joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Timo Heinonen (koripalloilija)

Timo Petteri Heinonen (s. 26. marraskuuta 1981 Vantaa) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituutta hänellä on 198 cm. Heinonen on pelannut urallaan kuusi miesten maaottelua. Hän aloitti SM-sarjauransa kasvattajaseurassaan Vantaan Pussihukissa ja on vuoden 2017 loppuun mennessä pelannut SM-sarjassa 630 runkosarjaottelua, mikä on eniten kaikista pelaajista. Vuoden puolustuspelaajaksi Heinonen on valittu Korisliigassa kahdesti ja kehittyneimmäksi pelaajaksi keväällä 2008.

Heinonen teki marraskuussa 2007 Team Componentaa vastaan liigaennätyksekseen 40 pistettä. Hänet valittiin Korisliigan kuukauden pelaajaksi samana kuukautena. Vuonna 2012 Heinonen siirtyi KTP:n joukkueeseen.

Lokakuussa 2013 Heinonen teki Korisliigan runkosarjassa 200. torjuntansa. Tammikuussa 2015 hän saavutti historian 41. pelaajana 5 000 tehdyn runkosarjapisteen rajan. Heinosen edustama KTP voitti kauden 2014–2015 päätteeksi SM-pronssia, ja Heinonen ylsi historian 12. pelaajana sadanteen pudotuspeliotteluunsa.

Kesäkuussa 2015 Heinonen teki 1+1-vuotisen sopimuksen Helsinki Seagullsin kanssa. Toukokuussa 2016 hän teki Seagullsin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.

Tammikuussa 2017 Heinonen pelasi historian toisena pelaajana 600. runkosarjaottelunsa Suomen miesten pääsarjassa. Hän siirtyi pelattujen runkosarjaotteluiden tilastossa ykköseksi 5. joulukuuta 2017 pelatessaan 624. ottelunsa.

Saavutukset

Henkilökohtaiset saavutukset 
 Korisliigan vuoden puolustuspelaaja 2006 ja 2010
 Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 2008
 Korisliigan kuukauden pelaaja marraskuussa 2007

Joukkuesaavutukset 
 SM-hopeaa 2005, 2010 ja 2013
 SM-pronssia 2003, 2012, 2015, 2017 ja 2018
 Suomen cupin hopeaa 2009 ja 2011

Katso myös 
 Luettelo 5 000 pistettä tehneistä Korisliiga-pelaajista
 Luettelo 2 000 levypalloa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
 Luettelo 200 torjuntaa tehneistä Korisliiga-pelaajista
 Luettelo 500 ottelua pelanneista Korisliiga-pelaajista

Lähteet 
 Timo Heinonen Suomen Koripalloliitto

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Paavo Raitio

Frans Paavo Raitio, alk. Siltanen (30. marraskuuta 1880 – 13. joulukuuta 1954) oli suomalainen näyttelijä. 

Raitio näytteli useissa teattereissa, muun muassa Sortavalan Työväen Näyttämöllä, Helsingin Kansanteatterissa sekä Kansan Näyttämöllä vuosina 1908-1933. Hän oli naimisissa näyttelijä Bertta Pirkko Raitio o.s. Sandelln kanssa vuosina 1907–1954. Raitio oli monipuolinen koomikko ja erinomainen näyttelijä, jonka bravuurirooleihin kuuluivat Koikale, Onufri, Argan, Haudankaivaja Pääkallo ja Kamreeri Suvanto. Raitio ei näytellyt yhdessäkään elokuvassa.

Paavo Raitio kuoli joulukuussa 1954.

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Fandjango

Fandjango on Dave Lindholmin viides sooloalbumi. Se julkaistiin kesällä 1975. Albumi äänitettiin lokakuussa 1974 kahdessa päivässä. Se on viimeinen albumi, jolla Lindholm käyttää taiteilijanimeä "Isokynä Lindholm".

LP-levyn luettelotunnus on Love Records LRLP 132 ja C-kasetin LRC 132.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dave Lindholm.

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Isokynä Lindholm – kitara, laulu, kazoo

Tuotanto 
 Atte Blom – tuottaja
 Reino Isoaho – tuottaja
 Pekka Nurmikallio – äänittäjä
 Risto Vuorimies – kansikuva (SAFTRA)

Muuta tietoa 
Tiitta Spout on julkaissut albumin kappaleista oman singlensä Linnut laulaa niinkuin ennenkin / "Sataa & 22" (Love Records LRS 2059).

Lähteet 
 Isokynä Lindholm MC Fandjango (Love Records LRC 132, 1975)

Dave Lindholmin albumit
Vuoden 1975 albumit
Love Recordsin albumit
Atte Blomin tuottamat albumit
Sinope (kuu)

Sinope on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen kuu. Se löydettiin vuonna 1914. Nimensä kuu on saanut kreikkalaisesta mytologiasta najadi Sinopen mukaan.

Nykyisen nimensä kuu sai vasta 1975. Ennen sitä se tunnettiin Jupiter IX:nä ja vuosina 1955–1975 sitä kutsuttiin Hadeeksi.

Sinope oli Jupiterin uloin tunnettu kuu aina vuoteen 2000 saakka, jolloin Megaclite löydettiin. Nykyisin uloin tunnettu Jupiterin kuu on S/2003 J 2

Kuun on ajateltu kuuluvan Pasiphaë-ryhmään, mutta sen radan eksentrisyys ja kuun väri ovat varsin erilaisia verrattuna ryhmän jäseniin. Niinpä on myös mahdollista, että kuu on itsenäinen objekti, eikä Pasiphaë-ryhmän synnyn aiheuttaneen kolarin tuotos. Kuu muistuttaa d-luokan asteroidia, jonka Jupiter on kaapannut itselleen.

Jupiterin kuut
Oulun krenatööripataljoona

Oulun krenatööripataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan  komentaja oli everstiluutnantti Valdemar Appelgren (haavoittui), v.t. komentaja jääkärikapteeni Yrjö Rehnbäck

Joukko-osastot
 1. komppania
Päällikkö: jääkäriluutnantti Einar Björnström.
 2. komppania
Päällikkö: jääkäriluutnantti Aarne Manninen.
 3. komppania
Päällikkö: varavääpeli Hjalmar Heikki Lindström myöh. Louhimaa.
 Konekiväärikomppania
Päällikkö: jääkäriluutnantti Eino Jokirinta.
Joukkueenjohtajat: jääkärialiupseeri Juho Leonard Takkunen.

Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit 
Lähettiupseerina ja komppanianpäällikkönä jääkärivänrikki Alexander Hasselström, joukkueenjohtajana jääkärivääpeli Frans Jokelainen.

Lähteet
 Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924-1925.
 Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Länsiarmeija
Libera (kuoro)

Libera on englantilainen anglikaaninen poikakuoro, jonka kotikaupunki on Lontoo. Kuoro koostuu pojista, jotka ovat iältään 7–16-vuotiaita. Kuoron nimi on vaihtunut pariin otteeseen. Kuoron aiemmat nimet ovat Saint Philip's Boys' Choir  (1984-) ja Angel Voices (1990-). Libera-nimen kuoro otti käyttöön vuonna 1998.

Perinteisistä kirkkokuoroista poiketen Libera käyttää musiikissa taustalla rumpuja, syntetisaattoreita ja muita soittimia, mikä tekee kuoron musiikista varsin ainutlaatuista. Liberan musiikissa on paljon vaikutteita muun muassa Gregoriaanisesta kirkkolaulusta. Kuoron johtaja, Robert Prizeman, on säveltänyt ja sovittanut monet Liberan esittämistä kappaleista.

Libera on julkaissut viisi musiikki-CD:tä, Libera (1998), Luminosa (2001), Free (2004), Visions (2005) ja Angel Voices (2006). 2. lokakuuta 2007 Libera julkaisi Leidenissa Alankomaissa nauhoitetun konserttivideon nimellä Angel Voices: Libera in Concert. Lisäksi Libera on julkaissut useita musiikkivideoita, joita esitetään usein esimerkiksi Classic FM TV -kanavalla.

Lukuisten TV-esiintymisten lisäksi Libera konsertoi ympäri maailmaa. Vuoden 2007 aikana Libera on esiintynyt Japanissa, Etelä-Koreassa, Alankomaissa, Yhdysvalloissa ja tietysti monissa paikoin Isoa-Britanniaa.

2. joulukuuta 2007 Libera esiintyi Yhdysvalloissa, Washington D.C.ssä vuotuisessa Kennedy Center Honors -tilaisuudessa. Libera esitti kuoroversion Brian Wilsonin (Beach Boys) "Love and Mercy" -kappaleesta. Tilaisuudessa kunniamaininnan saivat Brian Wilsonin lisäksi pianisti Leon Fleisher, näyttelijä Steve Martin, laulaja Diana Ross sekä ohjaaja Martin Scorsese. Paikalla oli myös Yhdysvaltain presidentti George W. Bush. Tilaisuus näytettiin CBS-kanavalla 26. joulukuuta 2007.

Katso myös 
 Poikasopraano
 Kuoro

Lähteet

Aiheesta muualla
 Libera: Liberan viralliset kotisivut
 Libera Gateway: Lisätietoa
 BCSD: Lisätietoa CD:istä
 BCSD: Lista Liberan Youtube-videoista
 Angel Voices -albumin sivut 
 Liberasta lisää ClassicalX
 Liberan sivut EMI Classics -levy-yhtiön sivuilla

Poikakuorot
Brittiläiset yhtyeet
Ville Rusanen

Ville Rusanen (s. 1977 Kuopio) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.

Rusanen on valmistunut Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi. Hänen laulunopettajiaan ovat olleet Pertti Rusanen Kuopion konservatoriossa ja Jorma Hynninen sekä Päivi Nisula Sibelius-Akatemiassa.

Rusanen on esiintynyt kansainvälisillä oopperalavoilla muun muassa Milanon La Scalassa, Lyonin oopperassa Ranskassa, Netherlands Operassa ja Nationale Reisoperassa Hollannissa sekä Scottish Operassa. Keväällä 2013 hän esiintyi Australiassa Sydney Philharmonian solistina. Hän on niin ikään esiintynyt muun muassa Lontoossa BBC Proms -festivaaleilla, Chicagon Grant Park Music -festivaaleilla, Ranskassa Orchestre National Bordeaux’n solistina, Belgiassa Orchestre Philharmonique de Liègen solistina ja Irlannissa RTÉ National Symphony Orchestran solistina.

Rusanen on vieraillut säännöllisesti Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 2005. Hänen rooleihinsa ovat kuuluneet muun muassa Rossinin Sevillan parturin Figaro, Mozartin Taikahuilun Papageno, Mozartin Così fan tutten Guglielmo, Madetojan Pohjalaisia-oopperan Jussi, Rautavaaran Aleksis Kivi -oopperan nuori Aleksis sekä Jukka Linkolan Robin Hood -oopperan nimirooli. Hänet on kiinnitetty Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan kausiksi 2014–2016.

Savonlinnan oopperajuhlilla Rusasen debyytti oli kesällä 2014 Aulis Sallisen
Kullervo-oopperan Kimmon roolissa.

Syksystä 2015 alkaen Rusanen esiintyy kummituksen roolissa Suomen Kansallisoopperan Oopperan kummitus -musikaalissa.

Rusasen sisar on oopperalaulaja Johanna Rusanen-Kartano.

Rooleja 
 Benjamin Britten: Billy Budd (Billy Budd)
 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte (Guglielmo)
 Wolfgang Amadeus Mozart: Taikahuilu (Papageno)
 Gioachino Rossini: Sevillan parturi (Figaro)
 Jukka Linkola: Robin Hood (Robin Hood)
 Leevi Madetoja: Pohjalaisia (Jussi)
 Einojuhani Rautavaara: Aleksis Kivi (Aleksis)
 Aulis Sallinen: Kullervo (Kimmo)
 Aulis Sallinen: Kullervo (Kullervo)

Levytyksiä
 Taidekeskus Salmelan Merikanto-laulukilpailun helmiä 2001, Taidekeskus Salmela 2001
 Einojuhani Rautavaara: Aleksis Kivi : opera in three acts , Ondine 2011
 Jukka Linkola: Robin Hood : an opera for the whole family - Koko perheen ooppera , Alba 2013

Palkintoja ja tunnustuksia 
 Erkki Melartin -kamarimusiikkikilpailun lied-duo-sarjan ensimmäinen palkinto yhdessä pianisti Ilmari Räikkösen kanssa 2002
 Lappeenrannan laulukilpailujen miesten sarjan 1. palkinto 2004
 Kuopion kaupungin tunnustusstipendi
 Savonlinnan oopperajuhlien vuoden taiteilija 2014

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ville Rusaaen kotisivut

Operabase, Ville Rusanen

Suomalaiset baritonit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Lapsuuden sankarille

Lapsuuden sankarille (levykoodi KRÄKS 85) on Miljoonasade-yhtyeen debyyttisingle, joka julkaistiin 14. elokuuta 1986. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Heikki Salo.

Kappale kertoo neuvostoliittolaisesta avaruuslentäjästä Juri Gagarinista. Kappale on julkaistu venäjäksi nimellä ”Geroju mojega djetstva” ja englanniksi nimellä ”Fly on Juri Gagarin”.

Single
Kappale julkaistiin vuonna 1986 kaksipuolisena singlenä. Singlen b-puolella on kappale nimeltä ”Helenan Baarissa”.

Coverversiot
Muun muassa Vesa-Matti Loiri on esittänyt kappaleesta coverversion vuonna 2007 ilmestyneellä Inari-albumillaan. Sleepy Sleepers on tehnyt kappaleesta oman version nimellä "Nykäsen Matti". Timo Kotipelto esittää ”Lennä, Nykäsen Matti” -kappaleen Nykäsestä kertovassa Matti-elokuvassa. Turos Hevi Gee on tehnyt kappaleesta oman version ”Aja vaan”, joka kertoo Tapani Kansasta. Hauli Brosin Herrasmiesten laulut -levyllä Heikki Salo esittää itse uudelleensanoittamansa version ”Kun mä nykäsen mällit”. Kyseinen levy jaettiin Jallun erikoisnumeron välissä vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kappaleen sanat

Vuoden 1986 kappaleet
Miljoonasateen kappaleet
Heikki Salon sanoittamat kappaleet
Tervakosken uimahalli

Tervakosken uimahalli sijaitsee Etelä-Suomen läänissä ja Kanta-Hämeen maakunnassa sijaitsevassa Janakkalan kunnassa.  Uimahalli sijaitsee Tervakosken taajamassa. Se on rakennettu 1960-luvun lopulla ja rakennuttajana toimi silloin Tervakoski Oy, joka huolehti lähes kaikista kyläyhteisön aineellisista ja henkisistä tarpeista. Nykyisin uimahalli on kunnan omistuksessa ja hoidossa.

Hallissa on perusallas kooltaan 25 × 10 metriä ja se on syvimmillään 3,5 metrin syvyinen sekä opetusallas kooltaan 8 x 5 m. Veden peruslämpötila on +29 celsiusastetta. Lisäksi siellä on poreallas ja kuntosali, joiden käyttö sisältyy kertamaksun hintaan. Tämän lisäksi uimahallissa on kahvila ja siellä toimii myös fysioterapeutin vastaanotto.

Vuosituhannen vaihteessa uimahallissa suoritettiin mittava uudistustyö, jonka jälkeen se käyttö on ollut entistä mukavampaa, tämän toteaa kunnan esite, jossa uusia asukkaita houkutellaan Tervakoskelle mainostamalla sitä arvostetuksi kyläpalveluksi.

Lähdeviitteet

Janakkalan rakennukset ja rakennelmat
Uimahallit
Janakkalan urheilu
Tervakoski
Wanha Satama

Wanha Satama on rakennus, joka sijaitsee Helsingin Katajanokalla. Tiloissa järjestetään erilaisia tapahtumia, kuten messuja, seminaareja ja juhlia. Wanhan Sataman toiminnasta vastaa Wanha Satama Interactive Oy.

Wanhan Sataman historia 
 
Katajanokan satama-alueen rakennusvaiheet liittyvät erottamattomasti Helsingin Makasiini Osakeyhtiön kehitykseen. Jo 1890-luvun alussa oli annettu asetus yleisistä talletusmakasiineista, joilla olisi oikeus antaa warrantteja eli talletustodistuksia säilytykseen jätetyistä, tullaamattomista tavaroista. 

Makasiinitoimintaa varten perustettiin yhtiö ja kaupunginvaltuusto suhtautui asiaan suopeasti. Kaupunki tuli heti osakkaaksi luovuttamalla makasiinirakennukselle Ruusunmarjan korttelin. Siihen nousi sataman ensimmäinen warranttimakasiini vuonna 1896, ja lähivuosina valmistuivat Laukkasaarenkadun molemmille puolille makasiinikaksoset Seljan ja Poppelin kortteleihin. Selja ja Poppeli ovat edelleen paikallaan, nykyisin niiden nimi on Wanha Satama.

1900-luvun alkupuolella Wanha Satama toimi suurten kauppahuoneiden tullimakasiineina, jolloin rakennusten välissä kulki Töölön ratapihalta Katajanokalle ulottuva Satamarata, jota pitkin kuljetettiin muun muassa mausteita ja kahvia. 

Suuri remontti pelasti Wanhan Sataman makasiinit: 1984 Helsingin Satamalaitoksen järjestämän kilpailun tuloksena arkkitehtitoimisto Heikkilä & Kauppinen suunnitteli ja Puolimatka toteutti saneerauksen.

Helsingin Messut Oy muutti Wanhan Sataman tiloihin vuonna 1989. Helsingin Messut Oy:n perusti vuonna 1981 yrittäjä Markku Nykänen, joka myi yhtiön silloiselle Insinöörilehdet Oy:lle, nykyiselle Talentum Oy:lle. Vuoden 1993 lopulla yhtiön omistajaksi tuli Navarino Oy. Suomen Messut Osuuskunta osti vuoden 2004 lopulla Wanhan Sataman kiinteistön ja Helsingin Messut Oy:n liiketoiminnan. Kiinteistön omistajuus vaihtui huhtikuussa 2018 Wanha Satama Interactive Oy:lle.

Wanha Satama tänään 

Wanhassa Satamassa järjestetään lukuisia messuja, seminaareja ja juhlia. Tiloissa toimii muun muassa lounasravintola Valfreyja, kuntosali Beast Factory, sekä huutokauppa Bukowskis. Wanhan Sataman tapahtuma toiminnasta vastaa Wanha Satama Interactive Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Anu Sinisalo.

Lähteet 
Wanhan Sataman www-sivut

Aiheesta muualla 

Wanha Satama 

Kongressikeskukset
Katajanokka
Helsingin suojellut rakennukset
Hannoverin lentoasema

Hannoverin lentoasema () on Langenhagenissa, Pohjois-Saksassa sijaitseva lentoasema. Lentoasema on tukikohta TUIfly-lentoyhtiölle. Vuonna 2006 lentoaseman matkustajamäärä oli 5 990 000 matkustajaa, joka tekee siitä Saksan 9. suurimman lentoaseman.

Lentoaseman lentoyhtiöt

Terminaali A
 Air Alps: Bolzano [kausittainen]
 Air Baltic: Riika
 Air France HOP!in operoimana Pariisi-Charles de Gaulle
 Austrian Airlines Tyrolean Airwaysin operoimana: Wien
 BMI Regionalin operoimana: Lontoo-Heathrow 
 Czech Airlines: Praha
 KLM KLM Cityhopperin operoimana: Amsterdam
 Lufthansa: Frankfurt, München
 Lufthansa Regional Contact Airin operoimana: Bryssel, Pariisi-Charles de Gaulle, Stuttgart
 Lufthansa Regional Eurowingsin operoimana: Frankfurt
 Lufthansa Regional Lufthansa CityLinen operoimana: München
Scandinavian Airlines System Cimber Airin operoimana: Kööpenhamina
 Swiss International Air Lines: Zürich
 Swiss Swiss European Air Linesin operoimana: Zürich
 Welcome Air: Göteborg-Landvetter, Graz, Innsbruck, Stavanger

Terminaali B
 Aeroflot: Moskova-Sheremetjevo
 Air Astana: Kustanay [kausittainen]
 Air Via: Burgas, Varna [kausittainen]
 Belavia: Minsk [kausittainen]
 Blue Wings: Antalya, Istanbul-Atatürk
 Bulgarian Air Charter: Burgas, Varna [kausittainen]
 Croatia Airlines: Split [kausittainen]
 Flybe: Birmingham, Manchester, Southampton
 Freebird Airlines: Antalya [kausittainen]
 Pegasus Airlines: Antalya
 Rossiya: Pietari
 S7 Airlines: Moskova-Domodedovo, Novosibirsk [kausittainen]
 Saravia: Saratov [kausittainen]
 Sky Airlines: Antalya
 SunExpress: Antalya, Bodrum [kausittainen], Istanbul-Sabiha Gökçen, Izmir
 Tunisair: Djerba, Monastir
 Turkish Airlines: Istanbul-Atatürk, Istanbul-Sabiha Gökçen [10. marraskuuta alkaen]
 Turkuaz Airlines: Istanbul-Atatürk

Terminaali C
 Condor: Antalya, Chania [kausittainen], Dalaman [kausittainen], Fuerteventura, Heraklion [kausittainen], Hurghada, Larnaca [kausittainen], Las Palmas de Gran Canaria, Palma de Mallorca [kausittainen], Rhodes [kausittainen], Sharm el-Sheik [kausittainen], Tenerife-South, Venice-Marco Polo [25. lokakuuta alkaen]
 Karthago Airlines: Monastir [kausittainen]
 Nouvelair: Monastir [kausittainen]
 TUIfly: Antalya [kausittainen], Boa Vista [jatkuu 2. marraskuuta], Korfu [kausittainen], Dalaman [kausittainen], Faro [kausittainen], Fuerteventura, Funchal [kausittainen], Heraklion [kausittainen], Hurghada, Jerez de la Frontera [kausittainen], Kos [kausittainen], Lanzarote, Las Palmas de Gran Canaria, Luxor [kausittainen], Minorca [kausittainen], Palma de Mallorca, Patras/Araxos [kausittainen], Rodos [kausittainen], Sal [jatkuu 2. marraskuuta], Sharm el-Sheik [kausittainen], Teneriffa eteläinen

Terminaali D
 Royal Air Force: Brize Norton, Calgary, Lyneham, Split, Thumrait

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lentoaseman kotisivut

Saksan lentoasemat
Ala-Saksi
Kam Air

Kam Air ()  on afganistanilainen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2003. Yhtiö operoi lentojaan kotimaahan ja ulkomaille Aasian maihin Kabulin kansainväliseltä lentoasemalta kymmenen matkustajakoneen laivastollaan. Kam Airin toimisto sijaitsee Kabulissa.

Historia 

Lentoyhtiön perusti 31. elokuuta 2003 Zamarai M. Kamgar. Yhtiö lensi ensimmäisen lentonsa 8. marraskuuta 2003 Kabulista Heratiin vuokratulla Boeing 727-200 Advanced -koneella. Laivasto kasvoi Boeing 737 -koneilla sekä muutamilla potkurikoneilla kotimaan liikennettä varten.

3. helmikuuta 2005 yhtiölle sattui vakava onnettomuus, kun yhtiön Boeing 737 (EX-037) katosi tutkasta lennolla Heratista Kabuliin. Koneessa oli 96 matkustajaa ja 8 miehistön jäsentä. Onnettomuuskoneen jäännökset löytyivät läheiseltä vuoristolta Kabulista.

Kam Air laajensi reittiverkostoaan Eurooppaan avaten reitit Wieniin ja Lontooseen vuonna 2010. Yhtiö joutui kuitenkin lopettamaan lennot, kun Euroopan unioni lisäsi kaikki afganistanilaset lentoyhtiöt mustalle listalleen turvallisuuspuutteiden vuoksi.

Kohteet 

Kam Air lentää yhdeksään kohteeseen, joista kolme sijaitsee Afganistanissa. Kam Airin lennot operoidaan Kabulista.

Laivasto

Aiheesta muualla

Kam Airin viralliset kotisivut

Lähteet 

Afganistanilaiset lentoyhtiöt
Armen Nazarjan

Armen Nazarjan (, , s. 9. maaliskuuta 1974 Gjumri, Armenian SNT, Neuvostoliitto) on armenialaissyntyinen, sittemmin Bulgariaa edustanut painija ja olympiavoittaja.

Nazarjan oli uransa alkuvaiheissa yksi Armenian parhaista painijoista. Hän voitti muun muassa Armenian-mestaruuden 52 kilon sarjassa kolmesti ja olympiakultaa samassa sarjassa Atlantassa 1996, jolloin hänestä tuli maansa ensimmäinen olympiavoittaja. Vuonna 1997 hän kuitenkin muutti Bulgariaan ja sai maan kansalaisuuden. Hän edusti Bulgariaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa ja voitti 58 kilon sarjassa toisen olympiakultansa. Neljä vuotta myöhemmin Ateenan olympiakisoissa hän saavutti 60 kilon sarjassa pronssia. Bulgarian-mestaruuden hän on voittanut seitsemän kertaa ja ollut kerran hopealla ja neljä kertaa pronssilla. Maailmanmestaruuden hän on voittanut kahdesti ja Euroopan-mestaruuden kuudesti.

Nazarjania valmensi Bratan Tsenov. Hän on 160 senttiä pitkä ja painaa 60 kiloa.

Nazarjan lopetti uransa vuonna 2009.

Lähteet 
 Profiili ja tilastoja

Armenialaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Armenialaiset olympiavoittajat
Bulgarialaiset olympiavoittajat
Bulgarialaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Liikuntalääketiede

Liikuntalääketiede on lääketieteen erikoisala, jossa tarkastellaan liikunnan ja fyysisen kunnon välisiä yhteyksiä terveyteen, sairauksiin ja ravintoon. Liikuntalääketieteen tehtävänä on edistää väestön terveyttä, ehkäistä, hoitaa ja kuntouttaa sairauksia ja vammoja yksilöllistä omatoimista fyysistä aktiivisuutta hyödyntäen. Liikuntalääketieteen koulutuksen saaneet henkilöt ovat perehtyneet sekä liikuntaan ja terveyteen että niiden välisiin yhteyksiin.

Liikuntalääketiede hyväksyttiin omaksi itsenäiseksi erikoisalakseen vuonna 1986. Liikuntalääketiedettä voi opiskella pääaineenaan Jyväskylän ja Kuopion yliopistoissa. Liikuntalääketiedettä voi opiskella myös avoimessa yliopistossa Kuopion yliopiston vaatimusten mukaisesti kaikkialla Suomessa. Liikuntalääketiedettä opiskellut voi esimerkiksi suunnitella terveysliikuntaohjelmia sekä seurata niiden toteutumista ja vaikutuksia. Alan asiantuntemusta tarvitaan muun muassa urheiluseuroissa, urheiluopistoissa, kuntoutuslaitoksissa, sairaaloissa, oppilaitoksissa, tutkimuslaitoksissa, yliopistoissa ja puolustusvoimissa. 

Opetusministeriö rahoittaa viittä liikuntalääketieteen keskusta Suomessa. Niiden tehtävänä on liikuntalääketieteellisen tutkimuksen tekeminen, liikuntalääketieteen erikoistumiskoulutus yhdessä yliopistojen kanssa, koulutus- ja viestintä sekä alueellinen palvelutoiminta. Keskukset ovat Helsingin Urheilulääkäriasema, Kuopion Liikuntalääketieteen tutkimuskeskus, Oulun Liikuntalääketieteellinen Klinikka Oulun Diakonialaitoksella, Paavo Nurmi –keskus Turussa ja Tampereen Urheilulääkäriasema. Liikuntalääketieteen keskukset vastaavat yhteistyössä eri yliopistojen kanssa liikuntalääketieteen erikoistumiskoulutuksesta Suomessa. Erikoistuvat lääkärit työskentelevät erikoistumiseen liittyen kolme vuotta eri keskuksissa. Keskusten tärkeänä tehtävänä on myös tieteellisen jatkokoulutuksen järjestäminen tutkimusprojektien yhteydessä ja osana erikoislääkärikoulutusta.

Katso myös
Fysioterapia
Urheilulääketiede

Aiheesta muualla
Liikuntavammojen hoito ja ehkäisy, Terveyskirjasto.fi

Liikuntalääketiede
Pamir Airways

Pamir Airways ()  oli Afganistanin vanhin yksityinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1995. Lentoyhtiön solmukohtana toimi Kabulin kansainvälinen lentoasema, josta se operoi kymmeneen kohteeseen Afganistanissa ja Lähi-idässä. Yhtiön laivastoon kuului viisi matkustajakonetta. Yhtiö lopetti toimintansa maaliskuussa 2011.

Historia 
Pamir Airways perustettiin toukokuussa 1995. Yhtiöstä tuli ensimmäinen afganistanilainen yksityinen lentoyhtiö, jolla on Afganistanin siviili-ilmailujärjestön myöntämä toimilupa. Pamir Airwaysin nimi johdettiin Pamir-vuoriston nimestä ja se tarkoitti "maailman kattoa" vapaasti suomennettuna. Pamir Airways aloitti liikennöinnin yhdellä Boeing 707-320 -tyyppisellä koneella ja kahdella Antonov An-12 -tyyppisellä koneella.

Pamir Airways loi afganistanilaisille pyhiinvaeltajille tärkeän yhteyden Saudi-Arabiaan. Yhtiö kuljetti 15 000 pyhiinvaeltajaa vuonna 2005. Vuonna 2008 yhtiö siirtyi afganistanilaisen liikemiesryhmän haltuun vuonna 2008, jolloin Pamir Airways sai Kabul Bankilta 98 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lainan. Myöhemmin paljastui, että lainalle ei ollut riittäviä vakuuksia ja takauksia. 

Toukokuussa 2010 lentoyhtiön Antonov An-24-kone tuhoutui maahansyöskysyssä kotimaanlennolla Qunduzista Kabuliin. Kaikki koneessa olleet 43 ihmistä kuolivat. Onnettomuuden jälkeen yhtiön koneet määrättiin pysymään maassa, koska laivaston kunto osoittautui huonoksi. Tämän seurauksena Pamir Airwaysilta vietiin toimilupa, ja yhtiö lopetti toimintansa virallisesti 19. maaliskuuta 2011.

Kohteet 

Pamir Airways liikennöi 15 kohteeseen, joista neljä sijaitsee ulkomailla.

Laivasto

Aiheesta muualla
Pamir Airwaysin viralliset kotisivut

Lähteet 

Afganistanilaiset lentoyhtiöt
Sukupuolikromosomi

Sukupuolikromosomit ovat yksilön sukupuolen kehitykseen vaikuttavia kromosomeja. Eliölajista riippuen heterogameettinen eli kahta erilaista sukupuolikromosomia kantava jälkeläinen on joko koiras tai naaras. Nisäkkäillä heterogameettinen yksilö on koiras, kun taas linnuilla, eräillä matelijoilla ja perhosilla naaras on heterogameettinen. Joillakin eläinlajeilla sukupuolen määräytymiseen vaikuttaa ympäristö, tai ne voivat olla hermafrodiitteja.

Sukupuolen määräytyminen ihmisellä 
Ihmisen kromosomisto koostuu 23 kromosomiparista, joista 22 on autosomeja ja yksi pari sukupuolikromosomeja. Yksilö saa toisen sukupuolikromosomin äidiltään (X-kromosomi), toisen isältään (X- tai Y-kromosomi). Isältä saatu kromosomi määrää sen tuleeko jälkeläisestä mies vai nainen. Meioosissa muodostuviin siittiöihin tulee joko X- tai Y-kromosomi. Kun nisäkkäillä X-kromosomin sisältävä siittiö hedelmöittää munasolun, jälkeläisen XX-sukupuolikromosomisto tuottaa naaraan. XY-kromosomistoinen yksilö taas kehittyy urokseksi. 

Y-kromosomi on kooltaan vain murto-osan X-kromosomin koosta ja näin ollen se ei sisällä yhtä paljon geenejä kuin x-kromosomi. Ne geenit, joita Y-kromosomi sisältää liittyvät lähinnä sukupuolen kehittymiseen, kun taas X-kromosomi sisältää useita kehitykseen ja toimintakykyyn vaikuttavia geenejä. 
 Sukupuoleen kytkeytyviä ominaisuuksia määräävät geenit sijaitsevat X-kromosomin siinä osassa, jolle ei ole vastinetta Y-kromosomissa. Näin ollen kyseiset periytyvät ominaisuudet ovat yleensä resessiivisiä ja siksi ilmenevät yleisemmin miehillä kuin naisilla. Esimerkiksi punavihervärisokeutta esiintyy lähinnä vain miehillä, koska se periytyy X-kromosomissa.

Alun perin Y-kromosomi on ollut samanlainen kuin X-kromosomi, mutta viimeisten 200 miljoonan vuoden aikana valtaosa geeneistä on hävinnyt. Monet biologit ovat uskoneet, että Y-kromosomi on häviämässä kokonaan (ekstinktio). Y-kromosomi kuitenkin kykenee keksimään itsensä uudelleen jatkuvan uusiutumisen kautta. Ihmisellä nopeimmin Y-kromosomissa uusiutuva kohta liittyy siemennesteen tuotantoon.

Sukupuolikromosomien häiriöt 
Sukupuolikromosomien epänormaali määrä voi aiheuttaa erilaisia häiriöitä. On mahdollista, että X-kromosomeja on enemmän tai vähemmän kuin normaalisti. Turnerin oireyhtymässä naisella on vain yksi X-kromosomi (X0). Klinefelterin oireyhtymässä miehellä on yksi tai useampi ylimääräinen X-kromosomi. Yleensä tällaiset yksilöt ovat steriilejä.

Muut nisäkkäät 
Tavallisesti nisäkkäillä on kaksi sukupuolikromosomia (XX/XY), mutta vesinokkaeläimellä niitä on kymmenen. Vesinokkaeläinnaaraan sukupuolikromosomit ovat XXXXXXXXXX ja koiraan XYXYXYXYXY.

Lähteet

Viitteet 

Solubiologia
Kromosomit
Seulonnan keskeiset artikkelit

mk:Одредување на пол
Guardians of the Flame

Guardians of the Flame on Virgin Steelen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1983. Guardians of the Flame keräsi huomattavan suosion yhtyeelle verrattaen ensimmäiseen levyyn. Yhtye pääsi soittamaan useiden suurten bändien lämmitteliäksi. Levyllä on useita klassikoita, joita Virgin Steele soittaa vielä nykyäänkin keikoilla. Guardians of the Flame oli jonkin aikaa melko vaikeasti saatavilla kunnes yhtye julkaisi sen vuonna 2003 uudelleen remasteroituna ja sisältäen alkuperäiseltä poisjätettyjä kappaleita. Levyltä on julkaistu kaksi singleä: Wait for the Night ja A Cry in the Night. Levy on viimeinen, jolla kitaristi Jack Starr soittaa.

Kappaleet

Vuoden 2002 painoksen bonuskappaleet

Kokoonpano 
 David DeFeis - laulu, kosketinsoitin
 Jack Starr - kitara
 Joe O'Reilly - basso
 Joey Ayvazian - rummut

Vuoden 1983 albumit
Virgin Steelen albumit
Kalle Kaarna

Kalle Kaarna (vuoteen 1906 Kaarlo Hegesippus Häggström, vuoteen 1959 Koskenvoima; 25. marraskuuta 1887 Perniö – 10. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja taidemaalari.

Ura 
Kaarna oli kotoisin Perniön Matildedalista, ja hän kävi 1906–1909 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun ja suoritti taiteilijandebyyttinsä 1911. Kaarna maalasi 1920-luvun alussa silloisen asuinpaikkansa Muurlan maisemia ja teki myös henkilömuotokuvia lähinnä omista perheenjäsenistään. Vuonna 1925 Kaarna muutti perheineen Muurlasta Orivedelle. Hän tutustui Tampereella käydessään taiteilija Uuno Eskolaan ja he tekivät yhdessä näyttelijöiden Eero Leväluoman ja Helge Raninin kanssa 1927 mykkäelokuvan Ei auta itku markkinoilla. Kaarna toimi tämän jälkeen elokuva-alalla yli 10 vuoden ajan. Hän ohjasi 13 elokuvaa ja näytteli niissä itsekin. Kaarna laati elokuvien käsikirjoitukset usein yhteistyössä vaimonsa Kaarina Kaarnan kanssa. Kaarnan elokuvista on säilynyt vain muutama viimeinen ohjaus.

Kaarnan elokuvanteko päättyi sotavuosiin. Sodan jälkeen hän asui Helsingissä ja jatkoi maalaamista, teki pääasiassa sisä- ja henkilömuotokuvia. Kaarnalla oli myös kesänviettopaikka Kemiön saarella, jossa hän myös maalasi.

Nuorena Kalle Kaarna tunnettiin Kaarlo Koskenvoima -nimisenä pikajuoksijana, painijana ja viisiottelijana. Hän voitti useita piirimestaruuksia ja sai 1912 Varsinais-Suomen piirin urheilukuninkaan tittelin viisiottelun parhaana.

Filmografia

Kirjallista tuotantoa 
 Kylä elää: Muistelmaromaani. WSOY 1967

Lähteet

Kirjallisuus 
 Kalle Kaarna. Perniönseudun Lehti 30.4.2009.

Viitteet 

Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvatuottajat
Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Belgian Grand Prix 1989

Belgian Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. elokuuta 1989 sateisella Spa-Francorchampsin radalla Belgiassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden viides. McLarenin menestystä täydensi Alain Prost toisella sijallaan.

Tulokset

Muuta 

Thierry Boutsenin sadas Grand Prix
Ayrton Senna saavutti 300 MM-pisteen rajan
Alain Prostin 30. kilpailun nopein kierros
McLarenin 50. paalupaikka
Honda-moottoreiden 50. voitto

Lähteet 

Belgian Grand Prix
Rasterilinjatiheys

Rasterilinjatiheys tai rasteritiheys tarkoittaa painettavaksi tarkoitetun aineiston kuvankäsittelyssä rasteripisteiden määrää senttimetrillä tai tuumalla (l/cm tai lpi). Se mitä tiheyttä suositellaan käytettävän, riippuu painopaperin laadusta, valitusta painomenetelmästä ja tuotteesta. Tiheä rasteri on hankalaa esimerkiksi sanomalehdissä: kuvasta voi tulla epätarkka. Rasteritiheyttä ei pidä sekoittaa tulostustiheyteen.

Katso myös
Rasteri

Lähteet
Lyytikäinen, Riikonen (1995): Painotuotteen suunnittelu
Riikonen, Tekkala (1992): Kuvanvalmistustekniikan perusteet

 Kuvankäsittely
 Kirjapainotaito
Ojanperä

Ojanperä voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Ojanperä, pieni asutusalue Rovaniemellä
Ojanperä, kylä Vuolijoella

Ojanperä on myös sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Abraham Ojanperä (1856–1916), suomalainen oopperalaulaja
 Aleksi Ojanperä (s. 1996), suomalainen jalkapalloilija
 Antti Ojanperä (s. 1983), suomalainen jalkapalloilija
 Hanne Ojanperä (s. 1991), suomalainen jalkapalloilija
 Heli Ojanperä (1921–1994), suomalainen taidemaalari ja kirjailija
 Juha Ojanperä (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija
 Markus Ojanperä, suomalainen pesäpalloilija
 Olavi Ojanperä (1921–2016), suomalainen meloja ja olympiamitalisti
 Risto Ojanperä (s. 1965), suomalainen pesäpalloilija
 Terho Ojanperä (s. 1954), Ylivieskan kaupunginjohtaja
 Tero Ojanperä (s. 1966), Nokia Oyj:n teknologiajohtaja
 Toini Ojanperä (s. 1899), suomalainen lastenkirjailija
 Tuomo Ojanperä (s. 1963), suomalainen raviohjastaja ja valmentaja
 Vesa Ojanperä (s. 1974), suomalainen pesäpalloilija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan lippu

Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Lipun ulkoasu vaihtui vuosikymmenten saatossa useasti. Lipun viimeisin versio otettiin käyttöön 21. marraskuuta 1949.

Vuonna 1919 oli otettu käyttöön lippu, joka oli punainen ja jossa oli keltasininen vaakaraidoitus lipputangon puoleisessa ylänurkassa. Vuoden 1922 lopulla Ukrainan neuvostotasavalta muodosti yhdessä Venäjän, Valko-Venäjän ja Transkaukasian neuvostotasavaltojen kanssa Sosialistisen neuvostotasavaltojen liiton. Ukrainan sosialistisessa neuvostotasavallassa tuli 1923 käyttöön punalippu, jossa luki kyrillisin kirjaimin У.С.С.Р. () (Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta).

Tasavallan lipun nimilyhenne muuttui vuonna 1929, ja lipussa luki У.С.Р.Р. ().  Vuosina 1937–1949 lipun, jota täydennettiin sirpillä ja vasaralla, lyhenne oli УРСР. ().

Ukrainan ja Valko-Venäjän olivat Neuvostoliiton ohella vuonna 1945 YK:n perustajajäseniä, ja tarvitsivat kansainvälisesti erottuvaa lippua käyttöönsä. Vuonna 1949 käyttöön otettu, lippu oli punainen ja sen alalaidassa oli turkoosi raita. Lipun yläkulmassa komeilivat sirppi ja vasara sekä tähti, jotka ovat kommunismin tunnuksia.

Neuvostolipun alalaitaan sijoitettu vaaleansininen tyviraidan kerrottiin symboloivat Ukrainan ja Venäjän välistä ikiaikaista ystävyyttä. Olihan ukrainalaisen atamaani Bohdan H’melnytskyin lippu ollut turkoosinsininen; vuonna 1648 hän oli liittoutunut Venäjän kanssa ja aloittanut kapinan Puolaa vastaan. 

Ukrainan itsenäistyttyä 1991 maa poisti käytöstä neuvostoaikaisen lipun ja siirtyi käyttämään uutta lippua tammikuun 28. päivästä 1992 lähtien.

Lähteet

Neuvostotasavaltojen liput
Ukrainalainen kulttuuri‎
Kouvolan keskusurheilukenttä

Kouvolan keskusurheilukenttä on Kouvolan keskustassa Laaksotiellä sijaitseva kaupungin pääasiallinen jalkapallon ja yleisurheilun kilpailujen näyttämö. Se on jalkapalloseura Kouvolan Jalkapallon (KJP) kotikenttä.

Urheilukentän ominaisuudet 
Keskusurheilukentällä on Novotan-päällysteisiä juoksuratoja kahdeksan kappaletta ja lisäksi heitto- ja hyppypaikat. Kenttänä toimii 72 × 110 metrin kokoinen luonnonnurmikenttä. Kentälle hankittiin nykyaikainen ajanottolaitteisto vuonna 2003. Keskusurheilukentän katsomoissa on nykyisin 1 500 kattamatonta istumapaikkaa. Vanhoja avokatsomoita on purettu peruskorjausten yhteydessä. Jalkapallon yleisöennätys on 6700 katsojaa ottelusta Suomi - Neuvostoliito (1984)

Lähteet 

Suomen yleisurheilustadionit
Suomen jalkapallostadionit
Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Kouvolan urheilu
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut

Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut ovat Euroopan yleisurheiluliiton (EAA) järjestämät yleisurheilun hallimestaruuskilpailut eurooppalaisille urheilijoille. Ne pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970, mutta jo vuosina 1966–1969 oli järjestetty Euroopan sisäratakilpailut, jotka voidaan lukea epävirallisiksi EM-kilpailuiksi. Kilpailut pidettiin vuosittain vuoteen 1990 saakka ja sen jälkeen parillisina vuosina, kunnes vuoden 2002 jälkeen siirryttiin parittomiin vuosiin vuodesta 2005 alkaen.

Kilpailupaikat 

1966  Dortmund
1967  Praha
1968  Madrid
1969  Belgrad
1970  Wien
1971  Sofia
1972  Grenoble
1973  Rotterdam
1974  Göteborg
1975  Katowice
1976  München
1977  San Sebastián
1978  Milano
1979  Wien

1980  Sindelfingen
1981  Grenoble
1982  Milano
1983  Budapest
1984  Göteborg
1985  Pireus
1986  Madrid
1987  Liévin
1988  Budapest
1989  Haag
1990  Glasgow
1992  Genova
1994  Pariisi
1996  Tukholma

1998  Valencia
2000  Gent
2002  Wien
2005  Madrid
2007  Birmingham
2009  Torino
2011  Pariisi
2013  Göteborg
2015  Praha
2017  Belgrad
2019  Glasgow
2021  Toruń
2023  Istanbul
Willen Dick

Wilhelm Josef ”Willen” Dick, myös ”Willi” tai ”Willy” (10. syyskuuta 1897 Vejprty, Itävalta-Unkari – 1980 Wermelskirchen, Länsi-Saksa) oli tšekkoslovakialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920-luvulla.

Dick voitti kaksi mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen mäkihypyssä: kultaa vuonna 1925 ja hopeaa vuonna 1927. Vuoden 1926 maailmanmestaruuskilpailuissa hän edusti Saksaa nimellä Wilhelm Dick.

Lähteet

http://archiv.pixelprint.info/pixelprint/Aussiger_Bote/AB_1967/files/assets/basic-html/page396.html

Tšekkoslovakialaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Bertil Carlsson

Bertil Carlsson (1903–1953) oli ruotsalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920-luvulla. Hän voitti pronssia vuoden 1927 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Cortina d'Ampezzossa.

Ruotsalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Seppo Linnaluoto

Seppo Samuli Linnaluoto (s. 15. toukokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen tähtitieteilijä, opettaja ja suomalaisen Tähtitieteellisen yhdistyksen Ursan entinen toiminnanjohtaja. Linnaluoto on Kirkkonummen Komeetta -yhdistyksen hallituksen jäsen ja on toimittanut Yleisradion teksti-TV:lle Taivaankansi-sivua (897). Linnaluoto on asunut Kirkkonummen Masalassa vuodesta 1979.

Linnaluoto syntyi Helsingissä vuonna 1948. Hän valmistui ylioppilaaksi Munkkivuoren yhteiskoulusta vuonna 1967, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopiston Tähtitieteen laitoksella. Linnaluoto valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1980. Hän työskenteli vuosina 1972–89 Helsingin yliopistossa muun muassa observaattorina, assistenttina, laboratorioinsinöörinä ja tuntiopettajana. Ursa myönsi Linnaluodolle vuonna 2004 Stella Arcti -palkinnon pitkäaikaisesta kansanvalistustyöstä ja harrastuksen edistämisestä Ursan ja Kirkkonummen Komeetan parissa.

Linnaluoto on julkaissut 11 tieteellistä julkaisua, joista suurin osa on julkaistu 1980-luvulla, jolloin hän vieraili yhdeksän kertaa Krimin astrofysikaalisessa observatoriossa havaitsemassa tähtien valon polarisaatiota.

Vuonna 2008 hän oli ehdolla Kirkkonummen kunnanvaltuustoon Vasemmistoliiton ehdokkaana saaden 35 ääntä, muttei tullut valituksi. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän sai 158 ääntä.

Lähteet 

Suomalaiset tähtitieteilijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset tiedetoimittajat
Suomalaiset järjestöjohtajat
Dimensions (Freedom Callin albumi)


Dimensions on power metal -yhtye Freedom Callin vuonna 2007 julkaistu viides studioalbumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Chris Bay – laulu, kitara
 Lars Rettkowitz – kitara
 Armin Donderer – basso
 Dan Zimmermann – rummut

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi: 7+/10

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Freedom Callin albumit
Robert Carlyle

Robert Carlyle (s. 14. huhtikuuta 1961 Maryhill, Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä, joka on uransa aikana esiintynyt sekä televisiossa että elokuvissa.

Ura 

Carlyle on valmistunut Royal Scottish Academy of Music and Drama -koulusta. Vuosina 1995–1998 hän näytteli pääosaa BBC:n rikossarjassa Ylämaan kettu (Hamish Macbeth). Valkokankaalla hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Trainspotting (1996), Housut pois! (1997), Kun maailma ei riitä (1999), Eragon (2006) ja 28 viikkoa myöhemmin (2007). Vuonna 2003 Carlyle näytteli Adolf Hitleriä televisiosarjassa Hitler: Pahan nousu.

Carlylelle on myönnetty Brittiläisen imperiumin ritarikunnan neljänneksi korkea-arvoisin arvonimi Brittiläisen imperiumin upseeri, OBE.

Yksityiselämä 
Carlyle on naimisissa maskeeraaja Anastasia Shirleyn kanssa, jonka hän tapasi Fitz ratkaisee -sarjan kuvauksissa. Pariskunnalla on kolme lasta.

Filmografia

Televisio 
99-1 (1994)
Fitz ratkaisee (1994) 
Ylämaan kettu (1995–1998) 
Looking After Jo Jo (1998) 
Hitler – pahuuden nousu (2003) 
Ruutisalaliitto (2004) 
Ihmiskauppiaat (2005) (Emmy-ehdokkuus) 
Class of ’76 (2005) 
Born Equal (2006) 
Stargate Universe (2009–2011)
 Olipa kerran (2011–2018)

Elokuvat 

Silent Scream (1990)
Riff-Raff (1990) 
Tender Blue Eyes (1992) 
Safe (1993) 
Ollaan ihmisiksi (1993) 
Priest (1994) 
Go Now (1995) 
Trainspotting (1996) 
Carlan laulu (1996) 
Housut pois! (1997) 
Face (1997) 
Plunkett & Macleane – rahat ja henki (1999) 
Erämaa syö miestä (1999) 
Kun maailma ei riitä (1999) 
Seitsemännen portaan enkeli (1999) 
The Beach (2000) 
There’s Only One Jimmy Grimble (2000) 
Kuoleman rautatie (2001) 
Kaava 51 (2002) 
Keskimaan cowboyt (2002) 
Black and White (2002) 
Hitler: Pahan nousu (2003) 
The Mighty Celt (2005)
Marilyn Hotchkiss’ Ballroom Dancing and Charm School (2005) 
Eragon (2006) 
28 viikkoa myöhemmin (2007) 
Lontoo tulvii (2007) 
The Tournament (2008) 
Stone of Destiny (2008) 
The Meat Trade (2008) 
I Know You Know (2008)
The Tournament (2009)
T2 Trainspotting (2017)
Yesterday (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Skotlantilaiset näyttelijät
BAFTA-palkinnon saajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
X-kromosomi

X-kromosomi on toinen ihmisen kahdesta sukupuolikromosomista. Naisella on kaksi X-kromosomia ja miehellä yksi, paitsi kromosomipoikkeavuuksien tapauksessa. Nainen perii kummaltakin vanhemmaltaan yhden X-kromosomin, mutta miehen X-kromosomi tulee aina äidiltä.

X-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä, sekä XX-X0-järjestelmää noudattavilla lajeilla.

Ihmisen X-kromosomissa on noin 155 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa noin viittä prosenttia solun DNA:sta. X-kromosomissa on luultavasti 800–900 geeniä.

Sikiön kehityksen varhaisvaiheissa toinen naisen X-kromosomeista inaktivoituu kaikissa soluissa paitsi munasoluissa. Sen seurauksena myös naisille jää vain yksi toimiva X-kromosomi kuten miehillä. Jotkin X-kromosomin geenit tosin välttävät tämän inaktivoitumisen.

X-kromosomin ja Y-kromosomin kärjet vaihtavat joskus perimäainesta keskenään, vaikka ne ovatkin aivan eri kokoisia. Sukusoluihin voikin joskus päätyä väärä määrä sukupuolikromosomeja, minkä seurauksena esimerkiksi miehellä voi olla kaksi X-kromosomia tai naisella vain yksi.

X-kromosomin löysi saksalainen biologi Hermann Henking vuonna 1891. Hän havaitsi, että joilakin ampiaisilla oli 12. kromosomi, joka oli myös jotenkin erilainen kuin muut kromosomit, joten hän nimesi sen ”X-elementiksi”. Hän päätteli, että tämä ylimääräinen kromosomi liittyi jotenkin hyönteisten sukupuolen määräytymiseen. Tämä teoria varmistui seuraavien vuosikymmenien aikana.

Lähteet

Solubiologia
Kromosomit
Y-kromosomi

Y-kromosomi on toinen ihmisen kahdesta sukupuolikromosomista. Miehellä on yleensä yksi Y-kromosomi, jonka hän on saanut isältään, naisella ei yhtään. Ihmisen sukupuolen määrääkin Y-kromosomin SRY-geeni, joka saa sikiön kehittymään miespuoliseksi. Y-kromosomin muut geenit vaikuttavat miehen hedelmällisyyden kehitykseen.

Y-kromosomi on kaikilla XX-XY-sukupuolenmääräytymisjärjestelmää noudattavilla lajeilla, kuten istukkanisäkkäillä.

Ihmisen Y-kromosomissa on noin 59 miljoonaa DNA:n emäsparia, mikä vastaa hiukan alle kahta prosenttia solun DNA:sta. Y-kromosomissa on luultavasti 50–60 geeniä.

Y-kromosomin ja X-kromosomin, toisen sukupuolikromosomin, kärjet vaihtavat joskus perimäainesta keskenään, vaikka Y-kromosomi onkin paljon pienempi kuin X-kromosomi.

Lähteet

Solubiologia
Kromosomit
(612911) 2004 XR190

{{NÄKYVÄOTSIKKO:2004 XR190}}
2004 XR190 on transneptuninen kohde hajanaisen kiekon alueella, joka löydettiin vuonna 2004.

2004 XR190:lla on epätavallinen kiertorata. Se ei kierrä Aurinkoa vaaka- vaan pystysuunnassa. Toiseksi, sen kiertorata on muita hajanaisen kiekon objekteja pyöreämpi.

Lähteet

Kuiperin vyöhyke
Transneptuniset kohteet
Mahdolliset kääpiöplaneetat
Sati

Satī (devanagari: सती; lähteestä riippuen myös suttee tai sutty) on Intiassa harjoitettu uhriseremonia, jossa naispuolinen leski poltetaan yhdessä kuolleen puolisonsa kanssa. Tiukan lainsäädännön vuoksi seremonia suoritetaan nykyään erittäin harvoin.

Näennäisesti satissa on kysymys lesken vapaaehtoisesta halusta seurata puolisoaan kuolemaan, mutta uhrin vapaaehtoisuudesta ei aina ollut täyttä varmuutta. Yleisesti hindulaisuus kuitenkin kieltää itsemurhan, minkä seurauksena satin harjoittamista on arvosteltu.

Satin hyväksynyt leski painaa ”verisen”, punaisen kädenjälkensä taloon, josta hän lähtee poltettavaksi miehensä kanssa.

Historiaa 

Leskenpoltto oli ylempien kastien piirissä ollut tapa, jolla leski näyttää uskollisuutensa seuraamalla puolisoaan kuolemaan. Erään legendan mukaan uskollinen vaimo Savitri seurasi miestään kuolemaan, jolloin Yama-jumala palautti miehen henkiin. Itsensä miehen hautajaisissa tappanutta leskeä palvottiin jumalattarena, joka pääsi taivaaseen miehensä kanssa. Toisaalta eläviin leskiin suhtauduttiin kielteisesti, näiden uskottiin tuovan huonoa onnea. Niinpä mahtisukujen leskien oli uhrattava itsensä perheen kunnian säilyttääkseen. Luultavasti leskenpolton toivat Intiaan arjalaiset, joilla
oli tapana haudata päällikkönsä palvelijoineen ja vaimoineen.

Portugalilaiset kielsivät satin Goassa noin vuonna 1515. Hollanti ja Ranska kielsivät sen siirtomaissaan Chinsurahissa ja Pondichéryssä. Britit kielsivät satin Intiassa vuonna 1861. Vuonna 1988 satista tuli rikollista toimintaa Intian laissa.

Lähteet 

Asko Parpola (toim.), Intian kulttuuri,  Otava 2005

Aiheesta muualla 

Hindulaisuus
Itsemurha
Hautaus
Gintaras Einikis

Gintaras Einikis (s. 30. syyskuuta 1969 Kretinga, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Einikis aloitti ammattilaisuransa vuonna 1987 BC Žalgirisissa. Myöhemmin hän edusti muun muassa TsSKA Moskovaa, Deichman Śląsk Wrocławia, Prokom Trefl Sopotia, CB Málagaa, BC Lietuvos Rytasia ja CEZ Basketball Nymburkia. Liettuan (tai Liettuan SNT:n) mestaruuden hän voitti yhdeksän kertaa ja kerran myös Puolan ja Venäjän mestaruuden.

Kilpaurallaan 208 cm pitkä ollut Einikis voitti Liettuan maajoukkueessa pronssia kolmissa kesäolympialaisissa: (Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000). Hän kuului myös EM-hopeaa voittaneeseen Liettuan joukkueeseen vuonna 1995.

Saavutuksia 
 Olympiapronssia 1992, 1996 ja 2000
 EM-hopeaa 1995
 Liettuan (tai Liettuan SNT:n) mestaruus 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 ja 2003
 Venäjän mestaruus 2000
 Puolan mestaruus 2004

Lähteet 
 Gintaras Einikis Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
 Profiili fiba.com 

Liettualaiset koripalloilijat
Liettualaiset olympiamitalistit
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt