joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Miltiádis Tentóglou

Miltiádis Tentóglou (, s. 18. maaliskuuta 1998 Grevená) on kreikkalainen pituushyppääjä ja lajin olympiavoittaja sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari.

Urheilu-ura 

Tentóglou sijoittui viidenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 tuloksella 766 cm. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa Puolassa tuloksella 791 cm. Samana vuonna käydyissä Rio de Janeiron olympialaisissa Tentóglou oli pituushypyn karsinnassa 27:s tuloksella 764 cm, eikä näin ollen päässyt finaaliin.

Vuonna 2017 Tentóglou voitti Grosettossa italiassa käydyissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa kultaa tuloksella 807 cm. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli karsinnan 19:s tuloksella 779 cm. 

Vuonna 2018 Tentóglou oli 9:s maaliskuussa Birminghamissa järjestetyissä sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 782 cm. Saman vuoden elokuussa hän voitti pituushypyn Euroopan-mestaruuden Berliinissä tuloksella 825 cm. Tentóglou voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 Kreikan halliennätystuloksella 838 cm. Hän voitti samana vuonna alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Gävlessä tuloksella 832 cm. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli kymmenes tuloksella 779 cm. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden jälleen Toruńissa 2021 tuloksella 835 cm. Tokion olympialaisissa 2021 Tentóglou voitti olympiakultaa tuloksella 841 cm. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Belgradissa 2022 Kreikan halliennätystuloksella 855 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 832 cm häviten neljällä senttimetrillä hänet viimeisellä hyppykierroksella ohittaneelle Kiinan Wang Jiananille. Samana vuonna hän voitti Münchenin EM-kilpailuissa kultaa kisaennätyksellä 852 cm.

Tentóglou voitti pituushypyn Kreikan-mestaruuden vuosina 2017–2019 ja 2021–2022 sekä sisäratojen Kreikan-mestaruuden vuosina 2019–2022.

Parhaat hypyt kausittain 
2014 713 cm Lárisa 13.7.
2015 773 cm Ateena 26.7.
2016 819 cm Kalamáta 28.5.
2017 830 cm Patras 18.6.
2018 825 cm Berliini 8.8.
2019 832 cm Gävle 12.7. (sisäradoilla 838 cm Glasgow 3.3.)
2020 826 cm Pireus 29.2. (sisäradoilla)
2021 860 cm Ateena 26.5.
2022 855 cm Belgrad 18.3. (sisäradoilla)

Lähteet

Viitteet 

Kreikkalaiset pituushyppääjät
Kreikkalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Atikamekw (kieli)

Atikamekw () on Lounais-Quebecin atikamekw-kansan puhuma algilainen kieli. Sitä puhuvat lähes kaikki atikamekwit ja siten se on yksi vähiten uhanalaisista alkuperäisasukkaiden kielistä.

Äännerakenne
Atikamekwin äännerakenne on seuraavanlainen:

Näytteitä

Kwei - Hei

Ki miro matisin ia? - Voitko hyvin?

Awin ni kir? - Kuka olet?

Lähteet

Aiheesta muualla

Algonkin-kielet
Camp Verde (Arizona)

Camp Verde on pikkukaupunki Yavapain piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 11 239. Camp Verden pinta-ala on 111,7 neliökilometriä.

Kuvia kaupungista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arizonan kaupungit
Edgard Sečinski

Edgard Sečinski on liettualainen karateka. Hän on Kyokushinin WKO-liiton kolminkertainen Euroopan-mestari.

Kilpaura
Sečinski saavutti 2012 ensimmäisen kerran menestystä edettyään EM-kilpailuissa loppuotteluun. Hän hävisi kuitenkin ottelunsa Valeri Dimitroville.

2014 Sečinski voitti EM-pronssia Azerbaidžanissa. 2015 marraskuussa hän sijoittui MM-kilpailujen avoimessasarjassa seitsemänneksi.

Sittemmin Sečinski siirtyi superraskaaseensarjaan ja voitti EM-pronssia 2016 Georgiassa ja 2017 Tanskassa. Heinäkuussa 2017 hän sijoittui myös MM-kilpailuissa kuudenneksi. Myöhemmin syyskuussa Sečinski saavutti pronssia Britannian Openissa.

Sečinski saavutti 2019 kotikisoissaan ensimmäisen Euroopan mestaruutensa voitettuaan loppuottelussa Anatoliy Zhuravelin.

Lähteet

Liettualaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Aseman koulu (Urjala)

Aseman koulu on Urjalassa toimiva alakoulu. Koulussa on 98 oppilasta ja sen rehtorina toimii Mervi Lumia. Koulu perustettiin vuonna 1900.

Lähteet 
 Forssan Lehti: Urjalassa ollaan tyytyväisiä tehtyihin päätöksiin - Aseman koulu yhä kysymysmerkki
 Yle: Urjala saattaa lakkauttaa kaikki nykyiset koulunsa

Suomen peruskoulut
Urjala
Vlаdimir Arzаmаskov

Vladimir Ivanovitš Arzamaskov (, 7. huhtikuuta 1951 Stalingrad, Venäjän SFNT – elokuu 1986) oli koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.

Miesten maajoukkuekilpailuissa Arzamaskov edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja EM-hopeaa Belgiassa 1977.

Lähteet 
 Vladimir Arzamaskov Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Profiili FIBA Archive 

Neuvostoliittolaiset koripalloilijat
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Juankoski (kaupunginosa)

Juankoski on Kuopion 70. kaupunginosa, joka on muodostettu vuoden 2017 kuntaliitoksen jälkeen aiemman Juankosken kaupungin keskustaajamasta. Juankosken kaupunginosa sijaitsee maanteitse 62 kilometriä Kuopion keskustasta koilliseen. 

Tilastokeskuksen mukaan Juankosken kirkonseutu -nimisen taajaman pinta-ala oli 6,31 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2016 lopussa yhteensä 2 066 ihmistä. Kyseessä on Kuopion kolmanneksi suurin taajama Kuopion ja Nilsiän keskustaajamien jälkeen. On todettava, ettei Tilastokeskuksen taajaman maantieteellinen rajaus näy tilastoarvosta eikä välttämättä ole yhtenevä Kuopion Juankosken kaupunginosan rajojen kanssa. Kaikkiaan Juankosken väkiluku (aiemman kunnan alue) on vajaa 5 000.

Kuopion Juankosken kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Juankosken päiväkoti, Juantehtaan koulu (alakoulu), Juankosken koulu (yläkoulu), Juankosken lukio, Juankosken lähikirjasto, Juicen tori, Juankosken linja-autoasema, aiempi Juankosken rautatieasema, Juankosken terveysasema, Juankosken paloasema, Juankosken kirkko, Juankosken vanha kirkko, Juankosken tehtaan ja työväen museo Masuuni Brunou ja Savon Voiman Juankosken voimalaitos. Juankosken keskustaajamassa on myös monia kauppoja ja muita kaupallisia palveluja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Juankoski

Suomen entiset kuntakeskukset
Suomen kirkonkylät
Kuopion taajamat
Valasikloviiri

Valasikloviiri (C13H20N6O4) on nukleosidianalogeihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Lääketieteessä sitä käytetään herpesviruksien aiheuttamien infektioiden hoitamiseen. Valasikloviiri on rakenteeltaan asikloviirin ja valiinin esteri.

Ominaisuudet ja käyttö
Valasikloviiri on aihiolääke ja ihmisen elimistössä se hydrolysoituu entsymaattisesti asikloviiriksi, joka on varsinainen aktiivinen yhdiste. Asikloviiri estää virusten DNA-polymeraasientsyymiä. Valasikloviiri imeytyy parammin kuin asikloviiri ja on siksi tehokkaampaa. Yhdistettä käyteään muun muassa Herpes simplex-, Varicella-zoster- ja sytomegalovirusten aiheuttamien infektioiden esimerkiksi vyöruusun hoitoon. 

Valasikloviiri on hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat pääkipu, oksentelu ja ripuli. Immuunivasteeltaan alentuneille potilaille valasikloviiri saattaa suurina annoksina aiheuttaa luuydinkatoa. 

Valasikloviiriä valmistetaan asikloviirin ja valiinijohdannaisen esimerkiksi N-bentsyylivaliinin välisellä reaktiolla, jossa muodostuu esteri. Lopuksi suojaryhmänä toimiva bentsyyliryhmä poistetaan vedyttämällä.

Lähteet

Viruslääkkeet
Kiirunan uusi kaupungintalo

Kiirunan uusi kaupungintalo rakennettiin, koska Kiirunan kaupunki oli siirrettävä uuteen paikkaan. Lokakuussa 2012 julistettiin suunnittelukipailu, jonka voittivat syyskuussa 2013 Henning Larsen Architects A/S ehdotuksella "Kristallen". Rakentamisesta vastasi LKAB, joka luovutti valmiin rakennuksen kunnalle. Uusi kaupungintalo valmistui ja otettiin käyttöön elokuussa 2018.

Vanhan kaupungintalon torni siirrettiin vuonna 2017 uuden kaupungintalon luokse.

Lähteet

Kiirunan kunta
Kaupungintalot
Ruotsin rakennukset ja rakennelmat
Harri Hakkarainen (lääkäri)

Harri Matti Hakkarainen (s. 12. tammikuuta 1970) on suomalainen lääkäri. Hän on erityisesti urheilun parissa toiminut lääkäri ja myös valmentaja.

Hakkarainen opiskeli liikuntatieteitä Jyväskylän yliopistossa ja valmistui lääkäriksi Kuopion yliopistosta. Hakkarainen on toiminut lääkärinä muun muassa Olympiakomiteassa, jääkiekkomaajoukkueessa, KHL:ssä, Kärpissä, Jokereissa, HIFK:ssa, Pelicansissa, hiihtomaajoukkueessa ja Vierumäen urheiluopistolla sekä monien urheilijoiden henkilökohtaisena lääkärinä.

Hakkarainen menetti lääkärinoikeutensa väliaikaisesti elokuussa 2018. Hän sanoi, että aloite tuli häneltä itseltään. Hän sai oikeudet rajoitettuna takaisin maaliskuussa 2019.

Lähteet 

Suomalaiset urheilulääkärit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Oskar Lindberg (muusikko)

Oskar Fredrik Lindberg (23. helmikuuta 1887 Gagnef, Taalainmaa – 10. huhtikuuta 1955 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkipedagogian  professori. Hän oli Ruotsin 1900-luvun keskeisiä musiikkihahmoja. Hän toimi professorina ja Tukholman musiikkikorkeakoulun opettajana ja oli 1930–40-luvuilla toteutuneessa kirkkomusiikin uudistustyössä keskeisiä hahmoja. Samalla hän oli Tukholman Engelbrektin kirkon urkuri vuodesta 1914. 

Ruotsin kirkon virsikirjassa on kymmenen Lindbergin sävellystä. Sävellystyyliltään hän oli kansallisromantikko. Suomessa hänen laajasta sävellystuotannostaan tunnetaan yleisesti vain urkusävellys Vanha virsi Taalainmaan karjamajoilta. Tämä koraalimelodia, joka tunnetaan ruotsiksi nimeltä "Gammal fäbodpsalm från Dalarna" tai  "Psalm från Älvdalsåsen", on tullut tunnetuksi Lindbergin urkusovituksena.  

Sävelmää on Ruotsissa kauan toivottu myös virsikirjaan, niin myös nykyisen, vuonna 1986 hyväksytyn virsikirjan valmistelun aikana. Virsikomitea toivoikin melodiaan sopivaa tekstiä, ”lohdutuksen ja toivon virttä”, ja runoilija Eva Norberg Hagberg kirjoitti vuonna 1984 komitean toivoman tekstin. Se on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 629 "Så kort var den fröjd som i världen jag fann" (Anna-Mari Kaskisen suomentamana "Vain tuokion onnea toi maailma"). Virrelle valittiin kuitenkin toisinto koraalista, joka myös on toisinto Älvdalenista, Taalainmaalta, Morasta luoteeseen, koska se soveltuu paremmin seurakuntavirren sävelmäksi kuin tunnetumpi sävelmä, Fäbodapsalm.

Luettelo Lindbergin säveltämistä virsistä virsikirjoissa Den svenska psalmboken (1986) ja Ruotsin kirkon virsikirja (2003)  

Lähde Den svenska psalmbokenin osalta Luettelo Ruotsin kirkon virsikirjan virsistä

Lähteet 

 

Ruotsalaiset professorit
Ruotsalaiset säveltäjät
Vuonna 1955 kuolleet
Vuonna 1887 syntyneet
Enigma: Intermission II

Enigma: Intermission II on Stratovariuksen kokoelma-albumi, joka ilmestyi 28. syyskuuta 2018 levymerkillä earMUSIC.

Albumi sisältää kolme kokonaan uutta kappaletta ”Enigma”, ”Burn Me Down” ja ”Oblivion”, neljä ennenjulkaisematonta orkesteriversiota ja harvinaista aiemmin vain bonuskappaleina julkaistua materiaalia. Se on sisällöllisesti jatkoa vuoden 2001 Intermission-albumille.

Albumin julkaisun jälkeen yhtye teki A Nordic Symphony ’18 -kiertueen Tarja Turusen kanssa.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 7+/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ”Oblivion” earMusicin YouTube-kanavalla

Stratovariuksen albumit
Vuoden 2018 kokoelma-albumit
Surviving Mars

Surviving Mars on bulgarialaisen Haemimont Gamesin kehittämä ja Paradox Interactiven julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu Linuxille, Mac OS X:lle, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle 15. maaliskuuta 2018.

Tavoitteena on rakentaa siirtokunta Mars-planeetalle, pitää kolonistit elossa ja laajentaa siirtokuntaa. Tämän saavuttamiseksi pelissä rakennetaan asumuksia, viljellään ruokaa, kaivetaan mineraaleja ja tutkitaan planeettaa sekä tehdään tieteellistä työtä uusien keksintöjen saavuttamiseksi.

Pelistä tuli yksi Steam-palvelun eniten myyneistä peleistä vuonna 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kaupunginrakennuspelit
Scifipelit
Vuoden 2018 videopelit
Linux-pelit
Mac OS -pelit
Windows-pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Roque Mesa

Roque Mesa Quevedo (s. 7. kesäkuuta 1989 Telde, Gran Canaria, Kanariansaaret) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Leganésia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Vuonna 2010 Mesa liittyi Las Palmasin reservijoukkueeseen, josta hänet nostettiin seuraavana vuonna edustusjoukkueeseen. 8. lokakuuta 2011 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ottelussa Celta Vigoa vastaan, Las Palmasin pelattua tuolloin maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

6. heinäkuuta 2017 Mesa teki nelivuotisen sopimuksen walesiläisseura Swansea Cityn kanssa ja hänestä maksettin 11 miljoonan punnan siirtokorvaus. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 19. elokuuta 2017 Manchester Unitedia vastaan.

30. tammikuuta 2018 Mesa siirtyi kauden 2017–2018 loppuun asti kestävällä lainasopimuksella Sevillaan. Kauden jälkeen siirrosta tehtiin pysyvä ja Mesa allekirjoitti seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Roque Mesan tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Roque Mesan tilastot Soccerway-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Darkest Dungeon

Darkest Dungeon on Red Hook Studiosin kehittämä ja julkaisema tietokonepeli. 

Pelin kehittäjät Chris Bourassa ja  Tyler Sigman tutustuivat Backbone Entertainmentillä työskennellessään. Pelin ideoita kehitettiin 2012–2013 ja kehittäjästudio Red Hook Studios  perustettiin huhtikuussa 2013. Pelin kehittämiseksi perustettiin helmikuussa 2014 joukkorahoituskampanja kickstarter-sivustolla. Pelin ensimmäinen Early Access -versio julkaistiin helmikuussa 2015.
Peli julkaistiin virallisesti 19. tammikuuta 2016 Windowsille ja OS X:lle. PS4, Playstation Vita ja Linux -versiot julkaistiin muutamien kuukausien kuluessa. IPad-versio 2017 ja Nintendo Switch ja Xbox One -versiot 2018.

Peli on roolipeli, jossa tutkitaan luolastoja neljän hahmon ryhmällä ja taistellaan vihollisia vastaan ja kehitetään hahmoja voimakkaammiksi. Luolastot ja niistä löytyvät viholliset ja esineet on generoitu satunnaisesti. Eteneminen kuvataan sivulta. Vihollinen kohdattaessa peli vaihtaa vuoropohjaiseen taisteluun, jossa hahmot voivat käyttää aseitaan, magiaa, muita kykyjä tai hallussaan olevia esineitä. Hahmon kuollessa taistelussa hänet menetetään pysyvästi. Pelaaja voi värvätä lisähahmoja, joita kerralla on rosterissa korkeintaan 25.

Pelissä keskeinen elementti on hahmojen kokema stressi, joka pahenee esimerkiksi pimeässä tai ilman ruokaa, tai hahmon nähdessä kuolemaa tai toverien haavoittumisen tai eräiden vihollisten taioilla. Korkea stressi haittaa hahmon taistelua, kehitystä ja voi johtaa jopa sydänkohtaukseen ja äkkikuolemaan. Stressiä lievitetään luolastojen välillä tukikohtana toimivassa kylässä oleskellessa, jossa hahmo voi lieventää stressiä juomalla baarissa tai katumalla kirkossa. Kylässä myös parannellaan haavoja tai harjoitellaan uusia taitoja. Toimien ajan hahmot eivät voi osallistua luolastojen tutkimiseen.
Peliä on kuvattu jopa masokistisen vaikeaksi.

Pelille on julkaistu kaksi laajennusosaa.
The Crimson Court DLC julkaistiin 19. kesäkuuta 2017.
H.P. Lovecraft -vaikutteinen The Colour of Madness julkaistiin 19. kesäkuuta 2018.

Lähteet

Vuoden 2016 videopelit
Videopelit, joissa on proseduraalisesti tuotettuja tasoja
Roguelike-pelit
AGM-28 Hound Dog

North American AGM-28 Hound Dog (aluksi WS-131B eli Weapon System 131-B, sittemmin myös B-77 ja GAM-77,  tai ) on yhdysvaltalainen B-52-pommikoneesta laukaistava risteilyohjus, joita kyseinen konetyyppi saattoi kuljettaa kaksi kappaletta ulkopuolisissa siipiripustimissaan. Asetyyppi kuului Yhdysvaltain strategisten ilmavoimien (SAC) ydinasearsenaaliin. Kehittelytyöt aloitettiin 1956–1957. Sen valmistus alkoi 1959 ja ensilaukaisu tapahtui samana vuonna 23. huhtikuuta. AGM-28 Hound Dog hyväksyttiin käyttöön vuoden 1960 lopulla. Ohjus oli käytössä vuoteen 1976 ja poistettiin palveluksesta vuonna 1978.

Pratt & Whitney J-52-P-3 suihkumoottoria käyttävä ohjustyyppi kuljetti lämpöydinkärkeä (W28: voimakkuus 1,1 megatonnia) ja se oli niin kutsuttu Stand Off-tyyppinen ydinase. Ohjuksen omamassa oli yli 4 500 kg. Sen kantama oli noin 965–1 260 km. Ohjustyyppi oli ylisooninen, saavuttaen 2,1 Machin lentonopeuden. Lentokorkeus saattoi vaihdella välillä 200–17 100 metriä. Koska ohjuksen moottori käytti samaa polttoainetyyppiä, kuin sen kuljettava lentokone, niin ohjus voitiin tankata lennon aikana. Ohjausmetodi oli astro-inertiaan perustuva suunnistusohjaus. Inertiasuunnistuksen ohella B-versio oli vuonna 1971 päivitetty eli varustettu TERCOM-pintatutkalla tai maastosuunnistusjärjestelmällä ().

Nimensä tämä ohjusase sai Big Mama Thorntonin sekä Elvis Presleyn esittämästä Hound Dog-kappaleesta. Tyypillinen hyökkäysmenetelmä oli sellainen, että Boeing B-52 laukaisi AGM-28:n sopivan (arviolta n. 200–1 200 km) välimatkan päästä. Sitten ohjus kohosi yli 13–17 km:n korkeuteen. Lähellä maaliaan ohjus kiihdytti yli kahden Machin nopeuteen ja teki lähestymissyöksyn. Tämän tyypin ohjuksia valmistettiin yli 700 kappaletta, näistä arviolta 100 kappaletta laukaistiin.

AGM-28 Hound Dog korvasi suurelta osin, pahoin epäonnistuneen Douglas AGM-48/GAM-87 Skyboltin, jota oli tarkoitus tuottaa myös brittien ydinarsenaaliin. Lopullisesti Hound Dog-ohjuksen korvasivat, ilmasta laukaistavat keskipitkän matkan alisooniset risteilyohjukset Boeing AGM-86 ALCM ja BGM-109 Tomahawk.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset risteilyohjukset
Yhdysvaltain ydinaseet
North American Aviation
Lakotan kieli

Lakota on Pohjois-Amerikan alkuperäiskansa lakotojen puhuma siouxilainen kieli. Vaikka lakotaa pidetään usein erillisenä kielenä, sen puhujat pystyvät ymmärtämään muita sioux-kieliä, ja kielitieteessä lakotaa pidetäänkin siouxin yhtenä päämurteena. Lakotaa puhuu noin 2 000 henkilöä lähinnä Pohjois- ja Etelä-Dakotan osavaltioissa.

Äännerakenne
Lakotan äännerakenne on seuraavanlainen:

Lakotassa on viisi oraalista vokaalia, , ja kolme nasaalista vokaalia, , jotka ääntyvät foneettisesti . Vokaalea  on kuvattu melko väljiksi, jolloin niiden äännearvot olisivat lähellä äänteitä . 

Vokaaleja kuvataan oikeinkirjoituksessa samoilla kirjaimilla kuin IPA:ssa. Vokaalin nasalisaatio merkitään yleensä kirjaimella ⟨ŋ⟩; aikaisemmin se saatettiin merkitä ogonekilla, esim. ⟨ą⟩ .

Frikatiivi  ääntyy tremulanttina  ennen :tä. Aspiroiduilla soinnittomilla klusiileilla on kaksi allofonia, joista  esiintyvät vokaalien  edellä. 

Sanoilla on yksi painollinen tavu, joka ääntyy painottomia tavuja selkeästi korkeammalla äänellä. Painollinen tavu on yleensä sanan toinen tavu. Paino merkitään yleensä akuuttiaksentilla.

Lähteet

Siouxilaiset kielet
Amazing Race (22. tuotantokausi)

Amazing Racen 22. tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa keväällä 2013. Mukana olivat muun muassa jääkiekkoilijaveljekset, country-laulajat, palomieskaverukset ja YouTube-tähdet. Yksi kilpailijoista loukkasi jalkansa pahoin kilpailun alkupuolella. Kisassa vierailtiin muun muassa Ranskan Polynesiassa, Uudessa-Seelannissa, Vietnamissa, Sveitsissä, Saksassa ja Britanniassa.

Amazing Race
Tuotantokaudet
Salon pääterveysasema

Salon pääterveysasema on Salossa toimiva kaupungin terveysasema. Se sijaitsee samassa kiinteistössä Tyksin Salon sairaalan kanssa. 

Pääterveysaseman ollessa suljettu samassa rakennuksessa sijaitseva Salon sairaalan ensiapupoliklinikka tarjoaa kiireellistä hoitoa sitä tarvitseville Salon seudun asukkailla.

Lähteet

Aiheesta muualla
Hätätilanteet ja päivystys (salo.fi)

Salon rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Oulun taiteilijaseura

Oulun Taiteilijaseura -63 ry () on oululainen aatteellinen yhdistys. Oulun Taiteilijaseuran toimisto sijaitsee Oulussa osoitteessa Hallituskatu 5, missä seura myös ylläpitää taidegalleriaa ja - lainaamoa.

Historia 
Oulun Taiteilijaseura perustettiin Oulussa 6. tammikuuta 1963 ajamaan kuvataiteilijoiden etuja. Seuran perustajajäsenet olivat Eeli Aalto, Juhani Hakalahti, Aatto Hukkanen, Pentti Junno, Matti Mikkola, Tauno Ohenoja, Ilmo Pihkala ja Olli Pohjola. Yhdistysrekisteriin seura merkittiin vuonna 1967. Oulun Taiteilijaseuran edeltäjiä olivat Oulun taiteilijaseura 1921, Pohjalainen taiteilijaliitto, Oulun taideseura ja monialainen Merikoskikerho.

Tehtävät 
Oulun Taiteilijaseura toimii Oulun läänin kuvataiteilijain ammatillisena yhdistyksenä. Sen tehtävänä on kasvattaa yleisön kiinnostusta kuvataiteisiin ja edistää kuvataiteen ja sen alan palvelujen kehittämistä alueella. Nykyään Oulun Taiteilijaseurassa on noin 150 jäsentä. Oulun Taiteilijaseura on Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton jäsenjärjestö.

Lähteet 
Oulu
Suomalaiset taiteilijaseurat
Tieteellisen kehityksen konsepti

Tieteellisen kehityksen konsepti (科学发展观 Kēxué Fāzhǎn Guān), suomennettu myös tieteellinen näkemys kehitykseen tai tieteellinen kehitys, on osa Kiinan kommunistisen puolueen virallista ideologiaa. Puolueen oppihistoriassa se asettuu jatkumoon marxismi-leninismin, Mao Zedongin ajattelun, Deng Xiaopingin teorian sekä Jiang Zeminin kolmen edustuksen kanssa.

Tieteellisen kehityksen konsepti oli harmonisen sosiaalistisen kehityksen ohella Hu Jintaon politiikan ydinkäsite. Sisällöllisesti tieteellisen kehityksen konsepti on suurpiirteinen. Hu määritteli tieteellinen kehityksen lähtökohdaksi ihmiskeskeisyyden sekä kokonaisvaltaisen ja kestävän kehityksen . Hu viljeli tieteellisen kehityksen käsitettä puheissaan ahkerasti ja kehotti puoluekaadereita mm. tasoittamaan tuloeroja ja alueellisia eroja, ratkaisemaan ympäristönsuojeluun liittyviä ongelmia sekä vähentämään talouskasvun riippuvuutta halvasta työvoimasta ja resursseista .  

Hu pyrki lisäämään lisäämään puolueen kannatusta uudistuksista vähiten hyötyneiden parissa. Siinä missä Deng oli luonut taloukasvua ja Jiang oli avannut puolueen ovet keskiluokalle ja rikkaille, Hu pyrki tuomaan puolueen yhteiskunnan kehityksestä pudonneiden luo . Nopea talouskasvu oli luonut Kiinaan joukon yhteiskunnallisia ongelmia, jotka heikensivät puolueen legitimiteettiä. Puolueen valta-asemaa kansan parissa uhkasivat erityisesti taloudellinen epätasa-arvo, ympäristön saastuminen sekä korruptio.

Kiinan politiikka
Mauno Laisaari

Mauno Kalervo Laisaari, vuoteen 1932 Lindholm (20. maaliskuuta 1910 Oulu – 8. heinäkuuta 1994 Espoo) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka toimi eduskunnan oikeusasiamiehenä.

Laisaaren vanhemmat olivat metsänhoitaja Valter Gustav Lindholm ja Selma Elisabet Lindfors. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1935–1942 oli Maire Elsa Annikki Louhivuori ja toinen vuodesta 1942 Helvi Tuulikki Raitimo. Laisaari tuli ylioppilaaksi 1928 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1934, varatuomarin arvon hän sai 1937. Hän toimi Viipurin lastensuojelulautakunnan sihteerinä, kunnallisena oikeusavustajana ja lastenvalvojana 1937–1939, huoltolautakunnan sihteerinä 1939–1940 ja Karjalan liiton toiminnanjohtajana 1944–1947. Eduskunnan maatalousvaliokunnan sihteeri hän oli 1945 ja työväenasiain valiokunnan 1946–1947. Eduskunnan oikeusasiamiehenä Laisaari työskenteli 1947–1951.  Rautatiehallituksen tariffiosaston johtaja hän oli 1952–1967. Monia kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustoimia hoitanut Laisaari oli myös useita vuosia Työväen Shakkiliiton puheenjohtaja. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
 Suomalaiset virkamiehet
 Eduskunnan oikeusasiamiehet
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Puolimatkan hautausmaa

Puolimatkan hautausmaa Hyvinkään seurakunnan hautausmaa Hyvinkään Kirjavantolpan kaupunginosassa. Se otettiin käyttöön vuonna 1908. Hautausmaalla sijaitsee sankarivainajien hauta-alue, Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki sekä vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki. Hautausmaan siunauskappeli on Mikael Nordenswanin suunnittelema ja se otettiin käyttöön vuonna 1956. Kappeliin mahtuu yhteensä 125 henkeä..

Puolimatkan hautausmaalle haudattuja 
Matti Helminen, eläintieteilijä
Torsten Korkkinen, Mannerheim-ristin ritari
 Olavi J. Mattila, ministeri
 Yrjö Saarinen, taidemaalari

Lähteet

Hyvinkään hautausmaat
Hyvinkään kirkkorakennukset
Pierre-Joseph Cambon

Pierre-Joseph Cambon (10. kesäkuuta 1756 Montpellier, Ranska – 15. helmikuuta 1820 lähellä Brysseliä, Alankomaat) oli ranskalainen poliitikko, joka vaikutti merkittävästi Ranskan finanssiasioihin ensimmäisen tasavallan aikana.

Ennen vallankumousta Cambon oli liikemies Montpellierissä. Hän johti sukunsa kauppahuonetta vuodesta 1785. Hän oli edustajana vuoden 1789 säätyjen yleiskokouksessa, mutta menetti paikkansa jo heinäkuussa. Cambon valittiin syksyllä 1791 edustajaksi kansalliskokoukseen, jonka viimeisenä puhemiehenä hän toimi muutaman päivän ajan syyskuussa 1792. Hänet valittiin myös kansalliskonventtiin, jossa hän kuului aluksi maltillisten girondistien ryhmään, mutta äänesti myöhemmin kuningas Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta. Cambonin erikoisalaksi politiikassa muodostuivat talouskysymykset. Hän läheni jakobiineja, koska nämä kannattivat tiukempaa talouden kontrollia. Cambon myötävaikutti joulukuussa 1792 säädettyyn lakiin, jonka nojalla Ranskan valtio sai takavarikoida aateliston ja kirkon maat sodassa valloitetuilla vihollisalueilla. Hän kannatti myös assignaattien käytön lisäämistä, sotakomissaarien toiminnan tiukempaa valvontaa ja uusia toimenpiteitä valtionvelan hoitamiseksi. Hän vastusti vallankumoustribunaalin perustamista.

Cambon valittiin yhteishyvän valiokuntaan 6. huhtikuuta 1793, mutta hän ajautui pian välirikkoon jakobiinien kanssa arvosteltuaan rohkeasti girondistijohtajien vangitsemisia. Hänet vangittiin lyhyesti 2. kesäkuuta 1793 girodisteja vastaan suuntautuneen sanskulottien kansannousun yhteydessä, mutta hän vapautui pian. Cambon menetti paikkansa yhteishyvän valiokunnassa 10. heinäkuuta, mutta säilytti vahvan aseman valtiovarainvaliokunnan johdossa. Hillitäkseen inflaatiota hän määräsi vähentämään assignaattien määrää. Hänen aloitteestaan julkistettiin elokuussa 1793 virallinen rekisteri valtion velkojista, Grand Livre de la dette publique (”Julkisen velan suuri kirja”). Terrorin ajan lopulla vuonna 1794 Cambon ajautui arvovaltataisteluun Maximilien Robespierren kanssa, joka ilmeisesti halusi hankkiutua hänestä eroon ja keskittää myös talouspolitiikan yhteishyvän valiokunnalle. Cambon tuki tämän vuoksi Robespierren syrjäyttämistä heinäkuussa 1794. Myöhemmin hän kuitenkin puolusteli muita jakobiinijohtajia kuten Jean-Marie Collot d’Herbois’ta, joten Jean-Lambert Tallien kääntyi häntä vastaan. Cambon erotettiin valtiovarainvaliokunnasta huhtikuussa 1795 ja hän osallistui epäonnistuneeseen prairialkuun 1. päivän kapinaan toukokuussa 1795. Sen jälkeen hän piileskeli aina lokakuussa 1795 annettuun yleiseen armahdukseen saakka.

Cambon vietti tämän jälkeen hiljaiseloa kotiseudullaan Montpellierissä. Vuoden 1815 satapäiväisen keisarikunnan aikana hänet valittiin Napoleonin perustamaan edustajainkamariin, jossa hän äänesti Bourbonien syrjäyttämisen puolesta. Restauraation myötä hänet karkotettiin vuonna 1816 maanpakoon. Hän kuoli vuonna 1820 nykyisessä Belgiassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskalaiset poliitikot
Ranskan suuren vallankumouksen henkilöt
Vuonna 1756 syntyneet
Vuonna 1820 kuolleet
Genovan siirtokunnat

Genovan siirtokunnat olivat sarja Genovan tasavallan kauppapaikkoja Välimerellä ja Mustallamerellä. Osan niistä perustivat tasavallan viranomaiset tukemaan paikallisten kauppiaiden taloutta, kun taas toiset olivat genovalaisten aatelisten läänejä.

Historia

Genovasta, joka oli 4 000 asukkaan pieni köyhä kalastuskylä, alkoi tulla itsenäinen Pyhästä saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta noin vuonna 1096. Genovan laivaston osallistuminen ristiretkiin (erityisesti Antiokian ja Akkon valloituksiin) rikastutti maata suuresti. Ensimmäisen ristiretken aikana Genova sai kolmanneksen Bybloksesta ja Akkosta, joka tuotti kolmasosan satamakaupungin tuloista. Muita pieniä siirtomaita perustettiin Tartusiin (Syyria), Tripoliin (Libanon) ja Beirutiin. Seuraavan vuosisadan muslimien takaisinvalloitukset tosin kadottivat Genovan vaikutuksen pyhässä maassa. Genova perusti siirtomaita myös Espanjan lähettyville Välimerelle Valenciasta Gibraltariin, mutta kyseiset siirtokunnat olivat myös lyhytkestoisia.

Genovan suora laajentuminen alkoi 1200-luvulla Korsikan (Genova liitti Korsikan itseensä vuonna 1284 ja piti saarta 1700-luvulle asti) ja Sardinian valtauksista. Genova pysyi vallitsevana Tyrrhenanmerellä sen jälkeen, kun Genovan laivasto oli voittanut sodan Pisaa vastaan Melorian taistelussa vuonna 1284. Genova alkoi myös perustamaan siirtomaita Ligurian alueelle ja Mustallemerelle 1200-luvun loppua kohden.

Genovan tärkeimpiä kauppakeskuksia itäisellä Välimerellä olivat Chíos ja Mytilíni Egeanmerellä ja Caffa, joka oli suurin kaupankäynnin keskus mongoolien hallitseman Itä-Euroopan, Keski-Aasian ja Länsi-Euroopan välillä. Muita siirtomaita olivat Cembalo (nykyinen Balaklava), Soldaio (Sudak), Vosporo (Kertš) ja Asovanmerellä sijaitsevat Tana (Azov), Matrega (Taman), Mapa (Anapa), Bata (Novorossijsk) kuin myös Savastopoli (Suhumi) sekä Ukrainan rannikolla sijaitsevat Salmastro ja Moncastro (Bilhorod-Dnistrovskyi).

Lähteet

Genovan historia
Korsikan historia
Italian entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Andrine Benjaminsen

Andrine Benjaminsen (s. 1995) on  norjalainen suunnistaja. Suunnistuksen EM-kilpailuissa 2018 Sveitsin Ticinossa Benjaminsen saavutti pronssia sprinttiviestissä. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti neljännen sijan viestissä ja sekaviestissä. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli pitkän matkan yhdeksäs ja keskimatkan kymmenes. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Benjaminsen saavutti hopeaa sprinttiviestissä ja keskimatkalla sekä pronssia viestissä.   Tanskan MM-kilpailuissa 2022 hän oli Norjan kolmanneksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Sprintissä hän oli neljäs.

Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 Benjaminsen oli pudotussprintissä kolmas ja oli mukana Norjan kolmanneksi tulleessa sprintiviestijoukkueessa. Rakveren EM-kilpailuissa 2022 hän oli kolmanneksi tulleessa viestijoukkueessa.

Lähteet 
 

Norjalaiset suunnistajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Ålands landskapsarkiv

Ålands landskapsarkiv (suom. Ahvenanmaan maakunnanarkisto) on Ahvenanmaan maakunnan arkistolaitos . Ahvenanmaan maakunnanarkisto perustettiin vuonna 1978 ja on siitä lähtien toiminut Ahvenanmaan itsehallintotalon (Självstyrelsegården) tiloissa Maarianhaminassa. Ahvenanmaan maakunnan arkistolain mukaan maakunnanarkisto johtaa ja kehittää asiakirjahallintoa maakunnanhallinnossa sekä edistää arkiston käyttöä.

Ahvenanmaan maakunnanarkiston toimialaan kuuluvat myös ne valtion viranomaisarkistot, joiden toimialueena on Ahvenanmaa. Ahvenanmaan maakunnanarkistossa säilytetään lisäksi Ahvenanmaan seurakuntien ja kuntien vanhempia arkistoja. Maakunnanarkistossa säilytetään myös yksityisarkistoja, joita yhdistykset, yritykset ja säätiöt, sekä yksityishenkilöt, tilat ja kyläyhdistykset ovat luovuttaneet tai lahjoittaneet Ahvenanmaan maakunnanarkistolle. Ahvenanmaan maakunnanarkiston kokoelmat ulottuvat aina 1600-luvun alkuun saakka.

Ahvenanmaan maakunnanarkistossa on lisäksi kirjasto, joka on keskittynyt erityisesti Ahvenanmaan historiaa käsittelevään kirjallisuuteen. Kirjastosta löytyy myös kattava kokoelma sukututkimukseen liittyvää kirjallisuutta.

Ahvenanmaan maakunnanarkiston johtajan virkanimike on landskapsarkivarie. Virkaa ovat hoitaneet seuraavat henkilöt:

Bjarne Henriksson, 1978–2002
Håkan Axelsson, 2003–2009
Stefan Berggren (vt.), 2009–2010
Åke Söderlund, 2011–

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ålands landskapsarkiv

Ahvenanmaa
Suomen arkistot
Sukututkimus
Kansallisarkistot
GAM-87 Skybolt

Douglas GAM-87 Skybolt, alkuun AGM-48 (suom. Isku taivaalta/Salamanisku) oli yhdysvaltalainen, ALBM-tyyppinen ballistinen ydinohjus. Pommikoneesta (B-52, XB-70 Valkyrie, Avro Vulcan) laukaistavan ohjuksen W-59 ydinkärki oli 1.2 megatonnin (MT) tehoinen. Rakettimoottori oli kiinteätä ajoainetta (solid propellant fuel) käyttävä kaksivaiheinen, ja ohjuksen suunnistustapa perustui astroinertiaaliseen järjestelmään. Yksi Boeing B-52 Stratofortress kykeni kantamaan 4 kpl Skybolt-ohjuksia. Samaan aikaan tuo pommikone kykeni kuljettamaan samaa vastaavan määrän (4 kpl) raskaita strategisia megatonni-luokan (3.8 MT) ydinpommeja.

GAM-87 Skybolt ei ollut koskaan aivan täysin onnistunut. Sen kantama oli noin 1 850 km (1 150 mailia). Ohjuksen omamassa oli 5 000 kg. Siihen aikaan (ennen vuotta 1960) ei ollut vielä olemassa pitkän matkan strategisia (ballistisia) ydinohjuksia, eikä varsinaisesti SLBM-ohjuksiakaan. Skybolt päätettiin lopulta hylätä, eikä ainuttakaan kappaletta saapunut valmistettavaksi tuotantoyksilönä. Koeyksilöitä valmistui 12 kappaletta. Silloinen Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy päätti perua Skyboltien tuotanto-ohjelman vuonna 1962. Samaan aikaan tapahtui ohjuksen ensilaukaisu. Tuolloin puhuttiin jopa Skybolt-kriisistä. Aseen kehittely päättyikin vuoteen 1964 mennessä. Samankaltaisen vastaavanlaisen perumisen joutui kokemaan myös SM-64 Navaho. 

Skyboltin eli niin kutsutussa sateenkaari-koodistossa Blue Streakin, olisi pitänyt saapua brittien V-pommittajien käyttöön. Britannia tilasi sitä 100 kappaleen verran vuonna 1960. Tuo tilaamiseen liittyvä kysymys oli vielä osin auki vuonna 1963. Blue Steel oli kymmenen vuoden verran käytössä, mutta sen ominaisuudet koettiin jokseenkin epätyydyttävinä. Esimerkiksi kantama oli kovin lyhyt, vain 150 mailia eli 240 km. Vuonna 1959 ensilaukaistu, ja 1960 käyttöön tullut North Americanin AGM-28 Hound Dog tuli varsin suurelta osin Skyboltin korvaajaksi Yhdysvalloissa. Britit päätyivät tilaamaan Polaris-ohjuksia, jotka laukaistaan ydinsukellusveneistä. Lyhyen kantaman ilmasta-maahan ohjustyyppinä tuli vuodesta 1972 käyttöön Boeing AGM-69 SRAM, sen kehittely tapahtui alkaen vuodesta 1965.

XAGM-48A:n teknisiä tietoja

Pituus: 11,66 m
Evien väli/siipiväli: 1,68 m
Rungon läpimitta: 0,89 m
Omamassa: 5 000 kg
Nopeus: 15 300 km/h – 9 500 mph (n. +9.5 Mach)
Lakikorkeus: yli 480 km – yli 300 mailia
Kantama: 1 850 km – 1 150 mailia
Voimanlähde: Aerojet General, 2-vaiheinen, kiinteätä polttoainetta käyttävä raketti
Taistelukärki: W-59 lämpöydinpommi (1.2 megatonnia)

Lähteet
https://fas.org/nuke/guide/usa/bomber/gam-87.htm
http://www.astronautix.com/s/skyboltalbm.html
https://www.travisheritagecenter.org/collections 
https://www.thisdayinaviation.com/tag/north-american-aviation-agm-28-hound-dog-alcm/
https://www.globalsecurity.org/wmd/systems/gam-87.htm
http://www.designation-systems.net/dusrm/m-48.html

Viitteet

Yhdysvaltain ydinaseet
Yhdysvaltalaiset ohjukset
Eino E. Louhio

Eino Eero Louhio (9. heinäkuuta 1902 Heinola – 18. marraskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi Kansaneläkelaitoksen pääjohtajana.

Eino E. Louhion  vanhemmat olivat raatimies Gustaf Adolf Louhio ja Helena Kekkonen ja puoliso vuodesta 1928 Sirkka Annikki Kejonen. Louhio tuli ylioppilaaksi 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1926, varatuomarin arvon hän sai 1929. Hän toimi valtion vakuutustarkastajana ja valtioneuvoston vakuutusasioiden esittelijänä 1928–1937, Kansaneläkelaitoksen johtajana 1937–1946 ja pääjohtajana vuodesta 1946. Vuonna 1934 hän julkaisi teoksen Uusi vakuutuslainsäädäntö.  Uransa alussa Louhio työskenteli myös asianajajana Lahdessa. Hän menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen, joskin oli jo hieman aiemmin pyytänyt eron pääjohtajan tehtävästään. Louhiolla oli lukuisia julkisia luottamustehtäviä, kuten Reumasäätiön hallituksen puheenjohtajuus, mutta hän oli myös muun muassa Imatran Voiman, Veitsiluodon, Outokummun ja Typpi Oy:n hallintoneuvostojen jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pääjohtaja Louhion viimeinen matka. Helsingin Sanomat, 2.12.1954, s. 5.

Suomalaiset juristit
 Suomalaiset asianajajat
Kelan pääjohtajat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Konstanze Klosterhalfen

Konstanze Klosterhalfen  (s. 18. helmikuuta 1997) on saksalainen keskimatkojen juoksija, kestävyysjuoksija ja 5 000 metrin juoksun Euroopan-mestari.

Klosterhalfen saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2019 pronssia 5 000 metrillä ajalla 14.28,43. Hän sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä yleisurheilun EM-kilpailuissa 2018. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä kahdeksas. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Klosterhalfen karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Samana vuonna hän voitti Münchenin EM-kilpailuissa 5 000 metrin Euroopan-mestaruuden ajalla 14.50,47. 10 000 metrillä hän oli samoissa kilpailuissa neljäs.

Sisäradoilla hän on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeamitalin 1 500 metrillä Belgradissa 2017 ajalla 4.04,45 ja 3 000 metrillä Glasgow'ssa 2019 ajalla 8.34,06. Lisäksi hän on ollut sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 seitsemäs 3 000 metrillä. 

Alle 23-vuotiaiden sarjassa Klosterhalfen on saavuttanut EM-kultaa 1 500 metrillä vuonna 2017. Juniorien sarjoissa hän on saavuttanut pronssia 3 000 metrillä maailmanmestaruuskilpailuissa 2016 ja pronssia 1 500 metrillä EM-kilpailuissa 2015.

Maastojuoksun EM-kilpailuissa Klosterhalfen saavutti joukkuekilpailussa hopeaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa viides 2021. Alle 20-vuotiaiden sarjassa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa 2015 ja 2016 sekä joukkuekilpailussa kultaa 2015, hopeaa 2016 ja pronssia 2014. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän sai 2017 hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa.

Hänen ennätyksensä ulkoradoilla ovat 800 metrillä 1.59,65, 1 500 metrillä 3.58,92, maililla 4.21,11, 2 000 metrillä 5.34,53, 3 000 metrillä 8.20,07, 5 000 metrillä 14.26,76 ja 10 000 metrillä 31.01,71. Mailin, 2 000 metrin, 3 000 metrin, 5 000 metrin ja 10 000 metrin ajat ovat Saksan ennätyksiä. Sisäradoilla hän on juokssut 5 000 metrin Euroopan ennätyksen 14.30,79 ja lisäksi Saksan ennätyksiksi 1 500 metrillä 3.59,87, maililla 4.17,26 ja 3 000 metrillä 8.32,47.

Lähteet 
 

Saksalaiset keskimatkojen juoksijat
Saksalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Bence Halász

Bence Halász (s. 4. elokuuta 1997) on unkarilainen moukarinheiton EM- ja MM-mitalisti.

Halász saavutti nuorten olympialaisissa hopeaa 2014. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2015 ja maailmanmestaruuden 2016. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän voitti juniorien EM-kultaa vuonna 2017. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui moukarinheiton yhdenneksitoista. 

Yleisurheilun EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti moukarinheitossa pronssimitalin tuloksella 77,36 metriä. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Halász saavutti pronssimitalin tuloksella 78,18. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi ennätyksellään 80,15. Samana vuonna hän saavutti hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa parantaen ennätystään tulokseen 80,92.

Lähteet 

Unkarilaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
The Handmaid’s Tale – Orjattaresi

The Handmaid’s Tale – Orjattaresi (The Handmaid’s Tale) on yhdysvaltalainen dystopinen draamasarja, jonka on luonut Bruce Miller. Se perustuu kanadalaisen kirjailijan Margaret Atwoodin romaaniin Orjattaresi vuodelta 1985. Sarjan pääosia näyttelevät Elisabeth Moss ja Joseph Fiennes. Sarja on saanut useita palkintoja. Sen on tuottanut MGM.

Sarjan tapahtumapaikka on Yhdysvaltojen paikalla oleva Gilead-niminen teokraattinen valtio lähitulevaisuudessa tai vaihtoehtoisessa nykyhetkessä. Ympäristön saastumisen vuoksi ihmisten hedelmällisyys ja syntyvyys ovat romahtaneet. Fundamentalististen kristittyjen johtamassa valtiossa hedelmällisiä naisia on vangittu orjattariksi, joiden tehtävänä on synnyttää lapsia isäntäperheilleen. Kyseisessä yhteiskunnassa orjattarien lisäksi myös muiden naisten asema on äärimmäisen huono.

The Handmaid’s Talen ensimmäinen jakso esitettiin 26. huhtikuuta 2017 Hulu-tilausvideopalvelussa. Sarjasta tilattiin toinen tuotantokausi, jonka esittäminen alkoi 25. huhtikuuta 2018. Kolmas tuotantokausi tilattiin toukokuussa 2018. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle Teema ja se on katsottavissa myös HBO Max -palvelussa sekä Viaplay-palvelussa.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 
 Pulkkinen, J. P.: Handmaid’s Talessa moni nainenkin on naisvihaaja, Television tiiliskivet, Yle

Hulu-alkuperäissarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Per Sandberg

Per Sandberg (6. helmikuuta 1960 Levanger, Norja) on norjalainen poliitikko. Hän oli Erna Solbergin hallituksen kalatalous- ja rannikkoministeri, mutta joutui eroamaan elokuussa 2018 rikottuaan turvamääräyksiä. Hän erosi myös oikeistopopulistisen edistyspuolueen varapuheenjohtajan tehtävästä. Hän oli parlamentin jäsen vuoteen 2017.

Sandbergin ero johtui siitä, että hän matkusti heinäkuussa 2018 Norjan tiedustelupalvelun yhtenä riskialttiimmista maista pitämään Iraniin ja ilmoitti matkasta vasta pari päivää perille pääsynsä jälkeen ja hänellä oli mukana työpuhelin. Hänellä oli ollut työpuhelin mukana myös toukokuisella Kiinan-matkalla.

Sandbergin naisystävä Bahareh Letnes on iranislaissyntyinen mutta saanut oleskeluluvan Norjaan teini-iässä. Epäilyt yhteyksistä Iranin hallintoon hän kiistää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan kalastusministerit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Leavings-Orkesteri

Leavings-Orkesteri on suomalainen pop-yhtye. Yhtyeen perustivat Leevi and the Leavings -yhtyeen jäsenet Risto Paananen, Juha Karastie ja Niklas Nylund. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Arpapeliä 25. toukokuuta 2011. Levyn sisältö on kokonaan orkesterin omaa käsialaa. Leavings-Orkesteri kiersi uuden levyn myötä myös esiintymässä. Vaikka yhtye soittaa konserteissaan myös Leevi and the Leavingsin materiaalia, Niklas Nylund korostaa, että yhtyeen konserttimateriaalista 95 prosenttia on sen omaa tuotantoa. Tammikuussa 2012 yhtye julkaisi videon uuden kappaleen ”Tänäänkin” studiosessioista ja kesäkuussa 2015 uuden singlen ”Siellä missä toisetkin”. Singlen ”Parisuhdevakuutus” yhtye julkaisi vuonna 2016 yhdessä Siiri Nordinin kanssa. Yhtyeen konserteissa solisteina ovat vierailleet Nordinin lisäksi Jouni Hynynen ja Jarkko Martikainen. Yhtyeen konserteissa on soittanut myös kosketinsoittaja Janne Teuronen.

Yhtye on myös mukana 10. huhtikuuta 2020 julkaistussa Arttu Wiskarin "Tässäkö tää oli?" -kappaleessa.

Lähteet

Suomalaiset yhtyeet
SuperPark

SuperPark Oy on suomalainen sisäaktiviteettipuistoja omistava yritys. Ensimmäinen, Angry Birds -teemainen SuperPark avattiin Sotkamon Vuokattiin vuonna 2012. Nykyään SuperPark- ja pienempiä SuperCorner-puistoja on Suomessa useilla paikkakunnilla. Yritys pyrkii käyttämään olemassa olevia rakennuksia, ja se on sijoittanut toimipisteitään esimerkiksi entisiin kongressi- ja messuhalleihin sekä vanhaan delfinaarioon.

Vuonna 2017 SuperParkin liikevaihto oli 7 758 000 euroa. Yrityksellä on Suomessa noin 50 työntekijää, ja sen toimitusjohtaja on Juha Tanskanen.

SuperPark on laajentunut myös maailmalle. Ensimmäinen ulkomaan puisto aloitti toimintansa Hongkongissa loppuvuodesta 2017. Vuonna 2018 avattiin SuperPark-puistot Ruotsin Uppsalassa, Kiinan Suzhoussa, Singaporessa sekä Malesian Kuala Lumpurissa. Kesäkuussa 2019 avautui puisto Kiinan Shanghaihin ja marraskuussa Thaimaan Bangkokiin.  Raskaasti tappiollinen ja velkaantunut SuperPark Asia Group ajautui kuitenkin pian taloudellisiin vaikeuksiin, ja vuonna 2020 useimmat Aasian puistot suljettiin COVID-kriisin takia.

Toimipisteet

Nykyiset puistot

Entiset puistot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 SuperParkin kotisivut

Suomalaiset_yritykset
Turkey in the Straw

Turkey in the Straw on yhdysvaltalainen kansanlaulu. Sävelmä oli suosittu 1830-luvulla ja on edelleen pidetty. Helsingin poliisisoittokunnan tekemää instrumentaaliversiota kappaleesta käytetään monessa koulussa vanhojentansseissa tanssittavan Virginia Reel -tanssin taustamusiikkina.
  

”Turkey in the Straw’n” alkuperä on todennäköisesti ”Old Zip Coon” -nimisessä sävelmässä, jonka varhaisin partituuri on vuodelta 1834. Sanotaan, että ”Turkey in the Straw” on lainattu siitä. Useiden varhaisten partituurien mukaan George Washington Dixon esitti ”Zip Coonin” ensimmäisen kerran, mutta kilpaileva minstrel show -esiintyjä Bob Farrell väitti myös esittäneensä sen ensimmäisenä.  

Joidenkin lähteiden mukaan ”Turkey in the Straw” on peräisin 1800-luvun alusta, mutta väitteen tueksi ei ole esitetty todisteita.   

Kendall Whaling -museon mukaan sävelmän sanat on kirjoittanut minstrel show -esiintyjä Dan Bryant (Daniel Webster O’Brien) vuonna 1861. ”Turkey in the Straw” oli yleinen minstrel show -esityksissä.

Lähteet
 Frank, S. (2000). Kendall Whaling Museum Monograph Series No. 12, ”Musick on the Brain.” Kendall Whaling Museum, Sharon, Massachusetts.

Viitteet 

1800-luvun musiikki
Yhdysvaltalaiset kansanlaulut
Marcus Forss

Marcus Forss (s. 18. kesäkuuta 1999 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Middlesbrouh'ta. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.

Ura

Seurajoukkueet 
Forss aloitti juniorina Ruskon Pallossa ja Turun Weikoissa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana englantilaisen West Bromwichin junioriakatemiaan. Keväällä 2017 Forss pelasi myös yhden junioriottelun lainalla Sunderlandissa. Kesällä 2017 Forss siirtyi Brentfordin reservijoukkueeseen, josta hänet seuraavalla kaudella nostettiin seuran edustusjoukkueeseen.

Forss teki virallisen debyyttinsä Brentfordissa 14. elokuuta 2018 Englannin liigacupin ottelussa Southend Unitedia vastaan ja onnistui maalinteossa. Hän teki ensimmäisen maalinsa Mestaruussarjassa 5. toukokuuta 2019 Prestonia vastaan tehden joukkueen kolmannen maalin 3–0-voitossa. Kauden 2019–2020 Forss pelasi lainalla sarjatasoa alempana AFC Wimbledonissa. Forss teki Wimbledonin paidassa 11 maalia Ykkösliigassa, mutta joutui palaamaan takareisivamman vuoksi takaisin Brentfordiin tammikuussa 2020.

Joulukuussa 2020 Forss teki Brentfordin kanssa vuoteen 2026 ulottuvan jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021 Forss nousi Brentfordin vakiokokoonpanoon ja onnistui tekemään seitsemän maalia Mestaruussarjassa. Forss iski myös ratkaisumaalin Mestaruussarjan nousukarsintojen välierissä Bournemouthia vastaan. Brentford kaatoi lopulta nousukarsintafinaalissa Swansean ja nousi Valioliigaan kaudeksi 2021–2022.

Forss debytoi Valioliigassa Brentfordin kauden 2021–2022 avausottelussa Arsenalia vastaan, kun hän tuli kentälle 86. minuutilla Brentfordin voittaessa ottelun lopulta maalein 2–0. Forssin vastuu jäi lopulta syyskaudella vähäiseksi Valioliigan puolella, vain seitsemään otteluun, joista vain yksi aloituskokoonpanossa. Englannin liigacupissa Forss iski kuitenkin viisi maalia, joista neljä Oldhamin verkkoon 21. syyskuuta. Tammikuun siirtoikkunassa Forss siirtyi loppukauden mittaiselle lainalle Mestaruussarjan Hull Cityyn. Lopulta ensimmäisen ja ainoaksi jääneen maalinsa Hull Cityssä Forss teki 19. helmikuuta Queens Park Rangersia vastaan.

Maajoukkue 
Forss on edustanut useita Suomen nuorisomaajoukkueita. A-maajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 otteluun Ranskaa vastaan Ranskassa ja hän teki ottelussa heti maajoukkueuransa ensimmäisen maalin. Forss tuli kahdesti vaihdosta kentälle vuonna 2021 järjestetyissä vuoden 2020 EM-kisoissa.

Perhe 
Marcus Forssin isä Tero Forss ja isoisä Rainer Forss ovat entisiä jalkapalloilijoita. Rainer Forss pelasi Suomen A-maajoukkueessa 1960-luvulla. Hänen veljensä Niclas Forss (s. 1994) on pelannut Suomen aladivisioonissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt