joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Raise Your Glass

Raise Your Glass on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Pinkin kappale, joka julkaistiin hänen Greatest Hits... So Far!!! -studioalbuminsa ensimmäisenä singlenä 6. lokakuuta 2010. 

Kappaleen ovat sanoittaneet Pink, Max Martin ja Shellback, joista kaksi jälkimmäistä myös tuottivat sen. Kappale juhlistaa Pinkin ensimmäistä vuosikymmentä hänen vuonna 2000 julkaisemansa debyyttialbumin jälkeen, ja se on omistettu hänen faneilleen, jotka ovat tukeneet häntä vuosien varrella. Samat tuottajat ovat olleet vastuussa monista Pinkin kappaleista ja tekivät myös Raise Your Glassia seuranneen singlen, "Fuckin' Perfect".

Vastaanotto 
Raise Your Glassin julkaisivat LaFace Records ja RCA Records lokakuussa 2010. Levy saavutti kaupallista menestystä keräten positiivisia arvosteluja monilta musiikkikriitikoita monien kuvaillessa sitä juhlahymniksi. Se nousi listoilla kymmenen parhaan joukkoon monissa valtioissa, mukaan lukien Yhdysvalloissa, missä siitä tuli hänen kolmas singlelistan kärjen saavuttanut singlensä. Vuonna 2011 "Raise Your Glass" sijoittui 13:nneksi Mediabasen "Top 40 Year End Chart" -listalla. Kappaletta on käytetty elokuvan Morsiusneidot televisiomainoksessa sekä elokuvien Sinun numerosi? – Kuinka monta on liian paljon? ja New Year's Eve teatterillisissa trailereissa.

Lähteet

Vuoden 2010 kappaleet
Pinkin kappaleet
Joni Mäki

Joni Mäki (s. 24. tammikuuta 1995) on suomalainen maastohiihtäjä, olympia- ja MM-mitalisti. Hän edustaa Pyhäjärven Pohti SkiTeamia. Ennen Pohti SkiTeamiin siirtymistä Mäki edusti Vaasan Hiihtäjiä ja Pyhäjärven Pohtia.

Mäki saavutti pronssia nuorten MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä vapaan hiihtotavan sprintissä 29. tammikuuta 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli vapaan sprintissä seitsemäs 2016 ja kahdeksas 2018.

Mäki sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan hiihtotavan sprintissä 13:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 52:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti Ristomatti Hakolan kanssa hopeaa vapaan hiihtotavan parisprintissä sekä oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmastoista ja viestissä kuudes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä neljänneksi ja hiihti neljännen osuuden Suomen kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Perinteisen hiihtotavan parisprintissä hän saavutti hopeaa yhdessä Iivo Niskasen kanssa.

Maailmancupissa Mäki kilpaili ensimmäisen kerran 1. maaliskuuta 2014 Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2016 oltuaan Planican vapaan hiihtotavan sprintissä 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lillehammerin Nordic opening -tapahtumaan kuuluneessa vapaan hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2018. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli samalla sijalla Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kuudenneksi Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2021. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksena hän saavutti Falunin perinteisen sprintissä oltuaan toinen. Parisprintissä hän sijoittui kolmanneksi Planicassa joulukuussa 2019.

Mäki saavutti vapaan hiihtotavan sprintissä SM-kultaa 2020 ja pronssia 2019, 15 kilometrillä hopeaa 2021 ja 50 kilometrillä pronssia 2019.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Anni Kainulainen

Anni Hilda Julia Kainulainen (s. 17. elokuuta 1992 Kuivaniemi) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Vantaan Hiihtoseuraa. Aikaisemmin hän edusti Hämeenlinnan Hiihtoseuraa.

Kainulainen teki ensiesiintymisensä maailmancupissa 10. maaliskuuta 2013 Lahden 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 38:nneksi Lahden yhdistelmäkilpailussa tammikuussa 2021.

Kainulainen on saavuttanut Hämeenlinnan Hiihtoseuran joukkueessa SM-kilpailuissa kolme viestimestaruutta; Jyväskylässä 2014, Rukalla 2015 ja Imatralla 2016, hopeaa Kontiolahdella 2013 ja Imatralla 2019  sekä pronssia Kontiolahdella 2017 ja Taivalkoskella 2018. Parisprintissä hän sai SM-hopeaa Äänekoskella 2019 ja pronssia Vantaalla 2018. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Keuruulla 2017.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Titta (laulaja)

Titta Hakala on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2014 julkaistuaan singlen ”Maailma loppuu tänään”. Vuonna 2003 16-vuotias Hakala osallistui Idolsin ensimmäiselle tuotantokaudelle ja pääsi kahdentoista parhaan joukkoon. Ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen Hakala on toiminut mallina ja parturi-kampaajana. 

Aluksi Titta ei kokenut itseään biisintekijäksi, mutta sittemmin myös hänen tekemiään kappaleita on julkaistu.

Diskografia

Singlet

Vierailijana

Musiikkivideot 
 Maailma loppuu tänään (2014 – ohj. Miika Ullakko)
 Niin yli susta (2015 – ohj. Miika Ullakko)
 Elämä on nyt (2021 – ohj. Asko Keinonen)

Lähteet 

Suomalaiset laulajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Tarzanin viidakkoseikkailuja

Tarzanin viidakkoseikkailuja on Edgar Rice Burroughsin seikkailuromaani, joka on alun perin julkaistu vuonna 1919 nimellä Jungle Tales of Tarzan. Se on järjestyksessä 6. Tarzan -kirja.

Ensimmäinen suomennos kirjasta julkaistiin vuonna 1923.

Juoni 

Kirja sisältää 12 vuosina 1916 ja 1917 kirjoitettua tarinaa:
I. Tarzanin ensimmäinen rakkaus
II. Tarzan vankina
III. Taistelu balusta
IV. Tarzanin jumala
V. Tarzan ja neekeripoika
VI. Poppamies kostopuuhissa
VII. Bukawain kuolema
VIII. Leijona
IX. Painajainen
X. Taistelu Tikan puolesta
XI. Viidakkokepponen
XII. Tarzan pelastaa kuun

Nuori Tarzan kaipaa itselleen seuraa ja päättää ryöstää alkuasukaslapsen.

Lähteet 

Edgar Rice Burroughsin romaanit
Vuoden 1919 kirjat
Jääpallon Elitserien-kausi 2014–2015

Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2014-2015 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin ja sijoille 11-14 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Sarjan jukkueet pysyivät samana, sillä viime kauden neljä viimeistä GAIS Bandy, Kalix Bandy, IK Sirius ja Ljusdals BK säilyttivät pääsarjan sarjapaikkansa. Kauden jälkeen göteborgilainen GAIS Bandy luopui kuitenkin Elitserien-sarjapaikastaan, koska Göteborgin kaupunki ei sitoutunut uuden jääpallohallin rakentamiseen.,  Västeråsin TB Västerås nostettiin tämän vuoksi Allsvenskanista Elitserieniin.

Playoff-vaiheen peleistä ottelusarja Sandvikens AIK-Hammarby IF venyi viiden ottelun mittaiseksi. Hammarby otti aluksi kaksi voittoa, mutta ottelusarjan ollessa näin sen jälkeen katkolla, Sandvikens AIK otti kolme voittoa ja venyi näin loppuoteluun. 
Mestaruuden voitti Västerås SK. Se voitti Tukholman Tele2 Arenalla pelatussa loppuottelussa Sandvikens AIK:n 6-4. Västeråsk SK:n joukkueessa oli mestaruutta voittamassa Ruotsin pitkäaikainen maajoukkuemies Johan Esplund, jolle mestaruus oli pitkän uran ensimmäinen. Samoin Västeråsin joukkueessa oli mestaruutta voittamassa Suomen maajoukkuemies Janne Rintala, joka teki itse yhden Västeråsin maaleista. Ensimmäisen kerran uuden Elitserienin historiassa pelattiin myös pronssiottelu. Siinä tukholmalainen Hammarby IF voitti tiukassa ottelussa Villa-Lidköpingin 6-5. Markus Kumpuoja saavutti näin Hammarvyn riveissä pronssimitalin.

Sarjataulukko

Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, neljä viimeistä putoamiskarsintaan.

Pudotuspelit

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Karsinnat
Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.

Lohko 1

Lohko 2

IFK Kungäv, TB Västerås ja Sirius säilyttivät Elitserien-paikkansa. Gripen Trollhättan nousi Elitserieniin ja pudotti näin Ljusdals BK:n Allsvenskaniin.

Parhaat maalintekijät - runkosarja (ml. suomalaiset)

Lähteet 
Bandysidan Viitattu 22.3.2015
Elitrapport Viitattu 22.3.2015

Viitteet

Jääpallon Elitserien-kaudet
Vuoden 2014 jääpallo
Vuoden 2015 jääpallo
Johanna Paasikangas-Tella

Johanna Paasikangas-Tella o.s. Paasikangas, (s. 28. maaliskuuta 1974 Forssa) on suomalainen shakinpelaaja, joka on saavuttanut FIDE:n naisten kansainvälisen mestarin arvon. Johanna Paasikangas-Tella on voittanut naisten sarjan Suomen mestaruuden neljästi. Hän on edustanut shakin SM-liigassa Gardea ja EtVaS:ia ja kuulunut Suomen joukkueeseen shakkiolympialaisissa.

Lähteet 
 http://ratings.fide.com/card.phtml?event=500879
 http://www.shakki.net/s_zone/s_paasikangas.htm

Viitteet 

Suomalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Lehtimäen kirkko

Lehtimäen kirkko on Alajärven Lehtimäellä sijaitseva Jacob Rijfin suunnittelema tasavartinen ja sisäviisteinen ristikirkko, joka valmistui vuonna 1800. Kirkon ristikeskuksessa on kahdeksankulmainen tornillinen attika. Kirkon sakaroissa on satulakatteet, attikassa monisärmäinen kekokatto. Sisällä taas sakaroissa on lautaholvaus ja keskustassa pyöreä kupu. Erillinen Abrahan Hernesmaan 1835 rakentama kolmikerroksinen kellotapuli yhdistettiin solarakennuksella kirkkoon 1895, tapulin kellot ovat vuosilta 1801 ja 1877. Kirkkoa on peruskorjattu vuosina 1845 ja 1895-1897, peruskorjaus ja entisöinti tehtiin 1947–1948.

1948 valmistunutta peruskorjausta valvoi Antti Salmenlinna. Sen yhteydessä kirkon lämmitys uusittiin, kirkko sähköistettiin, sisävuoraus purettiin ja Salmenlinna teki kirkkoon kattomaalaukset. Kirkko sai myös Kangasalan urkutehtaan alun perin Parkanon kirkkoon vuonna 1894 tekemät 8-äänikertaiset urut. Ne uusittiin 18-äänikertaisiksi 1967 entisten urkujen julkisivu säilyttäen. Kirkon toinen peruskorjaus ja entisöinti tehtiin 1988–1989 arkkitehtitoimisto Matti ja Aune Klemolan johdolla. Muun muassa alkuperäinen alttaripöytä ja -kaide ja kuorikaide palautettiin. Eteläiseen kuori-ikkunaan Aune Klemola suunnitteli Merja Ylivinkan kutoman kuultokudoksen Valon hetki. Kellotapulin rakentaja Abraham Hernesmaa lahjoitti ilmeisesti itse tekemänsä ensimmäisen alttaritaulun kirkkoon. Taiteilija Onni Ojan maalaama uusi alttaritaulu kirkkoon hankittiin 1933, mutta se vaihdettiin 1946 Kalle Isolehdon tekemään puiseen alttariveistokseen Ristiinnaulittu.

Museovirasto on luokitellut Lehtimäen kirkonseudun Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Lehtimäen kirkko

Alajärven rakennukset ja rakennelmat
Etelä-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset sisäviisteiset ristikirkot
Kirkko
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Suomen 1800-vuosikymmenellä rakennetut kirkot
Polysporangiophyta

Polysporangiophyta on luokittelematon taksoni kasvikunnassa. Siihen kuuluu putkilokasvien lisäksi esihistoriallisia sammalten ja putkilokasvien välimuotoja, kuten Horneophytopsida ja Aglaophyton. Varhaisimmat Polysporangiophytaan kuuluneista itiökasvit erosivat sammalista siten, että niiden itiöitä muodostavat elimet sijaitsivat parittain haaroittuneissa itiöpesäkkeissä. Varhaisimpia putkilokasvien ryhmiä olivat Rhyniophyta (alkusanikkaiset), Trimerophytophyta, Zosterophyllophyta ja liekomaiset kasvit.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.amjbot.org/content/91/10/1582.full.pdf+html
 Paleobiology: Biogeochemical evidence for the presence of the angiosperm molecular fossil oleanane in Paleozoic and Mesozoic non-angiospermous fossils (tiivistelmä)

Kasvitaksonomia
Esihistorialliset kasvit
John Cockerill

John Cockerill (elokuun 3. 1790 – kesäkuun 9. 1840) oli belgialainen yrittäjä. Hän oli syntynyt Haslingdenissa, Lancashiressa Englannissa ja muutti Belgiaan isänsä William Cockerillin luo Belgiaan ja jatkoi sukunsa villankäsittelykoneiden rakennustraditiota. Hän perusti rautaruukin ja konesuunnittelu- ja rakennusyrityksen John Cockerill & Cie., joka sitten tuli tunnetuksi brittiläisen teollisuustekniikan levittämisestä Euroopassa. 

John Cockerill tuli Belgian Verviersiin 12-vuotiaana isänsä luokse, joka silloin oli siellä menestynyt koneenrakentajana. Isä William oli vuonna 1799 salakuljettanut kehruukoneen osia Ruotsin kautta Verviersiin ja perustanut sinne konepajan. Vuonna 1807 yrityksen toiminta siirrettiin Liègeen ja John 17-vuotiaana otti veljensä Charles Jamesin kanssa vastuun tehtaan johtamisesta. Isä William vetäytyi vuonna 1813 liiketoiminnasta ja jätti yritystensä hoidon pojilleen. Vuonna 1823 John osti veljensä ulos yrityksestä. Vuoteen 1830 mennessä Cockerillin yrityksestä oli kasvanut manner-Euroopan suurin teollisuusyritys, johon kuului hiili- ja rautakaivoksia, masuuneja, valssaamoja ja konepajoja.

Lähteet

Belgialaiset liikemiehet
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1840 kuolleet
Mäkelä Alu

Mäkelä Alu Oy on metallinjalostusyritys, jonka tehdas sijaitsee Alajärvellä. Mäkelä Alu puristaa alumiiniprofiileja ja pintakäsittelee niitä muun muassa rakennus- ja telakkateollisuuden tarpeisiin. Yritys on perustettu vuonna 1937, ja yhtiön toimitusjohtaja on Markku Välimäki. Yritys kuuluu Alucenter-yhteistyöverkostoon. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2013 52,9 miljoonaa euroa, ja sillä oli 161 työntekijää.

Lähteet

Aiheesta muualla
Mäkelä Alun kotisivut

Suomalaiset yritykset
Alajärvi
Koti ja keittiö

Koti ja keittiö on Fokus Media -kustantamon julkaisema aikakauslehti, jonka aihepiirejä ovat sisustus sekä ruoanlaitto, viinit, matkailu ja antiikki. Lehden lukijat ovat etupäässä 35–60-vuotiaita naisia. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1996 lähtien.

Aluksi Koti ja keittiö ilmestyi neljästi vuodessa. Sen päätoimittajana oli 1996–2012 ja uudelleen 2016 alkaen Anna-Liisa Hämäläinen, joka palkittiin vuonna 2012 Aikakauslehtien päätoimittajayhdistyksen Julius-journalistipalkinnolla. Hämäläinen toimi vuosina 2013–2019 myös saman kustantajan Oma Aika -lehden päätoimittajana. Hämäläinen jäi eläkkeelle alkuvuodesta 2020.

15-vuotisjuhlansa kunniaksi Koti ja keittiö -lehti alkoi vuonna 2011 palkita suomalaisen muotoilualan henkilöitä ja tuotteita. Muoto 2011 -gaalassa palkittiin muotoiluvaikuttajina sisustusarkkitehti Marko Paananen ja Marimekon toimitusjohtaja Mika Ihamuotila. Sittemmin lehti on palkinnut elämäntyöstä Olavi Lindénin (2012), Yrjö Sotamaan (2013) ja Vuokko Nurmesniemen (2014), ja kilpailuun on tullut mukaan myös eri tuotemuotoiluprojekteja palkitsevia sarjoja.

Syksyllä 2014 Aller ilmoitti yt-neuvottelujen yhteydessä harkitsevansa Koti ja keittiö ja Divaani-lehtiensä uudelleenorganisointia.

Syksyllä 2017 Aller Media myi lehden Fokus Medialle. Lehden kustannus siirtyi Fokus Medialle vuoden 2018 alussa.

Lähteet 

Suomalaiset sisustuslehdet
Filemon Tiderman

Johan Filemon Krysostomus Tiderman (27. tammikuuta 1883 Östra Skrukeby – 14. toukokuuta 1967 Turku) oli Ruotsissa syntynyt suomalainen sosialidemokraatti, toimittaja ja sortokausien aktivisti. Hän työskenteli myös pankkivirkailijana sekä myöhemmin Helsingin pörssin apulaisjohtajana vuosina 1918–1957.

Elämä 
Ruotsin Itä-Götanmaalla syntynyt Tiderman muutti Suomeen kymmenvuotiaana ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1900. Hän työskenteli sen jälkeen virkailijana Uudenmaan Osakepankissa vuoteen 1905 saakka, sekä Framtid-aikakauslehden päätoimittajana 1905–1906. Lisäksi Tiderman toimi muun muassa Finlands Svenska Arbetarförbundin hallituksen puheenjohtajana ja Arbetaren-lehden toisena päätoimittajana. Sortokausina Tiderman oli mukana aktiivisen vastustuspuolueen toiminnassa, muun muassa avustaen Viaporin kapinan aikana sen johtajiin kuulunutta kapteeni Sergei Tsionia.

Suomalaisen työväenliikkeen toimintaan Tiderman tuli mukaan syksyllä 1902, kun Helsingin ruotsalaisen työväenyhdistyksen yhteyteen perustettiin nuoriso-osasto. Ruotsinkielisen sivistyneistön ja työväenliikkeen välinen yhteistoiminta katkesi jo kuitenkin vuotta myöhemmin, kun Suomen Työväenpuolue omaksui sosialidemokraattisen linjan. Tämän jälkeen työväenliikkeeseen jäi Tidermanin lisäksi vain muutama ruotsinkielinen ylioppilas, kuten K. E. Primus-Nyman ja K. H. Wiik. Keväällä 1906 hän kirjoitti Arbetaren-lehteen artikkelin, jossa hän ehdotti ruotsinkielisen sosialidemokraattisen puolueen perustamista. Tidermanin mukaan "ahdamielinen nationalismi" ja väkivaltainen vallankumouksellisuus olivat saaneet jalansijaa suomalaisten sosialidemokraattien keskuudessa. Puoluetta ei kuitenkaan koskaan perustettu.

Lokakuussa 1907 Tiderman pidätettiin Pietarissa yhdessä kolmen muun aktivistin Johannes Gummeruksen, Aino Malmbergin ja Wolter Stenbäckin kanssa ja karkotettiin Siperian Berjozovoon. Hän onnistui kuitenkin pakenemaan Tobolskista ja oli sen jälkeen maanpaossa vuoteen 1913 saakka. Vuosina 1910–1913 Tiderman asui Saksassa, opiskellen Jenan ja Münchenin yliopistoissa. Suomeen palattuaan hän toimi pitkään myös Kulosaaren huvilakaupungin eli Brändö Villastadin hallituksen puheenjohtajana.

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Sortokausien aktivistit
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Honeymoon Suite

Honeymoon Suite on kanadalainen hard rock -yhtye. Yhtye julkaisi monta menestyksekästä albumia 1980-luvulla ja oli kotimaassaan, Kanadassa suuressa suosiossa.

Historia

Honeymoon Suiten perustivat vuonna 1981 laulaja-kitaristi Johnnie Dee, rumpali Mike Lengyell ja kosketinsoittaja Brand Bent. Lengyell ja Bent erosivat kuitenkin yhtyeestä pian sen perustamisen jälkeen. Toinen kitaristi Derry Grehan liittyi yhtyeeseen yhdessä rumpali Dave Bettsin kanssa. Honeymoon Suiten ensimmäinen julkaisu oli single "New Girl Now". Kanadan Warner Music teki levytyssopimuksen yhtyeen kanssa singlen vahvuuden takia. Uudeksi kosketinsoittajaksi valittiin Ray Coburn. Ensialbumin Honeymoon Suiten nauhoituksien aikoihin yhtyeellä ei ollut basistia, joten Brian Brackstone nauhoitti albumille bassoraidat. Pysyväksi basistiksi yhtyeeseen liittyi Gary Lalonde. Honeymoon Suite julkaistiin vuonna 1984, ja se oli suuri menestys. Albumi sisälsi monta menestyksekästä singleä.

Yhtyeen toisen studioalbumin The Big Prize tuotti vuonna 1986 Bruce Fairbairn. Albumi sai huomiota Kanadassa ja menestyi jopa paremmin kuin Honeymoon Suite. Albumin menestyneitä singlejä olivat muun muassa "Feel it Again" ja "What Does It Take". Kappale "Bad Attitude" esitettiin Miami Vice -televisiosarjan viimeisessä jaksossa. Vuonna 1986 Coburn erosi yhtyeestä, ja hänen tilalleen tuli Rob Preuss. Kolmas studioalbumi Racing After Midnight julkaistiin vuonna 1988. Siihen mennessä Honeymoon Suite oli todistanut olevan yksi kovimmista kanadalaisista hard rock -yhtyeistä.

Seuraavina vuosina yhtyeessä tapahtui useita kokoonpanomuutoksia. Preuss oli eronnut  yhtyeestä ja Coburn oli palannut. Myös Lalonde ja Betts lähtivät, ja heidän tilalleen tulivat Steve Webster ja Jorn Andersson. Uudella kokoonpanolla tehtiin vuonna 1991 albumi Monster Under the Bed. Albumi oli menestys kotimaassa mutta ei onnistunut saamaan suosiota Yhdysvalloissa. Julkaisun jälkeen Coburn erosi yhtyeestä toisen kerran. Uudeksi kosketinsoittajaksi valittiin Peter Nunn.

Yhtye vietti lopun 1990-luvusta kiertämällä. Vuonna 2002 yhtye julkaisi Pohjois-Amerikassa Lemon Tongue -nimisen albumin, jonka nimi Euroopassa oli Dreamland. Lemon Tonguella oli kuitenkin muutama eri kappale kuin Dreamlandilla. Albumilla soittivat Deen ja Grehanin lisäksi Rob Laidlaw bassossa ja Randy Cooke rummuissa. Peter Nunn ja Gary Brent soittivat kosketinsoittimia. Dreamland -versiolla oli toinen rumpali Bret Carrigan, eikä Bent soittanut sillä kosketinsoittimia.

Vuonna 2007 yhtye ilmoitti palanneensa kokoonpanolla, johon kuuluivat Dee, Grehan, Lalonde, Betts ja Coburn. Yhtye julkaisi vuonna 2008 Frontiers Recordsin kautta uuden studioalbumin Clifton Hill. Coburn erosi yhtyeestä kolmannen kerran syyskuussa 2009. Nunn palasi Honeymoon Suiteen heti Coburnin lähdön jälkeen. Yhtye julkaisi EP:n vuonna 2016. EP:llä oli kuusi uutta kappaletta.

Diskografia

Studioalbumit
Honeymoon Suite (1984)
The Big Prize (1986)
Racing After Midnight (1988)
Monsters Under the Bed (1991)
Lemon Tongue (2001) / Dreamland (2002)
Clifton Hill (2008)

Aiheesta muualla
Honeymoon Suiten virallinen sivusto

Lähteet

Kanadalaiset hard rock -yhtyeet
Maciej Paterski

Maciej Paterski (s. 12. syyskuuta 1986 Krotoszyn) on puolalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Liquigas/Cannondale-tallissa 2010–2013, edusti 2014–2017 puolalaisjoukkuetta, nimeltään viimeksi CCC Sprandi Polkowice, kilpaili vuosina 2018–2020  Wibatech 7r Fuji -joukkueessa ja on vuodesta 2021 edustanut Voster ATS Teamia.

Paterski voitti 2014 Norjan ympäriajon kolmen sekunnin erolla Marc de Maariin. Hän voitti Katalonian ympäriajon ensimmäisen etapin 2015.

Saavutuksia 
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats

2008
Giro delle Regioni (alle 23-v. kilpailu), 5. etapin voitto
2014
Norjan ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
Puolan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Memoriał Henryka Łasaka, voitto
2015
Katalonian ympäriajo, 1. etapin voitto
Kroatian ympäriajo, kokonais-, piste- ja mäkikirikilpailun sekä 3. ja 5. etapin voitto
Puolan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2016
Baltyk - Karkonosze Tour, 6. etapin voitto
GP Ouest-France, kuudes
2017
Szlakiem Walk Majora Hubala, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Tour of Malopolska, kokonaiskilpailun sekä 2. ja 3. etapin voitto
Puchar Uzdrowisk Karpackich, voitto
2018
Visegrad 4 Bicycle Race - GP Slovakia, voitto
Visegrad 4 Bicycle Race Grand Prix Poland, voitto
Tour of Malopolska, 1. etapin voitto
Puchar Uzdrowisk Karpackich, voitto
Minsk Cup, voitto
Okolo Jižních Čech, pistekilpailun voitto
Int. RAIFFEISEN Grand Prix Judendorf-Straßengel, voitto
2019
Circuit des Ardennes International, 3. etapin voitto
CCC Tour - Grody Piastowskie, pistekilpailun sekä 2. ja 3. etapin voitto
Wyscig Mjr. Hubala - Sante Tour, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2b. ja 3. etapin voitto
Int. Raiffeisen Grand Prix Gratwein-Straßengel, voitto
2020
EM-kilpailut, maantieajossa seitsemäs
2021
Unkarin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Maantiejon Puolan-mestaruus
CCC Tour - Grody Piastowskie, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. etapin voitto^
Turul Romaniei, mäkikirikilpailun voitto
2022
GP Adria Mobil, voitto
Tour of Szeklerland, 3. etapin voitto
In the footsteps of the Romans, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto

Lähteet 

Puolalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
SMP Formula 4

SMP Formula 4 (eli Formula 4 NEZ Championship) oli vuonna 2015 käynnistynyt FIA:n hallinnoima Formula 4 -sarja, jota kilpailtiin muun muassa Euroopan pohjoisilla alueilla Suomessa, Virossa ja Venäjällä. Sarjan viimeinen kausi ajettiin vuonna 2019.

Tietoja

Historiaa 
SMP Formula 4 sai alkunsa heinäkuussa 2014, kun SMP Racing, RAF sekä suomalaiset Koiranen Motorsport ja AKK-Motorsport perustivat sarjan Pohjois-Euroopan alueelle (NEZ = North European Zone; ). Samankaltainen Formula 4 -sarja oli muun muassa Saksassa ja Italiassa. Sarjan nimi SMP Formula 4 tuli venäläisen SMP Racingin nimestä.

Kausi 2015 
Historian ensimmäinen SMP Formula 4 -kausi alkoi toukokuussa 2015 Ahveniston moottoriradalta Suomesta ja päättyi lokakuussa 2015 Virossa auto24ringillä. Kalenterissa on yhteensä seitsemän rataa, neljä rataa Venäjällä, kaksi Suomessa ja yksi Virossa.

Kausi 2015 oli arvoltaan Kansainvälisen autoliiton Pohjois-Euroopan alueen (NEZ) mestaruussarja, joten pisteisiin olivat oikeutettuja vain ne kuljettajat, joilla oli NEZ-maassa myönnetty lisenssi).

Kilpailuviikonloppu 
Kilpailuviikonloppuun kuului kaksi tunnin kestävää vapaata harjoitusta, yksi puolen tunnin aika-ajo ja kolme kilpailua. Ensimmäisen kilpailun lähtöjärjestys määräytyi aika-ajon perustella, toisen ja kolmannen kilpailun lähtöjärjestys puolestaan perustui edellisten kilpailuiden tuloksiin ja aikoihin.

Auto 
Auton suunnitteli ja rakensi italialainen Tatuus. Auton mallinimi oli Tatuus F4-T014. Sen moottorina toimi 1.4 litran Abarth-turbo, joka oli samanlainen kuin Italian F4-sarjassa. Renkaat tulivat Hankookilta.

Mestarit

Lähteet 

Suomen moottoriurheilu
Venäjän moottoriurheilu
Piast-suku

Piast-suku oli Puolan ensimmäinen hallitsijasuku. He olivat Puolan ruhtinaita 900-luvulta 1100-luvulle. Suku nousi lyhyeksi ajaksi uudelleen valtaan 1300-luvulla.

Piastin dynastian perustajana pidetään Piastia, jonka historiallisuudesta ei kuitenkaan ole todisteita. Hän oli todennäköisesti puolalainen (polaani). Piastin ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Gniezno lähellä nykyistä Poznańia. Ensimmäinen historiallinen hallitsija oli Mieszko I (k. 992), joka oli perimätiedon mukaan neljättä sukupolvea Piastista. Hän otti kristillisen kasteen 966 böömiläiseltä piispalta. Saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto I Suuri tunnusti hänet “herttuaksi ja ystäväksi”, mikä merkitsi Puolan itsenäisyyden tunnustamista. Vuodesta 1033 alkaen Puolan kuninkaat joutuivat alistumaan keisarin alaisiksi ja Puolan aluetta jouduttiin luovuttamaan saksalaisille. Vuosina 1102–1138 Krakovasta käsin hallinnut Bolesław III palautti itsenäisyyden ja valloitti takaisin Pommerin sekä Oderin ja Elben välisen alueen. Hallituskautensa päättyessä hän kuitenkin jakoi Puolan pojilleen herttuakunniksi siten, että itsenäisen Puolan aika katkesi vuoteen 1320 asti.

Suku nousi uudelleen valtaistuimelle, kun 1305–1333 Władysław I Lyhyt sai kuninkuuden ja yhdisti Puolan (1320). Hänen jälkeläisistään Kasimir III Suuri loi Puolan suurvalta-aseman. Maan talous nojasi tällöin suurelta osin Krakovan lähistöllä Wieliczkassa sijaitseviin suolakaivoksiin. Rauhoittaakseen maan oloja Kasimir lopetti pitkään jatkuneet taistelut saksalaisen ritarikunnan kanssa vuonna 1343.

Piast-sukuiset Puolan ruhtinaat ja kuninkaat
 Piast
 Siemowit
 Lestko
 Siemomysł
 960?–992	Mieszko I
 992–1025	Bolesław I Rohkea, edellisen poika, kruunattiin kuninkaaksi 1025
 1025–1034	Mieszko II Lambert, poika
 1032 Bezprym, kruununtavoittelija, veli
 1034–1058	Kasimir I, Mieszko II:n poika, yhdisti maan
 1058–1079	Bolesław II Rohkea, poika, kruunattiin kuninkaaksi 1076, syrjäytettiin, kuoli 1081
 1079–1102	Władysław I Herman, veli
 1102–1107	Zbigniew, poika, syrjäytettiin
 1102–1138	Bolesław III, veli
– –
 1305–1333	Władysław I Lyhyt, kuningas Leszek II:n veli, kruunattiin kuninkaaksi vuonna 1320
 1333–1370	Kasimir III Suuri, poika

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolan kuninkaat
Hallitsijasuvut
Puolalaiset suvut
Fagoniat

Fagoniat (Fagonia) on kuivakkokasvisuku, joka kuuluu mehikorvakasvien heimoon (Zygophyllaceae).

Ulkonäkö ja koko 
Fagoniat ovat harvahaaraisia, lähes pensasmaisia, yksi- tai monivuotisia ruohoja. Lehdet sijaitsevat vastakkain ja ovat yksinkertaisia tai sormilehdykkäisiä; lehdyköitä on 1–7 ja ne ovat ehyitä ja teräväkärkisiä. Korvakkeet ovat usein piikkimäisiä. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa ja ovat perällisiä, säteittäisiä ja viisilukuisia. Teriö on väriltään ruusunpunainen, purppuraan vivahtavan vaaleanpunainen, violetti tai harvoin keltainen. Pohjuskehrä on vähäpätöinen. Verholehtiä on viisi, ja ne ovat erillisiä, teräväkärkisiä, limittäisiä, karisevia tai pysyviä. Terälehtiä on myös viisi ja ne ovat erillisiä, kynnellisiä ja karisevia. Heteitä on kymmenen, ne ovat erillisiä ja kiinnittyvät kehrään, ja niiden palhot ovat lankamaisia, lisäkkeettömiä ja ponnet pitkänomaisia. Sikiäin on kehänalainen ja koostuu viidestä emilehdestä. Kussakin sen viidessä lokerossa on kaksi pystyä siemenaihetta. Vartalo on kulmikas, luotti yksinkertainen. Hedelmä on viisisärmäinen, pyramidimainen tai pallomainen kota, joka avautuu väliseiniään pitkin viideksi, yksisiemeniseksi osaksi. Siemenet ovat pystyjä, leveän pitkänomaisia, ja niissä on kova endospermi, limautuva kuori, suora alkio ja soikeat sirkkalehdet.

Levinneisyys 
Fagoniat kasvavat aavikoilla ja kuivilla alueilla Lounais-Aasiasta Etu-Intian niemimaalle ulottuvalla alueella, Välimerenmaissa, Lounais-Afrikassa, Chilessä ja Yhdysvaltain ounaisosassa.

Luokittelu 
Fagonioita tunnetaan noin 45 lajia. Tunnetuin niistä on neulafagonia (Fagonia cretica).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lajiluettelo: http://www.theplantlist.org/tpl1.1/search?q=fagonia

Mehikorvakasvit
Jokamiehenoikeus

Jokamiehenoikeuksilla tarkoitetaan jokaisen oikeutta nauttia luonnosta ja hyödyntää sitä riippumatta alueen omistus­suhteista. Luonnon käyttämiseen jokamiehenoikeuksien sallimissa rajoissa ei siis tarvita maanomistajan eikä maan haltijan lupaa, eikä jokamiehenoikeuksien käyttämisestä tarvitse maksaa.

Jokamiehenoikeuksia on Suomen lisäksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Islannissa, Skotlannissa ja Sveitsissä. Tarkat säännökset vaihtelevat maasta maahan. Monissa Euroopan maissa luonnossa liikkuminen vaatii pääsääntöisesti maanomistajan luvan, ja monissa niissäkin maissa, joissa pääsääntöisesti maanomistajan lupaa ei tarvita liikkumiseen luonnossa, maanomistaja voi kieltää liikkumisen. Jos maanomistaja kutsuu paikalle poliisin, voi toinen osapuoli saada piharauhan rikkomisen vuoksi pahimmassa tapauksessa sakot lainsäädännön katsomalla tavalla.

Jokamiehenoikeuksiin sisältyy aina vaatimus niiden harmittomuudesta: oikeutta ei saisi käyttää haittaa tai häiriötä tuottavalla tavalla. Erityisesti on huolehdittava, ettei kenenkään kotirauhaa rikota. Luonnossa ei saa tehdä mitä hyvänsä, eikä kaikkea saa tehdä missä hyvänsä. Kunkin maan luonto on jokaisen maan omaa kansallis­omaisuutta, jota tulee suojella ja kunnioittaa.

Katso myös
Jokamiehenoikeus Suomessa

Lähteet

Luonto
Retkeily
Oikeudet ja vapaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Televisioakatemia

Televisioakatemia ry on Yleisradio Oy:n, MTV Oy:n, Sanoma Media Finland Oy:n ja SATU ry:n perustama yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää kotimaisten televisio-ohjelmien arvostusta. Vuonna 2013 jäseneksi liittyi Discovery Networks Finland, 2014 Fox International Channels Oy ja vuonna 2015 Elisa Viihde. Yhdistys jakaa vuosittain Kultainen Venla -tunnustuspalkinnot kotimaisille televisio-ohjelmille ja tekijöille ja järjestää siihen liittyvän palkinto-gaalan sekä tarvittaessa luento- ja keskustelutilaisuuksia jäsenistölleen. Televisioakatemian jäsenenä on tällä hetkellä noin 400 televisioalan ammattilaista.

Televisioakatemia ry palkitsi Media & Message -tapahtumassa  6.8.2015  Tuomas Summasen 5000 euron ”Vuoden TV-tekijä” tunnustuksella. Tunnustus on myönnetty 7.8.2014 käsikirjoittaja Joonas Nordmanille ja vuonna 2013 Martti Lindholmille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Televisioakatemia ry:n sivut
 Kultainenvenla.fi

Suomalaiset kulttuurijärjestöt
Suomen televisio
Lastenkirkko

Lastenkirkko on  Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ylläpitämä, esiopetus- ja alakouluikäisille lapsille suunnattu verkkopalvelu. Lastenkirkon ideana on tarjota lapsille osallistavaa toimintaa verkkoympäristössä, ensin laajan virtuaaliympäristön ja kirkon työntekijöiden vetämien reaaliaikaisten leikki- ja hartaushetkien sekä pyhäkoulujen avulla, ja sittemmin tiivistetyn visuaalisen video- ja audiomaailman avulla. Vuoden 2015 alusta lähtien Lastenkirkko on toiminut myös Minecraft-peliympäristössä oman Fisucraft-palvelimensa kautta.

Historia
Lastenkirkko avautui vuonna 2008 Vantaan, Helsingin, Espoon, Oulun, Tampereen ja Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymien sekä Seurakuntien Lapsityön Keskus ry:n, Poikien ja Tyttöjen Keskus ry:n ja kirkkohallituksen välisenä yhteistyönä. Lastenkirkon virtuaaliympäristö toimi vuodesta 2008 vuoteen 2014 asti. Vuoden 2015 alusta alkaen Lastenkirkko uudistui jättämällä vanhan virtuaaliympäristönsä ja avaamalla uuden visuaalisen käyttöliittymän, joka sisältää videoita, audiota, kuvia ja tekstisisältöjä, sekä laajenemalla Minecraft-pelimaailmaan oman Fisucraft-palvelimensa kautta.

Aiheesta muualla
lastenkirkko.fi
fisucraft.net - Lastenkirkon Minecraft-palvelin

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lapsi- ja nuorisotyö
Selainpelit
Suomalaiset kristilliset verkkosivustot
Vimpelinvaaran laskettelurinne

Vimpelinvaaran laskettelurinne on laskettelurinne Vimpelinvaaran hiihtokeskuksessa Kajaanissa. Vimpelinvaaran laskettelurinteellä on kaksi eri reitti vaihtoehtoa. Lisäksi alueella sijaitsee Lovarinne.

Historia
Vimpelinvaaran laskettelurinne avattiin vuonna 1950 Kainuun Hiihtoseuran toimesta. Vuonna 1974 rakennettiin ensimmäinen hiihtohissi, joka lisäsi rinteen käyttöastetta huomattavasti. Kainuun Hiihtoseura luopui laskettelurinteen osakkuudesta 1980-luvun alkupuolella.

Lähteet
http://www.khs.kajaani.net/1_seura/1_2_historia/historia.html

Suomen laskettelurinteet
Kajaanin urheilu
Vimpelinvaaran mäkikeskus

Vimpelinvaaran mäkikeskus on neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Kajaanin Vimepelinvaaralla.

Historia
Ensimmäinen hyppyrimäki Kajaaniin rakennettiin Tullikalliolle 1920-luvulla. Mäkihypyn- ja yhdistetyn SM-kilpailut järjestettiin mäessä vuonna 1926. Vuonna 1934 avattiin Vimpelinvaaralle ensimmäinen K40 hyppyrimäki.

Vuonna 1957 vanha K40 -hyppyrimäki purettiin ja tilalle rakennettiin uusi K60 HS62 hyppyrimäki. Uuden mäen rakentamiseen Kainuun Hiihtoseura sai opetusministeriöltä veikkausvoittovaroja viisi miljoonaa silloista Suomen markkaa. Uuden mäen vihkiäiskilpailu järjestettiin 8. joulukuuta 1957.

Isonmäen vauhdinottotornia remontoitiin vuonna 2003. Vauhdinottotorni purettiin räjäyttämällä 22. helmikuuta 2017 Kainuun prikaatin Pohjan pioneeripataljoona toimesta ja alastulorinteen rakenteet on tarkoitus purkaa kesällä 2017. Pienemmät mäet on tarkoitus kunnostaa kesällä 2017.

Vimpelinvaaran mäkikeskuksessa on järjestetty Hopeasompa loppukilpailut vuosina 1978 ja 2005 ja veteraanien SM-kilpailut vuonna 2009.

Isomäki
Isomäestä on järjestetty mäkihypyn Suomen-mestaruuskilpailut vuonna 1959 ja normaalimäen SM-kilpailut 1970.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen on 66,5 metriä on hypännyt Wili Loukasmäki.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 54,0 metriä on hypännyt Noora Heikkinen.

K38
Mäen vauhdinottotorni uusittiin vuonna 2003.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 38,5 metriä on hypännyt Aapo Lehtinen.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 34,5 metriä on hypännyt Jenny Rautionaho.

K24
Mäen vauhdinottotorni uusittiin vuonna 2004.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 24,0 metriä on hypännyt Eeli-Pekka Valta.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen on 16,0 metriä on hypännyt Tanja Pitkänen.

K10
Mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja vauhdinottotorni uusittiin ja siihen asennettiin teräslatu kesällä 2002, samalla K-piste siirtyi 11 metristä 10 metriin.

Mäkiennätyksen 12,0 metriä ovat hypänneet Arttu Mäkiaho kaksi kertaa ja Hannes Pekkinen kerran 3. maaliskuuta 2007 Kajaanin talvikisoissa. Naisten mäkiennätyksen 10,0 metriä on hypännyt Mikaela Klinga kaksi kertaa 6. maaliskuuta 2005 Hopeasompa kilpailussa.

Kesämäkiennätyksen 10,0 metriä on hypännyt Sakari Seppälä 16. elokuuta 2003 Haastepäivänä. Naisten kesämäkiennätyksen 5,5 metriä on hypännyt Marjo Heikkinen 16. elokuuta 2003 Haastepäivänä.

K5
Mäen K-piste sijaitsee 5 metrissä, mäessä ei ole muovitusta.

Mäkiennätyksen 5,0 metriä ovat hypänneet Ville Heikkinen kaksi kertaa ja Niko Kauhanen 26. tammikuuta 2003 Kajaanin talvikisoissa ja Nuutti Lohilahti 2. helmikuuta 2008 Kajaanin talvikisoissa. Naisten mäkiennätyksen 5,0 metriä on hypännyt Marika Kemppainen 26. tammikuuta 2003 Kajaanin talvikisoissa.

Lähteet
Isomäki skisprungschanzen.com 
Kainuun Hiihtoseura - Mäkijaosto Kainuun Hiihtoseura ry
Historiaa Kainuun Hiihtoseura ry
Kajaanin Vimpelinvaaralle uusi muovimäki! Kainuun Hiihtoseura ry

Viitteet

Suomen hyppyrimäet
Kajaanin rakennukset ja rakennelmat
Kajaanin urheilu
Lemin kirkko

Lemin kirkko on Lemillä sijaitseva Juhana Salosen 1786 rakentama tasavartinen ristikirkko. Kirkon ristivarret kapenevat ulospäin ja niissä on matalat aumakattoiset eteiset, ristikeskuksessa on pieni barokkipäätteinen lyhty.  Sisällä on puiset apilanlehtiholvit, ristikeskustassa kupu. Sideparrut on jätetty näkyviin. Kirkon pinta-ala on 495 neliötä ja siinä on istumapaikkoja noin 600 ihmiselle. Kirkkoa on korjattu vuosina 1874, 1926 ja 1969, 1950  tehtiin katon paanutus ja 1967 entisöinti Juha Leiviskän johdolla. Saarnatuoli on vuodelta 1764, se entisöitiin 1979. 

Kirkon vanhemmat 17-äänikertaiset urut vuodelta 1948 olivat Kangasalan Urkutehtaan valmistamat. Nykyiset 22-äänikertaiset urut ovat vuodelta 1988 ja Urkurakentamo Matti Erolanrakentamat. 

Alttaritaulun Ristiinnaulittu maalasi lemiläinen taiteilija Antti Muukka 1926. 

Erillinen kahdeksankulmainen kolminivelinen kellotapuli rakennettiin 1821, paloi 1918 ja rakennettiin entisen mukaisena uudelleen 1936. Uudelleen rakennetun kellotapulin suunnittelijana toimi arkkitehti Juhani Viiste. Tapulissa on kaksi venäläistä kelloa. Rakennustaiteellisesti Lemin kirkkoa pidetään yhtenä Euroopan arvokkaimmista puukirkoista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lemin kirkko
Lemin kirkko, Museovirasto (Viitattu 25.3.2015)

Lemi
Etelä-Karjalan kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
George Pușcaș

George Alexandru Pușcaș (s. 8. huhtikuuta 1996 Marghita) on romanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa Genoaa lainalla englantilaisseura Readingista. Oikeajalkainen Pușcaș on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
Pușcaș edusti vuodet 2012–2013 lainasopimuksella Liberty Oradeasta Romanian Liga I:n Bihor Oradeaa, jossa hän teki kauden aikana 13 pelaamassaan pelissä kaksi maalia.

Heinäkuussa 2013 Pușcaș siirtyi Liberty Oradeasta niin ikään lainasopimuksella Italian Serie A:n suurseuran Internazionalen juniorijoukkueeseen. Siirrosta tuli pysyvä kauden 2013–2014 jälkeen. Debyytti Serie A:ssa tapahtui helmikuussa 2015 US Sassuoloa vastaan. Saman kuun aikana hän debytoi myös Eurooppa-liigassa.

Maajoukkueura 
Pușcaș on pelannut Romanian alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän teki neljässä ottelussa neljä maalia, joista kaksi tappiollisessa välieräottelussa Saksaa vastaan. Romanian A-maajoukkueessa Pușcaș pelasi ensimmäisen kerran touko-kesäkuussa 2018 ystävyysotteluissa Chileä ja Suomea vastaan. Marraskuussa 2018 hän pelasi Kansojen liigassa kaksi ottelua ja teki niistä ensimmäisessä Liettuaa vastaan maalin. Vuonna 2019 hän pelasi Romanian kaikki kymmenen EM-karsintaottelua avauskokoonpanossa ja teki niissä viisi maalia. Maajoukkueuransa seitsemännen maalin hän teki syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan ja kahdeksannen marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 George Pușcaș Soccerway-sivustolla

Romanialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Dragon C2+

Dragon C2+ (myös SpaceX COTS Demo Flight 2) oli SpaceX Dragonin toinen ja Falcon 9:n kolmas lento sekä ensimmäinen kerta kun Dragon telakoitui kansainväliseen avaruusasemaan. Lento kuului NASAn Commercial Orbital Transportation Services -ohjelmaan ja oli toinen ohjelman testilento. Lennolla saavutettiin kaikki testitavoitteet ja Falcon 9 – Dragon -yhdistelmä sai luvan aloittaa varsinaiset rahtitoimitukset ISS:lle. C2+ -lento laukaistiin Cape Canaveral Air Force Stationin SLC-40 -laukaisukompleksista 22. toukokuuta 2012 kello 07.44 GMT-aikaa.

Dragon C2+ yhdisti aiemmin aiotut SpaceX COTS Demo Flight 2- ja SpaceX COTS Demo Flight 3 -lennot yhdeksi lennoksi. Ensimmäisen kolmen päivän aikana Dragon suoritti muiden muassa erilaisia testiohjelman toiseen vaiheeseen kuuluneita lähentymistestejä. 25. toukokuuta alkoi testiohjelman kolmas vaihe, jossa Dragon lähestyi ISS:ää niin, että aseman Canadarm2 robottikäsi pystyi tarraamaan siihen ja telakoimaan sen asemaan. Miehistö purki Dragonin lastin ja lastasi sitten paluukuorman. 31. toukokuuta Dragon irrotettiin asemasta ja se laskeutui onnistuneesti Tyyneen valtamereen.

Lähteet

Aiheesta muualla

SpaceX
Vuoden 2012 avaruustoiminta
Ville Hänninen (koripalloilija)

Ville Hänninen (s. 6. maaliskuuta 1995 Naantali) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies.

Turun NMKY:n kasvatti Hänninen pelasi nuortensarjoja kasvattajaseuransa ja Ura Basketin joukkueissa: Turun NMKY:ssä hän saavutti B-nuorten SM-pronssia vuonna 2010 ja Urassa A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2014. Hän pelasi myös seurojen edustusjoukkueissa divisioonatasoilla onnistuen tarkasti kolmen pisteen heitoissaan.

Toukokuussa 2014 Hänninen teki pelaajasopimuksen Korisliigassa pelanneen Salon Vilppaan kanssa. Hän suoritti varusmiespalveluksensa loppuun ennen kauden 2015–2016 alkua.

Syyskuussa 2016 Hänninen palasi Ura Basketiin, joka pelasi M1DB:ssa.

Hänninen pelasi B- ja A-nuorten maajoukkueissa.

Lähteet 
 Ville Hänninen Suomen Koripalloliitto

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Ville Hanninen basketball profile eurobasket.com 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Salzach

Salzach on Innjoen sivujoki Baijerissa ja Itävallassa. Se on 225 kilometrin pituudellaan Innjoen pisin ja runsasvetisin sivujoki. Salzach saa alkunsa Kitzbühelin Alpeilla noin 2 300 metrin korkeudella ja liittyy Innjokeen Haimingissa Burghausenin ja Braunau am Innin välissä noin 344 metrin korkeudella. Joen valuma-alue on 6 700 km².

Suurin kaupunki Salzachin varrella on Salzburg. Lisäksi se virtaa muun muassa Bischofshofenin, Halleinin ja Zell am Seen alueella. Noin 70 kilometrin matkalta Salzach muodostaa rajan Saksan Baijerin ja Itävallan osavaltioiden Salzburgin ja Ylä-Itävallan välillä.

Aiheesta muualla

Baijerin maantiede
Itävallan joet
Saksan joet
Salzburg (osavaltio)
Ylä-Itävallan maantiede
Sandy Leah Lima

Sandy Leah Lima (s. 28. tammikuuta 1983 Campinas, Brasilia), taiteilijanimeltään pelkkä Sandy, on brasilialainen poplaulaja.

Diskografia 
 Manuscrito (2010)
 Manuscrito Ao Vivo (2011)
 Princípios, Meios e Fins (2012)
 Sim (2013)
 Meu Canto - Ao Vivo (2016)

Aiheesta muualla

 Virallinen sivu

Brasilialaiset laulajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Ovi (lyhytelokuva)

Ovi on kokeellinen komedia vuodelta 1970 jonka ohjasi Erkko Kivikoski.

Näyttelijät

Palkinnot
 Parhaan lyhytelokuvan Jussi 1966

Erkko Kivikosken ohjaamat elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1966 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Ensimmäinen tilipäivä

Ensimmäinen tilipäivä on valistuselokuva vuodelta 1964 jonka ohjasi Hans Haataja. Elokuvan tilasi Suomen Pankkiyhdistys.

Näyttelijät

Palkinnot 
 Parhaan lyhytelokuvan Jussi 1964
 Kirkon elokuvapalkinto lyhytelokuvien sarjassa 1965
 Erikoismaininta International Labour and Industrial Film Triennalessa Antwerpenissa 1966

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1964 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Perämeren hylkeenpyytäjät

Perämeren hylkeenpyytäjät on dokumentti vuodelta 1957 jonka ohjasi Ulf Bäckström.

Esiintyjät
 Jorma Vierimaa – hylkeenpyytäjä
 Jouko Vierimaa – hylkeenpyytäjä
 Taisto Tanska – hylkeenpyytäjä

Palkinnot
 Parhaan lyhytelokuvan Jussi 1958

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Kivimies

Kivimies on kokeellinen musiikkielokuva DDT Jazzbandistä vuodelta 1964 jonka ohjasivat Sauli Rantamäki ja Martti Utriainen.

Palkinnot
 Parhaan lyhytelokuvan Jussi 1966
 Valtion elokuvapalkinto 1965 (30 000 mk)

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1966 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
SMP Formula 4 -kausi 2015

SMP Formula 4 -kausi 2015 oli SMP Formula 4 -sarjan ensimmäinen kausi. Kausi alkoi 15. toukokuuta Suomessa, Ahveniston moottoriradalla, Hämeenlinnassa  ja päättyi 3. lokakuuta, Virossa, Auto24ringin radalla.

Sarjan mestaruuden voitti Suomen Niko Kari, toiseksi sijoittui venäläinen Vladimir Atojev ja kolmanneksi venäläinen Nerses Isaakjan.

Kuljettajat 

Kursivointi, tarkoittaa kuljettajaa, joka ei ole oikeutettu keräämään pisteitä. Kerätäkseen pisteitä FIA:n Pohjois-Euroopan alueen (NEZ) mestaruussarjassa, tulee kuljettajalla olla NEZ-maassa myönnetty lisenssi.

Kilpailukalenteri 

Moskovan kilpailut 5-7 kesäkuuta ajettiin FIA WTCC -sarjan yhteydessä.

Lähteet 

SMP Formula 4
Vuoden 2015 moottoriurheilu
Suomen moottoriurheilu
Venäjän moottoriurheilu
Still in Love with You

Still in Love with You on popduo Electro Velvetin kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Wienissä, Itävallassa. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet David Mindel ja Adrian Bax White. Kappaleen kesto on kaksi minuuttia ja 53 sekuntia.

Still in Love with You selviytyi automaattisesti finaaliin, sillä Iso-Britannia on yksi suurimmista rahoittajamaista. Monet pitävät kappaletta, jossa on vaikutteita vanhoista musikaaleista, yhtenä Iso-Britannian historian huonoimmista euroviisukappaleista. Kappale sai finaalissa viisi pistettä ja sijoittui sijalle 24.

Lähteet 

Vuoden 2015 euroviisuedustuskappaleet
Yhdistyneen kuningaskunnan euroviisuedustuskappaleet
Keskivalvontatutka

Keskivalvontatutka on Suomessa käytetty määritelmä noin 300 km:n valvontaetäisyyksillä toimivalle ilmavalvontatutkalle. Sen ominaisuuksiin kuuluu yleensä korkea keilan ulottuvuus, ei niinkään suuri kantama. Usein tutka rakennetaan 3D-tutkaksi, jolloin se mittaa suunnan ja etäisyyden lisäksi myös lentävän maalin korkeuden. Tutkan käyttämä toimintataajuus on yleensä 3 GHz (aallonpituus 10 cm). Tutka yleensä toimii osana tiheää verkostoa, joka muodostaa lennonvarmistuksen tai ilmapuolustuksen ilmatilannekuvan perustan.

Suomen ilmapuolustuksessa keskivalvontatutka on ollut käytössä jo 1960-luvulta asti. Se oli rakennettava kotimaassa kylmän sodan ajan ulkomaisten laitteiden saatavuusvaikeuksien vuoksi. VRRVI ja VRRVY olivat ensimmäiset keskivalvontatutkat. VRRVY:n erikoisuutena on 3D-tutkan vaatima korkeudenmittausantenni, joka on samassa kompleksissa valvonta-antennin kanssa ristikkäin. Ne ovat jo siirtyneet museoon. Seuraava sukupolvi, myös kotimaassa valmistettu KEVA, oli palveluksessa 1970-luvun lopulta alkaen aina 2000-luvun alkuun asti. Se koostui kahdesta tutkasta, joista toinen oli valvontatutka ja toinen korkeudenmittaustutka. Uusin keskivalvontakalusto on ranskalaisen Thales Raytheon Systemsin valmistama GM 403 -tutka eli KEVA 2010. Se on liikkuva 3D-tutka ja sisältää myös toisiotutkan.

Katso myös 
Kaukovalvontatutka
Lähivalvontatutka

Lähteet 

Tutka
Ilmavalvonta
Lähivalvontatutka

Lähivalvontatutka on lennonvarmennuksen lähestymisalueen tutka (Terminal Area Radar, TAR), ja ilmapuolustuksen muiden järjestelmien tutkakatvealueiden täyttämiseen tarkoitettu tutka. Se on suhteellisen lyhyille, noin 100 km, mittauseetäisyyksille tarkoitettu. Sille sopivia taajuuaslueita ovat X-alue 10 GHz (aallonpituus 3 cm), C-alue 8 GHz (aallonpituus 5 cm) ja S-alue 3 GHz (aallonpituus 10 cm). Se on yleensä 2D-tutka ja mittaa siis maalin suunnan ja etäisyyden. Siinä on usein samassa kompleksissa myös toisiotutka.

Suomen ilmapuolustuksessa on lähivalvontatutkia muiden ilmavalvontajärjestelmien täydentämiseksi. 1990-luvulla hankittu lähivalvontatutkakalusto, LÄVA, koostuu ruotsalaisvalmisteisesta Ericsson Giraffe 100 AAA -tutkasta ja kotimaisesta Sisu-maastokuorma-autosta. Myös antennin pyörityskoneisto ja masto ovat kotimaista valmistetta. Se on liikkuva ja kestää hyvin taisteluolosuhteita. Siinä on myös toisiotutka siviili-ilmailun valvomiseksi.

Katso myös 
 Kaukovalvontatutka
 Keskivalvontatutka

Lähteet 

Tutka
Ilmavalvonta
Jarrutussäteily

Jarrutussäteily (bremsstrahlung) on sähkömagneettista säteilyä, joka syntyy varautuneiden hiukkasten erityisesti elektronien hidastuessa eli jarruuntuessa atomiydinten sähkökenttien vaikutuksesta. Jarrutussäteilyä syntyy mm. röntgenputkissa elektronien osuessa putken anodiin. Röntgenputken hehkulangasta irtoaa elektroneja, joita kiihdytetää sähkökentässä. Suurinopeuksiset elektronit iskeytyvät putken keskellä olevaan anodiin ja jarruuntuvat voimakkaasti, jolloin emittoituu sähkömagneettista jarrutussäteilyä.Törmäyksessä elektronien liike-energia voi muuttua kokonaan tai osittain säteilyksi. Tämän vuoksi säteilyssä voi esiintyä kaikkia aallonpituuksia ts. jarrutussäteilyn spektri on jatkuva.

Lähteet

Sähkömagneettinen säteily