joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
José Luis Mendilibar

José Luis Mendilibar (s. 14. maaliskuuta 1961 Zaldibar, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.

Ura 
Mendilibar oli amatööritason jalkapalloilija pelaajaurallaan. Hän ei koskaan pelannut Espanjan pääsarjassa. Vuonna 1994 hän lopetti pelaajauransa ja siirtyi valmennustehtäviin. Valmennusuransa alussa hän toimi muun muassa Athletic Bilbaon juniorijoukkueiden valmentajana. Edustusjoukkueen päävalmentajaksi Mendilibar pääsi ensi kertaa Lanzarotessa ja sen jälkeen Eibarissa. 

Kaudella 2004–2005 hän onnistui melkein nostamaan pienellä budjetilla pelanneen Eibarin maan pääsarjaan, joukkueen jäätyä vain muutaman pisteen päähän suorasta nousupaikasta. Seuraavaksi hän siirtyi Athletic Bilbaon edustusjoukkueen päävalmentajaksi, mutta pesti jäi kuitenkin vain muutaman kuukauden mittaiseksi. Athleticin alkukausi oli siihen mennessä huonoin koskaan sen pääsarjahistoriassaan. Vuonna 2006 hän siirtyi Valladolidin päävalmentajaksi.

Mendilibar luotsasi debyyttikautensa päätteeksi Valladolidin Segunda Divisiónin mestariksi ja takaisin pääsarjaan. Vauhti Primerassa on ollut kuitenkin seuralle kovaa, mutta sarjapaikka säilyi kahden perättäisen 15. sijan turvin. Kaudella 2009–2010 seura vajosi jälleen putoamistaisteluun ja Mendilibar sai lopulta potkut helmikuun alussa 2010 seuran majaillessa sijalla 17.

14. helmikuuta 2011 Mendilibar palasi valmennustehtäviin siirtyen putoamista vastaan taistelevan Osasunan peräsimeen. Hän korvasi tehtävässä potkut saanneen José Antonio Camachon. Hän sai potkut päävalmentajan tehtävästä 3. syyskuuta 2013.

Toukokuun lopussa 2014 kerrottiin, että Mendilibar siirtyy kesällä Levanten päävalmentajaksi.  Pesti jäi lyhyeksi, sillä kehno kauden aloitus johti potkuihin jo lokakuussa 2014. 

Kesä-heinäkuun vaihteessa 2015 Mendilibar palasi pääsarjassa pelaavan SD Eibarin päävalmentajaksi.  Mendilibar valmensi Eibaria pääsarjatasolla kuusi kautta ja seura sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi. Kausi 2020/21 päättyi kuitenkin putoamiseen ja kauden jälkeen Mendilibar jätti seuran.

Aivan joulukuun lopussa 2021 Mendilibarista tuli Deportivo Alavésin päävalmentaja. Hän ei onnistunut nostamaan Alavésia liigan jumbosijalta ja seura erotti hänet huhtikuussa 2022.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 José Luis Mendilibarin pelaajauran tilastot BDFutbol-sivustolla 
 José Luis Mendilibarin valmentajauran tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Espanjalaiset jalkapallovalmentajat
Baskijalkapalloilijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Hellas Sat

Hellas-Sat Consortium Limited (Hellas Sat) on kreikkalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka omistaa ja operoi Hellas-Sat-2-tietoliikennesatelliittia, joka laukaistiin avaruuteen 13.5.2003 ja toimii geostationaarisella kiertoradalla asemassa 39 astetta itäistä pituutta.

Yhtiö välittää tietoliikennettä Euroopaan, Keski-itään ja Etelä-Afrikkaan.
 
Yhtiön ensimmäinen satelliitti oli saksalaisen DFS Kopernikus 3, joka laukaistiin vuonna 1992 ja jonka käyttö Hellas Satille vuokrattuna alkoi vuonna 2002 ja päättyi vuonna 2003.

Aiheesta muualla 
Hellas-Sat Official web-site
STN Ltd. TV/Radio Teleport and Up-link station

Tietoliikenneyhtiöt
Mississippi palaa

Mississippi palaa on tositapahtumiin perustuva, useita Oscar-ehdokkuuksia saanut elokuva vuodelta 1988. Gene Hackmanin ja Willem Dafoen tähdittämä draama- ja jännityselokuva sijoittuu 1960-luvun Mississippiin ja kertoo tuon aikakauden räjähdysaltteimmasta murhatutkimuksesta sekä rasismin aiheuttamasta sekasorrosta kansakunnan keskuudessa.

Juoni 

Kaksi toimintatavoiltaan täysin erilaista FBI-agenttia (Hackman ja Dafoe) saapuu Mississippin osavaltiossa sijaitsevaan pikkukylään tutkimaan kolmen ihmisoikeusaktivistin katoamista. Tapaus on outo ja molemmat alkavat pian uskoa kyseessä olevan paikallisen Ku Klux Klanin tekemä murha. Tapaus on vaikea, sillä kukaan mustista ei suostu puhumaan, eikä kukaan valkoinen halua agentteja kaupunkiin.

Näyttelijät

Oscar-ehdokkuudet 

Paras elokuva
Paras ohjaus
Paras miespääosa
Paras naissivuosa 
Paras ääni
Paras kuvaus (voitto)
Paras leikkaus

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi pitää elokuvaa hieman paasaavana ja hetkittäin tunkkaisena, mutta antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Mississippi palaa Allmovie-sivustolla. 
 Mississippi palaa -elokuvan traileri . 

Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhteiskunnalliset elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Vuoden 1988 yhdysvaltalaiset elokuvat
Alan Parkerin ohjaamat elokuvat
Elokuvat rasismista
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Sydänten akatemia

Sydänten akatemia on suomalainen draamasarja, jonka ensiesitys oli vuonna 1998 ja uusinta 2003. Sarja seuraa Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitoksen fiktiivisten työntekijöiden ja opiskelijoiden elämää.

Sydänten akatemian käsikirjoittajat olivat Kirsti Manninen ja Annina Holmberg. Sarjan ohjasivat Aku Louhimies, Raimo O. Niemi ja Jukka-Pekka Siili. Sydänten akatemian tuottivat Jari Matala ja Petra Tarjanne. Musiikin sävelsi Heikki Elo.

Roolit

Aiheesta muualla
 Internet Movie Database
 Turun Sanomat
 Yliopisto-lehti 20/98
 Ylioppilaslehti
 ACATIIMI 5/03

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Psykedelia

Psykedelia on psykedeeleihin eli psykedeelisiin päihteisiin liittyvää kulttuuria, johon kuuluvat esimerkiksi psykedeelinen musiikki ja kuvataide. Nimitys syntyi 1960-luvulla adjektiivista psykedeelinen (psychedelic). Sanan 'psykedeelinen' keksi vuonna 1956 psykiatri Humphry Osmond yhdistämällä kreikan kielen sanat psyche, ’sielu, mieli’ ja delein, ’ilmaista’..

Populaarikulttuurissa
Psykedelia yhdistetään usein San Franciscossa sijaitsevan Haight-Ashburyn kaupunginosassa alun perin syntyneeseen hippiliikkeeseen, joka sittemmin levisi muualle Yhdysvaltoihin ja lopulta maailmanlaajuiseksi. Hippien keskuudessa suositut tajuntaa laajentavat kemialliset yhdisteet, kuten LSD ja psilosybiini, innoittivat monet taiteilijat luomaan psykedeeliseksi luonnehdittavaa musiikkia, taidetta ja kirjallisuutta.

Musiikissa
Musiikissa termiä "psykedelia" käytettiin ensimmäisen kerran Holy Modal Rounders -yhtyeen vuonna 1964 julkaistulla kappaleella "Hesitation Blues". Tiettävästi ensimmäinen rock-yhtye, joka kutsui musiikkiaan psykedeeliseksi oli 13th Floor Elevators vuonna 1966 ilmestyneellä albumilla The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators. Muita merkittäviä 1960-ja 1970-luvun psykedeelisiä yhtyeitä olivat muun muassa The Grateful Dead, Jefferson Airplane, The Jimi Hendrix Experience, The Doors ja Pink Floyd. Myös monet The Beatlesin 1960-luvun lopulla tekemistä kappaleista edustavat psykedeelistä rockia. Myöhempinä vuosikymmeninä psykedeeliseksi laskettavaa musiikkia ovat esittäneet ainakin Ozric Tentacles, Kula Shaker sekä suomalainen Kingston Wall. 1990-luvun loppupuolella syntyi psykedeelinen trance, jossa psykedeelisiä elementtejä yhdistetään elektroniseen musiikkiin.

Katso myös
 Psykedeelinen henkisyys

Lähteet

Populaarikulttuuri
Juha Jyrkäs

Juha Jyrkäs (s. 1981 Rauma) on Helsingissä asuva kirjailija-muusikko. Hän soittaa pakanallista heavy metalia sähkö- ja bassokanteleella. Kirjailijana ja runoilijana Jyrkäs ammentaa suomalais-ugrilaisista myyteistä, suomalaisesta kansanrunoudesta, šamanismista, toimintaelokuvista, erotiikasta, kauhusta ja fantasiakirjallisuudesta.

Jyrkäs on kirjoittanut kalevalamittaisia runoelmia, jotka muodostavat Kultala-trilogian. Jyrkäs myös opettaa kalevalamittaa. Tämän lisäksi hän on kirjoittanut sankarifantasiaa, toimintaa ja eroottista runoutta. Jyrkäs on myös julkaissut useita novelleja spekulatiivista fiktiota alan antologioissa, lehdissä ja zineissä. Hänen kirjoissaan on paljon mustaa huumoria ja seksiä. Jyrkkään kustantamoja ovat Salakirjat, Kuoriaiskirjat, Osuuskumma, Aavetaajuus ja Kustantamo Helmivyö.

Juha Jyrkäs soittaa omaa nimeään kantavassa sooloprojektissa ja etnorock-yhtyeessä Armas Jatuli. Jyrkkään aikaisempia yhtyeitä ovat olleet mm. VMMA, Poropetra ja Tevana3. Näiden lisäksi hän on kirjoittanut sanoituksia Korpiklaanille ja Auringon Haudalle. Korpiklaanille kirjoittamiensa sanoitusten osalta hän oli luomassa ja kehittämässä folk metal -tyylisuuntausta. Syksyllä 2019 Jyrkäs julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Sydämeni kuusipuulle". Sen julkaisi uudelleen maailmanlaajuiseen levitykseen 12.2.2021 italialainen levy-yhtiö Earth And Sky Productions. Jyrkäs yhtyeineen on ensimmäisenä maailmassa julkaissut metallilevyt, joissa sähkökitarat ja bassot on korvattu sähkö- ja bassokanteleilla.

Jyrkäs harrastaa sukututkimusta ja vastustaa englannin kielen ylivaltaa. Hänen isänsä oli raumalainen basisti Poka Jyrkäs.

Levyt

Sooloalbumi
 Sydämeni kuusipuulle (2019, Kuoriaiskirjat)
 Sydämeni kuusipuulle -uudelleenjulkaisu (2021, Earth And Sky Productions)

Tevana3 -albumit
 Mieron tiellä (2011, omakustanne)
 Peräpohjolan takana (2016, Aavetaajuus)
 Mieron tiellä -uudelleenjulkaisu (2017, SoundAge Productions)
 Peräpohjolan takana -uudelleenjulkaisu (2017, SoundAge Productions)

Poropetra -albumit
 Sinihirwi (2007, omakustanne)

Sanoitukset muille yhtyeille

Korpiklaani

Auringon Hauta
Muinaisia muisteloita, noita syntyjä syviä (2010, CCP Records)

Teokset

Kultala-trilogia

Romaanit

Runokokoelma

Toimitustyöt

Lähteet 
 Bandcamp.com

Viitteet

Aiheesta muualla
 Juha Jyrkkään haastattelu Helsingin Sanomissa.
 Juha Jyrkkään haastattelu Metalliluolassa.
 Juha Jyrkkään haastattelu Kymen Sanomissa.

Suomalaiset metallimusiikin sanoittajat
Suomalaiset kanteleensoittajat
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Doris Leuthard

Doris Leuthard (s. 10. huhtikuuta 1963, Merenschwand, Aargau) on sveitsiläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 2006 lähtien Sveitsin liittoneuvoston jäsen. Vuosina 2006–2010 Leuthard oli talousministeri, ja vuodesta 2010 hän on johtanut ympäristö-, liikenne-, energia- ja viestintäministeriötä. Hän on ollut Sveitsin liittopresidentti vuosina 2010 ja 2017. Leuthard oli kansallisneuvoston jäsen vuosina 1999-2006 sekä Sveitsin kristillisdemokraattisen kansanpuolueen puheenjohtajana 2004–2006. Leuthard on viides nainen kautta aikain, joka on valittu Sveitsin liittoneuvostoon.

Lähteet 

Sveitsin liittoneuvoston jäsenet
Liikenneministerit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Google Street View

Google Street View on Googlen tarjoama katunäkymäpalvelu, jota voidaan käyttää Google Mapsissa ja Google Earthissa. Palvelussa kaupunkien ja kylien katuja voi katsoa 360 asteen näkymällä. Google aloitti palvelun Yhdysvalloissa vuonna 2007. Google käyttää katunäkymien ottamiseen autoja, kolmipyöriä, moottorikelkkoja ja kärryjä. Vuonna 2017 Google ilmoitti julkaisseensa yli 16 miljoonaa kilometriä katunäkymiä 83 eri valtiossa.

Google Street View’ssa on tällä hetkellä kuvattu kaupunkeja ja alueita yli 80 eri maasta, muun muassa Australiasta, Espanjasta, Hongkongista, Italiasta, Japanista, Norjasta, Ranskasta, Ruotsista, Suomesta, Venäjältä, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista.

Ihmisten kasvot ja autojen rekisterikilvet pyritään käsittelemään tunnistamattomaksi. Käyttäjä voi pyytää Googlea lisäämään sumennusta tai poistamaan katunäkymästä kuvan, mikäli hän kokee sen loukkaavan yksityisyyttä tai sisältävän muuten sopimatonta materiaalia. Sveitsi ilmoitti marraskuussa 2009 haastavansa Googlen oikeuteen yksityisyyden loukkaamisesta Street View -palvelun takia. Vuonna 2009 Kreikka kielsi Googlea kuvaamasta maassa, kunnes yhtiö pystyy takaamaan paremman yksityisyydensuojan.

Suomen katunäkymät 
Google rupesi kuvaamaan Suomen katuja maaliskuussa 2009. Katunäkymät julkaistiin 9. helmikuuta 2010. Suomessa katunäkymiä on kuvattu poikkeuksellisen laajasti Hangosta Utsjoelle. 18. elokuuta 2011 Google alkoi ottaa uusia katukuvia ympäri Suomea.  Kuvaamista jatkettiin kesällä 2012. Elokuussa 2013 julkaistiin laajasti päivityksiä Suomen kuviin. Uudet kuvat on otettu pääasiassa kesällä 2011. Elokuussa 2017 kuvattiin näkymiä suurimpien kaupunkien keskustojen jalkakäytäviä ja kävelykatuja. Vuonna 2021 Google ilmoitti nettisivuillaan kuvaavansa katuja Suomessa maaliskuusta joulukuuhun.

Suomessa kuvatuissa kuvissa saattoivat kasvot ja rekisterikilvet näkyä monin paikoin vielä palvelun ensimmäisinä käyttöpäivinä.

Suomessa vastaavia katunäkymäpalveluita ovat avanneet Eniro ja Fonecta. Vuoden 2009 lopussa avatut Eniron katunäkymät rajoittuvat Turkuun, Tampereelle ja Helsinkiin. Fonectan katunäkymät rajoittuvat kävelykierroksiin yksittäisillä kauppakaduilla ja -keskuksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Street View
 Google Maps

Google
Seulonnan keskeiset artikkelit
M. F. K. Fisher

Mary Frances Kennedy Fisher (3. heinäkuuta 1908 – 22. kesäkuuta 1992) oli tunnettu yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti elinaikanaan yli 20 kirjaa. Hän on myös julkaissut 2 päiväkirjaansa ja kirjeitään vähän ennen kuolemaansa. Hänen ensimmäinen kirjansa Serve it Forth julkaistiin vuonna 1937.

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Viipurin ja Haminan konsistorit

Viipurin ja Haminan konsistorit olivat Vanhan Suomen  alueella toimineita kirkollisia hallintoelimiä 1700-luvulla. 

Keskiajalla Suomi oli ollut yhtä Turun hiippakuntaa, mutta vuonna 1554 hiippakunnasta lohkaistiin Viipurin hiippakunta, johon kuului 1617 lähtien myös Käkisalmen lääni. Alueluovutuksien 1721 takia Viipurin hiippakunnasta tuli Porvoon hiippakunta ja sen alue pieneni tuntuvasti. Rajan taakse jääneitä varten Venäjän hallitus perusti tuomiokapitulin tehtäviä hoitavan Viipurin konsistorin. Vuoden 1743 alueluovutuksille perustettiin vastaavasti Haminan konsistori. 

Viipurin konsistori 

Konsistori oli kirkollinen hallintoelin joka perustettiin 1720 huolehtimaan Venäjälle luovutetun alueen eli Vanhan Suomen kirkollisista asioista. Konsistori oli aloittanut toimintansa jo 1714, kun kaupungin kirkoherra Magnus Alopeus sai Riian konsistorilta luvan vihkiä ja tutkia pappeja. Konsistori koostui neljästä rovastikunnasta: Viipurin rovastikunta eli tuomiorovastikunta, Etelä-Karjalan, Pohjois-Karjalan pohjoinen ja Pohjois-Karjalan eteläinen (Ilmee, Parikkala) rovastikunta. Konsistorin esimiehenä toimi Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti.Vuonna 1720 konsistori sai hallitsijalta virallisen tunnustuksen. Konsistorin johdossa oli tuomiorovasti. Pikkuvihan aikana konsistori esitti piispanistuimen siirtämistä takaisin Porvoosta Viipuriin. Vuodesta 1800 esimiehenä oli Viipurin saksalaisen seurakunnan kirkkoherra. Vuonna 1738 sen viralliseksi kieleksi tuli saksa. 

Haminan konsistori 

Kun Kaakkois-Suomi liitettiin Venäjään Turun rauhassa 1743, esivallan myötä alue siirtyi ortodoksisen kirkon vaikutuspiiriin. Turun rauhassa oli kuitenkin sovittu, että Venäjän yhteyteen siirtynyt alue saisi säilyttää luterilaisen uskon. Venäläiset halusivat säilyttää valtaamansa alueen rauhallisena ja alueesta, Kymenkartanon provinssistamuodostettiin oma  konsistori, jonka puheenjohtajana tuomiorovastin arvonimellä toimi Haminan ja Vehkalahden kirkkoherra. 

Konsistorin johdossa oli lähes neljänkymmenen vuoden ajan Fabian Niklas Gudseus, jolle venäläinen esivalta oli antanut tehtäväksi alueen kirkollisten olojen järjestämisen. Gudseus pyrki säilyttämään olot entisellään ja jätti voimaan ns. "Ruotsin mallin", joka tarkoitti esimerkiksi ruotsin säilymistä seurakuntien virkakielenä. Kirkolla oli näin vahva vaikutus alueen suomalaispiirteiden säilymiseen.

Konsistorit lakkautettiin vuonna 1812, jolloin alue liitettiin osaksi Suomen suuriruhtinaskuntaa.

Lähteet

Suomen entiset evankelis-luterilaiset hiippakunnat‎
Kymenlaakson historia
Hamina
Uskonto Viipurissa
Perkloraatti

Perkloraatti on perkloorihapon suola. Perkloraatti-ioni [ClO4]- voi muodostaa ioniyhdisteitä metallikationien kanssa, jolloin muodostuu esimerkiksi perkloraatti-ionin alkalisuola, NaClO4. Alkalimetalliperkloraatteja voidaan valmistaa kloraattien disproportionaatioreaktiolla: 4[ClO3]- → 3[ClO4]- + Cl-  

Kemikaalin valmistuksessa räjähdysvaara on suuri. Jo pienet määrät epäpuhtauksia voivat katalysoida kemikaalin hallitsematonta hajoamista kloridiksi ja happikaasuksi, mistä voi seurata räjähdys. Myös perkloraattisuolat itsessään ovat erittäin herkästi räjähtäviä, joten niitä täytyy käsitellä erityisen varovasti. 

Perkloraatti on vahva hapetin, ja sitä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa ja valoraketeissa. Ammoniumperkloraatin (NH4ClO4) ja alumiinin seosta taas käytetään muun muassa avaruusrakettien polttoaineena. 

Paitsi hapettavuutensa vuoksi, perkloraatti aiheuttaa ihmiselle vaaraa myös siksi, koska sen on havaittu olevan kilpirauhasmyrkky. Kemikaali saattaa häiritä kilpirauhasen kykyä imeä jodia ja muuttaa se hormoneiksi, mikä puolestaan voi johtaa lapsilla kehityshäiriöihin.

Perkloraatteja 
Ammoniumperkloraatti (NH4ClO4) CAS-numero 7790-98-9
Cesiumperkloraatti (CsClO4) CAS-numero 13454-84-7
Hopeaperkloraatti (AgClO4) CAS-numero 7783-93-9
Kaliumperkloraatti (KClO4) CAS-numero 7778-74-7
Litiumperkloraatti (LiClO4) CAS-numero 7791-03-9
Natriumperkloraatti (NaClO4) CAS-numero 7601-89-0
Magnesiumperkloraatti (Mg(ClO4)2) CAS-numero 10034-81-8
Perkloorihappo eli vetyperkloraatti (HClO4) CAS-numero 7601-90-3

Lähteet

Anionit
Perkloraatit
Keisarifregattilintu

Keisarifregattilitu (Fregata magnificens) on fregattilintujen heimoon ja sukuun kuuluva merilintu, aiemmalta nimeltään keisarikaappari. Kuten muutkaan fregattilinnut, keisarifregattilintu ei osaa kävellä maalla eikä uida.

Koko ja ulkonäkö 
Keisarifregattilinnut kasvavat vartaloltaan noin 100 cm pitkäksi, kärkiväliltään jopa 2 m 15 cm kokoiseksi. Koiras on naarasta hiukan pienempi. Nokka on suuri, luunvärinen ja petolintumainen. Jalat ovat vain n. 2,5 cm pitkiä ja niissä olevat räpylät ovat surkastuneet. Varpaiden päissä on käyrät kynnet. Pyrstö on haaroittuva.Höyhenpeite on koirailla täysin musta, naarailla rinta ja käljet ovat valkoisia. Nuorten lintujen pää ja vatsa ovat valkoisia. Ne saavat aikuisen höyhenpuvun vasta kahden vuoden iässä.

Levinneisyys 
Keisarifregattinnun pesimisalueet Tyynellämerellä ovat Galápagossaarilta ja Guayaquilinlahdelta Hondurasiin, Atlantilla pesimisalueet ovat Bahamasta Alankomaiden Antillien kautta Rio de Janeiroon. Lisäksi Afrikan länsirannikolla ja Kap Verdessä on pesimäyhdyskuntia.

Elinympäristö 
Krisarifregattilinnut elävät pääasiassa merellä, mutta ne nukkuvat ja lepäilevät puiden oksilla. Nuoret linnut oleskelevat pääasiassa syntymäpaikkansa ympäristössä. Ne voivat nousta lämpimien ilmavirtausten avulla jopa 2 500 metrin korkeuteen. Pesät ne rakentavat pääasiassa pikkusaarille lähellä rannikkoa tai isoa saarta.

Ravinto 
Keisarifregattilinnut syövät pääasiassa lentokaloja tai muita kaloja, selkärankaisia ja selkärangattomia. Joskus ne syövät laivasta mereen heitettyjä jätteitä tai ryöstävät suulien ja ruskopelikaanien ruoan.

Käyttäytyminen 
Keisarifregattilinnut ovat seurallisia lintuja, yhdessä pesintäyhdyskunnassa voi olla jopa 500 paria. Ne änntelevät raakkuvalla äänellä.

Lisääntyminen 
Keisarifregattilintukoiras valmistaa risuista pesän tai kunnostaa edellisvuotista, menee sinne ja pullistaa punaiseksi muuttuneen kurkkupussinsa täyteen houkutellakseen naaraan luokseen parittelemaan. Hyväksyttyään koiraan naaras kunnostaa pesää. Naars munii pesään vain yhden liidunvalkoisen munan. Koiras ja naaras hautovat munaa vuorotellen 7-8 viikkoa. Poikanen on alaston ja sokea. Ryöstöyritysten takia toinen emoista vahtii poikasta herkeämättä. Poikanen saa pian valkoisen untuvapuvun. Lentokykyinen siitä tulee 4-5 kuukauden ikäisenä. Aikuisiksi ne tulevat kahden vuoden iässä.

Lähteet 
 Uusi Zoo 4 linnut, WSOY

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Fregattilinnut
FBC Turku

FBC Turku on 1995 perustettu turkulainen salibandyn erikoisseura, jolla on 750 jäsentä. Rekisteröityjä lisenssipelaajia kaudella 2017–2018 seurassa oli 575 ja erilaisia joukkueita ja ryhmiä 26. Seuran omistaa Turun Salibandyhalli Oy, joka pyörittää Bolt Garden -nimistä salibandyhallia, (entinen Sport Garden) Turun Länsikeskuksessa. Bolt Gardenilla sijaitsee myös seuran toimisto.

Toiminta 

FBC Turun toimintaa johtaa 6–9-henkinen hallitus, joka vastaa seuran operatiivisesta johtamisesta käytännön tasolla yhdessä toiminnanjohtajan kanssa.

FBC Turun toiminta on keskittynyt Turussa Länsikeskuksen ympäristöön, jossa sijaitsee seuran salibandyhalli Bolt Garden. FBC Turun joukkueet harjoittelevat Bolt Gardenin lisäksi, Kupittaan Palloiluhallilla sekä Turun Raunistulassa sijaitsevalla Salibandy-Areenalla, jonne on keskitetty juniorijoukkueiden harjoitusvuoroja. Turkulaisten pelaajien ohella seurassa on myös paljon pelaajia lähikunnista Raisiosta, Naantalista, Liedosta ja Ruskolta.

FBC Turku on tunnettu junioritoiminnastaan, ja se on saavuttanut niin alue- kuin SM-mitaleja ja sen pelaajia on kehittynyt kansainvälisille kentille saakka. Tällä hetkellä FBC Turulla on poikajuniorijoukkue kaikissa Salibandyliiton juniori-ikäryhmissä sekä kasvava määrä tyttöjuniorijoukkueita. Lisäksi seuralla on 5–7-vuotiaille tytöille ja pojille suunnattu salibandykoulu sekä 3–4-vuotiaille tarkoitettua lapsi–vanhempi-salibandya. FBC Turulla on myös eritasoisia aikuisharrastejoukkueita.

Miehet 
FBC Turun miesten edustusjoukkue pelaa miesten Divaria.

FBC Turku kaudella 2020–2021 

Maalivahdit
 31 Jouni Savonen
 32 Aleksi Sillantaka
 65 Eemeli Nikula

Puolustajat
 8 Aleksi Orpana
 12 Niklas Niiranen
 18 Antti Hopeanaula
 20 Juuso Forsman
 22 Juhana Räikkönen
 24 Jussi Hoikkala
 50 Eero Säylä
 60 Akseli Härkönen
 72 Malik Abudu

Hyökkääjät
 7 Sami Tuominen
 13 Jaakko Hautamäki
 21 Miika Hämäläinen
 23 Antti Kokko
 27 Teemu Aaltonen

 37 Juho Sorri
 54 Joona Heiskanen
 47 Ere Laitimo
 57 Ere Laitimo
 61 Aku Kuikka
 67 Matias Kallio
 70 Miikka Sokka
 71 Aleksi Havia
 74 Matti Manninen
 82 Severi Rautio
 90 Saku Hirmasto
 91 Jarno Pensikkala

Valmennus
 Santeri Raatarila
 Tommi Sjöholm

Naisten edustus (FBC Loisto) 

FBC Turun naisten edustusjoukkue pelaa F-liigaa. Joukkue käyttää nimeä FBC Loisto. Vuonna 2011 perustettu Loisto toimi itsenäisenä seurana, kunnes se liittyi FBC Turun organisaatioon vuonna 2014.

FBC Loisto kaudella 2020–2021

Valmennus
 Matti Pienihäkkinen
 Jussi Ojares
 Mika Pietilä
 Santeri Raatarila

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut
Suomen Pietarin instituutti

Suomen Pietarin instituutti on vuonna 1992 perustettu suomalainen kulttuuri- ja tiedeinstituutti Pietarissa. Instituutin päätavoite on esitellä ja tukea suomalaista kulttuuria ja tiedeyhteistyötä Venäjällä.

Suomen Pietarin instituutti järjestää avoimia yleisötapahtumia ja tukee suomalaisten asiantuntijoiden osallistumista merkittäviin Pietarissa järjestettäviin tapahtumiin, kuten festivaaleille, näyttelyihin ja seminaareihin. Organisaatio toimii yhdistävänä linkkinä suomalaisten ja venäläisten tiede- ja kulttuurialan asiantuntijoiden välillä.

Suomen Pietarin instituutti on itsenäinen voittoa tavoittelematon organisaatio, jota rahoittaa Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö. Se on osa Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituuttien verkostoa, johon kuuluu 17 itsenäistä toimijaa eri puolilla maailmaa. Suomen Pietarin instituutti sijaitsee Suomi-talon ensimmäisessä kerroksessa, jossa toimii myös instituutin kaikille avoin kirjasto. Vuodesta 2017 Suomen Pietarin instituuttia hallinnoi Suomi-Venäjä-seura.

Venäjän aloitettua hyökkäyssodan Ukrainassa Suomen Pietarin instituutti laittoi yleisöohjelmansa tauolle 25.2.2022 ja keskeytti toimintansa kokonaan huhtikuussa Suomi-Venäjä-seuran hallituksen päätöksen mukaisesti.

Suomi-Venäjä-seuran hallitus päätti kesäkuussa 2022 vetäytyä tehtävästään Suomen Pietarin instituutin taustajärjestönä ja lopettaa Suomen Pietarin instituutin toiminnan. Instituutin johtaja (2018-2022) Sani Kontula-Webb kiitti yhteistyökumppaneita ja sidosryhmiä jäähyväisviestissään.

Suomen Pietarin instituutin johtokunta 
Suomen Pietarin instituutin johtokuntaan kuuluu tieteen, kulttuurin ja liike-elämän asiantuntijoita. Johtokunnan tehtävänä on toimia instituutin tukena ohjelmasuunnittelussa ja toiminnan kehittämisessä.

Johtokunnan jäsenet:

Kalervo Väänänen, Turun yliopiston rehtori emeritus

Marjo Mäenpää, Kulttuuripolitiikan tutkimuskeskuksen johtaja

Suvi Saloniemi, Helsingin Designmuseon intendetti

Ilkka Salonen, East Officen hallituksen puheenjohtaja 

Niina Sinkko, Suomi-Venäjä-seuran pääsihteeri

Sanna Iskanius, koulutusjohtaja, Itä-Suomen yliopisto

Instituutin johtajat
 1992–1995 Jukka Mallinen 
 1995–1998 Merja Wahlroos 
 1998–2000 Timo Vihavainen 
 2000–2004 Jarmo Nironen 
 2005–2008 Helena Autio-Meloni 
 2008–2011 Mira Pitkänen 
 2011–2012 Kirsi Tykkyläinen 
 2012-2016 Elina Kahla 
2017 (maaliskuu– huhtikuu) Maarit Uber 
 2017 Mika Pylsy (V.t.)
2018–31.12.2022 Sani Kontula-Webb

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Pietarin instituutin kotisivut
Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit

Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit
Pietari
Suomen tutkimuslaitokset
Candy Kong

Candy Kong on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy Donkey Kong -pelisarjassa. Candy Kong on tyttögorilla ja hän  on Donkey Kongin tyttöystävä, jonka rooli vaihtelee monissa peleissä. Donkey Kong Country-pelissä Candy tallentaa pelin. Hän käyttää uimapuvunnäköistä vaatetta.

Donkey Kong 64 -pelissä hän myy soittimia ja lisäelämiä hahmoille. Muut roolit vaihtelevat paljon. Candy Kong ei ole pelattavissa missään Donkey Kong- ja Mario-peleissä. Candy Kong on Dixie Kongin hyvä ystävä.

Kuvitteelliset apinat
Donkey Kong -pelisarjan hahmot

en:List of Donkey Kong characters#Candy Kong
Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit

Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ovat eri puolilla maailmaa toimivia itsenäisiä organisaatioita, jotka edistävät suomalaisen taiteen, kulttuurin ja tieteen kansainvälistä liikkuvuutta, näkyvyyttä ja yhteistyötä. Instituutit ovat asiantuntijaorganisaatioita, jotka tekevät tiivistä yhteistyötä keskenään. 

Verkoston muodostavia instituutteja on seitsemäntoista. Hanasaaren ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus toimii Suomessa, muut instituutit ulkomailla. Kunkin instituutin taustalla on toimintaa ylläpitävä säätiö, rahasto tai yhdistys. Instituuttien perusrahoitus tulee opetus- ja kulttuuriministeriöltä. 

Kulttuuri- ja tiedeinstituuttien yhteistyöelimenä on syksyllä 2005 perustettu Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ry (SKTI), joka toimii Helsingissä. Yhdistys avustaa instituutteja kotimaan viestinnässä, edunvalvonnassa ja hallintopalveluissa. Myös instituuttiyhdistyksen perusrahoitus tulee OKM:ltä.

Instituuttien toimiala on laaja ja monipuolinen. Ne luovat ja ylläpitävät kansainvälisiä yhteistyöverkostoja taiteen ja tieteen osaajien käyttöön, minkä lisäksi ne tuottavat tapahtumia, näyttelyitä, seminaareja ja muuta ohjelmaa. Instituutit myös ylläpitävät ammattilaisten liikkuvuus- ja residenssiohjelmia. Osa instituuteista on keskittynyt tekemään tieteellistä tutkimusta, joidenkin kohdalla se on kulttuurityön rinnalla osa tehtävänkuvaa. Instituutit tukevat suomalaisten taiteen ja tieteen ammattilaisten kansainvälistä toimintaa ja jakavat kohdemaissaan tietoa suomalaisesta kulttuurista, tieteestä ja yhteiskunnasta.

Vuonna 2018 Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit järjestivät kaikkiaan noin 1 400 tapahtumaa, jotka tavoittivat yli 900 000 henkilöä. Instituuteilla oli toimintaa kaikkiaan 43 maassa. Yhteistyökumppaneita oli noin 700 ympäri maailmaa.

Instituutit
Hanasaaren kulttuurikeskus Hanasaari - ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus
Suomalais-norjalainen kulttuuri-instituutti
Suomen Ateenan-instituutti
Suomen Benelux-instituutti
 Suomen Budapestin-instituutti, Finnagora
Suomen Japanin-instituutti
Suomen Lontoon instituutti
Suomen Lähi-idän instituutti
Suomen Madridin-instituutti
Suomen New Yorkin -kulttuuri-instituutti
Suomen Pietarin-instituutti
Suomen Ranskan-instituutti 
Suomen Rooman-instituutti
Suomen Saksan-instituutti
Suomen Tanskan kulttuuri-instituutti
Suomen Tukholman-instituutti
Suomen Viron-instituutti

Lähteet

Suomen tutkimuslaitokset
LCMDF

LCMDF (aiemmin Le Corps Mince De Françoise) on Helsingissä vuonna 2006 perustettu elektronista poppia ja hip hopia soittava yhtye. Yhtye koostuu kahdesta sisaruksesta, Emma ja Mia Kemppaisesta. Le Corps Mince De Françoise on menestynyt hyvin etenkin Isossa-Britanniassa, Ranskassa ja Saksassa. 
LCMDF on ensimmäinen suomalainen yhtye, joka on ollut mukana New Musical Expressin kiertueella Isossa-Britanniassa. Yhtye esiintyi livenä Iso-Britannian yleisradion BBC Radio 1 -kanavalla vuonna 2011 , ja on työskennellyt maineikkaan brittiläistuottaja Dave "Switch" Taylorin kanssa, joka on tunnettu mm. Major Lazer -yhtyeestä. Vuonna 2015 julkaistu single "Fooled" nousi The Guardian -lehden pop-soittolistan kärkeen 

Yhtye ilmoitti maaliskuussa 2010 olevansa duo kosketinsoittaja Malin Nyqvistin jätettyä yhtyeen.
__notoc__

Diskografia

Albumit
Love & Nature (23. helmikuuta 2011)

Singlet & EP:
 Ray-Ban Glasses (Suomi, 2008) EP
 Bitch of the Bitches (Iso-Britannia, 2009) Single  (B-side Pollution)
 Something Golden (2009) EP
 Gandhi (2010) Maxi-single
 Future Me (2011) Promo
 Cool and Bored (2011)
 Mental Health pt.1 (2012) EP
 Mental Health pt.2 (2013) EP
 #haters (2013) single
 Fooled (2015) single
 Procrastination 365 (2015) single
 Rookie (2015) single
 Another Sucker (2018) single

Lähteet
Meteli.net

Viitteet

Aiheesta muualla

 Yhtyeen kotisivut

Suomalaiset hip hop -yhtyeet
Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Suomalaiset duot
Turun Kisa-Veikot

Turun Kisa-Veikot (TuKV) on vuonna 1930 Maariassa perustettu, sittemmin turkulaistunut urheilun yleisseura. Seura toimi nimellä Maarian Kisa-Veikot (MKV) 26.3.1945 saakka..

Jalkapalloa Kisa-Veikot pelasi parhaimmillaan mestaruussarjassa kahdella kaudella 1940-luvulla. TuKV:na seura pelasi vuonna 1948 ja MKV:na kaudella 1943/44, jolloin se keskeytti. Keskeytettyä, MKV-nimellä pelattua kautta ei lasketa virallisissa tilastoissa pääsarjakaudeksi.

Seura on osallistunut rullakiekon SM-liigaan vuodesta 2009 nimellä Kärsämäen ZSKA.

Jääkiekossa seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2020–2021 III-divisioonassa. Jääkiekon juniorijoukkueita seuralla on C-junioreista F-junioreihin asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut
 TuK-V:n tilastoja (UrheiluSuomi.com)

Suomalaiset jalkapalloseurat
Suomalaiset rullakiekkoseurat
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Turkulaiset urheiluseurat
Vuonna 1930 perustetut urheiluseurat
Christopher Heyerdahl

Christopher Heyerdahl (s. 18. syyskuuta 1963) on kanadalainen näyttelijä, joka näyttelee monissa televisio-ohjelmissa sekä elokuvissa kuten Supernatural ja Smallville.

Biografia

Yksityiselämä 
Heyerdahl syntyi Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Heyerdahl on puoliksi norjalainen. Thor Heyerdahl oli hänen isänsä serkku. Hän on myös lahjakas jääkiekon pelaaja ja häntä on jopa kerran pyydetty pelaamaan Ottawa Senators -joukkueeseen.

Ura 
Heyerdahl on näytellyt Loenidia tv-sarjassa Pelottaako? jaksossa "The Thirteenth Floor". Saman sarjan jaksossa "Midnight Madness" hänen roolihahmonsa nimi oli Nosferatu. Heyerdahl on näytellyt myös sarjassa Stargate Atlantis sekä sarjassa Tähtiportti jaksossa "Revisions". Hän näytteli H.P. Lovecraft -nimistä henkilöä vuoden 1998 elokuvassa Out of Mind. Sarjassa Supernatural hän näytteli Alastair-demonia kahden jakson verran. Heyerdahl on esiintynyt kahdessa TV-sarja Smallvillen jaksossa.

Heyerdahl on rooli vuoden 2009 elokuvaan Twilight – Uusikuu, joka perustuu Stephenie Meyerin luoman kirjasarjan toiseen kirjaan Uusikuu. Elokuvassa hän esittää Marcus-vampyyriä, joka on yksi Volturien vampyyriyhteisön vanhimmista ja arvokkaimmista jäsenistä. Roolihahmoa luonnehditaan apaattiseksi ja ikävystyneeksi, joka ei oikein välitä mistään. Hän jatkaa rooliaan Marcuksena elokuvassa Twilight – Aamunkoi osa 2, joka ilmestyy vuonna 2012. Se perustuu saman kirjasarjan neljänteen ja viimeiseen osaan Aamunkoi.

Filmografia

Lähteet 

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Kajander

Kajander on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Catharina Kajander (s. 1945), keramiikkataiteilija
Elias Kajander (s. 1980), koripalloilija
Ismo Kajander (s. 1939), taiteilija
Kaj Kajander (1924–1991), heraldikko
Kalle Kajander (1862–1928), kirjailija ja maanviljelijä
Miikka Kajander (s. 1971), jalkapalloilija
Rafael Kajander (1893–1946), jääkärimajuri
Sakari Kajander (1931–2012), valtion työmarkkinalaitoksen johtaja
Sami Kajander (s. 1983), koripalloilija
Tauno Kajander (1932–1977), näyttelijä
Väinö Kajander (1893–1978), painija
Willem Kajander (s. 1996), pikajuoksija.

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Laila Kajander, televisiosarjassa Salatut elämät
 Matias Kajander, televisiosarjassa Salatut elämät
 Miki Kajander, televisiosarjassa Salatut elämät

Katso myös
Cajander, suomalainen suku
Malli Cajander, suomalainen asepuku
The Fool

The Fool on suomalaisen Kari Peitsamon kahdeskymmenesviides albumi vuodelta 1992. Levy on Peitsamon viimeinen LP:nä julkaistu albumi ennen LP-myynnin romahtamista 1990-luvun puolivälissä. Aku Ankkuli on levyttänyt cover-version Sinne ei aurinko paista -kappaleesta.

Kappaleet 
A-puoli
 The Fool
 Soutuveneellä Kiinaan
 Miksi Roy Orbison pukeutui mustaan
 Avioliitto
 Unien silta
 Kaikki ihmiset
 Huomaat muuttunees
B-puoli
 Beatles
 Sinne ei aurinko paista
 Lisää oikeuksia hiirille
 Vielä eilen
 Lupaathan ettet rakasta mua
 Lyydia
 That's the Way I Want to Rock'n'Roll
Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Kari Peitsamo

Kari Peitsamon albumit
Vuoden 1992 albumit
Saleen

Saleen, Inc. on yhdysvaltalainen tehokkaiden urheiluautojen valmistaja. Yrityksen perusti Steve Saleen vuonna 1983. Saleenilla oli autotehdas Troyn kaupungissa Michiganissa. Osa Saleenin automalleista perustui muiden merkkien vamistamiin sarjatuotannossa oleviin autoihin, mutta sillä oli myös kokonaan itse suunniteltuja malleja. Saleen S281 perustuu Ford Mustangin pohjalle.

Vuonna 2017 Saleen siirsi osan toiminnastaan Nantongiin Kiinaan perustaen yhteisyrityksen nimellä Jiangsu Saleen Automotive Technology kiinalaisen Rugaon kaupungin kanssa. Kesäkuussa 2020 vähemmistöosakkaana toiminut paikallishallinto pidätti yrityksen Kiinassa toimivat johtajat ja ilmoitti yrityksen sekä Saleenin omistamien patenttien kansallistamisesta ilman korvausta.

Aiheesta muualla

Saleenin virallinen sivusto
Kotkan kaupunginteatteri

Kotkan kaupunginteatteri on Kotkassa toimiva ammattiteatteri. Keskuskadulla sijaitsevassa teatterirakennuksessa on kaksi näyttämöä. Suurella näyttämöllä on 362 paikkaa ja Naapuri-näyttämöllä 160 paikkaa. Teatterin näyttämönä myös toimivassa ravintola Kairossa Satamakadulla on 150 paikkaa.

Historia

Ennen oman ammattiteatterin perustamista Kotkassa oli harrastajateatteritoimintaa ja siellä vieraili kiertäviä teattereita Viipurista ja Helsingistä. Vuonna 1907 Kotkaan valmistui työväentalo (nykyinen Kotkan konserttitalo), jonka rakentamisesta syntyneiden velkojen maksuun tarvittiin rahaa. Työväenyhdistys keräsi sitä muun muassa teatteriesityksillä ja näin 1908 Kotkaan syntyi Kotkan työväenteatteri. Kymmenisen vuotta myöhemmin Kotkaan perustettiin kilpaileva Kotkan Näyttämö (vuodesta 1934 Kymenlaakson Maakuntateatteri), joka oli puolestaan taustaltaan porvarillinen. Teatterit yhdistyivät 1940 ja uuden teatterin nimeksi tuli Kotkan Maakuntateatteri. Kotkan Kaupunginteatteri Oy muodostettiin vuonna 1951, ja sen koko osakekannan omistaa Kotkan kaupunki. 

Kotkan kaupunginteatteri on toiminut nykyisessä osoitteessa Keskuskadulla vuodesta 1948 lähtien alun perin suojeluskuntataloksi vuonna 1927 rakennetussa talossa.  Vuosina 2004–2005 tiloihin tehtiin merkittävä laajennus ja peruskorjaus. Varsinaisen teatterirakennuksen lisäksi Kotkan kaupunginteatteri on esiintynyt ravintola Kairossa vuodesta 1986. Teatterirakennuksen edustalle pystytettiin vuonna 2005 Kotkan veistospromenadiin kuuluva Olavi Mantereen veistos Ovidiuksen tanssi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotkan kaupunginteatterin sivusto

Suomen teatterit
Kotkan kulttuuri
Suojeluskuntatalot
Fiat Lux (kultti)

Fiat Lux (Tulkoon valo) on saksalainen uskonnollinen liike tai ”sääntökunta”. Se on varsin pieni (jäseniä joitakin satoja), mutta saanut huomiota oikeudenkäynneistä, joita on käyty veronkierron ja parantaviksi väitettyjen rohtojen sekä nesteiden myynnin tiimoilta. Liikkeen perustajalla Uriellalla väitetään olevan erilaisia yliluonnollisia kykyjä. Liikkeen kannattajat pitävät häntä muun muassa henkiparantajana, meediona ja välikappaleena, joka ottaa ilmestyksissä vastaan jumalallisia viestejä.

Liikkeen jäsenet saavat uudet hengelliset nimet, ja heidän elämistään säädellään. Liikkeen oppi on apokalyptinen; aluksi maailmanlopun piti koittaa vuonna 1998, mutta silloin Uriella ilmoitti Jumalan myöntäneen ihmisille armonaikaa suunnattoman rukousenergian ansiosta. Liikkeen oppiin kuuluvat myös ufoihin liittyvät uskomukset, joiden mukaan Antarktikselle on tällä hetkellä kätkettynä natsiufoja. Ufokertomukset kuuluvat myös liikkeen oppiin aikojen lopuista.

Jeesuksen väitetään perustaneen liikkeen Uriellan kautta vuonna 1980. Liike tuomitsee tietokoneet ja Internetin.

Lähteet 

Uudet uskonnolliset liikkeet
Mirja

Mirja on naisen etunimi, tunnetuin suomalainen muunnelma heprealaisesta nimestä Mirjam. Suomessa nimi oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 21 074 naiselle ja alle viidelle miehelle. Hieman yli puolet heistä on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla. Mirjan nimipäivä on 30. huhtikuuta. Almanakkaan nimi otettiin vuonna 1929.

Tunnettuja Mirja-nimisiä 

 Mirja Airas, taidemaalari
 Mirja Bolgár, kirjailija, kirjallisuuskriitikko, kääntäjä ja toimittaja
 Mirja Castrén, arkkitehti
 Mirja Hartimo, filosofi ja yliopistonlehtori
 Mirja Heikkilä, kirjailija
 Mirja Heikkilä (o.s. Kullas), aitajuoksija
 Mirja-Liisa Herhi, tanssitaiteilija ja tanssipedagogi
 Mirja Hietamies-Eteläpää, kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja
 Mirja Hietamäki, salibandyn pelaaja
 Mirja Huuhka, toimittaja ja toimitussihteeri
 Mirja Illikainen, kiertotalouden tutkija ja professori
 Mirja Kangasniemi (ent. Järvenpää), seitsenottelija
 Mirja Karisto, näyttelijä, televisio-ohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Mirja Kierros (o.s. Lehtonen), kilpahiihtäjä ja olympiamitalisti
 Mirja von Knorring, kokki ja ruokakirjailija
 Mirja Kuivaniemi, kirjailija
 Mirja Kullas, aitajuoksija
 Mirja Mane, näyttelijä
 Mirja Ojanen (o.s. Linnainmaa), hiihto- ja viestisuunnistaja
 Mirja Oksanen, näyttelijä
 Mirja Puhakka, hiihtosuunnistaja
 Mirja Pyykkö, toimittaja
 Mirja Ronni (o.s. Rekola), keihäänheittäjä, agronomi ja opetusneuvos
 Mirja Rutanen, suomentaja
 Mirja Ryynänen, poliitikko (keskusta)
 Mirja Saari, pohjoismaisten kielten professori
 Mirja Salkinoja-Salonen, mikrobiologi
 Mirja Salminen (o.s. Jämes), yleisurheilija
 Mirja Suomela, opettaja ja kirjailija
 Mirja Tarnanen, kielikasvatuksen professori
 Mirja Vehkaperä, poliitikko (keskusta)
 Mirja Vesanen, nuortenkirjailija

Kuvitteellisia Mirjoja 

 Mirja Mattila, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
 Mirja Mäkimaa, hahmo televisiosarjoissa Kotikatu ja Uusi päivä

Lähteet 

Etunimet
Chen Tao

Chen Tao on taiwanilais-yhdysvaltalainen uusi uskonnollinen liike, joka tuli tunnetuksi epäonnistuneilla lopun aikojen profetioillaan. Väitettiin, että Jumala ilmestyisi maaliskuussa 1998 tietylle televisiokanavalle ennen tuloaan Maan päälle. Pian koittavan maailmanlopun yhteydessä valittujen väitettiin pelastautuvan lentäviin lautasiin.

Chen Taon perusti Hon-Ming Chen. Liike väittää parantavansa ihmisiä syövästä ja AIDS:ista.

Lähteet 

Uudet uskonnolliset liikkeet
Poul Hartling

Poul Hartling (14. elokuuta 1914 Kööpenhamina – 30. huhtikuuta 2000 Kööpenhamina) oli tanskalainen, liberaalia Venstre-puoluetta edustanut poliitikko. Hän toimi 1970-luvulla Tanskan pääministerinä ja vuosina 1978–1985 YK:n pakolaisjärjestö UNHCR:n johtajana.

Elämäkerta 

Hartling sai teologin koulutuksen ja toimi pitkään pappis- ja opetusuralla. Muun muassa kuningatar Margareeta oli hänen oppilaansa. Ensimmäisen kerran hänet valittiin Tanskan parlamenttiin vuonna 1957. Hän nousi Venstre-puolueen johtajaksi vuonna 1965 Erik Eriksenin erottua tehtävästä. Hän toimi Pohjoismaiden neuvoston puheenjohtajana vuosina 1966–1973. Tanskan ulkoministerinä hän toimi kolmen porvaripuolueen kokoomushallituksessa vuosina 1968–1971. Vuoden 1973 hän nousi vähemmistöhallituksen pääministeriksi ja joutui tehtävässään taistelemaan maan suurien talousvaikeuksien kanssa. Vuoden 1975 vaaleissa Venstre-puolue kuului voittajiin mutta pääministeriys siirtyi sosiaalidemokraateille.

Vuoden 1978 alussa Hartling muutti Geneveen ja ryhtyi johtamaan YK:n pakolaisjärjestöä. Vuonna 1982 hänet valittiin toistamiseen järjestön johtoon. Hän vastaanotti järjestön puolesta vuonna 1981 Nobelin rauhanpalkinnon. Palkintorahat käytettiin vammaisten pakolaisten rahaston perustamiseen. Hartling jäi eläkkeelle vuoden 1986 alussa mutta jatkoi vielä toimimista Tanskan ihmisoikeusjärjestöissä.

Lähteet 

Tanskan pääministerit
Tanskan ulkoministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Tenrikyō

Tenrikyō () on Nakayama Miki -nimisen japanilaisnaisen 1800-luvulla perustama uskonto. Jumalan uskotaan ilmoittaneen itsensä asetuttuaan asumaan Mikin sisälle vuonna 1838, vaikka hän itse pysyi ihmisenä sen jälkeenkin. Keskeistä liikkeen opissa on ”iloisen elämän”, jota varten Jumalan katsotaan tehneen luomistyönsä, viettäminen. Tällainen elämäntapa toteutuu, kun ihmiset elävät keskenään sopusoinnussa toisiaan auttaen ja kunnioittaen. Jumalaan viitataan eri nimillä, joita ovat esimerkiksi Tenri-O-no-Mikoto ja ”Jumala-vanhempi”. Itsekeskeisiä ajattelutapoja ilmentäviä paheita nimitetään ”tomuksi”, jonka muotoja on nimetty kahdeksan.

Tenrikyōssa ruumiiden katsotaan olevan lainassa Jumalalta. Kuoleminen johtaa uuteen syntymään.

Japani piti tenrikyōta pitkään vain šintolaisena lahkona. 

Uskonnossa on kolme pyhää kirjaa: Ofudesaki, Mikagura-uta ja Osashizu. Keskeinen kaupunki on Naran prefektuurissa sijaitseva Tenri, jossa on liikkeen pääpaikka. Tenrikyō on edelleen suosituinta Japanissa, mutta myös muualla maailmassa on jonkin verran toimintaa; Japanin ulkopuolella liike on kasvanut muun muassa Brasiliassa, Yhdysvalloissa, Etelä-Koreassa ja Taiwanilla. Liike tekee kansainvälistä lähetystyötä. Jäseniä liikkeellä on pari miljoonaa ja kirkkoja yli 17 000.

Tenrikyōn järjestämiin palveluksiin kuuluu muun muassa musiikkia ja rukousta. Liike kertoo opistaan shuyoka-kursseilla.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Tenrikyo.or.jp. 

Tenrikyo
Tenrikyo
Senefelderplatzin metroasema

Senefelderplatzin metroasema on metroasema Berliinin metron U2-linjalla. Se sijaitsee Rosa-Luxemburg-Platzin ja Eberswalder Straßen asemien välissä. Asema sijaitsee samannimisen aukion alla. Nimensä aukio ja metroasema ovat saaneet Alois Senefelderiltä.

Kuvia asemasta 

Berliinin metroasemat
Isku Interior

Isku Interior Oy on suomalainen, Isku-konserniin kuuluva yritys, joka suunnittelee ja toteuttaa sekä yksityisen että julkisen sektorin asiakkaille sisustusratkaisuja, jotka koostuvat huonekaluista sekä sisustuksia täydentävistä tuotteista ja palveluista. Tyypillisiä toteutuksia ovat toimistojen ja koulujen sisustaminen, minkä lisäksi yrityksellä on erilaisia ratkaisuja palveluasumisen sisustamiseen ja mahdollisuus myös asiakkaan tarpeiden mukaisiin räätälöinteihin.

Isku Interiorilla on 24 omaa myymälää Suomessa, muun muassa Helsingissä, Lahdessa, Kokkolassa ja Oulussa. Näiden lisäksi on kaksi valtuutettua Isku-kauppiasta, Maarianhaminassa ja Kuusamossa. Lisäksi Isku Interiorilla on tytäryhtiöt Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä, Virossa, Liettuassa ja Latviassa.

Aiheesta muualla 
 Isku Interiorin kotisivut 
 Isku-konsernin kotisivut

Huonekaluvalmistajat
Suomalaiset huonekalukaupat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Sisustusalan tuotemerkit
Suomenojan voimalaitos

Suomenojan voimalaitos sijaitsee Espoossa Finnoossa Kaitaan kaupunginosassa lähellä Matinkylän rajaa. Voimalaitoksen ensimmäinen osa otettiin käyttöön vuonna 1977 ja se käytti polttoaineena kivihiiltä. Kivihiilen käyttö aiotaan lopettaa Suomenojalla kokonaan vuonna 2025. Toinen laitoksen hiiliyksiköistä suljettiin vuonna 2020.

Voimalaitoksen näkyvä maamerkki on 150-metrinen, liukuvalumenetelmällä rakennettu betoninen savupiippu, joka valmistui ensimmäisen osan yhteyteen. 

Voimalaitoksen toinen osa otettiin käyttöön vuonna 1989 ja se käyttää polttoaineena maakaasua. Voimalaitoksen maakaasukäyttöinen kolmas osa otettiin käyttöön vuonna 2009 ja se pienensi kivihiilellä toimivan laitososan käyttöä merkittävästi. 

Laajennuksen jälkeen voimalaitoksen kokonaisteho oli  359 MW sähköä ja  554 MW kaukolämpöä. 

Viimeisin yksikön päivitys oli HSY:n puhdistettua jätevettä hyödyntävä 40 MW:n lämpöpumppu, joka valmistuttuaan vähensi lämmöntuotannon hiilidioksidipäästöjä 15 prosentilla. Nykyisten kahden lämpöpumpun lisäksi rakenteilla on kolmas 40 MW:n lämpöpumppuyksikkö, joka otetaan käyttöön vuonna 2021.

Suomenojalla on myös uusi lämpöakku, johon voidaan varastoida noin 800 MWh lämpöenergiaa. Kaukolämpö jaetaan yli 800 km pituisen kaukolämpöverkon kautta.

40 metriä korkean lämpöakun kylkeen on maalattu Suomen toiseksi korkein muraali, harmaasorsia kuvaava "Muutoksen siivet". Voimalaitos sijaitsee tunnetun lintukosteikon vierellä.

Lähteet 

Suomen kivihiilivoimalat
Espoon rakennukset ja rakennelmat
Fortum
Kaitaa
Topoľčianky

Topoľčianky on 2 900 asukkaan kylä ja kunta Itä-Slovakiassa Bratislavasta 130 kilometriä itä-koilliseen ja Nitrasta 30 kilometriä itään. Kunta kuuluu Zlaté Moravcen piiriin ja se sijaitsee Požitavskejn laaksossa. Sitä ympäröivät Inovca- ja Tribečské-vuoret. Alueen korkeus merenpintaan nähden on 220 metriä ja koko 26,33 neliökilometriä.

Aiheesta muualla

 topolcianky.sk 

Slovakian kunnat
Cheondogyo

Cheondogyo () on Donghak-liikkeestä Korean niemimaalla 1800-luvulla syntynyt uskonnollinen liike. Palvonnan kohteena on Hanulnimiksi kutsuttu jumala. Ihminen ilmentää cheondogyon mukaan samaa olemusta kuin Hanulnim. Ihmisen tulee jalostaa mielensä sopusointuun Hanulnimin kanssa. Perimmäisenä tavoitteena on maanpäällisen paratiisin saavuttaminen.

Etelä-Korean yli 48-miljoonaisesta väestöstä noin 1 130 000 henkeä tunnustaa cheondogyoa. Heistä noin 400 000 asuu pääkaupungissa Soulissa. Etelä-Koreassa on 280 cheondogyolaista kirkkoa, joista Soulissa 21.

Myös Pohjois-Koreassa on cheondogyon harjoittajia. Chondoist Ch'ôngu -puolue toimii työväenpuolueen alaisena.

Historia
Cheondogyon perusti Choe Je-u. Hän vastusti länsimaisten tapojen, erityisesti kristinuskon, leviämistä ja uskoi maan moraaliseen rappioon. Choe Suun vietti 10 vuotta kierrellen maata ja sitten 6 vuotta meditoiden. Meditoidessaan hän sai mystisen kokemuksen ja kirjan. Vuonna 1860 hän sai näyn Hanulnimilta, joka ohjeisti hänet pelastamaan ihmiskunnan sairaudelta. Suun alkoi levittää näkemyksiään vuonna 1861, mutta sai heti vastaansa Korean konfutselaisen hallinnon. Vuonna 1864 Choe otettiinkin vangiksi ja teloitettiin. Suurin osa hänen perheestään ja cheondogyon johtajista karkotettiin. Ennen kiinni jäämistään Ch’oe Suun oli kuitenkin saanut valmiiksi Nonhakmoonin, josta tuli osa uskon pyhiä kirjoituksia. Teoksessa hän julisti liikkeensä Tonghakiksi eli itäiseksi tieksi, jonka vastakohta oli läntinen tie eli katolilaisuus. Ch’oe Suunin asettama seuraaja Ch’oe Si-Hyung jatkoi kuitenkin uskon levittämistä salaa. Cheondogyon pyhät kirjoitukset julkaistiin vuosina 1880-1881 ja vähitellen liike alkoi elpyä hallinnon vainoista. Liike muuttui vuonna 1893 poliittisemmaksi ja sen tarkoituksena oli suojella Koreaa ulkomaisilta vaikutteilta. Vuonna 1894 Chullan provinssissa syttyi hallinnon vastainen kapina, joka yhdistettiin tonghakkiin. Liike jatkoi yrityksiään maan uudistamiseksi vuosisadan loppuun saakka.

Ch’oe Si-Hyung kohtasi saman kohtalon kuin hänen edeltäjänsäkin, hänet teloitettiin vuonna 1898. Hänen seuraajansa Son Byong-hi otti käyttöön nimityksen cheondogyo tonghakin sijaan. Tarkoituksena oli viestittää maan hallinnolle liikkeen muuttuneen poliittisesta puhtaasti uskonnolliseksi liikkeeksi. Tämä ratkaisi ongelmat Korean hallinnon kanssa, mutta uusia ongelmia tuli jälleen Japanin miehitettyä Korean vuonna 1910. Vuonna 1919 cheondogyon johtajat perustivat itsenäisyysliikkeen, mikä johti kovaan Japanin vastaiskuun. Son Byong-hi ja monet muut cheondogyon johtajat vangittiin, mutta ennen vangitsemistaan Byong-hi nimitti seuraajakseen Park In-hon, joka jatkoi itsenäisyystaistelua Koreassa. Ennen toisen maailmansodan alkua cheondogyon vahva tukialue oli Pohjois-Koreassa, jossa sillä oli yli miljoona seuraajaa. Vuonna 1921 liikkeelle oli rakennettu päämaja Souliin ja sama rakennus on edelleen samassa käytössä.

Lähteet 

Uskonnot
Eteläkorealainen kulttuuri