joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
William Miller (adventisti)

William Miller (1782–1849) oli 1800-luvun amerikkalainen tuomiopäiväsaarnaaja ja adventismin perustaja. Hän oli alkujaan baptisti. 

Hän julisti Kristuksen pikaista paluuta maan päälle eli paruusiaa. Julistustoiminta keskittyi vuosille 1831–1844. Kristus ei kuitenkaan saapunut ajateltuun aikaan, joten seurauksena oli ymmärrettävästi suuri pettymys. Miller oli aikaisemmin ollut kiinnostunut myös deismistä. Lisäksi hän oli ollut aktiivinen vapaamuurari. Hänen entisistä kannattajistaan muodostui myöhemmin mm. seitsemännen päivän adventistien Adventtikirkko.

Tausta

"Adventismi" juontaa latinan "adventus" merkityksestä suom.; "Jeesuksen tulo." 

"Hengellisen keskiajan" jälkeinen uskonpuhdistus synnytti 1400–1500-luvun vaihteesta lähtien evankelistoja joiden ympärille syntyi kuulijakuntia. Näistä ryhmistä syntyivät ns. protestanttiset kirkot. Erilaisia ryhmiä syntyi lukuisia Amerikan pakolaissataman läheisyyteen. Amerikka oli uskontovapaa maa jonne uskovaisia Euroopasta muutti paremman elämän toivossa. Euroopassa keskiaikainen kirkko ei ollut sovussa herätys-saarnaajien kanssa oman aikansa kulttuurissa. 

Aikansa baptistisaarnaaja William Miller oli "ensimmäisen päivän adventisti."  "Ensimmäisen päivän adventisteja" oli lukuisia ryhmiä. William Miller oli aikansa baptisti-seurakunnan jäsen. Miller tutki Danielin ja Ilmestyskirjan apokalyptisia eskatologisia vertauskuvia verraten niitä toisiinsa etsien selitystä. Miller löysi Raamatusta profetian (Dan 8:12-14) mutta erehtyi profetian merkityksen tulkinnassa. Miller oman aikansa evankelistojen yleisen ajattelun mukaan ajatteli näkevänsä II- adventin. (Ilm 1:7) ja luuli profetian merkitsevän maan puhdistamista. On tavallista että profetian merkitys selviää vähitellen. (Dan 8:17,26, 12:4) Millerin synnyttämä liike hajosi. Millerin kuulijoista 2/3 luopui uskostaan.  William Milleriä ei pidä sekoittaa seitsemännen päivän adventisteihin. Adventtikirkko on rekisteröity 1863. 

Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat
Adventismi
Pyroman Finland

Oy Pyroman Finland Ltd on suomalainen pyrotekniikka- ja erikoistehostealan yritys. Se on toteuttanut muun muassa Euroviisuesitysten erikoistehosteita vuosina 2006–2010 ja Nightwishin maailmankiertueen tehosteet vuosina 2007–2009. Vuonna 2010 yritys voitti ilotulituksen SM-kilpailut teoksella Metallion.

Yrityksen liikevaihto oli 321 000 euroa vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivut

Suomalaiset yritykset
Ilotulitus
Nainen, poliisi ja taksi

Nainen, poliisi ja taksi on Leo Jokelan esittämä humoristinen musiikkikappale, joka julkaistiin vuonna 1970 singlenä kappaleen ”Nuoret radikaalit” kanssa. Kappaleen sävellyksestä ja sovituksesta vastasi Aarno Raninen ja sanoituksesta Vexi Salmi.  Kappale on julkaistu myös 20 suosikkia -levysarjan Huumorimiehiä: Rotestilaulu -kokoelmalevyssä.

Kappale
Kappale kertoo miehestä, joka on menossa tapaamaan naisystäväänsä eräänä sadepäivänä ja haluaisi mennä sinne taksilla. Taksia ei kuitenkaan löydy. Miehellä on kiire päästä perille, ja hän päättää käyttää oikotietä, joka menee suoraan puiston halki. Puistossa hän kohtaa rosvon, joka vaatii mieheltä rahat. Mies antaa kaikki rahat rosvolle ja samalla toteaa "mutta onneksi henkiin jäin". Mies yrittää huutaa poliisia apuun, mutta sellaista ei näy mailla halmeilla. Mies lähestyy loppujen lopuksi naisystävänsä kotia, kunnes hän näkee naisystävänsä poliisin kainalossa, jotka nousevat samaan taksiin.

Lähteet

Vuoden 1970 kappaleet
Huumorikappaleet
Vexi Salmen sanoittamat kappaleet
Aron

Aron (oikealta nimeltään Juha Leppänen) on suomalainen laulaja ja muusikko. Erityisesti Aron tunnetaan Elvis Presleyn musiikin tulkitsijana.

Elämä ja ura

Lapsuus ja nuoruus 
Aron syntyi vuonna 1968 Ylöjärvellä 2-lapsisen perheen ensimmäisenä lapsena. Lapsesta pitäen Aronin harrastuksiin on kuulunut urheilu ja musiikki. Hän on kilpaillut SM-tasolla sekä yleisurheilussa että hiihdossa. Ensikosketus musiikkiin tapahtui, kun Aron 5-vuotiaana sai lahjaksi pianohaitarin. 11-vuotiaana Aron sai käsiinsä ensimmäisen Elviksen kasetin, mistä lähtien hän on ollut Elvis-fani. Myöhemmin myös muu 1950-1960-luvun musiikki alkoi kiinnostamaan häntä yhä enemmän. Esikuvina Elviksen lisäksi ovat olleet muun muassa Roy Orbison, The Platters, Paul Anka, Al Martino, Andy Williams, Tom Jones ja Helmut Lotti. Aronin suomalaisia esikuvia ovat olleet muun muassa Rauli Badding Somerjoki, Agents, Pentti Hietanen ja Olavi Virta.

Lukion ja armeijan jälkeen Aron aloitti opinnot Tampereen teknillisessä korkeakoulussa. Opiskeluja rahoittaakseen hän teki muun muassa mallintöitä, osallistuen myös Mr. Finland- ja Vuoden Mies -finaaleihin. Aron valmistui diplomi-insinööriksi. Ensimmäistä kertaa Aron esiintyi työpaikkansa joulujuhlissa, jolloin ohjelmistossa oli sekä suomalaista iskelmää että Elvistä. Vastaanotto oli positiivista, ja niinpä Aron rohkaistui jatkamaan laulu-uraansa. Aron perusti myös oman toiminimen. Talven 1996-1997 Aron vietti työnsä merkeissä Birminghamissa, Alabamassa. Siellä hän osallistui paikalliseen televisioituun Elvis-kilpailuun, ja sijoittui kolmanneksi. Myöhemmin samana vuonna Aron osallistui Memphisissä kansainväliseen Images of the Elvis -kilpailuun ainoana pohjoismaalaisena.

Ura 
Vuoden 2001 syksyllä Aron teki ensimmäisen singlensä KYYTI, silloin vielä Juha Leppänen-nimellä. Keväällä 2003 alkoi englanninkielisen singlen työstäminen. Tässä yhteydessä otettiin käyttöön taiteilijanimi Aron. Viisi kappaletta sisältävä CD Lights saatiin julkaisuvalmiiksi heinäkuussa 2003. Aron on nähty useamman kerran myös Suomen TV:n eri kanavilla, viimeisimpinä esiintymiset BumtsiBum! Elvis-spesiaalissa yhdessä Jussi Raittisen ja Jorma Kääriäisen kanssa, TV2:n Suomen Las Vegas-ohjelmassa sekä myös Viron TV:ssä.

Aronin suomenkielinen esikoisalbumi ARON julkaistiin 24. maaliskuuta 2010. Levyllä on Elviksen tunnetuksi tekemiä kappaleita suomenkielisinä versioina, joista osa on Aronin itse sanoittamia. Juhannuksena 2012 Aron vieraili TV2:n Juhannusjuna-ohjelmassa.

Syyskuussa 2013 Aron valittiin Pirkanmaalla Vuoden Luovaksi Yrittäjäksi. Aronin If We Can Dream gospel-/joulualbumi julkaistiin 25. lokakuuta 2013. Joulukuussa 2013 Aron vieraili Huomenta Suomessa. Vuonna 2015 Aron julkaisi musiikkivideon Return To Sender.

Diskografia

Singlet 
 KYYTI (2001)
 Lights (2003)
 Sä Ihmeitä Teet (2009)
 Lapin Erämaa (2010)
 Leikkipaikat Nuoruuden (2020)
 Sä Kuulut Mulle Vain (2020)
 Surujen Kitara (2021)
 56 (2021)

Albumit

Musiikkivideot 
 Return To Sender (2015)
 Leikkipaikat Nuoruuden (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aronin viralliset kotisivut

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset muusikot
Elävät henkilöt
Auvo Pehkoranta

Auvo Johannes Pehkoranta (s. 17. marraskuuta 1941 Laihia) on suomalainen seiväshyppääjä.

Pehkoranta on seiväshypyn vuoden 1970 Suomen mestari tuloksella 490 cm. Nykyäänkin hän osallistuu lajin veteraanikilpailuihin edustaen Raahen Vesaa. Aiemmin hän on edustanut Lapuan Virkiää, Rosenlewin Urheilijat -38:aa, Porin Tarmoa ja Kuortaneen Kuntoa. 

Pehkoranta edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1965–1975. Hän voitti maaottelun seiväskilpailun Napolissa 1965 tuloksella 480 cm, Helsingissä 1966 hypättyään 475 ja Lontoossa 1969 tuloksella 480. Hän voitti myös Euroopan cupin karsintakilpailun 1970 hypättyään tasan viisi metriä. Kalevan kisoissa hän sai kultaa 1970, hopeaa 1965, 1968 ja 1973 sekä pronssia 1969 ja 1975. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1977.

Pehkoranta hyppäsi ennätyksensä 520 cm Alavieskassa 8. elokuuta 1976. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 502 cm Otaniemessä 13. maaliskuuta 1974. Hän on valmentanut muun muassa Kimmo Pallosta sekä Petri ja Arto Peltoniemeä.

Lähteet 

Suomalaiset seiväshyppääjät
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Tony Martin

Tony Martin voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:

 Tony Martin (1913–2012), oikealta nimeltään Alvin Morris, yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Tony Martin (s. 1957), entinen Black Sabbath -yhtyeen laulaja
 Tony Martin (s. 1985), saksalainen maantiepyöräilijä.
Kazuyoshi Hoshino

Kazuyoshi Hoshino (, s. 1. heinäkuuta 1947 Shizuoka) on entinen japanilainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla 1976–1977. Hän oli 11. Japanin GP:ssä 1977. Hän kilpaili Tyrrellistä ja Kojimasta muunnellussa Heros Racing -autolla.

Hoshino kilpaili Kawasakin 125- ja 90-kuutioisissa 60-luvulla voittaen motocross-sarjan mestaruuden vuonna 1968. Hän voitti Japanin Formula 2000 -sarjan mestaruuden vuosina 1975 ja 1977 ja Japanin F2-mestaruuden vuonna 1978. Hän voitti kansallisen F3000-mestaruuden vuosina 1987, 1990 ja 1993 sekä Japanin Sports-Prototype-mestaruuden vuonna 1991 ja 1992. Hän kilpaili myöhemmin Nissanilla yhdessä Masahiro Hasemin kanssa voittaen Japanin Touring car -sarjan mestaruuden vuonna 1990. Hänen varteenotettavin voitto oli vuoden 1985 WEC Fujin 1 000 km voitto. Hoshino osallistui myös Le Mansin 24 tunnin kilpailuun vuosina 1986–1990 ja 1995–1998. Hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1998 Le Mansin kilpailussa.

Hoshino lopetti kilpailemisen vuonna 2002 keskittyen omaan Super GT -tiimiinsä ja Nissaniin erikoistuvaan yritykseensä. Hänen poikansa Kazuki ajaa isänsä Super GT -tiimissä.

Lähteet 

Japanilaiset Formula 1 -kuljettajat
Japanilaiset ratamoottoripyöräilijät
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Daniel Henney

Daniel Phillip Henney (s. 28. marraskuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on työskennellyt pääasiassa Etelä-Koreassa.

Henney aloitti uransa Koreassa mainosten myötä ja esiintyi muun muassa Coca-Colan ja Olympuksen mainoksissa. Vaikka Henney ei puhunut koreaa, hänestä tuli tunnettu suositun korealaisen draaman, My Name is Kim Sam Soon, myötä. Tämän jälkeen hän on esiintynyt muutamissa korealaisissa elokuvissa ja hiljattain myös yhdysvaltalaisessa supersankarielokuvassa X-Men Origins: Wolverine.

Filmografia

Elokuvat
Seducing Mr. Perfect (2006)
My Father (2007)
X-Men Origins: Wolverine (2009)
Shanghai Calling (2012)
The Last Stand (2013)
One Night Surprise (2013)
The Spy: Undercover Operation (2013)

Televisio
Hello Franceska (2005)
My Lovely Sam Soon (2005)
Spring Waltz (2006)
Pelastava siirto (2009)
The Fugitive: Plan B (2010)
Havaiji 5-0 (2012)
Ajan pyörä (2021)

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Marko Tarkkala

Marko Tarkkala (s. 16. kesäkuuta 1982 Loppi) on suomalainen endurokuljettaja. Tarkkala siirtyi enduron MM-sarjaan ammattilaiseksi vuonna 2002. Hän saavutti MM-sarjassa kolme henkilökohtaista hopeaa, kaksi pronssia sekä useita joukkueiden maailmanmestaruuksia. Tarkkala päätti ammattilaisuran vuonna 2013.

Enduron lisäksi Tarkkala on pelannut Jääkiekkoa harrastusmielellä vuosikausia. Tarkkala pelasi Kiekko-Nikkareissa A-nuorten I-divisioonaa 90-luvun lopulla ja on kuulunut kaudesta 2015-16 lähtien III-divisioonaa pelaavan Riihimäkeläisen Play Teamin kokoonpanoon.

Saavutuksia

2015: 
 Päijänteen ympäriajo
 2008: 
Enduron MM-sarja: 2. KTM E3
Seurajoukkueiden Suomenmestaruus:Riihimäen Kahvakopla.
Enduron SM-sarja: Suomen mestaruus.

2007: 
Enduron MM-sarja: 2. KTM E3
Enduron SM-sarja: Suomen mestaruus.

2006: Enduron MM-sarja: 3. KTM E3

2005: Enduron MM-sarja: 2. KTM E3

2004: Enduron MM-sarja: 6. KTM E3

2003: Enduron MM-sarja: 3. Husaberg E3

2002: Enduron MM-sarja: 3. Husaberg E3

2001: Enduron MM-sarja: 7. Husaberg 250cc

2000: Enduron SM-sarja: 3.

Lähteet 

Suomalaiset endurokuljettajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
From Afar

From Afar on Ensiferumin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 8. syyskuuta 2009. Albumi on ensimmäinen, jolla live-esiintymisistä tutuksi tullut kosketinsoittajana Emmi Silvennoinen toimii varsinaisena jäsenenä.

Taustaa 
Ensiferum ilmoitti kotisivuillaan 22. huhtikuuta 2009 virallisesti aloittaneensa neljännen studioalbumin äänittämisen 13. huhtikuuta 2009, ja että se sisältäisi 7 kappaletta ja intron sekä tulisi ilmestymään 9. syyskuuta 2009. Samalla julkistettiin myös laajamittainen julkaisukiertue, jolle liittyisivät myös virolainen Metsatöll ja helsinkiläinen Tracedawn.

26. heinäkuuta yhtyeen nettikauppaan ilmestyivät ennakkomyyntiin sekä uusi levy, jonka nimeksi täten paljastui From Afar, että 3 pakettia sisältäen oheistuotteita. Albumin kappalelistaus sekä ääninäytteitä julkaistiin 6. elokuuta 2009. Albumin nimikappaleesta kuvattu musiikkivideo julkaistiin 6. syyskuuta. Itse albumin julkaisu siirtyi viikolla valmistusongelmien vuoksi.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Petri Lindroos – murinalaulut, kitara
 Markus Toivonen – kitara, puhtaat laulut
 Sami Hinkka – basso, puhtaat laulut
 Janne Parviainen – rummut, lyömäsoittimet
 Emmi Silvennoinen – koskettimet

+

 Heri Joensen (Týr) – laulu (kappale "Vandraren")

Tuotanto 
 Tero Kinnunen – tuottaja
 Janne Joutsenniemi – tuottaja
 Hiili Hiilesmaa – miksaaja
 Kai Hahto – rumputeknikko
 Svante Forsbäck – masteroija
 Kristian Wåhlin – kansikuva
 Helgorth – design (kansilehtinen)
 Jere Hietala – valokuvat

Arvostelut 
 About.com: 
 Imperiumi.net: 9/10
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 From Afar discogs.com -sivustolla
 

Vuoden 2009 albumit
Ensiferumin albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Janne Joutsenniemen tuottamat albumit
Tero Kinnusen tuottamat albumit
Steffen Hamann

Steffen Ewald Hamann (s. 14. kesäkuuta 1981, Rattelsdorf) on saksalainen koripalloilija. Hamannin nykyinen seurajoukkue on FC Bayern München.

Ura

Seurajoukkue 
Hamann pelasi juniorikoripalloa TTL Bambergin, TSV Breitengüßbachin, Rattelsdorfin ja Kemmernin koripallojoukkueissa. Ensimmäisen pelinsä Bambergin edustusjoukkueessa hän pelasi kaudella 1999–2000. Hän pelasi samanaikaisesti myös Breitengüßbachin joukkueessa aina vuoteen 2003 saakka. Hän siirtyi Saksasta muualla Eurooppaan ja teki sopimuksen Fortitudo Bolognan kanssa. Visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Hamann lähti joukkueesta heti samana vuonna. Italiasta Hamann palasi tuttuun Bambergiin. Kauden 2007–2008 jälkeen hän teki ALBA:n kanssa kolmen vuoden sopimuksen. Sopimuksen ansiosta hän ansaitsi vuodessa 450 000 euroa nettona. Hamann siirtyi kuitenkin jo kahden kauden jälkeen toisella sarjatasolla pelanneeseen FC Bayern Müncheniin.

Maajoukkue 
Hamann on edustanut Saksan maajoukkuetta vuoden 2003 EM-kisoissa, vuoden 2007 EM-kisoissa, vuoden 2006 MM-kisoissa sekä Pekingin olympialaisissa 2008. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli vuonna 2003.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu  
Euroliigan pelaajaprofiili 
Basketball-Bundesligan pelaajaprofiili  
Legabasketin pelaajaprofiili 

Saksalaiset koripalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Maailman ympäri 80 päivässä (vuoden 1989 sarja)

Maailman ympäri 80 päivässä (Around the World in 80 Days) on yhdysvaltalainen vuonna 1989 valmistunut kolmiosainen minisarja. Se perustuu Jules Vernen samannimiseen kirjaan, mutta matka kulkee eri reittiä kuin kirjassa, ja matkalaiset kohtaavat aikansa kuuluisuuksia (Louis Pasteur, Kuningatar Viktoria) toisin kuin kirjassa.

Rooleissa
 Pierce Brosnan – Phileas Fogg
 Eric Idle – Passepartout
 Julia Nickson-Soul – Prinsessa Aouda
 Peter Ustinov – Etsivä Fix

Minisarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
West Coast hip hop

West Coast hip hop () on rap-musiikin alagenre, joka on syntynyt Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Historia 
Tyylilaji on oletettavasti alkanut 1970-luvun puolivälissä, vaikka sen kulta-aika olikin 1980-luvun loppupuolelta eteenpäin. West Coast hip hop on muodostunut tummaihoisten ja meksikolais-amerikkalaisten, pääosin Cripsien, Bloodsien ja muiden jengiläisten aloittamana. Ensimmäisiä menestyneitä West Coast hip hop -artisteja olivat muun muassa Ice-T, gangsta rap -ryhmä N.W.A ja sen jäsenet. 1990-luvun alussa tulivat muun muassa 2pac, Snoop Dogg, Nate Dogg, Xzibit ja Tha Dogg Pound. 1990-luvun alussa länsirannikossa kehittyi rap-musiikin tyylisuunta G-funk.

2000-luvun alussa West Coast hip hopin suosio alkoi laskea ja fanit keskittyivät enemmän itärannikon ja eteläisen Yhdysvaltain musiikkiin. Monen mielestä Game oli isossa roolissa länsirannikon nostamisessa takaisin suosioon 2000-luvun puolivälissä. Muun muassa Kendrick Lamar, YG sekä Nipsey Hussle ovat eräitä keskeisimpiä 2010-luvun West Coast hip hop -artisteja.

Tunnettuja West Coast hip hop -artisteja 
 2Pac
 Dr. Dre
 Eazy-E
 Ice Cube
 N.W.A
 Compton’s Most Wanted
 Snoop Dogg
 The Game
 Too $hort
 Westside Connection
 WC
 Xzibit
 Warren G
Nate Dogg
 About the Law
 Vince Staples
 Kendrick Lamar
Mack 10

Lähteet
Ramil Quliyev

Ramil Quliyev (s. 29. toukokuuta 1990 Baku) on azerbaidžanilainen, nykyään Turkkia edustava pikajuoksija.

Nuorten arvokilpailuissa Quliyev on sijoittunut 200 metrillä hopealle alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Ostravassa 2007 (ajalla 20,72 s) ja viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2008 (21,00). 

Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 hän karsiutui 60 metrillä alkuerissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 200 metrillä puolivälierissä ajalla 20,66. Sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009 Quliyev sijoittui 60 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 6,67 s. 

Kesäuniversiadeissa 2009 hän voitti 200 metriä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän voitti 200 metriä kisaennätyksellä 20,33 s ja sijoittui 100 metrillä toiseksi ajalla 10,16. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 20,61 s.

Quliyev sai vuonna 2011 Turkin kansalaisuuden. Hänen mukaansa myös Venäjä ja Qatar olivat tarjonneet hänelle kansalaisuutta. 

Quliyev saavutti Välimeren kilpailuissa 2013 hopeaa 100 ja 200 metrillä. Hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi sekä Zürichin EM-kilpailuissa 2014 että Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Gwanjun universiadeissa 2015 hän sai pronssia 100 ja 200 metrillä. Quliyev saavutti Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hopeaa 200 metrillä ajalla 20,51 ja sijoittui 100 metrillä kuudenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli 200 metrillä kahdeksas.

6. kesäkuuta 2017 Quliyev alitti 100 metrillä 10 sekunnin rajan juostuaan 9,97 s. Hän voitti Lontoossa 2017 maailmanmestaruuden 200 metrillä ajalla 20,09. Hän voitti Välimeren kilpailuissa 2018 kultaa 200 metrillä ja hopeaa 4 × 100  metrin viestissä. Hän voitti saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa kultaa 200 metrillä Turkin ennätysajalla 19,76. Pikaviestissä hän juoksi ankkuriosuuden Turkin hopeajoukkueessa.  Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 200 metrillä viidenneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin välierissä.

Quliyev saavutti Välimeren kilpailuissa 2022 kultaa 200 ja hopeaa 100 metrillä. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän keskeytti 200 metrin finaalijuoksun.

Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradat
 100 m: 9,97 (2017)
 200 m: 19,76 (2018)

Sisäradat
 60 m: 6,58 (2012)
 200 m: 21,05 (2012)

Lähteet

Viitteet

Azerbaidžanilaiset pikajuoksijat
Turkkilaiset pikajuoksijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Dystopia (Beneath the Massacren albumi)


Dystopia on kanadalaisen death metal -yhtye Beneath the Massacren toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 28. lokakuuta 2008 Prostethic Recordsin kautta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Elliot Desgagnés − laulu
 Christopher Bradley − kitara
 Dennis Bradley − basso
 Justin Rousselle − rummut

Arvostelut 
 About.com:

Lähteet 

Beneath the Massacren albumit
Vuoden 2008 albumit
David Benioff

David Benioff (s. 1970 New York) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja kirjailija.

Benioffin syntymänimi on David Friedman, mutta hän on vaihtanut sukunimensä äitinsä tyttönimeksi. Hän kävi Dartmouth Collegea ja maksoi opiskelunsa toimien klubin järjestyksenvalvojana sekä myöhemmin high schoolin englanninopettajana. Lisäksi hän on opiskellut Kalifornian yliopistossa Irvinessä ja valmistunut maisteriksi luovasta kirjoittamisesta.

Työskennellessään opettajana Benioff kirjoitti romaanin The 25th Hour ja sai sen myötä positiivista tunnustusta. Hän teki myöhemmin teki romaanista elokuvakäsikirjoituksen, josta Spike Lee ohjasi Edward Nortonin tähdittämän elokuvan 25th Hour – viimeinen ilta. Vuonna 2004 julkaistiin Benioffin kirjoittama novellikokoelma When the Nines Roll Over (And Other Stories). Benioffilta on julkaistu suomeksi piiritettyyn Leningradiin sijoittuva veijaritarina Varkaiden kaupunki (2008).

Yksi Benioffin uran kannalta merkittävimmistä käsikirjoituksista oli elokuvaan Troija, josta Warner Bros. maksoi hänelle 2,5 miljoonan dollarin palkkion. Muita hänen käsikirjoituksiaan ovat muun muassa psykologinen trilleri Stay (2005), Marc Forsterin ohjaama Leijapoika (2007) ja supersankarielokuva X-Men Origins: Wolverine (2009). Viimeksi mainittuun elokuvaan hänet palkattiin jo vuonna 2004 ja hän työsti käsikirjoitusta kolmen vuoden ajan.

Benioff kehitti yhdessä D. B. Weissin kanssa HBO:lle fantasiatelevisiosarjan Game of Thrones (2011–2019), joka perustuu George R. R. Martinin kirjasarjaan Tulen ja jään laulu.

Kirjailijana

Filmografia

Benioffin käsikirjoittamat televisiojaksot

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Amerikanvenäläiset
Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Hugo-palkinnon saajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Mechanics of Dysfunction


Mechanics of Dysfunction on kanadalaisen death metal -yhtye Beneath the Massacren ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 20. helmikuuta 2007 Prosthetic Recordsin kautta. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu Prostethicin kautta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Elliot Desgagnés – laulu
 Dennis Bradley – kitara
 Christopher Bradley – basso
 Justin Rousselle – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Imperiumi.net: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Beneath the Massacren albumit
Marie-Pierre Kœnig

Marie-Pierre Joseph-François Kœnig (10. lokakuuta 1898 Caen – 2. syyskuuta 1970 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen upseeri ja poliitikko, joka nousi toisen maailmansodan aikana kenraali de Gaullen Vapaan Ranskan joukkojen yhdeksi tärkeimmistä komentajista. 

Kœnig toimi sodan alussa kapteenina Ranskan Norjassa olleissa joukoissa. Sen jälkeen hän palveli vuodesta 1941 Lähi-idässä ja Egyptissä, josta siirtyi Dwight D. Eisenhowerin johtamaan liittoutuneiden päämajaan. Vuonna 1944 hänestä tuli Isossa-Britanniassa olevien ranskalaisten joukkojen ja vastarintaliikkeen joukkojen komentaja. 21. elokuuta 1944 hänet nimitettiin Pariisin sotilaskuvernööriksi. Vuosina 1945–1949 Kœnig toimi Ranskan Saksassa olevien miehitysjoukkojen komentajana ja vuosina 1949–1951 Ranskan Pohjois-Afrikan joukkojen ylitarkastajana. Vuonna 1951 jäätyään eläkkeelle sotilasuralta hänet valittiin Ranskan kansalliskokoukseen. Kœnig toimi kahteen otteeseen puolustusministerinä: Pierre Mendès Francen hallituksessa 19. kesäkuuta 1954 – 14. elokuuta 1954 sekä Edgar Fauren hallituksessa 23. helmikuuta 1955 – 6. lokakuuta 1955. Vuonna 1984 Kœnig sai postyymisti Ranskan marsalkan arvon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan marsalkat
Ranskan ministerit
Ranskan vastarintaliikkeen henkilöt
Puolustusministerit
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Ronnie Biggs

Ronald ”Ronnie” Arthur Biggs (8. elokuuta 1929 – 18. joulukuuta 2013) oli brittiläinen rikollinen, joka tuomittiin osallisuudestaan vuoden 1963 suureen junaryöstöön 30 vuodeksi vankilaan. Hän pakeni vankilasta vuonna 1965 ja vietti yli 30 vuotta paossa, kunnes antautui vapaaehtoisesti vuonna 2001.

Junaryöstö ja pako 
Biggs ryösti usean muun kanssa 2,6 miljoonaa puntaa Glasgow’sta Lontooseen matkalla olleesta postijunasta vuonna 1963. Vuonna 1964 hänet tuomittiin 30 vuoden vankeuteen, mutta kärsittyään rangaistuksestaan vain noin vuoden hän pakeni heinäkuussa 1965.

Ensin Biggs matkusti Pariisiin, missä hän hankki uuden henkilöllisyyden ja kävi plastiikkakirurgilla. Vuonna 1970 hän muutti Adelaideen, Australiaan. Siellä  Reutersin toimittaja tunnisti Biggsin ja hän pakeni laivalla Panaman kautta Brasiliaan samana vuonna.

Vuonna 1974 brittiläisen Daily Express -lehden toimittaja löysi Rio de Janeirossa asuvan Biggsin. Britannialla ei kuitenkaan ollut rikollisten luovutussopimusta Brasilian kanssa, joten Biggs saattoi elää vapaata elämää. Hänen rikollinen statuksensa esti häntä työllistymisensä Brasiliassa, mutta saamansa julkisuuden ansiosta hän saattoi ansaita rahaa myymällä nimellään erilaisia tuotteita kuten mukeja ja T-paitoja.

Vuonna 1981 Biggs kaapattiin ja kuljetettiin Barbadokselle. Kaappaajat halusivat rahaa Britannian poliisilta Biggsiä vastaan, mutta Englannilla ei ollut luovutussopimusta myöskään Barbadoksen kanssa, joten Biggs palautettiin Brasiliaan.

Terveytensä huononnuttua Biggs palasi vuonna 2001 takaisin Britanniaan The Sun-lehden kustantamalla yksityisellä lennolla jonka seuruaksena hänet vangittiin uudelleen. Hänen terveytensä huonontui vangitsemisen jälkeen entisestään, mihin vedoten hän anoi moneen otteeseen vapautusta ja rangaistuksensa lyhentämistä.

Tammikuussa 2009 Biggsin kerrottiin vapautuvan vankilasta elokuussa. Hänen poikansa Michael Biggs pyysi isänsä vapauttamista jo heinäkuussa vetoamalla tämän terveyteen. Biggs ei pystynyt enää useiden halvausten ja sydänkohtausten seurauksena puhumaan, kävelemään kunnolla tai syömään. Biggs armahdettiin lopulta 6. elokuuta 2009. Hän kuoli 84-vuotiaana 18. joulukuuta 2013 hoitokodissa Pohjois-Lontoossa.

Musiikkiura 
Biggs toimi laulajana muutamilla levyillä. Vuonna 1974 hän julkaisi yhdysvaltalaisen basistin Bruce Henrin kanssa oman albuminsa Mailbag Blues. Siitä julkaistiin CD-versio vuonna 2004.

Vuonna 1979 Biggs esitti kaksi laulua brittiläisen punkyhtye Sex Pistolsin albumilla The Great Rock ’n’ Roll Swindle. Biggsin esittämät kappaleet, ”No One Is Innocent” ja ”Belsen was a Gas”, nauhoitettiin Brasiliassa.

Vuonna 1991 Biggs lauloi saksalaisen punkyhtyeen Die Toten Hosenin kappaleen ”Carnival in Rio (Punk Was)” yhtyeen levylle Learning English, Lesson One.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ronnie Biggsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Brittiläiset rikolliset
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Tutkiva tuomio

Tutkiva tuomio on seitsemännen päivän adventistien käsitys taivaassa parhaillaan käytävästä oikeudenkäynnistä, joka edeltää Jeesuksen paluuta (Ilm. 14:6-7, 14-20). Oikeudenkäynti alkoi adventistien uskon mukaan syksyllä vuonna 1844, kun Danielin ennustus 2300 profeetallisesta illasta ja aamusta täyttyi (Dan. 8:9-14). Sen on määrä päättyä armon ajan päättyessä (Ilm. 15:5-8). Tämän jälkeen maailma kokee Ilmestyskirjan seitsemän vitsausta ja Kristuksen toisen tulemisen eli paruusiaan kirkkaudessaan (Ilm. 16-19). Oikeudenkäynnissä paljastetaan kaikkien uskovien kohtalo eli taivaskelpoisuus alkaen Aadamista ja Eevasta aina viimeisten päivien kristittyihin saakka. Tutkivassa tuomiossa tuomarina ja puolustusasianajajana toimii Jeesus Kristus. Saatana on aina syyttänyt Jumalaa. Oikeudenkäynnin tarkoitus on osoittaa Jumalan oikeudenmukaisuus ja vanhurskaus suhteessa yksittäisten ihmisten kohdalla tehtyyn päätökseen pelastuksesta tai kadotuksesta. Sen tulokset osoittavat, ketkä ovat todellisia Jumalan lapsia ja Jeesuksessa oikeutettuja ikuiseen elämään, ja ketkä ovat vain nimellisesti kantaneet Jumalan lapsen nimeä olematta sitä todellisesti. Oikeudenkäynti käydään, jotta taivaallisilla olennoilla olisi mahdollisuus ymmärtää Jumalan päätökset ja niiden perusteet. Tämä taivaallinen oikeudenkäynti on adventistien mukaan osa Jeesuksen ylipapillista välitystyötä taivaan pyhäkössä (Hepr. 8:1-2).

Tämän adventisteille ainutlaatuisen käsityksen viimeisestä tuomiosta kristittyjen kohdalla kehittivät alkujaan Hiram Edson, O.R.L Crosier ja. F.B. Hahn tutkittuaan Raamattua ns. suuren pettymyksen jälkeen. He esittelivät ajatuksen suuremmalle adventistien joukolle, joka hyväksyi näkemyksen vuoden 1848 sapattiseminaareissa, joissa muodostettiin seitsemännen päivän adventistien perusluontaiset opinkohdat. Ellen G. White tuki tätä käsitystä Jeesuksen ylipappeudesta ja viimeisestä tuomiosta.

Lähteet 

Adventismi
Maikki

Maikki on suomalainen naisen etunimi, joka on yksi Maria-nimen muunnoksista, mutta on esiintynyt myös Mairen puhuttelumuotona. Maikin nimipäivää vietetään 2. heinäkuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu 529 henkilölle.

Tunnettuja Maikkeja 
 Maikki Friberg (1861–1927), kirjailija, opettaja ja naisasianainen
 Maikki Hako, aik. Sälehovi, o.s. Shcelehoff'' (1900–1979), näyttelijä
 Maikki Harjanne (s. 1944), lastenkirjailija ja kuvittaja
 Maikki Järnefelt (1871–1929) oopperalaulaja
 Maikki Letonmäki (1882–1937), poliitikko (alkujaan sosialidemokraatti, myöhemmin kommunisti)
 Maikki Länsiö (1932–1996), näyttelijä
 Maikki Rantala (s. 1981), suomalainen katu- ja muraalitaiteilija
 Maikki Ruoppila-Grönholm (1886–1972), amerikansuomalainen näyttelijä ja lausuja

Kuvitteellisia Maikkeja 
 Maikki, henkilö piirrossarjassa Maikki ja pelottava Pontso

Lähteet

Etunimet
Caudillo

Caudillo tai caudilho () on eteläamerikkalainen poliittinen johtajatyyppi, joka syntyi maanosan maiden itsenäisyyssotien myötä 1800-luvulla. Caudillot eivät perinteisesti olleet sitoutuneet mihinkään tiettyyn poliittiseen ideologiaan tai liikkeeseen ja vaikka he usein uransa alussa vastustivat maan vallitsevaa oligarkiaa, he lähes poikkeuksetta nousivat itse oligarkeiksi ja harvoin horjuttivat vallitsevaa sosioekonomista järjestystä. 

Ensimmäiset caudillot olivat omia yksityisiä armeijoitaan johtaneita kenraaleita ja suurmaanomistajia (hacendado), jotka käyttivät sotilaallista voimaansa noustakseen valta-asemiin vastaitsenäistyneissä valtioissa.

Lähes kaikissa Etelä-Amerikan valtiossa on jossain vaiheessa ollut caudilloja, joista tunnetuimpia ovat  argentiinalaiset Juan Manuel de Rosas ja Juan Facundo Quiroga, ecuadorilainen Gabriel García Moreno ja meksikolaiset Antonio López de Santa Anna ja Porfirio Díaz sekä dominikaanilainen Rafael Leónidas Trujillo.

Espanjassa Francisco Franco käytti itsestään termiä el Caudillo ilman sen latinalaisamerikkalaisia negatiivisia konnotaatioita.

Katso myös 
 Personalismo

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Latinalainen Amerikka
Arvonimet
Espanjankieliset sanat ja sanonnat
Evidence of Inequity



Evidence of Inequity on kanadalaisen death metal -yhtye Beneath the Massacren vuonna 2005 julkaistu EP-levy. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu ja se jäi ainoaksi julkaisuksi Galy Recordsin kautta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Elliot Desgagnés – laulu
 Christopher Bradley – kitara
 Dennis Bradley – basso
 Justin Rousselle – rummut

Vierailevat artistit 
 Christian Pepin - kitara

Lähteet 

Vuoden 2005 EP:t
Beneath the Massacren albumit
Norsunheinät

Norsunheinät (Miscanthus) on heinäsuku, johon kuuluu noin 15 eri lajia. Lajit ovat alun perin kotoisin Aasiasta ja Afrikan trooppisilta alueilta. Joitakin lajeja, kuten elefanttiheinää ja mammuttiheinää, voidaan käyttää puutarhakasveina.

Lajeja 
 Miscanthus floridulus (Labill.) Warb. ex K. Schum. & Lauterb. 
 Miscanthus junceus
 Miscanthus nepalensis (Trin.) Hack. 
 Miscanthus oligostachys Stapf 
 Miscanthus sacchariflorus (Maxim.) Hack. – mammuttiheinä
 Miscanthus sinensis Andersson – elefanttiheinä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Miscanthus Biomass Research
Keuruun vanha kirkko

Keuruun vanha kirkko on vuosina 1756–59 rakennettu länsitornillinen pitkäkirkko, johon on liitetty lyhyet ristivarret. Kirkon alkuperäiset piirteet ovat säilyneet hyvin.

Paanukattoinen ja punamullattu kirkko edustaa hyvin 1700-luvun puukirkkoarkkitehtuuria. Se rakennettiin Antti Hakolan johdolla. Kirkon kuoripääty on kolmisärmäinen. Kirkkoon rakennettiin 1830-luvun alussa myös kahdeksankulmainen sakaristo kuoriosan jatkoksi. Pohjaratkaisun innoituksena lienee ollut Turun tuomiokirkko ja sen Kaikkien Pyhien kappeli.

Alkuperäisen Kansallismuseon kokoelmiin siirretyn alttaritaulun Kristus pesee opetuslastensa jalkoja maalasi Johan Backman 1750- tai 1760-luvulla. Keuruun vanhassa kirkossa säilytetään kopiota Backmanin maalauksesta. Puuholvien maalauskoristelun teki Johan Tilén 1780-luvulla. Kirkon alkuperäinen vaivaisukko 1800-luvulta on varastettu ja sen tilalle teki kuvanveistäjä Eino Räsänen uuden vuonna 1955.

Kirkon sisätunnelman on ikuistanut muun muassa Akseli Gallen-Kallela maalaukseensa Tyttö Keuruun vanhassa kirkossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Keuruulaisten taivaassa ei ole yhtään naista, Suomen Kuvalehti, 04.04.1936, nro 14-15, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen puiset pitkäkirkot
Vanha kirkko
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
David Hobbs

David Wishart Hobbs (s. 9. kesäkuuta 1939 Royal Leamington Spa, Englanti, Iso-Britannia) on entinen brittiläinen F1-kuljettaja. Hän osallistui seitsemään F1-osakilpailuun kausilla –,  ja . Hän ajoi kahdeksanneksi Britannian GP:ssä 1967 ja seitsemänneksi Itävallan GP:ssä 1974. MM-sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1966 Syrakusan osakilpailussa.

Hobbs osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon vuosina 1962–1972, 1979, 1981–1985 ja 1987–1989. Hän oli kahdesti kolmas vuosina 1969 ja 1984 ja ajoi kerran paalulle. Hän voitti luokkansa vuosina 1962 ja 1982. Hän osallistui myös Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1971, 1973–1974 ja 1976, ollen parhaimmillaan viides vuonna 1974. Hobbs kilpaili NASCAR Winston klubissa vuonna 1976 ja Daytonan 500 -kilpailussa. Hän ajoi International Race of Champion kilpailun vuonna 1979. Hän voitti U.S. F5000 -mestaruuden vuonna 1971 ja TransAm-sarjan mestaruuden vuonna 1983.

Hobbs on nykyään SPEED-televisiokanavan kommentaattori, ja selostustyössään hänet tunnetaan humoristisista sekä ajoittain poliittisesti epäkorrekteista kommenteistaan. Hänet lisättiin Motorsports Hall of Fame of American kunniagalleriaan urheiluautosaavutustensa johdosta vuonna 2009.

Formula 1 -tulokset 

* Ajettu Formula 2 -autolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Brittiläiset urheiluselostajat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Gus Hutchison

Gus Hutchison (s. 26. huhtikuuta 1937) on entinen yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1970, Yhdysvaltain GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä. 

Hutchison voitti SCCA Formula A -sarjan mestaruuden vuonna 1967. Sarjan vaihduttua F5000-luokaksi, Hutchison jatkoi ajoaan SCCA-sarjoissa Lolan ja Marchin autoilla. Kilpauransa jälkeen Hutchison keskittyi omaan yritykseensä, Solar Kineticsiin, joka sijaitsee Dallasissa.

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Bear Grylls

Edward Michael "Bear" Grylls (s. 7. kesäkuuta 1974) on alun perin pohjoisirlantilainen, mutta nykyisin englantilainen seikkailija, kirjailija, motivaatiopuhuja ja tv-juontaja. Hän on tullut tunnetuksi Discovery Channelilla esitetystä sarjasta Hiuskarvan varassa (Ultimate Survival, Iso-Brit. ja USA Man vs. Wild). Grylls on yksi kaikkien aikojen nuorimmista Mount Everestin huipulle kiivenneistä. Hän oli tuolloin 23-vuotias Ison-Britannian armeijan erikoisjoukkojen sotilas.

Gryllsin isä oli konservatiivipoliitikko Sir Michael Grylls (1934-2001). Vuonna 2000 Bear Grylls avioitui Shara Cannings Knightin kanssa. Heillä on kolme poikaa: Jesse, Marmaduke ja Huckleberry.

Kritiikki liittyen Hiuskarvan varassa -ohjelmaan 
Vuonna 2007 paljastettiin, että ohjelman kaikki tilanteet eivät olleet aitoja, esimerkiksi
 Grylls vietti öitä hotelleissa vaikka katsojille väitettiin, että hän on yksin erämaassa.  
 Eräässä jaksossa hän yritti ratsastaa villihevosilla, mutta ne olivat oikeasti kesyjä ja ne oli tuotu autoilla läheiseltä tallilta. 
 Sarjassa esitettiin tulivuorenpurkaus. Oikeasti laava olikin sulatettua kivihiiltä ja "myrkkykaasut" tehtiin savukoneella.
 Katsojille näytettiin, kuinka "karhu" liikuskelee Gryllsin majan lähistöllä. Oikeasti se oli ohjelman työryhmän jäsen karhupuvussa.

Paljastukset raivostuttivat Isossa-Britanniassa ja ohjelma jouduttiin hyllyttämään muutamaksi viikoksi. Jaksoja jouduttiin muokkaamaan ja lisäksi Grylls joutui pyytämään julkisesti anteeksi.  Suomessa näytettiin kyseisiä jaksoja vuonna 2009, mutta niiden alussa oli tiedotus, jossa mainittiin että kaikki tilanteet eivät ole aitoja turvallisuussyistä. Vaikka uusia jaksoja tehdään  edelleen, Gryllsin maine on kärsinyt kohusta. Uusia jaksoja esitetään nykyisin Isossa-Britanniassa Channel 4-kanavalla ja Discovery-kanavalla.

Lähteet 

Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Brittiläiset sotilaat
Survivalistit
Sapattikoulu

Sapattikoulu on Adventtikirkoissa lauantaisin jumalanpalveluksen yhteydessä pidettävä raamatun tutkistelutilaisuus. Yleensä tilaisuuden aiheena on jokin edeltä määrätty aihe, mutta aiheesta voidaan myös poiketa.

Sapattikoulu alkaa yleensä polvirukouksella, jossa pyydetään Jumalaa olemaan läsnä tilaisuudessa Pyhän Henkensä välityksellä, jotta tutkisteluun osallistuvat voisivat saada uutta opastusta ja valistusta suoraan Jumalalta. Tilaisuus on avoin myös muille kuin adventtikirkon jäsenille.
Adventismi
Zoom (sarjakuvahahmo)

Zoom, oikealta nimeltään Hunter Zolomon on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon loivat Geoff Johns ja Scott Kolins. Se teki ensi esiintymisensä Hunter Zolomonina sarjakuvan The Flash: Secret Files & Origins numerossa 3 vuonna 2001 ja Zoomina The Flash Volume 2 numerossa 197 vuonna 2003. Zoom on yksi Salaman vihollisista ja kolmas Negatiivi-Salama.

Sarjakuvissa
Hunter Zolomon kiinnostui nuorena psykologiasta ja kriminologiasta, jota hän opiskeli collegessa. Kaikki sai alkunsa Zolomonin isästä, joka oli sarjamurhaaja. Valmistumisensa jälkeen Zolomon liittyi FBI:hin yhdessä silloisen tyttöystävänsä Ashleyn kanssa, jonka kanssa hän meni myöhemmin naimisiin. Erään tehtävän aikana Zolomon oli arvioinut väärin rikollisen psykologisen kätöstavan olettaen ettei hän käyttäisi asetta. Tilanne johti lopulta Ashleyn isän kuolemaan ja samalla Zolomonin polvi sai vammoja, jonka vuoksi hän joutui kävelemään kävelykepin avulla. Tämän myötä FBI erotti Zolomonin tehtävästään ja hän muutti Keystone Cityyn. Uudessa kaupungissa Zolomon sai töitä paikalliselta poliisilaitokselta, jossa hän teki profiileja metaihmisrikollisista. Tämän ansiosta Zolomon oli usein yhteyksissä Salamaan ja heistä tuli myöhemmin hyviä ystäviä.

Zolomon koki kuitenkin elämässään lisää tragediaa, kun hän loukkaantui pahasti Gorilla Groddin hyökätessä kimppuun Iron Heightsilla. Onnettomuuden seurauksena Zolomon halvaantui vyötäröstä alaspäin. Hän yritti pyytää apua Salamalta käyttämään aikamatkustamista kosmisella juoksumatolla, estääkseen kyseisen onnettomuuden, mutta Salama kieltäytyi, koska se voisi vahingoittaa aikajanaa. Zolomon lopulta murtautui Salaman museoon käyttääkseen juoksumattoa, joka kuitenkin johti räjähdykseen ja museon tuhoamiseen. Se kuitenkin vaikutti Zolomonin kykyyn muuttaa omaa aikaväliä, jonka avulla hän kykenee hidastamaan aikaa. Tämä mahdollisti Zolomonin juosta nopeammin kuin muut, koska ajan hidastuminen ei vaikuttaisi häneen. Zolomon päätti uusien kykyjen ansiosta vaihtaa nimekseen Zoom ja päätti tappaa Wally Westin eli Salaman vaimon Linda Parkin, jotta Westistä tulisi parempi sankari. Koska Zoomin mielestä Wally Westin elämässä ei ole ollut suurta henkilökohtaista onnettomuutta.

Zoom muissa medioissa

Televisio
Zoom ei varsinaisesti esiintynyt omana itsenään, mutta animaatiosarjassa Justice League Unlimited Ergo, Brainiacin ja Luthorin yhteensulautunut olento luo oman mekaanisen version Salamasta, jonka asu muistuttaa suuresti Zoomia.Zoom on myös esiintynyt Flash tv sarjassa Jay Garrickina

Videopelit
Zoom esiintyy Justice League Heroes: The Flash videopelin neljännen kentän loppuvastuksena.
Zoom esiintyy vuonna 2011 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona.

Lähteet

DC-universumin superroistot
Kuvitteelliset salaiset agentit ja vakoojat
Naratšanski

Naratšin kansallispuisto, Naratšanski tai  Narotšanski eli (, ) on kansallispuisto, joka sijaitsee Valko-Venäjän luoteisosissa lähes kokonaan Minskin alueella, noin 150 km:n päässä Minskistä.

Järviluonto ja -matkailu ovat alueen paikallisia vetonauloja; kalastus etenkin alueen kymmenessä suurimmassa järvessä on suosittua.  Suurin järvistä on Naratš- eli Narotš-järvi (), jonka pinta-ala 80 km² ja keskisyvyys 9 m. Metsiä on  noin puolet puiston pinta-alasta. Mäntymetsät ovat hallitsevia, lisäksi esiintyy melkoisesti  seka- ja koivumetsää; kansallispuiston "Karjalan koivikot" ovat valkovenäläisittäin harvinaisia. Alueella pesii noin 185 lintulajia, joista 24 on luokiteltu harvinaisiksi. 

Kansallispuisto on perustettu 1999. Sen pinta-ala on nykyään 973 neliökilometriä, josta kansallispuistohallinnon maa- ja vesialueita on 69 % ja loput 31 % on muiden maanomistajien hallussa.  Kansallispuiston hallinto on Naratšin kaupunkityyppisessä taajamassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Национальный парк Нарочанский национальный парк http://www.floranimal.ru 
Kansallispuiston kotisivujen kuvaus alueen ilmastosta ja luonnonoloista  
Narotšanski krai 

Valko-Venäjän kansallispuistot
Minskin alue
Vicarius filii dei

Vicarius filii dei (tai Vicarivs Filii Dei) on Latinaa ja tarkoittaa Jumalan pojan sijaista. Nimeä on käytetty yhtenä Paavin arvonimistä. Aikaisin lähde tämän nimen käytöstä on vuosilta 752-774 jKr. dokumentista Donation of Constantine.  Nimi esiintyy useita kertoja Roomalaiskatolisten omassa kirjallisuudessa, mutta nykyään nimeä ei enää käytetä, vaan siitä pyritään eroon.

Jo 1500-luvulla eräs Lutherin kannattajista kiinnitti huomiota siihen, että kun nimen vicarivs filii dei latinalaisten kirjainten lukuarvot lasketaan yhteen, saadaan tulokseksi Raamatussa mainittu "pedon luku" 666, joka Ilmestyskirjassa on antikristuksen tunnus.

Kirjainten lukuarvot (V=5, i=1, C=100, D=500, L=50)  Kirjaimet joilla ei ole lukuarvoa (a, r, f, s ja e) lasketaan nollaksi. (5+1+100+1+5+1+50+1+1+500+1) = 666

Lukuarvo 666 voidaan saada monista muistakin nimistä, mutta havainto sopi hyvin yhteen yleiseen uskonpuhdistuksen  aikana vallinneeseen käsitykseen, jonka mukaan Roomalaiskatolinen kirkko, tai Paavi itse, oli Ilmestyskirjan peto. Nykyään Protestantit näyttävät pitkälti luopuneet tästä käsityksestä, vaikka yksilötasolla mielipiteitä on monia. Kirkkokuntana mm Adventistit katsovat Paavin vallan edelleen täyttävän Raamatun kuvaukset pedosta. 

Ainakin paavit Leo IX ja Paavali VI ovat käyttäneet virallisissa asiakirjoissa arvonimeä Vicarius filii dei.Arvonimi on nähty paavin kruunussa vuonna 1845 Gregorius XVI:n aikana, mutta sen jälkeen arvonimi on poistettu kruunuista, eikä kruunuja ole tallella aiemmalta ajalta. Vicarius filii dei on muunnos arvonimestä Vicarius Christi ("Kristuksen sijainen"), joka on virallinen paavin arvonimi. "Anti-" sanassa Antikristus tarkoittaa "olla jonkun sijasta" tai "jotakuta vastaan". Paavin arvonimellä Vicarius Christi on sama merkitys kuin antikristuksella, kun se käännetään vaihtoehtoisessa merkityksessä "Kristuksen sijainen". Aiheesta ollaan käyty useita debatteja.

Lähteet

Paaviuden historia
Latinankieliset fraasit
Odert Reinhold von Essen (nuorempi)

Odert Reinhold von Essen (16. tammikuuta 1755 Koiskalan kartano, Nastola – 11. tammikuuta 1837 Porvoo) oli suomalainen Suomen sodassa taistellut eversti, myöhemmin kenraalimajuri. Hän esiintyi henkilönä myös J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runossa Von Essenistä ja hänen Matti-rengistään. Von Essenin samanniminen isoisä oli everstinä Porin rykmentissä ja kaatui Napuen taistelussa 1714.

Liittyi vapaaehtoisena Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin 1767. Varusmestari 1769, kevyen rakuunakaartin faanjunkkari eli lippujunkkari 1770 ja toinen adjutantti (sekundadadjutant) 1773, kornetti 1775, luutnantti 1779, kapteeni Uudenmaan rakuunarykmentissä 1780. Majuri Hämeen läänin rykmentissä 1787. Everstiluutnantti Hämeen läänin jääkäripataljoonassa 1792.

Everstiluutnantti v. Essen tuli Padasjoen Maakesken kylän Anttilan sotilasvirkatalon (puustelli) haltijaksi 3.2.1794. Anttila oli tuolloin Hämeen läänin jalkaväkirykmentin jääkäripataljoonan esikunnan 1. Majurin virkatalo, joka oli hänen hallussaan 7.8.1809 – eli aina Suomen sodan loppupuolelle – asti.

Suomen sodassa von Essen ylennettiin everstiksi 25.5.1798, jolloin oli Hämeenlinnan jääkäripataljoonan komentaja. Hän taisteli Yppärissä, Pyhäjoella sekä Siikajoella ja myöhemmin toimiessaan 6. prikaatin päällikkönä hän osallistui Alavuden, Salmin ja Oravaisten taisteluihin taisteluihin. Nimitetty kenraaliadjutantiksi 8.8.1809. Sodan päätyttyä syyskuussa 1809 von Essen sai eron Ruotsin armeijan palveluksesta 7.11.1809 samalla ylennettynä kenraalimajuriksi.

Sittemmin hän asui Jakarin (Jackarby) kartanossa, jonka omistajaksi hän tuli avioiduttuaan Juliana Marianna Ramsayn kanssa.

Von Essen oli naimisissa neljä kertaa:
 1793–1796 vapaaherratar Johanna Juliana von Fersenin kanssa, ei lapsia, puoliso kuoli 1796
 1800–1812 Juliana Maria Ramsayn kanssa, viisi lasta, puoliso kuoli 1812.
 1813–1814 Ulrika Möllersvärdin kanssa, ei lapsia, liitto päättyi avioeroon jo 4 kuukauden jälkeen
 1814–1836 Fredrika Lovisa Boije af Gennäsin kanssa, kaksi lasta.

Von Essenin vuonna 1850 syntynyt pojantytär näyttelijä Sigrid Sofia Matilda Elisabeth (Siri) von Essen oli jonkin aikaa naimisissa ruotsalaisen kirjailija August Strindbergin kanssa.

Lähteet 
 Essen 1. Odert Reinhold von, Projekt Runeberg: Nordisk familjebok-tietosanakirja
 Essen, Odert Reinhold von, Projekt Runeberg: Pieni Tietosanakirja 1925–1928] osa 1
 Pohjan Prikaatin killan sivut: vapaaherrallinen suku no 158 – von Essen sekä kreivillinen suku no 118 - von Essen 
 Ulrika Möllersvärdin elämäkerta Kansallisbiografiassa.

Viitteet

Suomen sota
Suomalaiset kenraalit
Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat
Vuonna 1755 syntyneet
Vuonna 1837 kuolleet
Henkiopas

Henkioppaat ovat yliluonnollisia olentoja, joiden uskotaan New Age -piireissä liikkuvan ihmisten rinnalla. Kyseessä on suosittu New Age -aihe. Väitetty kommunikaatio henkioppaiden kanssa on yleisesti ottaen telepaattista, ja yhteyden voi saada esimerkiksi meditoinnin aikana. Useat nykyajan psyykikot ovat puhuneet henkioppaista, ja Sylvia Browne on julkaissut aihetta käsittelevän kirjan Contacting Your Spirit Guide (2005). Tunnettuja psyykikkoja, joilla on väitetty olevan henkioppaita, ovat muiden muassa Derek Acorah ja Rosemary Altea.

Katso myös 
 Suojelusenkeli
 Suojelushenki
 Apuolento
 Džinni

Lähteet 

New age
Tuomo Tikkanen

Tuomo Tikkanen on suomalainen erikoispsykologi ja psykoterapeutti, joka toimi  Suomen psykologiliiton puheenjohtajana 22 vuotta vuosina 1994–2015. Hän toimi vuosina 1999–2007 myös alan eurooppalaisen kattojärjestön, Euroopan psykologiliittojen federaation (EFPA) puheenjohtajana. Rooleinsa kautta hän on osallistunut useasti psykologiaa tai psykologeja käsittelevään ammatilliseen tiedottamiseen ja keskusteluun julkisuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tuomo Tikkanen YLE:n verkkosivuilla (yle.fi, hakusivu)
 Tuomo Tikkanen Suomen psykologiyhdistyksen tiedotteissa (psyli.fi, hakusivu)
 Potkut tulossa – mitä tehdä? (15.3.2014) (Heini Saraste, hyvaterveys.fi)

Suomalaiset psykologit
Suomalaiset psykoterapeutit
Around The World Live

Around The World Live on Deep Purplen videotallenne, joka julkaistiin vuonna 2008.

Taustaa 

-4 Levyä

Muusikot:

-Don Airey (koskettimet)

-Jon Lord (koskettimet)

-Steve Morse (kitara)

-Roger Glover (bassokitara)

-Ian Paice (rummut)

-Ian Gillan (laulu/lyömäsoittimet)

-Keikat vuosilta: CD1 1995 Bombay (2 keikkaa) , CD2 1999 Abadon, CD 3 2002 UK, CD 4 2002 Haastattelu

Sisältö 

CD4: Levyssä 4 on dokumentti, jossa haastatellaan bändiä vuonna 2002.

CD3: Levyssä UK 2002 pidetään kosketinsoittajan, Jon Lordin jäähyväiset, koska hänellä on polvivamma. Kappaleissa Smoke On The Water ja Highway Star soittaa sekä Don Airey ja Jon Lord.

CD2: Levyssä Total Abadon 1999 bändi esittää kaikan Australian Abadonissa.

CD1: Levyssä Bombay Calling soitetaan Lazy-biisi sisältäen Ian Paicen rumpusoolon.

Deep Purplen videot