joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marko Forss

Marko ”Fobba” Forss (s. 1975 Kotka) on suomalainen rikoskomisario, joka tuli tunnetuksi sosiaalisessa mediassa toimineena nettipoliisina. Forss toimi näkyvästi sosiaalisessa mediassa, kuten Facebookissa ja IRC-Galleriassa. Forss valittiin Vuoden poliisiksi vuonna 2011, ja vuonna 2009 hän sai Vuoden yhteistyöteko -tunnustuspalkinnon viestintäministeri Suvi Lindéniltä. Forssin lempinimi "Fobba" on muodostunut slangi-ilmaisuksi poliisista.

Forss oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa kokoomuksen ehdokkaana Kaakkois-Suomen vaalipiirissä. Hän sai 3 277 ääntä mutta ei tullut valituksi.

Forss lopetti nettipoliisin työt ja siirtyi 2017 tutkinnanjohtajaksi poliisin vihapuhetutkintaryhmään. Hänet kuitenkin siirrettiin ryhmän johdosta kesäkuussa muihin tutkinnanjohtajatehtäviin, koska hän oli toiminut moderaattorina rasistisiksi kuvailtuja keskusteluja sisältäneessä nykyisten ja entisten poliisien suljetussa Facebook-ryhmässä. Myöhemmin selvisi, että poliisiorganisaatiossa oltiin tiedetty laajasti ryhmästä, Forss oli ollut vain yksi ylläpitäjistä ja kollegojen mukaan asian selvittelyssä Forss "heitettiin susille". Ryhmän tai Forssin toiminnasta ei kuitenkaan aloitettu esitutkintaa. Forss ei enää halunnut palata vihapuhetutkintaryhmään, vaan jatkoi työtä järjestäytyneeseen rikollisuuteen keskittyvässä ryhmässä. 

Forss on toiminut maaliskuusta 2018 lähtien tutkinnanjohtajana ryhmässä, joka tutkii alle 18-vuotiaiden tekemät rikokset Helsingissä.

Forss valmistui hallintotieteiden maisteriksi Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2019. Forss on julkaissut oikeustieteellisiä artikkeleita  sekä sosiaalisen median rikoksia käsittelevän kirjan ja opiskelee oikeustieteiden tohtoriksi Itä-Suomen yliopistossa.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Marko Forssin kotisivut.

Suomalaiset poliisit
Internet-persoonat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Sormivaleangervo

Sormivaleangervo (Rodgersia aesculifolia) on monivuotinen, korkeakasvuinen kasvilaji rikkokasvien heimossa. Se kasvaa enintään metrin korkeaksi. Sen hevoskastanjan lehtiä muistuttavat lehdet muodostavat pensastavia kasvustoja. Sormivaleangervoa kasvatetaan perennana. Puutarhassa se menestyy ravinteikkaassa kosteahkossa maassa varjoisalla paikalla ja kukkii loppukesällä valkoisin kukin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Sormivaleangervo (Rodgersia aesculifolia)
Kasviatlas: Sormivaleangervo (Rodgersia aesculifolia) Suomessa.
Arboretum Mustila: Sormivaleangervo (Rodgersia aesculifolia)
Flora of China: Rodgersia aesculifolia 

Rikkokasvit
European Grand Circuit

European Grand Circuit oli Euroopan raviliiton UET:n vuosina 1956-2011 järjestämä kilpailusarja lämminverisille ravihevosille. Vuosina 1956-1985 kilpailu tunnettiin ravureiden Euroopan mestaruuden nimellä. Sen voittaja ratkesi osakilpailuiden sijoituksista saatavien pisteiden perusteella. Vuonna 2012 Grand Circuit korvattiin uudella UET Trotting Masters-kilpailusarjalla.

European Grand Circuitiin kuuluivat muun muassa Prix de France Pariisissa, Elitloppet Tukholmassa ja Lotteria-ajo Napolissa. Suomesta Grand Circuitin osakilpailuja olivat Vermon Finlandia-ajo sekä Kouvolan Kymi Grand Prix.

Kilpailun ainoa Suomessa syntynyt voittaja oli Houston Laukko vuonna 1995. Vuosina 1989 ja 1990 Grand Circuitin voitti suomalaisomistuksessa juossut, mutta Yhdysvalloissa syntynyt Friendly Face.

Euroopan mestarit/Grand Circuit -voittajat 1956-2011

Lähteet
Euroopan raviliitto UET
World Class Trotting
Sukuposti

Ravikilpailut
Haluan rakastaa Peter

Haluan rakastaa Peter on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta  1972. Se perustuu Aila Meriluodon sensaatioromaaniin Peter-Peter : Erään rakkauden asiapaperit (1971). Elokuva kertoo ruotsalaisessa pikkukaupungissa asuvasta suomalaisesta leskirouvasta, kouluikäisten lasten yksinhuoltajasta, joka kärsii lemmenkaipuusta ja sukupuolisesta tyhjiöstä. Hän löytää haluilleen kohteen eksoottisen komeasta lääkäristä, mutta suhteen intohimo palaa nopeasti loppuun.

Tea Istan pääroolia pidettiin poikkeuksellisen rohkeana. Ista oli tuolloin 40-vuotias, ja eroottissävyisissä rooleissa oli totuttu näkemään vain huomattavasti nuorempia naisnäyttelijöitä. Lisäksi Ista oli arvostettu Kansallisteatterin näyttelijä, jonka edellisestä elokuvaroolista oli kulunut jo seitsemän vuotta.

Kritiikissä elokuvan erotiikkaa pidetään töksähtelevänä – "vaikka asialla on Matti Kassila". Ohjaaja ei kritiikin mukaan onnistu tavoittamaan päähenkilön hermostumista hotellirakasteluksi jäävästä suhteesta, eikä Meriluoto itsekään päiväkirjamerkinnöissään anna elokuvalle arvoa. Hän myös vertaa käsikirjoittaja Panu Rajalaa Peteriin sanoen, että tämä on "petermäisempi peter".

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Matti Kassilan ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Vuoden 1972 suomalaiset elokuvat
Aspegren

Aspegren on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 August Aspegren (1844–1912), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja
 Aurora Aspegren (1844–1911), suomalainen näyttelijä
 Disa Aspegren, o.s. Lindberg (1910–1974), suomalainen kilpauimari
 Felipe Aspegren (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
 Gabriel Aspegren (1708–1784), suomalainen kirkkoherra ja rehtori
 Jesper Aspegren (s. 1950), ruotsalainen televisiojuontaja ja kirjailija
 Niilo Aspegren (1894–1930), suomalainen taidemaalari
 Stina Forss-Aspegren (1914–1989), suomalais-ruotsalainen arkkitehti
 Ursa Aspegren (1917–1990), suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija
HMS Sölve

HMS Sölve oli alun perin saaristotykistölle () suunniteltu ja sen Ruotsin laivastoon liittämisen jälkeen vuodesta 1872 alkaen laivaston vuonna 1874 vesillelaskettu monitori. Ruotsissa alus luokiteltiin 3. luokan panssarilaivaksi ( ja vuodesta 1895 alkaen ).

Valmistus 
Alus tilattiin Motalan telakalta Norrköpingistä ja se laskettiin vesille vuonna 1874. Alus otettiin palvelukseen 10. toukokuuta 1875.

Palvelus 
Vuonna 1887 Aluksen aseistukseksi muutettiin 120 millimetrin 45 pituuskaliiperin M/94-kanuuna, kaksi 57 millimetrin 55 pituuskaliiperin M/89B-kanuunaa sekä kaksi 25,4 millimetrin 35,5 pituuskaliiperin Palmcrantz M/77 -konekivääriä. Se muutettiin tankkeriksi vuosina 1899-1901. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1919. Vuodesta 1921 alkaen alus oli sukellusveneiden polttoaineproomuna. Alus myytiin vuonna 1949 Mobil Oilille, joka kastoi sen Pegasukseksi. Yksityisen esityksen perusteella alus sijoitettiin vuonna 1985 museoalukseksi Göteborgin merikeskukseen. Museo palautti aluksen muistuttamaan alkuperäistä asuaan monitorina.

Lähteet

Viitteet 

Berserk-luokan monitorit
Museolaivat
Puu (tietorakenne)

Puu on tietorakennetyyppi, joka koostuu puurakenteen muodostavista hierarkisesti toisiinsa linkitetyistä solmuista. Tyypillisesti tietojenkäsittelytieteessä käytetään binääripuita, joissa solmulla voi olla enintään kaksi lapsisolmua.

Käyttökohteita 
 keot
 hakupuut

Tietorakenteet

de:Datenstruktur#Baum
King Ghidorah

King Ghidorah on Godzilla-elokuvissa esiintyvä jättiläishirviö. Se muistuttaa suurta lohikäärmettä, jolla on kolme päätä. Se on auringon värinen. King Ghidorah esiintyy ensi kertaa elokuvassa Ghidorah, The Three-Headed Monster. Se esiintyi myös elokuvassa Invasion of Astro-Monster/Monster Zero. King Ghidorah esiintyy myös useissa muissakin Godzilla-elokuvissa. Sillä on suurin osa elokuvassa Godzilla kohtaa King Ghidorahin, jossa King Ghidorahin alkuperä oli kolmen pienen tulevaisuuden lemmikkieläinten, dorattien, altistuminen radioaktiiviselle säteilylle.

Elokuvassa Godzilla kohtaa King Ghidorahin King Ghidorah sai uuden taustatarinan. Tällä kertaa hän oli alun perin tulevaisuudesta tulleiden ihmisten, 3 keinotekoista lemmikkiä. Tulevaisuuden ihmiset korvasivat Godzillasaurus-nimisen dinosauruksen, josta tulee tulevaisuudessa Godzilla, keinotekoisilla lemmikeillään. Näin ollen atomipommin räjähtäessä, nämä kolme sulautuivat yhteen, ja he mutatoituivat King Ghidorahiksi.

Elokuva Godzilla, Mothra and King Ghidorah Giant monsters all out of attack antoi King Ghidorahille jälleen kerran uuden taustatarinan. Tässä elokuvassa King Ghidorah oli yksi maapallon kolmesta suojelijasta (toiset kaksi olivat Mothra ja Baragon) joiden tehtävä on pysäyttää suuri pahuus (joka on elokuvassa Godzilla), joka muuten tuhoaisi maan.

King Ghidorahilla on myös ollut apurina Gigan-niminen hirviö, mutta suurin piirtein se on taistellut yksin Godzillaa vastaan. King Ghidorah esiintyy myös Godzilla: Final Wars -elokuvassa, jossa Xilaiset olivat päivittäneet sen Monster X:äksi.  Taustatietoa: King Ghidorah osaa lentää, koska se on lohikäärmehirviö ja se voi syöstä tulen sijasta salamaa kaikista kolmesta päästään.

Elokuvahahmot
Mothra‎
Kuvitteelliset sähkön hallitsijat
Kuvitteelliset avaruusolennot
Godzilla
Forss

Forss on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alfred Forss (1889–1959), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Anja Forss (s. 1930), suomalainen opettaja ja kirjailija
 Christian Forss (s. 1981), suomalainen laulaja
 Clas-Eric Forss (1923–2018), suomalainen teollisuusjohtaja ja kaupallinen neuvos
 Erkki Forss (1926–2013), suomalainen urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja
 Harald Forss (1911–1996), ruotsalainen runoilija
 Harry Forss (1895–1986), suomalainen järjestö-, koulun- ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
 Henke Forss, ruotsalainen laulaja
 Hugo Ferdinand Forss (1844–1909), suomalainen tuomari, pormestari ja valtiopäivämies
 Iikka Forss (s. 1976), suomalainen näyttelijä
 Julie Forss (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
 Lilli Forss-Nordström (1893–1968), suomenruotsalainen kirjailija
 Marcus Forss (s. 1999), suomalainen jalkapalloilija
 Marko Forss (s. 1975), suomalainen komisario ja nettipoliisi
 Matti Forss (s. 1957), suomalainen jääkiekkoilija
 Matts Forss (1885–1967), suomalainen poliitikko
 Mika Forss (s. 1968), suomalainen raviohjastaja
 Minna Forss (1848–1931), suomalainen kansakoulunopettaja ja toimittaja
 Rainer Forss (1930–2005), suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Sigurd Wilhelm Forss (1891–1947), suomalainen seminaarinlehtori ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtaja
 Stina Forss-Aspegren (1914–1989), suomalais-ruotsalainen arkkitehti
 Tero Forss (s. 1968), suomalainen jalkapalloilija
 Timo Kalevi Forss (s. 1967), suomalainen tietokirjailija, toimittaja ja muusikko
 Uno Forss (1892–1972), suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos.
Työllisyysaste

Työllisyysaste on vähintään tunnin verran ansiotyötä viikoittain tekevien osuus 15-64-vuotiaasta väestöstä. Ansiotyötä tehdään rahapalkkaa tai luontoisetua vastaan tai tarkoituksena tuottaa voittoa omalle tai perheenjäsenen omistamalle yritykselle. 

Tutkimusviikolla työstä tilapäisesti poissa olleet lasketaan työllisiksi, jos syynä on ollut sairaus tai äitiys-/isyysvapaa tai jos poissaolo on kestänyt alle kolme kuukautta.

Alityöllisyyttä ei tilastoida virallisesti
Työllisyysaste sisältää myös alityölliset eli henkilöt, jotka haluaisivat tehdä enemmän työtä kuin hänelle on tarjolla. Alityöllisyyttä ei erotella virallisessa työllisyysasteessa, mutta Tilastokeskuksen ja Työvoimatutkimuksen pohjalta on pääteltävissä, että vuosina 2016 ja 2017 alityöllisyys on ollut Suomessa noin 5,5-6 prosenttia työllisyysasteesta. Alityöllisyydellä on yhteys käsitteeseen pienituloinen työssäkäyvä.

Ikääntyneiden työllisyysaste

Päättäjät olivat 2000-luvun alussa huolissaan siitä, että niin monet jäivät työkyvyttömyys-, työttömyys- tai varhaiseläkkeelle ennen kuin olivat saavuttaneet vanhuuseläkeiän. Ikääntyneiden eli 55-64-vuotiaiden työllisyysaste saatiin kohoamaan 2000-luvun ensimmäisen kymmenen vuoden aikana 37 prosentista 57 prosenttiin, ja se on tällä hetkellä enää 12 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin väestöllä keskimäärin. Kansainvälisesti tarkasteltuna Suomessa pysytään työelämässä nykyisin merkittävästi pidempään kuin muissa maissa, sillä vain 7 prosentissa maailman valtioista yli puolet 55-64-vuotiaista osallistuu työelämään.

Lähteet
 Työllisyysaste Findikaattori -sivuilla

Viitteet

Makrotaloustiede
Myrkkyliljat

Myrkkyliljat (Colchicum) on kasvisuku myrkkyliljakasvien heimossa ja sen suurin suku. Myrkkyliljoja on noin sata lajia, kehdokit (Androcymbium) mukaan lukien 150. Suvun lajit ovat monivuotisia, myrkyllisiä ruohokasveja, ja niitä tavataan runsaimmin Välimeren seudulla.

Eräs myrkkyliljojen tunnetuista lajeista on syksyisin kukkiva syysmyrkkylilja (Colchicum autumnale), joka on myös koristekasvi. Se sisältää kolkisiinia, joka on solunjakautumisessa tumasukkulan muodostumisen estävä alkaloidi.

Lajeja ja lajikkeita 
Viljeltyjä myrkkyliljoja:
 syysmyrkkylilja eli alastonimpi (Colchicum autumnale)
 ruutumyrkkylilja (Colchicum bivonae)
 virvalilja eli kevätmyrkkylilja (Colchicum bulbocodium, syn. Bulbocodium vernum)
 bysantinmyrkkylilja (Colchicum byzantinum)
 turkinmyrkkylilja (Colchicum cilicicum)
 keltamyrkkylilja (Colchicum luteum)
 loistomyrkkylilja (Colchicum speciosum)
 tarhamyrkkylilja (Colchicum Speciosum-Ryhmä)

Muita lajeja:
 vuorimyrkkylilja eli alppimyrkkylilja (Colchicum alpinum)
 korsikanmyrkkylilja (Colchicum corsicum)
 steveninmyrkkylilja (Colchicum stevenii)
 kyproksenmyrkkylilja (Colchicum troodi)
 istanbulinmyrkkylilja (Colchicum turcicum)
 siimesmyrkkylilja (Colchicum umbrosum)

Lähteet 
 Facta, osa 5. 1969. ISBN 951-0-01485-0
 Facta, osa 6. 1970. ISBN 951-0-01486-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Myrkkyliljat – Colchicum
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Myrkkyliljat (Colchicum)
 United States Department of Agriculture (USDA): Colchicum 

Myrkkyliljakasvit
Hetekaalikasvit

Hetekaalikasvit (Montiaceae) on kasviheimo kaksisirkkaisten Caryophyllales-lahkossa. Useissa siemenkasvien luokittelujärjestelmissä heimoa ei ole tunnistettu, toisin kuin APG III -luokittelussa. Hetekaalikasvit on sijoitettu aiemmin portulakkakasvien (Portulacaceae) heimoon.

Suomessa luonnonvaraiset hetekaalikasveihin kuuluvat lajit ovat koko maassa kasvava lähdehetekaali eli hetekaali (Montia fontana) ja viljelykarkulaisena harvinainen alaskankleitonia (Claytonia sibirica).

Tuntomerkit 
Hetekaalikasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joilla on usein turvonneet juuret, varren tyvellä lehtiruusuke ja lyhyet nivelvälit; harvoin lajit ovat matalia pensaita. Sekundaarista paksuuskasvua tapahtuu vain vähän. Kasvit ovat kaljuja. Lehtikannat ovat usein leveitä ja sepiviä, ja lavat litteitä tai liereitä, tavallisesti meheviä (sukkulenttisia). Kukinto sijaitsee varren päässä tai lehtihangassa ja on viuhkomainen tai kukat ovat yksittäin tavallisesti terminaalisesti. Kehälehtien luku vaihtelee välillä 4–19, tavallisesti niitä on neljä tai viisi. Heteiden määrä noudattaa kehälehtien määrää, joiden kanssa ne ovat kohdakkain. Joskus palhot ovat tyvestä yhtyneitä. Sikiäin on yhdislehtinen, 2–8 emilehdestä muodostunut, ja siihen liittyy haarainen vartalo. Siemenaiheita sikiäimessä on kahdesta kahdeksaan. Hedelmä voi olla kansikota tai yksisiemeninen ja avautumaton.

Levinneisyys 
Hetekaalikasveja kasvaa eri puolilla maapalloa arktisilta alueilta subantarktisille saarille. Erityisesti niitä on Pohjois-Amerikan länsiosissa ja Etelä-Amerikan Andeilla. Muita alueita ovat Eurooppa, Koillis-Aasia, Australia ja Uusi-Guinea.

Luokittelu 
Hetekaalikasvit kuuluvat Caryophyllales-lahkossa Portulacineae-kladiin, jossa ovat myös heimot Halophytaceae, Didiereaceae (kaktiokasvit), Basellaceae (basellakasvit), Talinaceae, Anacampserotaceae, Portulacaceae (portulakkakasvit) ja Cactaceae (kaktuskasvit). Sukuja heimossa on 14 ja lajeja 225. Runsaslajisimpia ovat suvut Parakeelya (40–70 lajia), sailikkeet (Montiopsis, 40 lajia), kleitoniat (Claytonia, 27 lajia) ja Phemeranthus (25–30 lajia).

Suvut 
Hetekaalikasveihin kuuluvat suvut:
 Calandrinia Kunth (syn. Monocosmia Fenzl, Rumicastrum Ulbrich) – sailiot
 Calyptridium Torr. & A.Gray (syn. Spraguea Torrey)
 Cistanthe (syn. Phillipiamra Kunze, Diazia Philippi, Silvaea Philippi) – kisantit
 Claytonia L. (syn. Limnia Haworth) – kleitoniat
 Hectorella Hook.f.
 Lenzia Philippi
 Lewisia Pursh (syn. Erocallis Rydb., Oreobroma Howell) – levisiat
 Lewisiopsis Govaerts
 Lyallia Hook.f.
 Montia L. (syn. Claytoniella Jurtzev, Crunocallis Rydb., Limnalsine Rydb., Maxia O.Nilsson, Mona O.Nilsson, Montiastrum Rydb., Naiocrene Rydb., Neopaxia O.Nilsson) – hetekaalit
 Montiopsis Kunz (syn. Baitaria Ruíz & Pav., Calandriniopsis E.Franz) – sailikkeet
 Parakeelya Hershk.
 Phemeranthus Raf.
 ? Schreiteria Carolin

Lähteet 
 Stevens, P. Angiosperm Phylogeny Website, version 13: Montiaceae (myös taksonomian lähde)  Viitattu 3.1.2016.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Hetekaalikasvit – Montiaceae

Kasviheimot
Robin Gibb

Robin Hugh Gibb, CBE (22. joulukuuta 1949 Douglas, Mansaari – 20. toukokuuta 2012 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten Bee Gees -yhtyeestä, jonka hän perusti veljiensä kanssa.

Varhainen elämä 
Gibb syntyi Mansaarella 35 minuuttia ennen kaksosveljeään Mauricea. Perheeseen syntyi kaikkiaan viisi lasta, joihin Robinin ja Mauricen (1949–2003) lisäksi kuuluivat Lesley (s. 1945), Barry (s. 1946) ja Andrew (1958–1988). 1950-luvulla perhe muutti Chorlton-cum-Hardyyn, Manchesteriin, ja myöhemmin, loppuvuodesta 1958, Brisbanen Cribb Islandille, Australiaan.

Ura 
Gibbin musiikkiura alkoi Australiassa ja kukoisti vuonna 1967 tapahtuneen Englantiin paluun jälkeen. Gibb toimi Bee Geesissä yleensä laulusolistina, ja lisäksi hän julkaisi lukuisia soololevytyksiä. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa, Robin's Reign (1970), on peräisin ajalta, jolloin hän oli jättänyt yhtyeen ja muut olivat jäädyttäneet yhtyeen toiminnan omia soolouria suunnitellessaan. Albumi ei ollut erityisen suuri menestys, vaikkakin kappale "Saved by the Bell" saavutti Britanniassa listan kakkossijan. Gibbin ensimmäisen sooloalbumin jälkeen Bee Gees palasi yhteen, ja Gibbin seuraava sooloalbumi julkaistiin vasta vuonna 1983. Samana vuonna ilmestyi single Another Lonely Night in New York.

Sairaus ja kuolema 
Gibb leikattiin elokuussa 2010 tukkeutuneen suolen takia. Maurice-veli oli kuollut vastaavassa tilassa vuonna 2003. Gibbillä todettiin paksusuolen syöpä, joka levisi hänen maksaansa. Gibb kuoli lontoolaisessa sairaalassa 20. toukokuuta 2012 taudin komplikaatioihin, hän oli kuollessaan 62-vuotias.

Tunnustukset 
Gibb pääsi Songwriters Hall of Fameen vuonna 1994, ja vuonna 1997 Bee Gees yhtyeenä pääsi Rock and Roll Hall of Fameen. Gibbistä tehtiin yhdessä Mauricen ja Barryn kanssa Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja uutenavuotena 2001/2002. Gibb sai vuonna 2005 Steiger-palkinnon, ja vuonna 2004 hän sai Barryn kanssa kunniatohtorin arvot Manchesterin yliopistolta. Molemmat myös saivat vuonna 2009 Freedom of the City -tunnustukset Douglasin kaupungilta; Maurice sai sen lisäksi postuumisti. Gibb sai myös Ivor Novello- ja Grammy-palkinnot.

Yksityiselämä 
Gibb meni vuonna 1968 naimisiin Robert Stigwoodin organisaatiossa toimineen sihteeri Molly Hullisin kanssa. Pari oli selviytynyt vuonna 1967 Hither Greenin junaturmasta, joka tappoi 49 ihmistä. Parille syntyivät lapset Spencer ja Melissa, mutta avioliitto päättyi avioeroon vuonna 1980 vuosien asumuseron jälkeen; Robin eli lähes vakituisesti Yhdysvalloissa, mutta Molly pysyi Britanniassa. Gibbin toinen vaimo, Dwina Murphy Gibb, on kirjailija ja taiteilija, joka on Brahma Kumarien seuraaja ja kiinnostunut druideista. Heillä on yksi lapsi, Robin-John. Pariskunta vietti aikaansa Mansaarella, Miamissa ja Oxfordshiren Thamessa. Gibb oli vegaani ja absolutisti.

Gibb oli Labour-puolueen kannattaja ja Tony Blairin läheinen ystävä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Robin Gibbin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Brittiläiset laulaja-lauluntekijät
Brittiläisen imperiumin komentajat
Songwriters Hall of Fame
Mansaarelaiset henkilöt
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Shame (vuoden 2011 elokuva)

Shame on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut brittiläinen eroottinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Steve McQueen. Pääosia näyttelevät Michael Fassbender ja Carey Mulligan.

Shame sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 4. syyskuuta 2011. Elokuva sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka ylistivät Fassbenderin ja Mulliganin roolisuorituksia, sen realistista tapaa kuvata seksiriippuvuutta sekä ohjausta. Fassbender sai roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miespääosasta vuoden 2012 gaalassa.

Vuonna 2016 Shame äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Asetelma 
Newyorkilainen Brandon (Michael Fassbender) kärsii seksiriippuvuudesta. Kun apua tarvitseva pikkusisko Sissy (Carey Mulligan) muuttaa hänen asuntoonsa, alkaa ulkoisesti menestyneen miehen elämä suistua raiteiltaan.

Näyttelijät

Arvioita

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 

Vuoden 2011 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Brittiläiset eroottiset elokuvat
Brittiläiset independent-elokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Tuusulan koulukeskus

Hyrylän koulukeskus sijaitsee Tuusulan kunnan Hyrylässä Tuusulanväylän ja Sahatien risteyksessä osoitteessa Sahatie 1. Koulukeskuksessa toimii kaksi oppilaitosta: Hyrylän yläaste ja Tuusulan lukion Hyrylän toimipiste (eli Hyrylän lukio).

Koulukeskus on yhtenäinen rakennus, jossa yläkoulun ja lukion välillä pystyy kulkemaan sisätilojen kautta. Muun muassa tietokoneluokka, ruokasali, liikuntasali ja auditorio ovat yläkoulun ja lukion yhteisiä tiloja.

Hyrylän koulukeskuksessa on kärsitty sisäilmaongelmista. Siksi opetusta on järjestetty väistötiloissa. Tuusulan kunnan suunnitelmissa on rakentaa uusi, oppilasmäärältään suurempi luokka-asteiden 0-9 koulukeskus Rykmentinpuistoon. Valmistuttuaan uusi koulukeskus korvaisi nyt sisäilmaongelmaiset sekä tiloiltaan vanhentuneet Hyökkälän ja Hyrylän koulukeskukset sekä tiloiltaan vanhentuneen Mikkolan koulun perusopetuksen sekä vaativan erityisopetuksen. Tuusulan teknisessä lautakunnassa kesäkuussa 2020 hyväksytyn tavoiteaikataulun mukaisesti Rykmentinpuiston koulukeskus rakennettaisiin vuosina 2022-2024 ja valmistuisi syksyksi 2024.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tuusulan lukion sivusto 
Tuusulan peruskoulut
Suomen lukiot
Paula Wilson

Paula Wilson on kemiönsaarelainen matkailuyrittäjä, koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän teki 1990-luvulla aloitteen Bengtskärin majakan kunnostamisesta. 

Hänen sisarensa on laulaja Sonja Lumme.

Teokset
 Skärgårdshavets miljövårdsområde och nationalpark: en presentation av nationalparkskommissionens betänkande. Åbolands skärgårdsförbund, 1976 
 Bengtskär: fyr, hem och slagfält. Schildt, 2001 ISBN 951-50-1196-5
 Bengtskär 26.7.1941: taistelun muisto elää = Bengtskär 26.7.1941 : minnet av striden lever, toim. Henri Terho ym. ; käännökset: Anssi Hynynen ja Paula Wilson, Turun yliopistosäätiö, 2001 ISBN 951-98458-3-6
 Bengtskär: majakka, koti ja taistelutanner; suom. Virpi Heino ja Paula Wilson, Schildt, 2001 ISBN 951-50-1204-X
 Röster från forntiden: gamla ortnamn berättar. Schildt, ISBN 978-951-50-1722-2 2007

Aiheesta muualla

Lähteet

Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Aurora-mitalin saajat
Catsuit

Catsuit () on polyvinyylikloridista tai lateksista tehty kokovartaloasu, joka on suunniteltu sekä miehille että naisille. Asuja valmistetaan moniin erilaisiin käyttötarkoituksiin. Catsuitit peittävät aina vähintään koko vartalon, mutta jotkut niistä voi peittää myös kädet tai jalat jalkapohjia myöten.

Joissakin valtioissa zentai-asuja kutsutaan myös catsuiteiksi, kuten Japanissa.

Jotkut ihmiset kokevat catsuitin seksuaalisesti kiihottavana.

Käyttö 
Catsuittien valmistusmateriaalin venyvyyden takia niitä käytetään aika monia aktiviteetteja harrastettaessa, kuten sukeltelussa, murtomaahiihdossa ja pyöräilemisessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Muodin historia
Fetissivaatteet
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Bassit

Bassit (Moronidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Pohjois-Amerikasta, Euroopasta ja Afrikan pohjoisrannikolta.

Lajit ja anatomia
Varhaisimmat bassien heimoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu alatertiäärikaudelle. Nykyään heimossa elää 6 lajia, jotka jaetaan 2 sukuun. Lajit ovat meribassi (Dicentrarchus labrax), täpläbassi (Dicentrarchus punctatus), amerikanbassi (Morone americana), juovabassi (Morone saxatilis), keltabassi (Morone mississippiensis) ja valkobassi (Morone chrysops). Kooltaan bassilajit ovat keskikokoisia tai suuria kaloja ja niiden pituus on tyypillisesti 45–180 cm. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja. Niillä on kaksi selkäevää, joista etummainen on piikikäs, ja pyrstöevä on haarautunut. Bassien suu on kookas ja hampaat ovat kooltaan pienehköt. Kalojen kylkiviiva ulottuu pyrstöön asti.

Levinneisyys
Basseista Morone-suvun lajeja tavataan Pohjois-Amerikassa ja Dicentrarchus-lajeja Euroopasta ja Afrikan pohjoisrannikolta. Osa lajeista ovat mereisempiä, kun toiset elävät murtovesissä ja myös makeissa vesissä. Monia heimon lajeja, kuten meribassia ja juovabassia on istutettu myös alkuperäisen levinneisyysalueen ulkopuolelle. Bassien ravintoa ovat pienemmät kalat ja selkärangattomat eläimet. Useat lajeista ovat suosittuja urheilukalastuksen kohteita, hyviä ruokakaloja ja eräitä niistä myös viljellään ravinnoksi.

Lähteet
Suomen jäkäläopas

Suomen jäkäläopas on vuonna 2011 Luonnontieteellisen keskusmuseon julkaisema jäkälien määritysopas. Sen ovat toimittaneet Soili Stenroos, Teuvo Ahti, Katileena Lohtander ja Leena Myllys.

Teos esittelee 481 jäkälätaksonia, mukaan lukien kaikki Suomesta tunnetut suurjäkälät ja eräitä yleisimpiä rupijäkäliä. Se on toistaiseksi laajin suomeksi julkaistu jäkälien määrityskirja. Suomen jäkäläopas sai vuoden 2011 Tieto-Finlandia-palkinnon.

Lähteet 
 Suomen Jäkäläopas [Lichen Flora of Finland] // NHBS.

Viitteet

Suomalaiset biologian tietokirjat
Vuoden 2011 kirjat
Frank Bough

Frank Bough (15. tammikuuta 1933 Fenton, Stoke-on-Trent – 21. lokakuuta 2020) oli brittiläinen televisiojuontaja, joka toimi muun muassa urheiluohjelmissa. Hän opiskeli Oxfordin Merton Collegessa.

Bough aloitti BBC-uransa 1960-luvulla ja työskenteli ohjelmissa Look North, Sportsview ja Grandstand. Vuonna 1964 hän alkoi juontaa BBC Sports Personality of the Year -show’ta, jota hänen kanssaan tuli juontamaan 1970–1980-luvuilla Harry Carpenter. Lisäksi Bough työskenteli Nationwide-ohjelmassa, ja vuodesta 1983 hän juonsi Selina Scottin kanssa Breakfast Timea. Hän jatkoi BBC-uraansa vuoteen 1988.

Bough myönsi vuonna 1988 viettäneensä aikaa prostituoitujen kanssa kokaiinijuhlissa, ja vuonna 1992 hänet kuvattiin menemässä sadomasokistien ”synninpesään” ja palaamassa sieltä. Hänellä todettiin maksasyöpä, ja hänelle ennustettiin vain viikkoja elinaikaa, mutta hän selvisi sairaudestaan vuonna 2001 suoritetun maksansiirron avulla.

Lähteet 

Brittiläiset juontajat
Televisiojuontajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Oulu 187

Oulu 187 oli alakulttuurin festivaali, joka järjestettiin Oulussa 18. heinäkuuta vuosina 2009–2012. Musiikkityylejä löytyi aina reggaesta rapiin. Festivaali kokosi yhteen artisteja, kaupunkitaidetta ja aktivismia. Oulu187 oli varsinkin nuorison suosiossa. 

Festivaalia mustamaalattiin mediassa huumemyönteiseksi tapahtumaksi. Vaikka huumepidätyksiä tapahtui, ne kaikki tapahtuivat kuitenkin tapahtumapaikan ulkopuolella.

Tapahtumassa on esiintynyt muiden muassa Asa, Julma-Henri ja paljon muita underground-artisteja.

Lähteet 

Musiikkitapahtumat Suomessa
Oulun musiikki
Tonava-komissio

Tonava-komissio on kansainvälinen järjestö, jonka tehtävänä on hallinnoida ja kehittää Tonavan liikennettä. Komissio perustettiin Belgradissa vuonna 1948, ja vuodesta 1954 sen päämaja on ollut Budapestissa. Komission jäsenmaat ovat Bulgaria, Itävalta, Kroatia, Moldova, Romania, Saksa, Serbia, Slovakia, Unkari ja Venäjä.

Komissio huolehtii siitä, että kaupallinen liikenne Tonavalla on sopusoinnussa sen jäsenmaiden etujen ja oikeuksien kanssa. Se pyrkii yhtenäistämään Tonavan liikennöintijärjestelmää, kuten säännöksiä, dokumentteja ja niiden tunnustamista, ja kehittämään liikenteen olosuhteita ja turvallisuutta. Komissio on mukana luomassa yhtenäistä järjestelmää koko Euroopan sisävesiliikenteseen.

Katso myös
 Euroopan sisävesiliikenteen säännöstö

Lähteet

Liikennehallinto
Tonavan vesistö
Vesiliikenne
Komissiot
Vuoden kaupunkilainen

Vuoden kaupunkilainen on Suomen pääkaupunkiseudulla toimivan Kaupunkitoimittajien yhdistyksen vuosittain tekemä valinta.

 1997 Jorma Marttinen
 1998 Brita Heikkilä
 1999 Ilkka Taipale
 2000 Juhani Merimaa
 2001 Ari Ahleskog
 2002 Saara E.Tolonen
 2003 Klara Morelius
 2004 Timo Purjo
 2005 Liisa Aalto
 2006 Ville Turkka
 2007 Bubi (huuhkaja)
 2008 Mirja Riihimaa
 2009 Martti Lappalainen
 2010 Sanna Lehtonen, Vailla vakituista asuntoa -yhdistys
 2011 Olli Sirén, ravintolapäivän nokkamies
 2012 Sara Ikävalko, tutkija.
 2013 Mervi Savo	
 2014 Mikko Särelä	
 2015 Saadia Radouai
 2016 Jaakko Blomberg
 2017 Jussi Laine
 2018 Vilma Vähämaa, Osallisuuden aika -yhdistyksen puheenjohtaja
 2019 Anneli Virtanen, vantaalainen asukasaktiivi
 2020 Orvokki Hyytinen
 2021 Jaakko Visuri, Ursan tulipallotyöryhmän jäsen

Lähteet 

Suomalaiset palkinnot
Tactical Force – erikoisjoukkue

Tactical Force – erikoisjoukkue on suoraan dvd:lle vuonna 2011 julkaistu kanadalainen toimintaelokuva. Sen pääosissa nähdään muun muassa WWE-painijatähti Stone Cold Steve Austin ja Michael Jai White. Elokuvan ikäraja on K-15.

Juoni
 
Kapteeni Tate (Austin) ja hänen SWAT-iskuryhmänsä saavat hoidettavakseen kaupan panttivankitilanteen. Tate aluksi yrittää vastahakoisesti neuvotella tilanteessa kidnappaajan kanssa ohjekirjan mukaan mutta toiminnanmiehenä aikoo silti hoitaa tilanteen sillä tutummalla keinolla eli ammuskelulla. Myöhemmin tästä raivostuneena iskuryhmän pomo määrää kapteeni Taten ja hänen ryhmänsä palkattomalle vapaalle ja FBI:n pitämälle koulutukselle, jossa käsitellään vaihtoehtoisia ratkaisuja panttivankitilanteissa.

Iskuryhmä suunta syrjäiselle lentokonehallille harjoittelemaan iskuryhmän toimintaa harjoitteluaseilla ja paukkupanoksilla mutta he eivät ole yksin. Samaan aikaan kaksi rikollisjengiä ovat tulleet hakemaan salaperäistä esinettä, jota kummatkin jengit jahtaavat. Kun yksi iskuryhmän jäsen tapetaan, kapteeni Tate on tiukan tilanteen edessä, koska heillä ei ole oikeita aseita tai viestimiä ja rikollisjengit yrittävät keinolla millä hyvänsä tappaa Taten ryhmän ja hankkia salaperäisen esineen.

Rooleissa 

Vuoden 2011 kanadalaiset elokuvat
Toimintaelokuvat
Karreinen

Karreinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Juho Karreinen (1881–1935), kirjailija
 Tapio Karreinen (1911–1982), kirjailija, Valkeakosken Sanomien päätoimittaja
Oiva Korhonen

Oiva Korhonen (28. heinäkuuta 1928 Suonenjoki – 27. toukokuuta 1992 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Korhosen vanhemmat olivat työmies Kalle Korhonen ja Elin Emilia Karhunen. Hän toimi peruskoulunopettajana muun muassa  Taivalkosken Metsäkylässä ja Jokijärvellä 1974–1980.

Teoksia 
 Kivasti korva suussa : romaani. Pohjoinen, Oulu 1974
 Runoja sormi suussa : runokokoelma. Tekijä, Ii 1975
 Joku laulaa metsässä : novelleja. Pohjoinen, Oulu 1978
 Mansikat, viikarit ja sortovallat : kertomus Kiiliäisen poikien viimekesästä : romaani. Alea-kirja, Helsinki 1982
 Talven täpliä : kertomuksia. O. Korhonen, Rautalampi 1984
 Syökö enkelit kauroja : kertomuksia. O. Korhonen, Oulu 1985

Lähteet 
 
 Suonenjokelaisia kirjailijoita
 KirjastoVirma : Taivalkoskelaisia kirjailijoita

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Lizard Dusk

Lizard Dusk on suomalaisen metallimusiikkia soittavan Tracedawn-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistaan 15. helmikuuta 2012 Skandinaviassa ja 17. helmikuuta muualla maailmassa. Lizard Dusk on yhtyeen ensimmäinen albumi uuden laulajan Niko Kalliojärven kanssa. Kappaleesta ”Breed Insane” on tehty myös musiikkivideo.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 43.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Niko Kalliojärvi – laulu
 Tuomas Yli-Jaskari – laulu, kitara
 Roni Seppänen – kitara
 Pekko Heikkilä – basso
 Perttu Kurttila – rummut
 Vili Itäpelto – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 7+
 Soundi:

Lähteet 

Tracedawnin albumit
Vuoden 2012 albumit
Luutalätkää

Luutalätkää () on vuonna 2002 kuvattu romanttinen komediaelokuva, joka keskittyy curlingiin. Elokuvan pääosia esittävät Paul Gross, Connor Price, Leslie Nielsen, Peter Outerbridge, Jed Rees, Kari Matchett, Molly Parker, Polly Shannon, Michelle Nolden ja James Allodi. Elokuvan on ohjannut Paul Gross.

Aiheesta muualla 
 

Romanttiset komediat
Vuoden 2002 kanadalaiset elokuvat
Urheiluelokuvat
Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja

Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja – Finska kyrkohistoriska samfundets årsskrift on vuodesta 1912 lähtien ilmestynyt kirkkohistorian alan tieteellinen aikakauskirja, jota julkaisee Suomen kirkkohistoriallinen seura. Vuosikirjassa julkaistaan vertaisarvioituja tutkimusartikkeleita sekä katsauksia ja arvosteluja. Kielinä ovat suomen ja ruotsin ohella lähinnä englanti ja saksa.

Historia 
Vuosikirjaa edelsi vuosina 1892–1910 aikakauskirja Suomen kirkkohistoriallisen seuran pöytäkirjat liitteineen – Finska kyrkohistoriska samfundets protokoll och meddelanden, jossa julkaistiin Suomen kirkkohistoriallisen seuran kokousten pöytäkirjat sekä kokouksissa pidetyt esitelmät. Seuran sihteeri, professori Jaakko Gummerus esitti johtokunnan kokouksessa toukokuussa 1911, että aikaisempi lukuvuosittain ilmestynyt julkaisusarja muutettaisiin vuosikirjaksi, joka ilmestyisi kalenterivuosittain. Johtokunta hyväksyi esityksen, minkä johdosta esitelmät ja tutkimusartikkelit siirtyivät liitteistä kirjan alkuun pääasiaksi ja pöytäkirjat vastaavasti liitteiksi.

Vuosikirjan historiassa 1920-luku oli synkkä kausi. Vuosina 1921–1929 ei painettu kirjasarjaa lainkaan, koska vähäiset taloudelliset resurssit pakottivat seuran keskittymään itsenäisten tieteellisten teosten kustantamiseen. Lisäksi Gummeruksen siirtyminen piispaksi ja uuden sihteerin, professori Martti Ruuthin lukuisat muut tehtävät haittasivat seuran julkaisutoimintaa.

Seuran apulaissihteerinä toiminut ylioppilas Martti A. Ruuth, sittemmin tohtori Martti Ruutu, auttoi julkaisusarjan uuteen nousuun 1930-luvun aikana. Hän toimitti nopeassa tahdissa 1920-luvulla rästiin jääneitä niteitä. Martti Ruudun kauden jälkeen vastuu julkaisusarjan toimittamisesta palasi muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta pitkäksi aikaa seuran sihteerille. Erityisen pitkään, lähes neljännesvuosisadan, toimittajana oli seuran sihteeri Hannu Mustakallio, joka jätti tehtävän vuonna 2003 siirtyessään Joensuun yliopiston kirkkohistorian professoriksi.

Kirja-arvostelut tulivat vuosikirjaan 1970-luvulla, ja sittemmin niiden merkitys on tasaisesti kasvanut. Ne saivat rinnalleen myös historiaa koskettavia kulttuuriarvioita 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, kun dosentti Mikko Ketola ja dosentti, sittemmin professori Tuija Laine toimittivat vuosikirjaa. Seuran sihteerin ja vuosikirjan toimittajan tehtävät ovat olleet jälleen erilliset vuodesta 2007. Vuosikirjan historian aikana monet niteet ovat ilmestyneet kaksois- tai kolmoisnumerona, mutta vuosikirjasta 2002 lähtien julkaisu on ilmestynyt vuosittain. 2010-luvulla vuosikirjalle on useimpina vuosina määritelty teema, joka nivoo yhteen artikkelit.

Vuosikirjan nykyiset toimittajat ovat teologian tohtori Petra Kuivala (vastaava toimittaja, artikkelit) ja teologian maisteri Annaleena Sevillano (kirja-arviot ja katsaukset).

Julkaisuvuodet ja toimittajat

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Vuosikirjan artikkelit vuodesta 1994 Elektra-palvelussa

Vuosikirjat
Aikakauskirjat
Kristinuskon historia Suomessa
Suomalaiset tietokirjat
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1974

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1974 pelattiin Leningradissa, Neuvostoliitossa. Turnauksen isäntämaa Neuvostoliitto voitti jokaisen pelinsä.

Lopputulokset

Ottelut

Palkinnot

Turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Frank Salive
Paras puolustaja:  Viktor Kucherenko
Paras hyökkääjä  Mats Ulander

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Tapio Virhimo
Puolustajat:  Jim Turkiewicz,  Paul McIntosh
Hyökkääjät:  Thomas Gradin,  Roland Eriksson,  Ismo Villa

Lähteet 

 Passionhockey - Matches internationaux des moins de 20 ans 1973/74 
 Hockeyarchives -  - Matches internationaux des moins de 20 ans 1973/74 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1974 jääkiekko
Neuvostoliiton jääkiekko
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1977

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1977 pelattiin Tšekkoslovakiassa ja ne olivat ensimmäiset viralliset nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Neuvostoliitto voitti turnauksen voittaen jokaisen pelinsä. Isäntämaa Tšekkoslovakia oli pronssilla. Hopeajoukkue Kanadaa edusti edellisvuoden Memorial Cupin voittaja Hamilton Fincups.

Turnaus

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Jan Hrabák
Paras puolustaja:  Vjatšeslav Fetisov
Paras hyökkääjä  Dale McCourt

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Alexander Tyzhunyk
Puolustajat:  Vjatšeslav Fetisov,  Risto Siltanen
Hyökkääjät:  Dale McCourt,  Igor Romashin,  Bengt-Åke Gustafsson

Lähteet 
 Artikkeli kisoista TSN:n sivuilla 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1977 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1977

Viitteet 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1977 jääkiekko
Tšekkoslovakian jääkiekko
Surf Ninjas

Surf Ninjas on vuonna 1993 kuvattu toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Ernie Reyes, Jr., Ernie Reyes, Sr., Nicolas Cowan, Rob Schneider, John Karlen, Kelly Hu, Tone Loc, Leslie Nielsen ja Neal Israel. Elokuvassa kaksi surffaajaa yrittävät kaataa diktaattorin saatuaan selville olevansa Etelä-Kiinan merellä sijaitsevan saaren prinssejä. Elokuvan on ohjannut Neal Israel.

Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
Kopimistiseurakunta

Kopimistiseurakunta () on Ruotsissa vuonna 2010 perustettu lähetystyötä tekevä uskonnollinen yhdyskunta.

Kopimistiseurakunnan keskeisiä opinkappaleita ovat informaatio ja sen jakaminen. Informaation kopiointi on sakramentti. Kopimismin lähetyssanoma kuuluu: "Kopioi ja levitä, kaikki tieto kaikille, minkä luonnonlait mahdollistavat, sitä älköön maallinen laki rajoittako."

Seurakunnan hengellinen johtaja ja lähetysvastaava on Isak Gerson.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kopimistiseurakunnan verkkosivut

Uskonnolliset ryhmät ja liikkeet
Uskonnot
Huonearalia

Huonearalia (Fatsia japonica) on alkuperältään japanilainen ikivihreä pensas araliakasvien (Araliaceae) heimossa.

Ulkonäkö 
Huonearalialla on isokokoiset, sormiliuskaiset, kiiltävät lehdet. Sitä kasvatetaan usein huonekasvina, se on yleensä kukkimaton viherkasvi. Huonekasvina se viihtyy viileällä, hieman varjoisalla paikalla ja vaatii kasvukaudella runsasta kastelua.

Lähteet 

Araliakasvit
Huonekasvit
Adelaide (Britannia)

Kuningatar Adelaide (Adelaide Amelia Louise Theresa Caroline, 13. elokuuta 1792 – 2. joulukuuta 1849) oli Yhdistyneen kuningaskunnan ja Hannoverin alueen kuningas Vilhelm IV:n puoliso. Etelä-Australian pääkaupunki Adelaide on nimetty hänen mukaansa. Hän syntyi Meiningenissa, Thüringenissa, nykyisen Keski-Saksan alueella. Adelaiden isä oli Saksi-Meiningenin herttua ja äiti Luise Eleonore, Hohenlohe-Langenburgin prinssi Christianin tytär.

Avioliitto 

Vuoden 1811 lopussa kuningas Yrjö III oli vajonnut mielisairauteen, mutta toimi vielä kuninkaana. Hänen perillisensä oli hänen poikansa, tuleva Yrjö IV, prinssihallitsija, joka toimi sijaishallitsijana jo isänsä eläessä. Vuonna 1817 prinssihallitsijan ainoa laillinen lapsi prinsessa Charlotte, tulevan kuningas Leopold I:n vaimo, kuoli synnytykseen. Prinsessa Charlotte oli toinen perimysjärjestyksessä. Hänen kuolemansa jälkeen oli todennäköistä etteivät kuningas tai prinssihallitsija tulisi saamaan enempää laillisia lapsia, joten Vilhelm ja muut Yrjö III:n pojat etsivät itselleen nopeasti puolisot, koska olisi todennäköistä, että joku heistä tulisi perimään kruunun ja perillinen jatkaisi linjaa.

Prinsessa Adelaide oli kotoisin pienestä eikä mitenkään erikoisesta saksalaisesta herttuakunnasta, mutta Vilhelmillä oli rajoitettu määrä prinsessaehdokkaita ja muiden neuvottelujen kaaduttua avioliitto Adelaiden kanssa sovittiin. Avioliitto oli kaatua kuitenkin siihen, että parlamentti päättikin leikata hänelle aiotun, avioliiton myötä kaavaillun määrärahakorotuksen. Adelaide vaikutti kuitenkin ihanteelliselta vaimoehdokkaalta, hän oli miellyttävä, kotia rakastava ja halukas hyväksymään Vilhelmin lehtolapset osaksi perhettä.

Adelaide ja Vilhelm avioituivat kaksoishäissä yhdessä Vilhemin veljen, Kentin herttua prinssi Edvardin ja hänen vaimonsa Victorian kanssa 11. heinäkuuta 1818 Kew'n palatsissa Surreyssa. Pari oli tavannut toisensa aiemmin vain kerran aiemmin ja Vilhelm oli 27 vuotta Adelaidea vanhempi. Epäromanttisista puitteista huolimatta pari asettui Hannoveriin, missä elinkustannukset olivat huomattavasti alhaisemmat kuin Iso-Britanniassa. Adelaide vaikutti Vilhelmin käytökseen positiivisesti, hän joi ja kiroili vähemmän ja hänestä tuli tahdikkaampi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 1792 syntyneet
Vuonna 1849 kuolleet
Prinsessat
Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Kuningataräidit
Nginx

Nginx (lausutaan kuten ”engine-x”) on WWW- ja proxy-palvelin, jota voi käyttää myös muun muassa reverse proxyna, load balancerina ja cachena.  Igor Sysojevin kehittämä ohjelmisto julkaistiin vuonna 2004, ja yritys Nginx Inc. perustettiin vuonna 2011.

Nginx OSS on avoimen lähdekoodin ohjelmisto, joka se on julkaistu BSD-lisenssillä. Nginx Plus puolestaan on OSS:lle perustuva maksullinen, tuettu ja ominaisuuksiltaan monipuolisempi versio. 

Nginx kehitettiin alun perin hakukone ja verkkoportaali Rambler.ru:n palvelimeksi. Ensimmäinen versio julkaistiin syksyllä 2004. Myöhemmin sen ovat ottaneet käyttöön myös Yandex, Mail.Ru ja VK.
Kehittäjät ovat saaneet tukea myös pääomasijoittajilta, kuten Michael Dellin MSD Capitalilta.

Maaliskuussa 2019 F5 Networks ilmoitti ostavansa NGINX Inc.:in 670 miljoonalla dollarilla, ja yrityskauppa toteutui saman vuoden toukokuussa. 

Joulukuussa 2019 poliisi ratsasi Nginx:n Moskovan toimistot, koska Rambler Group katsoo ohjelmiston kuuluvan itselleen ja Nginx:n rikkovan yhtiön oikeuksia. Sysojev oli työssä Ramblerilla 2000-luvun alussa ja perusti oman yhtiönsä jätettyään Ramblerin.

Netcraft arvioi elokuussa 2019, että 32 % kaikista aktiivisista nettisivuista käyttää Nginxiä palvelimenaan. Nginxin ollessa suosituin palvelin Apache sijoittui toiselle sijalle 29 %:n suosiollaan. 

Nginxin kehityksessä tavoitteena oli parempi suorituskyky kuin Apachella. Cloudflare on kehittänyt Pingoran, jolla se on korvannut Nginxin saadakseen paremman suorituskyvyn.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 Nginx, Inc.

Palvelinsovellukset
Vapaat ohjelmistot
DeStorm Power

DeStorm Power on yhdysvaltalainen muusikko, joka on perustanut DeStorm-nimisen YouTube-kanavan. Kanavalla on yli 1,2 miljoonaa tilaajaa ja kanavan yli 200 videota on näytetty lähes 140 miljoonaa kertaa. Videot ovat enimmäkseen komediallisia rap-lauluja.
Hänellä on myös toinen kanava, DeStormTV, johon hän lataa monenlaisia erilaisia videoita, kuten vlogeja ja kuntovinkkejä. Power on tehnyt yhteistyötä useiden YouTube-kuuluisuuksien kanssa, kuten Freddie Wong:in, Ray William Johnson:in, Nice Peter:in ja Mystery Guitar Man:in.

Aiheesta muualla
YouTube- kanava DeStorm
YouTube- kanava DeStormTV

Yhdysvaltalaiset muusikot
Yhdysvaltalaiset tubettajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Irene Vilvas

Aino Irene Pekkarinen (27. joulukuuta 1911 Kuopio – 5. toukokuuta 1971 Kuopio) oli suomalainen pankkivirkailija ja runoilija joka käytti nimimerkkiä Irene Vilvas.

Pekkarisen vanhemmat olivat räätäli Aaro Pekkarinen ja Johanna Julkunen. Hän suoritti keskikoulun Kuopion tyttölyseossa 1923–1929.

Teoksia 
Nimellä Irene Vilvas:
 16 runoa teoksessa Tähtiyö : ensikertalaisen uskonnollisia runoja ; toimittanut Lauri Pohjanpää. Kuva ja sana, Helsinki 1946
 Kevätihme : runoja. Gummerus 1948

Lähteet 
 
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliuografia : Irene Vilvas

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Kyllikki Kallas

Meri Kyllikki Lahtela, kirjailijanimi Kyllikki Kallas (15. maaliskuuta 1917 Räisälä – 22. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Kyllikki Kallas valmistui ylioppilaaksi vuonna 1938 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1955. 

Kyllikki Kallas oli naimisissa vuodesta 1936 kansanedustaja Olavi Lahtelan kanssa. Kirjailija Markku Lahtela ja elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Atro Lahtela ovat heidän poikiaan. Yleisradion entinen pääjohtaja ja entinen SDP:n puoluesihteeri Mikael Jungner on hänen tyttärenpoikansa ja kirjailija Silvo Lahtela sekä näyttelijä Johannes Lahtela hänen pojanpoikiaan.

Kyllikki Kallas herätti 1950-luvun lopulla huomiota Maalaisliiton silloista puoluesihteeriä Arvo Korsimoa ja eräitä muitakin puolueen näkyviä henkilöitä parodioineella näytelmällään Herra puoluesihteeri. Näytelmän ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa keväällä 1958. Keskeisissä rooleissa olivat Tauno Palo (puoluesihteeri), Matti Ranin (nuori idealisti) ja Maikki Länsiö (lehtinainen).

Teoksia 
 Herra puoluesihteeri : näytelmä. 1958
 Kolmastoista luku : romaani. Tammi 1961

Lähteet 
 
 Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1959, s. 62 ja 291. Helsinki: Otava, 1958.

Aiheesta muualla 
 Kolmastoista luku -romaani Kirjasampo.fi:ssä

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Siiri Juva

Siiri Sylvia Juva (sukunimi vuoteen 1935 Juvelius, 8. joulukuuta 1886 Antrea – 8. lokakuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjailija.

Juvan vanhemmat olivat komissioonimaanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), lähetyssaarnaaja ja diakoni Ester Juvelius (1876–1962) sekä näytelmäkirjailija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961). Siiri Juva toimi vanhempana lehtorina Turun tyttölyseossa.

Teoksia 
Nimellä Siiri Juva:
 Monsieur Vincent, évolution d'un saint. A. Tardy, Bourges 1939
 Pyhimys ja rakkaus : sosiaalihuollon isän Vincentius Paulilaisen romaani : (1581-1660). Suomen opiskelevan nuorison raittiusliitto, Helsinki 1957
Nimellä Siiri Juvelius:
 Miksi Rehtori harmaantui? : sekä seitsemän muuta partio- ja koululaisnäytelmää. Gummerus 1932
 Partiolaisten sotasaalis : 2-näytöksinen näytelmä. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja n:o 5. Helsinki 1933 
Nimimerkillä Sylvia Solki:
 Kun sydämet eroavat : romaani. Otava 1919

Lähteet 
 
 Mesterton.net : Siiri Juvan vanhemmat ja sisarukset

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet