joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hotelli Pohjanhovi

Hotelli Pohjanhovi, usein vain Pohjanhovi, on Rovaniemellä sijaitseva suomalainen hotelli, joka avattiin vuonna 1936. Se toimii nykyisin nimellä Scandic Pohjanhovi.

Ensimmäinen hotelli Pohjanhovi
Funkistyylinen arkkitehtien Märta ja Pauli Blomstedt suunnittelema hotelli aloitti toimintansa 12. syyskuuta 1936. Hotellissa oli tällöin 36 huonetta sekä retkeilijöitä varten 50 hengen yhteismajoitustila. Hotellissa oli Lapin läänin ainoa hissi ja sähköistetty keittiö. Kalleimmissa huoneissa oli oma kylpyhuone, ja lämmin vesi oli käytettävissä kaikissa huoneissa. Hotellin yhteydessä oli myös kansainvälisen tason ravintola sekä erillinen kansanravintola. Hotellin ensimmäisenä johtajana toimi 1936–1940 Arvi Kalsta.

Talvisodassa Pohjanhovi toimi sotasairaalana. Jatkosodan aikana Pohjanhovissa pidettiin useita suomalaisten ja Pohjois-Suomessa toimineiden saksalaisten joukkojen sodanjohdon välisiä neuvotteluja. Hotellissa vierailivat sodan aikana muun muassa marsalkka C. G. E. Mannerheim, presidentti Risto Ryti, kenraalieversti Eduard Dietl, Hitlerin esikuntapäällikkö Alfred Jodl ja SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler. Hotelli Pohjanhovi tuhoutui kuitenkin Lapin sodan yhteydessä 10. lokakuuta 1944, kun saksalaiset joukot räjäyttivät sen maan tasalle. Erään silminnäkijän mukaan koko Pohjanhovi hypähti räjäytyksessä ilmaan ikkunat ehjinä ja sitten lysähti alas rauniokasaksi. Pohjanhovista säilyi vain maanalainen kellari, johon sodan päätyttyä perustettiin ravintola. Pohjanhovi rakennettiin uudelleen ja avattiin jälleen vuonna 1947.

Uusi hotelli Pohjanhovi
Hotelli Pohjanhovin uuden rakennuksen suunnitteli sodan jälkeen arkkitehti Aulis E. Hämäläinen. Arkiseksi sanottu rakennus valmistui ja avasi ovensa vuonna 1947. Uudessa hotellissa oli majoitustilaa 200 vieraalle, ja hotellin yhteydessä oli myös sauna, pesula, leipomo ja sikala.

Uudessa hotellissa kuvattiin 1950-luvun alussa muun muassa Rovaniemen markkinoilla -elokuvaa. Urho Kekkosen presidenttikaudella hotelliin majoittui useita Suomessa vierailulla olleita valtionpäämiehiä seurueineen, muun muassa Neuvostoliiton presidentti Leonid Brežnev ja Jugoslavian presidentti Josip Broz Tito.

Hotellin omistanut Suomen Matkailijayhdistys vuokrasi sen vuonna 1977 Rantasipi Oy:lle. Hotellia oli 1960- ja 1970-luvulla uudistettu ja laajennettu niin, että vuonna 1981 siellä oli 214 hotellihuonetta ja 417 vuodepaikkaa. Vuonna 1987 hotellin yhteyteen avattiin yöravintola.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen elävä arkisto: Legendaarinen hotelli Pohjanhovi
 Hotelli Cumulus Resort Pohjanhovi
 Virtamo, Olavi: Legendaarinen Hotelli Pohjanhovi. Pohjanhovin historia. Hämeenlinna 1997.
 Hotelli Pohjanhovi Rovaniemi. Arkkitehti P. E. Blomstedt, Arkkitehti, 01.09.1936, nro 9, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Ernst Iso-Keisari : Napapiirin hotelli. Lapin läänin pääkaupungin ensimmäinen "julkinen" rakennus, Suomen Kuvalehti, 14.11.1936, nro 46, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen hotellit
Pohjanhovi
FSK JeES

FSK JeES () tai Federalnaja setevaja kompanija () on Venäjän valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka vastaa maan sähkönsiirron kantaverkosta. Tämän federatiivisen verkkoyhtiön asiakkaskunta koostuu sähkönjakeluyhtiöistä, energiantuottajista ja muita suuryrityksistä.

Yhtiön siirtoverkkojen pituus kasvoi vuoden 2012 aikana 7 000 kilometrillä;  siirtoverkon yhteispituus oli vuoden 2012 lopussa 131 000 kilometriä. Verkosto ulottuu Venäjällä yhteensä 75 federaatiosubjektiin. Kantaverkkoa pitkin  siirrettiin yhteensä 498 miljardia kWh, joka oli 3 prosenttia edellisvuotta enemmän. Yhtiöllä on sähköasemillaan yhteensä 335 GVA muuntajakasiteettia 35-750 voltin jännitteille. Yhtiö kertoo olevansa muuntajakapasiteetiltaan ja siirtoverkkonsa pituuden puolesta maailman suurin pörssinoteerattu sähköverkkoyhtiö (vertaa Rosseti).

Marraskuussa 2012 yhtiön osake-enemmistö (79,55 %) siirrettiin valtiollisen sähköverkkoyhtiö Rossetin yhteyteen, jolloin kantaverkkoyhtiö FSK JeES:stä tuli tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi Rosseti-yhtiö toteutti suunnatun osakeannin.

Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa Rosseti-yhtiön välityksellä, osalla FSK JeES:n osakkeista käydään kauppaa sekä Moskovan (MICEX-RTS) että Lontoon pörssissä (LSE).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Emoyhtiö Rossetin verkkosivut  

Venäläiset energiayhtiöt
MICEX Index
RTS Index
MSCI Russia Index
Ladislav Dluhoš

Ladislav Dluhoš (s. 6. lokakuuta 1965 Čeladná, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka kilpaili maaiilmancup-tasolla vuosina 1984–1995. Hän voitti MM-kisoissa kaksi joukkuekilpailun pronssimitalia, vuosina 1984 ja 1989. Vuonna 1989 hän lisäksi sijoittui henkilökohtaisessa suurmäen kilpailussa kuudenneksi ja normaalimäessä 11:nneksi.

Dluhošin paras sijoitus olympialaisissa oli joukkuemäen neljäs sija vuonna 1988 Calgaryssa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli Sarajevossa 1984 suurmäessä kahdestoista, Calgaryssa 1988 molemmissa kilpailuissa neljästoista. Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 1986 ja viidenneksi 1985.

Maailmancupissa Dluhoš sijoittui toiseksi Sapporon normaalimäessä helmikuussa 1985 ja tammikuussa 1986 sekä Harrachovin suurmäessä tammikuussa 1990. Kolmas hän oli Engelbergin suurmäessä helmikuussa 1985, Liberecin suurmäessä tammikuussa 1986 ja Harrachovin suurmäessä tammikuussa 1989. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi kaudella 1985–1986.

Lähteet 

Tšekkoslovakialaiset mäkihyppääjät
Tšekkiläiset mäkihyppääjät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauklahden lasitehdas

Kauklahden lasitehdas Oy oli Espoon Kauklahdessa vuosina 1923–1952 toiminut lasitehdas. Tehtaan perusti vuonna 1923 Iittalan lasitehtaan entinen johtaja Claës Norstedt. Aktiebolaget Norstedt Osakeyhtiön -nimellä kulkeneen lasitehtaan alku oli vaikea, koska lasiuuni reistaili jatkuvasti. Oikeudenkäynti uunin myynyttä Hermansen-yhtiötä vastaan söi tehtaan varoja. Norstedt hävisi oikeudenkäynnin ja joutui myymään tehtaansa osake-enemmistön Riihimäen lasille vuonna 1927.

Kauklahden lasitehdas oli itsenäinen tytäryhtiö, jossa Riihimäen lasitehdas tuotti omia tuotteitaan. Tehdas ajautui konkurssiin vuonna 1952 kannattamattomana ja lopetti toimintansa. Monien Kauklahdessa valmistettujen lasiesineiden tuotanto jatkui Riihimäellä.   

Tehtaan tuotanto käsitti muun muassa puristelasia, valaisinten opaalilasisia kupuja, puhallettua talouslasia ja taidelasia. Varsinkin maalaamalla koristellut maljat ja maljakot, valaisinlasit sekä hiomalla koristellut kristalliesineet ovat tunnettuja Kauklahden tuotteita.

Taito Oy teetti valaisintensa lasiosat Kauklahdessa.

Tehtaan muotoilijoita olivat mm. Helena Tynell, Kyllikki Salmenhaara sekä aikansa kuuluisin lasinkaivertaja ja hioja  Theodor Käppi.

Nykyisin tehdasrakennuksessa toimii Kuusakoski Oy.

Lähteet 
 Toim. Karikoski, V. A. M., Kannel T. K., Lavonius K. A.: Suomen teollisuus, Kustannusosakeyhtiö Kivi, Helsinki, 1951

Viitteet 

Espoon historia
Espoon rakennukset ja rakennelmat
Suomen lasitehtaat
Suomen teollisuushistoria
Suomalaiset yritykset
Kauklahti
Charles Maerschalck

Charles Maerschalck oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.

Lähteet 

Belgialaiset voimistelijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Paul Arets

Paul Arets oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.

Lähteet 

Belgialaiset voimistelijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Fausto Acke

Fausto Alesio Acke (alk. Padovini; 23. toukokuuta 1897 Rooma – 14. toukokuuta 1967 Hollywood, Los Angeles) oli italialaissyntyinen, Ruotsia edustanut voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.

Fausto Acken ottovanhemmat olivat taiteilijat J. A. G. Acke ja Eva Topelius.

Lähteet 

Ruotsalaiset voimistelijat
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Almighty Voice

Almighty Voice oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen mohawk-intiaanien joukkueeseen.

Lähteet 

Kanadalaiset haavipalloilijat
Kanadalaiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Man Afraid Soap

Man Afraid Soap oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen mohawk-intiaanien joukkueeseen.

Lähteet 

Kanadalaiset haavipalloilijat
Kanadalaiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Dagonet

Sir Dagonet on Kuningas Arthurin legendoissa esiintyvä Pyöreän pöydän ritari ja hovinarri. Dagonet esitetään rohkeana soturina ja viihdyttäjänä. Hän usein hakkasi omaa kilpeään jotta näyttäisi olleensa mukana taisteluissa. Dagonet muistetaan erityisesti tapauksesta, jossa hän huijasi muita "kidnappaamalla" Lancelotin ja johdatti tämän hevosen Guineveren luo, jolloin Lancelotia kutsuttiin väliaikaisesti "Dagonetin vangiksi" huvittavin seurauksin. Muut pyöreän pöydän ritarit käyttivät Dagonetia usein tekemään käytännön piloja kilpailijoilleen tai vihollisilleen.

Pyöreän pöydän ritarit
André Perraudin

André Perraudin (7. lokakuuta 1914 Bagnes – 25. huhtikuuta 2003) oli sveitsiläinen, Ruandassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Afrikan lähetyssaarnaajien (Valkoisten isien) papiksi 25. maaliskuuta 1939 ja nimitettiin Kabgayin apostoliseksi vikaariksi sekä Cataquaksen titulaaripiispaksi 19. joulukuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta 1956. Pääkonsekraattorina toimi Aloys Bigirumwami, jota avustivat Joseph Martin ja Louis Van Steene.

Perraudin sai 10. marraskuuta 1959 nimityksen Kabgayin arkkipiispaksi. Kabgayista tuli tavallinen hiippakunta 10. huhtikuuta 1976, mutta Perraudinilla säilyi arkkipiispan henkilökohtainen arvonimi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 7. lokakuuta 1989 ja eli 88 vuoden ikään.

Lähteet 

Sveitsiläiset papit
Katoliset arkkipiispat
Uskonto Ruandassa
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Augusto Bertazzoni

Augusto Bertazzoni (10. tammikuuta 1876 Polesine di Pegognaga – 30. elokuuta 1972) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 23. helmikuuta 1899 ja nimitettiin Potenza e Marsico Nuovon hiippakunnan johtoon 30. kesäkuuta 1930. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domenico Menna, jota avustivat Anselmo Rizzi ja Giovanni Battista Rosa.

Bertazzoni sai 30. marraskuuta 1950 arkkipiispan henkilökohtaisen arvonimen. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 1966, jolloin hän sai vielä nimityksen Temunianan titulaaripiispaksi.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Haikonen

Haikonen on suomenkielinen sukunimi.
Tunnettuja Haikosia ovat muun muassa:

 Antti Haikonen (1822–1900), suomalainen poliisi, maanviljelijä, valtiopäivämies ja herastuomari
 Antti Haikonen (1893–1968), suomalainen jääkärikapteeni
 Henna-Riikka Haikonen (s. 1993), suomalainen suunnistaja
 Jouni Haikonen, suomalainen koripalloilija
 Julia Haikonen (s. 2000), suomalainen jalkapalloilija
 Jyrki Haikonen (s. 1935), suomalainen toimittaja
 Matti Haikonen (s. 1926), suomalainen jousiammunnan maailmanmestari
 Pertti Haikonen (s. 1948), suomalainen jalkapalloilija
 Toni Haikonen (s. 1971), suomalainen moottorikelkkailija.
Petter Savola

Petter Erik Mikael Savola (24. tammikuuta 1932 Leppävirta – 5. maaliskuuta 2018 Kuopio) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko.

Savola suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon vuonna 1960 ja valmistui sisätautien erikoislääkäriksi vuonna 1965. Hän toimi lääkärinä Niuvanniemen sairaalassa 1961, Kuopion keskussairaalassa 1961-1964 ja Kuopion sisätautisairaalassa vuodesta 1964 sekä muun muassa Kuopion Lääninvankilan lääkärinä 1966–1973 ja Kuopion yhteiskoulun lääkärinä 1963–1973. Vuonna 1989 hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi.

Kansanedustajana Savola toimi kaksi vaalikautta vuosina 1975–1983 edustaen Kuopion läänin vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Eduskunnan valiokunnista hän oli jäsenenä Suuressa valiokunnassa, Talousvaliokunnassa ja Sosiaalivaliokunnassa. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuosina 1978 ja 1982.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Kuopion kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset lääkärit
Pohjois-Savon vaalipiiri
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Inter RAO

Inter RAO eli Inter RAO JeES () on Venäjän suurimpia energia-alan konserneja. Yhtiö on tunnettu sähkön- ja lämmöntuotannostaan, sähköenergian tuonnista ja viennistä Venäjälle, kaupankäynnistä Venäjän omilla ja kansainvälisillä sähkömarkkinoilla. Inter RAO vastaa Venäjän federaation rajat ylittävästä sähkökaupasta, jota se käy muun muassa Suomen, Valko-Venäjän, Liettuan, Georgian, Ukrainan ja Turkin sähkömarkkinoiden kanssa.

Inter RAO on yhtiömuodoltaan julkinen osakeyhtiö (OAO). Se perustettiin alun perin vuonna 1997 Venäjän federaation laajan RAO JeES Rossii -energiakonsernin energiakaupasta vastaavaksi tytäryhtiöksi. Emoyhtiön hajottamisen seurauksena yhtiö itsenäistyi vuonna 2008.
 
Vuotta 2012 koskeva tilinpäätös osoittaa liikevaihdon kasvaneen (556,189 mrd. RUR) mutta tuloksen menneen tappiolle (–22,355 mrd. RUR).

Lähteet

Aiheesta muualla
Venäjä hamuaa halpaa sähköä Suomesta (05/2013) (hs.fi)
Energiakauppa päälaelleen: Venäjä alkaa ostaa sähköä Suomesta (04/2013)  (aamulehti.fi)
Laitoksiaan uusineen Venäjän sähkön vienti Suomeen romahti (01/2013) (yle.fi)
Fortum-sopimuksen arvo nousi Venäjällä(02/2010) (taloussanomat.fi)

Venäläiset energiayhtiöt
MSCI Russia Index
MICEX Index
RTS Index
Venäläiset valtionyhtiöt
Luigi Ventura

Luigi Ventura (s. 9. joulukuuta 1944 Borgosatollo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi Brescian hiippakuntaan Luigi Morstabilini 14. kesäkuuta 1969. Hänet nimitettiin Equiliumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Norsunluurannikolle, Burkina Fasoon ja Nigeriin 25. maaliskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Bruno Foresti ja Giovanni Battista Re.

25. maaliskuuta 1999 Ventura sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Chileen, 22. kesäkuuta 2001 Kanadaan ja 22. syyskuuta 2009 Ranskaan.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Adriano Bernareggi

Adriano Bernareggi (9. marraskuuta 1884 Oreno – 23. kesäkuuta 1953) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1907 ja nimitettiin Bergamon hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Nyssan titulaaripiispaksi 16. joulukuuta 1931. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. tammikuuta 1932. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo Ildefonso Schuster, jota avustivat Luigi Maria Marelli ja Giovanni Mauri.

Bernareggista tuli 14. huhtikuuta 1936 Bergamon piispa. 28. tammikuuta 1953 hän sai arkkipiispan henkilökohtaisen arvonimen. Hän kuoli 68-vuotiaana virassa.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Asa Butterfield

Asa Bopp Farr Butterfield (s. 1. huhtikuuta 1997 Islington, Lontoo) on englantilainen näyttelijä.

Ura 
Butterfield aloitti teatterin seitsemänvuotiaana. Uransa alkuvuosina hän esiintyi televisiossa, esimerkiksi sarjassa Ashes to Ashes. Vuonna 2008 Butterfield näytteli pääroolia elokuvassa Poika raidallisessa pyjamassa ja esitti Mordredia sarjassa Merlin kolmen jakson verran. Hänellä oli rooli vuoden 2010 elokuvassa Nanny McPhee ja suuri pamaus, joka on jatko-osa elokuvalle Nanny McPhee – satumainen lastenvahti. Vuonna 2011 Butterfield sai pääroolin elokuvasta Hugo. Hän myös esitti pääroolia vuonna 2013 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Ender’s Game.

Yksityiselämä 
Butterfield syntyi Lontoossa vanhemmilleen Jacqueline Farrille ja Sam Butterfieldille. Hänellä on isoveli Morgan Benjamin Butterfield (s. 1993), joka soittaa rumpuja englantilaisessa Oats-yhtyeessä. Butterfieldillä on myös kaksi pikkusiskoa. Vapaa-ajallaan hän tekee musiikkia ja pelaa jalkapalloa.

Filmografia

Televisio 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Gonzalo López Marañón

Gonzalo López Marañón (3. lokakuuta 1933 Medina de Pomar – 7. toukokuuta 2016) oli espanjalaissyntyinen, Ecuadorissa toiminut roomalaiskatolinen piispa. 

Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 6. huhtikuuta 1957 ja nimitettiin San Miguel de Sucumbíosin prefektiksi 26. kesäkuuta 1970. Hän sai nimityksen San Miguel de Sucumbíosin apostoliseksi vikaariksi ja Seleucianan titulaaripiispaksi 2. heinäkuuta 1984. Piispaksi konsekroinnin suoritti 8. joulukuuta Luis Alberto Luna Tobar, jota avustivat Leonidas Eduardo Proaño Villalba ja Enrico Bartolucci Panaroni. 

Jäi eläkkeelle 30. lokakuuta 2010.

Lähteet 

Espanjalaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Karl Hesse

Karl Hesse MSC (s. 15. elokuuta 1936 Wosswinkel) on saksalainen, Papua-Uudessa-Guineassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 23. toukokuuta 1963 ja nimitettiin Rabaulin vihkipiispaksi sekä Naratcatan titulaaripiispaksi 27. huhtikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Andrea Cordero Lanza di Montezemolo, jota avustivat Herman To Paivu ja Paul-Werner Scheele. 

24. lokakuuta 1980 Hesse sai nimityksen Kaviengin piispaksi ja 7. heinäkuuta 1990 Rabaulin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 11. elokuuta 2011.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Claire Denis

Claire Denis (s. 21. huhtikuuta 1948 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja.

Denis vietti nuoruutensa Afrikassa ja opiskeli elokuva-alaa Ranskassa oppilaitoksessa Institut des Hautes-Etudes Cinématographique in Paris. Apulaisohjaajana toimiessaan hän näki Jacques Rivetten, Costa-Gavrasin, Wim Wendersin ja Jim Jarmuschin työskentelyä. Itsenäisenä ohjaajana hän toimi ensi kerran elokuvassa Chocolat (1988). Hänen tunnetuimmat filminsä ovat Keep It for Yourself (1991), Boom-Boom (1994), Nénette et Boni (1996) ja Beau travail (1999).  Hän vieraili vuonna 2013 Sodankylän elokuvajuhlilla.

Filmografia

Ohjaukset

Pitkät elokuvat 
 1988: Chocolat
 1990: Päin kuolemaa (S’en fout la mort)
 1994: J’ai pas sommeil
 1994: US Go Home (TV-elokuva)
 1996: Nénette et Boni
 1999: Beau Travail
 2001: Trouble Every Day
 2002: Vendredi soir
 2004: L’Intrus
 2009: 35 rhums
 2009: White Material
 2013: Les Salauds
 2017: Aurinko sisälläni

Dokumentit 
 1989: Man No Run
 1990: Cinéastes de notre temps: Jacques Rivette, le veilleur
 2005: Vers Mathilde

Lyhytelokuvat 
 1969: Le 15 mai
 1991: Keep It for Yourself
 1991: Pour Ushari Ahmed Mahmoud
 1995: À propos de Nice: la suite – osio Nice, Very Nice 2002: Vers Nancy 2011: To the Devil Apulaisohjaaja 
 1973: Sweet Movie – makea kaunotar (Sweet Movie), pääohjaaja Dusan Makavejev
 1973: Kutsumaton vieras (Le Secret ), pääohjaaja Robert Enrico
 1975: Kätketty ase ( Le Vieux Fusil), pääohjaaja Robert Enrico
 1975: Kultainen messu (La Messe dorée), pääohjaaja Beni Montresor
 1976: Sérail, pääohjaaja Eduardo de Gregorio
 1978: Paluu rakastetun luo (Retour à la bien-aimée), pääohjaaja Jean-François Adam
 1979: Mais où et donc Ornicar, pääohjaaja Bertrand Van Effenterre
 1979: Zoo zéro, pääohjaaja Alain Fleischer
 1980: L'Empreinte des géants, pääohjaaja Robert Enrico
 1980: Pile ou face, pääohjaaja Robert Enrico
 1981: On n'est pas des anges... elles non plus, pääohjaaja Michel Lang
 1982: La Passante du Sans-Souci, pääohjaaja Jacques Rouffio
 1983: Le Bâtard, pääohjaaja Bertrand Van Effenterre
 1983: Hanna K., pääohjaaja Costa-Gavras
 1983: Korkein panoksin (To Catch a King), pääohjaaja Clive Donner (televisioelokuva)
 1984: Paris, Texas, pääohjaaja Wim Wenders
 1986: Down by Law, pääohjaaja Jim Jarmusch
 1987: Les Ailes du désir, pääohjaaja Wim Wenders

 Näyttelijä 
 1998: En avoir (ou pas), ohjaaja Laetitia Masson – Alicen äiti 1998: Jour de Noël, ohjaaja Thierry Jousse 
 1998: Vénus Beauté (Institut), ohjaaja Tonie Marshall – astmaattinen asiakasLähteet

Kirjallisuutta
 Bagh, Peter von: ”Pyörremyrskyn sydämessä”, Claire Denis’n haastattelu, Filmihullu 4/2013.
 Jauhiainen, Olli-Pekka & Vesikko, Antti: ”Kosketuksia valkoiseen materiaaliin : Claire Denis ja postkolonialistisen halun ambivalenssi”, Niin & näin 20 (2013) : 3, s. 113–117.
 Makkonen, Velipekka: ”I'm a stranger here myself”, essee Denis’stä, Filmihullu'' 4/2013.

Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Ranskalaiset elokuvakäsikirjoittajat
1940-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Reino J. Auvinen

Reino Juhani Auvinen (8. lokakuuta 1917 Impilahti – 1. elokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja liikenneministeriön kansliapäällikkö vuosina 1977–1984.

Auvinen kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta vuonna 1936, minkä jälkeen hän aloitti työt VR:llä linjahallinnon tehtävissä. Vuonna 1946 hän siirtyi Rautatiehallitukseen, missä hänestä tuli myöhemmin hallinto-osaston johtaja ja kollegion jäsen. Vuonna 1972 Auvinen nimitettiin liikenneministeriön hallintoneuvokseksi ja vuonna 1977 kansliapäälliköksi. Hän siirtyi tehtävästä eläkkeelle vuonna 1984.

Työn ohessa Auvinen suoritti alemman ja ylemmän oikeustieteen tutkinnon Helsingin yliopistossa, auskultoi ja sai vuonna 1953 varatuomarin arvon.

Auvisen sisar on oopperalaulaja Ritva Auvinen.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomalaiset kansliapäälliköt
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
HC Berounští Medvědi

Medvědi Beroun 1933 on tšekkiläinen jääkiekkoseura Berounin kaupungista. Seura pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa ja se tekee tiiviisti yhteistyötä Tšekin Extraligassa pelaavien HC Slavia Prahan ja HC Sparta Prahan kanssa. Seura on perustettu vuonna 1933.

Aiheesta muualla
 HC Berounsti Medvedin verkkosivut 

1. Národní Hokejová Liga-seurat
Tšekkiläiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1933 perustetut urheiluseurat
Philip Aminoff

Philip Gustav Aminoff (s. 6. lokakuuta 1962 Helsinki) on suomalainen ekonomi, yrittäjä, yritysjohtaja ja hallitusammattilainen.

Aminoff valmistui kauppatieteiden maisteriksi Svenska Handelshögskolanista vuonna 1986 ja suoritti MBA-tutkinnon Ranskassa, Fontainebleaun Inseadissa vuonna 1990. Aminoff työskenteli Hankenissa assistenttina vuosina 1985–1987. Hän oli Mercantilen tuotepäällikkö vuosina 1987–1989 ja Boehringer Mannheimin osastopäällikkö 1990–1993. Vuosina 1993–1998 Aminoff työskenteli Electrosonic Limitedin toimitusjohtajana.

Vuodesta 1994 Aminoff on ollut perheensä omistaman Helvar Merca Oy Ab:n hallituksen jäsen. Vuosina 1998–2000 hän toimi yrityksen toimitusjohtajana, vuosina 2000–2002 hallituksen varapuheenjohtaja ja vuodesta 2013 puheenjohtajana. Vuodesta 2002 hän on ollut myös perheensä omistuksessa olevan Electrosonic Group Oy Ab:n hallituksen puheenjohtaja. Hän on istunut myös muissa perheensä omistamien yritysten hallituksissa kuten Veho Group Oy Ab:ssä, jossa hän on ollut hallituksen jäsen vuodesta 1990 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2013. Hän on ollut myös Mercantilen hallituksen jäsen.

Aminoff on ollut keskinäisen vakuutusyhtiö LähiTapiolan hallintoneuvoston jäsen vuosina 2003–2014 ja hallituksen jäsen vuodesta 2014. Aminoff oli Pauligin hallituksen jäsen vuosina 1997–2014 ja puheenjohtaja vuosina 2011–2011.

Aminoffia pidetään perheyritysten asiantuntijana. Hän toimi eurooppalaisten perheyritysliittojen kattojärjestön European Family Businesses (EFB-GEEF) hallituksen jäsenenä vuosina 2006–2012 ja puheenjohtajana 2008–2012. Vuodesta 2010 Aminoff on ollut Saksalais-suomalaisen kauppakamarin hallituksen jäsen ja vuodesta 2013 Hankenin hallituksen jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Aminoffin haastattelu Interpersona.fi-sivustolla 

Vuonna 1962 syntyneet
Suomalaiset yritysjohtajat
Elävät henkilöt
Erwin Josef Ender

Erwin Josef Ender (s. 7. syyskuuta 1937 Steingrund) on saksalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi Münsterin hiippakuntaan Julius August Döpfner 10. lokakuuta 1965. Hänet nimitettiin Germania in Numidian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Sudaniin 15. maaliskuuta 1990, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.

26. maaliskuuta 1992 Ender sai nimityksen apostoliseksi delegaatiksi Somaliaan. 9. heinäkuuta 1997 hän sai nimitykset apostoliseksi nuntiukseksi kaikkiin Baltian maihin ja 9. elokuuta tämän lisäksi Viron apostoliseksi hallitsijaksi. 19. toukokuuta 2001 Ender siirrettiin nuntiukseksi Tšekkiin ja 25. marraskuuta 2003 Saksaan. Hän erosi nuntiuksen tehtävistä 15. lokakuuta 2007.

Lähteet 

Saksalaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Joseph Anthony Fiorenza

Joseph Anthony Fiorenza (25. tammikuuta 1931 Beaumont – 19. syyskuuta 2022) oli Texasissa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa.

Fiorenza vihittiin 29. toukokuuta 1954 papiksi Galvestonin hiippakuntaan (nykyinen Galveston-Houstonin arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin 4. syyskuuta 1979 San Angelon hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Fernández Flores, jota avustivat John Louis Morkovsky ja John Edward McCarthy.

6. joulukuuta 1984 Fiorenza sai nimityksen Galveston-Houstonin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. helmikuuta 1985. Galveston-Houston korotettiin arkkihiippakunnaksi 29. joulukuuta 2004, ja Fiorenza jatkoi sen johtamista arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2006.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Hugh Christopher Budd

Hugh Christopher Budd (s. 27. toukokuuta 1937 Romford) on brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brentwoodin hiippakuntaan 8. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Plymouthin hiippakunnan johtoon 19. marraskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. tammikuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Cyril Edward Restieaux, jota avustivat Michael George Bowen ja Thomas McMahon.

Restieaux oli Buddin edeltäjä Plymouthin piispana.

Budd jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 2013.

Lähteet 

Brittiläiset piispat
Katoliset piispat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Lego City Undercover

Lego City Undercover on TT Fusionin kehittämä ja Nintendon julkaisema avoimeen pelimaailmaan sijoittuva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin Wii U:lle maaliskuussa 2013. Pelille julkaistiin myös esiosa Lego City Undercover: The Chase Begins Nintendon 3DS-taskupelikonsolille.

22. marraskuuta 2016 Warner Bros. Interactive Entertainment kertoi pelistä julkaistavan remasteroidun version PS4:lle, Xbox Onelle, Nintendo Switchille, sekä PC:lle. Julkaisupäiväksi on ilmoitettu huhtikuun neljäs päivä vuonna 2017. Remasteroidun version traileri julkaistiin videopalvelu Youtubessa WB Gamesin virallisella Youtube-kanavalla 12. tammikuuta 2017.

Remasteroitu versio sisältää myös mahdollisuuden ainakin kahden pelaajan väliseen moninpeliin.

Lähteet

City Undercover
Vuoden 2013 videopelit
Toimintaseikkailupelit
Avoin pelimaailma -pelit
Wii U -pelit
John Robert Roach

John Robert Roach (31. heinäkuuta 1921 Prior Lake – 11. heinäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin 18. kesäkuuta 1946 papiksi Saint Paulin arkkihiippakuntaan (myöhemmin Saint Paul and Minneapolis). Roach sai 12. heinäkuuta 1971 nimitykset Saint Paul and Minneapolisin vihkipiispaksi sekä Cenaen titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Raimondi, jota avustivat Leo Binz ja Leo Christopher Byrne.

21. toukokuuta 1975 Roach nimitettiin Saint Paul and Minneapolisin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. heinäkuuta 2003.

Roach joutui pidätetyksi rattijuopumuksesta helmikuussa 1985 osuttuaan autollaan alkoholin vaikutuksen alaisena kaupan seinään.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Yliopistoromaani

Yliopistoromaani on yliopistomaailmaan sijoitettu yleensä koominen tai satiirinen romaani, jossa tarkastellaan akateemisen elämän piirteitä. Tämä kirjallisuuslaji kehittyi 1950-luvun anglosaksisessa maailmassa. Vuonna 1952 julkaistu Mary McCarthyn The Groves of Academe on ensimmäisiä lajille tyypillisiä julkaisuja. 

Lajia edustavat muun muassa C. P. Snow'n The Masters (1951), Kingsley Amisin Lucky Jim (1954, Onnellinen Jim) ja Malcolm Bradburyn The History Man (1975, Ajan mies).

Lähteet 
 

Kaunokirjallisuuden lajityypit
HC Dukla Jihlava

HC Dukla Jihlava on tšekkiläinen jääkiekkoseura Jihlavan kaupungista. Seuran edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa. Seura on perustettu vuonna 1956 ja sillä on pitkä perinne maansa korkeimmissa sarjoissa. Seura on myös voittanut ennen Tšekkoslovakian Samettieroa 12 maansa mestaruutta, seitsemän hopeaa ja viisi pronssia. Tšekin korkeimmalla tasolla, maan pääsarjassa Extraligassa, joukkue on pelannut kolmeen otteeseen: kuusi liigan perustamista seuraavaa kautta 1993–1999, sekä kaudet 2004–2005 ja 2017–2018.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Viktor Ujčík 
 Apuvalmentaja: Karel Nekvasil 
 Maalivahtivalmentaja: Petr Jaroš 
 Videovalmentaja: Pavel Falta 
 Huoltopäällikkö: Bohuslav Tománek 
 Puheenjohtaja: Bedřich Ščerban 
 Toimitusjohtaja: Emil Kristek 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
 HC Dukla Jihlavan verkkosivut 

1. Národní Hokejová Liga-seurat
Tšekkiläiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1956 perustetut urheiluseurat
Kanadan Grand Prix 2013

Kanadan Grand Prix 2013 (virallisesti Formula 1 Grand Prix du Canada 2013) oli Formula 1 -kauden 2013 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 9. kesäkuuta Montrealissa sijaitsevalla Circuit Gilles Villeneuven osittaisella katuradalla Kanadassa.

Force Indialle kyseessä oli tallin 100:s Grand Prix.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Vapaat harjoitukset 
Caterhamin kolmoskuljettaja Alexander Rossi ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Charles Picin tilalla.

Lauantain kolmannet vapaat harjoitukset ajettiin märällä radalla. Harjoitusten alku viivästyi puolella tunnilla kaidekorjausten vuoksi, koska aiemmin ennen harjoitusten alkua oheisluokkien Ferrari Challenge -luokan auto oli ulosajossaan vaurioittanut kaiteita.

Aika-ajot 
Sateisen aika-ajon paalupaikalle ajoi Red Bullin Sebastian Vettel. Aika-ajojen suurin yllätys oli kolmanteen lähtöruutuun yltänyt Suomen Valtteri Bottas. Epäonnistujiin lukeutui Ferrarin Felipe Massa, joka ajoi ulos aika-ajojen toisessa osiossa.

Tulokset 

 Kimi Räikkösen ja Daniel Ricciardon sijoitusta pudotettiin kahdella lähtöruudulla virheellisen varikolta lähdön takia.
 Romain Grosjeanin sijoitusta pudotettiin kymmenellä lähtöruudulla edellisen kilpailun kolaroinnin takia.

Kilpailu 
Kilpailun voittoon ajoi paalulta lähtenyt Sebastian Vettel, ennen Ferrarin Fernando Alonsoa ja Mercedeksen Lewis Hamiltonia. Lotuksen Kimi Räikkönen oli kilpailun yhdeksäs. Valtteri Bottas, joka lähti kolmannesta ruudusta joutui antautumaan monelle kuljettajalle ja putosi lopulta kilpailun 14:nneksi. McLaren jäi ensimmäistä kertaa ilman pisteitä sitten 2009 Abu Dhabin GP:n.

Kilpailun jälkeen sattui vakava tilanne, kun yksi ratavirkailijoista Mark Robinson jäi kisan jälkeen radalla liikkuneen nostotraktorin renkaan alle. Traktori oli ollut siirtämässä pois radan varteen kisan loppupuolella jäänyttä Esteban Gutiérrezin Sauber-autoa. Hän kuoli sunnuntai-illan aikana saamiinsa vammoihin. Kyseinen kuolemantapaus oli ensimmäinen F1-kisaviikonloppua kohdannut kuolema sitten vuoden 2001 Australian GP:n, jolloin myös ratavirkailija menehtyi saatuaan osuman rata-aitojen ulkopuolelle sinkoutuneesta renkaasta.

Tulokset

Johtokierrokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kanadan GP 2013 - F1-ruutu

Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2013
Kanadan Grand Prix
Charles Alexander K. Salatka

Charles Alexander K. Salatka (26. helmikuuta 1918 Grand Rapids, Michigan – 17. maaliskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Grand Rapidsin hiippakuntaan 24. helmikuuta 1945 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Carianan titulaaripiispaksi 11. joulukuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. maaliskuuta 1962. Pääkonsekraattorina toimi Egidio Vagnozzi, jota avustivat Allen James Babcock ja Thomas Lawrence Noa.

Salatka sai 5. tammikuuta 1968 nimityksen Marquetten piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 25. maaliskuuta. Hän sai 27. syyskuuta 1977 uuden nimityksen Oklahoma Cityn arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 15. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 24. marraskuuta 1992.

Salatka osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Nomos-Bank

Nomos-Bank eli Nomos-pankki () on yksi Venäjän suurimmista pankkikonserneista. Vuonna 2012 se oli oman ilmoituksensa mukaan talletuksilla mitattuna Venäjän 6. suurin pankkiryhmä tai 2. suurin yksityisesti omistettu yleispankkitoimintaa tarjoava pankkiryhmä. Valtiollisen uutistoimisto Ria Novostin pankkikatsauksen mukaan Nomos-pankki oli talletustensa perusteella Venäjän 11. suurin pankki vuoden 2013 alussa. Tässä luettelossa saman pankkiryhmän eri pankit on lueteltu erikseen (esimerkiksi VTB ja saman konsernin VTB24-pankki).  Nomos-pankkikonserni lukeutuu Venäjän suurimpiin pörssinoteerattuihin yrityksiin; Forbes listasi sen suuryritysten kevään 2013 listaan Venäjän 26. suurimmaksi ja koko maailman 1475. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yritykseksi.

Yritys on kasvanut viime vuosien aikana. Pankilla oli vuoden 2012 lopussa yhteensä 297 alueellista haaraosastoa, joista yli 40 % sijaitsi venäläisittäin vauraalla Tjumenin alueella ja Hanti-Mansiassa. 

Nomos-pankin osake on noteerattu sekä Moskovan (MICEX-RTS) että Lontoon pörssissä. Pankin pääomistaja on Gruppa IST noin 50 prosentin osuudella (50,1% vuoden 2012 lopussa, huhtikuussa 2013 osuus 48,75%).

Lähteet

Aiheesta muualla
Gruppa IST (Nomos-pankin pääomistaja)  (ict-group.ru)

Venäläiset pankit
Venäläiset pörssiyhtiöt
Alinea

Alinea on kolmen Michelin-tähden ravintola Chicagossa, Illinoisissa. Se avattiin 4. toukokuuta 2005. Ravintolan nykyinen pääkokki on Dave Beran.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 

Ravintolat Yhdysvalloissa
Chicago
Suni (yritys)

Suni Oy on vuonna 1905 perustettu, Etelä-Karjalassa ja Kymenlaaksossa toimiva perheyritys. Suni-konsernin tytäryhtiöt ovat Auto-Suni Oy ja MS-Auto Oy. Toimialoina ovat henkilö- ja pakettiautojen ja  myynti ja huolto. Toimipisteitä on Lappeenrannassa, Imatralla, Kotkassa ja Kouvolassa. Konserniin kuului aikaisemmin myös AS-Huolto Oy mutta nykyään konserni keskittyy automyyntiin ja sijoitustoimintaan.

Historiaa
Suni-konserni sai alkunsa 25-vuotiaan Elias Sunin sekatavarakaupasta Savitaipaleen Laksiaisissa. Vuokratiloista se siirtyi omaan kauppakartanoon 1910. Luumäelle Elias Suni perusti Luumäen Höyry- ja Moottoriveneosakeyhtiön 1911 ja sivuliikkeen Jurvalaan 1912. Elias Suni muutti Lappeenrantaan 1915, ryhtyi siellä jatkamaan William Lindholmin Kangas- ja Sekatavarakauppaa ja myi Savitaipaleen liikkeensä.

1920-luvulla Elias Suni luopui päivittäistavaroiden vähittäiskaupasta tukkukaupan hyväksi ja perusti Studebaker-autokaupan ja Lappeenrannan ensimmäisen huoltoaseman. Elias Suni kuoli 1930 ja johtoon astui ensin leski ja tämänkin kuoltua 1937 heidän vanhin poikansa Viljo Suni. Sotien jälkeen autokauppa saatiin elpymään Austinin ja Mercedes-Benzin edustuksilla. 1960-luvulla Suni Oy laajensi kodinkonekauppaan ja pikatukkutoimintaan. 1970-luvun alussa valmistuivat Lappeenrannan Tapuli-tavaratalo sekä uudet tilat Sunin autokaupalle Tolkansuolle. Vuosikymmenen puolivälissä Suni laajensi Joutsenoon Tapuli-tavaratalon ja Rautia-myymälän avulla. Toimitusjohtajaksi tuli 25-vuotias ekonomi Tapani Suni.

Vuonna 1980 Suni Oy sai Volkswagen- ja Audi-autojen edustuksen. Yritys perusti 1980-luvun mittaan yli 15 Rabatti-halpamyymälää ympäri Kaakkois-Suomea ja luopui samalla päivittäistavaroiden tukkukaupasta. Vuonna 1988 Tapani Suni otti vastatakseen päivittäistavarakaupan ja veli Erkki Suni rauta- ja maatalouskaupan sekä auto- ja kodinkoneliikkeet.
1990-luvun alun laman aikaan Erkki Suni myi yhtiönsä Starckjohann Oy:lle ja Rabatteja alettiin muuttaa Frendi-myymälöiksi. Kolmas Tapuli-tavaratalo avattiin Imatralle. Uutena vähittäiskauppakonseptina tulivat mukaan Hansa-alennusmyymälät.

Vuonna 1999 Suni myi kaiken päivittäistavaratoimintansa  Wihurille 1999.

Vuosituhannen vaihtuessa alettiin panostaa voimakkaasti jo hiipuneeseen autokauppaan, joka keskitettiin vuonna 2010 Auto-Suni Osakeyhtiöön. Autokauppaa laajennettiin yritysostojen kautta ympäri Etelä-Karjalaa ja Mikkeliin. Nyt Auto-Suni edustaa kuutta automerkkiä ja on yhdeksän automerkin valtuutettu huoltoliike.. Konsernin toinen yhtiö AS-Huolto Oy kuului valtakunnalliseen Autoasi-ketjuun.

Myöhemmin Mikkelin autokauppatoiminnoista on luovuttu ja konsernin autokorjaamotoiminta myyty uusille yrittäjille

Ville Suni valittiin vuonna 2018 Suni-konsernin toimitusjohtajaksi.

Lähteet

Kirjallisuutta
Hänninen, Jera: Isoisä, isä ja poika. E. Suni ja Suni Oy alkaen 1905. Suni Oy 2005.
Salovaara, Outi: Arwoisan yleisön kannatusta toiwoen, Suni Oy 1905–2005. Suni Oy 2005. ISBN 9789529182190.

Suomalaiset autoliikkeet
Suomalaiset perheyritykset
Tukkukaupat
Suomalaiset kauppaketjut
John Joseph Myers

John Joseph Myers (26. heinäkuuta 1941 Ottawa, Illinois – 24. syyskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Peorian hiippakuntaan Francis Frederick Reh 17. joulukuuta 1966. Hänet nimitettiin Peorian koadjuuttoripiispaksi 7. heinäkuuta 1987, ja piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward William O'Rourke, jota avustivat Thomas Cajetan Kelly ja Donald William Wuerl.

Myersista tuli 23. tammikuuta 1990 Peorian piispa. Hän sai 24. heinäkuuta 2011 nimityksen Newarkin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. lokakuuta. Samalla hän sai myös nimityksen Turks and Caicosin "sui iuris" -mission johtoon.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Joseph Edward Kurtz

Joseph Edward Kurtz (s. 18. elokuuta 1946) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi pennsylvanialaiseen Allentownin hiippakuntaan Joseph Mark McShea 18. maaliskuuta 1972. Hänet nimitettiin Knoxvillen hiippakunnan johtoon Tennesseehen 26. lokakuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gabriel Montalvo Higuera, jota avustivat Thomas Cajetan Kelly ja Edward Peter Cullen.

12. kesäkuuta 2007 Kurtz sai nimityksen Louisvillen arkkipiispaksi Kentuckyyn, ja hänet asetettiin uuteen virkaansa 15. elokuuta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Edward Peter Cullen

Edward Peter Cullen (s. 15. maaliskuuta 1933 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Philadelphian arkkihiippakuntaan diakoniksi Francis James Furey 23. syyskuuta 1961 ja papiksi John Joseph Krol 19. toukokuuta 1962. Cullen nimitettiin 8. helmikuuta 1994 Philadelphian vihkipiispaksi sekä Paria in Proconsolaren titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Joseph Bevilacqua, jota avustivat John Patrick Foley ja Francis Bible Schulte.

Cullen sai 16. joulukuuta 1997 nimityksen Allentownin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. helmikuuta 1998. Hän jäi eläkkeelle 27. toukokuuta 2009.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Barbara Ślizowska

Barbara Wilk-Ślizowska (Konopka; s. 4. helmikuuta 1935 Krakova) on puolalainen entinen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Melbournessa hän oli mukana saamassa yhteisvoimistelussa pronssia.

Ślizowska meni naimisiin voimistelija Andrzej Konopkan kanssa.

Lähteet 

Puolalaiset telinevoimistelijat
Puolalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Macram Max Gassis

Macram Max Gassis (s. 21. syyskuuta 1938 Khartum) on sudanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi Comboni-lähetyssaarnaajiin 9. syyskuuta 1957. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin El Obeidin apostoliseksi hallitsijaksi 4. lokakuuta 1983. Gassis sai 12. maaliskuuta 1988 nimityksen El Obeidin piispaksi, ja hänet konsekroi 15. toukokuuta Luis Robles Díaz, jota avustivat Gabriel Zubeir Wako ja Joseph Abangite Gasi.

Lähteet 

Sudanilaiset henkilöt
Katoliset piispat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Gentil Delázari

Gentil Delázari (s. 9. syyskuuta 1940 Relvado) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 13. heinäkuuta 1968 ja nimitettiin Sinopin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 9. helmikuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aloísio Sinésio Bohn, jota avustivat Henrique Froehlich ja Alberto Frederico Etges.

22. maaliskuuta 1995 Delázarista tuli Sinopin piispa.

Lähteet 

Brasilialaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Vertex Pharmaceuticals

Vertex Pharmaceuticals on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyritys, joka keskittyy tutkimuksessaan virustartuntoihin, autoimmuunisairauksiin ja syöpälääkkeisiin.

Lähteet 

Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Irineu Sílvio Wilges

Irineu Sílvio Wilges (s. 3. lokakuuta 1936 Pinheiral) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 15. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Cachoeira do Sulin hiippakunnan johtoon 14. kesäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aloísio Leo Arlindo Lorscheider, jota avustivat José Ivo Lorscheiter ja Ângelo Domingos Salvador.

Wilges jäi eläkkeelle 28. joulukuuta 2011.

Lähteet 

Brasilialaiset papit
Katoliset piispat
Fransiskaanit
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Alferd Packer

Alfred Griner "Alferd" Packer (21. tammikuuta 1842 – 23. huhtikuuta 1907) oli yhdysvaltalainen kullankaivaja, joka oli syytettynä kannibalismista talvella 1873-1874. Ensimmäisenä syytettynä murhasta, Packer lopulta tuomittiin 40 vuodeksi vankilaan syytettynä taposta.

Elämä
Packer syntyi kolmen lapsen perheeseen. Hän palveli Yhdysvaltain sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella. Marraskuussa 1873 hän lähti 21 miehen joukossa Provosta Utahista kohti Coloradon Breckenridgessä sijaitsevia kultakaivoksia. 21.tammikuuta 1874 joukko tapasi intiaanipäällikkö Ourayn, joka kehotti heitä siirtämään retkeään kevääksi. Torjuen Ourayn kehotuksen Packer lähti 9. helmikuuta Gunnisonista Coloradosta Shannon Wilson Bellin, James Humphreyn, Frank Millerin, George Noonin ja Israel Swanin kanssa.

He eksyivät ja ruoka loppui. He olivat lumen saartamina Rocky Mountainsilla. Packer teki myöhemmin kolme tunnustusta, jotka poikkesivat toisistaan huomattavasti. Viimeisessä, hän väitti menneensä tiedustelemaan ja palatessaan löytänyt Bellin paistamassa ihmislihaa. Kun Bell oli tullut kohti kirveellä, Packer oli ampunut hänet. Packer väitti Bellin tulleen hulluksi ja tappaneen kaikki.

Packer saapui 16. huhtikuuta Los Pinos Indian Agencyyn Gunnisoniin. Hän vietti aikaa saluunassa Saguachessa, jossa hän tapasi joitakin alkuperäisiä joukkiolaisia. Packer väitti toimineensa itsepuolustuksena, mutta häntä ei uskottu. Hänet pidätettiin, ja tarinan mukaan hänet tuominnut tuomari M. B Gerry sanoi näin:

.

Suomeksi:

Todellisuudessa tuomari Gerry sanoi hiemän sivistyneemmin:

Suomeksi:

Packer kirjoitti tunnustuksen. Hän oli Saguachen vankilassa, mutta pakeni sieltä. Maaliskuussa 1883 Packer löydettiin Cheyennestä Wyomingista väärällä nimellä "John Schwartze". Hän kirjoitti toisen tunnustuksen. Oikeudenkäynti alkoi huhtikuussa Lake Cityssä, Coloradossa, ja hänet todettiin syylliseksi tappoon ja tuomittiin kuolemaan. Lokakuussa 1885 Coloradon korkein oikeus muutti tuomion vedoten ex post facto -lakiin. Kesäkuussa 1886 Packer tuomittiin toisessa oikeudenkäynnissä Gunnisonissa 40 vuodeksi vankeuteen, mikä oli siihen aikaan pisin vapausrangaistus Yhdysvaltojen historiassa.

Coloradon korkein oikeus pani Packerin tuomion toimeen 19. kesäkuuta. Helmikuussa 1901 hän kuitenkin pääsi ehdonalaiseen ja meni töihin vartijaksi Denver Postiin. Hän kuoli Deer Creekissä Jeffersonin piirikunnassa Coloradossa 65-vuotiaana.

Lähteet
 

Kannibaalit
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Yhdysvaltalaiset henkilöt
Admiral Vladivostok

Admiral Vladivostok on venäläinen jääkiekkoseura, joka liittyi KHL-liigaan kaudeksi 2013–2014. Seura kuuluu KHL:ssä Itäisen konferenssin Tšernišov-divisioonaan. Seura on perustettu vuonna 2013. Seuran presidenttinä toimii venäläinen entinen NHL-tähtipelaaja Aleksandr Mogilnyi. Joukkueen ensimmäinen päävalmentaja oli suomalainen Hannu Jortikka, jonka sopimus purettiin joulukuussa 2013 ja valmennusvastuussa jatkoi Aleksandr Selivanov. Joukkueen kotiareena on vuonna 2013 avattu 7 500 paikkainen Fetisov Arena.

Kaudella 2020–2021 Admiral ei pelannut KHL:ssä koronaviruspandemian johdosta.

Historia 
KHL ilmoitti, että sarjaan tulee joukkue Vladivostokista kaudeksi 2013–2014. Joukkueen nimeksi valittiin kansanäänestyksellä Admiral, joka sai 72,2 prosenttia äänistä.

Joukkueen avausottelu KHL:ssä pelattiin 6. syyskuuta 2013 Amur Habarovskia vastaan.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Leonīds Tambijevs 
 Apuvalmentaja: Andrejs Banada 
 Apuvalmentaja: Airat Kadeikin 
 Maalivahtivalmentaja: Juri Kljutšnikov 
 Videovalmentaja: Nikolai Karasjov 
 Fysiikkavalmentaja: Aleksandr Iljuhin 
 Huoltopäällikkö: Vitali Kabiš 
 Toimitusjohtaja: Vadim Averkin 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Aleksei An 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran epävirallinen sivusto   (hcvl.ru)

Venäläiset KHL-seurat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mikael Balt

Mikael Balt, myös Michel Sigfredsson Balt (k. 1676 Oulu) oli mahdollisesti ranskalainen sisutus- ja koristetaiteilija, joka toimi myöhemmin Suomessa. Hän suunnitteli kirkkojen sisustuksia, ja oletettavasti hänen töitään ovat sittemmin palanut Turun tuomiokirkon saarnastuoli sekä Oulun ja Raahen kirkkojen saarnastuolit.

Baltin syntyperä on kuitenkin epävarma, vaikka perimätiedon mukaan hän olisi ollut ranskalainen. Hän tuli Ruotsista Suomeen noin vuonna 1650 ja avioitui Catharina Casparintytär Forbuksen (1640–1691) kanssa vuonna 1658. Hänen tuotannostaan on säilynyt vain Raahen kirkon sisustus, joka on Raahen museossa. Turun tuomiokirkkoon tehdyn saarnastuolin mallin mukaan valmistettiin saarnastuoleja useisiin Etelä-Suomen kirkkoihin.

Lähteet 

Suomen ranskalaiset
Sisustussuunnittelijat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1676 kuolleet