joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Illja Kyva

Illja Volodymyrovytš Kyva (; s. 2. lokakuuta 1977) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen jäsenenä vuodesta 2019 erottamiseensa vuonna 2022 asti.

Kyva oli ehdolla vuoden 2019 presidentinvaalissa ja sai 5 869 ääntä. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan.

Vuonna 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan Kyva ilmaisi tukensa hyökkäykselle ja sanoi, että Venäjän toimet ”tuovat rauhaa ja toivoa”, ”länsi on natsismin innoittamana pannut Ukrainan polvilleen”, ”Ukraina tarvitsee vapautusta” ja että ”ukrainalaiset, valkovenäläiset ja venäläiset ovat yhtä kansaa, yhtä perhettä.”

3. maaliskuuta 2022 Kyva erotettiin Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen jäsenyydestä. 15. maaliskuuta 2022 Verh’ovna Rada päätti 335 äänellä erottaa hänet kansanedustajan virasta.

6. maaliskuuta 2022 valtakunnansyyttäjä Iryna Venediktova ilmoitti, että Kyvaa epäillään maanpetoksesta sekä yllytyksestä Ukrainan alueellisen koskemattomuuden loukkaamiseen.

Lähteet 

Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukrainalaiset poliitikot
Viljami Nieminen

Viljami Nieminen (s. 28. joulukuuta 2001 Denver, Colorado, Yhdysvallat) on suomalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Nieminen on kuitenkin taustaltaan keskushyökkääjä.

Ura 
Nieminen syntyi Yhdysvalloissa Coloradon Denverissä, kun hänen isänsä Ville pelasi tuolloin NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hän kuitenkin vietti lapsuutensa pääasiassa Tampereella ja on Tapparan kasvatti. Kaudella 2016–2017 Nieminen oli C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 12+15=27. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti B-nuorten SM-hopeaa.

Sioux City Musketeers varasi Niemisen 200. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2018. Hän aloitti kauden 2018–2019 Tapparan B-nuorissa, joiden kapteenina Nieminen toimi, kunnes lokakuussa 2018 hän siirtyi hänet varanneen Musketeersin USHL-joukkueeseen. Kaudeksi 2020–2021 Nieminen palasi Tapparan organisaatioon.

Kaudella 2021–2022 Nieminen debytoi miesten peleissä. Tammikuussa 2022 Tapparan U20-joukkue lainasi hänet Mestis-joukkue KeuPa HT:hen, jossa Nieminen pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä. Hän debytoi Tapparan SM-liigajoukkueessa, jossa Nieminen pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 16. maaliskuuta 2022 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Nieminen merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Topi Rönnin ja niin ikään vasta toista otteluaan pelanneen Oskari Luodon viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia. Niemisestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen Tapparaa pääsarjatasolla edustanut kolmannen sukupolven pelaaja, sillä myös hänen isänsä Ville ja isoisänsä Esa edustivat joukkuetta omilla pelaajaurillaan. Niemisestä tuli myös vasta Suomen pääsarjahistorian toinen samaa seuraa edustanut kolmannen sukupolven pelaaja aiemmin samalla kaudella Ässissä saavutukseen yltäneen Jami Virtasen jälkeen.

Nieminen teki kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Tapparan kanssa.

Muuta 
Niemisen hyökkääjänä pelannut isä Ville on Stanley Cup -voittaja (Colorado Avalanche 2001) ja olympiahopeamitalisti (Torino 2006), joka on myöhemmin tehnyt valmennusuraa SM-liigassa ja Ruotsissa. Viljamilla on myös pikkusisko Ulla ja pikkuveli Veikko. Sisarusten jo edesmennyt isoisä Esa Nieminen pelasi 1960- ja 1970-luvuilla puolustajana SM-sarjaa Tapparassa ja Hilparassa. Viljamin äidinäiti on entinen Suomen naisten maajoukkuehyökkääjä Anne Nurmi. Hänen serkkunsa Linnea Melotindos pelaa hyökkääjänä Naisten Liigaa Tampereen Ilveksessä.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Tapparan pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Diamond Star Halos

Diamond Star Halos on brittiläisen rock-yhtye Def Leppardin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Kick" ja "Take What You Want" ja "Fire It Up".

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joe Elliott - laulu
 Rick Savage - basso
 Phil Collen - kitara
 Vivian Campbell - kitara
 Rick Allen - rummut

Arvostelut 
 Imperiumi: 8-/10
 Metalliluola: 8+/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Def Leppardin albumit
Eliittikisat 1990

Eliittikisat järjestettiin vuonna 1990 kuudella paikkakunnalla: Torniossa, Lapinlahdella, Lappeenrannassa, Lahdessa, Pieksämäellä ja Lohjalla.

Osakilpailut

Saarijärvi

Saarijärvenn eliittikisat järjestettiin 23. kesäkuuta 1990.

Miehet

Naiset

Lapinlahti

Lapinlahtidenn eliittikisat järjestettiin 24. kesäkuuta 1990.

Miehet

Naiset

Lappeenranta

Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 9. heinäkuuta 1990.

Miehet

Naiset

Lohja

Lohjan eliittikisat järjestettiin 29. heinäkuuta 1990.

Miehet

Naiset

Lahti

Lahden eliittikisat järjestettiin 9. elokuuta 1990.

Miehet

Naiset

Pieksämäki

Pieksämäen eliittikisat järjestettiin 12. elokuuta 1990.

Miehet

Naiset

Tampere

Tampereen eliittikisat järjestettiin 4. syyskuuta 1990.

Miehet

Naiset

Loppupisteet

<div style="float:left;text-align:left;padding-right:15px">
Keihäänheittäjä Seppo Räty oli Eliittikisasarjan voittaja ansaiten voitostaan 50 000 markkaa.

Miehet

Naiset

Lähteet 

Eliittikisat
Vuoden 1990 yleisurheilu

Lähteet 

Eliittikisat
Vuoden 1990 yleisurheilu
Jean Philippe

Jean Philippe Gargantiel (s. 1930) on ranskalainen laulaja. Philippe edusti Ranskaa vuoden 1959 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Oui, oui, oui, oui ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi. Philippe esiintyi laulajana vuoden 1960 elokuvassa Jazz Boat. Philippe palasi Eurovision laulukilpailuun Sveitsin edustajana vuonna 1962 kappaleella Le retour ja sijoittui jaetulle kymmenennelle sijalle. Philippe oli ensimmäinen artisti, joka oli edustanut Eurovision laulukilpailussa kahta eri maata.

Lähteet

Ranskalaiset laulajat
Ranskan euroviisuedustajat
Sveitsin euroviisuedustajat
Vuoden 1959 euroviisuedustajat
Vuoden 1962 euroviisuedustajat
Vuonna 1930 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Ansgar Gabrielsen

Ansgar Gabrielsen (s. 21. toukokuuta 1955 Mandal) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1993–2005 ja toimi Norjan elinkeino- ja kauppaministerinä vuosina 2001–2004 sekä terveysministerinä vuosina 2004–2005. Vuosina 1987–1993 hän oli Lindesnesin pormestari.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ansgar Gabrielsen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla 

Norjan ministerit
Vuonna 1955 syntyneet
Pormestarit
Elävät henkilöt
Selander

Selander on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Edvard Selander (1853–1928), suomalainen matemaatikko ja antroposofi
 Robert K. Selander (1927–2015), yhdysvaltalainen mikrobiologi, evoluutiobiologi ja ornitologi
 Sten Selander (1891–1957), ruotsalainen kirjailija, kriitikko ja kasvitieteilijä
 Sven Selander (1894–1939), suomalainen jääkärieverstiluutnantti
 Wäinö Selander (1886–1973), suomalainen liikemies, maanviljelijä ja kirjailija
Bonnier (suku)

Bonnier on ruotsalainen kirjankustantajasuku, joka on kotoisin Tanskasta. Adolf Bonnier (1806-67) perusti kirjakaupan ensin Göteborgiin ja sitten Tukholmaan. Kirjakaupan ohella hän harjoitti kustannusliikettä. Hänen poikansa Isidor Adolf (s. 1843) myi kirjakaupan ja jatkoi kustannusliikettä. Vuonna 1904 liike kaupan kautta siirtyi Adolf Bonnierin veljenpojalle Karl Otto Bonnierille (s. 1856) ja yhdistyi tämän isän perustamaan kustannusliikkeeseen, josta näin tuli Skandinaavian suurimpia kustannusliikkeitä.

Lähteet

Ruotsalaiset suvut
Juutalaiset suvut
Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta

Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta () on ukrainalainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1995 presidentti Leonid Kutšman ukaasilla. Ritarikunnan tunnukset on suunnitellut ukrainalainen taiteen professori Valeri Švetsov.

Ritarikunnassa on viisi luokkaa:

  I luokka
  II luokka
  III luokka
  IV luokka
  V luokka

Lähteet 

Ukrainan kunniamerkit
Ritarikunnat
Ukrainan korkein oikeus

Ukrainan korkein oikeus () on Ukrainan korkein tuomioistuin. Sen asemasta säädetään yleisellä tasolla Ukrainan perustuslaissa ja toiminnasta tarkemmin laissa.

Korkein oikeus koostuu viidestä osastosta: 

 korkeimman oikeuden suurkamari ()
 hallinto-oikeudellinen kassaatio-oikeus ()
 kauppaoikeudellinen kassaatio-oikeus ()
 rikosoikeudellinen kassaatio-oikeus ()
 siviilioikeudellinen kassaatio-oikeus (),

Korkeimman oikeuden tuomarit valitsee korkein oikeusneuvosto ja nimittää virallisesti presidentti. Lokakuussa 2021 korkeimman oikeuden tuomareita oli 169. Tuomarit valitsevat keskuudestaan korkeimman oikeuden puheenjohtajan. Puheenjohtajana on 1. joulukuuta 2021 lähtien toiminut Vsevolod Knjazjev.

Puheenjohtajat 
Korkeimman oikeuden puheenjohtajina ovat toimineet

 Oleksandr Jakymenko (1991–1993)
 Heorhi Butenko (1993–1994)
 Vitali Boiko (1994–2002)
 Vasyl Maljarenko (2002–2006)
 Vasyl Onopenko (2006–2011)
 Petro Pylyptšuk (2011–2013)
 Jaroslav Romanjuk (2013–2017)
 Valentyna Daniševska (2017–2021)
 Vsevolod Knjazjev (2021–)

Lähteet 

Ukrainan politiikka
Arkadi Fylypenko

Arkadi Dmytrovytš Fylypenko (, ; 8. tammikuuta 1912 Puštša-Vodytsja – 24. elokuuta 1983) oli ukrainalainen säveltäjä.

Fylypenko oppi kouluaikanaan soittamaan useita soittimia. Vuonna 1926 hän aloitti jokikuljetuksen kurssin suorittamisen. Valmistuttuaan hän aloitti työskentelyn laivanrakennustehtaassa, mutta vapaa-ajallaan hän esiintyi harrastelijateatteriesityksissä ja ohjasi niitä. Fylypenko saavutti paikallisen musiikkikoulun johtaja, säveltäjä Ilja Vilenskin huomion ja pääsi tämän kouluun. Siellä hän oppi soittamaan pianoa ja suoritti musiikin teorian sekä sävellyksen opintoja. Samanaikaisesti hän jatkoi tehtaalla työskentelyä. Fylypenko edistyi nopeasti, ja Vilenski lähetti tämän Mykola Lysenkon musiikki-instituuttiin, josta Fylypenko lopulta sai luvan täysiaikaiseen opiskeluun. Fylypenkon pääasialliset opettajat olivat Levko Revutskyi, Viktor Kosenko ja Borys Ljatošynskyi.

Fylypenko valmistui musiikki-instituutista vuonna 1939. Hän joutui tämän jälkeen puna-armeijan palvelukseen, mutta onnistui pysymään toisen maailmansodan ajan sotilasorkesterissa. Sodan päätyttyä Fylypenko loi uraa säveltäjänä Kiovassa. Hän sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon toisesta jousikvartetostaan vuonna 1948. Fylypenko oli yksi Ukrainan säveltäjäliiton organisoijista. 1950-luvun puolessavälissä hän toimi sen toimeenpanevana sihteerinä ja varapuheenjohtajana.

Fylypenkon tuotantoon kuuluu jousikvartettoja, muita kamarimusiikkiteoksia, sinfonioita, ooppera ja sadoittain lauluja. Kenties suurimman maineensa Neuvostoliitossa Fylypenko kuitenkin saavutti elokuvamusiikilla. Hän sävelsi musiikin muun muassa elokuvaan Korolevstvo krivyh zerkal (1963).

Lähteet 

Ukrainalaiset säveltäjät
Neuvostoliittolaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Elokuvasäveltäjät
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Janne Mäkitalo

Janne Mäkitalo on (s. 1967) suomalainen everstiluutnantti, sotatieteen tohtori ja operaatiotaidon ja taktiikan dosentti. Hän toimi vuonna 2022 Maanpuolustuskorkeakoulussa sotataidon laitoksella sotilasprofessorina opetusalanaan suomalainen sotilastaito.

Pioneeriupseerina hän on aiemmin palvellut koulutuskeskuksen johtajana Maasotakoulussa ja Satakunnan pioneeripataljoonan komentajana. Mäkitalo on toiminut myös Maanpuolustuskorkeakoulun sotahistorian pääopettajana ja Maavoimien tutkimuskeskuksen johtajana. Dosentuuri hänellä on Maanpuolustuskorkeakoulusta, josta hän myös väitteli tohtoriksi 2012.

Julkaisuja
 Väitös:

Lähteet 

Suomalaiset upseerit
Elävät henkilöt
Maanpuolustuskorkeakoulun professorit
Sol Invictus (albumi)

Sol Invictus amerikkalaisyhtye Faith No Moren seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 19. toukokuuta 2015.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Kaaoszine: 9/10
 Keskisuomalainen: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Faith No Moren albumit
Vuoden 2015 albumit
Mark Galeotti

Mark Galeotti on professori ja tietokirjailija. Häntä pidetään yhtenä maailman arvostetuimmista Venäjän-tutkijoista. Hänen tutkimuskohteitaan ovat nyky-Venäjä, turvallisuus ja kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus.

Vuonna 1987 Galeotti valmistui maisteriksi historiasta Cambridgen yliopiston Robinson Collegesta ja vuonna 1991 valtiotieteen tohtoriksi LSE:stä. Hänen väitöskirjansa käsitteli Afganistanin sodan vaikutusta Neuvostoliiton ja Venäjän politiikkaan ja yhteiskuntaan.  

Galeotti on toiminut professorina New Yorkin yliopistossa ja Kaarlen yliopistossa. Hän on Mayak Intelligence -ajatushautomon johtaja ja UCL:n kunniaprofessori. Hän on toiminut myös HeroQuest-lehden päätoimittajana.

Julkaisuja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Galeottin blogi "In Moscow’s Shadows"

Professorit
Brittiläiset tietokirjailijat
Pecetto di Valenza

Pecetto di Valenza () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Alessandrian maakunnan. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1 173 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Piemonten kaupungit
Alessandrian maakunnan kunnat
Elis Erlandsson

Elis Alfred Erlandsson (23. huhtikuuta 1884, Tukholma, Ruotsi - 15. tammikuuta 1965) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Erlandsson tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui teologian kandidaatiksi Upsalassa 1912. Hän toimi pappina Nyköpingin Alla Helgona-seurakunnassa vuosina1914-52. Rovastin arvonimen hän sai 1948. 

Hän teki vuonna 1922 opintomatkan Englantiin, jossa sai vaikutteita kirkollisesta elämästä ja anglikaanisesta teologiasta. Hän käänsi kotiin palattuaan Charles Coren antologian "God in Christ" tarkoituksenaan tehdä englantilaista korkeakirkollisuutta tunnetuksi Ruotsissa. Hän oli perustamassa 1916 Sankt Sigfrids Brödraskap - seuraa. Hän otti osaa keskusteluihin Ruotsin kirkon virsikirjan uudistamisesta 1920-luvulla ja hänen kirjoittamiaan virsiä julkaistiin Samuel Gabrielssonin julkaisemassa "Unga Psalmer" kokoelmassa 1919.

Erlandsson oli merkittävä henkilö Nyköpingin kulttuurielämässä ja hän kirjoitti runoja koko elämänsä ajan. Hän julkaisi useita runokokoelmia, kuten "Lustgården" (1909), "Poesis sacra" (1918), "Adoratio" (1937), "Befriaren" (1939), "Altaret" (1954), "Liknelser" (1955), "Glädjen" (1956), "Lyssna, lyda2 (1957), "Vindar vågor" (1959), "Solvända2 (1961), "Förseglade brev" (1962), "Hemkomsten" (1966)

Kaksi Erlandssonin kirjoittamaa virttä on julkaistu Ruotsin kirkon virsikirjassa:

 Virsi 392 "Det heliga bröd på altarbordet vilar" (1935, julkaistu Gunnar Rosendalin rukouskirjassa "Den bedjande kyrkan" 1939), suomenkielisessä virsikrijassa se on virsi "On armon leipä tuotu alttarille", suom. Anna-Mari Kaskinen 1997, säv. Lars Edlund 1965.
 Virsi 548 "När inför din dom jag stod" (ilmestyi postuumisti runokokoelmassa HemkoL

Lähteet 

 Ruotsalaiset virsirunoilijat
 Vuonna 1884 syntyneet
 Vuonna 1965 kuolleet
 Ruotsalaiset papit
Shaun (tubettaja)

Shaun on brittiläinen vasemmistolainen tubettaja, joka tuottaa pääasiassa politiikkaan liittyviä videoesseitä. Hänen videonsa kritisoivat muun muassa neoliberalismia, antifeminismiä ja alt-rightia. Shaunin katsotaan usein kuuluvan BreadTube-yhteisöön, mutta hän on itse kiistänyt tämän. Hänen YouTube-kanavallaan on yli puoli miljoonaa tilaajaa, ja yhteensä noin 50 miljoonaa näyttökertaa.

Shaunin videoiden visuaalinen tyyli on yleensä pelkistetty, eikä hän esiinny videoilla omilla kasvoillaan. Hänen kanavansa tunnuksena on pääkallo, joka on ironinen viittaus äärioikeistolaiseen internet-persoona Davis Auriniin. Shaunin videot ovat tavanomaisia YouTube-videoita pidempiä, ja hän on tunnettu monipuolisesta ja yksityiskohtaisesta argumentoinnistaan.

Shaun on tehnyt videoita, jotka käsittelevät muun muassa vuoden 2017 Unite the Right Rallya, The Bell Curve-kirjan tieteellistä rasismia, valkoista ylivaltaa sekä Hiroshiman ja Nagasakin pommituksia. Hän on tunnettu lisäksi videosarjastaan How PragerU Lies to You, joka kritisoi konservatiivista PragerU-kanavaa. Polygon-lehti nimesi Shaunin videon ”Doom: The Fake Outrage” yhdeksi vuoden 2018 parhaimmista videoesseistä.

Katso myös 
 ContraPoints
 Hbomberguy

Lähteet 

Brittiläiset tubettajat
Vasemmistolaiset tubettajat
Elävät henkilöt
Tunnistamattomat henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Vsevolod Knjazjev

Vsevolod Serhijovytš Knjazjev (; s. 25. toukokuuta 1979) on ukrainalainen lakimies ja tuomari, joka on 1. joulukuuta 2021 lähtien toiminut Ukrainan korkeimman oikeuden puheenjohtajana.

Knjazjev opiskeli Mykolajivin humanitaarisessa instituutissa ja Odessan oikeustieteellisestä akatemiassa. Hänestä tuli laillistettu asianajaja vuonna 2001, ja hän työskenteli oikeusavustajana, luennoitsijana ja lakimiehenä. Vuonna 2013 hänet nimitettiin tuomariksi Mykolajivin aluen hallinto-oikeuteen, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 2015–2017. Marraskuussa 2017 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden suurkamarin tuomariksi.

Korkeimman oikeuden puheenjohtajan Valentyna Daniševkan nelivuotiskauden lähestyessä loppuaan Knjazjev valittiin hänen seuraajakseen 22. lokakuuta 2021 pidetyssä korkeimman oikeuden täysistunnossa. Suljetulla lippuäänestyksellä toimitetussa vaalissa 169 korkeimman oikeuden tuomarista häntä äänesti puheenjohtajaksi 98. Tuomareista 49 äänesti Volodymyr Pohrebnjakia, joka on ollut kauppaoikeudellisen kassaatio-oikeuden tuomari vuodesta 2012 lähtien, ja seitsemän äänesti Oleh Tkatšukia, joka on ollut siviili- ja rikoserityisylioikeuden tuomari vuodesta 2010 lähtien. Yhdeksän tuomaria äänesti tyhjää. Knjazjev aloitti virassaan 1. joulukuuta 2021.

Lähteet 

Ukrainalaiset tuomarit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Johan Possieth

Johan Possieth (31. joulukuuta 1667, Säbende, Söderby Karl, Uplanti, Ruotsi - 27. heinäkuuta 1728, Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja oppinut kirjailija.

Possieth opiskeli Upsalassa, toimi kotiopettajana sekä vihittiin papiksi 1698. Hän toimi kreivi Fabian Wreden kotisaarnaajana vuodesta 1700, sotilaspappina vuodesta 1705, kuninkaan hovisaarnaajana vuodesta 1709 ja vuodesta 1722 Riddarholmenin sekä Bromman kirkkoherrana. Hän oli tiukan puhdasoppisuuden kannattaja ja pietismin ankara arvostelija. Hän on ilmiantanut viranomaisille Nackan Sicklassa seuroja pitäneitä pietistejä 1723. Heidän joukossaan on ollut myös Suomesta lähteneitä turvapaikkaa etsineitä pietismin kannattajia, mm. Suomen kirkkohistoriassa mainitut oululaiset veljekset Jaakko ja Eerik Eriksson.

Possiethia pidettiin oman aikansa parhaana saarnaajana. Hän julkaisi useita hartauskirjoja, ruumissaarnoja, yli 2000 saarnaa sekä ruotsin- ja latinankielisiä runoja. Vuonna 1709 julkaistiin hartauskirjan nimeltä "Vera Via Vitae Eller En Rätt Wäg til thet Ewiga Lifet". Kirja oli alkuaan tanskalainen, Riben piispan Jens Diensen Jersinin hartauskirja ja se oli ilmestynyt jo 1683. Vuoden 1709 painoksessa oli Possiethin kirjoittama johdanto ja kirja päättyi runoon, jonka alkusanat olivat ”I Jesu namn, med Jesu nåd”. Runo oli akrostikon, sen 13 säkeistön alkusanojen alkukirjaimet muodostivat nimen Iohan Possieth, ja tämän mukaan virren tai runon tekijäksi on mainittu Possieth, joskin siitä ei ole täyttä varmuutta. Se voi olla myös Possietille omistettu onnitteluruno, koska hän tuona vuotena oli nimitetty hovisaarnaajaksi.

Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjan yksisäkeistöinen virsi 498 "Ett, Jesus, än påminner jag" on kyseisen runon viimeinen säkeistö ja tullut vuoden 1939 virsikirjaan. Virren tekstin on muokannut K. G. Hildebrand 1983. Suomenkielisessä virsikirjassa se on Anna-Maija Raittilan 1999 tekemänä käännöksenä "Vain yhtä pyydän, Jumala". Virren sävelmä on Philipp Nicolain koraali "Wie schön leuchtet der Morgenstern".

Lähteet 

 Ruotsalaiset virsirunoilijat
 Vuonna 1667 syntyneet
 Vuonna 1728 kuolleet
 Ruotsalaiset papit
Jäähyväiset ilman suudelmia

Jäähyväiset ilman suudelmia on vuonna 1995 MTV:llä esitetty Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen televisiosarja. Sarja perustuu Pentti Kirstilän Lauri Hanhivaara -dekkareihin.

Näyttelijät

Aiheesta muualla

Lähteet 

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Brandon Hagel

Brandon Hagel (s. 28. elokuuta 1998 Saskatoon, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hagel pelaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningissa.

Ura

Seuraura
Maaliskuussa 2022 Chicago Blackhawks treidasi Hagelin ja vuosien 2022 ja 2024 neljännen kierroksen varausvuorot Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Taylor Raddyshiin, Boris Katchoukiin sekä vuosien 2023 ja 2024 ensimmäisen kierroksen varausvuoroihin.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Tampa Bay Lightningin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Valgerd Svarstad Haugland

Valgerd Svarstad Haugland (s. 23. elokuuta 1956 Kvam) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa entinen puheenjohtaja (1995–2004). Hän istui suurkäräjillä vuosina 1993–2005 ja oli Norjan lapsi- ja perheministeri vuosina 1997–2000 sekä kulttuuri- ja kirkkoministeri vuosina 2001–2005. Vuodesta 2011 hän on toiminut maaherrana ensin Oslossa ja Akerhusissa (2011–2018) ja lääniuudistuksen jälkeen Oslossa ja Vikenissä (2019–).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Valgerd Svarstad Haugland Norjan suurkäräjien verkkosivuilla 

Norjan ministerit
Norjan maaherrat
Norjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Qanun

Qanun (myös muodossa kanun, ganoun,kanoon), (; ; ; , qanun; , qānūn; ; ; ;  ) on ikivanha ja yhä yleisessä käytössä oleva perinteinen koteloitu näppäilykielisoitin Lähi-idässä, Keski-Aasiassa, Pohjois-Afrikassa, Kaukasuksella, Turkissa, Balkanilla ja Ukrainassakin. Qanun oli alun perin muutamakielinen, mutta on laajentunut sittemmin monikielisemmäksi ja eri variaatioiksi. 

Mahdollisesti itä-baltialaiset kannel-soittimet ovat kehittyneet, niitä paljon varhaisemmasta, jo Mesopotamiassa ainakin 3000 vuotta sitten lähtien jo soitetusta qanunista, joka on kulkeutunut Kaukasuksen kautta mahdollisesti Baltiaankin. Siihen viittaa myös kanun- ja kannel-nimien samankaltaisuus, sekä se että qanunia soitetaan perinteisesti myös Armeniassa, Georgiassa, Azerbaizanissa ja Ukrainassa.

Historiaa

Varhainen historia 
Qanun tunnetaan jo 2000 vuotta ennen nykyajanlaskun alkua arkeologisista löydöistä antiikin Assyrian Nimrud-kaupungista, Mesopotamiasta ja se mainitaan myös juutalaisten toora-kirjoituksissa Babylonian vankeudesta, antiikin Iranin (Persian) myötä vapautumisen kertomuksissa.

Qanunin soitto 
Qanunia soitetaan soolona tai yhtyeessä, sekä perinteisessä että -konserttimusiikissa ja usein myös moderneissakin musiikkikappaleissa. Qanunia pidetään vaakatasossa pöydällä tai telineellä tai perinteisesti myös sylissä. Qanunia näppäillään molemmin käsin kahdella plektramaisella tikulla (yksi kummallekin kädelle etusormissa) tai sormin kynsillä, ja sillä on kolmen ja puolen oktaavin vakioääniala A2:sta E6:een, jota voidaan laajentaa alas F2:een ja ylös G6:een, yleensä jos kyseessä on arabialainen qanun-soitinmalli. 

Qanun on usein nimenomaan naismuusikoiden soitin Lähi-idän orkesterimusiikissa.

Tunnettuja qanun-soittajia

Arabimaista ja Iranilaismaat 
 Farah Fersi 
 Maya Youssef 
 Hesen Kanjo 
 Rastak -yhtye, jossa qanun-soittajina Sahar Rashidi ja Saba Jamali (Iranista) 
 Muhammad al-Akad (1850-1930) 
 Mustafa Rada- (1890-1952) 
 Ibrahim al-Arian (1898-1953) 
 Hamza Marihi 
 Hisham Shami 
 The Itch Tujan 
 Yosef Zarur (1902-1969)

Turkista 
 Master Aytac Dogan (Taksim trio) 
 Kanuni Haci Arif Bey (1862-1911) 
 Hasan Ferit Alnar 
 Vecihe Darya 
 Ahmet Yatman 
 Erol Deran 
 Ahmet Meter 
 Ruhı Ayangıl 
 Tahir Aydoğdu 
 Halil Karaduman 
 Mumin Sesler 
 Göksel Baktagir

Katso myös  
 Kantele
 Koto (soitin) 
 Santur
 Arabialainen musiikki

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Syyrialainen qanun-soittaja Maya Youssef palkittiin The Nationalnews 
 Qanun-soitin ArabAmerica
 Qanunin rakentaminen JohnVergaraMusic 
 Qanun-soittimesta GeorgeDimitriSawa 
 Middle Eastern Orchestra, Helsinki, 2019-, jossa mukana myös qanun-soitin) Finnish Music Quarterly

Kielisoittimet
Arabialainen musiikki
Antti Sinivuori

Antti Sakari Sinivuori, aiemmin Stenberg, (22. lokakuuta 1908 Janakkala – 7. toukokuuta 1988 Jyväskylä) oli suomalainen rakennusmestari, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.

Sinivuoren vanhemmat olivat tehdastyöntekijä, muurari, tilanomistaja Kustaa Enok Sinivuori, aiemmin Stenberg, ja Iida Maria Palander. Hänen puolisonsa olivat vuosina 1933–1979 Irma Julia Saveljev ja vuodesta 1979 Saara Mutanen. Sinivuori valmistui rakennusmestariksi Helsingin teknillisestä koulusta ja toimi sitten vuodesta 1933 veljensä Sulo Sinivuoren konepajan palveluksessa. Vuosina 1937–1938 hän oli Valtion Tykkitehtaan työmaan rakennusmestari Jyväskylässä.

Ensimmäisen oman rakennusyrityksensä Sinivuori perusti jo vuonna 1939, mutta oli sitten sota-aikana muun muassa linnoitustyömaiden ja aseteollisuuden palveluksessa. Sotien jälkeen vuosina 1944–1946 hän oli isänsä nimissä asutustilojen luovutusmies Alastarossa ja vuosina 1945–1947 Teollisuus- ja Rakennus -yhtiön palveluksessa, kunnes perusti vuonna 1948 Kerrostyö-yhtiön. Siitä kehittyi valtakunnallisestikin merkittävä rakennusyritys, joka toteutti asuin-, liike-, teollisuus- ja julkisia kohteita. Enimmillään yrityksen palveluksessa oli 800 työntekijää. 

Sinivuori tunnettiin myös rakennusalan osaamisen edistäjänä ja tukijana. Hän oli Jyväskylän tähtitieteellisen yhdistyksen perustajia ja lahjoitti yhdistykselle sen ensimmäisen kaukoputken ja oman tähtitornin, jonka hänen yhtiönsä rakensi. Sinivuori oli myös perustajaosakas Höyrylaiva Oy Päijännematkailu -yhtiössä, jonka toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana hän työskenteli muun ohella. Teollisuusneuvoksen arvonimen Sinivuori sai vuonna 1971. Myös hänen veljensä Sulo Sinivuori sai saman arvonimen.

Lähteet

Suomalaiset rakennusmestarit
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset lahjoittajat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Andrew Ridgeley

Andrew John Ridgeley (s. 26. tammikuuta 1963) on englantilainen laulaja, lauluntekijä ja levytuottaja, joka tunnetaan parhaiten 1980-luvulla toimineesta pop-duosta Wham!.

Lähteet 

Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Englantilaiset kitaristit
Englantilaiset laulajat
Bahrainin Grand Prix 2022

Bahrainin Grand Prix 2022 (virallisesti Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix 2022) oli Formula 1 -kauden  avausosakilpailu, joka ajettiin 20. maaliskuuta Bahrainin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Tulokset

Aika-ajot

Kilpailu 

 † – Kuljettaja keskeytti, mutta sai tuloksen ajettuaan 90 % kilpailun pituudesta.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Muuta 
 Guanyu Zhoun uran ensimmäinen kilpailu.
 Alexander Albonin ensimmäinen kilpailu Williamsilla.
 Valtteri Bottaksen ensimmäinen kilpailu Alfa Romeolla.
 Nico Hülkenbergin ensimmäinen kilpailu Aston Martinilla.

Lähteet 

Bahrainin Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2022
Spiritual Genocide

Spiritual Genocide on Destructionin studioalbumi, joka julkaistiin 23. marraskuuta 2012.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 6/10
 Kaaoszine: 10/10
 Soundi:

Lähteet 

 

Destructionin albumit
Vuoden 2012 albumit
Under Attack (Destructionin albumi)

Under Attack on Destructionin studioalbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2016.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Kaaoszine: 7½/10
 Soundi:

Lähteet 

 

Destructionin albumit
Vuoden 2016 albumit
Thrash Anthems II

Thrash Anthems II on Destructionin studioalbumi, joka julkaistiin 10. marraskuuta 2017.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 6+/10

Lähteet 

 

Destructionin albumit
Vuoden 2017 albumit
Born to Perish

Born to Perish on Destructionin studioalbumi, joka julkaistiin 9. elokuuta 2019.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 7½/10
 Kaaoszine: 4+/10
 Soundi:

Lähteet 

 

Destructionin albumit
Vuoden 2019 albumit
Diabolical

Diabolical on Destructionin studioalbumi, joka julkaistiin 8. huhtikuuta 2022.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  (G.B.H. cover)

Arvostelut 
 Inferno: 
 Soundi:

Lähteet 

 

Destructionin albumit
Vuoden 2022 albumit
Jäähyväiset ilman kyyneleitä

Jäähyväiset ilman kyyneleitä on vuonna 1999 YLE TV2:lla esitetty Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen televisiosarja. Sarja perustuu Pentti Kirstilän samannimiseen Lauri Hanhivaara -dekkariin.

Sarjassa ylikonstaapeli Hanhivaara viettää juhannusta mökillään ja selvittää naapurimökillä tapahtunutta murhaa.

Näyttelijät

Lähteet 

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Kultakala (televisiosarja)

Kultakala on suomalainen kahdeksaosainen draamasarja, jonka päähenkilöinä ovat Katariina Kaitueen esittämä Alzheimerin tautiin sairastuva seurapiirikampaaja ja hänen tyttärensä, jota esittää Miila Virtanen. Sarja kertoo äidin ja tyttären suhteesta ja siitä, miten kaikki muuttuu äidin diagnoosin myötä. 

Sarja julkaistiin Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa 6. maaliskuuta 2022.

Rooleissa

Jaksot

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien arviossa Leena Virtanen piti sarjan aihevalintaa rohkeana, mutta toteaa sarjan herättävän alusta asti epäluottamusta ja pohtii, mille sarjassa nauretaan.

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Suomalaiset draamasarjat
Petterin parempi elämä

Petterin parempi elämä on vuonna 1991 YLE TV2:lla esitetty Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen televisiosarja. 

Sarjassa 10-vuotias Petteri kokee juppimaisten vanhempiensa jatkuvan riitelyn sietämättömäksi ja kehittää ongelmaan ratkaisun.

Näyttelijät

Lähteet 

Suomalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Valtteri-myrsky

Valtteri-myrsky oli myrsky, joka iski Suomeen lauantaina 29. tammikuuta 2022. Se toi mukanaan voimakasta tuulta ja runsasta lumipyryä. Ilmatieteen laitos antoi varoituksen äärimmäisen huonosta ajokelistä Uudellamaalla ja otti käyttöön ajokeliluokituksen korkeimman vaaratason. Merialueilla tuulet puhalsivat ylimmillään miltei 27 metriä sekunnissa, ja maa-alueilla mitattiin puuskatuulta yli 20 m/s. Vuorokauden aikana lunta satoi paikoin yli 30 senttimetriä. Myrsky vaikutti tieliikenteen lisäksi myös lento- ja raideliikenteeseen.

Katso myös 
 Aapeli-myrsky (2019)
 Tapani (myrsky) (2011)

Lähteet 

Myrskyt ja rajuilmat Suomessa
Vuoden 2022 luonnonmullistukset
Nilla Kjellsdotter

Nilla Kjellsdotter (oik. Pernilla Österberg; s. 16. heinäkuuta 1987 Uusikaarlepyy) on suomenruotsalainen rikoskirjailija. Hänen romaaneidensa päähenkilö on vaasalainen rikospoliisi Mija Wadö. Hänen teoksiaan julkaisee ruotsalainen Norstedts Förlag.

Kjellsdotter asuu Oravaisissa.

Julkaisuja
 I rättvisans blod. Boklund Publishing 2020.
 Flickan i Stenparken. Norstedts 2022.

Lähteet
 

Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset rikoskirjailijat
Suomenruotsalaiset kirjailijat
Henri Jokinen

Henri Jokinen on nuori suomalainen iskelmälaulaja Sastamalan Häijäästä. Seinäjoen tangomarkkinoiden ohella järjestetty Tangonuori-kisan voitto heinäkuussa 2019 vahvisti jokisen laulajauran alkua. Jokinen sai suuresti näkyvyyttä tanssi- ja iskelmäpuolella poikkeuksellisen tummalla ja kypsällä äänellään voitettuaan Tangonuori-kisan kesällä 2019. Jokinen on keikkailut 2021 vuoden alusta PNP (alkuperäisen Pekkaniskan Pojat) -yhtyeen laulajana ja keulakuvana.

Aiheesta muualla 
 https://seura.fi/ilmiot/tarinat/tangonuori-henri-jokinen-kulkee-kohti-unelmaa-korona-muutti-kevaan-suunnitelmat/
 https://www.aamulehti.fi/musiikki/art-2000007511209.html
 https://www.tanssiin.fi/video-henri-jokinen-15-selatti-ujouden-ja-hurmaa-tangobassollaan-tahtaan-tangokuninkaaksi/
 https://www.aamulehti.fi/ihmiset/art-2000007613695.html

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset iskelmälaulajat
Petra Theman

Petra Marianne Theman (s. 23. maaliskuuta 1973) on suomalainen diplomaatti ja tuleva kaupunginjohtaja.

Theman on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Åbo Akademista vuonna 1998. Hän on työskennellyt lähetystöneuvoksena Suomen Kiinan-suurlähetystössä vuodesta 2019.

Theman oli Favex ry:n (Finnish Film & Audiovisual Export) ensimmäinen toiminnanjohtaja, ja hän johti järjestöä elokuusta 2008 elokuuhun 2013.

Maaliskuussa 2022 hänet valittiin Raaseporin kaupunginjohtajaksi; hänen edeltäjänsä Ragnar Lundqvist jää eläkkeelle syksyllä 2022.

Lähteet

Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Raaseporin kaupunginjohtajat
Suomalaiset diplomaatit
Pyhä Romuald

Pyhä Romuald (myös Romualdo; n. 951 Ravenna, Italia – 19. kesäkuuta 1027 Val-di-Castrom, Italia) oli italialainen aatelismies, munkki ja pyhimys. Hän eli paheellista elämää kunnes näki isänsä Sergiuksen tappavan kaksintaistelussa sukulaisensa. Mies päätti sovittaa rikosta rupeamalla benediktiinimunkiksi Italian Sant’Apollinare-in-Classessa lähellä Ravennaa. Romuald vaelsi ympäri Italiaa palvellen kirkkoa ja 1012 mennessä hän auttoi perustamaan tai uudistamaan melkein sata erakkomajaa ja luostaria. Hän yritti evankelisoida slaavit ilman suurta menestystä ja perusti uuden benediktiiniläissääntökunnan haaran. Hänen ensimmäisiä opetuslapsiaan olivat pyhimykset Adalbert ja Boniface sekä Johannes ja Benedictus. Mies vietti elämänsä neljätoista viimeistä vuotta eristyksissä ja kuoli Val-di-Castrossa luonnollisista syistä. Hänen symboleitaan ovat kainalosauva ja tikkaat. Paavi Gregorius XIII kanonisoi hänet 1582, hän on Italian Camaldolin ja Puolan Suwalkin suojeluspyhimys sekä hänen juhlapäiväänsä vietetään 19. kesäkuuta ja aikaisemmin 7. helmikuuta.

Lähteet 

 Italialaiset pyhimykset
Arvid August Afzelius

Arvid August Afzelius (6. toukokuuta 1785, Fjällåkra, Länsi-Göötanmaa, Ruotsi - 25. syyskuuta 1871, Enköping) oli ruotsalainen luterilainen pappi, virsirunoilija ja kansanelämän tutkija.

Afzelius oli papin poika, hän kävi koulua Skarassa ja aloitti opintonsa vuonna 1803 Upsalan yliopistossa. Suoritettuaan maisterintutkinnon hän oli mm. opettajana Tukholmassa vapaamuurarien lastenkodissa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1811, nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi vuonna 1812 sekä varsinaiseksi hovisaarnaajaksi vuonna 1820 sekä hovikonsistorin notaariksi. Vuodesta 1821 hän oli Enköpingin kirkkoherra. 

Vuodesta 1811 hän oli jäsen Götiska Förbundet -liitossa ja Kungliga Vitterhetsakademienin (Kuninkaallinen Tiedeakatemia) ja Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemian jäsen.

Afzelius teki merkittävän panoksen vanhan pohjoismaisen kirjallisuuden tunnetuksi tekijänä ja ruotsalaisten kansanlaulujen kerääjänä. Vuosina 1811–1818 hän julkaisi käännöksiä Hervarar-saagasta, Völuspásta ja Eddasta. Vuonna 1814–1815 hän julkaisi kokoelman "Traditioner af Swenska Folk-Dansar" ja yhdessä  Erik Gustaf Geijerin kanssa ensimmäisen painetun kokoelman ruotsalaisia kansansävelmiä, jotka ilmestyivät kolmena kokoelmansa vuosina 1814–1818 "Svenska folk-visor från forntiden" -nimellä. Sävelmien sovittamisesta vastasi Upsalan yliopiston director musices Friedrich Haeffner. Hänen työnsä innoitti muita tutkijoita keräämään kansanmusiikkia ja säveltäjiä käyttämään kansanmusiikkiaiheita. Itse hän kirjoitti balladeja, joista jotkin, esim. "Näcken" (Näckens polka) ja "Alundavisan" tulivat niin suosituiksi, että niitä pidettiin kansanmusiikkina. Afzelius kirjoitti myös runoja, jotka olivat aikanaan suosittuja ja hän sai niistä Ruotsin akatemian palkintoja. 

Vuosina 1839–1870 hän julkaisi kokoelman Swenska folkets sago-häfder, eller Fäderneslandets historia, sådan hon lefwat och till en del ännu lefwer i sägner, folksånger och andra minnesmärken : till läsning för folket. 1-11, joka on kokoelma kansanperinnettä Ruotsin historian tapahtumista.

Hän kirjoitti myös yhden virren, joka Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 22 "Dig skall min själ sitt offer bära". Se on vuodelta 1814 ja julkaistiin vuoden 1819 virsikirjassa. Virsi säilyi kieliasultaan muuttumattomana aina vuoden 1937 virsikirjaan. Vuoden 1986 virsikirjassa se on Britt G. Hallqivstin varovasti uudistamana. Virsi on ensimmäisiä ruotsalaisia luontovirsiä, joka kuvaa luontoa Jumalan ominaisuuksien heijastajana.

Virsi ilmestyi suomennoksena ns. Luulajan virsikirjassa ."Mä kiitosuhrini tuon sulle" Per Boremanin 1944 tekemänä käännöksenä. Vuoden 2002 suomenkielisessä virsikirjassa virsi on Niilo Rauhalan vuonna 1997 tekemänä käännöksenä "Oi, Isä, kiitosuhrin kannan".

Lähteet 

 Ruotsalaiset virsirunoilijat
 Vuonna 1785 syntyneet
 Vuonna 1871 kuolleet
 Ruotsalaiset papit

Ruotsalaiset runoilijat
Johan August Gustafsson

Johan August Gustafsson (17. elokuuta 1889 Långserud, Värmlanti, Ruotsi - 25. marraskuuta 1967, Tukholma) oli ruotsalainen vapaakirkollinen pastori, virsirunoilija ja kääntäjä.

Gustafsson opiskeli Ruotsin Lähetysliiton (Svenska Missionsförbundent) teologisessa seminaarissa vuosina 1912–1915 ja toimi sen jälkeen pastorina Ljusdalissa ja Arvikassa. Vuodesta 1921 hän oli Lähetysliiton nuorisosihteeri, vuodesta 1926 Lähetysliiton lehden toimittaja, sisälähetystyön johtajan vuodesta 1930 ja lähetysjohtaja vuosina 1944–1954. 

Hän oli myös puheenjohtaja työryhmässä, joka julkaisi vuonna 1951 Lähetysliiton laulukirjan "Sånger och psalmer". Hän on kirjoittanut myös runsaasti hartauskirjoituksia, novelleja, runoja ja lauluja,

Ruotsin kirkon virsikirjan ekumeenisessa osassa on numerolla 282 Gustafssonin kirjoittama virsi "Bar du min börda, led du min nöd". Se on julkaistu vuonna 1934 kokoelmassa "Evangeliska sånger. En samling väckelse- och uppbyggelsesånger för gudstjänstbruk". Virren sävelmä on yhdysvaltalaisen säveltäjän Lelia Naylor Morrisin (1862–1929) sävelmä. Hän käytti miehensä nimen mukaan pseudonyymiä ”Mrs C. H. Morris”. Virsi on Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa Anna-Mari Kaskisen vuonna 1997 kääntämänä  "Taakkani kannoit, tuskani koit".

Lähteet 

 Ruotsalaiset virsirunoilijat
 Vuonna 1889 syntyneet
 Vuonna 1967 kuolleet
Gavi

Gavi () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Alessandrian maakunnan. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 4 454 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Piemonten kaupungit
Alessandrian maakunnan kunnat
Dmytro Razumkov

Dmytro Oleksandrovytš Razumkov (; s. 8. lokakuuta 1983) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi vuonna 2019 Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana ja vuosina 2019–2021 Verh’ovna Radan puhemiehenä. Vuonna 2021 Verh’ovna Rada poisti hänet puhemiehen virasta, ja Kansan palvelija erotti hänet puolueen jäsenyydestä, minkä jälkeen hän perusti oman parlamenttiryhmänsä.

Razumkov syntyi Berdytšivissä. Hän opiskeli kansainvälisiä taloudellisia suhteita Kiovan kansallisessa yliopistossa ja oikeustiedettä Ukrainan valtion veroviraston kansallisessa yliopistossa. Vuosina 2006–2010 hän oli alueiden puolueen jäsen.

Razumkov toimi Volodymyr Zelenskyin presidentinvaalikampanjan poliittisena neuvonantajana vuoden 2019 presidentinvaalissa, jonka Zelenskyi voitti. Razumkov valittiin Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajaksi, ja saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan puolueen maanlaajuisen listan ensimmäinenä. Elokuussa 2019 hänet valittiin Verh’ovna Radan puhemieheksi 382 äänellä. Marraskuussa 2019 hän erosi puolueen puheenjohtajuudesta, ja hänen seuraajakseen valittiin Oleksandr Kornijenko.

Lokakuussa 2021 Verh’ovna Rada päätti poistaa Razumkovin puhemiehen virasta neljä päivää sen jälkeen, kun Zelenskyi oli todennut ettei hän ole enää ”tiimimme jäsen”. Hänen tilalleen valittiin puhemieheksi Ruslan Stefantšuk. Razumkov on sittemmin istunut sitoutumattomana kansanedustajana. Marraskuussa 2021 hän ilmoitti perustavansa uuden parlamenttiryhmän nimeltä Rozumna Polityka (, ’älykästä politiikkaa’), jonka jäseniksi liittyi 21 edustajaa Kansan palvelija -puolueesta, kaksi Batkivštšynasta ja kaksi sitoutumatonta. Myöhemmin hän ilmoitti perustavansa puolueen.

Lähteet 

Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukrainalaiset poliitikot
Ivan Bakanov

Ivan Hennadijovytš Bakanov (; s. 2. toukokuuta 1975) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan turvallisuuspalvelun johtajana vuodesta 2019. Hän on aiemmin toiminut Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana vuosina 2017–2019. Bakanov on Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskyin lapsuudenystävä, ja he työskentelivät yhdessä Kvartal 95 -tuotantoyhtiössä.

Bakanov nimitettiin turvallisuuspalvelun varajohtajaksi toukokuussa 2019; edellinen johtaja Vasyl Hrytsak jäi samalla virkavapaalle, ja Bakanov toimi virkaatekevänä johtajana. Hänet ylennettiin luutnantiksi, jotta hän saisi pääsyn salaiseksi luokiteltuun tietoon. Hänet nimitettiin turvallisuuspalvelun johtaksi elokuussa 2019.

Lähteet 

Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukrainalaiset poliitikot
Oleksandr Kornijenko

Oleksandr Serhijovytš Kornijenko (; s. 12. toukokuuta 1984) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Verh’ovna Radan 1. varapuhemiehenä lokakuusta 2021 lähtien. Vuosina 2019–2021 hän toimi Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana.

Kornijenko opiskeli Kiovan polyteknisessä instituutissa ja Wiesbadenin psykoterapia-akatemiassa Saksassa. Hän on työskennellyt journalistina, rockyhtye Kryh’itka Tsah’esin managerina sekä nuorisojärjestöjen puheenjohtajana. Vuosina 2010–2019 hän toimi bisnesvalmentajana ja kehityskonsulttina. Vuoden 2015 paikallisvaalien aikana hän toimi Mykolajivin pormestariksi valitun Oma apu -puolueen Oleksandr Senkevytšin kampanjan taustajoukoissa.

Vuoden 2019 presidentinvaalissa Kornijenko oli presidentiksi valitun Volodymyr Zelenskyin kampanjatiimissä. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen maanlaajuisen listan seitsemäntenä. Marraskuussa 2019 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi.

Lokakuussa 2021 Kornijenko valittiin Verh’ovna Radan 1. varapuhemieheksi 256 äänellä. Hänen seuraajakseen Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana valittiin marraskuussa 2021 Olena Šuljak.

Lähteet 

Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukrainalaiset poliitikot
Berezan (saari)

Berezan () on saari Ukrainassa Dnepr- ja Etelä-Bug-jokien jokisuulahdessa. Sinne perustettiin 600-luvulla ennen ajanlaskun alkua muinaiskreikkalainen asutuskeskus Borisfen. Saarella oli Kiovan Rusin aikoina slaavilainen asutuskeskus. Berezanin saari kuuluu hallinnollisesti Mykolajivin alueeseen.

Saaren pinta-ala on noin 30 hehtaaria, se on 890 metriä pitkä ja leveimmillään 485 metriä. Saari on 4–6 metriä, eteläosistaan enimmillään 20 metriä merenpinnan yläpuolella.
 
Berezan oli aikoinaan pysähdyspaikka viikinkien idäntiellä. Saari on ollut paitsi matkailukohde, myös pysyvä arkeologinen keskus, joka on vetänyt puoleensa arkeologeja, geologeja ja maantieteilijöitä. Berezanilla ei ole pysyvää ihmisasutusta. Se sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Otšakivin kaupungista. Elokuussa 1968 saarelle pystytettiin siellä vuonna 1906 ammutun luutnantti Pjotr Šmidtin muistolle omistettu obeliski. Muistomerkki on pysynyt Berezanin saaren symbolina kuntonsa heikkenemisestä huolimatta.

Lähteet 

Ukrainan saaret
Mustanmeren saaret
Hoppipolla

Hoppipolla () on vuonna 2019 perustettu eteläkorealainen yhtye. Yhtye perustettiin JTBC:n televisio-ohjelman Superband aikana ja myös voitti ohjelman. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet I'll, Ha Hyun-sang, Hong Jin-ho sekä Kim Young-so. Yhtyeen nimi tulee Sigur Rósin kappaleesta ”Hoppípolla”, tarkoittaen lätäköihin hyppimistä.

Jäsenet 
Kaikki yhtyeen jäsenet ovat myös aktiivisia sooloartisteja. I'll ja Ha Hyun-sang olivat toimineet laulaja-lauluntekijöinä jo ennen yhtyeen muodostusta ja Hong Jin-ho sekä Kim Young-so esiintyneet myös sooloina.

 I'll (아일) (oikealta nimeltään No Jeong-hun (노정훈)) – pianisti, laulaja, johtaja
 Hong Jin-ho (홍진호) – sellisti
 Ha Hyun-sang (하현상) – laulaja
 Kim Young-so (김영소) – kitaristi

Diskografia

Studioalbumit 

 And Then There Was Us (2021)

EP:t 

 Spring to Spring (2020)

Singlet 

 ”About Time” (2019)
 ”Enough” (2020)
 ”Your Ocean” (2021)

Aiheesta muualla 

 Twitter: @band_Hoppipolla
 Instagram: @band.hoppipolla

Lähteet 

Eteläkorealaiset yhtyeet
Nikolai Tervakorpi

Nikolai Tervakorpi, sukunimi aik. Tscherbakoff (1886–1960) oli suomalainen taidemaalari.

Novgorodista kotoisin ollut Nikolai Tervakorpi asui Suomessa viimeksi Hyvinkäällä. Hän oli tunnettu erityisesti Laatokka-aiheisista merimaalauksistaan. Vuosina 1919–1939 hän asui Laatokan rannalla Pyhäjärven Sortanlahden kylässä.

Kirjallisuutta 
 Veden valoa. Poikilo-museot 2014

Maalauksia 
 Jeesus rukoilemassa: öljymaalaus, nykyisin Vantaan Kivistön kirkon seurakuntasalissa.

Lähteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomen venäläiset
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Sylvester Gozzolini

Pyhä Sylvester Gozzolini (1177 Osimo, Marche, Italia – 26. marraskuuta 1267 Monte Fano, Fabriano, Italia) oli italialainen aatelismies, apotti ja pyhimys. Hän opiskeli lakia Bolognassa ja Paduassa mutta vastoin isänsä tahtoa vaihtoi opinnot teologiaan. Miehestä tuli kanoni Italian Osimossa ja hän menestyi niin hyvin että paikallinen piispa tuli kateelliseksi hänelle. Täytettyään 50-vuotta hän vetäytyi erakoksi 30 mailin päähän Osimosta ja eli siellä köyhyydessä ja epämukavuudessa kunnes sai paremman erakkomajan. Hän sai ilmestyksen pyhästä Benedictus Nursialaisesta vuonna 1231 ja perusti benediktiiniläisyhteisön Italian Monte Fanolle seuraten pyhän Benedictuksen luostarisääntöä. Miehen yhteisö eli sylvestriinit tai siniset benediktiinit hyväksyttiin vuonna 1247 paavi Innocentius IV:n toimesta. Hän perusti 25 luostaria Italiassa ja kuoli 90-vuotiaana. Sylvester eli seuraavien 14 paavien hallintokausien aikana: Aleksanteri III (1159-1181), Lucius III (1181-1185), Urbanus III (1185-1187), Gregorius VIII (1187), Klemens III (1187-1191), Celestine III (1191-1198), Innocentius III (1198-1216), Honorius III (1216-1227), Gregorius IX (1227-1241), Celestine IV (1241), Innocentius IV (1243-1254), Aleksanteri IV (1254-1261), Urbanus IV (1261-1264) ja Klemens IV (1265-1268). Paavi Klemens IV julisti hänet autuaaksi 1260-luvulla ja paavi Klemens VIII julisti hänet pyhimykseksi 1598. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 26. marraskuuta. 

Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

Lähteet 
 Vuonna 1177 syntyneet
Kaalilaatikko

Kaalilaatikko on perinteinen suomalainen uunissa valmistettu laatikkoruoka, joka on tyypillisesti valmistettu kaalista, jauhelihasta, riisistä sekä lisämausteista, kuten sipulista, meiramista ja pienestä määrästä siirappia. Kaalilaatikko tarjoillaan yleensä puolukkahillon, nykyisin myös porkkanaraasteen ja raejuuston kanssa.

Laatikkoruoat
Kaaliruoat
Ivan Petrunkevitš

Ivan Iljitš Petrunkevitš (;  7. tammikuuta 1844 (J:23. joulukuuta 1843) Tšernihiv, Venäjän keisarikunta – 14. kesäkuuta 1928 Praha, Tšekkoslovakia) oli venäläinen, Tšernihivissä nykyisen Ukrainan aluella syntynyt lainoppinut, joka osallistui Vapautusliiton perustamiseen 1903 Schaffhausenissa ja toimi järjestön puheenjohtajana. Hän oli vuoden 1905 vallankumouksen keskeisiä vaatijoita Venäjällä Tsushiman tappion jälkeen, ja oli vaatimassa vaati tsaarilta perustuslaillista demokratiaa. Tsaari Nikolai II pysyi vallassa, mutta poliittiset puolueet saivat joltisenkin toimintavapauden. Petrunkevitš oli perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtohenkilöitä ja tuli valituksi ensimmäiseen kansanedustuslaitokseen, Venäjän duumaan Tverin edustajana, ja vuonna 1906 hän piti ensimmäisen parlamenttipuheensa, jossa vaati poliittisen vapautuksen välttämättömyyttä. Hän joutui väistymään lokakuun vallankumouksen yhteydessä Venäjältä 1918.

Lähteet 

Venäläiset poliitikot
Vuonna 1844 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet