joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nasser Al-Attiyah

Nasser Salih Nasser Abdullah Al-Attiyah (s. 21. joulukuuta 1970 Doha) on qatarilainen ralliautoilija ja urheiluampuja sekä olympiapronssimitalisti.

Ammuntaura
Ennen ralliuraansa Al-Attiyah osallistui vuonna 2000 Sydneyn olympialaisiin, joissa hän sijoittui kuudenneksi skeetammunnassa. Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 hän sijoittui neljänneksi samassa lajissa ja vuonna 2008 Pekingin olympialaisissa hän sijoittui 15:ksi. Vuonna 2010 hän voitti kultaa ja pronssia Aasian kisoista Kantonista. 

Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa Al-Attiyah ampui miesten skeetissä pronssia.

Ura rallin MM-sarjassa

Vuonna 2006 Al-Attiyah voitti ralliautoilussa PWRC-sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän kilpaili rallin MM-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Al-Attiyah kilpaili Dakar-rallissa, jossa hänet hylättiin hänen jätettyään väliin yhdeksän tarkastuspistettä. Samana vuonna hän saavutti ensimmäisen pisteensä MM-sarjassa, kun hän sijoittui kahdeksanneksi Argentiinan rallissa. Hän sijoittui toiseksi Brasiliassa ajetussa Rally dos Sertões -kilpailussa samana vuonna. 

Vuonna 2010 Al-Attiyah sijoittui toiseksi Dakar-rallissa, historian pienimmällä erolla voittajaan Carlos Sainziin. Samana vuonna hän kilpaili MM-sarjassa Barwa Rally Team -tallissa saavuttamatta pisteitä ja SWRC-sarjassa sijoittuen seitsemänneksi. Seuraavana Al-Attiyah voitti Dakar-rallin ensimmäisenä arabina. Samana vuonna hän kilpaili WRC-sarjassa saavuttamatta pisteitä ja SWRC-sarjassa sijoittuen toiseksi Saksan ja Espanjan kilpailuissa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. 

Kaudella 2012 Al Attiyah ajoi Citroenin tehdastallissa kolmatta autoa. Hän saavutti kauden aikana 29 pistettä sijoittuen sarjan 12:nneksi. Al Attiyahin kauden paras suoritus oli neljäs sija Portugalin rallissa.

Kaudella 2013 Al Attiyah kilpaili Qatarin valtion tukeman M-Sportin Ford Fiestalla. Teamin nimi oli virallisesti Qatar World Rally Team. Al Attiyah osallistui viiteen MM-osakilpailuun ja ajoi kolmasti viidenneksi.

Seuraavalla kaudella Al Attiyah ajoi seitsemän osakilpailua WRC2-luokkaan muutetulla Ford Fiestalla parhaina tuloksinaan Portugalin rallin 9. ja Argentiinan rallin 10. sija. Monivuotinen yhteistyö kartanlukija Giovanni Bernacchinin kanssa päättyi myös kauden jälkeen.

Kaudella 2015 Al Attiyah kilpaili seitsemässä MM-osakilpailussa Ford Fiesta RRC:lla sekä uudella Skoda Fabia R5:lla kartanlukijanaan ranskalainen Mathieu Baumel. Meksikon rallista kotiin tuomisina oli yleiskilpailun 7. sija ja Australian rallista 10. sija. Näiden lisäksi Portugalissa tuloksena oli luokkavoitto ja Katalonian rallissa luokan 3. sija. Nämä riittivät tuomaan WRC2 luokan mestaruuden. 

Kauden 2015 jälkeen Al Attiyah on kilpaillut lähinnä Lähi-idän rallisarjassa sekä vuoden 2016 Dakar-rallissa. 2016 Al Attiyah voitti Lähi-idän rallimestaruuden 12. kerran.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Lähteet

Aiheesta muualla

Qatarilaiset ampujat
Qatarilaiset ralliautoilijat
Qatarilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Lego Pirates of the Caribbean

Lego Pirates of the Caribbean on vuonna 2011 ilmestynyt Lego-tuotesarja. Toukokuussa 2011 sarjaan julkaistiin myös videopeli, joka kattaa kaikki Pirates of the Caribbean -elokuvat.

Vuonna 2011 ilmestyneet Lego-tuotteet 

Alla on lista vuonna 2011 ilmestyneistä Pirates Of The Caribbean - Lego-tuotteista.
 4181: Isla De La Muerta
 4182: The Cannibal Escape
 4183: The Mill
 4184: Black Pearl
 4191: The Captains Cabin
 4192: Fountain of Youth
 4193: The London Escape
 4194: White Cap Bay
 4195: Queen Anne’s Revenge

Katso myös 
 Lego Pirates of the Caribbean: The Video Game
 Luettelo Lego-videopeleistä

Aiheesta muualla 
 Brickset
 Pelin traileri You Tubessa

Pirates of the Caribbean
Missä muruseni on

"Missä muruseni on" on Jenni Vartiaisen kappale, joka julkaistiin Seili-albumin kolmantena singlenä 23. elokuuta 2010. Single sijoittui debyyttiviikollaan Suomen singlelistan kolmannelle sijalle, minkä jälkeen se sijoittui seuraavina viikkoina järjestyksessä sijoille 7, 5, 1 ja 2. Tämän jälkeen se oli seitsemän viikkoa listan kärjessä. Listakärjestä laskettuaan kappale nousi listalla vuoden 2010 viimeisellä viikolla ja oli vuodenvaihteen 2010–2011 yli kärjessä vielä kaksi viikkoa. Single on ylittänyt Suomen kultalevyrajan, sillä sitä on myyty yli 5 000 kappaletta.

Vartiainen on säveltänyt kappaleen yhdessä Jukka Immosen kanssa ja sen on sanoittanut Mariska, joka sai inspiraation lukiessaan eroottista intialaista runoutta parvekkeellaan kuumana kesäpäivänä.

Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Missä muruseni on” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 56.

Listasijoitukset

Cover-versioita
Märät säpikkäät on tehnyt kappeleesta musiikkivideon saamen kielellä nimellä "Leivänmuruseni".

Lähteet

Vuoden 2010 kappaleet
Jenni Vartiaisen kappaleet
Martti Ounamo

Martti Erik ”Limu” Ounamo (29. huhtikuuta 1911 Helsinki – 15. joulukuuta 1992 Nurmijärvi) oli suomalainen pasunisti ja valokuvaaja, joka vaikutti Dallapé-yhtyeessä soittaen pasuunan lisäksi myös viulua. Ounamo esiintyi ainakin elokuvassa SF-paraati (1940). Ounamon entinen sukunimi oli Lindblad.

Lähteet

Suomalaiset pasunistit
Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Vysokaje

Vysokaje () eli Vysokoje () on pieni rajakaupunki Kamjanetsin hallintopiiriissä Valko-Venäjän Brestin alueen länsiosissa Puolan rajalla. Kaupungin asukasluku oli 5 376 lokakuun 2009 väestönlaskennassa.

Liikenne ja raja-asema 
Maanteitse Vysokajen pikkukaupunki sijaitsee 43 kilometriä maakunnan pääkaupungista Brestistä luoteeseen. Mikäli samaa kantatietä P16 jatkaa pohjoiseen, Pestšatka-Połowce-rajanylityspaikka Puolaan tulee vastaan 11 kilometriä Vysokajen pohjoispuolella. Tavaraliikenteeseen käytetyn samansuuntaisesen rautatien viimeinen Valko-Venäjän puoleinen raja-asema Vysoko-Litovsk () sijaitsee noin 4 kilometriä Vysokajen kaupungin pohjoispuolella. Puolan puoleinen radan raja-asema on nimeltään Czeremcha ().

Katso myös 
 Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista

Lähteet

Aiheesta muualla

Kaupunkikuvaus   (garady.org)
Tietoa kaupungista  (dorogiby.info)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin ,  tai 
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta 
Valokuvia kaupungista  (globus.tut.by)
 Valko-Venäjän juna-aikatauluja  

Brestin alueen kaupungit
Storm (täsmennyssivu)

Storm on myrskyä tarkoittava englannin kielen sana, jota käytetään myös nimenä seuraavissa merkityksissä:

Henkilöitä

Storm sukunimenä 

 August Storm (1862–1914), ruotsalainen yliluutnantti, Pelastusarmeijan taloussihteeri ja laulujen kirjoittaja
 Emy Storm (1925–2014), ruotsalainen näyttelijä
 Frederik Storm (s. 1989), tanskalainen jääkiekkoilija
 Gale Storm (1922–2009), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Howard Storm (s. 1947), yhdysvaltalainen taiteen professori
 Sean Storm (s. 1975), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Tempest Storm, alk. Annie Blanche Banks (1928–2021), yhdysvaltalainen burleskiesiintyjä, striptease-tanssija ja näyttelijä
 Theodor Storm (1817–1888), saksalainen kirjailija

Storm etunimenä 

 Storm Sanders (s. 1994), australialainen tennispelaaja 
 Storm Thorgerson (1944–2013), brittiläinen graafikko ja valokuvaaja
 Storm Warren (s. 1988), yhdysvaltalainen koripalloilija

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Storm (Ororo Munroe), prinsessa Marvel Comicsin Ryhmä X -sarjakuvissa
 Johnny Storm (Torch, Liekki), supersankari Marvel Comicsin sarjakuvissa
 Susan Storm, Näkymätön Sue, Ihmenelosten jäsen
 Storm Shadow, superroisto Action Forcessa

Muuta 

 Storm-luokka, Norjan laivaston moottoritykkiveneluokka
 KNM Storm, Norjan laivaston Storm-luokan moottoritykkivene
 Storm, Rapala VMC-konserniin kuuluva uistinten valmistaja
 San Storm, urheiluautomerkki
 Sea City Storm, raumalainen urheiluseura
 Seattle Storm, yhdysvaltalainen naiskoripalloseura
 Storm Worm, tietokonevirus
 Storm, vuoden 1999 yhdysvaltalainen jännityselokuva
 Storm, vuoden 2005 ruotsalainen elokuva
 Storm, brittiläisen laulajan SuRien kappale. Iso-Britannian edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2018
 Storm, Victor Cronen kappale, Viron edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2019

es:Tormenta (desambiguación)
Lámpros Athanasoúlas

Lámpros Athanasoúlas (, joskus Lámbros Athanassoúlas, s. 10. marraskuuta 1976 Ateena) on kreikkalainen ralliautoilija. Hän kilpaili 12 WRC-kilpailussa vuosina 2005–2009 ja 2011 saavuttaen yhden pisteen. Ennen ralliuraansa Athanasoúlas valmistui American College of Greecestä ja opiskeli konetekniikka ja talousalaa Westminsterin yliopistossa. Vuonna 2001 Athanasoúlas kilpaili kreikkalaisissa rallikilpailuissa. Vuonna 2005 hän voitti A5-luokan mestaruuden Kreikan rallisarjassa. Samana vuonna hän debytoi WRC-sarjassa Akropolis-rallissa, jossa hän keskeytti. Vuonna 2009 Athanasoúlas saavutti ensimmäisen pisteensä WRC-sarjassa sijoittuen kahdeksanneksi Akropolis-rallissa. Samalla hän voitti PWRC-luokan kilpailun Kreikassa. Kauden jälkeen Status-lehti nimesi hänet vuoden kreikkalaisurheilijaksi. Athanasoúlas osallistui Suomen ralliin vuonna 2006.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Elävät henkilöt
Kreikkalaiset autourheilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Janne Hyytiäinen

Janne Hyytiäinen (s. 23. elokuuta 1968) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Q-teatterin, Ryhmäteatterin ja Radioteatterin tuotannoissa. Hänen merkittäviin valkokangastöihinsä lukeutuvat roolit elokuvissa Klassikko ja Laitakaupungin valot. Televisiossa Hyytiäinen on näytellyt muun muassa sarjoissa Taivaan tulet ja Helppo elämä.

Teatteriura

Hyytiäinen valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1999. Ammattilaisuransa aikana hän on työskennellyt lähinnä Helsingin lavoilla. Q-teatterissa Hyytiäinen on näytellyt useaan otteeseen vuodesta 2000 alkaen, muun muassa kappaleissa Viettelysten vaunu (2000), Kauppamatkustajan syntymä (2007) ja Corto Maltesen seikkailut (2011). Ryhmäteatterissa hän on näytellyt muun muassa Mika Myllyahon ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa (2008) sekä kappaleissa Sakset, kivi ja paperi (2007) ja Cyrano de Bergerac (2010).

Televisio- ja valkokangasura

Kari Väänäsen ohjaamassa Klassikossa Hyytiäinen tulkitsi Pertti ”Pera” Kiilopäätä. Aki Kaurimäen elokuvassa Laitakaupungin valot Hyytiäisellä oli miespääosa yövartija Koistisena. Timo Koivusalon spektaakkeleissa Täällä Pohjantähden alla ja Täällä Pohjantähden alla II Hyytiäinen näytteli Arvo Töyryä. Yle TV2:n draamasarjassa Taivaan tulet hänellä oli sivuosa Esko Kilpelänä. MTV3-kanavan sarjassa Helppo elämä hän näytteli Tuomelaa.

Janne Hyytiäinen on opettanut näyttelijäntyötä oppilaitoksissa eri puolilla Suomea.

Filmografia

Elokuvat

Downhill City (1999)
Klassikko (2001)
Mies vailla menneisyyttä (2002)
Kahlekuningas (2002)
Hengittämättä ja nauramatta (2002)
Laitakaupungin valot (2006)
Tali-Ihantala 1944 (2007)
Täällä Pohjantähden alla (2009)
Täällä Pohjantähden alla II (2010)
Hiljaisuus (2011)
Onneli ja Anneli (2014)
Me Rosvolat (2015)
Toivon tuolla puolen (2017)

Televisiotyöt

Tumma ja hehkuva veri (1998)
Sydän toivoa täynnä (1998)
Kotikatu (1999)
Hyvät neuvot kalliit (1999)
Kylmäverisesti sinun (2001)
Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna (2001)
Kiilapäät (2001)
Niin paljon parempi mies (2001)
Tie Eedeniin (2003)
Piilopaikka kahdelle (2005) 
Poikkeustila (2007)
Taivaan tulet (2007–2010)
Katso ihmistä (2008)
Puolustuksen puheenvuoro (2009)
Helppo elämä (2009)
Rikospaikalla (2010)
Alamaailma-trilogia: Lakimies (2011)
Toisen kanssa (2014)
Sorjonen (2016)
Presidentti (2017)
Koukussa (2018)
Syke (2020)
Lovi (2021)

Lähteet
Suomenkuvalehti.fi
Ryhmateatterifi.adv2.nebula

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Qax

Qax () on kaupunki Azerbaidžanissa Kaukasuksen pääjonon etelärinteen juurella. Se sijaitsee Alazanin sivujoen Kürmükçayn varrella 345 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Qaxin piirin keskus. Sen kautta kulkee Yevlaxin, Şəkin ja Tbilisin välinen maantie. Asukkaita on 13 000 henkeä (vuonna 2010, arvio).

Qaxin taajamasta tuli kaupunki vuonna 1967. Siellä on elintarviketeollisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Qaxin piirin sivusto 
 Azerbaidjan: Territorial and administrative units , , 
 Tourism Portal of Azerbaidzhan: Gakh city 

Azerbaidžanin kaupungit
Qaxin piirikunta
Lymytantereinen

Lymytantereinen (Gauteria otthii) on pölkkysienten heimoon luettava maanalaisia itiöemiä tuottava sieni, jolla on mukulamainen itiöemä. Se poikkeaa voimakkaasti mukulasienistä kuten jänönmukulasta sokkelomaisen rakenteensa puolesta, ja sillä on selkeä juurimainen rihmasto. Se on kimmoisa ja epäsäännöllinen, lyhytikäinen ja muuttuu nopeasti pahanhajuiseksi. Sienestä on Suomesta tähän mennessä yksi havainto vuodelta 2010 Ristijärven Koljatinvaaralta rehevästä sammalikosta. Lajinmäärityksen on tehnyt italialainen tutkija Angelo Bincoletto. Levinneisyydestä ei voi sanoa varmaa, mutta muun muassa Norjasta ja Ruotsista lajia on tavattu aiemmin. Suvun lajit vaikuttavat olevan pääasiassa kalkinvaatijoita ja lähinnä havupuiden juurisieniä.

Lähteet

Gomphales
Ski Jump International

Ski Jump International (aluksi Lartzan Skijump) on mäkihyppyaiheinen tietokonepelisarja. Pelistä on ilmestynyt kolme osaa, joista ensimmäinen vuonna 1994. Sen on kehittänyt suomalainen Ville Könönen.

Ensimmäinen osa julkaistiin freewarena ja myöhemmät sharewarena. Pelit ovat keränneet runsaasti hyviä arvosteluja ja niille on syntynyt laaja fanijoukko.

Osat 
Pelistä on ilmestynyt kolme osaa:
 Lartzan Skijump (freeware, 1994)
 Ski Jump International 2 (shareware, 1996)
 Ski Jump International 3 (shareware, 2000)

Pelaaminen 
Pelissä on useita eri kilpailumuotoja: maailmancup, Keski-Euroopan mäkiviikko, joukkuemäki, tee se itse -cup ja kukkulan kuningas, jossa hypätään yhdessä mäessä siten että joka kierrokselta putoaa yksi hyppääjä pois.

Pelattava mäkihyppääjä lähtee liikkeelle enteriä näpäyttämällä, ja liikettä ilmassa säädellään nuolinäppäimillä.

Vastaanotto
Juho Kuorikoski pitää Skijump International 2:a "taitopelinä parhaasta päästä" ja pelisarjan parhaana osana.

Katso myös 
 Deluxe Ski Jump

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto

Urheilupelit
Windows-pelit
Indie-videopelit
Suomessa kehitetyt videopelit
Videopelisarjat
Lego Pirates of the Caribbean: The Video Game

Lego Pirates of the Caribbean: The Video Game on Traveller’s Talesin kehittämä ja Disney Interactive Studiosin toukokuussa 2011 julkaisema Lego-videopeleihin kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin samoihin aikoihin kuin neljäs Pirates of the Caribbean -elokuva. 

Peli liittyy Lego Pirates of the Caribbean -tuotesarjaan. Pelin juoni kattaa kaikki neljä elokuvaa: Mustan helmen kirous, Kuolleen miehen kirstu, Maailman laidalla ja Vierailla vesillä. Peli sisältää 70 hahmoa ja tukee Drop in/Drop Out -tekniikkaa, eli toinen pelaaja voi liittyä mukaan peliin milloin tahansa.

Pirates of the Caribbean: The Video Game
Toimintaseikkailupelit
Vuoden 2011 videopelit
Wii-pelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
Nintendo DS -pelit
PlayStation Portable -pelit
Windows-pelit
Nintendo 3DS -pelit
Mac OS -pelit
Vladimir Markelov

Vladimir Nikolajevitš Markelov (, s. 24. lokakuuta 1957 Tšeljabinsk) on neuvostoliittolainen telinevoimistelun olympiavoittaja.

Markelov saavutti telinevoimistelun joukkuekilpailussa olympiahopeaa Montréalissa 1976 ja olympiakultaa Moskovassa 1980.

MM-kilpailuissa Markelov saavutti joukkuekilpailussa hopeaa Strasbourgissa 1978 ja kultaa Fort Worthissa 1979. Suurimmat henkilökohtaiset menestyksensä hän saavutti Vilnan EM-kilpailuissa 1977: kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia.

Saavutukset

Olympialaiset 
 Montréal 1976
 Hopeaa joukkuekilpailussa
 Moskova 1980
 Kultaa joukkuekilpailussa

MM-kilpailut 
 Strasbourg 1978
 Hopeaa joukkuekilpailussa
 Fort Worth 1979
 Kultaa joukkuekilpailussa

EM-kilpailut 
 Vilna 1977
 Kultaa moniottelussa ja renkailla
 Hopeaa permannolla ja rekillä
 Pronssia hevosella ja hypyssä

Lähteet 
 
 

Neuvostoliittolaiset telinevoimistelijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Mark van Eldik

Mark van Eldik on hollantilainen ralliautoilija. 

Hän aloitti ralliuransa vuonna 2002 kilpaillen Hollannin kansainvälisissä sarjoissa. 

Hän debytoi WRC-sarjassa vuonna 2005 Katalonian rallissa Mitsubishi Lancer WRC:llä, jossa sijoittui sijalle 29.

Seuraavana vuonna hän ajoi Saksan rallissa Subaru Imprezalla sijoittuen sijalle 24. Hän kilpaili myös Walesin rallissa sijoittuen 41:ksi.

Vuonna 2007 hän sijoittui sijalle 26 Saksan rallissa, 34:ksi Walesin rallissa ja keskeytti Katalonian rallissa. 

Vuonna 2008 hän oli sijalla 23 Saksan rallissa. 

Vuonna 2010 Eldik sijoittui yhdeksänneksi Saksan rallissa saavuttaen 2 pistettä. Eldik myös sijoittui Hollannin mestaruussarjassa toiseksi.

Vuosina 2011-2015 van Eldik ajoi vain satunnaisia kilpailuja saavuttamatta mainittavaa menestystä.

Vuonna 2016 Eldik osallistui Saksan MM-ralliin Skoda Fabian R5-luokan autolla, ollen WRC2-luokassa sijalla 11. 

Alankomaalaiset ralliautoilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Deathstar Rising

Deathstar Rising on Before the Dawn-yhtyeen 6. albumi. Se julkaistiin Euroopassa 25. helmikuuta 2011 ja Pohjois-Amerikassa 3. toukokuuta 2011.

Kappaleesta Deathstar kuvattiin musiikkivideo. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tuomas Saukkonen – murinalaulu, kitara, akustinen kitara
 Juho Räihä – kitara
 Lars Eikind – melodinen laulu, basso
 Atte Palokangas – rummut

Arvostelut 
 Blabbermouth: 
 Kaaoszine: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2011 albumit
Before the Dawnin albumit
Derinkuyun maanalainen kaupunki

Derinkuyun maanalainen kaupunki on Turkissa Derinkuyun kaupungissa sijaitseva muinainen maanalainen kaupunki, joka on osa Kappadokian alueella Anatoliassa sijaitsevien maanalaisten kaupunkien verkostoa. Kaupungissa on 11 kerrosta, jotka ulottuvat noin 85 metrin syvyyteen maan alle. Kaupunkiin mahtui 20 000–50 000 asukasta, ja se on Turkin suurin esiin kaivettu maanalainen kaupunki.

Kaupunki on kaivettu pehmeään vulkaniittiin. Turkin kulttuuriministeriön mukaan kaupungin kaivoivat fryygialaiset 700- ja 600-luvuilla eaa., ja sitä laajennettiin myöhemmin Bysantin aikaan. Kaupunki oli yhteydessä muihin maanalaisiin kaupunkeihin kilometrien pituisilla tunneleilla. Sen pystyi sulkemaan sisältä käsin suurilla kiviovilla.

Ajanlaskun alussa kristityt käyttivät sitä piilopaikkana paetessaan vainoja, ja myöhemminkin alueella käytyjen sotien aikana se on toiminut turvapaikkana, jossa on kaikki tarpeellinen, kuten esimerkiksi ruokavarastoja, keittiöitä, talleja, kirkkoja, viinitehtaita, tuuletuskanavia, tarvikehissejä ja lähetyskoulu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arkeologiset kohteet Turkissa
Historialliset kaupungit
Prospero (kuu)

Prospero on Uranuksen ulompi kuu. Sen löysi Matthew Holman ryhmineen 18. heinäkuuta 1999, ja sille annettiin väliaikainen nimitys S/1999 U 3. Setebos tunnetaan myös nimellä Uranus XVII. Se nimettiin William Shakespearen näytelmän Myrsky hahmon mukaan. Epäillään, että Setebos kuuluu samaan ryhmään kuin Sycorax ja Setebos. Kuu vaikuttaa olevan harmaan värinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Prospero NASAn sivuilla 

Uranuksen kuut
Shankar Dayal Sharma

Shankar Dayal Sharma (19. elokuuta 1918 – 26. joulukuuta 1999) oli intialainen poliitikko. Hän oli Intian presidentti 1992–1997.Sitä ennen Dayal Sharma toimi lyhyitä kausia kuvernöörinä Andhra Pradeshissa, Punjabissa ja Maharashtrassa. Kuvernöörikausiensa jälkeen hän toimi varapresidenttinä vuosina 1987–1992.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intian presidentit
Intian varapresidentit
Andhra Pradeshin kuvernöörit
Intian Punjabin kuvernöörit
Maharashtran kuvernöörit
Lok Sabhan jäsenet
Intian kongressipuolueen poliitikot
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Sergei Jutkevitš

Sergei Iosifovitš Jutkevitš (, 28. joulukuuta (J: 15. joulukuuta) 1904 Pietari, Venäjän keisarikunta – 23. huhtikuuta 1985 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

Jutkevitš aloitti elokuvauransa 1920-luvulla ja teki ensimmäisen ohjauksensa vuonna 1928. Hänen elokuvansa olivat huumoripitoisempia kuin muut vastaavan ajan neuvostoelokuvat. Kuitenkin hänen töistään tunnetuimmat olivat historialliset elokuvat ja draamat. Jutkevitš voitti Cannesin elokuvajuhlien parhaan ohjaajan palkinnon kahdesti: elokuvasta Othello vuonna 1956 ja elokuvasta Lenin Puolassa vuonna 1966. Myöhempien aikojen elokuvista tunnetuin lienee Lenin Pariisissa. 

Jutkevitš sai ohjauksestaan elokuvassa Lenin Puolassa ulkomaan Jussi-palkinnon vuonna 1970.

Filmografia 
 Кружева (1928)
 Черный парус (1929)
 Златые горы (1931)
 Встречный (1932); yhdessä Fridrih Ermler kanssa
 Анкара — сердце Турции (1934)
 Шахтеры (1937)
 Как будет голосовать избиратель (1937), lyhytelokuva
 Kiväärimies (Человек с ружьем) (1938)
 Jakov Sverdlov (Яков Свердлов) (1940)
 Новые похождения Швейка (1943)
 Освобожденная Франция (1944)
 Здравствуй, Москва! (1945)
 Молодость нашей страны (1946), dokumenttielokuva
 Свет над Россией (1947), julkaisematon
 Три встречи (1948)
 Пржевальский (1951)
 Великий воин Албании Скандербег (1953)
 Othello (1955)
 Рассказы о Ленине (1957)
 Встреча с Францией (1960), dokumenttielokuva
 Баня (1962), animated
 Lenin Puolassa (1966)
 О самом человечном (1967), dokumenttielokuva
 Сюжет для небольшого рассказа (1969)
 Маяковский смеется (1975), animoitu
 Lenin Pariisissa (1981)

Aiheesta muualla 

Jussi-palkinnon saajat
Neuvostoliittolaiset elokuvakäsikirjoittajat
Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Eino Virtanen (jalkapalloilija)

Eino Virtanen (s. 1. tammikuuta 1914) oli suomalainen jalkapalloilija, jääkiekkoilija ja jääpalloilija.

Tukimiehenä jalkapalloa pelannut Virtanen edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia 1931 ja 1933–1949. Kauden 1932 hän vietti Helsingin Kullervossa. Virtanen voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1936 ja 1938. Kaikkiaan hän pelasi 15 kauden aikana 182 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Virtanen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1934–1941 neljä maaottelua.

Jääpallossa Virtanen voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1937.

Jääkiekkoa Virtanen pelasi HJK:ssa kausina 1938–1939 ja 1942–1943. Kauden 2017–2018 Jääkiekkokirjan tilastoissa Virtanen on merkitty edesmenneeksi.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jääpalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1914 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Uimonen

Uimonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Aarne Uimonen (1891–1958), varatuomari, majuri ja Länsi-Inkerin rykmentin komentaja
 Annikki Uimonen (1891–1936), oopperalaulaja
 Arto Uimonen (s. 1958), jalkapalloilija ja valmentaja
 Herman Uimonen (1895–1973), jääkärieversti
 Joonas Uimonen (s. 1998), jääkiekkoilija
 Keijo Uimonen, Keijo Marko, laulaja
 Risto Uimonen (s. 1947), tietokirjailija ja kolumnisti
 Samppa Uimonen (1927–2001), kanteletaiteilija ja kansanmusiikin esittäjä
 Virpi Uimonen (1945–2007), näyttelijä
 Yrjö Uimonen (1932–1997), pikaluistelija.
Grapsidae

Grapsidae on taskurapuihin kuuluva äyriäisheimo. Grapsidae-taskurapujen selkäkilpi on neliömäinen, etuosa leveä ja silmät lyhyet. Ne ovat semiakvaattisia äyriäisiä, jotka viettävät aikaa sekä vedessä että kuivalla maalla. Heimon jäseniä esiintyy sekä meri- että sisävesiympäristöissä.

Luokittelu 
Grapsidae-heimoon on aiemmin luettu suuri joukko äyriäissukuja, joista suuri osa nyttemmin on kuitenkin erotettu eri heimoihin, kuten Varunidae (mm. villasaksirapu) ja Plagusiidae. Nykyisin Grapsidae-heimoon kuuluvat seuraavat suvut ja yhteensä 41 lajia:
 Geograpsus
 Goniopsis
 Grapsus
 Leptograpsodes
 Leptograpsus
 Metopograpsus
 Pachygrapsus
 Planes

Lähteet

Aiheesta muualla 
Grapsidae Pictures Animal Diversity Web

Taskuravut

ja:イワガニ科
Kaunosiilikäs

Kaunosiilikäs (Utetheisa pulchella) on siilikkäisiin kuuluva, eteläeurooppalainen perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Kaunosiilikäs on keskikokoinen, räikeänvärinen perhonen, jonka pohjaväriltään luonnonvalkoisissa, kapeissa etusiivissä on mustia täpliä ja jossain määrin siiven poikki suuntautuvia, kirkkaanpunaisia alueita. Takasiivet ovat leveät, vaaleat, ja niissä on epäsäännöllinen, tummanruskea reunus. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla. Siipiväli on 29–42 mm.

Toukka on harvakseltaan karvainen, mustan ja valkoisen kirjava

Levinneisyys ja lentoaika 
Kaunosiilikäs on eteläinen perhoslaji, jonka yksilöitä harhautuu kuitenkin satunnaisesti myös Keski-Eurooppaan. Lajin luontainen levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Turkkiin, Keski-Aasiaan ja Kiinaan saakka. Suomea lähimpänä kaunosiilikäs on tavattu Tanskassa neljä kertaa, viimeksi vuonna 2006. Lisäksi 1800-luvulta on havaintoja Baltiasta ja Venäjältä. Norjassa laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2022.

Elinympäristö ja elintavat 
Laji lentää avoimilla, harvakasvuisilla niityillä, aromaisilla alueilla ja merenrannoilla. Perhoset lentävät pääasiassa yöllä, mutta voivat lentää avoimesti myös päivällä. Lentoaika on kesäkuusta elokuuhun. Pohjois-Afrikassa kaunosiilikkäällä on kolme sukupolvea vuodessa. Laji talvehtii pienenä toukkana, muttei kestä Keski- tai Pohjois-Euroopan talvia. Toukka koteloituu lähelle maanpintaa.

Ravintokasvi 
Toukka elää useilla lemmikkikasveille, kuten lemmikeillä (Myosotis), purasruohoilla (Borago) ja rasteilla (Anchusa).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 UkMoths 

Siilikkäät
Burgasin alue

Burgasin alue () on Bulgarian alue maan kaakkoisosissa. Alue sijaitsee Mustanmeren rannikolla, ja sillä on yhteinen raja Turkin kanssa. Alue on nimetty maan neljänneksi suurimman kaupungin Burgasin mukaan. Burgasin alue on jaettu kolmeentoista kuntaan.

Kunnat

Aitos
Burgas
Kameno
Karnobat
Malko Tărnovo
Nesebăr
Pomorie

Primorsko
Ruen
Sozopol
Sredetš
Sungurlare
Tšarevo

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian alueet
Varnan alue

Varnan alue () on Bulgarian alue maan itäosissa. Alue sijaitsee Mustanmeren rannikolla. Alue on nimetty pääkaupunkinsa Varnan mukaan. Varnan alueen pinta-ala on 3 819,5 km². Vuoden 2009 lopulla Varnan alueella asui 465 465 asukasta. Varnan alue on jaettu 12 kuntaan.

Kunnat

Aksakovo
Avren
Beloslav
Bjala
Dalgopol
Devnja

Dolni Tšiflik
Provadija
Suvorovo
Valtši Dol
Varna
Vetrino

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian alueet
Dobritšin alue

Dobritšin alue () on Bulgarian alue maan koillisosissa. Alue sijaitsee Mustanmeren rannikolla. Alue on nimetty pääkaupunkinsa Dobritšin mukaan. Dobritšin alue on jaettu kahdeksaan kuntaan.

Kunnat
Baltšik
Dobritš
Dobritška
General Toševo
Kavarna
Krušari
Šabla
Tervel

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian alueet
Munakka

Munakka on kylä ja taajama Ilmajoella. Se sijaitsee Seinäjoen läheisyydessä ja ajomatkaa Seinäjoelle kertyy vain 10 minuuttia. Munakassa on asukkaita vajaa 500 ja taajama-alueella n. 200.

Kylässä on alakoulu, nuorisoseurantalo ja päiväkoti, jossa on opetusta myös esikoululaisille. Vuonna 1923 rakennettu nuorisoseuratalo on harrastus- ja kokoontumispaikka. Kylällä toimii useita aktiivisia seuroja ja yhdistyksiä, esimerkiksi Munakan urheilijat, Munakan nuorisoseura ja Munakan kylätoimikunta. Munakan pesäpallo- ja yleisurheilukenttä sijaitsee nuorisoseuratalon vieressä.

Munakan eteläpuolella avautuu Ilmajoen Alajoen alava viljelymaisema, joka kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.

MTV3:n Putous-viihdeohjelman vuoden 2011 tuotantokauden sketsihahmokilpailun voittanut hahmo Munamies on kertonut asuinpaikakseen Munakan. Munakan nuorisoseuran pihassa oleva pieni vaja omistettiin hänelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Munakan kyläsivut
Munakan kyläesite Liiveri ry:n sivustolla

Ilmajoen kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat
David Skogman

David Skogman, nimi alun perin Taave Mikkola (10. marraskuuta 1840 Mouhijärvi – 26. toukokuuta 1867 Suodenniemi) oli suomalainen kansatieteilijä ja pappi.

Skogmanin vanhemmat olivat torppari Mikael Mikkola ja Saara Stiina Juhontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1860, suoritti teologian erotutkinnon 1862 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1863, minkä jälkeen hän toimi väliaikaisena pappina useissa Satakunnan seurakunnissa. Viimeksi Skogman toimi vuodesta 1865 alkaen Suodenniemen pitäjänapulaisena.

Suomalaisen kirjallisuuden seuran stipendiaattina Skogman kiersi Satakunnassa vuonna 1861, keräten kansanperinnettä. Keruumatkansa tulokset hän julkaisi vuonna 1864 Suomi-kirjan kirjoituksessa Kertomus matkoiltani Satakunnassa muisto-juttuja keräilemässä. Vuonna 1865 hän oli toistamiseen seuran apurahan turvin keräämässä perinnetietoa, mutta nyt Pohjois-Norjan ja Pohjois-Ruotsin suomalaisten keskuudessa. Matka sai sikäläisessä lehdistössä aiheettomasti valtiollisen leiman.

Skogmanin kuoltua vuonna 1867 keuhkotautiin tämän keruumatkan tulokset julkaistiin postuumisti vuonna 1870 Suomi-kirjassa keskeneräisenä kirjoitelmana Suomalaiset Ruotsissa ja Norjassa.

Skogmanin puoliso vuodesta 1866 oli Emmy Fredrika Böcker (k. 1923).

Lähteet
  Sivu 694.
 
 Merkkihenkilöitä Suodenniemellä : David Skogman

Aiheesta muualla
 Skogmanin Kertomus matkoiltani Satakunnassa muisto-juttuja keräilemässä, Suomi 1864, nro 2, s. 125 Kansalliskirjaston Historiallisessa Sanomalehtikirjastossa
 Suomalaiset Ruotsissa ja Norjassa, Suomi 1870, nro 8, s. 131 Kansalliskirjaston Historiallisessa Sanomalehtikirjastossa
 David Skogmanin elämä, osa 1 ja osa 2. Sukelluksia Suodenniemen historiaan -blogi.

Suomalaiset kansatieteilijät
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1867 kuolleet
Sirdaryon alue

Sirdaryon alue () on hallinnollinen alue Uzbekistanin itäosassa. Alueen pinta-ala on 4 276 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli 708 400 asukasta. Alueen pääkaupunki on Guliston. Sirdaryon alue rajoittuu pohjoisessa Kazakstaniin, idässä Taškentin alueeseen, etelässä Tadžikistaniin ja lännessä Jizzaxin alueeseen. Se on saanut nimensä Syrdarjajoelta.

Lähteet 

Uzbekistanin alueet
Via Campesina

Via Campesina on kansainvälinen maanviljelijöiden liike, johon kuuluu noin 150 järjestöä yli 70 maasta. Liikkeen piiriin kuuluu kaikkiaan noin 200 miljoonaa maanviljelijää Afrikasta, Aasiasta, Euroopasta sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Via Campesina on itsenäinen, poliittisesti ja taloudellisesti riippumaton liike, joka ajaa ruokasuvereniteettia ratkaisuksi maatalouden ekologisiin ja sosiaalisiin ongelmiin. Ruokasuvereniteetti tarkoittaa oikeutta määritellä itsenäisesti kullekin alueelle parhaiten sopivat ruoan tuotannon, jakelun ja kulutuksen tavat huomioiden erilaiset ekologiset, sosio-ekonomiset ja kulttuuriset olosuhteet.

European Coordination Via Campesina ECVC koordinoi Via Campesinan toimintaa Euroopassa. ECVC:n kuuluu 26 jäsenjärjestöä 18 Euroopan maasta. ECVC:n suomalainen jäsenjärjestö on Etelä-Suomen Luonnonmukaisen viljelyn yhdistys ESVY. Pohjoismaisia jäsenjärjestöjä on ESVY:n lisäksi kolme: Frie Bønder-Levende Land Tanskasta, Norsk Bonde-og Smabrukalag Norjasta ja NORDBRUK Ruotsista.

Aiheesta muualla 
Liikkeen kotisivut   
Eurovia     
Esvy

Kansainväliset järjestöt
Surxondaryon alue

Surxondaryon alue () on hallinnollinen alue Uzbekistanin eteläosassa. Alueen pinta-ala on 20 099 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli 2 054 400 asukasta. Alueen pääkaupunki on Termiz. Surxondaryon alue rajoittuu etelässä Afganistaniin ja Turkmenistaniin, idässä Tadžikistaniin ja lännessä Qashqadaryon alueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Surxondaryon alueen kotisivut

Uzbekistanin alueet
ECVC

European Coordination Via Campesina (ECVC) on eurooppalaisten perheviljelijöiden järjestö. Se on osa kansainvälistä Via Campesina liikettä. European Coordination Via Campesinaan kuuluu 26 jäsenjärjestöä 18:sta euroopan maasta. Suomesta järjestöön kuuluu Etelä-Suomen Luonnonmukaisen viljelyn yhdistys ESVY ry. Pohjoismaisia viljelijäjärjestöjä on mukana ESVY:n lisäksi kolme: Frie Bønder – Levende Land Tanskasta, Norsk Bonde - og Smabrukarlag Norjasta ja NORDBRUK Ruotsista.

ECVC ajaa muutoksia Euroopan maatalouspolitiikkaan. Maatalouden elinvoimaisuuden turvaamisen keskeinen elementti on ECVC:n mukaan maataloustuotteiden hinnan nostaminen tasolle, joka vastaa niiden tuotantokustannuksia. Via Campesinan keskeinen teema on ruokasuvereniteetti, eli oikeus määritellä itsenäisesti kullekin alueelle parhaiten sopivan ruoan tuotannon, jakelun ja kulutuksen tavat huomioiden erilaiset ekologiset, sosio-ekonomiset ja kulttuuriset olosuhteet.

Aiheesta muualla
www.viacampesina.org
www.eurovia.org
www.esvy.fi

Maatalouspolitiikka
Betty Mars

Betty Mars (synt. Yvette Baheux, 30. heinäkuuta 1944 Pariisi – 20. helmikuuta 1989 Pariisi) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä. Hän osallistui Eurovision laulukilpailuun vuonna 1972 kappaleella "Comé-Comédie" ja sijoittui 11. sijalle 18 kilpailijan joukosta.

Marsilla oli taloudellisia ongelmia, joten hän hyppäsi talonsa ikkunasta 31. tammikuuta 1989. Hän kuoli kolme viikkoa myöhemmin, 20. helmikuuta, sairaalassa.

Lähteet
 encyclopédisque.fr

Viitteet

Ranskalaiset laulajat
Ranskalaiset näyttelijät
Ranskan euroviisuedustajat
Vuoden 1972 euroviisuedustajat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Nikita (vuoden 2010 televisiosarja)

Nikita on yhdysvaltalainen toiminta-draamasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa The CW -kanavalla 9. syyskuuta 2010. The CW on esittänyt ensimmäisen tuotantokauden ja on ilmoittanut uusivansa sarjan toiselle kaudelle. Sarjan päätähtenä on Maggie Q:n esittämä karkuteille lähtenyt salamurhaaja Nikita, joka aikoo kukistaa hänet pettäneen työnantajansa. Sarja perustuu ranskalaiseen elokuvaan Tyttö nimeltä Nikita (1990), sen uudelleenfilmatisointiin Koodinimi: Nina (Point of No Return, 1993) ja alkuperäiseen televisiosarjaan Nikita (La Femme Nikita, 1997).

Näyttelijät ja hahmot

Juoni
Nikita oli kaduilla elävä nuori, joka päätyi vankilaan. Jaosto-niminen salainen järjestö, joka värvää ongelmissa olevia nuoria salamurhaajiksi ja vakoojiksi, lavasti Nikitan teloituksen ja koulutti tämän agentikseen uskotellen omaavansa hyvät tarkoitusperät. Kun Nikita sai tietää totuuden, hän pakeni ja vannoi tuhoavansa Jaoston. Nyt hänellä on apunaan rankan lapsuuden kokenut Alex, joka liittyy myyräksi Jaostoon. Kaksikko pyrkii kaatamaan Jaoston operaatio kerrallaan ja samalla hankkimaan lisää liittolaisia puolelleen.

Aiheesta muualla
 Sarjan virallinen kotisivu
 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Nikita

Nikita on pääasiassa venäläinen ja makedonialainen miehen, joskus naisenkin etunimi. Nimi on muunnos kreikkalaisesta nimestä Niketas, joka on johdettu kreikan kielen voittoa tarkoittavasta sanasta νικη (nike).

Suomessa nimi Nikita on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1013 miehelle ja noin 170 naiselle. Suurin osa heistä on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.

Tunnettuja Nikitoja 

 Nikita Aleksandrov (s. 2000), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Vladimirovitš Alekseev (s. 1995), ukrainalainen laulaja ja lauluntekijä
 Nikita Aleksejev (s. 1981), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Andrejev (s. 1988), venäläinen jalkapalloilija
 Nikita Belyh (s. 1975), venäläinen poliitikko
 Nikita Bergenström, alk. Juha Valjakkala (s. 1965), suomalainen rikollinen
 Nikita Boriso-Glebsky (s. 1985), venäläinen viulisti
 Nikita Davydov (s. 1988), venäläinen jääkiekkomaalivahti
 Nikita Filatov (s. 1990), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Gusev (s. 1992), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Guslistov (s. 2002), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Hruštšov (1894–1971), neuvostoliittolainen poliitikko
 Nikita Kamalov (s. 1995), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Katsalapov (s. 1991), venäläinen taitoluistelija
 Nikita Kljukin (1989–2011), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Krivokrasov (s. 2000), venäläis-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Nikita Krjukov (s. 1985), venäläinen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
 Nikita Kutšerov (s. 1993), venäläinen jääkiekkoilija 
 Nikita Magalov (1912–1992), venäläinen pianisti
 Nikita Mazepin (s. 1999), venäläinen autourheilija
 Nikita Mihalkov (s. 1945), venäläinen elokuvaohjaaja
 Nikita Morgunov (s. 1975), venäläinen koripalloilija
 Nikita Muravjov (1796–1843), venäläinen upseeri ja dekabristi
 Nikita Nesterov (s. 1993), venäläinen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
 Nikita Nikitin (s. 1986), venäläinen jääkiekkoilija ja maailmanmestari
 Nikita Palli (s. 1987), israelilainen korkeushyppääjä
 Nikita Panin (1718–1783), Venäjän ulkoministeri Katariina Suuren aikana
 Nikita Parris (s. 1994), englantilainen jalkapalloilija
 Nikita Pivtsakin (s. 1991), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Romanov (1900–1974), venäläissyntyinen aatelinen, Romanov-hallitsijasuvun perillinen
 Nikita Šаbаlkin (s. 1986), venäläinen koripalloilija
 Nikita Simonjan (s. 1926), neuvostoliittolais-venäläinen jalkapalloilija, olympiavoittaja ja jalkapallovalmentaja
 Nikita Sošnikov (s. 1993), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Štšerbak (s. 1995), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Stupak (s. 1987), venäläinen maastohiihtäjä
 Nikita Trjamkin (s. 1994), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Zadorov (s. 1995), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Zaitsev (s. 1991), venäläinen jääkiekkoilija
 Nikita Zlobin (s. 1996), venäläinen autourheilija

Kuvitteellisia Nikitoja 

 Nikita, päähenkilö elokuvassa Tyttö nimeltä Nikita (La Femme Nikita) vuodelta 1990 
 Nikita, päähenkilö vuosina 1997–2001 esitetyssä televisiosarjassa Nikita (La Femme Nikita)
 Nikita, päähenkilö vuodesta 2010 esitetyssä televisiosarjassa Nikita

Muita merkityksiä 
Nikita, Elton Johnin musiikkikappale ja single vuodelta 1985

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet

la:Nicetas
Andreas Aigner

Andreas Aigner (s. 24. syyskuuta 1984 Leoben) on itävaltalainen ralliautoilija. Hän kilpaili ensimmäisen kerran WRC-sarjassa vuonna 2005 neljässä kilpailussa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2006 hän kilpaili 10 kilpailua Skodalla saavuttaen kolme pistettä Saksan rallissa, jossa sijoittui kuudenneksi. Vuonna 2007 Aigner kilpaili PWRC-sarjassa sijoittuen sijalle 13. Vuonna 2008 Aigner voitti PWRC-luokan kilpailun Argentiinan rallissa, Akropolis-rallissa ja Turkin rallin voittaen PWRC-sarjan mestaruuden. WRC-sarjassa hän saavutti yhden pisteen juuri Argentiinan rallista.

Itävaltalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Immelmannin käännös

Immelmannin käännös on ilmataistelu- ja taitolentoliike, joka on nimetty ensimmäisen maailmansodan saksalaisen hävittäjälentäjän Max Immelmannin mukaan. Liikkeessä tehdään puolisilmukka, jonka laella kone oikaistaan selkälentoon ja käännetään oikeinpäin.

Immelmannin käännökseksi kutsuttiin alun perin pystykäännöstä, jossa lentäjä syöksyttyään viholliskoneen kimppuun veti koneen ylös, ja koneen miltei pysähdyttyä käänsi koneen ympäri sivuperäsimellä ja syöksyi vihollisen kimppuun uudelleen. Nykyään nimeä immelmann käytetään puolisilmukasta, jossa lentäjä vetää koneen ylös kuin normaaliin silmukkaan lähtiessä, mutta kun kone on ylösalaisin silmukan korkeimmassa kohdassa, hän pyöräyttää koneen taas oikein päin. Immelmanniin kuuluu jyrkkä nousu, joka hidastaa konetta merkittävästi, joten tätä liikettä, tai muita vastaavia ei kannata käyttää puolustautumiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ilmasodankäynti
Taitolento
Dzisna

Dzisna () eli Disna (, , ) on vuoden 2009 väestönlaskennan asukasluvun 1 973 perusteella Valko-Venäjän pienin kaupunki.

Historia 
Slaavit perustivat kylän nykyisen kaupungin paikkeille Väinäjoen ja sen Disna-sivuhaaran risteykseen 10. vuosisadalla. Asukkaat puolustivat itseään tarvittaessa mm. Väinäjokea pitkin kulkeneita viikinkijoukkoja vastaan.

Kaupunkioikeudet ja nykyisen vaakunansa paikkakunta sai 1567. Sodat veivät veronsa. Historian kuluessa kaupunki paloi kahdesti. Väkiluku oli ylimmillään 1900-luvun alkupuolella; juutalaisten osuus oli suuri väestöstä. Vuonna 1942 saksalaisjoukot tappoivat enemmistön eli noin 3 800 kaupungin asukasta. Sotien jälkeen Dzisna väkiluku on pysynyt alle 2 500 asukkaassa.

Sijainti ja liikenne 
Dzisnan pikkukaupunki sijaitsee Itämereen laskevan Väinäjoen rannalla Mjoryn piirissä Vitsebskin alueella Valko-Venäjän pohjoisosissa. Lähimmät suuremmat kaupungit ovat Navapolatsk ja Polatsk, jotka sijaitsevat vesitse tai maanteitse (P14-kantatietä) noin 30 ja 40 kilometriä Dzisnasta itään. Kaupungista on (ainakin ollut kesäaikaan) lossi- tai lauttayhteys Väinäjoen pohjoispuolelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Luettelo Valko-Venäjän kaupungeista
 Disnan kaupunkiportaali (disna.by)
 Lyhyt kuvaus kaupungista  (garady.org)
 ДИСНА - Dzisnan kaupungista, myös keskustan kartta  (dorogiby.info)
 Kaupunkikartta (jpg)  (disna.by)
 WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta  (maps.vlasenko.net)
 Valokuvia rakennuksista  (globus.tut.by)
 Valokuvia kaupungista , ,  ja  (radzima.org)

Vitsebskin alueen kaupungit
Anzi Destruction

Anzi Destruction (oik. Antero Tapani Koskikallio) on suomalainen rockmuusikko. Hänet on toiminut Stereo Junks! (2003–2010) ja The Salvation (2010–) yhtyeiden laulajana. Vuonna 2001 Anzi julkaisi kaksi soolo-EP:tä Shoot I ja Shoot II. Hän soitti myös kitaraa Plastic Tears -yhtyeessä 1990-luvun lopulla. Anzin lavaesiintymisiin on lukeutunut muun muassa tulennielentää. Huhtikuussa 2011 ilmestyi Anzi Destructionin sooloalbumi High Clash Motherf***er

Anzi Destruction oli vuosina 2010–2012 naimisissa kirjailija Katariina Sourin kanssa.

Soololevyt 
Shoot I - EP (2001)
Shoot II - EP (2001)
High Clash Motherf***er (2011)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Anzi Destructionin haastattelu music-news sivustolla 
Anzi Destructionin viralliset kotisivut 
Anzi Destructionin viralliset Myspace-sivut

Suomalaiset rocklaulajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
La Vie en rose

La Vie en rose, (suom. Ruusuinen elämä, suomenkielisessä tekstissä Ruusuinen hetki) on ranskalainen laulu, jonka on sanoittanut Edith Piaf ja säveltänyt Louiguy vuonna 1946. Laulun esitti alun perin Piaf. Laulusta tuli suosittu, ja monet muut laulajat ovat levyttäneet sen eri kielillä. Kappaleelle myönnettiin Grammy-palkinto vuonna 1998. 

Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Piafin alkuperäisversio ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 71.

Artisteja, jotka ovat levyttäneet kappaleen

Amália Rodrigues
Aretha Franklin
Audrey Hepburn
BB King
Bette Midler
Bing Crosby
Candan Erçetin
Céline Dion
Connie Francis
Cyndi Lauper
Dalida
Dean Martin
Édith Piaf
Herb Alpert
Jack Nicholson
José Carreras
Josephine Baker
Julio Iglesias
Katherine Jenkins
La Toya Jackson
Lesley Garrett
Liza Minnelli
Louis Armstrong
Luciano Pavarotti
Madeleine Peyroux
Marlene Dietrich
Melissa Manchester
Michael Bublé
Milva
Paula Cole
Petula Clark
Plácido Domingo
Pomplamoose
Shirley Bassey
Sophie Milman
Taco
Tatsuro Yamashita
Thalía
Tony Bennett
Ute Lemper
Yves Montand
Yvette Giraud

Lähteet
Grammy.org

Viitteet

Édith Piaf
Ranskalaiset musiikkikappaleet
Vuoden 1946 kappaleet
Uinti kesäolympialaisissa 1952 – miesten 100 metrin selkäuinti

Miesten 100 metrin selkäuintiin Helsingin olympiakisoissa osallistui 38 uimaria 25 eri maasta. Kilpailu suoritettiin kolmessa vaiheessa. Alkueristä selvisi 16 nopeinta välieriin ja välierien kahdeksan parasta finaaliin. Kilpailu käytiin 30. -31. heinäkuuta Helsingin uimastadionilla.

Lopputulokset

Lähteet
 Tulokset puolan kielellä

Uinti kesäolympialaisissa 1952
Prototype 2

Prototype 2 on Radical Entertainmentin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin huhtikuussa 2012 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä heinäkuussa Microsoft Windowsille. PlayStation 4 ja Xbox One -versiot julkaistiin heinäkuussa 2015.

Peli on jatkoa vuonna 2009 julkaistulle Prototypelle.

Vastaanotto 
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7/10.

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2012 videopelit
Toimintaseikkailupelit
Supersankarivideopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Scifipelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
Windows-pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Walter Viitala

Walter Viitala (s. 9. tammikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä. Viitala aloitti uransa PPJ Eirassa ja 15-vuotiaana hän siirtyi HIFK:iin. Vuonna 2010 hän siirtyi FC Honkaan. Kaudella 2011 hän pelasi lainalla Ykkösessä HIFK:n riveissä. Marraskuussa 2014 hän teki yhden vuoden sopimuksen IFK Mariehamnin kanssa. Maarianhaminassa hän voitti Suomen cupin kaudella 2015 ja Veikkausliigan kaudella 2016. Viitala valittiin Veikkausliigan kauden 2016 parhaaksi maalivahdiksi. Joulukuussa 2016 hän teki kahden ja puolen vuoden sopimuksen Viborgin kanssa. Loppukesästä 2018 Viitala siirtyi Ruotsin suurseura Malmö FF:n riveihin, jossa hän pelasi kaksi ottelua ennen siirtoaan Norjan toisella sarjatasolla pelaavaan Sandefjordiin. Sandefjord nousi kauden päätteeksi Eliteserieniin, mutta Viitala palasi ennen kauden alkua helmikuussa 2020 Suomeen ja SJK:n riveihin kahden vuoden sopimuksella. SJK:ssa Viitala jäi kuitenkin ensimmäisellä kaudella pitkälti penkille Jesse Östin pelatessa suurimman osan otteluista. Lopulta toisen, loukkaantumisten sävyttämän kauden 2021 päätteeksi Viitala siirtyi kaksivuotisella sopimuksella FC Interiin.

Viitala oli myös vakiokasvo Suomen nuorten eri ikäkausien maajoukkueissa. Hän teki debyyttinsä A-maajoukkuessa 9. tammikuuta 2017 Marokkoa vastaan.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Ismo Jokiaho

Ismo Jokiaho (s. 1965) on suomalainen taidemaalari, joka on pitänyt sekä yksityis- että yhteisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla.

Jokiaho on osallistunut maalauksillaan muun muassa unkarilaisen, kansainvälisen nykytaiteen näyttelyiden järjestämiseen erikoistuneen, Europa Authentica Cultural Organizationin yhdentoista suomalaisen nykytaiteilijan töitä käsittäneeseen suomalaisen nykytaiteen katsaukseen vuonna 2009.

Jokiaho käyttää töissään pääsääntöisesti öljyväritekniikkaa sekä mustemaalausta, johon hän yhdistelee myös akvarellivärejä sekä guassiavärejä. Hänen töissään on usein mukana inhimilliset ”jokamieshahmot” ja ”kohteliaisuusmiehet”, jotka osoittavat taiteilijan teoksissa joukkoon kuulumattomuutensa ja vieraantuneisuutensa ulkopuolisesta maailmastaan.

Jokiaho on Pirkka-Hämeen kuvataiteilijat ry:n jäsen ja työskentelee taiteilijan työnsä ohella Tampereen taidemuseon museosihteerinä.
 Hän työskentelee 7Boheemia ry:n tiloissa Tampereella.

Kirjallisuutta
Contemporary Art Exhibition by selected Finnish Artists., Opera Gallery, Europa Authentica Cultural Organization, Budapest, 2009 Verkkoversio

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ismo Jokiahon kotisivu (suomeksi) 
 Ismo Jokiahon blogi
 European Contemporary Art: Finland (video), Opera Gallery Budapest 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Testamentum (In Hora Mortis Nostre)


Testamentum (In Hora Mortis Nostre) on puolalaisen goottimetalli-yhtye Via Mistican ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Testamentum discogs.com -sivustolla

Via Mistican albumit
Vuoden 2003 esikoisalbumit
Fallen Angels (Via Mistican albumi)


Fallen Angels on puolalaisen goottimetalli-yhtye Via Mistican toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Marek "Marecki" Przybyłowski – kitara, laulu
 Katarzyna Polak - Kozłowska – laulu, taustalaulu
 Marcin "Dracula" Sidz – kitara
 Jarosław "Jaruss" Jefimiuk – basso
 Adam Radziszewski – rummut
 Jarosław "Rycho" Ryszkiewicz – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Via Mistican albumit
Vuoden 2004 albumit