joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Itämerensuomalainen mytologia

Itämerensuomalaisten kansojen mytologioilla on monia yhteisiä piirteitä, jotka selittää itämerensuomalaisten läheinen kielellinen sukulaisuus, yhteinen alkuperä, maantieteellinen läheisyys ja yhteinen runomitta. Kalevalainen runomitta on itämerensuomalaisten kansojen oma runomitta, jota ei tunneta muilta kansoilta. Monet itämerensuomalaisille yhteiset myytit on runoiltu juuri kalevalamittaan. Kalevalamittaista eli niin sanottua kalevalaista runoutta tunnetaan tai on tunnettu kaikkien itämerensuomalaisten kansojen keskuudesta ilmeisesti lukuun ottamatta vepsäläisiä, joiden kieli sopii huonosti kalevalamittaan. Joidenkin mukaan runomitta on ollut olemassa jo itämerensuomalaisen kantakielen aikana ennen kuin itämerensuomalaiset kielet erkanivat toisistaan. Myös itämerensuomalaisten keskuudessa laajimmin tunnettuja myyttejä pidetään hyvin vanhoina. Nekin saattavat periytyä jo kantakielen hajoamista edeltävältä ajalta. Uudemmat myyttiaiheet ovat jääneet paikallisiksi, eivätkä ole levinneet kaikille itämerensuomalaisille kansoille. Paikallisiksi ovat jääneet myös historiallisen ajan aiheet, kuten virolaisessa mytologiassa taistelu saksalaisia vastaan ja suomalaisessa mytologiassa Elinan surmavirsi.

Suomalaisen mytologian ja kansanperinteen lähimmät vastineet löytyvät karjalaisilta. Tutkijat luokittelevat kansanperinteen osalta Suomen ja Itä-Karjalan yhteiseksi suomalais-karjalaiseksi perinnealueeksi (runouden kannalta suomalais-karjalaiseksi runoalueeksi), jota toisinaan käsitellään yhtenä kokonaisuutena. Esimerkiksi Suomen Kansan Vanhat Runot -teos on pyrkinyt kokoamaan tämän runoalueen kansanrunot. Näiden ryhmien mytologia ja kansanperinne ovat erityisen läheisiä toisilleen, kun taas esimerkiksi virolaisten kansanperinne ja mytologia ovat hieman kaukaisempia.

Kalevanpojat 

Myyttiset hahmot Kalevanpojat tunnetaan niin Virossa, Suomessa kuin Karjalassakin, usein muinaisina jättiläisinä.

"Vesilinnun kansa" 

Vesilinnuilla on erityinen asema itämerensuomalaisten mytologiassa. Vesilintu on luonut maailman (katso: maailman synty), ja jotkut vesilinnut, kuten joutsen, olivat pyhiä. Viron entinen presidentti Lennart Meri onkin nimittänyt itämerensuomalaisia vesilinnun kansaksi.

Katso myös 

 Suomalainen mytologia
 Virolainen mytologia

Eurooppalainen mytologia
Itämerensuomalainen kansanperinne
Richard O’Connor

Sir Richard Nugent O’Connor () oli englantilainen kenraali, joka komensi liittoutuneiden joukkoja Afrikan rintamalla toisen maailmansodan alkuvuosina. Hän johti operaatio Compassia, jossa hänen joukkonsa tuhosivat täydellisesti paljon suuremman italialaisen armeijan. Tämä voitto melkein ajoi akselivallat Afrikasta, joten Adolf Hitler lähetti Erwin Rommelin komentaman Saksan Afrikan armeijan Afrikkaan. O’Connor jäi myöhemmin vangiksi ja oli kaksi vuotta italialaisella sotavankileirillä, josta hän kuitenkin onnistui pakenemaan vuonna 1944.

Brittiläiset kenraalit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Dicken

Dicken (Drumsö Idrottskamrater Dicken rf.) on helsinkiläinen vuonna 1933 perustettu käsipalloseura, jonka edustusjoukkueet pelaavat miesten SM-liigassa sekä naisten SM-sarjassa. Seuralla on myös jalkapallo-, bandy-, nyrkkeily- ja hiihto-, suunnistus- ja yleisurheiluosastot.

Historia 
Seuran perustivat vuonna 1933 jalkapalloilijat, jotka myös harrastivat myös nyrkkeilyä. Seuran alkuperäinen nimi Drumsö Idrottskamrater r.f. rekisteröitiin 28. maaliskuuta 1938. Vuonna 1983 nimi muutettiin muotoon Drumsö Idrottskamrater Dicken r.f.

Seura aloitti toimintansa jalkapallo- ja jääpallojoukkueilla, mutta myöhemmin lajivalikoimaan otettiin mukaan myös hiihto, suunnistus ja yleisurheilu. Käsipallo otettiin mukaan vuonna 1946, ja ottelut pelattiin muun muassa Gloriahallissa sekä Tennispalatsissa. Vähäisen kiinnostuksen vuoksi seuran käsipallotoiminta ehdittiin kertaalleen lopettaa. Vuonna 1961 se kuitenkin palasi mukaan seuran lajivalikoimaan, ja nykyään Dicken on Helsingin johtavia käsipalloseuroja.

Dickenin kenttäpelaajat pelaavat kotiottelut punaisessa paidassa, joka jonain vuosina on ollut koristeltu valkoisilla yksityiskohdilla, ja sinisissä sortseissa. Vierasottelut pelataan sinisessä paidassa ja sinisissä sortseissa.
Maalivahdit pelaavat kotiottelut valkoisessa paidassa ja vierasottelut neonkeltaisessa.

Saavutukset

Naiset 
 15 Suomen mestaruutta (1981–1983, 1985–1987, 1991, 1994–1995, 2015–2018, 2021-2022)
 Yhdeksän SM-hopeaa
 Kuusi SM-pronssia

Miehet 
 Suomen mestaruus (1993)
 Kymmenen SM-hopeaa 
 Neljä SM-pronssia
 Kaksi Suomen Cupin voittoa

Lähteet 
 https://dicken.fi/index.php/foereningen/historia
 http://msm.finnhandball.net/joukkueet-2017-18/dicken/

Aiheesta muualla 
Dicken.fi

Suomalaiset käsipalloseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
The Mantle

The Mantle on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Agallochin toinen studioalbumi. Verrattuna yhtyeen aikaisempaan tuotantoon on The Mantle painottunut enemmän akustiseen musiikkiin, ja siinä on enemmän post-rockin vaikutteita. Levystä julkaistiin vuonna 2005 rajoitettu vinyylipainos erilaisella kansikuvalla.

Kappaleet 
 "A Celebration for the Death of Man..." (2:24)
 "In the Shadow of Our Pale Companion" (14:44)
 "Odal" (7:38)
 "I Am the Wooden Doors" (6:10)
 "The Lodge" (4:39)
 "You Were but a Ghost in my Arms" (9:13)
 "The Hawthorne Passage" (11:17)
 "...and the Great Cold Death of the Earth" (7:13)
 "A Desolation Song" (5:07)

Muusikot 
 John Haughm - laulu, kitara, rummut
 Don Anderson - kitara
 Jason William Walton - bassokitara

Aiheesta muualla 
 Darklyrics.com - Levyn sanoitukset
 

Mantle, The
Mantle, The
Millerin indeksit

Kristallografiassa Millerin indeksit ovat merkintätapa, jolla kiderakenteen suunnat ja tasot sekä diffraktogrammien heijastukset merkitään. Indeksointijärjestelmä on nimetty 1800-luvulla eläneen mineralogin ja kristallografin William Hallowes Millerin mukaan.

Millerin indeksit merkitään kirjaimilla ,  ja , jotka vastaavat Bravais'n hilan yksikkökopin hilavektoreita ,  ja .

On sovittu, että indeksit ,  ja  ovat aina kokonaislukuja. Negatiivista indeksiä, esimerkiksi , merkitään perinteisesti viivalla Millerin indeksin yläpuolella .

Millerin indeksien ympärillä olevat sulkeet kertovat paljon. Hakasuluissa olevat millerin indeksit  viittaavat kidesuuntaan, kaarisulkeissa olevat  kidetasoon. Merkintä  tarkoittaa niiden kidesuuntien joukkoa, jotka ovat symmetrisesti ekvivalentteja ja  tarkoittaa vastaavasti symmetrisesti ekvivalentteja tasoja. Ilman sulkeita  Millerin indeksit viittaavat diffraktiomaksimiin, joka tulee kidetasosta .

Kidesuunnat

Kidesuunnat merkitään hakasulkeilla . Suunta on

.

Esimerkiksi suunta  vastaa kiteessä hilavektorin  suuntaa.  on samaan suuntaan ja  on suuntaan .

Tasot

Tasot merkitään kaarisulkeilla . Taso virittyy avaruuteen vektoreiden

,  ja 

kärkien muodostaman kolmen pisteen kautta.

Jos joku indekseistä on nolla, taso ei leikkaa sitä vastaavaa yksikkökopin akselia vaan kohtaa sen "äärettömyydessä" eli muodostuva taso on tämän 0-vektorin suuntainen. Siispä kuutiollisessa hilassa taso  leikkaa vain hilavektorin . Yhteen yksikkökoppiin mahtuu kolme sellaista tasoa korkeuksille ,  ja  suuntaan .

Oletetaan, että taso leikkaa hilavektorit kohdissa ,  ja . Tällöin Millerin indeksit eivät olisi kokonaislukuja vaan . On kuitenkin sovittu, että indeksit merkitään aina kokonaisluvuilla, joten taso merkitäänkin , missä kaikki indeksit on kerrottu luvulla 3. Indekseillä ei myöskään saa olla yhteistä tekijää, mikä sulkee pois sieventämiset esimerkiksi luvulla 6.

Suunta  on kohtisuora tasoa  vastaan kuutiollisessa hilassa, mutta ei välttämättä muissa hiloissa.

Diffraktio
Diffraktogrammin eli esimerkiksi röntgendiffraktiomittauksella kiteisestä aineesta saadun kuvaajan diffraktiomaksimit indeksoidaan Millerin indekseillä ilman sulkeita . Maksimi vastaa tällöin heijastusta kidetasosta .

Englanninkielistä kirjallisuutta

Katso myös
Kiderakenne
Röntgendiffraktio
Röntgenkristallografia

Geometria
Kristallografia
Tony Dunderfelt

Tony Stig Dunderfelt (s. 14. lokakuuta 1955 Helsinki) on suomalainen psykologi, luennoitsija ja tietokirjailija. Hän on toiminut kouluttajana ja työyhteisöjen valmentajana yli kaksikymmentä vuotta. Hän on toiminut myös opettajana Snellman-korkeakoulussa.

Dunderfeltin kustannusosakeyhtiö Dialogia asetettiin konkurssiin kesäkuussa 2021.

Teoksia 
 
 
 
 
 

Suomalaiset psykologit
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Marcus Sandell

Marcus Johan Sandell (s. 23. syyskuuta 1987 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Seuratasolla hän edusti Grankulla IFK:ta.

Sandell kuului Suomen alppihiihtomaajoukkueeseen vuosina 2003-2018. Keväällä 2007 hän voitti hopeaa nuorten MM-kisojen suurpujottelussa.

Ura
Sandell aloitti laskettelun 3-vuotiaana.

Maailmancup
Hänen ensimmäinen maailmancup-kisansa oli syksyllä 2006 Levillä, jossa hän sijoittui pujottelussa 33:nneksi kahden sadasosasekunnin päähän jatkopaikasta ja maailmancupin pisteistä. Joulukuussa 2007 hän sijoittui suurpujottelun maailmancupissa kolme kertaa 20 parhaan joukkoon. Whistlerissä 23. helmikuuta 2008 hän sijoittui ensimmäisen kerran maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon oltuaan suurpujottelussa yhdeksäs.

Syyskuussa 2009 Sandell loukkaantui vakavasti harjoituksissa Itävallan Pitztalissa, ja häneltä jouduttiin poistamaan toinen munuainen. Hänen vatsalaukkuunsa kertyi onnettomuudessa kolme litraa verta, ja eloonjääminen oli 10 minuutista kiinni.

Helmikuussa 2013 Sandell laski uransa parhaan maailmancup-sijoituksen oltuaan neljäs Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa. Viidenneksi hän on sijoittunut samassa lajissa Beaver Creekissä joulukuussa 2011 ja Val d'Isèressä joulukuussa 2015. Kuudes hän on ollut suurpujottelussa kauden 2013–2014 ensimmäisessä maailmancupin osakilpailussa Söldenissä ja kauden 2015–2016 viimeisessä kilpailussa Sankt Moritzissa. Kaudella 2012–2013 hänen kokonaissijoituksensa suurpujottelun maailmancupissa oli kahdeksas.

Hän joutui keskeyttämään kauden 2016–2017 selän välilevynpullistuman vuoksi.

Sandell ilmoitti lopettavansa uransa alppihiihtäjänä keväällä 2018.

Arvokisat
Sandell oli Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 suurpujottelussa 16:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli samassa lajissa kymmenes ja Schladmingissa 2013 12:s.

Tammikuussa 2010 Sandell varmisti pääsynsä Vancouverin olympialaisiin annettuaan olympiapaikkaan riittävän näytön suurpujottelun esilaskijana Slovenian Kranjska Gorassa. Lokakuussa 2013 vahvistettiin Sandellin paikka vuoden 2014 Sotšin olympialaisissa. Hän ei kuitenkaan osallistunut supersuurpujotteluun selkävaivojen vuoksi ja keskeytti suurpujottelussa ensimmäisellä kierroksella laskettuaan ulos radalta. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurpujottelussa neljästoista.

Yksityiselämä
Sandell asuu Lauttasaaressa. Hän on asunut aiemmin muun muassa viisi vuotta Englannissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Marcus Sandellin kotisivut
 

Suomalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Chronicle

Chronicle on Creedence Clearwater Revival -yhtyeen  vuonna 1976 alun perin kahden LP-levyn muodossa julkaistu kokoelmalevy. Se sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita koko sen olemassaolon ajalta, vuosilta 1968 – 1972. Toisin kuin kaksi aiemmin julkaistua Creedence Gold -kokoelmaa, Chronicle sisältää kaikki yhtyeen tunnetuimmat kappaleet. Chronicle on samalla CCR:n myydyin albumi, sitä on myyty noin kahdeksan miljoonaa kappaletta.

Kappaleet 

 Kaikki kappaleet kirjoittanut John Fogerty, ellei toisin mainita.

LP 1 

A-puoli

 
 
 
 

B-puoli

LP 2 

A-puoli

 
 
 
 
 

B-puoli

 
Alkuperäisissä vinyyli- ja kasettiversioissa lyhyt versio. CD-painoksessa täyspitkä versio, jonka pituus 11:06.

Kokoonpano 

 John Fogerty – soolokitara, laulu
 Tom Fogerty – kitara lukuun ottamatta kappaleita ”Sweet Hitch-Hiker” ja ”Someday Never Comes”
 Stu Cook – bassokitara
 Doug Clifford – rummut

Lähteet 

 CD-levyn (FCD-CCR2-2) kansivihkonen

Viitteet 

Vuoden 1976 kokoelma-albumit
Creedence Clearwater Revivalin albumit
Ilmatilannekuva

Ilmatilannekuva (ITKU) on koonnos eri sensorein ja keinoin kerätyistä tiedoista ilmatilassa lentävistä kohteista, kuten ballistisista ohjuksista, risteilyohjuksista, lentokoneista, helikoptereista, lennokeista jne. Ilmatilannekuvaa kootaan esimerkiksi tutka- ja aisti-ilmavalvontahavainnoin. Ilmatilannekuvaa käytetään ilmapuolustustoimenpiteiden valitsemiseksi hävittäjätorjunnasta muuhun ilmatorjuntaan.

Osaa ilmatilannekuvasta voidaan jakaa väestönsuojelun käyttöön ilmavalvontaselostein. Ilmavalvontaselosteet on kuunneltavissa tavallisella ULA-radiolla. Niitä lähetetään esimerkiksi sotaharjoitusten aikana erityisten sotaharjoitusradioasemien kautta.

Ilmatorjunta
Ilmavalvonta
Aisti-ilmavalvonta

Aisti-ilmavalvonta (lyh. AIV) on näkö- ja kuulohavaintoihin perustuvaa ilmavalvontaa. Se täydentää tutkailmavalvontaa, ja kriisitilanteessa usein myös korvaa sen, sillä tutkakalustoon perustuva ilmavalvonta on erittäin haavoittuvainen sabotaasille ja tutkahakuisille ohjuksille. Maailmassa kaksi valtiota käyttää aisti-ilmavalvontaa täydennyksenä tutkailmavalvonnalle, nämä maat ovat Suomi ja Israel.

Aisti-ilmavalvonnan havainnot sekä sensorihavainnot voivat täydentää valtion keräämää ilmatilannekuvaa.

Etuja
- edullisuus

- mahdollisuus suorittaa myös mm. säteilynvalvontaa ja maahanlaskujen valvontaa

- kattaa myös tutkakatveet

- asemaverkosto korvattavissa nopeasti toisin kuin tutkien osalta

Aisti-ilmavalvonta Suomessa
Aisti-ilmavalvontaa Suomessa toimeenpanevat ilmavalvontakomppaniat. Ilmavalvontakoulutusta varusmiehille antavat Suomessa kaikki kolme lennostoa sekä Ilmasotakoulu Tikkakoskella. Ilmavalvonnan aliupseerikurssi suoritaan AuK:ssa Tikkakoskella. Ilmavalvonnan reserviupseerikurssi järjestetään Tikkakoskella Ilmavoimien Reserviupseerikoulussa. Liikuteltavat ilmavalvonta-asemat perustuvat seitsemään osaan, joista jokaisen massa on noin 50 kg. Ilmavalvonta-asemat perustetaan yleensä korkeille mäille.

Rauhan aikana myös normaalien viranomaisten oletetaan tekevän aisti-ilmavalvontaa muiden tehtäviensä ohella.

Ks. Sanomalaite M 90 (ilmavalvontapääte-versio)

Toinen maailmansota
Suomessa talvisodan ja jatkosodan aikana aisti-ilmavalvontaa laajassa määrin harjoittivat Lotta Svärd -järjestön jäsenet. Kiinteiden ilmavartioasemien ilmavalvojien koulutus tapahtui Lotta Svärdin viesti- ja ilmavalvonta -kokonaisuudessa. Ilmavalvonta-asemina käytettiin usein valmiita kolmiomittaustorneja. Ellei tällaisia ollut olemassa niin ilmavalvontaa varten rakennettiin erityisiä torneja.

Lähteet 

Aisti-ilmavalvonta
Helsingin ilmatorjuntarykmentti

Helsingin ilmatorjuntarykmentti (HELITR, aik. HelItR) on ilmatorjuntajoukkojen joukkoyksikkö Hattulassa Parolannummen panssariprikaatissa. Vielä vuonna 2006 se oli itsenäinen joukko-osasto Tuusulan Hyrylässä. Se kuitenkin lakkautettiin saman vuoden joulukuussa ja perustettiin uudelleen Panssariprikaatin yhteyteen 1.1.2007. Hyrylään Helsingin Ilmatorjuntarykmentistä jäi 2. ohjusilmatorjuntapatteri, joka siirtyi Parolannummelle vuoden 2011 alussa.

Helsingin Ilmatorjuntarykmentin kokoonpano

 Rykmentin komentaja
 Esikunta (E/HELITR)
 Tekninen jaos (TEKNJ)
 Panssari-ilmatorjuntapatteri (PSITPTRI)
 2. ohjusilmatorjuntapatteri (2.OITPRI)
 1. ohjusilmatorjuntapatteri (1.OITPTRI)
 Johtokeskuspatteri (JOKEPTRI)

Tuusulan aikainen kokoonpano

 Esikunta
 1. patteri
 2. patteri
 3. ohjuspatteri
 4. ohjuspatteri
 Esikuntapatteri
 Aliupseerikoulu
 Ilmatorjuntakoulu

Komentajia

 everstiluutnantti Pasi Seppälä 1.10.2020 - nyk.
 everstiluutnantti (2013) Mano-Mikael Nokelainen 1.8.2018 - 30.9.2020

 everstiluutnantti (2015) Kai Naumanen 1.1.2016 - 31.7.2018

 everstiluutnantti (2012) Jyri Raitasalo 1.4.2014 - 31.12.2015

 majuri (2007) Tomi Tuomi 1.2. – 31.3.2014

 everstiluutnantti (2009) Karri Heikinheimo (s. 1967) 1.10.2012 – 31.1.2014

 everstiluutnantti (2007) Jukka Korhonen 30.6.2010 – 30.9.2012

 everstiluutnantti (2005) Jari Vuorela 1.8.2008 – 30.6.2010

 everstiluutnantti Jyrki Heinonen, Hämeen Ilmatorjuntapatteriston (HämItPsto) komentaja 1.12.2005 – 1.8.2008

 everstiluutnantti Aapo Cederberg Hämeen ItPsto komentaja 1.9.2003 – 30.11.2005

 eversti Heikki Bergqvist Hämeen It.psto komentaja 1.1. – 31.8.2003

 everstiluutnantti Antti Arpiainen Helsingin Ilmatorjuntarykmentin komentaja 1.2. – 31.12.2006

 eversti Timo Rotonen 1.8.2004 – 31.1.2006

 eversti Ari Rautala 1.1.2002 – 31.7.2004

 eversti Rauli Korpela 1.1.1999 – 31.12. 2001

 eversti Markku Arola 1996–1998

 eversti Kari Siiki (s. 1949) 1994–1996

 eversti Antti Simola 1991–1994

 eversti Väinö Vuorjoki 1988–1991

 eversti Matti Lumme 1985–1988

 eversti Rauli Helminen 1981–1985

 eversti Hannu Pohjanpalo 1977–1981

 eversti Raino Ahonen 1975–1977

 eversti Sakari Rajas 1972–1975

 eversti Kalervo Kankaanpää 1971–1972

 eversti Lauri Pamppunen 1969–1971

 eversti Paavo Viiri 1964–1969

 eversti Jarl Jarkka 1960–1964

 eversti Niilo Simojoki 1956–1960

 eversti Pekka Jokipaltio 1946–1956

 eversti Eino Tuompo 1944–1946

Aiheesta muualla
Helsingin ilmatorjuntarykmentti 
Kuvia Tuusulan varuskunta-alueelta

Ilmatorjuntajoukot
Panssariprikaati
Tši-Li

Tši-Li () on moskovalainen yhtye, joka soittaa nykyaikaista, raikasta venäläistä poppia. Yhtye on vastikään julkaissut esikoisalbuminsa Prestuplenie (, ).

Jäsenet 
 Irina Zabijaka – laulu
 Sergej Karpov – säveltänyt suurimman osan lauluista, soittaa lisäksi syntetisaattoreita ja laulaa.
 Mihail Kalinin – kitara

Aiheesta muualla 
 yhtyeen viralliset kotisivut 

Venäläiset popyhtyeet
Viipurin läänin läntinen vaalipiiri

Viipurin läänin läntinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien ja presidentin valitsijamiesvaalien vaalipiiri, joka käsitti Viipurin läänin läntiset osat. Vaalipiirin alue muodostettiin vuonna 1906 Kymin, Lappeen ja Rannan kihlakunnista.

Vuosien 1945 ja 1948 eduskuntavaaleissa Karjalan siirtoväki äänesti oman kotiseutunsa ehdokkaita entiseen asuinpaikaansa perustuvassa vaalipiirissä. Viipurin lääni poistui kuitenkin nimestä ja se korvattiin Kymen läänillä. Vuoden 1948 eduskuntavaaleissa Kymen läänin vaalipiirit yhdistettiin Kymen vaalipiiriksi.

Vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat Haminan, Kotkan, Lappeenrannan ja Viipurin kaupungit, Kouvolan, Koiviston ja Lauritsalan kauppalat sekä Antrean, Haapasaaren, Johanneksen, Kanneljärven, Koiviston, Kuolemajärven, Kymin, Lappeen, Lavansaaren, Lemin, Luumäen, Miehikkälän, Nuijamaan, Pyhtään, Savitaipaleen, Seiskarin, Simpeleen, Sippolan, Suomenniemen, Suursaaren, Säkkijärven, Taipalsaaren, Tytärsaaren, Uudenkirkon, Vahvialan, Valkealan, Vehkalahden, Viipurin, Virolahden ja Ylämaan maalaiskunnat.

Paikat puolueittain 

Viipurin läänin läntisen vaalipiirin suurin puolue oli SDP, joka sai viidestä kahdeksaan kansanedustajaa. Autonomian vuosina sosiaalidemokraattien pahin vastustaja oli Nuorsuomalainen puolue. Itsenäistymisen jälkeen toiseksi suurimman puolueen asemasta kilpailivat kokoomus ja maalaisliitto.

Katso myös
Viipurin läänin itäinen vaalipiiri

Lähteet

Kymen vaalipiiri

Viipurin lääni
Aihekeräily (postimerkit)

Aihekeräily tarkoittaa filateliassa keskittymistä tietyn aihealueen postimerkkien keräilyyn ja tutkimukseen. Aihe voi olla laaja, kuten eläimet, urheilu tai kulkuneuvot, mutta useimmiten aihe on rajattu selkeästi suppeammin, koska aiheeseen liittyviä merkkejä voi olla julkaistu maailmassa tuhansia. Esimerkiksi jalkapallo (tai vaikkapa vain maalivahdit), musiikki (tai vielä tiukemmin rajattuna vaikka jazz-postimerkit, majakat, jne. Kokoelman avulla voi esittää vaikkapa jonkin tarinan tai historiallisen aikajanan, mutta merkit voidaan järjestää kokoelmaan esimerkiksi aakkosjärjestyksen tai jonkin tarkemman kokonaisuuden mukaan. Mukaan kokoelmaan voi liittää esimerkiksi myös ehiöitä ja postileimoja.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Postimerkkeily
Rakkauden kiertokulku

Rakkauden kiertokulku (JHN 3039 LP / JHNK 3039 CAS) on Rauli Somerjoen kokoelma-albumi vuodelta 1984. Levyllä kappaleet ”Rakkauden kiertokulku”, ”Melkein halvaannuin”, ”Tynnörilintu” ja ”Eikö juu” ilmestyvät ensimmäisen kerran.

Kappaleet
 Rakkauden kiertokulku
 Melkein halvaannuin
 Paras haihtua vaan
 Kumppani armain
 Mä haluan sun
 Tynnörilintu
 Teinienkeli
 Surrender: Antaudu rakkain!
 Eikö juu
 Ikkunaprinsessa
 Yön hiljaisuudessa
 Nukkuja kaunein
 Omista minut
 Tähdet, tähdet

Lähteet 
 Suomen äänitearkiston tietokanta

Vuoden 1984 kokoelma-albumit
Rauli Somerjoen albumit
Nuotta

Nuotta on useista verkoista rakennettu kalastusväline, jonka perään kalaparvi yritetään saartaa. Nuotta lasketaan yleensä veneestä ja se voidaan vetää veneeseen tai rantaan. Talvinuottaa vedetään jään alla. Suomessa tavallisimpia nuotalla kalastettavia kaloja ovat muikku, silakka, siika ja kuore. Erilaisia nuottatyyppejä ovat mm. rantanuotta, talvinuotta, selkänuotta, muikkunuotta, silakkanuotta, kurenuotta, kierrenuotta ja laahusnuotta eli trooli.

Vanhoista nuottapyydyksistä kulteet olivat muutaman metrin pituisia, tasaliinaisia virtanuottia, joilla pyydettiin lohia ja siikoja, vadat pikkunuottia, joita kaksi tai kolme
henkeä veti kahlaten pitkin tyvenvesien rantoja ja poukamia. Niillä
saatiin lähinnä pientä kalaa. Kuuritsa oli jalaksilla kulkeva, kolmen hengen vedettävä nuotta.

Aiheesta muualla 
 Nuottajäällä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 01.05.1932, nro 18, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Kalanpyydykset
Jouni Rinne

Jouni Rinne (s. 12. maaliskuuta 1956 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.

Hyökkääjänä pelannut Rinne aloitti liigauransa vuonna 1973 Lukossa, jossa hän pelasi kolmeen otteeseen: 1973–1977, 1979–1980 ja 1981–1982. Liigassa Rinne edusti lisäksi KalPaa, jossa hän oli mukana jo seuran I-divisioona-aikoina ja nostamassa kuopiolaisia liigaan keväällä 1986. Liigassa Rinne pelasi runkosarjassa yhteensä 432 ottelua tehoin 252+302=557 ja pudotuspeleissä kuusi peliä saldolla 3+5=8. Maalitilaston hän voitti kaudella 1975–1976, jolloin hän teki 36 maalia. Divarissa Rinne edusti KalPan lisäksi myös HPK:ta, FoPS:aa ja KooKoota. Divarissa Rinne teki pisteitä kovalla tahdilla ja voitti pistepörssin kolme kertaa. Parhaalla kaudellaan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla hän keräsi tehot 36+60.

Kaudella 1998–1999 Rinne teki paluun liigajäille KalPan kakkosvalmentajan paikalta. Hän pelasi ottelussa HPK:ta vastaan 24 sekuntia ylivoimalla ja sai kahdeksan vuoden poissaolon jälkeen tililleen kaksi syöttöpistettä. Hän nousi pisteiden avulla SM-liigan kaikkien aikojen syöttötilastossa ohi Martti Jarkon ja Erkki Lehtosen.

Maaotteluita Rinne pelasi 59. Hän edusti Suomea kaksissa MM-kisoissa. SM-liigaseura KalPa jäädytti Jouni Rinteen pelinumeron (27) Niiralan montun jäähallin kattoon ensimmäisenä pelinumerona.

Saavutukset ja palkinnot
 SM-liigan paras maalintekijä (1976)
 SM-liigan All Stars -hyökkääjä (1976)
 Suomen Jääkiekkoleijona #166
 Kalevan Pallo jäädytti numeron 27 Niiralan montun kattoon
 Eniten maaleja SM-liigassa alle 20-vuotiaana (77)

Lähteet

Rinteen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Niiralanmonttu.com – 1998-99 - Upporikasta tai rutiköyhää

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
California Golden Sealsin varaamat pelaajat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Quo vadis, Domine?

Quo vadis, Domine? () on latinankielinen lentävä lause. Kysymys on lainaus Uuden testamentin apokryfikirjasta Pietarin teot. Siinä kerrotaan, että Pietari lähti uskonveljien neuvosta pakoon Roomasta välttääkseen kristittyjen vainot keisari Neron aikana. Kaupungin ulkopuolella Jeesus tuli häntä vastaan, jolloin Pietari Kysyi: "Herra, minne menet?"  Jeesus vastasi: "Eo Romam  iterum crucifigi" eli "menen Roomaan uudelleen ristiinnaulittavaksi". Nämä sanat saivat Pietarin kääntymään takaisin.  Hän palasi Roomaan, missä kärsi marttyyrikuoleman.

Jossain vaiheessa tarinaan lisättiin se, että Pietari olisi kohdannut Jeesuksen Via Appialla, joka on Roomasta etelään johtava tie. Aivan sen alussa on Pyhän Marian kyynelten kirkko, joka tunnetaan myös nimellä  "Domine quo vadis -kirkko". Uskotaan, että se on rakennettu paikalle, missä Pietari kohtasi Herran. Kirkon lattiassa on marmorilaatta, johon ovat ikuistuneet Jeesuksen jalanjäljet.

Legendan pohjalta puolalainen kirjailija Henryk Sienkiewicz kirjoitti historiallisen romaaninsa Quo vadis (1896).

Lähteet 

 

Kristinusko
Latinankieliset fraasit
Lentävät lauseet
Janne Rautavuori

Janne Rautavuori (s. 21. marraskuuta 1964 Lappi) on suomalainen entinen jääkiekkotuomari.

Rautavuori oli 1990-luvun arvostetuimpia suomalaisia linjatuomareita. Hänet valittiin kuudesti SM-liigan parhaaksi linjatuomariksi. Rautavuori vihelsi runkosarjassa ja pudotuspeleissä yhteensä 551 ottelussa, mikä oli linjatuomarien ennätys vuoteen 2018 saakka.

Kansainvälisiä tehtäviä Rautavuorelle kertyi huomattava määrä. Hän oli tuomitsemassa kuusi kertaa MM-kisoissa ja kahdesti olympialaisissa. Lisäksi Rautavuori oli mukana vuoden 1990 Hyvän tahdon kisoissa, kaksi kertaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, kolmesti Euroopan Cupin finaalissa ja kahdella EHL-kaudella.

Rautavuori on aateloitu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 168.

Mestiksen parhaan linjatuomarin palkinto on nimetty Rautavuoren mukaan.

Lähteet 
Rautavuoren tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Kiekkoleijona Rautavuori yllättää: "Olen nyt enemmän hallilla kuin ennen"

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Pentti Isotalo -palkinnon voittajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
VipVision

VipVision Oy oli suomalainen tuotantoyhtiö. Sen perustivat Jarmo Porola ja Kalervo Kummola vuonna 1986. Yhtiö tuotti useita suomalaisia dokumentti- ja viihdeohjelmia. VipVisionin tuottamia ohjelmia olivat muun muassa Hyvät herrat, Tenavatähti, Kolmosvisa, Onnenpyörä ja Hockey Night. Yhtiö sai myös merkittävän aseman kotimaisilla karaokelevymarkkinoilla. Vuonna 1997 yhtiö siirtyi Nordisk Filmin omistukseen ja ohjelmat on sen jälkeen tuotettu Nordisk Filmin nimellä.

VipVision teki tiivistä yhteistyötä muun muassa Oy Kolmostelevisio Ab:n kanssa. Yhtiön toiminta päättyi vuonna 1999.

Lähteet

Suomalaiset televisiotuotantoyhtiöt
Suomalaiset elokuvayhtiöt
Raunio (täsmennyssivu)

Raunio tarkoittaa seuraavia:

 raunio, rakennuksen jäännös
 Raunio, Rauman insinööriopiskelijayhdistys
 Raunio, rautatieasema rataosalla Seinäjoki–Oulu.

Henkilöt
Raunio on seuraavien suomalaisen sukunimi:
 Abel Raunio (1870–1933), kirkkoherra, suomentaja ja kristillinen kirjailija
 Ari Raunio, everstiluutnantti ja tietokirjailija
 Armas Kaarlo Raunio (1911–1994), taidemaalari ja kuvataiteilija
 Christel Raunio (s. 1969), poliitikko
 Eino Raunio (1909–1979), poliitikko
 Esko Raunio (1917–1991), eversti ja yleisesikuntaupseeri
 Johanna Raunio (s. 1954), missi, juontaja ja näyttelijä
 Kaarlo Raunio (s. 1891), eversti ja rykmentin komentaja
 Katja Raunio (s. 1985), kirjailija ja taidehistorioitsija
 Lassi Raunio (s. 1983), kymmenottelija
 Maria Raunio (o.s. Saarinen, 1872–1911), poliitikko
 Marja-Leena Raunio, oik. Raija-Liisa Mäkelä (s. 1938), venäläis-suomalainen kääntäjä ja kirjailija
 Niko Raunio (s. 1987), salibandyn pelaaja
 Pauli Raunio (1923–2000), ortopedi
 Tapio Raunio (s. 1969), valtiotieteilijä
 Tuomas Raunio (s. 1993), pesäpalloilija
 Veijo Raunio (s. 1929), lääkäri ja professori
 Waldemar Raunio, ent. Nyman (1886–1947), näyttelijä ja teatterinjohtaja
Chontalin kieli

Chontal on Tabascon osavaltiossa, Meksikossa puhuttu mayakieli. Sitä puhuu hieman runsaat 50 000 chontal-mayaa. Puhujien käyttämä nimitys omasta kielestään on yokot'an.

Johtuen siitä, että chontalli tarkoittaa nahuatlin kielellä "vierasta; ulkolaista", termi ei ole lainkaan yksiselitteinen ja se voi viitata erilaisiin ryhmiin ja kieliin. Mesoamerikasta löytyy toisiakin chontal-kieliä jotka kuuluvat aivan eri kieliperheisiin, kuten Oaxacan chontal, joka on tekisisteekkilaisiin kieliin kuuluva kieli (ISO639-3-tunnus: clo/chd).

Lähteet

Mayakielet
Meksikon kielet
Karhejärven rautatieasema

Karhejärven rautatieasema () on kolmiraiteinen junakohtauspaikka entisen Viljakkalan kunnan alueella, nykyisin Ylöjärven kaupungin alueella Viljakkalan ja Ylöjärven kuntaliitoksen myötä. Karhejärven asema on Tampereen ja Parkanon asemien puolessavälissä rataosalla . Karhejärvellä on junakohtauksia varten kaksi sivuraidetta, yksi pääraiteen kummallakin puolella. Liikennepaikalla on myös yksi sähköistämätön pistoraide sepelinlastausta varten.

Ylöjärven rautatieliikennepaikat
HC Pardubice

HC Pardubice (ent. Tesla Pardubice) on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Pardubicen kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1926. Joukkue pelaa Tšekin jääkiekon pääsarjatasolla Extraligassa.

Tšekin erottua Slovakiasta joukkue on päässyt maan pääsarjan loppuotteluihin kolmesti. Se hävisi vuosina 1994 ja 2003, mutta kauden 2004–2005 päätteeksi se juhli Tšekin mestaruutta ja pääsi sitä kautta myös Euroopan kentille. Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa Super Sixissä se jäi kuitenkin alkulohkonsa toiseksi eikä päässyt loppuotteluun.

HC Pardubice on onnistunut kasvattajaseuran asemassa kasvattamaan useita pelaajia jopa NHL:ään. Näistä kuuluisin on ehdottomasti maailman kaikkien aikojen parhaisiin maalivahteihin lukeutuva Dominik Hašek. Muita NHL-tähtiä ovat mm. Milan Hejduk ja Aleš Hemský.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Richard Král 
 Apuvalmentaja: David Havíř 
 Apuvalmentaja: Petr Sýkora 
 Maalivahtivalmentaja: František Brázdil 
 Videovalmentaja: Jan Kolář 
 Fysiikkavalmentaja: Petr Mocek 
 Huoltopäällikkö: Lukáš Myška 
 Toimitusjohtaja: Ivan Čonka 
 Urheilutoimenjohtaja: Dušan Salfický 
 Joukkueen manageri: Tomáš Rolinek 
 Joukkueenjohtaja: Tomáš Hrubý 

Lähde: EliteProspects

Mestaruudet
 Tšekkoslovakian mestaruus 3 kertaa: 1973, 1987, 1989
 Tšekin mestaruus 2005, 2010 ja 2012

Mitalit eurokentillä
 Euroopan Cup hopeaa 2 kertaa: 1974, 1988
 Federation Cup hopeaa 1995

Lähteet 
 http://hc.tps.fi/ottelut-2012-2013-european_trophy_2012-tps-pardubice_19_08_2012-otteluraportti

Viitteet

Aiheesta muualla

 Seuran kotisivut

Pardubice
Vuonna 1926 perustetut urheiluseurat
Pardubice
Stevie Starr

Stevie Starr (s. 1963) on esineiden nielijä, joka pystyy palauttamaan esineet mahastaan. Starrin sanotaan oppineen taidon 4-vuotiaana, kun hän asui lastenkodissa Skotlannissa. 

Starr nielee muun muassa hehkulamppuja, biljardipalloja, pieniä rubikinkuutioita, kultakaloja ja rahoja. Hän osaa niellä pienen ilmapallon ja naulan, jolla puhkaisee sen vatsassaan.

Starr on esiintynyt Suomen televisiossa muun muassa MTV3:n esittämässä Ennätystehdas-ohjelmassa sekä TV2:n Älä katso -ohjelmassa. Yhdysvalloissa Starr on esiintynyt useasti Jay Lenon The Tonight Showssa ja Ripley's Believe It or Not! -ohjelmassa.

Epäilyjä siitä, että Starrin suoritukset olisivat oikeastaan taikatemppuja, on esitetty.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 Stevie Starrin ihailijasivut 

Brittiläiset viihdetaiteilijat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
US Lecce

US Lecce on jalkapalloseura Leccestä, Apuliasta, Italiasta. Se pelaa kaudella 2021–2022 Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä. Seuran kotistadion on Stadio Via del Mare, jonne mahtuu 40 800 katsojaa.

Historia 
US Lecce perustettiin vuonna 1908 nimellä Sporting Club Lecce. Tuolloin sillä oli jalkapallon lisäksi myös pyöräily- ja yleisurheilutoimintaa. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1927. Lecce vietti pitkän aikaa historiastaan sarjoissa Serie A:n alapuolella. Ensimmäisen kerran se nousi korkeimmalle sarjatasolle kauden 1984–1985 päätteeksi ja on siitä lähtien tehnyt melko säännöllistä hissiliikettä Serie A:n ja Serie B:n välillä. Lecce nousi pääsarjaan takaisin kaudeksi 2010–2011. Kauden 2011–2012 päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen, josta se pudotettiin Scommessopoli-vedonlyöntiskandaalin takia Lega Pro Prima Divisioneen. Joukkue teki paluun Serie A:han kaudeksi 2019–2020, jonka päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen.

Saavutuksia 
 Serie B:n mestaruus 1985
 Serie C:n mestaruus 1946, 1976
 Serie C1:n mestaruus 1996
 Serie C:n Cupin voitto 1976

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Lecce
Leccen maakunta
Kuopiorock

Kuopiorock (aiemmin myös Kuopio Rockcock) on Kuopion Väinölänniemellä vuosittain, heinä-elokuun vaihteessa järjestettävä kahdesta kolmeen päivän mittainen rockmusiikkifestivaali. Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 2003. Vuonna 2012 tapahtuma juhli 10-vuotisjuhlia ja festivaali järjestettiin 27.–28. heinäkuuta.

Tapahtuman yhteydessä sijaitsee Campcock-leirintäalue. Väinölänniemi aidataan koko tapahtuman ajaksi. Lisäksi ympäri kaupunkia soitetaan useita klubikeikkoja ja alkukesästä järjestetään bändikisa, jonka voittaja pääsee esiintymään Rockcockissa. Vuonna 2006 Rockcockin uutuutena oli hevikaraoke. Vuodeksi 2007 festivaalin tapahtuma-alue laajeni kattamaan myös Väinölänniemen ison uimarannan sekä niemen tyvessä sijaitsevan puistoalueen ja Peräniemen kasino lisättiin neljänneksi lavaksi. Vuonna 2012 tien toisella puolella uimarannalla sijainnut esiintymislava siirrettiin urheilustadionille päälavaksi.

Tapahtuman laajentuessa on mietitty myös vaihtoehtoisia järjestämispaikkoja. Yksi ehdotetuista paikoista on Sorsasalon ravirata, joka vähentäisi ympäröivän asutuksen melu- ja roskahaittoja, mutta sijainti olisi vaikeammin saavutettavissa. 2010-luvulle tultaessa tapahtumaa kohtaan esitetty kritiikki ja siirtopuheet ovat laantuneet.

Vuonna 2015 Kuopiorockiin lisättiin viides lava, Väinö Stage, joka sijaitsee uimarannalla Cafe Väinön vieressä.

Festivaalia ei pidetty vuonna 2020 koronaviruspandemian vuoksi.

Esiintyjät

2003
Tapahtuma järjestettiin Kuopion matkustajasatamassa.

2004
Ensimmäisen kerran Väinölänniemellä.

2005
Tapahtuma kolmepäiväinen.

2006

2007
Tapahtuman pääesiintyjänä oli brasilialainen Sepultura.

2008
Tapahtuman pääesiintyjä oli brittiläinen Cradle of Filth. Muihin merkittäviin kiinnityksiin kuuluivat Anathema, Katatonia sekä Teräsbetoni.

2009
Pääesiintyjät Misfits (USA) ja Kreator (Saksa). Alun perin kiinnitetty Entwine joutui perumaan keikkansa loppumetreillä sairaustapauksen vuoksi, ja sen tilalla nähtiin Amoral.

2010
Pääesiintyjä The Baseballs, muita merkittäviä Hardcore Superstar (SWE), Ismo Alanko ja Teho-osasto, PMMP.

2011
Pääesiintyjät: Danko Jones (CAN) ja W.A.S.P. (USA)

2012
Pääesiintyjä Nightwish

2013
Pääesiintyjä: Helloween (GER)

2014
Pääesiintyjä: Scorpions (GER)

2015
Pääesiintyjät: Accept (GER) ja Children of Bodom

2016
Pääesiintyjä: Whitesnake (UK)

2017
Pääesiintyjä: Megadeth (USA)

Kaikkeus

2018
Pääesiintyjät: Billy Idol (GBR) ja Helloween (GER). Vuonna 2018 Kuopio Rockcock järjestettiin ensimmäisen kerran kolmipäiväisenä.

2019
Pääesiintyjät: The Offspring (USA) ja Sabaton (SWE)

2021
Pääesiintyjät: Within Temptation (NED), Haloo Helsinki! ja Nightwish.

2022
Pääesiintyjät: Amorphis, Juha Tapio ja Apulanta. Alun perin festivaalin pääesiintyjänä piti olla Limp Bizkit, mutta yhtye joutui perumaan Euroopan-kiertueensa laulaja Fred Durstin terveystilanteen vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kuopiorock

Rockfestivaalit Suomessa
Kuopion tapahtumat
Kuopion musiikki
Väinölänniemi
Viirusirkkalintu

Viirusirkkalintu (Locustella lanceolata) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 11,5–12,5 cm ja paino noin 12–13 g. Muodoltaan ja väritykseltään muistuttaa tavallista pensassirkkalintua, mutta vanha lintu on tummien viirujen kirjavoima. Nuorella linnulla viirutusta on vähemmän. Sukupuolet ovat saman näköiset. Ääni ja laulu ovat pensassirkkalintumaisia. Varma lajinmääritys vaatii usein linnun tarkkailemista kädessä.

Lajin sulkasato on monimutkainen. Osa vanhoista linnuista sulkinee täydellisesti kesällä, osa (myös) talvella. Tavallista on, että laji keskeyttää sulkasadon syysmuuton ajaksi.

Esiintyminen 
Venäjän Euroopan puoleisesta osasta kautta Keski-Aasian aina Japanin Hokkaidoon saakka. Suomessa laji on tavattu varmuudella noin 100 kertaa. Ensihavainto tehtiin 9.–11.7.1971 Espoossa. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Kaakkois-Aasiassa.

Elinympäristö 
Taigan kosteikot sekä tuoreet, aukkoiset ja pensaikkoiset metsät. Suomessa tavataan niityillä, pelloilla ja joutomailla.

Lisääntyminen 
Viirusirkkalintu tekee tyypillisesti viisi munaa.

Ravinto 
Viirussirkkalintu on hyönteissyöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sirkkalinnut
Pohto

Pohto (lyhenne sanoista Pohjois-Suomen Teollisuusopisto, yrityksen käyttämä kirjoitusasu POHTO) on suomalainen koulutus- ja kehittämispalveluja tarjoava yritys. Pohto järjestää kaikille avoimia ja yrityskohtaisia koulutuksia yritysten ja julkisen sektorin tarpeisiin. Yrityksen koulutustoiminta on valtakunnallista, ja sen toimitilat sijaitsevat Oulussa. Pohto perustettiin Ouluun vuonna 1974 nimellä Pohjois-Suomen Teollisuusopisto, mistä nimestä on luovuttu toiminnan laajentuessa koko maan kattavaksi. Pohton perusti säätiö, jonka jäseniä olivat Boliden Kokkola Oy, Kemira Oyj, Metsä-Botnia, Nokia Oyj, Oulun kaupunki, Outokumpu Oyj, Pohjois-Suomen Sähkölaitosten kehittämisyhdistys ry, Rautaruukki Oyj, Stora Enso Oyj, UPM-Kymmene Oyj, AKAVA, SAK, STTK ja EK.. Pohjois-Suomen teollisuusopiston säätiö myi Pohto Oy:n osakekannan toimivalle johdolle vuonna 2017.

Lähteet 

Suomalaiset yritykset
The Trooper (Sentenced)

The Trooper on metalliyhtye Sentencedin ensimmäinen minialbumi. Se julkaistiin Spinefarm-levy-yhtiön kautta vuonna 1993.

Albumin nimikappale on coverversio Steve Harrisin säveltämästä ja sanoittamasta, alun perin Iron Maidenin Piece of Mind -albumilla (1983) julkaistusta kappaleesta. Se sisältää lisäksi Sentencedin toisella albumilla North from Here julkaistun "Awaiting the Winter Frost" -kappaleen sekä kaksi täysin uutta kappaletta.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Taneli Jarva – basso, laulu
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara, laulu kappaleessa 3

Aiheesta muualla 

 Albumin sanoitukset Sentencedin virallisella sivustolla 
 

Vuoden 1993 EP:t
Sentencedin albumit
Vanajan Racing Club

Vanajan Racing Club oli naisten lentopalloliigassa pelaava hämeenlinnalainen joukkue. Vanajan RC oli Tarmo Volleyn naisten edustusjoukkue. Joukkue käytti Vanajan Racing Club -nimeä vuodesta 2004 lähtien, jolloin se solmi yhteistyösopimuksen Vanajan korppu Oy:n kanssa. Joukkue on voittanut 2000-luvulla joka kausi suomenmestaruuden, lukuun ottamatta kautta 2004. Kaudeksi 2009–2010 joukkue alkoi kuitenkin käyttää nimeä HPK. Vuonna 2018 yhteistyö HPK:n kanssa päättyi ja joukkue jatkoi nimellä Hämeenlinnan Lentopallokerho.

Historia 

Joukkue on pelannut naisten lentopalloliigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 alkaen ja se on voittanut SM-kultaa kahdeksan kertaa, joista viimeisin kaudelta 2008. 2000 vuodesta lähtien Vanajan RC on ollut joka kerta finaalissa, ja vain kerran hävinnyt finaalisarjan. Finaalitappio tapahtui vuonna 2004, kun joukkue hävisi Pieksämäki Volleylle . Kauden 2007 mestaruusjuhlien jälkeen joukkue muuttui kovasti. Hämeenlinnaan hankittiin monia nuoria pelaajia. Tavoitteeksi joukkue asetti mitalin. Joukkue voitti lopulta kultaa. Finaalisarjassa joukkue voitti Oriveden Ponnistuksen viidennessä ottelussa. Vanajan RC:n päävalmentajana toimii Teemu Sarna, kakkosvalmentajana Timo Helle.

Saavutukset 

 8 Suomen mestaruutta 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008
 1 SM-hopea 2004
 2 SM-pronssia 1999, 2009
 4 Suomen Cupin voittoa 1999, 2000, 2005, 2006 
 3 Suomen Cupin hopeaa 1994, 1998, 2003

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vanajan RC 

Entiset suomalaiset lentopalloseurat
Hämeenlinnalaiset urheiluseurat
Ruokosirkkalintu

Ruokosirkkalintu (Locustella luscinioides) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Paolo Savi 1824.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 13,5–15 cm ja paino 14–18 g. Hieman suurempi kuin pensassirkkalintu, rytikerttusen kokoinen ja värinen. Pyrstö on kuitenkin pyöreäkärkinen ja sen alapeitinhöyhenet ovat pitkät. Alapuoli on kuvioton. Laulu on korkeaa surinaa, muistuttaen pensassirkkalinnun laulua. Laulaa enimmäkseen öisin. Laulava koiras oleskelee enimmäkseen korkeassa ruo'ikossa tai osmankäämikössä.

Ainakin 3 alalajia tunnetaan: läntinen luscinioides, itäinen fusca ja välimuoto sarmatica.

Lajin sulkasato on monimutkainen. Osa vanhoista linnuista sulkii jo kesällä, osa vasta syksyllä tai talvella. Nuoret linnut sulkivat osan käsisulistaan talvella, jotkut jopa kaikki.

Vanhin suomalainen rengastettu ruokosirkkalintu on ollut 3 vuotta 26 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut espanjalainen 7 vuoden 6 kuukauden ikäinen yksilö.

Levinneisyys 
Osa Etelä- ja Keski-Eurooppaa, Pohjois-Afrikkaa ja Keski-Aasia Mongoliaan saakka. Tavattu Suomessa ainakin 85 kertaa. Ensihavainto lajista tehtiin 25.5.1975 Tammisaaren Tvärminnessä. Suomessa saattaa pesiä muutama pari vuosittain. Euroopassa arvioidaan pesivän 150 000–220 000 paria. Muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa Saharan eteläpuolella.

Elinympäristö 
Pensaikkoiset ja ruo'ikkoiset kosteikot.

Lisääntyminen 
Pesä on korkeassa ruohostossa tai ruo'ikossa. Munia on 3–6, joita molemmat emot hautovat 10–12 päivää.

Ravinto 
Hyönteissyöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sirkkalinnut
Newgrounds

Newgrounds on vuonna 1995 avattu verkkosivu. Sivuston pääpaikka on Glensidessa Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa. Se sisältää Adobe Flashilla tehtyjä elokuvia ja pelejä. Sivun tekijä ja ylläpitäjä on Tom Fulp.

Newgroundsiin voi kuka tahansa lähettää ja siellä voi katsoa musiikkia, elokuvia ja pelejä. Newgrounds on kasvanut pikkuhiljaa. Sivustolla voi äänestää elokuvia antamalla 0-5 pistettä ja kertoa mielipiteensä, samoin musiikista. Sivulla on yli miljoona rekisteröitynyttä käyttäjää, ja siellä on julkaistu jo yli 350 000 elokuvaa ja peliä, joista tosin noin 100 000 on poistettu, koska ne saivat huonot pisteet eikä elokuva tai peli päässyt suosioon.

Historia  

Newgrounds-idea lähti liikkeelle vuonna 1991, kun 13-vuotias Tom Fulp keksi nimen New Ground eli Neo, joka tarkoitti yhtä kuin New, ja Geo yhtä kuin Ground. New Geossa oli silloin vain sarjakuvia, joita sai arvostella. Vuonna 1995 Fulp teki verkkosivun ja antoi sille nimen New Ground Remix. Kävijöitä oli paljon, niinpä myöhemmin Tom keksi Club a Seal and Assassinin. Kun Fulp pääsi lukiosta, hänellä ei ollut kolmeen vuoteen verkkoyhteyttä. Vuonna 1998 hän muutti uuteen asuntoon ja sai modeemiyhteyden.

Vuonna 1998 Fulp kehitti vanhalla Macromedia Flashilla Telebubby Fun Land -pelin ja perusti syyskuussa Newgroundsin. Sivuston ylläpito maksoi 33 dollaria kuussa, joten Fulp alkoi teettää T-paitoja laskujen maksamiseksi. Varat kuitenkin olivat vähissä, koska tuloja ei juuri ollut. 

Vuonna 2000 Newgroundsin nousu jatkui ja siitä tuli maailmankuulu. Vuonna 2001 ilmeni jälleen rahoitusongelmia, mutta Newgrounds teki paluun vuonna 2002. Vuonna 2002 tehtiin myös maailmankuulu Alien Hominid.

Vuodesta 2014 lähtien Newgroundsiin ladattua musiikkia on pystytty käyttäämään Geometry Dashissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Newgroundsin sivusto 

Selainpelisivustot
Tavoiteorientaatiot

Tavoiteorientaatiot ovat motivaation eri lähteitä. Eri yksilöt orientoituvat eli suuntautuvat eri tavoitteisiin oppimisessaan. Silti yksilöillä voi olla monia eri tavoiteorientaatioita yhtä aikaa. Orientaatiot muodostuvat sosiaalisessa vuorovaikutuksessa, oppilaan vanhempien ja opettajien odotuksien, kommenttien ja palautteen tulkinnasta. Erilaisia tavoiteorientaatioita ovat oppimisorientaatio, saavutusorientaatio, riippuvuusorientaatio ja välttämisorientaatio. Näitä orientaatioita esiintyy kaikilla, ja ne vaihtelevat tilanteissa.

Oppimisorientaatio on kun ihminen opiskelee oman mielenkiintonsa takia ja tavoitteena on ymmärtää opiskeltavat asiat. Tällainen opiskelija ei ole kiinnostunut hyvistä arvosanoista tai ulkoisista hyödyistä ja palkkioista. Opiskelu on sisäisesti motivoitunutta.
Saavutusorientaatio on ulkoisesti motivoitunutta, eli sillä haetaan hyviä arvosanoja tai ulkoisia palkkiota. Tällaisen opiskelijan tavoitteena voi olla pärjätä paremmin kuin muut. Oppiminen on väline eikä tavoite.
Riippuvuusorientaatiota yleensä esiintyy ala-asteen ensimmäisillä luokilla. Tällöin oppilas hakee opettajan tunnustusta ja palautetta. Itse oppiminen ei ole tavoite vaan hyväksytyksi joukossa tuleminen. Oppiminen on vain väline.
Välttämisorientaatio tarkoittaa sitä, että oppilas ei usko omiin kykyihinsä oppiaineessa ja tavoitteena on epäonnistumisen tunteen ja minän kannalta negatiivisten asioiden välttäminen.

Lähteet 
Lukion psykologia 1 (2004 Sari Lindblom-Ylänne, Raimo Niemelä, Tiina-Maria Päivänsalo, Päivi Tynjälä)

Käyttäytyminen
Kognitio
Ulf Samuelsson

Ulf Samuelsson (s. 26. maaliskuuta 1964 Fagersta, Ruotsi) on ruotsalais-amerikkalainen entinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.

Samuelssonia luonnehdittiin yhdeksi NHL:n vihatuimmista pelaajista fyysisen pelinsä ja vastustajan ärsyttämisen takia. Hän sai lisänimekseen "Robocop", kun taas kotimaassaan hänet tunnetaan paremmin nimellä "Tuffe Uffe". Samuelsson pelasi NHL:n runkosarjassa 1080 ottelua, joissa hän teki 57 maalia ja jakoi 275 syöttöä (332 tehopistettä), mutta oli jäähyllä 2453 minuuttia. Playoff -otteluissa hänen tilastolukunsa ovat 132 peliä ja 34 tehopistettä (7 maalia, 27 syöttöä) sekä 272 jäähyminuuttia. Seurajoukkueuransa alussa hän edusti Leksands IF:ää 1981–1984.

Hänen NHL-urastaan muistetaan parhaiten vuoden 1991 konferenssifinaaliottelussa tehty polvitaklaus, jonka kohteena oli Boston Bruinsin tähtihyökkääjä, Samuelssonin vihamies Cam Neely. Tämän seurauksesta Neely pelasi kahtena seuraavana kautena 20 peliä ja lopetti pelaajauransa vuonna 1996 lääkärien määräyksestä. Tapaus synnytti Pittsburgh Penguinsin ja Boston Bruinsin välille vihasuhteen, joka on jatkunut näihin päiviin asti.

Samuelssonim maajoukkueuran alkoi nuorten EM-kisoissa 1982. Nuorten MM-kisoissa hän edusti Ruotsia 1982, 1983 ja 1984. A-maajoukkueen mukana Ulf Samuelsson oli jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1985 ja 1990 sekä Kanada Cupissa 1991. Vuoden 1998 talviolympialaisiin Samuelsson osallistui Ruotsin joukkueessa, mutta hänet suljettiin kisoista kun kävi ilmi että hän oli saanut Yhdysvaltain kansalaisuuden mikä vielä tuolloin tarkoitti automaattisesti Ruotsin kansalaisuuden menettämistä.  Lainmuutosten jälkeen vuonna 2003 Samuelsson sai viimein maiden kaksoiskansalaisuuden. Hän pelasi myös vuoden 1987 Rendez-vous ’87 -otteluparissa NHL-tähtijoukkueessa sen kohdatessa Neuvostoliiton.

Kesäkuussa 2006 hänet nimettiin NHL:n Phoenix Coyotesin apuvalmentajaksi. Aiempaa valmentajakokemusta hänellä on Avon Old Farms School ja Hartford Wolf Pack -joukkueista. Nykyään Samuelsson asuu Arizonan Scottsdalessa, hänen poikansa Philip ja Henrik ovat myös ammattilaisjääkiekkoilijoita.

Marraskuussa 2020 Florida Panthers palkkasi Samuelssonin apuvalmentajaksi.

Lähteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Hartford Whalersin varaamat pelaajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirsti Rissanen

Kirsti Rissanen (s. 18. joulukuuta 1943 Vesilahti) toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1995–2007

Rissanen on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja työskenteli Helsingin yliopiston kauppaoikeuden professorina vuodesta 1987 alkaen. Ennen yliopistouraansa Rissanen toimi muun muassa Helvi Sipilän asianajotoimiston avustavana lakimiehenä ja Marimekko Oy:n lakimiehenä.

Tasavallan presidentti Martti Ahtisaari nimitti sitoutumattoman Rissasen oikeusministeriön kansliapäälliköksi 5. tammikuuta 1995. Hänestä tuli Suomen ensimmäinen naispuolinen kansliapäällikkö.

Sivutoimisesti Rissanen on toiminut Kuluttaja­valitus­lauta­kunnan ja Vakuutus­lauta­kunnan puheenjohtajana sekä arvopaperikauppakomitean puheenjohtajana sekä lukuisten toimikuntien puheenjohtajana ja jäsenenä. Nykyisin Rissanen toimii myös arvopaperiasioita ratkovan Arvopaperilautakunnan riippumattomana puheenjohtajana.

Suomen Lakimiesliitto on myöntänyt hänelle K. J. Ståhlberg -mitalin.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset kansliapäälliköt
Suomalaiset professorit
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt