joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Spišin linna

Spišin linna () on yksi Keski-Euroopan suurimmista linnoista Slovakian koillisosassa, Spišské Podhradien kaupungissa. Linna liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1993. 

Linna rakennettiin 1100-luvulla 634 m korkealle vuorelle, paikalla aiemmin sijainneen slaavilinnoituksen tilalle. Siitä tuli alueensa poliittinen, hallinnollinen ja taloudellinen keskus. Vuoteen 1464 se oli unkarilaisten kuninkaiden omistuksessa, sen jälkeen paikallisilla mahtisuvuilla ja vuodesta 1945 alkaen valtiollista omaisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 www.spisskyhrad.com

Unescon maailmanperintökohteet Slovakiassa
Slovakian linnat
Kara

Kara voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 kara, lastuavan työstökoneen pääakseli (johon terät usein kiinnitettynä)
 kara, tappimainen, voimaa siirtävä akseli (esim. ovenpainikkeen kara)
 kara, seinähirsien väliin asennettava puutappi, vaarna
 karapuu, hirsiseinän aukon pieltä tukevoittava pystypuu
 kara, hedelmän yleensä syömättä jäävä siemenkodan sisältävä osa
 kara (myös karamboli), biljardipelin muunnelma
 karan kieli, Keski-Afrikassa puhuttu keskisudanilainen kieli

Paikkoja 

 Kara, kylä Hausjärvellä
 Kara, hallinnollinen alue Togossa
 Kara, kaupunki Togossa ja samannimisen alueen pääkaupunki
 Karanmeri, Pohjoisen jäämeren osa
 Karansalmi, edelliseen liittyvä salmimuodostelma
 Kara, Karanmereen laskeva joki Venäjällä
 Karan pakkotyövankila, vankila Kara-joen varrella
 Karan koulu, yläkoulu Riihimäellä

Henkilöitä 

Sukunimenä
 Helena Kara (1916–2002), suomalainen näyttelijä
 Jalmari Kara (1890–1936), suomalainen jääkärikapteeni, diplomi-insinööri ja kirjailija
 Kimmo Kara (1919–2020), suomalainen taloustieteilijä ja heraldikko
 Lauri Kara (1892–1919), suomalainen punakaartilaispäällikkö
 Marketta Kara, suomalaisen kirjailija Sylva Huttusen käyttämä nimimerkki
 Mikko Kara (s. 1952), suomalainen professori ja VTT:n entinen toimialajohtaja
 Timo Kara (s. 1945), suomalainen kuvanveistäjä

Etunimenä
 Kara DioGuardi (s. 1970), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 Kara Edwards (s. 1977), yhdysvaltalainen radiojuontaja ja ääninäyttelijä
 Kara Goucher (s. 1978), yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija
 Kara Monaco (s. 1983), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
 Kara Patterson (s. 1986), yhdysvaltalainen keihäänheittäjä
 Kara Tointon (s. 1983), englantilainen näyttelijä

Kuvitteellisia henkilöitä
 Kara Ben Nemsi, Karl Mayn seikkailukirjojen henkilö

Eläimiä 

 koskikara, varpuslintu

Yhtyeitä 

 Kara, suomalainen yhtye
 Kara, eteläkorealainen yhtye.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Benner & Benner

Benner & Benner on Helsinkiin sijoittuva suomalainen lakimiessarja, jota tehtiin yhteensä 18 jaksoa vuonna 2001. Sarjaa esitettiin MTV3-kanavalla. Sarjan käsikirjoittivat Kirsti ja Katri Manninen.

Pääosan esittäjä Milka Ahlroth esitti Silja Benneriä, tiukkaa asianajajaa joka tasapainoilee hoitaessaan rapistuvaa avioliittoaan sekä mitä erinäisimpiä oikeustapauksia. Ohjelmassa oli myös yliluonnollinen puolensa: Kristo Salmisen esittämä lakitoimiston siivooja Rafael Mustavuori rakastui sarjan aikana Siljaan ja osoittautui myöhemmin enkeliksi. Ohjelma keräsi luonteensa vuoksi sekä kiitosta että kritiikkiä.

Benner & Benner sai vuonna 2002 televisio- ja radioalan koulutusrahasto Kouran palkintojenjaossa fiktiosarjan kunniamaininnan.

Lähteet

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Kuujjuarapik

Kuujjuarapik ( ’pieni suuri joki’) on eteläisin inuitien asuttama kylä Nunavikin alueella pohjoisessa Québecissä, Kanadassa. Kylä sijaitsee Hudsoninlahteen laskevan Grande Rivière de la Baleine -joen varrella lähellä joen suuta. 

Kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 555. Lisäksi läheisessä Whapmagoostuin kylässä asuu noin 800 asukasta, jotka ovat sukujuuriltaan cree-intiaaneja.

Kuujjuarapikiin ei ole tie- tai laivayhteyttä, vaan ainoa liikenneyhteys on lentokone sekä kesäisin vene. Kylässä sijaitsee Kuujjuarapikin lentokenttä. Lähin toinen inuitien asuttama asutuskeskus on 160 kilometrin päässä pohjoiskoillisessa sijaitseva Umiujag.

Inuitit ja creet ovat asuneet yhdessä jokisuiston alueella vuodesta 1950. Tätä ennen inuitit asuivat enimmäkseen rannikkoalueilla, kun taas creet asuivat sisämaassa.

Historia
1700-luvun puolessa välissä Hudson's Bay Company perusti Fort Richmond -nimisen kauppa-aseman Grande Rivière de la Baleine -joen varrelle. Kauppa-aseman ympärille kehittyi myöhemmin asutuskeskus, jonka ranskankielinen nimi oli Poste-de-la-Baleine. Englantilaiset kutsuivat paikkaa nimellä Great Whale River. Kylään perustettiin 1880-luvulla protestanttien lähetysasema.

Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain asevoimat perusti joen suulle sotilastukikohdan, joka työllisti paikallista väestöä. Vuonna 1955 paikkakunnalle perustettiin tutka-asema, joka oli osa Mid-Canada Line -tutkajärjestelmää. Tutka-asema suljettiin jo 1965, mutta sen olemassaolo takasi pysyvän asutuksen syntymisen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Community Site

Québecin kylät
Fotogrammetria

Fotogrammetria on tekniikka, joka käyttää valokuvia kohteiden kolmiulotteiseen mittaukseen.

Fotogrammetriaa käytetään kartoitukseen ja aihe kuuluu maanmittausoppiin. Tunnetuin fotogrammetrisista sovelluksista on ilmakuvaus, jota käytetään monien kartoitusten pääasiallisena tietolähteenä. Kohteena olevasta alueesta otetaan riittävästi ilmakuvia, jotta jokainen maastonkohta on löydettävissä vähintään kahdelta eri kuvalta. Kun kuvien suhteet toisiinsa ja maastoon on selvitetty, voidaan kohteen sijainti määrittää kuvista kolmiulotteisesti. Ilmakuvia käytetään erilaisten karttojen tekemiseen, maaston topografiseen kartoitukseen ja maastomallimittauksiin vaikkapa tiensuunnittelua varten.

Kehitysaskeleet digitaalikameroissa, tietokoneiden suorittimissa ja laskennallisissa menetelmissä ovat laajentaneet tekniikan käyttömahdollisuuksia. Nykyään fotogrammetriassa käytetään pääasiassa digitaalisia kuvia, joita voidaan käsitellä automaattisin ja puoliautomaattisin menetelmin (kuvankäsittely). Fotogrammetrian uusimpia ja nopeasti yleistyviä käyttökohteita ovatkin erilaiset 3D-konenäkösovellukset. Niitä käytetään lääketieteen, teollisuuden laadunvalvonnan, robotinohjauksen ja tieteellisen tutkimuksen mittaustehtävissä.
Myös eräissä viihdesovelluksissa kuten Microsoft Flight Simulator on käytetty fotogrammetriaa ulkomaailman mallintamiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla

Aalto-yliopiston fotogrammetrian tutkimusryhmä 
 History of Photogrammetry (PDF) 

Mittaaminen
Maanmittaus
Radisson (Québec)

Radisson on kylä Kanadassa Québecissä lähellä Robert-Bourassan vesivoimalaa La Grande -joen varrella James Bayn alueella. Radisson sijaitsee maantieteellisesti Québecin provinssin eteläisimmän ja pohjoisimman paikan puolessavälissä, ja se on provinssin ainoa vain eurooppalaissukuisten asukkaiden muodostama asutuskeskus 53. leveyspiirin pohjoispuolella.

1600-luvulla eläneen ranskalaisen tutkimusmatkailijan Pierre-Esprit Radissonin mukaan nimetty kylä on perustettu 1974 voimalaitostyöntekijöiden tukikohdaksi, ja enimmillään asukkaita on ollut noin 2 500 vuonna 1977. Nykyisin asukkaita on noin 500. Tärkeimmät työnantajat ovat Hydro-Québec ja sen tytäryhtiö James Bay Energy Corporation. Myös matkailupalvelut työllistävät suuren osan väestöä.

Kaupungista on tieyhteys Route de la Baie James -maantietä 620 kilometrin päässä etelässä sijaitsevaan Matagamin kaupunkiin. Tien varrella sijaitsee myös Radissonin kaupunkia palveleva La Grande Rivièren lentoasema. Maantieltä haarautuu Route Transtaïga, joka johtaa Caniapiscaun voimalaitosaltaalle.

Aiheesta muualla 
 Municipality of Baie-James 
 Description of Radisson 

Québecin kylät
Äkäslompolo

Äkäslompolo on kylä ja taajama Kolarin kunnassa lähellä Yllästunturia. Taajamassa oli 437 asukasta vuoden 2011 lopussa. Äkäslompolo sijaitsee samannimisen järven ympärillä seututien 940 ja Äkäsjoen varrella. Kylän tärkeimpiä toimeentulon lähteitä ovat Yllästunturin laskettelumatkailu talvisesongin aikana sekä viime aikoina muun muassa Ylläs Soikoon -musiikkitapahtuman ansiosta elpynyt kesämatkailu. 

Äkäslompolo tunnetaan myös nimellä "Seitsemän tunturin kylä", ja kylästä kirjoitettu kirja on nimeltään Äkäslompolo – seitsemän tunturin kylä ajan virrassa. Äkäslompoloa ympäröivät seitsemän tunturia ovat nimeltään Yllästunturi, Kuertunturi, Kukastunturi, Pyhätunturi, Kesänki, Lainiotunturi ja Kellostapuli. Tuntureiden välissä kulkee Suomen laajin latuverkosto, joka käsittää kaikkiaan 330 kilometriä hiihtolatuja, joista 38 kilometriä on valaistu. Yllästunturilla on myös kaksi laskettelukeskusta: Äkäslompolon puolella sijaitseva Ylläs-Ski, ja Ylläsjärven puolella sijaitseva Sport Resort Ylläs. Yhdessä ne muodostavat Suomen toistaiseksi suurimman laskettelukeskuksen. Tunturin ympäristössä on 410 km moottorikelkkareittejä.
 
Kylässä on runsaasti majoitus- ja ravintolapalveluita tarjoavia yrityksiä. Äkäslompolossa sijaitseva Jounin Kauppa on pinta-alaltaan Suomen suurin K-Market-ketjun kauppa. Vuonna 2005 avatusta Konijänkän kotieläinpihasta löytyy yli 130 eläintä.  Kylässä on myös kirkko, Pyhän Laurin kappeli. 

Äkäslompolossa toimii 2. joulukuuta 2002 perustettu urheiluseura Ylläksen Nousu.

Kylässä toimi myös vuonna 1993 perustettu Äkäslompolon vapaaehtoinen palokunta ÄVPK ry, joka kuitenkin lopetti sopimuspalokuntana tammikuun 2015 lopussa.

Äkäslompolossa ilmestyy Ylläksen matkailualuetta palveleva tunturilehti Kuukkeli.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Äkäslompolon kyläyhdistyksen sivut
 Ylläksen kotisivut
 Äkäslompolon kyläkartta 
 Äkäslompolon vapaaehtoinen palokunta

Kolarin kylät
Kolarin taajamat
Amo

Amo Oy on lelujen maahantuoja ja markkinoija. Yritys kuuluu ruotsalaiseen Bergsala Holding-konserniin. Amo Oy:n tuotteita edustaa Baltiassa Amo Toys, jonka pääkonttori sijaitsee Riiassa.

Amo edustaa Suomessa useita lelumerkkejä, muun muassa Angry Birdsiä, Baby Bornia, Bratziä, Jukkaa, Little Tikesia, Moxie Girlziä, Nikkoa, Rubens barnia, Scalextricia ja Treflia. Amo edustaa myös kotimaista Hertan maailmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Amon kotisivut

Suomalaiset yritykset
Noutajan valssi

Noutajan valssi on Viikatteen vuonna 2000 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Levy on CD-version (RA040) (Uusintapainos ????) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (RA040B). Vinyyliversiolla on bonuksena Viikatteen versio Tapio Rautavaaran kappaleesta "Kulkurin iltatähti". Levyn kappaleista "Korutonta" ja "Alakulotettuja tunnelmia" on tehty videot, jotka on ohjannut Joonas Berghäll. 

Albumin äänitysten yhteydessä nauhoitettiin myös kappaleet "Laituritanssit" ja "Oon peloissain", jotka julkaistiin vuoden 2011 kokoelma-albumilla Kuutamo, kaiho & katkeruus.

Kappaleet 
Kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.

Kokoonpano 
 Kaarle Viikate – kielisoittimet, laulu, harmoni
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet

Vierailevat muusikot 
 Arttu Kunnasto – haitari

Vuoden 2000 esikoisalbumit
Viikatteen albumit
Lushanin kansallispuisto

Lushanin kansallispuisto (myös Lushanin geologinen kansallispuisto) on kansallispuisto Lushanin vuoren alueella Kiinassa Jiangxin maakunnassa. Puisto levittäytyy 500 neliökilometrin alueelle Poyangjärven altaassa.

Lushan on merkittävä kansallinen matkailukohde Kiinassa. Siellä on ainutlaatuisia kvartäärikautisia pystysiirroksia upeiden maisemien joukossa: huippuja, laaksoja, kanjoneita, rotkoja, kivimuodostelmia, luolia ja vesiputouksia. Alueella on myös useita taolaisia, buddhalaisia temppeleitä ja kungfutselaisia maamerkkejä.

Vuonna 1996 puisto otettiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Lushanin kansallispuisto UNESCOn maailmanperintöluettelon sivuilla  
Virtual Tour 

Kiinan kansallispuistot
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Jiangxi
Emeishan

Emeivuori () on vuori Sichuanin maakunnassa, Kiinassa. Emeivuoren (Emeishan) huippu kohoaa 3 099 metrin korkeuteen. Emeivuori on yksi neljästä buddhalaisten pyhistä vuoresta Kiinassa. Vuoren suojelijabodhisattva on Samantabhadra, joka kiinan kielessä tunnetaan nimellä Puxian. Jotkut buddhalaiset ja taolaiset luostarit vuorella yhdistetään myös perinteisen kiinalaisten kamppailulajien opetukseen.

Vuorta ympäröivä alue on geologisesti merkittävä, sillä se on muodostunut suuressa laakiopurkauksessa permikaudella.

Emeivuoren alue valittiin vuonna 1996 UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhdessä läheisen Leshanin jättiläisbuddhapatsaan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Emeivuori UNESCOn maailmanperintöluettelon sivuilla  
Virtual Tour 

Kiinan vuoret
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Buddhalaisuuden pyhät paikat
Sichuan
Buddhalaisuus Kiinassa
Kaajärven rannat

Kaajärven rannat on Viikatteen vuonna 2002 julkaistu kolmas studioalbumi. Levy on julkaistu sekä CD:nä (RA085) että vinyylinä (LONG004). Vinyyliversiolla on CD:ltä puuttuva kappale "Lyijykomppania". Levyn kappaleesta "Nuori mies nimetön" tehdyn videon on ohjannut Joonas Berghäll.

Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 6.

Kappaleet 
Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.

Kokoonpano
 Kaarle Viikate – laulu, sähkö- ja akustinen kitara, basso
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet

Vierailevat muusikot
 Arttu Kunnasto – haitari
 Simo Helkala – hammond-urut
 Jari-Jukka Nippala – tehosteet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Viikatteen albumit
Vuoden 2002 albumit
Aki ja Turo

Aki ja Turo ovat näyttelijöiden Antti Raivion (Aki) ja Ville Virtasen (Turo) esittämät hahmot, jotka tulivat tunnetuiksi sketsisarjassa Hymyhuulet (1987–1988).

Aki on nuori mies, joka pukeutuu farkkupuseroon ja -liiviin. Hänellä on ruskeat puolipitkät hiukset. Turo on vaaleahiuksinen nuori mies, joka pukeutuu yleensä pieneen vihreään puseroon, vaaleanpunaiseen kauluspaitaan ja mustiin trumpettihousuihin. Turo joutuu yleensä ystävänsä Akin kiusan kohteeksi, koska hän on hieman hiljainen ja kömpelö. Aki huutelee usein Turolle "Auts-töks-töks".

Myöhemmin parivaljakko julkaisi oman kokoalbumin Lievä kantrihuijaus (1988), jossa he suurimmaksi osaksi esittivät vanhoja 1960- ja 1970-luvun ulkomaisia menestyskappaleita uusin sanoituksin.

Erään aikalaisarvion mukaan Aki ja Turo ”eivät antaneet katsojille vaihtoehtoja: heistä joko piti tai sitten ei” ja he jättivät Hymyhuulet-sarjan päätähdet Aake Kallialan ja Pirkka-Pekka Peteliuksen varjoonsa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aki ja Turo & Hepamamas. Ylen Elävä arkisto.

Televisiohahmot
Suomalainen huumorimusiikki
Surut pois ja kukka rintaan

Surut pois ja kukka rintaan on Viikatteen vuonna 2003 julkaistu neljäs studioalbumi. Levy on CD-painoksen (RA097) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (LONG008) ja C-kasettina (LONG008b). Vinyyli- ja C-kasettiversioilla on CD:lle sisältymätön kappale "Aamulinnut". Musiikkivideon levyn kappaleesta "Leimu" ohjasi Joonas Berghäll.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.

Kappaleet

Kokoonpano
 Kaarle Viikate – laulu, kitarat, basso
 Simeoni Viikate – rummut, lyömäsoittimet

Muut tekijät 
 Simo Helkala – urut
 Jari-Jukka Nippala – äänitys ja miksaus
 Mika Jussila – masterointi

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Helsingin Sanomat: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Viikatteen albumit
Vuoden 2003 albumit
Unholan urut

Unholan urut on Viikatteen vuonna 2005 julkaistu viides studioalbumi. Levy on julkaistu paitsi cd:nä (RA121), myös vinyylinä (LONG015) ja C-kasettina (LONG015b). Vinyyli- ja C-kasettiversioilla on lisäkappaleena cd-versiolle sisältymätön Viikatteen versio Mana Mana -yhtyeen kappaleesta "Vaarallista". Levyllä ovat ensimmäistä kertaa mukana yhtyeen livemuusikot, basisti Ervo Viikate ja kitaristi Arvo Viikate. Levyllä ovat vierailemassa myös Mokoman laulaja Marko Annala kappaleessa "Ajakaa!" sekä Kotiteollisuuden Jouni Hynynen kappaleessa "Vesi jota pelkäät".

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.

Kappaleet 
Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.

Kokoonpano
 Kaarle Viikate – laulu, kitarat, bassokitara (raidoilla 1, 2, 5, 7 ja 10)
 Ervo Viikate – bassokitara (raidoilla 3, 4, 6, 8 ja 9), hammond-urut, taustalaulu
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet
 Arvo Viikate – taustalaulut, soolokitara (raidalla 5)

Vierailijat
 Marko Annala – taustalaulu ja -huuto (raidalla 4)
 Jouni Hynynen – huuto (raidalla 6)
 Arttu Kunnasto – harmonikka (raidalla 8)

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Metropoli.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Viikatteen albumit
Vuoden 2005 albumit
Kunniatohtori

Kunniatohtori (, dr. h. c.) on henkilö, jolle yliopiston tiedekunta on myöntänyt tohtorin arvonimen jonkin saavutuksen takia mutta joka ei ole suorittanut tohtorintutkintoa tiedekunnassa. Sen sijaan kunniatohtori on saavuttanut vastaavia ansioita akateemisen maailman ulkopuolella tai hän on muutoin edistänyt tieteellistä tutkimusta erityisen ansiokkaasti. Kunniatohtoriksi vihkiminen on korkein huomionosoitus, mitä yliopisto voi ihmiselle osoittaa.

Suurin osa kunniatohtoreista on joko jonkin toisen tieteenalan edustajia tai tutkijakollegoita, jotka tiedekunnassa halutaan esimerkiksi kansainvälisten yhteyksiensä takia liittää työyhteisöön. Välillä saatetaan merkittäviä poliitikkoja, kulttuuripersoonia, kuten kirjailijoita, tai muita vaikuttajia nimittää kunniatohtoreiksi.

Kunniatohtorin arvonimi myönnetään yliopiston promootiossa. Etuosa kunniatohtorin arvonimen lyhenteessä riippuu siitä, mikä tiedekunta on arvon myöntänyt; esimerkiksi fil. dr. h. c. on filosofisen tiedekunnan myöntämä.

Katso myös
Riemutohtori

Kunniamaininnat
Yliopisto
Türi–Tamsalu-rata

Türi–Tamsalu-rata () oli vuosina 1915–1972 käytössä ollut Viron rataverkon kapearaiteinen rautatie. Se erkani Lelle–Viljandi-radasta Türissä ja yhtyi Tapa–Tartto-rataan Tamsalussa. Radan pituus oli 61 kilometriä, ja sen tärkein väliasema oli Paide.

Rakentaminen 
Rataosuus Türi–Paide rakennettiin samanaikaisesti kuin Tallinnasta Lellen ja Viljandin kautta Mõisakülaan kulkeva rataosuus. Türin ja Paiden välillä alkoi koeliikenne 8. lokakuuta 1900, ja säännölliselle liikenteelle rata avattiin 1. elokuuta 1901. Sotilaallisista syistä tärkeäksi koetun Paide–Tamsalu-osuuden rakentamisen aloittivat Venäjän armeijan joukot vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä rakennustöitä jatkoivat saksalaiset, mutta rata valmistui kokonaisuudessaan vasta vuonna 1920 Eesti Raudteen rakennuttamana. Rautatie suljettiin liikenteeltä 3. toukokuuta 1972.

Viron rautatiet
Puuluoto

Puuluoto on noin sata taloutta käsittävä kylä Tornion kaupungissa. Se sijaitsee Pirkkiön ja Röytän välissä rajoittuen mereen. Vuonna 2005 Puuluoto–Röyttän tilastoalueella oli 346 asukasta.

Kuusiluodon sahayhdyskunnan tuhouduttua Lapin sodassa monet sen asukkaista muuttivat Puuluotoon.

Puuluodossa on venesatama ja kiinteän asutuksen lisäksi kesämökkiasutusta. Kylällä on luontopolku, hiihtokeskus, Alkunkarin lintutorni sekä baari.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tornion kaupunginosat
Tornion taajamat
Kuujjuaq

Kuujjuaq (, suom. "suuri joki") on Nunavikin alueen suurin inuitien asuttama kylä pohjoisessa Québecissä, Kanadassa. Kylä on Nunavikin alueen hallintokeskus, ja sen asukasluku on noin 2 000. Kylä sijaitsee Koksoakjoen länsirannalla. 

Kylän entinen nimi on Fort Chimo. Chimo on väärinkirjoitettu muoto sanasta saimuuq, joka tarkoittaa kätellään. Turkiskauppiaat toivotettiin usein tervetulleiksi sanomalla saimuuq, ja lopulta sana siirtyi osaksi kauppa-aseman paikannimeä.

Maantiede
Kuujjuaq sijaitsee joen varrella noin 50 kilometriä ylävirtaan Ungavanlahdelta. Tänne ylettyvät vuoroveden vaihtelut rytmittävät  asukkaiden päivittäistä elämää.

Puurajan läheisyydestä huolimatta boreaalisen vyöhykkeen, taigan, kasvillisuus hallitsee kylän ympäristöä. Kuujjuaq on myös karibujen vaellusreitillä, ja kaupungin alueella eläimiä liikkuu runsaasti elo–syyskuussa.

Historia
Ensimmäiset seudulle asettuneet eurooppalaiset olivat herrnhutilaisia, ja he saapuivat alueelle  25. elokuuta 1811  vaikean merimatkan päätteeksi. Siirtolaisryhmän johdossa olivat Benjamin Kohlmeisten ja George Kmoch, ja he löysivät inuitien leiripaikan muutaman kilometrin päässä nykyisen kylän paikalta alavirtaan. Herrnhutilaisryhmän tavoite oli käännyttää alkuperäiset asukkaat kristinuskoon. Kohlmeisterin päiväkirjojen mukaan inuitit olivat kiinnostuneita saamaan lähestysaseman kyläänsä.

Noin vuonna  1830 Hudson's Bay Company aloitti turkiskaupan Nunavikin alueella. Yhtiö perusti ensimmäisen kauppa-asemansa Koksoakjoen itärannalle noin viiden kilometrin päähän alavirtaan nykyisen Kuujjuaqin keskustasta. Kauppa-asema suljettiin  1842  mutta avattiin uudelleen  1866, ja sen asiakkaina olivat inuitien lisäksi innut.

Vuonna  1942 Yhdysvaltain ilmavoimat perusti Crystal 1 -nimisen lentotukikohdan joen länsirannalle samalle paikalle, jossa nykyinen kylän keskus sijaitsee. Armeijan läsnäolo vuosina  1941 – 1942 nopeutti asutuskeskuksen kehitystä. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat luovutti lentotukikohdan Kanadan hallitukselle. Vuonna  1948 paikkakunnalle perustettiin katolinen lähetysasema, terveyskeskus, koulu sekä sääasema. Hudson's Bay Company siirsi toimintaansa lähemmäs kaupunkia  1958 siirtyivät myös loput Fort Chimon asukkaista nykyiseen Kuujjuaqiin.

Liikenne ja talous
Kuujjuaqin lentoasema on kahdella kiitotiellään alueen ilmaliikenteen keskus. Kaupunkiin ei johda tietä, mutta Route Transtaïgan jatkamista Scheffervillen kautta Kuujjuaqiin saakka on suunniteltu.

Paikkakunnalla on useita hotelleja, ravintoloita, kauppoja ja käsityömyymälöitä sekä pankki.

Lähteet
Kuujjuaq Nunavik Tourism Association

Aiheesta muualla
Kuujjuaq village 
Kativik Regional Government
Les aurores boreales du Nunavik
Québecin kylät
Katja Ståhl

Katja Annikki Ståhl (s. 23. joulukuuta 1968 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tv-esiintyjä.

Hän juontaa iltapäiväohjelmaa Radio Nostalgiassa. Lisäksi hänellä on Kavioliitossa 30v -niminen blogi.

Ståhl nousi julkisuuteen vuonna 1995 Jyrki-nuortenohjelman juontajana. Hän juonsi muun muassa ohjelman ensimmäisen jakson 1. syyskuuta 1995.

Sittemmin Ståhl on työskennellyt tv- ja radiojuontajana, Demi-lehden toimittajana, tuottajana Ylen televisiokanavilla, Apulanta Oy:n johtajana, Suosikki-lehden päätoimittajana (2003–2007) ja Uutisvuoto-ohjelman kapteenina (2017–2018). Hän on myös luennoinut yrityksille, kirjoittanut kolumneja ja hoitanut tiedotusprojekteja.

Ståhl on käynyt Laajasalon opiston radiotoimittajalinjan.

Tv-esiintyjänä 

Ståhl on myös ollut haastateltavana ohjelmissa, kuten Ajankohtainen kakkonen, Viiden jälkeen, Antti Holma Show ja Puoli seitsemän. Ståhl toimi myös vuoden 2000 Suomen euroviisukarsinnassa tuomarina.

Dubbaukset

Radiojuontajana 
 Kokki, Varas, Vaimo ja Katja Ståhl, juontaja (Radio City, 2012)
 Novan päivä, juontaja (Radio Nova, 2015)
 Radio Helsingin aamut, juontaja (Radio Helsinki, 2016)
 Nostalgian iltapäivä, juontaja (Radio Nostalgia, 2016–2022)

Bibliografia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Katja Ståhlin blogi Iltalehden sivuilla
Kavioliitossa 30v -blogi

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
David Faustino

David Faustino (s. 3. maaliskuuta 1974 Los Angelesissa, Kaliforniassa) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka esitti Bud Bundya komediasarjassa Pulmuset koko sarjan olemassaolon ajan vuosina 1987–1997. Sarjan alussa hän oli pikkupoika ja vuosien varrella kasvoi nuoreksi mieheksi. Jo aikaisemmin hän oli esiintynyt lukuisissa televisioelokuvissa.

Faustino kokeili siipiään myös rap-artistina taiteilijanimellä D L'il, mutta ei menestynyt erityisen hyvin. Sarjan päätyttyä hän on esiintynyt ns. B-luokan julkisuuden henkilöille tarkoitetussa tosi-tv-ohjelmassa, tehnyt vierailuja erilaisiin televisiosarjoihin ja näytellyt pienen budjetin elokuvissa. Nykyisin hän työskentelee Wynn Las Vegas -kasinolla. Faustino meni naimisiin vuonna 2003 Andrea Elmerin kanssa mutta pari erosi helmikuussa 2007. Myöhemmin samana vuonna David pidätettiin riitelystä ex-vaimonsa kanssa ja marihuanan hallussapidosta. Hän pääsi takuita vastaan vapaaksi.

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Tyynenmeren tulirengas

Tyynenmeren tulirengas on Tyynellä valtamerellä sijaitseva vyöhyke, jossa esiintyy voimakasta tektonista ja vulkaanista toimintaa.

Vyöhykkeellä tapahtuu 90 % maailman maanjäristyksistä ja siellä sijaitsee 75 % maailman aktiivista ja nukkuvista tulivuorista. Vyöhyke on hevosenkengän muotoinen ja 40 000 kilometriä pitkä.

Tyynenmeren tulirengas muodostuu alueelle, joka koostuu Tyynenmeren laatasta sekä pienemmistä Nazcan laatasta, Kookossaaren laatasta, Juan de Fucan laatasta ja Indonesian laatasta.

Lähteet 

Tyynimeri
Laattatektoniikka
Oseanian maantiede
Seismologia
Vulkanologia
Pääkaupunkimelonta

Pääkaupunkimelonta on itäisessä Helsingissä vuosittain järjestettävä melontatapahtuma. Liikuntatapahtumaan osallistuu tyypillisesti useita kymmeniä melojia yksikkö- tai kaksikkokajakilla sekä muutama myös avokanootilla. Reittivaihtoehtoja on kaksi; molemmille startataan Vartiokylänlahdelta Vuosaaren sillan alta. Lyhyemmällä reitillä kierretään Vartiosaari, pitemmällä Villinki.

Katso myös 
Sipoon saaristomelonta

Aiheesta muualla 
Pääkaupunkimelonta

Suomen melonta
Helsingin urheilutapahtumat
Keräpallokkaat

Keräpallokkaat (Agathidium) on kovakuoriaisiin kuuluva limasienillä elävien kuoriaisten suku, johon kuuluvia lajeja on Suomesta tavattu 16. Näistä tunnetuin on uhanalainen korukeräpallokas (Agathidium pulchellum).

Sukuun kuuluvat myös amerikkalaiset lajit Agathidium bushi, Agathidium cheneyi ja Agathidium rumsfeldi, jotka on nimetty George W. Bushin, Dick Cheneyn ja Donald Rumsfeldin mukaan. Lajit nimesivät hyönteistutkijat Tri. Kelly B. Miller ja Tri. Quentin D. Wheeler. Heidän kertomansa mukaan lajit on nimetty kunnianosoituksena poliitikoille. Uusia kuoriaislajeja nimettiin tuolloin kaikkiaan 65 kappaletta, joista mm. lajin A. vaderi nimi juontuu Darth Vaderista, koska sen pää muistutti hahmon kypärää.
Lajia A. bushi voi tavata ainakin eteläisestä Ohiosta, Pohjois-Carolinasta ja Virginiasta, lajin A. rumsfeldi Meksikon Oaxacasta ja Hidalgosta, lajin A. cheneyi Meksikon Chiapasista.

Lähteet 
 Heimo Leiodidae, sienipallokkaat 
 http://www.news.cornell.edu/Stories/April05/slime-mold.Bush.Cheney.ssl.html

Aiheesta muualla 
 Metsähallituksen sivu korukeräpallokkaasta (Agathidium pulchellum)
Laji.fi: Keräpallokkaat (Agathidium)
Funet: Agathidium
ITIS: Agathidium 
Iowa State University, Bug Guide: Genus Agathidium 
Pherobase: Semiochemicals of Genus Agathidium 

Kovakuoriaiset
11 (luku)

11 (yksitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku kymmenen ja seuraa luku kaksitoista.

Matematiikassa
 11 on viides alkuluku eli alkuluvus alkuluku.
 11 on Sophie Germainin alkuluku, turvallinen alkuluku, 13:n alkulukupari ja 7:n alkulukuserkku.
  on kertoma-alkuluku.
 11 on pienin alkuluku, joka ei ole Mersennen alkuluvun eksponentti: .
 11 on toinen alkuluku takaperin binäärijärjestelmässä:  ja .
 Taso voidaan jakaa neljällä suoralla enintään 11 osaan.

Luku on jaollinen luvulla 11, mikäli luvun numerot kerrottuna vuorotellen +1:llä ja −1:llä muodostavat yhteenlaskettuna luvun, joka on jaollinen luvulla 11. Esimerkiksi luku 11 jakaa tasan luvun 10 648, koska .

Luonnontieteissä 
 Natriumin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä on 11.
 Boori-11 on boorin vakaa isotooppi.
 Neon-21 on neonin vakaa isotooppi, jonka ytimessä on 11 neutronia.

Muita asioita, joihin liittyy luku 11 
 Apollo 11 oli ensimmäinen miehitetty kuuhun laskeutunut avaruuslento.
 Valtatie 11 kulkee Nokian ja Porin välillä.
 Yhdestoista hetki tarkoittaa viime hetkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Leshanin jättiläisbuddha

Leshanin jättiläisbuddha () on maailman suurin kivinen Buddhaa esittävä patsas. Se on veistetty kallioon, joka sijaitsee Sichuanin maakunnan eteläosassa lähellä Leshanin kaupunkia. Veistos on rantakalliossa Minjiang-joen itärannalla. Sen edustalla jokeen yhtyvät lännestä kaksi jokea, Qingyi ja Dadu. Leshanin kaupunki on noin kilometrin päässä jokien yhtymäkohdan pohjoispuolella. Veistos katsoo jokilaakson yli länteen, kohti noin 40 kilometrin päässä olevaa buddhalaisten pyhää vuorta Emeishania. Yhdessä vuoren kanssa buddhapatsas muodostaa UNESCOn maailmanperintökohteen.

Patsaan rakennustyöt aloitettiin vuonna 713, ja niitä johti kiinalainen munkki nimeltä Haitong. Hän toivoi, että Buddha tyynnyttäisi jokien myrskyisät vedet, jotka olivat vaivanneet aluksia. Kun projektin rahoitus oli vaarassa, munkin sanotaan repineen silmänsä osoittaakseen hurskauttaan ja vilpittömyyttään. Patsaan viimeistelivät 90 vuotta myöhemmin Haitongin opetuslapset. Massiivisten rakennustöiden takia kalliosta kaiverrettiin paljon kiveä, joka sijoitettiin jokeen. Tämän kerrotaan muuttaneen virtauksia ja tehneen joesta turvallisemman.

Patsas on 71 metriä korkea ja se esittää istuvaa Maitreya Buddhaa, jonka kädet lepäävät polvien päällä. Patsaan olkapäät ovat 28 metriä leveät ja pienin varpaankynsi on tarpeeksi leveä, jotta ihminen voi helposti istua sen päällä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Emeishan ja Leshanin jättiläisbuddha UNESCOn maailmanperintöluettelon sivuilla  
UNESCOn arviointiraportti  
Virtual Tour 
Warrior Tours 

Kiinan rakennukset ja rakennelmat
Unescon maailmanperintökohteet Kiinassa
Buddhalaisuus Kiinassa
Kiinan patsaat ja veistokset
Sichuan
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2006

Vuoden 2006 koripallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Japanissa 19. elokuuta–3. syyskuuta. Turnauksen järjestivät yhteistyössä kansainvälinen koripalloliitto FIBA, Japanin koripalloliitto JABBA sekä kisojen järjestelytoimikunta. Osallistuvien joukkueiden määrä nostettiin 16:sta 24:ään. Ottelut pelattiin viidellä paikkakunnalla, jotka olivat Hamamatsu, Hiroshima, Saitama, Sapporo ja Sendai.

Osallistuvat joukkueet 

Japani pääsi mukaan isäntämaana, Italia, Puerto Rico, Serbia ja Turkki villillä kortilla. Argentiina pääsi mukaan Ateenan olympialaisten kultamitalijoukkueina. Loput joukkueet, joista kuusi on Euroopasta, neljä Amerikasta, kolme Afrikasta ja Aasiasta ja kaksi Oseaniasta, pääsivät mukaan maanosakohtaisista karsinnoista.

Lohkoarvonta suoritettiin Tokiossa 15. tammikuuta. A-lohko pelaa ottelunsa Sendaissa, B Hiroshimassa, C Hamatsussa ja D Sapporossa. Loppuottelu pelataan Saitamassa.

Turnauksen kulku

Alkulohkot

Lohko A (Sendai) 

19. elokuuta 2006

20. elokuuta 2006

21. elokuuta 2006

23. elokuuta 2006

24. elokuuta 2006

Lohko B (Hiroshima) 

19. elokuuta 2006

20. elokuuta 2006

21. elokuuta 2006

23. elokuuta 2006

24. elokuuta 2006

Lohko C (Hamamatsu) 

19. elokuuta 2006

20. elokuuta 2006

22. elokuuta 2006

23. elokuuta 2006

24. elokuuta 2006

Lohko D (Sapporo) 

19. elokuuta 2006

20. elokuuta 2006

22. elokuuta 

23. elokuuta 

24. elokuuta

16 parasta (Saitama) 
Ajat paikallista aikaa (UTC +9)

Sijoitukset

Aiheesta muualla 
 Kisojen virallinen sivu

Koripallon maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2006 koripallo
Japanin koripallo
Nikkō

Nikkō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosan vuoristoalueella Utsunomiyan luoteispuolella ja rajautuu pohjoisessa Fukushiman prefektuuriin ja lännessä Gunman prefektuuriin. Nikkōssa on 84 293 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 1 449,83 neliökilometriä. 

Nikkō on historiallisten nähtävyyksiensä johdosta suosittu matkailukohde. Kaupungissa sijaitsevat muun muassa shōgun Tokugawa Ieyasun mausoleumi Nikkō Tōshō-gū ja vuodelta 767 peräisin oleva Futarasanin pyhäkkö. Nämä rakennukset yhdessä Rinnō-jin temppelin kanssa on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon nimellä ”Nikkōn pyhäköt ja temppelit”. Kaupungissa on myös useita tunnettuja kuumia lähteitä. Nikkōn kaupungin länsipuolella sijaitsee Nikkōn kansallispuisto. 

Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Nikkō-linja, Tōbu-rautateiden Nikkō- ja Kinugawa-linjat, Yagan-rautateiden Aizu Kinugawa -linja sekä Watarase Keikoku -rautateiden Watarase Keikoku -linja.

Ilmasto

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin internetsivut 
 Nikkōn matkailutietokeskus
Malolaktinen käyminen

Malolaktinen käyminen on pääasiassa viininvalmistuksessa käytetty menetelmä, jolla pyritään parantamaan viinin makua.

Menetelmä

Malolaktinen käyminen tapahtuu varsinaisen hiivapohjaisen käymisen jälkeen. Malolaktisessa käymisessä tietyt bakteerit muuttavat varsinaisessa alkoholikäymisessä sivutuotteena syntyneen terävän makuisen omenahapon pehmeämmäksi maitohapoksi. Yleisimpinä bakteerina käytetään Oenococcus oeni -maitohappobakteeria. Malolaktinen käyminen kestää yleensä 7–8 vuorokautta.

Malolaktinen käyminen madaltaa viinin happoisuutta, minkä vuoksi sitä käytetään esimerkiksi viileämmillä alueilla tuotettujen happoisten, nuorten viinien jälkikäsittelynä. Myös vahvoja, tanniinisia punaviinejä voidaan käsitellä malolaktisella käymisellä, jolloin ne saadaan juotavaksi nuorempina, ilman pitkää tynnyrikypsytystä.

Malolaktinen käyminen pehmentää viinin suutuntumaa sekä tuottaa voi- ja toffeemaisia aromeja. Toisaalta se lyhentää viinin pitkäikäisyyttä, eikä malolaktisen käymisen läpikäyneitä viinejä yleensä voida varastoida pitkään.

Aiheesta muualla

Viini
Carvaka

Carvaka, joka tunnetaan myös nimellä Lokayata tai Carvakan materialistinen traditio, oli muinaisen intialaisen filosofian koulukunta, joka oli avoimesti materialistinen, ateistinen ja empiristinen.

Carvaka perustui todennäköisesti Brhaspati Sutraan, joka kirjoitettiin Intiassa noin vuonna 600 eaa. Tämä kirjoitus samoin kuin Carvakan muut alkuperäiset kirjoitukset ovat kuitenkin kadonneet. Liikkeen perustavat teokset tunnetaan ainoastaan katkelmista, joita liikettä vastustaneet hindulaiset ja buddhalaiset ajattelijat liittivät teoksiinsa. Carvaka vaikuttaa kuolleen filosofiana joskus vuoden 1400 jälkeen.

Liikkeen vastustajien mielestä sen kannattajat vastustivat kaikkea, mikä oli hyvää vedalaisessa perinteessä. Säilyneiden tekstien perusteella voidaan päätellä, että liikkeen kannattajat kuitenkin pitivät korkeimmassa arvossa totuutta, opillisen järjestelmän eheyttä ja johdonmukaisuutta sekä ajattelunvapautta.

Carvakan mukaan elämän keskeinen päämäärä oli mielihyvän ja materian tavoitteleminen. Carvaka ei noudattanut Vedan kirjoituksia vaan sanoi niiden olevan virheellisiä. Carvakojen mukaan atmania ei ole olemassa, vaan tietoisuus on ihmisen fyysisissä osissa ilmenevä ominaisuus. Tällöin myös hindulaiseen oppiin kuuluvaa jälleensyntymistä ei pystytä todistamaan ja sekin on virheellistä. Carvakat eivät myöskään tunnustaneet karman käsitettä, vaan sanoivat että teko loppuu kun se on tehty. 

Carvakan mukaan paras hallitsija valtiolle oli machiavellismin mukainen kuningas, häikäilemätön ja omia etujaan ajava hallitsija.

Lähteet 
 

Ateismi
Materialismi
Intialaisen filosofian koulukunnat
Falköpingin taistelu

Falköpingin taistelu (myös Åslen taistelu) oli helmikuussa vuonna 1389 Falköpingin ulkopuolella Ruotsissa käyty taistelu, jossa Tanskan kuningattaren Margareetan kannattajat löivät Ruotsin kuninkaan Albrekt Mecklenburgilaisen joukot. Falköpingin taistelu ratkaisi käytännössä sen, että Albrekt joutui luopumaan Ruotsin kruunusta (1395).

Historia

Keskiajan lopulla oli Ruotsissa Mecklenburgin suvun ja ylimystön välillä paljon epäsopua. Ylimystö tajusi, että ainoa keino päästä eroon Albrekt Mecklenburgilaisesta ja hänen tukijoistaan oli pyytää ulkopuolista apua. He pyysivät apua kuningatar Margaret I:ltä, joka hallitsi Norjaa ja Tanskaa. Margaret lupasi auttaa, ja pian hänet julistettiinkin myös Ruotsin hallitsijaksi.

Kun Albrekt kuuli Margaretin liitosta ruotsalaisylimystön kanssa, hän matkusti synnyinmaahansa Saksaan pyytääkseen apujoukkoja. Samaan aikaan hän ivasi Margaretia "Kuningas housuttomaksi". Albrekt lähetti myös Margaretille tervehdyksen, että hänen tulisi pysyä kotonaan neulomassa.

Vuonna 1389 Margaretin armeija, joka koostui pääasiassa ritareista eri puolilta Skandinaviaa, kohtasi Albrektin armeijan Falköpingin kaupungissa Ruotsissa. Margaretin armeija voitti saksalaiset ja otti Albrektin kiinni laittaen tämän kuudeksi vuodeksi vankilaan. Margaretista tuli Ruotsin hallitsija.

Seuraukset
Margaretin aikana Ruotsissa oli keskiajan pisin rauhan jakso.

Lähteet
Historian Suursanakirja (1998) 
http://web.archive.org/web/20051120100026/http://www.utb.boras.se/uk/se/projekt/history/articles/kalmar/kalmar3.htm

1389
Ruotsin keskiaika
Tanskan keskiaika
Ruotsin taistelut
Falköpingin kunta
Recklinghausen

Recklinghausen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin metropolialueella. Kaupungissa on arviolta 114 330 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 66,43 neliökilometriä.

Recklinghausen sai kaupunginoikeudet vuonna 1236. Se kuitenkin mainittiin ensimmäisen kerran teksteissä jo vuonna 1017. Vuonna 1869 kaupungissa alkoi hiilenkaivu, jonka seurauksena kaupungin väkiluku alkoi nopeasti kasvaa. Hiiliteollisuus oli osa kaupunkia 137 vuoden ajan; viimeinen kaivos suljettiin vuonna 2001.

Recklinghausen tunnetaan muun muassa vuonna 1956 perustetusta ikonimuseostaan, joka on lajissaan suurin ortodoksisten valtioiden ulkopuolella. Se sisältää yli 1 000 kappaleen edestä ortodoksista esineistöä Venäjältä, Kreikasta, Balkanin maista, kuten myös koptilaista taidetta Egyptistä.

Ystävyyskaupungit 
 Preston, Iso-Britannia, vuodesta 1956
 Douai, Ranska, vuodesta 1965
 Dordrecht, Alankomaat, vuodesta 1974
 Akko, Israel, vuodesta 1978
 Schmalkalden, Saksa, vuodesta 1989
 Bytom, Puola, vuodesta 2000

Lähteet

Aiheesta muualla 

Recklinghausenin piirikunta
Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
Sonda–Mustvee-rata

Sonda–Mustvee-rata () oli vuosina 1926–1972 käytössä ollut Viron rataverkon rautatie. Se alkoi Tallinna–Narva-radalta Sondan asemalta ja kulki etelään Mustveehen Peipsijärven rannalle. Radan pituus oli 63 kilometriä.

Rakentaminen
Sondan ja Jõeperen välille rakennettiin puukuljetuksia varten kapearaiteinen rautatie jo vuonna 1916, mutta se purettiin lokakuussa 1922. Seuraavan vuoden kesäkuussa rata rakennettiin kuitenkin uudelleen, ja tällä kertaa se ulotettiin Mustveehen asti. Rata avattiin liikenteelle 1. elokuuta 1926. Radalla oli useita haararatoja metsäteollisuuden kuljetuksia varten.

Sulkeminen
Rautatie suljettiin kahdessa osassa. Mustveen ja Avinurmen välinen osuus suljettiin kesällä 1968 ja loppuosa Avinurmesta Sondaan 1. toukokuuta 1972.

Viron rautatiet
Itä-Virumaa
Länsi-Virumaa
Jõgevamaa
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto

Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto () on Vietnamin Quảng Bìnhin maakunnassa sijaitseva suuri kansallispuisto. Vuonna 2003 puistosta tehtiin Unescon maailmanperintökohde, ja se on siitä asti kuulunut maailmanperintöluetteloon. Puisto on uusin ja järjestykseltään viides maailmanperintökohde Vietnamissa.

Kansallispuisto sijaitsee noin 500 kilometriä Vietnamin pääkaupungista Hanoista etelään. Lännessä kansallispuisto rajautuu Laosille kuuluvaan Hin Namnon luonnonsuojelualueeseen. Kansallispuisto sijaitsee kalkkikivialueella. Pinta-alaa puistolla on 857,54 km² ja puskurivyöhykkeellä puolestaan 1 954 km². Kansallispuisto luotiin suojelemaan yhtä maailman suurimmista karstialueista. Alueella sijaitsee 300 luolaa sekä kalkkikivialueen metsiä.

Kansallispuisto on saanut nimensä Phong Nhan luolasta ja Kẻ Bàngin metsästä. Brittiläinen tutkimusryhmä löysi puistosta huhtikuussa 2009 maailman suurimman luolan, Sơn Đoòngin. Pituutta luolalla on yli viisi kilometriä, korkeutta 200 metriä ja leveyttä 150 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto Unescon sivuilla 
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto Vietnamtourism.comin sivuilla  
Phong Nha-Kẻ Bàng

Quang Binh
Unescon maailmanperintökohteet Vietnamissa
Vietnamin luonnonsuojelualueet
Nymphetamine

Nymphetamine on Cradle of Filthin kuudes täyspitkäksi luokiteltava studioalbumi. Se äänitettiin 2004 ja julkaistiin saman vuoden 28. syyskuuta. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, jolla oli mukana kitaristi James McIlroy. 

Nymphetaminen kappale "Nymphetamine (Overdose)" oli vuonna 2005 ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi parhaana esityksenä heavy metal -kategoriassa. "Gilded Cunt" nousi heti Metal Top Tenin kärkeen. "Coffin Fodder" mainitaan The IT Crowd -sarjassa. 

Nymphetaminella ovat mukana Liv Kristine ja Doug Bradley. Levyn tuottaja oli Rob Caggiano ja levy-yhtiö Roadrunner Records.

Albumista julkaistiin vuonna 2005 kaksois-cd, jonka bonus-levyllä on kaksi uutta kappaletta, nimikappaleesta uusi versio ja kolme cover-kappaletta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Dani Filth – laulu
 Paul Allender – kitara
 James Mcilroy – kitara
 Martin Powell – koskettimet
 Dave Pybus – basso
 Adrian Erlandsson – rummut

Vierailijat 
 Sarah Jezebel Deva – laulu

Erikoispainoksen bonuskappaleet 
Devil Woman (Cliff Richard cover)
Soft White Throat
Bestial Lust (Bitch) (Bathory cover)
Prey
Nymphetamine (Jezebel Deva Fix)
Mr. Crowley (Ozzy Osbourne cover)

King Diamond esiintyy kappaleella "Devil Woman" taustalaulajana.

Audionäytteitä saatavilla 
Cradle of Filthin virallinen kotisivu

Lähteet 

Cradle of Filthin albumit 
Vuoden 2004 albumit
The Book of Taliesyn

The Book of Taliesyn on Deep Purplen toinen studioalbumi. Se äänitettiin elokuussa 1968 ja julkaistiin saman vuoden lokakuussa Yhdysvalloissa, mutta vasta heinäkuussa 1969 Britanniassa. Levyn julkaisi Yhdysvalloissa Tetragrammaton Records ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa EMI:n Harvest Records.

Tyyliltään albumi on progressiivinen ja kosketinsoittaja Jon Lordin kiinnostus klassiseen musiikkiin on esillä. Ainakin pari kappaletta ("Exposition" ja "Anthem") sisältää lyhyitä pätkiä Johann Sebastian Bachin ja Ludwig van Beethovenin teoksista. 

Lainakappaleet "Kentucky Woman" ja "River Deep, Mountain High" julkaistiin singlenä. Instrumentaali "Wring That Neck" puolestaan on yhä suosittu kappale yhtyeen settilistoilla konserteissa.

Vuonna 2000 The Book of Taliesyn julkaistiin uudelleen remasteroituna cd-versiona, joka sisältää viisi bonuskappaletta.

Kappaleet 
A-puoli
 
 
  
 a) Exposition (säv. Blackmore/Simper/Lord/Paice)  b) We Can Work It Out  – 07:07 (John Lennon/Paul McCartney)
B-puoli
 
 
 

Vuonna 2000 julkaistun remasteroidun CD-version bonuskappaleet:

Kokoonpano 
 Rod Evans – laulu
 Ritchie Blackmore – kitara
 Jon Lord – urut, kosketinsoittimet, laulu
 Nick Simper – bassokitara, laulu
 Ian Paice – rummut

Arvostelut
Allmusic () linkki

Lähteet 

Book of Taliesyn
Book of Taliesyn
Taddeus Petroskoilainen

Pyhä Taddeus Petroskoilainen (; k. 21. elokuuta 1726) eli 1700-luvulla nykyisen Petroskoin lähellä. Saadakseen sanomansa paremmin perille hän tekeytyi ajoittain myös niin sanotuksi Kristuksen tähden houkaksi. Ortodoksinen kirkko muistelee häntä vuosittain kuolinpäivänä 21. elokuuta (3. syyskuuta).

Aiheesta muualla 
 Pyhä Taddeus Petroskoilainen / Ortodoksi.net
 ЖИТИЕ БЛАЖЕННОГО ФАДДЕЯ ПЕТРОЗАВОДСКОГО  Информационный портал Петрозаводской и Карельской епархии.

Karjalan valistajat
Internet Channel

Internet Channel on Nintendon ja Opera Softwaren Wiille kehittämä versio www-selain Operasta. Selaimen ilmainen betaversio (mainostetaan "kokeiluversiona") julkaistiin 22. joulukuuta 2006; selaimen lopullinen versio tuli saataville 12. huhtikuuta 2007, ja oli ladattavissa ilmaiseksi aina kesäkuun loppuun 2007 asti. Tämän jälkeen se on maksanut 500 Wii Points -valuutan yksikköä. Käyttäjät, jotka lataavat selaimen ennen 30. kesäkuuta 2007 ei tarvitse tulevaisuudessakaan maksaa selaimen käytöstä. Nykyään sen voi ladata ilmaiseksi Wii Shop Channelista.

Ominaisuudet

Selaimen kokeiluversio julkaistiin 22. joulukuuta 2006. Muiden kanavien tapaan Internet Channel käyttää mitä tahansa yhteyttä mikä on määritetty Wiin asetuksissa, ja käyttää hyväksi käyttäjän Internet-yhteyden nopeutta suoraan. Wii toimii kuten PC, eikä ole olemassa kolmannen osapuolen verkkoa, jonka kautta kaikki liikenne ohjattaisiin. Wii ottaa yhteyden reitittimestä/modeemista. 

Selaimen ohjelmisto tallennetaan Wiin sisäiselle 512 megatavun flash-muistille tai vaihtoehtoisesti SD-muistikortille; väliaikaistiedostot (maksimissaan 5MB kokeiluversiossa) voi kuitenkin tallentaa ainoastaan Wiin sisäiselle muistille. Sovellus käynnistyy muutamassa sekunnissa, kunhan Wiin on ensin yhdistänyt Internetiin langattomasti (802.11g) tai Ethernet-kaapelilla.

Selain pystyy näyttämään lähes jokaisen verkkosivun. Useimmille Internetin käyttäjille Wii tarjoaa kaikki toiminnot joita tarvitaan yleisimpien verkkoaktiviteettien suorittamiseen. Wiillä voi käyttää ongelmitta muun muassa MySpace-, eBay-, PayPal-, YouTube- ja Google-sivustojen perusominaisuuksia. Se myös tukee kaikkia Opera 9:ssä nähtyjä verkkostandardeja, kuten JavaScriptiä. Selain voi myös käyttää hyödykseen Ajaxia, RSS:ää, ja Adobe Flash 7:ää. Opera Software on korostanut, että selaimen toiminnallisuus antaa kolmannelle osapuolelle mahdollisuuden kehittää sovelluksia erityisesti Wiin selainta varten. Selain tukee Widgettejä, itsenäisiä verkkoperäisiä sovelluksia, jotka käyttävät Operaa sovellusalustana. 

Opera Softwaren suunnitelmissa on tehdä selaimesta sopiva olohuoneen ympäristöön. Tietokoneselaimista poiketen tekstin fontista tehdään suurempi ja käyttöliittymästä yksinkertaistetumpi käytön helpottamiseksi. Tällä hetkellä käyttäjä voi zoomata sivuja.

Koska selain tukee Flashia (Adobe Flash 7), sillä voi pelata joitakin Flash-pelejä Wii Remotea hyväksi käyttäen. Useita verkkosivuja, kuten WiiCade.com,WiiArcade.com, Wii're Gamers - Arcade, NextGenBooks.com ja MiiBoard.com, on luotu kokoamaan yhteen Wii-ystävällisiä verkkopelejä. Joillakin sivustoilla voi myös pelata hiirelle tarkoitettuja pelejä, joissa vaaditaan osoitinta pelaamiseen. Lisäksi on jo olemassa Flash 7 pelejä joiden näppäinkartoitus on tehty Wii Remotea varten. Wii Remotessa on osoitustoiminto, ja siten se toimii myös kuten hiiren osoitin.

Katso myös
Nintendo DS Browser, Opera Softwaren kehittämä www-selain Nintendo DS:lle.

Lähteet

Aiheesta muualla
Opera for Nintendo , Opera Softwaren infosivu. 
Wii Opera Beta Hands On Video , Gamebrinkin esittelyvideo selaimesta. 
Wii Favs , sivustoja erityisesti Wiitä varten. 

Wii-kanavat
Selaimet
Hoikkatyviset

Hoikkatyviset eli kapeatyviset (Apocrita) on pistiäisten alalahko. Alalahkon nimi tulee takaruumiin etuosan kapeasta ”vyötäröstä”, joka on tunnusomainen suurimmalle osalle siihen kuuluvista hyönteisistä. Hoikkatyvisten pää on vahvasti kitinisoitunut ja erittäin kova. Toukat ovat jalattomia. Suomesta tunnetaan 6746 lajia. 
Hoikkatyviset on perinteisesti jaettu kahteen luokkaan, joilla ei kuitenkaan ole varsinaista taksonomista merkitystä: myrkkypistiäisiin (Aculeata) ja loispistiäisiin (Parasitica). Ensin mainittuun kuuluvilla pistiäisillä takaruumiin kärjessä sijaitseva munanasetin on erikoistunut aseeksi, jolla ne kykenevät ruiskuttamaan myrkkyä saaliiseensa tai viholliseensa. Jälkimmäinen ryhmä on huomattavasti laajempi ja kattaa hieman sekalaisen joukon pistiäisiä, jotka sijoittavat munansa toisiin eläimiin, useimmiten toisten hyönteisten toukkiin.

Tunnetuimpia alalahkon yläheimoja ovat myrkkypistiäisiin lukeutuvat Vespoidea, johon kuluvat muun muassa ampiaiset ja muurahaiset ja Apoidea, johon kuuluvat mehiläiset ja kimalaiset.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Hoikkatyviset (Apocrita)
Funet: Hoikkatyviset (Apocrita)
ITIS: Apocrita