joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Catharina Lefrén

Catharina Juliana Lefrén (synt. Ekenman, isän aateloimisen jälkeen af Ekenstam 8. tammikuuta 1782, Linköping, Ruotsi – 18. lokakuuta 1854, Linköping, Ruotsi) oli ruotsalaissyntyinen Pirkanmaalla vaikuttanut herrnhutilaisen liikkeen johtohahmo.

Elämäkerta 
Catharina Ekenman koki heräämisen kotitilallaan Sjögestadin kylässä Linköpingissä. Heräämiskuvauksessaan hän kertoo vaikuttuneensa 11-vuotiaana Sions Sånger -kokoelman uskonnollisista lauluista ja varsinaisen heräämisensä tapahtuneen 17-vuotiaana. 

Ekenman avioitui turkulaissyntyisen Lars Gustaf Lefrénin kanssa 1805. Hänen vanhempansa olivat tunnettuja herrnhutilaisia, ja he pitivät aktiivisesti yhteyttä Tukholman veljesseurakuntaan. Lefrénit asettuivat asumaan Hatanpään kartanoon Messukylässä, ja perheeseen syntyi yhteensä neljä lasta. Perhe oli varakas. Lars Gustaf Lefrén omisti Tampereen paperitehtaan, jonka tuotanto vastasi kaikkien Suomen paperitehtaiden tuotantoa yhteensä.   

Kartanossa järjestettiin hengellisiä tilaisuuksia, joista ei ole jäänyt kirjallisia merkintöjä. Siellä vierailivat Pirkanmaan teollisuuden merkkihenkilöt myös uskonnollisissa yhteyksissä. Lisäksi Catharina Lefrén harrasti aktiivista uskonnollisen kirjallisuuden julkaisu- ja levitystoimintaa. Itä-Suomen rukoilevaisuuden johtaja Henrik Renqvist julkaisi Lefrénin kustannuksella kirjoituksen Lyhy Neuwo, kuinga Autuaxi tuldaman pitä ja levitti saamiaan vapaakappaleita Liperin ensimmäisten heränneiden keskuuteen. 

Kun Lars Gustaf Lefrén kuoli 1825, paperitehtaan ja kartanon hoito jäi Catharina Lefrénin vastuulle. Samana vuonna Catharina Lefrén tutustui saksalaiseen kauppamatkustajaan, evankelisen herätyksen kokeneeseen Samuel Hebichiin hänen Suomeen suuntautuneella kauppamatkallaan. Kolme vuotta myöhemmin Catharina Lefrén pyysi miestä paperitehtaan ja kartanon hoitajaksi. 

Catharina Lefrén muutti takaisin Ruotsiin 1834. Hän myi paperitehtaan Johan Christopher Frenckellille ja kartanon Nils Johan Idmanille. Hänelle ei näiden kauppojen ja velkojen jälkeen jäänyt paljoakaan omaisuutta.  

Catharina Lefrén kuoli 18.10.1854 vierailullaan Linköpingiin ja on haudattuna Sjögestadin kirkkomaalle.

Perhesuhteet 
Vanhemmat eversti Nils Adolf Ekenman, myöhemmin af Ekenstam ja Catharina Margareta Götherhielm. Puoliso vuonna 1805 paperitehtailija Lars Gustaf Lefrén (1778–1825). Lapset: Johanna (1806–), Augusta Helena (1810–), Laura (1819–1820) ja Lars Adolf Matts (1823–).

Lähteet
 
Vuonna 1854 kuolleet
Vuonna 1782 syntyneet
Merja Penttilä

Merja Elisa Penttilä (s. 27. tammikuuta 1956 Hämeenlinna) on filosofian tohtori ja VTT:n tutkimusprofessori (biotekniikka). Penttilä on myös osa-aikainen professori (synteettinen biologia) Aalto-yliopistossa Kemian tekniikan korkeakoulussa. Hänet on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2015.

Penttilä väitteli 1987. Tutkimustyössään hän on keskittynyt teolliseen biotekniikkaan, erityisesti hiivojen ja homeiden molekyylibiologiaan, ja uusiutuvien luonnonvarojen hyödyntämiseen. Hän on saanut vuonna 2012 tutkimustyöstään Wihurin säätiön kansainvälisen palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Merja Penttilä. Tiedettä tytöille.

Suomalaiset biologit
Aalto-yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Espoon Hiihtoseura

Espoon Hiihtoseura (lyhenne EHS) on vuonna 1980 perustettu maastohiihdon erikoisseura, jonka toiminta-aluetta ovat Espoo ja Kauniainen.

Seuran tarkoituksena on järjestää toiminta-alueellaan harrastustoimintaa sekä menestykseentähtäävää kilpailutoimintaa. EHS on sekä Suomen Hiihtoliiton valioseura että Nuoren Suomen sinettiseura.

Vuonna 2017 seurassa on noin 500 jäsentä. Kaudella 2015-16 seuran harjoitusryhmiin kuului noin 100 kilpahiihtäjää, minkä lisäksi EHS:n järjestämiin lasten hiihtokouluihin osallistuu vuosittain noin 50-70 lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Suomalaiset hiihtoseurat
Espoolaiset urheiluseurat
Kauniaislaiset urheiluseurat
The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart


The Mediator Between Head and Hands Must Be the Heart on metalliyhtye Sepulturan kolmastoista studioalbumi. Se julkaistiin 25. lokakuuta 2013 levymerkillä Nuclear Blast. Yhtye on ottanut albumiinsa vaikutteita dystooppisesta vuoden 1927 saksalaisesta mykkäelokuvasta Metropolis.

Vastaanotto 
Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Blabbermouthin Ray Van Horn antoi albumille arvosanan 8/10. Hän piti albumia kokeilevana ja seikkailullisena, ja nosti etenkin ”Da Lama ao Caos” -kappaleen portugalinkielisen rapin rohkeaksi vedoksi. Imperiumin Tuomas Valtanen piti albumia edeltäjänsä tapaan ”lähes napakymppinä”, ja sanoi yhtyeen raskaan ja synkän ulosannin toimivan erinomaisesti. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille kaksi tähteä viidestä. Hän piti riffejä väkinäisiä sekä yhtyeen vihaista ulosantia näennäisenä, ja sanoi yhtyeen olevan kuin varjo ajasta, jolloin Max Cavalera oli vielä yhtyeessä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Derrick Green − laulu, lyömäsoittimet (kappale ”Da Lama ao Caos”)
 Andreas Kisser − kitara, taustalaulu, laulu (kappale ”Da Lama ao Caos”)
 Paulo Jr. − basso
 Eloy Casagrande − rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 8/10
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 8/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2013 albumit
Sepulturan albumit
Machine Messiah


Machine Messiah on metalliyhtye Sepulturan neljästoista studioalbumi. Se julkaistiin 13. tammikuuta 2017 levymerkillä Nuclear Blast. Musiikillisesti siinä yhdistyvät thrash metalin lisäksi power metal, jazz, folk ja soul. Albumin teemana on teknologian kehityksen tuomat uhkakuvat.

Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard Top Hard Rock Albums -listan seitsemännellä sijalla.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Albumien keskiarvoja keräävän Metacriticin arvosana albumille on 76/100, joka perustuu kuuteen ammattilaisarvioon. Blabbermouthin Ray Van Horn antoi albumille arvosanan 8.5/10. Hän totesi albumin tuovan esille tärkeän sosiaalipoliittisen viestin, ja ylisti jälleen erityisesti laulaja Derrick Greenin ulosannin monimuotoisuutta. Kaaoszinen Jesse Kärkkäinen antoi albumille arvosanan 8–, ja piti sitä väkevänä sekä yhtyeen pirteimpänä ja monipuolisimpana albumina pitkään aikaan, vaikka sitä vaivasikin edellisten albumien tapaan asenteen ja yhtyeen vanhalle tuotannolle ominaisen alkukantaisen raivokkaan ulosannin puute. Metalliluolan Juha Karvonen kehui albumin tuotantoa ja eri soitinten käyttöä onnistuneeksi, vaikka pitikin albumia jokseenkin puuduttavana teoksena. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille arvosanan 8.5/10. Hän piti albumia moniulotteisuudessaan ärsyttävänä, ja sanoi sen auettuaan vangitsevan kuuntelijansa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Derrick Green − laulu
 Andreas Kisser − kitara
 Paulo Jr. − basso
 Eloy Casagrande − rummut, lyömäsoittimet

Arvostelut 
 Metacritic: 76/100
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 8.5/10
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 8–/10
 Metalliluola: 7–/10
 Pitchfork Media: 6.2/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Sepulturan albumit
Anthems


Anthems on Anthraxin EP-levy, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2013 levymerkillä Megaforce Records. Euroopassa sen julkaisi Nuclear Blast 22. maaliskuuta 2013.

Albumia myytiin julkaisuviikollaan 8 500 kappaletta, ja se nousi Billboard 200 -listan sijalle 52.

Kappaleet

Arvostelut 
 About.com: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 6/10
 Metal Injection: 7/10

Lähteet 

Vuoden 2013 EP:t
Anthraxin albumit
Väkivaltainen ekstremismi

Väkivaltainen ekstremismi on ekstremismiä, jossa väkivaltaa käytetään, sillä uhataan, siihen kannustetaan tai se oikeutetaan aatemaailmalla perustellen.

Kaikki terrorismi on väkivaltaista ekstremismiä mutta kaikki väkivaltainen ekstremismi ei ole terrorismia.

Väkivaltainen ekstremismi vaikuttaa usein paikallisesti ja alueellisesti. Se kohdistuu yksilöihin ja ryhmiin, aiheuttaa pelkoa ja turvattomuutta.

Katso myös 
 Radikalismi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YLE MOT, Terrorin varjot Suomen yllä

Väkivalta
Ekstremismi
Minnesota United FC

Minnesota United Football Club on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Yhdysvaltain ja Kanadan korkeimmalla sarjatasolla Major League Soccerissa. Sen kotipaikkana toimii Minneapolis–Saint Paulin alue kaupunki Minnesotan osavaltiossa.

Yhdysvaltalaiset jalkapalloseurat
Minnesota
Saint Paul
Los Angeles FC

Los Angeles Football Club on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka aloitti pelaamisen Yhdysvaltain ja Kanadan korkeimmalla sarjatasolla Major League Soccerissa vuonna 2018. Sen kotipaikkana toimii Los Angelesin kaupunki Kalifornian osavaltiossa.

Los Angelesin urheilu
Yhdysvaltalaiset jalkapalloseurat
Mach (ydin)

Mach on käyttöjärjestelmän mikroydin, joka on kehitetty Carnegie Mellon -yliopistossa (CMU). Ydin kehitettiin tutkimusprojekissa, joka kesti vuodesta 1985 vuoteen 1994.

Ytimen kehitys tapahtui muokkaamalla 4.2BSD:n ydintä siirtämällä sen toimintoja erillisiin komponentteihin.

Ydintä on käytetty Open Software Foundationin (OSF) OSF/1-käyttöjärjestelmässä, jonka Digital Equipment Corporation otti pohjaksi Tru64 UNIX:lle.
Applen OS X -käyttöjärjestelmä perustuu Mach 3.0 -ytimeen.
Kaupalliset toteutukset Mach-ytimestä ajavat tiedostojärjestelmien, verkkotoimintojen ja muistihallinnan koodin ytimen moodissa: puhdas mikroydin on epäkäytännöllinen koska se ei ole riittävän tehokas.

NeXT teki ytimeen perustuvan version Nextstep-käyttöjärjestelmästään (ks. OpenStep).

IBM pyrki kehittämään Workplace OS -käyttöjärjestelmää OSF Research Instituten kanssa perustuen Mach-ytimeen, josta tuli yksi kalleimmista epäonnistumisista.

Machin jälkeen on kehitetty toisen sukupolven mikroytimiä kuten L4.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Mach 4 Project 
 Microkernel Modularity with Integrated Kernel Performance  

Käyttöjärjestelmäytimet
Fire Emblem Heroes

Fire Emblem Heroes on Nintendon vuonna 2017 julkaisema taktinen roolipeli. Se on päivitetty muunnelma aiemmista Fire Emblem -peleistä.

Vastaanotto 
Pelillä on arvosteluja keräävällä Metacritic-sivustolla 73 pistettä sadasta. Peli tuotti julkaisupäivänä 2,9 miljoonaa dollaria.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pelin virallinen sivusto 

Fire Emblem
Tietokoneroolipelit‎
Nintendon julkaisemat videopelit
Android-pelit
iOS-pelit
Vuoden 2017 videopelit
Ilmaispelit
BMW 3-sarja (F30)

BMW F30 on BMW 3-sarjan kuudennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2011–2019. Se korvasi edeltäneen E90-mallin ja seuraajaksi tuli G20. F30:n coupé- ja cabriolet-korimallit tunnetaan omana 4-sarjanaan (F32), ja mallisarjaan kuului lisäksi fastback-korinen 3-sarjan Gran Turismo (F34).

BMW 3-sarja (F30) 2011–2019 

Ensimmäisenä korimallina esiteltiin neliovinen sedan kevään 2012 Geneven autonäyttelyssä. Farmarimalli Touringin ensiesittely oli hieman myöhemmin Leipzigissä. Pituudeltaan F30 kasvoi 93 millimetriä ja akseliväliltään 50 millimetriä edellismalliin verrattuna. Takaistuimelle tuli hieman lisää pääntilaa ja lisäksi takajalkatilat kasvoivat 1,5 senttimetriä. 480-litrainen tavaratila on 20 litraa edeltäjää suurempi. Raideleveys kasvoi edessä noin neljä ja takana noin viisi senttimetriä.

Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä BMW F30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Vuonna 2015 3-sarjaa uudistettiin kevyesti. Suurimmat ulkonäölliset muutokset tehtiin valoihin: eteen sai LED-ajovalot, ja uudelleenmuotoillut takavalot ovat kokonaan LED-tekniikalla toteutetut. Merkittävämpää oli moottoriosaston uudistuminen. Uudet moottorit edustavat BMW Efficient Dynamics -moottoriperhettä, ja niiden kulutus ja päästöt ovat aiempaa pienemmät. Kolmesylinterinen 1,5-litrainen 318i (135 hv) korvasi aikaisemman 316i:n ja nelisylinterinen 2,0-litrainen 330i (250 hv) 328i:n. Tehokkaimmaksi bensiinimoottoriksi ennen M3-mallia esiteltiin kuusisylinterinen 340i (310 hv). Myös dieselmoottoreita päivitettiin, mutta muutokset olivat vähäisempiä kuin bensiinimoottoreissa. Lisäksi sekä manuaali- että automaattivaihteistot olivat uusia, ja niillä pyritään osaltaan pienentämään polttoaineenkulutusta.

BMW M3 

3-sarjan urheilumalli M3 esiteltiin coupé-korisen rinnakkaismallinsa M4:n kanssa Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2014. Auton voimanlähteenä on kaksoisturboahdettu kuusisylinterinen 3,0-litrainen bensiinimoottori, jonka teho on 425 hevosvoimaa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto.

Lähteet

Aiheesta muualla 

3-sarja (F30)
D-segmentin autot
2010-luvun autot
Middle-earth: Shadow of War

Middle-earth: Shadow of War on Monolith Productionsin kehittämä toimintaroolipeli. Peli on jatkoa Middle-earth: Shadow of Mordor -pelille.

Peli on myöhästymisen jälkeen julkaistu 10. lokakuuta 2017 PlayStation 4:lle, Xbox One:lle ja Windowsille.

Huhtikuussa 2018 pelin kehittäjät ilmoittivat poistavansa pelissä olevat nk. loot box toiminnot heinäkuun 17. päivään mennessä.

Pelaaminen 
Middle-earth: Shadow of Warissa pelaaja Talion ja Celebrimbor taistelevat Keski-Maan hallinnasta. He yrittävät takoa uuden mahtisormuksen ja kukistaa Sauronin sen avulla.

Vastaanotto 
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Toimintaroolipelit
Avoin pelimaailma -pelit
Windows-pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Vuoden 2017 videopelit
J. R. R. Tolkienin teoksiin perustuvat videopelit
PlayStation 4 Pro -tehostetut pelit
Mýkonoksen lentoasema

Mýkonoksen lentoasema (, , YPA: ΚΑΜΚ) on kansallinen lentoasema Mýkonoksen saarella Kreikassa.

Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 1971. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Mýkonoksen kaupungista kaakkoon. Lentokentän kiitotien pituus on  metriä ja leveys 30 metriä, ja se on rakennettu 123 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna.

Aegean Airlines ja Olympic Air lentävät kentälle Ateenasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan lentoasemat
Mýkonos
Edmodo

Edmodo on yhdysvaltalainen maailmanlaajuisesti toimiva koulutussovellus. Se on saatavilla verkkoselaimelle, Androidille ja iOS:lle. Maailmanlaajuisesti sen Similarweb-sijoitus kesäkuussa 2022 oli 3524., mutta esim. Meksikossa, jossa sivusto on huomattavasti suositumpi, sen sija oli 455. Edmodolla oli vuoden 2017 yli 76 miljoonaa käyttäjää.

Kiinalainen ohjelmistoalan holding-yhtiö Netdragon Websoft (HKSE: 0777; kotipaikka Fujian, Kiina) osti keväällä 2018 Edmodon osaksi opetusalan tuotetarjontaansa. Edmodo on 101Lab- ja Homework-ohjelmistojen ohella ohjalmistokonsernin keskeisiä tuotteita konsernin laajentaessa painotustaan pelialalta kohti maailmanlaajuista digitaalisen oppimisen tarjontaa. Vuonna 2019 julkaistun, Youtubessa julkaistun yritysvideonsa mukaan Netdragon Websoft -konserniin kuului tuolloin yli 100 tytäryritystä ja yli 6 000 työntekijää. Konsernin koulutusohjelmia oli hyödynnetty yli 1,3 miljoonassa koululuokassa ja niitä käytti yli 100 miljoonaa koululaista. Vuonna 2020, koronapandemian aikana julkaistun tiedon mukaan Edmodolla olisi maailmanlaajuisesti yli 125 miljoonaa käyttäjää. Esittelyvideon mukaan Netdragon Websoft kannattaa ja edistää Kiinan kauppa- ja ulkopoliittista Vyö ja tie -hanketta myös digitaalisen koulutusratkaisujen välityksellä Euraasiassa ja Afrikassa, esimerkiksi Venäjällä, Kazakstanissa, Intiassa, Egyptissä, Keniassa ja Nigeriassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivut 

Yhteisöpalvelut
Yhdysvaltalaiset verkkosivustot
Android-sovellukset
iOS-sovellukset
Espoonlahden paloasema

Espoonlahden paloasema (asema numero 30) sijaitsee Espoonlahden kaupunginosassa ja se on yksi viidestä Espoon alueella sijaitsevasta vakituisesta paloasemasta. Vuonna 2002 tehdyn yhteistoimintasopimuksen mukaisesti Espoon paloasemat kuuluvat Länsi-Uudenmaan pelastuslaitokseen.

Nykyinen paloasema
Espoonlahden paloaseman osoite on Rehtorintie 2. Samassa kiinteistössä sijaitsevat myös Espoon katuylläpidon toimitilat. Rakennus on valmistunut vuonna 1978, eikä siihen ole rakentamisen jälkeen tehty kuin pieniä parannuksia. Espoonlahden paloasema on alueellisesti tärkeä myös Kirkkonummen kunnan ja Länsimetron kannalta.  Pelastuslaitoksen johtokunta onkin ehdottanut vuonna 2007 uuden paloaseman rakentamista.  Nykyisen aseman on huonokuntoisuutensa lisäksi katsottu haittaavan lähellä sijaitsevaa asutusta ja se on liikenteellisesti hankalassa paikassa asuntokadun varrella, josta ei ole aina turvallista lähteä hälytykseen.

Espoonlahden uusi paloasema 
Uuden paloaseman paikaksi on kaavailtu Sammalvuorella sijaitsevan Espoonlahden vesitornin juurusta osoitteessa Tyskaksenkaari 3. Uusi rakennus tulisi Espoonlahden vesitornin ja metron kuilurakennuksen viereen. Parempien liikenneyhteyksien vuoksi tämä sijainti laajentaa selvästi tulevan paloaseman laskennallista kuuden minuutin toimintavalmiusaika-aluetta nykyisellä tieverkolla. Hälytysajoon lähteminen huomioidaan Tyskaksenkaaren ja Nöykkiönkadun risteyksen rakentamisessa. 

Uuden paloaseman rakentamisen mahdollistava kaava hyväksyttiin helmikuussa 2014. Paikka on länsiosaltaan Länsimetron työmaa-aluetta, sillä osittain tulevan paloaseman tontin alle louhitaan Länsimetron huoltotunneleita. Pelastuslaitos onkin kouluttanut henkilöstöään maanalaista pelastustoimintaa varten vuodesta 2013 lähtien. Espoonlahden paloasemahankkeen suunnitelmien on arvioitu valmistuvan kesäkuussa 2017. Tällöin rakentaminen voisi alkaa tammikuussa 2018 ja se valmistuisi joulukuussa 2018. Rakennus voitaisiin ottaa käyttöön alkuvuodesta 2019.

Aseman yksiköt

Lähteet 
Pöytäkirja, Pelastuslaitoksen johtokunta 24.09.2013. Espoon kaupunki.PDF  
Hankesuunnitelma, Espoonlahden paloasema, hankenumero 1006. 25.5.2016. Espoon kaupunki. PDF

Viitteet 

Espoon rakennukset ja rakennelmat
Espoonlahti 
Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos
Suomen paloasemat
Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö

Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö oli Neuvostoliiton ulkoasiainhallinnosta vastaava ministeriö 1946 alkaen. Tätä ennen sitä kutsuttiin Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatiksi valtion perustamisesta vuonna 1922 alkaen.

Neuvostoliiton ministeriöt
Ulkoministeriöt
Nardovelifer

Nardovelifer altipinnis on sukupuuttoon kuollut kiiltolahnakaloihin kuuluva kalalaji, joka eli nykypäivän Italiaa ympäröivissä vesissä myöhäisliitukaudella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nardovelifer Encyclopedia of Life
 Nardovelifer Global Biodiversity Information Facility

Esihistorialliset viuhkaeväiset
Kiiltolahnakalat
Greta Kaisa Renström

Greta Kaisa Renström (s. 1776, k.1850-luvun jälkeen) oli pohjalainen luonnonparantaja, ns. viisas vanha nainen.

Greta Kaisa Renström otettiin mukaan Suomen Naisyhdistyksen 1800-luvun lopulla koottuun matrikkeliin menestyneenä kansanparantajana. Matrikkelissa pyrittiin esittämään mahdollisimman monipuolisesti eri vuosisadoilla ja eri ammateissa toimineita tai muuten ansioituneita suomalaisia naisia.

Asiakirjojen mukaan hän oli syntynyt 1776 merimies Johan Frilundin ja Brita Johanintyttären tyttärenä ja solminut ensimmäisen avioliittonsa merimies Jakob Kristofferinpojan kanssa 1798. Myöhemmän sukunimensä hän sai naituaan 1823 talollisenpoika Hans Hansinpoika Renströmin.

Greta Kaisa Renström kertoo saaneensa oppinsa Pilkan muorilta, tunnetulta hierojalta. Hänen tunnetuin potilaansa oli Uudenkaarlepyyn piirilääkäri Zacharias Topelius.  Topeliuksen antaman kirjallisuuden avulla Renströmistä tuli arvostettu hieroja ja luunmurtumien parantaja maakunnan alueella.

Hänen persoonansa on tallentunut myös kaunokirjallisuuteen. Greta Kaisa Renström on mitä ilmeisimmin Topeliuksen Perttulan Liisun esikuva. Häneen on voitu viitata myös kerrottaessa pelätyistä paikallisista noidista. Hänen oppilaastaan Jakob Bäckistä tuli yksi Suomen kirjallisuuden tunnetuimpia hahmoja, Välskärin kertomusten kertoja.

Lähteet 
 

1800-luvulla kuolleet
Vuonna 1776 syntyneet
Yleinen seppeleensitojatar

Yleinen seppeleensitojatar, virgo clarissima, on vuonna 1832 Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa (nykyinen Helsingin yliopisto) alkunsa saanut promootioihin liittyvä perinne. Filosofisen tiedekunnan maisterin- ja tohtorinpromootiossa oli aluksi seppeleensitojattaria vain yksi, joka sitoi kaikkien promovoitavien seppeleet, mutta 1800-luvun lopulta alkaen jokaisella maisterilla on ollut oma seppeleensitoja, ja heitä avustaa ja neuvoo tarvittaessa yleinen seppeleensitojatar.

Yleiseksi seppeleensitojattareksi on kutsuttu jonkun professorin tytär. Perinne vakiintui yliopiston vuoden 1840 riemujuhlassa, jolloin seppeleensitojattareksi kutsuttiin neiti Rosina von Haartman. Kiitokseksi promovoidut maisterit ovat vuodesta 1877 järjestäneet yleiselle seppeleensitojattarelle promootiopurjehduksen.

Perinne on levinnyt myöhemmin muihin tiedekuntiin ja yliopistoihin. Yleinen seppeleensitojatar valitaan yleisesti Flooran päivänä, joskin poikkeuksena Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa valinta tehdään Aleksanterin päivänä.

Helsingin yliopiston seppeleensitojia 1800-luvulla
Seppeleensitojana Helsingin maisterinvihkiäisissä ovat olleet:

 1832: Ida Avellan, historian professorin I. H. Avellanin tytär
 1836: Hedwig Sahlberg, luonnonhistorian professorin K. R. Sahlbergin tytär
 1840: Rosina von Haartman, lääketieteen professorin, sittemmin lääkintätirehtöörin H. D. v. Haartmanin tytär
 1844: Sofia Tengström, silloisen promoottorin, filosofian professorin I. I. Tengströmin tytär
 1847: Augusta Newander, fysiikan professori I. I. Nerwanderin tytär
 1850: Nanny Rein, historian professorin Gabriel Reinin tytär
 1864: Aina Topelius, historian professorin y. m. Sakari Topeliuksen tytär
 1853: Olivia Törnroth, lääketieteen professorin L. H. Törnrothin tytär
 1857: Josefina Laurell, jumaluusopin professorin A. A. Laurellin tytär
 1860: Sofia Alfhild Ilmoni, lääketieteen professorin Immanuel Ilmonin tytär
 1869: Wilhelmina (Minette) Munck, yliopiston silloisen varakanslerin, vapaaherra N. Munckin tytär
 1873: Götilda Granfelt, jumaluusopin professorin A. F. Granfeltin tytär
 1877: Anna Schauman, jumaluusopin professorin, sittemmin piispan N. L. Schaumanin tytär
 1882: Alice von Willebrand, ent. lääketieteen professorin, sittemmin lääkintätirehtöörin K. M. von Willebrandin tytär
 1886: Hedwig Estlander, estetiikan professorin E. G. Estlanderin tytär
 1890: Cely Mechelin, senaattori Leo Mechelinin tytär

Tunnettuja yleisiä seppeleensitojattaria 
 Elli Ståhlberg (myöh. Schauman) 1923
 Sophie (Sofia) Mannerheim 1919
 Sinikka Linkomies (myöh. Karhuvaara, myöh. Linkomies-Pohjala) 1950

Lähteet 

Akateemiset juhlat
Anita Ermala

Anita Ermala (s. 13. helmikuuta 1932 Helsinki) on suomalainen taidegraafikko ja kuvataiteilija.

Ermala opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1949 sekä Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1950–1959. Hän täydensi opintojaan professori Aukusti Tuhkan kurssiateljeessa 1959–1960. Ermala avioitui vuonna 1959 Juha Järveläisen kanssa, ja he saivat kaksi poikaa. Ensimmäisen lapsen syntymän jälkeen hän keskittyi lasten kasvatukseen, ja hän opetti pianonsoittoa vuodesta 1976 lähtien lähes kahdenkymmenen vuoden ajan.

Ermala on kuulunut  ”Nuoret graafikot” taiteilijaryhmään.

Ermala on osallistunut yhteisnäyttelyihin Brysselissä, Prahassa, Karl-Marx-Stadtissa, Moskovassa, Leningradissa ja Pekingissä. Ermalan töitä on lunastettu Eremitaasin kokoelmiin sekä Ateneumin ja Suomen valtion kokoelmiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Elävät henkilöt
Vuonna 1932 syntyneet
Suomalaiset taidegraafikot
Hard Beat


Hard Beat on rockyhtye IC:n esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1984.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tapani Tikkanen.

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Tapani Tikkanen – laulu, taustalaulu, basso, kitara, lyömäsoittimet
 Toy Partanen – kitara
 Juice Kiviniemi – kitara
 Jukka Korhonen – rummut
 Hillel Tokazier – piano, urut
 Salla Mertsalo – viulu

Lähteet 
 Hard Beat kansalliskirjasto.finna.fi -sivustolla 

Vuoden 1984 esikoisalbumit
Suomalaiset hard rock -albumit
T. T. Oksalan tuottamat albumit
Play It!


Play It! on lahtelaisen rockyhtye Amuletin albumi, joka julkaistiin vuonna 1977.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 Teddy Sormunen – laulu, basso
 Heikki ”Mickey” Hiiri – kitara
 Wally Heinomaa – kitara, laulu, kosketinsoittimet 
 Pekka ”Rocket” Sormunen – rummut, laulu

Lähteet 
 Play it! kansalliskirjasto.finna.fi -sivustolla

Vuoden 1977 albumit
Amuletin albumit
Elina Anttila

Elina Elina Anttila, o.s. Lähteenmäki, (s. 11. huhtikuuta 1963 Helsinki) on Suomen kansallismuseon ylijohtaja. Hän johtaa Suomen kansallismuseota ja sen museokohteita.

Anttila on valmistunut flosofian kandidaatiksi (taidehistoria, yleinen historia) 1990 ja väitellyt 2001 Helsingin yliopistosta filosofian tohtoriksi taidehistorian alalta tutkimuksella Albert Edelfelt & la nouvelle peinture.

Anttila on ollut Suomen kansallismuseon ylijohtaja vuodesta 2014. Sitä ennen hän oli Kansallismuseon museopalvelujohtaja 2013–2014, Kansallismuseon organisaatiouudistuksen hankejohtaja 2013 Museovirastossa, vs. ylijohtaja 2012 Suomen kansallismuseossa, Museoalan kehittämisen ja tiedonhallinnan osastonjohtaja 2011–2012 Museovirastossa, Kuvakokoelmien yli-intendentti 2008–2011, Museovirastossa. Hän oli tutkija 2001–2008 Suomen kansallismuseon kokoelma- ja tutkimusyksikössä ja tutkija 1991–2001 Cygnaeuksen galleriassa.

Julkaisut 
 Albert Edelfelt & la nouvelle peinture, Elina Anttila. Helsinki: Taidehistorian seura, 2001 – (Taidehistoriallisia tutkimuksia, ISSN 0355-1938; 24.). ISBN 951-97900-5-5. – Väitöskirja Helsingin yliopisto.
 Edelfelt Pariisissa, kirjoittajat: Elina Anttila ... ja muita; suomennokset: Kai Kartio ... ja muita; toimittaja: Kirsi Kaisla. Turku: Turun taidemuseo, 2001 – (Turun taidemuseon julkaisuja, ISSN 0789-9610; 2/2001.). – (Tikanojan taidekodin julkaisuja, ISSN 1457-0041; 2/2001.). ISBN 952-9576-26-9. – Ilmestynyt myös ruotsiksi nimellä Edelfelt i Paris
 Ainola, Sibeliuksen koti: opas, teksti: Elina Anttila. Helsinki: Museovirasto, 2003 ISBN 951-616-098-0.
 Ainola, the home of Sibelius: a guide, text: Elina Anttila; English translation: Jüri Kokkonen. Helsinki: National Board of Antiquities, 2003 ISBN 951-616-101-4.
 Edelfelt: matkoja, maisemia ja naamiaisia, Elina Anttila ... ja muita; käännökset: Oili Suominen ... Outi Nyman ... Roderick Dickson ...; toimitus: Erkki Anttonen. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29219-2.
 Venäläinen posliini, Collection Vera Saarela ja Suomen kansallismuseon kokoelmat; Elina Anttila. Helsinki: Vera Saarelan säätiö: 2008 ISBN 978-951-616-187-0.
 Arabian lumoava posliini, Arabia-asiantuntija: Helena Leppänen; kirjoittajat: Elina Anttila ... ja muita; toimitus: Hilkka Opas. Helsinki: WSOY, 2010. ISBN 978-951-0-36607-3.
 Aleksanteri III ja Suomi, Venäläinen museo, Suomen Kansallismuseo, Kymenlaakson museo; tutkimusjohtaja: Evgenia Petrova; teosesittelyt: Elina Anttila ... ja muita, Valtion venäläinen museo, Palace editions, 2013 – Ilmestynyt myös englanniksi nimellä  Alexander III and Finland ja venäjäksi nimellä Aleksandr III i Finlândiâ.
 Russian porcelain: the state of collections and research: conference organized by the Vera Saarela Foundation and the National Museum of Finland, Helsinki, Finland, November 2008 = Russkij farfor: sostoânie kollekcij i issledovaniâ: konferenciâ, organizovannaâ Fondom Very Saarela, Helsinki, Finlandia, Noâbr 2008, toim. Elina Anttila. Vera Saarela Foundation 2015 ISBN 978-951-616-249-5.

Lähteet 

Suomalaiset taidehistorioitsijat
Suomalaiset museonjohtajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Chris Dyer

Chris Dyer (s. 12. helmikuuta 1968) on australialainen Renault’n Formula 1 -tallin insinööri.

Dyer liittyi Ferrari-talliin vuonna 2001, jossa hänen työtehtävänsä oli aluksi tallin tietokoneohjelmistosta vastaaminen. Hän toimi kausilla 2003–2006 Michael Schumacherin ja 2007–2008 Kimi Räikkösen kisainsinöörinä. Vuosina 2009–2011 hän toimi tallin ratatoimintojen johtavana insinöörinä. Tammikuussa 2011 Dyer sai potkut Ferrarilta. Vuosina 2012–2015 Dyer toimi DTM-sarjassa BMW:n pääinsinöörinä.

4. helmikuuta 2016 Dyer nimettiin johtamaan Renaultin auton suorituskyvystä vastaavaa insinööriryhmää.

Lähteet

Formula 1 -tallien työntekijät
Australialaiset henkilöt
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuremaa järv

Kuremaa järv (myös Kurema järv) on Virossa Jõgevan kunnassa Jõgevamaalla sijaitseva luonnollinen järvi. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Kuremaan kylätaajama.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 400 hehtaaria (ha) ja se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Rannan tuntumassa sijaitsee vain yksi saari, jonka pinta-ala on 0,08 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 83,0 m meren pinnan yläpuolella. Järveen laskee runsaasti pelto- ja metsäojia, joista huomattavimmat ovat Toovere kraavi ja Tammemetsa kraavi. Sen laskujoki on Amme jõgi, joka lähtee järven kaakkoispäästä ja virtaa parin kilometrin päässä Palamusen taajaman läpi. Amme jõgi laskee lopulta Kaiavere järveen. Kuremaa järven valuma-alueen laajuus on 25,4 neliökilometriä.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 5,9 metriä ja suurin syvyys 13,8 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,0234 kuutiokilometriä eli 23,4 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 11,3 kilometriä, jostapuolet on metsää ja loput peltojen rantoja. Rannat ovat pääsääntönä kovapohjaisia ja enimmäkseen hiekkaa. Järven syvänteessä on mutakohja.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu () säännöllisesti.

Järvi luokitellaan limnologisesti saman aikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat.

Luotoarvot 
Järvi melko kalaisia. Sen runsaimat kalalajit ovat lahna, ahven ja särki, mutta yleisiä ovat myös salakka, allikkosalakka ja hauki. Saaliiksi on saatu myös vähäisissä määrin kiiski, kivisimppu, ankerias, made, sorva ja kolmipiikki. Järveen on istutettu Coregonus maraenoides, muikku, kuha, karppi, peledsiika, kuore ja ruutana. Alueella elää jokirapu sekä silmällä pidettävä vesisiippa.

Historiaa 
Vuonna 1870 suoritettiin järvenlasku, jolloin vedenpinta aleni noin metrin ja vuonna 1963 laskettiin sitä vielä puoli metriä.

Lähteet 

Jõgeva
Jõgevamaan järvet
Peipsijärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Amme jõen valuma-alue
Luca Baldisserri

Luca Baldisserri (s. 11. joulukuuta 1962 Bologna) on italialainen entinen Ferrarin Formula 1 -tallin insinööri. Baldisserri toimi vuodesta 2007 lähtien tallin ratatoimintojen johtava insinöörinä. Baldisserri sai potkut tehtävästään 2009 Malesian osakilpailun jälkeen, ja hänet korvasi Chris Dyer.

Vuodesta 2010 lähtien Baldisserri työskenteli Ferrari Driver Academyn nuorten kuljettajien johtajana. Hän jätti Ferrarin kokonaan vuonna 2015 toimiakseen Lance Strollin managerina.

Lähteet

Formula 1 -tallien työntekijät
Italialaiset insinöörit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Kahala järv

Kahala järv  on Virossa Kuusalun maalaiskunnassa Harjumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 346 ha (hehtaaria) ja se on 2,4 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 32,8 m meren pinnan yläpuolella. Siihen laskevat Miku kraav ja Oldoja, joka on samalla sen laskuoja. Järven valuma-alueen laajuus on 16,4 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,9 metriä ja suurin syvyys 2,8 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0031 km3 (kuutiokilometriä) eli 3,1 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 8,7 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei mataluuden ja avoimuuden takia lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea, veden humuspitoisuus on suuri eli järvi on dystrofinen ja se on rehevöitynyt.

Lähteet 

Kuusalu
Harjumaan järvet
Harjun alavesistöalue
Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Karujärv

Karujärv (myös Järumetsa järv, Järvemetsa järv) on Virossa Saarenmaan kunnassa Saarenmaalla sijaitseva luonnollinen järvi. Järven nimi tarkoittaa Karhujärvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 346 ha (hehtaaria) ja se on 3,0 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä. Saaria on kolme, joiden yhteinen pinta-ala on 4,3 ha. Suursaar on 350 metriä pitkä, Linderahu on 130-metrinen ja pienin Oinarahu on 60 metriä pitkä. Neljäs saari olisi Sarapiku saar, mutta se on kasvanut eli soistunut kiinni rantaan. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 32,2 m meren pinnan yläpuolella. Järveen laskee viisi ojaa, joista huomattavimmat ovat Oinabe soon laskuoja ja Koeraoja. Sen laskuoja on Kaljajõgi, joka kahdeksan kilometrin matkallan ohittaa Lihulinnan (muinaislinna), virtaa suuren suon halki ja päättyy karstimaahan. Järven valuma-alueen laajuus on 16,1 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys 5,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0055 km3 (kuutiokilometriä) eli 5,5  miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 12,3 kilometriä, johon sisältyy vain vähän peltoja. Rannat ovat soraa ja hiekkaa. Karujärve–Kärla-maantie kiertää järven itärantaa pohjoispuolelle. Tien varrella itäpuolella sijaitsee Karujärven leirintäalue.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu () säännönmukaisesti.

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Vesi on kuitenkin kirkasta ja kesällä on näkösyvyys neljä metriä. Talvella, kun muuta järvet jäätyvät umpeen, pitävät järven lähteet jäässä yllä aukkoja.

Luontoarvoja 
Yleisimpiä kalalajeja ovat ahven, hauki, sorva, suutari, säyne ja kiiski. Harvinaisempi kala on kivisimppu. Järven ympäristössä elää lampisiippa.

Historiaa 
Järvi on syntynyt kuroutumalla erilleen Ancylusjärven lahdesta noin 8 000 vuotta sitten. Järvi on näin ollen Saaremaan vanhin järvi. Vuonna 1932 järven vedenpintaa alennettiin metrillä.

Lähteet 

Saarenmaan kunta
Saarenmaan järvet
Läänesaarten alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Tõhela järv

Tõhela järv on Virossa Tõstamaan maalaiskunnassa Pärnumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 338 ha (hehtaaria) ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Järven pohjoispuolella sijaitsee Tõhelan kylä ja lounaispuolella Tõhela raba (suo). Saaria on 9, joiden yhteinen pinta-ala on 4,0 ha. Sen laskujoki on Paadrema jõgi, joka virtaa ensin pohjoiseen, mutta kääntyy sitten länteen Paatsalun kohdalla ja laskee siellä Paatsalun lahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 21,7 km2 (neliökilometriä).

Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys 1,5 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00530 km3 (kuutiokilometriä) eli 5,29 miljoonaa m3. Järven rantaviivan pituus on 12,0 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Luontoarvoja 
Järvessä on erityisesti mainittu tarkkailtavina lajeina lummelampikorento, täplälampikorento ja sirolampikorento sekä piikkinuoliaisiin kuuluva mutakala (Misgurnus fossilis).

Lähteet 

Pärnu
Pärnumaan järvet
Pärnun alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Pühajärv

Pühajärv  ( ) on Virossa Otepään kunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 291 hehtaaria ja se on 3,5 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Saaria on 4, joiden yhteinen pinta-ala on 7,6 hehtaaria. Pohjoisempana sijaitsevat Sösarin saaret, järven selällä Kloostrisaar ja etelässä Lepasaared. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 115,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Huomattavimmat siihen laskevat ojat ovat Marguse oja, Neitsijärve oja ja Poslovitsa oja. Järven valuma-alueen laajuus on 44,0 neliökilometriä. Järven oma laskujoki on Pieni Emajoki (), joka lähtee järven eteläpäästä ja juoksee ensin etelään ja kääntyy sitten länteen ja pohjoiseen. Joki laskee lopulta Võrtsjärveen.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys 8,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,013 kuutiokilometriä eli 13 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 16,3 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Lähteet 

Otepää
Valgamaan järvet
Otepään ylänkö
Koivan vesistöalue
Botin luomat artikkelit
Narvan tekojärvi (läntinen)

Narvan tekojärvi (toinen)  on Virossa Narva-Jõesuun kaupungissa Itä-Virumaalla sijaitseva tekojärvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 291 ha (hehtaaria). Järven rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä.

Lähteet 

Narva-Jõesuu
Itä-Virumaan järvet
Virun alavesistöalue
Narvanjoen alue
Viron tekojärvet
Botin luomat artikkelit
Tan Zhongyi

Tan Zhongyi (; s. 29. toukokuuta 1991 Kiinan kansantasavalta) on kiinalainen shakin naisten suurmestari ja oli shakin naisten maailmanmestari 2017–2018.

Lähteet
 FIDE:n pelaajakortti. Viitattu 3.3.2017

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kiinalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Shakin naisten maailmanmestarit
Wiki Loves Monuments

Wiki Loves Monuments (WLM) on vuosittain syyskuussa järjestettävä kansainvälinen valokuvauskilpailu. Sen järjestävät eri puolilla maailmaa olevat Wikimedia-yhteisön jäsenet yhteistyökumppaneineen. Osallistujat ottavat valokuvia paikallisista historiallisista monumenteista ja kulttuuriperintökohteista omilla alueillaan ja lataavat ne Wikimedia Commonsiin. Tapahtuman tavoitteena on tuoda esiin osallistuvien maiden kulttuuriperintökohteita ja kannustaa ihmisiä ottamaan kuvia monumenteista. Näitä avoimen lisenssin alaisia kuvia voidaan käyttää uudelleen, ei vain Wikipediassa, vaan miltei kaikkialla.

Ensimmäinen Wiki Loves Monuments -kilpailu järjestettiin vuonna 2010 Hollannissa pilottihankkeena. Seuraavana vuonna se levisi muihin Euroopan maihin ja oli Guinnessin ennätystenkirjan mukaan vuoden 2011 Wiki Loves Monuments oli maailman suurin valokuvauskilpailu. Vuonna 2012 kilpailu laajeni Euroopan ulkopuolelle, yhteensä 35 osallistuvaan maahan. Wiki Loves Monuments 2012 sai aikaan yli 350 000 valokuvaa, historiallisia monumentteja latasi yli 15 000 osallistujaa. Vuonna 2013 Wiki Loves Monuments -kilpailu järjestettiin kuudessa maanosassa, mukaan lukien Antarktis, ja siihen osallistuttiin yli viidessäkymmenessä maassa ympäri maailmaa. Vuonna 2016 Wiki Loves Monumentsia tuki Unesco, kilpailussa oli 10 700 kilpailijaa 43 maasta, ja osallistuvia kuvia 277 000.

Suomessa kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa syyskuussa 2017. Viidennen kerran Suomen osakilpailu järjestettiin syyskuussa 2021. Sekä Suomen osakilpailun että kansainvälisen WLM2021 -kilpailun voittajat julkistettiin huhtikuussa 2022.

Kansainvälisen kisan voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen verkkosivu
 Wiki Loves Monuments – Suomen kilpailun sivut
 Guinness World Record Wiki Loves Monuments Maailman suurin valokuvauskilpailu
 Wiki Loves Monuments 2019 Suomen osakilpailun voittajakuvat
 Wiki Loves Monuments 2018 Suomen osakilpailun voittajakuvat
 Suomen ensimmäisen Wiki Loves Monuments -valokuvauskilpailun voittajat on valittu!, WLM 2017 – kansainvälisen kilpailun tulokset on julkistettu, 2017 kuvagalleriaa

Valokuvakilpailut
Wikimedia-hankkeet
Endla järv

Endla järv  on Virossa Jõgevan kunnassa Jõgevamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 286 ha (hehtaaria). Saaria on 34, joiden yhteinen pinta-ala on 38,5 ha. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 75,0 m meren pinnan yläpuolella. Siihen laskevat Põltsamaa jõgi, Linnussaare oja, Räägu kanal, Nava jõgi, Mustjõgi, Koidu peakraav ja Endla peakraav (Põllussaare kraav). Sen läpi virtaa Põltsamaa jõgi, joka jatkaa edelleen Sinijärven läpi. Järven huomattavimmat tulojoet ovat Endla kraavi ja Mustjõgi. Järven valuma-alueen laajuus on 433 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys 2,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0043 km3 (kuutiokilometriä) eli 4,3 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 28,1 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Luontoarvoja 
Järvi kuuluu laajaan Endlan luonnonsuojelualueeseen.

Lähteet 

Jõgeva
Jõgevamaan järvet
Peipsijärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Pedja jõen valuma-alue
Soodlan tekojärvi

Soodlan tekojärvi  on Virossa Anijan ja Kuusalun kuntien välisellä rajalla Harjumaalla sijaitseva padottu järviallas.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 263 ha (hehtaaria) ja se on 7,3 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä. Saaria on 4, joiden yhteinen pinta-ala on 10 ha. Sen läpi virtaa Soodla jõgi. Järven valuma-alueen laajuus on 178,2 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys 13 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00900 km3 (kuutiokilometriä) eli 9,00 miljoonaa m3. Järven rantaviivan pituus on 26,5 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.

Luontoarvot 
Järven kalaston tuotto on 15–20 kilogrammaa hehtaarilta.

Lähteet 

Jägala jõen vesistö
Harjumaan järvet
Viron tekojärvet
Harjun alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Kaiavere järv

Kaiavere järv  on Virossa Tarton kunnassa Tartumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 248 ha (hehtaaria) ja se on 3,6 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 51,0 m meren pinnan yläpuolella. Järveen laskee Kõlaoja (Kõlajõgi) ja viereisestä Elistveren järvestä tuleva Amme jõgi, joka on samalla sen läpivirtausjoki. Amme jõgi laskee 11 kilometrin päässä sijaitsevaan Kuremaan järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 92,2 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys 5,0 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00700 km3 (kuutiokilometriä) eli 7,02 miljoonaa m3. Järven rantaviivan pituus on 8,4 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei mataluutensa vuoksi lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja järvi on samalla rehevöitynyt.

Lähteet 

Peipsijärven alavesistöalue
Tarton kunta
Tartumaan järvet
Botin luomat artikkelit
Amme jõen valuma-alue
Aheru järv

Aheru järv (myös Kandsi järv, Kansi järv, Suurjärv, Aherjärv) on Virossa Valgan kunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 233 ha (hehtaaria) ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 69,3 m meren pinnan yläpuolella. Kuussaarõ järven ja Härjäsilmän yhteinen laskuoja sekä Murujärven laskuoja laskevat eteläpäässä sijaitsevaan Karaskin lahteen. Sen huomattavin laskuoja on Laanemetsa oja, joka on samalla järven läpivirtausoja. Se lähtee järven luoteispäästä ja se laskee 200 metrin jälkeen pieneen Mudajärveen, josta se jatkaa matkaansa ensin etelään ja sitten länteen. Se yhtyy rajajokeen Koiva jõgeen 7,5 kilometrin päässä Aheru järvestä. Järven valuma-alueen laajuus on 52,4 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys 4,5 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00880 km3 (kuutiokilometriä) eli 8,78 miljoonaa m3. Järven rantaviivan pituus on 10,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsää tai soistunutta metsää. Seutu on harvaan asuttua seutua.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on samalla rehevöitynyt.

Lähteet 

Valga
Valgamaan järvet
Koivan vesistöalue
Botin luomat artikkelit
Undu laht

Undu laht (myös Käärme laht) on Virossa Saarenmaan kunnassa Saarenmaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 227 ha (hehtaaria) ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja kilometrin leveä. Saaria on yli 20, joista kahden moreenipohjaisen saaren yhteinen pinta-ala on 3 ha. Suurin saari on 450 metriä pitkä Rooglaid ja pohjoispäässä järveä sijaitsee 260 metriä pitkä nimetön saari. Useimmat saaret ovat mutasaaria, jotka ovat ruohikkoisia ja näkyvät selvästi matalan veden aikana. Järven rantaviivan pituus on 16,7 kilometriä.

Järvi on erotettu merestä 150 metrisellä padolla, joka tukkii lahdensuun suonalaiselta vedenvirtaukselta. Järvialtaasta on kaivettu oja ja kanava, jota pitkin makea- ja merivesi voivat virrata sisälle ja ulos järvestä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (). Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, koska veden suolapitoisuus on lievästi koholla (, HA).

Lähteet 

Saarenmaan kunta
Saarenmaan järvet
Läänesaarten alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Hino järv

Hino järv (myös Hino järv Pugula järv, Henno-Pugula järv, Pugola järv, Suur-Pugola järv, Henno järv) on Virossa Rõugen kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 207 ha (hehtaaria) ja se on 2,9 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvenselkä on muodoltaan kuin suuri taipunut makkara. Saaria on kuusi, joiden yhteinen pinta-ala on 4,7 ha. Pikksaar on 300 metriä pitkä, mutta se on hyvin kapea. Mar'asaar ja Valgõsaar sijaitsevat vierekkäin ja ne ovat yli 200 metriä pitkät. Pidusaar ja Kõosaar sijaitsevat järven itärannan tuntumassa. Pienin saarista on Tsõõriksaar. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 180,0 m meren pinnan yläpuolella. Järveen laskee joitakin lyhyitä ojia ja järven laskuoja on vain 90 metriä pitkä. Se laskee viereiseen Mustjärveen, jolla on laskuojana Siksälä oja, joka laskee Sika silgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 7,5 km2 (neliökilometriä).
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys 10,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0064 km3 (kuutiokilometriä) eli 6,4 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 11,5 kilometriä. Järven itä-, koillis- ja etelärantojen ympäristössä on peltomaita ja koillisessa sijaitsee teollisuuslaitos.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.

Lähteet 

Rõuge
Võrumaan järvet
Koivan vesistöalue
Haanjan ylänkö
Botin luomat artikkelit