joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Radio Majak

Radio Majak () on alun perin neuvostoliittolainen, nykyään valtiollinen venäläinen yleisradioasema. Se aloitti lähetyksensä 1. elokuuta 1964. Radion nimi, majakka, ei tarkoita merimajakkaa, vaan lentäjien suunnistamiseen tarkoitettua radiomajakkaa. Perustamisvaiheessaan yhtiön tarkoituksena oli ohjelmillaan tarjota neuvostoliittolaisille kuulijoilleen suuntaa länsimaiden radioyhtiöiden ohjelmille vastapainoksi. Kylmän sodan aikana myös Neuvostoliittoon lähetettiin venäjänkielisiä ohjelmia, joista osaa Neuvostoliitto radiohäiritsi vastaanottamisen vaikeuttamiseksi. Radio Majak lähettää puheradio-ohjelmaa ja on siksi maan hallinnon tiedonvälityksen kannalta keskeinen kanava.

Lähetykset
Valtiollisena yleisradioasemana puheohjelmin on Radio Majakilla melko kattava lähetysverkosto myös Venäjän harvaanasutuilla alueilla Suomen lähialueillakin.

Karjalan tasavalta
Petroskoi 107,9 MHz

Murmanskin alue

Alakurtti 105,5 MHz 

Murmansk 103,5 MHz

Koutero 105,9 MHz

Teriberka 104,2 MHz

Tumannyi 102,3 MHz

Umba 106,9 MHz

Uura 107,5 MHz

Varzuga 104,9 MHz

Novgorodin alue
Novgorod 101,2 MHz

Pihkovan alue
Pihkova 104,1 MHz

Pietari
Pietari 107,0 MHz

Lähteet 

Yleisvenäläinen valtion televisio- ja radioyhtiö
Carl Albert Ehrnrooth

Carl (Karl) Albert Ehrnrooth (25. marraskuuta 1831 Nastola – 19. heinäkuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja  valtiopäivämies. 

Carl Albert Ehrnroothin vanhemmat olivat kenraalimajuri Gustaf Adolf Ehrnrooth ja Johanna Kristina von Platen ja puoliso vuodesta  1862 Lovisa Fredrika Adelaide de Geer (k. 1927). Ehrnrooth tuli ylioppilaaksi 1847 ja suoritti tuomarintutkinnon 1851 ja kameraalitutkinnon 1852. Varatuomarin arvon hän sai 1854. Valmistuttuaan  Ehrnroothista tuli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1856 ja Keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinviraston kirjaaja Pietarissa 1857 ja apulaistoimitussihteeri 1860. Senaatin maanviljelystoimituskunnan vt. protokollasihteeriksi hän tuli 1861, vakinaiseksi 1862 ja valtiovaraintoimituskunnan protokollasihteeriksi 1870. Valtiopäiväedustaja Ehrnrooth oli aatelissäädyssä 1863–1864, 1867 ja 1872. 

Carl Albert Ehrnroothin poikia olivat vuorineuvos Georg Ehrnrooth, liikemies ja pankinjohtaja Axel Ehrnrooth sekä  ylilääkäri, professori Ernst Ehrnrooth.

Lähteet

 Suomalaiset juristit
 Suomalaiset aateliset
 Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
 Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1831 syntyneet
Vuonna 1873 kuolleet
Kafir Kala (Tadžikistan)

Kafir Kala oli varhaiskeskiaikainen kaupunki, linnoitus, esikaupunki ja hautausmaa Tadžikistanissa Vahšjoen laaksolla. Aikanaan se oli mahdollisesti paikallisen ruhtinaskunnan pääkaupunki.

Kohde

Kafir Kala sijaitsee Tadžikistanissa Vahšjoen laakson alueella Balkhin (entinen Kolkhozabad) kaupungin länsipuolella.

Kafir Kala koostuu neljästä osasta. Kohteessa on linnoitus, kaupunki, esikaupunki ja hautausmaa. Kaupunki ja linnoitus muodostavat neliskulmaisen alueen, jonka sivujen pituus on 360 metriä. Sitä ympäröi 50–50 metriä leveä ja 5 metriä syvä vallihauta. Vallihaudalla oli vartiotorneja. Itse linnoituksen koko on 70x70 metriä ja se sijaitsee kaupungin koillisnurkassa. Linnoitus kohoaa noin 12 metrin korkeudelle ympäröivästä maisemasta. Länsi- ja eteläsuunnassa linnoitusta erottaa kaupungista vallihauta.

Kaupungin läpi kulki päätie, joka jakoi sen suurin piirtein yhtä suuriin osiin pohjoisessa ja etelässä. Tien molemmissa päissä idässä ja lännessä oli portti. Päätieltä poikkesi useita pienempiä katuja. Kaupungin muuri oli 5–10 metriä leveä ja sillä oli 50–60 metrin välein torneja. Esikaupunki sijaitsee vallihaudan ulkopuolella. Merkkejä esikaupungin rakennuksista on kaupungin pohjois-, länsi- ja eteläpuolella. Kafir Kalaan kuuluu myös hautausmaa, jonka päälle on tosin sittemmin rakennettu.

Historia
Kafir Kala oli ilmeisesti varhaiskeskiaikaisen ruhtinaskunnan pääaupunki. Sen alkuperäistä nimeä ei tunneta. On mahdollista, että sen nimi oli aikanaan Halāvard. Nimeä käytettiin sittemmin alueen toisesta keskuksesta. Kafir Kalasta se tunnetaan yhdestä arabiankielisestäkaiverruksesta. Mahdollista on, että Kafir Kalan nimeä on alettu käyttää toisesta kaupungista sen tuhouduttua. Tästä ei voida kuitenkaan olla varmoja.

Paikallisen kansanperinteen mukaan Kafir Kala oli legendaarisen Rostamin isän Zalin tyttären asuinpaikka. Kafir Kalan linnoitusta pidettiin tarinoissa vankilana. Tutkimuksia paikalla tehtiin ensimmäisen kerran vuonna 1947.

Kafir Kala voidaan jakaa kolmeen kerrotstumaan KF-I–III. Ensimmäiset rakennukset paikalla on rakennettu 200–300-luvuilla ajanlaskun alun jälkeen. Varhaisimmat rakennukset (KF-1) ovat tuhoutuneet ennen seuraavan kerroksen (KF-II) valmistumista. Seuraavassa kerroksessa rakennettiin kohteen suuremmat rakennukset. Kaupungin keskushalli on rakennettu 500-luvulla. Hallin raunioista on löydetty hefthaliittityylisiä kolikoita. Linnoituksen kaakkoisosassa oli buddhalainen luostari eli vihāra. Luostari rakennettiin vanhaan iranilaiseen tyyliin. Sen seinillä on säilynyt joitakin Buddhaa esittäviä maalauksia. Paikalta löytyi myös palaneita tuoheen brahmi-kirjoituksella tehtyjä tekstien jäänteitä. Luostari tuhottiin arabien valloitusretkien aikoihin. KF-II:n lopulla 400–500-luvulla suuri osa Kafir Kalan rakennuksista oli alkanut raunioitua. KF-III:n aikana niitä rakennettiin uudelleen. Paikalle rakennettiin myös uusi palatsimainen rakennus.

Lähteet

Arkeologiset kohteet Tadžikistanissa
Historialliset kaupungit
Johannes Lamparter

Johannes Lamparter (s. 8. marraskuuta 2001) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä ja maailmanmestari.

Arvokilpailut 
Lamparter on osallistunut nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin neljä kertaa: Vuonna 2018 Kanderstegissä hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui 10 kilometrin henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ja viiden kilometrin vastaavassa kilpailussa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna Lahdessa hän voitti 10 kilometrin kultaa, joukkuekilpailussa hopeaa ja viiden kilometrin kilpailussa pronssia. Vuonna 2020 Oberwiesenthalissa hän voitti 4 x 5 kilometrin joukkuekilpailun kultaa ja 10 kilometrin kilpailussa hopeaa. 4 x 2,5 kilometrin kilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Lahdessa 2021 hän voitti 10 kilometrin Gundersen-kilpailussa kultaa.

Lamparter sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 normaalimäen Gundersen-kilpailussa seitsemänneksi. Joukkuekilpailussa hän saavutti pronssia. Hän voitti suurmäen Gundersen-kilpailun maailmanmestaruuden. Hän voitti myös parisprintin maailmanmestaruuden Lukas Greidererin kanssa. Pekingin olympialaisissa 2022 Lamparter sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa neljänneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa kuudenneksi.

Maailmancup 
Lamparter kilpaili ensimmäisen kerran yhdistetyn maailmancupissa 22. joulukuuta 2018 Ramsaussa. Hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä seuraavana päivänä oltuaan 21:s. Seuraavan vuoden helmikuussa Klingenthalissa hän sijoittui ensimmäisessä kilpailussa kahdeksanneksi. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksena hän saavutti marraskuussa 2020 Rukan ensimmäisessä kilpailussa oltuaan toinen. Maaliskuussa 2021 hän oli Klingentahlin ensimmäisen kilpailun kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Kaudella 2021-2022 Lamparter sijoittui Rukan ensimmäisessä ja kolmannessa kilpailussa sekä Lillehammerissa toiseksi. Val di Fiemmen ensimmäisessä kilpailussa Lamparter saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton ja sijoittui jälkimmäisessä kilpailussa toiseksi. Hän voitti Klingentahlin molemmat kilpailut. Seefeldin ensimmäisessä kilpailussa hän oli kolmas ja toisessa sekä kolmannessa kilpailussa toinen. Lahdessa hän sijoittui kolmanneksi ja Oslon ensimmäisessä kilpailussa toiseksi. Schonachin molemmissa kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen.

Muut kilpailut 
Lamparter on kilpaillut neljässä Continental Cupin osakilpailussa sijoittuen parhaiten kolmanneksi Klingenthalissa tammikuussa 2019.

Lähteet 

Vuonna 2001 syntyneet
Itävaltalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Elävät henkilöt
Sturla Holm Lægreid

Sturla Holm Lægreid (s. 20. helmikuuta 1997 Bærum) on norjalainen ampumahiihtäjä.

Lægreid saavutti nuorten MM-kilpailuissa 2018 hopeaa normaalimatkalla ja viestissä. Vuoden 2020 EM-kilpailuissa hän oli toinen miesten takaa-ajokilpailussa. Hän hiihti avausosuuden Norjan voittaessa sekaviestin maailmanmestaruuden Pokljukan MM-kilpailuissa 2021. Hän voitti samoissa kisoissa myös viestin, normaalimatkan ja yhteislähdön maailmanmestaruuden. Pikakilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi ja takaa-ajossa kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti kultaa viestissä. Henkilökohtaisissa lajeissa hän sijoittui kuudenneksi yhteislähdössä, seitsemänneksi pikamatkalla, 15:nneksi normaalimatkalla ja 24:nneksi takaa-ajossa.

Lægreid kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa maaliskuussa 2020 sijoittuen pikakilpailussa 13:nneksi. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi seuraavalla viikolla oltuaan kymmenes Kontiolahden pikakilpailussa. Ensimmäisen palkintosijansa – ja samalla voittonsa – hän saavutti Kontiolahden normaalimatkalla marraskuussa 2020. Hän voitti samalla kaudella myös Hochfilzenin jälkimmäisen pikakilpailun ja takaa-ajon. Tammikuussa 2021 hän sijoittui kolmanneksi Oberhofin ensimmäisessä pikakilpailussa ja voitti seuraavan päivän takaa-ajon. Oberhofin jälkimmäisessä pikakilpailussa hän sijoittui toiseksi. Anterselvan normaalimatkan kilpailussa hän oli toinen.  Hän voitti Östersundin takaa-ajon. Hän voitti normaalimatkan ja takaa-ajon maailmancupit sekä sijoittui toiseksi maailmancupin kokonaiskilpailussa ja pikakilpailucupissa sekä neljänneksi yhteislähtöcupissa. Kaudella 2021-2022 Lægreid voitti Östersundin normaalimatkan. Oberhofin pikakilpailussa ja Anterselvan yhteislähdössä hän sijoittui kolmanneksi. Otepään pikakilpailussa hän oli toinen. Oslossa hän voitti pikakilpailun, oli toinen yhteislähdössä ja kolmas takaa-ajossa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa ja normaalimatkan cupissa toiseksi, pikakilpailun cupissa kolmanneksi, yhteislähtöcupissa neljänneksi sekä voitti alle 25-vuotiaiden cupin.

Lähteet 

Norjalaiset ampumahiihtäjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Gettomasan diskografia

Jyväskyläläisen rap-artisti Gettomasan diskografia.

Albumit

EP:t 

 Vaatekaappi EP (Gettomasa & Ruuben) (2012)
 Sessari EP (Gettomasa & Rekami) (2012)
 17 EP (2017)

Singlet

Vierailijana

Musiikkivideot 

 Hiljaa Hyvä Tulee (2013)
 Vellamo tyylillä (2014)
 Kuolleet Presidentit (2014)
 Älä Fronttaa (2014)
 Mitä sä selität (2014)
 Kuulokkeet (2014)
 Ota Kiinni Jos Saat (2015)
 Sama Jätkä (2015)
 Missä Oot Poika? (2015)
 Kuka (2016)
 Katumuksii (2016)
 Pelaat ittees (2016)
 Raiders (2016)
 Entä sä (2017)
 Ykkösen bägei (2017)
 Kapteeniupponalle (2017)
 Lössi (2018)
 Johtotähti (2018)
 Onksul todisteit (2018)

 Ei mitään järkee (2018)
 Muijii stadis (2019)
 Silmät (2019)
 Jeesei (2019)
 16V (2019)
 Mähän Sanoin (2020)
 Flanellei (2020)
 KILO (2020)
 Kaksovine (2020)
 Epäkohtelias (2020)
 Veli mä vannon (2020)
 Istu (2020)
 Hyvä me (2022)
 Iso takki (2022)
 500 Hevosta (2022)
 Shamppanjadieetillä (2022)
 Hölliikse (2022)
 Päivä elämässä (2022)
 Perus (2022)
 Vastustamaton (2022)

Lähteet

Diskografiat
Kaikki keil on välii digaa Ex Tuuttizt

Kaikki keil on välii digaa Ex Tuuttizt on rap-artisti Tuuttimörkö -nimisen rap-artistin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 2020. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: Meri ja Luut Näkyy.

Kappaleet 
 
  (feat. Äiti)
 
 
 
 
  (feat. Eevil Stöö)
 
 
 
 
 
  (feat. DJ Kridlokk)

Biitit: 
 Pehmee Goo: 1, 3, 4, 7, 10
 Aarrelampi: 2, 6, 8
 Koksu Koo: 5, 12
 DJ Kridlokk: 3, 6, 13
 Nuotio: 9
 Törmänen: 11
 Tuuttimörkö: 3, 4, 6, 7, 11

Lähteet 

Suomalaiset albumit
Vuoden 2020 albumit
Die Lit

Die Lit on yhdysvaltalaisen rap-artisti Playboi Cartin debyyttialbumi vuodelta 2018. Levyn julkaisi Interscope Records ja AWGE Label. 

Levyllä vierailee Skepta, Travis Scott, Young Thug, Young Nudy, Nicki Minaj, Bryson Tiller, Lil Uzi Vert, Chief Keef, Pi'erre Bourne, Gunna ja Red Coldhearted. Vastaavana tuottajana levyllä toimii Pi'erre Bourne. Albumi sijoittui Billboard 200 -listalla parhaimmillaan kolmanneksi.

Kappaleet 

 Long Time [intro]
 R.I.P.
 Lean 4 Real (feat. Skepta)
 Old Money
 Love Hurts (feat. Travis Scott)
 Shoota (feat. Lil Uzi Vert)
 Right Now (feat. Pi'erre Bourne)
 Poke It Out (feat. Nicki Minaj)
 Home 
 Fell In Luv (feat. Bryson Tiller)
 Foreign
 Pull Up
 Mileage (feat. Chief Keef)
 FlatBed Freestyle
 No Time (feat. Gunna)
 Middle Of The Summer (feat. Red Coldhearted)
 Choppa Won't Miss (feat. Young Thug)
 R.I.P. Fredo (feat. Young Nudy)
 Top (feat. Pi'erre Bourne)

Lähteet 

Vuoden 2018 albumit
Yhdysvaltalaiset hip hop -albumit
Kirkkovene (yhtye)

Kirkkovene on suomalainen punkia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2019. Yhtyeen suurimpana vaikuttajana on toiminut Ripsipiirakka, jonka tribuuttiyhtyeeksi Kirkkovene alun perin perustettiin.

Kirkkovene on julkaissut cover -versioita suosituista suomalaisista pop-kappaleista. Yhtyeen ainoastaan omia kappaleita sisältänyt debyyttialbumi Terkkarilla nauhoitettiin kesällä 2020 ja julkaistiin saman vuoden syyskuun 25. päivänä.

Diskografia

Albumit 
 Terkkarilla (2020)
 Toinen näytös (2021)

Singlet

2019 
 Haluathan mua (Ripsipiirakka)
 Tukehdu pullaas (Ripsipiirakka)
 Sanni (Ripsipiirakka)
 Bilehile (Ripsipiirakka)
 Tähdeksi Hollywoodiin (Ripsipiirakka)
 Psychosocial Baby (Slipknot)
 Sun henkes haisee (Ripsipiirakka)
 Pommi (pampampam) (Sanni)
 Käty (Arttu Lindeman)
 Tervetuloa radalle
 Kolmistaan (Ripsipiirakka)
 Mato (Apulanta)
 Kertakäyttöunelmat
 Uudestaan (Ripsipiirakka)
 Pelkkää seksiä

2020 
 Jenna
 Sun vika feat. Likaiset Pikkarit (Evelina)
 Cicciolina (Erika Vikman)
 Hengaillaan (Kirka)
 Epäröimättä hetkeekään (Elastinen & Jenni Vartiainen)
 Ikuinen vappu (JVG)
 Et ois vielä huominen
 Roviolla (Gimmel)
 Tein kai lottorivini väärin (Maustetytöt)
 Päällekkäin (Ida Paul & Kalle Lindroth)
 Joutsenlaulu (Yö)
 Hei rakas (Behm)
 Peto on irti (Antti Tuisku)
 Syntisten pöytä (Erika Vikman)

2021 
 Voitko sä lopettaa? (Juustopäät)
 Minä muistan sinut aina (Zedu)
 Rakas hullu (Klamydia)
 Mä haluun viihdyttää (Kikka)
 Mary on A Cross (Ghost)
 Tunnetko tään rakkauden (Leijonakuningas-elokuva)
 Lootusasentoon (Kalle Päätalo)
 Miten huutaa huuhkajat?
 Mä nään taas liikaa
 Ihan sama

EP:t 
 Tubehitit, Vol. 1 (2021)

Lähteet 
 Kirkkovene facebookissa

Viitteet 

Suomalaiset punkyhtyeet
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Friedrich Adler

Friedrich Wolfgang Adler (9. heinäkuuta 1879 Wien, Itävalta-Unkari – 2. tammikuuta 1960 Zürich, Sveitsi) oli itävaltalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Parhaiten hänet tunnetaan siitä, että hän murhasi vuonna 1916 Itävallan pääministeri Karl von Stürgkhin.

Adlerin isä oli Itävallan sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (SDAP) perustaja Victor Adler. Adler opiskeli vuosina 1897–1903 fysiikkaa, kemiaa ja matematiikkaa Zürichissä. Hän ystävystyi opiskeluaikanaan Albert Einsteinin kanssa. Valmistuttuaan Adler työskenteli vuosina 1903–1905 ja 1907–1911 Zürichin yliopistossa sekä 1905–1907 Deutsches Museumissa Münchenissä. Oltuaan vuoden Volksrecht-lehden päätoimittajana hänet valittiin vuonna 1911 SDAP:n puoluesihteeriksi. Toisin kuin isänsä, Friedrich Adler vastusti ensimmäisen maailmansodan aikana SDAP:n päätöstä tukea passiivisesti Itävalta-Unkarin sotapolitiikkaa, ja erosi puoluesihteerin tehtävästä. Oikeistolainen pääministeri Stürgkh oli hajottanut parlamentin ja rajoittanut sodan varjolla poliittisia vapauksia. Protestina sotapolitiikkaa vastaan Adler ampui Stürgkhin hotelli Meissl und Schadnin ruokasalissa Wienissä 21. lokakuuta 1916. Hän sai kuolemantuomion, jonka keisari Kaarle I lievensi armahduksella 18 vuoden vankeudeksi.

Adler joutui olemaan vankilassa vain kaksi vuotta, sillä hänet armahdettiin kokonaan keisarikunnan kukistuttua vallankumouksessa marraskuussa 1918. Hän palasi SDAP:n puoluesihteeriksi ja puolueen Der Kampf -lehden toimittajaksi. Adler toimi vallankumouksen aikana perustettujen työläisneuvostojen johtajana, mutta vastusti neuvostovaltaa ja kieltäytyi hänelle tarjotusta Itävallan kommunistisen puolueen puheenjohtajuudesta. Hän oli SDAP:n edustajana Itävallan perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa vuosina 1919–1920 ja kansallisneuvostossa vuosina 1920–1923. Adler osallistui niin sanotun 2½ internationaalin perustamiseen vuonna 1921 sekä sen ja toisen internationaalin yhdistämiseen uudeksi sosialistiseksi työväeninternationaaliksi vuonna 1923. Hän jätti SDAP:n puoluesihteerin tehtävät omistautuakseen työlleen internationaalissa, jonka pääsihteerinä hän oli Zürichissä ja Brysselissä vuosina 1925–1940. Internationaalin toiminta lakkasi toisen maailmansodan puhjettua, ja Adler pakeni Belgiasta Yhdysvaltoihin saksalaismiehittäjien saapuessa. Vuodesta 1946 hän asui Zürichissä, jossa kuoli 1960.

Lähteet

Aiheesta muualla

Friedrich Adler  Historisches Lexikon der Schweiz
Adler, Friedrich  Weblexikon der Wiener Sozialdemokratie

Itävaltalaiset sosiaalidemokraattiset poliitikot
Itävaltalaiset murhaajat
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
The Wolf Among Us

The Wolf Among Us on Telltale Gamesin kehittämä graafinen seikkailupeli, joka toimii juonellisena esiosana Bill Willinghamin Fables-sarjakuvalle. Peli koostuu viidestä episodista, jotka julkaistiin jaksoittain vuonna 2013. Peli on saatavilla Androidille, iOS:lle, Mac OS X:lle, Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle PlayStation 4:lle, PlayStation Vitalle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Tyylillisesti pelin on todettu mukailevan film noir -lajityyppiä.

Pelaaminen 
Päähenkilö Bigby Wolf tutkii pelissä murhaa, ja pelaajan tehtävänä on tutkittava erilaisia paikkoja, löydettävä johtolankoja ja kuuntelemaan tarkoin dialogeja. Toimintakohtauksissa pelaajan täytyy reagoida niin kutsuttuihin quick time event -haasteisiin eli painaa tiettyä näppäintä tarpeeksi nopeasti. Liian hidas reaktio haasteisiin johtaa pelihahmon kuolemaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Pelin esittely Telltalen sivuilla

Telltale Games
Vuoden 2013 videopelit
Seikkailupelit
Android-pelit
IOS-pelit
MacOS-pelit
Windows-pelit
PlayStation 3 -pelit
PlayStation 4 -pelit
PlayStation Portable -pelit
PlayStation Network -pelit
PlayStation Vita -pelit‎
Xbox 360 -pelit
Xbox 360 Live Arcade -pelit
Xbox One -pelit
Småholmarna

Småholmarna saari Suomenlahteen kuuluvalla Espoonlahden merialueella Kirkkonummen itäosassa. Noin puoli kilometriä Småholmarnasta itään sijaitsee Espooseen kuuluva Soukan venesatama, Småholmarnan eteläpuolella on Björkö.

Småholmarnan pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja sillä on kolme lomarakennusta.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi

Kirkkonummen saaret
Rauhantekijä (sarjakuvahahmo)

Rauhantekijä on DC Comicsin antisankari, jonka loivat Joe Grill ja Pat Boyette vuonna 1966.

Rauhantekijä on ääripasifisti, joka rakastaa rauhaa niin paljon, että on valmis tappamaan lukuisia miehiä, naisia ja lapsia, saavuttaakseen maailmaan ikuisen rauhan. 

John Cenan esittämä Rauhantekijä esiintyi elokuussa 2021 ensi-iltansa saavassa elokuvassa The Suicide Squad: Suicide Mission. Hahmo sai myös oman nimikkosarjan, Peacemaker, vuonna 2022.

Lähteet

DC-universumin supersankarit
DC-universumin sankarit ilman yli-inhimillisiä kykyjä
Kuvitteelliset rikolliset
Viikin–Malmin pikaraitiotie

Viikin–Malmin pikaraitiotie on suunnitteilla oleva pikaraitiotieyhteys Helsingissä Kumpulan kampuksen ja Malmin lentoaseman välillä. Malmilta rata haarautuisi kahteen suuntaan, joista läntisen haaran päätepysäkki olisi Malmin sairaalan lähettyvillä ja itäisen haaran päätepysäkki Jakomäen kaupunginosassa.

Hankkeen lähtökohtana on toteuttaa noin kahdeksan kilometrin pituinen Kumpula–Malmi-rata, ja toinen tai mahdollisesti molemmat Malmin sairaalan ja Jakomäen haaroista. Pikaraitiotie tulisi kulkemaan suurimman osan matkasta omalla väylällään, erillään muusta liikenteestä, ja matka-aika päätepysäkeiltä Kumpulan kautta edelleen Helsingin päärautatieasemalle on noin 42 minuuttia.

Vantaan pikaraitiotietä hyödyntäen Malmin yhteys voisi jatkua Jakomäestä edelleen Hakunilan urheilupuistoon asti, ja Vantaan ratikan yleissuunnitelmassa on mainittu myös mahdollisuus Malmin yhteyden jatkamisesta Tikkurilaan.

Hankkeen eteneminen 
Viikin–Malmin pikaraitiotien yleissuunnitelma valmistui vuonna 2021, ja poliitikkojen käsittelyyn hanke tulee syksyllä 2023. Rakentaminen voisi alkaa vuonna 2027, jolloin liikennöinti linjalla voisi alkaa 2030-luvun alussa.

Katso myös
Helsingin raitioliikenne

Lähteet

Helsingin liikenne
Suomen raitioliikenne
Ratasuunnitelmat Suomessa
Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Pikaraitiotiet
Claes Jakob Gripenberg

Claes Jakob Gripenberg (17. toukokuuta 1768 Ulvila – 3. huhtikuuta 1856 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja valtioneuvos. Hän oli päätullijohtokunnan ylijohtaja 1816–1822 ja Suomen Pankin johtokunnassa 1822–1837. 

Gripenberg-aatelissukuun kuulunut Claes synty Ulvilan Haistilassa everstiluutnantti Odert Johan Gripenbergin (1722–1803) poikana. C. J. Gripenberg palveli upseerina Porin läänin jalkaväkirykmentissä ja osallistui Kustaa III:n sotaan (1788–1790), Ruotsin Pommerin puolustukseen (1807) ja Suomen sotaan (1808–1809). Sotilasarvoltaan hän yleni majuriksi. Suomen sodan jälkeen hän toimi Viipurin läänin lääninrahastonhoitajana 1812–1822 ja päätullijohtokunnan ylijohtajana 1816–1822. Suomen pankin johtokunnassa hän toimi 1822–1837. Gripenberg kuoli Helsingissä 3. huhtikuuta 1856.

Lähteet

Suomalaiset sotilaat
Tullivirkamiehet
Vuonna 1768 syntyneet
Vuonna 1856 kuolleet
203 mm haupitsi M1931 (B-4)

203 mm haupitsi M1931 (B-4) ( ) oli 203 mm (8 tuumaa) neuvostoliittolainen raskas haupitsi. Toisen maailmansodan aikana se oli Stavkan strategisen reservin alaisuudessa. Näitä aseita käytettiin menestyksekkäästi suomalaisia bunkkereita vastaan Mannerheim-linjalla, Saksan raskaita linnoituksia vastaan ja asutuskeskustaisteluissa  suojattujen rakennusten ja bunkkereiden tuhoamisessa.

Viitteet 

 Shunkov VN - The Weapons of the Red Army, Mn. Harvest, 1999 (Шунков В. Н. - Оружие Красной Армии. - Мн .: Харвест, 1999. )

Haupitsit
Hämähäkkitontti

Hämähäkkitontti on Turun kaupungin III kaupunginosassa sijaitseva tontti, jonka alaosa on pysäköintialuetta ja yläosa kallioista Samppalinnanpuistoaluetta. Tontti sijaitsee Aurajoen rannalla Itäisen rantakadun, Samppalinnan maauimalan ja Turun kaupunginteatterin välissä.

Nimi ja hämähäkinverkko 

Tontti on saanut nimensä kallioon louhitun luolan suuaukossa sijaitsevasta Network-ympäristötaideteoksesta, joka muistuttaa hämähäkinverkkoa. Taideteoksen on suunnitellut ja tehnyt kaupungilla työskennellyt arkkitehti Outi Sarjakoski vuonna 1995. Verkko toteutettiin yritysten tuella ja se on tehty polyesterköydestä.

Historia 

Tontti on yksi harvoista keskusta-alueen jokirannassa olevista rakentamattomista rakennuspaikoista, joten siihen on suunniteltu lukuisia hankkeita, jotka eivät ole toteutuneet. Alun perin tontille suunniteltiin rakennettavaksi uusi rakennus Turun yliopiston kirjaston käyttöön Hotelli Phoenixissa sijaitsevien käytyä pieniksi. Kirjastoa varten kallioon louhittiin vuoden 1946 lopulta vuoteen 1948 asti tunnelia, joka on edelleen näkyvillä. Sen jälkeen tonttia on ainakin 1970-luvulta lähtien käytetty pysäköintialueena.  Vuonna 2020 tontille rakennettiin koronaviruspandemian asettamien rajoitusten vuoksi iso terassi, jossa voitiin järjestää mm. musiikkitapahtumia ulkotiloissa.

1970-luvulla paikalle suunniteltiin väestösuojaa. 1980-luvulla Suomen Pankki järjesti tontille rakennettavasta sivukonttorista arkkitehtuurikilpailun. Myöhemmin paikalle suunniteltiin myös Turun kaupunginkirjaston pääkirjastoa. Viime vuosikymmeninä hämähäkkitontille on ehdotettu Turun konserttitalon korvaavaa musiikkitaloa mm. Turku 2011-kulttuuripääkaupunkivuotta varten sekä 2010-luvun loppupuolella.

Lähteet 

III kaupunginosa
Turun puistot
Pentti Salonen

Pentti Salonen (s. 20. tammikuuta 1918) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Riihimäen Kiskoa ja yhden vuoden Riihimäen Pyrkivää. Hän oli pituudeltaan 170 cm.

Salonen voitti 10 000 metrin Suomen-mestaruuden Jyväskylässä 1950 ajalla 30.55,8. Hän sai samalla matkalla SM-hopeaa 1951. Hän saavutti Kalevan kisojen 5 000 metrillä hopeaa 1948 ja 1949. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän sijoittui viidellä kilometrillä toiseksi 1946.

Salonen edusti Suomen aikuisten maaotteluissa vuosina 1949–1951. Hän voitti 10 000 metrin maaottelujuoksun Colombes'ssa lokakuussa 1950.

Salosen ennätys 1 500 metrillä oli 3.57,0 (1949), 3 000 metrillä 8.13,6 (1951), 5 000 metrillä 14.27,2 (1949) ja 10 000 metrillä 30.22,6 (1951).

Lähteet 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1918 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Pļaviņas

Pļaviņas () on kaupunki itäisessä Latviassa Väinäjoen oikealla rannalla. Vuonna 2016 siellä oli 3 402 asukasta. Kaupungin pinta-ala on seitsemän neliökilometriä.

Historia 
Kahden linnavuoren arkeologisten kaivausten perusteella Väinäjoen ranta ja entisen Stockmannin kartanon alue ovat olleet asuttuja 3. vuosisadalta eKr. lähtien. Linnavuorista vanhempi, Loxtenin linnavuori, oli käytössä 400−600-luvuilla, kun taas nuorempi Oliņkalnsin linnavuori on varhaiskeskiajalta. Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä Puolan sodan aikana, jolloin alueella sijaitsi ruotsalaisten sotaleiri. Vuonna 1629 kaupunki joutui kokonaan Ruotsin vallan alle. Ruotsin aikakausi päättyi vuonna 1721, jolloin venäläiset valloittivat Vidzemen.

1800-luvun alussa läheinen Gostiņin kaupunki alkoi muodostua. Tuolloin Pļaviņas oli vain pieni kylä Stockmannshofin seurakunnassa. Vuonna 1861 Riika-Daugavpils-Orla-rautatieyhteys avattiin silloisen Stockmannshofin kohdalle ja kaupunki alkoi kehittyä. Vuonna 1878 kaupunkiin avattiin apteekki ja vuonna 1894 lasitehdas, joka tuhoutui ensimmäisessä maailmansodassa. 

Vuonna 1922 Pļaviņasille myönnettiin kaupungin oikeudet. 26. huhtikuuta 1927 kaupunkia laajennettiin yhdistämällä se Gostiņin kanssa. 1930-luvun alussa Gostiņi erotettiin jälleen Pļaviņasista, mutta ne yhdistettiin uudelleen vuonna 1956.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pļaviņasin kotisivut 

Latvian kaupungit
Ilmari Karppanen

Ilmari Karppanen (21. maaliskuuta 1918 Sakkola – 23. toukokuuta 2007) oli suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja, Oriveden Ponnistusta, Tampereen Pyrintöä ja vuodesta 1948 Urjalan Urheilijoita.

Karppanen voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden Seinäjoella 1946 pistein 5757. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1945. Hän otteli ennätyspisteensä 5878 Mäntässä 1946.

Karppanen kuului Lontoon olympiavalmennusryhmään, mutta joutui imusuonen tulehduksen vuoksi jäämään pois olympialaisista. Kuulantyönnössä hän oli vain kerran piirinmestari, sillä usein "kantona kaskessa" oli Sulo Bärlund, joka oli Suomen parhaita työntäjiä. Karppanen oli aktiivisesti mukana nuorisoseuratyössä ja kuului 15 vuotta Urjalan Urheilijoiden johtokuntaan. Karppanen oli ammatiltaan Urjalassa asunnut maanviljelijä.

Lähteet 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Teemu Kankkunen

Teemu Kankkunen (s. 13. tammikuuta 1980, Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija. Kankkunen on HIFK Fotbollin päävalmentaja yhdessä Mike Keeneyn kanssa.

Lähteet 

Vuonna 1980 syntyneet
Suomalaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Reino Suominen

Reino Juhani Suominen (25. tammikuuta 1930 Viipuri – ?) oli suomalainen pika- ja aitajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin aitajuoksu. Hän edusti Warkauden Urheilijoita ja Varkauden Kenttä-Veikkoja, ja oli pituudeltaan 190 cm.

Suominen voitti 400 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden Kuopiossa 1955 ajalla 54,4. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1954 ja 1956 sekä pronssia 1952.

Suominen edusti Suomea 400 metrin aitajuoksussa seitsemässä aikuisten maaottelussa vuosina 1954–1956. Hän sijoittui parhaimmillaan toiseksi Helsingissä käydyissä maaotteluissa heinäkuissa 1954 ja 1955.

Suominen teki 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 53,4 Turussa 12. elokuuta 1954.

Lähteet 

Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Vuonna 1930 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Kuvakokoelma (Lahti)

Lahden kuvakokoelma on Lahden kaupunginmuseon kokoelma, joka koostuu paikallisista valokuvista. Kokoelmaan kuuluu noin puoli miljoonaa kuvaa, joista 70 000 on digitaalisia. Kuvat on koottu Päijät-Hämeen alueelta, Lahden historiasta sekä Viipuriin liittyvästä kuva-aineistosta.

Kokoelman kartuttaminen 
Kokoelmaa kartutetaan nykyään lähinnä museon omana työnä. Kokoelmaan otetaan vastaan myös negatiiveja, vedoksia, dioja, Lahti-aiheisia maisemapostikortteja, albumeja sekä kehystettyjä valokuvia. Aiemmin värikuvia on otettu vastaan vain vähäisessä määrin niiden heikon säilyvyyden vuoksi. Maisemapostikortteja arkistossa on paljon. Museolle kuvat ovat ensisijasesti kuvia ja vain toissijaisesti esineitä, jonka vuoksi fyysinen kopio voidaan hävittää tarvittaessa. Toisaalta joidenkin kuvien yhteydessä, kuten lasinegatiivien, voidaan myös pakkausmateriaalit säästää.

Kokoelma keskittyy Lahden museoiden kokoelmiin kuuluvien otosten sekä julistebiennaalin dokumentointiin. Myös filmikuvausaikaan kuuluneiden tapahtumien, kuten matkojen ja kokousten dokumentointi on koettu tärkeäksi. Kokoelmiin on tallennettu muuttuvaa kaupunkiympäristöä Lahdesta. Urheiluun liittyvissä kuvissa painottuvat arvokisat sekä Salpausselän kisojen dokumentointi.

Lähteet 

 

Lahden museot
Lahti
Arvo Peussa

Aarne Aatami "Arvo" Peussa (25. joulukuuta 1900 Primorsk, Venäjä – 19. heinäkuuta 1941) oli suomalainen keskimatkan juoksija, joka osallistui vuoden 1924 kesäolympialaisiin. Peussan urheiluseura oli Viipurin Urheilijat.

Peussa kuoli toisessa maailmansodassa 40-vuotiaana Venäjällä.

Lähteet 

Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Tauno Honkanen

Tauno Immanuel Honkanen (s. 9. lokakuuta 1927 Kittilä) on suomalainen maastohiihtäjä. Honkanen osallistui vuoden 1948 talviolympialaisissa näytöslajina olleeseen sotilaspartiohiihtoon, jossa Suomen joukkue sijoittui toiseksi.

Honkanen edusti urallaan Ounasvaaran Hiihtoseuraa, Kittilän Urheilijoita ja Palotievan Poikia. Häntä valmensi Pekka Niemi.

SM-kisoissa Honkanen sai 3×10 kilometrin viestissä hopeaa Ounasvaaran Hiihtoseuran joukkueessa vuonna 1949. Joukkueessa hiihtivät lisäksi Honkasen veli Pauli Honkanen ja Eero Naapuri. Honkanen valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 1950 MM-kisoihin, mutta polvivamman vuoksi hän joutui jättämään kisat väliin.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
Loimaan Panimo

Loimaan Panimo on Loimaalla sijaitseva suomalainen pienpanimo. Panimo on perustettu vuonna 2018. Panimo ja sen yhteydessä toimiva myymälä sijaitsevat Hulmin teollisuusalueella.

Historia 
Loimaalle perustettiin ensimmäinen panimo vuonna 1927 samalla nimellä kuin nykyinen panimo. Vuonna 1933 panimo perustettiin uudelleen nimellä Loimaan oluttehdas. Vuosina 1953–1966 panimomestarina toimi Georg Orlow. Tuona aikana panimo tuli tunnetuksi Loimaan pilsneristä.. Panimotoiminta lakkasi kunnan alueella vuonna 1970, kun Loimaan Panimo yhdistyi Auran Panimon kanssa..

Vuonna 2018 perustettu panimo on ilmoittanut seuraavansa aikaisemman panimon perinteitä ja valmistavansa nykyaikaisia käsityöläisoluita.

Tuotteet 
Loppuvuodesta 2020 panimon valikoimaan kuului yhteensä yhdeksän olutta:

 Uoma (American pale ale)
 Loiva (Blond ale)
 Voima (India pale ale)
 Savi (Portteri)
 HOP HOP (Double India pale lager)
 Bohemia (Bohemian lager)
 Pacific (Pacific lager)
 U.S. (U.S. lager)
 Rusko (Dinkel-Weizen)

Oluiden lisäksi panimo teettää tilaustyönä omia etikettejä vuokraa oluthanoja sekä tiskejä.

Lähteet 

Suomalaiset panimot
Loimaa
Muumio (hirviö)

Muumioita esiintyy yleisesti kauhuelokuvissa siteisiin käärittyinä elävinä kuolleina. Tunnetuin tapaus, jossa ns. muumion kirouksen on väitetty toteutuneen, oli faarao Tutankhamonin hautaa avatessa: monet hautaan tunkeutuneet kuolivat lyhyen ajan kuluessa.

Historia 
Muumiotyylilaji on saanut alkunsa 1800-luvulla. Ensimmäiset fiktiossa esiintyneet muumiot olivat enimmäkseen naisia. Heidät esitettiin romanttisessa ja seksuaalisessa valossa, usein rakkauden kiinnostuksena päähenkilöön; tämä edusti metaforisesti seksualisoitunutta orientalismia ja idän siirtomaa-romantiikkaa.

1930-luvulta lähtien hirviömäinen muumio syrjäytti romanttisen muumion. Siten muumiot liittyivät 1800-luvun goottilaisten hirviöiden ryhmään kreivi Draculan ja Frankensteinin hirviön rinnalla.

Kuitenkin 1900-luvun lopussa nähtiin "romanttisen muumion" arkkityypin elpymisen kiinnostusta. Suuntaus on voimistunut 1900-luvun loppupuolen ja 2000-luvun ajan.

Tutankhamonin kirous 
Monet ihmiset uskovat, että muumion kirous toteutui vuonna 1923, kun arkeologit avasivat 3000 vuotta vanhan faarao Tutankhamonin haudan. Lordi Carnarvonia, arkeologi Howard Carterin rahoittajaa pisti hyttynen, ja hän menehtyi seitsemän kuukautta myöhemmin piston aiheuttamaan tulehdukseen. Kerrotaan myös, että samaan aikaan kuoli hänen kolmijalkainen Susie-terrierinsä. Hurjat huhut faaraoiden kirouksesta alkoivat kiertää maailmaa. Kerrotaan esimerkiksi, että 12 vuodessa 32 haudankaivuuseen osallistunutta ihmistä kuoli tavalla tai toisella. Skeptikoiden mukaan heitä oli vain kahdeksan 58 henkilöstä.

Muumiot
Elävät kuolleet
Muinaisen Egyptin mytologia
Hirviöt
Aivojen tasavirtastimulaatio

Aivojen tasavirtastimulaatio (, tDCS) on masennuksen hoitoon kehitetty neuromodulaatiomenetelmä. Nykyään sitä käytetään monien psykiatristen ja neurofysiologisten oireiden hoidossa. 

Aivojen tasavirtastimulaatiota toteutetaan päähän vedettävän elektrodipäähineen avulla. Stimulaatioalue riippuu hoidettavasta oireesta. 

Masennuksen yhteydessä vasemman etuotsalohkon alueen toiminta on heikompaa kuin terveillä henkilöillä ja oikean etuotsalohkon alueen toiminta on vilkkaampaa. Täten hoidettaessa masennusta tasavirtastimulaation avulla sijoitetaan positiivinen elektrodi eli anodi (+) vasemman etuotsalohkon kohdalle, ja negatiivinen elektrodi eli katodi (-) sijoitetaan saman alueen oikealle puolelle.

Lähteet

Katso myös
Transkraniaalinen magneettistimulaatio

Aiheesta muualla

Lääketieteelliset hoidot
Neurofysiologia
Tapani Tammenpää

Tapani Rainer Tammenpää (s. 21. huhtikuuta 1934 Isokyrö) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu. Hän edusti aktiiviurallaan Vaasan Vasamaa. Hän on pituudeltaan 177 cm.

Tammenpää voitti 110 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden Lahdessa 1956 ajalla 15,1. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1955 ja 1958.

Tammenpää osallistui 110 metrin aitajuoksuun kuudessatoista aikuisten maaottelussa vuosina 1954–1958. Parhaimmillaan hän sijoittui toiseksi Tukholmassa 1957 ennätyksekseen jääneellä ajalla 14,8.

Lähteet 

Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Markus Kuotesaho

Markus Kuotesaho (s. 1959 Oulu) on suomalainen romukauppias, transvestiitti ja keskustan kunnanvaltuutettu Siikajoelta, joka on esiintynyt muun muassa tv-ohjelmissa Markus vs. maailma ja Markus vastaan kansa. Kuotesaho oli vuonna 2020 ehdolla Kultainen Venla -palkinnon voittajaksi kategoriassa Paras esiintyjä. Hän asuu Siikajoella Revonlahdella.

Ura julkisuudessa 
Kuotesaho nousi julkisuuteen vuonna 2014 esiinnyttyään Seiska-lehdessä. Suurelle yleisölle hän tuli kuitenkin tunnetuksi Yle TV1:n näyttämästä lyhytdokumentista Minun tieni, perkele, joka palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla kunniamaininnalla. Dokumentin jälkeen Kuotesaho nähtiin saman kanavan Perjantai-ohjelmassa esitetyissä lyhyissä videoissa. Tämän jälkeen Kuotesaho on esiintynyt muun muassa Ylen sarjoissa Markus vs. maailma ja Markus vastaan kansa. 

Kuotesaho oli ehdolla omalta listaltaan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Hän sai Oulun vaalipiirissä 4 002 ääntä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hänet valittiin Siikajoen kunnanvaltuustoon keskustan ehdokkaana.

Kuotesahosta julkaistiin syyskuussa 2020 Kirsi-Maria Hiltusen kirjoittama elämäkertateos Markus Kuotesaho – Legenda jo eläessään.

Lähteet 

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Suomen Keskustan poliitikot
Siikajoen kunnanvaltuutetut
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva

Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva yhdisti aikaisemmin itsenäisesti toimineet Lahden Julistemuseon ja Lahden taidemuseon uudeksi museokokonaisuudeksi. Museo sijaitsee Mallasjuoman entisen tehtaan tiloihin avatussa Malski-keskuksessa, Lahdessa. Museo aukeaa vuoden 2022 keväällä.

Näyttelytoiminta 
Museo pyrkii olemaan kansainvälisesti kiinnostava museo. Museon ensimmäinen näyttely on Lahden kansainvälinen julistetriennaali. Museossa on tarkoitus olla sekä kotimaisia, että kansainvälisiä näyttelyitä, joissa hyödynnetään uutta esitysteknologiaa.

Malva on Päijät-Hämeen aluetaidemuseo, joka tutkii ja tallentaa alueen taidetta ja ilmiöitä.

Kokoelmat 
Museon kokoelmissa on 9000 taideteosta ja 70000 julistetta. Museolla on Suomen suurin julistekokoelma. Osa taidekokoelmasta on julkaistu ja nähtävissä Finnassa.

Perustaminen 
Museo on rakennettu uudisrakennukseen Mallasjuoman vanhan tehtaan yhteyteen. Museon aulassa sijaitsee museokauppa jossa myydään museon kokoelmissa olevista taideteoksista tehtyjä tuotteita. Museon työskentelytilat sekä pedagogiset opetustilat sijaitsevat uudisrakennuksen kellarissa.

Museon tilat oli sovittu luotutettavaksi 1.5.2021, jonka jälkeen aloitettiin tarvittavan museotekniikan asennus ja tilojen käyttöönotto. Tilojen oli tarkoitus valmistua jo vuonna 2020, mutta koronaviruspandemia keskeytti rakennustyöt. 

Nimiehdotuksia uudelle museolle haettiin vuoden 2020 syksyllä nettikyselyllä, jossa arvottiin kolme 69 euron arvoista museokorttia osallistujien kesken. Nimestä saatiin yli 500 ehdotusta. Museon nimeksi valittiin Malva. Nimessä yhdistyy Malskin tehdaskiinteistö ja tulevan museon kansainvälisyydestä kertova visual arts -termi  Museon työnimi oli LAD (Lahti Art & Design).

Lähteet 

 

Lahden museot
Suomen taidemuseot
Malski-keskus

Malski-keskus on Lahden keskustassa sijaitseva luovan talouden yritysten ja kulttuurin keskus. Se on rakennettu Mallasjuoman entisen tehtaan tiloihin. Keskuksessa tulee sijaitsemaan muun muassa Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva, Tapahtumasali Sammio, ravintola, paahtimo-kahvila ja panimopubi. Keskuksessa toimii yli 40 yritystä mukaan lukien ravintolat.

Tilojen rakentajana ja vuokranantajana toimii Kielo Trio 4 Oy. Malski-keskuksen avajaisia vietettiin 5.9.2020. Malvan tilat luovutettiin 30.4.2021, jonka jälkeen aloitetaan sisäasennukset ja tilojen käyttöönotto. Tilojen oli tarkoitus valmistua vuonna 2020, mutta koronaviruspandemia keskeytti rakennustyöt. Taidemuseon on tarkoitus avautua vuonna maaliskuussa 2022. Museo on rakennettu uudisrakennukseen Mallasjuoman vanhan tehtaan yhteyteen.

Keskus pyrkii saamaan aikaan paikallisia ajankohtaisia tapahtumia ja kohtaamisia paikallisten kesken. Tapahtumia voidaan järjestää Sammio-salissa, jonne mahtuu 500 ihmistä. Keskuksen tilat ovat esteettömät. Rakennuksen seinässä on Laura Lehtisen ja Maikki Rantalan toteuttama muraali.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Malski-keskuksen kotisivut 

 

Lahtelaiset yritykset
Luettelo vuonna 1934 kuolleista henkilöistä



Tammikuu 
 1. tammikuuta – Juho Kanervo, suomalainen taidemaalari (s. 1891)
 16. tammikuuta – Tokihiko Okada, japanilainen näyttelijä (s. 1903)

Helmikuu 
 10. helmikuuta – Fedor von Zobeltitz, saksalainen kirjailija, toimittaja ja sotilas (s. 1857)
 15. helmikuuta – Ai Xia, kiinalainen näyttelijä (s. 1912)
 15. helmikuuta − Johan Teodor Isotupa, suomalainen liikemies (s. 1877)
 17. helmikuuta – Albert I, belgialaisten kuningas 1909–1934 (s. 1875)
 19. helmikuuta – Koloman Wallisch, itävaltalainen poliitikko (s. 1889)
 21. helmikuuta – Aleksi Korvenranta, suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja herastuomari (s. 1862)

Maaliskuu 
 7. maaliskuuta – John Campbell Hamilton-Gordon, skotlantilainen aatelismies, Kanadan kenraalikuvernööri 1893–1898 ja Irlannin loordiluutnantti 1886 ja 1905–1915 (s. 1847)
 16. maaliskuuta – Aukusti Aho, suomalainen poliitikko, kauppa- ja teollisuusministeri 1922–1924 (amm.) ja Mikkelin läänin maaherra 1917–1918 (s. 1867)

Kesäkuu 
 11. kesäkuuta – Ester Almqvist, ruotsalainen taidemaalari (s. 1869)
 30. kesäkuuta – Viktor Aarne, suomalainen jalokiviseppämestari (s. 1863)

Elokuu 
 1. elokuuta – J. E. Forsman, suomalainen kivenveistäjä ja Forsmanin kiviveistämön perustaja (s. 1857)
 15. elokuuta – Ernst Ahlbom, ruotsalais-suomalainen teatterinjohtaja ja näyttelijä (s. 1866)
 22. elokuuta – Aleksi Uginelainen (oik. Aleksis Medvedkov), venäläis-ranskalainen emigranttipappi ja pyhimys (s. 1867)
 30. elokuuta – Ernst von Wolzogen, saksalainen kulttuurikriitikko, kirjailija ja kirjallisen kabareen perustaja (s. 1855)

Syyskuu 
 29. syyskuuta – Ilmari Aalto, suomalainen taidemaalari (s. 1891)

Lokakuu 
 9. lokakuuta – Aleksanteri I, Jugoslavian kuningas 1921–1934 ja henkirikoksen uhri (s. 1888)

Marraskuu 
 16. marraskuuta – Carl von Linde, saksalainen insinööri (s. 1842)
 21. marraskuuta – Axel Alfthan, suomalainen agronomi, maatalousalan opettaja, yritys- ja pankinjohtaja, hevoshoidon asiantuntija, tietokirjailija ja valtiopäivämies (s. 1862)

Joulukuu 
 12. joulukuuta – Thorleif Haug, norjalainen urheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili hiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä (s. 1894)
 23. joulukuuta – Georg Elias Müller, saksalainen psykologi (s. 1850)

Tuntematon päivämäärä 
 A. E. Forsman, suomalainen toimittaja ja poliitikko (SDP, SSTP, SKP) (s. 1891)
 Wladimir Schohin, suomalainen kauppias ja valokuvaaja (s. 1862)

Katso myös 

 Wikipedia:Henkilön kuolintiedon lisääminen
 Wikiprojekti:Henkilöartikkeleiden syntymä- ja kuolinvuosiluokat
 Wikipedia:Wikidata/Äskettäin kuolleita

1934
Iben diskografia

Tämä on suomalaisen rap-artisti Iben diskografia.

Studioalbumit

Singlet

Vierailevana artistina

Musiikkivideot 

 Monologi (2017)
 Eurovisioit (2017)
 Kaikki (2018)
 iClout (2019)
 39N (2019)
 TIEN PÄÄL (2019)
 VOLKSWAGEN (2019)
 Luota Muhun (2019)
 molemmat (2020)
 huuto (2020)
 e-girl (2020)
 Kaikki kerrat kun me tavattiin (2021)
ei roudareit (2021)

Lähteet 

Diskografiat
Tuure Nieminen

Thure Aksel ”Tuure” Nieminen (19. helmikuuta 1894 Helsinki – 17. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen mäkihyppääjä. Nieminen osallistui vuoden 1924 talviolympialaisiin sijoittuen 13:nneksi. Hänet oli ilmoitettu myös yhdistettyyn, mutta hän ei osallistunut kilpailuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Anders Oskar Törnudd

Anders Oskar Törnudd (19. joulukuuta 1824 Toholampi – 29. kesäkuuta 1898 Lapua) oli suomalainen pappi ja moninkertainen valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Törnuddin vanhemmat olivat kappalainen Anders Gustaf Törnudd, kirkkoherra ja runoilija Anders Törnuddin poika ja Katarina Albertina Birling ja puoliso vuodesta 1855 Augusta Vilhelmina Rönnbäck (k. 1912). Törnudd tuli ylioppilaaksi 1845 ja vihittiin papiksi 1847. Varapastorin arvon hän sai 1865 ja rovastin arvon 1883. Törnudd toimi pappina Ruovedellä, Multialla, Kalvolassa, Keuruulla, Toholammilla, Lapualla ja Ylistarossa. Vimpelin kappalaiseksi hän tuli 1863 ja Tampereen kaupunginsaarnaajaksi 1870, astuen virkaan 1873. Virolahden kirkkoherraksi Törnudd tuli 1878 ja Lapuan kirkkoherraksi 1882. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1899.

Piirustuksen- ja käsityönopettaja Lilli Törnudd ja säveltäjä, musiikinopettaja Aksel Törnudd olivat Anders Oskar Törnuddin lapsia.

Julkaisuja
 Lunastuksen tarkoituksesta ja sovituksesta, 1873, Johan Christian Bring, suom. A. O. Törnudd
 Kuka saa nähdä Herran kunnian?, 1879

Lähteet

Aiheesta muualla
 Anders Oskar Törnudd pietismin arvostelijana, 1940, Kaarlo Österbladh

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomentajat
Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1824 syntyneet
Vuonna 1898 kuolleet
Ojasorsimo

Ojasorsimo (Glyceria fluitans) on heinäkasvien heimoon ja sorsimoiden sukuun kuuluva kasvilaji.

Ulkonäkö ja koko 
Ojasorsimo on monesti vedessä kasvava monivuotinen ruohokasvi, jonka korret voivat kasvaa jopa metrin korkeuteen. Leveät lehdet voivat kasvaa hyvin pitkiksi varsinkin kelluessaan veden pinnalla; myös kasvin tieteellinen lajinimi fluitans tarkoittaa kelluvaa.

Ojasorsimo kukkii kesä-heinäkuussa. Suuri röyhykukinto voi olla jopa puoli metriä pitkä; sen kolmen senttimetrin mittaisissa haaroissa voi olla yli kymmenen kukkaa. Tavallisesti violetit heteet ovat kahden millimetrin mittaisia.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Ojasorsimo kasvaa kosteassa maaperässä, kuten rannoilla, lammikoissa ja ojissa. Se on yleinen Ruotsin etelä- ja keskiosissa.

Käyttö 
Ojasorsimon hedelmät ovat maukkaita ja niitä on käytetty mannasuurimoina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Ojasorsimo (Glyceria fluitans)
 iNaturalist: Ojasorsimo (Glyceria fluitans)
 Luopioisten kasvisto: Ojasorsimo (Glyceria fluitans)
 ITIS: Glyceria fluitans 
 United States Department of Agriculture (USDA): Glyceria fluitans 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Glyceria fluitans 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Glyceria fluitans 

Sorsimot
Amanda Rantanen

Amanda Rantanen (s. 11. toukokuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa hyökkääjänä Kansallisen Liigan Pallokerho-35:ssä ja debytoi Suomen maajoukkueessa joulukuussa 2020.

Pelaajaura 
Rantasen kasvattajaseura on helsinkiläinen Pallokerho-35. Kauden 2015 jälkeen tuolloin B-juniori-ikäinen Rantanen siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän pelasi 11 Naisten Liigan ottelussa kausina 2016–2017.

Kaudeksi 2018 Rantanen palasi Naisten Ykkösessä pelanneeseen PK-35:een. Hänet valittiin samalla kaudella Ykkösen parhaaksi pelaajaksi, ja seuraavalla kaudella 2019 hän oli nostamassa 18 maalillaan ja kapteenina joukkuetta korkeimmalle sarjatasolle. Kaudella 2020 hän teki PK-35:lle liigassa 10 maalia.

Suomen nuorisomaajoukkueissakin pelannut Rantanen pelasi ensimmäistä kertaa naisten maajoukkueessa Edinburghissa 1. joulukuuta 2020 EM-karsintaottelussa Skotlantia vastaan. Lisäajalla kentälle päässyt Rantanen teki ottelun voittomaalin. Maali pääsi ehdolle Urheilugaalan Vuoden sykähdyttävin hetki -kategoriassa. Toisen kerran Rantanen pääsi naisten maaotteluissa vaihdosta kentälle helmikuussa 2021 EM-karsintaottelussa Portugalia vastaan.

Yksityiselämä 
Rantasen kummatkin vanhemmat ovat entisiä jalkapalloilijoita ja nykyisiä jalkapallovalmentajia: äiti Anne-Maria Weckström pelasi SM-tasolla ja isä Rami Rantanen ammattilaisena Suomessa ja Ruotsissa sekä Suomen maajoukkueessa. Myös hänen enonsa John Weckström, veljensä Daniel Rantanen ja poikaystävänsä Sebastian Dahlström ovat jalkapalloilijoita.

Rantanen sairasti vuosina 2016–2017 syömishäiriötä.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Northern soul

Northern soul on 1960-luvun loppupuolella pohjoisessa Englannissa ja Midlandsin alueella syntynyt liike, joka yhdistelee musiikkia, klubikulttuuria ja tanssia. Alkuaikojen northern souliin kuuluivat erityisesti harvinaiset ja tuntemattomat 1960-luvun puolivälin yhdysvaltalaiset soul-levyt, jotka olivat usein nopeatempoisia ja imitioivat Motown-yhtiön levytyksiä. Northern soul -DJ:t kilpailivat keskenään hankkimalla harvinaisia julkaisuja, joten useammat northern soul -klassikoiksi nousseet kappaleet olivat ennestään varsin tuntemattomia. 

1960-luvun mod-kulttuurista kehittyneen northern soulin ympärille kasvoi vilkas klubikulttuuri. Klubeilla järjestetyt tapahtumat kestivätkin usein läpi yön. Tunnettuja northern soul -klubeja olivat esimerkiksi Wiganin Casino, Manchesterin Twisted Wheel, Stoke-on-Trentin The Torch sekä Blackpoolin Mecca. Klubeilla olennaista osaa näyttelivät northern soulille ominainen tanssityyli, amfetamiinin käyttö ja tietynlainen pukeutuminen.

Vaikka northern soulin suosio väheni 1980-luvulle tultaessa ja monet klubit sulkeutuivat, alakulttuurin suosio on edelleen vahva ja northern soul -tapahtumia järjestetään ympäri maailmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nowell, David: The Story of Northern Soul: A Definitive History of the Dance Scene That Refuses to Die. Portico, 2011. ISBN 1907554238.

Alakulttuurit
Soul