Lamentations of the Flame Princess

Lamentations of the Flame Princess (LotFP) on James Raggin vuonna 2010 julkaisema englanninkielinen roolipeli. Pelaajien hahmot ovat seikkailijoita, jotka etsivät aarteita maanalaisista raunioista tavoitteenaan rikastua. Peli edustaa niin sanottua vanhan koulukunnan roolipelaamista ja muistuttaa säännöiltään Dungeons & Dragonsin ensimmäisiä laitoksia, joiden kanssa se on yhteensopiva. Seikkailunsa peli ammentaa keskiaikaisen fantasian sijaan kauhusta, vaihtoehtohistoriasta ja heavy metalista.

Lamentations of the Flame Princess eroaa tavanomaisista fantasiaroolipeleistä, koska yliluonnolliset olennot ja ilmiöt ovat siinä harvinaisia. Pelin taikuus on outoa, arvaamatonta ja usein myös käyttäjälleen vaarallista. Yliluonnollisia hirviöitä on pelin maailmassa melko vähän, ja ne ovat yksilöllisiä, luonnonvastaisia kummajaisia. Pelissä ei ole oletusmiljöötä, vaan sitä voi pelata missä tahansa fantasiamaailmassa. Sen säännöt on kuitenkin suunniteltu sankarifantasian sijaan melko maanläheiseen ja korkean vaikeusasteen peliin. Raggi itse sijoittaa pelinsä 1600-luvun maapallolle. 

Lamentations of the Flame Princessin vastaanotto on ollut myönteinen. Ristiriitaista huomiota on herättänyt pelin provosoiva, väkivaltaa, alastomuutta ja seksiä sisältävä kuvitus. Lamentations of the Flame Princessin ja sen lisäosat on julkaissut James Raggin samanniminen kustantamo.

Pelin tausta 

Lamentations of the Flame Princessin suunnittelija ja julkaisija on alun perin Yhdysvalloista kotoisin oleva James Edward Raggi IV, joka julkaisee Suomesta käsin pelejä kansainvälisille markkinoille. Lamentations of the Flame Princess onkin paitsi peli, myös Raggin toiminimi. Raggi on tullut tunnetuksi myös aktiivisena bloggaajana vanhan koulukunnan pelaajien (Old School Revival, OSR) parissa. Lamentations of the Flame Princess on hänen kustannustoimintansa lippulaiva. Raggi on asunut Suomessa vuodesta 2005 lähtien ja LotFP on tiettävästi myydyin suomalainen roolipeli.

Raggi keksi nimen Lamentations of the Flame Princess jo 1997, jolloin hän löysi internetistä sivuston, jossa punatukkainen suomalaisnainen poseerasi historiallisissa asuissa. Seuraavana vuonna hän antoi nimen perustamalleen fanzinelle. Fanzine keskittyi metallimusiikkiin, ja sen viimeinen, 60. numero ilmestyi vuonna 2007.

Kun Raggi myöhemmin ryhtyi suunnittelemaan omaa roolipeliä, hän päätti käyttää itselleen tutuksi tullutta nimeä. Hänen tavoitteenaan oli muuttaa Dungeons & Dragonsin sääntöjä siten, että ne tukisivat paremmin ”outoa” kauhutunnelmaa. Hänen keskeisenä esikuvanaan oli weird fictionina tunnettu genre. Raggi ei pitänyt siitä, että perinteiset roolipeliseikkailut keskittyivät sankarihahmojen urotöihin. Hänestä yksikään tervejärkinen ihminen ei todellisuudessa halua ryhtyä seikkailijaksi, mikä käytännössä tarkoittaa väkivaltaista ja vaarallista elämää ilman kotia tai perhettä. Lisäksi Raggi paranteli niitä Dungeons & Dragonsin elementtejä, joista ei pitänyt.

Lamentations of the Flame Princess -roolipelin ensimmäinen versio ilmestyi vuonna 2010. Tämän jälkeen siitä on tullut useita uusia laitoksia. Deluxe Edition on varhainen laitos, jota on kuvailtu ”autotallisetiksi”. Se on laatikko, jonka sisällä on säännöt sisältäviä vihkosia sekä muuta peliin tarvittavaa materiaalia. Uudistettu Grindhouse Edition on myös laatikko, joka sisältää kolme kirjaa: johdannon sekä pelaajien ja pelinjohtajan kirjat. Grindhouse Editionia varten peli taitettiin kokonaan uusiksi ja siihen lisättiin runsaasti aiempaa ammattimaisempaa kuvitusta. Myös sääntöihin tehtiin useita muutoksia, joista merkittävimmät olivat taitojärjestelmän sekä loitsuvalikoiman uudistukset.

Vuonna 2013 ilmestyi erillinen kovakantinen pelaajan kirja, joka sisältää säännöt tavanomaista pelaamista ja taikuuden käyttöä varten. Pelinjohtajan kirja ei ole vielä ilmestynyt. Varsinaisten sääntökirjojen lisäksi peliin on julkaistu kymmeniä eri seikkailuja.

Säännöt 

Lamentations of the Flame Princess ammentaa vanhasta roolipeliperinteestä, ja sen säännöt ovat yhteensopivat Dungeons & Dragons -pelien vanhojen laitosten kanssa. Kyseessä on siten niin sanottu ”retroklooni”. Pelin säännöt ovat yksinkertaiset ja painottuvat haastepelaamiseen, jossa pelaajien tavoitteena on etsiä luolastoihin kätkettyjä aarteita ja rikastua menettämättä henkeään. Monesta muusta vanhan koulukunnan roolipelistä LotFP poikkeaa siinä, että se ottaa alkuperäismateriaalin suhteen melko suuria vapauksia eikä siten ole suora toisinto jostain D&D:n varhaisesta laitoksesta. Eniten peli muistuttaa Frank Mentzerin laatimaa D&D-versiota, joka Suomessa tunnetaan ”punalaatikkona”.

Pelissä on seitsemän hahmoluokkaa, joista pelaaja voi vapaasti valita itselleen yhden. Luokat ovat taistelija (fighter), temppeliritari (cleric), spesialisti (specialist), magiankäyttäjä (magic-user), haltija (elf), kääpiö (dwarf) ja puolituinen (halfling). Toisin kuin monissa roolipeleissä, hahmoluokka ja rotu eivät ole toisistaan riippumattomia, vaan haltijat, kääpiöt ja puolituiset ovat omia hahmoluokkiaan, mikä tekee epäihmisistä marginaalisia ja eksoottisia. Muiden hahmoluokkien edustajat taas ovat aina ihmisiä. Tämä järjestelmä on yhteneväinen Mentzerin D&D-version kanssa. Hahmoluokista spesialisti on epätyypillinen ja korvaa muissa D&D-versiossa esiintyvän varas-luokan. Raggi päätyi ratkaisuun, koska halusi hahmoluokan muistuttavan Indiana Jonesin kaltaista seikkailijaa. Lisäksi hän piti outona ajatusta, että muut hahmot liittoutuisivat vapaaehtoisesti varkaaksi esittäytyvän henkilön kanssa. Spesialistin vahvuuksia ovat hiiviskely ja salamurhaaminen, mutta pelaaja saa itse päättää, mihin taitoihin hahmo erikoistuu.

Tavanomaisiin Dungeons & Dragons -pohjaisiin peleihin verrattuna LotFP on hillitympi, ja yliluonnollinen on sen suosimassa pelityylissä harvinaista. Esimerkiksi velhoja ja taikaesineitä on vain vähän, eivätkä mielikuvitukselliset olennot ole eläimen kaltaisia ekosysteemin osia vaan luonnottomia ja ainutlaatuisia hirviöitä. Kun perinteinen Dungeons & Dragons keskittyy sankaritekoihin, pelimäisten haasteiden voittamiseen sekä vihollisten surmaamiseen, LotFP-seikkailuille on tyypillistä, että pelaajat kohtaavat vähän mutta entuudestaan tuntemattomia hirviöitä ja muita kauhuja. Magia on pelin maailmassa vaarallista ja omituista, mikä näkyy taikuutta käsittelevissä säännöissä. Monista D&D-varianteista poiketen LotFP:issa on vain vähän vastustajan vahingoittamiseen tarkoitettuja loitsuja. Niiden tilalla on erilaisia vaikutuksiltaan arvaamattomia loitsuja, jotka voivat olla magiankäyttäjälle yhtä vaarallisia kuin tämän vihollisille. Pahasti epäonnistunut taikuus voi aiheuttaa valtavaa tuhoa, kuten maailmanlaajuisen tulvan.

Tunnelmaltaan Lamentations of the Flame Princess muistuttaa Robert E. Howardin Solomon Kane -tarinoita. Tyylillisesti peli edustaa keskiaikaisen fantasian sijaan kauhua ja miekka ja magiaa. Siinä on vaikutteita myös vaihtoehtohistoriasta ja metallimusiikin kuvastosta. Peli ei sijoitu mihinkään tiettyyn miljööseen, vaan sitä voi pelata monessa eri fantasiamaailmassa. Raggi itse sijoittaa pelinsä 1600-luvun maapallolle.

Vastaanotto 

Eero Tuovinen kuvailee LotFP:in Deluxe Editionia kiinnostavimmaksi ja pelattavimmaksi saatavilla olevaksi retroklooniksi. Hän kehuu peliä omaperäisyydestä, kiinnostavista historiallisista viittauksista ja selkeistä, haastepelaamiseen soveltuvista säännöistä.

RPG.netin arvostelussa nimimerkki Endzeitgeist arvioi vuoden 2013 laitoksen erinomaiseksi. Hän piti pelin sääntöjä onnistuneina ja kuvitusta sekä taittoa erinomaisena. Hänestä Lamentations of the Flame Princessiä voi käyttää monenlaisessa roolipelaamisessa, mutta parhaiten sen säännöt sopivat kauhupainotteiseen peliin, jossa taikuus ja yliluonnollinen on harvinaista. Sekä pelin ulkoasu että sisältö saavat häneltä viisi pistettä viidestä. Arvostelussa kuitenkin huomautetaan, että jotkut saattavat loukkaantua pelin runsaasti väkivaltaa ja seksiä sisältävästä kuvituksesta.

Monet LotFP-valmisseikkailut ovat nousseet arvostelumenestyksiksi. Esimerkiksi A Red & Pleasant Land ja Vornheim: The Complete City Kit ovat voittaneet useita palkintoja.

Kritiikkiä 

Vuonna 2018 Lamentations of the Flame Princessin ympärille syntyi roolipelipiireissä kohu, kun Raggi poseerasi LotFP-sääntökirja käsissään Jordan Petersonin kanssa. Peterson on tullut tunnetuksi transsukupuolisuutta kritisoivista näkemyksistään. Vanhan koulukunnan roolipelaajien parissa oli jo jonkin aikaa käyty keskustelua transsukupuolisten pelaajien kohtaamasta syrjinnästä, ja Raggi oli aiemmin saanut kiitosta vähemmistöihin kuuluvien pelisuunnittelijoiden julkaisemisesta. Petersonin kanssa otetun kuvan katsottiin antavan vihamielisen viestin ja asettavan Raggin yhteistyökumppanit kyseenalaiseen valoon. Tapahtuneen seurauksena ainakin yksi Raggin kanssa työskennellyt suunnittelija lopetti LotFP-tuotteiden tekemisen. Raggi poisti myöhemmin kuvan sosiaalisesta mediasta, pyysi tapahtunutta anteeksi ja tuomitsi vähemmistöjen syrjinnän.

Alkuvuodesta 2019 LotFP:in suosituimpiin kuuluvan avustajan Zak Smithin puoliso kertoi joutuneensa Smithin pitkäaikaisen hyväksikäytön ja henkisen väkivallan kohteeksi. Myös kolme muuta naista syytti Smithiä seksuaalisista väärinkäytöksistä. Kohun seurauksena Raggi ilmoitti päättävänsä yhteistyön Smithin kanssa ja lopettavansa uusintapainosten ottamisen tämän peleistä, mutta pitävänsä jo painetut kirjat myynnissä entiseen tapaan. Raggi kertoi pitävänsä tilannetta valitettavana, mutta olevansa myös surullinen pitkän ja hedelmällisen yhteistyön päättymisestä. Saman vuoden kesällä Raggi julkaisi LotFP-seikkailun Zak Has Nothing To Do With This Book, jossa esiintyy Zachary-niminen syyttömänä tuomittu mies. Tätä pidettiin yleisesti huonon maun osoituksena sekä epäonnistuneena yrityksenä markkinoida peliä skandaalin avulla. Kun kirja tuli syksyllä verkkomyyntiin, sen nimi vaihtui neutraalimmaksi.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lamentations of the Flame Princess. 

79.8 Pelit, leikit, keräily
Suomalaiset roolipelit
Dungeons & Dragons