi että vasta perustetun tärkeän valtioelimen eli kuninkaan neuvoskunnan jäseneksi. Kuningas Maunu nimitti Bengtin Suomen herttuaksi 1284 vahvistaakseen sukunsa asemaa ylimystöä vastaan. Bengt säilytti asemansa senkin jälkeen, kun hänestä tuli Linköpingin piispa 1285 ja hän sai sen myötä vaikutuspiiriinsä tärkeän Gotlannin alueen.  Bengt ei liene koskaan käynyt Suomessa, mutta puuttui ilmeisesti herttuakuntansa hallintoon, koska velkaantui sen takia. Hän määräsi testamentissaan Turun tuomiokirkolle 840 markan arvosta hopeaa, käytettäväksi muun muassa alttarin perustamiseen.

Lähteet 

 Ruotsin kuninkaalliset
Suomen herttuat
 Vuonna 1254 syntyneet
Vuonna 1291 kuolleet
Jääkiekon SM-sarjakausi 1936–1937

Jääkiekon SM-sarja vuonna 1937 pelattiin neljän joukkueen kesken. Helsingistä oli mukana kaksi joukkuetta ja Tampereelta ja Turusta yksi. Myös HSK:n piti osallistua, mutta pelaajavaikeuksien vuoksi se jäi pois sarjasta. Talven tulo viivästyi ja jäätä saatiin vasta tammikuussa. Turun IFK joutui pelaamaan ottelunsa Ilvestä vastaan Helsingissä koska Turussa ei ollut pelikelpoista kenttää. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves. Mestaruus oli Ilveksen toinen.

Sarjataulukko

Ottelut

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1936 jääkiekko
Vuoden 1937 jääkiekko
Jääkiekon SM-sarjakausi 1937–1938

Jääkiekon SM-sarja vuonna 1938 pelattiin viiden joukkueen yksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves, joka ei hävinnyt sarjassa yhtään ottelua. Mestaruus oli Ilveksen kolmas.

Sijoitukset

Ottelut

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1937 jääkiekko
Vuoden 1938 jääkiekko
HögforsGST

HögforsGST Oy on suomalainen lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmätoimittaja. HögforsGST on erikoistunut kaukolämpö- ja kaukokylmälaitteiden valmistukseen. HögforsGST:n HybridiLTO-järjestelmä on laaja kokonaisjärjestelmä kerrostalojen poistoilman lämmöntalteenottoon. Sen pientaloihin tarkoitetut UNIS -tuoteperheen lämmönjakokeskuksia myydään LVI-tukkuliikkeiden ja LVI-urakointiliikkeiden kautta. Suomessa jo lähes joka toinen kaukolämpöön liitetyn talon uusi lämmönjakokeskus on HögforsGST:n valmistama. 

HögforsGST:llä on tuotantolaitos Leppävirralla ja sen lisäksi sillä on koko maan kattava myyntiorganisaatio sekä Suomessa että Ruotsissa. Yhtiö ilmoitti keväällä 2019 investoivansa yli viiden miljoonan euroa. Uusi, noin 3 000 neliömetrin kokoinen tehdas rakentuu vanhemman n. 4 000 neliömetrin kokoisen tuotantolaitoksen viereen. Uusi valmistuva laitos keskittyy niin sanottujen älykkäiden, verkkoon kytkettyjen lämmitysratkaisujen valmistamiseen, jotka säästävät lämmityskustannuksissa ja vähentävät päästöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen verkkosivusto

Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt
Porin kaupungin 450-vuotisjuhlakonsertti

Porin kaupungin 450-vuotisjuhlakonsertti oli 16. heinäkuuta vuonna 2008 Porin Kirjurinluoto Arenalla pidetty ilmaiskonsertti. 

Konsertissa esiintyi suuri joukko Porista tai Porin seudulta kotoisin olevia artisteja. Tilaisuuden juontajana toimi elokuvaohjaaja Timo Koivusalo. Esiintyjiä säesti Pori Sinfonietta kapellimestarinaan Jukka Iisakkila. 

Tapahtuman järjesti perustamisensa 450-vuotisjuhlan kunniaksi Porin kaupunki ja sen teknisestä toteutuksesta vastasi Pori Jazz. Kolme ja puoli tuntia kestänyt konsertti radioitiin myös suorana lähetyksenä YLE Satakunnan radiossa. 

Juhlakonsertti keräsi paikalle yleisöä arvioiden mukaan noin 40 000 henkeä. Tapahtumaa kunnioitti läsnäolollaan myös tasavallan presidentti Tarja Halonen puolisoineen.

Konsertin esiintyjät

Danny
Elonkorjuu
Eve
Rainer Friman
Eino Grön
Jussi Hakulinen
Mira Kunnasluoto
Olli Lindholm
Neumann
Nuoret Vihaiset Miehet
Jari Perkiömäki
Pori Jazz All Stars
Pori Sinfonietta
Mari Rantasila
Tapani Rinne
Ville Salonen
Antti Sarpila
Simo Silmu
Juha Suominen
Seppo Tyni
Jorma Uotinen

Kuvia konsertista

Lähteet
Porin kaupungin henkilöstölehti Karhunpalvelus

Musiikkitapahtumat Suomessa
Porin tapahtumat
Jääkiekon SM-sarjakausi 1938–1939

Vuoden 1939 Jääkiekon SM-sarjaa laajennettiin seitsemän joukkueen sarjaksi. Uutena SM-sarjapaikkakuntana mukana oli Hämeenlinna. Sarja pelattiin yksinkertaisena sarjana ja runkosarjan voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti KIF, joka voitti kaikki ottelunsa. Mestaruus oli Kiffenille ensimmäinen.

Sarjataulukko

Ottelut

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1938 jääkiekko
Vuoden 1939 jääkiekko
Players Club Pirkkala

Players Club Pirkkala on vuonna 1997 perustettu pirkkalalainen rullakiekon erikoisseura. Joukkue on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2010 alkaen.

Aiheesta muualla
 Playersin kotisivut

Suomalaiset rullakiekkoseurat
Pirkkalan urheilu
Vuonna 1997 perustetut urheiluseurat
Kärsämäen ZSKA

Kärsämäen ZSKA on Turun Kisa-Veikkojen rullakiekon edustusjoukkue, joka on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2009 alkaen.

Aiheesta muualla
 ZSKA:n kotisivut
 TuKV:n rullakiekkosivu 

Suomalaiset rullakiekkoseurat
Turkulaiset urheiluseurat
Linjataso

Linjataso on äänentoistotekniikassa käytetty termi jolla tarkoitetaan äänisignaalin voimakkuutta 0,5–2,0 volttia.
Äänentoistolaitteissa voi olla liittimissä tekstit: Line-in, Line-out, joilla viitataan linjatasoiseen signaaliin. Tyypillisesti RCA-johdoissa käytetään linjatasoista signaalia mutta myös XLR-liittimillä varustetuissa johdoissa linjatasoa voidaan käyttää. 

Mikrofonitasoisella signaalilla tarkoitetaan millivolttiluokassa olevaa signaalia.

Lähteet

Äänentoistotekniikka
Felix Baumgartner

Felix Baumgartner (s. 20. huhtikuuta 1969 Salzburg) on itävaltalainen laskuvarjo- ja BASE-hyppääjä. Hänellä on hallussaan useita BASE- ja laskuvarjohyppyjen maailmanennätyksiä.

Baumgartner saavutti uransa ensimmäisen maailmanennätyksen vuonna 1999, kun hän hyppäsi tuolloin maailman korkeimmasta rakennuksesta Petronas-torneista Kuala Lumpurissa Malesiassa. Tornit ovat 452 metriä korkeat. Vuonna 2007 hän hyppäsi uuden ennätyskorkean BASE-hypyn silloin maailman korkeimmasta rakennuksesta, 509-metrisestä Taiwanin Taipei 101:stä. Vuonna 2003 hän ylitti hiilikuitusiivellä Englannin kanaalin. Baumgartnerilla on myös maailmanennätys matalimmasta BASE-hypystä maailmassa. Hän hyppäsi 29 metrin korkeudesta Rio de Janeiron Kristus-patsaan kädestä. 

14. lokakuuta 2012 hän hyppäsi 38 969 metrin korkeudesta stratosfääristä kaikkien aikojen korkeimmalta suoritetun vapaapudotuksen Red Bull Stratos -hyppyprojektissa.  Hän saavutti myös miehitettyjen ilmapallojen korkeusennätyksen. Edellinen ennätyshyppy 31 kilometristä oli yhdysvaltalaisen Joseph Kittingerin nimissä vuodelta 1960. Kittingerin nimiin jäi pisin vapaapudotuksen ennätys 4 minuuttia 36 sekuntia, kun Baumgartnerin vapaapudotus kesti 4 minuuttia 20 sekuntia. Felix Baumgartner rikkoi myös ensimmäisenä ihmisenä äänivallin ilman mitään konetta, vapaan pudotuksen nopeuden ollessa suurimmillaan 1 357,6 km/h, joka on 1,25 kertaa äänen nopeus.

Baumgartner harrastaa myös kilpa-autoilua ollen osallistunut vuonna 2014 Nürburgringin 24 tunnin ajoon Audilla.

Lähteet

Aiheesta muualla
Baumgartnerin ennätyshypyn virallinen sivusto

Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Laskuvarjohyppääjät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Itävaltalaiset autourheilijat
Metamorphosis (Papa Roachin albumi)


Metamorphosis on yhdysvaltalaisen rockyhtye Papa Roachin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2009. Se on ensimmäinen albumi, jossa Tony Palermo on rummuissa Dace Bucknerin jälkeen.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 8.

Kappaleet

Brittein painos

Japanin painos

Japanin bonus-DVD 
Hollywood Whore (musiikkivideo)
Lifeline (musiikkivideo)
Forever (musiikkivideo)

Kokoonpano 
 Jacoby Shaddix – laulu
 Jerry Horton – kitara, taustalaulu
 Tobin Esperance – bassokitara, taustalaulu
 Tony Palermo – rummut, lyömäsoittimet

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Rolling Stone:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Metamorphosis discogs.com -sivustolla

Papa Roachin albumit
Vuoden 2009 albumit
Old Friends from Young Years

Old Friends from Young Years on debyyttialbumi yhdysvaltalaiselta rockyhtye Papa Roachilta. Albumi julkaistiin 4.2.1997. Albumilla on bändin demo-kappaleita. Albumin tuottajana toimi basso-kitaristi Tobin Esperancen isä, joka nauhoitti Tobinia, joka oli lapsena albumin bonus kappaleessa.

Fan Club Edition
Vuonna 2005 Papa Roach uudelleenjulkaisi albumin uusille jäsenilleen faniklubissa, P-Roach Riot!. Fan Club Editionissa on uusi kansi ja virallinen jäsenkortti faniklubiin. Kappaleet "Thanx" ja "Unlisted" eivät olleet tässä uudelleenjulkaisussa. Kappale "Grrbrr" ei ollut takakannen listassa, mutta se on kuitenkin levyllä. Albumilla on piilotettu kappale "Tightrope", joka on EP:llä Let 'Em Know. He sanoivat uudelleen julkaistavan albumin vuonna 2012. Albumin kappaleitta ei ole soitettu keikoilla enää Infestin julkaisun jälkeen. Yhtye lienee unohtaneen albumin.

Kappaleet

Fan Club Edition

Kokoonpano 
 Jacoby Shaddix – laulu
 Jerry Horton – kitara, taustalaulu
 Will James – basso, kitara, taustalaulu
 Dave Buckner – rummut, lyömäsoittimet

Vuoden 1997 esikoisalbumit
Papa Roachin albumit
How to Measure a Planet?

How to Measure a Planet? on alankomaalaisen The Gathering yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999 Century Media Records - levy-yhtiön nimissä. Albumi nauhoitettiin Bauwhaus Studiolla Amsterdamissa ja Wisseloord Studiolla Hilversumissa heinä-lokakuussa vuonna 1998. Albumi on huomattavan pitkä, yli 103 minuuttia, ja siksi jaettu kahdelle CD-levylle. Japanissa julkaistu versio sisältää yhden levyn, sillä siitä jätettiin pois melkein puolituntinen nimikkokappale How to Measure a Planet?.

Kappalelista

Kokoonpano
 Anneke van Giersbergen – laulu, kitara
 René Rutten – kitarat, theremin, didgeridoo
 Frank Boeijen – koskettimet
 Hugo Prinsen Geerligs – basso
 Hans Rutten – rummut

Lähteet 
  

Vuoden 1999 albumit
The Gatheringin albumit
Antti Niilonpoika

Antti Niilonpoika eli Anders Nilsson Sabelfana (k. 1580) oli Talin herra. Hän oli Kivennavan linnan linnanvouti ja teki 1554 partioretken Venäjän puolelle, ja siksi häntä pidettiin vastuullisena seuraavana vuonna syttyneeseen sotaan. Vuonna 1563 hän oli Eerik XIV:n sotapäällikkö tämän sotiessa Juhana-herttuaa vastaan. Hän sai aatelisarvon ja käytti sen jälkeen ajoittain nimeä Sabel tai Sabelfana vaakunansa mukaisesti. Hän sai nimityksen Viipurin linnanvoudiksi 1566 ja rakennutti Sarvilinnoituksen Vallin kaupunginosan ympärille.

Lähteet

Suomalaiset sotilaat
Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt
Suomalaiset aateliset
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1580 kuolleet
If then else

if_then_else on alankomaalaisen The Gathering -yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2000 Century Media Records -levy-yhtiöltä. Nimiotsikko viittaa ohjelmointikielissä käytettyihin konditionaalilausekkeisiin. Lisäksi nimessä on käytetty ohjelmoinnissa tyypillistä alaviivaa merkitsemään välilyöntiä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anneke van Giersbergen – laulu, kitara
 René Rutten – kitarat, theremin, didgeridoo
 Frank Boeijen – koskettimet
 Hugo Prinsen Geerligs – basso
 Hans Rutten – rummut

Vierailevat muusikot 
 Bart van Vegchel – käyrätorvi (”Rollercoaster”, ”Beautiful War”, ”Pathfinder”)
 Ad Verspaandonk – pasuuna (”Beautiful War”, ”Pathfinder”)
 Emmeke Bressers – oboe (”Beautiful War”)
 Jasper Slotboom – sello (”Beautiful War”)
 Marthe Kalkhoven – sello (”Beautiful War”)
 Jiska ter Bals – viulu (”Amity”, ”Saturnine”, ”Morphia’s Waltz”)

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Chronicles of Chaos: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 2000 albumit
The Gatheringin albumit
Jääkiekon SM-sarjakausi 1942–1943

Vuoden 1943 jääkiekon SM-sarja oli Suomen korkeimman sarjatason 12. jääkiekkokausi. Edelliskausi peruuntui sodan takia. Sarja pelattiin yksinkertaisena sarjana, jonka voittaja voitti mestaruuden. KIF voitti kolmannen perättäisen mestaruutensa.

Sarjataulukko

Lähteet

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1942 jääkiekko
Vuoden 1943 jääkiekko