joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Prinsessa Daisy

Prinsessa Daisy on Mario-peleissä esiintyvä hahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui Super Mario Land -pelissä alkuperäisellä Game Boy -käsikonsolilla.

Daisy eroaa ulkonäöltään tutummasta Prinsessa Peachista. Peachilla on vaalea tukka ja vaaleanpunainen mekko, kun puolestaan Daisylla on ruskea tukka ja oranssi mekko. 

Ennen Mario Party 4:n julkaisua Daisyllä oli pitkät hiukset, kuten Peachillä. Daisyn mekko oli tällöin keltainen, jossa oli valkoisia pallopäisiä kolmioita ja hänellä oli punainen kruunu. Mario Party 4:n julkaisun jälkeen hänelle ilmeistyi lyhyet hiukset, kultainen kruunu ja oranssi-keltainen mekko. 

Mario Kart Wiin Daisy Circuit -radalla on iso patsas, jossa Luigi ja Daisy tanssivat.

Esiintymiset 

Prinsessa Daisy on esiintynyt seuraavissa peleissä:

 Super Mario Land (Game Boy)
 Super Mario Land 2: 6 Golden Coins (Game Boy)           
 Mario Party -pelisarja
 Mario Tennis -pelisarja
 Mario Golf -pelisarja
 Mario Kart -pelisarja (Mario Kart: Double Dash!!:stä lähtien)
 Mario Slam Basketball (Nintendo DS)
 Mario Smash Football (Nintendo GameCube)
 Mario Strikers: Charged Football (Wii)
 Mario & Sonic at the Olympic Games (Wii, Nintendo DS)
 Mario & Sonic at the Olympic Winter Games (Wii, Nintendo DS)
 Mario Sports Mix (Wii)
 Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games (Wii, Nintendo 3DS)
Super Smash Bros. Ultimate (Nintendo Switch)
Mario strikers: battle league football (Nintendo switch)

Mario-pelisarjan hahmot
Super Smash Bros. -pelisarjan hahmot
Kuvitteelliset prinsessat
Veli Verkko

Veli Kaarle Verkko (alk. Werkko; 8. heinäkuuta 1893 Helsinki – 6. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen sosiologi, tilastovirkamies ja kriminologian tutkija.

Ura
Verkon vanhemmat olivat seminaarinjohtaja Kaarle Werkko ja Lydia Eunice Enebäck. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914, lisensiaatiksi 1931 ja tohtoriksi 1932. Verkko teki vuonna 1927 opintomatkat Englantiin ja Ranskaan.

Verkko toimi oikeusministeriön tilastotoimiston 2. aktuaarina 1918–1933, tilastotoimiston päällikkönä 1933–1940 sekä tilastollisen osaston johtajana 1940–1955. Hän oli Helsingin yliopistossa kriminologian ja tilastotieteen dosenttina 1940–1948, vt. sosiologian professorina 1946–1948 ja professorina 1948–1955. Tämän lisäksi Verkko toimi Suomen kriminalistiyhdistyksen sihteerinä ja vuosikirjan toimittajana 1934–1952 sekä Pohjoismaisen kriminalistiyhdistyksen vuosikirjan toimittajana vuodesta 1936 lähtien ja yhteistyövaliokunnan jäsenenä vuodesta 1937.

Verkko muistetaan parhaiten kehittämästään teoriasta, jonka mukaan suomalaisten ”huono viinapää” selitti Suomen kansainvälisesti korkeat henkirikosluvut. Hän pyrki todistamaan teoriansa erilaisilla tilastollisilla aineistoilla ja kansatieteellisillä kuvauksilla. Myöhempi tutkimus on kumonnut väitteen, mutta myyttinä se on jäänyt elämään. Verkko kehitti myös 1920-luvulla oikeustilastomenetelmän, jota käytettiin Suomessa 1980-luvulle asti. Lisäksi hän tunnisti eräitä henkirikosten määriin liittyviä tilastollisia lainalaisuuksia, joista osa tunnetaan edelleen.

Teoksia 
Henki- ja pahoinpitelyrikollisuuden kehityssuunnan ja tason määräämisestä I (väitöskirja) –II. 1931
Biologisluontoisten tekijäin vaikutuksesta henki- ja pahoinpitelyrikollisuuteen. 1933
Väkivaltarikollisuuden riippuvaisuus kansanluonteesta ja muista etnillisistä tekijöistä. 1936
Verbrechen wider das Leben und Körperverletzungsverbrechen. I. 1937
Alkohollagstiftningens inverkan på brottsligheten i Finland. 1944
Lähimmäisen ja oma henki. 1949
Homicides and Suicides in Finland and their Dependence on National Character. 1951

Lähteet

Kirjallisuus
 Kuka kukin oli T–Ö. Jukka Kemppinen 2007.

Lähteet

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset sosiologit
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Suomalaiset professorit
Kalle Välimaa

Kaarlo (Kalle) Kustaa Välimaa (16. maaliskuuta 1872 Kangasala – 19. marraskuuta 1943 Helsinki) oli tamperelainen liikemies, joka oli perustamassa Kajaanin Puutavara Oy:tä (myöhemmin Kajaani Oy) yhdessä Paloheimon veljesten kanssa.

Välimaan vanhemmat olivat pienviljelijä Kustaa Välimaa ja Justiina Sarsanaho. Hän kävi kansakoulun ja 1890 kauppaopiston. Välimaa oli Tampereen Puhelin Oy:n isännöitsijänä 1896–1906, Tampereen osakepankin johtokunnan jäsenenä 1906–1916 ja Tampereen säästöpankin johtajana vuodesta 1916. Kajaanin Puutavara Oy:ssä Välimaa oli johtokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana vuodesta 1908 alkaen. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen sekä Tampereen kauppaseuran ja kauppayhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja. Hän oli Suomen Kulttuurirahaston ensimmäisiä suurlahjoittajia.

Välimaa sai kauppaneuvoksen arvonimen 1932.

Lähteet

Kirjallisuus
 Kuka kukin oli. Wikisource.

Viitteet

Suomalaiset liikemiehet
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Kauppaneuvokset
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Vatikaanin radio

Vatikaanin radio (ital. Radio Vaticana) on yksi Vatikaanivaltion virallisista viestimistä. L'Osservatore Romanon ohella Vatikaanin radio on Vatikaanin merkittävin viestin. 

Nykypäivänä radio tarjoaa lähetyksiään 47 eri kielellä, minkä lisäksi radio esimerkiksi ylläpitää myös Internetpalveluja. Vatikaanin radio Euroopan yleisradiounionin jäsen vuodesta 1950.

Historiansa aikana Vatikaanin radiolla on ollut suurempi rooli kuin pelkällä kääpiövaltion viestimenä, ja esimerkiksi toisen maailmansodan aikana radio tarjosi tärkeitä uutisia liittoutuneille, välitti viestejä, muttei välittänyt fasistisen Italian propagandaa.

Historiaa 

Vatikaanin radio aloitti lähetyksensä kutsumerkillä HVJ kahdella lyhytaaltotaajuudella 10 kilowatin lähettimillä 12. helmikuuta 1931. Avauslähetyksessä puhui paavi Pius XI. Radion "isänä" tunnettu Guglielmo Marconi oli paavin henkilökohtainen ystävä ja toimi radioaseman teknisenä johtajana. Vuonna 1933 rakennettiin pysyvä mikroaaltolinkki Vatikaanin palatsin ja paavin kesäasunnon Castel Gandolfon välille. Vuonna 1936 radioasema sai Kansainväliseltä televiestintäliitolta erityisluvan suunnata lähetyksiään ilman maantieteellisiä rajoitteita. 25. tammikuuta 1937 asema sai uuden 25 kilowatin Telefunkenin lähettimen ja kaksi suunta-antennia. Nyt asema lähetti yli 10 taajuudella.

Vatikaanin Radion lähetysasema sijaitsee Santa Maria di Galerian kylässä 25 kilometriä Roomasta. 8. lokakuuta 1951 Italian ja Pyhän istuimen allekirjoittamalla lateraanisopimuksella lähetinkeskus kuuluu Pyhän istuimen hallinnoimaan alueeseen. Paavi Pius XII vihki keskuksen käyttöön 27. lokakuuta 1957.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vatikaanin radion kotisivu
 Vatikaanin radio 

Radioasemat
Vuonna 1931 perustetut radioasemat

Vatikaanin viestimet
Australian Grand Prix 2001

Australian Grand Prix 2001 (virallisesti 2001 Formula 1 Qantas Australian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden  avausosakilpailu, joka ajettiin 4. maaliskuuta 2001 Melbournen radalla Australiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.26,892
Nopein kierros: Michael Schumacher – 1.28,214 (kierroksella 34)
Olivier Panis ja Jos Verstappen saivat 25 sekunnin aikasakon ohittamisesta keltaisten lippujen kohdalla.
Fernando Alonson, Enrique Bernoldin, Juan Pablo Montoyan ja Kimi Räikkösen ensimmäinen Grand Prix.
Nick Heidfeldin ensimmäinen kilpailu Sauberilla.
Olivier Panisin ensimmäinen kilpailu BAR:lla.
Jenson Buttonin ensimmäinen kilpailu Benettonilla.
Gaston Mazzacanen ensimmäinen kilpailu Prostilla.
Tarso Marques teki paluun takaisin Minardille, sitten vuoden 1997.
David Coulthard ylitti 300 MM-pisteen rajan.
Nick Heidfeldin uran ensimmäiset MM-pisteet.
Kimi Räikkösen uran ensimmäinen MM-piste.
Luciano Burtin paras sijoitus
Asiatech-moottoreiden ensimmäinen GP.
Jacques Villeneuven ja Ralf Schumacherin rajun kolarin takia Villeneuven autosta irronnut rengas tappoi ratavirkailijan Graham Beveridgen. Beveridge oli kuollessaan 52-vuotias.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 F1wikia - Graham Beveridge

Australian Grand Prix
Malesian Grand Prix 2001

Malesian Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. maaliskuuta 2001 Sepangin radalla Malesiassa. Kilpailu oli kauden  toinen ja sen voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher.

Tulokset

Muuta 

Enrique Bernoldin aika-ajoissa ajamat ajat hylättiin väärien auton mittojen takia.
Kierrosmäärää vähennettiin yhdellä uusintalähdön takia.

Lähteet 

Malesian Grand Prix
Brasilian Grand Prix 2001

Brasilian Grand Prix 2001 (virallisesti Grande Premio Marlboro do Brasil 2001) oli Formula 1 -sarjan 3. osakilpailu, joka ajettiin 1. huhtikuuta 2001 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut David Coulthard, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja samalla uransa kymmenes. Toiseksi sijoittui Ferrarin Michael Schumacher ja kolmanneksi Sauberin Nick Heidfeld jolle palkintokorokesijoitus oli uran ensimmäinen. Samalla palkintokorokesijoitus oli Sauberille ensimmäinen sitten Belgian GP:n 1998.

Lähdössä Mika Häkkisen auto sammui. Viidennen lähtövalon kohdalla hän heilutti käsiään sammumisen merkiksi, mutta kilpailu käynnistyi valojen sammuttua. Häkkinen joutui keskeyttämään kytkin ongelmien vuoksi.

Juan Pablo Montoya johti usean kierroksen verran kilpailua. Ohitettuaan Arrowsin Jos Verstappenia kierroksella radan takasuoralla Verstappenilla oli vauhtia liian paljon, joten hän ajoi Montoyan perään ja molemmat joutuivat keskeyttämään.

Tulokset

Muuta 

 David Coulthardin 10. voitto.

Michael Schumacher ylitti 700 MM-pisteen rajan.
Nick Heidfeldin uran ensimmäinen palkintosija.
Ralf Schumacherin uran ensimmäinen eturivin lähtöruutu (2.)
Juan Pablo Montoyan ensimmäinen kilpailun johtokierros.
Ferrarin 140:s paalupaikka.
Tarso Marquesin paras sijoitus

Lähteet 

Brasilian Grand Prix
San Marinon Grand Prix 2001

San Marinon Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. huhtikuuta 2001 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen. Schumacher ajoi myös nopeimman kierroksen ajalla 1.25,524 (kierroksella 27).

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: David Coulthard – 1.23,054	
Ralf Schumacherin 1. voitto.	
BMW 10. voitto.	
Mercedes-moottorin 40. paalupaikka	
Bridgestonen 50. paalupaikka	
Luciano Burtin viimeinen kilpailu Jaguarilla.	
Gaston Mazzacanen uran viimeinen kilpailu.

Lähteet 

San Marinon Grand Prix
Belladonna (pornonäyttelijä)

Michelle Anne Sinclair eli Belladonna (s. 21. toukokuuta 1981 Biloxi, Mississippi) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.

Elämä 

Belladonna syntyi Biloxissa, Mississippissä, ja sai mormonikasvatuksen Salt Lake Cityssä. Hänellä on seitsemän sisarusta. Vanhemmat erosivat. Belladonnan varhaiset nuoruusvuodet olivat rankkoja; hän yritti 11-vuotiaana itsemurhaa lääkkeillä.

Belladonna on esiintynyt muutamassa sadassa elokuvassa, joista monet sisältävät anaaliseksiä, etnistä pornoa ja lesbokohtauksia. Hän on myöntänyt sairastuneensa uransa aikana klamydiaan. Hän on voittanut useita AVN-palkintoja.

Yksityiselämä 

Belladonna oli aiemmin kihloissa Nacho Vidalin kanssa. Hän meni 11. huhtikuuta 2004 naimisiin Aiden Kellyn kanssa Las Vegasissa, Nevadassa. Hänen tyttärensä Myla on syntynyt 11. tammikuuta 2005. Belladonna ilmoitti elokuussa 2007, että aikoo lopettaa esiintymisen muiden kanssa pääasiassa sukupuolitautien pelosta. Päätöstä joudutti lääkärin hänelle esittämä herpesepäily. 

Hetken tauon jälkeen Belladonna palasi kuitenkin menestyksekkäästi pornon pariin ja on viime vuosina esiintynyt muun muassa Digital Playgroundin jättituotannossa Pirates 2.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Belladonna: ”Pornoura auttoi minua menettämästä itseäni kokonaan”. Plaza.fi 14.9.2009.

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Amerikanskotlantilaiset
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Fennistiikka

Suomen kielen tutkimus eli fennistiikka on humanistinen tieteenala, jonka opetus- ja tutkimuskohteita ovat muun muassa suomen kielen käyttö eri tilanteissa ja ympäristöissä, kielen rakenne syntaktiselta, fonologiselta tai morfologiselta kannalta sekä muut kielen variaatiot. Kyseisiä osa-alueita voidaan lähestyä niin synkroniselta, nykytilannetta tutkivalta, kuin diakroniselta kannalta, jolloin keskitytään historialliseen muutokseen ja tutkitaan suomen kielen kehitystä.

Fennistiikkaa opiskellaan Suomessa Helsingin, Turun, Tampereen, Jyväskylän, Oulun, Itä-Suomen ja Vaasan yliopistoissa, joissa se kuuluu suomen kielen sekä osin myös suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen opetuskohteisiin. Suomen ulkopuolella fennistiikkaa voi opiskella Saksassa Greifswaldin ja Kölnin yliopistoissa.

Lähteet 
Suomen kieli
Fennougristiikka
Kuvasto

Kuvasto ry on visuaalisen alan taiteilijoiden tekijänoikeusjärjestö. Se on perustettu 1987. Siihen kuuluvat yhdistysjäseninä Suomen Taiteilijaseura, Taidemaalariliitto, Suomen Kuvanveistäjäliitto, Suomen Taidegraafikot, Suomen Kuvataidejärjestöjen liitto, Valokuvataiteilijoiden liitto, Muu ry ja Teollisuustaiteen Liitto Ornamo, mutta myös yksittäinen taiteilija voi liittyä jäseneksi. 

Kuvasto valvoo ja edistää tekijänoikeuslainsäädännössä säädettyjä visuaalisen alan taiteilijoiden oikeuksia. Se edustaa kotimaisten taiteilijoiden lisäksi myös 50 000 ulkomaista taiteilijaa.

Kuvaston puheenjohtajana toimii Jaakko Rustanius. 

Kuvasto jakaa Erik Enrothin muistopalkintoa.

Muistopalkinto 
Erik Enrothin muistopalkinon saaneet 

 Tove-Maj Kyrklund 2015
Otso Kantokorpi 2013
 Maria Rehbinder 2011
Helena Hietanen 2008
Kauko Räsänen 2007
Kari Jylhä 2006
Aulikki ja Eeva Kanerva ja Paavo Kauramäki 2005
Lauri Ahlgrén 2004
Marita Liulia 2003
Eila Hiltunen 2002

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuvasto ry

Suomalaiset kuvataidealan järjestöt
Tekijänoikeus
Gary Coleman

Gary Wayne Coleman (8. helmikuuta 1968 – 28. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Afroamerikkalainen Coleman syntyi Zionissa, Illinoisissa. Willie ja Sue Coleman adoptoivat hänet. Hänellä oli synnynnäinen, vaikea munuaissairaus, joka aiheutti hänen lyhytkasvuisuutensa (142 cm). Hänelle tehtiin munuaisensiirrot vuosina 1973 ja 1984, ja hän tarvitsi päivittäistä dialyysihoitoa. 

Coleman esitti Arnold Jacksonin roolin sarjassa Diff'rent Strokes (1978–1986). Hän nousi nopeasti maineeseen, ja vuosina 1982–1983 NBC:llä pyöri The Gary Coleman Show. Hän on myöhemmällä urallaan tehnyt lukuisia vierailevia esiintymisiä maailmankuuluissa televisiosarjoissa, kuten Pulmusissa vuonna 1994, Bel-Airin prinssissä vuonna 1996,Simpsoneissa vuonna 1999, Nitro circus ohjelmassa vuonna 2009 ja elokuvassa Dickie Roberts: Entinen lapsitähti'''.

Coleman oli yksi hahmoista Broadwaylla 2003 kantaesitetyssä Tony-palkitussa Avenue Q'' -musikaalissa. Coleman esiintyi myös vuoden 2003 Postal² pelissä. 

Coleman myönsi vuonna 1993 antamassaan haastattelussa yrittäneensä kahteen otteeseen itsemurhaa. Hänellä oli ajoittain ongelmia myös lain kanssa: häntä syytettiin vuonna 1998 pahoinpitelystä, ja loppuheinäkuusta 2007 hän jäi kiinni ”häiritsevästä käyttäytymisestä” (). Hän oli vuonna 2003 ehdolla Kalifornian kuvernööriksi mihinkään puolueeseen kuulumattomana.

Coleman kuoli 42-vuotiaana 28. toukokuuta 2010 kallonsisäiseen verenvuotoon kaaduttuaan kotonaan Provossa, Utahissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1968 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
 lyhytkasvuiset henkilöt
Simpauttaja (elokuva)

Simpauttaja on suomalainen, Veikko Kerttulan ohjaama vuonna 1975 valmistunut televisioelokuva, joka perustuu Heikki Turusen samannimiseen romaaniin.

Elokuva esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran helmikuussa 1975. Sen jälkeen elokuva on esitetty uusintana vuosina 1976, 1981, 1985, 1995 ja 2000.

Finnkino julkaisi elokuvan DVD-formaatissa 21. elokuuta 2009.

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset televisioelokuvat
Vuoden 1975 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Maria Wetterstrand

Ingrid Maria Wetterstrand (s. 2. lokakuuta 1973 Eskilstuna, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Hän oli Ruotsin vihreiden (Miljöpartiet de Gröna) kansanedustaja vuosina 2001–2011 ja toinen puheenjohtaja yhdessä Peter Erikssonin kanssa vuosina 2002–2011.

Wetterstrand liittyi puolueeseen vuoden 1988 eduskuntavaalien jälkeen, ja perusti vihreiden nuorten paikallisjärjestön kotipaikkakunnalleen Eskilstunaan. Vuosina 1996–1999 hän toimi valtakunnallisen Grön Ungdomin puheenjohtajana. Wetterstrand on valmistunut biologiksi Göteborgin yliopistosta.

Maria Wetterstrand oli naimisissa Suomen vihreiden puheenjohtajan, kansanedustaja Ville Niinistön kanssa 2004–2012. Heillä on kaksi lasta: vuonna 2004 syntynyt poika ja vuonna 2007 syntynyt tyttö. 

Wetterstrand on suomalaisen Miltton-konsulttitoimiston tytäryhtiön Miltton Europen toimitusjohtaja.  Hän toimi aikaisemmin Miltton Purposen johtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Maria Wetterstrandin kotisivut 
 Maria Wetterstrandin blogi 

Ympäristöpuolue vihreiden poliitikot
Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Troff

Troff on tekstinmuotoiluohjelmisto, joka on alun perin kehitetty AT&T:llä Unix-käyttöjärjestelmälle.

troff- ja nroff-ohjelmat kehitti Joe Ossanna, jonka jälkeen Brian Kernighan jatkoi.
Ossanna kirjoitti alkuperäisen toteutuksen assemblyllä noin vuonna 1973 ja se kirjoitettiin uusiksi C-kielellä noin vuonna 1975.

Ominaisuuksia 

Troffin syöttökieli on täysin ohjelmoitavissa. Taulukoiden, kaavioiden ja matemaattisten kaavojen tuottamisen helpottamista varten on erillisiä esikääntäjiä. Troffin ohjaukseen käytetään tekstitiedostoa, jota voi muokata, käsitellä ja säilyttää käyttäjän valitsemilla työkaluilla.

Eri käyttötarkoituksia varten on kehitetty erilaisia laajoja makropaketteja. Tyypillinen troff-toteutus sisältää me-makrot tieteellisten tutkimusjulkaisujen tuottamista varten, man-makrot Unixin manuaalisivujen tuottamiseen sekä ms- ja mm-makrot kirjeitä, kirjoja, muistioita ja raportteja varten.

Esikääntäjät 

Troffin kehittyessä todettiin, ettei kaikkea voida tehdä helposti pelkällä troff-kielellä. Tämän takia alettiin kehittää esikääntäjiä. Ne muuttavat tietyntyyppisiä osia dokumentista troff-syötteeksi kelpaavaan muotoon. Esikääntäjät toimivat Unix-maailman filosofian mukaisesti, eli yksittäisen tehtävän hyvin suorittavan ohjelman tuloste sopii toisen ohjelman syötteeksi. Esikääntäjiä ovat mm.
 eqn (engl. equation), joka mahdollistaa matemaattisten kaavojen syöttämisen paljon helpommassa ja havainnollisemmassa muodossa
 tbl muotoilee taulukoita (tables).
 refer (ja samantyylinen bib) muotoilee lainauksia lainaustietokannan mukaan
 pic ja ideal kaavioiden kuvaamiseen
 grap, joka tuottaa kuvaajien tai kaavioiden määritelmistä ohjauskieltä picille.

Toteutuksia 

groff on GNU-projektin vapaa toteutus (troff ja nroff).
unroff on laajennettava, Scheme-kielellä toteutettu korvaava järjestelmä.
Heirloom troff perustuu OpenSolariksen troff-koodiin. Se sisältää lukuisia laajennuksia ja on myös groff-yhteensopiva.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Text Processor for Typesetters 
 GNU troff (groff) — a GNU project 
 troff(1) - Linux man page 

Julkaisuohjelmat
Unix-ohjelmat
Matemaattiset merkintäkielet
NoTV

NoTV (ohjelmatiedoissa usein NO TV) oli Kolmoskanavalla vuosina 1990–1991 esitetty, Broadcastersin tuottama nuorten aikuisten ajankohtainen makasiiniohjelma. Maanantaista perjantaihin lähetettyä ohjelmaa juonsivat vuoropäivin Baba Lybeck ja Jussi Ratsula. Ohjelma nähtiin ensimmäisen kerran 3. syyskuuta 1990 ja viimeisen 24. toukokuuta 1991. Vuonna 1991 tuotettiin Kolmoskanavalle myös "NoTV music show".

Alle 30-vuotiaille kaupunkilaisnuorille suunnatussa ohjelmassa esitettiin musiikkivideoita, studiohaastatteluita, katugalluppeja sekä kolmen minuutin uutislähetys lähetyksen alussa sekä lopussa. Heimo Holopaisen huumorintajuisesti tulkitsema, subjektiivisesti uutisaiheita kommentoinut uutisankkuri Frank Pappa oli niin suosittu, että hän sai syksyllä 1991 oman nimikko-show’nsa Frank Pappa Show. Ulkomaiset musiikkivideot ja haastattelut koostettiin pääasiassa englantilaisen Vivid-musiikkiohjelman materiaalista. 

NoTV:n rakenne oli tarkkaan mietitty, korostaen viihteen lisäksi ajankohtaisuutta. Ohjelma käsitteli päiväkohtaisia aiheita samaan tapaan kun Iltapäivälehdet, mutta sensaatioita ei kuitenkaan haettu. NoTV:n ohjelmablokki sisälsi myös ulkomaisia sarjoja. Maanantaisin näytettiin amerikkalaisen Me hirviöt (The Munsters) -komediasarjan jaksoja ja perjantain ohjelmistoon kuului amerikkalais-englantilainen "avantgardistinen kollaasiohjelma" Buzz. Ensimmäisenä vuotenaan ohjelman kesto oli 90 minuuttia, mutta seuraavana vuonna ohjelma-aika laski tuntiin. 

NoTV:tä voidaan pitää MTV3-kanavalla vuosina 1995–2001 lähetetyn Jyrki-ohjelman eräänlaisena esikuvana ja ohjelman parissa työskenteli monta nykyistä mediapersoonaa. Tuottaja Juha Tynkkysen rooli helsinkiläisen radioasema Radio Cityn perustajajäsenenä ja toisena päätoimittajana toi NoTV:n toimitukseen monta Radio Cityn silloista toimittajaa. Yhteistyötä tehtiin myös ilmaisjakelulehti Cityn, Headline Oy:n ja tuotantoyhtiö VipVisionin kanssa. NoTV oli myös tuotantoyhtiö Broadcastersin ensimmäinen oma televisio-ohjelma. Sarjasta jäi elämään sananparsi "NoTV News, Frank Pappa, kosketelkaa toisianne", joka toistui lähetyksen lopussa.

Päätoimittaja
 Juha Tynkkynen

Juontajat
 Baba Lybeck
 Jussi Ratsula

Toimittajat
 Heimo Holopainen
 Antti Isokangas
 Sakke Järvenpää
 Ripsa Koskinen-Papunen
 Njassa
 Kari Pyrhönen
 Ruben Stiller
 Mato Valtonen

Ohjaajat
 Outi Larikko
 Teija Paajamaa

Kuvaajat
 Seppo Matilainen
 Tomi Pulkkinen

Lähteet

Musiikkiohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
Lykos (Pandionin poika)

Lykos (, ), Pandion II:n ja Pylian poika, oli kreikkalaisessa mytologiassa Aigeuksen, Nisoksen ja Pallaan veli.

Pandion II:n ollessa Ateenan kuninkaana Metionin pojat nostivat kansanmellakan. Pandion karkotettiin maasta ja hän pakeni Megaraan, jossa hän nai Pylian. Myöhemmin heidän poikansa hyökkäsivät Ateenaan ja valloittivat kuninkuuden takaisin itselleen.; Aigeuksesta tuli Ateenan kuningas, kun taas Lykos sai Euboian. Lykoksen karkotti täältä kuitenkin Aigeus, josta tämä pakeni Andaniaan Messeniaan. Lykos toi mukanaan Ateenasta Demeter-kultin, jotta Andaniassa harjoitettiin tammilehdossa.

Tämän jälkeen Lykos saapui Sarpedonin luokse liittyäkseen tähän termilaiden maassa, jonka jälkeen maata alettiin kutsua Lyykiaksi ja sen asukkaita lyykialaisiksi.

Lykos arvostettiin Ateenassa heeroksena, ja Apollonin temppeliä sai nimen Apollon Lykeios hänen mukaansa. Lykoksen kerrotaan myös itse toimineen oraakkelina ja antaneen ennustuksia.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Simo Zitting

Simo Johannes Zitting (14. helmikuuta 1915 Muuruvesi – 6. helmikuuta 2012 Espoo) oli suomalainen juristi, joka toimi virkaa tekevänä ja varsinaisena Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 1957–1978.

Zittingin vanhemmat olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Olli Pekka Zitting ja Erika Raatikainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopiossa 1935 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941. Zitting osallistui molempiin sotiin, yleten kapteeniksi. Sotien jälkeen hän tuli assistentiksi Helsingin yliopistoon, jonka palveluksessa hän oli sittemmin koko työuransa aina vuoteen 1978 saakka. Hän väitteli tohtoriksi 1951 omistajavaihdosta koskeneella tutkimuksellaan.

Zitting toimi useiden komiteoiden jäsenenä ja hoiti monia luottamustehtäviä. Vielä 2000-luvulla häntä pidetään oikeustieteellisen tuotantonsa vuoksi yhtenä vuosisadan merkittävimmistä uranuurtajista ja etenkin niin sanotun dynaamisen omistusoikeuskäsityksen edelläkävijänä. Hän lähestyi lainoppia analyyttisen oikeusteorian kautta. Aikaisemmasta suuresti poikennut ja sodanjälkeisiä oloja realistisesti heijastava käsitys sivullis- ja vaihdantasuojineen omaksuttiin nopeasti myös lainsäädännössä. Zitting sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1985.

Zittingin puoliso vuodesta 1945 oli Gunborg Linnea Hellman (s. 1921).

Tuotanto 
 Omistajanvaihdoksesta silmällä pitäen erityisesti lainhuudatuksen vaikutuksia, 1951 (väitöskirja)
 Saantosuoja irtaimisto-oikeudessa, 1956
 Arvopaperin luovutuksensaajan oikeussuojasta, 1957
 Kaupunkimaan omistuksesta, 1959
 Esineoikeuden oppikirja, 1960 (Matti Rautialan kanssa, useita painoksia)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Muistokirjoitus. Academia Scientiarum Fennica.(PDF). Web Archive 2016.
 

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset oikeustieteilijät
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Suomalaiset professorit
Suomen Partiomuseo

Suomen Partiomuseo () on Turussa sijaitseva valtakunnallinen partioliikkeen historiaa ja toimintaa esittelevä museo. Se on omien sanojensa mukaan ainoa lapsi- ja nuorisotyön historiaan ja kultturiperintöön keskittynyt museo Suomessa.

Museo toimii täysin vapaaehtoisvoimin. Se harjoittaa yhteistoimintaa muun muassa Turun museokeskuksen ja Metropolia-ammattikorkeakoulun kanssa.

Historia
Suomen Partiomuseo perustettiin 21. helmikuuta 1962 partiojohtaja Rafael Helangon ehdotuksesta. Museo toimi aluksi Turussa Vähä-Heikkilän kartanon kellarituvassa. Museota hoiti Turun Pyhän Yrjänän Kilta ja ensimmäisenä museonhoitajana toimi Ilmari Rinne. Toukokuussa 1979 museolle perustettiin kannatusyhdistys Partiomuseoyhdistys – Scoutmuseiförening ry, ja vuonna 1980 museo siirtyi laajempiin tiloihin Pyhän Katariinan kirkon kirkkoaukion laidalla sijaitsevan Kuikkulan talon yhteyteen.

Vuodesta 1996 lähtien Suomen Partiomuseo toimi entisessä Barkerin kutomotehtaan johtajan asuinrakennuksessa. Kiinteistön omistussuhteiden muututtua museo päätti vuonna 2005 muuttaa Turun Partiokeskuksen yhteyteen osoitteeseen Läntinen Pitkäkatu 13.

Kokoelmat
Museon kokoelmat koostuvat partiotoimintaan liittyvästä esineistöstä sekä kuva- ja asiakirja-aineistosta. Kokoelmiin kuuluu kymmeniätuhansia yksittäisiä esineitä, tuhansia partioaiheisia valokuvia ja partiomerkkejä sekä muun muassa lähes kaikki Suomessa sadan vuoden aikana ilmestyneet partiolehdet.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Suomen Partiomuseon kotisivu

Partio Suomessa
 Turun museot
VI kaupunginosa
Kulttuurihistorialliset museot
Herman (ravintola)

Ravintola Herman oli Turussa Aurajoen rannalla toiminut panimoravintola. Ravintola perustettiin Pehr Johan Gylichin suunnittelemaan empiretyyliseen rakennukseen vuonna 1996. Suomen gastronomien seura valitsi Ravintola Hermanin vuonna 2003 Vuoden ravintolaksi. Panimotoiminta loppui Hermannissa panimomestarin jäätyä eläkkeelle, minkä jälkeen Hermanni sai panimotuotteensa porilaiselta Karhupanimolta. Myöhemmin myös ravintolatoiminta loppui vuokrasopimuksen päätyttyä. Sen jälkeen tiloissa toimi Stefan Richterin ja Restamax Oyj:n Stefan’s Steakhouse, joka suljettiin vuonna 2016.

Panimotoiminta 
Ravintola Herman tuotti muun muassa Helles-, Märzen- ja Dunkles-merkkisiä oluita. Tumma kausiolut Dunkles palkittiin Helsinki Beer Festivalissa, pienpanimo-oluiden kilpailussa ja Tummien oluiden torilla Tampereella.

Oluet 
 Helles (5,0 %, vaalea lager)
 Märzen (4,8 %, keskiruskea lager)
 Weizen (4,8 %, vehnäolut)
 Pils (4,8 %, pilsner)
 Dunkles (5,0 %, tumma lager)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ravintolan kotisivu (Internet Archive, tallennettu 29.3.2013)

Herman
Herman
Suomen gastronomien seuran vuoden ravintolat
Dardanos

Dardanos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Elektran, Atlaksen tyttären, poika. Häntä pidetään myyttisenä dardaanien, troijalaisten ja Aineiaan kautta myös roomalaisten esi-isänä. Hän oli alun perin kotoisin Arkadiasta, missä hän sai ensimmäisen vaimonsa, Khrysen, kanssa Deimaan ja Idaioksen.

Dardanos oli Deukalionin ja Ogygoksen lisäksi yksi sankareista, joka selvisi Deukalionin vedenpaisumuksesta. Siitä selvinneet ihmiset, jotka asuivat nyt saariksi muuttuneilla vuorilla, jakaantuivat kahteen ryhmään: toinen jäi niille sijoilleen, kun taas toinen purjehti Samothrakelle mukanaan veljekset Iasion ja Dardanos. Täällä veljeksistä vanhempi Iasion iski silmänsä Demeteriin ja makasi tämän kanssa, josta rangaistuksen hänen isänsä Zeus tappoi hänet salamallaan. Lisäksi maaperä oli hyvin köyhää, jolloin ruoan ja veden puutteessa loput päättivät syvästi suruissaan jatkaa matkaansa Troaan Aasian puolelle. Siellä kuningas Teukros otti heidät vieraanvaraisesti vastaan, jolta Dardanos sai maata Ida-vuoren juurelta, johon hän perusti Dardanian kaupungin. Lisäksi Dardanos sai vaimoksi Teukroksen tyttären Batieian hänen ensimmäisen vaimonsa kuoltua, ja he saivat lapset Zakynthos, Erikhthonios ja Ilos.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Esmée Denters

Esmée Denters (28. syyskuuta 1988 Westervoort, Alankomaat) on hollantilainen laulaja. Denters tuli tunnetuksi internetin videosivusto YouTuben kautta.

Denters laittoi YouTubeen siskonsa web-kameralla kuvaamiaan laulupätkiä, joilla hän esittää tunnettujen artistien kappaleita, kuten Justin Timberlaken "What Goes Around" ja Natasha Bedingfieldin "Unwritten". Justin Timberlaken perustama levy-yhtiö Tennman Records huomasi Dentersin kyvyt ja hänen saamansa suosion, ja Dentersista tuli yhtiön ensimmäinen kiinnitys.

Esmée Denters syntyi ja kasvoi Oosterbeekin kaupungissa, jossa hän opiskeli sosiaalityöntekijäksi. Denters on julkaissut myös omia sävellyksiään ja julkaissut singlen "Crazy Place", jonka tuotto menee kokonaisuudessaan hyväntekeväisyyteen.

Denters lähti Euroopan kiertueelle yhdessä Enrique Iglesiasin kanssa huhtikuussa 2010. Hän vieraili kiertueella myös Suomessa.

Diskografia

Albumit 
Outta Here (2009)

Singlet 
Crazy Place (2007)
Outta Here (2009)
Admit It (2009)
Love Dealer (2010) feat. Justin Timberlake
It’s Summer (Cause We Say So) (2012)
Mirrors (2013) feat. The New Velvet
If I Could I Would (2014)
Get Home (2017) (Esmee Denters & Shaun Reynolds) 
Motivation (2017) (Esmee Denters & Shaun Reynolds) 
Feeling Good (2018)
Moonchild (2019)
Would You Love Me The Same (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Esmée Dentersin kotisivu

Alankomaalaiset poplaulajat
Tubettajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Richard Jeni

Richard John Colangelo eli ”Jeni” (14. huhtikuuta 1957 Brooklyn, New York – 10. maaliskuuta 2007 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän syntyi italialais-amerikkalaiseen perheeseen Brooklynissä, New Yorkissa.

Jeni valmistui Hunter Collegesta. Hän esiintyi muun muassa usein The Tonight Show'ssa ja  omassa Platypus Manissa -sarjassaan sekä Oscar-palkitussa elokuvassa The Mask – naamio (1994). Comedy Central sijoitti hänet vuonna 2004 57. sijalle ”kaikkien aikojen 100 parhaan stand up -koomikon” listalla.

Jeni oli katolinen. Hän seurusteli kuolemaansa edeltäneinä kolmena vuotena televisiotoimittaja Amy Murphyn kanssa ja teki viimeisen esiintymisensä helmikuussa 2007.

Jeni ampui itseään kotonaan West Hollywoodissa maaliskuussa 2007. Hänet löydettiin elossa, mutta vakavasti haavoittuneena, ja hän kuoli vammoihinsa Cedars-Sinai Medical Centerissä Los Angelesissa. Hänen omaisensa vahvistivat kuoleman itsemurhaksi ja myönsivät lisäksi, että Jenillä oli todettu vaikea masennus ja psykoosioireita.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset koomikot
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Elf (albumi)

Elf on samannimisen blues rock-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1972.

Kappaleet
 Hoochie Koochie Lady 
 First Avenue 
 Never More 
 I'm Coming Back For You 
 Sit Down Honey (Everything Will Be Alright) 
 Dixie Lee Junction 
 Love Me Like A Woman 
 Gambler, Gambler

Kokoonpano

 Ronnie James Dio – laulu, basso
David Feinstein – kitara
Neil Kubik – kitara
Mickey Lee Soule – piano
Gary Driscoll – rummut

Vuoden 1972 esikoisalbumit
Elfin albumit
Paksujalkamalikka

Paksujalkamalikka (Clitocybe alexandri) on sieni. Se kasvaa hajottamalla metsän kariketta, eikä elä symbioosissa puiden kanssa kuten monet ruokasienet. Paksujalkamalikka on syötävä sieni, mutta koska malikoiden erottaminen toisistaan on vaikeaa, se ei ole yleinen ruokasieni. Lisäksi tutkimukset ovat osoittaneet, että paksujalkamalikka tappaa bakteereita.

Paksujalkamalikka on etenkin vanhojen metsien laji, joka viihtyy lehtomaisissa metsissä kalkkipitoisella maalla.

Lähteet 

Malikat
Karikkeenhajottajat
Erikhthonios

Erikhthonios () oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri hallitsijan nimi:

 Erikhthonios, Hefaistoksen ja Gaian poika, Ateenan myyttinen kuningas
 Erikhthonios, Dardaroksen ja Bateian poika, Dardanian kuningas
Eagle

Eagle voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Yleisiä
Anglo American Racers, F1-talli, kutsuttiin Eagleksi
eagle, golf-termi
Eagle, kraatteri Marsissa
Eagle, Apollo 11:n kuumoduuli

Aseistus
Desert Eagle, käsiase
F-15 Eagle, hävittäjä
P-75 Eagle, hävittäjä
Britannian kuninkaallinen laivasto
 Eagle (1592), sulkualus
 Eagle (1650), 12-tykkinen alus
 HMS Eagle (1660) 22-tykkinen alus
 HMS Eagle (1670), 6-tykkinen polttolaiva
 HMS Eagle (1672), 6-tykkinen polttolaiva
 HMS Eagle (1679), 70 -tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Eagle (1696), 10-tykkinen yhteysalus
 HMS Eagle (1745), polttolaiva
 HMS Eagle (1745), 58-tykkinen neljännen luokan alus
 HMS Eagle (1754), 14-tykkinen sluuppi
 HMS Eagle (1774), 64-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Eagle (1794), 4-tykkinen tykkivene
 HMS Eagle (1803), 12-tykkinen priki
 HMS Eagle (1804), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Eagle (1812), priki
 HMS Eagle (1918), lentotukialus
 HMS Eagle (R05), Audacious-luokan lentotukialus

Henkilöitä
Faith Spotted Eagle (s. 1948), yhdysvaltalainen poliitikko
James Philip Eagle (1837–1904), yhdysvaltalainen poliitikko ja Arkansas'n kuvernööri

Maantiede

Yhdysvallat
Eagle, kaupunki Alaskassa
Eagle, kaupunki Coloradossa
Eagle, kaupunki Idahossa
Eagle, kylä Michiganissa
Eagle, kylä Nebraskassa
Eagle, kaupunki New Yorkin osavaltiossa
Eagle, kylä Wisconsinissa
Eagle, kaupunki Waukeshan piirikunnassa Wisconsinissa
Eagle, kaupunki Richlandin piirikunnassa Wisconsinissa
Eagle Township, paikkakunta Michiganissa
Eagle Township, paikkakunta Minnesotassa
Eagle Village, paikka Alaskassa

Muut maat
Eagle, kylä Lincolnshiressa Isossa-Britanniassa

Musiikki
Eagle, ABBAn musiikkikappale
Eagles, yhdysvaltalainen yhtye

Ohjelmistoja
Eagle, piirilevynsuunnitteluohjelmisto

Yhtiöitä ja tuotemerkkejä
American Eagle Airlines, lentoyhtiö
Eagle Air, useita lentoyhtiöitä
Eagle, levy-yhtiö
Eagle, amerikkalainen automerkki
Eagle, norjalainen kitaranvalmistaja
Eagle tuulivoima, suomalainen tuuliturbiineja valmistava yritys
Eagle Industries, yhdysvaltalainen sotilasvarustevalmistaja
Eagle, Suomen Polkupyörä- ja Konetehtaan polkupyörämerkki
Väinö Haukka

Väinö Haukka (24. tammikuuta 1928 Suojärvi – 2. helmikuuta 2006 Helsinki) toimi Kurikassa nimismiehenä ja oli Suomen poliisivoimissa arvoltaan komisario. Haukka oli Suomen ensimmäisiä judokoita ja Suomen ensimmäinen mustan vyön (1. Danin) judoka.

Haukan mielenkiinto judoon heräsi Helsingin Poliisi-Voimailijoiden salilla, jossa judoa alkoi alkuvuodesta 1954 opettamaan Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun englannin kielen opettaja John Peter Fison. Syksyllä 1954 Japanin suurlähetystöön tuli lähetystösihteeriksi neljännen danin judoka Shigemi Tagami, jonka vaikutuksesta Haukka ihastui judoon todella. Vuonna 1958 Haukasta tuli Suomen Judoliiton pääkouluttaja. Vuonna 1961 Haukka suoritti Tanskassa Ichirō Aben ohjaamalla leirillä ensimmäisenä suomalaisena mustan vyön arvon. Vuonna 1964 Haukka siirtyi nimismieheksi Etelä-Pohjanmaalle, jonne syntyi seuraavan kymmenen vuoden aikana lukuisia judoseuroja.

Lähteet

Suomalaiset judokat
Suomalaiset budokat
Suomalaiset poliisit
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Erikhthonios (Ateena)

Erikhthonios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan muinainen kuningas, joka syntyi autoktoonisesti – maasta – ja jonka Pallas Athene kasvatti. Varhaisimmat kirjoitukset eivät erottele häntä Erekhtheuksesta, hänen pojanpojastaan, mutta neljännestä vuosisadasta eaa. alkaen heidät kuvataan eri hahmoiksi.

Apollodoroksen mukaan Athene vieraili Hefaistoksen luona pyytämässä tältä aseita, mutta Hefaistoksen valtasi halu Athenea kohtaan. Päättäneenä säilyttää neitsyytensä Athene pakeni, mutta vaikka Hefaistos olikin rampa, hänen onnistui tavoittaa Athene ja yrittää maata tämän. Kamppailun aikana hänen siementänsä tippui jumalattaren reidelle, joka vastenmielisyyttä tuntien pyyhki sen pois villan palalla. Athene heitti villan maahan hedelmöittäen siten Gaian. Gaia palautti syntyneen pienokaisen Athenelle, joka tämän Erikhthoniokseksi (kr. eris, ”riita” ja khthon, "maa"), ja laittoi pieneen laatikkoon.

Athene antoi sen jälkeen laatikon Kekropsin, Ateenan kuninkaan, kolmelle tyttärelle – Herse, Pandrosos ja Aglauros – ja varoitti heitä koskaan avaamasta sitä. Uteliaisuus kuitenkin voitti heidät, ja Aglaulos ja Herse avasivat laatikon, josta paljastui lähteestä riippuen joko pienokainen, jonka ympärille käärme oli kietoutunut, tai joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Sisarukset joko tulivat hulluiksi ja heittäytyivät Akropoliilta alas, tai vaihtoehtoisesti käärme tappoi heidät. Toisen version mukaan varis kertoi Athenelle tapahtuneesta, jolloin tämä teki nämä kaksi sisarusta hulluiksi saaden heidät heittäytymään mereen.

Kun Erikhthonios kasvoi, hän karkotti Amfiktyonin, joka puolestaan oli anastanut vallan Kranaokselta kaksitoista vuotta aiemmin, ja tuli Ateenan kuninkaaksi. Hän nai Praksithean, najadin, ja he saivat pojan, Pandion I:n. Tänä aikana Pallas Athene suojeli häntä jatkuvasti. Hän perusti panathenaian Athenen kunniaksi ja nostatti tämän kunniaksi puisen patsaan Akropoliille. Paroksen marmorin mukaan hän opetti alamaisensa iestämään hevosia ja käyttämään niitä vaunojen vetämiseen, sulattamaan hopeaa ja kyntämään maata auralla. Lisäksi Erikthonioksen kerrottiin keksineen quadrigan, nelivaljakon.

Erikthoniosta seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Pandion I.

Lähteet 

Ateenan kuninkaat
Kreikkalainen mytologia
Espanjan Grand Prix 2001

Espanjan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta 2001 Circuit de Catalunyalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas. Schumacher ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1.21,151 (kierroksella 25)

McLarenilla ajanut suomalaiskuljettaja Mika Häkkinen keskeytti kilpailun johtopaikalta viimeisellä kierroksella, jonka seurauksena Michael Schumacher nousi voittajaksi. Voitto olisi ollut Häkkiselle neljäs peräkkäinen Catalunyan radalla.

FIA salli Espanjan osakilpailusta lähtien luistoneston.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.18,201
Juan Pablo Montoyan uran ensimmäinen palkintosija.
Pedro de la Rosan ensimmäinen kilpailu Jaguarilla.
Luciano Burtin ensimmäinen kilpailu Prostilla.
BAR-tallin historian ensimmäinen palkintosija.

Lähteet 

2001
Neidhart von Reuenthal

Neidhart von Reuenthal myös Nithart (noin 1180 – noin 1240) oli saksalainen minnelaulaja, joka oli syntynyt Baijerissa ja asui elämänsä Itävallassa, missä hän toimi Itävallan herttuan Fredrik II:n palveluksessa. Minnelaulajana Neidhart oli luovimmillaan vuosien 1210 ja 1240 välisenä aikana.

Neidhart von Reuental (yläsaksaksi Nîthart uon Riuwental) on todennäköisesti hänen pseudonyyminsä. Neidhart osallistui viidenteen ristiretkeen vuosina 1217–1219. Yleisesti hänen laulunsa olivat tarkoitetut esitettäviksi hovin tilaisuuksissa ja ne jakautuvat kahteen eri tyyppiin, eli Sommerreien ja Winterlieder. Ensin mainitut ovat yksinkertaisia muodoltaan ja lyhyitä; ne kuvaavat yleensä talonpoikaisväestön tansseja. Jälkimmäiset ovat pidempiä ja rakenteeltaan taidokkaampia ja niihin on useimmiten sisällytetty taitavia kuvauksia talonpoikaiselämästä.

Lauluissaan Neidhart yhdistää usein taidokkaasti korkean rakkauden teeman parodioiden riemukkaan realistiseen talonpoikaiseen elämänmenoon. Hän myös ivailee talonpoikaisia nuorukaisia, jotka matkivat ritarien minnerunoutta, joka oli keskeisesti rakkausrunoutta.

Aiheesta muualla
"Neidhart Fuchs" 
Opiskelijoiden Neidhart-projekti 

Saksalaiset muusikot
Ristiretkeläiset
Martti Pennanen

Martti Asser Pennanen (8. joulukuuta 1923 Tervola – 17. joulukuuta 2010 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi 1970- ja 1980-luvuilla tehtyjen elokuvien ja televisionäytelmien ansiosta. Pennasen muistetuimpia esiintymisiä ovat olleet roolit elokuvissa Päämaja, Kun taivas putoaa, Yhden miehen sota, Meiltähän tämä käy, Loma ja Pedon merkki sekä televisionäytelmissä Lyhyet erikoiset, Hänen olivat linnut sekä Sodan ja rauhan miehet, jossa hän näytteli Väinö Tanneria.

Pennanen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1982.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Martti Pennanen Yle Elävä arkistossa

Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
SF Film

SF Film Finland Oy on vuoden 2000 alussa toimintansa aloittanut Bonnier-konserniin kuuluvan Svensk Filmindustrin tytäryhtiö. Aikaisemmin yritys oli nimeltään FS Film Oy, mutta vaihtoi nimensä vuonna 2013 SF Film Finland Oy:ksi, joka on lähempänä konsernin muiden pohjoismaisten elokuvatoimistojen nimiä. Se on Suomen johtava elokuvalevitysyhtiö sekä teatterielokuva- että DVD-markkinoilla, ja sen edustamia ulkomaisia elokuvayhtiöitä ovat muun muassa Warner Bros. ja 20th Century Fox, joka on näistä suurin. 

Yhtiöllä on vuosina 2000–2011 ollut ensi-illassa yli 500 ulkomaista ja 50 kotimaista elokuvaa, joista suurimpia lanseerauksia ovat olleet Taru sormusten herrasta -trilogia, James Bond -elokuva Kuolema saa odottaa, The Simpsons Movie, Avatar, Ice Age -animaatiot, Tähtien sota -sarjan Episodit II ja III sekä viimeisimpänä kesällä 2011 julkaistu Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2. 

SF Film on markkinajohtaja elokuvien tallennemyynnissä 22 %:n ja vuokramyynnissä noin 35 %:n markkinaosuudella (09/11). Teatterilevityksessä markkinaosuudeksi vuonna 2012 arvioidaan 40–45 %.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu 

Elokuvalevittäjät
Bonnier
Suomalaiset yritykset
Daniel Tšonkadze

Daniel Tšonkadze (, 1830 – 16. kesäkuuta 1860) oli  georgialainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti pienoisromaanistaan Suramis tsikhe ("Suramin linnoitus").

Tšonkadze syntyi talonpoikaisperheeseen Dušetin lähellä. Hänen syntymäkylänsä yhteisö koostui georgialaisista ja osseeteista. Tšonkadze sai koulutuksensa Vladikavkazin ja Tbilisin seminaareissa, ja opetti osseetin kieltä Stavropolissa ja Tbilisissä 1850-luvulla. Samaan aikaan hän toimi kirkon virkamiehenä, mutta hylkäsi myöhemmin tämän ammatin. 

Suuri osa hänen työstään keskittyi georgialaiseen ja ossetialaiseen kansanperinteeseen. Hän oli valmistumatta jääneen osseetti-venäjä-sanakirjan tekijä, ja kirjoitti muistiin kokoelman ossetialaisia sananlaskuja käyttäen professori Andreas Sjögrenin kielelle kehittämää aakkostoa. Tästä syystä jotkut pitävät häntä "ossetialaisen kirjallisuuden isänä". Tšonkadzen ensimmäinen ja viimeinen julkaistu teos, Suramis tsikhe, sai osakseen pitkäaikaista menestystä. Se julkaistiin vuosina 1859–1960 georgialaisessa Tsiskari-lehdessä. Pienoisromaani on sekoitus kansanperinnettä, historiaa, poliittista protestia ja romanttista draamaa, jossa Tšonkadze hyökkää intohimoisesti maaorjuutta vastaan. Sensuurisyistä tarinalle annettiin keskiaikainen asetelma, ja se oli täynnä allegorioita: tuon aikaista yhteiskuntapoliittista järjestelmää symboloi rapistuva Suramin linnoitus, joka vaatii elävän henkilön haudattavaksi muuriensa sisäpuolelle pysyäkseen pystyssä. Novellan teki kuuluisammaksi tunnettu armenialainen elokuvaohjaaja Sergei Paradžanov, joka ohjasi palkintoja saaneen Ambavi Suramis tsikhitsan 1980-luvulla. 

Tšonkadze kuoli tuberkuloosiin vain kolmenkymmenen vuoden ikäisenä, ja hänen sukulaisensa tuhosivat useita hänen kirjoituksiaan mahdollisen tartunnan lähteinä.

Lähteet 

Chonkadze, Daniel, Dictionary of Georgian National Biography.

Viitteet 

Georgialaiset kirjailijat
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1860 kuolleet
Beyond

Beyond alternative rock -yhtye Dinosaur Jr.:n kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 1. toukokuuta 2007. Albumi on yhtyeen ensimmäinen alkuperäiskokoonpanolla nauhoitettu albumi sitten vuoden 1988.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 69.

Nauhoitus 
Albumi nauhoitettiin syys- ja joululukuun välillä vuonna 2006. Studiona toimi kitaristi J Mascisin omistama Bisquiteen studios Amherstin kaupungissa Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Albumilla soittaa Dinosaur jr.:n alkuperäinen kokoonpano, johon kuuluvat J Mascis (kitara ja laulu), Lou Barlow (basso) ja Murph (rummut). Albumi on ensimmäinen kyseisellä kokoonpanolla nauhoitettu albumi sitten vuoden 1988.

Albumin tuottajana toimi J Mascis, joka on myös säveltänyt ja sanoittanut albumin kappaleet kahta lukuun ottamatta. Nuo kaksi muuta kappaletta on säveltänyt ja sanoittanut Lou Barlow. Albumin miksaajana toimi John Agnello ja masteroinnista vastasi Greg Calbi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 J Mascis – kitara, laulu
 Lou Barlow – basso, laulu
 Murph – rummut

Arvostelut 
 Metacritic: 79/100
 AllMusic:

Lähteet 
 Dinosaur jr.:n viralliset kotisivut

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2007 albumit
Dinosaur Jr.:n albumit
Kristuksen kirkko (whitmeriläiset)

Kristuksen kirkko (whitmeriläiset) (engl. Church of Christ (Whitmerite)) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö, joka on nyttemmin hajonnut. Yhteisö on saanut nimensä sen perustajiin kuuluneesta David Whitmeristä, joka oli eräs profeetta Joseph Smithin varhaisimmista seuraajista ja yksi Mormonin kirjan "kolmesta todistajasta". Vuonna 1834 Smith oli nimittänyt Whitmerin profeetan seuraajaksi, mikäli tämä kuolisi tai "lankeaisi pois Herrasta".  

Tosiasiassa kyseessä on kaksikin saman nimistä uskonnollista yhteisöä. Profeetta Smith saatua surmansa 1844 väkivaltaisen kansanjoukon lynkkaamana, useat kirkon johtavissa asemissa olevista virkailijoista katsoivat olevansa Smithin oikeita seuraajia. Heidän joukossaan olivat Brigham Young ja Sidney Rigdon. Rigdonin johtama kirkko ajautui kuitenkin pian hajaannukseen, ja vuoden 1847 aikana useat hänen seuraajistaan, mukaan lukien entinen apostoli William E. M'Lellin, kääntyivät Whitmerin puoleen ja pyysivät häntä nousemaan kirkon johtajaksi. He vetosivat vuoden Smithin vuoden 1834 määräykseen Whitmeristä kirkon johtajana. Whitmer, joka alussa ei osoittanut mitään halua ryhtyä kirkon johtajaksi, suostuikin M'Lellinin pyynnöstä muodostamaan uuden yhteisön, "Kristuksen kirkon" (engl. Church of Christ). Kirkko kantoi samaa nimeä kuin Smithin vuonna 1830 perustama kirkko, ja siihen liitetään yleensä lisämääre (whitmeriläiset). Whitmer ei kuitenkaan noussut kirkossa johtavaan asemaan, ja kirkko hajaantui nopeasti.

Vuonna 1871 Whitmer järjesti uudelleen "Kristuksen kirkon". 1887 hän julkaisi pamfletin Address to All Believers in Christ, jossa hän uudisti Mormonin kirjaa koskevan todistuksensa ja puhui kirkkonsa puolesta.   

Whitmer kuoli 1888, mutta hänen kirkkonsa jatkoi toimintaansa. Hieman ennen kuolemaansa Whitmer oli nimennyt veljenpoikansa seuraajakseen kirkon johdossa. Kirkko julkaisi vuodesta 1889 lehteä nimeltä The Return (Paluu). 1900 sen nimeksi tuli The Messenger of Truth (Totuuden julistaja). Kirkko julkaisi Mormonin kirjasta oman versionsa nimellä Nefiläisten aikakirjat, samoin se julkaisi oman versionsa "Käskyjen kirjasta", Opin ja liittojen varhaisesta versiosta. Vuoden 1925 paikkeilla suurin osa kirkon jäsenistä liittyi Church of Christ (Temple Lot) -nimiseen mormonistiseen yhteisöön. Viimeiset whitmeriläiset elivät 1960-luvulle.

Mormonismi
Cybill

Cybill on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota tuotettiin vuosina 1995–1998. Päähenkilö oli näyttelijä Cybill Sheridan (Cybill Shepherd), jonka ura oli laskusuunnassa hänen ikänsä vuoksi. Sen vuoksi hän joutui turvautumaan pieniin rooleihin televisiossa ja mainoksissa. Sarjaa on usein verrattu brittiläiseen komediasarjaan Todella upeeta, mutta Christine Baranski on sanonut, ettei Cybillin tekijä ollut koskaan nähnyt kyseistä sarjaa.

Suomessa sarjaa esitti PTV4.

Lähteet

Aiheesta muualla
 TV.com  

Tilannekomediat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Golden Globe -palkitut televisiosarjat
SAG-palkitut televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat