joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tim Cook

Timothy Donald ”Tim” Cook (s. 1. marraskuuta 1960) on yhdysvaltalainen liikemies ja Applen toimitusjohtaja. Cook nousi yrityksen johtoon elokuussa 2011, kun edellinen toimitusjohtaja Steve Jobs erosi tehtävästä. Hän tuli yhtiön palvelukseen alun perin maaliskuussa 1998. Ennen toimitusjohtajanimitystä hän oli yhtiön operatiivinen johtaja. Cook on Niken hallituksen jäsen.

Cookia kuvataan vaatimattomammaksi ja kaunopuheisemmaksi kuin Jobs. Hän on vähäpuheinen eikä esiintyjänä karismaattinen, mutta häntä pidetään kuitenkin hyvänä puhujana. Ennen Applea hän työskenteli IBM:llä ja Compaqilla.

Applen Cookille lupaamat palkat ja palkkiot ovat arvoltaan yhteensä 378 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, ja vuonna 2012 hän olikin maailman parhaiten palkattu toimitusjohtaja.

Yksityiselämä 
Cook ilmoitti 30. lokakuuta 2014 olevansa homoseksuaali. Cook oli ensimmäinen Fortune 500 -yrityksen toimitusjohtaja, joka on julkisesti kertonut homoseksuaalisuudestaan. Maaliskuussa 2015 Cook kertoi aikovansa lahjoittaa omaisuutensa hyväntekeväisyyteen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Kléber

Kléber, Kleber tai Klebér voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä

Sukunimenä 

 Jean-Baptiste Kléber (1753–1800), ranskalainen kenraali
 Maximilian Kleber (s. 1992), saksalainen koripalloilija

Etunimenä 

 Kléber (Kléber de Carvalho Corrêa, s. 1980), brasilialainen jalkapalloilija
 Kléber (Kléber Laude Pinheiro, s. 1990), brasilialainen jalkapalloilija.
 Klebér Saarenpää (s. 1975), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja

Laivoja 

 FS Kléber (1902), Ranskan laivaston panssariristeilijä.
Cook

Cook on englanninkielinen sukunimi, joka tarkoittaa kokkia. Nimi on tai on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 A. J. Cook (s. 1978), kanadalainen näyttelijä
 Alicia Cook, Alicia Keys (s. 1981), yhdysvaltalainen laulaja, pianisti ja näyttelijä
 Barbara Cook (1927–2017), yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä
 Barry Cook (s. 1958/1959), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja animaattori
 Bill Cook (s. 1986), kanadalainen jääkiekkoilija
 Bun Cook (1903–1988), kanadalainen jääkiekkoilija
 Carole Cook (s. 1924), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Charlie Cook (s. 1982), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Dalvin Cook (s. 1995), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 David Cook (s. 1982), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 Donald Cook (1901–1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Dustin Cook (s. 1989), kanadalainen alppihiihtäjä
 Frederick Cook (1865–1940), yhdysvaltalainen naparetkeilijä
 Garry Cook (s. 1958), brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti
 Glen Cook (s. 1944), yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija
 James Cook (1728–1779), brittiläinen tutkimusmatkailija
 Jamie Cook (s. 1985), brittiläinen kitaristi
 Joseph Cook (1860–1947), australialainen poliitikko, Australian pääministeri 1913–1914
 Justin Cook (s. 1982), yhdysvaltalainen tuottaja ja ääninäyttelijä
 Kenneth Cook (1929–1987), australialainen toimittaja, kirjailija ja elokuvantekijä
 Mary Cook (s. 1980), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Nathaniel Cook, brittiläinen shakkinappuloiden muotoilija
 Norman Cook (s. 1963), brittiläinen dance -muusikko, -tuottaja ja DJ
 Omar Cook (s. 1982), montenegrolainen koripalloilija
 Paul Cook (s. 1956), brittiläinen rumpali
 Peter Cook (1937–1995), brittiläinen koomikko
 Rachael Leigh Cook (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Robin Cook (1946–2005), brittiläinen poliitikko, ulkoministeri 1997–2001
 Robin Cook (s. 1940), yhdysvaltalainen kirjailija
 Roger Cook (s. 1940), englantilainen muusikko ja laulunkirjoittaja
 Sam Cook, myös Sam Cooke (1931–1964), yhdysvaltalainen pianisti, kitaristi ja lauluntekijä 
 Stacey Cook (s. 1984), yhdysvaltalainen alppihiihtäjä
 Stephanie Cook (s. 1972), brittiläinen nykyaikainen viisiottelija
 Steve Cook (s. 1991), englantilainen jalkapalloilija
 Stu Cook (s. 1945), yhdysvaltalainen rockmuusikko
 Theodore Andrea Cook (1867–1928), brittiläinen kirjailija ja olympiamitalisti
 Thomas Cook (1808–1892), brittiläinen matkailualan yrittäjä
 Tim Cook (s. 1960), Applen toimitusjohtaja
 Victor Cook, yhdysvaltalainen animaattori ja ohjaaja.

Paikkoja 

 Cook Inlet, Alaskanlahden osa
 Cookinsaaret, Uuteen-Seelantiin kuuluva itsehallinnollinen saariryhmä Tyynellämerellä
 Mount Cook, Aoraki, Uuden-Seelannin korkein vuori

Muita merkityksiä 

 Thomas Cook Airlines, brittiläinen lentoyhtiö
Leningradin asema

Leningradin asema tai Lokakuun asema ( tai  Октя́брьский вокзал, Oktjabirski vokzal) on Moskovassa sijaitseva, länteen suuntautuvaa henkilöliikennettä palveleva Venäjän rautateiden rautatieasema. Asemalta liikennöidään junia esimerkiksi Pietariin, Petroskoihin, Murmanskiin, Pihkovaan, Novgorodiin,  Tallinnaan sekä Helsinkiin, johon ajetaan Tolstoi-junalla.

Rautatieasema sijaitsee Komsomollskaja-aukion laidalla Moskovan ydinkeskustan koillispuolella, 3,3 kilometriä Punaiselta torilta. Saman aukion ympärillä on myös kaksi muuta rautatieasemaa, viereinen Jaroslavlin asema ja aukion eteläpuolella Kazanin asema. Lähin metroasema on Komsomolskaja, joka on sekä punaisen linjan (metrolinja 1) että ruskean metrolinjan (rengaslinja 5) asema.

 Rautatie Pietarin ja Moskovan välille rakennettiin Venäjän keisari Nikolai I:n aikana 1849 ja tällöin Moskova sai ensimmäisen rautatieasemansa. Aseman alkuperäinen nimi oli hallitsijan mukaan Nikolain asema. Vuonna 1923 asema uudelleennimettiin Lokakuun asemaksi  ja pian sen jälkeen Leningradin asemaksi. Molemmat nimet ovat yhä käytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 VR:n sivut Leningradin asemasta  (vr.fi)
 Moskovan matkustustiedote: varovaisuutta asemilla! (formin.fi)
 Leningradin aseman tietoja, mm. aseman pohjapiirros, aikataulut, lippumyymälän tiedot yms   (moscow.ru)
 Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku  (rzd.ru)
 Aikatauluhaku Leningradin asemalle, aikataulussa nimellä Moskva Oktiabrskaia  (poezda.net)
  ,  (parovoz.com)

Moskovan rautatieasemat
Don’t Stop Believin’

”Don’t Stop Believin’” on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Journeyn populaarikappale, joka julkaistiin alun perin singlenä heidän vuoden 1981 albumiltaan Escape. Kappale nousi kymmenen parhaan joukkoon yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla, Britannian singlelistalla ja Australian singlelistalla. Allmusic on kuvaillut kappaletta ”hymniksi nuorille, jotka haluavat tuntea itsensä vapaiksi”, ja luonnehtinut kappaleen alun kosketinsoitinten riffiä ”yhdeksi rockin parhaista”.

Kappaleen suosio osoitti elpymistä 2000-luvulla. Se näkyi ensin digitaalisten latausten kasvuna ja myöhemmin useissa televisiosarjoissa. Kappale kuullaan muun muassa Sopranosin viimeisessä kohtauksessa, joka on yksi televisiohistorian kuuluisimmista kohtauksista.

Cover-versioita

Northern Kingsin cover 
Suomalainen metalliyhtye Northern Kings teki kappaleesta ensimmäisen metallimusiikkisovituksen ensimmäiselle albumilleen Reborn, joka julkaistiin lokakuussa 2007.

Petra Hadenin cover
Vuoden 2007 albumi Guilt by Association Vol. 1 sisältää a cappella -version kappaleesta ”Don't Stop Believin'” Petra Hadenin laulamana.

OCD: Moosh and Twist 
Räppärit Moosh ja Twist tekivät kappaleesta sovituksen singlelleen ”City Kids”.

Glee-cover 
Kappaleesta oman versionsa tekivät myös yhdysvaltalaisen televisiosarjan Gleen näyttelijät. Se julkaistiin ensimmäisenä singlenä sarjan soundtrack-albumilta Glee: The Music, Volume 1. Kappale esitettiin sarjan ensimmäisessä jaksossa. Gleen kappale oli sovitus Petra Hadenin versiosta. Gleen versio kappaleesta oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi parhaasta duon tai ryhmän pop-esityksestä, mutta palkinnon voitti Trainin kappale ”Hey, Soul Sister”.

Kappale julkaistiin digitaalisena latauksena 2. kesäkuuta 2009, ja se menestyi hyvin Yhdysvalloissa, Irlannissa, Iso-Britanniassa ja Australiassa, joissa se nousi viiden parhaan kappaleen joukkoon kansallisilla musiikkilistoilla. Se myi kultaa Yhdysvalloissa lokakuussa 2009 ja platinaa maaliskuussa 2011, jossa sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Se myi platinaa Australiassa 70 000 kappaleella.

”Don't Stop Believin'” pääsi soittolistoille Isossa-Britanniassa BBC Radio 1:ssa ja BBC Radio 2:ssa tammikuussa 2010.

Lähteet 

Vuoden 1981 kappaleet
Yhdysvaltalaiset rockkappaleet
Balladit
Ernesto Togni

Ernesto Togni (s. 6. lokakuuta 1926 Brione Verzasca) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Luganon hiippakuntaan Angelo Giuseppe Jelmini 7. toukokuuta 1950. Togni sai 15. heinäkuuta 1978 nimityksen Luganon piispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 17. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ambrogio Marchioni, jota avustivat Pierre Mamie ja Giuseppe Martinoli.

Togni erosi tehtävistään 21. kesäkuuta 1985.

Lähteet 

Sveitsiläiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Giuseppe Germano Bernardini

Giuseppe Germano Bernardini (s. 27. syyskuuta 1928) on italialaissyntyinen Turkissa toiminut arkkipiispa. Hän kuuluu kapusiineihin. Hänet vihittiin papiksi 21. maaliskuuta 1953 ja nimitettiin Trabzonin missio sui iuriksen johtoon 19. joulukuuta 1966. Bernardini sai nimityksen Izmirin arkkipiispaksi 22. tammikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Foresti, jota avustivat Felix Alaba Adeosin Job ja Sergio Adolfo Govi. Bernardini jäi eläkkeelle 11. lokakuuta 2004.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Dalsbruks Dragspelsklubb

Dalsbruks Dragspelsklubb on suomalainen harmonikkayhtye, joka perustettiin vuonna 1976. Tällä hetkellä kerholla on 23 aktiivisia muusikkoja.

Diskografia
 Så har man nu sen (1982)
 Det skönaste som livet gav (1986)
 Här e vi igen (1992)
 Drag i bälgen (1996)
 Mera Drag (2006)
 Swing & Sweet (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu
 

Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet
Suomenruotsalaiset yhtyeet
Kemiönsaari
Freddie Wong

Freddie Wong (s. 13. syyskuuta 1985), on yhdysvaltalainen elokuvantekijä, muusikko, visuaalisten efektien tekijä ja videopelien pelaaja. Hän omistaa kaksi YouTube-kanavaa, jotka ovat RocketJump (jolla on yli 7 000 000 tilaajaa)  ja Brandon JLa. Hän on youtubettaja Jimmy Wongin isoveli. Hän tekee videoita ystävänsä Brandon Laatsin kanssa.

Elämäkerta  
Wong valmistui Lakesiden koulusta, jonka jälkeen hän haki ja valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta.

Ansioitunut 
Wong kilpaili World Series of Video Games -tapahtumassa heinäkuussa 2007. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Guitar Hero 2 -kilpailussa, kun soitti Freezpopin Less Talk, More Rokk.

Elokuvat

Lähteet

Yhdysvaltalaiset tubettajat
Elektronisen urheilun ammattilaiset
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Akrobatiavoimistelu

Akrobatiavoimistelu on voimisteluun kuuluva kilpalaji. Akrobatiavoimistelu kehittää muun muassa lihaskuntoa, kestävyyttä, liikkuvuutta ja koordinatiokykyä. Lajilla on yhteisiä piirteitä telinevoimistelun ja myös jonkun verran cheerleadingin ja team gymin kanssa.

Kilpailut

Akrobatiavoimistelun kilpailuohjelmat esitetään ryhmässä tai parin kanssa jossain seuraavista kokoonpanoista:

 naisten pari (kaksi naista)
 miesten pari (kaksi miestä)
 sekapari (nainen ja mies)
 naisten trio (kolme naista)
 miesten nelikko (neljä miestä)
 sekatrio (kaksi miestä tai naista ja yksi nainen tai mies)
 miesten trio (kolme miestä)

Akrobatiavoimistelussa kilpaillaan kolmella ohjelmalla; nosto-ohjelma (balance), heitto-ohjelma (dynamic) ja yhdistelmäohjelma (combined). Suomessa luokissa 1–3 kilpaillaan ainoastaan yhdistelmäohjelmalla. SM-kilpailuissa karsinnoissa esitetään heitto- ja nosto-ohjelmat, ja finaalissa yhdistelmäohjelma. Ohjelmiin sisältyy pari- tai ryhmäelementtejä, yksilöliikkeitä (esimerkiksi volttipätkiä ja tasapainoliikkeitä) sekä tanssillisia koreografiaosia. Toinen parista on "base" ja toinen "top". Parissa voimistelijat voivat olla periaatteessa myös samankokoisia, mutta tällöin he tarvitsevat harjoitusta koordinaatiokyvyssä, mutta myös lihasvoimassa. Pariliikkeissä base nostaa tai heittää toppia. Heitot voivat olla hyvinkin haastavia ja näyttäviä. Ryhmissä voidaan tehdä ryhmäliikkeitä isommalla kokoonpanolla ja niistä voi tulla moniulotteisempia. Triossa on kaksi basea ja yksi top. Ohjelma (tai ohjelmat) esitetään musiikin tahtiin 12 m × 12 m jousikanveesilla. Ohjelman maksimipituus on 2 min 30 sek. Musiikissa saa olla sanat, mutta niiden tulee olla voimistelijoiden ikätasoon sopivat.

Jokaisessa sarjassa on omat vaatimuksensa, mitä liikkeitä ohjelmassa tulee olla. Pakollisten liikkeiden listalta voi valita haluamansa liikkeet. Esimerkiksi pari/ryhmäliikkeet voi valita listasta, jossa on tarjottu liikkeitä kolmessa vaikeustasossa, mutta ohjelmassa tulee olla tietty määrä pari/ryhmä- sekä yksilöliikkeitä. Tuomarit arvioivat kilpailusuorituksen kategorioissa vaikeus, suorituspuhtaus ja taiteellisuus.

Akrobatiavoimistelu Suomessa

Suomessa akrobatiavoimistelu on yksi seitsemästä Suomen Voimisteluliiton kilpalajista. Akrobatiavoimistelu ei ole kovin tunnettua Suomessa, mutta harrastajia tulee koko ajan huimasti lisää. Suomessa valmennetaan akrobatiavoimistelua jo monessa seurassa. Suomessa kilpaillaan kansallisissa luokkasarjoissa 1, 2, 3, 4, ja 5 sekä akropuissa luokissa 1, 2, 3 ja 4.

Luokan 1 merkkiä sanotaan staramerkiksi, luokan 2 merkkiä pronssimerkiksi, luokan 3 merkkiä hopeamerkiksi sekä 4 ja 5 luokkien merkkiä kultamerkiksi. Timanttimerkillä saa kilpailuoikeuden kansanvälisiin arvokilpailuihin.

Lähteet 
 https://www.voimistelu.fi/fi/L%C3%B6yd%C3%A4-voimistelu/Akrobatiavoimistelu/Lajiesittely

Viitteet 

Voimistelu
Monty Python – Elämän tarkoitus

Monty Python – Elämän tarkoitus () on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut brittiläisen Monty Python -komediaryhmän tekemä episodielokuva elämän tarkoituksesta ja ihmisen eri elämänvaiheista. Elämän tarkoitus on ryhmän viimeinen elokuva. Elokuvan on ohjannut Terry Jones.

Elokuvassa Monty Python palaa televisio-ohjelmiensa formaattiin: se koostuu sketseistä, surrealistisista piirrosjaksoista ja keskeytyksistä. Elokuvan alussa nähdään Python-ryhmään kuuluvan Terry Gilliamin ohjaama 17-minuuttinen itsenäinen lyhytelokuva The Crimson Permanent Assurance.

Yorkshireen sijoittuvassa jaksossa köyhän katolisen perheen isä huokailee, kun lapsia syntyy enemmän kuin hän voi elättää. Kohtauksen päättävä laulu ”Every Sperm Is Sacred” oli Bafta-ehdokkaana. Cannesin elokuvajuhlilla elokuva sai Juryn erikoispalkinnon. Muut elokuvan laulut ovat ”The Accountancy Shanty”, ”Galaxy Song”, ”Christmas in Heaven”, ”The Penis Song" sekä alkutekstien aikana soiva ”The Meaning of Life”. Kaikki laulut sisältyvät myöhemmin julkaistuun musiikkialbumiin Monty Python Sings.

Näyttelijät

Vastaanotto
Suomessa aikalaiskritiikki oli melko nihkeää. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi Elämän tarkoitukselle kolme tähteä, kuusi kaksi tähteä ja yksi yhden tähden, keskiarvona 1,6 tähteä neljästä.

Lähteet 

Monty Python -elokuvat
Terry Jonesin ohjaamat elokuvat
Brittiläiset mustan komedian elokuvat
Elokuvat uskonnoista
Brittiläiset elokuvamusikaalit
Vuoden 1983 brittiläiset elokuvat
Episodielokuvat
UTZ-sertifikaatti

UTZ-sertifikaatti (aiemmin Utz Kapeh) on vuonna 2002 perustettu kahvin, kaakaon ja teen sertifiointijärjestelmä. Sertifikaatin käytöstä huolehtivan järjestön kotipaikka on Alankomaat. 

UTZ-sertifikaattia voi käyttää kuka tahansa valmistaja tuotteesta, joka täyttää UTZ-järjestelmän kriteerit ja jolle järjestö on antanut oikeuden käyttää sertifikaattia. Kriteerit ovat tuotannon sosiaalisiin ja ympäristövaatimuksiin liittyviä. Sertifikaatteja on sekä pienviljeiljöillä että isoilla tiloilla eri maissa.

UTZ-sertifikaattia on kritisoitu samoin kuin Rainforest Alliance -sertifikaattia ”Reilun kaupan kevytversioksi”. Kritiikki perustuu paljolti Reilun kaupan järjestelmän kaltaisen takuuhinnan puutteeseen. Tämä mahdollistaa UTZ-kahvien edullisemman hinnan reilun kaupan kahveihin verrattuna, mutta ei suojaa järjestelmän piirissä olevia kahvinviljelijöitä kahvimarkkinoiden suurilta hinnanvaihteluilta. Kahvien hinta määräytyy siis maailmanmarkkinahinnan ja laadun perusteella, joiden lisäksi maksetaan tuottajille sovittu sertifiointilisä.

Lähteet

Kahvi
Sertifiointijärjestelmät
Reino Viirilä

Reino Johannes Viirilä (alk. Villgren aikaisemmin Willgren, 21. lokakuuta 1901 Tampere – 18. marraskuuta 1999) oli suomalainen taidemaalari.

Viirilä opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1931–1935. Hänet valittiin Tampereen Taiteilijaseuran puheenjohtajaksi vuonna 1945 ja hän toimi Tampereen taidemuseon intendenttinä vuosina 1948–1968.

Viirilän maalauksista tunnetaan erityisesti hänen kaupunkikuvauksensa ja maisemamaalauksensa. Monet hänen teoksistaan käsittelevät Pispalan ja muiden Tampereen kaupunginosien aiheita. Hän teki paljon myös henkilökuvia, työnkuvauksia ja asetelmia.

Viirilälle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1954, ja hän sai professorin arvonimen vuonna 1978.

Lähteet
Kuvataiteilijamatrikkeli
Viirilä, Reino (1901 – 1999). Biografiakeskus
Reino Viirilä, 100-vuotisjuhlanäyttely. Tampereen taidemuseo

Kirjallisuutta
Pöykkö, Kalevi, 1981. Reino Viirilä. Tampereen taidetta ja taiteilijoita 1. Tampereen Taideyhdistys ry:n julkaisuja. Tampere. ISBN 951-95718-0-9

Suomalaiset taidemaalarit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Esse Spelmanslag

Esse Spelmanslag on suomalainen pelimanniyhtye, joka on tehnyt yhden albumin Finnlevy-levymerkille. Se on kotoisin Ähtävältä. Yhtye voitti Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailun vuosina 1978 ja 1980.

Diskografia
 Esse Spelmanslag (1978)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet
Suomenruotsalaiset yhtyeet
Mastère Spécialisé

Mastère Spécialisé (MS) tai Specialized Master tai Advanced Master ovat täydennyskoulutusohjelmia, joiden suorittajilta edellytetään soveltuvaa, yleisimmin yliopistollista pohjakoulutusta. MS on tyypillisimmin täysipäiväinen lukuvuoden koostuu vähintään 4 kuukauden työharjoittelun. Tämä ohjelma luotiin vuonna 1986 Conférence des Grandes Écoles ja opetetaan ranskan kieli tai englanti.

Aiheesta muualla 
 Mastère Spécialisé  
  Conférence des Grandes Écoles 

Yliopistotutkinnot
Ranskan koulutus
Tiina Isohanni

Tiina Isohanni on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on osallistunut muun muassa alla mainittujen elokuvien ja äänilevyjen tuotantoon. Hän on laulanut The Fabulettes -yhtyeessä ja laulaa edelleen a cappella -duossa Spick&Span sekä Girl Talk -yhtyeessä. 

Hän toimi Mari Hatakan kanssa tanssijana ja laulajana Topi Sorsakoski & Agents -yhtyeessä  ja esiintyy myös yhtyeen albumien In Beat (1986) ja Besame Mucho (1987) kansikuvissa. Hän on myös toiminut tanssijana ja laulajana Leningrad Cowboys -yhtyeessä. Vuoden 1991 elokuvassa Iskelmäprinssi Isohanni esitti yhtä pääosista. Hänet tunnetaan myös Shrek-elokuvien Fionan äänenä.

Tiina Isohannin veli oli The Nights of Iguana -yhtyeessä soittanut Floyd. 

Isohanni on työskennellyt tapahtumatuottajana Momentum Oy:ssä, Popzoo Promotions Oy:ssä, Palace Kämp Oy:n Red Carpet yhtiössä ja on tällä hetkellä Pluto Finland Oy:n vastaava tuottaja. Hän on myös Sibelius-lukion tuki ry:n hallituksen puheenjohtaja.

Isohanni opiskelee Helsingin yliopistossa folkoristiikkaa sekä italialaista filologiaa

Diskografia 
 1988 Topi Sorsakoski & Agents: Pop
 1991 Iskelmäprinssi - lauluja elokuvasta 
 1996   Niko Ahvonen Cortina Jets: Painovoimaa vastaan
 1997     Ufo: Ufo
 1997 Leningrad Cowboys: Mongolian Barbeque
 1998    Niko Ahvonen: Eläköön Vapaus!
 2000 Martti Servo & Napander: Hyvältä näyttää!
 2000    Eternal Erection: No Funk About it
 2000 Leningrad Cowboys: Terzo Mondo
 2001 Niko Ahvonen: Tuhannen tanssin tasavalta
 2003 Niko Ahvonen Cortina Jets: Eilen, tänään ja huomenna
 2005  Jorma Kääriäinen: Onnenlantti
 2005 Martti Servo & Napander: Sydämen amiraali
 2007    The Regals: Bad Luck Soul
 2009     Eternal Erection: Angels and Bandits

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Imperfect Harmonies

Imperfect Harmonies on System of a Downin laulajan Serj Tankianin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2010. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 14.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Alternative Press:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Imperfect Harmonies discogs.com -sivustolla

Vuoden 2010 albumit
Serj Tankianin albumit
Stefan Mücke

Stefan Mücke (s. 22. marraskuuta 1981 Berliini) on saksalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 1998 hän voitti Formula BMW ADAC -sarjan mestaruuden isänsä perustamassa Mücke Motorsport -tallissa. Seuraavat kolme vuotta hän kilpaili Saksan F3-sarjassa isänsä tiimissä. Vuonna 2002 Mücke siirtyi DTM-sarjaan, jossa hän kilpaili vuoteen 2006 saakka. Hän oli parhaimmillaan neljäs Norisringin kilpailussa. Vuodesta 2007 lähtien Mücke on kilpaillut Le Mansin 24 tunnin ajossa. Hän oli parhaimmillaan luokkansa neljäs vuonna 2009. Vuosina 2010–2011 Mücke kilpaili FIA GT1 World Championship -sarjassa. Hän joutui onnettomuuteen 5. kesäkuuta 2011 ajetussa Silverstonen kilpailussa, jossa hän kolaroi vaarallisesti Richard Westbrookin kanssa. Tapahtuman seurauksena Stefan sai 10 lähtöruudun rangaistuksen seuraavaan kilpailuun ja myöhemmin kertoi Deutscher Motor Sport Bundille menettäneen ajolisenssinsä. 
2012 Mücke kilpaili FIA:n kestävyysajojen WEC-sarjassa LMGTE-luokassa Aston Martinin tehdaskuljettajana.
2013 Mücke kilpaili Aston Martinilla Aasian GT-sarjassa voittaen sarjan mestaruuden ja sen ohessa sijoittui kolmanneksi LeMansin 24 tunnin kilpailussa GTE Pro -luokassa. Kauden meriitteihin kuului myös Dubain 24 tunnin kilpailun GT3 luokan kolmas tila

Mücke on ajanut myös kestävyysajoja Endurance-, Amerikan Le Mans- ja IMSA-sarjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset autourheilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Soili Keskinen

Soili Keskinen on  emerita kasvatustieteen professori ja entinen  Turun yliopiston opettajankoulutuslaitoksen johtaja. Keskinen on koulutukseltaan psykologian tohtori ja työ- ja organisaatiopsykologian dosentti. Hänen tutkimuksensa ovat käsitelleet kasvatuspsykologiaa, työ- ja organisaatiopsykologiaa, päivähoidon ja koulun henkilöstön hyvinvointia, johtajuutta ja työyhteisökysymyksiä, sukupuolten välisiä eroja sekä alaistaitoja ja esimiestaitoja.

Koskinen on työskennellyt miehensä, professori Esko Keskisen kanssa myös Japanissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.

Lähteet 

Suomalaiset kasvatustieteilijät
Turun yliopiston professorit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Niska-aukko

Niska-aukko (foramen magnum)  suuri aukko ihmisen kallon takaraivoluussa. Se on yksi monista soikeista tai pyöreistä kallonpohjan aukoista. Sen kautta kulkee ydinjatke (aivorunkoon kuuluva aivojen alin osa).

Pään luusto
Yhden miehen kultti

Yhden miehen kultti on rap-artisti Jontin ensimmäinen sooloalbumi. Sen julkaisi 3rd Rail Music 26. lokakuuta 2011. Albumin kappaleesta "Sota on sairautta" julkaistiin musiikkivideo elokuussa 2011. Yhden miehen kultti nousi julkaisuviikollaan (44/2011) Suomen virallisen listan 26. sijalle. Albumilla vierailevat Petos, Rytmihäiriö -yhtyeen Unto Helo ja Otto Luotonen, Ratface -yhtyeen MC Respektor, OG Ikonen, MC Muija sekä Jodarok. Albumi julkaistiin myös vinyyliversiona 7. maaliskuuta 2012. Samana päivänä julkaistiin myös Juice Huhtalan ohjaama musiikkivideo kappaleesta "Vapaus & totuus".

Kappaleet

Biitit 
 Petos: 1
 Svengali: 2
 Koti6: 3, 8
 OG Ikonen: 4, 5
 The Flexatones: 6
 Hullukoira: 9, 10, 11, 14
 KZ10: 12
 R2: 13

Vinyyliversio 
Albumista julkaistiin vinyyliversio 7. maaliskuuta 2012. Se sisältää CD-version kappaleiden lisäksi kuusi remixversiota kappaleista "Pahempii ku Palpatine", "Hovinarri on summonoitu", "Kaikki on kujalla", "Sota on sairautta", "Kukkaislasten kalmanralli" ja "Liike". Vinyyliversio sisältää myös latauslipukkeen, jonka avulla albumin kappaleet voi ladata laillisesti internetistä.

Kappaleet
A-puoli
 Hovinarri on summonoitu
 Vapaus & totuus (mukana Petos)
 Militantti funkki 2011
 Kaikki on kujalla (mukana OG Ikonen)

B-puoli
 Yhden miehen kultti
Sota on sairautta
Mikkipiuha
Muksut

C-puoli
 Kukkaislasten kalmanralli
Profeetta (mukana Jodarok)
Pahempii ku Palpatine Sami Charmi Remix
Täystuho
Liike

D-puoli
Hovinarri on summonoitu (Mässy Ättäck Remix)
Kaikki on kujalla (Steen1 Remix)
Sota on sairautta (Eemo1 Remix)
Kukkaislasten kalmanralli (Snyper Remix)
Liike (Ainala Bros Remix)

Kappaleen "Vapaus & totuus" kertosäkeellä ovat mukana Rytmihäiriö -yhtyeen Une ja Otto sekä Ratface -yhtyeen MC Respektor. "Muksut" -kappaleella taustalaulut laulaa puolestaan MC Muija.

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Helsingin Sanomat: 
 Redrum-187: 
 Soundi: 
 Tuoreet Platat:

Lähteet 

Vuoden 2011 esikoisalbumit
Jontin albumit
Nagoyan kaupungintalo

Nagoyan kaupungintalo () on kaupungintalo Nagoyan kaupungissa Japanissa. Siinä yhdistyvät moderni ja perinteinen japanilainen rakennustyyli. Taloa alettiin rakentaa vuonna 1931.

Nagoyan kaupunginarkkitehtien suunnittelemassa, vuonna 1933 valmistuneessa rakennuksessa toistuu japanilaisen arkkitehdin Hitoshi Watanaben suunnittelemassa Keisarillisessa museossa käyttämä tyyli, joka oli hyvin yleinen julkisissa rakennuksissa 1930-luvulla. Tyyli heijastaa aikakauden japanilaisessa arkkitehtuurissa ilmenevää nationalismia ja konservatiivisuutta.

Katso myös 

 Aichin prefektuurin valtioneuvoston kanslia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin sivusto

Japanin hallintorakennukset
Kaupungintalot
Nagoya
Valko-Venäjän asema

Valko-Venäjän asema () on Moskovassa sijaitseva, erityisesti länteen suuntautuvaa henkilöliikennettä palveleva Venäjän rautateiden rautatieasema.

Rautatieasema sijaitsee Moskovan ydinkeskustan luoteispuolella (eli 3,5 kilometriä Punaiselta torilta luoteeseen). Käynti Belorusskajan metroasemalle löytyy rautatieaseman edustalta ja kuuluu sekä vihreän linjan (metrolinja 2) että ruskean metrolinjan (rengaslinja 5) reitistöön. 

Asemalta liikennöi kaukojunia Smolenskin alueelle, Liettuaan, Kaliningradin alueelle, Valko-Venäjälle ja Keski-Eurooppaan. Lisäksi aseman kautta ajetaan ainakin kausiluonteisesti joitain pitkän linjan vuoroja (kuten Arkangelista Moskovan kautta Krimille). Lähi- ja taajamajunaliikenteessä asemasta käytetään myös nimitystä Moskovan Smolenskin matkustaja-asema (). 

Valko-Venäjän asemalta on säännöllinen Aeroexpress-junayhteys Šeremetjevon kansainvälinen lentoasemalle, joka on Aeroflotin kotikenttä ja jonne esimerkiksi Finnair lentää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Valko-Venäjän aseman tietoja, mm. aseman pohjapiirros, aikataulut, lippumyymälän tiedot yms   (moscow.ru)
 Moskovan matkustustiedote: varovaisuutta asemilla! (formin.fi)
 Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku  (rzd.ru)
 Aikatauluhaku Москован Valko-Venäjän asemalle  (poezda.net)
  ,  (parovoz.com)

Moskovan rautatieasemat
1870-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Pertsa ja Kilu (vuoden 2000 televisiosarja)

Pertsa ja Kilu on vuonna 2000 esitetty suomalainen televisiosarja, jonka käsikirjoitti ja ohjasi Taavi Vartia. Väinö Riikkilän Pertsa ja Kilu -nuortenkirjojen hahmoihin perustuva sarja kuvattiin Kotkassa. Sarjassa kuvattu "Harjun kartano" on todellisuudessa Lohjalla sijaitseva Ahtialan kartano. Sarjasta on julkaistu DVD, johon on koostettu jaksoista kaksi yhtenäistä tarinaa ("Meren salaisuus" ja "Operaatio ilmavalvonta").

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 
  
 http://yle.fi/vintti/yle.fi/pertsajakilu/tekija.htm
Suomalaiset televisiosarjat
Lastenohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
John Cade

John Frederick Joseph Cade (8. tammikuuta 1912 – 16. marraskuuta 1980) oli australialainen psykiatri, jonka suurin saavutus oli litiumin innovointi. Cade aloitti tutkimuksensa ruiskuttamalla maanisten potilaiden virtsaa kaniineihin. Tohtori Cade keksi ruiskuttaa kaniineihin yksinomaan litiumia, mikä teki ne uneliaiksi sekä passiivisiksi.

Cade epäili manian puhkeamisen johtuvan toksisessa määrin tapahtuvasta elimistön hormonitoiminnasta. Maailmanlaajuiseen keksinnön läpilyöntiin vaikutti vuonna 1952 tanskalainen psykiatri Mogens Schou, tutkija Århusin sairaalasta. John Caden tutkimustyön tuloksia ei ollut vielä julkistettu kovin laajalti.

Cade oli 37-vuotias keksiessään litiumin käytön maniasta kärsivien potilaiden hoidossa. Tutkimustyönsä hän teki Bundooran psykiatrisessa sairaalassa, jonka ylilääkäri hän oli. Sairaala kuntoutti toisen saailmansodan veteraaneja. Cade oli itse ollut japanilaisten sotavankina peräti kolme vuotta ja sai kestää ilmeisesti hyvin kovaa kohtelua näiltä. Tohtori Cade testasi litiumia itseensä ottamalla sitä ruiskeina.

Potilaille tehdyt lääkekokeilut toteutettiin litiumin sitraattina, ja ne annettiin rakeisessa muodossa suun kautta. Kokeilut aloitettiin 1949, jolloin myös ensimmäiset hoidolliset tutkimustulokset valmistuivat. Osa kokeiluhoidon alaisista potilaista oli depressiopotilaita sekä skitsofreenikkoja, joihin litium ei näyttänyt vaikuttaneen juurikaan.

Lähteet

 Edward Shorter: Psykiatrian historia, MTKL, 2005 (suom. Eila Salomaa) ISBN 952-5154-57-2 (s. 300-303)

Aiheesta muualla
 http://bipo.blogsome.com/2006/05/26/hoidon-historiaa/ 
 http://www2.hs.fi/extrat/teemasivut/tiedeluonto/alkuaineet/03.html 

Australialaiset lääkärit
Psykiatrit
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Sipoonkorven kansallispuisto

Sipoonkorven kansallispuisto perustettiin vuonna 2011 ja oli perustettaessa Suomen 36. kansallispuisto. Se on laajuudeltaan 23 km² ja sijaitsee Helsingin, Vantaan ja Sipoon alueilla.

Sipoonkorven metsä on viimeisiä rakentamattomia ympäristöjä Suomen pääkaupunkiseudulla Nuuksion järviylängön ohella. Kansallispuiston alueella on erilaisia metsiä, soita ja kulttuurimaisemia. Maasto on alueella vaihtelevaa ja korkeuserot suuria. Metsät ovat monin paikoin kuusivaltaisia, ja lisäksi tuoreita lehtomaisia kankaita ja kalliometsiä on paljon. Sipoonkorven halki virtaa Sipoonjoen sivujoki Byabäcken, jonka varrella, varsinkin lehtipuustoisilla alueilla, on runsas lintukanta. Sipoonkorven kansallispuiston vesialueisiin kuuluvia järviä ovat Bakunkärrsträsk, Fallträsk, Gumböle träsk, Jöusjärv ja Storträsk.

Suomen luonnonsuojeluliitto ja Natur och Miljö -järjestö teki ehdotuksen kansallispuiston perustamisesta Sipoonkorpeen vuonna 2006. Maaliskuussa 2011 eduskunta hyväksyi lain kansallispuiston perustamisesta, ja laki tuli voimaan 1. toukokuuta 2011. Virallisesti se avattiin 27. elokuuta 2011.

Kävijämäärät 
Sipoonkorpi on ollut pitkään lähiseudun asukkaille tärkeä virkistäytymisalue, ja vuonna 2010 alueella kävi 51 000 vierailijaa. Vuonna 2017 vierailijoita oli noin 91 000, ja vuonna 2019 peräti 110 000. Loppuvuodesta 2019 avattiin Sipoonkorpeen kulkua helpottava Sudentassu-silta, jonka uskotaan kasvattavan kävijämääriä entisestään. Vuoden 2020 kävijämääräksi ilmoitettiin 204 000. Lähes tuplaantuneen kävijämäärän syyksi nostettiin luonnossa virkistäytymisen suosio koronaviruspandemian aikana. Metsähallitus on vastannut kysyntään lisäämällä Sipoonkorpeen katoksia, telttailupaikkoja ja parkkipaikkoja. Vuonna 2021 kävijämäärä oli 146 400.

Retkeilymahdollisuudet 
Sipoonkorvessa on kaksi luontopolkua. Toinen niistä on 1,4 kilometriä pitkä Ponun perinnepostia ja toinen 4,5 kilometriä pitkä Kalkkiruukin luontopolku.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sipoonkorpi Metsähallituksen Luontoon.fi-sivustolla
 Sipoonkorven pienkohteita Retkipaikassa
 Kuusijärven ja Sipoonkorven reittikartta (PDF)
 Metsähallitus kehittää Sipoonkorpea uusilla reiteillä ja tulipaikoilla
Keinänen

Keinänen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aki Keinänen (s. 1984), jääkiekkoilija
 Einar Keinänen (1891–1965), vakuutusmatemaatikko ja vakuutusyhtiön toimitusjohtaja
 Eino Keinänen (s. 1939), valtiosihteeri
 Esko Keinänen (1935–1975), ralliautoilija
 Heikki Keinänen (k. 1918), punakaartilaispäällikkö
 Ilmari Keinänen (1887–1934), voimistelija ja olympiamitalisti
 Jani Keinänen (s. 1976), jääkiekkoilija
 Jari Keinänen (s. 1963), opettaja ja kirjailija
 Johanna Keinänen (s. 1968), tanssitaiteilija-koomikko
 Juho Keinänen (1888–1953), jääkärivänrikki
 Juho Keinänen (s. 1999), pesäpalloilija
 Mauri Keinänen (s. 1949), pappi ja kuvataiteilija
 O. A. J. Keinänen (oik. Olivier Carlenius, 1841–1904), runoilija
 Pentti  Keinänen (1927–1959), kilpa-autoilija
 S. A. Keinänen (1841–1914), taidemaalari
 Sami Keinänen (s. 1973), muusikko
 S. P. J. Keinänen (1907–1984), liikemies
 Tarja Keinänen (s. 1950), näyttelijä
 Titta Keinänen (s. 1993), karateka
 Toivo Keinänen (s. 2002), shakin kansainvälinen mestari
 Viljo Keinänen (1916–1997), vakuutusmatemaatikko ja vakuutusyhtiön johtaja, Einar Keinäsen poika
 Väinö Keinänen (1879–1948), arkkitehti.
Ligue Élite de Football Américain

Ligue Élite de Football Américain on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Ranskassa. Sarjaa on pelattu vuodesta 1982 ja sen mestuusottelua kutsutaan nimellä Casque de diamant.

Joukkueet 2022
Division Nord
 Black Panthers de Thonon
 Cougars de Saint-Ouen-l'Aumône
 Flash de La Courneuve
 Molosses d'Asnières
 Spartiates d'Amiens
 Vikings de Villeneuve d'Ascq
Division Sud
 Argonautes d'Aix-en-Provence
 Blue Stars de Marseille
 Centaures de Grenoble
 Grizzlys Catalans
 Hurricanes de Montpellier
 Ours de Toulouse

Mestarit

1982: Spartacus de Paris
1983: Spartacus de Paris
1984: Anges Bleus de Montreuil
1985: Paris Jets
1986: Anges Bleus de Joinville
1987: Castors de Paris
1988: Castors de Paris
1989: Castors de Paris

1990: Argonautes d'Aix-en-Provence
1991: Argonautes d'Aix-en-Provence
1992: Argonautes d'Aix-en-Provence
1993: Castors de Paris
1994: Castors-Sphinx du Plessis-Robinson
1995: Argonautes d'Aix-en-Provence
1996: Mousquetaires du Plessis-Robinson
1997: Flash de La Courneuve
1998: Argonautes d'Aix-en-Provence
1999: Argonautes d'Aix-en-Provence

2000: Flash de La Courneuve
2001: Argonautes d'Aix-en-Provence
2002: Argonautes d'Aix-en-Provence
2003: Flash de La Courneuve
2004: Spartiates d'Amiens
2005: Flash de La Courneuve
2006: Flash de La Courneuve
2007: Flash de La Courneuve
2008: Flash de La Courneuve
2009: Flash de La Courneuve

 2010: Spartiates d'Amiens
 2011: Flash de La Courneuve
 2012: Spartiates d'Amiens
 2013: Black Panthers de Thonon
 2014: Black Panthers de Thonon
 2015: Cougars de Saint-Ouen
 2016: Cougars de Saint-Ouen
 2017: Flash de La Courneuve
 2018: Flash de La Courneuve
 2019: Black Panthers de Thonon

Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
Ranskan urheilu
Sarjarimpi

Sarjarimpi (Butomus umbellatus) on rantavesissä kasvava monivuotinen, kauniskukkainen vesikasvi. Se on heimonsa sarjarimpikasvien ainoa laji.

Ulkonäkö ja koko 

Sarjarimmen juurakko on vaakasuora, noin 10 cm pitkä ja 1 cm paksu. Lehdet ovat juurakossa tiheästi, kierteisesti ja ne ovat tupellisia. Muodoltaan ne ovat kolmisärmäisiä, tasasoukkia, ehytlaitaisia ja kärkiosastaan kierteisiä. Lehdet ovat tavallisesti jäykkiä, 3–10 mm leveitä ja 40–80 cm pitkiä, mutta upoksissa tai virtaavassa vedessä lehdet ovat velttoja ja jopa 120 cm pitkiä. Pysty kukkavana on 60–120 cm korkea. Kukinto on sarjamainen ja siinä on 10–40 kukkaa. Kukinnon tyvellä on kolme kapeaa tukilehteä, ja yksittäisten kukkien kukkaperät ovat 8–12 cm pitkiä. Kukat ovat kaksineuvoisia. Sekä verho- että terälehtiä on kolme kappaletta. Selän keskeltä purppuranpunaiset verholehdet ovat 8–12 mm pitkiä. Lähes valkoiset tai vaaleanpunaiset sekä punasuoniset terälehdet ovat hieman pienempiä ja leveämpiä. Kukissa heteitä on yhdeksän ja emejä kuusi. Sarjarimpi kukkii Suomessa kesä–elokuussa. Hedelmä on tuppilo ja se sisältää lukuisia siemeniä, joista suuri osa on kuitenkin tavallisesti kehittymättömiä.

Levinneisyys 
Euroopassa sarjarimpeä tavataan suurimmassa osassa maanosaa. Se kuitenkin puuttuu lähes kokonaan eteläisimmiltä alueilta: Pyreneiden niemimaalta, Italiasta ja Kreikasta. Lajia ei myöskään tavata Norjassa, Pohjois-Ruotsissa, Islannissa ja Venäjän pohjoisosista. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu Siperiaan ja Keski-Aasiaan, Turkkiin ja Lähi-itään. Sarjarimpi on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.

Suomessa sarjarimpeä kasvaa runsaimmin Etelä-Suomessa sekä sisämaassa että rannikolla. Lajia tavataan lisäksi pitkin Pohjanlahden rannikkoa, Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla myös paikoin sisämaassa. Sarjarimpeä kasvaa myös siellä täällä Lapissa.

Elinympäristö 
Sarjarimpi kasvaa järvien, jokien ja vähäsuolaisten murtovesilahtien rehevänpuoleisilla rannoilla matalassa vedessä. Virtaavassa vedessä laji saattaa kasvaa melko syvälläkin kukkimattomana uposkasvina.

Käyttö 
Ruotsissa sarjarimmen lehdistä on kudottu muun muassa mattoja ja istuinsuojuksia.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Sarjarimmen (Butomus umbellatus) levinneisyys Suomessa.
 LuontoPortti: Sarjarimpi (Butomus umbellatus)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Butomus umbellatus – sarjarimpi
 ITIS: Butomus umbellatus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Butomus umbellatus 
 Flora of China: Butomus umbellatus 

Alismatales
Kangasalan Urkurakentamo

Kangasalan Urkurakentamo Oy perustettiin vuonna 1983 (aluksi  nimellä Hämeen Urkutehdas Oy) jatkamaan konkurssiin menneen Kangasalan Urkutehtaan toimintaa. Urkurakentamo aloitti  perinteisessä mutta epäkäytännöllisessä urkutehtaassa parinkymmenen työntekijän voimin kesäkuussa 1983.  Kesällä 1985 rakentamo muutti  omaan, tarkoituksenmukaiseen teollisuushalliin Kangasalan Vatialantielle.  Urkujen rakentaminen jatkui siellä vuoteen 1995, jolloin yhtiön valmistamista  42 urusta viimeinen valmistui  Pirkkalan kirkkoon. Konkurssiin Urkurakentamo asetettiin seuraavana vuonna. Urkujen rakentamisesta jäi Vatialantielle jäljelle ainoastaan metallipilliverstas, jonka Urkurakentamo Martti Porthan osti jatkaen sen toimintaa.

Katso myös 
Pentti Pelto

Lähteet 
 Kangasalan Urkurakentamo Oy 1843–. ELKA – Suomen elinkeinoelämän keskusarkisto 
 Oikarainen, Ilmari: Säestyssoitinten vuosisata. Oulun ammattikorkeakoulu, musiikin tutkinto-ohjelma, opinnäytetyö, 2015.

Aiheesta muualla 
 Kari Kulmala: Viimeiset vuodet urkutehtaana; Kangasala-seura  - Urkujen rakentamisesta vanhassa, punatiilisessä urkutehtaassa.
 Urut osoitteesta Kangasalan Urkurakentamo osoitteessa organindex.de (saksaksi)

Urkujen valmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Tunturilääte

Tunturilääte eli lääte (Saussurea alpina) on levinneisyydeltään pohjoinen asterikasvilaji. Se on monivuotinen, varresta lyhytkarvainen ruohokasvi, joka kasvaa 10–60 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat tyvipuolelta ruodilliset ja muodoltaan suikeat, lehtilaidat ovat harvahampaiset tai ehyet. Tunturiläätteen kukintona on tiheä huiskilomainen mykeröstö.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Tunturiläätteen levinneisyysaluetta on Euraasian pohjoisosa. Euroopassa se kasvaa yleisimpänä Pohjoismaissa ja Pohjois-Venäjällä, paikoitellen muuallakin, kuten Skotlannissa ja Alpeilla. Suomessa tunturiläätettä tavataan ainoastaan Lapissa ja Koillismaalla. Pohjoisimmassa Lapissa, Inarissa, Utsjoella ja Enontekiöllä se on hyvin yleinen.

Suomessa tunturilääte kasvaa kosteilla ravinteikkailla paikoilla: esimerkiksi letoilla, lettokorvissa, lettorämeillä, lettoniityillä ja lähteiköissä. Se on kalkinsuosija.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Läätteen eli tunturiläätteen (Saussurea alpina) levinneisyys Suomessa.
 LuontoPortti: Lääte (Saussurea alpina)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Saussurea alpina - lääte, tunturilääte
 Den virtuella floran: Fjällskära (Saussurea alpina) 

Asterikasvit
Irlantilaiset kiertolaiset

Irlantilaiset kiertolaiset (, shelta: Pavee, ) on etnisesti erillinen irlantilainen kansanryhmä, jolla on oma  sheltankieli ja omat perinteet. Irlannin lisäksi heitä asuu Britanniassa ja Yhdysvalloissa, joissa määristä ei ole tarkkaa tietoa. Britanniassa heillä on virallinen vähemmistöasema. Irlantilaiset kiertolaiset kutsuvat itseään mustalaisiksi (gypsy) mutta eivät romaneiksi (romany). He eivät ole etniseltä taustaltaan romaneja.

Irlannin vuoden 2006 väestönlaskennassa irlantilaisia kiertolaisia oli 22 369. Lisäksi heitä on arvioitu olevan Pohjois-Irlannissa noin 1 700.

Tuloksia koko Irlannin saaren luvuista on esitetty tutkimuksessa All Ireland Traveller Health Study (arviot vuodesta 2008), Irlannin tasavallassa luku olisi 36 224 ja Pohjois-Irlannissa 3 905.

Irlantilaiset kiertolaiset asuvat leirimäisissä oloissa, ja monet lähtevät kesäksi kiertämään. Muun muassa Suomessa heitä on ollut leirintäalueilla useina kesinä.

Alkuperä
Irlantilaisten maankiertäjien historiallisesta alkuperästä käydään sekä akateemista että muuta keskustelua. Aiemmin on laajalti oltu sitä mieltä, että kiertolaiset ovat niiden maanomistajien ja työläisten jälkeläisiä, jotka joutuivat kodittomiksi Oliver Cromwellin valloittaessa Irlantia vuonna 1649 ja myöhemmin 1840-luvun nälänhädän aikaan. Alkuperä voi kuitenkin olla monimutkaisempi asia. Sitä on lähes mahdoton varmistaa luotettavasti, sillä historiansa aikana he eivät ole itse tehneet tapahtumista kirjallisia muistiinpanoja.

Kiertelevistä ryhmistä Irlannissa väitetään olevan todisteita jo 400-luvulta, ja nimet Tynkler ja Tynker olisivat syntyneet 1100-luvulla tarkoittamaan ryhmiä, joilla oli oma identiteetti, sosiaalinen järjestys ja murre. Vaikka suvut puhuvat vanhoista juurista, kaikkien kiertolaissukujen alkuperä ei yllä samaan ajankohtaan. Osa on omaksunut kiertolaisten tavat vuosisatoja sitten, toiset taas melko äskettäin.

Irlannissa vuonna 2011 julkaistun geenitutkimuksen mukaan kiertolaiset erosivat irlantilaisesta paikallaan pysyneestä väestöstä 1000–2000 vuotta sitten. Syy erillisen väestön syntyyn on epäselvä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdistyneen kuningaskunnan etniset ryhmät
Irlannin etniset ryhmät
Fresh Servant

Fresh Servant on pietarsaarelainen perheyhtiö, joka valmistaa valmissalaatteja ja valmiiksi pakattuja hedelmiä ja vihanneksia. Yhtiö perustettiin vuonna 1995. Sitä ennen se toimi Snellmanin alaisena. Yrityksen toiminta sai alkunsa vuonna 1971 nimellä Snellman Vihannestukku Oy.

Fresh Servantilla on toimipisteet Pietarsaaressa, Seinäjoella ja Lapualla.

Fresh on lounassalaattien, suurkeittiötuotteiden ja kuluttajille valmiiksi pakattujen hedelmien ja vihannesten tuotejalostaja. Kuluttajapakattujen tuotteiden valmistus alkoi 1998. 2000-luvulla Fresh Servant oli ensimmäinen valtakunnallisessa jakelussa oleva tuoresalaattien toimittaja. 

Marraskuussa 2021 uutisoitiin pääomasijoittaja Sponsor Capitalin ostavan vähemmistöosuuden Fresh Servantista.

Liiketoiminta-alueet 
Fresh Tukkurit (Lähitukku) on erikoistunut hedelmä- ja vihannestukku, jonka tuotekonsepti perustuu omien sopimusviljelijöiden ja valmistajien tuottamien tuotteiden hankintaan, varastointiin, myyntiin ja jakeluun sekä tilaus-toimitusprosessin hallintaan.

Fresh Tuotejalostus kehittää, valmistaa, myy ja markkinoi jalostettuja hedelmiin ja vihanneksiin pohjautuvia tuotteita ja konsepteja päivittäistavarakauppa- ja Horeca-asiakkuuksille Suomessa. Fresh Tuote myy tuotteet Hetki-brändin alla sekä myy ja markkinoi muita  konsepteja kuten SalaattiMestari. Fresh on myös aktiivinen Private Label -toimija.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yrityksen verkkosivut
Fresh Servant Oy Kauppalehdessä
 Salaattibisnes kukoistaa – lisää käsipareja tarvitaan
 Vihreän syönti ryöpsähti - kasviksia, miljoonia kiloja kasviksia
 Uusi valmissalaattien logistiikkakeskus Pedersöreen
 Pietarsaarelainen elintarvikeyritys sai uudet toimitilat

Suomalaiset yritykset
Pedersören kunta
Kööpenhaminan rauha

Kööpenhaminan rauha solmittiin 27. toukokuuta 1660, Ranskan avulla, vain kaksi vuotta Roskilden rauhan jälkeen. Rauhassa Ruotsi menetti Tanskalle Bornholmin saaren ja Trondheimin läänin alueen, joka kattoi nykyiset Trøndelagin maakunnan, sekä Møren ja Romsdalin läänin.

Lähteet 
 

1660
1600-luvun kansainväliset sopimukset
Tanskan historia
Ruotsin rauhansopimukset
Rauha 1660
Paini kesäolympialaisissa 1908 – kreikkalais-roomalaisen painin 66,6 kg

Kreikkalais-roomalaisen painin 66,6 kg sarjaan Lontoon olympiakisoissa 1908 osallistui 25 painijaa. Ottelut käytiin 23. heinäkuuta White City Stadiumilla. Kilpailussa noudatettiin cup-systeemiä, eli kilpailija putosi pelistä jo ensimmäisestä tappiosta. Mitaliottelut oteltiin kuitenkin paras kolmesta systeemillä. Kultamitalin vei italian Porro otettuaan finaaleissa kaksi työoittoa Venäjän Orlovista. Suomen Arvo Lindén vei pronssin.

1. kierros

Lähteet

 http://www.sports-reference.com/olympics/summer/1908/WRE/mens-lightweight-greco-roman.html 
 Tulokset puolaksi

Paini kesäolympialaisissa 1908
EuroFormula Open

Euroformula Open (aikaisemmin nimillä Espanjan Formula 3 ja European F3 Open) on Euroopassa järjestettävä pikkuformulakilpailu. Sarja perustettiin vuonna 2001 Espanjan F3-mestaruussarjana. Vuonna 2006 Toyota ryhtyi sarjan pääsponsoriksi. Vuonna 2009 sarjan nimeksi tuli European F3 Open. Vuonna 2014 sarjan nimeksi vaihtui Euroformula Open. 

Sarjassa ajetaan Dallaran valmistamilla autoilla ja Toyotan moottoreilla, joita käytetään myös Aasian F3-kilpailuissa. Sarjassa ajetaan kahdeksan kilpailua kaudessa, joista kaksi viikonloppuisin. Sarjassa jaetaan pisteitä kymmenelle parhaalle kuljettajalle järjestyksessä 25, 18, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 2, 1 ja samat pisteet koskevat myös sprinttikilpailussa. Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta saa yhden lisäpisteen.

Mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla
EuroFormula Openin kotisivut, viitattu = 27.7.2017.

Formula-sarjat
Kotkan veistospromenadi

Kotkan veistospromenadi on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva veistoskokoelma, joka käsittää pääosin suomalaisten nykykuvanveistäjien teoksia. Veistoskokoelman ensimmäiset teokset pystytettiin Keskuskadun viereiseen lehmusbulevardiin, jossa on suurin osa teoksista. Veistoskokoelmaa nimitettiin alun perin Veistospuistoksi, mutta teosmäärän kasvettua ja sijoittelun laajennuttua alkuperäisen Veistospuiston ulkopuolelle kokonaisuus nimettiin Veistospromenadiksi syksyllä 2010.

Historia

Keskuskadun vierellä kulkeva lehmusbulevardi peruskunnostettiin vuosina 1996–2001, ja se sai vuonna 2001 Vuoden ympäristörakennepalkinnon. Lähes kilometrin mittainen lehmusbulevardi on osittain peräisin jo 1800-luvulta. Veistospuisto sai alkunsa vuosina 2000–2001, jolloin lehmusbulevardiin sijoitettiin ensimmäiset teokset. Veistospuisto sai jo vuonna 2003 Suomen kuvanveistäjäliiton Pro Sculptura -mitalin. Veistospromenadi on laajentunut Keskuskadun lehmusbulevardin lisäksi Sibeliuksenpuistoon, Toivo Pekkasen puistoon, Sapokan vesipuistoon, Isopuistoon, Fuksinpuistoon, Kirkkokadulle, Satamakadulle ja Puistotielle. Vuonna 2014 veistoskokoelma laajeni sisätiloihin Kauppakeskus Pasaatiin.

Teokset

Birthe Marie Løveid: Portti, 2000
Tapio Junno: Aurinkoon katsoja, 2001
Jaakko Pernu: Hyrrä, 2001 (poistettu 2008)
Matti Peltokangas: Tarrautuminen, 2002
Matti Nurminen: Vaikea portti, 2002
Olavi Lanu: Lepäävä pajutyttö, 2002
Kain Tapper: Pylväs, 2004
Kimmo Schroderus: Vello, 2004
Kimmo Pyykkö: Matkalla, 2005
Federico Assler: Elinvoimainen läsnäolo, 2005
Olavi Mantere: Ovidiuksen tanssi, 2005
Markku Hirvelä: Yökulkijat, 2007
Hanna Jaanisoo: Calvus – nuori ukkospilvi, 2008
Kim Simonsson: Idoli, 2010
Miina Äkkijyrkkä: Vasikat, 2010
Pertti Kukkonen: Mutkia matkassa, 2010
Jaakko Pernu: Pisara meressä, 2011
Tommi Toija: Tuulenviemää, 2011
Alexander Reichstein: Muodonmuutoksia, 2011
Pekka Kauhanen: Öinen impi, 2012
Kirsi Kaulanen: Pylväspyhimykset, 2013
Hannu Siren: Varjo, 2014
Anneli Sipiläinen: Äiti maan lapset, 2014
Virpi Kanto: Elämän tanssi, 2015
Eero Hiironen: Vesitorso, Veden vartija ja Vedestä lähtenyt, 2016
Samuli Alonen: Siivekkäät, 2016 
Pekka Pitkänen: Kotkan kilpi, 2018
Minna Tuominen: Tapion tyyny, 2019

Katso myös
Luettelo Kotkan patsaista ja muistomerkeistä

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kotkan veistospromenadi (kuvia)

Kotkan puistot
Veistospuistot