joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jumalan historia

Jumalan historia: 4000 vuotta juutalaisuutta, kristinuskoa ja islamia () on vuonna 1993 ilmestynyt Karen Armstrongin kirja kolmen monoteistisen uskonnon historiasta. Armstrong käsittelee juutalaisuutta, kristinuskoa ja islamia. Teoksen julkaisi suomeksi Ajatus vuonna 2007 ja sen suomensi Markku Päkkilä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pekka Tuomikoski: Luopunut nunna pohtii jumalakuvan historiaa. Keskipohjanmaa 3.6.2007.
 Martti Mäkisalo: Kaikkivaltias Jumala ja valittu kansa vievät sotiin. Helsingin sanomat 27.5.2007.
 Steve Paulson: Going beyond God. Salon 30.5.2006. 
 Karen Armstrong: Think Again: God . Foreign Policy 12/2009. 
 Karen Armstrong: Karen Armstrong Builds A 'Case For God'. NPR 21.9.2009. 

Kirjat uskontotieteestä
Brittiläiset tietokirjat
Vuoden 1993 kirjat
Mäntyluodon rautatieasema

Mäntyluodon rautatieasema (lyh. Mn) on Suomen rataverkon asema Porissa Kirrinsannan kaupunginosassa. Kaksikerroksinen punatiilinen rakennus on valmistunut vuonna 1984. Ennen Mäntyluodon nykyistä asemaa oli käytössä vuonna 1900 rakennettu Mäntyluodon vanha rautatieasema.

Asema sijaitsee Tampere–Pori-radan Tahkoluotoon jatkuvan rataosuuden varrella noin kilometrin päässä Mäntyluodon satamasta. Asemalla on ainoastaan tavaraliikennettä. Rataosa Porin keskustasta Mäntyluotoon rakennettiin vuosina 1898–1899. Henkilöliikenne junalla Mäntyluotoon lopetettiin vuonna 1953, mutta sitä kokeiltiin lyhyen aikaa kiskobusseilla vuonna 1975, jolloin pysähdyspaikat olivat Kirrinsannassa lähellä nykyistä rautatieasemaa ja satamassa puoli kilometriä asemalta eteenpäin.

Lähteet
Vaunut.org
 Jussi Iltanen: Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat (2. painos), s. 131. Helsinki: Karttakeskus, 2010.

Aiheesta muualla
Pori-Mäntyluoto -rata Pori-tiedossa

Porin rakennukset ja rakennelmat
Satakunnan rautatieliikennepaikat
Urhea Musta

Urhea Musta () on brittiläis-yhdysvaltalainen vuonna 1994 valmistunut lastenelokuva, joka perustuu Anna Sewellin kirjaan Uljas Musta. Elokuvan on ohjannut Caroline Thompson. Se kertoo hevosesta, joka joudutaan myymään isännän mentyä vararikkoon. Siitä alkaa hevosen kurja elämä entistä kehnompien omistajien hoidossa.

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Elokuvat hevosista
Yhdysvaltalaiset lastenelokuvat
Vuoden 1994 brittiläiset elokuvat
Vuoden 1994 yhdysvaltalaiset elokuvat
Sosiaaliset järjestelmät

Sosiaaliset järjestelmät ovat yhteiskunnissa ja muissa yhteisöissä esiintyviä järjestelmiä. 

1600-luvulta alkaen muotoutuvan modernin yhteiskunnan järjestelmiksi katsotaan yleensä ainakin oikeus, politiikka, talous ja kasvatus. Yhteiskuntateorian suuntauksesta riippuen luettelo voi olla huomattavasti pitempi tai joskus myös lyhyempi kuten taloudesta lähtevissä reduktionistisissa tarkasteluissa. Uskontoa saatetaan tarkastella hegemoniastaan luopuneena erillisjärjestelmänä.

Toisinaan järjestelmän ominaisuuksia voidaan esittää aivan eri lähtökohdastakin, esimerkiksi toiminnan edellytysten näkökulmasta (rakenteistunut toiminta, sosiaalisen toiminnan rakenne) tai merkitysrakenteiden näkökulmasta (strukturalismi, semiotiikka). 

Yhteiskuntateorian kannalta keskeisiä teoreettisia solmukohtia tarjoavat ainakin seuraavat henkilöt ja koulukunnat:

 Emile Durkheim (ajatus instituutioista ajattelun ja toiminnan kiteytyneinä muotoina).
 Talcott Parsons (rakennefunktionalismi)
 Anthony Giddens (toiminnan ja rakenteen dualismin voittamiseksi tehdyt synteesiyritykset)
 Niklas Luhmann (systeemiteorian, kybernetiikan ja informaatioteorian resurssien hyödyntäminen yhteiskuntateorian alalla)
 Rudolf Stichweh (järjestelmänäkökulmaa käyttävä yhteiskuntateoria)

Katso myös  
 Järjestelmä (systeemiteoria)
 Yhteiskuntajärjestelmä
Viron kommunistinen puolue (NKP)

Viron kommunistinen puolue (NKP) (venäjän kielellä Kommunistitšeskaja Partija Estonii), epävirallisesti myös "Yöpuolue" (viroksi Ööpartei) oli 1990–1991 toiminut Viron puolue, joka syntyi alkuperäisen Viron kommunistisen puolueen (EKP) hajottua kahtia maaliskuussa 1990.

Puolue perustettiin EKP:n 20. edustajakokouksen viimeisenä päivänä, 25. maaliskuuta 1990. Sysäyksen erolle antoi EKP:n pääsihteerin Vaino Väljäksen johdolla kokouksessa suurella ääntenenemmistöllä tehdyt päätökset Viron kommunistipuolueen irrottautumisesta Neuvostoliiton kommunistipuolueesta ja itsenäisyyteen tähtäävän ohjelman hyväksymisestä.

Tämän seurauksena NKP-yhteyttä kannattaneet venäläisaktivistit marssivat kokouksesta ja perustivat seuraavan yön aikana oman Moskovalle uskollisen Viron kommunistipuolueen. Tästä puolue sai virolaisten keskuudessa pilkkanimen Yöpuolue, Ööpartei. Puolueen 123 perustajajäsenen joukossa oli Inter-liikkeen johtohahmoja, mm. Jevgeni Kogan, Tallinnan Meren piirin puoluejohtaja Aleksandr Gusev sekä Tallinnan puoluekomitean toinen sihteeri Pavel Panfilov. Valitsemansa uuden keskuskomitean ensimmäiseksi sihteeriksi valittiin Aleksandr Gusev. Vahvinta kannatusta puolueella oli Viron venäläisalueilla eli Tallinnassa, Kohtla-Järvellä, Sillamäessä ja Narvassa.

Syksyllä 1990 Neuvostoliitto-myönteinen Viron kommunistipuolue piti 21. edustajakokouksensa ja valitsi ensimmäiseksi sihteerikseen etnisesti virolaistaustaisen Lembit Annusin.

Elokuun 1991 Neuvostoliiton vallankaappaustapahtumien ja sitä seuranneen Viron itsenäistymisen yhteydessä Viron hallitus kielsi puolueen toiminnan syyskuun alussa.

Lähteet 

Kommunistiset puolueet
Viron puolueet
Kyrie Eleison (yhtye)

Kyrie Eleison on vuonna 1998 perustettu argentiinalainen power metal -yhtye.

Jäsenet
 Alejandro Fernández - Laulu
 Diego Ribeiro Couto - Kitara/Koskettimet
 Horacio Carrizo - Bassokitara
 Sergio Vázquez - Rummut

Diskografia
 Kyrie Eleison (EP) - 2005
 ...In The Arms Of Decadence (Album) - 2007

Sivusto
 http://www.k-e.com.ar

Argentiinalaiset metalliyhtyeet
Power metal -yhtyeet
Sinfonisen metallin yhtyeet
Flint (Michigan)

Flint on kaupunki Yhdysvaltojen osavaltiossa Michiganissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungissa oli 102 434 asukasta. Flint sijaitsee Flint-joen varrella 106 kilometrin päässä Detroitista. Kaupunki on tunnettu General Motorsin syntypaikkana. Nykyisin kaupunki tunnetaan korkeasta rikollisuudestaan ja sitä pidetään yhtenä Yhdysvaltain vaarallisimmista kaupungeista.

1930-1970-luvuilla Flint oli yksi nopeasti kasvavista ja kukoistavista Yhdysvaltain autoteollisuuden keskuksista. Vielä vuonna 1978 General Motors (GM) työllisti 78 000 flintiläistä. Tilanne muuttui 1980-luvulla, kun GM alkoi ulkoistamaan tuotantoaan Yhdysvaltojen ulkopuolelle ja sulkemaan tehtaitaan Flintissä. Vuonna 2006 GM työllisti enää vain 8000 asukasta kaupungissa. Kaupungin ongelmaksi tuli valtava työttömyys ja sen väkiluku alkoi pienentyä nopeasti. Monilla asukkailla ei taas ole ollut varaa muuttaa pois. Vuoden 2016 Yhdysvaltain väestölaskennan mukaan 41 prosenttia Flintin asukkaista elää köyhyysrajan alapuolella ja kaupungin keskivertotalouden ansiot ovat yli puolet pienemmät kansalliseen keskiarvoon verrattuna. Lisäksi köyhtyvä kaupunginhallinto joutui lakkauttamaan suuren osan poliisiviroista. Työttömyyden, köyhyyden ja riittämättömän lainvalvonnan seurauksena kaupunkiin tuli huume- ja rikollisuusongelma. 2000-luvulla Flint alkoi nousta rikollisuustilastoissa ja nykyään sitä pidetään yhtenä Yhdysvaltojen vaarallisimmisista kaupungeista.

2011 Michiganin osavaltio otti haltuunsa kaupungin taloudenpidon.

2010-luvulla Flintissä oli vesikriisi, kun juomaveden lyijypitoisuus nousi vaarallisen korkeaksi.
Kaupunki ilmoitti 2012 uuden vesiputken rakentamisesta toimittamaan vettä Hudsonjärvestä kaupungin käyttöön. Tarkoituksena oli vähentää kustannuksia eroamalla Deitroitin vesi- ja viemärilaitoksen (DWSD) palveluista.
Vuonna 2014 vesiputken ollessa rakenteilla vettä alettiin ottaa väliaikaisesti Flintjoesta. Uusi vesi, jota ei oltu asiamukaisesti käsitelty alkoi syövyttää vanhoja rauta- ja lyijyputkia. Vuonna 2014 vesi oli kahteen kertaan kolibakteerin saastuttamaa. Vuonna 2015 EPA:n ja Virginia Techin testit paljastivat korkeat lyijypitoisuudet.
Kaupunginvaltuusto päätti välittömästi siirtyä takaisin Detroitin vesilaitoksen veteen. Kuitenkin osavaltion asettama hallintomies kumosi päätöksen kustannuksia nostavana, mikä viivästytti päätöksen toteuttamista maaliskuusta lokakuuhun 2015.

Lue myös

 Roger ja minä, Flintissä syntyneen dokumenttielokuvantekijä Michael Mooren ohjaama vuoden 1989 elokuva, joka kertoo Flintiin syntyneestä ahdingosta General Motorsin tekemien lakkauttamisten jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla

Michiganin kaupungit
Hätä-Miikka

Miikka Niiranen (s. 1988), taiteilijanimeltään Hätä-Miikka, on suomalainen rap-muusikko. Hänet tunnetaan erityisesti Gasellit-yhtyeestä, joka on julkaissut kuusi albumia. Hätä-Miikka on julkaissut yhden sooloalbumin: Persaukinen ystäväsi vuonna 2015. Helsingissä asuva Niiranen on koulutukseltaan lastentarhanopettaja (kasvatustieteen kandidaatin tutkinto). Hän on työskennellyt opettajana sekä juontajana Bassoradiossa. Vuonna 2017 hän julkaisi yhdessä Gasellit-muusikko Pekka Salmisen kanssa graffitiaiheisen romaanin Sä maksat. Niiranen asuu Helsingissä.

Soolotuotanto 

 Haikeat sävelet (EP, nimellä Zen-Miikka, omakustanne, 2011)
 Persaukinen ystäväsi (Johanna Kustannus, 2015)

Vierailevana artistina

Lähteet 

Vuonna 1988 syntyneet
Suomalaiset hip hop -artistit
Elävät henkilöt
Reuter

Reuter on saksalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Reuter, suomalainen suku
Andrea Reuter (s. 1978), ruotsinsuomalainen elokuvakriitikko
Arno Reuter (1861–1925), Suomen talousseuran sihteeri
Bjarne Reuter (s. 1950), tanskalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
Edvin Titus Feodor Reuter (1824–1899), suomalainen opettaja, rehtori ja lastenlehden toimittaja
Einar Reuter (1881–1968), suomalainen taiteilija
Enzio Reuter (1867–1951), suomalainen eläintieteen professori
Ernst Reuter (1889–1953), saksalainen poliitikko, Berliinin pormestari, jonka mukaan on nimetty Ernst-Reuter-Platz Berliinissä
Ernst Odert Reuter (1815–1890), suomalainen pappi ja kirjailija
Fritz Reuter (1810–1874), saksalainen kirjailija, vankilatuomio valtiopetoksesta
Helena Reuter (1868–1957), suomalainen kirjailija
Hugo Reuter (1870–1955), ruotsalainen pikakirjoituksen kehittäjä
Jenni Reuter (s. 1972), suomalainen arkkitehti
Julio Natanael (J. N.) Reuter (1863–1937), suomalainen kielitieteen professori, sortovuosien vastarintamies
Johan Reuter (1929–2012), suomalainen biologi ja professori
Johan Reuter (s. 1969), tanskalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Jonatan Reuter (1859–1947), suomalainen insinööri, opettaja ja kirjailija
Ludwig von Reuter (1869–1943), saksalainen amiraali
Manuel Reuter (s. 1961), saksalainen autourheilija
Martina Reuter (s. 1962), suomalainen filosofi
Mikael Reuter (s. 1943), suomalainen kielitieteilijä
Odo Reuter (1850–1913), suomalainen eläintieteilijä ja professori
Ole Reuter (1906–2003), suomalainen kielitieteilijä ja professori
Ossian Reuter (1844–1908), suomalainen sanomalehtien toimittaja
Paul Julius Reuter (1816–1899), brittiläinen lehtimies, uutistoimisto Reutersin perustaja
Sara Wennerberg-Reuter (1875–1959), ruotsalainen säveltäjä ja urkuri
Sophia Reuter (s. 1971), saksalainen viulisti
Stefan Reuter (s. 1966), saksalainen jalkapalloilija
Suzanne Reuter (s. 1952), ruotsalainen näyttelijä
Tom Reuter (s. 1936), suomalainen eläintieteilijä ja professori
Nousevan auringon ritarikunta

Nousevan auringon ritarikunta () on japanilainen kunniaritarikunta, jonka perusti keisari Meiji vuonna 1875. Sitä jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista niin siviileille kuin sotilashenkilöstölle yleensä vuosittain huhtikuussa. Saajan ei tarvitse olla Japanin kansalainen. Nousevan auringon ritarikunta on korkein tunnustus, jonka kansalaiselle voi antaa.

Kunnianosoitusta jaetaan kahdeksassa luokassa:

  suurristi
  kultainen ja hopeinen tähti
  kultaiset säteet kaulanauhalla
  kultaiset säteet rusetilla
  kultaiset ja hopeiset säteet
  hopeiset säteet
  vihreän keisaripuun lehden mitali
  valkoisen keisaripuun lehden mitali

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilainen yhteiskunta
Ritarikunnat
Japanilainen kulttuuri
Tommila

Tommila on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:

 Eero Tommila (1900–1968), kemisti
 Eero Tommila (s. 1984), näyttelijä
 Esa Tommila (s. 1962), jääkiekkoilija
 Jorma Tommila (s. 1959), näyttelijä
 Juho Tommila (s. 1993), jääkiekkoilija
 Kielo Tommila (s. 1950), näyttelijä
 Make Tommila (s. 1958), muusikko
 Mauri Tommila (s. 1951), arkkitehti
 Mirja Pyykkö (o.s. Tommila, s. 1946), toimittaja 
 Noora Tommila (s. 1982), muusikko
 Onni Tommila (s. 1999), lapsinäyttelijä
 Päiviö Tommila (s. 1931), historiantutkija
Arthur Nordenswan

Arthur Georg Nordenswan (27. tammikuuta 1883 Tukholma – 29. joulukuuta 1970 Tukholma) oli ruotsalainen upseeri ja nuoruudessaan kilpa-ampuja. Sotilasurallaan hän toimi Saarinmaan kansanäänestystä vuonna 1935 valvoneen ruotsalaissotilaista kootun valvontaryhmän komentajana ja Suomen Talvisodan aikaan talvella 1940 ruotsalaisvapaaehtoisista kootun Taisteluryhmä SFK:n komentajana Sallassa.

Sotilaura
Artur Nordenswan syntyi Tukholmassa. Hänen vanhempansa olivat kenraali Carl Otto Nordensvan ja Ebba Maria Wallenius. Valmistuttuaan upseeriksi hän toimi Svean Henkikaartissa 1900-luvun alussa. Hän sai kapteenin arvon vuonna 1916 ja siirtyi vuonna 1921 Västernorrlandin rykmenttiin. Vuonna 1926 hänet ylennettiin majuriksi ja hän siirtyi Norrbottenin rykmenttiin. Vuonna 1930 hän sai ylennyksen everstiluutnantiksi ja siirtyi Skaraborgin rykmenttiin vuonna 1932. Sen jälkeen Nordenswanin sotilasura liittyi kansainvälisiin tehtäviin. Vuonna 1935 suoritettiin Saksassa Saarinmaan kansanäänestys. Ruotsista komennettiin sotilasyksikkö valvomaan äänestysajankohtaa. Tämän jälkeen hänet ylennettiin everstiksi, ja hän jatkoi palveluaan Skaraborgin rykmentissä aina vuoteen 1942.

Svenska Frivilligkåren - Talvisodan ruotsalaiset vapaaehtoiset

Marraskuun lopussa 1939 käynnistyi Talvisota Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen. Ruotsin hallitus salli suomalaisia autettavan materiaali-, sosiaalisen ja sairaanhoitoavun lisäksi ryhmällä vakinaisen väen upseereita ja vapaaehtoisia ruotsalaisia miehiä. Ruotsin hallitus vastusti ensin esitystä, mutta 11. tammikuuta 1940 hyväksyi 8 000 asevelvollisen ja 400 vakinaisen väen upseerin ruotsalaissotilaan määrän vapaaehtoisjoukoksi. Pian ruotsalaisten aktivoitumisen jälkeen norjalaiset loivat vastaavanlaisen järjestön Norjassa. Norjan hallitus ei antanut lupaa kuitenkaan vakinaisessa palveluksessa olevien norjalaisupseerien värväytymiseen vapaaehtoisjoukkoihin. Perustettava norjalaisyksikkö alistettiin ruotsalaisyksiköiden komentoon.

Tammikuun loppupuolella vapaaehtoisia eli Svenska Frivilligkåren-yksikköä oli noin 4 600. Joukot olivat hyvin varustettuja, mutta koulutukseltaan puutteellisia. Tammikuu 1940 muodostui vapaaehtoisjoukolle koulutusjaksoksi, jossa keskityttiin hiihtotaidon kehittämiseen ja henkilökohtaisen fyysisen kunnon kohottamiseen. Kenraaliluutnantti Ernst Linderistä tuli 22. helmikuuta Lapin Ryhmän komentaja. Sallan suunnan puolustusta varten Frivilligkårenista muodostettiin Taisteluryhmä SFK komentajanaan eversti Arthur Nordenswan. Rauhan tullessa 13. maaliskuuta 1940 oli vapaaehtoisjoukon vahvuus 8 552 miestä, joista 727 norjalaisia.

Urheilu-ura
Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa 50 metrin vapaapienoiskiväärin makuun joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sijoittui kivääriammunnan 50 metrillä 16:ksi ja pienoiskiväärin 25 metrillä 28:ksi.

Viitteet

Lähteet 
 
 

Ruotsalaiset ampujat
Ruotsalaiset olympiamitalistit
Ruotsalaiset sotilaat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Pohjannokkonen

Pohjannokkonen eli lapinnokkonen (Urtica dioica ssp. sondenii, syn. U. dioica ssp. gracilis, U. dioica var. sondenii) on Pohjois-Euroopassa tavattava lähes poltinkarvaton, monivuotinen nokkoskasvi. Se on yksi isonokkosen (U. dioica) alalajeista.

Ulkonäkö ja koko 
Pohjannokkonen kasvaa kasvupaikasta riippuen 30–300 cm korkeaksi. Hoikahko varsi on nelisärmäinen ja tavallisesti haaraton. Kasvi on melkein kalju tai lyhyt- ja harvakarvainen, poltinkarvat ovat yksittäisiä. Lehdet ovat vastakkain ja ne ovat ohuita, ehyitä ja sahalaitaisia. Tavallisesti kaikki lehdet ovat pyöreä- ja suippotyvisiä sekä usein harva- ja isohampaisia. Tummanvihreä lehtilapa on puikea tai kapeanpuikea, pitkäkärkinen ja kärkihammas ulottuu viereisiä hampaita paljon pitemmälle. Lehtilapa on tavallisesti 4–15 cm pitkä ja noin 1,5 kertaa leveytensä pituinen. Kukinto-osan alapuolisten lehtien lapa on tavallisesti 2–3 kertaa leveytensä pituinen. Hoikahko lehtiruoti on enintään noin puolet lavan pituudesta. Kukinnot ovat 4–8 cm pitkiä norkkoja ja pitempiä kuin lehtiruodit. Kasvi on tavallisesti kaksikotinen, eli hede- ja emikukuat sijaitsevat eri yksilöissä. Kukat ovat pieniä, vihertäviä ja yksineuvoisia. Kukan kehä on nelilehtinen ja verhiömäinen. Suomessa pohjannokkonen kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmä on kahden sisemmän kehälehden suojaama pähkylä.

Levinneisyys 
Pohjannokkosta tavataan ainoastaan Euroopan pohjoisosissa. Sitä kasvaa lähinnä Norjan ja Ruotsin keski- ja pohjoisosien vuoristo- ja tunturialueilla, Keski- ja Pohjois-Suomessa sekä Luoteis-Venäjän pohjoisosissa Uralille saakka. Suomessa pohjannokkonen kasvaa paikoitellen Keski-Suomen eteläosista Pohjois-Lappiin. Runsain laji on Kainuussa ja Etelä- ja Keski-Lapissa. Lajin levinneisyyden laajuus on kuitenkin huonosti tunnettu Keski-Suomessa.

Elinympäristö 
Tyypillisimpiä pohjannokkosen kasvupaikkoja ovat puronvarsi- ja kallionaluslehdot ja lehtokorvet. Toisinaan sitä tavataan myös ihmisasutuksen läheltä.

Katso myös 
 nokkonen (nokkosen polttavuudesta ja käyttötavoista)

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Pohjannokkosen levinneisyys Suomessa

Nokkoset
Tommi Vartiainen

Tommi Vartiainen (s. 12. tammikuuta 1983 Lahti, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija. 

Hän on pelannut Veikkausliigaa Lahdessa kuusi ottelua kaudella 2005, viisi ottelua kaudella 2006 ja seitsemän ottelua kaudella 2007 ja lisäksi KooTeePeessä neljä ottelua kaudella 2008. Näissä 22:ssa ottelussa hän on tehnyt kolme maalia, joista jokaisen ensimmäisellä liigakaudellaan. Ensimmäisen liigamaalinsa Vartiainen teki ensimmäisessä liigaottelussaan 25. toukokuuta 2005 Lahden kohdatessa kotiottelussa Jaron.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Tongan vaakuna

Tongan vaakuna on Tongan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.

Vaakunan kilven ensimmäisessä kentässä on kolme tähteä, jotka kuvaavat maan kolmea tärkeintä saariryhmää. Toisessa kentässä oleva kruunu on monarkian symboli. Kolmannen kentän rauhankyyhky liittyy kristinuskoon, kuten keskellä oleva Kristuksen uhrista muistuttava punainen ristikin. Neljännessä kentässä on kolme miekkaa edustamassa maata hallinneita kuningassukuja.

Nauhassa alhaalla lukee maan motto Ko e ʻOtua mo Tonga ko hoku tofiʻa, suomeksi Jumala ja Tonga ovat perintöni.

Lähteet

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Porin vanha rautatieasema

Porin vanha rautatieasema on Tampere–Pori-radan varrella toiminut entinen rautatieasema, joka sijaitsee Vapaudenkadulla Porin keskustan länsilaidalla. Vuonna 1919 valmistunut asemarakennus poistui käytöstä 1937 ja nykyään se on yksityisasuntoina.

Historia 
Arkkitehti Knut Nylanderin suunnittelemaa Porin ensimmäinen rautatieasema valmistui samaan aikaan Tampere–Porin-radan kanssa vuonna 1895 ja 1902 sitä laajennettiin Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Rata päättyi aluksi Kokemäenjoen rannassa sijainneeseen Porin jokisatamaan, mutta sitä jatkettiin Mäntyluodon satamaan jo vuosina 1898–1899. Vuonna 1916 keskustan satamarataa jatkettiin jokirannan laitureilta nykyisen Keski-Porin kirkon ohi Seikun sahalle. Tavarankuljetuksia joen pohjoisrannalla olleelle Isosannan sahalle hoidettiin köysiradalla ja kapearaiteisella junalautalla. Mäntyluodon radan valmistuttua Porin rautatieaseman sijainti osoittautui kuitenkin epäkäytännölliseksi, koska rata erkani jo ennen sitä ja Mäntyluotoon lähtevien henkilöjunien oli peruutettava asemalta vaihteelle.

Asemalla sijaitsevan veturitallin vanhin osa on kolmipaikkainen. Veturitallia laajennettiin vuosina 1901 ja 1904, molemmilla kerroilla kahdella paikalla. Vuonna 1932 valmistui edelleen kaksi lisäpaikkaa ja nelikulmainen vesitorni sekä vuonna 1945 vielä neljä lisäpaikkaa.
 
Sisällissodan aikana huhtikuussa 1918 kaupungista vetäytyneet punaiset polttivat ensimmäisen asemarakennuksen. Paikalla nykyään sijaitseva asemarakennus valmistui seuraavana vuonna ja palveli kaupungin päärautatieasemana vuoteen 1937, jolloin uusi Porin rautatieasema valmistui. Henkilöjunaliikenne Mäntyluotoon lopetettiin 1953, mutta sitä kokeiltiin jälleen kiskobusseilla vuonna 1975, jolloin vanhan aseman tuntumassa sijaitsi Länsipuiston seisake. Parisataa metriä lännempänä avattiin 1980-luvulla niin sanottu Jazz-seisake Pori Jazz -festivaalin käyttämien tilausjunien käyttöön. Uusi ratayhteys Seikkuun valmistui Pori–Haapamäki-radalla sijainneelta Aittaluodon seisakkeelta vuonna 1929, mutta yhteys Seikusta Keski-Porin kirkon ohi vanhalle rautatieasemalle purettiin vasta 1960-luvun alussa. Mäntyluodon radan ja satamaradan yhtymäkohdassa sijainnut Karjarannan ratapiha purettiin 1980-luvun alussa.

Nykyinen käyttö 
Porin vanha rautatieasema suojeltiin 1970-luvulla ja nykyään se on remontoitu asunnoiksi. Aseman lähistöllä sijaitsevat myös arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelemat veturitallit.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuvia veturitalleilta, Porissa – valokuvablogi

Porin rakennukset ja rakennelmat
Satakunnan lakkautetut rautatieliikennepaikat
Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
Aikakapseli

Aikakapseli on eräänlainen viesti tulevaisuuteen. Aikakapseli on yleensä jokin kestävä säilytysastia, esimerkiksi laatikko, joka voidaan piilottaa tai haudata vaikkapa uuden talon perustuksiin. Aikakapseliin laitetaan erilaisia esineitä ja viestejä piilottamisen aikakaudelta. Tarkoituksena on antaa tietoa tulevaisuuden tutkijoille ja historioitsijoille.
Aikakapselit voivat olla myös monumentteja ja rakennuksia. Esimerkiksi pyramidit ja muut haudat ovat ennen haudanryöstöä olleet eräänlaisia aikakapseleita.

Aiheesta muualla 

Säiliöt
Viestintä
Timo Ruuskanen

Timo Juhani Ruuskanen (s. 24. elokuuta 1968 Sääminki) on entinen suomalainen korkeushyppääjä. Hän voitti SM-kultaa ennen kahdeksattatoista syntymäpäiväänsa Vaasan Kalevan kisoissa vuonna 1986 tuloksella 218 cm. Turun Kalevan kisoissa vuonna 1989 hän saavutti SM-hopeaa. Sisäradoilta hänellä on kaksi SM-hopeaa, vuosilta 1987 ja 1989. Ennätyksensä 222 cm Timo Ruuskanen hyppäsi vuonna 1988. Korkeushypyn lisäksi hän harrasti myös kolmiloikkaa, missä hänen ennätyksensä on 16,11 m.

Yleisurheilu-uransa jälkeen Timo Ruuskanen pelasi lentopalloa SM-sarjassa Jyväskylän Metso-Lentiksen riveissä vuosina 1994–1998. Beach volleyssä hän saavutti kaksi SM-pronssimitalia, vuosina 1996 ja 1997.

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Suomalaiset kolmiloikkaajat
Suomalaiset lentopalloilijat
Suomalaiset rantalentopalloilijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
V8 Supercars

V8 Supercars on australialainen Touring Car -autourheilusarja. Sarja järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Sarjassa ajetaan kahden eri valmistajan- Holdenn ja Fordin valmistamilla autoilla ja Dunlopin renkailla. Vuodesta 2013 Nissan ryhtyi kolmanneksi autonvalmistajaksi. Sarjalla on olemassa kolme luokkaa: V8 Supercar Championships, Dunlop V8 Supercar Series ja V8 Touring Car National Series. 

Nykyisen sarjan mestaruuden ovat voittaneet Craig Lowndes, Mark Skaife (kolmesti), Marcos Ambrose (kahdesti), Russell Ingall, Rick Kelly, Garth Tander ja Jamie Whincup.

Autourheilusarjat
Luettelo

Luettelo on eräs keino järjestää informaatiota sisältäviä symboleita, abstrakteja kohteita, peräkkäin, yleensä jonkin ilmaistun kriteerin mukaan. Sen sijaan konkreettisia kohteita, kuten ihmisiä tai esineitä ei voida järjestää luetteloksi, vaan niitä järjestettäessä muodostuu esimerkiksi jono tai pino. Luetteloita käytetään järjestäytyneissä yhteiskunnissa esimerkiksi hallinnossa, uskonnoissa, elinkeinoelämässä ja opetuksen apuvälineinä. Esimerkiksi perimätietoa välittävä luettelo voi olla olemassa pelkästään suullisena. Luetteloiden käyttö ei siis rajoitu pelkästään kirjallisiin kulttuureihin. 

Englannissa Vilhelm Valloittajan määräyksestä koottu Domesday book -maakirja vuodelta 1086 on tunnettu esimerkki vanhasta hallinnolliseen käyttöön tarkoitetusta luettelosta.

Roomalaiskatolinen kirkko julkaisi kiellettyjen kirjojen luettelonsa Index Librorum Prohibitorumin ensimmäisen laitoksen vuonna 1557.

Puhelinluettelo sisältää tietoja puhelinnumeroista ja niiden haltijoista, tavallisesti haltijoiden nimen mukaisessa järjestyksessä.

Laajoja kirjaluetteloita kutsutaan bibliografioiksi. Tunnettu suomalainen kirjaluettelo on Fredrik Wilhelm Pippingin yhdessä Matti Pohdon kanssa kokoama Luettelo suomeksi präntätyistä kirjoista (1856-1857).
 Nykyisin vastaavaa tehtävää täyttää Suomen kansallisbibliografia Fennica-tietokanta.

Ensimmäisen laatijansa Ludwig von Köchelin mukaan nimetty Köchelin luettelo sisältää tietoja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista.

Luettelo voidaan laatia myös kortiston tai tietokannan muotoon, jos sen sisältöä on tarpeen laajentaa tai muuttaa eli päivittää usein.

Kirjastoissa ja muissa tietohuolto-organisaatioissa tapahtuvaa aineistoluetteloiden ja muiden bibliografisten tietokantojen kartuttamista järjestettävien kohteiden metatiedoilla nimitetään luetteloinniksi.

Luetteloiden tekeminen, kerääminen ja tutkiminen voivat olla harrastuskin.  

Ohjelmoinnissa luettelo eli linkitetty lista on eräs tietorakenne. Merkintäkielissä on omat rakenteensa luetteloiden esittämiseksi ja muotoilemiseksi.

Katso myös 
 Wikipedia:Luettelo luetteloista
 Taulukko

Lähteet

Viitteet

Informaatio
HMS Albacore (1906)

HMS Albacore oli Britannian kuninkaallisen laivaston Albacore-luokan torpedovenehävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyn telakalta Jarrowista, missä köli laskettiin syyskuussa 1905. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1906 ja valmistui 1907.

Palvelus 
Alus myytiin romutettavaksi 1918.

Lähteet

Viitteet 

Albacore-luokan hävittäjät
Palmersin valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäisen maailmansodan hävittäjät
Virtuosi Racing

Virtuosi Racing (aiemmin tunnettu nimellä Virtuosi UK) on brittiläinen pikkuformulatalli, joka kilpailee Auto GP-sarjassa. Tallin perustivat vuonna 2012 Declan Lohan, Andy Roche ja Paul Devlin. Talli ei pohjaudu aiempaan Formulatalliin vaan on täysin uusi yritys. Talli debytoi vuonna 2012 Auto GP-sarjassa. Talli saavutti heti voiton kun Pål Varhaug ajoi voittoon Monzan sprinttikilpailussa. Talli saavutti debyyttivuonnaan kolme voittoa. Vuoden 2013 puolivälistä lähtien talli teki yhteistyötä Comtec Racingin kanssa. Vuodesta 2015 talli on yhteistyössä Russian Time GP2-tallin kanssa.

Formula 2 -tulokset

Aiheesta muualla
http://www.virtuosiracing.com/the-team
http://www.autogp.org/en/news.php?id=0566

Brittiläiset autourheilutallit
Hans van Sanden

Hans van Sanden (k. 1590, Helsinki) oli 1500-luvun lopulla Helsingissä elänyt kauppias ja porvari, joka muistetaan Helsingin Vanhassakaupungissa säilyneestä hautakivestään sekä Ursula Pohjolan-Pirhosen kirjoittamien historiallisten romaanien pääosin fiktiivisenä päähenkilönä. Hän lienee tunnetuin Helsingin 1500-luvun asukkaista, vaikka hänestä onkin säilynyt vain fragmentaarista tietoa.

Hans van Sandenia on nimensä perusteella oletettu syntyjään hollantilaiseksi, tosin hän saattoi olla saksalainenkin, sillä Lyypekissä asui samannimisiä kauppiaita 1500-luvulla. Hän tuli Helsinkiin kauppakestinä Tukholmasta pian kaupungin perustamisen (1550) jälkeen ja kohosi pian kaupungin varakkaimpien porvarien joukkoon. Pian hänen kauppavaihtonsa muodosti ilmeisesti puolet koko Helsingin tuonnista. Vuonna 1571 van Sanden omisti maatilan Helsingin pitäjästä, 19 kultasormusta, 144 luotia hopeaa ja runsaasti muita arvoesineitä. Samana vuonna hän sai maksamattoman lainan panttina myös rälssimaata – Hyvikkälän kartanon Janakkalassa – jonka tosin myöhemmin myi eteenpäin. Hän nai aatelissätyisen Anna Henrikintytär Jägerhornin, minkä seurauksena Jägerhorneille kuulunut Båtsvikin kartano Helsingin pitäjässä siirtyi 1636 van Sandenin jälkeläisille. Heidän ainoa lapsensa oli tytär, joka meni naimisiin ratsumestari Hans Gyllenloodin kanssa. Hollantilainen syntyperä ja aateliston rinnalle nouseminen saattoivat olla syitä siihen, ettei van Sanden merkittävästä asemastaan huolimatta toiminut koskaan Helsingin pormestarina tai raatimiehenä.

Van Sandenin hautakivi löydettiin vuonna 1866 Helsingin ensimmäisen kirkon, Vanhankaupungin kirkon raunioista Vanhankaupungin Kirkkorinteestä. Kuvanveistäjä Robert Stigell teki siitä 1890 mustaa graniittia olevan kopion, joka sijoitettiin nähtäville kirkon perustusten sisäpuolelle. Van Sanden käytti hautakivessä vaimonsa aatelisvaakunaa. Ursula Pohjolan-Pirhosen romaaneissa kuvatut van Sandenin seikkailut ovat romantisoituja ja perustuvat monilta osin kirjailijan mielikuvitukseen.

Lähteet

Suomalaiset kauppiaat
Helsingin historia
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1590 kuolleet
Hyter

Hyter ry (Hyvinvointi- ja terveysteknologian yhdistys) on voittoa tavoittelematon suomalainen yhdistys, jonka tavoitteena on jakaa alan opiskelijoille tietoa työmahdollisuuksista ja jatko-opiskelumahdollisuuksista, informoida alalla toimivia yrityksiä ja yhdistyksiä sen hetkisen koulutuksen tarjoamista mahdollisuuksista ja luoda yhteyksiä alan toimijoiden, työntekijöiden, yritysten ja opiskelijoiden välille.

Aiheesta muualla
http://www.hyter.fi/ 

Suomalaiset järjestöt
Émile Spannoghe

Émile Hilaire Spannoghe oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen.

Lähteet 

Belgialaiset jalkapalloilijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Mitsubishi Ki-46

Mitsubishi Ki-46 oli toisen maailmansodan kaksimoottorinen lentokone, jota valmistettiin Japanissa. Se ei saanut japanilaista kutsumanimeä, kuten muut aikakauden lentokoneista. Liittoutuneet tunsivat konetyypin nimellä Dinah.

Mitsubishi Ki-46:sta tunnettiin neljä eri versiota (I-IV) ja sitä käytettiin pääasiassa lentotiedusteluun yläkorkeuksissa. Dinahin lakikorkeus oli yli 10 500 metriä. Konetyyppi käytti Mitsubishin kaksirivisiä 14-sylinterisiä tähtimoottoreita. Tyynenmeren sodan alkuvaiheissa liittoutuneiden sotilaskoneiden oli vaikeata tavoittaa, 605 km/h huippunopeuteen yltänyttä Dinahia, mutta myöhemmin tämänkin konetyypin tappioluvut kasvoivat. Tiedustelukoneen aseistuksena oli vain yksi taakse vapaasti ampuva kevyt 7,9 mm konekivääri.

Myöhemmät kehitysversiot osallistuivat sotaan myös raskaina torjuntahävittäjinä. Konetyyppiin III lisättiin eteenpäin ampuvan 20 millimetrin kahden tykin ohella Schräge Musik -järjestelmä. Viimeisimmät versiot kykenivät saavuttamaan 630 km/h huippunopeuden. Viimeisin torjuntakäyttöön otettu versio III Kai kärsi kuitenkin heikentyneestä nousukyvystä eikä saavuttanut varteenotettavaa taistelumenestystä. Versioon IV piti saada vieläkin voimakkaammat moottorit, mutta se jäi kuitenkin kehitysasteelle sodan päättyessä.

Tekniset tiedot

Lähteet
Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos Amber Books, 1999 (s.245-247) ISBN 978-951-23-5025-4
Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England) s. 210  ISBN 0-7858-1363-2

Viitteet

Aiheesta muualla 
https://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=627
http://www.historyofwar.org/articles/weapons_mitsubishi_ki-46.html
http://www.airvectors.net/avki46.html
http://forum.worldofwarplanes.com/index.php?/topic/1628-mitsubishi-ki-46-dinah/
https://shortfinals.wordpress.com/2013/11/01/mitsubishi-ki-46-iii-dinah-pride-of-the-imperial-japanese-army-air-force-wanted-by-the-luftwaffe/

Japanilaiset tiedustelukoneet
Ki46
Haamu (täsmennyssivu)

Haamu voi viitata ainakin seuraaviin: 

 haamu eli kummitus, yliluonnollinen ilmiö
 Haamu, suomalainen rap-artisti
 Hiipivä Haamu, suomalainen partiokilpailu.
Nina Savina

Nina Vasiljevna Savina (; 29. syyskuuta 1915 Petrograd – 1965) oli Neuvostoliittoa edustanut ratameloja. Hän kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ja saavutti pronssia 500 metrin kajakkiyksikössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Neuvostoliittolaiset melojat
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Neuvostoliiton arktiset puolustajat suuressa isänmaallisessa sodassa

Neuvostoliiton arktiset puolustajat suuressa isänmaallisessa sodassa () tai yksinkertaisesti Aljoša () on sotamuistomerkki Murmanskin kaupungissa Murmanskin alueella Venäjällä. Muistomerkki on rakennettu neuvostosotilaille, -merimiehille ja -lentäjille, jotka taistelivat toisessa maailmansodassa.

Veistos on 35,5 metriä korkea, joka tekee siitä Venäjän toiseksi suurimman patsaan. Venäjän suurin patsas on Äiti synnyinmaa Volgogradissa. Veistoksen edessä on ikuinen liekki. Veistoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1969, ja se valmistui vuonna 1974.

Tietoa patsaasta 

 Veistoksen suunnitteli neuvostoliittolainen arkkitehti I. A. Pokrovsky ja veisti I. D. Brodsky.
 Veistos painaa noin 5 000 tonnia.
 Veistos on valmistettu betonista.
 Veistos esittää neuvostosotilasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Murmanskin alue
Venäjän patsaat ja veistokset
Peter Kemp

Peter Kemp (1878–?) oli brittiläinen vesipalloilija ja uimari. Hän kuului vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa kultaa vesipallossa voittaneeseen joukkueeseen ja sai lisäksi pronssia 200 metrin esteuinnissa ajalla 2.47,4.

Lähteet 

Brittiläiset vesipalloilijat
Brittiläiset uimarit
Brittiläiset olympiavoittajat
Vuonna 1878 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Antti Heikki Pesonen

Antti Heikki Pesonen (s. 1. maaliskuuta 1982 Vantaa) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Pesonen on kotoisin Vantaalta. Hän valmistui elokuvaohjaajaksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta loppuvuonna 2012.

Pesosen lyhytelokuva Korsoteoria (2012) palkittiin parhaana muun muassa Filmschoolfest München -festivaalilla, Sehsüchte-lyhytelokuvafestivaaleilla ja yleisöpalkinnola Premier Plans -festivaalilla Ranskassa. Parhaasta käsikirjoituksesta hän sai palkinnon Ranskassa Poitiers 35es Rencontres Henri Langlois -elokuvafestivaaleilla. Vuonna 2012 Pesonen voitti elokuvallaan myös Risto Jarva -palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla. Samana vuonna hän voitti ensimmäisenä suomalaisena pääpalkinnon Nordic Talents -elokuvaideoiden esittelytapahtumassa.

Pesosen ensimmäinen pitkä elokuva Päin seinää sai ensi-iltansa 26. joulukuuta 2014. Pesonen palkittiin elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Jussilla 2015. 

Pesonen käsikirjoittaa Teppo Airaksisen ohjaaman Antti Heikkisen Juice-elämäkertaan pohjaavan elokuvan.

Filmografia

Elokuvat ja sarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Sokol Krasnojarsk

Sokol Krasnojarsk () on venäläinen jääkiekkojoukkue Krasnojarskista, Krasnojarskin aluepiiristä. Seura pelaa tällä hetkellä maansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja hokkeinaja ligasa, sen itäisessä divisioonassa.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Pavel Desjatkov 
 Apuvalmentaja: Maksim Galanov 
 Apuvalmentaja: Aleksandr Nesterov 
 Maalivahtivalmentaja: Andrei Zujev 
 Toimitusjohtaja: Denis Hudjakov 
 Urheilutoimenjohtaja: Denis Lugovik 

Lähde: EliteProspects

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut 

Venäläiset VHL-seurat
Vuonna 1977 perustetut urheiluseurat
Krasnojarskin urheilu
Miesten Ykköspesis-kausi 2011



Sarjajärjestelmä
Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana, jolloin joukkueille kertyi yhteensä 22 runkosarjaottelua.
 
Runkosarjan päätyttyä kuusi parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin: kaksi parasta suoraan välieriin ja loput neljä joukkuetta puolivälieriin, jotka pelattiin otteluparein 3–6 ja 4–5. Puolivälierät ja välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, loppuottelut paras viidestä. Kotietu oli aina runkosarjassa paremmin sijoittuneella. Loppuotteluiden voittaja nousi suoraan Superpesikseen kaudelle 2012.

Runkosarja

Pudotuspelit

Puolivälierät (paras kolmesta)

Välierät (paras kolmesta)

Loppuottelu (paras viidestä)

Pesäpallon Ykkössarjakaudet
Vuoden 2011 pesäpallo
Afonso

Afonso voi tarkoittaa seuraavia:

 Afonso, portugalilainen miehen etunimi, Alfons-nimen vastine
 Afonso de Albuquerque (1453–1515), portugalilainen laivaston kenraali
 Afonso Alves (s. 1981), brasilialainen jalkapalloilija
 Afonso Celso (1836–1912), brasilialainen poliitikko, Brasilian pääministeri 1889
 Afonso Celso nuorempi (1860–1938), brasilialainen opettaja, runoilija ja poliitikko
 Afonso Dhlakama (1953–2018), mosambikilainen poliitikko
 Afonso Évora (1918–2008), brasilialainen koripalloilija
 Afonso Fioreze (1942–2021), brasilialainen katolinen piispa
 Afonso Pena (1847–1909), Brasilian presidentti 1906–1909 
 Afonso, Portugalin kuninkaita, katso Alfons
 Afonso I (1456–1542), Kongon kuningas
 Afonso, sukunimenä:
 Antônio Afonso de Miranda (1920–2021), brasilialainen katolinen piispa
 Bernardo Álvarez Afonso (s. 1949), espanjalainen katolinen piispa
 Nadir Afonso (1920–2013), portugalilainen taidemaalari ja arkkitehti
 Zeca Afonso (1929–1987), portugalilainen säveltäjä ja laulaja
Helsingin kulttuurikeskus

Helsingin kulttuurikeskus on Helsingin kaupungin virasto, jonka tehtävänä on edistää taidetta, kulttuuria ja luovuutta. Kulttuurikeskus kehittää kulttuurisesti rikasta ja monimuotoista Helsingin seutua.

Kulttuurikeskus jakaa vuosittain avustuksina lähes 17 miljoonaa euroa, josta kaksi kolmasosaa ohjataan yhteisöjen tukemiseen, viidennes teatterilain piiriin kuuluville ammattiteattereille ja 10-15 prosenttia harkinnanvaraisiin avustuksiin. Virastopäällikkönä toimii kulttuurijohtaja Stuba Nikula.

Tehtävät 
Helsingin kulttuurikeskuksen tukee, tarjoaa ja edistää kulttuuria. Kulttuurikeskus
 myöntää avustuksia taidelaitoksille, taideoppilaitoksille, taideyhteisöille, yhteisöille ja taiteilijoille sekä tarjoaa esiintymis- ja työtiloja taiteilijoille;
 tuottaa tapahtumia itse ja yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa;
 toimii kulttuuripolitiikassa paikallisella, kansallisella ja kansainvälisellä tasolla aloitteellisesti ja tavoitteellisesti.

Toimipaikat 
Helsingin kulttuurikeskus tarjoaa vuosittain noin 1500 kulttuuritapahtumaa ja 100 näyttelyä seuraavissa toimipaikoissa:
 Annantalo
 Caisa
 Kanneltalo
 Malmitalo
 Stoa
 Savoy-teatteri
 Vuotalo

Verkkolehti Skenet
Helsingin kulttuurikeskus julkaisee verkkolehteä Skenet.fi. Skenet on jo perinteikäs netissä toimiva julkaisu, joka perustettiin vuonna 1997.

Alusta alkaen Skenet on tukenut taiteen tekijöitä ja yksittäisiä taiteilijoita kulttuuritapahtumien tiedotusvälineenä. Skenet julkaisee viikoittain kymmenkunta ajankohtaista arviota elokuvista, teatteriensi-illoista ja näyttelyistä. Lisäksi se esittelee ennakkoon lyhytkestoisia musiikki- ja tanssi tai kuvataidetapahtumia. Oman lisänsä tarjontaan tuovat lasten kulttuuritapahtumien esittelyt.

Skenet esittelee erilaajuisia tapahtumia, mutta pääpaino on pienissä produktioissa. Tällä tavoin halutaan nostaa esiin pääkaupunkiseudun monipuolista ja runsasta kulttuuritarjontaa sekä laajentaa kulttuurikritiikin kirjoa Helsingissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Helsingin kulttuurikeskuksen kotisivut
Kuusamaviuhkanen

Kuusamaviuhkanen (Pterotopteryx dodecadactyla) on pieni, viuhkaperhosiin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).

Koko ja ulkonäkö 
Heimon muiden lajien tapaan siivet ovat jakautuneet sulkamaisiksi liuskoiksi, joita kuusamaviuhkasella on kaksitoista. Etusiivet ovat kellanruskeat, ja niissä on kaksi harmaata poikkijuovaa, joilla on ohuet valkoiset reunat. Etummaisen siipiliuskan etureunassa, harmaiden vöiden välissä, on pieni musta täplä ja kolmannessa liuskassa harmaat vyöt yhtyvät. Etusiipien poikkivyökuvio jatkuu selvästi erottuvana myös takasiivissä. Siipiväli on 11–14 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Kuusamaviuhkasta tavataan paitsi suurimmassa osassa Etelä- ja Keski-Eurooppaa, myös trooppisessa Afrikassa. Suomessa laji on eteläinen ja harvinainen. Sen levinneisyys rajoittuu Varsinais-Suomen ja läntisen Uudenmaan rannikolle, saaristoon sekä Ahvenanmaalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuussa.

Elinympäristö ja elintavat 
Kuusamaviuhkanen on erilaisten tammimetsien ja metsänreunojen laji, jonka elintavat tunnetaan huonosti. Toukka elää ravintokasvin oksien sisällä. Oksassa on nähtävissä toukan sisäänmenoaukko ja paksuuntuma toukan kohdalla. Koteloituminen tapahtuu kotelokopan sisälle maahan.

Ravintokasvi 
Toukka elää lehtokuusamalla (Lonicera xylosteum) sekä tuoksuköynöskuusamalla (Lonicera caprifolium).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Norske rødliste: leddvedfingermøll 

Viuhkaperhosmaiset
De Havilland D.H.110 Sea Vixen

de Havilland D.H.110 Sea Vixen (suomeksi vapaasti käännettynä merikettu) oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa valmistettu, kaksipaikkainen kahdella suihkumoottorilla varustettu jokasään tukialushävittäjä. Se oli käytössä vuosien 1959–1972 välillä.

Sea Vixenille Farnborough'n ilmailunäyttelyssä vuonna 1952 tapahtunut onnettomuus viivytti koneen kehitystyötä. Ensilento oli 26. syyskuuta 1951.

Konetyyppi hävisi kilpailun Gloster Javelinille Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien käyttöä varten, mutta Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat (käytännössä Ison-Britannian laivaston ilmavoimat) omasi kokemusta de Havillandin aiempien konetyyppien sotilaallisesta käytöstä, kuten Sea Venom -tyypistä. Niinpä se valittiin tukialusten taistelukonetyypiksi.

De Havilland Sea Vixen kehiteltiin aikakautena, jolloin sotilasilmailu oli kokonaisuudessaan hyvin ripeästi kehittyvä ala. Erilaisia ilmailuun liittyviä ennätyksiä rikottiin joskus hyvinkin kiivaaseen tahtiin. Myös eri lentokonevalmistajien välinen kilpailu oli kovaa. Tämä kehitys vaikutti myös siipien konstruointiin. DH.110 Sea Vixen sai nuolimuotoiset siivet ja sen kaksipuominen runkorakenne pysyi edeltäjilleen (muiden muassa de Havilland Vampire) uskollisena. Siivet olivat taitettavaa tyyppiä, ja niiden alle voitiin liittää lisäpolttoainesäiliöt. Sea Vixen sai myös niin kutsutun ”kyynelmäisen ohjaamokuomun” sekä terävän keulakartion, jonka sisällä tutkalaitteet olivat. Päätyypit olivat FAW.Mk1 sekä FAW.Mk2.

Sea Vixenin aseistus käsitti 28 × 2" (51 mm) ohjaamattomia raketteja. Ilmataisteluohjukset olivat tyyppejä Red Top sekä Firestreak. Muu siipiripustuksiin asennettava aseistus saattoi käsittää 2 × 227 kg (500 lb) pommeja. Ripustuspisteitä Sea Vixenissä oli kuusi kappaletta.

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
http://www.thunder-and-lightnings.co.uk/seavixen/index.php 
http://www.netti.fi/~halle/planes/eng/vixen.htm 

De Havillandin ilma-alukset
Brittiläiset hävittäjälentokoneet
1950-luvun hävittäjälentokoneet
Oulu Nice Soccer

Oulu Nice Soccer (ONS; virallisesti Oulun Naisfutis ry on oululainen vuonna 2006 perustettu naisten jalkapallotoimintaan erikoistunut urheiluseura.

ONS:n edustuskoukkue osallistui ensimmäistä kertaa sarjatoimintaan vuonna 2007 Naisten Ykkösessä saatuaan sarjasta luopuneen Oulun Luistinseuran paikan. Kauden 2011 päätteeksi seura nousi Naisten Liigaan. Kauden 2019 päätteeksi ONS putosi suoraan Naisten Ykköseen.

Sarjasijoitukset 2007–2018

Joukkue kaudella 2022 
Päivitetty 28.5.2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Suomalaiset naisten jalkapalloseurat
Oululaiset urheiluseurat
Vuonna 2006 perustetut urheiluseurat
Mirditëkapina

Mirditëkapina oli albanialaiseen uskonnoltaan katolilaiseen mirdite-heimoon kuuluneen Gjon Marka Gjonin johtama kapina Albaniassa vuonna 1921. Jugoslavian kuningaskunta tuki kapinaa rahallisesti. Kapina kukistettiin kuitenkin Albanian hallituksen taholta nopeasti.

Tausta

Kapina lähti liikkeelle Mirditën alueen heimojen sisäisistä kiistoista ja Albanian hallituksen löysästä otteesta vallassa maan pohjoisosissa. Mirditën heimopäällikkö Prenk Bib Doda kuoli vuonna 1920 verikostoon liittyneessä väijytyksessä. Hänellä ei ollut omaa poikaa ja siten perillistä. Gjon Marka Gjonia pidettiin hänen todennäköisenä perijänään, mutta Doda ei antanutkaan tälle mitään kuoltuaan vaan oli määrännyt omaisuutensa jaettavan kaikille seudun asukkaille. Albanian hallitus, joka pyrki saamaan paremman otteen Pohjois-Albaniasta oli tietämätön näistä seikoista. Hallitus yritti taata alueen uskollisuuden tarjoamalla virkaa hallinnossa Marka Gjonille. Hän halusi kuitenkin enemmän kuolleen Dodan asemaa alueen päällikkönä ja tämän toteuttaakseen hän lähti vuonna 1921 Prizreniin Jugoslaviaan hakemaan tukea sieltä.

Kapina

Saatuaan rahaa Jugoslavialta Gjoni palasi Mirditëen ja alkoi kerätä kannatusta. Se ei ollut kovin vaikeaa, sillä Albaniassa oli juuri aloitettu toimet koko maan verottamisesta, kun Mirditëssä ei oltu koskaan maksettu veroja. Jugoslavia jatkoi lisäksi Gjonin tukemista lähettäen tälle aseita ja julistaen Mirditën tasavallan itsenäiseksi. Gjoni syytti Albanian hallitusta muslimeiksi ja käytti alueen katolilaisuutta näin hyväkseen. Kerättyään kokoon noin kaksituhatta miestä, joista harva oli lopulta itse Mirditën alueelta, Gjoni aloitti hyökkäykset hallituksen joukkoja vastaan. Hän sai haltuunsa Oroshin alueen suostuteltuaan sen Bajarakin puolelleen. hallituksen joukkojen vastaisku kukisti kuitenkin kapinan muutamassa päivässä ja heidän onnistui vallata myös Orosh. Gjoni pakotettiin pakenemaan rajan yli Jugoslaviaan, jossa hän kuoli vuonna 1925. Mirditën tasavalta jatkoi vielä kapinan jälkeenkin olemassaoloaan, mutta se toimi vain Jugoslavian puolella.

Lähteet

Viitteet

1921
Albanian historia
Maud (laiva)

Maud on purjelaiva, joka rakennettiin tutkimusmatkailija Roald Amundsenille hänen toista arktisille seuduille suuntautunutta matkaansa varten. Se suunniteltiin erityisesti Koillisväylän läpi kulkemiseen Oslonvuonossa Askerissa olleella telakalla. Laiva on nimetty Norjan kuningattaren Maudin mukaan.

Alus on ollut viime vuodet osittain uponneena hylkynä Cambridge Bayn kylässä Kanadassa. Hudson’s Bay Company osti aluksen vuonna 1925, ja se nimettiin Baymaudiksi. Se toimi kelluvana varastona, ja seudun ensimmäinen radioasema toimi sieltä käsin. Se upposi laiturissa ollessaan vuonna 1930. Askerin kunnanvaltuusto osti vuonna 1990 hylyn yhdellä dollarilla, mutta vientilupa Kanadasta ehti vanhentua. Lupa kuitenkin tuli, kun norjalainen yritys Tandberg lähti rahoittamaan aluksen palauttamista Norjaan, vaikka Cambridge Bayn asukkaat vastustivat. Laiva siirrettiin Norjaan kesällä 2012, ja se sijoitettiin museoon.

Lähteet

Aiheesta muualla

Maud Returns Home - Maudin kotiinpaluusivusto

Tutkimusmatkat
Hylyt
Museolaivat
Tutkimusalukset‎
Alone (Modern Talkingin albumi)

Alone on Modern Talkingin kahdeksas studioalbumi ja toinen vuoden 1998 comebackin jälkeen. Se julkaistiin vuonna 1999 ja se myi yksistään Saksassa yli puoli miljoonaa kopiota. Albumin kappaleista "You Are Not Alone" sekä "Sexy Sexy Lover" nousivat TOP20-hiteiksi monissa Euroopan maissa.

Kappaleet 

Vuoden 1999 albumit
Modern Talkingin albumit
Cold Response

Cold Response on useiden Naton rauhankumppanuusharjoitusten yhteisnimitys, joita on järjestetty pohjois-Norjassa. Harjoituksista ensimmäinen oli Norjan suurin vuonna 2006 järjestetty sotaharjoitus. Siihen osallistui noin 10000 sotilasta yhdestätoista maasta. Se oli Norjan kansallinen harjoitus, johon kutsuttiin kaikki Nato-maat. Toinen harjoitus pidettiin maaliskuussa 2007 ja kolmas maaliskuussa 2009. Neljäs harjoitus pidettiin 17. helmikuuta - 4. maaliskuuta 2010 ja siihen osallistui noin 8500 sotilasta neljästätoista maasta. Viides harjoitus järjestettiin 12.-23. maaliskuuta 2012 ja siihen osallistui yli 16000 sotilasta 15 maasta.

Cold Response 2012 
Vuoden 2012 harjoitusten aikana norjalainen Hercules-kuljetuskone törmäsi Kebnekaise-vuoren rinteeseen Ruotsissa. Koneessa olleet viisi sotilasta saivat surmansa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Försvarsmaktens information om övningen 2010

Nato
Norjan puolustusvoimat