joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Weil

Weil tai Weill voi tarkoittaa seuraavia:

paikkoja
 Weil am Rhein, kaupunki Baden-Württembergissä Saksassa

henkilöitä
 André Weil (1906–1998), ranskalainen matemaatikko
 Bruno Weil (s. 1949), saksalainen kapellimestari
 Cynthia Weil (s. 1940), yhdysvaltalainen lauluntekijä ja sanoittaja
 Gert Weil (s. 1960), chileläinen kuulantyöntäjä
 Gustav Weil (1808–1889), saksalainen orientalisti ja islamin tutkija
 Jack Weil (1901–2008), yhdysvaltalainen liikemies
 Kurt Weill (1900–1950), saksalainen säveltäjä
 Liza Weil (s. 1977), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Raymond Weil (s. 1926), sveitsiläinen kellojen valmistaja
 Simone Weil (1909–1943), ranskalainen filosofi.

Sukunimet
Vanhauskoisuus

Vanhauskoisuus-termiä käytetään useasta eri asiasta. Yleisimmin vanhauskoisuudella tarkoitetaan Venäjän ortodoksisen kirkon  1600-luvulla syntynyttä protestiliikettä. Venäjän vanhauskoisista käytettyjä muita nimityksiä ovat raskolnikot ja starovertsit.

Myös nykyiset Suomen evankelis-luterilaisen kirkon naispappeuden vastustajat kutsuvat joskus itseään vanhauskoisiksi.

Venäjän vanhauskoiset

Tsaari Aleksei Mihailovitš alkoi uudistaa kirkon käytäntöjä ja jumalanpalvelustekstejä vuonna 1656. Käytännön työn teki patriarkka Nikon. Hän muutti vanhan slaavilaisen liturgian järjestyksen kreikkalaiseen muotoon, jossa oli pieniä eroja Venäjällä käytössä olleisiin jumalanpalvelusteksteihin verrattuna. Venäläinen kirkkoväki koki uudistukset maailmanjärjestyksen perustuksien järkkymisenä. Tärkein kiistakysymys koski ristinmerkin tekoa. Nikon vaihtoi aiemmin käytössä olleen kahdella sormella tehtävän ristinmerkin kolmisormiseksi. Suuri määrä kansaa koki muutokset lopunajallisiksi merkeiksi, jotka paljastivat Venäjän valtion ja kirkon antikristuksen edustajiksi.

Vanhauskoisten johtajaksi nousi esipappi Avvakum. Kapinointi alkoi heti, kun uudistukset oli hyväksytty vuonna 1656. 

Avvakum ja monia muita vanhauskoisia poltettiin roviolla vuonna 1682. Vanhauskoiset painuivat maan alle tai pakenivat valtakunnan syrjäseuduille. Vanhauskoisuuden tärkeimmiksi tukialueiksi tulivat pohjoiset syrjäiset alueet. Näitä olivat mm. Solovetskin luostari ja sen lähialueet: Pomori eli Vienanmeren rannikko, Arkangelin alue, Komi, Laatokan ja Äänisen seutu Luoteis-Venäjällä. Muita vanhauskoisten alueita olivat Vetka (entinen Puolan alue), Donin seutu ja Tsernigovtsina. Vanhauskoisilla oli Suomen puolella Ilomantsissa Megrijärven ja Pahkalammen erämaaluostarit sekä Juuan Vuokon kylässä Pyötikön luostari ja Kuusamon itäosassa Tavajärven luostari. Vanhauskoiset hajaantuivat useiksi eri lahkoiksi, joiden kaksi päähaaraa olivat papilliset ja papittomat. 

Vanhauskoisia on yhä olemassa. Nykyään enemmistö vanhauskoisista elää melko yhtenäisesti, mutta ei enää eristyneenä muusta maailmasta. Vanhauskoiset asuvat nykyään Baltian maissa, Valko-Venäjällä, Pietarin alueella, Volgan seudulla, Brjanskissa ja Moldovassa. Kaikkien vanhauskoisuuden suuntauksien keskuspaikka on Moskova, jossa vanhauskoisten kirkkoja on kolme. Virossa on vajaat 10 000 vanhauskoista.

Vanhauskoisten tunnusmerkkejä

Kahdeksanpäätyinen risti. Vanhauskoisten ristitunnus on uuden ortodoksikirkon 6-päätyisestä rististä poiketen 8-päätyinen.

Ristinmerkin tekeminen. Ristinmerkin tehdessään vanhauskoiset pitävät pystyssä etu- ja keskisormen ja painavat peukalolla kämmeneen nimettömän ja pikkusormen. Symbolit näillä sormilla tarkoittavat samaa kuin nykyisessäkin ristinmerkissä (peukalo, etu- ja keskisormi yhdessä): Kolminaisuutta ja Kristuksen kahta luontoa.

Lähteet

Katso myös
 Taigan erakot (kirja)
 Viron vanhauskoiset

Aiheesta muualla 
 Ortodoksi.net – Vanhauskoiset, starovertsit (myös kirjallisuutta) Archive.org
 Vanhauskoisista Tuglas-seuran sivuilla Web Archive

Kirkkohistoria
Kristinusko Venäjällä
Uskonnolliset ryhmät ja liikkeet
Ortodoksiset lahkot
Viidakkokirja

Viidakkokirja () on Rudyard Kiplingin tunnetuimpia teoksia.  Se on tarinakokoelma Intian viidakoista. Keskeiset kolme tarinaa kertovat viidakossa susien kanssa kasvaneesta Mowgli-pojasta. Kokoelman tarinat ilmestyivät ensi kerran aikakauslehdissä 1893–1894, kirjamuodossa 1894. Osa tarinoista oli Kiplingin isän John Lockwood Kiplingin kuvittamia. Kipling syntyi Intiassa ja vietti kuusi ensimmäistä elinvuottaan siellä. Vietettyään noin vuosikymmenen Englannissa hän muutti takaisin Intiaan ja työskenteli siellä kuusi vuotta. Kipling kirjoitti tarinakokoelman Vermontissa asuessaan.

Näistä tarinoista Disney on tehnyt piirrosfilmin Viidakkokirja vuonna 1967. Vuosina 1967–1971 Neuvostoliitossa tehtiin Kiplingin tarinoiden pohjalta viisiosainen lyhytelokuvasarja, joka lopuksi julkaistiin yhtenä elokuvana nimellä Mowgli (Maugli). Näytelmäelokuvaksi tarina on filmattu 1942 (Viidakon poika), 1994 (Rudyard Kiplingin viidakkokirja), 1997 (Viidakkokirja 2: Mowgli & Baloo) ja 1998 (Viidakkokirja: Mowglin tarina). Toinen piirrossarja tehtiin Japanissa 1989. Disney teki omalle elokuvalleen jatko-osan Viidakkokirja 2 vuonna 2003, ja vuonna 2016 Disneyltä ilmestyi näytelty Viidakkokirja-elokuva. Netflix ja The Imaginarium työstävät Viidakkokirjasta omaa elokuvaa nimeltä Mowgli, joka julkaistiin vuonna 2018.

Keskeisten tarinoiden hahmoja ovat
 Mowgli, susien kasvattama ihmispoika
 Baloo, huulikarhu
 Bagheera, pantteri
 Shere Khan, paha tiikeri
 Kaa, pytonkäärme.

Mowgli-tarinoiden lisäksi tunnetaan kertomus Rikki-Tikki-Tavista, mungosta, joka urheasti puolustaa ihmisperhettä kobran hyökkäyksiltä.

Suomennoksia 
Suomeksi kirja ja sen jatko-osa Second Jungle Book ovat ilmestyneet useina eri laitoksina:

Lähteet

Aiheesta muualla

The Jungle Book Gutenberg-projektissa 
The Second Jungle Book Gutenberg-projektissa 

Viidakkokirja
Englantilaiset romaanit
Lastenkirjat
Vuoden 1894 kirjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Palmusunnuntai

Palmusunnuntai on  kristillisen kirkkovuoden juhla, joka on viikkoa ennen pääsiäissunnuntaita. Palmusunnuntain ajankohta vaihtelee vuosittain, sillä pääsiäinen on kevätpäiväntasausta seuraavan täydenkuun jälkeinen sunnuntai ja palmusunnuntai viikkoa ennen sitä. Aikaisintaan palmusunnuntai voi olla 15. maaliskuuta ja myöhäisimmillään 18. huhtikuuta. Palmusunnuntai aloittaa niin sanotun hiljaisen viikon, jolloin muistellaan Jeesuksen kärsimyksiä.

Palmusunnuntaita vietetään sen tapauksen muistoksi, kun Jeesus saapui aasilla ratsastaen Jerusalemiin. Tapauksesta kerrotaan kaikissa evankeliumeissa (, , , ). Palmusunnuntai on saanut nimensä palmunlehvistä, joita kansa levitti vaatteiden ohella Jeesuksen eteen. Ihmiset huusivat ja lauloivat ”Hoosianna”. Hoosianna on suoraan käännettynä ”oi, auta”, ”oi, pelasta”, mutta ajanlaskun alun aikoihin sitä käytettiin riemuhuutona.

Pohjoisessa ainoa elävä oksa pääsiäisen aikaan on paju, ja päivä tunnetaan  myös virpa- tai virpomasunnuntain nimellä. Vanhastaan Karjalassa, nykyisin yleisesti koko Suomessa Pohjanmaata lukuun ottamatta päivän perinteisiin kuuluu virpominen.

Katso myös
Virpominen

Ajankohdat lähivuosina
 2019: 14. huhtikuuta
 2020: 5. huhtikuuta
 2021: 28. maaliskuuta
 2022: 10. huhtikuuta

Lähteet

Aiheesta muualla 
Palmusunnuntai / Ortodoksi.net
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirja: Palmusunnuntai
 Yle Elävä arkisto: Ortodoksikirkko toi virpomaperinteen Venäjältä Suomeen

Kristilliset juhlapäivät
Pääsiäinen
Kaalit

Kaalit eli hyötykaalit (Brassica) on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 41–44 hyväksyttyä lajia. Kaaleja kasvaa alkuperäisenä Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa mutta viljeltynä ympäri koko maailman.

Kaalilajeja 
Kaalien sukuun kuuluvia viljeltyjä lajeja ovat:
 japaninsinappi (mitsura) (Brassica japonica)
 sareptansinappi (Brassica juncea)
 kähäräsinappi (B. juncea var. crispifolia)
 silosinappi (B. juncea var. foliosa)
 lehtisinappi (B. juncea var rugosa)
 juureskaali (Brassica napus)
 rapsi (Brassica napus subsp. napus, syn. subsp. oleifera)
 lanttu (Brassica napus subsp. rapifera, syn. subsp. napobrassica tai Napobrassica-ryhmä)
 mustasinappi (Brassica nigra)
 vihanneskaali eli kaali (Brassica oleracea)
 vihanneskaalin monia viljeltyjä muunnoksia tai lajikeryhmiä ovat esimerkiksi lehtikaali, keräkaali, ruusukaali, kyssäkaali, parsakaali ja kukkakaali
 satokaali (Brassica rapa)
 peltokaali (Brassica rapa subsp. campestris)
 rypsi (Brassica rapa subsp. oleifera, syn. Oleifera-ryhmä)
 nauris, turnipsi (Brassica rapa subsp. rapa)
 satokaaliin kuuluu lisäksi lukuisia lajikeryhmiä tai viljelymuunnoksia, esimerkiksi:
 pinaattikiinankaalit (Brassica rapa Chinensis-ryhmä, syn. subsp. chinensis)
 salaattikiinankaalit, kiinankaali (Brassica rapa Pekinensis-ryhmä, syn. subsp. pekinensis)
Lähteet:

Muita kaalilajeja:
 Brassica bourgaei (myös B. bourgeaui) – kanariankaali
 Brassica carinata – etiopiansinappi
 Brassica deflexa – persiankaali
 Brassica elongata – pillikaali eli hoikkalitukaali
 Brassica elongata subsp. integrifolia – aropillikaali eli hoikkalitukaali
 Brassica fruticulosa
 Brassica rupestris
 Brassica tournefortii – välimerenkaali → laji on mahdollisesti siirretty nokkasinappeihin (Coincya)
Lähteet:

Katso myös 
 Un kolmio

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Den virtuella floran: Kål (Brassica L.) 
 ITIS: Brassica 
 United States Department of Agriculture (USDA): Brassica 
 Flora of China: Brassica 
 Funet: Kaalit (Brassica)
 PheroBase: Floral volatiles of Genus Brassica
Fatalismi

Fatalismi eli kohtalousko on usko, että ihmisen tahto ja toiminta sekä tapahtumat ovat sidottuja ennalta määrättyyn kohtaloon tai jonkin jumalallisen voiman vaikutukseen. 

Filosofi Robert C. Solomon ja Encyclopædia Britannica määrittelevät fatalismin aatteena, jonka mukaan sen, mikä tapahtuu tai tapahtui, täytyikin tapahtua. Solomonin mukaan fatalismissa ei ole kyse loogisesta välttämättömyydestä eikä kausaalisesta välttämättömyydestä, josta alettiin puhua vasta modernin tieteen syntyessä. Kyse ei liioin ole determinismistä eikä  teologisesta välttämättömyydestä Jumalan tahtona. Esimerkiksi buddhalaisessa karman laissa ei ole jumalallista tahtojaa. Fatalismissa oleellista on lopputulos, joka ajatellaan välttämättömäksi ottamatta kantaa siihen, mistä välttämättömyys johtuu tai kuka tuloksen aiheuttaa.

Lähteet 

Filosofiset opit
Uskonto
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tangram

Tangram on kiinalainen pulmatehtävä. Se sisältää seitsemän palaa, joista voi yhdistellä lukemattomia eri kuvioita. Kappaleisiin kuuluu seitsemän geometrista muotoa: viisi kolmiota, joista kaksi suurta, yksi keskikokoinen ja kaksi pientä sekä yksi suunnikas ja yksi neliö. Kaikki kappaleet yhdessä muodostavat suuren neliön. Pelin mukana tulee kirjanen, jossa on useita geometristen muotojen, ihmishahmojen ja muiden kuvioiden ääriviivoja, jotka tulee muodostaa kaikkia palasia käyttäen.

Historia

Tangram perustuu kiinalaisten tapaan järjestellä erimuotoisia pöytiä juhla-aterioilla. Eräässä kiinalaisessa kirjassa 1100-luvulta on esitelty 76 erilaisia kohteita esittävää pöytäjärjestystä. 1800-luvun taitteessa kiinalaiskirjailija nimimerkiltään ”Hidasjärkinen erakko” sovitti perinteen sormin liikuteltaville geometrisille palikoille kirjassaan Kuvia käyttäen seitsemää nerokasta kappaletta.

Kiinasta palaavat eurooppalaiset ja amerikkalaiset merimiehet toivat tangramin länsimaihin 1800-luvun alussa. Peliä kutsuttiin aluksi nimellä ”Kiinalainen arvoitus”, ja myöhemmin se sai nimekseen ”tangram”. Nimen alkuperästä on erilaisia teorioita. Sen on esitetty tulleen muun muassa käytöstä poistuneesta englannin kielen sanasta trangram, joka tarkoittaa palapeliä tai rihkamakorua. Toisen teorian mukaan nimi tulee sanoista Tang (dynastia) ja liitteestä -gram, joka on kreikkaa ja tarkoittaa kirjoitusta. Kolmannen teorian mukaan tangram juontuu sanasta tanka.

Ensimmäinen Kiinan ulkopuolella julkaistu tangram-kirja painettiin Lontoossa vuonna 1817. Tangramista tuli välitön menestys, ja kahden vuoden kuluessa Euroopassa oli jo julkaistu kymmeniä tangram-kirjoja Italiasta Skandinaviaan. Näkyvintä villitys oli Ranskassa, ja pelin väitettiin olevan Saint Helenalle karkotetun keisari Napoleonin suosikkiharrastus.

Tangramit otettiin käyttöön myös kouluissa 1800-luvun puolivälissä. Pelin suosio on säilynyt 2000-luvulle asti, ja julkaistuja muotoja on 2010-luvun alussa jo yli 5900.

Esimerkkejä

Lähteet

Aiheesta muualla

Tangram
Tangram Game Open source software

Logiikkapelit
Kiinalaiset pelit
Rocco Siffredi

Rocco Siffredi (oik. Rocco Tano, s. 4. toukokuuta 1964, Ortona Mare, Italia) on italialainen pornonäyttelijä, -tuottaja, -käsikirjoittaja ja -elokuvaohjaaja. Hän on näytellyt 1400 pornoelokuvassa ja hänet on palkittu AVN-palkinnolla yli 40 kertaa. Lisäksi Rocco on näytellyt ranskalaisissa eroottisissa elokuvissa Romance (1999) ja Himon anatomia (2004). Rocco on naimisissa toisen pornotähden, entisen Miss Unkarin, Rosa Caracciolon (o.s. Rosza Tassi), kanssa. Caracciolon kanssa hänellä on kaksi lasta. Hän on toiminut Penthousen mallina.

Profiili
 Syntymäaika: 4. toukokuuta 1964
 Syntymäpaikka: Ortona Mare, Italia
 Syntymänimi: Rocco Tano
 Pituus: 190 cm
 Silmien väri: Ruskea
 Hiusten väri: Vaaleat
 Seksuaalinen suuntautuminen: hetero
 Peniksen pituus (erektiossa): 22 cm 
 Uskonto: katolilainen
 Rotu: Valkoinen
 Lempinimi: Italian Stallion
 Bravuuriasento: Yläpora

Valikoidut palkinnot
 AVN Awards 2000: Paras seksikohtaus ulkomaisessa julkaisussa
 AVN Awards 2003: Paras videoelokuva; Vuoden ulkomainen miesesiintyjä; Paras ohjaaja (video); Paras anaaliseksikohtaus (elokuva); Paras suuseksikohtaus (elokuva); Paras ryhmäseksikohtaus (elokuva); Paras ulkomaistuotannolla kuvattu seksikohtaus
 Venus Awards 2003: Paras eurooppalainen näyttelijä
 AVN Awards 2005: Paras ulkomaistuotannolla kuvattu seksikohtaus
 AVN Awards 2006: Paras ohjaaja ulkomaisessa julkaisussa
 AVN Awards 2007: Paras ryhmäseksikohtaus (video)
 AVN Awards 2008: Paras ryhmäseksikohtaus (video); Paras ulkomaistuotannolla kuvattu seksikohtaus; Paras kolmen esiintyjän seksikohtaus
 AVN Awards 2009: Vuoden ulkomainen miesesiintyjä
 AVN Awards 2011: Vuoden ulkomainen miesesiintyjä
 AVN Awards 2012: Vuoden ulkomainen miesesiintyjä
 AVN Awards 2013: Paras ulkomaistuotannolla kuvattu seksikohtaus; Vuoden ulkomainen miesesiintyjä; Tyrmistyttävin seksikohtaus
 AVN Awards 2014: Paras ulkomainen miesesiintyjä
 AVN Awards 2015: Paras ulkomaistuotannolla kuvattu seksikohtaus; Vuoden ulkomainen miesesiintyjä
 AVN Awards 2019: Paras anaaliseksikohtaus; Vuoden ulkomainen ohjaaja; Vuoden ulkomainen miesesiintyjä

Lähteet

Aiheesta muualla 
Rocco Siffredin kotisivut
Rocco Siffredin englanninkieliset kotisivut
RoccoSiffredi - Official French Site
 

Italialaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pihkova

Pihkova (, aikaisemmin Пльсковъ, Plskov; ) on Venäjän kaupunki, jossa on noin 200 000 asukasta. Pihkova sijaitsee 70 kilometriä itään Viron rajalta Velikajajoen varrella. Kaupunki on nykyisin Pihkovan alueen hallinnollinen keskus.

Historia 
Kaupunki on Venäjän vanhimpia. Varhaisin kirjallinen maininta siitä on vuodelta 903. Pihkovasta tuli keskiajalla tärkeä sisämaan ja Itämeren rannikon hansakaupunkien välisen kaupan keskuksena. Krom-niminen kaupunkilinnoitus (kreml) rakennettiin Velikajoen niemekkeelle.

Pihkova oli Novgorodin suojeluksessa 1000- ja 1100-luvuilla. Luostareita perustettiin Velikajoen vasemmalle rannalle 1100-luvulta lähtien Zavelichye-nimiseen esikaupunkiin. Vuonna 1240 Saksalainen ritarikunnan joukot valloittivat Pihkovan, mutta kärsivät tappion Peipsijärven jäällä vuonna 1242 Aleksanteri Nevskin joukoille. Tämän jälkeen kaupungin väkiluku kasvoi 60 000 asukkaaseen.

Vuonna 1348 Pihkova saavutti täyden itsenäisyyden tasavaltana, mutta vuonna 1510 se liitettiin Moskovaan ja vuonna 1571 sen ryöstivät Iivana IV Julman joukot. Kaupunki selvisi Puolan Stefan Batoryn joukkojen piirityksestä vuonna 1581 ja Kustaa II Aadolfin joukkojen piirityksestä vuonna 1615. 

1700-luvulta lähtien Pihkova taantui aina 1900-luvulle asti. Talouselämälle tärkeä rautatie kaupunkiin rakennettiin keisarin Pietari–Varsova-ratahankkeen osana vuonna 1859 Pietarista. Kaupungissa oli Venäjän armeijan päämaja vuosina 1915–1917, ja puna-armeija perustettiin siellä 1918. Nikolai II luopui kruunusta Pihkovassa vuonna 1917. Toisessa maailmansodassa kaupunki kärsi suuria tuhoja, mutta monet historialliset rakennukset säilyivät.

Kaupungissa on runsaasti linnoituksia, ja sen luostarit ovat hyvin kunnostettuja matkailunähtävyyksiä. Kremlissä sijaitseva Kolminaisuuden katedraali on peräisin 1600-luvulta. 

Pihkovan kymmenistä kirkonkelloista on saanut nimensä Laila Hirvisaaren romaani Pihkovan kellot, jonka tapahtumat sijoittuvat Pihkovan lähelle.

Kulttuurielämä 
Pihkovassa on Puškinin akateeminen draamateatteri, sinfoniaorkesteri ja nukketeatteri. Siellä järjestetään vuosittain Puškin-juhlat. Venäjän kansallisrunoilijan Aleksandr Puškinin suku on kotoisin Pihkovasta, ja hän itse kirjoitti siellä. Hänet on haudattu lähelle Pihkovaa Puškinskije Gory -nimiseen paikkaan.

Talous ja koulutus 
Pihkovaan on sijoittunut osa Venäjän luoteisen Leningradin sotilaspiirin joukko-osastoista, muun muassa 76. maahanlaskudivisioona. Nykypäivän Pihkova on tärkeä rautatieristeysasema ja kaupungissa on koneenrakennus- ja pellavantuotantoteollisuutta.

Ystävyyskaupungit 
Pihkovalla on seuraavat ystävyyskaupungit: 

 Kuopio, Suomi vuodesta 1966
 Tartto, Viro
 Arles, Ranska
 Gera, Saksa
 Neuss, Saksa
 Paderborn, Saksa
 Nijmegen, Alankomaat 
 Perth, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
 Roanoke, Yhdysvallat

Katso myös 
 Pihkovan rautatieasema
 Eurooppatie E95

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pihkovan kotisivu myös 

Pihkova
Venäjän historia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Brunberg

Brunberg Oy on suomalainen makeisvalmistaja. Brunbergin suklaatehdas ja tehtaanmyymälä sijaitsevat Porvoossa. Sen osuus Suomen makeismyynnistä oli vuonna 2014 3–4 prosenttia. Tehtaanmyymälä avattiin Tarmolan kaupunginosassa toukokuussa 2021.

Historia 

Brunbergin juuret ulottuvat 1800-luvulle, jolloin 1871 perustetussa A. W. Lindforsin leipomossa aloitettiin karamellinvalmistus. Tällöin tuotevalikoimaan kuului erikoistuotteita, kuten hää- ja hautajaiskaramellit. Vuonna 1928 yrityksen osti porvoolainen Lennart Brunberg, nykyisen toimitusjohtajan isoisä. Hänen aikanaan ryhdyttiin valmistamaan suklaata, josta vähitellen tuli yrityksen päätuote.

Tuotteet 

Brunbergin tuotteita ovat:
 Alku-karamellit (1910)
 Tryffeli-suklaakonvehti (1926)
 Lakritsi (1932)
 Suukot, alun perin nimellä "Neekerinpusu" (1951)
Valikoimaan kuuluu myös mm. suklaapatukoita ja -levyjä, sokerittomia makeisia ja hedelmämarmeladeja.

Lähteet

Internet
 
 Brunberg Oy:n kotisivut

Viitteet

Suomalaiset makeisvalmistajat
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Suklaa
Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Suomalaiset makeismerkit
Porvoo
Bonk Business

Bonk Business Inc tai O.y. Bonk A.b. on kuvataiteilija Alvar Gullichsenin ideasta hänen kanssaan yhteistyössä kehitelty kuvitteellinen yhtiö. Hankkeen toteutuksesta vastaavat Gullichsenin lisäksi käsikirjoittaja Richard Stanley, koneenrakentaja Henrik Helpiö sekä valokuvaajat Magnus Weckströn, Magnus Scharmanoff ja Olli Lehtinen. Dynamokeskus Bonk on museo Uudessakaupungissa. Siellä esitellään yhtiön historia 1800-luvulta nykypäivään koneiden ja valokuvien avulla.

Yhtiön omien tietojen mukaan Bonk Business Inc. on multiglobaalinen teollisuusjätti, joka työllistää nykyään 13 000 ihmistä 52 maassa. Se on maailmanjohtaja täysin toimintavapaiden koneiden valmistuksessa, kosmisen terapian sovellutuksissa, kulutustuotteiden jälleenpakkauksessa, disinformaatiojärjestelmissä (Advanced Disinformation Systems -ADS) sekä LBH-teknologiassa (Localised Black Hole, paikallistetut mustat aukot).

Bonk-yhtiön koneita

Useimmat koneista voi nähdä Uudenkaupungin Bonk-keskuksessa tai kaupungin alueella.
 Anjoviksen syöttökärry
 Kuuman anjovisöljyn annostelija
 Enokiittipora
 Mekaaninen Garum-tarjoilija
 Garum-tislaamo
 Tektomo, sähkömekaaninen varpu
 Derego, kaasunvaihtaja
 Paranormaali kanuuna
 Bonk's Freakwave Transmuter Unit
 Raba Hiff
 Raba Hiff Dr. Yes
 Raba Hiff Eggstream

Bonk-näyttelyitä 
Bonk 100 – Porin taidemuseo (1993)
Bonk Expo ´94 – Katajanokan tulli- ja pakkahuone, Helsinki (1994)
Bonk Swexpo ´95 – Kulturhuset, Tukholma (1995)
Planet Bonk – Wäinö Aaltosen museo, Turku (1998)

Bonk Uudessakaupungissa

Bonkin syntymäpaikassa Uudessakaupungissa on monia erilaisia nähtävyyksiä, jotka liittyvät Bonk-laitteisiin tai Bonk Business Inc:in historiaan.

Dynamokeskus Bonk

Dynamokeskus Bonk on Siltakatu 2:ssa sijaitseva museo, jossa esitellään yhtiön kuvitteellista historiaa. Oppaat kertovat yhtiön tarinan koneenrakentaja Henrik Helpiön rakentamien Bonk-koneiden sekä valokuvien avulla. Keskuksessa on myös lasten konepaja, jossa lapset pääsevät rakentamaan omia Bonk-laitteitaan. Dynamokeskuksessa myös myydään Bonk-tuotteita.

Muut kohteet

 Elektromagneettisten pallojen tarkkailuasema (Sibeliuspuiston kalliolla)
 "Kauniin kesäpäivän muisto Vallimäellä" (Vallimäki)
 Pär Bonkin puuhun heittämä knalli (Rauhanpuisto)
 "Anjovisvoiman voitto" (Kaupunginlahden itäpääty)
 Keskususvaimurin jäänteet (Myllymäki)
 "Popoletan prunni" (Kauppatori)
 Paranormaali kanuuna (Kalliolla kaupungin länsipuolella)

Lähteet 
 Bonk-keskuksen sivut.
 Bonk Business Inc 1893-1993, Otava 1994
 Dynamokeskus Bonk

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kiasma-lehden Bonk-juttu. (Internet Archive)
 Alvar Gullichsen Taidemaalariliiton sivuilla .
 Markkinointiyhtiö Mad Dog Productions Ltd Oy (porssitieto.fi)

Kuvitteelliset yritykset
Uusikaupunki
Aha

Aha (usein myös Hor-Aha tai Horus Aha) oli muinaista Egyptiä 1. dynastian aikaan vuoden 3000 eaa. tienoilla hallinnut faarao. Hän kuoli noin vuonna 2900 eaa.

Aha oli Egyptin ensimmäisen dynastian perustaja. Hän yhdisti maan yhdeksi valtakunnaksi. Vuonna 1894 Hierarkonpoliksesta löydetyn liuskepaletin kuva on tulkittu maailmanhistorian ensimmäiseksi “sanomalehdeksi”. Se kuvaa Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistämistä.

Ahan ja muiden ensimmäisen dynastian faaraoiden hallituskaudelta on säilynyt hyvin vähän esineitä, joten hänen hallituskautensa pituudesta ei ole varmaa tietoa. Ahan katsotaan usein olevan taruissa mainittu Menes-niminen Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistäjä sekä Memfiksen ja muinaisen Egyptin valtion perustaja.  Menesin olemassaolosta ei ole varmuutta, mutta toisinaan myös Narmeria pidetään Menesinä.

Ahan hauta sijaitsee Abydoksessa. Se koostuu kolmesta huoneesta, joilla on ollut yhteinen puinen katto.  Myös Sakkarassa oleva hauta on ajoitettu Ahan hallituskaudelle.  Siellä on haudattuna myös nuoria miehiä, jotka on surmattu saattamaan faaraota tuonpuoleisessa, leijonia sekä aurinkolaiva. Tämä hauta on ensimmäinen tunnettu hauta, jonka yhteydestä on löytynyt vene.

Katso myös 
 Khufun aurinkolaiva

Lähteet 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Tensidi

Tensidit eli pinta-aktiiviset aineet ovat kemiallisia yhdisteitä, joissa on hydrofiilinen (vesihakuinen) ja hydrofobinen (vesipakoinen) pää. Tensidejä kutsutaan myös surfaktanteiksi ja detergenteiksi. 

Tensidit tunkeutuvat vesiliuoksessa vesimolekyylien väleihin pienentäen pintajännitystä. Tensidit alentavat pintajännitystä, parantavat veden kostutuskykyä, irrottavat ja pilkkovat kuiduista tehokkaasti likaa, estävät sähköisten ominaisuuksiensa ansiosta lian tarttumisen takaisin puhdistettavalle pinnalle, minkä vuoksi niitä käytetään pesuaineissa. 

Anioniset tensidit
Saippuat ovat vanhimpia anionisia tensidejä. Yleisimmin anionisista tensideistä käytetään karboksylaatteja, sulfaatteja ja sulfonaatteja. Ne poistavat hyvin hiukkaslikaa ja useimmat niistä vaahtoavat runsaasti. Käytetään yleisesti astianpesuaineissa ja yleispuhdistusaineissa.

Ionittomat tensidit
Nämä eivät saa sähköistä varausta puhdistusaineliuoksessa. Useimmat niistä sietävät veden kovuutta paremmin, emulgoivat rasvaa tehokkaammin ja vaahtoavat vähemmän, siksi niitä suositaan pesuaineissa jotka käyvät konemenetelmiin. Näitä käytetään toiseksi eniten anionisten jälkeen.

Kationiset tensidit
Saa positiivisen sähkövarauksen pesuaineliuoksessa. Useimmat ovat ammoniakin johdannaisia  eli kvatteja, joilla on lievä desinfioiva vaikutus. Yksinään käytettynä pesuteho heikko. Käytetään ionittomien tensidien kanssa koska anionisten kanssa saostavat toisensa. Käytetään happamissa, kuivapuhdistus, desifioivissa, sähköisyyden poistoon, emulgaattoreina ja korroosionestoaineina.

Amfoteeriset tensidit
pH vaikuttaa seuraaviin ominaisuuksiin: kostutuskykyyn, puhdistustehoon, vaahtoamiseen ja liukenemiseen. Emäksisessä liuoksessa nämä ovat anionisia ja happamissa kationisia. Jalostetaan kationisista tensideistä. Lievä desinfioiva vaikutus. Käytetään erikoispuhdistusaineissa sekä henkilökohtaiseen hygieniaan tarkoitetuissa tuotteissa ihoystävällisyytensä ja myrkyttömyytensä ansiosta.

Saippua on eräs tensidi, mutta synteettiset tensidit ovat syrjäyttäneet lähes kokonaan sen. Useimmat tensidit ovat sellaisenaan myrkyllisiä vesieliöille. Ympäristövaikutusten merkityksen lisäännyttyä on alettu valmistaa myös uusiutuvista luonnonvaroista (kasvi- ja eläinrasvoista). Tensidien hajoavuuteen jätevesissä vaikuttaa niiden kemiallinen rakenne. 

Markkinoille saatettavien pesuaineiden tensidien on Tukesin mukaan oltava pesuaineasetuksen (EY) N:o 648/2004 nojalla biologisesti hajoavia.

Joutsenmerkki rajoittaa ympäristölle vaarallisten tensidien käyttöä lainsäädäntöä pidemmälle.  Joutsenmerkityissä tuotteissa käytettävien tensidien ominaisuudet, muun muassa hajoavuus, on tutkittu laboratoriotestien avulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kolloidikemia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ukaasi

Ukaasi (, sääntö, määräys). Ukaasi tarkoitti alun perin hallitsijan antamaa juridista käskyä tai lakia (edikti). Venäjällä perustuslaillisen hallintotavan kehittyessä ukaasit jäivät pääasiassa lakia selventävien asetuksien asemaan. 

1990-luvun alussa Venäjän sekavassa hallinnollisessa tilanteessa presidentti Boris Jeltsin hallinnoi asioita usein presidentin asetuksin, ukaasein selvittääkseen tilanteita, mitkä olivat juuttuneet Venäjän valtakunnanduumaan.

Suomen kielessä ukaasiksi kutsutaan alentavasti komentoa tai hallinnolliseksi käskyksi ymmärrettyä ohjetta.

Katso myös 
 Paasikiven diktaatti vai Stalinin ukaasi

Kansainvälinen politiikka
Valtionhallinto
Venäjän laki
Seela Sella

Seela Maini Marjatta Sella (o.s. Virtanen, s. 30. joulukuuta 1936 Tampere) on suomalainen näyttelijä.

Ura 

Sella valmistui Suomen teatterikoulusta vuonna 1959. Hän on esiintynyt yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Turun ja Hämeenlinnan kaupungin­teattereissa, Intimiteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Komediateatterissa ja Teatteri Jurkassa. Hän on pitänyt myös monologeja sekä laulu- ja lausuntailtoja aluksi yhdessä miehensä kanssa. Sella on nähty myös lukuisissa suomalaisissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Lisäksi hän on lukenut useita ääni­kirjoja, kuten Aili Somersalon Mestaritontun seikkailut.

Sellan revyytä Seela Sella seisaallaan esitettiin Tampereen Työ­väen Teatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa ja Turun Linnateatterissa. Vuonna 1978 valmistuneessa Pirkko Saision käsikirjoittamassa televisio­näytelmässä Elämän­meno Sella näyttelee pää­henkilön Eilan ystävätärtä Lempiä. Hella Wuoli­joen alku­peräis­tekstiin perustuvassa televisio­näytelmässä Entäs nyt, Niskavuori? (1987) hänellä on Martta Wareliuksen osa.

Sella oli Aino Sibeliuksen roolissa Timo Koivusalon ohjaamassa elo­kuvassa Sibelius 2003. Vuonna 2006 hän näytteli Koivusalon elo­kuvassa Kalteva torni. Seela Sella on näytellyt Sylvi Kekkosta Paavo Haavikon televisiolle kirjoittamassa mono­logi­näytelmässä Sylvin kamari. Sella on ääni­näytellyt monissa Disneyn animaatioissa. Vuosina 2012–2014 hän näytteli tehtaan omistaja Irene Lehtosta Pirkko Saision draama­sarjassa Tehdas. Sella näytteli 2014 myös sarjassa Ihan sama, jossa hänen roolinaan oli Helle Häviö. Hänet nähtiin vuonna 2017 Olgan roolissa televisio­elokuvassa Linnan juhlat.

Vuonna 1993 Sellalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

Sellalle on myönnetty Alfred Kordelinin säätiön tunnustus­palkinto vuonna 2000 ja näyttämö­taiteen valtion­palkinto vuonna 2009. Vuonna 2007 Sella sai Jussi-patsaan sivu­osastaan elo­kuvassa Kalteva torni.

Yksityiselämä 

Seela Sella kääntyi juutalaisuuteen solmiessaan avioliiton suomen­juutalaisen Elis Sellan kanssa. Selloilla on kaksi lasta, poika Ariel ja tytär Ilana.

Seela Sella liittyi vuonna 1970 Suomen sosiali­demokraattiseen puolueeseen, johon myös hänen äitinsä Hilpi Koskinen ja miehensä Elis kuuluivat. Tuosta lähtien Sella on ollut julki­sosiaali­demokraatti.

Valikoitu filmografia 

 Elämän­meno (1978)
 Yksin­puhelu (1984)
 Entäs nyt, Niskavuori? (1987)
 Pikkusisar (1999)
 Sylvin kamari (2000)
 Sibelius (2003)
 Kalteva torni (2006)
 Tehdas (2012–2014)
 Ihan sama (2014)
 Linnan juhlat (2017)
 Teräsleidit (2020)

Ääninäyttelijänä

Teokset

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 
 
 

Suomalaiset lausujat
Suomalaiset näyttelijät
Suomen juutalaiset
Pro Finlandia -palkitut
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Samoan maantiede

Tyynellä valtamerellä sijaitseva Samoan valtio koostuu kahdesta pää- ja seitsemästä pienemmästä saaresta. Pääsaaret ovat Upolu ja Savai'i. Niistä suurempi on Upolu, jolla elää lähes 75 % Samoan asukkaista. Samoan pääkaupunki on Apia, joka sijaitsee Upolun saarella. Samoan ilmasto on trooppinen ja sillä on 403 kilometriä rantaviivaa. Valtion maapinta-ala on 2 934 km2. 

Samoassa on sadekausi marraskuusta huhtikuuhun. Maan korkein kohta on Mauga Silisili, joka on vajaat kaksi kilometriä merenpinnan yläpuolella. Samoalla sattuu toisinaan sykloneja.

Lähteet
Näytönsäästäjä

Näytönsäästäjä eli ruudunsäästäjä on tietokoneohjelma, joka käynnistyy itsestään, kun tietokonetta ei käytetä määriteltyyn aikaan. Näytönsäästäjä laittaa näytölle jotain liikkuvaa grafiikkaa tai jättää näytön mustaksi tai muuksi määritellyksi väriksi. Näytönsäästäjän tarkoitus on estää näytöllä pitkään seisovan liikkumattoman näkymän palaminen kiinni näyttöön.

Varsinkin vanhoissa kuvaputkinäytöissä kuva paloi kiinni näyttöön, mikäli se pysyi liikkumattomana pitkiä aikoja. Uudemmissa kuvaputkinäytöissä ongelma ei ole enää yhtä suuri kuin aikaisemmin, ja litteissä näytöissä ongelmaa ei pitäisi esiintyä lainkaan. Tämän vuoksi näytönsäästäjiä käytetään nykyään enemmän turvallisuus- ja viihdetarkoituksissa. Turvallisuustarkoitus toteutuu siten, että näytönsäästäjään voidaan laittaa salasana, jota ilman konetta ei voi käyttää. Tällöin, jos tietokone jää yksin pidemmäksi aikaa, ei kukaan paikalle saapuva voi käyttää sitä ilman salasanaa.

Näytönsäästäjät alkoivat saada enemmän huomiota Windows-käyttöjärjestelmän suosion myötä 1990-luvun alussa. Windowsissa oli mukana muutamia näytönsäästäjiä, jotka piirsivät näytöllä kiitäviä tähtiä ja muita yksinkertaisia liikkuvia kuvioita. Pian alkoi ilmaantua kunnianhimoisempia näytönsäästäjiä ja lopulta niitä julkaistiin jopa kaupallisesti. Huomiota herätti Sierra On-Linen tekemä Johnny Castaway -näytönsäästäjä, jossa autiolla saarella oleva mies kulutti aikaansa mitä erilaisimmissa puuhissa. CD-ROMin yleistyessä valmistettiin joitakin kaupallisia näytönsäästäjiä, jotka vaativat CD:n sisällä oloa toimiakseen. Viimeistään tässä vaiheessa näytönsäästäjät oli leimattu yleisesti turhanpäiväiseksi roskaksi. Näytönsäästäjiä tulee edelleen tunnetuimpien käyttöjärjestelmien mukana, vaikka niiden merkitys on vähentynyt.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ohjelmistotyypit
Näyttötekniikka
Streymoy

Streymoy on Färsaarten suurin saari. Färsaarten pääkaupunki, Tórshavn sijaitsee siellä. Saaren pinta-ala on 373,5 neliökilometriä ja asukasluku noin 22 372 (2013). Suurin osa saaren asukkaista asuu Tórshavnissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Färsaarten saaret
In Your Honor

In Your Honor on rockyhtye Foo Fightersin 13. kesäkuuta 2005 julkaisema viides studioalbumi. Sen ovat tuottaneet Foo Fighters ja Nick Raskulinecz.

Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat ”Best of You”, ”DOA”, ”Resolve” ja ”No Way Back”. Jokaisesta näistä kappaleista tehtiin singlet ja myös musiikkivideot. Albumin kappaleen ”Friend of a Friend” Dave Grohl kirjoitti jo ollessaan Nirvana-yhtyeen rumpalina 1990. In Your Honor nousi ilmestyessään Billboard 200 -albumilistan kakkossijalle. Albumin sessioissa nauhoitettiin myös esimerkiksi kappale ”Skin & Bones”, mutta se päätettiin julkaista ”DOA”-singlellä ja myöhemmin Five Songs and a Cover -EP:llä.

Albumi on tuplalevy, jonka ensimmäinen levy on ”äänekäs” ja toinen ”vähemmän äänekäs”, kuten Led Zeppelinin albumilla Physical Graffiti, ja sillä myös on paljon vierailijoita, muun muassa nuori jazzlaulaja Norah Jones, Led Zeppelinin basisti John Paul Jones ja Queens of the Stone Age -yhtyeen keulahahmo Joshua Homme. Albumista on olemassa myös DVD:llä varustettu kolmen levyn erikoisversio. Levyn kappaleessa Cold Day in the Sun Foo Fightersin rumpali Taylor Hawkins laulaa ja solisti Dave Grohl soittaa rumpuja.

Kappaleet

Arvostelut

All Music Guide lehden arvostelu: 
The Music Box lehden arvostelu: 
PopMattersin arvostelu: 
Rolling Stone lehden arvostelu: 
RockReviews lehden arvostelu: 
Guardian Unlimitedin arvostelu:

Soittajat 

Dave Grohl: kitara/laulu (rummut kappaleessa "Cold Day in the Sun")
Chris Shiflett: kitara, taustalaulu
Nate Mendel: basso
Taylor Hawkins: rummut (laulu kappaleessa "Cold Day in the Sun")
+ Vierailijat (John Paul Jones, Norah Jones, Joshua Homme)

Albumin sijoitukset

Singlet

Foo Fightersin albumit
Vuoden 2005 albumit
Vajaahampaiset

Vajaahampaiset (Xenarthra) on perinteisessä taksonomiassa käytössä ollut nisäkkäiden lahko, jonka edustajia tavataan enää Etelä-Amerikassa. Lahkon juuret ulottuvat tertiäärikaudelle noin 60 miljoonan vuoden päähän.

Vajaahampaisten lahko on jaettu kahdeksi uudeksi lahkoksi, jotka ovat muurahaiskarhut ja laiskiaiset sisältävä Pilosa sekä vyötiäiset sisältävä Cingulata. Aikaisemmin myös maasika ja muurahaiskävyt luokiteltiin samaan lahkoon (Edentata). Maasiat ja muurahaiskävyt erotettiin sittemmin omaksi lahkoikseen, jolloin muodostui viimeksi käytössä ollut suppeampi Xenarthra-lahko.

Nykyisin vajaahampaisia pidetään toisinaan eräänlaisena ylälahkona, joka sisältää Pilosa- ja Cingulata-lahkot.

Ylälahkon nimitys vajaahampaiset on todennäköisesti peräisin siitä, että lahkon yksilöiltä puuttuvat etu- ja kulmahampaat. Hampaiden suhteen lahkon ääripäätä edustaa muurahaiskarhu, jolla ei ole yhtään hammasta.

Lähteet 

Istukkanisäkkäät
Desmond Llewelyn

Desmond Wilkinson Llewelyn (12. syyskuuta 1914 Newport, Wales – 19. joulukuuta 1999 Firle, East Sussex, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten James Bond -elokuvista, joista kaikkiaan 17:ssä hän näytteli varustemestari Q:n roolissa vuosina 1963–1999.

Elämäkerta 

Llewelyn syntyi Etelä-Walesissa kaivosinsinöörin pojaksi ja kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena. 20-vuotiaana hän pääsi opiskelemaan Lontoon Royal Academy of Dramatic Artiin. Ensiesiintymisensä elokuvissa hän teki vuoden 1939 komediassa Ask a Policeman – tosin kreditoimattomassa roolissa.

Toisen maailmansodan alettua Llewelyn palveli vänrikkinä Britannian asevoimien Royal Welch Fusiliers -yksikössä. Alkuvuodesta 1940 hänet vangittiin Ranskassa ja seuraavat viisi vuotta hän vietti saksalaisten sotavankina. Sodan päätyttyä Llewelyn palasi näyttelemisen pariin, mutta töitä oli tarjolla vain vähän ja ilman vaimonsa liikemiesisän tukea perheelle hän olisi joutunut luopumaan urastaan. Vuonna 1950 hän esiintyi pienessä roolissa Terence Youngin sotaelokuvassa He olivat erottamattomat.

Vuonna 1963 Llewelyn pääsi esiintymään järjestyksessään toisessa James Bond -elokuvassa Salainen agentti 007 Istanbulissa, jossa hän esitti MI6:n eli Britannian salaisen palvelun varustemestaria majuri Boothroydia, tuttavallisemmin Q:ta, jolla oli aina tarjota Bondille välineet, joilla selvitä kiperimmistäkin tilanteista. Ensimmäisessä elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962) majuri Boothroydia oli esittänyt Peter Burton.

Llewelyn jatkoi Q:n roolissa seuraavissa Bond-elokuvissa, mutta kahdeksannesta elokuvasta Elä ja anna toisten kuolla (1973) roolihahmo jätettiin kokonaan pois, sillä tuottajat halusivat supistaa teknisten vimpainten merkitystä. Katsojilta saadun palautteen vuoksi suosittu hahmo kuitenkin otettiin jälleen mukaan seuraavaan elokuvaan 007 ja kultainen ase (1974), ja Llewelyn jatkoi sen näyttelemistä.

Llewelynin ikääntyessä tuottajat, käsikirjoittajat ja näyttelijä itse alkoivat 1990-luvulla vastentahtoisesti pohtia, kuinka hahmo lopulta voisi poistua elokuvasarjasta luontevasti ja kunniallisesti. Bruce Feirstein kirjoitti elokuvaan Kun maailma ei riitä (1999) kohtauksen, jossa viitataan Q:n mahdolliseen eläköitymiseen ja hän poistuu salaovesta muistuttaen Bondille, että tällä tulisi aina olla pakosuunnitelma. Samassa elokuvassa esiteltiin Q:n oppipoika R, jota esittää John Cleese.

19. joulukuuta 1999, vain joitakin viikkoja Kun maailma ei riitä -elokuvan ensi-illan jälkeen, Llewelyn ajoi ohitustilanteessa nokkakolarin East Sussexin Firlessä. Hänet vietiin helikopterilla sairaalaan, missä hän kuitenkin pian kuoli. Myös vastaan tulleen auton kuljettaja loukkaantui vakavasti.

Llewelyn meni naimisiin vaimonsa Pamelan kanssa vuonna 1938, ja heillä oli kaksi poikaa. Viimeisinä vuosinaan Pamela kärsi Alzheimerin taudista ja asui hoivakodissa, mutta hän eli puolisoaan pidempään.

Llewelynin Bond-elokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Walesilaiset näyttelijät
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
387



Tapahtumia 
 Länsi-Rooman keisari Valentinianus II uhkasi Milanoa sodalla.
 Magnus Maximus hyökkäsi Italiaan.
 Persia ja Itä-Rooma jakoivat Armenian kuningaskunnan keskenään.

Syntyneitä

Kuolleita 
 Themistios, kreikkalainen valtiomies ja filosofi.
300-luku
Kantoni

Kantonilla tarkoitetaan hallintoaluetta tai osavaltiota. Suomessa se on tunnetuin Sveitsiä koskevana ilmaisuna.

Sveitsin kantonit 

Sveitsi koostuu 26 kantonista, joilla jokaisella on oma perustuslakinsa ja omat lainsäädäntö- ja toimeenpano- ja tuomioelimensä. Kaikissa kantoneissa on yksikamarinen parlamentti, jonka nimi vaihtelee kantoneittain. 

Kuusi kantoneista on niin sanottuja puolikantoneita, joskaan nimitystä ei enää virallisesti käytetä. Ne valitsevat Sveitsin liittokokouksen ylempään kamariin vain yhden edustajan kahden sijasta, mutta muuten ne eivät nykyään eroa muista kantoneista.

Belgian kantonit 
Belgiassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.

Bosnian ja Hertsegovinan kantonit 
Bosnia ja Hertsegovinan federaatio, toinen Bosnia ja Hertsegovinan valtion poliittisista entiteeteistä, jakautuu 10 kantoniin, joita ovat Una-Sanan, Posavinan, Tuzlan, Zenica-Dobojn, Bosnian-Podrinjen, Keski-Bosnian, Herzegovina-Neretvan, Länsi-Herzegovinan, Sarajevon ja Herzeg-Bosnian kantonit. Federaation kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet.

Luxemburgin kantonit 

Luxemburgissa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.

Ranskan kantonit 

Ranskassa kantoni on pienen hallintoalueen nimitys.

Kantonit muualla 
Kantoni on hallintoalueen nimitys myös Ecuadorissa ja Nigerissä.
Kongregationalismi

Kongregationalismi on alun perin Englannin kirkossa 1600-luvulla syntynyt reformoituun teologiaan perustuva hengellinen liike. Tyypillisin piirre kongregationalismille on seurakunnan itsenäisyyden korostaminen ja kannattaminen. Kirkkohistoriassa Englannin kongregationalisteista käytetään myös nimitystä independentit.

Kongregationalismilla tarkoitetaan nykyisin seurakunnallista järjestäytymismuotoa, jossa paikallisseurakunta on itsenäinen yksikkö eikä sen yläpuolella ole mitään hallinnollista elintä tai päätösvaltaista tahoa. Kongregationalistiset seurakunnat ovat tyypillisesti pastorijohtoisia, vastakohtana presbyteriaaniselle seurakuntamallille. Yhdysvalloissa kirkkokunnat jaoteltiin tyypillisesti 1800-luvulla ja osin edelleen kongregationalistisiin, presbyteriaanisiin ja episkopaalisiin. Siinä missä kongregationalistiset seurakunnat ovat itsenäisiä ja tyypillisesti pastorijohtoisia, presbyteriaaniset seurakunnat ovat vanhimmisto-/synodijohtoisia ja episkopaaliset seurakunnat piispa-/hiippakuntajohtoisia.

Lopullisen päätöksen tärkeissä asioissa tekevät seurakuntalaiset enemmistövaalilla; paikalliskirkot ovat itsenäisiä eikä mikään ulkopuolinen taho voi määräillä niitä hallinnollisissa tai hengellisissä kysymyksissä.

Lähteet 

Kristinusko
Karhu (täsmennyssivu)

Karhu voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

karhu eli ruskeakarhu (Ursus arctos), suurpetolaji
karhut (Ursidae), petoeläinheimo biologiassa
karhut (Ursus), suku biologiassa
Karhu (L’Ours), ranskalainen elokuva
Karhu, olutmerkki
Karhu, urheiluvälinevalmistaja
Karhu, saari Iijoen suistossa Iissä
Karhu, saari Maskussa
Karhu-ryhmä, Suomen poliisin erikoisyksikkö
Karhu HT, porilainen jääkiekkojoukkue
Iso karhu, tähtikuvio
Pieni karhu, tähtikuvio
Karhu 1, Karhu 2 ja Karhu 3, Karhumäen veljesten rakentamia lentokoneita
Kauhajoen Karhu, Kauhajoella toimiva urheiluseura
karhuaminen, maksamattoman laskun periminen 
verokarhu, verottajan leikillinen nimitys
karhu, kookas ja karvainen mies sekä yhteisö homokulttuurissa
Karhu, Mauno Juvosen veistos vuodelta 1956

Sukunimenä  

 Antti Karhu (1844–1926), suomalainen kansanrunoilija
 Clifton Karhu (1927–2007), yhdysvaltalais-japanilainen kuvataiteilija
 Eino Karhu (1923–2008), karjalainen kirjallisuudentutkija
 Eila Karhu (1924–1990), suomalainen kuulantyöntäjä
 Iiris Karhu (s. 1963), suomalainen maantiepyöräilijä
 Ilmari Karhu (1897–1971), suomalainen kenraali ja toimitusjohtaja
 Juha Karhu (s. 1953), suomalainen oikeustieteen professori emeritus
 Juha Karhu (s. 1990), suomalainen harrastajanäyttelijä ja televisiojuontaja
 Kustaa Vilhelm Karhu (1858–?), suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Marika Karhu (s. 1988), suomalainen pesäpalloilija
 Matti Karhu (s. 1945), suomalainen toimittaja, ulkomaankirjeenvaihtaja ja viestintäalan yrittäjä
 Mika Karhu (s. 1969), suomalainen kuvataiteilija
 Mika Karhu, suomalainen snookerpelaaja
 Minna Karhu (s. 1971), suomalainen freestylehiihtäjä
 Niko Karhu (s. 1993), suomalainen jääkiekkoilija
 Saara Karhu (s. 1957), suomalainen poliitikko ja entinen televisiokuuluttaja ja -toimittaja
 Salla Karhu (s. 1994), suomalainen lentopalloilija
 Santtu Karhu (oik. Aleksandr Medvedev, s. 1967), aunuksenkarjalainen laulaja ja lauluntekijä
 Satu Tuuli Karhu, suomalainen näyttelijä
 Tero Karhu (s. 1979), suomalainen jalkapalloilija
 Tuulikki Karhu (1920–2014), suomalainen näyttelijä
 Veli Karhu, Tampereen yliopiston kansantaloustieteen dosentti
 Viljo Karhu (1912–1983), suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Antti Karhu, elokuvassa Häjyt
 Otso Karhu, televisiosarjassa Uusi päivä
 Tomi Karhu, Otso Karhun poika televisiosarjassa Uusi päivä

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Hyväntoivonniemi

Hyväntoivonniemi (, ) on Kapin niemimaan kärki Etelä-Afrikan tasavallassa noin 50 kilometriä Kapkaupungista etelään.

Afrikan eteläkärkenä usein pidetty Hyväntoivonniemi ei itse asiassa ole sitä, vaan mantereen eteläisin piste on Cape Agulhas noin 150 kilometriä itäkaakkoon. Hyväntoivonniemeä kutsutaankin muun muassa paikan päällä olevissa kylteissä ”Afrikan lounaiskärjeksi”.

Historiaa 
Portugalilainen tutkimusmatkailija Bartolomeu Dias kiersi Hyväntoivonniemen ensimmäisenä eurooppalaisena 1488 ja antoi sille nimen ”myrskyjen niemi”. Portugalin kuningas Juhana II antoi niemelle nimen Hyväntoivonniemi, koska sen löytyminen antoi toivoa Intian meritien löytymisestä.

Niemekkeestä tuli tärkeä välietappi Aasiaan purjehtiville eurooppalaislaivoille.

Myrskyisyys 
Hyväntoivonniemen vedet ovat myrskyisiä, sillä sen kohdalla yhdistyvät Intian valtamereltä virtaava lämmin Agulhasinvirta ja Antarktikselta virtaava viileä Benguelanvirta.

Niemekkeen vesillä on tapahtunut monta haaksirikkoa. Joidenkin mukaan niiden pohjalta on syntynyt tarina aavelaiva Lentävästä hollantilaisesta.

Luonto ja maantiede
Niemeke on osa Pöytävuoren kansallispuistoa.

Hyväntoivonniemeltä löytyy fynbos-kasvillisuutta, joka on ainut kasvillisuustyyppi maailmassa, joka sijaitsee vain yhden valtion alueella. Fynbos-kasveihin kuuluvat muun muassa erilaiset kanervat, isokukkainen Etelä-Afrikan kansalliskukka kuningasprotea sekä rooibos- ja honeybush-kasvit, joista valmistetaan Etelä-Afrikalle perinteistä teetä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Länsi-Kapin maantiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Niemet
Mae West

Mary Jane ”Mae” West (17. elokuuta 1893 Brooklyn, New York – 22. marraskuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja oman aikansa seksisymboli, jota kutsuttiin elokuvan suureksi viettelijättäreksi ja glamour-hahmoksi.

Ura

1920-luvulla West herätti huomiota uskaliailla vaudeville-show’illaan, jotka olivat suosittuja, mutta yhteiskunnallisen eliitin silmissä vulgaareja. Hänen läpimurtoshow’nsa nimi vuonna 1925 oli ajalle hyvin haastavasti Sex. Show’sta tuli välittömästi menestys ja se johti laajaan Yhdysvaltojen kiertueeseen. Sensorit alkoivat kiinnittää huomiota Westin esityksiin ja vuonna 1927 poliisi keskeytti hänen esityksensä, koska sitä pidettiin yleistä moraalitajua loukkaavana. West vangittiin 10 päiväksi, mikä vain lisäsi hänen saamaansa huomiota ja kansansuosiota.

West loi menestyksekkään teatteri- ja varieteeuran Broadwaylla, ennen kuin siirtyi elokuviin. Jo ensimmäinen elokuva Night After Night (1932) teki hänestä kuuluisan. Hänestä tuli 30-luvulla Hollywoodin suuri seksisymboli, joka uhmasi vallitsevia moraalikäsityksiä. Hän vetäytyi elokuvista jo vuonna 1943 oltuaan mukana noin kymmenessä komediassa, joista oli itse myös kirjoittanut useimmat. Vasta loppuvuosinaan West palasi elokuviin.

Yksityiselämä

West meni naimisiin 17-vuotiaana Frank Wallacen kanssa. Liitto kesti 30 vuotta ja päättyi eroon vuonna 1942. Mae Westillä ei ollut lapsia. Hän sai aivohalvauksen elokuussa 1980 ja syyskuussa toisen, jolloin oikea puoli hänen kehostaan halvaantui. Hän sairastui myös keuhkokuumeeseen. Marraskuuhun mennessä Westin kunto oli parantunut, mutta ennuste ei ollut hyvä ja hänet kotiutettiin. Hän kuoli marraskuussa 87-vuotiaana. Hänet haudattiin perhekryptaan Brooklyniin, jonne myös hänen vanhempansa ja sisarensa on haudattu.

Filmografia

Teokset

Palkinnot, palkintoehdokkuudet ja muut kunniat

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
 Mae West NNDB:ssä
 Oikeutettu vääryys Internet Archivessa

Hollywood Walk of Fame
Vaudeville-esiintyjät
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tübingen

Tübingen on tunnettu yliopistokaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin asukasluku on 84 496 (2012), joista opiskelijoita on noin 20 000. Kaupunki sijaitsee Neckarjoen varrella, noin 40 kilometriä Stuttgartista etelään.

Lukuisat sittemmin merkittäviksi nousseet henkilöt ovat joko asuneet kaupungissa, toimineet professorina tai opiskelleet kaupungissa, joko Tübingenin yliopistossa tai pappiskollegiossa. Näihin kuuluvat esimerkiksi:
 Georg Wilhelm Friedrich Hegel 
 Hermann Hesse
 Alois Alzheimer 
 Horst Köhler
 Hans Küng
 Joseph Ratzinger eli paavi Benedictus XVI

Lähteet

Aiheesta muualla

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Siipiratasalus

Siipiratasalus on konevoimalla toimiva laiva, jossa vetolaite muodostuu yhdestä tai kahdesta siipirattaasta. 

Ennen potkurin keksimistä ja yleistymistä höyryalukset varustettiin siipirattailla. Suomalaisissa laivoissa rattaat sijaitsivat yleensä laivan molemmilla kyljillä rungon keskikohdalla. Varsinkin Amerikan jokiliikenteessä on käytetty myös yhdellä aluksen perässä sijaitsevalla rattaalla varustettua alustyyppiä.

Suomen ensimmäinen siipiratasalus ja samalla Suomen ensimmäinen höyrylaiva oli Nils Ludvig Arppen Kiteen Puhoksessa rakennuttama s/s Ilmarinen, joka teki neitsytmatkansa 10. elokuuta 1833. Viimeisin Suomessa valmistunut siipiratashöyry oli s/s Koita, joka rakennettiin vuonna 1905. 

Nykyisin Suomessa on matkustajaliikenteessä muutamia uusia siipiratasaluksia. Ensimmäinen uusista oli Keurusselällä liikennöivä M/S Elias Lönnrot, joka on samannimisen höyrylaivan ulkoasureplika. Lönnrot aloitti liikennöinnin vuonna 1986. Alus on ”aito” siipirataslaiva. Sen dieselkoneisto pyörittää sähkögeneraattoreita ja molemmilla siipirattailla on omat sähkömoottorit. Paitsi työntövoima, myös ohjaus toimii siipirattaiden avulla. Aluksessa ei siis ole potkuria eikä peräsintä.

Ainoa Suomessa säilynyt aito siipirataskauden alus on S/S Lahtis, josta on jäljellä vain ruostunut runko. Alusta entistetään Noukanniemessä, Jyväskylässä.

Tunnettuja siipiratasaluksia 
 SS Sultana
 SS Lady Elgin
 SS Central America
 S/S Constantin
 S/S Österbotten

Lähteet

Aiheesta muualla 

 S/S Örnsköld

Laivatyypit