joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zdeno Chára

Zdeno Chára (s. 18. maaliskuuta 1977 Trenčín, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija, joka edusti viimeksi NHL-seura New York Islandersia. Aiemmin Chara oli Boston Bruinsin kapteeni 14 vuotta.

Ura
New York Islanders varasi Cháran vuonna 1996. Samalla hänestä tuli NHL:n kaikkien aikojen isokokoisin pelaaja, sillä hän on 206 cm pitkä ja painoi tuolloin 117 kilogrammaa. Myös NHL:n painokisassa Chara sijoittui ensimmäiselle sijalle. Heti ensimmäisellä NHL-kaudella tuli esiin hänen heikkoutensa, sillä Chára ei pysynyt nopeiden hyökkääjien vauhdissa. Vanhemmiten hän on kuitenkin tullut nopeammaksi.

Chára siirtyi vuonna 2001 Ottawa Senatorsiin, aloitti kovan liikkumisharjoittelun ja hävisi niukasti kaudella 2003–2004 NHL:n parhaan puolustajan palkinnon Norris Trophyn kanadalaiselle Scott Niedermayerille.

Neljän Ottawa-kauden jälkeen Chára teki kesällä 2006 sopimuksen Bostonin kanssa.

Kauden 2008–2009 päätteeksi Chára palkittiin Norris Trophyllä NHL:n parhaana puolustajana. Muut ehdokkaat olivat Mike Green ja Nicklas Lidström.

Kaudella 2010–2011 Chára johdatti joukkueen kapteenina Boston Bruinsin NHL:n mestaruuteen, eli Stanley Cupin voittajaksi.

Syyskuussa 2021 Chara teki vapaana agenttina yksivuotisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Sopimuksen myötä Chárasta tuli NHL:n vanhin aktiivipelaaja. Alkava kausi on Cháran 24:s. 1. tammikuuta 2022 hän oli ylivoimaisesti eniten koko liigan historiassa taklannut pelaaja 3 943 taklauksellaan. Hän johti tuolloin myös tilastoa blokattujen laukausten määrässä 2 170 blokillaan.

Maajoukkue 
Maajoukkuedebyyttinsä Chára teki 1999 maailmanmestaruuskisoissa Norjassa. Chara oli saavutti hopeaa Venäjän maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2000.

Muuta

Cháran isä on tšekkoslovakialainen painija Zdeněk Chára.

Saavutukset
 NHL:n tähdistöottelu 2003, 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2012
 NHL:n ykköstähdistö 2004, 2009 ja 2014
 NHL:n kakkostähdistö 2006, 2008, 2011 ja 2012
 James Norris Memorial Trophy 2009
 NHL Plus/Minus Award 2011
 NHL:n kovin laukaus -kilpailun voittaja 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2012
 Stanley Cup 2011

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Zdeno Chára Jatkoaika.com-sivustolla

Slovakialaiset jääkiekkoilijat
New York Islandersin pelaajat
New York Islandersin varaamat pelaajat
James Norris Memorial Trophy -voittajat
Mark Messier Leadership Award -voittajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tekniset

Tekniset kauppiasosuuskunta on kodintekniikkaliikkeiden ryhmä, joka Suomessa omistaa Euronics–tavaramerkin.

Euronics on alan suurin toimija Euroopassa. Yritys toimii 35 maassa ja sillä on 8 500 myymälää.

Ketju myy kodinelektroniikkaa ja kodintekniikkaa aina matkapuhelimista ja tarvikkeista suuriin kodinkoneisiin.

Lähteet 
 euronics.com

Suomalaiset kauppaketjut
Suomalaiset kodintekniikkakaupat
Lämäri

Lämäri (Slap Shot) on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komedia, jota on usein pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista urheiluelokuvista. Sen on ohjannut George Roy Hill.

Elokuva oli huomattava menestys, ja se sai lopulta jatko-osan Lämäri 2, joka ei kuitenkaan saanut yhtä suurta huomiota kuin edeltäjänsä.

Juoni
Paul Newman näyttelee Reggie Dunlop -nimistä jääkiekkopelaajaa, joka on sekä kapteeni että valmentaja joukkueessa nimeltään Charlestown Chiefs. Joukkue ei ole voittanut yhtään ottelua moneen vuoteen, ja omat fanitkin ovat jo kääntäneet sille selkänsä. Tuntematon omistaja aikoo lakkauttaa joukkueen. Reggie kuitenkin levittää paatuneena valehtelijana huhua, että Chiefsin tuntematon omistaja aikoo myydä joukkueen Floridaan, ja saakin pelaajien mielialan hiukan kohenemaan. Eräänä päivänä joukkueeseen palkataan kolme uutta pelaajaa, Hansonin veljekset, jotka kertovat itse pelanneensa aiemmin Rautaliigassa. Veljekset näyttävät tyhmiltä (pitkät hiukset, kulmikkaat silmälasit), mutta heidän älynsä onkin korvaantunut raa'alla voimalla. Heidän pelityyliään ilmentää mm. tapa laittaa foliota käsineiden alle nyrkin kovikkeeksi. Chiefsien joukkue lähteekin nousuun heti Hansonien päästyä kentälle, vaikka Reggie joutuukin noutamaan heidät usein putkasta ottelun jälkeen. Tämän jälkeen yrittää Reggie puhua omistajalle järkeä onnistumatta. Hänelle joukkue on vain verovähennys, joka säilyttää arvonsa lopetettunakin. Reggien täytyy kertoa totuus joukkueelle, joka on alusta alkaen uskonut häntä.

Vastaanotto
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1986 Lämärin olevan hauska, valioluokan urheiluelokuva, josta välittyy jääkiekkoviihteen ilo ja hurmio. Hänestä Paul Newman selvästi nauttii roolistaan.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Jääkiekkoelokuvat
Vuoden 1977 yhdysvaltalaiset elokuvat
George Roy Hillin ohjaamat elokuvat
Juuri (täsmennyssivu)

Juuri voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:

 juuri, kasvin osa
 juuri, hampaan tyviosa
 juuri, hapatettavan ruokavalmisteen hapattava aines, kuten taikinajuuri
 juuri, matematiikassa laskutoiumitus
 juuri, matematiikassa yhtälön ja erityisesti potenssiyhtälön ratkaisu, 
 juurisolmu, graafiteorian käsite
 juurihakemisto, päähakemisto tietotekniikassa
 Juuri, ravintola Helsingissä

Sukunimenä
 Esko Juuri (1935-2010), sotilaskapellimestari

Juuret voi tarkoittaa:
 Juuret (Roots), Alex Haleyn romaani vuodelta 1976
 Juuret (Roots), romaanin pohjalta tehty televisiosarja vuodelta 1977
 Juuret, Pelle Miljoona & Rockersin albumi vuodelta 1996
 Juuret, Vesku Jokinen & Sundin pojat -kokoonpanon albumi vuodelta 2012
 Juuret, rap-artisti Juliuksen albumi
 ”Juuret”, Antti Tuiskun singlekappale vuoden 2009 albumilta Hengitän.
Ternimaito

Ternimaito on heti synnytyksen tai poikimisen jälkeen erittyvää maitoa. Sanaa voidaan käyttää niin lehmän kuin ihmisäidinkin ensimaidosta. Ihmisen ternimaidossa on lähes 3 % proteiineja, kun tavallisessa äidinmaidossa niitä on vain noin 1 %. Sitä erittyy useiden päivien ajan synnytyksen jälkeen. 

Ternimaito sisältää runsaasti vitamiineja, hivenaineita, vasta-aineita ja kasvutekijöitä. Näiden aineiden rakenne kuitenkin tuhoutuu ternimaidosta kuumennuksen tai pastöroinnin yhteydessä, joten niillä ei ole siinä tapauksessa vaikutusta tai tehoa; näistä vain proteiini säilyy. Sen sijaan pakastekuivaus säilyttää ternimaidon vaikuttavat ominaisuudet. Ternimaidon voi myös pakastaa sellaisenaan ja nauttia myöhemmin.

Ternimaitoa on Suomessa tutkittu 1990-luvun puolesta välistä lähtien ja muun muassa Jyväskylän yliopiston vuonna 2003 tekemän tutkimuksen mukaan ternimaito edistää lihasten kasvua. Tämä johtuu tutkimuksen perusteella siitä, että ternimaidon käyttö lisää vapaita aminohappoja ja proteiinisynteesiä. Tutkimuksen on tehnyt professori Antti Mero.

Ternimaito elintarvikkeena
Ternimaito myydään yleensä pakasteena, koska tällöin säilyvyys on parempi. Ternimaitoa voidaan käyttää ruokana muun muassa uunijuustoon, jossa ternimaito kypsytetään uunissa. Valmis uunijuusto syödään esimerkiksi maidon, sokerin ja kanelin kera. 
Ternimaitoa voi juoda sellaisenaan tai pakasteesta sulatettuna.

Lehmän ternimaidon ravintosisältö

 Rasva: 3,4 %
 Proteiini: 4,6 %
 Hiilihydraatti: 4 %
 Orgaaniset hapot: 0,2 %

Ternimaito luontaistuotteena
Kuten mainitusta tutkimuksesta  käy ilmi, ternimaidolla on suotuisia vaikutuksia. Jotkut juovat sitä sellaisenaan tai pakasteesta sulatettuna. Lähinnä erikoiskaupoista saa pakastettua ternimaitoa, yleensä 1 litran pulloissa.
Teollisuus on alkanut myös valmistaa pakastekuivattua ternimaitoa kapseleihin.
Myynnissä on sekä kotimaisia että ulkomaisia kapseleita ja jauheita, joilla luvataan olevan suotuisia vaikutuksia. Näitä tuotteita markkinoivat tahot ilmoittavat niiden tehoavan moniin vaivoihin. Näitä seikkoja ei kyetä tarkemmin tutkimaan, koska vertailuaineisto on hajanaista ja perustuu käyttäjän omiin subjektiivisiin havaintoihin ja tuntemuksiin.

Suomalaishiihtäjien ternimaidonkäyttö

Jari Piiraisen mukaan suomalaisessa hiihtovalmennuksessa oli kova ternimaitobuumi 1990-luvulla, etenkin vuosina 1993–1994. Hänen mukaansa Lillehammerin olympialaisissa oli Suomen hiihtomaajoukkueella mukanaan ehkä jopa sata litraa ternimaitoa. Nykyisin ternimaitoa ei hiihdossa juuri käytetä.

Etymologia
”Ternimaito” on alkujaan länsisuomalainen murresana. Aikoinaan on esitetty, että sana olisi sukua sanskriitin vasikkaa tarkoittavalle tarnah-sanalle. Nyt kuitenkin katsotaan, että se olisi samaa alkuperää kuin suomen ”terhen” (’auer, ohut pilvi’).

Lähteet

Maitotuotteet
Luontaistuotteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anders Hejlsberg

Anders Hejlsberg (s. 1961) on tanskalainen Microsoftilla työskentelevä ohjelmistoarkkitehti, joka on ollut kehittämässä useita ohjelmointikieliä: Turbo Pascal, Delphi ja C#.

Ennen siirtymistään vuonna 1996 Microsoftille  C# -ohjelmointikielen kehitystä varten,  Hejlsberg työskenteli Borlandilla Turbo Pascal -kääntäjän parissa, joka menestyi kaupallisesti erinomaisesti.  Vuonna 2001 Hejlsberg vastaanotti "Dr. Dobb's Excellence in Programming Award" -palkinnon panoksestaan ohjelmistotyöhön.

Hejlsbergin harrastuksiin kuuluvat mm. golf ja squash.

Lähteet 

Tietotekniikan kehittäjät
Tanskalaiset henkilöt
Microsoftin henkilöstö
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Nurmon Jymy

Nurmon Jymy on urheiluseura, joka toimii Nurmossa. Seuralla on monia lajeja, joista tunnetuin on pesäpallo. Seura perustettiin vuonna 1925. Jymyn pesäpallon edustusjoukkue pelaa Naisten Ykköspesissarjassa.

Lentopallossa Jymyn naisten joukkue pelaa Mestaruusliigassa, korkeimmalla sarjatasolla, ensimmäistä kertaa kaudella 2017-18. Joukkue pelaa kotiottelunsa Nurmohallissa. Jymyn naiset nousivat Ykkössarjaan kaudeksi 2007–2008. Myös Jymyn miehet pelasivat Ykkössarjassa noustuaan sinne kauden 2002–2003 päätteeksi, mutta sarjapaikka luovutettiin Seinäjoen Kuutosille kauden 2008–2009 päätteeksi. Miehet etenivät vuosina 2006 ja 2007 SM-liigan karsintoihin asti. Nurmon Jymy on lentopallossa 2000-luvulla myös Suomen suurin seura.

Myös seuran salibandyjoukkue on pelannut liigassa, mutta pelaa tällä hetkellä I divisioonassa. Sen liigakaudet olivat 1999-2000 ja 2000-2001. Jälkimmäisen kauden jälkeen seura kuitenkin luopui liigapaikastaan. Salibandytoiminta Jymyssä alkoi vuonna 1994. Salibandyssä joukkueen kotikenttänä toimii Nurmon liikuntahalli.

Jymy on tunnettu myös painista, jossa Jymystä on tullut jopa olympiavoittajia. Tällaisia ovat esimerkiksi Jouko Salomäki ja Hermanni Pihlajamäki. Myös jääkiekko oli vielä 2000-luvun alussa seuran laji, mutta jäähallin puute Nurmossa pakotti seuran jääkiekkotoiminnan lopettamaan. jääkiekkojaoston yhteydessä Jymyssä on harrastettu myös ringetteä. Lisäksi lajeja ovat olleet muun muassa pyöräily, tennis ja suunnistus. Yleisurheilukin on kuulunut seuran lajivalikoimaan, mutta nykyisin sitä toimintaa Nurmossa pyörittää NU-99. Yleisurheilussa seuran urheilija on ollut esimerkiksi Tero Pitkämäki. Jymyn uusin jaosto on koripallojaosto.

Historia 

Nurmon Jymy perustettiin 5.5.1925. Jymy valittiin useiden nimiehdotusten joukosta. Tuolloin nuorisoseurojen yhteydessä toimineet Ylipään Kaverit ja Alapään Koitto yhdistyivät. Niiden taloudellinen tilanne oli vaikea. Yhdistymisen takana oli monia tärkeitä henkilöitä, kuten Kustaa Pihlajamäki ja Kyösti Luukko. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Viljo Peltola.
.

Jymyn painin olympiamitalistit
 Kyösti Luukko hopeaa 1932
 Aatos Jaskari (Yli-Jaskari) pronssia 1932
 Erkki Penttilä pronssia 1956
 Jouko Salomäki kultaa 1984

Lisäksi monet painijat ovat kilpailleet jo jossakin toisessa seurassa voittaessaan mitalinsa vaikka ovat edustaneet aiemmin Jymyäkin. Toisaalta esimerkiksi Kustaa Pihlajamäki voitti olympiamitalin jo vuonna 1924 Nurmon Koiton riveissä kun Jymyä ei vielä oltu perustettu.

Tilastot lentopallon Ykkössarjoissa

Miehet

Naiset

Tunnukset

Seuralogot

Juhlalogot

Jaostojen logot

Jaostot 

 Pesäpallo
 Lentopallo
 Salibandy
 Paini
 Jumppa
 Kuntovaliokunta

Saavutukset 

 Pesäpallon SM-pronssia 1956, 2008
 Pesäpallon SM-hopeaa 2005
 Pesäpallon Suomen Cupin voitto 1978

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nurmon Jymyn kotisivut
 Nurmon Jymyn pesäpallon kotisivut
 Nurmon Jymyn lentopallon kotisivut
 Nurmon Jymyn salibandyn kotisivut

Vuonna 1925 perustetut urheiluseurat
Puijon Pesis

Puijon Pesis (PuPe) on kuopiolainen vuonna 1999 perustettu pesäpalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2021 Ykköspesistä. Seura syntyi Siilinjärven Pesiksen ja Kuopion Kelta-Mustien miesten joukkueiden yhdistyttyä. PuPe voitti ensimmäisen mitalinsa vuonna 2006, kun se kaatoi pronssiottelussa Kiteen Pallon.

Historia

Seuran talousvaikeudet 
Puijon Pesiksellä on ollut vuosien varrella talousvaikeuksia useaan kertaan. Viimeksi elokuun alussa 2007 Savo-Karjalan verovirasto jätti konkurssihakemuksen koskien sekä itse seuraa, että sen taustayhtiötä PP Savosta Oy:tä. Konkurssiuhkasta selvittiin, mutta se ei voinut olla vaikuttamatta kauden esityksiin. PuPe säilyikin vain täpärästi Superpesiksessä, voittamalla ratkaisevassa karsintaottelussa Ulvilan Pesä-Veikot. Kaudella 2009 PuPe kuitenkin tipahti sarjasta. Tämä sekä seuraa rasittavat vanhat velat ovat saaneet taustahenkilöt pohtimaan, pitäisikö seuran antaa valua konkurssiin ja hakea vauhtia suomensarjasta.

16. syyskuuta 2009 Savon Sanomat kertoi, että seuran taustalla toimivat Puijon Pesäpallo ry sekä PP Savosta Oy ajautuvat konkurssiin. Syynä on noin 500 000 euron velka, jota ei ollut kyetty lyhentämään yhtään sitten kesäkuun. Kuopion edustuspesäpalloa jatkamaan perustettiin kuitenkin uusi yhdistys, Puijon Pesis ry. Tälle Pesäpalloliitto ei kuitenkaan myöntänyt paikkaa Ykköspesiksessä. Puijon Pesis ry:n taival alkaa maakuntasarjasta, ellei se pääse sopuun jonkin Ykköspesiksen tai suomensarjan joukkueen kanssa sarjapaikkojen vaihdosta.

Joukkueet

Miesten Ykköspesisjoukkue 2021

Naisten Ykköspesisjoukkue 2020

Tunnukset

Logot

Puijon pesäpallostadion
Kuopioon valmistui kesällä 2008 uusi stadion. 2,4 miljoonaa euroa maksaneella Puijon pesäpallostadionilla on 1 400 paikkaa, joista katettuja on yli 1 000.

Itä-Länsi 2009
Itä–Länsi-tapahtuma järjestettiin vuonna 2009 Kuopiossa, jossa Idän joukkueet voittivat jokaisen pelin (Miehet, B-Pojat, A-Pojat, Naiset, B-Tytöt).

Junioritoiminta

Palkinnot ja huomionosoitukset

Palkitut 

Etenijäkuningas:
 Sami Haapakoski (2004)

Lyöjäkuningas:
 Sami Joukainen (2003, 2004, 2005)

Vuoden jokeri:
 Sami Joukainen (2004, 2005)

Vuoden tulokas:
 Sami Haapakoski (2002)

Kultainen maila:
 Sami Haapakoski (2007)

Kultainen räpylä:
 Sami Haapakoski (2006)

Miesten Itä–Länsi-valinnat 
 Sami Joukainen (2003, 2004, 2005)
 Jarkko Perttula (2003, 2004, 2005)
 Sami Haapakoski (2004, 2005, 2006, 2007)
 Teemu Haataja (2004, 2006, 2007)
 Mikko Lahtinen (2004)
 Saku Kapanen (2006)
 Olli Lehtola (2007)
 Antti Vehkaperä (2007)
 Mikko Niinikoski (2008)

Tilastot ja luettelot

Saavutukset 
 1 SM-pronssi: 2006

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut
Human (Death)

Human on Death-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991.

Human vahvisti sen, mistä edeltäjä Spiritual Healingillä oli jo viitteitä: soundien selkeys, loppuun asti hiottu tuotanto ja hyvin tekninen, ajoittain progressiivinen soittotyyli tuottivat tuloksen, joka oli edelleen brutaali mutta aivan erilainen kuin millään aikaisemmalla Death-albumilla. 

Chuck Schuldinerin sanoituksetkin muuttuivat syvällisemmiksi ja merkityksellisemmiksi verrattuna aikaisempien albumien suppeaan kauhuelokuvamaiseen mielikuvastoon.

Human oli myös jonkinlainen läpimurto raskaan musiikin valtavirtaan. Singlestä Lack of Comperehension tehtiin musiikkivideo, joka sai hieman näkyvyyttä musiikkikanava MTV:llä. Albumi on yhtyeen parhaiten menestynyt albumi Yhdysvalloissa ja yksi kaikkien aikojen eniten myyneistä death metal -albumeista. Nykyäänkin monet metallimusiikin ystävät pitävät Humania erittäin korkeassa arvossa. Se oli myynyt vuoteen 2008 mennessä puoli miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.

Basisti Steve DiGiorgio lähti yhtyeestä nauhoitusten jälkeen (palatakseen myöhemmin takaisin Deathiin, Individual Thought Patternsin nauhoituksiin vuonna 1993). DiGiorgion korvaajaksi astui Skott Carino, joka oli mukana kiertueilla vuosina 1991-1992. Carino soitti myös bassoa kappaleessa Cosmic Sea. 

Arvovaltainen musiikkilehti Guitar World listasi vuoden 2006 lokakuun numerossa lukijaäänestyksen perustuvan 100 parasta kitara-albumia. Human päätyi sijalle 82.

Kappaleet

Singlet

Kokoonpano 
 Chuck Schuldiner – kitara, laulu, tuottaja 
 Steve DiGiorgio – basso 
 Paul Masvidal – kitara 
 Sean Reinert – rummut
 Skott Carino – basso raidalla "Cosmic Sea" 

Muut
 David Bett – kannen suunnittelu
 Tim Hubbard – valokuvaus 
 Scott Burns – tuottaja, äänittäjä, miksaaja 
 Mike Fuller – masterointi
 Eric Greif – manageri

Listasijoitukset

Albumilista 
Billboard (Pohjois-Amerikka)

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Exclaim!: positiivinen

Lähteet

Aiheesta muualla
 Albumin sanoitukset yhtyeen kotisivuilla

Vuoden 1991 albumit
Deathin albumit
Herkules (vuoden 1997 elokuva)

Herkules (Hercules) on Disneyn animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1997.

Juoni 

Elokuva kertoo Antiikin Kreikan aikaisesta elämästä. Herkules on ylijumala Zeuksen ja tämän vaimon Heran poika. Ilkeä Hades kuitenkin kaappaa pienen Herkules-vauvan, koska muutoin hänen suunnitelmansa viedä Zeuksen paikka ylijumalana tuhoutuu. Hän myös tekee Herkuleesta kuolevaisen. Herkuleen voimat kuitenkin säilyvät. 

Herkules kasvaa tavallisessa kreikkalaisessa perheessä, eikä tiedä mitään menneisyydestään. Poika on vain käsittämättömän voimakas, eikä kukaan, edes Herkules itse, voi käsittää voimiaan. Eräänä päivänä Herkules lähtee hakemaan vastauksia Zeuksen temppelistä. Määränpäässä kuitenkin selviää, keitä Herkuleen todelliset vanhemmat ovat. Zeus kertoo Herkuleelle, että tulemalla oikeaksi sankariksi poika olisi valmis palaamaan Olymposvuorelle äitinsä, isänsä ja muiden jumalien luokse. 

Herkules saa avukseen Pegasoksen, siivekkään, lentävän hevosen. Poika lähtee etsimään sankareiden valmentajaa Philiä voidakseen tulla oikeaksi sankariksi. Seikkailu alkaa tästä ja Herkules tapaa ihastuttavan tytön, Megaran.

Ääninäyttelijät

Katso myös
Herakles

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Disneyn animaatioelokuvat
Vuoden 1997 yhdysvaltalaiset elokuvat
John Muskerin ohjaamat elokuvat
Ron Clementsin ohjaamat elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pyykösjärvi (järvi)

Pyykösjärvi on järvi Oulussa Linnanmaan, Pyykösjärven ja Kaijonharjun kaupunginosien välisellä alueella. Pinta-alaltaan järvi on Halajärven (n. 220 ha) jälkeen Oulun toiseksi suurin, noin 146 hehtaaria. Yksiosaisen altaan suurin pituus on noin kaksi kilometriä, leveys noin 800 metriä ja syvimmät kohdat noin 2,5 metriä. Keskisyvyydeltään vain 1,3-metrisen järven vesimäärä on noin 1,95 miljoonaa kuutiometriä. Järven pinta on 12,8 metriä merenpinnan yläpuolella.

Pyykösjärvi on Kuivasojan vesistöalueen ylin järvi. Sen vedet laskevat Laholaisojaa pitkin Kuivasjärveen ja edelleen Perämereen. Pyykösjärven valuma-alue on noin 4,3 neliökilometriä ja käsittää lähiympäristön metsäojat sekä Hiltusenperänojan valuma-alueen. Tulva-aikana valuma-alueen koko kasvaa 9,7 neliökilometriin.

Pyykösjärven tila on huonontunut 1980-luvun jälkeen merkittävästi. Järven suurin tulo-oja, Ruskonoja, käännettiin jo 1960-luvulla virtaamaan suoraan Pyykösjärven laskuojaan, ja nykytilanteessa Ruskonojan vettä pääsee järveen asti lähinnä keväällä entisen purku-uoman tulviessa. Kilometrin päässä sijaitsevan Kemiran lannoitepitoisia hulevesiä johdettiin Pyykösjärveen vuoteen 1990 saakka. Nykyisellään järveen tulee vettä luontaisesti enää sateena ja ympäristön asutusalueiden huuhtoutumina metsäojia myöten, ja nämä vedet ovat usein huonolaatuisia. Järvi on ollut rehevöitynyt jo vuosikymmenten ajan. 

Pyykösjärveä alettiin ilmastaa talvisin 1980-luvun puolivälissä kalakuolemien ehkäisemiseksi. Pyykösjärvelle ja alemmalle Kuivasjärvelle laadittiin vuonna 2004 kunnostussuunnitelma. Vuonna 2010 valmistui pumppaamo ja paineputki, joilla Oulujoen hyvälaatuista vettä johdetaan Pyykösjärveen talvikuukausina parantamaan rehevän järven happitilannetta. Lisäveden ansiosta kalakuolemilta on vältytty, ja järven yleinen kunto on ollut viime vuosina hitaasti kohenemaan päin. Pyykösjärven ravinnetasot ovat kumminkin edelleen korkealla, sillä ravinnepitoista pohjaliejua on monin paikoin toista metriä paksu kerros. Sinileväkukinnot ovat jatkossakin kesäisin mahdollisia.

Linnusto
Pyykösjärvi on monipuolinen lintuvesi. Tyypillisiä pesimälintuja ovat silkkiuikku (noin 10 paria), nokikana (5–10 paria) sekä sorsalinnut tukkasotka, telkkä, tavi, sinisorsa ja haapana. Yksi laulujoutsenpari on pesinyt järvellä vuosittain. Kahlaajista alueella tavataan esimerkiksi liroja ja taivaanvuohia. Lisäksi järvellä oleskelee koko avovesikauden ajan Ruskon jätekeskuksen alueella ruokailemassa käyviä lokkeja. Loppukeväällä järvellä on tavattu toista tuhatta pikkulokkia, kymmeniä vesipääskyjä sekä tuhansia pääskyjä. Syksyisin järvelle kerääntyy satoja vesilintuja, joista yleisimpiä ovat haapana, tukkasotka, isokoskelo ja telkkä. Lisäksi uiveloita on tavattu enimmillään satakunta. Syksyisin järvellä tavataan myös harmaahaikaroita, joita on enimmillään nähty kymmenkunta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Oulun kaupunki: Pyykösjärven ja Kuivasjärven kunnostuksen yleissuunnitelma

Kaijonharju
Linnanmaa
Oulun järvet
Kuivasojan vesistö
Suomenniemen kirkko

Suomenniemen kirkko on A. H. Dalströmin suunnittelema puinen kirkko Suomenniemellä, Etelä-Karjalassa. Kirkko on rakennettu vuonna 1866, ja se edustaa uusgotiikkaa. Istumapaikkoja siinä on noin 600. Muodoltaan kirkko on tasavartinen ristikirkko. Sen keskustassa on monikulmainen kattoratsastaja. Alttaripäädyssä on matala sakaristo ja muissa päädyissä pienet "eteiskopit". Vuonna 1777 rakennettu kellotapuli sijaitsee lähellä kirkkoa. Kellotapulissa on kaksi kelloa, vuosilta 1778 ja 1780.

Kirkon nykyiset, 16-äänikertaiset urut valmisti Urkurakentamo Tuomi vuonna 1983. Edelliset, 12-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1921. Alttaritaulun Jeesus siunaa lapsia on maalannut taiteilija Hannes Malin vuonna 1924.

Kirkko joutui tuhopolttoyrityksen kohteeksi joulukuussa 2009. Palokunta onnistui kuitenkin pelastamaan kirkon, joka sai vain vähäisiä vaurioita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suomenniemen seurakunnan kotisivut

Kirkko
Suomen puiset ristikirkot
Mikkelin kirkkorakennukset
Suomen 1860-luvulla rakennetut kirkot
Angels and Airwaves

Angels and Airwaves (tunnetaan myös lyhenteellä AVA) on vaihtoehtorockyhtye, jonka perustajajäseniin kuuluvat Blink 182:n entinen kitaristi-laulaja Tom DeLonge, Hazen Streetin ja Box Car Racerin kitaristi David Kennedy, The Distillersin ex-basisti Ryan Sinn ja The Offspring -rumpali Atom Willard. Yhtye julkaisi ensisinglensä The Adventure 18. toukokuuta 2006 ja esikoisalbuminsa We Don’t Need to Whisper 23. toukokuuta 2006. 

23. huhtikuuta 2007, AVA ilmoitti ettei Ryan Sinn soittaisi Free Earth Day-konsertissa yhtyeessä kehkeytyneiden erimielisyyksien takia. 15. toukokuuta Sinn kirjoitti yhtyeen fanisivulle, ettei hän ollut enää yhtyeen jäsen. 30 Seconds To Marsin ex-basisti Matt Wachter korvasi Sinnin konsertissa ja myöhemmin liittyi yhtyeen täysipäiväiseksi jäseneksi. AVAn toinen albumi I-Empire julkaistiin marraskuussa 2007. Se nousi iTunesin Top Album chartilla ensimmäiselle sijalle. 

Kolmas albumi Love julkaistiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 2010 digitaalisessa muodossa ja sen voi ladata ilmaiseksi yhtyeen kotisivuilta. Se julkaistiin kovakantisessa muodossa yhtyeen uusimmalla tupla-albumilla Love part.2. Tupla-albumi oli tarkoitus julkaista 22. maaliskuuta 2011, mutta Santa Barbaran elokuvafestivaaleilla järjestetyssä kyselytilaisuudessa DeLonge kertoi sekä elokuvan että albumin julkaisun siirtyvän syksylle 2011. 10. elokuuta pidetyssä Love Live-tilaisuudessa julkaistiin tulevan levyn ensimmäinen single, nimeltään Anxiety. Yhtye julkaisi tupla-albumin ja elokuvan Love 11. marraskuuta 2011.

4. lokakuuta 2011 Alternative Press kirjoitti Atom Willardin jättäneen yhtyeen. Myöhemmin yhtye vahvisti Willardin lähdön myös kotisivuillaan. Eroa kuvaillaan sopuisaksi. Yhtyeen uudeksi rumpaliksi valittiin Lostprophets-yhtyeessä vaikuttanut Ilan Rubin.

Jäsenet

 Tom DeLonge – laulu ja kitara (2005–)
 David Kennedy – kitara (2005–)
 Eddie Breckenridge - basso ( 2014-)
 Ilan Rubin – rummut (2011–)

Entiset jäsenet
 Ryan Sinn – basso (2005–2007)
 Atom Willard – rummut (2005–2011)
 Matt Wachter – basso (2007–2014)

Muut
 Roger Manning – koskettimet albumeilla We Don't Need to Whisper ja I-Empire

Diskografia

Albumit
 We Don't Need to Whisper (23. toukokuuta 2006)
 I-Empire (6. marraskuuta 2007)
 LOVE (12. helmikuuta 2010)
 LOVE part.2 (11. marraskuuta 2011)
 The Dream Walker (9. joulukuuta 2014)
 Lifeforms (24. syyskuuta 2021)

Lähteet

Aiheesta muualla
 AVA:n viralliset sivut
 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Agustín Delgado

Chalá Agustín Javier Delgado (s. 23. joulukuuta 1974 pieni kylä Chota-joen laaksossa Imbaburan provinssissa) on ecuadorilainen jalkapalloilija. Ecuadorissa Delgado tunnetaan yleisesti myös lempinimellä "el Tin".

Delgado aloitti ammattilaisuransa Barcelona SC:ssä, jossa hän pelasi vuoteen 1996 saakka, jolloin hän siirtyi yhdeksi kaudeksi quitolaiseen Nacionaliin, palaten kuitenkin vanhaan seuraansa vielä kahdeksi kaudeksi. Tämän jälkeen Delgado siirtyi kahdeksi kaudeksi Meksikon liigaan ensin lyhyesti méxicolaisen Cruz Azulin riveihin, ja sen jälkeen saman kaupungin Necaxaan. Vuosina 2001-2004 hän pelasi Englannin Valioliigassa Southamptonin joukkueessa, joskin suurimman osan ajastaan hän vietti sairasvuoteella. Delgado halusi välttämättä pelata loukkaantuneena vuoden 2002 MM-kilpailussa, mikä koitui hänen Southampton-uransa turmioksi. Tästä syystä hän ei pystynyt kunnolla pelaamaan vuosien 2002-2004 välillä.

Euroopan vierailun jälkeen hän palasi vuonna 2004 lyhyesti kotimaahansa Aucas-seuraan ja jatkoi pian takaisin Meksikoon, jossa méxicolaisessa UNAM Pumasissa hän voitti maan mestaruuden. Vuonna 2005 hän palasi Ecuadoriin kasvattajaseuraansa Barcelona SC:hen, jossa häneltä ja aikaisemmin yhdellä kaudella 43 maalia tehneeltä Iván Kaviedesilta odotettiin paljon. Kausi päättyi kuitenkin liigan toiseen sijaan, joka oli suuri pettymys. Vuodesta 2006 eteenpäin ura jatkuukin Quiton Universitaria-seurassa.

Delgado kuului Ecuadorin maajoukkueeseen MM-kilpailuissa 2002 ja 2006, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa ensin mainituissa kisoissa kaikissa Ecuadorin kolmessa ottelussa sekä jälkimmäisissä kisoissa kolmessa Ecuadorin neljästä ottelusta ja teki Ecuadorin toisen maalin sekä Puolaa että Costa Ricaa vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 72 maaottelua ja on Ecuadorin maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 31 maalilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Driven

Driven on vuonna 2001 valmistunut elokuva, joka sijoittuu moottoriurheilun maailmaan. Sylvester Stallone näyttelee veteraanikuskia, jonka tallipäällikkö Burt Reynolds hälyttää vielä kerran radoille auttamaan nuorta tulokasta, joka on murtua paineen alla taistellessaan mestaruudesta kokeneempaa saksalaiskuljettajaa vastaan. Elokuvan on käsikirjoittanut Stallone itse ja ohjauksesta vastaa suomalainen Renny Harlin.

Elokuvan oli alun perin tarkoitus sijoittua Formula 1 -sarjaan, mutta vaihdettiin lopulta amerikkalaiseen CART racing -sarjaan Stallonen riitauduttua F1-sarjan kaupallisia oikeuksia hallinnoivan Bernie Ecclestonen kanssa. Stallone oli tehnyt vuosia taustatyötä vierailemalla F1-osakilpailuissa vuosien 1997-1998 aikana, mutta vuonna 2000 hän ilmoitti F1-sarjan olevan "liian sulkeutunut" ja Ecclestonen liian voimakas kyseiselle hankkeelle. Taustasta johtuen F1-sarjan vaikutus näkyy elokuvassa monin tavoin.

Elokuvassa nähdään lukuisia cameorooleja oikeasta moottoriurheilumaailmasta, muun muassa Jean Alesi ja Juan Pablo Montoya.

Ohjaaja Renny Harlin esiintyy myös hyvin lyhyesti ennen viimeisen kilpailun starttia vihreässä ajohaalarissa.

Lähteet

Aiheesta muualta 
 Elokuvan viralliset kotisivut 
 
  

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Autourheiluelokuvat
Renny Harlinin ohjaamat elokuvat
Warner Brosin elokuvat
Ashley Young

Ashley Simon Young (s. 9. heinäkuuta 1985) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.

Seurajoukkueura 
Young on Watfordin nuorisoakatemian kasvatti, joka pelasi ensi kerran ykkösjoukkueessa vuonna 2003. Hän pelasi Watfordissa 78 1. divisioonan / Mestaruussarjan ottelua ja 20 peliä Valioliigassa. Hän siirtyi Aston Villaan 23. tammikuuta 2007 kahdeksalla miljoonalla punnalla. Young pelasi ensi kerran Aston Villan pelissä 31. tammikuuta 2007 ja teki kyseisessä ottelussa Newcastle Unitedia vastaan myös maalin. Häneltä jäi neljän ja puolen Aston Villassa viettämänsä vuoden aikana väliin vain yhdeksän valioliigaottelua. Hän pelasi Villassa myös UEFA Cupia ja Eurooppa-liigan karsintoja.

23. kesäkuuta 2011 Young siirtyi Manchester Unitediin ja teki viiden vuoden sopimuksen. Hän aloitti United-uransa FA Community Shieldin voitolla. Ensimmäisellä Manchesterin-kaudellaan hän teki Valioliigassa kuusi maalia. Unitedin mestaruuskaudella 2012–2013 hän kärsi useista loukkaantumisista ja pelasi 19 sarjaottelua. Hän tuli vaihdosta kentälle voittoisassa FA Cupin loppuottelussa 2016. Seuraavalla kaudella hän pelasi yhden ottelun Unitedin tiellä liigacupin mestaruuteen. Saman kauden Eurooppa-liigan mestarijoukkueessa hän pelasi seitsemän ottelua, mutta oli loppuottelun aikaan loukkaantuneena. Enimmillään hän pelasi Manchesterissa kauden aikana 30 liigaottelua kausina 2017–2018 ja 2018–2019, vähimmillään 12 ottelua kaudella 2016–2017. Kaikkiaan hän pelasi Unitedissa 192 valioliigaottelua ja 28 ottleua Mestarien liigassa. 

Tammikuussa 2020 Young siirtyi italialaisseura Interiin, jossa hän pelasi 1,5 kautta ja voitti Italian-mestaruuden.

Maajoukkueura 
Young pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kymmenen ottelua vuosina 2006–2007. Englannin miesten maajoukkueessa hän on pelannut vuodesta 2007 lähtien 39 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2012 Englannin kaikki neljä ottelua alusta loppuun. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa Englannin seitsemästä ottelusta viidessä. MM-kisojen jälkeen hän ei ole pelannut maajoukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Mari Pehkonen

Mari Pehkonen (s. 6. helmikuuta 1985 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Providence Collegen yliopiston Friars -joukkueessa Providencen kaupungissa Bostonin lähellä Yhdysvalloissa. Hän siirtyi Friarsiin University of Minnesota Duluthin yliopiston Bulldogs -joukkueesta syksyllä 2006. Pehkonen opiskelee taloustieteitä yliopiston myöntämän stipendin turvin toista vuotta, peruskoulutus on nelivuotinen. 

Pehkonen pelasi myös naisten jääkiekkomaajoukkueessa Torinon olympialaisissa 2006 ollen joukkueen paras maalintekijä kolmella maalilla viidessä ottelussa. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2007, 2008 ja 2009 ja saavutti MM-pronssia kahdella jälkimmäisellä kerralla. Kaikkiaan hän on pelannut 49 maaottelua ja tehnyt niissä tehopisteet 15+22=37.

Pehkonen on Tapparan kasvatti, mutta pelasi yhden vuoden Ilveksessä ennen siirtymistään Yhdysvaltoihin. Kaikkiaan hän on pelannut vuosina 1998–2005 SM-sarjassa 108 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 50+54=104, sekä 12 pudotuspeliä tehopistein 6+2=8. Hän on saavuttanut yhden SM-hopean.

Pehkonen on pelannut myös jalkapalloa aina Ilveksen naisten mestaruussarjajoukkueessa saakka. Lisäksi hän on osallistunut tyttöjen maajoukkueleirityksiin.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Rariteettikomitea

Rariteettikomitea on suomalainen ornitologian asiantuntijoiden muodostama ryhmä, joka tarkastaa valtakunnallisesti tärkeät ja harvinaiset lintuhavainnot. Se on yksi BirdLife Suomen toimikunnista.

Rariteettikomitea eli RK perustettiin vuonna 1975 BirdLifen edeltäjän Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen alaisuuteen. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Olavi Hildén, sihteerinä Karno Mikkola, jäseninä Kalevi Malmström, Rauno Tenovuo ja Kari Vepsäläinen. Ensimmäinen katsaus julkaistiin Lintumiehen numerossa 2/1978. Siinä käsiteltiin vuoden 1976 havainnot.

Nykyisen komitean (2022) puheenjohtaja on Petteri Lehikoinen ja sihteeri Tero Toivanen. 

Valtakunnallisen RK:n lisäksi lintuharrastajilla on aluerariteettikomiteoita (ARK), jotka tarkastavat alueellisesti tärkeät lintuhavainnot.

Lähteet 

BirdLife Suomi
Tsopikloni

Tsopikloni on syklopyrrolonien ja nonbentsodiatsepiinien ryhmään kuuluva unilääke, joka on tarkoitettu tilapäisen tai lyhytaikaisen unettomuuden hoitoon. Sen vaikutus keskushermostossa välittyy bentsodiatsepiinireseptoreiden kautta. Suomessa sitä myydään muun muassa tuotenimillä Imovane ja Zopinox. Myyntilupa Imovanelle myönnettiin Suomessa 22. heinäkuuta 1987.

Rauhoittavien lääkkeiden tavoin sitä ei tule käyttää alkoholin kanssa. Sillä on myös huumaava vaikutus, eikä sen vaikutuksen alaisena tai heti heräämisen jälkeen suositella tehtävän mitään tarkkuutta vaativaa, kuten moottoriajoneuvon kuljettamista.

Vanhuksilla voidaan käyttää puolitettua annostusta (2,5–3,75 mg), jolla pyritään minimoimaan lääkkeen aiheuttamia haittavaikutuksia. Ne voivat aiheuttaa kaatuilua ikääntyneillä vakavine komplikaatioineen (lähinnä vaikeasti hoidettavia lonkkamurtumia). Koska lääke on keskipitkävaikutteinen, sen poistuminen elimistöstä saattaa ikäihmisillä olla hitaampaa.

Tsopiklonin yleinen haittavaikutus on suun kuivuminen sekä karvas ja metallinen maku suussa käytön jälkeisenä päivänä. Yliannostustapauksissa voidaan käyttää GABAA-antagonisti flumatseniilia.

Tsopiklonin kehitti amerikkalainen Sepracor, ja sitä alkoi markkinoida vuonna 1988 ranskalainen Rhône-Poulenc -lääkeyhtiö (kuuluu nykyään Sanofiin).

Lähteet 
 http://fi.sanofi-aventis.com/tuotteet/Imovane_spc.pdf  (Lääkeseloste – Imovane)
 http://spc.fimea.fi/indox/nam/html/nam/humspc/2/92832.pdf  (Lääkeseloste – Zopinox)

Viitteet

Aiheesta muualla 
https://pharmacafennica.fi/spc/2103626 Pharmaca Fennica: ZOPINOX tabletit (tsopikloni)
Tsopikloni Erowidin tietokannassa 
Lääkelaitos: Zopinox 
Yhtyneet laboratoriot: Tsopikloni 
PubChem: Zopiclone 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Zopiclone 
KEGG: Zopiclone 
ChemBlink: Zopiclone 

Nonbentsodiatsepiinit
Unilääkkeet
PKV-lääkkeet
Karbamaatit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Piperatsiinit
Walter Runeberg

Walter Magnus Runeberg (29. joulukuuta 1838 Porvoo – 23. joulukuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä, Fredrika ja J. L. Runebergin poika. Hänen työnsä olivat aluksi ihanteellis-klassisia, liittyen lähinnä Bertel Thorvaldseniin, mutta myöhemmin hänen töihinsä tuli myös realistisia piirteitä.

Elämänvaiheita
Walter pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella vuonna 1858. Hän opiskeli Kööpenhaminassa, Roomassa ja vuodesta 1876 Pariisissa. Kööpenhaminan nelivuotinen kausi sisälsi työskentelyä Bertel Thorvaldsenin opissa olleen H. V. Bissenin ohjauksessa. Tällöin hän omaksui uusklassismin ihanteita, joiden mukaan taiteen tulee vaikuttaa ihmisiin ylevöittävästi ajatuksen ja tunteen puhtauden ja muodon kauneuden avulla. Ranskan-kausi toi mukanaan realismin näkemyksiä, mutta pääosin Runeberg pysyi uusklassismin kannalla. Hänen teoksiaan on muun muassa Apollon ja Marsyas (1874), Suomen ensimmäinen suuri marmoriveistos, joka toteutettiin arpajaisista saaduilla varoilla. Walter Runeberg sai filosofian kunniatohtorin arvon vuonna 1907.

Walter Runeberg oli naimisissa 1867–1916 Lina Elfvingin (k. 1916) kanssa.

Tuotanto
Runebergin tuotannon valtajuonteena ovat muotokuvat, joita hän teki aikansa pohjoismaisista merkkihenkilöistä ja suomalaisista suurmiehistä. Hänen töitään ovat muiden muassa Johan Ludvig Runebergin muistomerkki Helsingin Esplanadin puistossa ja Aleksanteri II:n muistomerkki Senaatintorilla sekä Pietari Brahen patsas Raahessa ja Turun Brahenpuistossa (molemmat 1888). Aleksanteri II:n patsaalla on monivaiheinen syntyhistoria. Patsaskilpailun voittanut Johannes Takanen kuoli, ja Runebergin oli toteutettava teos Takasen suunnitelman mukaisesti.

Walter Runebergin veistoskokoelma 
Porvoossa olevassa Runebergin koti museossa on Walter Runebergin veistoskokoelma. Yli 100 teoksen kokoelmassa on muun muassa muotokuvia, monumenttiteosten luonnoksia ja kipsiveistoksia.

Teoksia

Lähteet 
 Otavan Iso Fokus, Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja, Osa 6, s. 3579, Otava 1974 ISBN 951-1-01236-3
 Walter Runeberg, Ateneumin taidemuseo
 Helsingin kaupunginmuseo – Julkiset veistokset

Viitteet

Aiheesta muualla

 Walter Runeberg Valtion taidemuseon kokoelmissa
 Walter Runeberg

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Nes (Akershus)

Nes on kunta Akershusin läänissä Norjassa. Sen noin 800 maatilaa tekevät alueesta yhden suurimmista vehnäntuottajista koko maassa. Nesissä on monia luonnonnähtävyyksiä, kuten Glomma-joen eräät osat ja 168 järveä. Kunnassa sijaitsee myös eräs Norjan parhaiten säilyneistä kirkonraunioista. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nesin kunnassa oli 19 819 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akershusin läänin kunnat
Pyynikin urheilukenttä

Pyynikin urheilukenttä on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva urheilukenttä. Samalla paikalla on urheiltu jo vuodesta 1908 lähtien, mutta nykyiset rakennukset ja reuna-aita ovat pääosin peräisin 1920-luvulta. 

Kentän pintana on uusi kolmannen sukupolven tekonurmi, joka asennettiin vanhan ja kuluneen hiekkatekonurmen tilalle keväällä 2008. Pinnalle on maalattu sekä jalkapallon (valkoinen) että amerikkalaisen jalkapallon (keltainen) kenttäviivat. Kenttää kiertää kuusiratainen, tartan-pintainen 350 metrin juoksurata.

Nykyisin kenttää käyttää kotikenttänään amerikkalaisen jalkapallon joukkue Tampere Saints sekä jalkapalloseura Tampere United. Kentällä on myös paljon jalkapallon ja yleisurheilun junioritoimintaa.

Pyynikin urheilukentällä järjestettiin ensimmäinen Pistejäärata-ajo 11. maaliskuuta 1970, jolloin kilpailun voitti Jorma Lusenius. Kilpailun järjestäjänä toimii Tampereen Urheiluautoilijat ry, ja edellisen kerran kilpailtiin vuonna 2013.

Pyynikin kentällä pelattiin ensimmäinen jääpallon pääsarjaottelu Tampereella 67 vuoteen kun Porin Narukerä ja Helsingin Botnia kohtasivat 2. helmikuuta 2019. Tasapeliin (3-3) päättynyttä ottelua seurasi 629 katsojaa.

Historia 
Vuonna 1943 Pyynikin kentällä pidettiin Suomalaisen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonan kotiinpaluujuhla.

Ennätyksiä Pyynikin kentällä 

Maailmanennätyksiä kentällä on tehtailtu paljon, ja ne ajoittuvat 1920–1930-luvuille.

 Vuonna 1920 Hannes Kolehmainen juoksi 25 000 metrin ratajuoksun maailmanennätyksen.
 Väinö Sipilä teki maailmanennätyksen 30 000 metrin juoksussa vuonna 1928. 
 Vuonna 1930 nähtiin keihäänheiton maailmanennätys Matti Järvisen heittämänä, tulos 71,70 metriä. 

Suomenennätyksistä viimeisin on Matti Yrjölän tekemä kuulantyönnön ennätys vuodelta 1972. Tulos oli 20,38 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pyynikin urheilukentän verkkosivu
 Viistokuva Pyynikin urheilukentästä, Fonecta

Tampereen urheilu
Suomen urheilukentät
Urheilukenttä
Q (lehti)

Q oli Britanniassa kuukausittain ilmestynyt musiikki- ja viihdelehti. Sen perustivat Mark Ellen ja David Hepworth, ja ensimmäinen lehti julkaistiin vuonna 1986. Lehden lopettamisesta tiedotettiin heinäkuussa 2020.

Lehden keskeistä sisältöä ovat listat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Q:n virallinen kotisivu. 

Musiikkilehdet
Brittiläiset aikakauslehdet
Ferreira do Alentejo

Ferreira do Alentejo on kunta Bejan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 648,3 km² ja väkiluku noin 8 300.

Ferreira do Alentejon nykyinen pormestari on Aníbal Reis Costa. Kunnan juhlapäivä on 5. maaliskuuta.

Pitäjät 
 Alfundão
 Canhestros
 Ferreira do Alentejo
 Figueira dos Cavaleiros
 Odivelas
 Peroguarda

Aiheesta muualla 

Viralliset sivut 

Portugalin kunnat
Mértola

Mértola on kunta Bejan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 1 292,8 km² ja väkiluku noin 7 200.

Mértolan nykyinen pormestari on Jorge Rosa. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.

Freguesiat 
 Alcaria Ruiva
 Corte do Pinto
 Espírito Santo
 Mértola
 Santana de Cambas
 São João dos Caldeireiros
 São Miguel do Pinheiro
 São Pedro de Solis
 São Sebastião dos Carros

Aiheesta muualla 

Viralliset sivut 

Portugalin kunnat
Rivnen alue

Rivnen alue () on hallinnollinen alue Ukrainan luoteisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Rivnen kaupunki.

Alueen naapurina on pohjoisessa Valko-Venäjän Brestin ja Homelin alueet. Ukrainan maakunnista Rivnen aluetta ympäröivät Volynin, Lvivin, Ternopilin, Hmelnytskyin ja Žytomyrin alueet.

Historiaa
Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta ja Volynia
Volynian kuvernementti 
Ukrainan valtakunnankomissariaatti

Väestö
Vuoden 2012 alussa alueen väkiluvuksi arvioitiin 1 154 300. Alue on maaseutuvaltainen: kaupunkilaisia oli vain 552 300 eli 47,8% väestöstä.

Liikenneyhteydet ja vesistöt

Alueen läpi kulkee tärkeä pohjois-eteläsuuntainen liikenneyhteys Ukrainasta Valko-Venäjäälle, ja Ukrainan pohjoisosien poikittaiset liikenneväylät (rauta- ja valtatiet) Kiovasta kohti Puolaa. Alueen keskeisimmät kaupungit sijaitsevat Ukrainan rautateiden päärataverkon varrella. Rivnessä on yksi Ukrainan kansainvälisistä lentokentistä.

Rivnen alue on länsi-itäsuunnassa 130 kilometriä leveä ja pohjois-eteläsuunnassa 210 kilometriä pitkä. Alueella on 171 yli kymmenen kilometriä pitkää jokea, yli 500 järveä ja 31 tekojärveä. Suurimmat joet ovat Dneprin sivuhaara Pripet () ja sen haarauma Styr (Стир). Pisin joki on Horyn (Горинь).

Alue- ja paikallishallinto
Ukrainassa aluehallinnon toista tasoa edustavat piirit (raion).

Hallinnollinen jako vuodesta 2020

Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 supistaa Rivnen alueen piirien lukumäärän neljään. Paikallistasolla asutus keskittyy 11 kaupunkiin, 16 kaupunkimaiseen taajamaan ja 999 kylään.

Rivnen alueen piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Kaikki neljä piiriä olivat olemassa myös ennen heinäkuuta 2020, mutta tuolloin niiden pinta-alat ja väkiluvut olivat huomattavasti pienempiä kuin uudessa piirijaossa.

Hallinnollinen jako ennen vuotta 2020

Vuoden 2012 alussa Rivnen alueella oli 16 piiriä, 11 kaupunkia, 16 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 000 kylää. Neljä kaupunkia oli hallinnollisesti suoraan alueen alaisia kuntatason subjekteja piirien tapaan (ohessa vahvennettuna). Vuoden 2001 väestönlaskennassa alueen seitsemän suurinta kaupunkia olivat:
 Rivne, 248 813 asukasta, alueen pääkaupunki
 Dubno (), 39 146 as.
 Varaš () 38 830 as., ydinvoimalapaikkakunta
 Kostopil (), 30 467 as.
 Sarny (), 28 144 as.
 Zdolbuniv () 
 Ostroh (), historiallinen paikkakunta

Piirit

Bereznen piiri
Demydivkan piiri
Dubnon piiri
Dubrovitsjan piiri
Hoštšan piiri
Koretsin piiri

Kostopilin piiri
Mlynivin piiri
Ostrohin piiri
Radyvylivin piiri
Rivnen piiri

Rokytnen piiri
Sarnyn piiri
Volodymyretsin piiri
Zaritšnen piiri
Zdolbunivin piiri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rivne region overview (May 2020)  (ukraineinvest.gov.ua)
Serpa

Serpa on kunta Bejan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 1 105,6 km² ja väkiluku noin 15 600.

Serpan nykyinen pormestari on Tomé Pires.

Freguesiat 
 Aldeia Nova de São Bento
 Brinches
 Pias
 Serpa (Salvador)
 Serpa (Santa Maria)
 Vale de Vargo
 Vila Verde de Ficalho

Aiheesta muualla 

Viralliset sivut 

Portugalin kaupungit
Fafe

Fafe on kunta Bragan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 219,1 km² ja väkiluku noin 50 600.

Fafen nykyinen pormestari on Raul Cunha. Kunnan juhlapäivä on 16. toukokuuta.

Pitäjät 

Aboim, Felgueiras, Gontim e Pedraíd
Agrela e Serafão
Antime e Silvares
Ardegão, Arnozela e Seidões
Armil
Cepães e Fareja
Estorãos
Fafe
Fornelos
Freitas e Vila Cova
Golães
Medelo

Monte e Queimadela
Moreira do Rei e Várzea Cova
Passos
Quinchães
Regadas
Revelhe
Ribeiros
Santa Cristina de Arões
São Gens
São Martinho de Silvares
São Romão de Arões
Travassós
Vinhós

Aiheesta muualla 

Viralliset sivut 

Portugalin kunnat
Žytomyrin alue

Žytomyrin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Žytomyrin kaupunki.

Žytomyrin alue rajoittuu pohjoisessa Valko-Venäjän Homelin alueeseen. Lännessä naapurina on Ukrainan Rivnen, lounaassa Hmelnytskyin, etelässä Vinnytsjan ja idässä Kiovan alue. Alue kattaa 29 832 km², mikä vastaa 4,9 prosenttia koko Ukrainan pinta-alasta.

Historiaa
Alue on perustettu 22 syyskuuta 1937.

Alue- ja paikallishallinto

Vuoden 2020 aluejaon uudistuksessa Žytomyrin alue jaettiin neljään piiriin (raion). Piireissä sijaitsee yhteensä 12 kaupunkia (2 kaupunkipiiriä), 43 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 613 kylää. 

Alueen hallintokeskus on Žytomyr (263 507 as.). Muita yli 20 000 asukkaan kaupunkeja ovat Berdytšiv (73 999 as.), Korosten (62 285 as.) ja Novohrad-Volynskyi (55 463 as.), Malyn (25 587 as.) ja Korostyšiv (24 490 as.). Oheinen taulukko listaa alueen piirit hallintokeskuksineen:

Väestö

Vuoden 2021 alussa alueen väkiluvuksi arvioitiin 1 273 200. Asukkaista 59,5 prosenttia oli kaupunkilaisia, eli asui kaupungeissa tai kaupunkityyppisissä taajamissa.

Elinkeinoelämä
Alueen talous perustuu pääosin graniitin ja muiden rakennuskivien kaivostoimintaan, metsä- ja maatalouteen ja useiden koneiden tuottamiseen.

Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus on vaikuttanut alueen pohjoisosiin; voimala sijaitsee lähimmillään noin 50 kilometrin päässä alueen pohjoisosista itään. Vaikkei Žytomyrin alue kuulunut aiemman Narodytsin piirin itäosia lukuun ottamatta kaikkein vakavimmin saastuneisiin alueisiin (suljettu vyöhyke; valtaosa piirin asukkaista evakuoitiin, osa muutti pysyvästi pois), suuri osa alueen pohjoisimmista piireistä sai merkittävää haittaa vastaavan määrän radioaktiivista laskeumaa. Tällä on vaikutuksia maatalouteen, maan virkistyskäyttöön ja mielikuvien kautta turismille.

Lähteet

Aiheesta muualla

Zhytomyr Region - alueen kuvaus
Jakke Holvas

Jakke Holvas (s. 16. syyskuuta 1968 Turku) on suomalainen tietokirjailija, filosofian tutkija ja Yleisradion toimittaja. Hän juontaa Yle Radio 1:n ohjelmaa Kulttuuriykkönen. 2021 syksyllä Yle Areenassa julkaistiin Holvaksen tekemä 12-osainen digitaalista murrosta käsittelevä podcast, jonka nimi on Tohtori Holvaksen lähiöfilosofiaa. Hänen teoreettisen filosofian väitöskirjansa käsitteli talouden rajoja Aristoteleella, Platonilla sekä modernissa vaihdon teoriassa. Väitöskirja valmistui 2009. Holvas on kuulunut televisio-ohjelma T-Klubin toimituskuntaan ja kirjoittanut talouskolumneja Helsingin Sanomiin. Hän on työskennellyt Ylen aamu-tv:n juontajana sekä toimittajana Yleisradion Radiouutisten uutis- ja ajankohtaistoimituksessa.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 375 humanistia: Jakke Holvas. Helsingin yliopisto, Humanistinen tiedekunta 2015.
Jakke Holvaksen blogi: https://mikaelstrandintasapaino.home.blog/
 Tohtori Holvaksen lähiöfilosofiaa

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset filosofit
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylen toimittajat
Kirovohradin alue

Kirovohradin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan keskiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Kropyvnytskyin kaupunki. Alueen naapureina ovat idässä Dnipropetrovskin, etelässä Mykolajivin ja Odessan, lännessä Vinnytsjan sekä pohjoisessa Tšerkasyn ja Pultavan alueet. 

Kirovohradin alueen väkiluku oli vuoden 2021 alussa 920 128 henkeä, joka oli 2,2 prosenttia Ukrainan väkiluvusta, mikäli Venäjän miehittämää olevaa Krimin aluetta ei huomioda. Kirovharadin alueen asukkaista 63,6 oli kaupunkilaisia.

Alaueen kaupungeista suurimmat ovat: Kropyvnytskyi (222 695 as.), Oleksandrija (77 303 as.) ja Svitlovodsk (43 931 as.).

Hallinnollinen jako

Hallinnollinen jako vuodesta 2020 lähtien
Kirovohradin alue jaettiin vuoden 2020 aluehallinnon uudistuksessa neljään piiriin (raion). Piireissä sijaitsevat alueen 12 kaupunkia (joissa on yhteenä 2 kaupunkipiiriä), samoin 27 kaupunkityyppistä taajamaa ja 991 kylää tai muuta maaseutuasutusta. Piirien perustietoja löytyy oheisesta taulukosta; Väkilukuna on ilmoitettu Ukrainan tilastokeskuksen vuoden 2021 alun arvio:

Hallinnollinen jako vuoteen 2020 saakka
Kirovohradin alue oli vuoteen 2020 saakka jaettu paikallishallinnon ylemmällä tasolla 21 piiriin (raion) ja neljään kaupunkipiiriin. Kaikkiaan alueella oli tuolloin  12 kaupunkia, 27 kaupunkityyppistä asutustaajamaa ja 993 kylää. Alueen piirit ja kaupunkipiirit olivat:

Piirit

Kaupunkipiirit 

 Kropyvnytskyi
 Oleksandrija
 Svitlovodsk
 Znamjanka

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Природа Кировоградской области: отдых и туризм  (nature.kr.ua)

 *