joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matti Pikkuvanhanen

Matti Pikkuvanhanen on Joonas Nordmanin luoma sketsihahmo. Sen ensiesiintyminen tapahtui Putouksen seitsemännellä kaudella. Matti Pikkuvanhanen voitti Putouksen vuoden sketsihahmokilpailun. 

Matti Pikkuvanhanen on yhdeksänvuotias neropatti ja poliitikko. Hän nauttii pätemisestä, läksyistä ja luottamustehtävien haalimisesta. Hän pukeutuu mielellään isänsä pukuun, sillä se on hänen mielestään sopivan asiallinen. Tylsin asia hänen elämässään on lapsuus. Pikkuvanhasen selkeä esikuva on Suomen entinen pääministeri ja nykyinen kansanedustaja Matti Vanhanen. Pikkuvanhasen hokemia olivat muun muassa ”Heikki, Heikki, Heikki, kato mua!”, ”Sä et kattonu” ja ”Kyllähän se niin on, että lapsen täytyy saada olla aikuinen”.

Lähteet

Putouksen hahmot
Kuvitteelliset lapset
Lucas Chanavat

Lucas Chanavat (s. 17. joulukuuta 1994 Le Grand-Bornand) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprintteihin. 184 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Chanavat edustaa Le Grand-Bornand -seuraa.

Chanavat debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä sijoittuen sijalle 16 ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes vapaan sprintissä Davosissa joulukuussa 2016. Tour de Skihin kuuluneessa Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui kolmanneksi joulukuussa 2017. Yksittäisessä maailmancupkilpailussa hän ylsi kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018. Hän oli samalla kaudella toinen Seefeldin vapaan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi sprintticupissa kaudella 2017–2018. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Cognen vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2019–2020 hän saavutti Planican vapaan hiihtotavan sprintissä ensimmäisen voittonsa. Hän voitti myös Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintin. Lisäksi hän sijoittui toiseksi Davosin vapaan sprintissä. Sprintticupissa hän sijoittui viidenneksi kausilla 2019–2020 ja 2020–2021. Kaudella 2021-2022 Chavanat sijoittui Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Hän sijoittui kolmanneksi myös Tour de Ski-kiertueen ensimmäisessä osakilpailussa Lenzerhaiden vapaan hiihtotavan sprintissä. Helmikuussa 2022 hän sijoittui Lahden vapaan sprintissä toiseksi. Maaliskuussa 2022 hän sijoittui Drammenin kaupunkisprintissä ja Falunin perinteisen sprintissä kolmanneksi. Hän oli sprintticupin kokonaispisteissä kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes.

Chanavat sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan parisprintissä viidenneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä neljäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksänneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Marco Schwarz

Marco Schwarz (s. 16. elokuuta 1995 Villach) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Bad Kleinkirchheim-Kärnten -seuraa. Schwarz on 185 senttimetriä pitkä. Hän on pujottelun maailmancupin voittaja ja alppiyhdistetyn maailmanmestari.

Schwarz debytoi maailmancupissa marraskuussa 2014 Levillä karsiutuen toiselta kierrokselta. Avauspisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 Val d’Isèren suurpujottelusta ollen 19:s. Seuraavana päivänä hän sijoittui pujottelussa 18:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti yhdeksän päivää myöhemmin oltuaan kolmas Madonna di Campiglion pujottelussa. Hän oli samalla kaudella kolmas myös Naeban pujottelussa. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui toiseksi Madonna di Campiglion pujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Oslon kaupunkitapahtumassa uudenvuodenpäivänä 2019. Hän voitti myös Wengenin alppiyhdistetyn ja oli kolmas Tukholman kaupunkitapahtumassa. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi.  Kaudella 2019–2020 hän oli Adelbodenin pujottelussa kolmas ja Kitzbühelin pujottelussa toinen. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui kolmanneksi Alta Badian ja Zagrebin pujotteluissa. Hän voitti Adelbodenin ja Schladmingin pujottelut. Flachaun pujotteluissa hän oli kolmas ja toinen. Chamonix'n ensimmäisessä pujottelussa hän oli kolmas. Hän voitti pujottelucupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi.

Nuorten MM-kilpailuista Schwarz on saavuttanut yhden kullan, yhden hopean ja yhden pronssin. Vuoden 2012 nuorten olympialaisista Schwarz saavutti kaksi kultaa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pujottelussa seitsemäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui alppiyhdistetyssä neljänneksi ja pujottelussa 11:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 Schwarz saavutti hopeaa joukkuekilpailussa sekä pronssia pujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Suurpujottelussa hän oli viides. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 Schwarz voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden ja pronssia suurpujottelusta. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi, suurpujottelussa 14:nneksi ja pujottelussa 17:nneksi.

Maailmancupin osakilpailuvoitot

Lähteet 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Tulli (televisiosarja)

Suomen Tulli on suomalainen dokumentaarinen televisiosarja, joka kertoo Helsinki-Vantaan lentoaseman arjesta. Sarjassa seurataan elämää muun muassa Helsingin tullin maa- ja meriliikenteen, Helsinki-Vantaan lentotullin, Postitullin, Nuijamaan tullin ja Savo-Karjalan sekä Lapin liikkuvan ryhmän mukana. Sarjasta tehtiin alun perin kahdeksanosainen tosi-tv sarja, joka esitettiin YLE TV2 kanavalla kesällä 2011. Myöhemmin sarja siirtyi Nelonen Medialle ja ensimmäinen tuotantokausi alkoi Jim-kanavalla 25. syyskuuta 2012. Toinen tuotantokausi 10. syyskuuta 2013. Kolmas tuotantokausi 10. syyskuuta 2014. Neljäs tuotantokausi 8. syyskuuta 2015.

Päähenkilöt

Helsingin tulli, meriliikenne 
 Toni Timonen
 Linda
 Golalah Lotfollah
Anu
Riikka

Helsingin tulli, maaliikenne 
 Jari
 Jyrki

Nuijamaan tulli 
 Teijo
 Tuomo
 Jan (Affe) 
 Julia

Savo-Karjalan liikkuva ryhmä 
 Anita Korhonen
 Kati Saurula

Lentotulli 
 Mika Niemenmaa
 Tero
 Susanna Virtanen
 Terhi
 Dani, huumekoira
 Hyrrä, huumekoira

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Suomen tulli
Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö

Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry on vuonna 1983 perustettu yhdistys, joka kantaa Veikko Hurstin ja hänen vaimonsa Lahja Hurstin nimeä. Yhdistys jakaa erityisesti ruoka- ja vaateapua. Yhdistys järjestää myös vuosittain itsenäisyyspäivänä tapahtuman Hakaniementorilla ja yksinäisten ja vähävaraisten joulujuhlan, joka on kaikille avoin. Joulujuhla on järjestetty aiemmin Töölön Kisahallissa, mutta vuodesta 2015 se on pidetty Helsingin Messukeskuksessa.

Veikko Hursti johti yhdistystä kuolemaansa asti vuoteen 2005, jonka jälkeen hänen poikansa Heikki Hursti jatkoi yhdistyksen toiminnanjohtajana vuoteen 2019. Tällä hetkellä Heikki Hurstin tytär Sini Hursti on yhdistyksen toiminnanjohtaja. Yhdistyksellä on yhteensä neljä palkattua työntekijää sekä noin 30 vapaaehtoistyöntekijää. Yhdistyksen toimitila Hurstin Valinta sijaitsee Helsingin Harjussa osoitteessa Helsinginkatu 19.

Lähteet 

Hyväntekeväisyysjärjestöt
Helsinkiläiset järjestöt
Toivo Korpela

Toivo Aleksanteri Korpela (13. tammikuuta 1900 Ähtäri  – 9. tammikuuta 1963 Ähtäri) oli pienviljelijä ja metsätyömies, joka tuli tunnetuksi nimeään kantavasta uskonnollisesta hurmosliikkeestä.

Korpelan vanhemmat olivat torppari Santeri Kallenpoika Korpela ja Elisabet Heikintytär Pennala. Vanhoillislestadiolaisen uskonnollisen heräämisen koettuaan Korpela ryhtyi saarnamieheksi, ensin kotiseudullaan ja sitten Pohjois-Suomessa ja Pohjois-Ruotsissa. Varsinkin Ruotsin Lapissa, jonne hän saapui ensimmäisen kerran 1928–1929, Korpela sai aikaan laajan herätysaallon. 

Pääasiassa yksin saarnamatkoilla kulkeneen Korpelan mukana olivat toisinaan myös muun muassa Mikko Pääkkölä ja Kalle Sandberg. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys SRK kielsi Korpelan toiminnan saarnaajana keväällä 1929, mutta hän jatkoi saarnaamista kiellosta välittämättä, mikä johti välirikkoon SRK:n kanssa 1931–1932. Pohjois-Ruotsiin Korpela palasi syksyllä 1934, saarnaamaan yhdessä tulevaisuuden näkyjä nähneen Sigurd Siikavaaran kanssa, aina tammikuuhun 1935 saakka. Ns. korpelalaisuudeksi kehittynyt uskonnollinen liike teki kuitenkin saman vuoden keväällä pesäeron Suomeen jo palanneeseen Korpelaan. Liike katosi julkisuudesta 1939 Haaparannalla sen kannattajia vastaan pidettyjen oikeudenkäyntien jälkeen. Korpela ei myöskään itse ollut juurikaan enää yhteyksissä aiempiin kannattajiinsa. 

Talvisotaan osallistunut Korpela oli  jatkosodassa sotilaskarkuri ja tuli esiin vasta yleisen armahduksen jälkeen talvella 1945. Kirjailija Bengt Pohjanen on käsitellyt korpelalaisuutta useissa teoksissaan. Niihin perustuva näytelmä Jerusalemin tanssi esitettiin Oulun kaupunginteatterissa vuonna 1990.

Lähteet

 Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat
 Vuonna 1900 syntyneet
 Vuonna 1963 kuolleet
Teppo Jänis

Stepan (Teppo, Teppana) Jänis (21. kesäkuuta 1850 Uuksujärvi, Suistamo – 8. joulukuuta 1921 Suistamo) oli Suistamolla asunut karjalainen kanteleensoittaja.

Teppo Jäniksen vanhemmat olivat Pavel Peppanen (1812–1859) ja Maria Filatova (1817–1872). Hän oli naimisissa Jeudokia (Oudotja, Outi) Petäjän (1855–1942) kanssa. Jänis kiersi kanteleensa kanssa esiintymässä sekä kotipitäjässään Suistamolla että muuallakin. Kanteleen soiton ohessa Jänis myös kertoili satuja. Jäniksen näkö heikkeni ajan myötä, ja viimeiset vuotensa hän oli täysin sokea. Tämä ei kuitenkaan kyennyt estämään häntä jatkamasta esiintymisiään elämänsä loppuun saakka. Teppo Jänis tuli laajemmin tunnetuksi esiinnyttyään heinäkuussa 1911 Suistamolla pidetyissä runonlaulajien ja kanteleensoittajien kilpailuissa sekä kesällä 1921 Helsingissä laulujuhlilla. Suistamon juhlien aikana kuvanveistäjä Alpo Sailo käytti häntä mallina veistokselleen. Jäniksen esittämiä sävelmiä merkittiin myös muistiin ja tallennettiin äänilevyille.

Lähteet

Suomalaiset kanteleensoittajat
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
The Man with the Golden Gun (kappale)

The Man with the Golden Gun on James Bond -elokuva 007 ja kultainen aseen tunnuskappale. Kappaleen esittää Lulu. Sen sävelsi John Barry ja sanoitti Don Black. Se julkaistiin singlenä vuonna 1974.

Kappale 

John Barry sävelsi kappaleen ”The Man with the Golden Gun” elokuvan 007 ja kultainen ase tunnuskappaleeksi. Kappaleen esittää Lulu. Sen sanoitti Don Black.

Kappaleen sovitus yhdistää ensimmäisten Bond-elokuvien big band -tyyliä ”Live and Let Dien” rock-tyyliin. Lulu totesi myöhemmin, että hänen esittämänsä tunnuskappale oli huono yritys mukailla Shirley Basseytä. Sinclair McKay pitää kappaletta kitschinä. Sitä onkin nyttemmin soitettu yökerhoilla vitsimielessä.

Elokuvan musiikki perustuu vahvasti tunnuskappaleen melodiaan: Barry ei säveltänyt erillistä rakkaus- ja toimintamusiikkia, vaan käytti samaa säveltä kummassakin yhteydessä.

Levy 

Kappale julkaistiin vuonna 1974 Lulun singlenä. Single ei päässyt myydyimpien listoille. Sen levy-yhtiö oli Chelsea Records.

Singlellä on kappaleet:

Lähteet

Viitteet 

James Bondin musiikki
Tunnusmusiikki
Vuoden 1974 kappaleet
Dezful

Dezful, (, myös muodossa Dizfūl) on kaupunki ja aliprovinssitason aluehallinnollinen alue (šahrestān) Iranin Khuzestanin provinssin pohjoisosassa. Dezfulin šahrestan rajoittuu pohjoisessa Lorestanin ja lännessä Ilamin provinssiin, sekä etelässä ja idässä Īzan, Šūštarin ja Ahvāzin šahrestaniin.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 52 121 (1956), 84 499 (1966), 121 251 (1976), 151 420 (1986), 181 309 (1991), 202 639 (1996), 235 819 (2006) ja 248 380 (2011).

Seudulla on oma persian kielen Dezfūlīn murre.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Bandar-e Mahšahr

Bandar-e Mahšahr (; myös Bandar-e Maʿšūr tai Mahšahr tai Mehrshahr) on kaupunki, aliprovinssitason aluehallinnollinen alue (šahrestān; myös nimellä Mahšahrin šahrestān) ja satama Iranin Khuzestann provinssissa, Persianlahden luoteispäässä, Jar(r)āḥī-joen alajuoksulla.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 15 694 (1956), 16 594 (1966), 29 940 (1976), 71 808 (1986), 74 248 (1991), 88 394 (1996), 111 448 (2006) ja 153 778 (2011).

Noin 15 kilometriä kantakaupungin lounaispuolella sijaitsee suuri petrokemiaan keskittynyt teollisuusalue, kaupunki ja satama-alue (Bandar Imam Khomeini tai Bandar-e Emām Ḵomeynī; aiemmalta nimeltään Bandar-e Šāhpūr).

Lähteet

Iranin kaupungit
Luettelo Ruotsin piireistä

Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin piireistä. Vuoden 2016 alusta lähtien Ruotsi on jaettu 2 523 piiriin (). Piirit vastaavat suunnilleen vuoden 1999 lopussa käytössä ollutta Ruotsin kirkon seurakuntajakoa.

Piirit on esitetty luettelossa maakunnittain. Kussakin luettelossa on viisi saraketta: LLD-koodi, piirin nimi, LKF-koodi, lääni ja kunta. LLD-koodi on kuusinumeroinen koodi, jonka ensimmäinen numero kertoo historiallisen pääalueen, kaksi seuraavaa maakunnan ja kolme viimeistä ovat piirien juokseva numerointi maakunnan sisällä. Jos piirin nimeä on käännetty suomeksi enemmän kuin genetiivin päätteen verran, niin ruotsinkielinen nimi on merkitty sulkuihin. LKF-koodi vastaa vuoden 2000 tilannetta: ensimmäiset kaksi numeroa ovat läänikoodi, seuraavat kaksi kuntakoodi ja viimeiset kaksi seurakuntakoodi. Toiseksi viimeisessä sarakkeessa on ilmoitettu lääni ja viimeisessä kunta.

Lääni- ja kuntasarakkeiden tiedot eivät ole täysin tarkkoja, koska piirien rajat eivät noudata niiden rajoja täsmällisesti. Piirien rajat saattavat joskus ylittää myös maakuntarajat. Piirit on ryhmitelty sen perusteella, mihin maakuntaan piiri LLD-koodin puolesta kuuluu. LLD-koodissa numero 1 tarkoittaa Götanmaata, 2 Sveanmaata ja 3 Norlantia. Maakuntien koodit ovat:

 01 Skåne
 02 Blekinge
 03 Öölanti
 04 Halland
 05 Småland
 06 Gotlanti
 07 Länsi-Götanmaa
 08 Itä-Götanmaa
 09 Bohuslän

 10 Dalsland
 11 Närke
 12 Södermanland
 13 Värmlanti
 14 Västmanland
 15 Uplanti
 16 Taalainmaa
 17 Gästrikland
 18 Hälsingland

 19 Härjedalen
 20 Medelpad
 21 Ångermanland
 22 Jämtland
 23 Västerbotten
 24 Lappi
 25 Norrbotten

Kuntajako on vuoden 1999 lopun jälkeen muuttunut ainakin niin, että Hebyn kunta on siirretty Västmanlandin läänistä Uppsalan lääniin, Uppsalan kunnasta on erotettu Knivstan kunta ja Malungin kunta on muuttanut nimensä Malung-Sälenin kunnaksi. Näitä muutoksia ei ole huomioitu LKF-koodeissa eikä kuntasarakkeessa. Hebyn osalta LKF-koodit ovat Västmanlandin läänin mukaiset, mutta läänisarakkeessa kunta on merkitty kuuluvaksi Uppsalan lääniin.

Skåne

Blekinge

Öölanti

Halland

Småland

Gotlanti

Länsi-Götanmaa

Itä-Götanmaa

Bohuslän

Dalsland

Närke

Södermanland

Värmlanti

Västmanland

Uplanti

Taalainmaa

Gästrikland

Hälsingland

Härjedalen

Medelpad

Ångermanland

Jämtland

Västerbotten

Lappi

Norrbotten

Aiheesta muualla
 SCB: Distrikt
 SCB Regina Web Map (karttoja Ruotsin aluejaoista)
 REGINA - Uttagssystemet för regionala indelningar (mm. piirien nimet, koodit ja karttalinkit)
 SCB: Statistikdatabasen: Folkmängd per distrikt, landskap, landsdel eller riket efter kön. År 2015-2017

Luettelot Ruotsin maantieteestä
Borujerd

Borujerd (; myös Barūjerd) on kaupunki ja aliprovinssitason aluehallinnollinen alue (šahrestān) Iranin Lorestanin provinssissa.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 49 186 (1956), 71 486 (1966), 101 345 (1976), 183 879 (1986), 201 016 (1991), 217 804 (1996), 229 541 (2006) ja 240 654 (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Ilam (Iran)

Ilam () on kaupunki, provinssin hallintokeskus ja aliprovinssitason aluehallinnollinen alue (šahrestān) Iranin Ilamin provinssissa.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 8 346 (1956), 15 493 (1966), 32 476 (1976), 89 035 (1986), 116 428 (1991), 126 346 (1996), 160 355 (2006) ja 172 213 (2011).
Ennen Ilamin provinssin perustamista seutu tunnettiin Lorestanin Poštkuhina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Patrik Törnudd

Patrik Andreas Törnudd (1. syyskuuta 1935 Helsinki – 27. marraskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteilijä ja Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen pitkäaikainen johtaja.

Törnudd valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1960 ja lisensiaatiksi 1971. Hän työskenteli Alkoholipoliittisessa tutkimuslaitoksessa 1960–1963 ja siirtyi sieltä oikeusministeriön alaiseen Kriminologiseen tutkimuslaitokseen, josta tuli myöhemmin Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos. Törnudd toimi tutkimuslaitoksen johtajana 1980–1996, eläkkeelle jäämiseen saakka. Hän teki vuosien ajan läheistä yhteistyötä professori Inkeri Anttilan kanssa. He julkaisivat yhdessä kriminologian oppikirjan vuonna 1970.

Törnuddilla oli suuri vaikutus kriminologian tutkimukseen ja alan päätöksentekoon. Hän osallistui rikosoikeudellisiin lainvalmistelutehtäviin ja oli muun muassa rikoslainsäädännön kokonaisuudistusta valmistelleen rikosoikeuskomitean jäsen 1972–1976 ja oikeusministeriön rikoslakiprojektin johtoryhmässä 1980–1999. Törnuddilla on ollut merkitystä alan kehitykseen myös Suomen ulkopuolella. Merkittävimmät artikkelit on julkaistu englanniksi kokoelmassa Facts, Values and Visions (1996). Hän oli mukana 1960-luvun pienryhmissä, jotka vaikuttivat lainsäädännön uudistumiseen.

Politiikan tutkija ja diplomaatti Klaus Törnudd on Patrik Törnuddin veli. Heidän vanhempansa olivat kirjastonjohtaja Allan Törnudd ja kirjailija Margit Niininen.

Lähteet 

Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Valtionlaitosten johtajat‎
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Neiti Marple (vuoden 2004 televisiosarja)

Neiti Marple (Agatha Christie’s Marple) on  brittiläinen Agatha Christien neiti Marple -salapoliisiromaaneihin perustuva televisiosarja. Neiti Marple alkoi ITV-kanavalla vuonna 2004. BBC osti vuonna 2014 Christien teosten oikeudet, joten sarjaa ei luultavasti jatketa kuudennen kauden jälkeen. Suomessa Yle TV1, MTV3 ja AVA ovat esittäneet sarjaa.

Tuotanto
Sarjan viisi ensimmäistä kautta sisältää jokainen neljä televisioelokuvaa. Kuudennella kaudella  jaksoja on kolme. Sarjan jaksot sisältävät kaikki kaksitoista romaania, joissa Neiti Marple esiintyy. 

Sarjassa Neiti Marplen nuoruudesta kerrotaan enemmän kuin kirjoissa. Lisäksi sarjassa on tehty useita muutoksia kirjojen tarinoihin, esimerkiksi murhaajaa on vaihdettu Ruumis kirjastossa -teokseen perustuvassa jaksossa.

Sarjaa on kuvattu muun muassa Dorchesterissa ja Fawley Courtin kartanossa Buckinghamshiressa.

Rooleissa

Tuotantokaudet ja jaksot

Kausi 1
 Ruumis kirjastossa
 Murha maalaiskylässä
 Paddingtonista 16.50
 Kuolema ilmoittaa lehdessä
Kausi 2
 Viimeinen juttu
 Syyttävä sormi
 Eipä aikaakaan
 Kuolema lähettää viestin
Kausi 3
 Kohti nollapistettä
 Koston jumalattarena
 Bertramin hotellissa
 Syyttömyyden taakka

Kausi 4
 Salaperäiset rukiinjyvät
 Neiti Pinkertonin salaisuus
 Askel tyhjyyteen
 Neiti Marplea ei petetä
Kausi 5
 Hallavan hevosen majatalo
 Rakkauskirjeiden salaisuus
 Kuoleman sininen kukka
 Tuijottava katse
Kausi 6
 Lomahotellin murhat 
 Greenshaw’n kartano
 Ikiyö

Katso myös
 Neiti Marple (vuoden 1984 televisiosarja)

Lähteet

Brittiläiset rikossarjat
Brittiläiset televisiosarjat
Agatha Christien teoksiin perustuvat televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Tuomas Enbuske Talk Show

Tuomas Enbuske Talk Show oli Tuomas Enbusken juontama keskusteluohjelma, jossa käsiteltiin päivän kuumimmat puheenaiheet ja vieraina nähtiin julkisuuden henkilöitä keskustelemassa. Ensimmäinen jakso esitettiin 19. maaliskuuta 2012 TV5-kanavalla. Ohjelma siirtyi pois TV5:ltä huonojen katsojalukujen vuoksi The Voice -kanavalle 14. toukokuuta 2012 alkaen.

Ensimmäinen tuotantokausi

Lähteet 

Keskusteluohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Bruce Fraser

Sir Bruce Austin Fraser (5. helmikuuta 1888 Acton – 12. helmikuuta 1981 Lontoo) oli brittiläinen amiraali toisen maailmansodan aikana.

Fraser liittyi Kuninkaalliseen laivastoon vuonna 1902 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa laivaston tykistöupseerina. Toisessa maailmansodassa hän toimi Kotilaivaston komentajana ja huolehti Murmanskiin matkanneiden avustussaattueiden suojaamisesta. 26. joulukuuta 1943 Fraser johti Nordkapin taistelua, jossa saksalainen taisteluristeilijä Scharnhorst upotettiin ja sen lähes kaksi tuhatta merisotilasta hukkuivat.

Vuonna 1944 Fraser nimitettiin Brittiläisen Tyynenmeren laivaston komentajaksi, ja hän allekirjoitti Ison-Britannian edustajana Japanin antautumissopimuksen 2. syyskuuta 1945. Hänelle myönnettiin aatelisarvo vuonna 1946 ja hänet ylennettiin laivastoamiraaliksi vuonna 1948. Fraser toimi Kuninkaallisen laivaston komentajana (First Sea Lord) vuosina 1948–1951.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset amiraalit
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
SMP Formula 4 -kausi 2016

SMP Formula 4 -kausi 2016 oli SMP Formula 4 -sarjan toinen kausi. Kausi alkoi 30. huhtikuuta, Venäjän Sotšissa ja päättyi 11. syyskuuta, Suomessa Ahveniston moottoriralla.

Sarjan mestaruuden vei hollantilainen Richard Verschoor. Toiseksi tuli hollantilainen Jarno Opmeer ja kolmanneksi venäläinen Aleksandr Vartanjan.

Kuljettajat 

Kursivointi, tarkoittaa kuljettajaa, joka ei ole oikeutettu keräämään pisteitä. Kerätäkseen pisteitä FIA:n Pohjois-Euroopan alueen (NEZ) mestaruussarjassa, tulee kuljettajalla olla NEZ-maassa myönnetty lisenssi.

Kilpailukalenteri

Lähteet 

SMP Formula 4
Vuoden 2016 moottoriurheilu
Suomen moottoriurheilu
Venäjän moottoriurheilu
Risto Saanila

Risto Armas Rolf Saanila (s. 13. heinäkuuta 1937 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatteriin 1958–1963 sekä edelleen vuodesta 1985 ja välillä Turun kaupunginteatteriin 1963–1985, josta ajasta hän oli johtajana 1978–1981. Hänen näyttelijätekniikkaansa pidetään hallittuna hänen esittäessää erityyppisiä luonnerooleja. Hänen roolejaan ovat olleet Jussi (Täällä Pohjantähden alla), Gauguin (Van Gogh ja postinkantaja), Robespierre (Danton), Lidman (Gertrud) ja Trigorin (Lokki). Hän on näytellyt myös elokuvissa, kuten Jäähyväiset ilman kyyneleitä (2000), ja television minisarjassa Sotapojan heilat (1958) sekä monissa televisioelokuvissa.

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Annikki Saarela

Aino Annikki Saarela (o.s. Miekk-oja, 28. syyskuuta 1944 Helsinki – 30. kesäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti. Hän työskenteli Pohjoismaiden investointipankin apulaisjohtajana 1977–1980, valtiovarainministeriön neuvottelevana virkamiehenä 1980–1985, Postipankin johtajana vuodesta 1985 ja oli sen hallituksen jäsen 1988–1995, kun pankki osallistui johdannaiskauppaan. Myöhemmin hänet todettiin vastuulliseksi raportoinnin laiminlyömisestä. Hänet erotettiin Postipankin johtokunnasta toukokuussa 1995 ja pankin palveluksesta täysin elokuussa 1995. Hän siirtyi Suomen Ulkomaankauppaliiton Brysselin-rahoitusyksikköön. Hän toimi myös konsulttina.

Saarelan isä oli professori Heikki Miekk-oja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Annikki Saarelan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset pankinjohtajat
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Aarne Antti Koskinen

Aarne Antti Koskinen (7. huhtikuuta 1915 Helsinki  – 2. joulukuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen yleisen etnologian professori, joka perehtyi erityisesti Polynesiaan ja sai samoalaisen päällikön arvonimen Tui Finilani.

Koskisen vanhemmat olivat talousneuvos Antti Koskinen ja Vieno Vigilia Lehtinen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1940 vuoteen 1964 oli Jenny Marjatta Koskimies ja toinen vuodesta 1964 Kaarina eli Kaia Talpio. Koskinen kävi oppikoulun Riihimäellä ja opiskeli yleistä historiaa. Tyynenmeren alueesta ja kulttuurista hän kiinnostui jo nuorena, vaikkakin työskenteli ennen tutkijan uraansa muun muassa isännöitsijänä, kirjakaupan johtajana ja opettajana. Arkisto- ja kirjallisuustutkimustyötä Koskinen teki Englannissa 1949 ja Keski-Euroopassa 1950. Havaijin yliopistossa hän työskenteli 1960−1961 ja Polynesiassa 1971 ja 1975. Hänen vuonna 1953 julkaisemansa väitöskirja Missionary influence as a political factor in the Pacific Islands tarkasteli kulttuurien kohtaamista Tyynenmeren saarilla. Hän käytti vertailevaa ja historiallista tutkimusotetta ja pyrki rakentamaan kokonaisvaltaisen näkemyksen polynesialaisten yhteisöstä, maailmankuvasta ja ajattelusta, joista hän julkaisi muun muassa tutkimukset Ariki The First-Born (1960), Linking of Symbols: Polynesian Patterns I-II (1963, 1967) ja *kite: Polynesian insights to knowledge (1968). Hänen viimeiseksi julkaistuksi tutkimuksekseen jäi paikannimityyppeihin ja kulttuurin jaksollisuuteen liittynyt Place name types and cultural sequences in Polynesia (1973). Arkisto- ja historiallisiin lähteisiin paneutunut Koskinen oli toisaalta etnolingvisti eli kielen tutkija ja kenttätyössä taas kognitiivisen antropologian edustaja. Helsingin yliopiston henkilökohtaisena ylimääräisenä yleisen etnologian professorina hän toimi 1973−1982.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1978, s. 432 (Viitattu 14.12.2015)

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset kansatieteilijät
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Kirsi ja himoshoppaajat

Kirsi ja himoshoppaajat oli realityohjelma, jossa seurattiin suurella rahan kuluttamisella velkaantuneita olevia naisia saamaan asiat järjestykseen. Heitä auttamassa olivat talousvalmentajat Kirsi Salo ja Terhi Majasalmi. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 11. syyskuuta 2013.

Ensimmäinen tuotantokausi

Lähteet 

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Kirill Kaprizov

Kirill Olegovitš Kaprizov (; s. 26. huhtikuuta 1997 Novokuznetsk) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänet varattiin vuonna 2015 varausvuorolla 135.

Ura

Seuraura
Kaprizovin kasvattajaseura on Metallurg Novokuznetsk. Hän aloitti jääkiekkoilun neljävuotiaana ja pelasi aluksi puolustajana. Joukkue varasi hänet ensimmäisenä pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2014. 

Kaprizov pelasi kauden 2013–2014 juniorisarja MHL:ssä Kuznetskie Medvedissä. Hän teki KHL-debyyttinsä Metallurg Novokuznetskissa kaudella 2014–2015, jolloin hän pelasi 31 ottelua tehoin 4+4=8. Kaprizov pelasi osan kaudesta myös MHL:ssä Kuznetskie Medvedin riveissä. Minnesota Wild varasi hänet viidennellä kierroksella 135. vuorolla NHL:n varaustilaisuudessa 2015.

Elokuussa 2015 Kaprizov teki Novokuznetskin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Kauden 2016–2017 alla Novokeznetsk myi Kaprizovin Salavat Julajev Ufaan. Heinäkuussa 2020 Kaprizov teki tulokassopimuksen NHL-seura Minnesota Wildin kanssa.

Kaprizov teki NHL-tulokaskaudellaan 2020–21 55 runkosarjaottelussa tehopisteet 27+24=51. Kauden päätteeksi hänet palkittiin parhaan tulokaspelaajan palkinnolla, Calder Memorial Trophylla.

Syyskuussa 2021 Kaprizov teki Wildin kanssa viiden vuoden mittaisen ja yhteensä 45 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura

Kaprizov oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Kaprizov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 toimien Venäjän varakapteenina. Hän pelasi myös vuoden 2016 nuorten maailmanmestaruuskisoissa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Venäläiset olympiavoittajat
Minnesota Wildin pelaajat
Minnesota Wildin varaamat pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Nizar Qabbani

Nizar Qabbani (21. maaliskuuta 1923 Damaskos, Syyria – 30. huhtikuuta 1998 Lontoo) oli syyrialainen runoilija, kustantaja ja diplomaatti. Hänet tunnettiin edistyksellisestä ajattelustaan, ja häntä pidetään yhtenä arabimaiden merkittävimmistä nykyrunoilijoista. Monia Qabbanin rakkausrunoja on sävelletty lauluiksi.

Qabbani syntyi Syyrian pääkaupungissa Damaskoksessa kauppiasperheeseen, jonka isä oli syyrialainen ja äiti turkkilainen. Hän oli sukua näytelmäkirjailija Abu Khalil al-Qabbanille. Nizar Qabbani opiskeli lakia Damaskoksen yliopistossa ja ryhtyi valmistuttuaan 1945 diplomaatin uralle. Hän työskenteli Syyrian lähetystöissä ensin Egyptissä, sitten Turkissa, Libanonissa, Britanniassa, Kiinassa ja viimeksi Espanjassa, jossa hän kirjoitti osan parhaasta runotuotannostaan. Vuonna 1966 hän jäi eläkkeelle ja asettui Beirutiin, jonne hän perusti Manshurat-nimisen kustantamon.

Muutamia Qabbanin runoja on julkaistu Kulttuurivihkot-lehdessä Sahban ja Ulla-Liisa Mrouehin sekä Jussi Aron suomentamina sekä Sari Kuustolan suomentamina Suomalais-arabialaisen yhdistyksen vuosikirjassa Marhaba 2000.

Suomennettuja runoja
Sari Kuustolan suomentamia runoja ja esittely julkaisussa Marhaba. 2000, Helsinki : Suomalais-arabialainen yhdistys 2000 s. 24–33
 Ei ole rakkauden voittanutta: sarja:
 Viisi tutkielmaa rakkaudesta
 Kättesi kirja
 Ensimmäinen sivu
 Rakastan sinua jotta taivas kohoaisi pikkuisen
 Harmaita hypoteesejä

Muita suomennettuja runoja:
 Abu Jahl ostaa Fleet Streetin, suom. Kalevi Haikara, julkaisussa: Ajatus vapaa - sana kahleissa: vainottujen, vangittujen, kidutettujen, teloitettujen kirjailijain kansainvälinen ääni, Helsinki: Like 1998 ISBN 951-578-622-3
 Katkeroituneen kirje, suom. Jussi Aro ja Sahban Mroueh, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1980; nro 8
 Raskaana, suom. Jussi Aro ja Sahban Mroueh, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1980; nro 8
 Beirut, suom. Ulla-Liisa Mroueh ja Sahban Mroueh, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1982; nro 5
 Sisimmässäni, suom. Ulla-Liisa Mroueh ja Sahban Mroueh, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1982; nro 5
 Suru on jo kauan ollut ystävämme, suom. Ulla-Liisa Mroueh ja Sahban Mroueh, julkaisussa: Kulttuurivihkot 1982; nro 5

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hanna Hirvonen ja Shurouk Hammoud, Nizar Qabbani, Kosmi.fi (sisältää runokatkelmia)

Syyrialaiset runoilijat
Diplomaatit
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Madagaskarinkäärmehaukka

Madagaskarinkäärmehaukka (Eutriorchis astur) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan ainoastaan Madagascarissa.

Kuvaus
Se on 66 cm pitkä, keskikokoinen metsissä elävä haukka. Se on melko tumma, päältä vaalean maanruskea, alta valkoinen, jossa on epäsäännöllistä tummanruskeaa raidoitusta. Pyrstö on pitkä, tumma. Silmät keltaiset, tukeva nokka. Jalat pitkät, vahvat, kellertävät, suomuiset.

Alalaji on saman näköinen, eroaa vain siten, että se on päältä vaaleampi ja alla on rinnassa vaakasuora raidoitus, pyrstö on aika pitkä.

Sen levinneisyys on aiemmin tiedettyä laajempi ja sitä on luultua enemmän. Silti lajin populaatio on hyvin pieni ja se pienenee koko ajan elinalueiden tuhoutumisen vuoksi.

Sen elinpiiriä ovat kosteat alavat metsät.

Lähteet

Haukat
Uhanalaiset linnut
Henkka & Niki vs. Amerikka

Henkka & Niki vs. Amerikka on ruokaohjelma, jossa Henri Alén ja Niki Thieulon haastavat maailman parhaita amerikkalaisia ammattilaiskokkeja kaksintaisteluun, tekemällä molemmat omat versionsa annoksista. Ohjelman kertojana toimii Sasu Moilanen. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Jim-kanavalla 10. maaliskuuta 2013. Toinen tuotantokausi 16. maaliskuuta 2014. Kolmas tuotantokausi 29. maaliskuuta 2015.

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi

Lähteet 

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Hannu Toivonen (professori)

Hannu Tauno Tapani Toivonen (s. 1967 Helsinki) on tietojenkäsittelytieteen professori Helsingin yliopistossa.

Tutkimus ja opetus 
Hannu Toivonen tutkii ja opettaa tekoälyä ja datatiedettä, erityisesti tiedon louhintaa ja laskennallista luovuutta. Hän on kehittänyt tiedon louhinnan perusmenetelmiä ja teoriaa 1990-luvulta lähtien. Sovellusalueita ovat olleet mm. genetiikka, ekologia, paleoekologia, bioinformatiikka sekä telekommunikaatio. Myöhemmin Toivonen on tutkinut erityisesti laskennallista luovuutta ja osallistunut myös taiteellisiin hankkeisiin. Hän toimi ohjelmatoimikunnan puheenjohtajana laskennallisen luovuuden kansainvälisessä ICCC-konferenssissa 2015 sekä tiedon louhinnan kansainvälisessä ICDM-konferenssissa 2014.

Julkaisut 
Toivonen on julkaissut noin 200 tieteellistä artikkelia, joihin on viitattu yhteensä yli 22 000 kertaa. Viitatuimmat julkaisut käsittelevät etenkin tiedon louhinnan menetelmiä ja teoriaa, mutta myös esimerkiksi tilannesidontaisia mobiiliohjelmia, probabilistista logiikkaohjelmointia, paleoekologiaa sekä geenikartoitusta. Toivosella on 10 patenttia.

Ura 
Toivonen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1996 tiedon louhintaa käsittelevällä väitöskirjallaan. Hän on ollut tutkimustehtävissä Nokiassa vuosina 1990–1993 ja 1999–2003 sekä Helsingin yliopistossa tutkimus- ja opetustehtävissä 1993–1999 ja 2002 alkaen.

Toivonen on tietojenkäsittelytieteen professori Helsingin yliopistossa vuodesta 2002 lähtien. Hän on matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan opetuksesta ja kansainvälisistä asioista vastaava varadekaani kaudella 2018–2021. Lisäksi Toivonen johti Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitosta vuodet 2007–2009. Hän vieraili vuosina 2005–2006 Freiburgin yliopistossa Saksassa.

Tunnustukset 
 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
 Suomalaisen Tiedeakatemian sekä Teknillisten Tieteiden Akatemian jäsen.
 Tietojenkäsittelytieteen opiskelijajärjestö TKO-äly ry:n kunniajäsen.

Lähteet 
 Kuka kukin on: Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2015. Helsinki: Otava, 2014. ISBN 978-951-1-28228-0.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Hannu Toivosen kotisivu
 Hannu Toivosen Discovery-tutkimusryhmän kotisivut
 Hannu Toivosen julkaisut Google Scholarissa
 Hannu Toivonen Helsingin yliopiston Research Portal -sivustolla

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Suomalaiset professorit
Nokian henkilöstö
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Czakan

Anna Czakan (s. 19. heinäkuuta 1996) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. Hänen kasvattajaseura on Salon Viesti. Czakanin isoisä on puolalainen ja isä englantilainen.

Lentopalloharrastuksen 7-vuotiaana aloittanut keskitorjuja palkittiin 2014 A-tyttöjen SM-lopputurnauksen parhaaksi pelaajaksi joukkueessaan Salon Viesti sijoituttua viidenneksi. Czakan toimi samalla kaudella myös Viestin 1-sarjajoukkueen kapteenina joukkueen yllettyä pudotuspeleihin.

Czakan oli mukana yhdessä Mestarien liigan -ottelussa kaudella 2014–2015 LP Viestin paidassa ja siirtyi seuran liigajoukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Mestaruusliigan lisäksi Czakan on pelannut kaudella myös kasvattajaseuransa 1-sarjajoukkueessa.

Czakan oli voittamassa LP Viestille SM-hopeaa 2016 ja SM-kultaa 2017 ja 2021. Naisten maajoukkueryhmään hänet valittiin ensimmäisen kerran keväällä 2017. Czakan voitti koko liigan LähiTapiolan Pistekilpailun kaudella 2017–2018 tehden myös harvinaiset 50+50 eli yli 50 torjuntaa ja 50 ässää runkosarjassa. 

Czakan on valittu Mestaruusliigan kuukauden pelaajaksi tammikuussa 2018 ja lokakuussa 2020.

Czakan on pelannut Suomen maajoukkueessa 15 maaottelua vuoden 2019 loppuun mennessä.

Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä

Lähteet 

Suomalaiset lentopalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Roch Marc Christian Kaboré

Roch Marc Christian Kaboré (s. 25. huhtikuuta 1957) on burkinalainen poliitikko. Hänet valittiin 29. marraskuuta 2015 pidetyissä vapaissa vaaleissa maansa presidentiksi. Kaboré valittiin ensimmäisellä kierroksella 53,3 % osuudella annetuista äänistä. 24. tammikuuta 2022 tapahtuneessa sotilasvallankaappauksessa Kaboré syrjäytettiin.

Elämäkerta  
Kaboré syntyi Ouagadougoussa, missä kävi koulunsa. Hänen isänsä oli ministeri Charles Bila Kaboré.  Vuonna 1975 hän muutti Dijoniin, missä hän opiskeli liikkeenjohtoa. Maisteriksi hän valmistui vuonna 1980. 

Valmistuttuaan Kaboré palasi kotimaahansa ja ryhtyi työskentelemään maansa suurimmassa pankissa BIB:ssä. Burkina Fason edistysmielinen presidentti Thomas Sankara tuki Kaboréa ja nimitti hänet pankin pääjohtajaksi vuonna 1984. Kaboré hoiti tehtävää viisi vuotta.

Vuonna 1989 Kaboré ryhtyi poliitikoksi. Hänestä tuli ministeri ja maan presidentin Blaise Compaorén neuvonantaja ja hänet valittiin myös kansanedustajaksi. Vuonna 1994 hänet nimitettiin maansa pääministeriksi. Vuonna 1996 perustettiin puolue "Demokratian ja edistyksen kongressi" (CDP) ja Kaboré lopetti pääministerinä. Pääministeriyden sijasta hän toimi presidentin erityisneuvonantajana ja uuden puolueen varapuheenjohtajana. 

Vuonna 2002, 6. kesäkuuta, Kaborésta tuli Burkina Fason kansalliskokouksen puheenjohtaja. Hänet valittiin kansanedustajaksi myös vuoden 2007 vaaleissa. Tuolloin hänet valittiin uudelleen myös sen puheenjohtajaksi. 

Kaboré ja moni muu tunnettu poliitikko erosi CDP:stä tammikuussa 2014. He syyttivät puoluetta epädemokraattisuudesta ja kansakuntaa vahingoittavasta politiikasta. He paljastivat oppositiolle istuvan presidentin Blaise Compaorén aikeet muuttaa perustuslakia ja jatkavan presidenttinä myös vuoden 2015 jälkeen. Tämän jälkeen, 25. tammikuuta 2014, oppositiohenkiset perustivat uuden puolueen, "Kansanliike edistyksen puolesta" (MPP). Kaboré valittiin sen puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2015 hänet nimitettiin puolueensa presidenttiehdokkaaksi. 

Kaboré astui presidentin virkaan 29. joulukuuta 2015. Pääministeriksi hän nimitti 7. tammikuuta 2016 ekonomisti Paul Kaba Thieban ja koko hallitus saatiin muodostettua 13. tammikuuta.

Burkina Fasossa pidettiin vaalit marraskuussa 2020. Niissä Kaboré uudisti presidentin mandaattinsa saamalla 57,74% äänistä. Virkaanastujaispuheessaan hän ilmaisi huolensa maansa sisäisen turvallisuuden huononomisesta joka vaarantaan maan kehityksen. Hän vaati laajan komission asettamista selvittämään maan itsenäisyyden ajan taloudellisia ja poliittisia rikoksia jotka ovat aiheuttaneet eri kansalaisryhmille epäluottamusta toisiaan kohtaan.  

Burkina Fasossa tapahtui 24. tammikuuta 2022 sotilasvallankaappaus, jossa Kaboré syrjäytettiin. Vallankaappaus oli vreretön ja vallankaappaajat ilmoittivat Kaborén olevan turvassa. 

Avioliiton Kaboré solmi vuonna 1982 opiskelukaverinsa Sika Bella Kaborén kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.

Lähteet

 

Burkina Fason presidentit
Pääministerit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Bojnurd

Bojnurd (; myös muita muotoja kuten Bojnord, Bujnūrd, Bojnourd) on provinssin hallintokaupunki ja 17 245 neliökilometrin laajuinen  aliprovinssitason kunta (šahrestān) Iranin Pohjois-Khorasanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 568 kilometriä pääkaupunki Teheranista itäkoilliseen.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 19 253 (1956), 31 248 (1966), 47 719 (1976), 93 392 (1986), 112 426 (1991), 134 835 (1996), 176 726 (2006) ja 199 791 (2011). Suuri osa väestöstä on 
turkmeeneja ja kurdeja. Enemmistö väestöstä on perinteisesti elänyt maaseudulla; suuri osa väestöstä saa toimeentulonsa maataloudesta. Ravinteikkaassa maaperässä kasvatetaan viljoja, sokerijuurikasta, puuvillaa, meloneja, granaattiomenaa, ja muita hedelmiä. 

Kaupunki sijaitsee Ālādāḡin juurella. Suuri osa kaupunkia tuhoutui vuosien 1896 ja 1929 maanjäristyksissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Dervissit

Dervissit (derviššit) ovat islamilaisia hartaudenharjoittajia, jotka kuuluvat johonkin suufilaiseen veljeskuntaan (tariqa). Veljeskuntia alkoi syntyä 1100-luvulla. Veljeskuntaan pyrkivien tuli alistua sen sheikin johtoon ja omaksua veljeskunnan hengelliset ajatukset.

Dhikr 
Dervissien pääasiallinen uskonnollinen rituaali oli dhikr,  joka tarkoitti jonkin Jumalaa ylistävän formulan toistamista tavoitteena päästä uskonnolliseen hurmokseen.  Dhikr kehittyi Koraanin resitaatiosta lyhyiksi toistettaviksi formuloiksi, kuten lā ilāha illa ʾllāh (ei ole muuta Jumalaa kuin Jumala), Allahu akbar (Jumala on suurin) tai al-ḥamdu līʾllāh (ylistys Jumalalle).  Suufilaisten veljeskuntien rituaalit pyrkivät hypnoottiseen tilaan ja ekstaattiseen transsiin myös fyysisten harjoitusten, kuten pyörimisen ja tanssin avulla.

Elämäntapa ja vaikutus 
Dervissit saattoivat asua veljeskunnan asuntoloissa tai olla maallikkoveljiä, mutta molemmissa tapauksissa he tulivat yleensä alemmista yhteiskuntaluokista. Keskiajalla dervissiyhteisöillä oli tärkeä poliittinen asema muslimimaissa, mutta nykyään ne ovat usein hallitusten valvomia, ja virallinen islam hyljeksii niiden teologisia näkemyksiä. Kerjäläisdervissejä kutsutaan fakiireiksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Islamin suuntaukset
Turkkilainen kulttuuri
Kyrönmaan lukio

Kyrönmaan lukio (aik. Isonkyrön yhteiskoulu (1924–1975) ja Isonkyrön lukio (1975–2002)) on Isossakyrössä toimiva toisen asteen oppilaitos. Koulussa aloitti syksyllä 2014 liikuntapainotteinen urheilulinja. Linja tarjoaa lajivalmennusta salibandyssä, ja muiden lajien valmennus järjestetään oppilaan oman valmentajan johdolla. Syksyllä 2021 urheilulinjan ohelle perustettiin kulttuurilinja. Kulttuurilinja tarjoaa opintoja mm. musiikissa, kuvataiteessa ja luovassa kirjoittamisessa. Urheilulinjan ja kulttuurilinjan lisäksi Kyrönmaan lukio painottaa kansainvälisyyttä ja yrittäjyyttä. 

Kyrönmaan lukio on mukana myös Etelä-Pohjanmaan virtuaalilukiossa ja Opinlakeudessa. Syksystä 2014 alkaen Kyrönmaan lukio on tarjonnut myös muutamia Vaasan yliopiston kursseja lähiopetuksena.

Historia 
Vuonna 1924 perustettu Isonkyrön yhteiskoulu sai lukioluvan vuonna 1957. Koulu kunnallistettiin peruskouluun siirtymisen yhteydessä vuonna 1975 ja muutettiin Isonkyrön yläasteeksi ja lukioksi. Vuonna 2002 lukion nimi vaihtui nykyiseen Kyrönmaan lukioon. Koulun tilat ovat valmistuneet vuonna 2004.

Urheilulinja 
Syksystä 2014 alkaen Kyrönmaan lukio on tarjonnut lisäpainotuksen urheilijoille urheilulinjalla, joka antaa opiskelijoiden harjoitella kouluaikana viisi tuntia viikossa koko lukuvuoden ajan. Lukio tarjoaa ohjattua lajivalmennusta salibandyssa. Muiden lajien edustajat harjoittelevat itsenäisesti oman valmentajansa johdolla.

Fyysisen ohjatun valmennuksen tunneilla saadaan myös tietoa urheilijan ruokavaliosta, psyykkisestä valmennuksesta jne.

Rehtorit 
 Pirkko Paloheimo 1956–1989 
 Lasse Herrala 1989–1997 
 Pekka Kurtti 1.1.1998–30.4.1998
 Susanna Pietikäinen 1.5.1998–30.11.2007 
 Pekka Kurtti 1.12.2007–31.12.2008 
 Eeva-Liisa Lepistö 1.1.2009–31.12.2014 
 Susanna Pietikäinen 1.1.2015–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kyrönmaan lukion kotisivut

Suomen lukiot
Isonkyrön oppilaitokset
Martti Saario

Martti Kaarlo Saario (1. maaliskuuta 1906 Nummi – 7. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori 1948–1971. Hänen tutkimusalaansa olivat verotus ja kirjanpito. Saarion kehittämä kirjanpidon meno-tulo-teoria oli kirjanpitolain teoreettinen perusta vuodesta 1973 vuoteen 1997.

Teoksia 
 Realisointiperiaate ja käyttöomaisuuden poistot tuloslaskennassa, Kauppakorkeakoulun väitöskirja. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 6. Liiketaloustieteellinen tutkimuslaitos, Helsinki 1945
 Kirjanpidon harjoitussarjoja ; tekijät V. P. Nurmilahti, Martti Saario. 3. uusittu painos, Otava 1947
 Kirjanpidon meno-tulo -teoria. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen julkaisuja 28. Otava 1959, 2. tark. painos 1965, 3. tark. painos 1968, 4. painos 1969
 Meno-tulo -kirjanpito : teoria- ja harjoitustehtäviä. Otava 1959
 Meno - tulo -kirjanpito : Harjoitustehtävät. Otava 1964, 2. painos 1968
 Liiketaloustiede 1 : luentomuistiinpanoja : A lyhyt kurssi. Kauppakorkeakoulu, Helsinki 1966

Toimitustöitä 
 Liiketalous ja verotus : artikkelikokoelma ; toim. Martti Saario. KY:n kirja- ja paperikauppa, Helsinki 1965, 3. painos 1968
 Yrityksen tulos, rahoitus ja verotus. 1 : artikkelikokoelma ; toim. Martti Saario. Kauppakorkeakoulun julkaisuja. C 3, 2. Helsinki 1969, 4. painos Gaudeamus, Helsinki 1974
 Yrityksen tulos, rahoitus ja verotus. 2  : artikkelikokoelma ; toim. Martti Saario. Kauppakorkeakoulun julkaisuja. C 3, 3. 3. painos Gaudeamus, Helsinki 1973

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
 Kati Pajunen, "Martti saario–Henkilökuva ." LTA 4 (2011): 11.

Suomalaiset kauppatieteilijät
Suomalaiset taloustieteilijät
Suomalaiset professorit
Helsingin kauppakorkeakoulun professorit
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Elokuutio (albumi)

Elokuutio on Stam1na-yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2016. Albumin tuotti Janne Joutsenniemi, joka oli aiemmin tuottanut yhtyeen Raja-albumin vuodelta 2008, ja miksasi Jens Bogren. Sanoittaja Antti Hyyrynen kuvailee levyn teemaa ”uskonnottoman digitaaliseksi helvetiksi”.

Albumin julkaisukiertueena toimi huhtikuun 2016 Sakara Tour -jäähallikiertue, jolla Stam1na soitti Lappeenrannassa, Espoossa ja Oulussa yhdessä Mokoman ja Diablon kanssa.

Taustaa 
Yhtye paljasti 8. tammikuuta 2016 albumin kappalelistan ja kansikuvan. Ensimmäinen single ”Kuudet raamit” julkaistiin 19. helmikuuta. Viikko myöhemmin kappaleesta julkaistiin Tuomas Petsalon ohjaama ja Rami Saarikorven kuvaama 360-tekniikalla toteutettu musiikkivideo. 23. maaliskuuta 2016 yhtye julkaisi Elokuutio-nimisen applikaation, joka on saatavilla iPhonelle, iPadille ja Androidille. ”Tämän applikaation avulla viedään kuuntelu- ja katselukokemus sähköisen rajan tuolle puolelle. Lisämateriaali vie meidät entistä syvemmälle albumin ja digitaalisen maailman syvyyksiin. Ja tämä kaikki tehtiin rakkaudenosoituksena levyn ostajia kohtaan”, kommentoi Stam1nan Antti Hyyrynen. 

18. maaliskuuta ilmestyneen Elokuutio-albumin kansissa on jokaisesta albumin kappaleesta oma symboli, joiden kautta avautuu lisäsisältöä. Löydettävissä on mm. kymmenen making of -videota albumin tekoprosessista sekä yksi extrakappale. Kyseinen kappale on nimeltään "Verisateenkaari". Albumi nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisen albumilistan ykköseksi ja 7. huhtikuuta albumille myönnettiin kultalevy eli sitä oli myyty yli 10 000 kappaletta.

Albumilta ylijäänyt kappale ”Verisateenkaari” julkaistiin myöhemmin singlenä 23. syyskuuta 2016.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Antti Hyyrynen – laulu, kitara
 Kai-Pekka Kangasmäki – basso, taustalaulu
 Emil Lähteenmäki – kosketinsoittimet
 Pekka Olkkonen – kitara
 Teppo Velin – rummut

Vierailijat 
 Tomi Joutsen – laulu kappaleessa ”Meidänkaltaisillemme”
 Kalle Lindberg – laulu kappaleessa ”D.S.M.”
 Tuomo Saikkonen – taustalaulu kappaleissa ”Meidänkaltaisillemme” ja ”Marttyyri”
 Janne Joutsenniemi – taustalaulu kappaleissa ”Marttyyri” ja ”Kuudet raamit”
 Hyyrynen, Kangasmäki, Velin, Olkkonen sekä Teemu Leinonen – huutoryhmä

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Helsingin Sanomat: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 9/10
 Mesta.net: positiivinen
 Savon Sanomat: ylistävä
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albumin studiopäiväkirja
 ”Kuudet raamit” -musiikkivideo YouTube-sivustolla 

Vuoden 2016 albumit
Stam1nan albumit
Janne Joutsenniemen tuottamat albumit
Sakara Recordsin albumit
Portugalin Itä-Afrikka

Portugalin Itä-Afrikka ja Portugalin Mosambik termeillä tarkoittaa niitä alueita, joita Portugali piti itäisessä Afrikassa siirtomainaan vuosien 1498–1975 välisenä aikana. Portugalilainen tutkimusmatkailija Vasco da Gama julisti vuonna 1498 löytämänsä maat Portugalin alamaisiksi. Käytännössä Portugalin valta ei juurikaan ulottunut sisämaahan ja rannikkoalueillakin se oli lähinnä muodollista.

Vuonna 1891 Portugalin ja Britannian sopimuksen myötä Portugalin siirtomaihin kuulunut nykyinen Mosambik sai kutakuinkin nykyiset rajansa. Eurooppalaisissa kartoissa alue esiintyy selkeästi rajattuna vuodesta 1894 saakka nimellä Portugalin Itä-Afrikka.

Suurin osa Britannian siirtomaista itsenäistyi viimeistään 1960-luvulla, mutta Portugali piti kiinni alueistaan aina vuoteen 1975 asti, jolloin sekä Mosambik, että länsirannikon Angola saivat itsenäisyytensä.

Lähteet 

Mosambikin historia
Itä-Afrikka
Maryan Synakowski

Maryan Synakowski (s. 14. maaliskuuta 1936 Calonne-Ricouart) on puolalaistaustainen ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Vuosina 1954–1956 hän pelasi Olympique Saint-Quentinissa. Vuonna 1956 hän siirtyi CS Sedan Ardennesiin ja hän voitti seurassa Ranskan cupin kausina 1955/1956 ja 1960/1961. Vuosina 1963–1965 hän pelasi Stade Françaisissa, vuosina 1965–1967 Royale Union Saint-Gilloisessa ja vuosina 1967–1969 Stade de Reimsissa. Hän lopetti uransa CS Sedan Ardennesissa, jossa hän pelasi vuosina 1969–1971.

Vuosina 1961–1965 hän pelasi 13 ottelussa Ranskan maajoukkueessa.

Lähteet 
 Profiili National Football Teams-sivustolla 
 Profiili Pari et Gagne-sivustolla 
 Profiili Ranskan jalkapalloliiton sivustolla

Viitteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt