joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Muinais-DNA

Muinais-DNA on muinaisista näytteistä eristettyä DNA:ta. Muinais-DNA:ta tutkimalla menneisyydestä voidaan saada selville asioita, joita arkeologian menetelmillä ei voi nähdä.

Merkitys
Muinais-DNA:n avulla voidaan selvittää esimerkiksi yksilöiden alkukoti, muuttoliikkeet ja risteytymiset. Lisäksi voidaan saada tietoa muinaisten ihmisten geneettisesti määräytyvistä ominaisuuksista kuten silmien väristä tai laktoosi-intoleranssin esiintyvyydestä. Myös sukupuutoista, ruokavalioista, kotieläinten kesytyksistä ja taudinaiheuttajista voidaan saada tietoa.

Muinais-DNA:n avulla on pystytty selkeyttämään esimerkiksi Euroopan asutushistoriaa. Maanviljelyksen on todettu tulleen Eurooppaan nimenomaan väestöliikkeen myötä eikä taitojen siirtymisen kautta. Denisovanihminen on pystytty erottamaan neandertalinihmisestä muinais-DNA:n avulla ja sen risteytyminen nykyihmisen kanssa saatu selvitettyä.

Historia
Muinais-DNA-tutkimus on yleistynyt vuoden 2008 jälkeen voimakkaasti, kun menetelmien kehitys on tehnyt sen helpommaksi. Alan pioneereja ovat esimerkiksi Svante Pääbo ja David Reich. Vuonna 2009 muinais-DNA-tutkimus alkoi kehittyä suurin harppauksin. Max Planck -instituutin Svante Pääbon kehittämien tekniikoiden ansiosta alettiin voida tutkia muinaisten ihmisten koko perimiä eikä vain Y-DNA:ta ja mtDNA:ta. Näin voidaan selvittää tutkitun yksilön kaikkien esivanhempien vaiheita paljon laajemmin. Alle kymmenessä vuodessa oli saatu tutkittua jo tuhansia kokonaisia muinaisia perimiä, joita on verrattu kymmeniintuhansiin nykyisin eläviin ihmisiin. Tämän nopeasti laajenevan tutkimuksen myötä useat vanhat käsitykset ihmisen muinaisista muuttoliikkeistä ovat kumoutuneet tai tarkentuneet, ja muinais-DNA-tutkimus on jo ohittanut arkeologian syvän menneisyyden ihmisväestöjen muutosten paljastamisessa.

Näytteiden otto
Muinais-DNA:ta eristetään vanhoista luista ja muista arkeologisista löydöistä. Eristäminen on vaikeaa, sillä ikivanhoissa näytteissä DNA:ta on jäljellä enää hyvin vähän. Tämän vuoksi sen on helppo kontaminoitua ulkopuolisella DNA:lla, minkä estämiseksi laboratoriotutkimukset tehdään hyvin suojatuissa olosuhteissa.

Muinais-DNA esiintyy tyypillisesti hyvin lyhyinä pätkinä, sillä se on ajan kuluessa pilkkoutunut. Muinais-DNA tunnistetaankin muinaiseksi juuri pätkien lyhyydestä.

Suurin osa muinais-DNA:sta on saatu alle 50 000 vuotta vanhoista näytteistä ja kylmän ilmaston alueilta. Vanhin vuoteen 2017 mennessä saatu kokonainen genomi oli hevoselta, joka oli elänyt Kanadan Yukonissa noin 650 000 vuotta sitten. Vanhin ihmisen suvun DNA-pätkä on neandertalilaiselta 430 000 vuoden takaa. Hyvin kylmässä paikassa DNA voisi teoriassa säilyä yhden miljoonan vuoden ajan.

Paras paikka muinais-DNA:n löytämiseen on erityisen tiheä Pars petrosa ossis temporalis -luu, joka on ohimoluun osa. Siinä DNA voi säilyä kuumallakin seudulla jopa 12 000 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
DNA
Populaatiogenetiikka
Arkeologia
Ihminen
Pasi Anttila

Pasi Heikki Anttila (s. n. 1972) on suomalainen yritysjohtaja. Hän  aloitti Instru Optiikka Oy:n toimitusjohtajana vuoden 2018 lopussa, jolloin hän oli 46-vuotias. Aikaisemmin hän työskenteli Lantmännen Cerealialla.

Joulukuussa 2019 toimitusjohtaja Anttilan koulutusmenetelmät nousivat julkisuuteen, kun niihin osallistuneet työntekijät kokivat koulutustilaisuuden olleen julkinen nöyryytys. Osaa työntekijöistä Pasi Anttila kehotti muun muassa hakeutumaan töihin kilpaileviin yrityksiin. Toimitusjohtaja Anttilan käytöksen tultua julki tiedotusvälineiden kautta hän pyysi anteeksi Instrumentariumin henkilökunnalta.

Lähteet

Elävät henkilöt
1970-luvulla syntyneet
Suomalaiset yritysjohtajat
Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt

Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt (1. helmikuuta 1821 Turku – 8. maaliskuuta 1880 Pietari) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja valtiopäivämies.

Armfeltin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Gustaf Magnus Armfelt ja Louise Cuthbert-Brooke ja puoliso  vuodesta 1848 kreivitär Mariana Gustava Armfelt, ministerivaltiosihteeri Alexander Armfeltin tytär. Kreivi Carl Alexander Armfelt oli heidän poikansa. Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt tuli sotapalvelukseen aliupseerina 1837 ja ylennettiin alivänrikiksi ja porte-épée-vänrikiksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi  Mihail Pavlovitšin ulaanirykmenttiin, kornetiksi hänet ylennettiin 1839 ja luutnantiksi 1843. Henkivartioväen ulaanirykmentissä palveltuaan Armfelt erosi sotapalveluksesta 1845, mutta palasi 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan palvelukseen 1854. Alikapteeni hänestä tuli 1855, Suomen kenraalikuvernöörin adjutantiksi hänet määrättiin 1856 ja ylennettiin kapteeniksi samana vuonna. Armfeltista tuli keisarin sivusadjutantantti 1861, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Everstiksi hänet ylennettiin 1862 ja kenraalimajuriksi 1870. Armfelt oli sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
 Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1821 syntyneet
Vuonna 1880 kuolleet
Parti malien du travail

Parti malien du travail eli PMT oli poliittinen puolue Malissa.

Malin työn puolue PMT sai alkunsa välitöntä itsenäisyyttä vuoden 1958 perustuslakiäänestyksessä vaatineesta Afrikan itsenäisyyspuolueesta PAI:stä. Marraskuussa 1959 osa PAI:n Ranskan Sudanin osastosta liittyi Sudanin liittoon ja osa jatkoi itsenäisenä puolueena.

PMT oli linjaltaan marxilainen puolue, joka ei hyväksynyt Sudanin liiton ”afrikkalaista sosialismia”. Sen aktivistit koostuivat lähinnä sivistyneistöstä. Puolueen toiminta oli puolittain salaista 1960-luvun alusta lähtien. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen sen johtajat vangittiin lähes kahden vuoden ajaksi.

Presidentti Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmää vastustaneet järjestöt perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire -yhteenliittymän, jonka pohjalta muodostettiin lokakuussa 1990 Alliance pour la démocratie au Mali. PMT sulautui Adéma-PASJ:iin vuonna 1991.

Abdrahamane Baba Tourén johtaman PMT:n aktivisteihin kuuluivat muun muassa myöhempi presidentti Alpha Oumar Konaré, pääministeri Soumeylou Boubèye Maïga, toimittaja Cheick Mouctary Diarra, ministerit Ousmane Sy ja N’Golo Traoré sekä puuvillayhtiö CMDT:n johtaja Boubacar Sada Sy, jotka olivat kaikki soluttautuneet Moussa Traorén hallinnon rakenteisiin.

Lähteet

Malilaiset puolueet
Matti Pajulahti

Matti Pajulahti on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt suomalaisissa TV-sarjoissa sekä elokuvissa Äpärä ja Äiti, joista jälkimmäisessä rooli on miespääosa. Pajulahti näyttelee miespääosaa lyhytelokuvassa Sometimes We Swim, joka palkittiin New Yorkissa elokuvafestivaalin kunniamaininnalla marraskuussa 2019.

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Bosumtwi

Bosumtwi on läntisessä Afrikassa Ghanassa sijaitseva järvi ja maan ainoa luonnollinen järvi. Sen keskisyvyys on 45 metriä ja suurin syvyys 81 metriä. Happea sisältävää vettä tavataan vain 15 metrin syvyyteen saakka. Se on syntynyt 1–2 miljoonaa vuotta sitten meteoriitin törmäyksestä.

Järvessä tavataan 11 kalalajia, ja ne ovat:
 viherpalettihautoja (Chromidotilapia guntheri)
 Sarotherodon galilaeus multifasciatus
 täplätimanttiahven (Hemichromis frempongi)
 täpläselkätilapia (”Tilapia” busamana)
 Coptodon discolor
 ghananimuevä (Amphilius atesuensis)
 keltavaanija (Epiplatys chaperi)
 Nimbapanchax petersi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ghanan järvet
Kraatterijärvet
Petri Poikolainen

Petri Poikolainen (s. 1975 Pieksämäki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2000 ja työskenteli näyttelijänä kahdeksan vuotta ennen sairastumistaan. Hän on näytellyt muun muassa Seinäjoen kaupunginteatterissa, Eurooppa Neljä -teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa.

Poikolainen sairastaa MS-tautia ja on sokeutunut. Hänen viimeiseksi teatterityökseen jäi Pirkan rooli Helsingin kaupunginteatterissa vuosina 2010–2011 esitetyssä näytelmässä Eila, Rampe ja palvattu onni. 

Poikolainen näyttelee pääosaa Teemu Nikin elokuvassa Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia (2021), joka kertoo MS-tautia sairastavasta miehestä. Tarina ei kerro Poikolaisesta vaan on fiktiivinen. Elokuva palkittiin vuonna 2021 Venetsian elokuvajuhlien Orizzonti Extra -palkinnolla, jonka voittajan valitsi yleisö. 

Poikolainen voitti elokuvasta parhaan miespääosan Jussi-palkinnon vuonna 2022. Poikolaisen Jussi-palkinto oli viimeisiä näyttelijöille jaettuja sukupuolitettuja Jussi-palkintoja. Filmiaura luopui 2022 Jussi-gaalan jälkeen näyttelijäpalkintojen nais-mies-jaottelusta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anu Kylven; MS-tauti vei Petriltä työn, näön, liikuntakyvyn ja avioliiton. Seura 5.3.2016

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset sokeat henkilöt
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Jussi-palkinnon saajat
Jekaterina Štšerbakova

Jekaterina Štšerbakova (, s. 22. syyskuuta 1997 Pietari) on venäläinen karateka. Hän on kaksinkertainen Kyokushinin Euroopan-mestari.

Kilpaura
Štšerbakova saavutti 2014 nuorten tasolla EM-pronssia 16–17-vuotiaiden tyttöjen keskisarjassa.

Štšerbakova sijoittui huhtikuussa 2017 Tokion MM-kisojen neljänneksi hävittyään raskaansarjan pronssiottelussa Maria Jaskolle. Lokakuussa Štšerbakova voitti raskaansarjan pronssia Venäjän mestaruuskisoissa.

Štšerbakova palkittiin maaliskuussa 2019 parhaasta taisteluhengestä Venäjän Cupissa. Hän sijoittui turnauksessa neljänneksi hävittyään raskaansarjan pronssiottelun. Lokakuussa Štšerbakova saavutti hopeaa All-Russian turnauksessa hävittyään loppuottelussa Jelizaveta Krivošlykovalle. Joulukuussa Štšerbakova kohtasi toistamiseen Krivošlykovan loppuottelussa. Tällä kertaa hän voitti Krivošlykovan ja saavutti avoimensarjan Euroopan-mestaruuden Valko-Venäjällä.

Štšerbakova saavutti maaliskuussa 2021 ensimmäisen Venäjän mestaruutensa naisten raskaassasarjassa voitettuaan loppuottelussa Julia Markovan. Huhtikuussa hän oli mukana Valko-Venäjän Openissa, jossa Štšerbakova eteni loppuotteluun saakka. Hän jäi hopealla hävittyään Elizaveta Zabelinalle. Marraskuussa Štšerbakova puolestaan onnistui voittamaan ensimmäisen raskaansarjan Euroopan mestaruuden Puolassa. Hän voitti avauskierroksellaan Katarzyna Gajdan, jonka myötä Štšerbakova eteni loppuotteluun. Hän saavutti mestaruuden voitettuaan Karolina Barylakin.

Maaliskuussa 2022 Štšerbakova saavutti pronssia Venäjän Cupissa. Toukokuussa hän saavutti All-Russian turnauksessa hopeaa hävittyään loppuottelussa Valeria Kolesnikovalle.

Lähteet

Venäläiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Fredrik Alopaeus

Fredrik Alopaeus (1810 – 20. huhtikuuta 1862 Odessa) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, todellinen valtioneuvos ja puolalainen kreivi.

Fredrik Alopaeuksen vanhemmat diplomaatti, kreivi Frans David Alopaeus ja Jeanette Caroline Charlotte von Wenckstern ja puoliso vapaaherratar Alexandra Petrovna Freedericksz. Alopaeus tuli oppilaaksi keisarilliseen lyseoon 1829 ja astui samalla palvelukseen henkivartioväen husaarirykmenttiin. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1833, kreivin arvon hän sai Puolassa 1841. Hänestä tuli aliratsumestari 1842 ja ratsumestari 1845. Vuosikymmenen lopulla hän oli herttua Maximilian Leuchtenbergin adjutantti, everstiksi hänet ylennettiin 1850. Hänet korotettiin sitten keisarin sivusadjutantiksi. Alopaeuksesta tuli hovitallimestariksi 1852 ja 1853 husaarirykmentin komentaja Puolaan. Krimin sodassa Alopaeus oli kenraalimajurina  armeijan ylipäällikön esikunnassa ja määrättiin Odessassa olevien joukkojen komentajaksi 1856. Hän kuitenkin erosi sotapalveluksesta todellisena valtioneuvoksena jo samana vuonna, mutta toimi vielä Odessan kaupunginjohtajana vuoden 1857 lopulle saakka.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1810 syntyneet
Vuonna 1862 kuolleet
Jakob Alopaeus

Jakob Alopaeus (1812 Viipuri – 12. huhtikuuta 1882 Pietari) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen tykistönkenraali.

Jakob Alopaeuksen vanhemmat olivat Viipurin kuvernementinkanslian registraattori, kollegineuvos Nikolaus Samuel Alopaeus ja Anna Nordgren. Jakob Alopaeus nimitettiin 3. venäläisen kenttätykistöprikaatin komentajaksi 1847, ylennettiin kenraalimajuriksi joulukuussa 1851 ja sitten kenraaliluutnantiksi. Viaporin komendanttina toiminut Alopaeus erosi armeijan palveluksesta tykistönkenraalina tammikuussa 1878.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
Pedri

Pedro González López eli Pedri (s. 25. marraskuuta 2002 Tegueste) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan  keskikenttäpelaajaa.

Seurajoukkueura

Las Palmas 

Pedri syntyi Teguestessa Teneriffalla Kanariansaarilla. Pedri liittyi Las Palmasin nuorisoakatemiaan vuonna 2018 CF Juventud Lagunasta. Hän allekirjoitti 15. heinäkuuta 2019 nelivuotisen ammattilaissopimuksen seuran kanssa vain 16-vuotiaana, ja päävalmentaja Pepe Mel nosti hänet edustusjoukkueeseen.

Pedri teki debyyttinsä Las Palmasissa 18. elokuuta 2019 vain 16-vuotiaana. Hän teki ammattilaisuransa ensimmäisen maalin 19. syyskuuta Sporting Gijónia vastaan, ​​ja hänestä tuli Las Palmasin historian nuorin maalintekijä 16 vuoden, 9 kuukauden ja 23 päivän ikäisenä.

Barcelona 

FC Barcelona ilmoitti 2. syyskuuta 2019 hankkineensa Pedrin Las Palmasista 5 miljoonalla eurolla. Pedri liittyi Barcelonaan 1. heinäkuuta 2020 viisivuotisella sopimuksella.

Pedri teki Barcelona- ja La Liga -debyyttinsä 27. syyskuuta 2020 tullessaan vaihdosta kentälle Philippe Coutinhon tilalle 4–0-kotivoitossa Villarealia vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Barcelonassa 20. lokakuuta 2020 Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa Ferencvárosia vastaan tultuaan kentälle vaihdosta 61. minuutilla Ansu Fatin tilalle. La Ligassa hän teki ensimmäisen maalinsa 7. marraskuuta 5–2-kotivoitossa Real Betisiä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 37 liigaottelua, joissa hän oli 28 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia. Barcelonan voittamassa Espanjan cupissa hän pelasi joukkueensa kaikki kuusi ottelua ja niistä neljä viimeistä avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, joissa kuusi kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä yhden maalin.

Maajoukkueura 

Pedri pelasi useissa Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Maaliskuussa 2021 hän sai ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen vuoden 2022 MM-karsintoihin. Hän teki debyyttinsä Kreikkaa vastaan ​​25. maaliskuuta 2021. Hän on kesäkuun 2021 loppuun mennessä pelannut kahdeksan A-maaottelua.

Kesän 2021 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Pedri on pelannut täydet minuutit joukkueensa neljässä ottelussa. Neljännesvälieräottelussa, jossa Pedristä tuli EM-kisahistorian nuorin pudotuspelien avauskokoonpanon pelaaja, Kroatian 1–0-johtomaali merkittiin Pedrin omaksi maaliksi; hän antoi 45 metrin päästä omasta maalistaan syötön maalivahti Unai Simónille, ja pallo lipsahti Simónin jalan vierestä maaliin.

Pelityyli 

Pedri pelaa vapaassa roolissa keskikentällä, hän tykkää liittyä hyökkäyksiin, mutta tarvittaessa putoaa puolustukseen poimimaan palloja. Pedrin vahvuudet ovat peliäly, teknisyys ja syöttötaito. Monet ovat verranneet Pedriä FC Barcelona -legenda Andres Iniestaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pedri WhoScored-sivustolla.

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiko Seike

Kiko Seike (; s. 8. elokuuta 1996 Tokyo) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue
Seike debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019.

Aiheesta muualla
Soccerway
Japan Football Association

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Honoka Hayashi

Honoka Hayashi (; s. 19. toukokuuta 1998 Kioto) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue 
Hayashi debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019.

Aiheesta muualla 
 Soccerway
 Japan Football Association

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Yūki Sōma

Yūki Sōma (; s. 25. helmikuuta 1997 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.

Jalkapallomaajoukkue 
Sōma debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Soccerway

Japanilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandra Matysiak

Aleksandra Matysiak (s. 1995 Grodzisk Wielkopolski) on puolalainen karateka. Hän on Kyokushinin kaksinkertainen Euroopan-mestari ja saavuttanut myös MM-hopeaa 2017.

Kilpaura
Matysiak siirtyi aikuisten tasolle 2013 ja saavutti menestystä heti seuraavana vuonna voitettuaan Puolan mestaruuskisoissa pronssia. Hän kilpaili vielä 2015 pääosin pienissä Euroopan turnauksissa, joista hän voitti Espanjan Openin ja Saksan Openin.

2016 Matysiak saavutti menestystä myös isommissa turnauksissa. Hän voitti toukokuussa Madena Bozianua vastaan keskisarjan EM-pronssia ja myöhemmin Itä-Makroalueen kisoissa pronssia. Marraskuussa hän sijoittui kuudenneksi EM-kisojen avoimessasarjassa. Kotimaassaan Matysiak saavutti Puolan mestaruuden ja Puolan Cupin mestaruuden. Heinäkuussa hän otteli Age of Cage 8 -vapaaottelutapahtumassa Saksassa Milena Kovalevaa vastaan. Ottelu käytiin Kyokushinin säännöillä vapaaottelukehässä. Matysiak voitti kamppailun tuomariäänin.

2017 Matysiak onnistui voittamaan Itä-Makroalueen mestaruuden, kun taas kotimaassaan hän saavutti Puolan Cupissa hopeaa. Huhtikuussa Matysik saavutti Tokion EM-kisoissa hopeaa hävittyään loppuottelussa 8-kertaiselle maailmanmestarille Anastasija Hripunovalle.

Euroopan mestaruus (2018)
Matysiak saavutti ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa toukokuussa 2018 voitettuaan keskisarjan loppuottelussa moninkertaisen maailmanmestarin Anastasija Hripunovan. Marraskuussa Matysiak sijoittui seitsemänneksi EM-kisojen avoimessasarjassa. Hän voitti myös toisen kerran Itä-Makroalueen mestaruuden kumitessa.

Matysiak saavutti kaksi EM-pronssia vuonna 2018. Aluksi toukokuussa hän voitti keskisarjan mitalikamppailussa Milena Kovalevan ja joulukuussa hän saavutti EM-pronssia avoimessasarjassa. Matysik voitti vielä uransa kolmannen kerran Itä-Makroalueen mestaruuden.

Toinen Euroopan mestaruus (2022)
Matysiak saavutti huhtikuussa 2022 Mazovia Cupin mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa Aneta Łobożewiczin. Toukokuussa Matysiak puolestaan voitti Puolan Openin. Seuraavaksi hän saavutti uransa toisen Euroopan mestaruuden kesäkuussa 2022, kun hän voitti loppuottelussa Nikolett Tothin. Matysiak voitti avauskierroksella Greta Szalain.

Lähteet

Puolalaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Janne Hast

Janne Hast (s. 1979) on suomalainen muusikko, tuottaja ja äänisuunnittelija. Hän on soittanut kosketinsoittimia yhtyeissä Tulenkantajat, Absoluuttinen Nollapiste, Dxxxa D & Nukkehallitus ja Uoma sekä rumpuja Jaakko Laitinen & Väärä Raha -yhtyeessä. Koskettimien ja rumpujen lisäksi hän soittaa toisinaan trumpettia. Lisäksi hän on tuottanut mm. Dxxxa D:n ja Hannibal & Sopan levyjä. Hast on esiintynyt taiteilijanimillä Herra Hadji, Mac Hagis ja Hzzzt. Hast valmistui maisteriksi Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun koulutusohjelmasta vuonna 2009. Hän sai vuonna 2017 Äänisade-palkinnon Svenska Teaternin äänisuunnittelusta. Muun muassa Ti-Ti Nallen kitarasäestäjänä tunnettu iskelmämuusikko Raimo Hast on Janne Hastin setä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Janne Hast Discogs.com-sivustolla

Suomalaiset muusikot
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Vološno (Pustoškan piiri)

Vološno tai Šalahovo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

Maantietoa 
Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,77 neliökilometriä eli 177 hehtaaria. Järvellä on kolme niemeä, jotka erottavat sen kaarimaisia rantoja toistaan. Järvellä on yksi saari, jonka pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee lounaisrannan lahdessa. Järven suurin syvyys on 7 metriä ja sen keskisyvyys on kolme metriä. Järven etelä- ja itärannat ovat metsämaata, mutta muualla on peltomaata tai asuinaluetta. Länsipuolella sijaitsee Šalahovon kylä, jonka läpi kulkee pohjoisesta tuleva tie etelään Jaznon järvelle ja länteen Nevedron järveä ympäröiviin kyliin.

Luontoarvoja 
Vološnon rannat ovat matalia ja ne kasvavat kapeana vyöhykkeenä vesikasvillisuutta. Rannat ovat hiekkaa, savea tai mutaa. Järven keskiosissa on mutapohja. Järven kalalajeja on runsaasti: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, pasuri ja ruutana, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.

Vesistösuhteita 
Vološno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Järvellä on karttojen mukaan laskuoja Orlejaan (tai vaihtoehtoisesti  Nevedroon). Molemmat laskevat lopulta kuitenkin Nevedrjankaan. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 49,9  tai 62 neliökilometriä.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Nevedrjankan valuma-alue
Pustoškan piiri
Edvard Reinhold von Ammondt

Edvard Reinhold von Ammondt (12. joulukuuta 1832 Pietari – 28. lokakuuta 1887 Hämeenlinna) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, joka toimi sekä Mikkelin läänin että Hämeen läänin kuvernöörinä.

Von Ammondtin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Otto Wilhelm von Ammondt ja Anna Carolina Sofia Cygnaeus ja puoliso vuodesta 1856 vapaaherratar Olga Vivika Ramsay, jalkaväenkenraali  Anders Edvard Ramsayn tytär. Von Ammondt tuli Pietarin merikadettikoulusta oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1864 ja määrättiin valmistuttuaan vänrikkinä henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan 1. komppaniaan 1853. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1854 ja luutnantiksi 1855. Von Ammondtista tuli henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan esikuntaan adjutantti 1855 ja hänet vakinaistettiin tehtävään seuraavana vuonna. Alikapteeniksi hän et ylennettiin 1859 ja kapteeniksi 1863, jolloin hänestä tuli keisarin sivusadjutantti. Pataljoonankomentaja henkivartioväen jalkaväkirykmenttiin Liettuassa hänestä tuli 1866, seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiksi ja 1869 hänet siirrettiin henkivartioväen Tsarskoje Selon tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Tammikuussa 1874 Von Ammondt nimitettiin Mikkelin läänin vt. kuvernööriksi, samalla kun hän toimi keisarin sivusadjutanttina. Kenraalimajuri ja Mikkelin läänin vakinainen kuvernööri hänestä tuli 1875. Saman vuoden lopussa hänet kuitenkin nimitettiin Hämeen läänin kuvernööriksi, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Von Ammondt osallistui valtiopäiville aatelissäädyssä 1863–1864, 1867 ja 1877–1878.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Suomalaiset aateliset
Mikkelin läänin maaherrat
Hämeen läänin maaherrat
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Kääpiökäki

Kääpiökäki (Coccycua pumila) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

Koko ja ulkonäkö
Kääpiökäki on käeksi pienikokoinen ja voi kasvaa 20–22 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kääpiökäen päälaki, selkä, siivet ja pyrstö ovat harmaat. Pyrstö on lyhyempi kuin muilla pikkukäkien suvun lajeilla. Lajin kurkku ja rinta ovat väriltään punaruskeat. Vatsa on valkoinen ja siinä on myös keltaisia höyheniä. Linnun silmät ovat punaiset ja musta nokka on hieman alaspäinkaartunut.

Levinneisyys ja elinympäristö
Kääpiökäkeä tavataan Kolumbiasta, Venezuelasta ja Brasiliasta sekä toisinaan Panamasta. Sen elinympäristöä ovat trooppiset metsät, metsien reunamaat, pensaikot, savannit ja kaupunkinkien puutarhat ja puistot. Ne liikkuvat yleensä yksinään ja etsivät ravinnokseen hyönteisiä ja niiden toukkia maasta ja puista. Kääpiökäen pesimäkausi on tammikuusta elokuulle. Laji ei ole pesäloinen vaan rakentaa risupesän. Naaras voi pesiä samanaikaisesti kahden koiraan kanssa.

Lähteet

Käkilinnut
Carl Magnus Vilhelm Armfelt

Carl Magnus Vilhelm Armfelt (20. maaliskuuta 1797 Pietari – 17. joulukuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen kreivi, joka yleni Ruotsin armeijassa everstiksi ja Venäjän keisarikunnan armeijassa kenraalimajuriksi.

Armfeltin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, kreivi Gustaf Mauritz Armfelt ja kreivitär Hedvig Ulrika De la Gardie. Hänen puolisonsa 1822–1834 oli vapaaherratar Adelaide Sofia Vilhelmina Carolina von Stedingk ja  vuodesta 1855 Ulrika Christina Vilhelmina Bohman. Ministerivaltiosihteeri Alexander Armfelt ja kenraaliluutnantti Gustaf Magnus Armfelt olivat Carl Magnus Vilhelm Armfeltin veljiä. Hän tuli aliupseeriksi Götan tykistörykmenttiin 1807. Lippujunkkariksi hänet ylennettiin 1809, vänrikiksi 1812, luutnantiksi 1817, ratsumestariksi 1822, ratsumestariksi yleisesikunnassa 1823 ja majuriksi 1825. Kuninkaan adjutantiksi Armfelt nimitettiin 1828, vt. kuninkaallisen kabinettikamariherran arvo hänelle myönnettiin 1831 ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi yleisesikunnassa 1836. Ruotsin armeijan palveluksesta Armfelt erosi everstinä heinäkuussa 1841 ja muutti syksyllä 1842 Suomeen. 

Armfelt tuli marraskuussa 1842 everstiluutnanttina palvelukseen  Venäjän armeijan jalkaväkeen.  Hänet nimitettiin Suomen sotaväen ja luotsi- ja majakkalaitoksen ylisotaoikeuden jäseneksi, ylennettiin everstiksi 1847 ja kenraalimajuriksi 1858, jolloin hänestä tuli myös Suomen sotaväen ja luotsi- ja majakkalaitoksen ylisotaoikeuden puheenjohtaja.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
 Suomalaiset aateliset
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1878 kuolleet
The Darknessin diskografia

The Darkness on vuonna 2000 perustettu brittiläinen glam rock -yhtye. Yhtye otti paljon vaikutteita 1970-luvun rock-musiikista, joissa korostuu glam rockin henkinen esittämistapa. Yhtyeen musiikissa on hyvin leimaavaa laulajan, Justin Hawkinsin, brittikorostus ja korkea falsettilaulanta. Listoilla parhaiten menestyneet kappaleet ovat ”I Believe a Thing Called Love”, ”Christmas Time (Don't Let the Bells End)” ja ”Love Is Only a Feeling”.

Studioalbumit
Permission to Land (2003)
One Way Ticket to Hell... and Back (2005)
Hot Cakes (2012)
Last of Our Kind (2015)
Pinewood Smile (2017)
Easter Is Cancelled (2019)
Motorheart (2021)

Kokoelmat
The Platinum Collection (2008)

Livealbumit
Live at Hammersmith (2018)

Singlet
 ”Get Your Hands Off My Woman” (2003)
 ”Growing On Me” (2003)
 ”I Believe in a Thing Called Love”  (2003)
 ”Christmas Time (Don't Let the Bells End)” (2003)
 ”Love is Only a Feeling” (2004)
 ”One Way Ticket” (2005)
 ”Is It Just Me?” (2006)
 ”Girlfriend” (2006)
 ”Nothing's Gonna Stop Us” (2012)
 ”Every Inch of You” (2012)
 ”Everybody Have a Good Time” (2012)
 ”With a Woman” (2013)
 ”The Horn” (2013)
 ”Barbarian” (2015)
 ”Open Fire” (2015)
 ”Last of Our Kind” (2015)
 ”Million Dollar Strong” (2015)
 ”I Am Santa” (2015)
 ”All the Pretty Girls” (2017)
 ”Solid Gold” (2017)
 ”Southern Trains” (2017)
 ”Happines” (2017)
 ”Buccaneers of Hispaniola (Live) / I Believe in a Thing Called Love (Live)” (2018)
 ”Solid Gold (Live)” (2018)
 ”Rock and Roll Deserves to Die” (2019)
 ”Heart Explodes” (2019)
 ”Easter is Cancelled” (2019)
 ”How Can I Lose Your Love” (2019)
 ”In Another Life” (2020)
 ”Motorheart” (2021)

EP:t
”I Believe in a Thing Called Love” (2002)

Musiikkivideot
 Get Your Hands Off My Woman (2003)
 Growing on Me (2003)
 I Believe in a Thing Called Love (2003)
 Friday Night (2003)
 Christmas Time (Don't Let the Bells End) (2003)
 Love is Only a Feeling (2004)
 One Way Ticket (2005)
 Is it Just Me? (2006)
 Girlfriend (2006)
 Nothin's Gonna Stop Us (2012)
 Every Inch of You (2012)
 Everybody Have a Good Time (2012)
 With a Woman (2013)
 Barbarian (2015)
 Open Fire (2015)
 Last of Our Kind (2015)
 I Am Santa (2015)
 All the Pretty Girls (2017)
 Solid Gold (2017)
 Southern Trains (2017)
 Happines (2017)
 Rock and Roll Deserves to Die (2019)
 Heart Explodes (2019)
 In Another Life (2020)
 Motorheart (2021)

Diskografiat
Mason Greenwood

Mason Will John Greenwood (s. 1. lokakuuta 2001 Bradford) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia.

Seurajoukkueura 
Greenwood pelasi Manchester Unitedin junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019. Hän pääsi kevään aikana vaihtopelaajana kentälle kahdessa Valioliigan ja yhdessä Mestarien liigan ottelussa sekä pelasi Valioliigan päätöskierroksen ottelun Cardiff Cityä vastaan kokonaan.

Kaudella 2019–2020 Greenwood pelasi 31 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 12 kertaa, ja teki niissä kymmenen maalia: marraskuussa Sheffield Unitedia, joulukuussa Evertonia ja Newcastle Unitedia vastaan, tammikuussa Norwich Cityä, helmikuussa Watfordia, kesäkuussa Brighton & Hove Albionia sekä heinäkuussa kaksi maalia Bournemouthia ja yhden maalin Aston Villaa ja West Ham Unitedia vastaan. Eurooppa-liigan alkulohkossa hän pelasi viisi ottelua ja teki kotikentällä maalin syyskuussa Astanaa ja marraskuussa Partizania vastaan sekä joulukuussa kaksi maalia Alkmaaria vastaan. Eurooppa-liigan pudotuspeleissä hän pelasi neljä ottelua ja teki maalin vierasottelussa LASK:ta vastaan. Kaudella 2020–2021 hän viimeisteli 31 valioliigaottelussa seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua ja teki kummassakin kilpailussa yhden maalin.

Greenwood pidätettiin 30. tammikuuta 2022 epäiltynä naisen raiskauksesta ja pahoinpitelystä, minkä seurauksena Greenwood hyllytettiin Manchester Unitedin harjoituksista ja otteluista. Hän ehti pelata kauden 2021–2022 aikana 18 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia, sekä neljä ottelua Mestarien liigassa, jossa teki maalin Atalantaa vastaan.

Maajoukkueura 
Greenwood on pelannut Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi, alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa viisi ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa neljä maaottelua ja tehnyt joka ikäluokassa yhden maalin. Hän teki debyyttinsä miesten joukkueessa syyskuussa 2020. Islantia vastaan pelatun ottelun jälkeen hän ja Phil Foden rikkoivat koronasääntöjä kutsuessaan joukkueen hotellille naisseuraa. Pelaajat lähetettiin tämän seurauksena kotimatkalle kesken maajoukkuekomennuksen. Greenwood ei ole tämän jälkeen pelannut maajoukkueessa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Michael Obafemi

Michael Oluwadurotimi Obafemi (s. 6. heinäkuuta 2000 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia.

Obafemi siirtyi Southamptonin junioreihin kesällä 2016. Hän pääsi edustusjoukkueessa pelaamaan ensimmäisen valioliigaottelunsa tammikuussa 2018. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa kuusi ottelua ja teki maalin joulukuussa Huddersfield Townia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän teki maalin kauden kahdeksannessa valioliigaottelussaan tapaninpäivänä Chelseaa vastaan.

Obafemi pelasi Irlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2018, kun hän tuli vaihtopelaajana kentälle Kansojen liigan vierasottelussa Tanskaa vastaan.

Lähteet 

Irlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Pointin kirjasto

Pointin kirjasto on Vantaan Pakkalan kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 2003 perustettu julkinen kirjasto. Se on rakenteellisesti osa Pakkalan oppimis- ja informaatiotaloa (Point) ja toimii osana Vantaan kaupunginkirjastoa ja pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. 

Vuonna 2017 Pointin kirjastossa tilastoitiin 250 148 kävijää. Kirjasto sijaitsee samassa rakennuksessa kuin Vantaan kansainvälinen koulu.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Marika Lumme (27.10.2019) Tulitikkuleikkejä, meluamista ja roskaamista – Pointin kirjaston omatoimiaika poistettiin viikonloppuilloista (vantaansanomat.fi)
 Emmakaisa Jokiniemi (22.4.2014) Pointin kirjasto keksi keinon meteliä vastaan (vantaansanomat.fi)
 Johanna Sjöholm (5.1.2014) Pointin itsepalvelukirjasto odottaa kävijöitä (maksumuuri, tilaajille) (hs.fi)

Kirjasto
Vantaan kaupunginkirjasto
Vantaan rakennukset ja rakennelmat
Viisiulotteisuus

Viisiulotteisuus on tila, jossa objektissa on viisi ulottuvuutta. Viisiulotteisen kappaleen "ympärysmitta" on kolmiulotteinen, eli se lasketaan kuutiometreissä. Vastaavasti "pinta-ala" on neliulotteinen, eli se lasketaan yksikössä m4.

Käytännön sovellukset 
On olemassa rakennusliikkeille suunnattu suunnitteluohjelmisto, jossa viisiulotteisuus muodostuu kolmen tavallisen ulottuvuuden lisäksi aika- ja kustannusulottuvuuksista.

Kappaleita

Katso myös 
 Neliulotteisuus
 Kolmiulotteisuus
 Kaksiulotteisuus

Lähteet
Hercule Poirot: Aikataulukon arvoitus

Hercule Poirot: Aikataulukon arvoitus (The ABC Murders, 2018) on neliosainen brittiläinen televisiosarja, joka perustuu Agatha Christien Hercule Poirot -romaaniin Aikataulukon arvoitus (alkuteos The A.B.C. Murders, 1935, suom. Aune Suomalainen  WSOY, 1938). Nimiosaa sarjassa näyttelee John Malkovich. 
 
Sarjan on käsikirjoittanut Sarah Phelps ja ohjannut Alex Gabassi. Muissa rooleissa näyttelevät Rupert Grint, Andrew Buchan, Tara Fitzgerald ja Shirley Henderson.

Sarjan hahmo eroaa täysin David Suchet'n esittämästä hymyilevästä Poirot'sta. Sarjan maailmankuva on kyyninen. Käsikirjoittaja Sarah Phelps tuo mysteerin keskipisteeksi Poirot'n sotatrauman, ja hahmo saa uuden historian.

Tarinassa Poirot'n kunnianpäivät ovat mennyttä. Poissa ovat myös komisario Japp ja Poirot'n apuri Hastings. Poirot etsii aakkostappajaa, joka lähettää hänelle kirjeitse vihjeitä tulevista tapahtumista.

Lähteet

Brittiläiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Agatha Christien teoksiin perustuvat televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Portugalin kreivikunta

Portugalin kreivikunta () on nimi, jota käytetään kahdesta Bragaa ja Portoa ympäröivällä alueella sijainneesta kreivikunnasta, joissa portugalilaisten kansallinen identiteetti muodostui. Ensimmäinen kreivikunta oli ensin Asturian ja myöhemmin Galician ja Leónin vasallivaltio ennen kun se lakkautettiin kapinan tuloksena. Kreivikunta perustettiin uudelleen 1000-luvun alkupuolella ja myöhemmin siitä tuli Portugalin kuningaskunta.

Portugalin historia
Joulumaa (elokuva)

Joulumaa on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Inari Niemen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen elokuva. Elokuvan keskeisissä rooleissa näyttelevät Milka Ahlroth, Mari Rantasila, Anna Paavilainen, Eero Ritala, Martti Suosalo sekä Tommi Korpela.

Elokuva sai yhteensä neljä Jussi-ehdokkuutta: paras elokuva, naispääosa (Milka Ahlroth), naissivuosa (Anna Paavilainen) ja käsikirjoitus. Elokuvan budjetti oli 1 170 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 750 000 euroa.

Elokuvan ulkokohtaukset kuvattiin Porvoossa, ruokailukohtausten tupa Nummi-Pusulassa ja muut kohtaukset Vihdissä.

Juoni 

Viisikymppinen Helena (Milka Ahlroth) aikoo viettää yksin ensimmäisen joulun eronsa jälkeen, tyttärenkin ollessa ulkomailla. Helenan ystävätär Ulli (Mari Rantasila) saa kuitenkin houkuteltua hänet jouluksi farmille, jota isännöi nuori maatilayrittäjäpariskunta. Isäntäväellä riittää kuitenkin ongelmia niin tilantöissä kuin parisuhteessaankin. Jouluviikko saa yllättäviä käänteitä, kun niin nuoremman kuin vanhemmankin sukupolven elämäntilanteiden kipukohdat pääsevät purkautumaan.

Rooleissa

Vastaanotto 
Aamulehden Pekka Eronen antoi Joulumaalle neljä tähteä. Hänen mukaansa elokuvan ”mehevä dialogi osuu monet kerrat parisuhteen – tai yksinäisyyden – kipeisiin pisteisiin”. Länsi-Savossa elokuvaa luonnehditaan ”melko täydelliseksi joulun hömppäelokuvaksi, jossa on kuitenkin tarpeeksi särmää, ettei se muutu turhan makeaksi”.

Arvostelut 
 Aamulehti: 
 Elokuvauutiset.fi: 
 Episodi: 
 Etelä-Suomen Sanomat: 
 Film-O-Holic.com:   
 Helsingin Sanomat: 
 Keskisuomalainen:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Elokuvan traileri YouTubessa

Vuoden 2017 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset jouluelokuvat
Salamander

Salamander (, myös nimellä Life Force Yhdysvalloissa ja Japanissa uudelleenjulkaistussa versiossa sekä Euroopassa nimellä Life Force: Salamander) on Konamin kehittämä ja julkaisema shoot 'em up. Peli julkaistiin vuonna 1986 kolikkopelinä ja sen jälkeen useille muille alustoille.

Peli on Gradiuksen spin-off.
Pelille julkaistiin vuonna 1996 seuraaja Salamander 2.

Pelattavuus
Pelissä esiteltiin monia uusia mekaniikkoja, jotka myöhemmin tulivat osaksi muihin Gradius -sarjan peleihin. Nämä mekaniikat ovat kahden pelaajan yhteistyöpeli (co-op), helpotetumman power-up järjestelmän ja sekä horisontaalisesti että vertikaalisesti liikkuvat kentät.

Ensimmäinen pelaaja ohjaa Vic Viper -alusta ja toinen pelaaja ohjaa Lord British -alusta. Pelaajat voivat jatkaa suoraan siitä pisteestä, missä aikaisemmin epäonnistuivat toisin kuin Gradiuksessa, missä pelaajat päätyivät aikaisempaan saavutettuun jatkopisteeseen.

Julkaisut 
Kolikkopeli
 (nimellä Life Force)
Famicom/NES
MSX
Sharp X68000
Amstrad CPC
ZX Spectrum
Commodore 64
PC Engine

Muu media 
Pelisarjaan perustuen on tehty myös suoraan videolle julkaistu anime Salamander.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1986 videopelit
Konamin kolikkopelit
Nintendo Entertainment System -pelit
PC Engine -pelit
Commodore 64 -pelit
ZX Spectrum -pelit
Amstrad CPC -pelit
MSX-pelit
Sharp X68000 -pelit
PlayStation Network -pelit
Virtual Console -pelit
Harjun koulu (Lahti)

Harjun koulu on Lahden kaupungin keskustassa, Keski-Lahden kaupunginosassa toimiva peruskoulun alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulua käy noin 300 peruskoululaista.

Nykyinen koulurakennus valmistui alkujaan 1923 ja oli arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelema. Hän oli suunnitellut Lahteen myös viereisen Lahden kaupungintalon kymmenen vuotta aiemmin. Rakennuksessa toimi vuoteen 1964 saakka Lahden Yksityinen Tyttölyseo. 

Rakennusta laajennettiin 1952 koulun entisen oppilaan Irma Kolsin piirustusten mukaan. Laajennus peitti pohjoispuolen arkkitehtuuriset piirteet. Laajennus käsitti opettajainhuoneen ja neljä luokkahuonetta. Rakennusta laajennettiin myös 1958. Tällöin rakennettiin keltaiseksi rapattu juhlasalisiipi. Vuonna 2019 Harjun koulun tiloista löydettiin kosteusvaurioita, joiden seurauksina oppilaita jouduttiin siirtämään opiskelemaan viereisen kaupungintalon tiloihin.

Lähteet

Lahden peruskoulut
Keski-Lahti
Maalittaminen (sodankäynti)

Maalittaminen eli maalitus tarkoittaa sodankäynnissä toimintaa, jossa ennalta määritetään kohteita hyökättäväksi, tuhottavaksi tai vallattaviksi. Maalituksen kohteena voi olla asia, paikka tai henkilö. Maalit voivat olla kokonaisten armeijakuntien yhteisiä tavoitteita tai pienemmän taisteluosaston tulisuunnitelmassaan määrittämiä tulenjohtomaaleja, joihin voidaan tarvittaessa ohjata epäsuoraa tulta.

Sodankäynti
Mount Zion Baptist Church

Mount Zion Baptist Church on Virginian osavaltion Charlottesvillessa sijaitseva baptistikirkko. Vuonna 1867 virallisesti perustettu seurakunta rakensi vuonna 1875 itselleen puisen kirkon, joka jäi kuitenkin nopeasti liian pieneksi. Nykyinen kirkko rakennettiin viereiselle tontille vuonna 1884. Kirkon suunnitteli George Wallace Spooner. Kirkko merkittiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1992.

Charlottesville
Yhdysvaltain kirkot
Virginian rakennukset ja rakennelmat
Baptismi Yhdysvalloissa
Justice Smith

Justice Smith (s. 9. elokuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Justice on tunnettu Theodore Finchin roolista elokuvassa All The Bright Places sekä Franklin Webbin roolista elokuvissa Jurassic World: Kaatunut valtakunta ja Jurassic World: Dominion sekä Tim Goodmanin roolista elokuvassa Pokémon Detective Pikachu.

Lähteet 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Tatra KT4

Tatra KT4 on neliakselinen nivelraitiovaunu, jonka kehitti tšekkoslovakialainen ČKD Tatra. Sen ensimmäiset koekappaleet tulivat liikenteeseen Potsdamissa vuonna 1975 ja ensimmäiset sarjatuotantovaunut vuonna 1977. Mallia valmistettiin 1 747 raitiovaunua, ja sitä toimitettiin aluksi Itä-Saksaan ja myöhemmin Neuvostoliittoon ja Jugoslaviaan. KT4:ää valmistettiin sekä normaaliraideleveydelle että metrisille raitioteille. KT4:n tuotanto keskeytyi vuonna 1991 taloudellisten ja poliittisten muutosten vuoksi. Tuotanto jatkui vuonna 1997, jolloin valmistettiin viimeiset 20 vaunua Belgradiin, Serbiaan. 

1990-luvulta alkaen monia vanhimpia vaunuja on peruskorjattu ja uudelleenrakennettu; mm. taitto-ovia on vaihdettu nykyaikaisiin oviin, ja on asennettu matalalattiaisia väliosia. KT4:ssä on 26-38 istumapaikkaa, 105-168 seisomapaikkaa ja neljä ovea.

Historia 
KT4 suunniteltiin alun perin Itä-Saksan tarpeisiin, koska telivaunuja pidettiin liian kalliina ja tarvittiin kaksiakselisiin vaunuihin perustuva ratkaisu. Ensimmäinen askel KT4:n suuntaan otettiin, kun ČKD Tatra muunsi kuusiakselisen K2-raitiovaunun neliakseliseksi nivelvaunuksi, josta syntyi myöhemmin KT4. KT4:ssä on täysin samanlainen poljinohjausjärjestelmä ja täysin samanlaiset telit kuin Tatra T3-raitiovaunussa. Tuotannon jatkuessa mallia kehitettiin, ja vuonna 1983 tuli saataville TV3-tyristorisäätöinen muunnelma, jota kutsuttiin KT4t:ksi.

Muunnelmat 
KT4:stä on olemassa muunnelmia, mutta niiden erot ovat pieniä: lähinnä penkitys ja virroittimen tyyppi vaihtelevat. 

 KT4D – saksalainen malli 
 KT4Dt – saksalainen malli TV3-tyristoreilla 
 KT4SU – neuvostoliittolainen malli 
 KT4YU – jugoslavialainen malli

KT4D 
KT4D:tä toimitettiin seuraaviin Itä-Saksan ja Pohjois-Korean kaupunkeihin: 

Vuonna 1984 neljä raitiovaunua siirrettiin Leipzigistä Berliiniin. 2000-luvun alusta alkaen entisen Itä-Saksan Tatran raitiovaunuja on korvattu uusilla ja myyty Keski- ja Itä-Euroopan muihin maihin.

Alkuperäiset KT4D:t

Uudistetut KT4D:t

Myydyt KT4D:t

KT4SU 
Neuvostoliitossa KT4SU:ta tilattiin raitioteille, joiden raideleveys oli noin metrin (Tallinnassa 1 067 mm). Niitä toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin:

KT4YU 
KT4YU on mallin Jugoslaviaa varten tehty muunnelma, jota toimitettiin nykyisiin Serbian ja Kroatian pääkaupunkeihin. Viimeiset valmistetut KT4:t toimitettiin Belgradiin vuonna 1997. Niissä oli eristehilatransistoreilla (IGBT) toteutetut taajuusmuuttajat ja parannetut jarrut, ja mallinimenä oli KT4M-YUB (B tarkoittaa Belgradia erotuksena Zagrebin mallista). Vuonna 2002 30 Belgradin raitiovaunua uusittiin Goša FOM:lla ja Inekonilla, ja niiden malliksi tuli KT4-YUBM.

Muut KT4:n muunnelmat 
KT4-raitiovaunusarja on valmistettu myös Pohjois-Korean Pjongjangiin, mutta näiden vaunujen nivelet on myöhemmin poistettu.

Katso myös 

Tatra KTNF6
 Tatra T4 
 Tatra T6B5

Lähteet 

 Tilastotiedot, kopioitu TatraWagen.de-sivustolta (saksaksi)

Aiheesta muualla 

 (saksaksi) Ivo Köhler: KT4 - Der Kurzgelenkwagen aus Prag, Verlag GVE, Berliinissä 2009, 

Raitiotiekalusto
Jaakko Loukkola

Jaakko Loukkola on suomalainen näyttelijä, muusikko ja ohjaaja. 

Loukkola on näytellyt muun muassa Linnateatterissa, IdeaTeatteri Osuuskunta Mustion linnan kesäteatterissa, Turun Kaupunginteatterissa ja Hurja Tuotannon esityksissä. 

Loukkola on erikoistunut lasten kiertueteatteriin. 

Näyttelijäntyön lisäksi Loukkola on tehnyt ohjauksia muun muassa Linnateatteriin, IdeaTeatteriin, Ypäjän musiikkiteatteriin, Somerniemen musiikkiteatteriin, Raision teatteriin, Jo-Jo teatteriin, Kyläsepän teatteriin, Kakskerran työväennäyttämölle ja Teatteri Tuntemattomaan. 

Jaakko Loukkola on toinen jäsen viihdeduo J&J:ssä, jonka esikoislevy "Köyhä laulaa" on striimannut kultaa Spotifyissa. Yhtye jäi määrittelemättömälle keikkatauolle 2019. 

Jaakko Loukkola tunnetaan myös Pikku Kakkosen suositussa "Seikkailukone" - sarjassa seikkailevana Reppu-Heppuna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Haastattelussa Jaakko Loukkola Teatterikärpänen 2015
https://www.op-media.fi/op-lounaismaa/kulttuurialan-tyontekijan-painajainenen-seuraa-koronatilannetta-uutisista-vaan-peruuntuneista-varauksista/
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000007778861.html

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kirjallisuusvuosi 1853

Kirjallisuusvuosi 1853 käsittelee vuoden 1853 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Friedrich Reinhold Kreutzwald sai valmiiksi Viron kansalliseepos Kalevipoegin käsikirjoituksen, mutta sitä ei voitu julkaista Venäjän tiukan sensuurin takia. Yleisesti saataville se tuli vuonna 1862, jolloin se painettiin Kuopiossa Suomessa.
 Preussi kielsi lehdenjulkaisuoikeuden naisilta. Tämän vuoksi Louise Otton perustama Frauen-Zeitung lakkautettiin.
 Ensimmäinen keinotekoinen väriaine mauveiini eli aniliinipurppura mullisti varsinkin kankaiden värjäyksen. Sitä alettiin 1920-luvulla käyttää myös painotuotteissa, kuten pienten sarjojen spriimonisteissa.

Julkaisuja 
 Fredrik Cygnaeus – Det tragiska elementet i Kalevala (suom. Kalevalan traagillinen aines, 1907)
 Fredrik Cygnaeus – Erik XIV som dramatisk karakter
 Charles Dickens – Kolea talo
 Théophile Gautier – Mademoiselle de Maupin. Double amour (romaani)
 John Ruskin – The Stones of Venice
 Zachris Topelius – Fältskärns berättelser, suom. Välskärin kertomuksia (ensimmäinen osa, suom. 1878)

Palkintoja

Lähteet 

1853
Luettelo estejuoksun Suomen-mestareista

Tämä on luettelo estejuoksun Suomen-mestareista. Miehet kilpailivat estejuoksun Suomen-mestaruudesta ensimmäisen kerran vuonna 1922 ja naiset vuonna 2000. Kilpailumatkana on aina ollut 3 000 metriä.

Mestaruudet 

Miehet (yht. 98)
 7 – Tapio Kantanen
 5 – Toivo Loukola, Olavi Rinteenpää, Tommy Ekblom, Jukka Keskisalo
 4 – Pentti Siltaloppi, Jörgen Salo, Ville Hautala, Kim Bergdahl, Janne Ukonmaanaho, Topi Raitanen
 3 – Elias Katz, Esko Sirén, Jouko Kuha, Ville-Veikko Sainio, Joonas Harjamäki
 2 - Verner Toivonen, Alf Lindblad, Aarne Kainlauri, Erik Blomster, Pentti Karvonen, Hannu Partanen, Ismo Toukonen, Hannu Granberg
 1 – Paavo Nurmi, Eero Berg, Armas Kinnunen, Martti Matilainen, Volmari Iso-Hollo, Kaarlo Tuominen, Kauko Pekuri, Ilkka Auer, Teuvo Virtanen, Ilmari Kurkivuori, Mikko Ala-Leppilampi, Pekka Päivärinta, Lars Sörensen, Kari Hänninen, Jan-Erik Salo, Eemil Helander

Naiset (yht. 23)
 10 – Sandra Eriksson
 4 – Camilla Richardsson
 2 – Johanna Risku,
 1 – Ulla Tuimala, Maria Söderström, Heidi Strandvall, Anni Tuimala, Mira Tuominen, Janica Rauma, Lotta-Maria Maine

Vuosittain

Lähteet 

Estejuoksun Suomen-mestarit
Kirjallisuusvuosi 1873

Kirjallisuusvuosi 1873 käsittelee vuoden 1873 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Runoilija Paul Verlaine ampui ja haavoitti rakastajaansa Arthur Rimbaudia mustasukkaisuuden takia.

Julkaisuja 
 Louisa May Alcott – Transcendental Wild Oats
 Nikolai Leskov – Lumottu vaeltaja (Очарованный странник) 
 Arthur Rimbaud – Illuminations (Runoteos, kirjoitettu 1874, julkaistu 1886)
 Johan Ludvig Runeberg – Minne af Johan Ludvig Runeberg
 Johan Ludvig Runeberg – Johan Ludvig Runebergs samlade skrifter – 1.–5. bandet

Palkintoja

Lähteet 

1873
Jonna Voronkoff

Jonna Voronkoff (s. 27. toukokuuta 1977 Uusikaupunki) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa Laitilan Jyskettä. Vuosina 2009–2016 hän edusti Uudenkaupunkin Kenttäkarhuja.

Voronkoff on saavuttanut maantiekävelyn SM-kilpailuissa (20 km) hopeaa vuonna 2001 ja pronssia vuonna 2000. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 3 000 metrin kävelyssä pronssia vuosina 1997, 1998 ja 1999. SM-kävelyviesteistä hänellä on 3 × 3 000 metriltä kultaa vuodelta 1997, hopeaa vuosilta 1996, 2000, 2017 ja 2022, pronssia vuosilta 2001, 2018 ja 2021.

Voronkoff on edustanut Suomea Kävelyn maailmancupissa vuonna 1997 ja Eurooppa Cupissa vuonna 1998 sekä nuorten maaotteluissa useita kertoja.

Nuorten sarjoissa hän on saavuttanut useita SM-mitaleja ja myös nuorten Pohjoismaiden mestaruuskisoista 19-vuotiaana pronssia 5 000 metrin kävelyssä.

Voronkoff on myöhemmin voittanut SM-mitaleita myös N35- ja N40-sarjoissa.

Lähteet

Suomalaiset kävelijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirjallisuusvuosi 1868

Kirjallisuusvuosi 1868 käsittelee vuoden 1868 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Vuonna 1868 ilmestynyttä Wilkie Collinsin The Moonstone -romaania pidetään ensimmäisenä englanninkielisenä rikosromaanina.

Julkaisuja 
 Louisa May Alcott – Pikku naisia (engl. Little Women, or Meg, Jo, Beth and Amy)
 Alexander Cannelin – Oppikirja merikulun tieteessä (alkuosa, jälkiosa vuonna 1869)
 Wilkie Collins – The Moonstone (rikosromaani)
 Jules Verne – Kapteeni Grantin lapset

Palkintoja

Lähteet 

1868