joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Boris Fjodorov

Boris Grigorjevitš Fjodorov (, 13. helmikuuta 1958, Moskova – 20. marraskuuta 2008, Lontoo) oli venäläinen taloustieteilijä ja poliitikko.

Fjodorov valmistui 1980 Moskovan taloustieteiden instituutista. Vuosina 1980–1987 hän työskenteli Neuvostoliiton valtionpankissa, myöhemmin Tiedeakatemian alaisessa maailmantalouden instituutissa, jossa hän teki väitöskirjansa USA-Kanadan-instituutissa, ja 1989–1990 NKP:n keskuskomitean konsulttina.
Hän oli laatimassa Gorbatšoville ns. 500 päivän talousohjelmaa.

Vuonna 1990 Fjodorov nimitettiin Venäjän sosialistisen federatiivisen tasavallan finanssiministeriksi. Vuosina 1991–1992 hän johti Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin Venäjän ja IVY-maiden osastoa. Joulukuusta 1992 hän oli Venäjän varapääministerinä, maaliskuuta 1993 finanssiministerinä.

Hän lähti hallituksesta alkuvuodesta 1994 ja perusti UFG-finanssiyrityksen, joka myytiin 2005 Deutsche Bankille. Hän oli myös duuman jäsen 1995–1998 ja syyskuusta 1998 uudelleen varapääministerinä. Hänen poliittinen tukijoukkonsa oli "Eteenpäin Venäjä!" -puolue. Hän oli myös vajaan vuoden liittovaltion veropalvelun johdossa.

Vuodesta 2005 hän oli myös Sberbankin ja Gazpromin ja noin kymmenen muun yrityksen hallitusten jäsen, sekä UFG Private Equity ja Asset Management -yhtiöiden johtaja. Gazpromista hänen arvioidaan hallinneen noin 7 %.

Fjodorov kuoli Lontoossa, jonne hänet lennätettiin hoitoon sairauskohtauksen jälkeen. Hän oli kuollessaan viisikymmenvuotias.

Fjodorov kokosi myös venäläis-englantilaisen taloustermien sanakirjan, jossa oli vuoden 2000 painoksessa noin 15000 termiä. Hän oli myös innostunut historiasta ja ihaili Pjotr Stolypinia. Hän osallistui myös useiden tsaarinaikaisten kartanoiden entisöintiin ja suojeluun.

Lähteet
Boris Fyodorov, 50, Dies; Guided Reforms in Russia, New York Times, 21.11.2008

Fjodorov, Boris
Neuvostoliittolaiset ministerit
Fjodorov, Boris
Fjodorov, Boris
Projekti 659

Projekti 659 () oli Neuvostoliiton laivaston viiden 1960-luvulla valmistetun ohjuksin aseistetun ydinsukellusveneen muodostama alusluokka.

Projektin aluksia valmistui 1960–1962 viisi Komsomolin telakalla Komsomolsk-na-Amuressa. Niiden aseistuksena oli kahdeksan P-5 Pjatjorka () -risteilyohjusta. Käyttötarkoitus oli strateginen, ts. uhata Yhdysvaltain maaperää ydinohjuksilla. Kaikki veneet palvelivat Neuvostoliiton Tyynenmeren laivastossa. Ballististen ohjusten kehitys jätti veneet nopeasti vanhentuneiksi. Ne muunnettiin 1970-luvun alussa SALT-1-sopimuksen rajoitusten vuoksi hyökkäyssukellusveneiksi (projekti 659T, ). Kaksi aluksista poistettiin käytöstä onnettomuuksien seurauksena ja loput kolme vuoteen 1993 mennessä.

Alukset

Lähteet

Viitteet 

Ydinkäyttöiset sukellusveneet
Neuvostoliiton laivaston sukellusveneet
Sunny Day

”Sunny Day” on Kristiina Wheelerin eskoisalbumin Hitchin to Helsinki ensimmäinen single. Kappale sai ensisoittonsa The Voicen Ensireaktiossa 20. toukokuuta 2008, päivää myöhemmin se oli ladattavissa MTV3 Store Download sekä Helsingin Sanomien Musiikkilataamo -palveluissa. 4. elokuuta 2009 kappale oli saataville myös muista digikaupoista.

Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Misko Iho. Helsinkiläisessä Dubrovnik -ravintolassa kuvatussa videossa esiintyy myös näyttelijä Tommi Korpela.

Kappaleet

Listasijoitukset 
{| width="0%" 
|- valign="top" 
| width="50%" |

Lähteet 

Vuoden 2008 kappaleet
Kristiina Wheelerin kappaleet
Tampereen teknillinen lukio

Tampereen teknillinen lukio on matematiikan ja tekniikan opetusta painottava lukio Tampereella Hervannan kaupunginosassa. Lukiossa opiskelee noin 300 opiskelijaa. Lukion läheisyyden Tampereen yliopiston Hervannan kampuksen ja Tredun vuoksi lukiolla on useita yhteistöitä näiden opintolaitoksien kanssa.

Yleistä 
Lukiossa on yli 20 matematiikkakurssia pakollisista aineista logiikkaan ja lineaarialgebraan. Tieto- ja viestintätekniikan osalta kurssitarjottimesta löytyy muun muassa CAD-piirtäminen, 3D-mallintaminen ja koodaaminen, joka järjestetään yhteistyössä Tampereen yliopiston kanssa. On siis mahdollista saada joitain yliopistokursseja tehtyä jo lukiossa.

Myös fysiikasta on paljon koulukohtaisia lisäkursseja kuten robotiikkaa. Monet lisäkurssit tehdään yhteistyössä Ammattiopisto Tredun kanssa. 

Kampuksen kirjastossa on 3D-tulostin, jolla opiskelija voi tulostaa ilmaiseksi omia 3D-tulostuksiaan.

Tampereen teknillisen lukion opiskelijat ovat vastuussa Hep!-kampuslehden sisällön tuotannosta. Opiskelijat saavat toimittajakurssilla suunnitella omia sivuja yhteistyössä Tredun kanssa. Lukion rakennus on yhteydessä tredun A rakennukseen ruokalan kautta ja opiskelijat voivat käyttää ruokalan molempia puolia.

Historia

Kaukajärven yhteiskoulu
Kaukajärven yhteiskoulun kannatusyhdistys perustetaan vuonna 1969. Kaukajärven yhteiskoulu aloittaa toiminnan Vehmaisten vanhan kansakoulun tiloissa syksyllä 1969 rehtorina filosofian maisteri Reijo Peltola.

Hervannan lukio
1973 Kaukajärvi-Hervanta-lukiolle myönnettiin perustamislupa, jonka jälkeen opetusta tarjottiin myös Ahvenisjärven koulussa. Koulu tuli Tampereen kaupungin omistukseen 1. heinäkuuta 1975 ja Hervannan lukio aloitti toimintansa 1. elokuuta 1976. Lukio sijaitsi Opiskelijankadun varrella.

Tampereen teknillinen lukio
Hervannan lukion nimi muutettiin kesällä 2012 Tampereen teknilliseksi lukioksi. Uusiin tiloihinsa Hepolamminkadulle lukio muutti vuonna 2014. Tilat sijaitsevat Tredun Hervannan-kampuksen yhteydessä osoitteessa Hepolamminkatu 10.

Matek-linja 
Matematiikka ja tekniikka –linja (MATEK) on Teknillisen lukion erityinen painostusalue. MATEK-linjalle valitaan vuosittain noin 30 opiskelijaa erillisellä haulla, jossa painotetaan peruskoulun päättötodistuksen matematiikan ja äidinkielen arvosanoja. Matek-linjalaiset pääsevät ilmaiseen MATEK-retkeen joka syksy muun muassa Heurekaan ja Olkiluodon ydinvoimalaan. Matel linja ei käytännössä eroa yleisestä linjasta sillä myös yleisellä linjalla voi suorittaa Matek linjalle tarkoitettuja kursseja. Vastaavasti Matek linjalla ei ole pakko suorittaa linjalle suunnattuja erikoiskursseja yhtään.

Hervannan lukiossa opiskelleita

Pia Viitanen, kansanedustaja
Aleksi Tammentie, yleisurheilu, kolmiloikka
Annamari Maaranen, voimistelija
Outi Tanhuanpää, Miss Suomi 1987
Olli Keskinen, Kummeli

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lukion sivut

Tampereen lukiot
Hervanta
Lällärit lakoon

Lällärit lakoon on Buddy Van Hornin ohjaama toimintakomedia vuodelta 1980. Se on Mies San Fernandosta -elokuvan jatko-osa ja siinä nähdään lähes kaikki alkuperäiset näyttelijät. 

Rekka-autonkuljettaja Philo Beddoe (Clint Eastwood) lopettaa katutappelemisen. Hänet kuitenkin kiristetään mukaan vielä yhteen otteluun ja hänen naisystävänsä (Locke) siepataan. Beddoe pelastaa hänet eikä hänen tarvitse otella, mutta hän ja hänen vastustajansa (Smith) haluavat silti selvittää, kumpi heistä on parempi.

Arvioita
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kiteytti elokuvan tv-esityksen alla 1989 ”typeräksi ketkuttelufarssiksi”. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoi sen olevan ”yhtä huolettoman paukapäinen remellys” kuin edeltäjänsä. Hän antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
Yhdysvaltalaiset road moviet
Vuoden 1980 yhdysvaltalaiset elokuvat
Buddy Van Hornin ohjaamat elokuvat
Elokuvat apinoista
Uusi Tie

Kustannus Oy Uusi Tie on Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen yhteydessä toimiva kustannusyhtiö, joka julkaisee kristillisiä lehtiä, kirjoja ja äänitteitä.

Kirjat
Uusi Tie on julkaissut mm. seuraavien kirjailijoiden teoksia: Pekka Eskelinen, Leif Nummela, Seppo Hämäläinen, Jaakko Mäkeläinen, Keijo Rainerma, Timo Eskola, Pekka Reinikainen, Lennart Saari, Jarmo Sormunen, Teuvo V. Riikonen, Jukka Sariola, Risto Soramies, Sakari Kähkönen, C. O. Rosenius, Per-Olof Malk, Leena Auranen, Eero Junkkaala, Liisi Jokiranta, Asta Lehtimäki, Matti Väisänen, Soili Haverinen, Mailis Janatuinen, Uuras Saarnivaara, Tapio Puolimatka ja Öivind Andersen.

Lehdet
Kustannus Oy Uusi Tie julkaisee seuraavia lehtiä:

 Uusi tie on viikoittain ilmestyvä sanomalehti, joka on perustettu 1964. Se syntyi niin sanotun viidesläisyyden piirissä yhdistämään samanhenkisiä järjestöjä.
 Nuotta - nuorten lehti.
 Donkki - Raamattu-aiheinen lehti 9-14 -vuotiaille.
 Ilon Aika - syksyisin ilmestyvä Uuden Tien evankeliointiaiheinen teemanumero.

Lakkautetut lehdet
 Vie Sanoma - lähetystyöaiheinen lehti, joka sisälsi artikkeleita kotimaasta ja lähetyskentiltä, raamattuopetusta ja sielunhoidollisia kirjoituksia.
 Joulun Aika - Vie Sanoman joulunumero.

Palkinnot 
Kustannus Oy Uuden Tien kustantama Jukka Sariolan kirja Ystäväni Seija - kutsumuksena Afganistan valittiin vuoden kristilliseksi kirjaksi 2015. Valinnan suoritti kansanedustaja Jutta Urpilainen. Kirja kertoo Afganistanissa heinäkuussa 2014 surmansa saaneesta Kansanlähetyksen avustustyöntekijä Seija Järvenpäästä ja hänen ystävyydestään Jukka Sariolan kanssa.

Huuhaa-palkinto 
Skepsis ry antoi vuoden 2008 Huuhaa-palkinnon Kustannus Oy Uusi Tielle näennäistieteen levittämisestä yhtiön julkaistua kasvatustieteen professori Tapio Puolimatkan kirjat Usko, tiede ja Raamattu ja Usko, tiede ja evoluutio. Skepsis katsoo kirjojen sekoittaneen uskonnon ja tieteen ja näkee kirjojen tarkoituksena fundamentalistisen uskonnon ja luomisopin tuomisen kouluopetukseen.  Puolimatka analysoi Skepsiksen lausumaa kirjassaan Tiedekeskustelun avoimuuskoe (2010). Hän katsoo Skepsiksen rikkovan useita tieteellisen keskustelun periaatteita: (1) Skepsis hyökkää henkilöä eikä väitettä vastaan, (2) ohittaa vastustajan väitteen luomalla siitä irvikuvan, (3) luo väärän vastakkainasettelun. Puolimatka arvosteli lehtihaastattelussa sitä, että Skepsiksen lausumassa ei käsitellä hänen esittämiään argumentteja, vaan spekuloidaan kirjoittamisen motiiveilla. Hän piti kuitenkin myönteisenä sitä, että ateistit ovat kiinnostuneita hänen kirjoistaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kustannus Oy Uusi Tie kotisivu

 Kustannus Oy Uusi Tie

Suomalaiset kristilliset kirjankustantamot
Viidesläisyys
1. (albumi)

1. on Rautakellon vuonna 2003 julkaistu ensimmäinen albumi. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, Rautakello sekä Muisto. Albumi ei ilmestyessään saavuttanut mainittavaa menestystä, joten Poko Rekordsilla ei ollut kiinnostusta toisen levyn julkaisuun.

Kappaleet
Rautakello on sovittanut kaikki kappaleet.

Kokoonpano 
 Hänninen – laulu
 Jämsen – kitara
 Ollikainen – kitara, laulu
 Tikka – basso, laulu
 Honkonen – rummut

Muut tekijät 
 Jani Viitanen – äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija

Arvostelu
Soundi-lehti antoi albumille kaksi tähteä vuonna 2003.

Lähteet

Vuoden 2003 esikoisalbumit
Suomalaiset metallialbumit
Suomalaiset rockalbumit
Taksiluku

Matematiikassa n:nnellä taksiluvulla, tavallisesti merkintänä Ta(n) tarkoitetaan pienintä kokonaislukua, joka on esitettävissä kahden positiivisen kokonaisluvun kuutioiden summana n:llä eri tavalla. G. H. Hardy ja E. M. Wright osoittivat vuonna 1954 että sellainen luku löytyy jokaiselle positiiviselle kokonaisluvulle n. Heidän todistuksensa on helposti muunnettavissa proseduuriksi, joka luo sellaisia lukuja. Tämä todistus ei kuitenkaan osoita, että kyseiset luvut olisivat pienimpiä mahdollisia kyseisellä n:n arvolla. Siksi todistus on hyödytön luvun Ta(n) etsimisessä. Toistaiseksi tunnetaan vain seuraavat kuusi taksilukua::

Ta(2):n, joka tunnetaan myös Hardy-Ramanujanin lukuna, julkaisi ensimmäisenä Bernard Frénicle de Bessy vuonna 1657. Hardy-Ramanujan -nimen luku sai matemaatikkojen  G. H. Hardy ja Srinivasa Ramanujan tapaamisen yhteydessä. Hardy kertoi tapauksen seuraavasti::

Menin kerran tapaamaan häntä (Ramanujania) hänen ollessaan sairasvuoteella Putneyssä. Matkustin taksilla numero 1729 ja huomautin luvun olevan harvinaisen ikävystyttävä ja toivovani, ettei kyseessä ollut huono enne. ”Ei”, hän vastasi, ”se on varsin kiinnostava luku, se on pienin luku joka voidaan ilmaista kahden positiivisen kuution summana kahdella eri tavalla.”

Seuraavat taksiluvut löydettiin tietokoneilla: John Leech löysi Ta(3):n vuonna 1957, E. Rosenstiel, J. A. Dardis ja C. R. Rosenstiel Ta(4):n 1991 sekä David W. Wilson  Ta(5):n marraskuussa 1997. Ta(6):n löytymisestä ilmoitti Uwe Hollerbach NMBRTHRY - postituslistalla 9. maaliskuuta 2008.

Rajoitetumpi taksilukuongelma edellyttää taksiluvun olevan kuutiolla jaoton, toisin sanoen taksiluku ei saa olla jaollinen millään muulla kuutiolla paitsi 13:lla. Kun kuutiolla jaoton taksiluku T kirjoitetaan muodossa T = x3+y3, lukujen x ja y on oltava keskenään jaottomia, toisin sanoen niiden suurimman yhteisen tekijän on oltava yksi.
Yllä luetelluista taksiluvuista ainoastaan Ta(1) ja Ta(2) ovat kuutiolla jaottomia. Pienimmän kuutiolla jaottoman taksiluvun, jolla on kolme eri esitystapaa, löysi Paul Vojta vuonna 1981 ollessaan jatko-opiskelija. Se on

15170835645
= 5173 + 24683 
= 7093 + 24563 
= 17333 + 21523.

Pienimmän kuutiolla jaottoman taksiluvun, jolla on neljä eri esitystapaa, löysivät Stuart Gascoigne ja hänestä riippumattomasti Duncan Moore vuonna 2003. Se on

1801049058342701083
= 922273 + 12165003 
= 1366353 + 12161023 
= 3419953 + 12076023
= 6002593 + 11658843.

Aiheesta muualla
 A 2002 post to the Number Theory mailing list by Randall L. Rathbun
 Taxicab and other maths at Euler

Lähteet

Lukuteoria
Sangalan piiritys

Sangalan piiritys käytiin vuonna 326 eaa. Aleksanteri Suuren johtamien makedonialaisten ja niin sanottujen "itsenäisten" intialaisten välillä. Aleksanteri hyökkäsi heidän alueelle Hydaspesjoen taistelun jälkeen. Hydaspeksen häviäjä Poros osallistui piiritykseen Aleksanterin puolella 5000 sotilaan ja sotanorsujen kanssa. 

Aluksi intialaiset antautuivat, mutta Sangala nousi vastarintaan. Sangala oli linnoitettu kaupunki, joka sijaitsi jyrkkärinteisellä kukkulalla. Alueen asukkaat kathait ja heidän naapurinsa linnoittautuivat kaupunkiin. Kaupungin ympärille he rakensivat vaunuista esteitä. Aleksanterin jalkaväki mursi nämä uloimmat linnoitteet. Aleksanteri käytti piirityskoneita ja yöllisiä hyökkäyksiä kaupunkia vastaan. Lopulta makedonialaiset valtasivat kaupungin rynnäköllä. Intialaisista kerrotaan kuolleen 17 000 ja 70 000 jääneen vangiksi. Makedonialaisista 100 kaatui ja 1200 haavoittui. Aleksanteri antoi repiä Sangalan maan tasalle ja antoi sen intialaisille, jotka olivat antautuneet hänelle aikaisemmin.

Lähteet

Viitteet

Antiikin taistelut
300-luku eaa.
Intian historia
Jugoslavian jääkiekkomaajoukkue

Jugoslavian jääkiekkomaajoukkue edusti kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa, mutta ei enää Jugoslavian liittotasavaltaa. Joukkue osallistui olympialaisiin viisi kertaa. Jugoslavia pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa pääasiassa silloista B-sarjaa, mutta putosi muutaman kerran C-sarjaan.

Saavutukset arvokisoissa

Olympialaiset
 1964 – 14. 
 1968 – 9. 
 1972 – 11. 
 1976 – 10. 
 1984 – 11.

MM-kisat

 1939 – 13. 
 1951 – B-sarja; 6. 
 1955 – B-sarja; 5. 
 1961 – C-sarja; 3. 
 1963 – B-sarja; 5. 
 1965 – B-sarja; 7. 
 1966 – B-sarja; 3. 
 1967 – B-sarja; 4. 
 1969 – B-sarja; 3. 
 1970 – B-sarja; 4. 

 1971 – B-sarja; 5. 
 1972 – B-sarja; 6. 
 1973 – B-sarja; 3. 
 1974 – B-sarja; 2. 
 1975 – B-sarja; 4. 
 1976 – B-sarja; 5. 
 1977 – B-sarja; 7. 
 1978 – B-sarja; 8. 
 1979 – C-sarja; 1. 
 1981 – B-sarja; 7. 

 1982 – C-sarja; 2. 
 1983 – B-sarja; 8. 
 1985 – C-sarja; 2. 
 1986 – B-sarja; 7. 
 1987 – C-sarja; 4. 
 1989 – C-sarja; 2. 
 1990 – C-sarja; 1. 
 1991 – B-sarja; 6. 
 1992 – B-sarja; 8.

Syntyneitä joukkueita 
Jugoslavian hajoamisesta seuranneita joukkueita:
 Bosnia-Hertsegovinan jääkiekkomaajoukkue
 Kroatian jääkiekkomaajoukkue
 Makedonian jääkiekkomaajoukkue
 Serbia ja Montenegron jääkiekkomaajoukkue
 Slovenian jääkiekkomaajoukkue

Lähteet 
 http://www.nationalteamsoficehockey.com/uploads/Yugoslavia_All_Time_Results.pdf
 http://www.nationalteamsoficehockey.com/uploads/FRY_Serbia_Montenegro_All_Time_Results.pdf

Maajoukkue
Jääkiekkomaajoukkueet
Cité Soleil

Cité Soleil (, "Aurinkokaupunki") on yksi Haitin pääkaupunki Port-au-Princen slummeista. Valoisasta nimestään huolimatta Cité Soleil on yksi Haitin köyhimmistä ja vaarallisimmista slummialueista. Cité Soleil'stä puuttuvat lähes kaikki peruspalvelut, kuten vesi ja viemäri, sähkö, terveydenhuolto, kaupat ja poliisi.

Alueella asuu arviolta 200 000 – 300 000 ihmistä, joista suurin osa äärimmäisessä köyhyydessä. Rikolliset käyttävät tilannetta hyväkseen tuomalla pääkaupungin vauraammilta alueilta siepattuja ihmisiä Cité-Soleiliin panttivankeina, joista voidaan vaaditaan lunnaita.

Lähteet 

Haitin maantiede
Slummit
Behm

Behm on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alexander Behm (1880–1952), saksalainen fyysikko, kaikuluotaimen kehittäjä
 Isak Behm (k. 1622), Pohjanmaan ja Länsipohjan käskynhaltija
 Jean-Jacques Behm (s. 1942), ranskalainen yleisurheilija
 Jonas Mikaelsson Behm (1580–1640), Gellen oikeuspormestari, Gävlen pormestari
 Jukka Behm (s. 1973), suomalainen kirjailija ja journalisti
 Karl Gottlieb Behm (1823–1857), pietarinsaksalainen teologi, Viipurissa toimineen Behmin koulun perustaja
 Kimmo Behm, Nurmijärven kunnanjohtaja
 Olli-Pekka Behm (1966–2014), suomalainen päätoimittaja
 Oscar Behm (1867–1933), suomenruotsalainen kirjailija
 Rita Behm (s. 1994), suomalainen laulaja-lauluntekijä
Elias Muukka

Elias Muukka (sukunimi vuoteen 1870 Kaijansinkko; 10. kesäkuuta 1853 Lemi – 2. lokakuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, professori ja piirustuksen opettaja.

Muukka maalasi erityisesti maisemia, kuten karjalaisia maalaismaisemia ja turkulaisia kaupunkinäkymiä. Hänen maalauksissaan on vaikutteita muun muassa Hjalmar Munsterhjelmiltä.

Elämäkerta  
Muukka kävi ensin Viipurin suomalaista ja ruotsalaista alkeiskoulua 1870–1873 ja sitten Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulua Helsingissä Selma Schaefferin johdolla 1874–1877. Muukka opiskeli myös Düsseldorfin taideakatemiassa 1877–1879 ja Pariisin Académie Colarossissa 1880–1881.

Muukka toimi piirustuksenopettajana Sortavalan seminaarissa 1883–1885, Vaasan oppikoulussa 1885–1891, Turun tyttökoulussa 1891–1918, Turun reaalilyseossa 1904–1918 ja Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1891–1908. Viimeksi hän oli piirustuksen opettajana Savonlinnan ja Mikkelin lyseoissa vuoteen 1927 saakka. Muukka oli Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsen vuodesta 1924, ja hän sai professorin arvonimen 1928.

Muukan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Kaijansinkko ja Kristiina Muukka. Muukan puoliso vuodesta 1883 oli Anni Agnes Fagerlund (k. 1931).

Teoksia 
 Fiske i skymningen, 1890 
 Läsestund, 1899
 Väinämöisen laulu, 1903 
 Idyllinen kesämaisema, 1905
 Maisema Lemiltä, 1911
 Omakuva, 1926
 Koijärven kirkon alttaritaulu Jeesus Getsemanessa,  1920-luvulla
 Valon leikkiä metsässä, 1932
 Talo kuhilaspellolla, 1933

Kuvia teoksista

Palkinnot 
 II palkinto dukaattikilpailussa 1880
 Kunniamaininta Pariisin maailmannäyttelyssä 1889
 II palkinto valtion maisemamaalauskilpailussa 1897

Lähteet 
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
 Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli
 Omakuvat Turun taidemuseossa - Elias Muukka

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Ville Mattila (taidemaalari)

Johan Wilhelm (Ville) Mattila (7. lokakuuta 1884 Suursaari – 12. toukokuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari ja viulunrakentaja.

Mattila kiinnostui taiteesta tavattuaan Suursaarella käyneitä taiteilijoita. Mattila osallistui useisiin kansatieteellisiin tutkimusretkiin suomensukuisten kansojen keskuuteen ja hänen tuotantoonsa kuuluu kansatieteellisiä piirroksia ja Suursaari-aiheisia maalauksia.

Mattila kävi Taideteollista keskuskoulua 1899–1900 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulua 1900–1907 osallistuen näyttelyihin vuodesta 1904 lähtien. Mattila piti yksityisnäyttelyitä 1920-luvulta 1950-luvulle asti. Hän asui vuodesta 1915 Yhdysvalloissa. 

Mattilan vanhemmat olivat kalastaja Juho Mattila ja Maria Helena Tolsa. Kuvataiteilija Jorma Mattila oli hänen poikansa.


Teoksia 
 Näkymä Suursaarelta, 1922

Lähteet

Kirjallisuus
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961.
 Suomen kuvataiteilijamatrikkeli.
 Opetustaulujen taide – koulujen opetuskuvia museon kokoelmista. Pohjois-Pohjanmaan museo 9.2.–30.3.2008 (MS Word -dokumentti).

Viitteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset soitinrakentajat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Sakraalioikeus

Sakraalioikeus on johonkin uskontoon perustuva oikeus, jolle on ominaista, että sitä pidetään pyhänä. Se kehittyi vastaamaan primitiivisen yhteisön tarpeita, ja se perustui käsitykseen, jonka mukaan kaikki oikeus on lähtöisin jumaluudesta tai jostakin salaperäisestä voimasta. Sakraalioikeuden normit saattoivat olla esimerkiksi jumalan käskystä kirjoitetut, kuten kymmenen käskyä tai Hammurabin laki.

Roomalainen oikeuskin oli alkuvaiheissaan pääosin sakraalioikeutta, jota turvasi jumaluuden antama suoja. Oikeudellinen tietämys oli tällöin papiston hallinnassa, ja oikeuden määräykset ja niiden noudattamista turvaavat seuraamukset perustuivat uskontoon. Germaaneilla oli sakraalioikeuden rinnalla maallinen oikeus. Jumaluus suojasi temppeleitä ja muita pyhiä alueita sekä jumalille pyhitettyjä asioita, kuten ihmisiä, uhrieläimiä tai palvontavälineitä. Nykyisinkin uskontorikoksia, avioliittoa ja valaa koskeviin säännöksiin liittyy jonkinasteisia vivahduksia sakraalioikeudesta.

Katso myös
 Šaria

Lähteet
 Otavan iso tietosanakirja, Otava 1964
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1964

Oikeushistoria
Robert Stigell

Robert Konstantin Stigell (14. toukokuuta 1852 Viapori (Suomenlinna) – 1. joulukuuta 1907) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuin veistoksensa on Helsingin Tähtitorninmäellä sijaitseva 4,5 metriä korkea pronssinen Haaksirikkoiset-patsas.

Elämäkerta
Stigellin vanhemmat olivat merikapteeni Alexander Mury ja Carolina Wilhelmina Hidström. Äidin mentyä naimisiin vuonna 1855 kivenhakkaajamestari Henrik Johan Stigellin kanssa, sai Robert isäpuolensa sukunimen. Robert Stigell lähetettiin 15-vuotiaana kivenhakkaajan oppiin Pietariin ja opiskeli siellä myös piirustusta. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1869–1870 ja opiskeli sitten St. Luca-akatemiassa Roomassa vuosina 1872–1876 sekä École des Beaux-Arts-koulussa Pariisissa vuosina 1876–1878. Stigell asui lähes 20 vuotta Pariisissa.

Stigellin työt liittyvät realismiin ja barokkiin. Teoksissaan hän harrasti voimakkaita liikemotiiveja.

Teoksia 
 Linkooja, 1877
 Jousimies, 1887
 Väinämöinen ja Ilmarinen, 1888, Vanha ylioppilastalo, Helsinki
 Atlantit-julkisivuveistokset, 1889, Vakuutusyhtiö Kalevan talo, Helsinki
 Taide ja Tekniikka -julkisivuveistokset, 1891, Huberin talo, Helsinki
 Haaksirikkoiset, pronssi, 1898, Tähtitorninmäki, Helsinki
 Kehruu ja Metsästys -julkisivuveistokset, 1900, Lundqvistin liiketalo, Aleksanterinkatu 13, Helsinki
 Kumpi voittaa?, pronssi, 1901
 Herman Frithiof Antellin rintakuva, pronssi, 1904
 Karhut, 1906, vuolukivi, Aulangon puisto, Hämeenlinna.

Palkinnot 
 Pietarin taideakatemian arvonimi "Ensiluokan taiteilija" 1878
 Pariisin maailmannäyttelyn kultamitali, 1900 (Haaksirikkoiset-patsaasta)

Kuvia teoksista

Lähteet 
  Otavan Iso Fokus, Osa 6, s. 3920, Otava 1974 ISBN 951-1-01236-3
 Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
 Helsingin julkiset veistokset: Haaksirikkoiset
 Helsingin julkiset veistokset: Atlantit
 Helsingin julkiset veistokset: Kehruu ja Metsästys

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Robert Stigellin elämäkerta Kansallisbiografiassa
 Haaksirikkoisten patsaan luoja. Robert Stigellin kuoleman 25-vuotismuisto, Suomen Kuvalehti, 03.12.1932, nro 49, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Sojuz TMA-14

Sojuz TMA-14 oli Venäjän avaruusjärjestön 26. maaliskuuta 2009 kello 11:49:18 UTC ISS-avaruusasemalle laukaistu miehitetty avaruuslento . Se kuljetti asemalle kaksi "Retkikunta 19"-miehistön jäsentä ja yhden avaruusturistin, Charles Simonyin. TMA-14 oli 101. Sojuz-avaruusaluksen lento (100. miehitetty) sitten vuoden 1967. Alus oli telakoituneena ISS:ään ja toimi tarvittaessa pelastautumisaluksena. Alus laskeutui Kazakstaniin 11. lokakuuta 2009 kello 4:32 UTC.

Laukaistiin avaruuteen 

 Gennadi Padalka - Venäjän avaruusjärjestö, aluksen päällikkö
 Michael Barratt - NASA, Yhdysvallat - teknillinen asiantuntija
 Charles Simonyi - Yhdysvallat (syntyjään unkarilainen) avaruusturisti

Aluksella palasivat 
 Gennadi Padalka
 Michael Barratt
 Guy Laliberté, avaruusturisti

Varamiehistö 
 Maksim Surajev - Venäjän avaruusjärjestö
 Shannon Walker - NASA, Yhdysvallat
 Esther Dyson - Yhdysvallat, avaruusturisti

Avaruusturistien viimeinen lento? 
Sojuz TMA-14 voi olla vuosiin viimeinen avaruusturisteja avaruusasemalle kuljettava lento.

Logo-kilpailu 
Venäjän avaruusjärjestö järjesti yhdessä muiden maiden avaruusjärjestöjen kanssa kansainvälisen 6-15-vuotiaille lapsille suunnatun lennon logo -piirustuskilpailun. Voittaja, 12-vuotias moskovalaistyttö Anna Chibiskova sai matkan Baikonurin kosmodromiin yhdessä kolmen muun palkitun kanssa. Lennon tunnuksessa näkyy Chibiskovan piirustuksen aihe, maapalloa kannattelevat kädet.

Lähteet 
<div class="references-small">

Miehitetyt avaruuslennot
Sojuz-ohjelma
Vuoden 2009 avaruustoiminta
Olkaimet

Olkaimet ovat miesten, naisten ja lasten vaatteissa käytettyjä, olkapään yli kulkevia nauhoja, jotka kannattelevat rintaliivejä, muuta alusvaatetta, uimapukua, leninkiä, hametta, housuja, haalaria tai muuta vaatetta. Olkaimet voivat olla kiinteä osa vaatetta tai, etenkin miesten vaatetuksessa, erikseen hankittava asuste (arkikielessä henkselit), joka kannattelee housuja vyön asemesta. Olkaimia voidaan käyttää myös koristeena ilman että vaate erityisesti vaatisi kannattelemista. 

Naisten alusasuissa olkaimet ovat 1–2 cm levyisiä, kankaasta tai nauhasta valmistettuja. Ne on kiinnitetty vaatteeseen joko pysyvästi ompelemalla tai erilaisin irrotettavin soljin tai muin kiinnittimin, kuten metallirenkain, napein tai painonapein. Olkaimiin tai niiden kiinnittimiin rakennetaan usein myös mahdollisuus säätää niiden pituutta. Etenkin miesten olkaimet ovat yleensä joustavaa kudosta tai venyvää materiaalia, kuten kumia.

Miesten olkainten kaksi päätyyppiä ovat kolmen kiinnityspisteen Y- ja neljän kiinnityspisteen H-olkaimet, jotka edestä katsoen näyttävät samanlaisilta. Y-tyypissä etuosan kaksi olkainta yhdistyvät selän keskellä yhteiseksi hihnaksi, joka kiinnittyy housunkaulukseen housujen keskikohdassa. Y-olkaimet muodostavat selässä siis Y-kirjaimen muotoisen kuvion. H-olkaimet muodostuvat kahdesta alusta loppuun erillisestä olkainnauhasta, jotka kuitenkin yleensä pidetään yhdessä keskelle selkää sijoittuvan solkimaisen takakappaleen avulla, jolloin ne muodostavat selässä pikemminkin X- kuin H-kirjaimen muotoisen kuvion. Olkaimet kiinnitetään housunkaulukseen perinteisesti napein, mutta nykyään yleisemmin metallisin puristuslukoin eli ”klipsein”.

Varsinkin 2000-luvulla miesten olkaimet ovat saaneet entistä yleisemmin muotiasusteen leimaa entisen käyttöasusteen sijaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Asusteet
Kiinnitystarvikkeet
The Hardest Part

”The Hardest Part” on englantilaisen vaihtoehtorock-yhtye Coldplayn kappale. Se julkaistiin 3. huhtikuuta 2006 neljäntenä singlenä yhtyeen kolmannelta albumilta X&Y:ltä. Singleä ei julkaistu konkreettisena Britanniassa eikä Yhdysvalloissa, vaan se julkaistiin vain radioihin. Kappale nousi silti Billboard-lehden Hot Adult Contemporary Tracks -singlelistalla sijalle 37. ”The Hardest Part” sijoittui listoille myös Italiassa ja Uudessa-Seelannissa. CD-singlet julkaistiin Kanadaan, Eurooppaan ja Australiaan (Taiwaniin julkaistiin erikoisversio CD:stä). Singlen CD-versiota alettiin myydä Britanniassa 19. kesäkuuta 2007.

Kaikki yhtyeen jäsenet osallistuivat kappaleen tekemiseen. Kappale on pianolla soitettu balladi, joka alkaa kaksinuottisella melodialla, jota seuraa sähkökitara ja hidastempoiset rummut.

Kriitikoiden arviot ”The Hardest Partista” olivat yleisesti ottaen positiivisia. Kappaletta kiiteltiin musiikkityylistään.

Kappaleet

Promo-CD 
 ”The Hardest Part” – 4:25

Maailmanlaajuinen CD-julkaisu 
 ”The Hardest Part” – 4:27
 ”How You See the World” (konserttitallenne Earls Courtista) – 4:16

Listasijoitukset

Aiheesta muualla 
Yhtyeen viralliset kotisivut 
Coldplay Wiki 

Vuoden 2006 kappaleet
Coldplayn kappaleet
Kroatian jääkiekkomaajoukkue

Kroatian jääkiekkomaajoukkue edustaa Kroatiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi keväällä 1992.

Kroatian maajoukkue pelasi ensi kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1994 C-sarjassa Barcelonassa. Nykyisin Kroatia pelaa enimmäkseen 1. ja 2. divisioonissa.

Kroatialla oli vuonna 2021 vain reilut 140 rekisteröitynyttä miesjääkiekkolijaa, mutta maassa oli tuolloin neljä jäähallia.

Sijoitukset

Maailmanmestaruuskilpailuissa

IIHF:n maailmanranking 
 2003 – 31.
 2004 – 31.
 2005 – 30.
 2006 – 27.
 2007 – 28.
 2008 – 26.
 2009 – 26.
 2010 – 26.
 2011 – 27.
 2012 – 30.
 2013 – 29.
 2014 – 28.
 2015 – 27.
 2016 – 26.
2017 – 26.
2018 – 27.
2019 – 29.
2020 – 29.
2021 – 30.
2022, helmikuu – 31.

NHL-pelaajat
David Brine (s. Kanadassa)
Mark Dekanich (s. Kanadassa)
Mike Glumac (s. Kanadassa)
Alan Letang (s. Kanadassa)
Shaone Morrisonn (s. Kanadassa)
Andrew Murray (s. Kanadassa)
Joel Prpic (s. Kanadassa)
Borna Rendulić

Katso myös 
 KHL Medveščak Zagreb

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Croatian Ice Hockey Federation home page
National Teams of ice Hockey 

Kroatian jääkiekko
Jääkiekkomaajoukkueet
György Erdelyi

György Erdelyi (s. 15. heinäkuuta 1947) on entinen unkarilainen keihäänheittäjä.

Erdelyi sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 1974 keihäänheitossa kymmenenneksi tuloksella 78,06 m. Hänen ennätyksensä on 2. toukokuuta 1976 Budapestissa heitetty 85,48 m.

Lähteet

 

Unkarilaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Kookosmaito

Kookosmaito on kookospähkinän siemenvalkuaisesta tehtyä maitomaista nestettä. Sen väri ja täyteläinen maku johtuvat runsaasta öljypitoisuudesta ja sokereista. Malesiassa, Bruneissa ja Indonesiassa kookosmaito on nimeltään santan, Filippiineillä taas gata. Thaimaassa nimitys on ga-ti, ja sitä käytetään monissa thaimaalaisissa ruokalajeissa. Kookosmaitoa ei pidä sekoittaa kookospähkinässä olevaan nesteeseen eli kookosveteen, joka häviää hedelmän vanhetessa, vaikka tätäkin voidaan joissakin yhteyksissä nimittää kookosmaidoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Fineli: Kookosmaidon ravintosisältö

 

Maidon korvikkeet
Vegetarismi
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Kokospalme#Kokosmilch
ml:നാളികേരം#തേങ്ങാപ്പാൽ
Debra Jo Rupp

Debra Jo Rupp (s. 24. helmikuuta 1951 Glendale, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli komediasarja 70's Show'ssa, jossa hän näytteli Ericin äitiä Kitty Formania vuosina 1998–2006. Rupp on vieraillut monissa televisiosarjoissa muun muassa Frendeissä, Seinfeldissä ja L.A. Law'ssa. Lisäksi hän on näytellyt sivurooleissa elokuvissa Big – isoksi yhdessä yössä (1988) ja Kuolema pukee häntä (1992).

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Lahden Kirjamessut

Lahden Kirjamessut on Lahdessa vuosittain maaliskuussa järjestettävä kirjallisuustapahtuma. Messut järjestettiin ensimmäisen kerran 2008. Lahti Hallissa järjestettävässä tapahtumassa vieraili vuonna 2008 noin 4000 kävijää. Messujen yhteydessä järjestetään myös antiikkimessut. Sarjakuva on messujen yksi painopisteistä. Lahtelainen Puupäähatulla palkittu sarjakuvataiteilija Marko Turunen toteuttaa messujen päänäyttelyn. 

Lahden Kirjamessujen neuvonantajina toimivat runoilija, suomentaja ja kustantaja Leevi Lehto sekä suomentaja, Suomen Penin puheenjohtaja Jukka Mallinen.

Aiheesta muualla

 Lahden Kirjamessut 

 

Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Lahden tapahtumat
Kirjamessut
Convair B-36 Peacemaker

Convair B-36, epäviralliselta kutsumanimeltään "Peacemaker", oli yhdysvaltalainen pommikone. B-36 oli ensimmäinen mannertenväliseen toimintaan soveltuva pommikone. B-36 oli ensimmäinen varta vasten ydinaseita varten suunniteltu kone ja suurin massavalmisteinen mäntämoottorein varustettu lentokone. Tavallisuudesta poiketen koneen potkurit olivat siipien takapuolella. Pommikuorma oli valtava, 32–39 tonnia, ja puolustusaseistuksena oli neljä sisäänvedettävää kaksoiskonekivääritornia sekä tykkitorni pyrstössä.

Koneesta valmistettiin useita eri versioita. B-36D-versiosta alkaen koneessa oli sekä mäntämoottorit että suihkuturbiinit.

Loivasti nuolimuotoisia siipiä käyttävän koneen oli tarkoitus korvata Yhdysvaltain ensimmäisin täysin strateginen pommituskone, B-29. B-29:n kantomatka (5 200 km) oli paljon lyhyempi, esimerkiksi Neuvostoliittoon suuntautuvia pommituksia ajatellen.

Ensimmäinen prototyyppi lensi elokuussa 1946, ja kone tuli palveluskäyttöön 1949. Se poistui käytöstä helmikuussa 1959, kun edelleen käytössä oleva Boeing B-52 -kone korvasi sen.

Lentäjät eivät pitäneet B-36:tta onnistuneena konstruktiona. Se oli fyysisesti raskas lentää ja sen Wasp Major -moottorit osoittautuivat epäluotettaviksi. Työntöpotkureihin asennettuina niissä oli jatkuvia jäähdytysongelmia ja niiden kaasuttimet jäätyivät kesken lennon. Katsottiin, että oli normaalia, että ainakin yksi moottori sammui kesken lennon. Siipi oli niin paksu, että mekaanikko saattoi ryömiä siiven sisällä kesken lennon sammuneen moottorin luo ja yrittää korjata sitä ajossa.

Konetyyppiä käyttäen, tehtiin ainakin Nevadan koealueella suoritettuja ydinkokeita. Niissä B-36 -tyyppinen superraskas pommittaja pudotti ydinpommin ainakin Operaatio Teapotissa.

Lentäjillä oli sanonta six turning and four burning kaikkien moottorien ollessa käynnissä. Sarkastisempi toteamus oli: two turning, two burning, two choking, two smoking and two unaccounted for.

B-36 oli myös X-6-projektin pohjana. Tässä yritettiin luoda ydinkäyttöinen lentokone. Koekoneen pommitilaan asennettiin ilmajäähdytteinen ydinreaktori. Reaktorin sinänsä todettiin toimivan, mutta projekti hylättiin ennen varsinaisia testejä. Kone lensi tavanomaisin mäntä- ja suihkumoottorein.

Tietoja (B-36J-III)

Lähteet 
Donald, David: The Military Propeller Aircraft Guide - From 1914 to present day, Chartwell Books, 1999, Lontoo, Englanti ISBN 0-7858-1023-4.

Viitteet

Aiheesta muualla 

http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=360
http://www.b-36.net/
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=235
http://militaryhistory.about.com/od/militaryaircraft/p/b-36-peacemaker.htm
http://www.air-and-space.com/peacemkr.htm
http://www.air-and-space.com/b-36%20wrecks.htm (konetyypille sattuneista onnettomuuksista)
http://www.cowtown.net/proweb/B36_Home.htm 
http://www.pimaair.org/collection-detail.php?cid=58 
http://www.fiddlersgreen.net/models/Aircraft/Convair-B36.html
http://www.ub88.org/researchprojects/b36peacemaker/b-36-peacemaker.html

B-36 Peacemaker
Yhdysvaltalaiset pommikoneet
1940-luvun pommikoneet
EHC Biel

EHC Biel (ransk. HC Bienne) on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa maan pääsarjassa National League:ssa. EHC Biel pelaa kotiottelunsa vuonna 1973 avatulla Eisstadion Bielillä.

Joukkue
11. marraskuuta 2022.

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Antti Törmänen 
 Apuvalmentaja: Oliver David 
 Maalivahtivalmentaja: Marco Streit 
 Videovalmentaja: Thomas Zamboni 
 Fysiikkavalmentaja: Willi Kaufmann 
 Huoltopäällikkö: Pascal Stoller 
 Puheenjohtaja: Patrick Stalder 
 Toimitusjohtaja: Martin Steinegger 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Daniel Villard 
 Pelaajakehitysjohtaja: Fabian Hänni 

Lähde: EliteProspects

Kuuluisia pelaajia

Tunnettuja henkilöitä
Georges Aeschlimann, Olivier Anken, Normand Dupont, Urs W. Frey, Willy Gassmann, Richmond Gosselin, Jean Helfer, Jakob Kölliker, Steve Latinovich, Dan Poulin, Erwin Stalder, Peter Winkler

Lähteet 
 EHC Biel official website
 Website Fanclub Fire-Lords 
 Website Fanclub Seeschwalbe
 Website Fanclub Red Youngs 05 
 Website A2 Supporter Club EHC Biel 
 Blog "Fan du HC Bienne"

Viitteet

Aiheesta muualla 

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Biel/Biennen urheilu
Vuonna 1939 perustetut urheiluseurat
Kolmas pyörä (televisio-ohjelma)

Kolmas pyörä oli vuonna 1999 MTV3-kanavalla esitetty suomalainen keskusteluohjelma. Ohjelmassa haastateltiin julkisuuden henkilöitä, muun muassa Jammu Siltavuorta ja Pekka Siitointa. Ohjelmassa perehdyttiin lisäksi muun muassa uuden Gamma-huumausaineen käyttäjään ja miesprostituoituun. Lisäksi nähtiin Tony Halmeen tekemiä lyhyitä inserttejä, jossa hän suoritti "autovarkauden", "huumeoston" ja pummasi ohikulkijoilta rahaa. Ohjelmassa toimi myös "reaaliaikarunoilija" Teuvo Matala, joka teki haastattelujen aikana vieraista runon, jonka myös heti esitti.

Keskusteluohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
Fribourg-Gottéron

Fribourg-Gottéron on sveitsiläinen National League:ssa pelaava jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Fribourg. Seura on pelannut Sveitsin pääsarjan finaaleissa viisi kertaa, mutta ei ole kertaakaan voittanut mestaruutta.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Christian Dubé 
 Apuvalmentaja: Pavel Rosa 
 Maalivahtivalmentaja: David Aebischer 
 Fysiikkavalmentaja: Simon Holdener 
 Huoltopäällikkö: Olivier Sugnaux 
 Puheenjohtaja: Hubert Waeber 
 Apulaistoimitusjohtaja: Gerd Zenhäusern 
 Pelaajakehitysjohtaja: Sandy Jeannin 
 Joukkueenjohtaja: Pierre Reynaud 
 Vanhempi neuvonantaja: Raphaël Berger 

Lähde: EliteProspects

Lähteet
Joukkueen kotisivut

Viitteet 

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Fribourgin urheilu
Can’t Tell Me Nothing

Can’t Tell Me Nothing on Kanye Westin ensimmäinen single hänen kolmannelta studioalbumilta Graduationilta. Single julkaistiin 29. toukokuuta 2007. Singlestä on julkaistu myös musiikkivideo. Singlen ovat tuottaneet Kanye West ja DJ Toomp, ja sen kannen on taiteillut japanilainen nykytaiteilija Takashi Murakami.

Vuoden 2007 kappaleet
Kanye Westin kappaleet
Tupolev Tu-16

Tupolev Tu-16 () oli neuvostoliittolainen strateginen pommikone, joka tuli käyttöön 1950-luvun puolivälissä.

Kehitys
Tupolevin suunnittelutoimisto kehitti Tu-16-pommikoneen 1940-luvun lopussa. Koneen prototyypin Tyyppi 88/1 (Projekti N) ensilento tapahtui 27. huhtikuuta 1952. Koneen kehitysprojekti alkoi, kun 1940-luvun lopulla etsitiin seuraajaa B-29 Superfortressin kopiona rakennetulle potkurikäyttöiselle Tupolev Tu-4 -pommikoneelle. Uuden pommikoneen vaatimuksiin kuului yli 800 km/h lentonopeus, 6 000 kg pommilasti ja 5 000 km kantama.

Aluksi Tupolev kehitti Tu-4:n pohjalta Tupolev Tu-85-koneen. Tu-88:n kehitys alkoi vuoden 1949 alussa. Kriittinen tekijä oli suihkumoottorien kehitys – Mikulinin suunnittelutoimisto kehitti Mikulin AM -voimalaitteen. Sen suuren halkaisijan vuoksi sitä ei voinut kiinnittää lentokoneen siipien alle.

Tu-16 tuli Neuvostoliiton ilmavoimien käyttöön vuoden 1953 lopussa. Ilmavoimien käyttöön tuli 175 konetta ja rannikkopuolustuksen käyttöön 240 konetta. Kaikkiaan koneita tehtiin parin vuosikymmenen aikana 1 059 kappaletta.

Kiinan kansantasavalta sai koneen suunnittelutietoja teknologiansiirtona Neuvostoliitolta. Se kehitti niiden pohjalta oman Xian H-6-koneversionsa. Kiinan ja Neuvostoliiton välien katkettua Hruštšovin hallintokaudella vuonna 1960 Kiinan konemallin jatkokehitys eteni itsenäisesti.

Kone kykeni kuljettamaan massiivisen 9 000 kg:n FAB-9000-pommin tai ydinaseita noin 4 800 km:n matkan. 1950-luvun puolivälissä koneeseen lisättiin mahdollisuus kantaa vastakehitettyjä risteilyohjuksia. Malli Tu-16KS-1 (Naton koodinimi Badger-B) kuljetti AS-1 Kennel -ohjuksia noin 1 800 km:n päähän. AS-1-ohjus oli iso, MiG-15-hävittäjää muistuttava, ja sen kantomatka noin 140 km. Sen pääasiallinen käyttötarkoitus oli iskut Yhdysvaltain lentotukialusryhmiä vastaan.

Myöhempiä ohjusmalleja olivat ydinkärkinen Raduga K-10S (AS-2 Kipper), AS-1:n korvaaja KSR-2 (AS-5 Kelt) ja KSR-5 (AS-6 Kingfish).

Koneesta kehitettiin myös elektronisen sodankäynnin- ja tiedustelumalleja. Siitä kehitettiin myös siviilimallit Tupolev Tu-104 ja Tupolev Tu-124, jotka olivat Aeroflotin käytössä.

Käyttö 
Tu-16-pommikone oli Neuvostoliiton, Vietnamin, Kiinan kansantasavallan (H-6), Egyptin, Indonesian ja Irakin ilmavoimien käytössä. Nykyisin niitä käyttää ainakin Venäjän ilmavoimat, mutta valvontaroolissa eikä pommikoneena. Kiinan ilmavoimille Xian H-6 -kopio tai muunnelma on eräs sen strategisen ydinasepelotteen toteuttaja.

Tekniikkaa

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Agostini, de: Aircraft (Die neue Enzyklopädie der Luftfahrt), München-Karlsfeld 1995
 Butowski, Piotr, Military Aircraft of Eastern Europe. (2) Bombers & Attack Aircraft, Hong Kong 1992
 Kopenhagen, Wilfried, Sowjetische Bombenflugzeuge, Berlin, 1989, ISBN 3-344-00391-7
 Kopenhagen, Wilfried, Tupolew Tu-16, in: Fliegerkalender der DDR 1982, hg. v. Wolfgang Sellenthin, Berlin 1981, S. 87-97

Neuvostoliittolaiset pommikoneet
Tu-016
1950-luvun pommikoneet
Venäläiset pommikoneet
Genève-Servette HC

Genève-Servette HC ("Servette", "GSHC") on sveitsiläinen jääkiekkojoukkue Genevestä. Joukkue pelaa maan pääsarjassa National League:ssa.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Jan Cadieux 
 Apuvalmentaja: Rikard Franzén 
 Apuvalmentaja: Yorick Treille 
 Maalivahtivalmentaja: Sébastien Beaulieu 
 Videovalmentaja: Kevin Oulévey 
 Fysiikkavalmentaja: Gaëtan Brouillard 
 Taitovalmentaja: Balázs Bartalis 
 Huoltopäällikkö: Jordan Nardi 
 Huoltopäällikkö: Aurélien Omer 
 Puheenjohtaja: Philippe Baechler 
 Toimitusjohtaja: Marc Gautschi 

Lähde: EliteProspects

Saavutukset 

Sveitsin Cup
1959, 1972

Lähteet
Team's Genève-Servette HC Website

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Geneven urheilu
EHC Kloten

EHC Kloten on sveitsiläinen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla National Leaguessa. Joukkueen kotipaikka on Kloten.

 Sveitsin mestaruus – 1967, 1993–1996

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Jeff Tomlinson 
 Apuvalmentaja: Saku Martikainen 
 Apuvalmentaja: Kimmo Rintanen 
 Maalivahti- & Videovalmentaja: Tim Bertsche 
 Fysiikkavalmentaja: Felix Stutz 
 Taitovalmentaja: Toni Szabó 
 Huoltopäällikkö: Martin Keller 
 Huoltopäällikkö: Kevin Läubli 
 Puheenjohtaja: Mike Schälchli 
 Toimitusjohtaja: Larry Mitchell 
 Pelaajakehitysjohtaja: Martin Büsser 
 Joukkueenjohtaja: Beat Equilino 

Lähde: EliteProspects

Lähteet
Kloten Flyersin viralliset verkkosivut

Viitteet 

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Klotenin urheilu
Micheline Calmy-Rey

Micheline Calmy-Rey (s. 8. heinäkuuta 1945, Sion, Sveitsi) on sveitsiläinen poliitikko liittoneuvoston jäsen vuodesta 2003 lähtien, vastuualueenaan maan ulkopolitiikka.

Vuosina 1981-1997 Calmy-Rey oli Geneven Grand Conseilin (parlamentin) edustaja, edustaen sosiaalidemokraatteja. Neuvoston puhemiehenä Calmy-Rey toimi 1992-1993, ja puolueensa Geneven osaston puheenjohtaja 1986-1990 ja uudelleen 1993-1997. Kantonin valtioneuvostoon hän nousi 1997 vastaten kantonin taloudesta ja oli presidenttinä vuonna 2001.

2002 Calmy-Rey valittiin liittoneuvostoon ulkoministeriksi. Hän oli vasta neljäs nainen historiassa, joka valittiin sinne. Varapresidenttinä Calmy-Rey toimi 2006 ja seuraavana vuonna itse liittopresidenttinä. Hän oli Ruth Dreifussin jälkeen toinen nainen, joka hoiti kyseistä virkaa. Vuonna 2011 Calmy-Rey toimi uudelleen liittopresidenttinä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset sivut
Sveitsin liittoneuvoston jäsenet

Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Helilän koulu

Helilän koulu on peruskoulu Kotkassa Helilän kaupunginosassa. 7.–9. -luokkien lisäksi koulussa on viisi 6.-luokkaa sekä pienluokka. Oppilaita on hieman alle 500.

Historia 
Helilän koulun edeltäjä Helilän kansakoulu ensisen Kymin kunnan alueella oli Kotkan alueen vanhin kansakoulu, joka aloitti toimintansa vuonna 1875. Helilän kansakoulu lakkautettiin vuonna 1958, ja koulusta tuli Karhulan kansalaiskoulu ja vuonna 1974 Helilän yläaste. Osoitteessa Suntionkatu 27 se on toiminut vuodesta 1970.

Helilän koulun 7B  luokka voitti vuoden luokka-kilpailun vuonna 1999. 

Vuosina 2017–2018 Helilän koulun sisäilmaongelmien vuoksi vanhalle hiekkakentälle rakennutettiin moduulikoulu aivan vanhan koulun viereen. Oppilaat ovat siirtyneet vuoden 2018 aikana moduulikouluun. Muutto väistötiloihin oli hidas, ja oppilaita siirrettiin moduulirakennuksen tiloihin kevättalvesta 2018 saman vuoden syksyyn. Välituntialueena toimii yhä vanhan, kiinteän koulun piha-alue.

Lähteet 
 Helilän koulun kotisivut.

Viitteet 

Kotkan peruskoulut
Rinteenkulma

Rinteenkulma on Rovaniemellä sijaitseva kauppakeskus, joka on avattu 6. marraskuuta 2008. Rinteenkulmasta on myös yhdyskäytävä Kauppakeskus Revontuleen.

Kauppakeskuksesta löytyy muun muassa Clas Ohlsonin, Intersportin, K-Supermarketin ja Lindexin myymälät.

Lähteet
 Kauppakeskus Rinteenkulman kotisivut

Viitteet

Rovaniemen kauppakeskukset
EHC Basel

EHC Basel (Eishockey Club Basel) on vuonna 1932 perustettu sveitsiläinen jääkiekkoseura Baselista. Joukkue pelaa National League B:ssä. Kotiottelunsa se pelaa St. Jakob Arenalla.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Christian Weber 
 Apuvalmentaja: Adrien Plavsic 
 Maalivahtivalmentaja: Juris Klodāns 
 Puheenjohtaja: Daniel Schnellmann 
 Urheilutoimenjohtaja: Olivier Schäublin 
 Pelaajakehitysjohtaja: Yves Morand 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

EHC Basel official website
EHC Basel Fan Forum 
EHC Basel Fanpage 

Sveitsiläiset jääkiekkoseurat
Baselin urheilu
Belgian jääkiekkomaajoukkue

Belgian jääkiekkomaajoukkue edustaa Belgiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Belgia on liittynyt Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi jo vuonna 1908. Joukkue on voittanut jääkiekon Euroopan-mestaruuskisat vuonna 1913 ja saavuttanut hopeaa vuonna 1927 sekä pronssia vuosina 1910, 1911 ja 1914.

Belgia pelaa nykyisin 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2021 maassa oli 800 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja 14 jäähallia. Alkuvuonna 2022 joukkueen sijoitus Kansainvälisen jääkiekkoliiton ylläpitämässä maailmanrankingissa oli 39:s. Se oli joukkueen kaikkien aikojen huonoin sijoitus.

Sijoitukset

Olympialaisissa 
 1920 – 7.
 1924 – 7.
 1928 – 8.
 1936 – 14.
 1956 – B-sarja; 3.

Maailmanmestaruuskilpailuissa 
Belgia on pelannut ennen vuotta 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa myös vuosina 1930, 1933–1935, 1939, 1947, 1949–1952, 1955–1956, 1961, 1963, 1970–1971, 1975, 1977–1978, 1987 ja 1989–1994.
 1995 – C2-sarja, 1.
 1996 – D-sarja, 4.
 1997 – D-sarja, 8.
 1998 – D-sarja, 4.
 1999 – D-sarja, 4.
 2000 – D-sarja, 2.
 2001 – 2. divisioona, 5.
 2002 – 2. divisioona, 2.
 2003 – 2. divisioona, 1.
 2004 – 1. divisioona, 6.
 2005 – 2. divisioona, 4.
 2006 – 2. divisioona, 3.
 2007 – 2. divisioona, 2.
 2008 – 2. divisioona, 2.
 2009 – 2. divisioona, 2.
 2010 – 2. divisioona, 3.
 2011 – 2. divisioona, 4.
 2012 – 2. divisioonan B-lohko, 1.
 2013 – 2. divisioonan A-lohko, 2.
 2014 – 2. divisioonan A-lohko, 5.
 2015 – 2. divisioonan A-lohko, 2.
 2016 – 2. divisioonan A-lohko, 3.
 2017 – 2. divisioonan A-lohko, 4.
 2018 – 2. divisioonan A-lohko, 5.
 2019 – 2. divisioonan A-lohko, 6.
 2020 – 2. divisioonan B-lohkon kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2021 – 2. divisioonan B-lohkon kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2022 – 2. divisioonan B-lohko, 3.

Maailmanranking 
 2003 – 33.
 2004 – 33.
 2005 – 32.
 2006 – 35.
 2007 – 35.
 2008 – 34.
 2009 – 33.
 2010 – 36.
 2011 – 35.
 2012 – 36.
 2013 – 34.
 2014 – 36.
 2015 – 34.
 2016 – 32.
2017 – 32.
2018 – 37.
2019 – 37.
2020 – 36.
2021 – 36.
2022, helmikuu – 39.

Lähteet

Virallinen kotisivu
Belgia, IIHF

Belgian jääkiekko
Jääkiekkomaajoukkueet