joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Shaman Spirits

Oy Shaman Spirits Ltd perustettiin Tyrnävän perunanviljelijöiden aloitteesta vuonna 1998. Shaman Spirits valmistaa maustamattomia ja maustettuja alkoholijuomia. Aluksi tuotannossa hyödynnettiin perunaa, mutta myöhemmin on siirrytty muihin raaka-aineisiin. Tyrnävän tehtaan tuotantokapasiteetti 2016 alussa oli 5 miljoonaa pulloa vuodessa.

Helmikuussa 2005 Shaman Spirits osti kuopiolaisen Viinaxin tuotannon tavara- ja tuotemerkkeineen. 2016 Shaman Spirits hankki Global Drinks Finland Oy solmivat esikauppasopimuksen, jossa Laplandia-, Moses- ja Finntastic-brändit siirtyivät Shaman Spiritsin omistukseen ja hallintaan. Lisäksi Global Drinks Finland Oy:n työntekijät siirtyivät Shaman Spiritsin palvelukseen 1.8.2016 alkaen.

Talous 
Vuonna 2015 yrityksen liikevaihto oli 1 523 656,52€. Vuoden 2016 ensimmäinen vuosineljännes oli yhtiön kaikkien aikojen paras myynnillisesti liikevaihdon ollessa n. 400 000 €. Koko vuoden liikevaihdon on arvioitu olevan vuonna 2016 n. 2,2-2,3 milj. €, jossa olisi kasvua edelliseen vuoteen verrattuna n. 50 %. Myynti on jatkanut kasvuaan erittäin voimakkaasti, ja kasvu on tullut lähes täysin viennistä.

Tuotteita 
 Shaman's Terva (ent. Šamaani Terva)
 Shaman's Salmari (ent. Šamaani Salmari)
 Shaman's Vodka
 Maustetut Shaman's Vodkat
 Laplandia Super Premium Vodka (tuotanto päättynyt)
 Maustetut Laplandia Vodkat (tuotanto päättynyt)
 Finntastic Vodka (tuotanto päättynyt)
 Moses-vodka, kosher-sääntöjen mukaan valmistettu votka, jota viedään mm. Israeliin (tuotanto päättynyt)
 Moses-taateliviina, kosher-sääntöjen mukaan valmistettu viina, jota viedään mm. Israeliin (tuotanto päättynyt)
 Šamaani Chili Vodka (tuotanto päättynyt) 
 Lisäksi private label -tuotteita ravintoloille 
 Bothnia Bay Perunaviina (tuotanto päättynyt)
 Bothnia Bay Dry Gin – Suomen ensimmäinen perunapohjainen gini (tuotanto päättynyt)
 Karlsson's New Vodka – Ikean myymä ruotsalaisista perunoista valmistettu vodka (tuotanto päättynyt)
 Ström-vodka – Viisi Tähteä -lehden kilpailussa Suomen Paras Juoma vuonna 2005  (tuotanto päättynyt)

Lähteet 

Alkoholijuomavalmistajat
Tyrnävä
Perunantuotanto
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Heather Locklear

Heather Deen Locklear (s. 25. syyskuuta 1961 Westwood, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan Dynastian Sammy Jo Carringtonina ja Melrose Placen Amanda Woodwardina.

Locklear on ollut kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen liittonsa Tommy Leen kanssa kesti toukokuusta 1986 elokuuhun 1993. Locklear meni naimisiin Bon Jovi -yhtyeen kitaristin Richie Samboran kanssa joulukuussa 1994 Pariisissa. Heillä on yksi lapsi, Ava Elizabeth-niminen tytär (s. 1997). Locklearin ja Samboran avioliitto päättyi helmikuussa 2006 Locklearin hakiessa avioeroa. 

Locklear on kärsinyt päihderiippuvuudesta jo pitkään. Hän joutui vuonna 2008 vieroitushoitoon, jouduttuaan kiinni rattijuopumuksesta. Vuonna 2012 hän joutui psykiatriseen hoitoon ja jälleen vuonna 2017 vieroitushoitoon. Hänet pidätettiin helmikuussa 2018 väkivaltaisesta käytöksestä ja poliisin kimppuun käymisestä ja marraskuussa 2018 hänet toimitettiin jälleen psykiatriseen hoitoon.

Elokuussa 2019  Locklear tuomittiin oikeudessa 30 päiväksi mielenterveyshoitoon. Hänen täytyy kirjautua hoitolaitokseen viimeistään 6. syyskuuta 2019. Hoitojakson jälkeen Locklear on valvomattomassa ehdonalaisessa kolmen vuoden ajan. Sen aikana näyttelijä ei saa pitää hallussaan aseita, reseptivapaita lääkkeitä tai alkoholia. Mikäli hän kieltäytyy hänelle määrätystä pakkohoidosta, odottaa häntä 120 päivän vankeus.

Huhtikuussa 2020 Locklear ilmoitti olleensa vuoden päihteettömänä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Bob Hayes

Robert Lee ”Bullet Bob” Hayes (20. joulukuuta 1942 Jacksonville, Florida – 18. syyskuuta 2002 Jacksonville) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pikajuoksu-urallaan Hayesia kutsuttiin "maailman nopeimmaksi ihmiseksi".

Vuonna 1963 Hayes rikkoi 100 jaardin juoksun maailmanennätyksen juoksemalla 9,1. Seuraavana vuonna Tokion olympialaisissa Hayes sivusi 100 metrin juoksun maailmanennätysaikaa (10,0) juoksemalla 10,05 ja voitti olympiakultaa. Hän voitti toisen olympiakultansa maailmanennätyksen (39,06) juosseessa Yhdysvaltain 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Hayes lähti ankkuriosuudelle kolmisen metriä johtavan joukkueen jäljessä, mutta toi kapulan ensimmäisenä maaliin parin metrin erolla hopeajoukkueeseen. Hayesille arvioitiin viestissä yksilöajaksi jopa 8,6, jota pidettiin pitkään yleisesti kaikkien aikojen kovimpana viestiosuusaikana. Kilpailu oli myös Hayesin viimeinen yleisurheilijana, hän jatkoi sen jälkeen urheilu-uraansa amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisena. 

Vuoden 1964 lopulla Hayes solmi sopimuksen Dallas Cowboysin kanssa pelaten ulomman laitahyökkääjän paikkaa (wide receiver). Hayes pelasi Dallas Cowboysissa vuodet 1965–1974 ja sen jälkeen vielä vuoden San Francisco 49ersissa ennen lopettamistaan. Hänet valittiin Pro Bowl -otteluun kolmasti ja hän voitti Dallasissa Super Bowlin vuonna 1971. Hayes on ainoa urheilija, joka on voittanut olympiakultaa ja Super Bowlin. Vuonna 2009 hänet nimettiin Pro Football Hall of Fameen.

Hayesin urheilu-uran jälkeistä elämää varjostivat huume- ja alkoholiongelmat. Huhtikuussa 1979 hän sai 10 kuukauden vankilatuomion huumeiden välityksestä. Hayes julkaisi elämäkertansa nimellä Run, Bullet, Run: The Rise, Fall, and Recovery of Bob Hayes. Hayes kuoli kotikaupungissaan 59-vuotiaana. Hänellä oli ollut  viimeisinä vuosinaan ongelmia munuaisten, maksan ja sydämen kanssa sekä eturauhassyöpä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sports Illustratedin artikkeli Hayesista tämän kuoleman jälkeen
 http://football.about.com/cs/legends/p/bobhayes.htm

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Carl-Gustaf Lilius

Carl-Gustaf Henrik Casimir Lilius (14. heinäkuuta 1928 Helsinki – 14. joulukuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen taiteilija ja kirjoittaja. Hänen tuotantonsa ulottuu kuvanveistosta piirustuksen ja maalauksen kautta esseistiikkaan ja filosofiaan. 

Carl-Gustaf Liliuksen taidemuseo sijaitsee Hangossa. Liliuksen tekemiä julkisia taideteoksia on esimerkiksi Helsingin Kruununhaassa Svenska litteratursällskapetin pihalla: Linnunsiipinen nainen -sarjaan kuuluva veistos Cordula 1960-luvulta. Siivekkään naishahmon lähtökohtana oli taiteilijan vaimo Irmelin Sandman Lilius. Lenore-niminen versio teoksesta on Hangossa Jussi Lundmarkin puistossa.

Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Janne Virkkunen mainitsee Liliuksen yhtenä suomalaisen itsesensuuri- ja suomettumiskeskustelun aloittajana 1970-luvun puolivälissä. Lilius julkaisi aiheeseen liittyvän kirjoituksen Journal of Censorship -aikakauslehdessä ja suomennettuna Kanava-aikakauslehdessä.

Teokset
Arcanum, linopiirroksia, 1991
Burgundiska sviten, 1987
Chaos 18.3.–16.4.1989, 1989
Djuret katt [text: Irmelin Sandman Lilius & Muddle Lilius], 2002
Drawings, 1990
Eimikään. Kaikkeudessa: Eräs maailmanselitys. Suomentanut Christer Lindgren, 1990
Det himmelska ljuset. Teckningar av Carl-Gustav Lilius. 1994
Horatius. Urval o. tolkningar av Gustav Ulfvens. Teckn. av Carl-Gustaf Lilius, 1989
Ingentinget. I alltet: En världsförklaring, 1989
Kysymys vähästä. Valokuvat Ben Kaila. Tekstit Carl-Gustaf Lilius, Harri Haanpää. 1996.
Lähimmäisenä tänään: Sana sanasta. Piirrokset Carl-Gustaf Lilius. 1992
Makt och mardröm: Politiska essayer, 1984
Metsytiska boken: En roman om tanken, 1973
Metsyyttinen kirja: Romaani ajatuksesta. Suomentanut Christer Lindgren, 1980
Motmot: Elävien runoilijoiden klubin vuosi 1997. Toimittaneet Markku Paasonen, Tommi Parkko, 1998
Paradisdansen: Fjärde essaysamlingen, 1997
Sculptor. Photo Reiner Frommer. Über, 1992
Siirtosuomalainen. Valokuvat/fotografier Ben Kaila, Risto Vuorimies. Johdanto/inledning Carl-Gustaf Lilius, 1994
Solmyten, 2001
Tio dikter av Li Po (701–762), 2001
Valta ja painajainen: Poliittisia esseitä, 1988

Kuvia teoksista

Katso myös 
Lilius (suku)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

 
Helsingin kaupungin taidemuseo 

Elmer-tietokanta
Tanssilehti

Suomalaiset kuvanveistäjät
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset runoilijat
Toisinajattelijat
Suomalaiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Paatsjoki

Paatsjoki (, inarinsaameksi Paččvei, ,  tai Патсойоки) on Paatsjoen vesistön Inarijärven Barentsinmereen laskeva laskujoki, joka virtaa Suomen, Venäjän ja Norjan alueilla. Joki on 145 kilometrin pituinen. Se alkaa Inarin kunnan Nellimin läheltä, virtaa vuonna 1947 Neuvostoliitolle myydyn Jäniskosken alueen läpi ja sen jälkeen 112 kilometrin matkan Norjan ja Venäjän rajajokena. Boris Glebin (Kolttakönkään) kohdalla joki on lyhyen matkan taas kokonaan Venäjän alueella, ja aivan alajuoksullaan Norjan alueella, jossa se laskee Varanginvuonon sivuvuonoon Bøkfjordeniin Kirkkoniemen kaupungin lähellä Etelä-Varangin kunnassa.

Paatsjoki on valjastettu vesivoiman käyttöön venäläisten, norjalaisten ja suomalaisten yhteistyönä. Sen seitsemän voimalaitosta latvalta lukien ovat Kaitakosken, Jäniskosken, Rajakosken, Hevoskosken, Skogfossin, Melkefossin ja Boris Glebin voimalaitokset. Näistä Skogfoss ja Melkefoss ovat norjalaisia, muut venäläisiä. Kolme ylintä voimalaa ovat suomalaisten rakentamia. Osa voimaloista sijaitsee rajalinjan päällä.

Joen nimi muilla kielillä on , , ,  ja kveeniksi Paatsjoki.

Vesivoimalaitokset

Joen kulku koskineen

Rajahistoriaa

Vuosina 1920–1944, jatkosodan päättäneeseen Moskovan välirauhaan asti, Paatsjoki oli osa Suomen Petsamon kunnan ja Norjan välistä rajaa. Välirauhassa Petsamo luovutettiin Neuvostoliitolle. Neuvostoliiton joukot kuitenkin miehittävät Itä-Inariakin vielä jonkin aikaa sopimuksen jälkeen. Kesällä 1945 Suomen ja Neuvostoliiton raja käytiin vanhalle Petsamon rajalle. Muotkavaarasta Korvatunturiin asti hakattiin kahdeksan metriä leveä raja-aukko. Perääntyvät saksalaiset olivat räjäyttäneet Suomen Kolosjoen nikkelisulattoa varten rakentaman Jäniskosken vesivoimalaitoksen hylyksi. Viikko ennen helmikuussa 1947 Pariisin rauhansopimusta Suomi luovutti vielä erillisellä sopimuksella niin sanotun Jäniskosken–Niskakosken alueen Neuvostoliiton vaatimusten perusteella, 1,3 miljardin markan osahyvityksenä liittoutuneiden (käytännössä Neuvostoliiton) valvontakomission määräämistä noin kuuden miljardin markan nk. saksalaissaatavien korvaussummasta, joka oli riippumaton varsinaisista sotakorvauksista. Luovutettu alue käsitti Paatsjoen kylästä Rajakosken lähelle ulottuvan Inarin kunnan Paatsjoen alueen ja Inarin vesivoiman; siihen kuului 176 neliökilometriä maata, valtion varoin jälleenrakennettu Jäniskosken voimalaitos ja Niskakoskeen rakennettu säännöstelypato. Jäniskosken ja Niskakosken lisäksi luovutetulla alueella Paatsjoessa oli viisi muutakin koskea.

Lähteet

Aiheesta muualla

Det grensløse vannet. Ei elv – tre stater . www.pasvikelva.no

Inarin joet
Norjan joet
Murmanskin alueen joet
Petsamon joet
Norjan ja Venäjän raja
Rajajoet
Shatt al-Arab

Shatt al-Arab (, ”Arabien rannikko”, , ”Vuolas joki”) on Eufratin ja Tigrisin yhdistyessä syntynyt joki, joka virtaa Irakissa Basran ja etelämpänä Irakin ja Iranin rajalla al-Fawin (Faon niemimaan) lähelle Persianlahteen noin 200 kilometrin matkan. Joki on tärkeä yhteys merelle etenkin Irakista, jolla on vain 40 kilometriä merenrantaa ja useat sen suuret kaupungit sijaitsevat Eufratin tai Tigrisin varrella. Shatt al-Arabin leveys on Basrassa 37 kilometriä ja al-Fawin seudulla 500 metriä. Muinoin noin 3000 eaa. tämä alue oli merta. Klaudios Ptolemaios mainitsee, että Eufratilla ja Tigrisillä oli aiemmin eri jokisuut, ja että jokien yhdistyminen oli tapahtunut vain muutama vuosisata ennen hänen syntymäänsä.

Shatt al-Arab on ollut historiallisesti Persian/Iranin ja Irakin välisten kiistojen lähde. Kiistat ratkaistiin vuonna 1937 sopimuksella, jonka mukaan maiden välinen raja kulki Persian puoleisella rannalla veden matalimman tason kohdalla, paitsi Abadanin ja Khorramshahrin kaupunkien kohdalla, missä raja oli joen syvin kohta. Tämä antoi koko vesiväylän Irakin hallintaan ja joella purjehtivat alukset kulkivat Irakin lipun alla ja maksoivat sille maksuja. Huhtikuussa 1969 Iran sanoi irti sopimuksen ja kieltäytyi maksamasta maksuja Irakille, mitä Irak piti kansainvälisen oikeuden vastaisena sopimusrikkona. 24. huhtikuuta 1969 iranilainen alus purjehti sotalaivojen suojaamana iranilaiseen satamaan maksamatta maksuja ja maat siirsivät pian sotajoukkojaan rajoilleen. Iran alkoi tukea pohjois-Irakin kurdeja, mikä vaaransi Irakin leipäkorina pidetyn Kurdistanin vakauden. Talvella 1973–1974 maiden välillä tapahtui avoimia yhteenottoja, jotka saivat Irakin armeijan ja talouden romahduksen partaalle. Tässä tilanteessa solmittiin Algerin sopimus maaliskuussa 1975, jossa raja Shatt al-Arabilla vedettiin joen syvintä kohtaa pitkin (thalweg-periaate). Irak luopui paitsi puolesta jokea, myös vaatimuksestaan Iranin Khūzestāniin ja Iran lopetti tukensa Irakin kurdikapinallisille. Sopimusta oli neuvottelemassa Irakin varapresidentti Saddam Hussein.

26. tammikuuta 1979 Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavi pakeni maasta ja helmikuussa maahan palasi Ajatollah Khomeini, jonka johdolla julistettiin 1. huhtikuuta islamilainen tasavalta. Islamilainen tasavalta alkoi kannustaa myös Irakin shiioja nousemaan vallanpitäjiään vastaan. 16. heinäkuuta Saddam Hussein nimitettiin Irakin presidentiksi. Maaliskuussa 1980 maiden väliset suhteet katkesivat ja useita Irakin vallanpitäjiä vastaan tehtiin murhayrityksiä. Touko–elokuussa maiden välisellä rajalla käytiin taisteluja. 17. syyskuuta 1980 Irak sanoi irti vuoden 1975 sopimuksen ja julisti koko Shatt al-Arabin kuuluvan itselleen ja hyökkäsi Iraniin 23. syyskuuta. Joen varrella käytiin Iranin–Irakin sodan tärkeimmät taistelut.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 SHATT-AL-ARAB A Survey Of Wars And Treaties From Safawid - Ottoman Period to 1975 Algiers Agreement  (defencejournal.com) 

Irakin joet
Iranin joet

Kiistanalaiset alueet
Irakin ja Iranin raja
Rajajoet
Tie Domi

Tahir "Tie" Domi (s. 1. marraskuuta 1969 Windsor, Ontario) on albanialaissukuinen kanadalainen entinen jääkiekkoilija, lempinimeltään The Albanian Assassin. Hän tuli urallaan tunnetuksi kovana tappelijana ja poliisi-tyyppisenä pelaajana. Urallaan hän pelasi Toronto Maple Leafsissa, New York Rangersissa ja Winnipeg Jetsissä. Toronto Maple Leafs varasi Domin NHL:ään vuonna 1988 toisella varauskierroksella 27. sijalla. Kanadan junioriliigassa hän pelasi Peterborough Petesin joukkueessa. Hänen poikansa Max Domi pelaa NHL-seura Carolina Hurricanesissa.

Peliura 
Domi aloitti NHL-uransa kaudella 1989–1990 Torontossa. Domi on tunnettu aggressiivisuudestaan ja jääräpäisyydestään, mistä saatiin esimerkki jo hänen debyyttikaudellaan. Hän pelasi vain kaksi ottelua, mutta keräsi niissä yhteensä 42 jäähyminuuttia. 

Torontosta Domi siirtyi ensimmäisen kauden jälkeen New York Rangersiin, jossa hän pelasi seuraavat kolme kautta. Hän kuitenkin siirtyi kesken kauden Winnipeg Jetsiin Teemu Selänteen suojelijaksi ja pelasi Winnipegissä kolme kautta. Kaudella 1994–1995 Domi palasi Toronto Maple Leafsiin, jossa pelasi uransa loppuun asti. 

Domin paras kausi pisteiden valossa oli kausi 2002–2003, jolloin hän teki 29 pistettä. Viimeiseksi jäänyt kausi 2005–2006 oli jo selvästi rauhallisempi kuin edeltävät kaudet. Domi ilmoitti uransa päätöksestä syyskuussa 2006.

Domi oli peliurallaan yksi NHL:n kovimpia tappelijoita. Hänen ja Detroit Red Wingsin kovanaaman Bob Probertin välillä oli useita yhteenottoja. Domi kävi myöhemmällä urallaan jopa yleisössä olleen katsojan kimppuun Philadelphiassa.

Tilastot

Ennätykset 
 Eniten jäähyminuutteja Toronto Maple Leafsin pelaajista kautta aikojen
 Koko NHL:n kaikkien aikojen jäähytilaston 3.

Aiheesta muualla 
NHL:n kotisivuilla
Jatkoajassa

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Jana (joki)

Jana (, ) on 872 kilometriä pitkä joki Sahan tasavallassa, Itä-Siperiassa. Joen valuma-alue on 238 000 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Verhojanskvuoristosta ja laskee lopulta laajan suistoalueen kautta Pohjoiseen jäämereen. Virtaama vaihtelee 1 030 m/s3–18 300 m3/s välillä (alajuoksun mittauspisteessä 157 km suuaukolta). Siperian jokien sarjassa Jana sijaitsee läntisen Lenan ja itäpuolisen Indigirkan välissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Yana At Ubileinaya, virtaaman mittauspiste (157 km laskukohdasta yläjuoksulle) / R-Arctic Net 

Sahan tasavallan joet
Wetaskiwin

Wetaskiwin () on 11 673 asukkaan (2006) kaupunki Albertan provinssissa Kanadassa. Se on noin 70 kilometriä etelään Edmontonista. Kaupungin nimi tulee Creen sanasta wītaskīwin-ispatinaw, mikä tarkoittaa "kukkulat joilla tehtiin rauha".

Wetaskiwinissä on suurehko Reynolds-Albertan museo, missä syvennytään tekniikkaan ja koneisiin. Lyhyen matkan päästä museosta on Kanadan lentoliikenteen Hall of Fame.  

Wetaskiwin on tunnettu Kanadan korkeimmasta autonmyynnistä. Tähän vaikuttaa suuresti kaupungin mainostus, jota johtavat kaikki autonmyyjät lähialueella. Iskulause "Autot maksavat vähemmän Wetaskiwinissä" nolottaa monia kaupungin asukkaita, mutta sillä on silti ollut selvä vaikutus myyntiin. Monissa tapauksissa iskulause on ainut asia minkä muiden lähikaupunkien asukkaat tietävät Wetaskiwinistä.

Politiikka

Aivan kuin suurin osa Albertan maaseudusta myös Wetaskiwin on hyvin konservatiivinen. Vuoden 2004 liittovaltionäänestyksessä konservatiivien ehdokas sai 74% äänistä ja liberaalipuolueen ehdokas sai vain 12%.

Maaperä

Kaupunki on sijoittunut miljoonia vuosia sitten Albertan päällä sijainneen meren rannikolle. Wetaskiwin luoteispuoli on hiekkaista ja kumpuilevaa maastoa kun kaakossa maaperä on tasaisempaa ja mutaisempaa.

Jengitoiminta

Toiminta on hyvin vähäistä, mutta sitä löytyy muutaman tunnetun jengin verran. Jengejä ovat: WBS (Wonder-Boy skaters), NRZ (Night Riderz), IP (Indian Posse) ja HH (Hobemma Haters).
Mitään suurempaa rikollisuutta jengiläiset eivät harrasta. Lähinnä he käyttävät huumeita ja joskus harvoin ryöstävät kaupoista tavaraa.

Lähteet

Kaupungista muualla

 Wetaskiwin nettisivut
 Wetaskiwin paikallisen lehden nettisivut

Albertan kaupungit
Petra Němcová

Petra Němcová (s. 24. kesäkuuta 1979) on tšekkiläinen huippumalli. Hän on esiintynyt muun muassa Victoria's Secret -alusasujen mallina sekä Sports Illustrated Swimsuit Issue -lehden kannessa.

Němcová ja hänen silloinen kihlattunsa, valokuvaaja Simon Atlee, olivat Khao Lakissa, Thaimaassa tapaninpäivän 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aikana. Němcován lantio sekä jalka murtuivat onnettomuudessa. Simon Atlee menehtyi aaltoihin. 

Němcová seurusteli poptähti James Bluntin kanssa, mutta erosi vuoden 2007 tammi-helmikuussa.

Aiheesta muualla 
 Petra Němcován virallinen sivusto
 Němcován profiili FMD-databasessa
 Petra Němcován Video virallinen sivusto

Tšekkiläiset mallit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Seattle Mariners

Seattle Mariners on Major League Baseball -joukkue, joka on perustettu Seattleen, Washingtoniin 1977. Mariners pelaa ottelunsa American Leaguen West-divisioonassa. Seattle Mariners on ollut neljä kertaa mukana Play Offeissa: vuosina 1995 (hävisi ALCS:n), 1997 (hävisi ALDS:n), 2000 (hävisi ALCS:N) ja 2001 (hävisi ALCS:n). 2001 joukkue teki uuden AL:n ennätyksen yhdessä kaudessa saavutetuissa voitoissa kun se voitti 116 runkosarjan ottelua 162:sta, ennätys sivusi samalla 1906 Chicago Cubsin MLB:n ennätystä, vaikka tuolloin pelattiinkin lyhyempi, 152 ottelun, runkosarja. Ennätyskauden jälkeen joukkueen ei ole onnistunut palata samanlaisiin tuloksiin. Joukkueen omistaa Amerikan Nintendo.

Aiheesta muualla 

Seattle Marinersin virallinen kotisivu

Major League Baseball -seurat
Seattlen urheilu
Aleksandar Radosavljevič

Aleksandar Radosavljevič (s. 25. huhtikuuta 1979) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa Venäjän valioliigassa Tom Tomskin joukkueessa.

Ennen siirtymistään Tomskiin kaudeksi 2007 Radosavljevič pelasi NK Triglavissa, NK Celjessä, Šinnik Jaroslavlissa ja NK Murassa.

Slovenian maajoukkueessa Radosavljevič on pelannut vuodesta 2002 alkaen runsaat kymmenen ottelua. Hän oli mukana muun muassa vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsintojen jatkokarsintaotteluissa, joissa Slovenia pudotti Venäjän ja eteni lopputurnaukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Radosavljevič Tom Tomskin sivustolla 
 Radosavljevič Slovenian maajoukkueen sivustolla 

Slovenialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Luuvilaiset

Luuvilaiset olivat vanhana aikana Keski-Turkissa asuneiden heettiläisten sukuinen kansa. Luuvilaiset saattoivat olla lyykialaisten esi-isiä. Luuvilaiset kävivät kauppaa assyrialaisten kanssa.

Indoeurooppalaisiin kieliin kuulunutta heetin sukuista luuvin kieltä puhuttiin Syyriassa Milidissä Karkemishissa ja Turkin Tabalissa sekä Länsi-Turkin Arzawassa, myöhemmässä Lyydiassa noin vuoden 900 eaa. tienoilla. Kieltä kirjoitettiin sekä egyptiläisillä hieroglyfeillä että mesopotamialaisella nuolenpääkirjoituksella. Troijassa puhuttiin mahdollisesti luuvia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Arzawa, to the west, throws light on Hittites
Alekseev Manuscript
Hieroglyphic Luwian Phonetic Signs
Catalog of Hittite Texts: TEXTS IN OTHER LANGUAGES
Genitive Case and Possessive Adjective in Anatolian

 Muinaiset kansat
Muinainen Lähi-itä

fa:زبان لوویان
Eine

Eine on suomalainen naisen etunimi.

Eine on todennäköisesti syntynyt Einon ('miekalla hallitseva') sisarnimeksi, eikä niinkään yleisnimestä eine, jonka merkitys on 'aamiainen', 'alkuaine'.

Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1929 lähtien.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä Eine-nimen oli saanut 5 093 naista ja vähintään yksi mies. Suurin osa nimistä on annettu 1920- ja 1930-luvuilla.

Tunnettuja Einejä 
 Eine Joutsijoki, toimittaja, kirjailija ja runoilija
 Eine Laine, näyttelijä
 Eine Nyyssönen, toinen Tulilahden kaksoismurhan uhreista

Lähteet

Viitteet 

Etunimet
Jutta

Jutta on naisen etunimi.

Jutta on alkuaan saksalainen lyhentymä heprealaisperäisestä nimestä Judit, jonka merkitys on 'nainen Juudasta', tämännimisestä kansanheimosta). On kuitenkin mahdollista, että nimi on kehittynyt omaperäisesti Juudit-nimestä.

Suomessa nimi yleistyi 1900-luvun lopulla, ja se otettiin Suomen almanakkaan 1995 Juuditin perinteiselle päivälle.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 2 916 naista on saanut nimekseen Jutta. Heistä yli puolet on syntynyt 1980- tai 1990-luvuilla.

Tunnettuja Juttia 
Jutta Annala, laulaja, säveltäjä, sanoittaja, kirjailija ja ääninäyttelijä
Jutta Heikkinen, suomalainen seitsenottelija
Jutta Heinonen, suomalainen seitsenottelija
Jutta Helenius, suomalainen tanssija
Jutta Jokiranta, suomalainen teologi ja eksegetiikan tutkija
Jutta Kemilä, suomalainen pika-aitajuoksija
Jutta Kirst, saksalainen korkeushyppääjä
Jutta Kleinschmidt, saksalainen moottoriurheilija
Jutta Lampe, saksalainen näyttelijä
Jutta Larm (ent. Gustafberg, Jussila, o.s. Virtanen), suomalainen hyvinvointiyrittäjä, seksuaaliterapeutti, kirjailija ja tv-juontaja
Jutta Lehtinen, suomalainen näyttelijä
Jutta Neumann, saksalainen keihäänheittäjä
Jutta Niehaus, saksalainen maantiepyöräilijä
Jutta Rabe, saksalainen toimittaja ja kirjailija
Jutta Rantala, suomalainen jalkapalloilija
Jutta Rautiainen, suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Jutta Riikonen, suomalainen lentopalloilija
Jutta Rüdiger, saksalainen psykologi, Bund Deutscher Mädelin johtaja natsi-Saksassa
Jutta Sponheimilainen, Disibodenbergin benediktiiniläisluostarin johtajatar 1100-luvulla
Jutta Urpilainen, suomalainen poliitikko (SDP)
Jutta Zilliacus, suomalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko (RKP)

Kuvitteellisia Juttia
Jutta Korhonen, ent. Jutta Laitela, televisiosarjassa Salatut elämät
Jutta Ojala, televisiosarjassa Salatut elämät
Jutta Schneider, Suomen kielen opetusvideosarjassa Kuulostaa hyvältä

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Ei vanhene koskaan

Ei vanhene koskaan on Yle TV2:lla vuonna 1997 esitetty rikosdokumenttisarja, jonka aiheena ovat vanhat, varsinkin omana aikanaan huomattavaa julkisuutta saaneet, selvittämättä jääneet murhat, kuten Kyllikki Saaren murha ja Bodominjärven murhat. Sarjassa käytettiin dramatisoituja kohtauksia rikoksista sekä haastateltiin usein tapahtumaa tutkinutta poliisiviranomaista. Sarjan kertojana toimi Åke Lindman. Sarjan käsikirjoitti myöhemmin Kadonneet-sarjan käsikirjoittanut Esa Silander. Kohtausmusiikkina on käytetty Brian Bennettin teoksia. Sarja on esitetty uusintana vuosina 2001 ja 2010.

Jaksot

Tuotantotiimi 
Kertoja
 Åke Lindman
Lukija
 Kari Arffman, Ola Tuominen
Ohjaaja ja tuottaja
 Ari Meriläinen
Käsikirjoitus ja suunnittelu
 Esa Silander
Kuvaus, kuvasuunnittelu, valaisu ja suunnittelu
 Tapio Turpeinen
Äänitys
 Kari Kangassalo
Miksaus
 Kari Kangassalo, Juha Roos
Puvustus
 Marjatta Härkönen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koko dokumenttisarja katsottavissa Yle Areenassa
 Murha ei vanhene vieläkään (TV2.yle.fi)

Makasiiniohjelmat
Suomalaiset rikossarjat
Suomalaiset dokumenttiohjelmat
1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Love Metal

Love Metal on HIM-yhtyeen neljäs albumi vuodelta 2003. Nimi Love Metal tulee laulaja Ville Valon mukaan yhtyeen edustamasta musiikkityylistä. Kappaleet ”Buried Alive by Love”, ”The Funeral of Hearts” ja ”The Sacrament” julkaistiin singleinä, ja kappaleista on kuvattu myös musiikkivideot.

Love Metal menestyi maailmalla huomattavasti edeltäjäänsä Deep Shadows and Brilliant Highlightsia paremmin, mutta Suomessa albumia on myyty noin 49 000 kappaletta, mikä on noin 9 000 kappaletta edellistä albumia vähemmän. Maailmalla myyntiluvut ovat noin miljoonan paikeilla.

Kappaleet

Singlet
 "Buried Alive by Love"
 "The Funeral of Hearts"
 "The Sacrament"

Yhtyeen kokoonpano levyllä 

 Mika Karppinen – rummut
 Mikko Lindström – kitara
 Mikko Paananen – basso ja taustalaulu
 Janne Puurtinen – kosketinsoittimet
 Ville Valo – laulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jalonen, Miika: Love Metal. Desibeli.net 2.5.2003.
 Silas, Petri: Love Metal. Soundi 4/2003.

HIMin albumit
Vuoden 2003 albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Hietalahti (Helsinki)

Hietalahti () on merenlahti ja sitä ympäröivä, rajoiltaan tarkemmin määrittelemätön samanniminen alue Helsingin kantakaupungin länsirannalla, pääasiassa Kampin ja Punavuoren kaupunginosien länsilaidalla. Lähialueita ovat myös Jätkäsaari ja Hernesaari.

Hietalahden yhdistää Ruoholahteen Ruoholahdenkanava, joka yhdessä lahtien kanssa erottaa Jätkäsaaren mantereesta. Lahden perukassa on venesatama, jonka nyt jo puretun satamaradan penger siltoineen erottaa muusta lahdesta, sekä sen läheisyydessä Hietalahdentori. Venesatamaa kiertää rantakatu Hietalahdenranta.

Hietalahdessa toimivat muun muassa Hietalahden kauppahalli ja Hietalahden telakka. 

Hietalahden läheisyydessä on 1900-luvulla Länsisatamaa rakennettaessa täytetty merialueita ja näin yhdistetty saaria mantereeseen pitkiksi, suurelta osin keinotekoisiksi niemiksi. Niiden välinen Hietalahti on jäänyt nykyisellään pitkäksi ja kapeaksi lahdeksi, joka erottaa sen länsipuolella olevan Jätkäsaaren sen itäpuolella olevasta Hernesaaresta. Jätkäsaaren rannalla ovat Länsisataman suurimmat laivalaiturit, joista Vuosaaren sataman valmistuttua käytössä ovat enää vain Tallinnan liikennettä palvelevat Länsiterminaali 1 ja Länsiterminaali 2.

Aiheesta muualla 

Suomen lahdet
Kamppi
Caledonia

Caledonia ja Kaledonia tarkoittavat seuraavia:

Kaledonia, Skotlannin latinankielisestä nimestä johdettu muoto
Uusi-Kaledonia, saariryhmä 
Caledonian Forest, muinaisia metsäalueita Skotlannissa
Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Caledonia (1807), 3-tykkinen priki
 HMS Caledonia (1808), Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
 HMS Caledonia (1862), Prince Consort -luokan ironclad taistelulaiva
 HMS Caledonia (1891),koululaiva
 HMS Caledonia (1936), kadettien koululaiva
HMS Caledonia (tukikohta, 1943) Obanin laivastotukikohta 1943-1945
HMS Caledonia (tukikohta, 1946) koulutuskeskus 1946-1985
HMS Caledonia (tukikohta, 1996) Rosythiin, Fifeen 1996 perustettu tukikohta
François Ozon

François Ozon (s. 15. marraskuuta 1967) on yksi nyky-Ranskan merkittävimmistä ohjaajista ja käsikirjoittajista. Kansainväliseen kuuluisuuteen hän nousi elokuvillaan 8 naista (2002) ja Swimming Pool (2003).

Filmografia

Lyhytelokuvat 
1988 : Photo de Famille
1988 : Les Doigts dans le Ventre
1990 : Mes Parents un Jour D'été
1991 : Une goutte de sang
1991 : Peau contre peau (les risques inutiles)
1991 : Le Trou madame
1991 : Deux plus un
1992 : Thomas reconstitué
1993 : Victor
1994 : Une rose entre nous
1994 : Action vérité
1995 : La Petite Mort (Little Death)
1996 : Une robe d'été (Summer Dress)
1997 : Scènes de lit
1997 : Regarde la mer (See the Sea)
1998 : X2000

Kokoillan elokuvat 

 1998 : Koko perheen lemmikki
 1999 : Les Amants criminels (Criminal Lovers)
 2000 : Gouttes d'eau sur pierres brûlantes (Water Drops On Burning Rocks)
 2000 : Hiekan peitossa
 2002 : 8 naista
 2003 : Swimming Pool
 2004 : Rakkaus – Meno & Paluu
 2005 : Aika lähteä
 2010 : Potiche – aivovaimo
 2012 : Vieras talossa

Aiheesta muualla
 
 
François Ozonin viralliset kotisivut 
Senses of Cinema: Great Directors Critical Database

Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaurialan lukio

Kaurialan lukio on Hämeenlinnan Kaurialan kaupunginosassa toimiva lukio. Siellä opiskelee vuonna 2022 noin 600 lukiolaista. Lukiota johtaa rehtori Tuomo Iltanen ja apulaisrehtorina toimii Jussi Mestari. Lukio on matematiikan ja luonnontieteen erikoislukio.

Kaurialan lukion edeltäjä oli vuonna 1924 perustettu Hämeenlinnan tyttölyseo.

Vuonna 2005 Kaurialan lukioon avattiin tiedelinja, jolla opiskelee noin 50 matemaattis-luonnontieteellisesti suuntautunutta opiskelijaa, mutta virallisesti tiedelinjaa ei ole rajattu pelkästään luonnontieteisiin. Vuonna 2012 Opetusalan Ammattijärjestö OAJ nimesi Kaurialan lukion Vuoden oppilaitokseksi.

Historiaa
Koulurakennus on valmistunut vuonna 1928. Sen on suunnitellut arkkitehti Toivo Salervo. Rakennusta on myöhemmin laajennettu vuosina 1935, 1954, 1965 ja 2004–2006. Viimeisimmän koulurakennuksen saneerauksen ja lisäosan suunnitteli arkkitehtitoimisto Arne von Boehm.

Kaurialan lukion kasvatteja ovat muun muassa kuvataiteilija Jukka Korkeila, kirjailija Juha-Pekka Koskinen ja matemaatikko Jukka Ranta.

Koulumuodon muutokset
1924 perustettiin Hämeenlinnan tyttökoulu, 6-luokkainen keskikoulu
1933 koulu laajennettiin 9-luokkaiseksi Hämeenlinnan tyttölyseoksi
1945 koulu muutettiin 8-luokkaiseksi tyttölyseoksi
1955 koulusta tuli valtion ylläpitämä
1974 tyttölyseo muutettiin Hämeenlinnan yhteislyseo -nimiseksi yhteislyseoksi
1976 peruskoulujärjestelmään siirryttäessä lukioluokat muuttuivat kaupungin ylläpitämäksi Kaurialan lukioksi
1984 Kaurialan lukio sekä Poltinahon lukio ja sen iltalinja yhdistettiin. Poltinahon lukio oli vuonna 1957 perustettu Hämeenlinnan keskikoulusta juurensa juontanut 3-sarjainen lukio. Kaurialan lukiosta tuli viisisarjainen.
2000 Iltalukiosta muodostui Hämeenlinnan Aikuislukio, joka siirtyi omiin tiloihinsa. Koko koulurakennus jäi Kaurialan lukion käyttöön.
2013 Hämeenlinnan lukiot siirtyivät hallinnollisesti lukioliikelaitos Tavastian alaisuuteen.

Koulun rehtorit
FM Siviä Lehto, johtajatar 1924–1925
FM Kyllikki Sarlin, johtajatar 1925–, rehtori 1954–1963
FK Helvi Kurenniemi, rehtori 1963–1968
FM Sinikka Haapanen, rehtori 1968–1972
FM Pirkko Mannisto, rehtori 1972–1993
LitM, YM Anneli Karsio, rehtori 1993–2004
FM, MBA Arja Aalto-Laaksonen, vs. rehtori 2003–2005, rehtori 2005–2008
LitM, KTK Tuomo Iltanen 2008–

Lähteet 

Hämeenlinnan lukiot
Kauriala
Deep Shadows and Brilliant Highlights


Deep Shadows and Brilliant Highlights on HIMin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Levyn kansikuva oli vuoteen 2001 mennessä Suomen kalleimmin tuotettu. Ville Valo on myös kertonut Jyrki-nimisessä TV-ohjelmassa, että "Pretendingin" musiikkivideo maksoi peräti miljoona markkaa. Albumin menestys on ollut suomalaiseksi kehuttava, mutta jää voimakkaasti edeltäjänsä kuten myös seuraajansa varjoon. Suomessa levy on myynyt noin 58.000 kappaletta.

Albumin erikoispainos julkaistiin 3. joulukuuta 2001.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ville Valo.

Standardipainos

Rajoitettu erikoispainos

Limited Christmas Edition

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 9/10
 Soundi:

Lähteet 

HIMin albumit
Vuoden 2001 albumit
T. T. Oksalan tuottamat albumit
Irtyš

Irtyš (, kazakiksi Ертіс, tat. İrteş, ) on Obin suurin, 4 248 kilometriä pitkä sivujoki Kiinassa, Kazakstanissa ja Venäjällä.

Irtyšin lähdejoki Kara-Irtyš (Musta Irtyš) saa alkunsa Altailta Kiinan Xinjiangin autonomiselta alueelta. Sieltä joki virtaa Kazakstanin koillisosaan, jossa se kulkee Öskemenin vesivoimalan tekoaltaan kautta. Irtyš jatkaa Venäjän puolelle, jossa se kulkee miljoonakaupunki Omskin kautta ja lopulta laskee Hantien ja mansien autonomisen piirikunnan pääkaupungin Hanty-Mansijskin luoteispuolella Obiin  (1162 km Obin suulta yläjuoksulle).

Joki on navigoitavissa alimman 3784 kilometrin osuudelta. Joen vuotuinen keskivirtaama on joen suulla keskimäärin 2830 m3/s.

Irtyšin varrella olevia kaupunkeja ovat 
 Kiinassa: Koktokay (Fuyun) ja Burqin,
 Kazakstanin puolella Öskemen, Semey (Semipalatinsk) ja Pavlodar sekä
 Venäjällä Omsk, Tara, Tobolsk ja Hanty-Mansijsk. 

Irtyšin merkittäviä sivujokia ovat Venäjällä (suulta lähtien): Kunda, Tobol, Išim, Tara ja Om.

Lähteet

Aiheesta muualla

R-ArcticNETin hydrologisten mittauspisteiden valikko, Obin vesistö

Venäjän joet
Kazakstanin joet
Kiinan joet
Obin vesistö
Seulonnan keskeiset artikkelit
And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004

And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004 on HIM-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Se on koottu ja julkaistu vuonna 2004. Albumi sisältää yhtyeen 14 suurinta hittiä sekä kaksi uutta kappaletta, "And Love Said No" sekä "Solitary Man" (cover-versio Neil Diamondin sävellyksestä). Rajoitetussa painoksessa on mukana myös Live at Semifinal -DVD.
Suomessa levyä on myyty noin 53 000 kappaletta.

Kappaleesta ”And love said no” on tehty myös musiikkivideo.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2004 kokoelma-albumit
HIMin albumit
Kevin Shirleyn tuottamat albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Zagrosvuoret

Zagrosvuoret (Sagros,   Reschte-Kuhha-ye Zāgros, alkujaan kreikan zagreus ’myrskyinen’, Avestan ZaG'R' , ’suuri maa’) on vuoristo, joka ulottuu Itä-Turkista Hormuzinsalmen pohjoispuolelle Etelä-Iraniin.

Zagrosvuorilla on maan sisästä noussutta suolaa kupoleina ja jäätiköitä muistuttavina muodostumina. Vuoristo on syntynyt Euraasian ja Arabian laatan törmäyksessä Alppien synnyn aikoihin. Korkein huippu on 4 548 metrin korkuinen Zard Kuh Isfahanin kaupungin lähellä. 1 500 kilometriä pitkä vuoristo koostuu jopa kymmenestä yhteensä 250 kilometrin levyisestä vuorijonosta.

Alueella asuvat kurdit ovat ehkä syntyneet alueen alkuasukkaiden gutilaisten ja indoeurooppalaisten sulautuessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Zagros Mountains bei peakbagger.com (engl.)

Aasian vuoristot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kousséri

Kousséri on kaupunkikunta ja Logone-et-Charin departementin hallinnollinen keskus Extrême-Nordin alueella Kamerunissa. Se sijaitsee Chariin laskevan Logonejoen suussa 225 kilometriä alueen pääkaupungista Marouasta pohjoiseen. Kunnassa on 101 200 ja kaupunkialueella 88 600 asukasta (vuonna 2005, väestönlaskenta).

Maantiede ja ilmasto
Koussérin kunnan pinta-ala on 160 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Chari- ja Logonejokien kautta Tšadin pääkaupunkiin N’Djamenaan sekä etelässä Logone Birnin ja lännessä Makaryn arrondissementteihin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tulville altista tasankoa. Vesistöjä ovat myös Charin sivujoki Serbewel ja sadekauden jälkeen kuivuvat Iboun ja Ngamadjan järvet.

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 500–600 millimetriä. Lämpötilat vaihtelevat joulu-helmikuun 11:sta maalis-huhtikuun 45 asteeseen. Joulu-maaliskuussa puhaltaa kuiva harmattantuuli. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia.

Asutus
Kuntaan kuuluvat kaupungin lisäksi Amchedirén, Guebalan ja Njagarén maaseutualueet. Asukkaat ovat baggaroita, kotokoja, musgumeja, masoja, kanureja, mandaroita, fulbeja, hausoja, budumoja, kanembuja, zaghawia, saroja ja monia muita lähialueelta ja kauempaa tulleita etnisiä ryhmiä. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on kristittyjä ja vähäisessä määrin animisteja.

Historia
Koussérin perustajina pidetään legendaarista sao-kansaa. Sen aikaisempi nimi oli Mser. François Lamyn johtamat ranskalaiset valtasivat Koussérin vuonna 1900. Sen lähellä käytiin taistelu, jossa Lamy ja Rabih al-Zubayr saivat surmansa. Kousséri kuului sittemmin Saksan ja Ranskan Kameruniin, ja sen nimenä oli vuosina 1933–1970 Fernand Foureaun mukaan Fort-Foureau.

Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Koussériin johtaa maantie N1 Marouasta. Logonejoen yli N’Djamenaan on silta. Joet ylitetään usein myös veneillä.

Asukkaiden pääelinkeinot ovat kaupankäynti, maanviljely, karjanhoito ja kalastus sekä palvelut ja liikenne. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi ja durra. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Kaupunki on sijaintinsa ansiosta tärkeä Kamerunin, Tšadin ja Nigerian rajakaupan välittäjä. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Palveluihin kuuluvat koulut, terveyskeskukset, sairaala, nuoriso- ja naisten keskukset sekä kirjasto.

Matkailu
Kousséri ei ole matkailukohteena kovin kiinnostava. Kaupungissa on majoituspalveluja ja museo. Sen luoteispuolella sijaitsee Kalamalouén kansallispuisto, jossa on antilooppeja, kirahveja, apinoita, pahkasikoja, virtahepoja ja krokotiileja.

Lähteet

Kamerunin kaupungit
Alois Eliáš

Alois Eliáš (29. syyskuuta 1890 Praha – 19. kesäkuuta 1942 Praha) oli tšekkoslovakialainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Böömin ja Määrin protektoraatin pääministerinä maata miehittäneen Saksan alaisuudessa, mutta teki samalla yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen ja Tšekkoslovakian Lontoossa olleen pakolaishallituksen kanssa. Saksalaiset pidättivät hänet vuonna 1941 ja hänet teloitettiin seuraavan vuoden puolella.

Elämäkerta
Eliáš syntyi Prahassa vuonna 1890 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Tšekkoslovakian legioonassa Venäjällä. Vuonna 1917 hänen onnistui saapua Venäjältä Ranskaan Yhdysvaltojen kautta ja vuonna 1919 hän otti osaa Tšekkoslovakian rajanaapureiden Puolan ja Unkarin kanssa käymiin rajakahakoihin. Vuosina 1921–1923 Eliáš opiskeli Pariisin sotilasakatemiassa ja työskenteli vuodesta 1924 maan pääesikunnassa. Vuosina 1931–1933 hän johti Tšekkoslovakian edustustoa Kansainliiton aseistariisuntakomissiossa Genevessä. Tämän jälkeen hän komensi useita sotilasyksiköitä yleten kenraalimajuriksi vuonna 1936. Hänestä tuli Tšekkoslovakian viestintäministeri vuonna 1938 ja hän toimi virassaan maan saksalaismiehitykseen saakka.

27. huhtikuuta 1939 Eliášta tuli Böömin ja Määrin protektoraatin pääministeri. Astuessaan virkaansa hän lupasi entiselle presidentille Edvard Benešille tekevänsä voitavansa miehitetyn maan hyväksi ja järkeili, että jollei hän olisi ottanut virkaa vastaan, olisi siihen päätynyt joku maan vihollisista. Virkaa hoitaessaan Eliáš uhmasi natsihallintoa useaan otteeseen; hän kieltäytyi esimerkiksi vannomasta uskollisuudenvalaa Adolf Hitlerille ja kieltäytyi myös allekirjoittamasta juutalaisvastaisia lakeja. Hän teki myös yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen kanssa ja oli yhteyksissä Tšekkoslovakian tuolloin Lontoossa toimineeseen pakolaishallitukseen. Böömin ja Määrin tuolloinen valtakunnanprotektori eli johtava paikallinen saksalainen virkamies Konstantin von Neurath korvattiin lopulta Reinhard Heydrichilla, joka pidätytti Eliáksen 27. syyskuuta 1941. Eliáš tuomittiin kuolemaan yhteistyöstä vastarintaliikkeen kanssa ja hänet teloitettiin Prahassa 19. kesäkuuta 1942.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Böömin ja Määrin valtakunnanprotektoraatti
Kenraalit
Teloitetut
Tšekkoslovakialaiset poliitikot
Tšekkoslovakialaiset sotilaat
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Black Reign

Black Reign on Venom-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996.

Kappalelista

 Insane - 2:57
 Civilized - 3:35
 Die Hard - 2:54
 In Nominae Satanas - 3:40
 If You Want To War - 4:45
 Countess Bathory - 3:29
 Harder Than Ever - 3:04
 Welcome to Hell - 2:41
 Carniverous (Live) - 2:04
 Angel Dust - 2:37
 Fragile Life - 3:32
 Teacher's Pet - 2:59
 Skool Daze - 4:16
 Buried Alive - 3:33
 Blood Lust - 2:52
 Surgery - 3:51
 Black Metal - 3:05
 Flat Line - 4:06
 Blackened Are The Priests - 3:35
 Prime Evil - 3:10
 Bursting Out - 2:48
 Witching Hour - 3:35

Vuoden 1996 albumit
Venomin albumit
Second Coming (Live at Dynamo 1996)

Second Coming (Live at Dynamo 1996) on Venom-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996. The Second Coming -nimellä on julkaistu myös CD:n ja VHS live tallenteen yhteisjulkaisu samana vuonna. Videolta puuttuu CD:llä esiintyvä kappale Nightmare.

Kappaleluettelo

 Seven Gates of Hell - 6:47
 Die Hard - 4:31
 Welcome to Hell - 5:03
 Leave Me in Hell - 4:40
 Countess Bathory - 3:58
 Buried Alive - 5:00
 Don't Burn the Witch - 4:00
 In Nomine Satanas - 3:37
 Nightmare - 3:57
 Black Metal - 4:03
 Witching Hour - 7:22

Vuoden 1996 albumit
Venomin albumit
Joe Borg

Joseph "Joe" Borg (s. 19. maaliskuuta 1952, Malta) on maltalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi vuosina 2004–2010 kalastuksesta ja merenkulusta vastaavana komissaarina Euroopan unionin komissiossa.

Ennen uraansa komissaarina Borg toimi Maltan ulkoministerinä vuosina 1999–2004 ja johti neuvotteluja maan liittymisestä Euroopan unioniin. Hän toimi Maltan nationalistisen puolueen kansanedustajana vuodesta 1995. Borgin poliittinen ura alkoi Maltan ulkoministerin erikoisavustajana EU-asioissa vuosina 1989–1995. Hän toimi Maltan keskuspankin johtokunnan jäsenenä vuosina 1992–1995. Lisäksi hän on hoitanut useita tieteellisiä tehtäviä Maltan yliopistossa vuodesta 1979.

Borg on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Aiheesta muualla
 Joe Borgin viralliset sivut 

Maltalaiset poliitikot
Maltalaiset EU-komissaarit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Kunnallisvaalit 1984

Kunnallisvaalien 1984 varsinaiset vaalipäivät olivat 21.-22.10.1984 Vaalien äänestysaktiivisuus jäi yli neljä prosenttiyksikköä heikommaksi kuin vuonna 1980.

Vaalit järjestettiin kaikkiaan 445 kunnassa, joista vain 45 jäi tulosten nojalla vasemmistoenemmistöisiksi. Vaalien suhteellisesti suurin voittaja oli Suomen Maaseudun Puolue, joka miltei kaksinkertaisti valtuustopaikkojensa määrän. Keskustan ja Liberaalisen Kansanpuolueen yhteenliittymä sai vaaleissa annetuista äänistä vain noin 20 prosenttia, mutta valtuustopaikoista liki kolmanneksen. Vihreä liike teki näyttävän läpimurron päästessään kymmenien kuntien valtuustoihin runsaalla sadalla paikallaan. Suurin häviäjä oli vuoden 1980 vaalien tavoin Suomen Kansan Demokraattinen Liitto.

Vuoden 1985 alussa ei tapahtunut yhtään kokonaisen kunnan littämistä toiseen kuntaan, mutta kuitenkin muutama osaliitos, esimerkiksi Mikkelin kaupunki sai laajoja maaseutualueita Mikkelin maalaiskunnalta.

Tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Doria.fi − Kunnallisvaalit 1984 tilastokeskuksen julkaisu

Vuoden 1984 vaalit
Kunnallisvaalit
Yllytyshullut

Yllytyshullut oli Nelosella syyskuusta 1998 lokakuuhun 2003 asti  esitetty televisiosarja. Sitä juonsivat Teresa De Rita-Cavlek ja Arttu Harkki. Ennen De Rita-Cavlekia naisjuontajana toimi Anu Harkki. Turvapäällikkönä toimi pastori Reijo Kontio. Sarja on suomalainen versio alkuperäisestä Who Dares Wins -sarjasta, jota näytettiin ensimmäisen kerran Australiassa vuonna 1996. Suomalaisessa versiossa nähdään myös temppuja alkuperäisestä sarjasta.

Ohjelma jakautuu kahteen erilaiseen osioon. Toisessa kilpailuun tämän tietämättä ilmoitettu kilpailija joutuu suoriutumaan vaaralliselta tuntuvasta rohkeutta vaativasta tehtävästä. Jos se onnistuu, hän saa kaukomatkan. Tehtävät voivat vaatia esimerkiksi kiipeilyä korkeassa rakennuksessa. Jos kilpailija epäonnistuu, juontaja joutuu yrittämään samaa temppua. Jos hänkin epäonnistuu, saa samaa yrittänyt kilpailija kaukomatkan omasta epäonnistumisestaan huolimatta.

Toisessa osiossa juontajat yllyttävät ihmisiä kadulla pientä rahapalkkiota vastaan suoriutumaan annetusta tehtävästä, joka saattaa olla esimerkiksi vastenmieliseltä tuntuvan eläimen tai muun aineen syömistä.

Sarjan tuottamisesta vastasi Nordisk Film & TV.

Parodioita
 Huuliveikot - viihdesarjassa esitetään parodisia sketsejä Yllytyshulluista, nimellä "Yllärihullut"
 Ansa ja Oiva -sarjan jaksoissa, joissa Ansa ja Oiva omistavat tv-aseman, yksi tuon tv-aseman ohjelmista on Yllätyshullut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yllytyshullut Jimin kotisivuilla 

Tositelevisiosarjat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
Kunnallisvaalit 1980

Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 19.– 20. lokakuuta 1980. Vuoden 1976 kunnallisvaalien jälkeen kuntien lukumäärä oli vähentynyt kolmella ja nyt vaalit toimitettiin 445 kunnassa. Vuoden 1981 alussa Nummen ja Pusulan kunnat yhdistettiin uudeksi Nummi-Pusulan kunnaksi sekä Keikyän ja Kiikan kunnat uudeksi Äetsän kunnaksi, joten syksyn 1980 vaaleissa valittiin valtuutetut uusien kuntien valtuustoihin. Lisäksi samassa yhteydessä liitettiin Lokalahden kunta Uuteenkaupunkiin. Suuren yleisön keskuudessa synnytti monenlaisia mielipiteitä ehkä tunnetuimmaksi noussut vaalilause "Vain mäntti jättää äänestämättä", jolla haluttiin kannustaa varsinkin nuoria vaaliuurnille. Tietokoneiden lakkoilun vuoksi lopullista vaalitulosta jouduttiin odottamaan poikkeuksellisen kauan. Vaalien suurimmat voittajat olivat Kokoomus ja Suomen Maaseudun Puolue. Suurimmat häviäjät puolestaan olivat Liberaalinen Kansanpuolue, joka menetti lähes kolmanneksen valtuustopaikoistaan, ja Suomen Kansan Demokraattinen Liitto.

Edellisten vaalien tapaan Velkuan kunnassa vaalitoimitusta ei järjestetty koska ehdokkaita oli yhtä paljon kuin valittavia joten kaikki ehdokkaat tulivat valituiksi.

Tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Doria.fi − Kunnallisvaalit 1980 tilastokeskuksen julkaisu

Vuoden 1980 vaalit
Kunnallisvaalit
Enkelin kosketus

Enkelin kosketus (Touched by an Angel) oli yhdysvaltalainen John Masiuksen ja Martha Williamsonin luoma draamasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 21. syyskuuta 1994 – 27. huhtikuuta 2003. Sen tarinat perustuivat vahvasti kristillisiin arvoihin, joskaan varsinaisia viittauksia kristinuskoon ei ollut Jumalan nimen käyttöä lukuun ottamatta. Sarjaa tehtiin kaikkiaan yhdeksän tuotantokautta ja 212 jaksoa.

Enkelin kosketuksen päähenkilöt Monica, Tess ja Andrew ovat kolme enkeliä, jotka on lähetetty maahan kertomaan masentuneille ja vaikeuksissa oleville ihmisille, että Jumala rakastaa heitä eikä ole heitä unohtanut. Neljäs enkeli Gloria tuli mukaan seitsemännellä tuotantokaudella.

Luvattu maa oli Enkelin kosketuksen spin-off-sarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1996–1999.

Suomessa Enkelin kosketusta on esittänyt Yle TV2.

Näyttelijät 
 Roma Downey (Monica)
 Della Reese (Tess)
 John Dye (Andrew)
 Valerie Bertinelli (Gloria, 2001–2003)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://touched.com/
 http://z15.invisionfree.com/Touched_by_an_angel/ 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat