joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Real Illusions: Reflections


Real Illusions: Reflections on kitaristi Steve Vain soololevy. Levy julkaistiin 22. helmikuuta 2005. Levyllä on Steve Vain lisäksi mm. basisti Billy Sheehan, Kitaristi Dave Weiner, kitaristi/kosketinsoittaja Tony MacAlpine ja rumpalit Gregg Bissonette, Jeremy Colson .

Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 147.

Kappaleet

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Steve Vain albumit
Vuoden 2005 albumit
Valkoiset kotkat

Valkoiset kotkat (, Beli orlovi) oli Kroatian ja Bosnian sodissa 1991–1995 toiminut serbien puolisotilaallinen joukko, četnikkiryhmä, joka tuki Vojislav Šešeljiä, äärikansallismielistä serbien oppositiojohtajaa.

Järjestö syyllistyi moniin etnisiin puhdistuksiin, joissa ihmisiä karkotettiin, kidutettiin, tapettiin ja ryöstettiin vain sen takia, että he eivät olleet serbejä. Järjestön nimi tulee toisen maailmansodan aikaisesta ryhmästä, joka
taisteli Titon partisaaniliikettä vastaan. Jugoslavian hajoamissodissa taistelleet "Valkoiset kotkat" perustivat 1991–1992 Dragoslav Bokan ja Mirko Jović. Valkoiset kotkat harjoittivat julmuuksiaan muun muassa Fočassa ja Gackossa. Jugoslavian sotarikoksia tutkinut kansainvälinen tuomioistuin ICTY on etsintäkuuluttanut Mitar Vasiljevićin ja Milan Lukicin.

Aiheesta muualla
 "White Eagles - Serbian Radical Party (SRS)" Federation of American Scientists, 1998
 (22 November 1993) Vreme News Digest Agency No 113

Bosnian sota
Puolisotilaalliset järjestöt
Puukari

Puukari on kylä Nurmeksen Valtimolla Pohjois-Karjalassa, valtatie 6:n ja Joensuun-Kontiomäen radan varrella noin 10 km Valtimon kirkonkylältä pohjoiseen. Puukarin asukasluku on noin 400, kun tähän Nurmeksen osa-alueeseen lasketaan myös naapurialueet mukaan. Puukarin keskus sijaitsee Valtimonjoen vesistöalueella viljellyllä joenvarsialueella Puukarinjärven pohjoispäässä, jossa Maaselältä laskevat Kokkojoki-Hallajoki ja Rasimäestä tuleva Rumonjoki yhtyvät. Joet ovat koskisia ja muodostavat useita kauniita suvantoja. Jokireitin varsia seurailee entinen päätie Puukarintie. Myös Joensuu–Kontiomäki-rata kulkee kylän halki. Radalla on Puukarin asema. Henkilöliikenne osuudella Nurmes–Kontiomäki lakkautettiin vuonna 1993. 

Laajemmin Puukariin katsotaan kuuluvan myös Nuolijärven, Omenamäen ja Verkkojoen kylät.

Etymologia
Nimi Puukari juontuu tapauksesta, kun nykyisin nähtävyytenä tunnetusta Padankielestä eli  ”kalliokoskesta” irtosi maapala, jossa oli myös puita. Tämä maapala pysähtyi alajuoksun Puankielen niityille tammeten Kokkojokea. Siitä syntyi nimi Puukari, joka otettiin myös rautatieaseman nimeksi ja samalla unohdettiin kylän vanha nimi Elomäki. Puukari on ollut aikaisemmin talon nimenä. Puukari on myös sukunimi ja väestörekisterikeskuksen mukaan nykyisenä nimenä alle sadalla ihmisellä.

Historiaa
Puukarin Kalliokosken rantapenkasta on löydetty harvinaisen pitkä, 122 cm:n pituinen miekka, joka on ajoitettu rautakauden aikaan, 1200-luvulle.
Ennen kulki vanha Kajaanintie (nyk. Puukarintie) jokireitin itärantaa seuraten pohjoiseen. Vanhan maantien korvasi myöhemmin lännempää kulkeva, päällystetty Kajaanintie, nykyinen valtatie 6. Ennen alue tunnettiin Elomäen nimellä. Nykyään alueen nimenä käytetään enemmän Puukaria. Sodan jälkeen alueelle, Rumon- ja Kokkojoen varsille tuli paljon siirtokarjalaisia. Nykyään alueella on paljon autioituneita tiloja. Parhaimmillaan 1950-luvulla kylällä toimi 3 kauppaa ja koulussa oli yli 100 oppilasta. Sittemmin kaupat, postitoimipaikka ja koulu on lakkautettu.

Kokoontumispaikkoja, palveluja 

Kylällä toimii edelleen Puukarin maamiesseuran talo, jossa järjestetään erilaista ohjelmaa. Kylällä on myös mm. uimaranta Kajaanintien varrella Lipaslammen rannalla sekä Puukarin vanhusten palvelutalo. Matkailua palvelee mm. majoitusta ja ruokaa  tarjoavat yritykset Välijoen Lomat ja Puukarin Pysäkki.

Nähtävyydet 
Puukarin Pysäkin viereisellä Paalajanvaaralla on näköalapaikka ja vaaran rinteillä 5 km pitkä valaistu pururata/hiihtolatu. Puukarissa sijaitsee myös  Kalliokosken koskinähtävyys Kokkojoessa, jonne on valtatieltä noin 1 km.

Yrityksiä 

 Majatalo Puukarin Pysäkki
 Välijoen Lomat
 Marjapaikka Oy

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Valtimon kylät: Puukari

Valtimon kylät
Sevlievo

Sevlievo () on kaupunki Bulgarian keskiosissa Gabrovon alueella. Kaupungissa on noin 36 000 asukasta. Varhaisimmat merkit asutuksesta kaupungin alueella ovat neoliittiselta kaudelta peräisin olevat haudat.

Lähteet

Bulgarian kaupungit
Psykohauva

Psykohauva on Syksy-yhtyeen toinen EP-muodossa julkaistu äänite. Levyllä olevan Metsurin kyynel -kappaleen video on valittu Tampereen kansainvälisten elokuvajuhlien kotimaiseen kilpailusarjaan 2007. Vuonna 2006 ilmestyneestä kappaleesta levyllä on uusintajulkaisu.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Heikki Lätti – laulu, kitarat
 Jari Pekkonen – basso
 Jere Venäläinen – kosketinsoittimet
 Tero Tolvanen – rummut

Aiheesta muualla 
 Syksyn kotisivu
 
 Levy-yhtiön kotisivu

Vuoden 2007 EP:t
Suomalaiset rockalbumit
Heli Koppelo

Heli Koppelo on suomalainen työnohjaaja, kouluttaja ja kirjoittaja.

Aikaisemmin Koppelo on työskennellyt Ilta-Sanomien reportterina ja terveystoimittajana, Cosmopolitan-lehden toimituspäällikkönä, Inez-lehden päätoimittajana  sekä päätoimittajana ja johtoryhmän jäsenenä Sanoma Kids Mediassa.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Elävät henkilöt
Megaherz

Megaherz on saksalainen industrial metal -yhtye. Se perustettiin Münchenissä vuonna 1993. 
Megaherzin merkitsee megasydäntä ja on samalla sanaleikki sanan muistuttaessa megahertsiä. Yhtye ei ole koskaan maininnut, että nimi tulisi Kraftwerkin samannimisestä kappaleesta.

Megaherzin ensimmäinen albumi oli Wer Bist Du? (1997) jota edelsivät demot Sexodus (1994) ja Herzwerk (1995). Ensimmäisen albumin jälkeen yhtye julkaisi toisen albuminsa Kopfschuss heti seuraavana vuonna 1998. Kolmas albumi Himmelfahrt julkaistiin vuonna 2000. Neljännen albumin Herzwerk II vuoro oli puolestaan (2002) Laulaja Alexx Wesselsky ilmoitti lähtemisestään lokakuussa 2002, ja virallisesti ero astui voimaan 1. tammikuuta 2003. Wesselsky perusti Noel Pixin kanssa Eisbrecherin.

Megaherz ilmoitti vielä vuonna 2003 löytäneensä itselleen uuden laulusolistin, Mathias Elsholzin. Hän oli jo aiemmin esiintynyt yhtyeen kappaleella Falsche Götter albumilla Himmelfahrt (2000). Megaherzin viides albumi oli nimeltään 5 ja se julkaistiin ((2004)). Yhtyeen toiminta keskeytyi 23. syyskuuta 2005, kun Elsholz yllättäen jätti sen. Varsinaista syytä lähdölle ei koskaan julkistettu Megaherzin kotisivuilla, mutta virallisella fanifoorumilla laulaja ilmoitti odottavansa vaimonsa kanssa kaksosia. 

14. huhtikuuta 2007 virallisilla saksankielisillä, sekä neljä päivää myöhemmin myös englannin- ja venäjänkielisillä internetsivustoillaan Megaherz ilmoitti jälleen olevansa toiminnassa.  Uutisen mukaan uusi laulaja oli löytynyt ja uusi albumi oli parhaillaan tekeillä.  Yhtye aloitti myös keikkailun ennen uuden albumin ilmestymistä.

Yhtyeen kuudes studioalbumi, Heuchler, ilmestyi 25. heinäkuuta 2008. Seitsemäs albumi Götterdämmerung julkaistiin (2012) ja kahdeksas ja viimeisin Zombieland vuonna 2014

Jäsenet 
 Alexander "Lex" Wohnhaas (laulu)
 Christian "X-Ti" Bystron (kitara)
 Werner "Wenz" Weninger (basso)
 Roland Vencelj (kitara)
 Jürgen "Bam Bam" Wiehler (rummut)

Diskografia

Studioalbumit 
 Hezwerk (1995)
 Wer Bist Du? (1997)
 Kopfschuss (1998)
 Himmelfahrt (2000)
 Herzwerk II (2002)
 5 (2004)
 Heuchler (2008)
 Götterdämmerung (2012)
 Zombieland (2014)
 Komet (2018)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Viralliset sivut 
 Viralliset sivut 

Saksalaiset industrial-yhtyeet
Saksalaiset industrial metal -yhtyeet
Alternative metal -yhtyeet
Rap metal -yhtyeet
Ballsh

Ballsh on Mallakastërin kunnan keskustaajama Albanian eteläosassa. Vuonna 2005 siellä oli 9 165 asukasta.  Se sijaitsee öljykenttien keskellä, ja kommunistivallan aikana kaupungin ympäristössä oli useita öljylähteitä. Suurin osa niistä on nyttemmin ehtynyt, mutta Ballshissa on edelleen öljynjalostamo.

Ballshissa on varhaiskristillisen kirkon rauniot, ja lähistöllä on myös jäänteitä illyrialaisten Byllis-nimisestä kaupungista. Fieristä lähtevä rautatie päättyy Ballshiin, ja Etelä-Albanian tärkein maantie kulkee Ballshin kautta. 

Ballsh oli oma kuntansa vuoteen 2015, jolloin kuntauudistuksen myötä Ballsh ja sen naapurikunnat muodostivat uuden Mallakastërin kunnan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 www.ballshi.com

Albanian kaupungit
Albanian entiset kunnat
Fier

Fier on kaupunki Albanian lounaisosassa. Se on samannimisen alueen pääkaupunki. Vuonna 2011 Fierin kaupungissa oli 55 845 asukasta. 

Fier on öljykenttien keskellä ja tärkeä öljynjalostuksen ja kemian teollisuuden keskus yhdessä läheisten Patoksen ja Ballshin kanssa. 

Fierin seudun tunnetuin nähtävyys on roomalaisten tärkeä kaupunki Apollonia, joka sijaitsee 12 kilometriä Fieristä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian kaupungit
Albanian kunnat
Bilisht

Bilisht on kaupunki Kaakkois-Albaniassa, Korçën maakunnassa, kymmenisen kilometriä Kreikan vastaiselta rajalta. Kaupungissa on noin 6 800 asukasta.  Siellä toimii kakkosdivisioonan jalkapallojoukkue Bilisht Sporti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian kaupungit
Albanian entiset kunnat
Cygnaeuksen galleria

Cygnaeuksen galleria on Museoviraston alaisuudessa toimiva Suomen kansallismuseoon kuuluva taidemuseo, joka käsittää etupäässä suomalaista 1800-luvun maalaus- ja veistotaidetta.

Cygnaeuksen galleria on avattu 1882, ja se on Suomen vanhin taidemuseo. Se syntyi professori Fredrik Cygnaeuksen testamenttaamasta taidekokoelmasta. Museo sijaitsee Helsingin Kaivopuistossa lahjoitukseen kuuluvassa Fredrik Cygnaeuksen huvilassa, jonka on suunnitellut saksalaissyntyinen arkkitehti Johan Wilhelm Friedrich Mieritz. Huvilan tyyli edustaa romantiikkaa, ja rakennus on harvoja Helsingin keskustassa säilyneitä puurakennuksia.

Lähinnä lahjoituksista muodostuvassa kokoelmassa on yli 450 teosta. Kokoelmassa on teoksia muun muassa Werner Holmbergilta, Hjalmar Munsterhjelmilta, Albert Edelfeltilta, Helene Schjerfbeckilta, Walter Runebergilta ja Johannes Takaselta. Galleriassa on järjestetty erikoisnäyttelyitä ja erilaisia yleisötilaisuuksia.

Museo lopetti vuonna 2014 toimintansa toistaiseksi johtuen Museoviraston määrärahojen vähennyksistä.

Lähteet 
http://www.nba.fi/fi/museot/muita_kohteita/cygnaeuksen_galleria], Museovirasto

Viitteet

Aiheesta muualla 

Helsinki-opas
 Unohdetut taideaarteet - kummitusten vartioimina, Seura, 12.02.1936, nro 7, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Helsingin taidemuseot
Kaivopuisto
Entiset Museoviraston museot
Suomen entiset museot
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Helsingin suojellut rakennukset
Mushroomhead

Mushroomhead on vuonna 1993 muodostettu yhdysvaltalainen musiikkiyhtye, joka ammentaa vaikutteita muun muassa vaihtoehtometallista ja industrial metalista.

Mushroomhead perustettiin Clevelandissa, Ohiossa, ja se on tähän mennessä julkaissut yhdeksän studioalbumia.

Jäsenet 
 Jason Popson "J-Mann" – Laulu
 Rick Thomas "ST1TCH" – Lyömäsoittimet
 Steve Felton "Skinny" – Rummut
 Daniel Fox "L.D./Lil' Dan" – Lyömäsoittimet
 Ryan Farrell "Thing 2" – Basso
Jackie LaPonza – Laulu (A Wonderful Life -levyltä alkaen)
Entiset jäsenet
 Waylon Reavis "waylon"  - Laulu
 Tom Schmitz "Shmotz" - Koskettimet
 Jack Kilcoyne "Pig Benis" - Basso
 Dave Felton "Gravy" - Lyömäsoittimet
 Tommy Church "Thing 1" – Kitara
 Jeffrey Hatrix "Jeffrey Nothing" – Laulu

Diskografia

Studioalbumit 
 Mushroomhead (1995)
 Superbuick (1996)
 M3 (1999)
 XX (2001)
 XIII (2003)
 Savior Sorrow (2006) 
 Beautiful Stories For Ugly Children(2010)
 "Righteous and the Butterfly"(2015)
A Wonderful Life (2020)

Singlet 
 "Simpleton" (1995)
 "Bwomp" (1996)
 "Before I Die" (1999)
 "Solitaire/Unraveling" (2001)
 "Before I Die" (uudelleenjulkaisu, 2001)
 "Along The Way" (2002)
 "Sun Doesn't Rise" (2003)
 "Crazy" (2003)
 "Eternal" (2004)
 "Simple Survival" (2006)
 "12 Hundred" (2006)
"Come on" (2010)
"The Heresy" (2020)
"Seen it all" (2020)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset industrial metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset nu metal -yhtyeet
Stuart Little 3

Stuart Little 3 (Stuart Little 3: Call of the Wild) on vuonna 2006 Yhdysvalloissa ensi-iltansa saanut perhe-elokuva. Elokuva, kuten muutkin Stuart Littlet, perustuu E.B. Whiten kirjaan Stuart Little.
Elokuva dubattiin myös suomeksi. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.

Ääninäyttelijät

Englanninkieliset äänet

Suomenkieliset äänet 

Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat
Elokuvat hiiristä
Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Priscillianus

Pricillianus Ávilainen (kuoli 385) oli hispanialainen teologi, joka poltettiin ensimmäisenä kerettiläisenä. Hän perusti uskonnollisen ryhmän, joka painotti asketismia, jolla päästäisiin lähemmäksi Jumalaa. Priscillianus oli maallikko ja painotti puheissaan, että sekä papeilla että maallikoilla on samanlainen yhteys Pyhään Henkeen.

Priscillianusta syytettiin manikealaisuudesta ja gnostilaisuudesta. Ensimmäiset syytteet kumoutuivat, mutta vuonna 384 järjestetyssä synodissa hänen vastustajansa olivat kasvaneet liian voimakkaiksi. Priscillianus ja kuusi muuta tuotiin vuonna 385 nykyiseen Trieriin, jossa kirkko tuomitsi heidät noituudesta ja moraalittomuudesta. Heidät luovutettiin valtiovallalle teloitettaviksi.

Lähteet 
Kristinusko kristikunnan sisällä: Priscillianus

Harhaopista teloitetut
Rooman valtakunnan teloittamat
Teologit
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 385 kuolleet
Ghost in the Shell 2: Innocence

Ghost in the Shell 2: Innocence () on vuonna 2004 valmistunut japanilainen anime-elokuva. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Mamoru Oshii.

Hahmot
Batou, päähenkilö, miespuolinen kyborgi ja Motoko Kusanagin entinen kollega
Togusa, Batoun työpari ja yksi elokuvan harvoista oikeista ihmisistä.
Daisuke Aramaki, osaston johtaja
Motoko Kusanagi, ensimmäisen elokuvan päähenkilö, naispuolinen kyborgi ja turvallisuusosasto 9:n entinen poliisiupseeri
Ishikawa, turvallisuusosasto 9:n informaatiospesialisti

Mamoru Oshiin ohjaamat elokuvat
Anime-elokuvat
Vuoden 2004 japanilaiset elokuvat
Tieteiselokuvat
Jännityselokuvat
Sarjakuviin pohjautuvat elokuvat
Elokuvat roboteista
Bárbara Franco

Bárbara Franco Solana (s. 4. huhtikuuta 1974, Madrid) on entinen espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa kaksi kertaa, alkaen vuodesta 1992. Hän voitti EM-kultaa 200 metrin selkäuinnissa lyhyen radan EM-kilpailuissa 1996.

Lähteet 

Espanjan olympiakomitea Luettu 17.2.2007 

Franco, Barbara
Franco, Barbara
Franco, Barbara
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1980

Vuonna 1980 järjestettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailut Falunissa Ruotsissa naisten 20 kilometrin maastohiihdossa, joka ei ollut saman vuoden Lake Placidin talviolympialaisten ohjelmassa.

Päivämäärä: 8. maaliskuutaSuomen Marja-Liisa Hämäläinen oli kilpailussa 13., Päivi Renkola 24., Elina Huopana 25. ja Eija Penttilä keskeytti.

Lähteet 
 Talviurheilun tähdet, WSOY 1986, s. 198

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1980 urheilu
Ruotsin urheilutapahtumat
Ruotsin maastohiihto
Falunin kunta
Saksan osavaltiot

Saksa on liittotasavalta, joka koostuu kuudestatoista osavaltiosta. Saksan kielellä osavaltion virallinen nimitys on Land, ’maa’, joskin usein käytetään epävirallista (lakiteknisesti virheellistä) nimitystä Bundesland (’liittomaa’). Kolme maata käyttää nimitystä vapaavaltio (Freistaat): Baijeri (vuodesta 1919), Saksi (vuodesta 1990) ja Thüringen (vuodesta 1994). Lisäksi kaksi kaupungista muodostuvaa osavaltiota eli kaupunkivaltiota (Stadtstaat) viittaa nimessään hansaan: vapaa ja hansakaupunki (Freie und Hansestadt) Hampuri (vuodesta 1806) sekä vapaa hansakaupunki (Freie Hansestadt) Bremen (vuodesta 1806).

Koska Saksa on federalistinen valtio, osavaltioilla on laaja itsemääräämisoikeus. Jokaisella osavaltiolla on oma lainsäädäntö ja perustuslaki ja oma vaaleilla valittu parlamentti, maapäivät (Landtag). Osavaltion hallitusta (Landesregierung) johtaa pääministeri (Ministerpräsident). Liittovaltion tasolla osavaltioita edustaa liittoneuvosto (Bundesrat), jossa osavaltiot ovat edustettuina asukaslukuihinsa suhteutettuina.

Saksan nykyiset osavaltiot perustettiin suurelta osin vasta 1940-luvun jälkipuoliskolla, ja ne vastaavat vain osittain aikaisempia Saksan keisarikunnan ja Weimarin tasavallan aikaisia osavaltioita. Esimerkiksi silloisen Preussin alueet jakautuvat nykyisin moniin osavaltioihin. Saksan nykyiset osavaltiot muodostettiin vuosina 1945–1947 toisen maailmansodan neljän liittoutuneen eli Yhdysvaltojen, Neuvostoliiton, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan yhteisen sotilashallinnon päätösten mukaisesti. Saksan läntisillä miehitysvyöhykkeillä olleet osavaltiot yhdistyivät vuonna 1949 Saksan liittotasavallaksi. Badenin, Württemberg-Badenin ja Württemberg-Hohenzollernin osavaltiot yhdistettiin vuonna 1952 nykyiseksi Baden-Württembergin osavaltioksi. Saarland oli aluksi puoliautonominen ja liittyi vasta vuonna 1957 liittotasavaltaan. Saksan demokraattisen tasavallan alueella olleet viisi osavaltiota korvattiin vuonna 1952 neljällätoista piirillä. Hieman ennen Saksan jälleenyhdistymistä vuonna 1990 Saksan demokraattiseen tasavaltaan muodostettiin uudelleen osavaltiot, jotka sitten yhdistyivät liittotasavaltaan. Tällöin myös Berliinistä muodostettiin yksi liittotasavallan osavaltioista. Sodan jälkeen kaupunki oli ollut virallisesti neljän vallan miehityksessä, mutta käytännössä se oli jakautunut Itä-Berliiniin ja monin tavoin jo epävirallisesti osavaltioksi luokiteltuun Länsi-Berliiniin.

Luettelo Saksan nykyisistä osavaltioista

Väkiluvut 30. kesäkuuta 2022 Saksan tilastokeskuksen mukaan. Pyöristetty lähimpään täyteen tuhanteen, väentiheys laskettu pyöristämättömistä luvuista.

Osavaltiot kartalla

Katso myös 
 Saksan keisarikunnan osavaltiot

Lähteet

Aiheesta muualla

Seulonnan keskeiset artikkelit
Roudasta rospuuttoon

Roudasta rospuuttoon on Viikatteen vuonna 1999 julkaistu EP. Levyllä kuuluu vahvasti Mana Mana- ja Lyijykomppania -yhtyeiden vaikutus. Levyn kappaleesta "Kylymä" on tehty musiikkivideo, jonka ohjasi Joonas Berghäll. Roudasta rospuuttoon EP on julkaistu kokonaisuudessaan myös Kuutamourakat-kokoelmalevyllä vuonna 2003.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Kaarle Viikate.

Kokoonpano 
 Kaarle Viikate – kielisoittimet, laulu
 Simeoni Viikate – lyömäsoittimet
 Jari-Jukka Nippala – äänitys ja miksaus

Viikatteen albumit
Vuoden 1999 albumit
Roy Worters

Roy ”Shrimp” Worters (19. lokakuuta 1900 Toronto, Kanada – 7. marraskuuta 1957) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi 1925–1937 National Hockey Leaguessa seuroinaan Pittsburgh Pirates, Montreal Canadiens ja New York Americans.

160-senttinen Roy Worters oli lyhyin NHL:ssä koskaan esiintynyt pelaaja. Ammattilaisuransa huippuvaiheessa New York Americansissa hänellä oli kuitenkin onni pelata suurikokoisten, suojelevien puolustajien takana. Sellaiset pelaajat kuin Lionel ”Big Train” Conacher, ”Bullet” Joe Simpson ja Mervyn ”Red” Dutton takasivat hänen fyysisen koskemattomuutensa.

Wortersista tuli 1928–1929 ensimmäinen Hart Trophyn voittanut maalivahti hänen johdettuaan Americansin toiselle sijalle Canadian Division -lohkossa. Hän sai parhaan maalivahdin palkinnon 1930–1931, mutta Americansin kenttäpelaajat eivät saaneet tehtyä tarpeeksi maaleja joukkueen viemiseksi playoffsiin.

Kaudella 1936–1937 Americansilla oli viimein toimiva hyökkäys, mutta Worters joutui leikauspöydälle ja lopetti uransa sen jälkeen.

Hän kuoli kurkkusyöpään vuonna 1957.

Saavutuksia 
 Hart Memorial Trophy 1929 (paras pelaaja)
 NHL:n kakkostähdistössä 1932 ja 1934 
 Vezina Trophy 1931 (paras maalivahti) 
 Hockey Hall of Fameen 1969

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Hockey Hall of Fame
Vezina Trophy -voittajat
Hart Memorial Trophy -voittajat
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Teikarsaari

Teikarsaari on aiemmin Suomelle kuulunut saari ja kylä Viipurinlahdella luovutetussa Karjalassa. Teikarsaari kuului entisen Viipurin läänin Säkkijärven kuntaan. Nykyään se on osa Venäjää.

Maantiede

Teikarsaari on kolme kilometriä pitkä ja leveimmillään vajaan kilometrin mittainen. Uuraan satamaan on matkaa noin seitsemän ja Viipuriin noin 24 kilometriä. Vilaniemi Säkkijärven rannikolla on kahden kilometrin päässä. Läntinen osa on kallioinen Selkäranta. Teikarin korkein kohta on Mäkikallio. Metsälampi on nimeltään Maaruona. Siitä laski Kotlahteen Ruonanoja. Pienempiä järviä ovat Selkäruona ja Rasilampi, jonka luona kumpusi lähde. Saarella kasvaa mänty- ja kuusimetsää, ranta-alueilla lehtimetsää ja lepikkoa.

Talvisotaan saakka asutun Teikarsaaren lisäksi kyläkuntaan kuuluivat Mellansaari, Vuolaansaari, Laukkosaari, Luppi ja Kiuskeri. Teikarin kaakkoiskulmassa sijaitsee Niemenpää ja luoteiskulmassa Pitkäniemi. Laivalaituri sijaitsi itärannalla sijaitsevassa Haukilahdessa. Saaren keskikohdalla Äysterniemen ja Listnimen välissä sijaitsee Kotlahti, jonka ranta-alue oli saanut nimen Karjanurmi.

Asukkaat ja elinkeinot

Teikarsaari mainitaan vaihtelevissa kirjoitusasuissa 1500-luvun säilyneissä dokumenteissa. Ennen talvisotaa saaressa oli runsaat 30 taloa ja noin 120 vakituista asukasta. Teikarissa oli koulu, kauppa ja merivartioasema. Saareen pääsi säännöllisen laivaliikenteen mukana. Teikari on suomenkielisen saaristolaisasutuksen historiaa. Talojen pitäjien sukunimiin kuuluivat: Huovila, Teikari, Pukki, Hämäläinen, Hannola, Parkkari, Pöntynen, Sahala, Päkki, Arvilommi, Gummerus, Fokin, Sigg, Uski, Jukka, Risu, Luotsila. 

Saarella oli peltoja noin 40 hehtaaria. Teikarilaiset harjoittivat kalastusta ja karjanhoitoa sekä metsästystä. Samoin merenkulku, sahatavaran lastaus ja Uuraan satama tarjosivat työpaikkoja. Asukkaat majoittivat kesävieraita aikana, jolloin lomalaiset eivät vielä rakentaneet kesämökkejä.

Sota

Teikarsaarella käytiin useita verisiä taisteluja talvi- ja jatkosodan aikana. Talvisodassa venäläiset aloittivat Kannaksen sotatoimiin liittyen 2. maaliskuuta 1940 hyökkäyksen Viipurinlahden ylitse. Ensimmäiset iskut kohdistuivat mm. Teikarsaareen. 

Jatkosodan aikana heinäkuussa 1944 venäläiset olivat ottaneet tavoitteeksensa puhdistaa Viipurinlahden saariston suomalaisten joukoista. Teikarsaari joutui jälleen voimakkaan hyökkäyksen kohteeksi ja suomalaiset joukot joutuivat vetäytymään saarelta 5. heinäkuuta mennessä, osa uiden.

Alikersantti Viljo Ilmari Vyyryläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi osallistuttuaan Teikarsaaren puolustustaisteluun kesällä 1944, jossa hän otti komentoonsa kaksi joukkuetta ja organisoi vastahyökkäyksen sekä oma-aloitteisesti järjesti haavoittuneiden huollon ja evakuoinnin. Myöhemmin hän organisoi uuden puolustuslinjan vihollisen yrittäessä maihinnousua.

Lähteet

Viipurinlahden saaret
Säkkijärvi
Amélie Nothomb

Amélie Nothomb (s. 9. heinäkuuta 1966 Etterbeek) on belgialainen kirjailija.

Nothomb vietti viisi ensimmäistä elinvuottaan Japanissa, jossa hänen isänsä työskenteli Belgian suurlähetystössä diplomaattina. Eri maissa työskentelyn jälkeen isä yleni ja hänestä tuli Belgian suurlähettiläs Bangladeshiin.

Amélie Nothomb opiskeli romaanista filologiaa Brysselin vapaassa yliopistossa (Université libre de Bruxelles). Valmistuttuaan hän palasi lapsuutensa maisemiin Tokioon ja työskenteli siellä suuryrityksessä. Tästä omaelämäkerrallisesta kokemuksesta kertoo hänen tunnetuin romaaninsa Stupeur et tremblements (1999), (suom. Nöyrin palvelijanne, 2001). Hänen menestyneimmät teoksensa ovat juuri hänen kuusi omaelämäkerrallista teostaan.

Nöyrin palvelijanne kertoo akateemisesti koulutetusta Améliesta, joka on saanut työpaikan tunnetusta yrityksestä Japanissa. Vaikka hän puhuukin japania, seuraa väärinkäsitys toistaan. Vaikka hän omasta mielestään selviytyykin kaikista annetuista työtehtävistä moitteettomasti, on tuloksena aina nöyryytys.

Nothomb palkittiin romaanistaan Ranskan akatemian kirjallisuuspalkinnolla vuonna 1999. Sen on suomentanut Annikki Suni ja siitä on tehty myös elokuva.

Romaanien lisäksi Nothomb on kirjoittanut teatterille sekä tehnyt laulujen sanoituksia.

Tuotantoa 
 Hygiène de l’assassin, 1992 
 Le Sabotage amoureux, 1993 
 Légende un peu chinoise, 1993 
 Les Combustibles, 1994 
 Les Catilinaires, 1995 (suom. Vaitelias naapuri, 1997)
 Péplum, 1996 
 Attentat, 1997 
 Mercure, 1998 
 Stupeur et tremblements, 1999 (suom. Nöyrin palvelijanne, 2001) 
 Le Mystère par excellence, 1999 
 Métaphysique des tubes, 2000 
 Brillant comme une casserole, 2000 
 Cosmétique de l’ennemi, 2001 
 Aspirine, 2001 
 Sans nom, 2001 
 Robert des noms propres,2002 
 Antéchrista, 2003 (suom. Antikrista, 2006)
 L’Entrée du Christ à Bruxelles, 2004 
 La Biographie de la faim, 2004 (sovitettu myös näytelmäksi)
 Acide sulfurique, 2005 
 Journal d’Hirondelle, 2006
 Ni d'Ève ni d'Adam, 2007 (suom. Samuraisyleily, 2009)
 Le Fait du Prince, 2008
 Le Voyage d'Hiver, 2009
 Une forme de vie, 2010
 Tuer le père, 2011
 Barbe-Bleue, 2012
 La Nostalgie heureuse, Albin Michel, 2013
 Pétronille, Albin Michel, 2014
 Le Crime du comte Neville, Albin Michel, 2015
 Riquet à la houppe, Albin Michel, 2016 
 Frappe-toi le cœur, Albin Michel, 2017
 Les Prénoms épicènes, Albin Michel, 2018

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nothomb culture forum
 
 Antekrista
 Nöyrin palvelijanne

Belgialaiset kirjailijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Butthole Surfers

Butthole Surfers on yhdysvaltalainen punk-yhtye, joka perustettiin Texasin San Antoniossa vuonna 1981. Yhtyeen tuotannossa on kuultavissa vaikutteita myös psykedeelisestä rockmusiikista ja muista tyylisuunnista.

Ensiesiintymisensä Butthole Surfers teki sanantoniolaisessa taidegalleriassa vuonna 1981. Ensimmäinen täysimittainen studioalbumi, Psychic... Powerless... Another Man’s Sac, julkaistiin joulukuussa 1984.

Yhtye on historiansa aikana käynyt läpi useita miehistönvaihdoksia, mutta on yhä toiminnassa.

Kokoonpano

Nykyiset jäsenet 
 Gibby Haynes – laulu, kitara, saksofoni
 Paul Leary – kitara, laulu
 King Coffey – rummut
 Nathan Calhoun – basso

Entiset jäsenet 
 Jeff Pinkus – basso
 Teresa Nervosa – rummut
 Trevor Malcolm – basso
 Terence Smart – basso
 Bill Jolly – basso
 Quinn Matthews – basso
 Scott Matthews – rummut
 Andrew Mullins – basso
 Scott Stevens – basso

Diskografia

Albumit 
 Psychic... Powerless... Another Man’s Sac (1984)
 Rembrandt Pussyhorse (1986)
 Locust Abortion Technician (1987)
 Hairway to Steven (1988)
 pioughd (1991)
 Independent Worm Saloon (1993)
 Electriclarryland (1996)
 After the Astronaut (1998)
 Weird Revolution (2001)

EP:t 
 Butthole Surfers (1983)
 Cream Corn from the Socket of Davis (1985)
 Widowermaker (1989)
 The Hurdy Gurdy Man (1990)

Livelevyt 
 Live PCPPEP (1984)
 Double Live (1989)

Kokoelmat 
 The Hole Truth... and Nothing Butt (1995)
 Humpty Dumpty LSD (2002)
 Butthole Surfers/Live PCPPEP (2003)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset punkyhtyeet
Ålandstrafiken

Ålandstrafiken on ahvenanmaalainen yhteysalus- ja linja-autoliikennettä harjoittava Ahvenanmaan maakuntahallituksen alainen yhtiö.

Useimmat Ålandstrafikenin lautat on nimetty jonkin merilinnun mukaan. Tämä oli alun perin kirjailija Anni Blomqvistin idea.

Saaristolautat

Öljyntorjunta-alus 
M/S Svärtan

Entisiä aluksia 
M/S Kumlinge (1975–1985)
M/S Lotta II (1998–2009)
M/S Vårdö (1962–1995)

Reitistö 
Alukset liikennöivät neljällä päälinjalla:
Pohjoinen linja (Hummelvik–Enklinge–Kumlinge–Lappo–Torsholma, Asterholma–Lappo–Torsholma, Åva–Jurmo, Åva–Vuosnainen)
Poikittainen linja (Långnäs–Bergö–Överö–Sottunga–Snäckö) Bergöhön liikennöidään vain tilauksesta. Ennen linja jatkui Snäcköstä Hummelvikiin.
Eteläinen linja (Långnäs–Överö–Sottunga–Husö/Kyrkogårdsö–Kökar–Galtby) Husöhön ja Kyrkogårdsöhön liikennöidään vuorovuoroin.
Föglön linja (Svinö–Degerby)

Saaristopaikat 
Useimmilla lauttalinjoilla on varattu vakituisesti Ahvenanmaan saaristossa asuville muutama autopaikka, jotka ovat saatavilla aikaisitaan 72 tuntia ennen lähtöä.
Saaristopaikkoja on tarjolla seuraavasti:

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ålandstrafikenin kotisivut

Ahvenanmaalaiset yritykset
Suomalaiset laivayhtiöt
Luettelo Stanley Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista

Tämä on luettelo Stanley Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista. Ensimmäinen luettelo koostuu varsinaisista Stanley Cupin voittajista ja toinen luettelo pelaajista, jotka ovat olleet mukana Stanley Cupin voittaneessa joukkueessa, mutta joiden nimiä ei vähäisen ottelumäärän vuoksi ole kaiverrettu pokaaliin. Luetteloissa mainittuina ovat pelaajan nimen lisäksi voittojen määrä sekä joukkue ja vuosi.

Saadakseen nimensä palkintopokaaliin on pelaajan pelattava kauden aikana vähintään 41 runkosarjaottelua tai yksi ottelu Stanley Cup -finaaleissa.

Stanley Cupin voittaneet

Stanley Cupin voittaneisiin joukkueisiin kuuluneet

Stanley Cup -finaalit hävinneissä joukkueissa pelanneet

Muut suomalaiset Stanley Cup -voittajat
Joukkue saa kaiverruttaa pokaaliin enintään 52 nimeä (pelaajien lisäksi  mm. johtohenkilöstöä, valmentajat, kykyjenetsijöitä)   Suomalaisista nimensä pokaaliin on saanut Matti Väisänen kolmesti (1985, 1987 ja 1990), sekä Joni Lehto (2001) ja Kari Kettunen (2004) kerran.

Seuraavana lista kaikista Stanley Cup -voittajajoukkueisiin kuuluneista suomalaisista.

Katso myös
 Luettelo Stanley Cupin voittaneista pelaajista
 Luettelo Gagarin Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista

Lähteet 

Stanley Cupin voittaneista suomalaisista
Suomalaiset Stanley Cupin voittajat
June Carter Cash

Valerie June Carter Cash (23. kesäkuuta 1929 Marces Spring, Virginia – 15. toukokuuta 2003, Nashville, Tennessee) oli laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, komedienne ja Carter Familyn jäsen. Hän soitti kitaraa, banjoa ja autoharppua. Hän oli countrylaulaja Johnny Cashin vaimo.

Nuoruus 

June Carter syntyi Maces Springessä, Virginiassa. Hänen isänsä oli Ezra Carter. June esiintyi jo nuorena Carter Familyn kanssa, joka aloitti 1939. June esiintyi yhdessä äitinsä Maybelle Addington Carterin (1909–1978) sekä siskojensa Helen Myrl Carter Jonesin (1927–1998) ja Ina Anita Carterin (1933–1999) kanssa. Yhtye esiintyikin nimellä ”Mother Maybelle and the Carter Sisters” (äiti Maybelle ja Carterin siskot). Doc ja Carl liittyivät yhtyeeseen uudelleen vuoden 1945 lopussa. Yhtyeen nimeksi muuttui ”The Carters and Doc and Carl”. He esiintyivät Virginiassa, Delawaressa, Marylandissa sekä Pennsylvaniassa autolla ajaen. June on myöhemmin sanonut että joutui tekemään kovemmin töitä kuin siskonsa, mutta hänellä oli erityistaito, komedia. 

Joka lauantai-iltainen countrymusiikki radio-ohjelma Grand Ole Opry halusi Carterit osaksi ohjelmaansa, ja ongelmien jälkeen näin kävikin. Siellä June myös tapasi Johnny Cashin.

Uran huipentumat 

June Carter Cash tunnettiin parhaiten laulamisesta ja laulujen kirjoituksesta. Hän oli myös näyttelijä. Hänen näyttelemisroolejaan oli muiden muassa Mrs. ”Momma” Dewey Robert Duvallin elokuvassa Apostoli (1997). Muita rooleja olivat Sister Ruth, Johnny Cashin näyttelemän Kid Colen vaimo sarjassa Dr. Quinn, Medicine Woman (1993–1997). 

June valloitti molemmat laulu-urat, soolo- ja duettolaulun – ensin perheensä kanssa ja myöhemmin miehensä kanssa. Sooloartistina hän tuli menestyksekkääksi laulamalla countrymusiikkia 50-luvulla. Hän voitti Grammy-palkinnon vuonna 1999 sooloalbumistansa Press On.  Hänen myöhempi levynsä Wildwood Flower voitti kaksi Grammyä vuonna 2003.

Avioliitot ja lapset 

June oli naimisissa kolme kertaa, ensimmäinen oli laulaja Carl Smithin kanssa 9. kesäkuuta 1952 lähtien vuoteen 1956. He saivat tyttären Rebecca Carlene Smithin, joka tunnetaan paremmin nimellä Carlene Carter. 11. marraskuuta vuonna 1957 hän nai poliisipäällikön Edwin ”Rip” Nixin ja sai toisen tyttären Rozannan (Rosie Nix Adams). He erosivat 1966. Molemmista tyttäristä tuli laulajia. Rosie Nix Adams kuoli bussissa vuonna 2003 mahdolliseen häkämyrkytykseen. 

Vuonna 1968 June avioitui Johnny Cashin kanssa, 12 vuotta sen jälkeen kun he tapasivat ensimmäisen kerran Grand Ole Opryssä. Johnny kosi Junea live-esiintymisessä Londonissa, Ontariossa, Kanadassa. Heidän avioliittonsa kesti 35 vuotta, Junen kuolemaan saakka. Johnny Cash kuoli vain muutama kuukausi Junen jälkeen. June ja Johnny saivat lapsen, John Carter Cashin, joka syntyi 1970.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset countrymuusikot
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Čitluk

Čitluk (Читлук) on kaupunki eteläisessä Bosnia ja Hertsegovinassa. Čitlukin kunnassa oli vuoden 2013 väestönlaskennassa noin 18 100 asukasta. Alueella asuu enimmäkseen kroaatteja. 

Čitlukin kunnan alueella sijaitsee Međugorjen pyhiinvaelluskohde, jossa katoliset uskovat Neitsyt Marian ilmestyneen vuonna 1981 kuudelle kyläläiselle. Nykyisin Međugorjessa vierailee vuosittain noin miljoona pyhiinvaeltajaa ja matkailijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Municipality of Čitluk

Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit

sr:Општина Читлук
Robert Franz

Robert Franz (28. kesäkuuta 1815 – 24. lokakuuta 1892) oli saksalainen säveltäjä.

Franz syntyi Hallessa ja muutti Dessauhin opiskelemaan urkujensoittoa. Hän tuli tunnetuksi yksinlauluistaan, liedeistään, joita hän julkaisi ensimmäisen kokoelman vuonna 1843. Säveltäjä alkoi jo alle kolmikymppisenä kärsiä asteittaisesta kuuroutumisesta. Lopulta laulukokoelmia ilmestyi viitisenkymmentä lisää.

Franz kuoli Dessaussa 77-vuotiaana. Lähes koko hänen tuotantonsa koostuu yksinlaulumusiikista.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vapaasti käytettävissä olevia Franzin partituureja Mutopia Project

Saksalaiset säveltäjät
Kuurot muusikot
Vuonna 1815 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Robottiratsastaja

Robottiratsastaja on yleisesti käytetty kameleiden ajurina kamelikilpailuissa korvaamaan ihminen ohjastajana (jockey). Ne kehitettiin vuonna 2004 ja robotit ovat hiljalleen korvaamassa kokonaan ihmisohjastajat, jotka usein Lähi-idän kamelikilpailuissa ovat lapsityöläisiä ja systemaattisten ihmisarvon loukkausten kohteena. Kansainvälinen yhteisö on vastannut tähän voimakkaasti ja siksi Qatarin valtio on kieltänyt ihmiset ajajina robottien hyväksi.

Ihmisten käyttö kamelikisoissa
Kamelikisoja on käyty tuhansia vuosia. "Sheikkien kisoissa" käytetään lähes yksinomaan pieniä lapsia, yleensä noin neljävuotiaita poikalapsia, ohjaamaan kameleita. Usein poikien annetaan nälkiintyä, jotta he olisivat mahdollisimman kevyitä. Historiallisesti pojat olivat usein myyty orjina organisoijille tai kamelin omistajille ratsastajiksi. Tähän liittyi usein kidnappaus tai epätoivoisten perheiden hyväksikäyttö pakottamalla heidät myymään oman lapsensa. Heitä ei usein koulutettu ja he olivat usein seksuaalisen hyväksikäytön kohteita.

Qatarissa kamelikilpailut ovat olleen historiallisesti kansallinen vapaa-ajan vieton kohde, ja pienten lasten käyttö ajajina on hyväksytty vuosisatoja. Kuitenkin kansainvälisen yhteisön painostuksen takia Qatarin emiiri, Hamad ibn Khalifa Al Thani, kielsi lapsiajurit vuonna 2005  ja käski, että vuoteen 2007 mennessä kaikkien kamelikilpailujen osallistujien pitää olla robottien ohjaamia.

Kehitys ja käyttö 

Qatarin hallitus käynnisti robottien kehityksen vuonna 2004. Sveitsiläinen K-Team yritys yhdessä Alexandre Colotin johdossa kehitti robotit. Alustavissa tutkimuksissa havaittiin ongelmaksi se että kamelit olivat tottuneet ihmisen hallintaan. Varhaiset mallit pelottivat tai häiritsivät kameleiden keskittymistä. Muotoilua uudistettiin ihmismäisimmäksi lisäämällä mannekiini-tyyppiset kasvot, aurinkolasit, hatut, ajohansikkaat, ja jopa perinteiset parfyymit joita ihmisajajat käyttivät. Muita kohdattuna haasteita olivat olosuhteet joissa robotti sekä tietokone toimivat; yleensä korkea lämpötila ja pölyinen ilmasto, sekä nopea liike sekä kuoppainen kulkeminen.

Robotit ovat pieniä ja kevyitä, sekä kauko-ohjattavia yleensä myös radio-ohjattavien kanssa toimivien ohjaajien alaisuudessa. Robotit ovat alumiinirakenteisia, keskustorsoltaan suurin piirtein suuren kirjan kokoisia ja sisältävät pienet kädet, jotka ohjastavat ruoskaa ja kuolaimia.

Tämänhetkinen käyttö
Laaja-alainen käyttö on rajoittunut Qatariin, missä robotit ovat yleisesti hyväksyttyjä. Muut maat missä kamelikilpailut ovat suosittuja kuten Yhdistyneet arabiemiirikunnat, ovat kasvavan painostuksen alaisia johtuen lapsityövoiman käytöstä kilpailuissa.

Lähteet

Robotit
Eläimet urheilussa
Lähi-itä
1. FC Kaiserslautern

1. FC Kaiserslautern (tunnetaan myös nimillä Kaiserslautern, 1. FCK tai FCK) on vuonna 1900 Kaiserslauternissa perustettu saksalainen jalkapalloseura. Kaudella 2021–2022 Kaiserslautern pelaa 3. Ligassa.

2. kesäkuuta 1900 Germania 1896 ja FG Kaiserslautern sulautuivat ja näin syntyi FC 1900. Vuonna 1909 seura liittyi yhteen FC Palatian (perustettu 1901) ja FC Bavarian (perustettu 1902) kanssa. Tuosta liitosta syntyi FV 1900 Kaiserslautern. Vielä vuonna 1929 seura sulautui yhteen SV Phönixn kanssa. Näiden seurojen fuusiosta syntyi FV Phönix-Kaiserslautern, kunnes kolme vuotta myöhemmin seura otti nykyisen nimensä.

Kaiserslautern toimi yhtenä Bundesliigan perustajajäsenistä. Seura pelasi Bundesliigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1963 vuoteen 1996, kunnes putosi 2. Bundesliigaan.

Joukkue on yksi Saksan perinteisimmistä seuroista, ja se on voittanut neljä kertaa Saksan mestaruuden (kahdesti Bundesliigan). Lisäksi palkintokaapista löytyy kaksi Saksan Cupin ja yksi Saksan Supercupin voitto. Kaiserslautern onkin Saksan menestyksekkäimpiä seuroja pokaalien määrällä mitattuna. Kaudella 1997-1998 Kaiserslautern voitti Bundesliigan historiallisesti nousijajoukkueena.

Kaiserslautern putosi kauden 2005-2006 päätteeksi 2. Bundesliigaan. Joukkue nousi kaudeksi 2010–2011 takaisin Bundesliigaan ja välttyi ongelmistaan huolimatta putoamiselta. Kaudella 2011-2012 joukkue jäi liigassa viimeiseksi voitettuaan 34 ottelustaan vain neljä ja tehtyään vain 24 maalia. Joukkue on siitä lähtien pelannut Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Saavutukset 
Saksan mestari, 4: 1951, 1953, 1991, 1998
Saksan cup, voitot, 2: 1990, 1996
Saksan cup, finaalit, 7: 1961, 1972, 1976, 1981, 1990, 1996, 2003
2.Bundesliiga, 2: 1997, 2010
UEFA Cup, semifinaalit, 2: 1982, 2001
Mestarien liiga, neljännesvälierä, 1: 1999

Pelaajat 
Tilanne 13. helmikuuta 2018

Entisiä valmentajia 

  Krasimir Balăkov
  Andreas Brehme
  Karl-Heinz Feldkamp
  Franco Foda
  Konrad Fünfstück
  Eric Gerets
  Kurt Jara
  Eckhard Krautzun
  Marco Kurz
  Gyula Lóránt
  Norbert Meier
  Otto Rehhagel
  Kjetil Rekdal
  Erich Ribbeck
  Milan Šašić
  Wolfgang Wolf

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaiserslautern
Vuonna 1900 perustetut urheiluseurat
Saksalaiset jalkapalloseurat
Live Earth

Live Earth oli konserttisarja, joka pidettiin 7. heinäkuuta 2007 kaikissa seitsemässä maanosassa. Asiasta ilmoittivat 15. helmikuuta 2007 Yhdysvaltain entinen varapresidentti Al Gore ja muut aktivistit. Konserttisarja kuuluu kampanjaan Save Our Selves (SOS). Konserteilla oli tarkoitus ottaa kantaa ilmaston lämpenemiseen. Konserttisarjan mallina käytettiin vuoden 1985 Live Aid -konserttia ja vuoden 2005 Live 8 -konserttia, jonka tuotti SOS:n perustaja Kevin Wall.

Live Earth 2008 

18. syyskuuta 2008 Al Gore ja Kevin Wall ilmoittivat järjestävänsä jatkokonsertin vuoden 2007 Live Earth-konserttisarjalle. Konsertti pidetään 7. joulukuuta 2008 Intian Mumbaissa. Konsertin esiintyjälista julkistetaan tulevina viikkoina. Konsertilla pyritään keräämään rahaa kotien valaisemiseen aurinkoenergialla niissä paikoissa, joissa ihmisillä ei ole sähköä. Konsertti televisioidaan yli 100 maahan ja MSN lähettää sen internetissä.

Media 

Konsertit lähetettiin suorana televisiossa. NBC lähetti konsertin Yhdysvalloissa ja BBC lähetti konsertin ympäri Eurooppaa. Lisäksi jokaisen maanosan valtamediat olivat mukana tapahtuman televisioinnissa. Suomessa konsertin lähetti YLE Extra ja Yle TV2, lisäksi Yle TV1 lähetti koosteen konserteista 8.-9.7. Se lähetettiin suorana myös radiossa ja Internetissä, jossa tapahtuman lähettämisestä huolehti MSN. Järjestäjät toivoivat tavoittavansa kaksi miljardia ihmistä.

Esiintyjät

2007
Järjestäjien tarkoituksena oli kutsua esiintymään konserteissa yli 150 maailman huippuartistia.

Kaupungit 

Konsertit pidettiin jokaisessa maanosassa. Järjestäjät kertoivat, että konsertit aiotaan viedä läpi mahdollisimman vähän ilmastoa kuluttaen.

Afrikka 
Coca Cola Dome, Johannesburg, Etelä-Afrikka

Aasia 
Oriental Pearl Tower, Shanghai, Kiina
Makuhari Messe, Chiba, Japani
Tō-ji, Kioto, Japani
Andheri Sports Complex, Mumbai, Intia (7.12.2008)

Australia 

Aussie Stadium, Moore Park, Sydney

Eurooppa 
Wembley Stadium, Lontoo
HSH Nordbank Arena, Hampuri
Romexpo, Bukarest

Pohjois-Amerikka ja Etelä-Amerikka 
Giants Stadium, East Rutherford, New Jersey, USA 
National Mall, Washington DC, USA
Copacabana, Rio de Janeiro

Antarktis 
Rothera

Katso myös 
Ilmaston lämpeneminen
Kioton sopimus
Live Aid
Live 8

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viralliset kotisivut
Tietoa konserteista 
BBC: Live Earth
NBC: Live Earth
 
U2, Oasis, Coldplay to play ’Live Earth’?
Live Earth Blog 

Hyväntekeväisyyskonsertit
Vuoden 2007 musiikki
The Godfather

The Godfather: The Game on Electronic Artsin vuonna  julkaisema avoimeen maailmaan sijoittuva toimintapeli. Peli perustuu perustuu vuoden 1972 Kummisetä-elokuvaan. Peli hyödyntää vahvasti Grand Theft Auton formaattia, ja samankaltaisuuksia löytyy myös Mafiaan.

Pelissä esiintyvät useat elokuvista tutut hahmot, joille heidän oikeat näyttelijänsä ovat lainanneet äänensä. Myös Marlon Brando lainasi äänensä Don Vitolle, vaikka kuoli noin kaksi vuotta ennen pelin julkaisua. Al Pacino ei voinut antaa ääntään Michael Corleonelle pitkäaikaisen tupakanpolttamisensa vuoksi.

Pelille on julkaistu vuonna 2009 jatko-osa The Godfather II.

Kritiikki 

Peli sai kritiikkiä muun muassa elokuvatrilogian ohjaajalta Francis Ford Coppolalta, joka ei hyväksynyt pelin julkaisua väittäen, että EA teki rahaa hänen työllään.

Vastaanotto 
GameSpot antoi pelille arvosanan 8.1/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

1950-luvulle sijoittuvat videopelit
Kummisetä
Toimintaseikkailupelit
Avoin pelimaailma -pelit
Vuoden 2006 videopelit
Windows-pelit
PlayStation 2 -pelit
PlayStation 3 -pelit
PlayStation Portable -pelit
Xbox 360 -pelit
Xbox-pelit
Wii-pelit
Kirjoihin perustuvat videopelit
Pierre Alechinsky

Pierre Alechinsky (s. 19. lokakuuta 1927 Bryssel, Belgia) on belgialainen taiteilija ja graafikko. Hän kuului Cobra-taiteilijaryhmään vuosina 1948–1951.

Alechinsky opiskeli kirjankuvitusta, kirjapainotaitoa, typografiaa ja valokuvausta Brysselissä. Hänen tuotannossaan yhdistyvät kirjallinen ja kuvallinen ilmaisu, kuten myös Henri Michaux’n taiteessa. Grafiikan ja maalausten lisäksi hän on tehnyt keraamisia töitä.
 
Cobra-ryhmän perustivat tanskalainen taidemaalari Asger Jorn, belgialainen kirjailija Christian Dotremont ja hollantilainen taidemaalari Constant Notre Damen kahvilassa Pariisissa 8. marraskuuta 1948. Ryhmän nimi muodostettiin taiteilijoiden kotikaupunkien alkukirjaimista: COpenhagen, BRussels, Amsterdam. Alechinsky liittyi Cobra-ryhmään vuonna 1949, noin vuosi sen perustamisen jälkeen.

Vuonna 1951 hän muutti Pariisiin asumaan, jossa hän asuu edelleen. Siellä hän tutustui japanilaisiin taiteilijoiden. Hän matkusti 1950-luvulla Japaniin, jossa hän teki elokuvan Calligraphie Japonaise.

Kansainvälistä mainetta Alechinsky saavutti 1960-luvulla, jolloin hänellä oli töitä näytteillä muun muassa Lontoossa, Venetsian biennaalissa ja New Yorkissa. 

Vuonna 1983 hänestä tuli Pariisissa École des Beaux-Arts-korkeakoulun maalauksen professori. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Brysselin vapaan yliopiston (Université Libre de Bruxelles) kunniatohtoriksi.

Aiheesta muualla 

 Artfacts 
 Theo Zimmerman
 Artnet

Belgialaiset taiteilijat
Belgialaiset taidemaalarit
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
British European Airwaysin lento 609

British European Airwaysin lennon 609 onnettomuus tapahtui 6. helmikuuta 1958, kun yhtiön Airspeed Ambassador murskaantui yrittäessään kolmatta kertaa nousta jäiseltä kiitotieltä lumimyrskyn keskellä Münchenin vanhalta Riem-lentokentältä. Koneen 43 matkustajasta 23 sai surmansa.

Koneessa oli Manchester United -jalkapallojoukkueen pelaajia, heidän kannattajiaan sekä lehtimiehiä. Joukkue käytti lentokonetta lähes joka viikko, sillä Euroopan Cup pelattiin Manner-Euroopassa arkipäivinä, kun taas kotimaan liigaottelut pelattiin lauantaisin. Jugoslaviasta voitokkaan ottelun jälkeen palanneen Manchester Unitedin pelaajista kahdeksan menehtyi onnettomuudessa.

Turman syystä käytiin oikeutta; saksalaiset viranomaiset syyttivät lentäjää varotoimenpiteiden laiminlyömisestä, kun taas brittien mielestä kentän kunnossapito oli puutteellista.

Vuonna 2008 onnettomuudesta tuli kuluneeksi 50 vuotta, ja siksi eloonjääneet pelaajat marssivat Old Traffordin stadionille muistelemaan tapahtumaa yhdessä tuhansien kannattajien kanssa.

Uhrit

Manchester Unitedin pelaajat 

 Geoff Bent
 Roger Byrne
 Eddie Colman
 Duncan Edwards
 Mark Jones
 David Pegg
 Tommy Taylor
 Liam Whelan

Muut uhrit 
Walter Crickmer - Joukkueen sihteeri
Bert Whalley - Valmentaja (chief coach)
Tom Curry - Valmentaja (trainer)
Alf Clarke - Journalisti, Manchester Evening News
Don Davies - Journalisti, The Guardian
George Follows - Journalisti, Daily Herald
Tom Jackson - Journalisti, Manchester Evening News
Archie Ledbrooke - Journalisti, Daily Mirror
Henry Rose - Journalisti, Daily Express
Eric Thompson - Journalisti, Daily Mail
Frank Swift - Journalisti, News of the World (tunnettiin myös Englannin maajoukkueen ja Manchester Cityn maalivahtina)
Ken Rayment - Lentäjä
Bela Miklos - Matkatoimiston edustaja
Willie Satinoff - Kannattaja
Tom Cable - Stuertti

Eloonjääneet

Manchester Unitedin pelaajat 
Johnny Berry (joutui lopettamaan uransa)
Jackie Blanchflower (joutui lopettamaan uransa)
Bill Foulkes
Harry Gregg
Ken Morgans
Albert Scanlon
Dennis Viollet
Ray Wood

Yhä elossa:
Sir Bobby Charlton

Muut eloonjääneet 
Matt Busby - Joukkueen manageri
Ted Ellyard - Valokuvaaja
Peter Howard - Valokuvaaja
Frank Taylor - Journalisti
James Thain - Kapteeni
George (Bill) Rodgers - Radiovirkailija
Margaret Bellis - Lentoemäntä

Yhä elossa:
Rosemary Cheverton - Lentoemäntä
Mrs Vera Lukic ja vauva Venona - Matkustajat
Mrs Miklos - (Bela Miklosin vaimo) - Matkustaja
Mr N. Tomasevic - Matkustaja

Katso myös 
Supergan lento-onnettomuus

Lähteet 

Münchenin historia
Lento-onnettomuudet Saksassa
Vuoden 1958 lento-onnettomuudet
Manchester United FC
Varaston kiertonopeus

Varaston kiertonopeuden () avulla voidaan tarkastella varastojen tilaa. Kuten muutkin kiertonopeusluvut, myös tämä tunnusluku voidaan laskea jakamalla tarkastelujakson päivien lukumäärä kiertoajalla.

missä K = varaston kiertonopeus, p = jakson päivien lkm ja v = varastojen kiertoaika.

Varastojen kiertonopeus voidaan laskea myös jakamalla jakson aikana myytyjen tavaroiden hankintakustannukset tarkastelujakson loppuhetken varastoilla.

Varaston kiertonopeus kertoo, kuinka monta kertaa vuodessa varastot kiertävät yrityksen tuotantoprosessin läpi.

Korkea varaston kiertonopeus on tavoiteltava. Mitä matalampi kiertonopeus on, sitä enemmän varasto sitoo käyttöpääomaa.

Logistiikka
Laskentatoimi
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tilinpäätösanalyysi
Aaron Peirsol

Aaron Wells Peirsol (s. 23. heinäkuuta 1983 Irvine, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kummatkin selkäuintimatkat (100 ja 200 metriä) kesäolympialaisissa 2004, Ateenassa.

Aluksi Peirsol voitti 100 metrin selkäuinnin, ja nousi 200 metrin selkäuinnissa voittajana ylös altaasta, mutta hylättiin, koska oli 150 metrin käännöksen jälkeen kääntynyt vatsalleen. Tuomarit kuitenkin peruivat hylkäyksen, mistä syntyi pieni kohu. Jotkin tahot ovat väittäneet Peirsolin saaneen virheensä anteeksi, koska oli yhdysvaltalainen. Lisäksi hän voitti kultaa myös 4×100 metrin sekauintiviestissä. Peirsol on voittanut uransa aikana kolme maailmanmestaruutta 100 metrin selkäuinnissa ja neljä 200 metrin selkäuinnissa. Hänellä on myös kummankin matkan ME-aika nimissään. Hänen ME-aikansa ovat 100 metrillä 51,94 ja 200 metrillä 1.51,92 . Hän oli ennakkosuosikki 200 metrin selkäuinnissa myös Sydneyssä 2000, mutta hävisi joukkuetoveri Lenny Krayzelburgille.

Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä Peirsol voitti olympiakultaa 100 metrin selkäuinnissa ME-ajalla 52,54 ja hopeaa 200 metrin selkäuinnissa. Lisäksi hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4×100 metrin sekauintiviestin uudella ME-ajalla 3.29,34. Samassa joukkueessa ui perhosuinti-osuutta Michael Phelps, joka voitti kisoissa yhteensä kahdeksan kultamitalia, joka on suurin kultamitalimäärä yksissä kisoissa.

Peirsol opiskelee Teksasin yliopistossa. Hänen sisarensa Hayley on myös huippu-uimari.

Lähteet
Yhdysvaltojen olympiajoukkue Luettu 18.2.2007 
Yhdysvaltojen uimaliitto  Luettu 18.2.2007 
20 kysymystä Aaron Peirsolille Luettu 18.2.2007

Viitteet

Yhdysvaltalaiset uimarit
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt