joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Johnny Servoz-Gavin

Georges-Francis "Johnny" Servoz-Gavin (18. tammikuuta 1942 Grenoble – 29. toukokuuta 2006 Grenoble) oli ranskalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui 13 F1-osakilpailuun kausilla 1967–1970. Hän saavutti yhteensä 9 MM-pistettä, kolme pistesijaa ja yhden palkintosijan, joka tuli Italian GP:stä 1968, jossa hän oli toinen. Aika-ajoissa hän oli parhaimmillaan toinen.

Servoz-Gavin voitti Ranskan F3-sarjan mestaruuden vuonna 1966 ja Euroopan F2-mestaruuden vuonna 1969. Hän starttasi eturivistä Monacon GP:ssä 1968 johtaen kilpailua vähän aikaa, kunnes moottori petti. Hän teki historiaa Kanadan GP:ssä 1969 ajamalla ensimmäisenä ja ainoana kuljettajana pisteille nelivetoisella autolla, Matra MS84 4WD -autolla. Gavin ajoi viimeiset pisteensä Espanjan GP:ssä 1970 ollen viides. Karsiuduttuuaan Monacon GP:n aika-ajoissa hän päätti lopettaa F1-uransa.

Tulokset

Lähteet 
https://www.statsf1.com/en/johnny-servoz-gavin/engagement.aspx

Aiheesta muualla 
http://www.statsf1.com/en/johnny-servoz-gavin.aspx

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Hell on Wheels

Hell on Wheels on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Manowarin ensimmäinen livealbumi. Levy on nauhoitettu vuonna 1997 Louder Than Hell -kiertueella, ja se julkaistiin 1998. Albumin kokonaiskesto on 1 tunti, 59 minuuttia ja 26 sekuntia.

Kappalelista

Levy 1 
"Manowar" 
"Kings of Metal"
"Kill With Power"
"Sign of the Hammer"
"My Spirit Lives On"
"Piano Interlude"
"Courage"
"Spirit Horse of the Cherokee"
"Blood of My Enemies"
"Hail and Kill"
"Warriors of the World"

Levy 2 
"Wheels of Fire"
"Metal Warriors"
"Army of the Immortals"
"Black Arrows"
"Fighting the World"
"Thor (The Power Head)"
"King"
"The Gods Made Heavy Metal"
"Black Wind, Fire and Steel"
"Return of the Warlord"
"Carry On"
"Battle Hymn"

Kokoonpano 

 Eric Adams – laulu
 Joey DeMaio – bassokitara
 Karl Logan – kitarat
 Scott Columbus – rummut

Vuoden 1998 konserttitallenteet
Manowarin albumit
David Grann

David Grann (s. 10. maaliskuuta 1967 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, jonka esikoisteos The Lost City of Z oli heti kirjallinen läpimurto ja nousi sekä myynnilliseksi menestykseksi että on saanut kriitikkojen kehut.

Grann on ollut vuodesta 2003 The New Yorkerin toimittaja, joka on kirjoittanut esikoisteoksensa The Lost City of Z – A Tale of Deadly Obsession in the Amazon Indiana Jonesin esikuvasta Percy Harrison Fawcettista. Hän törmäsi Fawcettin nimeen Arthur Conan Doylesta kertovissa teoksissa kirjoittaessaan lehtiartikkelia Sherlock Holmes -tutkijan salaperäisestä kuolemasta. Fawcett on myös Doylen tieteisromaanin Kadonnut maailma päähenkilön John Roxtonin esikuva. Fawcett-kirjaa tehdessään Grann teki tutkimustyötä myös Etelä-Amerikassa Amazonin alueella, missä Fawcettin arvellaan kadonneen. Kirjan tekemiseen kului neljä vuotta. The Lost City of Z:n elokuvaoikeudet ostettiin jo ennen kirjan julkaisua, ja James Grayn ohjaama filmatisointi The Lost City of Z sai ensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 2016.

Grann on kirjoittanut aiemmin novelleja, joita on julkaistu antologioissa.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 David Grannin sivusto 
 David Grannin kadonneesta Z:n kaupungista kirjoittama artikkeli, josta kehittyi kirja 
 David Grannin kirjan verkkosivusto 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset toimittajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Gateways to Annihilation

Gateways to Annihilation on death metal -yhtye Morbid Angelin vuonna 2000 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumi oli viimeinen, jossa yhtyeen kitaristi Eric Rutan soitti.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Trey Azagthoth - kitara, kitarasyntetisaattori, laulu
 Steve Tucker - basso, laulu
 Erik Rutan - kitara, koskettimet
 Pete Sandoval - rummut

Lähteet 

Morbid Angelin albumit
Vuoden 2000 albumit
Art brut

Art brut (ranskaa, ) on taidemaalari Jean Dubuffetin käyttämä nimitys taiteesta, joka ilmaisee hänen mukaansa spontaanisti ihmismielen tiedostamattomia puolia. Tällaista taidetta ovat muun muassa mielisairaiden, lasten tai amatööritaiteilijoiden tekemät teokset. Myös graffiti laskettiin art brutiin. Dubuffet arvosti näissä vision tai emootion raakaa ilmaisua, joka ei joudu konvention ansaan. Dubuffet koki art brutin olevan aidointa ja alkuperäisintä taidetta sen raaimmassa perusmuodossaan.

Dubuffet kiinnostui 1940-luvulla taiteesta, joka oli karkeaa, hiomatonta ja jopa rivoa. Häntä innoittivat erityisesti psyykkisesti sairaiden tekemät teokset. Toisaalta myös Paul Kleen lapsenomaiset maalaukset olivat Dubuffet'lle merkittävä inspiraation lähde. Omissa varhaisemmissa töissään Dubuffet pyrki välittämään samaa rehellisyyttä, naiiviutta ja teeskentelemättömyyttä, joka ilmeni hänen mukaansa todellisessa art brut -taiteessa. Hänen myöhemmissä teoksissaan on vaikutteita graffitista ja psykoottisesta taiteesta.

Englanninkielisissä maissa art brutista käytetään usein nimitystä outsider art, jonka otti käyttöön taidekriitikko Roger Cardinal vuonna 1972.

Katso myös 
ITE-taide

Lähteet 

Taidesuuntaukset
Ranskankieliset sanat ja sanonnat
Steel Panther

Steel Panther (aiemmin muun muassa nimillä Danger Kitty, Metal Shop ja Metal Skool) on yhdysvaltalainen, Los Angelesissa Sunset Stripillä perustettu parodinen glam metal -yhtye. 

Alkujaan Metal Shop -nimisellä yhtyeellä on pisimpään kestänyt heavy metal -show Sunset Stripillä. Lavalla yhtye soittaa 1980-luvun glam metal -kappaleita sekä covereina että pilkallisina parodioina. Konserteissa yhtyeen kappaleiden välissä esitetään useimmiten komediaa, esimerkiksi riitaa jäsenten välillä, keskustelua seksistä, huumeista ja yleisön kanssa harrastetaan improvisoitua huumoria.

Suomessa Steel Panther esiintyi ensimmäistä kertaa Tampereen Sauna Open Air -festivaaleilla 10. kesäkuuta 2010. Toinen keikka oli 11. maaliskuuta 2012 Nosturissa, Helsingissä. Neljännen kerran yhtye esiintyi Suomessa 19. helmikuuta 2014 Tampereen Pakkahuoneella.
Bändi on myös esiintynyt Helsingin The Circuksessa 2012. Yhtye esiintyi jälleen kerran Tampereen Pakkahuoneella 14.syyskuuta 2016 sekä Helsingin The Cirkuksessa 15. syyskuuta 2016.

Jäsenet 
Kaikki yhtyeen jäsenet käyttävät nimimerkkejä imitoimiensa yhtyeiden hengessä.

Nykyiset jäsenet
 Michael Starr (Ralph Saenz) – laulu
 Satchel (Russ Parrish) – kitara
 Stix Zadinia (Darren Leader) – rummut
 Joe "Spyder" Lester – basso

Entiset jäsenet
 Ray Luzier – rummut (2000-2003)
 Lexxi Foxx (Travis Haley) – basso (2000-2021)

Diskografia

Albumit 
 Love Rocket (2001) - promosingle nimellä Danger Kitty
 Hole Patrol (2003) - julkaistu alkujaan Metal Shop -nimisenä ja julkaistu uudelleen nimellä Metal Skool.
 Hey That's What I Call Sludge! Vol. 1 (2004) - kokoelma nimellä Metal Sludge All-Stars on ensimmäisissä painoksissa (myöhemmin Metal Skoolina), sisältäen neljä puhuttua sketsiä ja ensimmäinen levytetty versio kappaleesta "Death To All But Metal".
 Feel the Steel (2009) - ensimmäinen Universalin julkaisema yhtyeen albumi
 Balls Out (2011)
 All You Can Eat (2014)
 
 Heavy Metal Rules (2019)
 On the Prowl (2023)

DVD:t 
 Fat Girl (Thar She Blows) - The Video - DVD, joka sisältää kappaleen "Fat Girl" musiikkivideon ja materiaalia kulissien takaa.
 British Invasion (2012) - DVD, jossa on vuonna 2010 soitettu keikka Brixton Academyssa ja vuonna 2012 soitettu keikka Download Festivaaleilla.

Musiikkivideot 
Fat Girl (Thar She Blows) (2005)
Death To All But Metal (2009)
Community Property (2009)
If You Really Really Love Me (2011)
Party Like Tomorrow is the End of the World (2014)
The Burden of Being Wonderful (2014)
Gloryhole (2014)
Pussywhipped (2014)
She's Tight (2016)
Poontang Boomerang (2017)
I Got What You Want (2017)
Wasted Too Much Time (2017)
Fuck Everybody (2019)
All I Wanna Do Is Fuck (Myself Tonight) (2019)
Always Gonna Be a Ho (2019)
Gods of Pussy (2019)
Heavy Metal Rules (2020)
Let's Get High Tonight (2020)
Fuck 2020 (2020)
Never Too Late (To Get Some Pussy Tonight) (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Steel Pantherin viralliset sivut

Yhdysvaltalaiset glam metal -yhtyeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Meidän gangstereiden kesken

Meidän gangstereiden kesken () on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Enzo Barboni. Sen pääosia näyttelevät Bud Spencer ja Giuliano Gemma.

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1973 italialaiset elokuvat
Enzo Barbonin ohjaamat elokuvat
Forest of Equilibrium

Forest of Equilibrium on doom metal -yhtye Cathedralin vuonna 1991 julkaistu debyyttialbumi. Albumia pidetään yhtenä tyylilajinsa klassikkoalbumina.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Lee Dorrian – laulu
 Garry Jennings –kitara
 Adam Lehan – kitara
 Mark Griffiths – bassokitara
 Reverend Wolski – koskettimet
 Helen Acreman – huilu
 Mike Smail – rummut

Lähteet 

Vuoden 1991 esikoisalbumit
Cathedralin albumit
Brittiläiset doom metal -albumit
Stoner rock -albumit
Einola

Einola voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi

Einola, suomenkielinen sukunimi, joka vuonna 2022 oli yhteensä 343 henkilöllä. Tunnettu nimenkantaja:

 Ahti H. Einola, oik. Eino H. Ahti (1894-1955), kirjailija, kuplettilaulaja ja sanoittaja
 Akseli Einola (1894–1948), jääkäri, taiteilija, kuvittaja ja lastenkirjailija.

Paikannimi
 Einola, kylä Jääskessä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella.

Lähteet

Sukunimet
Erkkilä

Erkkilä on suomalainen sukunimi.

Tunnettuja Erkkilöitä 

 Eeli Erkkilä (1909–1963), poliitikko (maalaisliitto)
 Eero Erkkilä (s. 1941), säveltäjä ja laulaja
 Eva Erkkilä, oik. Otto Holmström (1879–1948), muistelmakirjailija
 Helena Erkkilä, o.s. Koskinen (1907–1981), elokuvanäyttelijä
 Jaakko Erkkilä (s. 1993), pesäpalloilija
 Jere Erkkilä (s. 1997), jääkiekkoilija
 Lassi Erkkilä (s. 1953), lyömäsoittaja
 Leena Erkkilä (1930–2020), lasten- ja nuortenkirjailija
 Mika Erkkilä (s. 1990), jääkiekkoilija
 Minna-Leena Erkkilä (s. 1963), gynekologi
 Paula Erkkilä (s. 1976), johtamisasiantuntija ja Pohjanmaan kauppakamarin toimitusjohtaja 
 Pekka Erkkilä (s. 1941), rikoksiin syyllistynyt poliisi
 Sven Erkkilä (1901–1973), lääkäri, professori
 Veikko Erkkilä, toimittaja ja kirjailija

Kuvitteellisia Erkkilöitä 

 Asko Erkkilä, tv-sarjassa Salatut elämät
Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri

Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri on kuntayhtymä, jonka muodostavat Lapin nykymaakunnan kuusi lounaisinta kuntaa Kemi, Keminmaa, Simo, Tervola, Tornio ja Ylitornio. Sairaanhoitopiiri järjestää laissa säädetyt erikoissairaanhoidon palvelut jäsenkuntiensa puolesta. Kuntayhtymän palveluksessa oli noin 800 henkilöä vuonna 2007. Asukasluvultaan Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri on toiseksi pienin Manner-Suomen sairaanhoitopiireistä. Vuoden 2013 lopulla piirin alueella oli 64 200 asukasta.

Johtavat viranhaltijat 
 Riitta Luosujärvi, sairaanhoitopiirin johtaja
 Paavo Uusimaa, johtajaylilääkäri

Sairaalat 
 Keroputaan sairaala (psykiatrinen sairaala), Kiviranta, Tornio
 Länsi-Pohjan keskussairaala, Kemi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Länsi-Pohjan sairaanhoitopiirin kotisivut

Suomen sairaanhoitopiirit
Lapin maakunta
Petter Parviainen

Petter Juhonpoika Parviainen (2. huhtikuuta 1824 – 12. lokakuuta 1892) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuusmies.

Parviaisella oli Joensuussa oma kauppahuone ja hän harjoitti muun muassa viljakauppaa. Parviainen oli myös merkittävä laivanvarustaja. Parviaiselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1887.

Parviainen perusti yhdessä toisen joensuulaisen kauppiaan Gustaf Cederbergin (1823–1875) kanssa Penttilän sahan 1871, ja vuonna 1876 he perustivat Karsikon sahan. Parviainen myi osuutensa näistä yrityksistä jo 1879. Parviainen omisti myös vuodesta 1885 Joensuussa Haukipuron oluttehtaan.

Petter Parviaisen veljet Simon ja Heikki Parviainen olivat myös kauppiaita. Veljekset omistivat myös yhteisen kuunarin, jolla tuotiin tavaraa Joensuuhun ulkomailta. Vuonna 1865 Simon Parviainen rakennutti yhdessä kauppias Reinhold Ryynäsen kanssa Joensuu-nimisen matkustaja- ja rahtilaivan, joka asetettiin Joensuu–Pietari-reitille. Vuonna 1866 Parviaisen veljekset rakennuttivat vielä suuremman Väinämöinen-nimisen laivan. Näillä laivoilla liikennöitiin sitten Joensuusta aina Lyypekkiin asti. Petter Parviainen rakennutti sittemmin yhdessä Gustaf Cederbergin kanssa Suomi-laivan ja Frithiof Neppen­strömin kanssa Wellamo-laivan. Nämä molemmat laivat asetettiin samalle Lyypekin reitille, mutta laivoista Wellamo upposi jo 1881 Uuraan salmeen.

Parviainen rakensi tilalle uuden samannimisen laivan Nurmes–Joensuu–Pietari-reitille, mutta se haaksirikkoutui Koiviston salmeen jo ensimmäisellä matkallaan 1884. Parviainen osti sitten 1885 Savosta Iisalmi-laivan, joka sai uuden nimen Kalevala sekä 1890 Leppävirran Höyrylaiva Oy:ltä Yrjö-Koskinen-nimisen laivan, jonka uudeksi nimeksi tuli Sampo.

Parviaisen kuoltua 1892 hänen perillisensä jatkoivat kauppahuoneen toimintaa Oy Petter Parviainen & Co-nimisen yhtiön nimissä.

Lähteet 
 Matti Turunen: Vesiliikenteen kehitys Saimaalla ja Pielisen Karjalassa

Aiheesta muualla 
 Petter Parviaisen elämäkerta Kansallisbiografiassa

Suomalaiset kauppiaat
Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset laivanvarustajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1824 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Keijärvi (järvi Ylöjärvellä)

Keijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärven keskustaajamassa sijaitseva järvi. Järvellä on kielletty moottorikäyttöiset ajoneuvot. Myöskään sähkömoottoreita ei ole sallittu.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 141 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä. Keijärvi alkaa Vaasantien kohdalta ja jatkuu pohjoissuunnassa aina Asuntilaan asti. Keijärvi on tärkeä osa Ylöjärven kaupunkikuvaa ja esimerkiksi Ylöjärven kaupungintalon valtuustosalista aukeaa näkymä järvelle. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järven pohjoispää on kapea ja ilmeeltään lahtimainen järvenosa. Järven keskiosassa itään työntyy lyhyt Runnunlahti. Myös pieni Suojaistenlahti voidaan mainita. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka sijaitsee Runnunlahden edustalla. Tähän Pukkisaareen tulee rannasta lyhyt pengertie. Saarella on useita rakennuksia.

Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä. Järven länsiranta ja sen pohjoispään itäranta on rakennettu täyteen Ylöjärven keskustaajaman asuinalueita. Muut järvenrannat ovat metsä- tai peltomaata. Itärannassa kohoaa Runnunlahden eteläpuolella kallioinen Isomäki ja lounaisrannan muodostaa Teivaalanharjun rinteet. Keijärven eteläpään halki kulkee Tampere–Seinäjoki-rautatie, joka erottaa Keijärvestä pienen lammen. Keijärven ja kyseisen lammen välillä kulkee venetunneli. Järven vieressä kulkee radan suuntaisena valtatie 3.

Virkistys ja kalastus 
Järven rannalla on kaksi Ylöjärven kaupungin virallista uimarantaa, Aron ranta ja Räikän ranta. Lisäksi Aron rannan tuntumassa on soutuveneranta. Keijärvessä ei saa käyttää motorisoituja kulkuvälineitä.

Keijärven kalalajeihin kuuluvat hauki, ahven, kiiski, muikku, lahna, sorva, ja särki. Siikaa ja muikkua kalastetaan yleisesti verkoilla. Uisteleminen on hieman harvinaisempaa moottorivenekiellosta johtuen, mutta uistellen saatavat kalat ovat siika, hauki, ahven ja lahna. Vesistöön on istutettu kuhaa, järvitaimenta, kirjolohta sekä planktonsiikaa. Keijärven pohjassa on monia lähteitä, jotka voivat heikentää Keijärven jääpeitettä talvisin. Keijärven jäällä liikkuessa pitääkin olla varovainen, vaikka jään paksuus olisi riittävä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Keijärven valuma-alueeseen (35.313) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144 metriä mpy. Järven länsirantaan laskee taajama-alueelta kaksi ojaa ja järven pohjoispäähän yksi oja. Suurin oja laskee Suojastenlahteen, joka on hyvin rehevöitynyt. Järven laskupuro on Myllypuro, joka alkaa Runnunlahdesta ja laskee yli kolmen kilometrin päässä Näsijärveen ensin Lielahden Nuorlahteen ja siitä edelleen Siivikkalanlahteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kalapaikka.net

Näsijärven alue
Ylöjärven järvet
Ken Kelly

Ken W. Kelly  (19. toukokuuta 1946 – 3. kesäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen taiteilija. Taiteilija Frank Frazetta oli hänen opettajansa uransa alkuvaiheilla. Kelly piirsi sarjakuvista esimerkiksi Conan barbaaria. Kansikuvitusta hän teki esimerkiksi Coheed and Cambrialle, Rainbow’lle, Kissille, Manowarille ja Alabama Thunderpussylle. Hän teki myös maalauksia elokuvista, piirrosarjoista ja kirjoista. Kelly maalasi myös norjalaisen Kiss-faniklubin, Kiss Army Norwayn tunnusmerkin.

Työt musiikkialalla
Rainbow - Rising (1976)
Kiss - Destroyer (1976)
Kiss - Love Gun (1977)
Manowar - Fighting the World (1987)
Manowar - Kings of Metal (1988)
Manowar - The Triumph of Steel (1992)
Manowar - Louder Than Hell (1996)
Manowar - Warriors of the World (2002)
Manowar - Gods of War (2007)
Manowar - Hammer of the Gods (2009)
Coheed and Cambria - Good Apollo, I'm Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow (2007)
Alabama's Thunderpussy - Open Fire (2007)
Ace Frehley - Space Invader (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ken Kellyn verkkosivut 

Yhdysvaltalaiset sarjakuvantekijät
Yhdysvaltalaiset kuvittajat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Naperville

Naperville on kaupunki Yhdysvalloissa Illinois'n osavaltiossa. Se on väkiluvultaan osavaltion viidenneksi suurin kaupunki (143 661 asukasta 2009). 

Kaupunki perustettiin vuonna 1831, kun Joseph Naper saapui alueelle. Vuonna 1890 se sai kaupungin oikeudet.

Kaupungista ovat kotoisin Robert Zoellick, Evan Lysacek, Candace Parker ja Anthony Parker.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen kotisivu

Illinoisin kaupungit
Beat It

Beat It on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kolmas vuoden 1982 albumilta Thriller julkaistu single. Kappaleen tuottivat Jackson ja Quincy Jones. Jones rohkaisi Jacksonia lisäämään albumille rock-kappaleen, vaikkei Jacksonilla ollut aiemmin ollut kiinnostusta koko tyylilajiin. Jackson kertoi myöhemmin kappaleesta: ”Halusin kirjoittaa sellaisen rock-kappaleen, jonka ostaisin, jos olisin ostamassa rock-kappaletta... lähestyin sitä tällä tavalla ja halusin, että koululaiset ja opiskelijat todella pitäisivät siitä.” Rock-yhtye Van Halenin kitaristi Eddie Van Halen soitti kappaleen kitarasoolon.

Kappaleet 
 12" Maxi (Epic TA 3258)
 ”Beat It” – 4:18
 ”Burn This Disco Out” – 3:38
 ”The Jackson 5 – Don’t Stop ’til You Get Enough (live)” – 4:22

 7" Single (Epic A 3184 02)
 ”Beat It” – 4:18
 ”Get on the Floor” – 4:44

 Visionary Single
CD-puoli:
 ”Beat It” – 4:17
 ”Beat It (Moby’s Sub Mix)” – 6:11
DVD-puoli:
 ”Beat It (musiikkivideo)” – 4:56

Lähteet 

Vuoden 1983 kappaleet
Michael Jacksonin kappaleet
Grammy-palkitut kappaleet
I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)

I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me) on Whitney Houstonin vuonna 1987 julkaistu kappale, joka julkaistiin hänen toisella studioalbumillaan, Whitney. Kappale julkaistiin myös singlenä ja siitä tehtiin musiikkivideo. Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle. Kappale palkittiin Grammy-palkinnolla.

Kappaleet 
 I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me) (albumiversio)
 12" Remix
 12" Remix — Radio Edit
 Dub Mix Yeah
 Acappella Mix
 Moment of Truth

Lähteet 

Vuoden 1987 kappaleet
Whitney Houstonin kappaleet
Pyhän Marian katedraali (Austin)

Pyhän Marian katedraali () on roomalaiskatolinen katedraali Austinissa Texasissa Yhdysvalloissa, joka liitettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1973. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1872.

Aiheesta muualla
Saint Mary's Cathedral

Austinin rakennukset ja rakennelmat
National Register of Historic Places -kohteet Texasissa
Yhdysvaltain katedraalit
Kivikirkot
Chico Xavier

Francisco ”Chico” de Paula Cândido Xavier (2. huhtikuuta 1910 – 30. kesäkuuta 2002) oli brasilialainen meedio. Hän tuli tunnetuksi muun muassa automaattikirjoituksesta. Hän esimerkiksi kirjoitti lukuisia runoja, jotka hänen sanotaan ottaneen vastaan kuolleilta brasilialaisilta runoilijoilta. Hän myös ennakoi kuolevansa juhlapäivänä. Lopulta hän menehtyikin sydänvaivoihin samana päivänä, kun Brasilian jalkapallomaajoukkue voitti maailmanmestaruuden. 

Minasgeraisilainen Xavier näki lapsena näkyjä ja kuuli ääniä. Hänen ajateltiin olevan paholaisen riivaama, ja papin apua kokeiltiinkin. Yliluonnolliset kokemukset kuitenkin jatkuivat. Xavier alkoi tutkia Allan Kardec’n opetuksia ja päätti omistaa elämänsä työlle meediona. Hän kirjoitti lukuisia teoksia. Enemmistö niistä käsittelee hengellisiä aiheita, mutta Xavier julkaisi myös muita teoksia, jotka hän väitetysti sai henkimaailmasta. Kirjoja on myyty arvioidut 50 miljoonaa kappaletta.

Xavier oli vuosina 1981 ja 1982 ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Yli 10 miljoonaa brasilialaista oli allekirjoittanut vetoomuksen Xavierin ehdokkuuden harkitsemisen puolesta. 

Xavier nousi keskeiseksi hahmoksi maansa laajoissa spiritistisissä piireissä. Hänen henkioppaansa nimi oli Emmanuel. Arvostelijat pitivät häntä epileptikkona, mutta hänen lääkärinsä kiisti väitteen. Vuonna 1979 Xavier väitetysti sai yliluonnollisin keinoin todistuksen murhan uhrilta. Todistus hyväksyttiin oikeudessa, ja sen pohjalta alun perin murhaajana pidetty henkilö vapautettiin.

Lähteet 
 Obituary: Chico Xavier. The Guardian. 
 Chico Xavier, the pope of Spiritism. Brazzil.com.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Spiritualismi
Psyykikot
Brasilialaiset henkilöt
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Sodan ja Fasisminvastainen Työ

Sodan ja Fasisminvastainen Työ (SFT) on suomalainen vuonna 1959 perustettu antifasistinen järjestö. SFT:n puheenjohtaja on Timo Kangasmaa.

SFT kuuluu Demokraattiseen Sivistysliittoon. SFT on vuodesta 2002 alkaen ollut yksi Kansan ääni -lehden julkaisijajärjestöistä.

2000-luvulla järjestö on vastustanut Suomen Nato-jäsenyyttä ja osallistumista Naton rauhankumppanuus-ohjelmaan.

Historia 

SFT perustettiin 6. joulukuuta 1959 Kansainvälisen vastarintataistelijoiden järjestön (FIR) suomalaiseksi jäsenjärjestöksi. Perustajat olivat pääasiassa jatkosodan aikana vastarintaliikkeessä ja sen jälkeen Punaisessa Valpossa sekä Neuvostoliiton vakoilutehtävissä toimineita. SFT:n perustamiseen vaikuttivat aktiivisesti muun muassa Eino Laakso ja Nestori Parkkari. Neuvostoliittoa palvelleilla oli vahva edustus etenkin Turun osastossa, jota johti vakoilusta kiinnikin jäänyt Veikko Koskinen. SFT:n perustaminen oli jatkoa Suomen Toverikuntien Liiton piirissä aiemmin tehdylle työlle. Suojelupoliisi seurasi SFT:n toimintaa aktiivisesti perustamisesta alkaen. Tarkkailu johtui liiton aktiivien menneisyydestä ja yleisestä kaikkiin kommunisteihin kohdistuneesta seurannasta. Supon etsivät eivät saaneet selville raskauttavia asioita ja järjestön toiminta vaikuttaa tutkija Kimmo Rentolan mukaan koostuneen ennen kaikkea vanhojen muistojen vaalimisesta.

Eräs SFT:n hankkeista oli syyskuussa 1963 Malmin hautausmaalla paljastettu Fasismin vastustajien muistomerkki.

Vuosikokouksessa 1. huhtikuuta 1988 SFT antoi tukensa Kommunistien keskusneuvostolle ja kehotti kaikkia jäseniään osallistumaan toukokuussa pidettyyn kommunistien neuvottelutilaisuuteen, jossa perustettiin Kommunistinen Työväenpuolue.

Sihteerit
 Eino Kujanpää

Lähteet 

Suomalaiset rauhanjärjestöt
Suomalaiset vasemmistolaiset järjestöt
Antifasismi Suomessa
Blake Griffin

Blake Austin Griffin (s. 16. maaliskuuta 1989 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hänen nykyinen seurajoukkueensa on Brooklyn Nets. Griffin osallistui vuoden 2009 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa hän oli tilaisuuden ensimmäinen varaus.

NBA:n nimekkäimpiin pelaajiin kuuluva Griffin menetti loukkaantumisten vuoksi mahdollisuutensa kilpailla paikasta Yhdysvaltain maajoukkueessa sekä Lontoon 2012 että Rion 2016 kesäolympialaisiin.

Ura

Lukio 
Griffin pelasi lukiokoripalloa Oklahoma Christian Schoolissa, jossa hän voitti neljä osavaltion mestaruutta. Kaudella 2004–2005 hänet nimettiin "Little All-City All-State" tähdistöön. Seuraavalla kaudella The Oklahoman nimesi hänet vuoden pelaajaksi. Tulsa World valisi Griffinin Boys All-State First Teamiin. Kaudella 2006–2007 The Oklahoman ja Tulsa World valitsivat Griffinin vuoden pelaajaksi.

Yliopisto 
Ensimmäisellä yliopistokaudellaan Griffin teki Oklahoma Soonersin paidassa 14,7 pistettä ja otti 9,1 levypalloa ottelua kohden. Hänet nimettiin Big 12 Conferencen ykköstähdistöön ja All Rookie First Teamiin. 

Kaudella 2008–2009 Griffin teki keskimäärin 22,7 pistettä ottelua kohden ja otti 14,4 levypalloa ottelua kohden. Big 12 Conference valitsi hänet vuoden pelaajaksi ja hän oli kauden paras levypallopelaaja koko maassa.

NBA-ura 
Griffin osallistui vuoden 2009 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Los Angeles Clippers varasi hänet koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Griffin ei kuitenkaan päässyt pelaamaan lainkaan avauskaudellaan, sillä hän loukkaantui ennen kauden alkua.

Virallisesti Griffin pelasi tulokaskautensa vasta kaudella 2010–2011, jolloin hänet myös valittiin vuoden tulokkaaksi.

Griffin oli kaudella 2015–2016 reisilihasvamman vuoksi sivussa pelikentiltä. Loukkaantumisestaan melko lailla toivuttuaan hän kuitenkin löi torontolaisessa ravintolassa ollessaan 23. tammikuuta 2016 Clippersin varustepäällikköä ja loukkasi kätensä 4–6 viikon sairausloman mittaisesti. Griffin sai teostaan neljän ottelun pelikiellon ja menetti palkastaan noin 0,9 miljoonaa dollaria.

Tammikuussa 2018 Griffin siirtyi Detroit Pistonsiin. Hän siirtyi Brooklyn Netsiin maaliskuussa 2021.

Yksityiselämä 
Blake Griffinin veli, Taylor Griffin, on myös ammattilaiskoripalloilija. Hänet valittiin samana vuonna NBA:han kuin Blakekin. Griffinien isä on tummaihoinen, mutta äiti on valkoihoinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 NBA:n pelaajaprofiili 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Puhkuri

Puhkuri on hevosten krooninen keuhkosairaus, joka muistuttaa ihmisen astmaa.

Oireet 
Puhkurin selkeimpiä oireita ovat hevosen jatkuva yskä sekä työläs uloshengitys. Hevosen keuhkoihin kerääntyy limaa, mikä aiheuttaa hengitysvaikeudet. Limaa saattaa tulla ulos sierainten kautta, eli hevonen on räkäinen. Pitkälle edenneessä puhkurissa hevosen kupeisiin kehittyy silmin nähtävä viisto ura, puhkurinviiva, joka johtuu hevosen työlääseen hengitykseensä käyttämien vatsalihasten ylikehittymisestä.   

Yleensä oireet ovat pahimmillaan keväällä siitepölyaikaan, koska hevonen reagoi allergisesti kaikenlaiseen pölyyn. Oireita voidaan lievittää erilaisilla limaa irrottavilla tai hengitysteitä laajentavilla valmisteilla. Varsinaisena lääkkeenä oireisiin voidaan käyttää kortisonia. Jatkuva kortisonin käyttö ei kuitenkaan ole suositeltavaa. 

Parantavaa hoitoa puhkuriin ei ole. Tehokkain keino oireiden pitämiseen kurissa on hevosen pitäminen mahdollisimman paljon ulkona, esimerkiksi pihattotallissa.

Syyt 
Puhkuri saattaa liittyä talli-ilmaan tai esimerkiksi pölyiseen tai homeiseen rehuun. Periaatteessa puhkuri on jatkuva hengitystieinfektio, ihmisen astman tapaan. Huonolaatuisessa talli-ilmassa sekä rehussa on mikrobeja ja hiukkasia, jotka ärsyttävät hengitysteitä ja pahentavat tulehdusreaktiota. Puhkuria sairastavan hevosen ruokinnassa onkin kiinnitettävä huomiota rehun laatuun. Pölyävää heinää ei tule syöttää, tai se on ensin kasteltava märäksi, jolloin hevonen ei syödessään hengitä pölyä. Homeista heinää ei saa koskaan syöttää hevoselle, kärsi se puhkurista tai ei.

Aiheesta muualla 
 Hyvinkään hevossairaala

Hevosten sairaudet
Hengityselinten sairaudet
Alexandre Fabre

Alexandre Fabre on ranskalainen näyttelijä.

Filmografia

Teatteri
Premier amour	
Derrière chez moi 
Nuit dantesque 
Ionesco-Pinget-Soulier
La belle et la bête 
Cyrano de bergerac 
Le fusil de chasse 
La chanson de fortunio 
Gulliver 
Bergson / Feydeau 
Opérette brazzavillois 
Danse de chambre 
Rabelaisien 
Les dix petits negres
Neronissime, ou l’empereur s’amuse 
Don juan 
La route de los Angeles 
Le sopha
Voyage en bourgeoisie 
L’inutile beauté 	
L’invite 
Architruc 
Les vignerons de la première heure 
Délire a deux 	
Hodja 
Le théâtre d’arlequin 
En attendant Godot 
Les trois mousquetaires
La vie de Galilée
La mouette 
Les immigres 
Ton nom dans le feu des nuées , Elisabeth 
Partage  midi
Les 3 mousquetaires

Elokuvat
1975 French connection 2
1976 Le plein de super
1980 Journal d' une maison de correction
1983 Cap canaille
1984 Le juge
2001 De l' histoire ancienne

Televisio
2004- Mistralin tuulet

Aiheesta muualla
 Alexandre Fabren virallinen kotisivu 

Ranskalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
The Many Moods of Bobby Vinton


The Many Moods of Bobby Vinton on Bobby Vintonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1974.

Kappaleet

2 LP -painos 
A-puoli
 Petticoat White (Summer Sky Blue)
 Blue on Blue
 Roses Are Red
 Am I Blue
 Lavender Blue

B-puoli
 Bouquet of Roses
 Blue Velvet
 Ramblin' Rose
 Misty Blue
 Two Purple Shadows

C-puoli
 Have You Ever Been Lonely (Have You Ever Been Blue?)
 L-O-N-E-L-Y
 I'll Walk Alone
 Mr. Lonely
 Hello Loneliness

D-puoli
 Lonely Street
 Oh, Lonesome Me
 Long Lonely Nights
 So Many Lonely Girls
 All Alone Am I

1 LP -painos 
A-puoli
 There! I've Said It Again
 I Love How You Love Me
 Theme from "A Summer Place"
 It's All in the Game
 The Days of Sand and Shovels

B-puoli
 Just a Little Lovin' (Early in the Mornin')
 When I Fall in Love
 Have I Told You Lately That I Love You?
 Take Good Care of My Baby
 Sealed With a Kiss

Aiheesta muualla 
 The Many Moods of Bobby Vinton discogs.com -sivustolla 

Vuoden 1974 albumit
Bobby Vintonin albumit
Theo Helfrich

Theo Helfrich (13. toukokuuta 1913 – 29. huhtikuuta 1978) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kausilla 1952–1954, aina samalla radalla, Saksan GP:ssä. Hän oli parhaimmillaan 12. Saksan GP:ssä 1953. Hän ajoi talleissa Klenk ja Veritas.

Lähteet

Aiheesta muualla
Theo Helfrich formula1results.com sivustolla 

Saksalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Russell Means

Russell Charles Means tai Oyate Wacinyapin (10. marraskuuta 1939 Wanblee, Pine Ridgen reservaatti, Etelä-Dakota – 22. lokakuuta 2012 Porcupine, Etelä-Dakota) oli yhdysvaltalainen poliitikko, kirjailija ja intiaaniaktivisti. Hän toimi American Indian Movement -järjestön (AIM) johtajana 1970-luvulla. Russell Means otti osaa useisiin AIM:n järjestämiin valtauksiin: Alcatrazissa vuonna 1969, Mount Rushmoressa vuonna 1970 ja Wounded Kneessä vuonna 1973. Hän oli etniseltä taustaltaan lakota.

Poliittisen aktivismin ohella Means näytteli useissa elokuvissa, kuten Viimeinen mohikaani (1992) ja Syntyneet tappajiksi (1994). Hän toimi ääninäyttelijänä Disneyn Pocahontasissa (1995). 

Russell Means kirjoitti omaelämäkerrallisen Where White Men Fear to Tread -teoksen (1997). Andy Warhol maalasi Meansista useita muotokuvia osana intiaaneja kuvaavaa American Indian Series -sarjaansa vuonna 1976.

Means kuoli 72-vuotiaana lokakuussa 2012.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset poliitikot
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset intiaanit
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Lord Haw-Haw

Lord Haw-Haw on nimi, jota käytetään useasta henkilöstä, jotka kuuluttivat saksalaisen Reichsrundfunkin Britanniaan suunnattua Germany Calling -propagandalähetystä toisen maailmansodan aikana. Yleensä sillä kuitenkin tarkoitetaan William Joycea.

Nimeä käytti ensimmäisen kerran Jonah Barrington Daily Express -lehdessä 14. syyskuuta ja toistamiseen 18. syyskuuta 1939. On epäselvää, ketä henkilöä sillä alkujaan tarkoitettiin. Oletettavasti sillä viitattiin yhtenä kuuluttajana toimineeseen Norman Baillie-Stewartiin ja hänen aristokraattiseen Oxfordin aksenttiinsa. Baillie-Stewart kertoo kuitenkin omaelämäkerrassaan alkuperäisen Lord Haw-Haw'n olleen Wolff Mittler. Tunnetuin nimen kantajista on kuitenkin William Joyce, joka palkattiin toimittajaksi ja kuuluttajaksi 18. syyskuuta 1939, ja johon Joseph Goebbels 5. tammikuuta 1940 alkaen viittaa päiväkirjoissaan Lord Haw-Haw'na. William Joyce paljasti henkilöllisyytensä radiolähetyksessä 3. huhtikuuta 1941, tosin esimerkiksi BBC oli jo varmuudella tunnistanut Joycen 2. elokuuta 1940.

Lord Haw-Haw'n radiolähetysten kuulijamäärät olivat suurimmillaan niin sanotun valesodan aikana syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1940. Alkuvuonna 1940 BBC arvioi, että kuusi miljoonaa kuulijaa kuunteli lähetyksiä vähintään joka toinen päivä, ja 18 miljoonaa kuunteli satunnaisesti. Samaan aikaan BBC:n omilla uutisilla oli 23 miljoonaa säännöllistä kuulijaa.
Syy suuriin kuuntelijamääriin – pahennusta herättävästä esitystavasta huolimatta – oli ohjelmasta saatu, usein ensimmäinen tieto kaatuneiden nimistä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Germany Calling -lähetyksiä Internet Archivessa (1-10) 
Germany Calling -lähetyksiä Internet Archivessa (11-20) 
Germany Calling -lähetyksiä Internet Archivessa (20-25) 
William Joyce alias Lord Haw-Haw 

Yhdistynyt kuningaskunta toisessa maailmansodassa
Radio
Propagandistit
Kuuluttajat
Propaganda Natsi-Saksassa
Joie Chitwood

George Rice "Joie" Chitwood (14. huhtikuuta 1912 – 3. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja, sekä liikemies. 

Chitwood aloitti kilpa-ajajan uransa vuonna 1934 ajamalla Dirt Track -kisoissa, josta eteni Yhdysvaltojen rata-autoiluun. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun seitsemän kertaa kausina 1940–1941 ja 1946–1950. Hän ajoi kolme kertaa viidenneksi saavuttaen 5 pistettä, joista yksi () on laskettu mukaan F1-tuloksiin. Chitwood oli viides vuoden 1950 kilpailussa, jossa hän jakoi sijoituksensa Tony Bettenhausenin kanssa saavuttaen yhden pisteen. Hän oli ensimmäinen Indy 500 -kilpailussa turvavyötä käyttänyt kuljettaja.

Chitwood kiersi neljäkymmentä vuotta Pohjois-Amerikkaa "Joie Chitwood Thrill Show"– taitoajoesityksensä kanssa. Chitwood teki vuonna 1978 maailmanennätyksen ajamalla Chevrolet Chevettellä 9 kilometriä kahdella pyörällä. Hänen jäätyään eläkkeelle, hänen poikansa jatkoivat esitystä nimellä "Joie Chitwood Chevy Thunder Show". Hänen pojanpoikansa Joie Chitwood Kolmas valittiin vuonna 2004 Indianapolis Motor Speedwayn toimitusjohtajaksi ja on toiminut myös Daytona International Speedwayn johtotehtävissä vuosina 2010-16.

Chitwood oli myös stuntmiehenä Hollywoodissa. Hänen ensimmäinen stuntkohtauksensa oli elokuvassa Surmanajaja. Vuonna 1973 hän sai esitettäväksi kohtauksen James Bond -elokuvasta Elä ja anna toisten kuolla, jossa hän teki pienen stunt-miehen roolin.

Chitwood toimi myös autojen turvallisuuskonsulttina. Vuonna 1965 hän kertoi romuttaneensa yli 3 000 autoa tutkimustarkoituksissa.

Chitwood valittiin National Sprint Car Hall of Fameen vuonna 1993 ja Motorsports Hall of Fame of Americaan vuonna 2010.

Formula 1 -tulokset

* = Jaettu auto.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Outi Alm

Outi Alm (s. 19. kesäkuuta 1963 Imatra) on suomalainen kirjailija. Alm valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja sairaanhoitajaksi 1986 Diakoniaopistosta. Alm oli 13-vuotiaana Suomen mestari pesäpallossa ja sai useita muitakin mitaleita. Alm oli urheilija vuoteen 1995 asti, jolloin sarjanousu kariutui. Siitä asti hän on kirjoittanut. Vuonna 1999 julkaistiin esikoisnovellikokoelma ja syksyllä 2001 ensimmäinen romaani. Alm sai Kaarlen palkinnon vuonna 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Reija Palttala: Suhteettomia tiloja . Savon Sanomat 20.4.2009.
 Marjatta Ripsaluoma: Entä mikä on sinun tilasi? Keskipohjanmaa 2009.
 Markku Soikkeli: Tarinoita huomisen turvapaikoista. Satakunnan Kansa 25.5.2009.
 Jari Olavi Hiltunen: Tyylikkäitä novelleja ankeista oloista. Kiiltomato.net 15.6.2009.
 Janna Kantola: Ei ihan Gogolia kuitenkaan. Helsingin Sanomat 26.5.2009.
 Heli Peltoniemi: Suoritusyhteiskunnan viimeinen pysäkki. Turun Sanomat 19.6.2009.
 Kaisa Neimala: Loukkoja ja lokeroita. Parnasso 3/2009.
 Lappeenrannan maakuntakirjaston Carelica-kirjailijat sivusto: Alm Outi

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Kassel Huskies

Kassel Huskies on ammattilaisjääkiekkojoukkue, joka on perustettu Kasselissa, Hessenissä, Saksassa 1977. Se pelaa Saksan toisella sarjatasolla, DEL2:ssa. Joukkueen päävalmentaja toimii Rico Rossi ja kapteenina Hugo Boisvert. Sen tunnusvärit ovat valkoinen ja sininen. Huskiesin kotiareena on nimeltään Eissporthalle Kassel.

Pelaajat

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Tim Kehler 
 Apuvalmentaja: Casey Fratkin 
 Maalivahtivalmentaja: Antti Ore 
 Fysiikkavalmentaja: Marinko Neimarevic 
 Toimitusjohtaja: Joe Gibbs 
 Urheilutoimenjohtaja: Manuel Klinge 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset kotisivut

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Hessenin urheilu
Kassel
Turun taideakatemia

Turun AMK:n Taideakatemia on Turun ammattikorkeakouluun kuuluva suomalainen taideoppilaitos. Se perustettiin vuonna 1996, kun kulttuurialan koulutus tuli osaksi Turun ammattikorkeakoulun koulutustarjontaa. Taideakatemian muodostivat Turun piirustuskoulu ja Turun taiteen ja viestinnän oppilaitos (TUTVO), joiden lisäksi oppilaitoksessa alkoi musiikin koulutus vuonna 2000. 

Taideakatemian opetuksen perustoimintoihin sisältyy osallistuminen kansainvälisiin tapahtumiin ja yhteistyöprojektit ulkomaisten partnerien kanssa. Opiskelijoita on noin 650 ja opetus- ja tukihenkilökuntaa yhteensä noin 80.

Taideakatemian päätoimipiste sijaitsee Turun ammattikorkeakoulun Linnankadun kampuksella (Linnankatu 54–60), Varvintorin laidalla.[2]Taideopetukselle suunnitellut toimitilat ovat LPR-arkkitehtien käsialaa. Rakennuskompleksissa yhdistyvät mm. vanha köysitehdas, entiset laivatelakkahallit sekä Wärtsilän henkilöstötilana toiminut rakennus. Yleisölle avoimia ovat Taideakatemian Köysiteatteri ja kuvataiteen opiskelijoiden käytössä oleva Köysiratagalleria.

Koulutukset ja tutkinnot
Taideakatemia on yksi Turun ammattikorkeakoulun neljästä tulosalueesta. Koulutukset alkavat joka vuosi. Lisäksi Taideakatemiassa voi ylläpitää ja kehittää ammattitaitoa erilaisissa kulttuurialan täydennyskoulutuksissa.

Yhteistyöprojektit ja tapahtumat

Turun Taideakatemian toiminnan yksi tärkeä osa on tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminta yhteisöjen ja yritysten kanssa. TKI-projekteissa opiskelijat tutustuvat sekä omaan, tulevaan ammattikenttäänsä että toimivat monialaisessa yhteistyössä hankekumppanien kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Taideakatemia

 Taideakatemia Facebookissa
 Taideakatemia Twitterissä
 Taideakatemia Instagrammissa
 Taideakatemia SoundCloudissa
 Elokuva- ja animaatiokoulutus Facebookissa
 Animation & Film Studies Blog 
 Kuvataiteen blogi 
 Tutka – verkkojulkaisu
 Taideakatemian opiskelijayhdistys TOY ry
Turun ammattikorkeakoulu
Jättimerisipuli

Merisipuli eli jättimerisipuli (Urginea maritima, syn. Drimia maritima, Scilla maritima) on parsakasvien (Asparagaceae) heimoon ja Urginea-sukuun kuuluva sipulikasvi. Kasvia tavataan Välimeren alueella.

Ulkonäkö 

Merisipulista tavataan sekä valkoista, Välimeren itäosissa pääasiassa kasvavaa, että punaista, Välimeren länsiosissa kasvavaa, muotoa.

Merisipuli kukkii elokuusta lokakuuhun.

Käyttö 

Merisipuli on lääkekasvi, jota tiedetään käytetyn jo 1 000 vuotta eaa. Kasvia ovat käyttäneet esimerkiksi roomalaiset, sillä merisipuli aiheuttaa oksentelua ja poistaa turvotusta. Myös Johan Bergmanin kirjoituksessa ”Neuwo – kuinga tawalliset kulku- ja tarttuwaiset taudit – taitawat estetyxi ja paratuxi tulla” vuodelta 1775 kerrotaan merisipulia käytetyn vesipöhön eli turvotuksen hoitoon.

Merisipulissa on varsinkin sydämen toimintaan vaikuttavia aineita, tarkemmin sydänaktiivisia glykosideja kuten proskillaridiinia. Esimerkiksi Suomessakin on myyty lääkettä, joka sisälsi merisipulista saatavaa skillaridiiniglykosidia. Se vaikuttaa sydänlihanksen supistumiseen, joten se vähentää sydämen vajaatoimintaa ja siten turvotuksia. Aine on kuitenkin varsin toksista ja saattaa väärin annosteltuna aiheuttaa vakavia sivuvaikutuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Jättimerisipuli – Drimia maritima
 Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: (jätti)merisipuli (Drimia maritima)
 ITIS: Drimia maritima 

Parsakasvit
Lääkekasvit
Naltreksoni

Naltreksoni on immunostimulantti ja opioidiantagonisti, jota käytetään pienillä annoksilla MS-taudin, virusinfektion jälkeisen väsymysoireyhtymän, autismin, syövän, gynekologisten sairauksien ja Crohnin taudin hoitoon.

Naltreksonia käytetään erittäin suurina annoksina myös alkoholismin hoidossa, jolloin sillä on melko paljon sivuvaikutuksia. Naltreksoni vaikuttaa alkoholismin hoidossa aivojen toimintaan vähentämällä juomisen palkitsevuutta. Naltreksoni on todettu suomalaistutkimuksessa tehokkaaksi ja turvalliseksi alkoholismin lääkehoidoksi. Lääkkeen vaikutus alkoholinkäytön hillitsijänä huomattiin 1990-luvun alussa. Vaikutuksen huomasi Suomessa Alkon laboratoriossa työskennellyt tutkija, dosentti David Sinclair. Suuriannoksisen naltreksonihoidon vaikutus ajokykyyn ja koneiden käyttökykyyn on vähäinen tai kohtalainen. 

Naltreksonia on tutkittu amfetamiiniriippuvuuden hoidossa ja sitä käytettiin 1980-luvulla AIDS:in hoitoon. 

Naltreksonin kauppanimiä ovat Naltrexon Vitaflo ja Revia. 

Naltreksoni voi aiheuttaa sivuvaikutuksia, kuten pahoinvointia, jota laajimmassa tutkimuksessa raportoi kymmenen prosenttia käyttäjistä.

Katso myös 
Nalmefeeni

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Terveysportti, metatesaurus: Naltreksoni
 Suomessa keksitty ”ällistyttävä” alkoholismilääke kuohuttaa – Pysäyttävä amerikkaisdokumentti Uusi Suomi 17.3.2015.
 PubChem: Naltrexone 
 DrugBank: Naltrexone 
 KEGG: Naltrexone 
 ChemBlink: Naltrexone 

Opioidiantagonistit
Alkoholismi
PKV-lääkkeet
Mauste-Sallinen

Mauste-Sallinen Oy on naantalilainen vuonna 1961 perustettu mauste- ja leivontuotealan yritys. Se tuo maahan, valmistaa, pakkaa, varastoi ja markkinoi mausteita ja leivonta-alan tuotteita.

Yrityksen toiminnan alku on vuodessa 1961, jolloin Terttu ja Heino Sallinen aloittivat mausteiden maahantuonnin. He myivät yrityksen 1985.

Vuonna 2002 Mauste-Sallinen oli Suomen toiseksi suurin yksityinen maustetehdas. Yrityksen valikoimissa on 700 nimikettä. Sen liikevaihdosta kuitenkin vain yksi kolmannes tulee mausteista, loput leivontatuotteista. Yrityksellä on Naantalin Luolalaan kallioon louhittu varasto, jossa markkinatilanteiden epävarmuuden vuoksi varastoidaan pippureita vuoden tarpeeksi.

Lähteet 
 Mauste-Sallisen kotisivut

Viitteet 

Suomalaiset elintarvikeyritykset
Naantali
Rauhalahden voimalaitos

Rauhalahden voimalaitos on Jyväskylässä, Jyväsjärven itärannalla sijaitseva vuonna 1986 valmistunut vastapainevoimalaitos. Voimalan rakensi Imatran Voima. Se tuottaa kaukolämpöä, sähköä ja teollisuushöyryä. Voimala tuottaa yhdessä 2010 valmistuneen Keljonlahden voimalaitoksen kanssa pääosan Jyväskylän seudun kaukolämmöstä. Aiemmin Rauhalahti huolehti Kankaan paperitehtaan tarvitsemasta teollisuushöyrystä.<ref
name=yle></ref> Vuonna 2009 voimalaitoksen käyttö laski alle puoleen, kun Kankaan paperitehdas suljettiin. Kankaan paperitehdas oli voimalaitoksen tuottaman teollisuushöyryn pääasiakas.

Voimalaitoksen pääkattilan toimitti Tampella Power. Tyypiltään kattila on leijukerroskattila. Voimala maksoi 84 miljoonaa euroa. Laitoksessa työskentelee 50 työntekijää. Kankaan tehtaan lopettamisen takia voimalan käyttömäärä laskee alle puoleen. Jyväskylän Energian mukaan voimalaa käytetään kuitenkin vielä vuosikymmeniä. Keväällä 2013 JE:n toimitusjohtaja Tuomo Kantola esikuntineen suunnittelee vaihtoehtoja Rauhalahden voimalaitoksen sopeuttamisesta IE-direktiivin vuodelle 2016 tuomiin kiristyviin päästörajoihin. 

Voimalaa pyörittää Jyväskylän Energiantuotanto Oy, jonka omistaa Jyväskylän Energia Oy. Aiemmin Fortum omisti yhtiöstä 60 prosenttia, mutta Jyväskylän Energia osti Fortumin osuuden itselleen noin 40 miljoonalle eurolla. Samalla Jyväskylän Energia osti voimalan maa-alueen Fortumilta. Yhtiöt käsittelivät voimalaan liittyviä riitoja oikeudessa.

Voimalan pääpolttoaineet ovat puu ja turve ja kivihiiltä on tarvittu vain nimeksi. Turpeen toimittaa pääasiassa Vapo ja puu saadaan Keski-Suomen sahoilta ja lähiseudun puunkäsittelyteollisuudelta.

Laitoksessa on 3 kattilaa:

Apukattilaa käytetään prosessihöyryn tuottamiseen pääkattilan häiriö- ja huoltotilanteissa. Kaukolämpökattilaa käytetään huippukuormien ja pääkattilan häiriöiden aikana.

Voimala tuottaa kaukolämpöä 740 GWh, sähköä 410 GWh ja höyryä 310 GWh vuodessa.

Voimalan uusi 130 metriä korkea piippu valmistui 2015. Voimalaitoksen käyttämistä polttoaineista alle yksi prosentti on kivihiiltä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomen voimalaitokset
Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Pororo

Pororo () on korealainen animaatiosarja lapsille, jota esitetään useiden maiden televisiossa, mm. Suomessa, Koreassa, Australiassa, Espanjassa, Italiassa, Indonesiassa.

Juoni 

Ohjelma kertoo lumisella ja aurinkoisella saarella asustavista eläimistä, jotka joutuvat erilaisiin kommelluksiin, usein leikkiensä ja keppostensa seurauksena.

Eläinhahmot ovat seuraavat.
 Pororo-pingviini, jolla on päässään vanhanaikainen lentäjän hattu ja lasit.
 Poby-jääkarhu, joka on eläimistä suurin ja varttunein.
 Eddy-kettu. Eddy on keksijä, ja rakentaa eri jaksoissa esimerkiksi erilaisia kulkuneuvoja ja robotteja.
 Loopy-majava. Loopy on alkuperäisistä päähenkilöistä ainoa nainen. Hän pitää ruoanlaitoista, erityisesti kakkujen ja piiraiden tekemisestä.
 Krong-dinosaurus. Sarjan ensimmäisessä jaksossa Pororo löytää suuren munan ja kuljettaa sen taloonsa, aikeissa syödä se, mutta munasta kuoriutuukin dinorauruksen poikanen Krong. Krong ei puhu ensimmäisen kauden jaksoissa, mutta sanoo usein ja toistuvasti "krong".
Kullakin eläinhahmoista on oma talo, lukuun ottamatta Krongia, joka asuu Pororon luona. Krongilla on Pororon sängyn vieressä oma pienempi sänky.
Sarjan ensimmäisellä kaudella eläimet ovat Pororon päähinettä ja laseja lukuun ottamatta pääasiassa vaatettamattomia, mutta myöhemmin heillä on kattava vaatetus.
Sarjan toisella tuotantokaudella seuraan liittyy kaksi uutta hahmoa, ja Krong alkaa puhumaan.
 Petty-pingviini, joka on tyttö.
 Harry-lintu, joka asuu Pobyn luona pienessä talossa.
Kolmannella tuotantokaudella uusia hahmoja ovat lohikäärme, keltainen robotti, kaksi UFO-miestä.

Jaksot

Sarjaa on toistaiseksi tuotettu 3 kautta, joista kukin koostuu 52:sta 5 minuutin jaksosta. Lisäksi on tuotettu muutamia lyhyitä jaksoja, joissa eläimet laulavat ja tanssivat.

Aiheesta muualla
Pororo toi Koreat hetkeksi yhteen (YLE.fi uutiset 16.5.2011)
sarjan viralliset sivut (englanniksi/koreaksi)

Lastenohjelmat
Eteläkorealaiset televisiosarjat
Animaatiosarjat
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1934

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1934 pelattiin Milanossa, Italiassa. Kilpailussa oli aikaisempien vuosien tapaan 12 joukkuetta. Kanada voitti maailmanmestaruuden ja Yhdysvallat saavutti hopeaa. Pronssille yltänyt Saksa voitti myös Euroopan-mestaruuden, joka ratkaistiin samassa yhteydessä.

Alkulohkot

Karsintaryhmä A

Karsintaryhmä B

Karsintaryhmä C 

Kolmannesta ryhmästä kelpuutettiin kaikki joukkueet jatkokierrokselle. Kanada ja Yhdysvalat saivat suoran jatkopaikan ilman karsintoja.

Karsinta alempaan loppusarjaan

Jatkosarja

Jatkolohko A

Jatkolohko B

Jatkolohko C

Lohkojen kakkosten karsinta 
Lohkojen A ja C toisiksi sijoittuneet joukkueet karsivat neljännestä paikasta pudotuspeleihin ennalta laaditun säännön mukaisesti. B-lohkossa toiseksi sijoittunut Unkari sijoittui kuudenneksi.

Alempi loppusarja 

Ranska luopui alemman loppusarjan paikastaan.

Mitaliottelut

Välierät

Pronssiottelu 
Ottelussa ratkaistiin myös Euroopan-mestaruus.

Loppuottelu

Loppusijoitukset

Lähteet 

 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/mondial1934.htm
 http://www.todor66.com/hockey/world/Men_1934.html

Viitteet 

1934
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1934 jääkiekko
Marko Pelkonen

Marko Pelkonen (s. 8. lokakuuta 1984) on Muhokselta kotoisin oleva suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä Kempeleen Kiriä. Hän on Muhoksen Pallo-Salamoiden kasvatti. Pelkonen tuli tunnetuksi hyvillä peliesityksillään kauden 2009 Superpesiksessä. Vuoden 2009 Itä–Länsi-ottelussa hän löi Lännen seitsemästä juoksusta viisi; yksi lyönneistä oli läpilyönti.

Vuonna 1999 14-vuotias Pelkonen pelasi Superpesiksessä Oulun Lipon joukkueessa yhden ottelun ja oli kaikkien aikojen nuorin superpesispelaaja.

Pelkonen on edustanut vuosina 2003–2010 Oulun Lippoa, vuosina 2011–2012 Koskenkorvan Urheilijoita, vuosina 2013–2014 Pattijoen Urheilijoita, vuonna 2015 Hyvinkään Tahkoa ja jälleen vuodesta 2016 lähtien Lippoa. Pelkonen siirtyi kesken kauden heinäkuussa 2018 Kempeleen Kiriin.

Saavutukset

Pelaajana 

 2 Itä-Länsi-ottelua: 2009, 2016

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt