joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Om mani padme hum

Om mani padme hum (Devanagari ॐ मणि पद्मे हूँ; IAST ) on luultavasti buddhalaisuuden ja hindulaisuuden tunnetuin mantra. Kuusitavuinen myötätunnon Bodhisattvan, Avalokiteshvaran mantra yhdistetään erityisesti tämän nelikätiseen Shadakshari-muotoon. Dalai Lamaa pidetään Avalokiteshavaran inkarnaationa, joten hänen seuraajansa pitävät mantraa erityisen suuressa arvossa.

Vuonna 2006 Tuvan tasavallassa Dogee-vuoren, lähellä Kyzyliä, rinteeseen kirjoitettiin om mani padme hum valkoiseksi maalatuilla kivillä. Kyseessä on maailman suurin kirjoitettu buddhalainen mantra (120 × 20 metriä)..

Ensimmäinen kirjallinen tieto mantrasta on jo 1250-luvulta, jolloin flaamilainen tutkimusmatkailija ja munkki Vilhelm Rubruk mainitsee sen muodossa on man baccam. Hänen käsityksensä mukaan lauseen merkitys tosin oli "Sinä tiedät, Jumala."

Tarkoitus ja kirjoitusasu

Mantran tarkoitus vaihtelee käyttäjittäin. Mantran eräs tulkinta on se, että sillä ei ole reaalista merkitystä, vaan se on äänteiden muodostama sarja, jonka vaikutus sijaitsee sen tarkoituksen ulkopuolella. Usein mantra käännetään englanniksi "Hail, the jewel in the lotus," (suomeksi "Terve, jalokivi lootuksessa"). Joskus mantran suomenkieliseksi käännökseksi on mainittu "Oom, jalokivi lootuksen kukassa, huum".

Mantra esiintyy monissa aasialaisissa kielissä niiden oman kirjoitusasun mukaisesti:

 kiinaksi: 唵嘛呢叭咪吽 (pinyin: ǎn má ní bā mī hōng)
 japaniksi: オーム・マニ・パドメー・フーム (Ōmu Mani Padomē Fūmu)
 mongoliaksi: Ум мани бадмэ хум (um mani badme khum)
 thaiksi: โอมฺ มณิ ปทฺเม หูมฺ (Xomˌ mṇi pthˌ me h̄ūmˌ)
 vietnamiksi: Án ma ni bát mê hồng
 tiibetiksi: ཨོཾ་མ་ཎི་པ་དྨེ་ཧཱུྃ (Om Mani Bêmê Hum)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tiibetiläinen pakolainen toistaa mantraa: WAV-muodossa

 Buddhalaisuus
 Hindulaisuus
RDS-1

RDS-1 (, Reaktivnyi Dvigatel S/Spetsialnyi/Stalina), tunnettu myös nimellä Izdelije 501 (suom. tuote/laite 501) sekä tuo pommi myös nimellä: Ensimmäinen Salama (ven.: Пе́рвая мо́лния, tr. Pérvaya mólniya, ääniasu: [ˈpʲervəjə ˈmolnʲɪjə])  oli Neuvostoliiton ensimmäinen ydinase. Yhdysvallat antoi pommille koodinimen Joe-1. Ydinase räjäytettiin Semipalatinskin ydinkoealueella (nyk. Semei, Kazakstan) 29. elokuuta vuonna 1949. 

Räjähdyksen teho oli 22 kilotonnia (kT). RDS-1 muistutti hyvin paljon, jopa itse pommin ulkonäköä myöten, Yhdysvaltojen Fat Man -ydinpommia. Pommin pyrstö oli aerodynaamisempi kuin Fat Man -pommissa. Lisäksi sen kärjessä sijainneet lähisytyttimet muistuttivat suuria "kalansilmiä". Nämä olivat merkittävimmät poikkeukset Fat Maniin. Pommityypin merkittävimmät kehittelijät olivat Igor Kurtshatov sekä Pjotr Kapitsa.

Nimen "RDS" alkuperänä on koodinimi "reaktiomoottori S)" (ven. Реактивный двигатель С). Myös Neuvostoliiton myöhemmät ydinpommit nimettiin kirjainyhdistelmällä RDS, mutta käyttäen eri mallinumeroita.

Pommi perustui yksivaiheiseen ydinpommisuunnitteluun (engl. single-stage nuclear bomb), jota hyödynsi useampikin ns. alkusarjan ydinase. Neuvostoliitto kehitti myöhemmin itsenäisesti, samoihin aikoihin Yhdysvaltojen kanssa, oman ratkaisunsa kaksivaiheiseen vetypommiin (nk. Tellerin-Ulamin muotoilu; Alarm Clock - herätyskello). Kolmivaiheisesta, kiihdytetystä fissiopommista (fissio-osittainen fuusio-fissio) käytettiin Neuvostoliitossa nimeä "voitaikinapasteija" (ven. слойка, slojka), kun taas Yhdysvalloissa pommin mallinnus tunnettiin nimellä "kerroskakku" (engl. layer cake). 

Pommia seurasivat voimakkammaat RDS-2 sekä RDS-3 "Marija" - jossa oli ns. "Levitated Pit"- rakenne. Siinä sisin ydin oli Pu-239 -materiaalia sekä ulompi kerros U-235:ttä: suhteessa 25%/75% (1/3). Joe-3 räjäytettiin vuonna 1951 ilmapudotuksena pommikoneesta.

Lähteet 
http://nuclearweaponarchive.org/Russia/Sovwpnprog.html

Viitteet

Aiheesta muualla
Flash-video Joe-1:n räjäytyksestä

Ydinkokeet
Ydinpommit
Sisko Hanhijoki

Reeta Sisko Hanhijoki (o.s. Markkanen, s. 25. huhtikuuta 1962 Rautalampi) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Vesannon Urheilijoita. Hanhijoen valmentajina toimivat Risto Kuusimäki, Topi Simonen sekä Petteri Jouste.

Ulkoratojen arvokisoissa Hanhijoki juoksi useasti välieriin, mutta loppukilpailupaikka jäi henkilökohtaisella matkalla aina saavuttamatta. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli mukana seitsemänneksi juosseessa Suomen viestijoukkueessa. Sisäratojen arvokisoissa Hanhijoki juoksi useasti loppukilpailuun parhaan sijoituksen ollessa kolmas sija 60 metrillä Haagin EM-kisoista 1989.

Hanhijoella on Kalevan kisoista 14 mestaruutta 100 ja 200 metriltä. Vuosien 1984 ja 1993 välillä hän ei SM-kisoissa 100 tai 200 metrin juoksuissa sijoittunut kertaakaan kahden parhaan ulkopuolelle. SM-hallikisoista Hanhijoella on myös 14 mestaruutta 60 ja 200 metriltä. Hän on Johanna Halkoahon jälkeen eniten hallimestaruuksia voittanut yleisurheilija.

Henkilökohtaiset ennätykset 
60 m (sisärata): 7,20  Karlsruhe, Saksa (kv-kilpailu) 11. helmikuuta 1990
100 m (ulkorata): 11,24 Tokio, Japani (MM-kisat) 26. elokuuta 1991
200 m (ulkorata): 22,81 Lappeenranta (Eliittikisat) 9. heinäkuuta 1991
200 m (sisärata): 23,32 Liévin, Ranska (halli-EM-kisat) 13. helmikuuta 1993
400 m (ulkorata): 55,4 (käsiaika) Kiuruvesi 7. heinäkuuta 1988

Saavutukset aikuisten sarjoissa 
 sisäratojen EM-pronssia 60 m:n juoksussa 1989
 sisäratojen SM-kultaa 60 m:n juoksussa (8 kpl) 1985, 1987–1993
 SM-kultaa 100 m:n juoksussa 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992
 SM-kultaa 200 m:n juoksussa 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992
 sisäratojen SM-kultaa 200 m:n juoksussa (6 kpl) 1985, 1987–1991
 SM-hopeaa 100 m:n juoksussa 1984, 1987, 1993
 SM-hopeaa 200 m:n juoksussa 1984, 1987, 1993
 SM-pronssia 100 m:n juoksussa 1982
 sisäratojen SM-hopeaa 200 m:n juoksussa 1986, 1992

Arvokisaedustukset aikuisten sarjoissa 
 EM-Stuttgart 1986 100 m 8. alkuerässä
 EM-Split 1990 100 m 5. välierässä ja  200 m 6. välierässä
 MM-Tokio 1991 100 m 2. neljännesfinaalissa ja 200 m 7. välierässä
 Barcelonan olympiakisat 1992 100 m 7. välierässä ja 200 m 8. välierässä
 Sisäratojen EM-kisat 1987 Liévin 60 m 4. alkuerässä ja 200 m 6. finaalissa
 Sisäratojen EM-kisat 1988 Budapest 60 m 4. alkuerässä ja 200 m 3. alkuerässä
 Sisäratojen EM-kisat 1989 Haag 60 m 3. finaalissa ja 200 m 6. finaalissa
 Sisäratojen MM-kisat 1989 Budapest 60 m 4. välierässä ja 200 m 4. välierässä
 Sisäratojen EM-kisat 1990 Glasgow 60 m 5. finaalissa ja 200 m 5. välierässä
 Sisäratojen MM-kisat 1991 Sevilla 60 m 8. finaalissa ja 200 m 6. finaalissa
 Sisäratojen MM-kisat 1993 Toronto 60 m 7. välierässä ja 200 m 6. välierässä

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Sisko Hanhijoelle kolmoiskulta 1988

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Lumihauvat

Lumihauvat on Walt Disney Picturesin vuonna 2002 julkaisema koko perheen komediaelokuva. Pääosan esittäjänä on Cuba Gooding Jr.. Elokuvan 33 miljoonan dollarin budjetilla mukaan saatiin Star Trekistäkin tuttu Nichelle Nichols sekä R&B-laulaja Sisqó. Myös laulaja-laulunkirjoittaja Michael Bolton esiintyy elokuvassa. Siinä puhutaan englantia mutta myös suomenkielinen ääniraita löytyy.

Elokuvan siperianhuskyt olivat Kortar Kennels -nimisestä kennelistä Ottawasta, Ontariosta.

Juoni 

Miamilainen hammaslääkäri Ted matkustaa Alaskaan hakemaan oikean äitinsä jättämää perintöä, mutta perillä odottaa seitsemän villiä siperianhuskya ja Nana, Tedin äidin bordercollie. Alaskassa, kokonaan poissa elementistään, Tedin on kohdattava haasteita, joita hän ei olisi ikinä edes kuvitellut: lumimyrskyjä, ohutta jäätä, pelottava ja kärttyisä vanha mies nimeltä Salama-Jack (James Coburn), Tedin valjakon aggressiivinen johtokoira Demoni, sekä arktinen haastekilpa, joka on vain kahden viikon päästä.

Näyttelijät

Koirat 

D.J, Koda, Buck ja Floyd esiintyvät myös elokuvassa Eight Below.

Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Brian Levantin ohjaamat elokuvat
Elokuvat koirista
Brooke Burns

Brooke Elizabeth Burns (s. 15. maaliskuuta 1978, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka parhaiten tunnetaan roolistaan televisiosarjassa Baywatch. Burns on esiintynyt myös lukuisissa muissa televisiosarjoissa, kuten Ally McBealissä.

Burns oli naimisissa näyttelijä Julian McMahonin kanssa vuosina 1999–2001 ja heillä on yksi lapsi Madison (s. 2000). Burns kihlautui näyttelijä Bruce Williksen kanssa vuonna 2003, mutta kihlaus päättyi eroon pitkän etäisyyden vuoksi vuonna 2004. Nykyään Burns on seurustellut vuodesta 2007 lähtien Dominic Purcellin kanssa.

Burns mursi niskansa sukellusonnettomuudessa vuonna 2005, mutta on toipunut onnettomuudesta hyvin.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Moesia

Moesia () oli antiikin aikainen alue osin nykyisen Serbian ja osin nykyisen Bulgarian alueella. Moesiassa asui lähinnä traakialaisia ja illyrialaisia, ja se sai nimensä siellä asuneen traakialaisen moesi-heimon mukaan. Pohjoisessa Moesian rajana oli Tonava.

Moesia liitettiin Rooman valtakuntaan keisari Augustuksen aikana, ja siitä tuli Moesian provinssi. Aluksi Moesiaa hallitsi legaatti. Keisari Domitianus jakoi Moesian kahdeksi provinssiksi luoden sen länsiosasta Moesia Superiorin provinssin ja itäosasta Moesia Inferiorin provinssin. Sen jälkeen kun roomalaiset luopuivat Dacian provinssista keisari Aurelianus muodosti Moesian keskiosasta Dacia Aureliana -nimisen provinssin. Keisari Diocletianus puolestaan erotti vuonna 284 Dardanian omaksi provinssikseen. Hän nimesi myös jäljelle jääneen Moesia Superiorin uudelleen Moesia Primaksi ja jakoi Moesia Inferiorin kahtia Moesia Secundaksi ja Scythiaksi eli  Scythia Minoriksi.

Näin merkittävimmät muutokset provinsseissa historian saatossa olivat:

Vuonna 376 keisari Valens salli goottien asettua asumaan Moesiaan, ja heistä käytetään nimitystä mesogootit. 600-luvulla slaavit valtasivat Moesian ja perustivat Bulgarian ja Serbian.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuuloliitto

Kuuloliitto (aikaisempi nimi Kuulonhuoltoliitto) on huonokuuloisten, kuuroutuneiden sekä tinnituksesta kärsivien kansalais- ja kuntoutusjärjestö. Liitto on perustettu vuonna 1930, ja sillä on 86 jäsenyhdistystä. Jäseniä yhdistyksissä on noin 16 000 (tilanne vuoden 2016 lopussa). Toimintansa liitto rahoittaa muun muassa STEAn tuella. Kuuloliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.

Liiton keskustoimisto sijaitsee Valkeassa talossa Helsingissä.

Liiton uudet säännöt hyväksyttiin vuoden 2008 syksyllä liittokokouksessa. Samalla päätettiin nimenmuutoksesta. Kuuloliitto ry otettiin nimenä käyttöön tammikuussa 2009 nimen Kuulonhuoltoliitto ry tilalle.

Liiton puheenjohtaja kaudella 2018–2020 on Jouni Aalto ja varapuheenjohtajana Antero Penttinen.

Talous

Rahoitus 

Jäsenliittoja:
Suomen Akustikusneurinoomayhdistys ry

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuuloliiton kotisivu

Kuuloliitto
Tilintarkastuslaki

Tilintarkastuslaki on laki, joka säätelee tilintarkastusta. Suomessa tilintarkastuslaki on ollut vuodesta 1995. Euroopan unionin alueella tilintarkastuksesta säädetään tilintarkastusdirektiivissä.

Suomessa uusi laki tuli voimaan 1. heinäkuuta 2007. Asunto-osakeyhtiöissä ja yhdistyksissä voi eräissä tapauksissa tarkastuksen tehdä toiminnantarkastaja.

Kirjallisuutta 
 Satopää, Rauno (2003): Suomalainen hyvä tilintarkastustapa pienyritysten tarkastuksissa : odotukset, sääntely, käytäntö, Turun kauppakorkeakoulu, Porin yksikkö. ISBN 951-564-141-1

Aiheesta muualla
 Lisätietoja tilintarkastuslain voimaantuloon liittyvistä kysymyksistä, työ- ja elinkeinoministeriön internet-sivusto
 Finlex 936/1994

Tilintarkastus
Suomen laki
Formula 1 -kausi 1971

Formula 1 -kausi 1971 oli 22. Formula 1 -kausi. Se alkoi 6. maaliskuuta ja päättyi 3. lokakuuta 1971 11:n kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Jackie Stewart, ja valmistajien mestaruuden Tyrrell.

Säännöt lyhyesti
 Pistelaskujärjestelmä: 9, 6, 4, 3, 2, 1
 Vain kuuden ensimmäisen kilpailun viisi parasta sijoitusta ja kauden viidestä viimeisestä neljä parasta sijoitusta laskettiin mukaan kuljettajien loppupisteisiin.
 Valmistajille annettiin pisteitä vain kunkin valmistajan parhaasta sijoituksesta kilpailua kohti.
 Auton vähimmäispaino: 530 kg
 Vapaastihengittävien moottorien tilavuus  3 litraa ja turboahdettujen tilavuus 1,5 litraa.

Kilpailut

Kuljettajien lopullinen järjestys

Valmistajien lopullinen järjestys

Lähteet
Valkiainen

Valkiainen voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:

 Valkiainen, vesialue Kihniöllä
 Valkiainen, järvi Kotajärvellä Kiimingissä
 Valkiainen, järvi Kiimingissä
 Valkiainen, järvi Lestijärvellä
 Valkiainen, järvi Jokikokon kylässä Oulussa
 Valkiainen, järvi Karahkan kylässä Oulussa
 Valkiainen, järvi Taivalkoskella
 Valkiainen, järvi Virroilla.

Katso myös
 Valkeajärvi (täsmennyssivu)
 Valkeinen (täsmennyssivu)
 Valkiaisjärvi (täsmennyssivu)
Ingmanin I hallitus

Ingmanin ensimmäinen hallitus toimi 27. marraskuuta 1918 – 17. huhtikuuta 1919. Se oli Suomen tasavallan 3. hallitus. Samalla se oli ensimmäinen hallitus, josta käytettiin nimitystä valtioneuvosto; aikaisempi nimitys oli ollut senaatti. Lisäksi senaattorit muuttuivat ministereiksi, toimituskunnat ministeriöiksi ja senaatin prokuraattori valtioneuvoston oikeuskansleriksi. Edellinen Paasikiven hallitus oli päättänyt muutoksista viimeisessä istunnossaan.

Hallituksen vaihdos oli tullut välttämättömäksi, jotta Suomi olisi ollut uskottavampi ympärysvaltojen silmissä. Taustalla oli Saksan keisarin Vilhelm II:n luopuminen kruunusta ja Saksan julistaminen tasavallaksi vajaat kolme viikkoa aikaisemmin. Syntyneessä tilanteessa Suomen kuninkaaksi jo valittu Hessenin prinssi Friedrich Karl luopui kuninkuudesta, mikä oli tappio suomalaisille monarkian kannattajille. Pääministeriksi tullut Helsingin yliopiston teologian professori Lauri Ingman katsoi hallituksensa olevan lähinnä toimitusministeristö, joka hoitaisi maan asioita seuraaviin eduskuntavaaleihin saakka. Ulkoministeriksi tuli Suomen viimeisenä ministerivaltiosihteerinä toiminut Carl Enckell.

Lauri Ingman ilmoitti hallituksensa tärkeimmäksi tavoitteeksi mahdollisimman laajan tunnustuksen saamisen Suomen itsenäisyydelle. Lisäksi hallitus halusi valvoa valtakunnan säilymistä koskemattomana ja huolen aiheena oli erityisesti Ahvenanmaan separatistien toiminta. Hallituksen aloittaessa toimintansa pohdittiin myös valtionhoitajan vaihdosta, koska P. E. Svinhufvud halusi vapautua virasta mahdollisimman pian. Kenraali Gustaf Mannerheimin muodollinen valinta tehtävään siirtyi kuitenkin joulukuulle.

Ingmanin I hallitus muodostettiin niillä voimasuhteilla, jotka olivat niin sanotussa tynkäparlamentissa, joka syntyi sisällissodan typistämästä, 1.–2. lokakuuta 1917 järjestettyillä eduskuntavaaleilla valitusta eduskunnasta. Siten laskien hallitus oli enemmistöhallitus. Se istui 142 päivää.
__notoc__

Kokoonpano

Hallituksen puoluejakauma

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hallituksen ohjelmapuhe 28.11.1918 

Suomen hallitukset
Tabu (elokuva)

Tabu () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut japanilainen elokuva, jonka on ohjannut Nagisa Ōshima. Elokuvan juoni sijoittuu vuoteen 1865, myöhäisen Tokugawa-shōgunaatin aikaan ja Japanin feodaalisen yhteiskunnan murrokseen. Tarina pyörii historiallisen miliisijoukon shinsengumin ja sen fiktiivisten uusien jäsenten ympärillä. Tabun keskeisiä aiheita ovat samuraikulttuurin loppuminen ja homoseksuaalisuus osittain suljetussa ympäristössä.

Juoni 

Elokuva alkaa shinsengumin joukkojenvärväystilaisuudesta, jossa Kondō Isami ja Hijikata Toshizō valitsevat uusia jäseniä. Kokeeseen saapuneista yrittäjistä vain kaksi läpäisee tiukan pääsykokeen. Hyozo Tashiro ja Kano Sozaburo aloittavat harjoittelun uudessa samuraikoulussa ja pian kaksikon välillä huhutaan olevan romanssi. Kanon hyvät piirteet herättävät kiinnostusta myös joukkojen muiden jäsenten keskuudessa. Kiristyvä tilanne huolestuttaa koulun upseereja, jotka eivät kuitenkaan onnistu estämään tilanteen kärjistymistä. Kanon rakastajana pidetty Tashiro, joutuu syytteeseen muita miliisejä vastaan tehdyistä, ja yhden hengen vaatineista, hyökkäyksistä. Shinsengumin sääntöjen mukaan teon rangaistus on kuolema.

Näyttelijät

Lähteet 
 
 

Vuoden 1999 japanilaiset elokuvat
Nagisa Ōshiman ohjaamat elokuvat
Draamaelokuvat
Samuraielokuvat
Timo Eränkö

Timo Olavi Eränkö () oli suomalainen näyttelijä, muusikko ja sanoittaja, joka tuli tunnetuksi muun muassa laulun­tekijänä ja yhtenä Lapinlahden Linnut -yhtyeen perustaja­jäsenistä. Hän lauloi ja soitti saksofonia yhtyeessä.

Elämä ja ura 

Erängön isä oli anatomian professori Olavi Eränkö.

Eränkö kirjoitti ylioppilaaksi Kulosaaren yhteiskoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuus­tiedettä sekä sosiaalipsykologiaa, teatteritiedettä ja luonnon­tieteitä. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1981. Eränkö oli näyttelijänä ja käsi­kirjoittajana Helsingin Ylioppilasteatterissa vuosina 1971–1986 ja näyttelijänä Joensuun kaupunginteatterissa 1981–1982. Hän kuului opiskelu­aikanaan Akateemiseen Sosialisti­seuraan.

Eränkö perusti Lapin­lahden Linnut -yhtyeen aluksi katu­orkesterina vuonna 1983 yhdessä Heikki Salomaan, Tapio Liinojan ja Ari Kettusen kanssa. Eränkö sanoitti suuren osan yhtyeen lauluista. Häntä on luonnehdittu myös yhtyeen ”ideo­logiksi”.

Eränkö luotsasi myös vuonna 2010 perustamaansa Puu­jumalat-nimistä yhtyettä yhdessä Lapin­lahden Linnuista tuttujen Pekka Hedkrokin ja Ari Kettusen kanssa. Puujumalat julkaisi albumin Pirun hyvä päivä, jonka kappaleet ovat Erängön sanoittamia. Lisäksi Eränkö perusti vuonna 2015 Timo Eränkö Zeppelin -yhtyeen.

Eränkö käsi­kirjoitti yhdessä Janne Kuusen kanssa lyhyt­elo­kuvia sekä televisio­sarjan Lapsilta kielletty (1984). Myöhemmin hän oli tekemässä Lapin­lahden Lintujen sketsi­sarjoja. Eränkö käsi­kirjoitti myös näytelmiä teatteri­seurue Maailman­pyörälle. Hän näytteli muun muassa Kuusen, Aki ja Mika Kauris­mäen sekä Anssi Mänttärin elo­kuvissa.

Eränkö oli lisäksi keksijä esineiden internetin alueella. Hänellä oli kaksi Yhdys­valloissa voimassa ollutta patenttia ja yksi eurooppalainen patentti.

Erängöllä todettiin diabetes vuonna 1974. Alkoholin­käytöstään julkisesti kertonut Eränkö osallistui vuosina 2014–2015 Ylen Korkki kiinni -ohjelmaan. Vuonna 2017 hän kertoi raitistuneensa kokonaan. Hän kuoli 69-vuotiaana pitkä­aikaiseen sairauteen. Lapinlahden linnut järjesti Erängölle muistokonsertin Helsingin Tavastia-klubilla 6. kesäkuuta 2022.

Filmografia 

 tuottaja,  käsikirjoittaja

Lisäksi:
 Lapin­lahden Linnut: Voisinko olla minä (1999), ohjaaja, tuottaja, käsi­kirjoittaja

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Timo Eränkö sanoittajana

Lapinlahden Lintujen jäsenet
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset saksofonistit
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Tabu (täsmennyssivu)

Tabu tarkoittaa seuraavia asioita:

 tabu, kielletty asia

Henkilöitä
 Tabu, intialainen näyttelijä
 Tabu Ley Rochereau, kinshasankongolainen muusikko

Kirjoja ja lehtiä
 Tabu, Timo K. Mukan kirjoittama romaani vuodelta 1965
 Tabu, Napakymppi-lehden ja Erotiikan maailma -lehden sisarjulkaisu (miestenlehti)

Elokuvia ja tv-sarjoja
 Tabu – tarina Etelämereltä, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1931
 Tabu, Vilgot Sjömanin ohjaama elokuva vuodelta 1977
 Milka – elokuva tabuista, Rauni Mollbergin ohjaama, Timo K. Mukan romaaniin Tabu perustuva elokuva vuodelta 1980
 Tabu, Ryhmäteatterin televisiosarja vuodelta 1986
 Tabu, Nagisa Ōshiman ohjaama elokuva vuodelta 1999

Muita merkityksiä 
 Tabú, Pablo Alboránin ja Ava Maxin musiikkikappale vuodelta 2019.

Katso myös
Taboo (täsmennyssivu)
Jyri Honkavaara

Jyri Juha Ilmari Honkavaara (16. tammikuuta 1960 – 11. helmikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1979 ensisinglensä Lontoon skidit julkaisseen pihtiputaalaisen Ratsia-yhtyeen laulavana kitaristina ja biisintekijänä. Ratsia voitti samana vuonna Rockin SM-kilpailuissa Seinäjoella uuden aallon sarjan. Jo viitisen vuotta aiemmin nuori Honkavaara oli ruvennut tekemään omia kappaleita yhtyeelle, johon hänen lisäkseen olivat kuuluneet Seppo Hämäläinen ja Pasi Kuusjärvi, vuonna 1977 yhtye vaihtoi nimensä Ratsiaksi. Rockin soittamisen lisäksi Honkavaara myös kirjoitti rockista 1970-luvun pienlehtiin. Ratsia julkaisi kolme albumia. Ratsian hajoamisen jälkeen 1982 Honkavaara muutti Helsinkiin. Vuonna 1983 julkaistiin Honkavaaran ainoaksi jäänyt soololevy, single Leijat. Samana vuonna hän oli mukana Hefty Load -yhtyeen ainoalla albumilla. Vuonna 1986 Honkavaaran Killer Poodles -yhtye julkaisi kaksi kappaletta kokoelmalevyllä Rock’n’Roll (Vaaralliset levyt, One Inch Rock). Vuonna 1997 Honkavaara kuoli kotonaan Helsingissä.

Vuonna 2009 julkaistussa Pauli Kallion ja Kyky Ahosen sarjakuvaromaanissa Maalaispunkin päiväkirja Jyri Honkavaara on yksi päähenkilöistä.

Toukokuussa 2014 sai ensi-iltansa Honkavaaran elämästä kertova näytelmä Täynnä elämää − balladi Jyri Honkavaarasta. Näytelmän on käsikirjoittanut Jyrki Pylväs ja se on Teatteri Maximuksen tuotantoa.


Soolosingle
 Leijat / Niele valoa (Johanna, 1983)

Vaikuttanut yhtyeissä
 Ratsia, laulu, kitara
 Hefty Load, laulu, kitara
 Killer Poodles
 Innerspacemen (Perusti yhtyeen, mutta hänet erotettiin ennen kuin bändi ehti levyttää.)
 Cosmic Neighbours

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 
 

Suomalaiset lauluntekijät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1960 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset kitaristit
León (Nicaragua)

León (Santiago de los Caballeros de León) on kaupunki Nicaraguassa. Se on saman nimisen kunnan ja departementin pääkaupunki. Kaupungissa on noin 168 000 asukasta (arvio 2015). León sijaitsee Río Chiquiton varrella noin 15 km ylävirtaan Tyynenmeren rannikosta. Kaupunki on pitkään ollut maan intellektuellien keskus ja yliopisto sinne perustettiin jo 1813.

Leónin perusti alun perin Francisco Hernandez de Cordoba 1524 noin 30 km itään nykyisestä paikasta. Vuonna 1610 Momotombon tulivuoden purkauksen jälkeen se siirrettiin nykyiseen paikkaan. Vanhan kaupungin rauniot kaivettiin esiin 1960 ja niistä tuli UNESCOn maailmanperintökohde 2000.

Leónin suuri ylösnousemuksen katedraali (Basilica Catedral de la Asunción de León) rakennettiin 1706–1740 ja siihen lisättiin kaksi tornia 1746 ja 1779. Katedraali on maailmanperintökohde vuodesta 2011.

Kun Nicaragua erosi Keski-Amerikan yhdysvalloista 1839, Leónista tuli maan pääkaupunki. Muutamia vuosi pääkaupunki vaihteli Leónin ja Granadan välillä riippuen siitä olivatko vallassa Leónin liberaalit vai Granadan konservatiivit. Lopulta Managuasta tuli pysyvä pääkaupunki 1858.

Lähteet

Aiheesta muualla

Portal Virtual de la Ciudad León 

Nicaraguan kaupungit
Kurikinton Fox

Kurikinton Fox () on heinäkuussa 1984  syntynyt japanilainen indies-säveltäjä, kitaristi ja basisti. Hän on tunnettu tavastaan käyttää hifi-kuulokkeiden ja mustan pipon lisäksi kasvojensa peittona perinteistä kettunaamaria. Hänen taiteilijanimensä viittaa kurikintoniin, perinteiseen japanilaiseen uudenvuodenruokaan. Haastatteluissaan ja julkisissa esiintymisissään hän käyttää äänenmuunninta.

Hän on säveltänyt myös omia kappaleita, mutta parhaiten hänet tunnetaan Internetin keskustelupalstoilla, IRCissä ja blogeissa levinneistä soittovideoistaan, joissa hän esittää covereita tunnettujen pelien (etenkin Final Fantasy -sarjan) ja animesarjojen kappaleista. Mikäli kappaleeseen kuuluu alun perin myös laulu, hänellä on usein tapana orjallisen tulkinnan sijaan uudelleenmiksata kappale niin, että soittimet korvaavat puuttuvan laulun. Hän saattaa myös nopeuttaa tempoa, parannella joitain osuuksia ja lisätä kappaleisiin kitarasooloja.

Hänen kotisivuiltaan voi ladata näiden tulkintojen nuotteja . Hänen ensimmäinen albuminsa Foxy Code julkaistiin 26.8.2008.

Aiheesta muualla
Kurikinton-fox.com 
Kurikinton Fox MySpacessa

Lähteet

Japanilaiset kitaristit
Japanilaiset basistit
Japanilaiset säveltäjät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Saari-Sorsua

Saari-Sorsua on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Utajärven kunnan pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee noin 35 kilometriä Utajärven keskustasta pohjoiskoilliseen ja 44 kilometriä Pudasjärven keskustasta etelälounaaseen.

Ympäröivien soiden lisäksi järvi saa vetensä etelästä virtaavasta Yliojasta, jonka alkulähteet ovat pieni Kylkilampi sekä Kivi-Sorsuan järvi. Saari-Sorsua laskee Sorsuanojaa pitkin pohjoiseen Nuorittajokeen. Järvi on matala sekä lievästi humuspitoinen ja rehevöitynyt. Järvessä on viisi saarta. Rannat ovat pääosin suota, mutta pohjoislaidalla Kapelonkankaalla on korkeampi kohta.

Kapelo-nimistä nykyisin asumatonta erämaataloa lukuun ottamatta järven rannoilla ei ole asutusta eikä kesäasuntoja. Kapelossa on päärakennus ja liiteri, jotka ovat avoinna, sekä lukittu rantasauna. Kapeloon johtaa hieman yli kilometrin mittainen polku pohjoispuolelta Autionperän suunnasta Viinivaaraan menevän metsäautotien pistotieltä. Idästä päin Kapeloon ei ole minkäänlaista merkittyä kulkuyhteyttä.

Lähteet
 Pinta-alatieto (Viitattu 1.2.2009)

Kuvia Saari-Sorsualta

Kiiminkijoen vesistö
Utajärven järvet
Savonia-kirjallisuuspalkinto

Savonia-kirjallisuuspalkinto on Kuopion kaupungin jakama kirjallisuuspalkinto. Se jaetaan vuosittain 9. joulukuuta savolaisten maakuntalaulun, Savolaisen laulun ensiesityksen vuosipäivänä. Palkinto myönnetään savolaiselle kirjailijalle edellisten 12 kuukauden (1.11. – 30.10.) aikana julkaistusta merkittävästä kaunokirjallisesta teoksesta. Vuoteen 2019 asti palkinto jaettiin Aapelin päivänä 2. tammikuuta edellisen vuoden aikana ilmestyneestä teoksesta.

Palkinnon suuruus oli pitkään 10 000 euroa, vuodesta 2017 palkintosumma on ollut 12 000 euroa.

Palkitut

Huomiolista

Lähteet
 MMM – Suomalaisia kirjailijoita, s. 337. Otava, 2004. ISBN 951-1-19094-6.

Viitteet

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Arena (puolue)

Alianza Republicana Nacionalista (Arena) on elsalvadorilainen oikeistopuolue. Puolue hallitsi maata kahden vuosikymmenen ajan 1980-luvulta aina vuoden 2009 vaaleihin.

Arenan perustivat 1981 Roberto D'Aubuissonin johtamat konservatiivit, ml. asevoimien edustajat vuoden 1982 vaaleja varten. D'Aubuisso osallistui sotilasjuntan kuolemanpartioiden toimintaan Ansesalin (Agence de sécurité salvadorienne) majurina, mutta nykyisin Arena toimii normaalina poliittisena puolueena. Arena on ollut maan suurin tai toiseksi suurin puolue ja kilpaillut entisen sissiliikkeen FMLN:n kanssa. Vuoden 1989 jälkeiset kolme presidenttiä, Alfredo Cristiani (1989–1994), Armando Calderón Sol (1994–1999) ja Francisco Flores (1999–2004), olivat Arenan edustajia.

Politiikassaan Arena on pyrkinyt läheisiin suhteisiin Yhdysvaltain kanssa. Arena oli kahden vuosikymmenen hallintonsa aikana yksi maanosan puhdasoppisimman uusliberalismin kannattajista. Sen talouspolitiikkaan kuuluivat yksityistämiset, vapaakauppa ja oman rahan sijasta dollarin käyttö (dollarisaatio) maan taloussa. Puolueen vallassaoloaikana ketään ei tuomittu sisällissodan aikaisista teoista.

Vuoden 2004 vaaleissa Elías "Tony" Saca voitti FMLN:n ehdokkaan Schafik Handalin ja sai 58 prosenttia äänistä. Maaliskuun 2006 vaaleissa Arena sai 39,4 prosenttia äänistä ja 34/84 paikkaa parlamenttiin ja 147 kunnanjohtajaa 262:sta.

Hävittyään maaliskuun 2009 vaalit vasemmistolaiselle FMLN:lle Arena ajautui kriisiin. Syksyllä 2009 kaksitoista sen 32 parlamenttiedustajasta erosi puolueen ryhmästä ja muodosti Guillermo Gallegosin johdolla uuden itsenäisen ryhmän.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Puolueen kotisivu  

Elsalvadorilaiset puolueet
Nationalistiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Viisi klassikkoa

Viisi klassikkoa (五經 wǔjīng) ovat kokoelma Läntisellä Zhou -kaudella sekä Kevättä ja syksyä -kaudella laadittuja kiinalaisia kirjoituksia. Niitä pidetään eräinä kungfutselaisuuden tärkeimmistä teksteistä. 

Viisi klassikkoa ovat: 
 Laulujen kirja (詩經 Shījīng) koostuu vanhoista runoista.
 Rituaalien kirja (禮記 Lǐjì) johon on koottu vanhat käyttäytymisohjeet.
 Kirjoitusten kirja tai Historian kirja (書經 Shūjīng) sisältää historiallisia tapauksia, lakeja ja määräyksiä.
 Kevättä ja syksyä (春秋 Chūnqiū eli 麟經 Línjīng) on Lu-valtion historiikki. Sen ajatellaan olevan Kungfutsen kirjoittama.
 Muutosten kirja (易經 Yìjīng) sisältää vanhaa ennustusoppia. Se ei ole kuulunut klassikoihin alun perin eikä filosofi Xunzi suo sille tätä asemaa myöhemminkään. Kungfutse tai hänen oppilaansa ovat mahdollisesti kirjoittaneet siihen selityksiä. 

Alun perin klassikoita oli kuusi, mutta niistä yksi, Musiikin kirja (樂經 Yuèjīng) on kadonnut. Siitä säilyneet osat saattavat muodostaa nykyisen Rituaalien kirjan yhden osan.

Filosofi Kungfutse ihaili menneitä aikoja ja alkoi kerätä ilmeisesti opetustyötään varten vanhoja kirjoituksia, joista teki kirjoituskokoelmia. Vaikka Keskusteluissa Kungfutse viittaa etenkin Laulujen kirjaan ja Kirjoitusten kirjaan, hänellä ei ilmeisesti ole ollut niitä, ainakaan nykyisen kaltaisena kokonaisuutena. Menzin mukaan Kevättä ja syksyä on Kungfutsen omaa tuotantoa, minkä vuoksi sitä pidetään merkittävämpänä kuin muita samasta aikakaudesta kertovia kiinalaisia historiikkejä.

Kong Yingda toimitti varhaisen klassikoiden selitysteoksen, nimeltään Wujing zhengyi. Siitä tuli Tang-dynastian aikana Kiinan virallisen opin perusteos.

Katso myös 
 Neljä kirjaa - Toinen, Zhu Xin valitsema kanoninen kokoelma kungfutselaisia tekstejä.

Lähteet
Korhonen, Kalle: Kungfutsen Suuri oppi, Johdatus kungfutselaiseen elämänkatsomukseen, Otava, 1921

Viitteet

Kiinalaiset klassikot
Kungfutselaisuus
Uskonnolliset kirjoitukset
Pedro Rodríguez (kilpa-ajaja)

Pedro Rodríguez de la Vega (18. tammikuuta 1940 México City, Meksiko – 11. heinäkuuta 1971 Nürnberg, Baijeri, Saksa) oli meksikolainen autourheilija. Hän syntyi México Cityssä ja oli Ricardo Rodríguezin isoveli. Heitä on joskus kutsuttu ”Pieniksi meksikolaisiksi”. Molemmat veljistä kilpailivat polkupyörillä ja moottoripyörillä tullakseen Meksikon mestareiksi. Pedro oli vuosien 1953 ja 1954 Meksikon-mestari moottoripyörissä. Hän teki kansainvälisen debyyttinsä autoilla Nassaussa vuonna 1957. Hän ajoi Ferraria. Veli Ricardo ajoi Porschea.

Rodríguez osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1963–1971 voittaen kaksi kilpailua. MM-pisteitä hän keräsi 71. Rodríguez oli ainoa meksikolainen Formula 1 -kilpailun voittaja ennen Sergio Pérezin voittoa kaudella 2020.

Formula 1:n ohessa Rodriguez tunnettiin menestyksekkäänä kuljettajana urheiluautosarjoissa. Vuonna 1970 hän ajoi yhdessä Leo Kinnusen kanssa J.W. Automotive Engineeringin ilmoittamaa ja Gulfin sponsorimaa Porsche 917 kilpa-autoa. He voittivat kaudella Daytonan 24h kilpailun, Brands Hatchin 1000 km kilpailun, Monzan 1000 km kilpailun sekä Watkins Glenin 6h kilpailun. 

Rodríguez kuoli 11. heinäkuuta 1971 autokilpailussa Norisringin radalla Nürnbergissä Saksassa. Hän ajoi Herbert Müller Racingin Ferrari 512M -autoa.

Formula 1 -tulokset

Pedro Rodríguez tulokset Porschella

Lähteet

Meksikolaiset Formula 1 -kuljettajat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Max Arhippainen

Max Joakim Arhippainen (s. 16. kesäkuuta 1963 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja ja ekonomisti. Hän oli Hufvudstadsbladetin vastaava päätoimittaja vuosina 2002–2008. Vuodesta 2013 Arhippainen on työskennellyt puolustusministeriön viestintäjohtajana.

Arhippainen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982, valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1990 ja lisensiaatiksi vuonna 1994 Helsingin yliopistosta. Hän on suorittanut myös ortodoksisen teologian perusopinnot Joensuun avoimessa yliopistossa vuonna 2001. Arhippainen on toiminut puheenjohtajana Finlands Svenska Skolungdomsförbundissa (1982–1983), RKP:n nuorisojärjestö Svensk Ungdomissa (1985–1987) ja Suomenruotsalaisilla kansankäräjillä (1989–1993). Hän on ollut myös RKP:n puoluehallituksen (1985–1987) ja työvaliokunnan (1985–1999) jäsen.

Vuonna 1983 Arhippainen työskenteli Svensk Presstjänstin toimittajana. Vuosina 1989–1992 hän oli ministereinä toimineiden Christoffer Taxellin ja Ole Norrbackin erityisavustajana. Arhippainen työskenteli vuosina 1992–1993 Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen projektitutkijana, 1994–1998 vierailevana tutkijana ja 1998–2002 ekonomistina. Vuosina 1994–1996 hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti ja 1996–1998 Svenska handelshögskolanin kansantaloustieteen assistentti.

Arhippaisella oli vain satunnaista kokemusta toimitustyöstä kun hänet valittiin Hufvudstadsbladetin vastaavaksi päätoimittajaksi vuonna 2002. Vuonna 2008 hän oli myös HBL:n toimitusjohtaja. Elokuussa 2008 Hannu Olkinuora valittiin HBL:n toimitusjohtajaksi ja vastaavaksi päätoimittajaksi ja Arhippainen ilmoitti ettei jatka enää lehden palveluksessa.

Hufvudstadsbladetin jälkeen Arhippainen toimi valtioneuvoston kanslian talousneuvoston toimintaa arvioivan työryhmän asiantuntijasihteerinä 2009–2010, Kvarteret Victoria ry:n asiamiehenä 2009–2011, Englantilaisen koulun säätiön asiamiehenä 2010–2014 ja Suomen Turkiseläinten Kasvattajain Liiton yhteiskuntasuhteista ja viestinnästä vastaavana johtajana 2011–2013. Arhippainen työskenteli vuosina 2008–2011 myös freelancetoimittajana ja -kolumnistina muun muassa Suomen Kuvalehdessä, Seurassa, Aamun Koitossa ja Radio Vegassa.

Puolustusministeri Carl Haglund (rkp) nimitti Arhippaisen syyskuun 2013 alusta puolustusministeriön viestintäjohtajaksi viiden vuoden määräajaksi.

Lähteet 

Hufvudstadsbladet
Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset päätoimittajat
Svensk Ungdomin puheenjohtajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Magnus Hedman

Magnus Hedman (s. 19. maaliskuuta 1973 Huddinge) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi kaudella 2006–2007 nelosmaalivahtina englantilaisseura Chelseassa saamatta kuitenkaan peliaikaa kunnes kauden päätteeksi lopetti aktiiviuransa. Hän pelasi aiemmin AIK:ssa, Coventry Cityssä, Celticissä ja Anconassa. Hedman pelasi 58 maaottelua Ruotsin paidassa. Hedman oli  naimisissa Magdalena Graafin kanssa vuodesta 1999 vuoteen 2007. Heillä on kolme poikaa.

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Tampereen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta

Tampereen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (Tamko) on Tampereen ammattikorkeakoulussa toimiva ammattikorkeakoululain mukainen opiskelijakunta. Jäseniä opiskelijakunnassa on noin 7500 ja jäsenyys on vapaaehtoista. Opiskelijakunta on valtakunnallisen Suomen opiskelijakuntien Liiton jäsen. Opiskelijakunta julkaisee viikoittain ilmestyvää paperista Tamko Topics-tiedotetta ja -sähköpostitiedotetta.  

Opiskelijakunnan ylintä päätäntävaltaa käyttää 21-jäseninen edustajisto, joka valitaan vuosittain vaalilla. Se päättää opiskelijakunnan suurista toimintalinjoista ja resursseista. Edustajisto valitsee kalenterivuodeksi hallituksen, joka vastaa opiskelijakunnan käytännön toiminnasta ja hallinnosta. Edustajisto valitsee myös opiskelijaedustajat Tampereen ammattikorkeakoulun hallitukseen sekä tutkinto- ja opintotukilautakuntiin. Lisäksi edustajisto valitsee opiskelijakunnan ehdokkaat Opiskelijan Tampere ry:n, Campusravita Oy:n hallitukseen sekä Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiön (TOAS) valtuuskuntaan.

Puheenjohtajat
 1.1.2022 - Joonas Soukkio
 1.1.2021 - 31.12.2021 Emmi Lainpelto
1.1.2020 - 31.12.2020 Emmi Lainpelto
1.1.2019 - 31.12.2019 Anna Laurila 
2.5.2018 - 31.12.2018 Roope Paasonen
 1.1.2018 - 2.5.2018 Jarno Setälä
 1.1.2017 - 31.12.2017 Verna Rantala
 1.1.2016 - 31.12.2016 Matti Aho
 1.1.2015 - 31.12.2015 Heikki Alho
 1.1.2014 - 31.12.2014 Roni-Tapio Kainulainen
 1.1.2013 - 31.12.2013 Henri Mäntysaari
 1.1.2012 - 31.12.2012 Sofia Kemppainen (o.s. Jalonen)
 1.1.2011 - 31.12.2011 Jukka Latvala
 1.1.2010 - 31.12.2010 Hanna Kallio-Kokko
 1.1.2009 - 31.12.2009 Tessa Ekola
 1.1.2008 - 31.12.2008 Ville Haveri
 1.1.2007 - 31.12.2007 Markus Aalto
 1.1.2006 - 31.12.2006 Aku Lantto
 1.1.2005 - 31.12.2005 Mikko Piironen
 1.1.2004 - 31.12.2004 Jukka Harjula
 1.1.2003 - 31.12.2003 Riikka Töytäri
 1.1.2002 - 31.12.2002 Elina Ahinko
 1.1.2001 - 31.12.2001 Petri Hankonen

Lähteet

Aiheesta muualla
Tampereen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
Tampereen ammattikorkeakoulu

Opiskelijakunnat
Gulf Air

Gulf Air ()  on Bahrainin kansallinen lentoyhtiö. Se on perustettu vuonna 1950 ja se operoi 28 koneella Afrikkaan, Aasiaan, Australiaan, Eurooppaan ja Lähi-itään. Gulf Air on Arab Air Carriers Organizationin jäsen ja sillä on code sharing- ja muita yhteistyösopimuksia useiden muidenkin yhtiöiden kanssa.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 7,2 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bahrainilaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
Selkäsuoja

Selkäsuoja on moottoripyöräurheilussa ja moottoripyöräilyssä käytettävä suojavaruste. Selkäsuojaa käytetään myös laskettelijoiden, polkupyöräilijöiden ja extreme-urheilijoiden keskuudessa. Selkäsuojan ensisijainen tehtävänä on suojata selkäydintä pistemäisiltä iskuilta ja estää halvaantuminen. Selkäsuoja suojaa kovilta iskuilta myös palleaa, muita sisäelimiä ja häntäluuta. Se on motoristin toiseksi tärkein suojavaruste moottoripyöräkypärän jälkeen.

Selkäsuoja kiinnitetään olkaimien ja vyön avulla selkään ajoasun alle tai se voi olla myös takin sisällä. Selkäsuojan yhteydessä voi olla erillinen munuaisia suojaava vyö. Tyypillisesti selkäsuoja on valmistettu keinokumista, mikrosoluvaahdosta tai alumiinikennoista. Selkäsuoja ei saa muuttaa muotoaan lämpötilan tai kosteuden mukaan. Istuvuuden ja mukavuuden lisäksi selkäsuojan tulisi olla hengittävä.

Selkäsuojastandardeja on kolme:

 EN 1621-1 1998 (Vanhentunut selkäsuojan osalta) Moottoripyöräilijöiden suoja-asut mekaanista iskua vastaan
 EN 1621-2 Level 1 2003 Selkäsuojainten vaatimukset ja testausmenetelmät (perustaso)
 EN 1621-2 Level 2 2003 Selkäsuojainten vaatimukset ja testausmenetelmät 
 EN 1621-2 Level 2 2014 Selkäsuojainten vaatimukset ja testausmenetelmät (vaativin taso)

Selkäsuojien valmistajia 

 Acerbis, Italia
 Dainese, Italia
 Forcefield, Britannia 
 Halvarssons, Ruotsi
 Icon, Yhdysvallat
 Knox, Britannia
 Rukka, Suomi

Moottoripyöräily
Suojavarustus
Turvalaitteet
S 1 (sukellusvene)

S-1 Nalim (ex-N-1) oli Neuvostoliiton laivaston sarjan IX eli Stalinets-luokan sukellusvene.

Valmistus 
Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä  köli laskettiin 25. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 11. syyskuuta 1939.

Palvelus 
Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 13. divisioonaan, jonka muut alukset olivat S-2 ja S-3. Talvisodan alettua vene upotti 10. joulukuuta saksalaisen rahtialuksen S/S Bolheimin (3 324 grt) Sapin kaakkoispuolella. Alukselle myönnettiin Punalipun kunniamerkki 7. helmikuuta 1940 toiminnastaan sodan aikana.

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon vene oli Liepajassa huollettavana Tosmare telakalla. Saksalaisten edettyä telakan läheisyyteen sukellusvenettä ei saatu liikkelle, joten miehistö räjäytti illalla 23. kesäkuuta 1941 laiturissa. Miehistö siirtyi sukellusvene S-3:lle.

Lähteet

Viitteet

Stalinets-luokan sukellusveneet
Neuvostoliittolaiset toisen maailmansodan sukellusveneet
Juminda

Juminda on niemimaa Viron pohjoisrannikolla Tallinnasta itään. Jumindan pituus on liki 13 kilometriä ja leveys kuusi kilometriä.

Jumindalla on muistomerkki niille noin 16 000 hukkuneelle neuvostosotilaalle ja virolaiselle siviilille, jotka kuolivat 68 aluksen mukana saksalaisten ja suomalaisten laskemaan miinakenttään Tallinnan evakuoinnissa elokuussa 1941.

Muuta
Jumindassa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.

Lähteet 

Viron niemet ja niemimaat
Academy of St. Martin in the Fields

Academy of St. Martin in the Fields on yksi keskeisistä brittiläisistä kamariorkestereista, ja se on tunnettu laajalti ympäri maailmaa.

Historia
Orkesterin perusti Sir Neville Marriner Lontoossa vuonna 1958. Orkesteri soitti ensimmäisen konserttinsa 13. marraskuuta 1959. Se koostui tässä vaiheessa pelkistä jousisoittimista, ja konserttipaikka oli St. Martin in the Fieldsin kirkko Trafalgar Squarella. Myöhemmin Marriner lisäsi orkesteriin myös puhallinsoittimet ja laajensi sen ohjelmistoa niin, että hän on kyennyt tekemään Academyn kanssa yli 500 äänitystä. Academy of St. Martin in the Fields on maailman eniten levyttänyt kamariorkesteri.

Orkesterilla on ollut keskeinen rooli barokkimusiikin uudelleentulemisessa 1900-luvun jälkipuoliskon aikana. Orkesteri tarjosi kevyttä ja helppotajuista tulkintaa barokkiohjelmistossaan. Lisäksi orkesteri soitti nykyaikaisin soittimin. Orkesterin toiminta edelsi ja edesauttoi barokkimusiikissa tapahtunutta vallankumousta, johon myöhemmin vaikuttivat muun muassa Nikolaus Harnoncourt ja Gustav Leonhardt. Tällöin alkuperäisten soittimien käyttö barokkimusiikin esittämisessä lisääntyi, mihin Marriner ei ole koskaan kuitenkaan suostunut.

Elinajakseen orkesterin puheenjohtajaksi valittu Neville Marriner johtaa vielä orkesteria, joskin hän on luovuttanut taiteellisen johdon jo vuonna 1970 ensiksi Iona Brownille ja sittemmin Kenneth Sillitolle 1980-luvulla. Nykyisin pianisti Murray Perahia on orkesterin varsinainen kutsuttu kapellimestari.

Academy of St. Martin in the Fields -orkesterin yhteyteen perustettiin vuonna 1975 kuoro.

Ohjelmisto
Orkesterin ensimmäinen levytys Händelin Messias on muodostunut eräänlaiseksi referenssi-teokseksi orkesterille. Orkesteri on valinnut ja muokannut musiikin myös elokuviin Amadeus ja Titanic sekä toteuttanut kuorosovituksena jalkapallon Mestarien liigan hymnin.

Muita lontoolaisia orkestereita
Philharmonia
Lontoon sinfoniaorkesteri (London Symphony Orchestra)
Kuninkaallinen filharmoninen orkesteri (Royal Philharmonic Orchestra)
English Chamber Orchestra
BBC:n sinfoniaorkesteri
Valistuksen ajan orkesteri (Orchestra of the Age of Enlightenment)
London Mozart Players
Lontoon filharmoninen orkesteri

Aiheesta muualla
Orkesterin virallinen kotisivu 

Brittiläiset orkesterit
Kamariorkesterit
Anu Wartiovaara

Anu Elina Suomalainen-Wartiovaara (s. 1966) on Helsingin yliopiston kliinisen molekyylilääketieteen professori ja molekyylineurologian tutkimusryhmän johtaja Helsingin yliopistossa.  Hän työskenteli kliinisen molekyylilääketieteen Sigrid Juséliuksen säätiön lahjoittamassa professorin virassa 2007–2016. Kaudelle 2017–2021 hänet on nimitetty Suomen Akatemian akatemiaprofessoriksi. Hän tutkii työryhmineen erityisesti mitokondrioita ja niiden toimintaa sekä mitokondriosairauksia.

Wartiovaara valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1991 ja väitteli Helsingin yliopistossa lääketieteen tohtoriksi 1993. Hänestä tuli Helsingin yliopiston lääketieteellisen molekyyligenetiikan dosentti 1997. 

Vuonna 2003 Wartiovaaralle myönnettiin nuorten tutkijoiden Anders Jahren lääketieteen palkinto, ja seuraavana vuonna hän sai ranskalaisen Institut national de la santé et de la recherche médicalen Europe & Medécine Junior -palkinnon. Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2007 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2019.  Euroopan biotieteitä edustavan EMBO-tutkijaorganisaation jäseneksi hänet valittiin 2013. Kesäkuun 2017 alussa Euroopan molekyylibiologian järjestössä (EMBO) oli 22 jäsentä Suomesta (järjestössä kaikkiaan noin 1 700 tieteilijää).

Vuonna 2021 Wartiovaaralle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anu Suomalainen (2015) Mitochondrial roles in disease: a box full of surprises (epdf; EMBO Molecular Medicine, Oct. 2015, 7 (10): 1245–1247)  (wiley.com)
 Anu Suomalainen (Current Biology, 24 (10): R377-R378. 19 May 2014)  (doi.org)
 The Lancet: Anu Suomalainen-Wartiovaara  (thelancet.com)
 Anu Suomalainen-Wartiovaara Tuhat-tutkimustietokannassa  (tuhat.helsinki.fi)
 About FinMIT - Centre of Excellence in Research on Mitochondria, Metabolism and Disease  (fin-mit.fi)
Anu Wartiovaara (2013) Geeniesi salat julki - oletko valmis? (Tiede on Taidetta 2013; video, kesto 1h:8min:30) (youtube.com)

Akatemiaprofessorit
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiiltomato.net

Kiiltomato.net (ruots. Lysmasken) on kirjallisuuskritiikin verkkolehti, joka on perustettu vuonna 2000. Kiiltomatoa ylläpitää Lukukeskus. Sivustolla on julkaistu vuoden 2020 loppuun mennessä runsaat 4 000 kirja-arvostelua. Kaksikielisessä Kiiltomadossa ilmestyy kritiikkejä sekä suomeksi että ruotsiksi. Kerran kuukaudessa julkaistavat pääkirjoitukset ilmestyvät kummallakin kotimaisella kielellä.

Kiiltomadon päätoimittaja on Ville Hämäläinen. Aiemmin päätoimittajina ovat toimineet Aleksis Salusjärvi, Karo Hämäläinen (2007–2014), Kari Levola ja Saara Kesävuori. Verkkolehteä on sen toiminnan aikana avustanut lähes kaksisataa kirjallisuuskriitikkoa.

Kiiltomato sai vuonna 2010 joka neljäs vuosi jaettavan Vaaskivi-plaketiksi kutsutun kriitikkopalkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiiltomato-verkkolehti

Suomalaiset verkkolehdet
Suomalaiset kirjallisuuslehdet
Taidekritiikki
Gaziantep

Gaziantep (lyhyesti Antep) on kaupunki Turkin eteläosassa ja samannimisen Gaziantepin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2021 siellä oli arviolta 1 714 775 asukasta. Gaziantep on Kaakkois-Anatolian suurin kaupunki ja sen entiseen nimeen lisättiin etuliite Gazi vuonna 1921 – Gazi on turkkia ja tarkoittaa voitokasta soturia.

Gaziantep on yksi maailman vanhimmista yhtäjaksoisesti asutuista kaupungeista ja se sijaitsee lähellä Syyrian vastaista rajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivut 

Turkin kaupungit
Valmistustekniikka

Valmistustekniikka käsittää menetelmät joiden avulla metalleista, puusta, muoveista ja muistakin raaka-aineista, kuten keraameista, tekstiileistä ja luusta valmistetaan esineitä työstämällä, muovaamalla tai yhdistämällä muihin materiaaleihin, kokoamalla, hitsaamalla, kutomalla, ompelemalla, liimalla tai muulla tavalla liittämällä.  Valmistusteknisiä apukeinoja ihminen on joutunut käyttämään jo esihistoriassaan esimerkiksi piikirveiden valmistamiseksi. Tieteellisenä alana ja kouluissa opetettava oppina valmistustekniikka syntyi teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla, kun kisällilaitos murentui. Sepän pajat muuttuivat samalla konepajoiksi. Konepaja-nimityksen rinnalla on alettu käyttää myös sanaa metallituotetehdas. 

Valmistustekniikan alueeseen kuluvat tuotantolaitokset koostuvat usein monista yksittäisistä, omalla ohjauksella toimivasta tai työntekijän käyttämästä tuotantokoneesta.

Metalliesineiden valmistustapoja

 Työstö
 Muovaus
 Hydraulinen muovaus
 Kylmämuovaus
 Kylmäveto
 Meisto
 Metallin kuumamuokkaus
 Metallin kylmämuokkaus
 Painosorvaus
 Rullamuovaus
 Suurnopeusmuovaus
 Syväveto
 Taivutus (metallioppi)
 Taonta
 Valssaus
 Venytysmuovaus
 Vierintämuovaus
 Leikkaus
 Mekaaninen leikkaus
 Polttoleikkaus
 Plasmaleikkaus
 Laserleikkaus (teollisuus)
 Vesileikkaus
 Lastuava työstö
 Sahaus
 Sorvaus
 Jyrsintä
 Poraus
 Hionta
 Kierteitys voidaan tehdä muovaamalla tai lastuavalla työstöllä
 Aventaminen
 Sähköeroosio
 Kipinätyöstö
 Pintakäsittely
 Hoonaus/Laahinta
 Hionta
 Kiillotus
 Hiekkapuhallus
 Peittaus
 Elektrolyyttinen kiillotus
 Sinkitys
 Fosfatointi
 Maalaus
 Jauhemaalaus
 alumiiniesineiden anodisointi

 Liittämismenetelmiä
 Hitsaus
 Juottaminen
 Liimaus
 Niittaus
 Ruuviliitos

 Metallurgiset menetelmät
 Jauhemetallurgia
 Valu
 Metallin lämpökäsittely

Puuesineiden valmistustapoja
 Puuntyöstö
 Sahaus
 Höyläys
 Poraus
 Jyrsintä
 Veisto
 Viilaus
 Hionta
 Sorvaus
 Liittämismenetelmiä
 Liimaus
 Naulaus
 Ruuviliitos
 Tapitus
 Loveus
Puun pintakäsittely

Muoviesineiden valmistustapoja
 Ruiskupuristus
 Alipainemuovaus ja Puhallusmuovaus
 Hitsaus
 Liimaus
 Laminointi
 Lastuava työstö
 Leikkaaminen

Automaatio valmistustekniikassa
 FMS flexible manufacturing system
 Automaattivarastot ja -trukit
 Numeerinen ohjaus
 Teollisuusrobotti
 Levytyökeskus

Tuotannonohjaus
 Tietokoneavusteinen valmistus (CAM)
 Automaatio
 Just-In-Time
 Logistiikka
 Vihivaunu
 Kapeikkoajattelu TOC (prosessi) tuotannonohjauksessa

Katso myös
 Tuotantotekniikka
 Teollisuus
 Metalliteollisuus
 Tehdas
 Laatu

Konetekniikka

sk:Výroba