joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sauli Koskinen

Sauli Eerik Koskinen (s. 28. maaliskuuta 1985 Hyvinkää) on suomalainen tositelevisiotähti, viihdereportteri ja personal trainer. Koskisesta tuli julkisuuden henkilö hänen voitettuaan vuoden 2007 Big Brotherin. Koskinen seurusteli yhdysvaltalaisen muusikon Adam Lambertin kanssa.

Big Brother 
Koskinen voitti tositelevisiosarja Big Brotherin suomalaisen version 3. tuotantokauden vuonna 2007. Hän vietti talossa 14 viikkoa ja sai finaalissa 45,75 prosenttia annetuista äänistä. Ennen hakemistaan ohjelmaan hän työskenteli myyjänä helsinkiläisessä vaatekaupassa. Ohjelman tuottaja Mikko Räisänen vastasi tuolloin asukasvalinnoista ja kertoi päätöksen Koskisen laittamisesta taloon tulleen ensimmäisten minuuttien aikana haastattelusta. Syyksi valintaan Räisänen mainitsi muun muassa Koskisen positiivuuden ja avoimuuden.

Ura 
Ihailijoiden pyynnöstä Koskinen ja toinen Big Brother -kilpailija Niko Nousiainen palasivat televisioon. He juonsivat omaa televisiosarjaansa Saulin ja Nikon parhaat pätkät, jossa he kommentoivat viraalivideoita. Pian tämän jälkeen Koskinen palkattiin viihdereportteriksi Ilta-Sanomat-iltapäivälehteen, jossa hän kommentoi viihdeuutisia toimittaja Katri Utulan kanssa. Vuonna 2011 Koskinen ja Utula matkustivat Yhdysvaltoihin ja tuottivat erikoissarjaa tästä osiosta nimellä Tutka Roadshow. 

Kesäkuussa 2011 Koskinen jatkoi työskentelyä Ilta-Sanomille. Hän työskenteli myös Radio Aallon kirjeenvaihtajana. Keväällä 2013 Koskinen kuvasi oman life style -televisio-ohjelman Los Angelesissa, joka esitettiin Suomessa syksyllä 2013. Ohjelman nimi oli Saulin paras kaveri, ja se esitettiin Fox -tv-kanavalla. Samana syksynä (2013) Koskinen voitti  Dancing on Ice -televisioformaatin suomalaisversion ensimmäisen kauden, joka esitettiin Nelosella. Koskisen parina toimi taitoluistelija Nea Ojala.

Sauli Koskinen juonsi vuoden 2014 Big Brotherin yhteydessä arki-iltaisin esitettävän Big Brother Extra -ohjelman. Koskinen opiskeli vuoden kestäneessä koulutuksessa personal traineriksi, jossa ammatissa hän toimii (syksy 2019).

Yksityiselämä
Sauli Koskisen sisko Saana Koskinen on Miss Saana & The Missionaries -yhtyeen laulaja ja lauluntekijä.

Esiintymiset tv-ohjelmissa
Big Brother (2007)
Saulin ja Nikon parhaat pätkät (2008)
Tutka Roadshow
Dancing on Ice (2013)
Saulin paras kaveri (2013)
Big Brother Extra (2014)
Selviytyjät Suomi  (2019)
Farmi Suomi (2020)
Erikoisjoukot (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Saulin virallinen internetsivusto.
 Saulin Hollywood -blogi Ilta-Sanomien sivuilla.
 Tutka Roadshow Facebookissa.

Vuonna 1985 syntyneet
Big Brother Suomi
Elävät henkilöt
Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Villacher Alpenarena

Villacher Alpenarena on neljän muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Villachissa Kärntenin osavaltiossa Itävallassa.

Historia
Ensimmäiset mäkihyppykilpailut käytiin Villachissa vuonna 1909. Vuosina 1937–1939 hyppyrimäet uusittiin kokonaan ja toisen maailmansodan jälkeen hyppyrimäet korjattiin nopeasti hyppykuntoon.

Vuonna 1995 kaikkiin neljään hyppyrimäkeen asennettiin muovitus, sekä rakennettiin asfaltoidut maastohiihtoradat ja lumetusjärjestelmä. Uusitun normaalimäen avajaisia vietettiin 8. joulukuuta 1995 maailmancupin yhteydessä. Maailmancupia hypättiin normaalimäestä vuosina 1997, 1999, 2001 ja 2007.

Mattenschanze W 90

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Adam Małysz, epävirallisen mäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt David Unterberger.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 99,0 metriä on hypännyt Daniela Iraschko-Stolz.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Matti Hautamäki, epävirallisen kesämäkiennätyksen 104,0 metriä on hypännyt Michael Hayböck.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 98,0 metriä ovat hypänneet Ema Klinec ja Eva Logar.

Mattenschanze W 60

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 68,0 metriä on hypännyt Lukas Tschuschnig.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 64,0 metriä on hypännyt Romane Dieu.

Lähteet 
 Villacher Alpenarena skisprungschanzen.com 
 Kotisivut 
 Zahlen und Fakten villacheralpenarena.at 
 Results - Villach data.fis-ski.com 

Itävallan hyppyrimäet
Villach
Kversitroni

Kversitroni on keltainen väriaine. Kversitronin aglykoni on kversetiini ja siihen kiinnittyvä sokeriosa (glykoni) on ramnoosi (luonnossa esiintyvä deoksi-sokeri, joka voidaan luokitella joko metyyli-pentoosiksi tai 6-deoksi-heksoosiksi). Kversitronia voidaan eristää pohjoisamerikkalaisen mustatammen kaarnasta. Kversitroni ei liukene lämpimään veteen ja kuumaankin veteen hyvin vähän, mutta hyvin alkoholeihin.

Flavonoidit
Polyfenolit

Polyfenolit ovat ryhmä kasveissa olevia aineita, jotka sisältävät useamman kuin yhden fenoliryhmän. Polyfenolit voidaan jakaa rakenteensa perusteella kahteen alaryhmään. Hydrolysoitavissa olevat tanniinit ovat glukoosin tai muiden sokereiden ja gallushapon estereitä. Toinen alaryhmä ovat fenyylipropanoidit, joita ovat muun muassa ligniinit, flavonoidit ja kondensoituneet tanniinit.

Terveysvaikutukset 
Kahvin ja teen polyfenolit estävät raudan imeytymistä ravinnosta. Esimerkiksi 1,5 desilitraa mustaa kahvia estää 60 prosenttia aterialla nautitun raudan imeytymisestä. Tee estää tutkimusten mukaan 70–90 prosenttisesti raudan imeytymistä.

Lähteet 

Fenolit
Henryk Roman Gulbinowicz

Henryk Roman Gulbinowicz (17. lokakuuta 1923 – 16. marraskuuta 2020) oli puolalainen katolinen pappi. Hän toimi Wrocławin arkkipiispana vuosina 1976–2004 ja on ollut kardinaalina vuodesta 1985. Hän oli kuitenkin liian iäkäs voidakseen osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolalaiset kardinaalit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Flavonit

Flavonit ovat flavonoideihin luokiteltavia aineita, koska ne sisältävät flavonoidien runkomolekyylin (kts. kuva).

Luonnollisia flavoneita on esimerkiksi:
 Apigeniini (4',5,7-trihydroksiflavoni), C15H10O5, CAS-numero 520-36-5
 Luteoliini (3',4',5,7-tetrahydroksiflavoni), C15H10O6, CAS-numero 491-70-3
 Tangeritiini (4',5,6,7,8-pentametoksiflavoni), C20H20O7, CAS-numero 481-53-8

Synteettisiä flavoneita on esimerkiksi:
 Diosmiini, C28H32O15, CAS-numero 520-27-4
 Flavoksaatti, C24H25NO4, CAS-numero 15301-69-6

Flavonoidit
Tyramiini

Tyramiini (4-hydroksi-fenetyyliamiini, para-tyramiini, p-tyramiini) on tyrosiinista syntyvä monoamiini. Tyramiinin kemiallinen kaava on C8H11NO, moolimassa 137,18 g/mol ja CAS-numero 51-67-2.

Aineenvaihdunta 

Tyramiini metabolisoituu monoamiinioksidaasin kautta. Tyramiini on sympatomimeetti, sillä se voi aiheuttaa varastoitujen katekoliamiinien (adrenaliini, noradrenaliini ja dopamiini) erityksen. Ihmisessä tyramiinin saanti voi aiheuttaa voimakkaan verenpaineen nousun (hypertension) monoamiinioksidaasi-inhibiittoreita (MAOI) käyttävillä.

Aiemmin ajateltiin punaviinin ja juustojen aiheuttamien oireiden, johtuvan tyramiinista. Tutkimusten mukaan tyramiinilla ei kuitenkaan ole tekemistä oireiden kanssa.

Tyramiini elintarvikkeissa 

Tyramiinia esiintyy laajasti sekä kasveissa että eläimissä. Ruoissa tyramiinia esiintyy käymisreaktion tai maatumisen yhteydessä tyrosiinin dekarboksilaation johdosta.

Meijerituotteet 

Paljon tyramiinia sisältävät juustot ja smetana. Ricotta, jugurtti, maitorahka sekä kerma-, rae- ja tuorejuusto sisältävät vain vähän tyramiinia.

Hedelmät ja vihannekset 

Paljon tyramiinia sisältävät vihreät pavut ja avokado, minkä lisäksi pieniä määriä esiintyy härkäpavun paloissa ja banaanin kuorissa. Luumut, hapankaali ja pinaatti sisältävät jonkin verran tyramiinia. Pieniä määriä esiintyy banaanissa, munakoisossa, hedelmämehuissa, pähkinöissä, vadelmissa, tomaateissa ja appelsiineissa, varsinkin pomeranssissa jota käytetään joululeivonnaisissa.

Siipikarja, liha ja kala 

Paljon tyramiinia sisältävää pilaantunut, marinoitu, savustettu, säilötty tai ikääntynyt kalan-, kanan-, naudan- ja etenkin sianliha. Tuoreet lihat, elimet ja pateet eivät sisällä merkittäviä määriä tyramiinia.

Soija 

Jotkin soijavalmisteet, kuten soijakastike ja tofu sisältävät erittäin paljon tyramiinia. Soijamaito ja useimmat soijatuotteet sisältävät jonkin verran tyramiinia.

Hiiva- ja lihauutteet 

Lihaliemikuutiot ja muut valmisliemet sisältävät usein tyramiinia.

Alkoholijuomat 

Paljon tyramiinia sisältävät punaviini sekä useat alkoholittomat oluet.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 PubChem  
Liber Herbarum II: Tyramiinia sisältäviä kasveja
Terveysportti, metatesaurus: Tyramiini
Human Metabolome Database: Tyramine 
KEGG: Tyramine 
ChemBlink: Tyramine 

Fenetyyliamiinit
Jan Johansson (uimari)

Jan Johansson (s. 5. syyskuuta 1989 Espoo) on suomalainen uimari. Hän edustaa Cetus-uintiseuraa.

Johansson on ollut edustamassa Suomea nuorten Pohjoismaiden mestaruuskisoissa Tampereella vuonna 2006. Lisäksi hän on edustanut Suomen Nuorten maajoukkuetta kansainvälisissä kisoissa vuosina 2006-2008. Nuorten SM-kilpailuissa hän on saavuttanut useita kultamitaleita 200-1500 vapaauinti matkoilla.  Aikuisten 50 metrin altaan SM-kilpailuissa hän on ollut useasti mitalisijoilla henkilökohtaisissa lajeissa sekä seuran viestijoukkuessa.

Suomalaiset uimarit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Rakkaus on rohkeutta

Rakkaus on rohkeutta on Arja Saijonmaan albumi vuodelta 2006. Levyltä julkaistiin singlenä kappale Ota kädestäni kiinni. 

Saijonmaa itse kommentoi levyään seuraavasti; "Tämä on retki minun elämääni. Kyyneleet olivat läsnä tutustuessani levyn materiaaliin. Mutta ne olivat sekä ilon että kaipauksen kyyneliä. Toiveeni oli, että kappaleissa on mukana aina ripaus toivoa. Tällä levyllä jaan varmasti kuuntelijoitten tunteet ja kokemukset... Rakkaus on rohkeutta, vaikka vaanis tuhat sutta. Niin, ne haavein häädetään. -Voiko sitä enää hienommin sanoa? Mielestäni kappale on aivan julmetun ihana!"

Kappaleet 
 Ota kädestäni kiinni (säv. N. Penna & Mikko Mäkinen, san. N. Penna, sov. Kari Litmanen)
 Rakkautein (säv. F. Kempe, G. Puccini, suom san. Vexi Salmi, sov. Kari Litmanen)
 Rakkaus on rohkeutta (säv. Pepe Gonzalez, san. Jorma Toiviainen, sov. Kari Litmanen)
 Natalie (säv. & san. Julio Iglesias, suom san. Jorma Viiki, sov. Kari Litmanen)
 Vain yön voit ostaa (säv. Jussi Rasinkangas, san. Vexi Salmi, sov. Kari Litmanen)
 Rakkaus ei kuole milloinkaan (säv. Jussi Rasinkangas, san. Vexi Salmi, sov. Kari Litmanen)
 Amore mio (säv. & sov. Kari Litmanen, san. Vexi Salmi)
 Oma tieni (säv. Jussi Rasinkangas, san. Vexi Salmi, sov. Kari Litmanen)
 Pieni tyttö (säv. & sov. Kari Litmanen, san. Vexi Salmi)
 Kahden rakastuneen unelmat (säv. Pepe Gonzalez, san. Jorma Toiviainen, sov. Kari Litmanen)
 Olen nainen (säv. Jussi Rasinkangas, san. Vexi Salmi, sov. Kari Litmanen)

Lähteet 

Arja Saijonmaan albumit
Vuoden 2006 albumit
Christoph Spycher

Christoph Spycher (s. 30. maaliskuuta 1978 Wolhusen, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa tällä hetkellä Sveitsin Axpo Super Leaguen BSC Young Boysia ja lukeutuu myös Sveitsin maajoukkueen vakionimiin.

Spycher aloitti ammattilaisuransa Luzernin riveissä vuonna 1999. Vuonna 2001 hän siirtyi Grasshopperiin. Spycher saavutti Grasshopperin riveissä liigamestaruuden. Eintracht Frankfurtiin hän siirtyi vuonna 2005.

Sveitsin maajoukkueessa Spycher debytoi vuonna 2003. Hän on kuulunut Sveitsin joukkueeseen vuoden 2004 EM-kisoissa ja vuoden 2006 MM-kisoissa.

Saavutukset
Sveitsin-mestaruus 2003

Lähteet

Aiheesta muualla

Profiili Bundesliigan sivuilla 

Spycher, Christoph
Spycher, Christoph
Spycher, Christoph
MM-rallikausi 2008

MM-rallikausi 2008 oli järjestyksessään 36. MM-rallikausi. Kausi alkoi 24. tammikuuta Monte Carlosta ja päättyi 7. joulukuuta 2008 Walesin ralliin.

Kauden aikana ajettiin kaikkiaan 15 rallia, yksi vähemmän kuin edellisellä kaudella. Jordanian ralli on kokonaan uusi osakilpailu MM-sarjassa. Myös Turkin ralli on edelliseen kauteen nähden uusi ralli, tosin se on ollut aiemminkin MM-sarjan kalenterissa. Kaudella 2007 ajetuista ralleista pois jää Norjan, Portugalin ja Irlannin osakilpailut.

Tallit ja kuljettajat

Kauden 2008 kilpailukalenteri

Tuloksia

Kuljettajien mestaruussarja

Valmistajien mestaruussarja

Lähteet
Kaatialan louhos

Kaatialan louhos on Kuortaneen Lentilässä sijaitseva käytöstä poistunut avolouhos, josta louhittiin vuosina 1942–1968 maasälpää ja kvartsia. Vielä tämän jälkeenkin louhoksen jätekivikasoista on kerätty korukiviä. Louhokselle on matkaa 18 km Kuortaneelta ja 14 km Alavudelta.

Alueella on kaksi veden täyttämää louhosta. Pienempi louhos on käytössä uimalana ja suurempi louhos on pyöreä ja halkaisijaltaan yli 200 metriä. Tämä yli 30 metriä syvä louhos on urheilusukeltajien suosima sukelluspaikka. Sukeltajat ovat tuoneet kaivokseen sukelluskellon noin 21 metrin syvyyteen. Louhoksessa on tapahtunut kolme kuolemaan johtanutta sukellusonnettomuutta: 4. syyskuuta 1993, 6. elokuuta 2010 ja 29. maaliskuuta 2014.

Kaatialan mukaan on nimetty sieltä ensimmäisenä maailmassa löydetty kaatialaiitti-niminen mineraali (FeAs3O9 · 6-8H2O), joka on kiderakenteeltaan monokliininen vesipitoinen rauta-arsenaatti.

Sukellustoiminta louhoksessa lisääntyi huomattavasti, kun Viljakkalassa sijaitseva Haverin louhos suljettiin 1997 lukuisten onnettomuuksien jälkeen ja avattiin sukellustoiminnalle uudestaan vasta 2009. Veteen pääsee matalasta päästä loivaa kaivostietä myöten ja syvässä päässä on rappuset pinnan alla olevalle tasanteelle. Louhoksessa on erittäin kattava luolasto, jolla on monta sivuhaaraa, sekä myös pienempiä turistiluolia (kaivosauton kääntöpaikka) ei niin vaativiin sukelluksiin. Louhoksen syvään päähän on sukelluskellon lisäksi upotettu autonromu ja iso pienoislentokone. Kaikki louhoksella tapahtuneet kuolemaan johtaneet sukellusonnettomuudet ovat tapahtuneet luolassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Webmineral.com: Kaatialaite Mineral Data 
Nortec Minerals: Kaatiala Project  

Sukellus
Kuortane
Suomen kaivokset
Suvi Lukkarinen

Suvi Lukkarinen (nykyinen Kellokumpu) valittiin Miss Suomeksi 26. huhtikuuta 1976. Miss Skandinavia -kilpailuissa hän oli 2. perintoprinsessa. Hän oli tuolloin 22-vuotias jyväskyläläinen, joka ohitti ennakkosuosikki Riitta Väisäsen.

Lähteet 

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kalle Carlstedt

Kaarlo ”Kalle” Fredrik Oskar Carlstedt (2. helmikuuta 1891 Lieto – 10. lokakuuta 1952 Valkeakoski) oli suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti puupiirroksistaan.

Carlstedtin vanhemmat olivat asemapäällikkö Carl Zachris Carlstedt ja Anna Mathilda Danielsson. Hänen veljensä oli taidemaalari Mikko Carlstedt. Carlstedt kävi vuosina 1902–1911 Hämeenlinnan Klassillista lyseota mutta erosi lopulta koulusta jäätyään seitsemännelle luokalle ja siirtyi opiskelemaan Ateneumissa toimineeseen Suomen Taideyhdistyksen piirustuskouluun, josta hän valmistui 1913.

Carlstedt erikoistui jo alusta lähtien puupiirrosten tekemiseen, ja hän saavutti niillä huomiota vuonna 1916 Moskovassa ja vuonna 1919 Kööpenhaminassa pidetyissä Suomen taiteen näyttelyissä. Hän teki puupiirrostekniikalla kirjankuvitustöitä, joista tunnetuimpia ovat Eino Leinon Helkavirsiä ja Sata Kantelettaren laulua. Hän suunnitteli myös kirjojen kansikuvia ja exlibriksiä ja teki 1930-luvulta alkaen  tussilaveerauksia. Carlstedt otti vaikutteita taiteeseensa muun muassa Akseli Gallen-Kallelalta, Edvard Munchilta ja Vincent van Goghilta. Hän suunnitteli yhteistyössä Gustaf von Numersin kanssa Sääksmäen kunnan vaakunan vuonna 1954.

Carlstedt teki vain muutaman opintomatkan ulkomaille ja asui enimmäkseen kotonaan Sääksmäellä mutta myös Helsingissä ja Konginkankaalla. Hän matkusti kuitenkin hyvin paljon kotimaassa ja erityisesti matkareitti Keuruun, Jyväskylän, Suolahden ja Konginkankaan kautta Viitasaarelle oli hänen suosiossaan. Tämän puupiirtäjän reitin varrelta Carlstedt keräsi vaikutteita taiteeseensa maisemista ja talonpoikaisista rakennuksista.

Carlstedtin hyvä ystävä oli kirjailija Joel Lehtonen, johon hän tutustui 1917. Carlstedt kuvitti Lehtosen kirjan Kuolleet omenapuut ja Lehtonen puolestaan vietti paljon aikaa Carlstedtin luona Sääksmäen Huittulassa ja Isossa Vohlisaaressa. Lehtonen hankki myös 1925 kesäpaikkansa Carlstedtin naapurista Pienestä Vohlisaaresta. Muita Carlstedtin kirjailijaystäviä olivat muun muassa Larin-Kyösti ja Viljo Kojo.

Lähteet 
 
 Suomen kuvataiteilijat -matrikkeli.
 Kalle Carlstedt.  Hämeenlinnan taidemuseo.

Aiheesta muualla
 
 Helkavirsien ja Kantelettaren kuvittajaa tapaamassa, Suomen Kuvalehti, 19.02.1927, nro 8, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset taidegraafikot
Suomalaiset kuvittajat
Marraskuun ryhmä
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Porin vesitorni

Porin vesitorni sijaitsee Porin keskustan länsilaidalla. Sen on  suunnitellut arkkitehti Bertel Strömmer ja rakentanut Uuno Helmisen rakennusliike. Vesitorni otettiin käyttöön vuonna 1936 ja se on lähes 50 metriä korkea. Tornin vesitilavuus on 500 kuutiometriä. Torni on tiiliverhoiltu eli vesisäiliötä kantavat rakenteet ovat verhouksesta erilliset. Porin vesitorni on maakunnallisesti arvokas kulttuurihistoriallinen kohde ja kuuluu Porin kansalliseen kaupunkipuistoon. Vesitorni on yksi kaupungin tunnetuimmista maamerkeistä.

Lähteet

Viitteet 

Suomen vesitornit
Porin vesitornit
Päärnäinen
Al-Qaida Finland

Al-Qaida Finland on suomalaisen rap-artisti Julma-Henrin ensimmäinen virallinen studiojulkaisu. Sen julkaisi Ähky Records 23. toukokuuta 2007.

Taustatietoa 
Albumin kantavia teemoja ovat solidaarisuus, syrjäytyneisyys, mielenterveys ja suomalaisen yhteiskunnan luokittuminen. Albumin kappaleet on nimetty päiväkirjamaisesti päivämäärillä. Levyn taustamusiikit ovat tuottaneet oululainen Panama Rayo aka Kemikaali-Keijo, Kaucas-yhtyeen Laineen Kasperi sekä amerikkalainen rap-artisti Reh Dogg. Levyn miksasi Laineen Kasperi. Levyn julkaisi Ähky Records ja jakeli Supersounds.

Albuumin nimi on sensuroitu Spotifyssa sekä muissa digitaalisissa musiikkikaupoissa. Sensuroidun albumin nimi on Album Name Censored.

Levystä julkaistiin vuonna 2017 uusintapainos.

Kappaleet 

Kappaleesta ”010706” (”Porthaninkatu”) on tehty remix -versio nimeltä ”PORTHANINK.”. Se löytyy Julma-Henrin SRJTNT vol. 1 -mixtapelta.

Aiheesta muualla 
 ”240306” (”Rik Rek”) -kappaleen musiikkivideo YouTubessa
 Albumin arvostelu Noise -sivustolla
 Albumin arvostelu Desibeli -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Julma-Henrin albumit
Panama Rayon tuottamat albumit
Fédération Internationale de Volleyball

Fédération Internationale de Volleyball eli FIVB on kansainvälinen lentopalloliitto, joka järjestää muun muassa lentopallon maailmanmestaruuskilpailut ja lentopallon Maailmancupin. Se perustettiin Pariisissa vuonna 1947, ja sen nykyinen pääpaikka sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä. Puheenjohtajana toimii Ary Graça. FIVB:llä on jäsenmaita 222.

FIVB tällä hetkellä 

 Maailmassa yli 500 miljoonaa pelaajaa, joista 33 miljoonaa lisenssin alla toimivia
 222 jäsenmaata
 Palkintorahoja yli 25 miljoonaa dollaria vuosittain 
 Yli 100 sponsorisopimusta firmoihin ja tv-yhtiöihin.

Järjestettävät kilpailut 

Lentopallo:

 Maailmanmestaruuskilpailut
 Maailmancup
 Maailmanliiga
 Maailman Grand Prix

Beach Volley:

 Maailmanmestaruuskilpailut
 Maailmankiertue

Alajärjestöt 

 Euroopan lentopalloliitto CEV (sininen)
 Aasian ja Osenian lentopalloliitto AVC (violetti)
 Afrikan lentopalloliitto CAVB (oranssi)
 Pohjois-Amerikan lentopalloliitto NORCECA (punainen)
 Etelä-Amerikan lentopalloliitto CSV (vihreä)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Lentopallo
Kansainväliset urheilujärjestöt
Radoslav Židek

Radoslav Židek (s. 15. lokakuuta 1981 Žilina) on slovakialainen lumilautailija, joka kilpailee lumilautakrossissa.

Židek voitti hyvin yllätyksellisesti olympiahopeaa Torinosta 2006, joka on myös Slovakian ensimmäinen talviolympialaisista voitettu mitali itsenäisenä valtiona.

Židek on 186 cm ja painaa 82 kg. Hän edustaa ŠKP Štrbské Plesoa.

Lähteet 
 http://www.slovakspectator.sk/clanok.asp?cl=22495 

Slovakialaiset lumilautailijat
Slovakialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Learning to Rock


Learning to Rock on vaasalaisen Sturm und Drang -yhtyeen vuonna 2007 julkaisema esikoisalbumi. Levystä on tehty myös erikoispainos Learning to Rock (International Edition). Yhtye sai albumista kultalevyn marraskuussa 2007 ja platinalevyn tammikuussa 2008. Levyä on myyty 31051 kappaletta.

Kappaleet

International Editionin bonuskappaleet 
 (Judas Priest -kappale)
  (feat. Udo Dirkschneider)
  (akustinen)

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Dome.fi: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 
 Learning to Rock -levyn kansilehti
 Yhtyeen kotisivu
 Kultalevyhaku artistille Sturm Und Drang

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Sturm und Drangin albumit
Hui helinää

Hui helinää  oli vuonna 1989 esitetty Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen neliosainen minisarja, joka oli jatkoa aiemmin esitetylle sketsisarjalle Hei hulinaa. Sarja oli hyvin samantyyppinen edeltäjänsä kanssa, sillä molempien sarjojen sketsit esitettiin aina samassa studiossa ja ohjelmien rakenne pysyi samanlaisena. Suorina lähetyksinä esitetyt jaksot sisälsivät sketsejä, joista osa oli improvisoituja ja osa vanhoja sketsejä radion Yömyöhä-ohjelmasta. Pedro Hietanen esitti sketseissä yleensä juontajaa, joka haastatteli studiossa Peteliuksen esittämiä hahmoja. Sketsien välissä esitettiin eri artistien musiikkivideoita, joiden aikana maskeeraaja Sirpa Lipponen meikkasi ja puvusti Peteliuksen seuraavaa sketsiä varten. Kesällä 1991 Hei hulinaa- ja Hui helinää -sarjojen sketseistä esitettiin vielä tunnin mittainen koostejakso Hoi hölinää.

Sketsejä 

 Ahti Karjalainen
 Murhaaja Christer Pettersson
 Ristivosu
 Herra 47
 Pappi Heljas
 Jarna Kuiva
 Uutiset
 Saumahiplari Olli Kuhtaja

Lähteet 

1980-luvun suomalaiset sketsisarjat
Rodger Bumpass

Rodger Bumpass (s. 20. marraskuuta 1951 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Jalmarin ääniroolistaan animaatiosarjassa Paavo Pesusieni.

Elämäkerta
Bumpass syntyi Jonesborossa vuonna 1951 Carroll C. Bumpassille ja Virginia Cathey Bumpassille, jotka omistivat Bumpass Cleaners and Dyers yhtiön. Bumpass kasvoi Little Rockissa veljensä Leonardin ja siskonsa Catheyn kanssa. Hän kävi koulua Little Rock Central High Schoolissa, jossa Bumpass kokeili ensimmäistä kertaa teatteria ja erityisesti komeadiapuolta. Samoihin aikoihin hän osallistui Arkansasin yliopistossa pidettävään radio-tv kilpailuun, jossa Bumpass voitti kuuluttaja kilpailun.

Valmistumisensa jälkeen hän päätti lähteä opiskelemaan Arkansas State Universityyn, jossa Bumpass erikoistui radio-tv ja teatteri alalle. Hän toimi samalla juontajana kampuksen radioasemalla ja sai myöhemmin töitä Jonesboron KAIT-TV:stä. KAITilla Bumpass työskenteli kuuluttajaäänenä, kameramiehenä, ääniteknikkona ja teknisenä ohjaajana. Hänellä oli myös hetken aikaa oma myöhäisillan komediaohjelma Mid-Century Nonsense Festival Featuring Kumquat Theater. Bumpass lopulta valmistui yliopistosta 1976 ja muutti New Yorkiin kesäkuussa 1977.

Ura
Muutettuaan New Yorkiin Bumpass työskenteli mattojen pesijänä ja teki samalla muutamia teatterirooleja. Yksi niistä sattui olemaan National Lampoonin tuotantoa, jonka myötä vuonna 1979 yhtiö oli tuottamassa uutta elokuvaa Jaws III–People 0. Kuvaukset pidettiin Hollywoodissa, jonne myös Bumpass matkasi saatuaan pääroolin elokuvasta. Elokuvan tuotanto kuitenkin lopetettiin kesken, mutta Bumpass jäi siitä huolimatta Hollywoodiin. Hän sai muutamia pieniä elokuva- ja televisiorooleja, mutta päätyi kuitenkin ääninäyttelemisen pariin saatuaan lukuisia pyyntöjä mainosääneksi. Lisäksi animaatioissa ääninäyttelemisestä tuli enemmän menestystä ja Bumpass on sittemmin tehnyt äänirooleja animaatioihin 1980-luvulta lähtien, kuten Heavy Metal, Jetsonit, Pilipalipilotit, Batman, Pocahontas II, Rautajätti, Toy Story 2, Keisarin uudet kuviot, Teen Titans ja Autot. Parhaiten Bumpass kuitenkin tunnetaan Paavo Pesusieni -animaatiosarjan myötä.

Viitteet

Lähteet
 Voice Chasers

Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Toivo Armas Putkonen

Toivo Armas Putkonen (1912 Viipuri–25.3.1980 Espoo) oli suomalainen lintutieteilijä ja opettaja.

T.A. Putkonen kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseossa 1931. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1936 ja sai maisterin arvon 1937. Hän opetti biologiaa ja maantietoa vuosikymmeniä, ensin Uuraan yhteiskoulussa ja 1939 Helsingin toisessa suomalaisessa lyseossa. 1940 hän meni Imatran yhteiskouluun, jossa hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuodesta 1950 alkaen koulun rehtorina. Putkonen osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan.

Putkonen tutki Viipurin seudun linnustoa ja julkaisi tutkielmansa 1942 Vanamon Annales Zoologici-sarjassa. Hän tarkkaili lintuja Äyräpäänjärvellä 1935–1937 sekä keräsi laajan lintuhavaintoarkiston Karjalan kannaksen alueelta. Putkonen perehtyi tutkimuksissaan erityisesti puukiipijään, mutta ei koskaan julkaissut aiheesta.

Lähteet 
 Poutanen, Terho 1980: Olavi Hytönen ja T.A. Putkonen in memoriam. Ornis Fennica 57:140. Suomen Lintutieteellinen Yhdistys.

Suomalaiset ornitologit
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Patrick Leigh Fermor

Sir Patrick Leigh Fermor (11. helmikuuta 1915 Lontoo – 10. kesäkuuta 2011) oli brittiläinen kirjailija. Hän oli toisen maailmansodan Distinguished Service Orderilla palkittu veteraani. 

Toukokuussa 1945 Fermor ja kapteeni William Stanley Moss onnistuivat Kreetalla kidnappaamaan saksalaiskenraali Heinrich Kreipen ja kuljettamaan hänet Egyptiin. Tapahtuma on siirretty valokankaalle elokuvana Kenraali katoaa (1957).

Fermorin ensimmäinen kirja The Traveller’s Tree julkaistiin vuonna 1950. Kirjailija tuli tunnetuksi korkeatasoisilla matkailuromaaneillaan, joista esille on noussut muiden muassa A Time of Gifts (1977).

Fermor oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri, ja helmikuussa 2007 Kreikan hallitus myönsi hänelle Feeniksin ritarikunnan komentajan arvon.

Lähteet

Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Lucky Golden Stripes and Starpose

Lucky Golden Stripes and Starpose on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Levystä oli tarkoitus tulla Wigwamin läpimurtolevy etenkin Isossa-Britanniassa siellä aiemmin julkaistun ja kohtalaista menestystä saavuttaneen Nuclear Nightclub -levyn jälkeen, mutta se ei saanut yhtä hyvää vastaanottoa eikä levymyyntikään yltänyt samalle tasolle. Isossa-Britanniassa levyn julkaisi Virgin Records -levy-yhtiö.

Pääasiallisilla lauluntekijöillä Jim Pembrokella ja Pekka "Rekku" Rechardtilla oli sävellettäessä ristiriitainen tilanne, koska Virgin-levy-yhtiö halusi yhtyeeltä hittiaineksia edellisen Nuclear Nightclub -levyn ”Freddie Are You Ready” -kappaleen tapaan, kun taas Jimille ja Rekulle ajatus kaupallisesta musiikin tekemisestä oli vieras. Yhtyeeltä kyseltiin toistuvasti uutta singleä ja ”Tramdriver” tehtiin yhden iltapäivän aikana Virginin liikkuvan studion avulla maaseudulla.

Manor-studion henki oli erikoinen ja sisäänpäin kääntynyt eivätkä tuotannosta ja äänityksestä vastaavat olleet aina tehtäviensä tasalla. Tämä kaikki ehkä heijastuu ”International Disaster” -laulussa, joka on tarttuva pop-kappale, mutta käsittelee nimensä mukaisesti, miten "hitaasti yltyvä tuho yllättää meidät" ja "järjestää elämämme uudelleen". Laulussa on mukana Rechardtin harvoin soittama akustinen kitara. Rechardt itse pettyi albumin nimikappaleen lopputulokseen, vaikka se onnistui sävellyksenä ja sovituksena.

Kappaleet 

A-puoli
 
 
 
 
 

B-puoli

Vuoden 2005 uusintapainoksen bonuskappaleet

Kokoonpano

Wigwam
 Jim Pembroke – laulu, piano
 Pekka "Rekku" Rechardt – kitara
 Ronnie Österberg – rummut, lyömäsoittimet
 Heikki "Hessu" "Pedro" Hietanen – kosketinsoittimet
 Måns "Mosse" Groundstroem – basso

Vierailijat
 Pave Maijanen – taustalaulu raidoilla 2, 7 ja 8 (vuoden 2005 painoksella myös raidalla 11)

Lähteet 

Wigwamin albumit
Vuoden 1976 albumit
Love Recordsin albumit
Yhdysvaltain Grand Prix 1989

Yhdysvaltain Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 1989 Phoenixin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Kilpailu jouduttiin keskeyttämään kahden tunnin aikarajan täytyttyä. Ayrton Senna ajoi aika-ajoissa uransa 34. paalupaikan, jolla hän nousi lajinsa tilastoykköseksi ohi Jim Clarkin.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.30,108
Nopein kierros: Ayrton Senna – 1.33,969 (kierroksella 38)
Ensimmäinen Phoenixin katuradalla ajettu F1-osakilpailu.
Riccardo Patrese saavutti 100 MM-pisteen rajan.
Honda-moottoreiden 40. kilpailun nopein kierros
Eddie Cheeverin viimeinen palkintosija
Christian Dannerin paras sijoitus

Lähteet 

Yhdysvaltain Grand Prix
Phoenixin urheilu
Okean

Okean () oli venäläis-ukrainalainen sää- ja kaukokartoitussatelliittijärjestelmä erityisesti merialueiden tutkimiseen. Se oli aktiivikäytössä 1970-luvun loppupuoliskolta 2000-luvun alkuvuosille saakka. Siihen kuului joukko matalilla, maapallon napa-alueet ylittävillä radoilla kiertäviä satelliitteja.

Historia 

Okean-satelliittien kehitystyö alkoi 1970-luvulla. Ensimmäisiä prototyyppejä edustivat Okean-E -luokan satelliitit, joista ensimmäinen Kosmos 1076 laukaistiin avaruuteen helmikuussa 1979. Tämä sai seurakseen tammikuussa 1980 laukaistun Kosmos 1151 -satelliitin. 

Näistä satelliiteista tehtiin kehittyneempiä satelliitteja ja uuden Okean OE -sukupolven satelliitteja edusti syyskuussa 1983 avaruuteen laukaistu Kosmos 1500 sekä Kosmos 1602 vuonna 1984. Uudenlaista Okean O1 -sukupolvea edustivat Kosmos 1766 vuonna 1986 ja Kosmos 1869 vuonna 1987. Nämä saivat seurakseen ensimmäisen Okean-nimisen satelliitin Okean 1:n heinäkuussa 1988.

Kaikkiaan Okean O1 -luokan satelliitteja laukaistiin 9 kpl. Vuonna 1995 satelliitit nimettiin ukrainalaisen valmistajan mukaan Sich-satelliiteiksi. Vuonna 1999 laukaistiin avaruuteen Okean-O -satelliitti, joka edusti uudenlaista satelliittisukupolvea.

Tavoitteet 
Okean-ohjelman tutkimustavoitteita ovat: 

 Merien ja ilmakehän välinen vuorovaikutus 
 Merien biotasapaino 
 Merivirtojen vaikutus sääilmiöiden kehitykseen 
 Vesialueiden jääpeitteen kartoitus 
 Merivirtojen dynamiikka 
 Merivirtojen vaikutus rannikoiden jokiin 
 Merialueiden saasteet.

Satelliitin rakenne ja mittalaitteet 

Okean-O1 -sarjan satelliitit on laukaistu noin 650 kilometrin korkeuteen radalle, jonka inklinaatio on 82,5 astetta. Rata on optimaalinen  maapallon napaseutujen merialueiden tarkkailuun. Satelliitin rakennetta hallitsee 3 metrin pituinen sylinteri, jonka sivuille ulottuvat 1,6 x 2 metrin kokoiset aurinkopaneelit. Sylinterin alaosassa on neljä 3 metrin pituista mittalaitetasoa. Näiden yhteydessä on 11 metrin pituinen tutka-antenni. Satelliitin kokonaismassa on noin 1950 kg.

Tärkeimpiä mittalaitteita ovat,

 RLSBO (Side Looking Real Aperture Radar) tutka kartoitusta varten
 RM-08 (Passive Microwave Scanning Radiometer) ilmakehän vesihöyryn, merien jään ja merenpinnan lämpötilan mittauksiin.
 MSU-M (Multispectral Scanner) pilvipeitteen ja merenpinnan lämpötilan seurantaan
 MSU-S (Multispectral Scanner) pilvipeitteen ja merenpinnan lämpötilan seurantaan
 Kondor-tietoliikennejärjestelmä

Lähteet 
 The Encyclopedia of Soviet Spacecraft, Douglas Hart, ISBN 0861243501

Aiheesta muualla 
 Astronautix.com - Okean
 Okean-satelliitit Ursan sivuilla
 EO Portal

Sää
Kanadan Grand Prix 1989

Kanadan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. kesäkuuta 1989 Circuit Gilles-Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Thierry Boutsen, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Williamsin menestystä täydensi Riccardo Patrese ajamalla toiseksi.

Kahden tunnin aikaraja tuli täyteen samalla kierroksella kuin kilpailun suunniteltu ajomatka.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alain Prost – 1.20,973
Nopein kierros: Jonathan Palmer – 1.31,925 (kierroksella 11)
Thierry Boutsenin uran ensimmäinen GP-voitto
Jonathan Palmerin ensimmäinen kilpailun nopein kierros
Dallaran ensimmäinen palkintosija
Tyrrellin 20. nopein kierros

Lähteet 

Kanadan Grand Prix
Nevada-tan

Nevada-tan ( Nebada-tan, myös ネバダたん) on kutsumanimi 11-vuotiaalle japanilaiselle koulutytölle, joka murhasi luokkakaverinsa Satomi Mitarain ( Mitarai Satomi). Murha tapahtui 1. kesäkuuta 2004 peruskoulussa Sasebossa, Nagasakissa, kun Nevada-tan viilsi Mitarain kurkun mattoveitsellä. Nimettömänä pidetystä tappajasta tuli tämän jälkeen Internet-ilmiö.

Pian tapahtuman jälkeen löydettiin hänen luokkakuvansa, jossa hänellä oli päällään Nevadan yliopiston fanineulepusero, jossa luki ”NEVADA”. Siitä hän sai lempinimensä Nevada-tan, ”-tanin” ollessa pienten lasten tapa lausua sana ”-chan”, joka on lapsista käytetty kohteliaisuussana japanin kielessä. Murhaajan oikeaa nimeä on yritetty pitää salassa Japanin mediassa, ja hänestä käytetäänkin nimitystä ”Tyttö A” ().

Tapaus 
11-vuotias koulutyttö murhasi 12-vuotiaan luokkakaverinsa, Satomi Mitarain, tyhjässä luokkahuoneessa ruokatunnin aikana Okubon peruskoulussa Sasebossa. Nevada-tan jätti Mitarain ruumiin luokkaan ja palasi omaan luokkaansa vaatteet veressä. Tytön opettaja löysi ruumiin ja kutsui poliisin. Kun Nevada-tan oli saatu kiinni, hän tunnusti tekonsa ja kertoi, että hän ja Mitarai olivat riitaantuneet Internetissä.

Seurauksia 
Tapaus herätti keskustelua siitä, pitäisikö rikosoikeudellista vastuuikärajaa Japanissa jälleen laskea, kun sitä laskettiin viimeksi 16:sta 14:ään vuonna 2000, kun 14-vuotias poika tappoi 11-vuotiaan pojan vuonna 1997 Kobessa.

Battle Royale -elokuvan fanisivusto ilmoitti, että elokuvan jatko-osan DVD-julkaisua, joka oli suunniteltu julkaistavaksi 9. kesäkuuta 2004, lykättäisiin ”tämänhetkisten tapahtumien” vuoksi.

Nevada-tanin Internet-julkisuus 
Nevada-tanista on piirretty satoja kuvia, joissa hänet kuvataan yleensä lyhyt-, ruskeatukkaisena, NEVADA-pusero päällään ja mattoveitsi tai muu terävä ase kädessään.

Saksalaisen nu metal -yhtyeen Panik nimi oli ennen Nevada Tan, kunnes sen nimi muutettiin tammikuussa 2008. Australialaisella Love Outside Andromeda -yhtyeellä on murhatapauksesta kertova ”Boxcutter, Baby” -niminen kappale.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Japan schoolgirl killer 'sorry' 
 All About Nevada-tan 

Japanilaiset murhaajat
Internet-ilmiöt
Aleksandra Iosifovna

Suuriruhtinatar Aleksandra Iosifovna (; 8. heinäkuuta 1830 Altenburg – 6. heinäkuuta 1911 Pietari) oli suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš Romanovin puoliso. Suuriruhtinas oli Venäjän keisari Nikolai I:n toiseksi vanhin poika. Syntyjään Aleksandra Iosifovna oli Saksi-Altenburgin hallitsijasukuun syntynyt prinsessa Alexandra.

Nikolai I huomasi tytön vuonna 1846 tämän ollessa 16-vuotias ja lähetti poikansa Konstantin Nikolajevitšin vierailulle Altenburgiin jo saman vuoden syksyllä. 18-vuotias Konstantin rakastui suuresti nuoreen prinsessaan. Kihlajaiset pidettiin 30.8.1848. Kääntyessään ortodoksiseen uskontoon prinsessa otti nimen Aleksandra Iosifovna.

Aleksandralle ja Konstantinille syntyi kuusi lasta:

 Nikolai Konstantinovitš Romanov (1850–1918)
 Olga Konstantinovna Romanova (1851–1926)
 Vera Konstantinovna Romanova (1854–1912)
 Konstantin Konstantinovitš Romanov (1858–1915)
 Dmitri Konstantinovitš Romanov (1860–1919)
 Vjatšeslav Konstantinovitš Romanov (1862–1878) 

Aleksandra viihtyi seurapiireissä hyvin eikä suuremmin ikävöinyt kotimaataan. Hovinainen Anna Tjutševan mukaan Aleksandra ei ollut erityisen sivistynyt tai älykäs: "– – hän on saanut suvun keskuudessa hemmotellun lapsen aseman, ja hänen monia tahdittomuuksiaan ja lipsahduksiaan pidetään vain hauskana kujeiluna." Tilanne oli tällainen kuitenkin vain aivan alussa, sillä Aleksandrasta kehittyi dynastian piirissä vähitellen vahva ja kunnioitettu henkilö.

Aleksandra oli sukupolvensa pitkäikäisin henkilö. Saatuaan iäkkäänä sydänkohtauksen hän menetti liikuntakykynsä ja joutui pyörätuoliin, minkä jälkeen hänen perheensä suojeli häntä kaikilta ikäviltä uutisilta.

Aleksandra Iosifovna kuoli Marmoripalatsissa omassa huoneessaan heinäkuussa 1911 vain kaksi päivää ennen 81. syntymäpäiväänsä.

Romanov-suku
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Ihar Astapkovitš

Ihar Astapkovitš (, , 4. tammikuuta 1963 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa ja Valko-Venäjää moukarinheitossa edustanut yleisurheilija.

Astapkovitšin suurin saavutus oli Euroopan-mestaruus vuonna 1990. Hän oli jo aiemmin voittanut universiadeissa vuosina 1987 Zagrebissa ja 1988 Duisburgissa. Vuosina 1991 Tokiossa, 1993 Stuttgartissa ja 1995 Göteborgissa hän saavutti MM-hopeamitalit sekä vuonna 1994 Helsingissä EM-hopeaa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän päätyi hopealle neuvostokoulun käyneen tadžikiztanilaisen Andrei Abduvalijevin jälkeen, ja vuonna 2000 Sydneyssä hän saavutti pronssia.

Ihar Astapkovitš on aviossa kiekonheittäjä Iryna Jattšankan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Neuvostoliittolaiset moukarinheittäjät
Valkovenäläiset moukarinheittäjät
Valkovenäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Kenny Acheson

Kenneth Henry "Kenny" Acheson (s. 27. marraskuuta 1957 Cookstown, Pohjois-Irlanti) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.Hänen paras sijoituksena on kahdestoista Etelä-Afrikan GP:ssä 1983 oltuaan kuusi kierrosta jäljessä kärjestä.

Ura

Alkuvaiheet
Acheson aloitti kilpailijan uransa ajamalla isänsä kilpa-autoja sekä Britannian pikkuformulasarjoissa, joissa hän menestyi hyvin. Vuoden 1978 lopussa hänet palkittiin lahjakkaana tulevaisuuden kuljettajalupauksena Grovewood-palkinnolla. Hän voitti Formula Ford -sarjan mestaruuden kolmesti ja kilpaili myös Formula 3 ja Formula 2 -sarjoissa, kunnes hänen jalkansa murtuivat Formula 2 -sarjassa.

Formula 1
Acheson debytoi F1-sarjassa kaudella  RAM-tallin autolla Britannian GP:ssa. Hän osallistui urallaan kymmeneen osakilpailuun, mutta selvisi maaliin saakka vain kerran, Etelä-Afrikan GP:ssa 1983, jossa hän sijoittui 12. Kahdesti kaudella  Acheson pääsi kilpailuun, mutta joutui keskeyttämään niissä.

Siirtyminen urheiluautosarjoihin
Formula 1:sten jälkeen Acheson siirtyi ajamaan CART:ia ja urheiluautosarjoja, joissa hän voitti Japanin urheiluautomestaruuden vuonna 1987. Hän ajoi myös Le Mansin 24 tunnin ajoja Sauberin, Nissanin ja Toyotan autoilla sijoittuen toiseksi vuosina 1989 ja 1992. Acheson lopetti uransa Daytonan 24 tunnin ajojen jälkeen.

Lähteet

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Scooby-Doo (hahmo)

Scoobert ”Scooby”-Doo on kuvitteellinen koira, joka esiintyy nimikkohahmona Scooby-Doo-televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Scooby-Doo on tanskandoggi, jonka paras ystävä on Shaggy Rogers (joissakin suomennoksissa Nuhru).

Sukulaiset 
Scrappy-Doo: Scoobyn nuori veljen/sisarenpoika
Scooby-Dum: Scoobyn serkku
Scooby-Dee: Scoobyn serkku
Yabba-Doo: Scoobyn veli
Dooby-Doo: Scoobyn veli
Whoopsy-Doo: Scoobyn serkku
Ruby-Doo: Scoobyn sisko ja Scrappy-Doon äiti.
Skippy-Doo: Scoobyn veli
Howdy-Doo: Scoobyn veli
Horton-Doo: Scoobyn setä
Dixie-Doo: Scooby's serkku
Grandpa Scooby: Scoobyn isoisä
Great-Grandpa Scooby: Scoobyn isoiso-isä

Ääninäyttelijöitä 
Don Messick (1969–1997, kuolemaansa asti)
Hadley Kay (1997)
Scott Innes (1998–2001)
Frank Welker (2002-)
Neil Fanning (näytelmäelokuvissa)

Aiheesta muualla 
 The Scooby Doo Fanlisting 

Scooby-Doo
Televisiohahmot
Piirroshahmot
Kuvitteelliset koirat
Carl Lumbly

Carl Lumbly (s. 14. elokuuta 1952 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan tohtori Miles Hawkinsina televisiosarjassa M.A.N.T.I.S..

Ura
Lumbly syntyi Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa ja hänellä on sukujuuria Jamaikalla. Hän opiskeli englantia ja työskenteli muun muassa toimittajana. Muutettuaan San Franciscoon Lumbly meni koe-esiintymisiin ja päätyi näyttelemään televisiosarjassa Cagney ja Lacey. Hän on näytellyt elokuvissa, kuten Just a Dream, Kunnian puolesta, Taas svengaa, Viha lepää vierelläni ja Pako Alcatrazista. Lumbly on vieraillut televisiosarjoissa West Wing, Eron lait, Teho-osasto, Enkelin kosketus, LA Law, Erilaiset ystävät ja Alias.

Lumbly on tehnyt myös muutamia äänirooleja, joista tunnetuin on Metsästäjä Marsista animaatiosarjassa Justice League ja Justice League Unlimited.

Lumbly on naimisissa Vonetta McGeen kanssa ja heillä on yksi lapsi.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääninäyttely videopeleissä

Aiheesta muualla
 TV.com 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Idänverijuuri

Idänverijuuri (Agrimonia pilosa) on kookas, Euraasiassa tavattava ruusukasvien heimoon kuuluva kasvi. Suomessa idänverijuuri on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi ja se on luonnonsuojeluasetuksessa erityisesti suojeltava laji.

Ulkonäkö ja koko 

Idänverijuuri on monivuotinen ja kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pitkäkarvainen. Päätöparisessa lehtilavassa on kolmesta neljään lehdykkäparia. Lehdykät ovat kärkiosiltaan isohampaisia, vastapuikeita, suippotyvisiä ja vain alapuolelta suonia pitkin karvaisia. Noin puolen senttimetrin levyiset kukat ovat kalpeankeltaisia ja muodostavat latvaan pitkän, hoikan tähkän. Idänverijuuri kukkii heinä-elokuussa. Kasvi leviää eläimiin ja ihmisiin tarttuvien koukkupiikkisten kukkapohjusten avulla. Syysväritykseltään kasvi on loistavan punainen.

Levinneisyys 
Idänverijuuren levinneisyys on laaja, itäinen ja mantereinen. Sitä tavataan Baltian maista ja Itä-Euroopasta Kaakkois-Aasiaan ja Japaniin saakka. Pohjoismaissa lajia tavataan vain Suomessa. Suomen levinneisyysalue on suppea, sillä sitä tavataan vain Etelä-Hämeestä Hollolasta, Asikkalasta, Padasjoelta sekä Keski-Suomesta Kuhmoisista. Lähimmät Suomen ulkopuoliset esiintyvät löytyvät Karjalankannakselta ja Laatokan Karjalasta. Suomessa idänverijuuri on muiden verijuurien tapaan muinaistulokas.

Elinympäristö 
Idänverijuuri on kulttuurin seuralaiskasvi, joka on hyötynyt erityisesti karjan laidunnuksesta. Laji viihtyy kuivilla ja tuoreilla niityillä, valoisissa metsänreunoissa ja polkujen varsilla. Idänverijuuren siemenet tarvitsevat itääkseen rikkoutunutta maanpintaa. Perinteisen karjanlaidunnuksen taantuminen ja kasvupaikkojen umpeenkasvu ovat harvinaistaneet lajia. Niinpä idänverijuuren kantoja hoidetaan raivaamalla kasvupaikkoja ja rikkomalla maanpintaa siementen itämisen turvaamiseksi.

Käyttö 
Idänverijuurta on aikaisemmin käytetty lääkkeenä, sillä kasvilla on uskottu olleen verenvuotoa tyrehdyttävä vaikutus. Lajin suomenkielinen nimi saattaa juontua tästä käyttötarkoituksesta.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Ryttäri, Terhi: Idänverijuuri. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 46.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2018: Idänverijuuren levinneisyys Suomessa

Verijuuret
Suomen erittäin uhanalaiset kasvit
Paolo Soleri

Paolo Soleri (21. kesäkuuta 1919 Torino – 9. huhtikuuta 2013 Paradise Valley, Arizona) oli italialaissyntyinen, Yhdysvalloissa työskennellyt arkkitehti. Hän valmistui Politecnico di Torinosta vuonna 1946 ja asettui vuonna 1956 Arizonan Scottsdaleen.

Solerin tunnetuin projekti on keinotekoinen Arcosantin kaupunki, jonka rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1970 Keski-Arizonassa, noin 110 kilometriä Phoenixista pohjoiseen. Soleri kehitti niin kutsutun arkologian. 

Solerin galleria ja studio Cosanti sijaitsee Arizonassa ja on yleisölle avoin. Arkkitehti voitti useita tunnustuksia ja julkaisi kuusi kirjaa.

Lähteet 

Italialaiset arkkitehdit
Yhdysvaltalaiset arkkitehdit
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Adam Opel

Adam Opel (9. toukokuuta 1837 Rüsselsheim, Saksa – 8. syyskuuta 1895) oli saksalaisen autonvalmistaja Opelin perustaja.

Vuonna 1868 Opel meni naimisiin Sophie Marie Schellerin kanssa. He saivat viisi poikaa: Carlin, Wilhelmin, Heinrichin, Friedrichin ja Ludwigin. Kaikki heistä osallistuivat kasvavaan perheyritykseensä. 

Opelin lapsenlapsen lapsi Rikky von Opel on entinen Formula 1 -kuljettaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset liikemiehet
Vuonna 1837 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Neso

Neso on epäsäännöllistä rataa kiertävä Neptunuksen kuu, joka löydettiin 14. elokuuta 2002. Sen kiertoradan säde on 48 miljoonaa kilometriä, jolla se on Aurinkokunnan kauimpana planeetastaan kiertävä kuu. Se tunnetaan myös nimillä S/2002 N 4 ja Neptune XIII.

Lähteet 

Neptunuksen kuut
Reno Wilson

Roy ”Reno” Wilson (s. 20. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi The Cosby Show’n myötä 1980-luvulla.

Wilson on usein esiintynyt televisiosarjoissa, kuten Bel-Airin prinssi, Chicagon lääkärit, NYPD Blue, Las Vegas ja Enkelin kosketus. Hän on näytellyt myös elokuvissa, kuten Crank, Kersantti Bilko, City of Industry – pelon kaupunki ja Kadotettu. Wilson on esiintynyt ääniroolissa useissa Transformers-elokuvissa: vuoden 2007 Transformersissa Wilson toimi Frenzyn äänenä. Vuonna 2009 hän toimi Mudflapin äänenä elokuvassa Transformers: Kaatuneiden kosto, vuosina 2011 ja 2014 hän oli Brainsin äänenä elokuvissa Transformers: Kuun pimeä puoli ja Transformers – Tuhon aikakausi, sekä vuonna 2017 Autobotti Sqweeksin ja Decepticon Mohawkin ääninä elokuvassa Transformers: Viimeinen ritari.

Aiheesta muualla
 
 TV.com
 Fanunity.com

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Chris Evans

Christopher Robert Evans (s. 13. kesäkuuta 1981 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan supersankarirooleistaan Liekkinä elokuvissa Fantastic Four ja Fantastic Four: Hopeasurffari sekä Kapteeni Amerikkana Marvel Cinematic Universen elokuvissa.

Lapsuus ja nuoruus
Evans syntyi Bostonin Framinghamissa, Massachusettsissa ja kasvoi Sudburyssa, Massachusettsissa. Hänen isänsä oli hammaslääkäri ja äitinsä tanssija, ja hänellä on kaksi siskoa ja veli. Hän valmistui Lincoln-Sudbury Regional High Schoolista vuonna 1999. Tämän jälkeen Evans matkusti New Yorkiin pyrkiäkseen näyttelijäksi.

Ura
Näyttelijäuransa televisiossa Evans aloitti 19-vuotiaana ja tuli julkisuuteen lyhytikäisen Opposite Sex -televisiosarjan myötä, jonka jälkeen hän vieraili sarjoissa kuten Takaa-ajettu ja Käytäväpeliä, kunnes esiintyi vuonna 2001 elokuvassa Not Another Teen Movie. Evans näytteli Johnny Stormia elokuvissa Fantastic Four ja sen jatko-osassa Fantastic Four: Hopeasurffari. Hän oli myös mukana tietokoneanimaatioelokuvassa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat Casey Jonesin äänenä.

Vuonna 2011 Evans esiintyi ensimmäisen kerran Kapteeni Amerikkana elokuvassa Captain America: The First Avenger. Sen jälkeen hän on esiintynyt samassa roolissa elokuvissa The Avengers (2012), Captain America: The Return of the First Avenger (2014), Avengers: Age of Ultron (2015), Captain America: Civil War (2016), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019).

Näyttelemisen lisäksi Evans on kiinnostunut ohjaamisesta. Hänen esikoisohjauksensa, pienen budjetin romanttinen draamaelokuva Before We Go, sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014. Evans myös näytteli elokuvassa miespääosaa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Amerikanirlantilaiset
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Thomas Hardy

Thomas Hardy (2. kesäkuuta 1840 Dorset, Englanti – 11. tammikuuta 1928 Dorset, Englanti) oli englantilainen kirjailija ja runoilija. Hardy piti itseään ennen kaikkea runoilijana, mutta hänen romaaninsa ovat runoja tunnetumpia. Hänen tuotannolleen tyypillisiä piirteitä ovat tarkka ihmiskuvaus ja huumori. Hänen läpilyöntiteoksensa oli vuonna 1874 ilmestynyt Far from the Madding Crowd. Kohua ja paheksuntaa hän herätti vuonna 1891 kirjallaan Tess of the D'Urbervilles, joka koetteli aikakauden seksuaalisia normeja. Teos on noussut modernismin kaudella yhdeksi englanninkielisen kirjallisuuden keskeiseksi kirjaksi, ja se on sovitettu useita kertoja näyttämölle, esimerkiksi Roman Polanskin elokuvana Tess – viattomuuden tarina vuodelta 1979 ja 2000-luvulla Jenna Pasquan laatimana rock-oopperana.

Suomennetut teokset 
 Ylhäisiä naisia (suom. J. A. Hollo) (A Group of Noble Dames - 1891) - WSOY 1922
 Sininen silmäpari (suom. J. A. Hollo) (A Pair of Blue Eyes - 1873) - WSOY 1924
 
 
 Luolan salaisuus (suom. T. A. Engström) (Our Exploits at West Poley - julkaistu Youth's Companion-lehdessä 1883) - Taikajousi 1973

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia Thomas Hardyn e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit