joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Podolian kuvernementti

Podolian kuvernementti (, ) oli kuvernementti vuosina 1795–1925. Se kuului ensin Venäjän keisarikuntaan vuosina 1795–1917, ja sittemmin muodosti osan Ukrainan kansantasavaltaa (1917–21) ja Ukrainan sosialistisista neuvostotasavaltaa (1921–1925).

Kuvernementin naapureina olivat vuoden 1917 alussa pohjoisessa Volynian, koillisessa Kiovan ja kaakossa Hersonin kuvernementit. Lounaassa alue rajoittui Bessarabian kuvernementtiin ja lännessä Itävalta-Unkariin. 

Vuonna 1897 kuvernementin alue oli jaettu 12 kihlakuntaan. Asukasluku oli 3 018 299 ja 92,6 prosenttia väestöstä asui maaseudulla. Suurimmat kaupungit olivat tällöin Kamjanets-Podilskyi (35 934 as.), Vinnytsja (30 563 as.), Balta (Балта, 23 363 as.), Proskurov (22 855 as.) ja Mohyliv-Podilskyi (Могилі́в-Поді́льський; Могилёв-Подо́льский, Могилев на Днестре, 22 315 as.). 

Asukkaiden äidinkielistä tärkeimmät olivat vuonna 1897: ukraina (80,9 % väestöstä), jiddiš (12,2 %), venäjä (3,3 %), saksa (2,3 %). Jokin muu äidinkieli oli 1,3 prosentilla asukkaista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäjän keisarikunnan kuvernementit
Ukrainan historia
Hmelnytskyin alue
Vinnytsjan alue
Kirovohradin alue
Odessan alue
Moldovan historia
Treme

Treme on yhdysvaltalainen television draamasarja, joka esitettiin HBO-kanavalla 11. huhtikuuta 2010 – 29. joulukuuta 2013. Sarjaa tehtiin yhteensä 36 jaksoa, ja sen viimeiseksi jäänyt neljäs kausi oli viiden jakson mittainen. Nimi Treme on otettu neworleansilaiselta alueelta, joka on tunnettu musiikistaan. Sarja sijoittuu Hurrikaani Katrinan jälkeiseen New Orleansiin ja kertoo kaupungin asukkaiden pyrkimyksistä saada elämänsä järjestykseen ja kaupunkinsa takaisin kuntoon. Tremen luojat David Simon ja Eric Overmyer tunnetaan parhaiten työstään televisiosarjan Langalla () parissa. 

Tremen hahmoja ovat muun muassa Wendell Piercen esittämä pasunisti, Kim Dickensin näyttelemä kokki, DJ (Steve Zahn), jazzmuusikko (Rob Brown), asianajaja (Melissa Leo), poliisi (David Morse) ja Mardi Gras -intiaanipäällikkö (Clarke Peters). New Orleansin musiikki on Tremessä hyvin keskeisessä asemassa, ja monet sikäläiset muusikot vierailevat sarjassa. Esimerkiksi Allen Toussaint, Dr. John ja Kermit Ruffins nähdään Tremessä omina itsenään. Klassinen viulisti Lucia Micarelli esittää sarjassa Annie-nimistä muusikkoa.

Time-lehden kriitikko James Poniewozik luonnehti sarjaa kolmen jakson katsomisen jälkeen ”eräänlaiseksi intiimiksi ja irtonaiseksi television indie-elokuvaversioksi, jonka moninaiset tarinat ovat melkein kuin musiikkihetkien yhdistämä antologia.” Yhdysvaltain historian professori Marko Maunula puolestaan kirjoitti: ”Pilottijakson perusteella Tremesta on kehittymässä ehkä paras New Orleansin kuvaus televisiossa koskaan.”

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena: Television tiiliskivet / Treme

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
HBO:n televisio-ohjelmat
Ulkolinja

Ulkolinja on Yle TV1:n kansainvälisiä asioita käsittelevä, vuodesta 1977 lähtien esitetty dokumenttisarja. Sen ohjelmapaikka on TV1:n torstai-illassa kello 22.00. Ohjelmat uusitaan sunnuntain myöhäisillassa.

Ulkolinjan tuottajana toimii Marko Lönnqvist. Toimittajat ovat Marko Lönnqvist, Pertti Pesonen ja Minna Pye.

Vuonna 2004 Ulkolinjaa tehnyt työryhmä (Vesa Toijonen, Mikko Valtasaari, Pertti Pesonen, Sirpa Liponen ja Liisa Hämäläinen) palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.

Luettelo Ulkolinja-dokumenteista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ulkolinjan verkkosivut
 Ulkolinja Twitterissä
 Ulkolinjan tekijät 

Suomalaiset dokumenttiohjelmat
 Suomalaiset televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Kensuke Nagai

Kensuke Nagai (s. 5. maaliskuuta 1989 Hiroshima, Japani) on japanilainen jalkapalloilija. Hän pelaa Nagoya Grampusin riveissä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Jalkapallomaajoukkue
Japanin maajoukkueessa Nagai debytoi vuonna 2010.

Tilastot

Aiheesta muualla
National Football Teams
Japan National Football Team Database

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Pertti Kekki

Pertti Vilhelm Kekki (s. 1940) on suomalainen lääkäri. Hän on ollut Helsingin yliopiston yleislääketieteen professori vuodesta 1984. Hänen tutkimuskohteitaan ovat terveydenhuolto, terveystaloustiede ja hoidon laadun arviointi. Hän jäi eläkkeelle 2008.

Kekki on Suomen ensimmäinen yleislääketieteen professori. Virka perustettiin Helsingin yliopistoon 1.elokuuta 1981 lääkintö­hallituksen pää­johtaja Erkki Kivalon esityksestä. Kekki kutsuttiin sitä hoitamaan Lapualta, missä toimi kansanterveystyön johtavana lääkärinä. Viran tultua hakuun hän haki sitä. Kolme kansainvälisesti tunnettua ja arvostettua ulkomaista (Skotlanti, Hollanti ja Norja) yleislääketieteen professoria asetti hänet yksimielisesti ensimmäiselle sijalle. Myös lääke­tieteellinen tiede­kunta asetti hänet yksimielisesti ensimmäiselle ehdokassijalle (hakijoita oli kolme). Presidentti Mauno Koivisto nimitti hänet 1.1.1984 alkaen Helsingin yliopiston yleislääketieteen varsinaisen professorin virkaan opetusalana avoterveydenhuolto, erityisesti terveys­keskusten toiminta. Professuurin nimike muutettiin asetuksella 1.3.1987 alkaen yleislääketieteen ja perusterveydenhuollon professuuriksi, minkä katsottiin paremmin kuvaavan opetusalaa.

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Italian liberaalinen puolue

Italian liberaalinen puolue (Partito Liberale Italiano, PLI) oli Italiassa toiminut maltillisesti konservatiivinen puolue.

Puolue sai alkunsa ryhmästä, jonka Camillo Cavour loi Sardinian kuningaskunnan parlamenttiin vuonna 1848. Ryhmä jatkoi myöhemmin toimintaansa yhdistyneen Italian parlamentissa. Liberaalit eivät muodostaneet 1800-luvulla yhtenäistä puoluetta, vaan kyseessä oli lähinnä parlamentin enemmistöä hallinnut samanmielisten ryhmä. Liberaalit kannattivat tuolloin keskitettyä hallintoa, vapaakauppaa, regressiivistä verotusta ja rajoitettua äänioikeutta. Ryhmä hajosi 1860-luvulla oikeisto- ja vasemmistosiipiin, joista vasemmisto nousi vuodesta 1876 alkaen hallitsevaksi. Liberaalien johtamat koalitiohallitukset dominoivat Italian politiikkaa aina ensimmäiseen maailmansotaan asti. Sodan jälkeen liberaalit kuitenkin menettivät suuren osan poliittisesta voimastaan. Italian liberaalinen puolue (PLI) perustettiin virallisesti vuonna 1922. Se liittoutui aluksi fasistien kanssa, mutta Benito Mussolini lakkautti sen vuonna 1925.

Puolue perustettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1944. Se näyttäytyi nyt konservatiivisena ja omaksui vahvan antikommunistisen linjan. Puolue oli kylmän sodan aikana kannatukseltaan pieni, mutta valtaa pitäneen kristillisdemokraattisen puolueen tärkeä liittolainen, ja sai toisinaan vaikutusvaltaisia asemia Italian hallituksessa. Vuonna 1992 paljastunut tangentopoli-korruptioskandaali tuhosi puolueen uskottavuuden. PLI lakkautettiin vuonna 1994 ja suurin osa sen poliitikoista siirtyi Forza Italia -puolueeseen.

Lähteet

Italialaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Turun Seudun Osuuspankki

Turun Seudun Osuuspankki (TOP) on turkulainen OP-finanssiryhmään kuuluva osuuspankki. Konttoreita on 11, ja pankki toimii Turun, Kaarinan, Liedon, Naantalin, Paraisten, Raision, Ruskon ja Vehmaan kuntien alueilla.

Historiaa
Turun Seudun Osuuspankki sai alkunsa maaliskuussa 1922, jolloin joukko kaarinalaisia oli koolla Kaarinan Metsäpirtissä päättämässä osuuskassan perustamisesta paikkakunnalle. Toiminta käynnistyi niin lupaavasti, että pian alettiin harkita muuttoa Rauvolan koululta naapurikaupunkiin Turkuun, koska Kaarinan tuolloin pirstaleinen alue ulottui molemmin puolin Turkua. Muuton yhteydessä 1928 myös Maarian Osuuskassa yhdistyi Kaarinan Osuuskassaan ja nimeksi tuli Turun Seudun Osuuskassa. Pankki toimi aluksi Aninkaistenkatu 4:ssä ja sitten parikymmentä vuotta Maariankatu 5:ssä. Vuonna 1938 mukaan liittyi myös Kuusiston Osuuskassa, vuonna 1953 Raision Osuuskassa ja vuonna 1968 Karjalasta Kaarinaan muuttanut Karhulan osuuskassa. 1950-luvun alkupuolen mittaan päästiin muuttamaan Turun Puutorin laidalle uuteen toimitaloon (Maariankatu 4), jossa pankki yhä sijaitsee. Ensimmäinen sivukonttori avattiin Littoisiin 1950, ja vuoden 1972 paikkeilla konttoreita oli parikymmentä.

1950-luvun puolessavälissä Turun Seurun Osuuskassasta oli tullut Suomen suurin, ja sitä se oli ainakin 1970-luvun alkupuolelle asti. Vuonna 1970 nimi muuttui muiden osuuskassojen tavoin osuuspankiksi, nimelle Turun Seudun Osuuspankki. Vuoden 1982 paikkeilla TOP oli Suomen toiseksi suurin osuuspankki.

Vuonna 1986 TOP asetti esille pari vuosikymmentä keräämänsä rahakokoelman, jonka takana olivat numismatiikkaa harrastanut pankinjohtaja Jukka Suotmaa ja Turun Numismaattisen Seuran toiminnanjohtaja Leo Ääri.

Vuoden 2019 toukokuun alusta Merimaskun Osuuspankki ja Turun Seudun Osuuspankki yhdistyivät.

Toimitusjohtajia
Olavi Kaisti 1951–1970
Pauli Komi 1971–1985
Risto Korpela 1990–2012
Olli-Pekka Saario 2012–

Muuta
Turun Seudun Osuuspankin pääkonttorin julkisivussa Puutorin laidalla on valotaideteos Elämän puu vuodelta 1960.

TOP on Turun Palloseuran pääyhteistyökumppani.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Turun Seudun Osuuspankki
OP
Varsinais-Suomi
New World

New World voi viitata ainakin seuraaviin:

 New World, australialainen popyhtye 1960–1970-luvuilta
 New World, The Zombies -yhtyeen albumi vuodelta 1990
 New World, Do As Infinity -yhtyeen albumi vuodelta 2001
 New World, Lauri Ylösen albumi vuodelta 2011
 New World, vuoden 2021 videopeli
 New World Records, yhdysvaltalainen levy-yhtiö
 New World Communications eli New World Pictures, yhdysvaltalainen elokuvatuotantoyhtiö
 New World Computing, yhdysvaltalainen videopeliyritys.

Katso myös 
 The New World, Terrence Malickin elokuva vuodelta 2005.
T. V. Soong

Soong Tzu-wen (pinyin: Song Ziwen, Wade-Giles: Sung Tzu-wen, tunnettu yleisesti nimellä T. V. Soong; 4. joulukuuta 1894 Shanghai, Kiina – 24. huhtikuuta 1971 San Francisco, Yhdysvallat) oli kiinalainen suurliikemies, joka toimi useissa keskeisissä tehtävissä Kuomintang-puolueen johtamassa Kiinan tasavallan hallinnossa vuosina 1927–1949. Hänen sanottiin olleen yksi aikansa rikkaimmista ihmisistä.

T. V. Soong kuului Kiinan tasavallassa merkittävän aseman saavuttaneeseen Soongin perheeseen. Hänen isänsä oli liikemies Charlie Soong (synt. Han Jiaozhun). T. V. Soongin kolme siskoa menivät kaikki naimisiin Kiinan merkittävimpien miesten kanssa: Soong Ai-ling nai liikemies H. H. Kungin, Soong Ching-ling tasavallan perustajan Sun Yat-senin ja Soong Mei-ling generalissimus Tšiang Kai-šekin.

Soong opiskeli Yhdysvalloissa Harvardin yliopistossa ja palasi Kiinaan vuonna 1917. Hän ryhtyi pian toimimaan rahoitusalalla ja vuodesta 1923 hänestä tuli Etelä-Kiinaa hallinneen Kuomintang-puolueen päärahoittaja. Sun Yat-senin pyynnöstä hän perusti vuonna 1924 Kantonissa Kiinan keskuspankin. Neljä vuotta myöhemmin hän järjesti sen toiminnan uudestaan, jolloin siitä tuli varsinainen valtion keskuspankki. Soongista tuli vuonna 1925 Kuomintang-hallituksen valtiovarainministeri. Hän uudisti Kiinan verotusta ja lakkautti likinin eli Kiinan sisäisen tullimaksujärjestelmän. Vuosina 1928–1930 hän neuvotteli ulkovaltojen kanssa sarjan sopimuksia, joiden avulla Kiina sai takaisin 1800-luvulla menettämänsä oikeuden määrätä itse tullimaksuistaan ja valvoa niiden keräämistä. Soong erosi valtiovarainministerin tehtävästä 1931, mutta hänen vaikutusvaltansa säilyi suurena hänen mittavan omaisuutensa ja kansainvälisten suhteidensa ansiosta. Hän toimi myös lyhyesti pääministerinä syksyllä 1930.

Soong palasi Kiinan hallitukseen vuonna 1936. Kiinan–Japanin sodan aikana hän vastasi maan ulkosuhteista ja toimi vuosina 1942–1945 ulkoministerinä. Hän neuvotteli muun muassa sopimuksen, jolla ulkovaltojen kansalaisten eksterritoriaalioikeudet Kiinassa lakkautettiin. Hän oli myös yksi keskeisistä osallistujista vuoden 1945 San Franciscon konferenssissa, jossa perustettiin Yhdistyneet Kansakunnat. Soong toimi vuosina 1945–1946 kahdesti Kiinan pääministerinä. Vuodesta 1947 hän oli Guangdongin maakunnan kuvernöörinä. Manner-Kiinan jouduttua 1949 kokonaan kommunistien valtaan Soong muutti asumaan Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi toimintaansa liike- ja pankkialalla. Soongin kuoltua hänen paperinsa lahjoitettiin Stanfordin yliopiston Hoover-instituutille.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kiinalaiset liikemiehet
Kiinan tasavallan pääministerit
Kiinan ulkoministerit
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Enkelinpesän kalliomaalaus

Enkelinpesän kalliomaalaus on sijaitsee Saimaan Siikaveden länsirannalla Kannusvuorella olevassa siirtolohkareiden muodostamassa luolamaisessa syvennyksessä Juvalla Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen epätavallinen sijainti on herättänyt epäilyjä sen aitoidesta eli onko se kivikaudelta. Maalauksen ilmoitti Risto Salomaa 1990-luvulla, mutta se oli yleisessä tiedossa ainakin 1980-luvulla.

Kallio ja sen sijainti 
Enkelinpesäksi nimitetään kolmen siirtolohkareen väliin jäävää onkaloa, joka sijaitsee Kannusvuorella Saimaan Siikaveden länsirannalla. Lohkareelta on matkaa Siikaveden rantaan yli 300 metriä ja se sijaitsee yli 50 metriä vedenpinnan yläpuolella. Onkalossa on pidetty suojaa huonolla säällä ja siellä on nykyään poltettu nuotiota. Paikan välittömässä läheisyydessä sijaitsee kesämökki.

Kalliovuoren nimessä oleva "kannus" (noidan rumpu) viittaa noituuteen ja rapautuneen siirtolohkareen muodostama onkalo sopisikin seidaksi erikoisen ulkomuotonsa ja kallion päällä olevan sijaintinsa perusteella. Tämän vuoksi maalaus voisi olla myös historialliselta ajalta.

Maalaus 
Maalattu alue sijaitsee 1,1 metriä maan pinnasta ja on metrin verran leveä. Maalaus koostuu epämääräisistä kuvioista, joita voidaan pitää kuvioiden katkelmina. Ne eivät muodosta tunnistettavia kuvioita ellei huomioida ehdotusta, että se olisi katkelma ihmishahmosta. Ihminen olisi silloin 80−90 senttimetriä pitkä.

Lähteet

 Muinaistaideyhdistys: Enkelinpesä
 Luukkonen, Ismo: Enkelinpesä

Viitteet

Suomen kalliomaalaukset
Juva
Etelä-Savon historia
Hideaway

Hideaway voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Hideaway, America-yhtyeen albumi vuodelta 1976
 Hideaway, Sailor-yhtyeen albumi vuodelta 1978
 Pakopaikka (engl. Hideaway), Dean Koontzin romaani vuodelta 1992
 Hideaway – Piilopaikka (engl. Hideaway), Koontzin romaaniin perustuva kauhuelokuva vuodelta 1995
 Hideaway, paikkakunta Texasissa, Yhdysvalloissa.
H. H. Kung

Kung Hsiang-hsi (pinyin: Kong Xiangxi, tunnettu yleisesti nimellä H. H. Kung; 11. syyskuuta 1880 Taigu, Shanxi, Kiina – 15. elokuuta 1967 Locust Valley, New York, Yhdysvallat) oli kiinalainen liikemies ja poliitikko, jolla oli merkittävä rooli Kuomintang-puolueen johtamassa Kiinan tasavallan hallinnossa 1920–1940-luvuilla. Hän toimi Kiinan valtiovarainministerinä 1933–1944 ja pääministerinä 1938–1939.

Kung kuului vanhaan kauppiassukuun. Hän kävi lähetyskoulua ja opiskeli Yhdysvalloissa, valmistuen vuonna 1907 taloustieteen maisteriksi Yalen yliopistosta. Palattuaan Kiinaan hän ystävystyi vallankumousjohtaja Sun Yat-senin kanssa, jonka vaimo Soong Ching-ling oli Kungin vaimon Soong Ai-lingin sisar. Sun Yat-senin kuoltua vuonna 1925 Kung ryhtyi tukemaan Kuomintangin uutta johtajaa Tšiang Kai-šekiä, joka nai hänen vaimonsa toisen siskon Soong Mei-lingin. Kungista tuli 1928 Kiinan kauppa- ja teollisuusministeri sekä 1933 valtiovarainministeri. Hän irrotti Kiinan valuutan hopeakannasta ja kytki sen kansainväliseen valuuttajärjestelmään, mikä osoittautui hyödylliseksi Kiinan–Japanin sodan aikana. Kungista tuli vuonna 1938 Kiinan pääministeri, kun Tšiang Kai-šek erosi hallituksen johdosta omistautuakseen ylipäällikön tehtävilleen. Tšiang Kai-šek palasi pääministeriksi seuraavana vuonna, mutta Kung jatkoi varapääministerinä ja valtiovarainministerinä sodan loppuun asti. Kiinan sisällissodan aikana vuonna 1947 Kung muutti Yhdysvaltoihin, ja asui siellä loppuikänsä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kiinalaiset liikemiehet
Kiinan tasavallan pääministerit
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Orpo (Hylätty)

Orpo (Hylätty) on suomalaisen taiteilijan Albert Gebhardin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1895. Kooltaan työ on 52×66 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se ostettiin heti sen valmistumisvuonna, vuonna 1895.

Albert Gebhardin aihe Orpo-maalauksessa oli melko harvinainen maalauksen syntyessä. Hän halusi tuoda siinä esille köyhälistön lapsen kovan osan, minkä hän teki tyylikkäästi ihmisarvoa kunnioittaen, vähäeleisesti, mutta intensiivisesti. Köyhiä kansanihmisiä oli laatukuvana kuvattu aikaisemminkin, mutta Gebhardin työ on selkeästi kantaa ottava.

Albert Gebhard käytti Orpo-maalauksessa suuria väripintoja, vaikka tekotapa on muutoin naturalistinen. Hän ikään kuin pelkistää suurpiirteisesti tässä työssä, mitä tapaa hän käytti muulloinkin. Gebhard oli opiskellut Pariisissa vuosina 1890-1891 ja hän oli kiinnostunut siellä symbolismista ja syntetistisistä tyylikeinoista. Näitä hän opettelikin. Pelkistävä suurpiirteisyys säilyi sitten pitempään hänen ilmaisussaan, mutta symbolismin vaihe jäi sinällään lyhyeksi.

Orpo-maalauksen leveästi sivellyissä tummissa väreissä on nähty yhteyksiä Manetin varhaisiin töihin. Manet olikin 1890-luvulla nuorten symbolististen taiteilijoiden arvostama esikuva tuon varhaisajan töillään. Niissä hän käytti niukkaa väriharmoniaa ja keskitti eli karsi yksityiskohtia töistään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Orpo. 

 Suomalaiset maalaukset
 Ateneumin kokoelmat
The Scenes

The Scenes on vuonna 2009 Oulussa perustettu rockyhtye.

Vuonna 2013 yhtye solmi keikkamyyntisopimuksen Euroopan suurimpiin ohjelmatoimistoihin kuuluvan X-Ray Touringin kanssa, jonka artisteihin kuuluvat muiden muassa Coldplay, Queens of the Stone Age sekä Blur.

Miki Liukkonen, joka toimii yhtyeen toisena kitaristina sekä säveltäjänä, on tunnettu myös kirjailijana ja runoilijana.

Kiertueet
Ensimmäisen albumin julkaisua seuranneiden klubi- sekä festivaalikeikkojen jälkeen yhtye suuntasi laajalle neljän viikon kiertueelle Britanniaan toukokuussa 2014.

Diskografia

Studioalbumit

Singlet 
Anorexia Is Boring, 2014
December Heat, 2013
to Fix Revolving Antlers, 2013

Musiikkivideot

 "Anorexia Is Boring" (2014 – ohj. Aki Roukala)
 "December Heat" (2013 – ohj. Miki Liukkonen ja Matias Haataja)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtyeen verkkosivut
 
 The Scenes Soundcloudin sivuilla

Suomalaiset alternative rock -yhtyeet
Biakinmonarkki

Biakinmonarkki (Symposiachrus brehmii) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

Levinneisyys
Biakinmonarkkia tavataan Indonesiassa Biakin ja Supiorin saarilla. Laji on rajoittunut hakkaamattomiin alankometsiin, ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.

Lähteet

Monarkit
Uhanalaiset linnut
Timo Vaittinen

Timo Vaittinen (s. 1976) on suomalainen, nykyisin Helsingissä asuva ja työskentelevä kuvataiteilija. Hänen töitään on verrattu 1960-luvun psykedeeliseen kuvastoon, kuten op-taiteeseen. Niitä on ollut esillä muun muassa SIC-galleriassa Helsingissä, Porin taidemuseossa, Villa Artussa Hyvinkäällä, Kuopion taidemuseossa, Gallery Steinsland Berlinerissä Tukholmassa sekä Nykytaiteen museo Kiasmassa.

Kesällä 2014 Vaittinen on mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä, joka kantaa nimeä Kimpassa.

Julkisia teoksia
 LXD 2017, Helsinki

Lähteet

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset videotaiteilijat

Aiheesta muualla

 Timo Vaittisen verkkosivut
 Taidevartti: Timo Vaittinen – 616
Minor League Baseball -kausi 1911

National Association of Professional Baseball Leagues (vuodesta 1999 alkaen Minor League -baseball) -kausi 1911 katsotaan sisältäneen 58 erillistä liigaa.

A-luokan liigat 

 American Association - voittaja Minneapolis Millers
 Eastern League - voittaja Rochester Bronchos
 Pacific Coast League - voittaja Portland Beavers
 Southern Association - voittaja New Orleans Pelicans
 Western League - voittaja Denver Grizzlies

B-luokan liigamestarit 
 Central League (1887-2005) - Dayton Veterans
 Connecticut State League (1884-1912) - Springfield Ponies
 Illinois-Indiana-Iowa League (1886-1961) - Peoria Distillers
 New England League (1877-1949) - Lowell Tigers
 New York State League (1884-1917) - Wilkes-Barre Barons
 Northwestern League (1879-1917) - Vancouver Beavers
 Texas League (1888-nykyisin AA-luokitus) - Austin Senators
 Tri-State League (1888-1955) - Reading Pretzels

Lähteet 
 Baseball reference - 1911 Minor League Baseball

Vuoden 1911 baseball
Minor League Baseball
Hanna Vihriälä

Hanna Vihriälä (ent. Jaanisoo, s. 1974 Oulainen) on suomalainen nykytaiteilija ja kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan on nähty lukuisissa taidemuseoissa ja -gallerioissa sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen töitään on myös monissa julkisissa tiloissa sekä museoiden kokoelmissa.

Vihriälä on opiskellut kuvataidetta Limingan taidekoulussa ja Lapin yliopistossa. Hän valmistui kuvanveistäjäksi Viron taideakatemiasta ja on suorittanut taiteen maisterin tutkinnon Helsingin Kuvataideakatemiassa.

Helsingin Malminkartanossa on Vihriälän vuonna 2011 paljastettu kolmiosainen teos Laidunmaa. Kesällä 2014 Vihriälä oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä, joka kantoi nimeä Kimpassa. Hänen näyttelyssä esillä ollut teoksensa Makea seinäruusu koostui 200 000 karkista. Vihriälän veistosinstallaatio Päivänvalossa oli esillä kesän 2017 ajan Vaasan Taidehallin edustalla.

Vihriälä asuu ja työskentelee Tampereella.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hanna Vihriälän kotisivut

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Misao Tamai

Misao Tamai (16. joulukuuta 1903 Hyogo, Japani - 23. joulukuuta 1978) oli japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1927.

Tilastot

Aiheesta muualla
Japan National Football Team Database

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Shigeo Yaegashi

Shigeo Yaegashi (24. maaliskuuta 1933 Iwate, Japani - 2. toukokuuta 2011) oli japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue 
Yaegashi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1956-1968. Tokion olympialaisissa 1964 hän kuului Japanin viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen ja Méxicon olympialaisissa 1968 pronssimitalijoukkueeseen.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla 
National Football Teams
Japan National Football Team Database

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Elina Vehkaoja

Elina Vehkaoja on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat pääosa Venla Virkkusena nuortensarjassa Lukio sekä sivurooli Laura Maasalona fantasia-draamasarjassa Nymfit. Vuonna 2008 Vehkaoja näytteli Salatut elämät -sarjassa Sampsa Tuomalan esittämän Sampo Kaukovaaran armeijassa tapaamaa tyttöystävää Anu Määttää. Vehkaoja on mukana myös elokuvissa Heavy Metal (2007), Maata meren alla (2009) ja Väärät juuret (2009).

Vehkaoja on opiskellut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Metropolia Ammattikorkeakoulussa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Ilma Ikonen

Ilma Ikonen (23. toukokuuta 1904 Lappeenranta – 9. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen raviohjastaja, näyttelijä ja nuortenkirjailija.

Ikonen oli Suomen ensimmäisiä naispuolisia raviohjastajia. Hän toimi myös kilparatsastajana ja ratsastuksenopettajana.

Teoksia 
 Pepe ravityttö. Otava 1977
 Pepe raviradalla. Otava 1980
 Pepe hevoshoitokoulussa. Otava 1983
 Pepe valmentajana. Otava 1986
 Pepen tempaus. Otava 1990

Palkinnot 
 Pirkanmaan Plättä-palkinto 1984

Lähteet 
 
 Lounais-Hämeen kotisutukirjailijat : Ilma Ikonen 
 Kirjasampo.fi : Ilma Ikonen

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset raviohjastajat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Valheen vangit

Valheen vangit on suomalainen Liv-kanavalla esitettävä televisiosarja, jossa käsitellään tavallisten ihmisten tositarinoita realitystä tutulla kerrontatavalla. Sarjan jokaisessa jaksossa päähenkilöllä on salaisuus, jonka kanssa henkilö yrittää kamppailla, koska salaisuus on liian suuri tai liian vaikea käsitellä. Sarjassa on käsitelty monenlaisia arkaluontoisia asioita, muun muassa alkoholismia, itsemurhaa, lääkkeiden väärinkäyttöä, mielenterveyden häiriöitä, parantumattomia sairauksia, peliriippuvuutta, pienen lapsen kuolemaa, rikoksia, teiniraskauksia, transsukupuolisuutta ja uskottomuutta. Ohjelma perustuu hollantilaiseen "Behind the Closed Doors"-formaattiin. Sarjan ensimmäistä jaksoa seurasi keskimäärin 298 000 katsojaa, mikä tekee siitä kaikkien aikojen parhaimman tv-sarjan aloituksen Liv-kanavalla.

Valheen vangit on tosi-tv-ohjelmien tyyliin kuvattu scripted reality -ohjelma, jossa näyttelijöinä ovat tavalliset ihmiset. Osa kertomuksista on Hollannista, josta formaattikin on. Osa kertomuksista on suomalaisia.

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset tositelevisiosarjat
Livin televisio-ohjelmat
Seppo Koski (balettitanssija)

Seppo Einari Koski (10. maaliskuuta 1941 Helsinki – 31. joulukuuta 2007) oli suomalainen balettitanssija ja balettipedagogi. Hänet kiinnitettiin Suomen Kansallisoopperan balettiin 1962, ja hän oli ensitanssija vuodesta 1970. Häntä on pidetty teknisesti taitavana ja luonnehtimiskykyisenä. Hän tanssi päärooleja esimerkiksi baleteissa Romeo ja Julia, Joutsenlampi, Carmen ja Spartacus.

Kosken puoliso on balettitanssija Seija Silfverberg.

Lähteet 

Suomalaiset balettitanssijat
Suomalaiset balettipedagogit
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Viljo Mömmö

Viljo Johannes Mömmö (27. kesäkuuta 1888 Sotkamo – 4. toukokuuta 1918 Sotkamo) oli suomalainen radikaali pastori joka herätti vuonna 1916 julkaisemallaan pamfletilla suurta huomiota Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä.

Mömmön vanhemmat olivat kappalainen August Mömmö ja Hildur Sofia Beyrath. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Kuopion lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1910. Mömmö vihittiin papiksi 1911. 

Mömmö hoiti apulaispapin tehtäviä useissa eri seurakunnissa. Hän oli Lappeenrannan vt. kappalaisena, Tohmajärven vt. kirkkoherrana ja viimeksi vuodesta 1916 Savonlinnan-Säämingin papiston apulaisena.

Mömmö julkaisi keväällä 1916 Uskonnollisia ajankysymyksiä-nimisen pamfletin jossa hän hyökkäsi vanhoillisena pitämäänsä valtiokirkkoa vastaan. Pamfletti herätti kiivasta keskustelua ja Mömmö julkaisi myöhemmin samana vuonna siitä vielä laajennetun version nimellä  Murrosaikoja. Mömmön pamfletista otettiin vuoden aikana kuusi painosta, yhteensä noin 27 000 kappaletta. Pamfletin aiheuttama kohu laantui kuitenkin pian.

Mömmö kuoli keväällä 1918 keuhkotautiin.

Viljo Mömmö oli naimisissa vuodesta 1915 Toini Maria Warénin kanssa.

Teoksia 
 Uskonnollisia ajankysymyksiä. Vapaa Ajatus, Helsinki 1916, 4. painos 1916 (ilmestyi samana vuonna myös ruotsin kielellä nimellä Religiösa tidsfrågor)
 Murrosaikana. Uus-uskonnollinen kustannusliike, Hyvinkää 1916, 2. painos 1917
 Hajanaisia piirteitä Keski-Savon kansanopiston vaiheista vv. 1892-1917 : Toivonmäeltä. Keski-Savon Kansanopiston 25-vuotisjulkaisu syksyllä 1917. Keski-Savon kansanopisto, Mikkeli 1917

Lähteet 
 Ylioppilasmatrikkeli 1905-1907, s. 179
 Esko M. Laine : Viljo Mömmö ja Jumalan valtakunta. Mikrohistoriallinen näkökulma teologiaan ja kirkkoon 1910-luvun Suomessa. Teologinen aikakauskirja. - Helsinki : Teologinen julkaisu-seura. ISSN 0040-3555. 104 (1999) : 1, s. 50-62

Aiheesta muualla 
 Viljo Mömmön elämäkerta Kansallisbiografiassa

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Pete Parkkonen (albumi)

Pete Parkkonen on Pete Parkkosen kolmas ja samalla ensimmäinen suomenkielinen studioalbumi. Warner Music Finland julkaisi sen CD:nä, LP:nä sekä digitaalisesti 25. huhtikuuta 2014. Albumin on tuottanut Joonas Angeria. YleX-radiokanava valitsi albumin viikon albumikseen viikolla 17/2014. Seuraavalla viikolla NRJ valitsi Pete Parkkosen viikon albumikseen. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 20:nneksi.

Albumin ensimmäinen single, ”Mitä minä sanoin”, julkaistiin 6. joulukuuta 2013. Kappale nousi viikolla 51/2013 latauslistan seitsemänneksi, joka jäi sen ainoksi sijoitukseksi kyseisellä listalla. Radiolistalla kappale nousi 15:nneksi soitetuimmaksi kappaleeksi. 21. helmikuuta 2014 julkaistu toinen single ”Mun” nousi radiolistan 14. sijalle.

Kappaleet

Arvostelut 
 Nyt.fi:

Lähteet 

Vuoden 2014 albumit
Pete Parkkosen albumit
Laura Haimila

Laura Haimila (s. 23. toukokuuta 1988 Helsinki) on suomalainen juontaja, toimittaja, manageri ja somevaikuttaja. Haimila tuli tunnetuksi juontaessaan Radio NRJ:n Iltapäivää vuosina 2010-2015. Hänen juontajaparinaan toimi Tanssii Tähtien kanssa -ohjelmaakin juontanut Tuija Pehkonen. Laura Haimila on sittemmin työskennellyt Yleisradiossa sekä Radio Helsingissä.

Toimittajan ja juontajan työn ohella Haimila toimii artisti Sannin managerina. Heidän yhteistyönsä on jatkunut jo vuodesta 2016.  

Laura Haimilalla on myös YouTube-kanava nimeltä Haimila. Haimila on kertonut avoimesti lesboudestaan.

Muut työt 
Haimila on kuvannut laulaja Cristal Snow’n musiikkivideot Wicked ja Surrender sekä ohjannut ja kuvannut Maija Vilkkumaan musiikkivideon Unisex. Hänet on nähty myös Ilta-Sanomien ToosaTV-nettisketsisarjassa kahdessa roolissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset tubettajat
Suomalaiset somevaikuttajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Vuonna 1988 syntyneet
Metaanisulfonihappo

Metaanisulfonihappo on väritön nestemäinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on CH3SO3H. Se on yksinkertaisin sulfonihappo. Sen suolat ja esterit ovat mesylaatteja. Metaanisulfonihappoa käytetään happokatalyyttinä orgaanisissa reaktioissa, koska se on haihtumaton vahva happo ja se liukenee orgaanisiin liuottimiin. Metaanisulfonihappo soveltuu hyvin teollisiin sovellutuksiin, koska se on neste huoneen lämpötilassa, kun taas sen sukulaisyhdiste p-tolueenisulfonihappo (PTSA) on kiinteä. Laboratoriokäytössä kiinteä PTSA on käyttökelpoisempi.

Metaanisulfonihapon voidaan ajatella olevan rikkihapon (H2SO4) ja metyylisulfonyylimetaanin ((CH3)2SO2) välituote, jossa yksi rikkihapon -OH ryhmistä on korvautunut -CH3 ryhmällä.
Metaanisulfonihapon CAS-numero on 75-75-2.

Aiheesta muualla 
OVA-ohje: Metaanisulfonihappo
PubChem: Methanesulfonic acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Methanesulfonic acid 
ChemBlink: Methanesulfonic acid 

Hapot
Orgaaniset yhdisteet
Minor League Baseball -kausi 1913

National Association of Professional Baseball Leagues (vuodesta 1999 alkaen Minor League -baseball) -kausi 1913 katsotaan sisältäneen viitisenkymmentä erillistä liigaa. Osa liigoista toimi itsenäisinä, eivätkä liittyneet NA:han.

AA-luokan liigat 

 American Association - voittaja Milwaukee Brewers
 International League - voittaja Newark Indians
 Pacific Coast League - voittaja Portland Beavers

A-luokan liigamestarit 
 Southern Association - voittaja Atlanta Crackers
 Western League - voittaja Denver Bears

Itsenäiset liigat 
 Federal League - voittaja Indianapolis Hoosiers 
- Liiga aloitti itsenäisenä kaudella 1913, jonka jälkeen se hankki Major League -statuksen, joka kesti kahden seuraavan kauden ajan. Liiga lakkautettiin ennen kauden 1916 alkua.

Lähteet 
 Baseball reference - 1913 Minor League Baseball

Vuoden 1913 baseball
Minor League Baseball
Empire (Shakiran kappale)

Empire on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Shakiran kappale hänen kymmenenneltä, Shakira-studioalbumilta. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä promootiosinglenä 24. helmikuuta 2014 ja se on kokonaisuudessaan albumin toinen virallinen single. "Empiren" sanoittivat Steve Mac ja Ina Wroldsen, kun taas tuotannosta vastasivat Shakira ja Mac. "Empire" on alatempoinen rockballadi, joka kertoo rakkauden kokemisesta niin voimakkaana että heidän valtakuntansa voisi tehdä "maailmojen yhdistymisen".

Julkaisustaan lähtien "Empire" on saanut kehuja kriitikkojen keskuudessa, jotka kiittivät laulajan itsensä saamista takaisin takaisin hänen rock-juurille. Jotkut jopa kutsuivat sitä upeaksi balladiksi sekä vertasivat hänen ääntään Tori Amosiin, Jeweliin, Joni Mitchelliin, sekä Alanis Morissetteen. Kappale oli kohtalainen menestys lukuisissa valtioissa, kuten Ranskassa, Etelä-Koreassa ja Espanjassa.

Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 25. maaliskuuta 2014. Darren Craig, Jonathan Craven ja Jeff Nicholas ohjasivat kappaleen musiikkivideon. Saadakseen kappaleelle enemmän julkisuutta Shakira esitti sen hänen muiden kappaleiden kanssa iHeartRadiossa, The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa, The Today Showssa sekä The Voice UK:ssä.

Lähteet

Vuoden 2014 kappaleet
Shakiran kappaleet
Daniel Dolenc

Daniel Dolenc (s. 10. elokuuta 1993 Espoo) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Korisliiga-joukkue Karhu Basketissa. Aikaisemmin Dolenc on edustanut Korisliigassa BC Nokiaa, Kouvoja ja Espoon Honkaa. Lisäksi Dolenc on pelannut Itävallan pääsarjaa Swans Gmundenissa sekä Ranskan kolmostason NM1-sarjaa Les Sables Vendéessa.

Dolenc on voittanut Itävallan mestaruuden kaudella 2021−2022. BC Nokiassa pelatessaan hän saavutti SM-pronssia kaudella 2015–2016. Dolenc on pelannut urallaan 12 miesten maaottelua ja 114 nuorten maaottelua.

Ura 
Dolenc on Espoo Basket Teamin kasvatti ja hän edusti seuran juniorijoukkueita kauden 2009–2010 loppuun asti. Vuonna 2010 hän siirtyi Espoon Honkaan, joiden juniorijoukkueissa hän voitti ensimmäisenä kautenaan A-nuorten Suomen-mestaruuden. Lisäksi hän debytoi seuran paidassa Korisliigassa kaudella 2010–2011, vaikka pelasikin enemmän seuran kehitysjoukkueessa I-divisioonassa.

Dolenc edusti seuraa vuoteen 2013 asti, jolloin hän siirtyi Kouvoihin. Hänellä oli jo voimassa oleva sopimus Hongan kanssa kaudesta 2013–2014, mutta osapuolet purkivat sopimuksen. Vuosina 2015–2020 Dolenc edusti BC Nokiaa. Toukokuussa 2022 Delenc teki kaksivuotisen sopimuksen Karhu Basketin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Korisliigan pelaajaprofiili 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Apocalypse (Masterstroken albumi)


Apocalypse on suomalaisen metalliyhtye Masterstroken esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä JMT Music.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Niko Rauhala – laulu, kitara
 Jussi Kulomaa – kosketinsoitin, taustalaulu
 Janne Juutinen – rummut
 Marko Kolehmainen – bassokitara
 Markus Kekoni – kitara, taustalaulu

Vierailevat muusikot 
 Joonas Granqvist – sello
 Arto Tissari – bass
 Elias Viljainen – kitara
 Piritta Juutinen – taustalaulu
 Jarno F. Moberg – laulu, taustalaulu
 Antto Tuomainen – ääniefektit

Arvostelut 
 Metalreviews.com: 74/100

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2006 esikoisalbumit
Masterstroken albumit
Kapteeni Singletonin seikkailut

Kapteeni Singletonin seikkailut eli Kapteeni Singleton (The Life, Adventures and Piracies of the Famous Captain Singleton) on englantilaisen kirjailijan Daniel Defoen romaani vuodelta 1720. Teoksen ensimmäisen suomennoksen on englannista lyhennellen tehnyt Väinö Hämeen-Anttila. Lyhentämättömän toisen suomennoksen on tehnyt Jukka Kemppinen.

Kirja kertoo Bob Singleton -nimisestä miehestä, joka kidnapattiin pienenä lapsena. Hänet kasvatti romaniäiti. Hän päätyy kirjassa merimieheksi, ja useiden aluksenvaihdosten jälkeen hänet karkotetaan laivaltaan Madagaskarin saarelle. Ensimmäinen puoli kirjasta käsittelee hänen ja muun karkotetun laivaväen matkaa Afrikan halki Englantiin. Toinen puoli käsittelee Singletonin elämää merirosvona.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kapteeni Singletonin seikkailut, sisältää linkit vapaasti ladattavaan teokseen.
 Kapteeni Singletonin seikkailut, esittely. Kirjasampo

Englantilaiset romaanit
1720-luvun kirjat
Rivnen ydinvoimalaitos

Rivnen ydinvoimalaitos () on Ukrainan Rivnen alueen länsirajalla kulkevan, pienen Styrjoen äärellä, aivan Varašin kaupungin koillispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos kantaa aluekeskuksen nimeä, vaikka Rivnen kaupunkiin on linnuntietä noin 82 kilometrin matka. Voimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö (). 

Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa neljä venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ensimmäiset kaksi VVER-440-tyyppistä yksikköä kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1980 ja 1981, ja kolmosyksikkö, suurempitehoinen VVER-1000 vuonna 1986. Nelosyksikön rakentaminen keskeytettiin vuonna 1990, mutta rakentamista jatkettiin vuonna 1993. Lokakuussa 2004 neljäs, VVER-1000 -tyyppinen voimalayksikkö otettiin tuotantoon. Yksiköiden nettosähkötehot ovat valmistumisjärjestyksessä 420 MW, 415 MW, 1000 MW ja 1000 MW. Koko Rivnen ydinvoimalaitoksen teho on siis 2835 megawattia.

Koska Rivnen ydinvoimalaitos ei sijaitse suuren ja kylmän vesistön äärellä, lauhdevoimalan turbiinin läpi ajetun ja paineistetun höyryn jäähdytys (tiivistys vedeksi) pitää ratkaista muuten. Siksi kuhunkin reaktoriyksikköön liittyy 1-2 lauhdutustornia.

Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.

Katso myös
Ukrainan ydinvoima

Lähteet

Aiheesta muualla

RAES, Rivnenska atomna elektostantsija (Rivnen ydinvoimalan kotisivut)   (rnpp.rv.ua)
Säteilyturvakeskus: Lähialueiden ydinvoimalaitokset

Ukrainan ydinvoimalat
Rivnen alue
Tert-butyylilitium

tert-Butyylilitium (C4H9Li) on eräs litiumin muodostamista organometalliyhdisteistä eli organolitiumyhdisteistä. Se on vahva emäs, jota käytetään orgaanisissa synteeseissä.

Ominaisuudet
tert-Butyylilitium on huoneenlämpötilassa valkoinen kiteinen aine, joka sublimoituu kuumennettaessa. Yhdiste hajoaa 140 °C:n lämpötilassa litiumhydridiksi ja 2-metyylipropeeniksi. Se reagoi erittäin voimakkaasti myös veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa. tert-Butyylilitium liukenee hyvin hiilivetyihin ja eettereihin, mutta reagoi eetterienkin kanssa. Reaktiivisuudeltaan yhdiste on voimakkaampi ja emäksisempi verrattuna isomeereihinsä n-butyylilitiumiin ja sek-butyylilitiumiin. Hiilivetyliuoksissa yhdiste muodostaa muiden organolitiumyhdisteiden tavoin aggregaatteja ja esiintyy tyypillisesti tetrameerinä.

Valmistus ja käyttö
tert-Butyylilitiumia valmistetaan tyypillisesti metallisen litiumin ja tert-butyylikloridin välisellä reaktiolla. Liuottimina käytetään hiilivetyjä ja yhdiste myydään tyypillisesti pentaani- tai heksaaniliuoksena.

tert-Butyylilitium on erittäin voimakas emäs ja sitä käytetään tähän tarkoitukseen orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa litiointireaktioissa ja vaihtolitioinneissa, joissa se reagoi alkyylihalogenidien kanssa muodostaen muita alkyylilitiumyhdisteitä. tert-Butyylilitiumia käytetään myös liittämään muihin yhdisteisiin tert-butyyliryhmiä. Näin valmistetaan muun muassa orgaanisten yhdisteiden suojaukseen käytettävää tert-butyylidimetyylisilyylikloridia. Trialkyyliboraanit reagoivat yhdisteen kanssa muodostaen litiumin trialkyyliborohydridejä.

Lähteet

Litiumyhdisteet
Organometalliyhdisteet
Kuilun hyppyrimäet

Kuilun hyppyrimäet on neljän käytössä olevan ja yhden puretun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Siilinjärvellä.

Kuilun hyppyrimäet on tärkeä nuorten harjoittelupaikka lähellä Kuopiota. Puijon Hiihtoseura ja Siilinjärven Ponnistus tekevät tiivistä yhteistyötä mäkihypyssä ja yhdistetyssä, sillä seuran jäsenet harjoittelevat Puijon ja Kuilun hyppyrimäistä. Vuosittain huhtikuun ensimmäisenä viikonloppuna käydään perinteiset kilpailut, joihin on osallistunut muun muassa Matti Hautamäki ja Jens Salumäe.

Vuonna 2007 kolmen pienimmän hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.

K42
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 42 metrissä ja HS-piste 46 metrissä.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 49,0 metriä on hypännyt Tuomas Ahonen.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 41,5 metriä ovat hypänneet Julia Tervahartiala ja Annamaija Oinas.

K21
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 21 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 22,0 metriä ovat hypänneet Juho Ojala, Jere Kukkonen ja Zhu Honglin.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Minja Korhonen ja Elsa Thors.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 21,0 metriä on hypännyt Tomas Kuisma.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 20,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto.

K17
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 17 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 17,5 metriä on hypännyt Aleksi Lappi.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 16,0 metriä ovat hypänneet Minja Korhonen ja Sofia Mattila.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 14,0 metriä on hypännyt Aatami Heinonen.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 13,5 metriä on hypännyt Oosa Thure.

K8
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 8 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

Mäkiennätykset

Lähteet
Kuilun hyppyrimäet skisprungschanzen.com 
Kuilun hyppyrimäet Siilinjärven Ponnistus ry
Siilinjärven Ponnistuksen mäkijaosto Siilinjärven Ponnistus ry
Tulokset Siilinjärven Ponnistus ry
Mäkihypyn ja yhdistetyn tulokset Kilipa.com

Viitteet

Suomen hyppyrimäet
Siilinjärven rakennukset ja rakennelmat
Siilinjärven urheilu
Timo Kivinen

Timo Pekka Kivinen (s. 8. joulukuuta 1959 Lappeenranta) on suomalainen kenraali ja Suomen puolustusvoimain komentaja 1. elokuuta 2019 alkaen. Aiemmin Kivinen on toiminut muun muassa Pääesikunnan päällikkönä 2017–2019, puolustusvoimien strategiapäällikkönä 2015–2017 sekä Karjalan prikaatin komentajana 2011–2014.

Kivinen nimitettiin puolustusvoimain komentajaksi 1. elokuuta 2019 alkaen. Hänen toimikautensa kestää maaliskuun loppuun 2024.

Kivinen oli alun perin rakuuna. Kadettikoulussa Kivinen saavutti kadettien grand slamin: hän oli sekä kurssinsa priimus, sotilasarvoltaan korkein oppilas kadettivääpeli että ansioituneimmalle valmistuneelle jaettavan kunniamiekan saaja. Kadettikoulun jälkeen Kivinen osallistui muun muassa Yhdysvaltain maavoimien Airborne and Ranger -kurssille.

Sotilasarvot 
kornetti 1979
luutnantti 1982
yliluutnantti 1984
ratsumestari 1989
majuri 1992
everstiluutnantti 1998
eversti 2004
prikaatikenraali 2010
kenraalimajuri 2014
kenraaliluutnantti 2016
kenraali 2019

Lähteet 

Suomalaiset kenraalit
Puolustusvoimain komentajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Jouko Koskikallio

Jouko Uolevi Koskikallio (15. elokuuta 1927 Helsinki – 30. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kemisti. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1957. Hän oli Oulun yliopiston kemian professori 1960–1969 ja Helsingin yliopiston fysikaalisen kemian professori 1969–1990. Hänen tutkimusalaansa ovat fotokemia ja reaktiokinetiikka.

Jouko Koskikallion isä oli toimittaja Onni Koskikallio.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jouko Koskikallion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset kemistit
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Oulun yliopiston professorit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Lumikuningatar (elokuva)

Lumikuningatar on vuonna 1986 valmistunut suomalainen lapsille suunnattu fantasiaelokuva. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut sekä tuottanut Päivi Hartzell. Elokuva perustuu H. C. Andersenin satuun Lumikuningatar vuodelta 1845.

Lumikuningatar saavutti Jussi-palkinnot parhaasta musiikista ja parhaasta visuaalisesta suunnittelusta. Elokuva sai valtion elokuvatuotannon laatutuki -palkinnon ja se valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi. Lumikuningatar toi elokuvateattereihin katsojia 96 936

Juoni
Elokuva kertoo Kertun matkasta Kain luo lumoavan Lumikuningattaren valtakuntaan. Hallitakseen koko maailmaa Lumikuningatar hamuaa viimeistä Vihreää Kiveä kruunuunsa, mutta hän voi saavuttaa herruuden vasta Kain avustuksella. Huolestunut Kerttu lähtee pitkälle ja vaarojen täyteiselle matkalle ystävänsä luo.

Näyttelijät

Tuotanto 
Lumikuningatar oli tekoaikanaan poikkeuksellisen suuri elokuvatuotanto, kokonaiskustannuksiltaan yli 6 miljoonaa markkaa. Suomen elokuvasäätiö osallistui elokuvan rahoitukseen 2 885 000 markalla.

Musiikki 
Lumikuningattaren musiikin on säveltänyt Jukka Linkola, joka sai parhaan musiikin Jussi-palkinnon. Vuonna 1987 musiikista julkaistiin soundtrack-albumi Music from the Film The Snow Queen. Elokuvassa rosvoveljeä esittänyt laulaja Ismo Alanko esitti ja levytti kappaleen ”Rosvojen juhlat”.

Jarmo Saaren albumilla Filmtet – A Tribute to Finnish Cinema on elokuvan musiikkiteemoista koostettu kappale ”Lumikuningatar”.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Rantanen, Tytti: ”Päivi Hartzellin Lumikuningattaren lämpö ja jäisyys”. Filmihullu 3/2020.

Suomalaiset fantasiaelokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1986 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset lastenelokuvat
Kirjoihin perustuvat elokuvat
Jesper Brechtel

Jesper Brechtel (s. 21. tammikuuta 1994 Speyer, Saksa) on saksalais-suomalainen jalkapalloilija. Hän on kuulunut myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Brechtel siirtyi Turun Palloseuraan kaudeksi 2014 saksalaisesta Karlsruher SC:stä, jonka kasvatti hän on. Saksassa Brechtel on pelannut myös 1. FC Kaiserslauternin nuorisojoukkueissa.

Lähteet 
 http://www.palloliitto.fi/maajoukkueet/pikkuhuuhkajat/pelaajat/jesper-brechtel
 http://www.transfermarkt.co.uk/en/jesper-brechtel/besondere-spiele/spieler_135065.html
 http://fc.tps.fi/brechtel_jesper.2987.html

 Suomalaiset jalkapalloilijat
 Saksalaiset jalkapalloilijat
 Vuonna 1994 syntyneet
 Elävät henkilöt
Eero Kinnunen

Eero Kinnunen (8. tammikuuta 1932 Jyväskylä – 5. marraskuuta 2005 Las Palmas, Espanja) oli suomalainen mainostoimistojohtaja ja mainonnan suunnittelija, joka työskenteli koko uransa ajan mainostoimisto SEKissä. 

Valmistuttuaan ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta Kinnunen sai paikan mainostoimisto SEKistä aluksi mainostoimittajana eli copywriterina ja yleni sitten suunnittelupäälliköksi, luovan osaston johtajaksi ja johtoryhmän jäseneksi. SEKin toimitusjohtajana Kinnunen toimi vuodesta 1970 ja sitten hallituksen puheenjohtajana 1985–1991, kunnes jäi eläkkeelle.

Kinnusen ja Kari Mannerlan johdolla SEK organisoitiin 1970-luvun alussa uudelleen noin kymmenen työntekijän suunnitteluryhmiin omine yhteyshenkilöineen, tekstisuunnittelijoineen, visuaalisine suunnittelijoineen ja viimeistelijöineen. Kinnunen otti tässä oppia erityisesti amerikkalaisten Bill Bernbachin ja Rosser Reevesin sekä ruotsalaisen Leon Nordinin metodeista, kuten myös kehittäessään SEKille omaa sisäistä koulutusohjelmaa.

Finnairin uutta New Yorkin reittiä mainostava ”Omena” voitti ensimmäisenä suomalaisena mainoselokuvana Kultaisen leijonan Cannesin mainosfestivaaleilla 1969. Sen Kinnunen suunnitteli yhdessä mainoselokuvaohjaaja Hans Haatajan kanssa. Heidän yhteistyötään oli myös Seija Tynin esittämän Supertyttö-hahmon varaan rakentuva Shell-huoltamoiden kampanja ”Mieheni on Supermies” 1960-luvun puolessavälissä.

Kinnunen oli jäsenenä Myynti- ja mainosyhdistyksen ja Mainostoimistojen liiton johtokunnissa sekä MTV:n hallintoneuvostossa. Hän toimi Mainostaja-lehden päätoimittaja 1966–1971 ja Vuoden huiput -mainoskilpailun ensimmäisenä ylituomarina 1981. Kinnunen sai Mainonnan monitaho -palkinnon 1982 ja Mainostoimistojen liiton kunniajäsenyyden 1990.

Teoksia
Valkoinen valkoisemmaksi : kirjoituksia mainonnan kirjavasta maailmasta. Weilin + Göös 1990.
Ratsumiehet, omakustanne 1999.
Meren suola, omakustanne 2001.

Lähteet

Aiheesta muualla
Finnairin Omena-mainoselokuva vuodelta 1969

Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Suomalaiset yritysjohtajat
Sleep (albumi)


Sleep on Masterstroken toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. marraskuuta 2007.

Kappaleet

Japanin painoksen bonuskappaleet 

 Making of Sleep (video)

Kokoonpano 
 Niko Rauhala – laulu, kitara
 Markus Kekoni – kitara
 Marko Kolehmainen – bassokitara
 Janne Juutinen – rummut
 Jussi Kulomaa – kosketinsoitin

+

 Heidi Bergbacka – taustalaulu

Arvosteluja 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: neutraali
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2007 albumit
Masterstroken albumit
As Days Grow Darker

As Days Grow Darker on Masterstroken kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Niko Rauhala – laulu, kitara
 Markus Kekoni – kitara
 Marko Kolehmainen – bassokitara
 Janne Juutinen – rummut
 Jussi Kulomaa – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 9–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2009 albumit
Masterstroken albumit