Evankelikalismi

Evankelikalismi () eli evankelioimisliike () on kansainvälinen, tunnustuskuntien rajat ylittävä kristinuskon liike, joka on vaikuttanut erityisesti protestanttisten kirkkojen piirissä. Evankelismia käytetään yhteisnimityksenä henkilökohtaista uskonratkaisua korostavalle protestanttiselle liikehdinnälle, jota kutsutaan luterilaisen kirkon sisäisesti myös evankelioivaksi herätyskristillisyydeksi.

Suomessa liikkeellä on ollut monta nimeä. Luterilaisen kirkon sisällä liikkeestä on käytetty nimeä viides herätysliike tai uuspietismi. Kyseiset käsitteet ovat vakiintuneet luterilaisen kirkon piirissä 1960-luvulta lähtien. Termillä on kuitenkin tarkoitettu lähes samaa hengellisten liikkeitten ja järjestöjen ryhmää.

Evankelikalismi-sanaa käytetään useimmiten ei-piispallisen seurakuntajärjestyksen omaksuneista matalakirkollisista seurakunnista (Suomessa niin sanotut vapaat suunnat). Myös luterilainen pietismi on luonteeltaan matalakirkollista, mikä tarkoittaa että piispuuden, sakramenttien ja muodollisen jumalanpalvelusjärjestyksen sijaan korostetaan epämuodollista ja epähierarkkista uskonnonharjoitusta, kuten rukous- ja raamattupiiritoimintaa sekä yksityistä hartauselämää.

Pääpiirteet 

Evankelioimisliikkeen yhtenä laajimmin käytetyistä määritelmistä pidetään ”Bebbingtonin nelikenttää”. Määrittelyn mukaan evankelioimisliikkeen toiminta koostuu neljästä pilarista: raamattukeskeisyydestä, ristin ja sovitustyön korostamisesta, henkilökohtaisesta kääntymyksestä ja ”uudelleen syntymisestä” sekä evankeliumin levittämisestä ja esilläpitämisestä aktivismin kautta.

Historia

Tausta 

Evankelioimisliikkeen juuret ulottuvat 1700-luvun evankelisiin herätyksiin, saksalaiseen pietismiin, englantilaiseen metodismiin ja amerikkalaiseen Suureen Herätykseen. Samansuuntaisin vaikutteita sisältyi Saksassa vuonna 1846 solmittuun Evankeliseen Allianssiin sekä 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun NMKY-liikkeeseen ja kristilliseen ylioppilasliikkeeseen.

Protestanttisen kristikunnan osana evankelioimisliike painotti pelastusta yksin uskosta, Raamatun arvovaltaa ja sen lukemisen tärkeyttä, pelastusta yksin uskosta ja evankelioimista. Anglosaksisessa ja reformoidussa herätyskristillisyydessä sakramentit tulkittiin paljolti symbolisesti.

Uskon perusasiat 

Evankelioimisliikkeen vanhoillisimman osan fundamentalistit julkaisivat vuonna 1910 kirjasarjan The Fundamentals: A Testimony to the Truth. Kirjasarjan taustalla oli kiistat liberaalin kristinuskon tulkinnan kanssa. Kirjasarjan mukaan oikea usko sisältää viisi perusasiaa: 1. Raamatun sanainspiraation, 2. Kristuksen neitseestä syntymisen, 3. hänen suorittamansa sijaissovituksen, 4. hänen ruumiillisen ylösnousemuksensa ja 5. hänen lähestyvän ja näkyvän toisen tulemisensa.

Fundamentalistit perustivat näihin uskonkäsityksiin pitäytyen riippumattomia raamatullisia seurakuntia ja kirkkokuntia, raamattukouluja ja seminaareja, kustannusyhtiöitä, sanomalehtiä ja lähetys- ja evankelioimisjärjestöjä.

Toisen maailmansodan jälkeen 

Toisesta maailmansodasta lähtien evankelioimisliikkeellä on etenkin Yhdysvaltain olosuhteissa alettu tarkoittaa konservatiivista kristinuskon tulkintaa, joka pitäytyy kirkolliseen oikeaoppisuuteen, ennen muuta Raamatun auktoriteettiin, korostaa persoonallista uskoa Jeesukseen Kristukseen syntien sovittajana ja evankelioivan todistamisen tärkeyttä.

Toisen maailmansodan aikaan fundamentalistien keskuudesta nousi uusi hengellisten johtajien sukupolvi, joka irtautui eräistä ääri-ilmiöistään ja eristäytyneisyydestään. Johtajat tähdensivät edelleen Raamatun arvovaltaa ja ilmoitusluonnetta, kääntymyksen välttämättömyyttä ja evankelioimisen tärkeyttä.

Vuonna 1942 Yhdysvalloissa perustettiin The National Association of Evangelicals ja vuonna 1956 evankelioimisliikettä yhdistämään Christianity Today -lehti. 1950-luvun alussa Billy Grahamista muodostui liikkeen näkyvin johtohahmo. Liikkeen fundamentalistit perustivat oman kansainvälisen liittonsa International Council of Christian Churches, joka edustaa äärikonservatiivista teologista ja poliittista ajattelua. Fundamentalistisen liikehdinnän pohjalta syntynyttä uutta liikettä kutsutaan uusevankelikaalisuudeksi.

Evankelioimisliikkeen saapuminen Suomeen 

Suomalaisen evankelioivan herätyskristillisyyden tausta on sekä angloamerikkalaisessa evankelioimisliikkeessä että pietistisessä herätyskristillisyydessä. Suomalaiset ryhmät saivat angloamerikkalaisia vaikutteita jo 1700-luvulla. Evankelikaaliset korostukset vaikuttivat välillisesti kirjallisuudessa ja jonkin verran 1800-luvulta alkaen lauluperinteessä. Suorat yhteydet lisääntyivät 1800-luvun lopulla, kun Englannista ja Yhdysvalloista saapui Suomeen uusia herätysliikkeitä. 1800-luvun lopun toiminnasta esimerkki on  Suomen Lähetysseuran lähetyssaarnaaja Frans Hannulan aloittama lähetysherätys, joka sai uutta pontta 1900-luvun alussa anglosaksisen liikkeen evankelioimis- ja rukouskokouksista. 1900-luvun alussa evankelioimisliikkeen vaikutuskanavana toimi myös nuorten NMKY- ja NNKY-yhdistykset sekä Ylioppilaiden Kristillinen Yhdistys.

NMKY-liike saapui Suomeen vuonna 1886. Ensimmäisinä toimintavuosinaan liike levisi Turusta Helsinkiin, Tampereelle ja Joensuuhun. Aluksi senaatti ei antanut liikkeelle toimintalupaa, mutta Zachris Topelius ja Arthur Hjelt ajoivat asiaa toimiluvan myöntämiseksi. 1900-luvun vaihteessa perustettiin vastaava liike myös naisille. Vuonna 1908 Helsingissä perustettiin ystävyysseura Israelin Ystävät. Myöhemmin syntyi Israel-työhön erikoistunut Suomen Karmel-yhdistys vuonna 1949.

1920-luvulla erityisesti Urho Muroman ympärille syntyi herätystä, joka ammensi vaikutteita Norjasta sekä vanhasta pietistisestä hengellisyydestä. Muroman herätyksen piirissä järjestettiin herätyskokouksia ja evankelioimispäiviä. Muroman toiminta johti muun muassa Suomen Raamattuopiston perustamiseen. Sotien jälkeen virinnyttä Frank Mangsin herätystä ja voimakasta hengellistä liikehdintää vaalimaan perustettiin vuonna 1945 Kansan Raamattuseura. 1960-luvun lopulla nuoriso- ja lähetysherätyksen tuloksena syntyi Kansanlähetys. 1950-luvulla työnsä aloitti myös Raamattujen jakamiseen erikoistunut liikemiesyhdistys Gideonit.

Muita evankelis-luterilaisen kirkon piirissä toimivia evankelioimisjärjestöjä ovat vuonna 1953 perustettu Helsingin Raamattukoulu sekä 1960-luvulla syntynyt kristillinen ylioppilasliike. Vuonna 1964 perustettiin ylioppilaslähetys, joka liittyi aluksi Kansanlähetyksen yhteyteen. 1970-luvula perustettiin myös Lähetysyhdistys Kylväjä sekä Sanansaattajat-järjestö. 1970-luvulla ylioppilaslähetys hakeutui yhdessä Lähetysyhdistys Kylväjän ja Sanansaattajat-järjestön kanssa Suomen Raamattuopiston työyhteyteen. 1970-luvulla Suomeen perustettiin raamatunkäännös ja -lukutyöhön erikoistunut Wycliffe Raamatunkääntäjät, lähetystyöjärjestöt Operaatio Mobilisaatio, Stefanus-lähetys ja Patmos ja palvelujärjestö Navigaattorit sekä 1980-luvulla kehitysyhteistyöjärjestö World Vision.

Vaikutus 

Evankelioimisliikkeen merkitys on etenkin Yhdysvalloissa jatkuvasti kasvanut. Sen vaikutus tuntuu niin perinteisten kirkkokuntien sisällä kuin erillisissä kirkkokunnissa, seurakunnissa ja järjestöissä. Erityisen voimakkaasti sen vaikutus on ulottunut opiskelijoiden parissa tapahtuvaan työhön, lähetys- ja evankelioimistyöhön, kirjallisuuden kustannustoimintaan sekä kristillisiin radio- ja TV-kanaviin. Nämä ovat suurelta osin tunnustenvälisiä liikkeitä ja organisaatioita, ja monet samaistuvat niihin voimakkaammin kuin omiin kirkkokuntiinsa.

Erityisen voimakkaana evankelioimisliikkeen vaikutusta on pidetty Yhdysvalloissa Etelän baptistien, adventistien ja eräiden helluntailaisryhmien keskuudessa. Myös muiden kirkkojen piirissä evakelioimisliikkeen vaikutus tuntuu erityisesti lähetys- ja evankelioimisliikkeinä, järjestöinä ja herätysliikkeinä.

Evankelioimisliikkeen voimakas asema yhdysvaltalaisessa teologiassa ja lähetysliikkeissä on heijastunut muualla maailmassa evankelioimisliikkeitten kasvavana vaikutuksena. 1960-lähtien monet evankelioimisliikkeen piiriin luettavat kansainväliset järjestöt ovat saaneet jalansijaa myös Suomessa.

Katso myös 
 Maailman Evankelinen Allianssi
 Missio Helsinki
 Suomen Evankelinen Allianssi
 Suomen Vapaakirkko
 Teen Challenge
 Vapaat suunnat

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Tunnustuskuntiin sitoutumaton evankelikaalisuus. Uskonnot.fi.
 

Herätysliikkeet
Seulonnan keskeiset artikkelit