joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Oleminen ja aika

Oleminen ja aika () on saksalaisen filosofin Martin Heideggerin pääteos vuodelta 1927. Suomeksi sen julkaisi Vastapaino vuonna 2000. Yksi kirjan pääteemoista on saksankielinen termi Dasein, joka käännetään suomeksi usein täälläoloksi. Kirja kuuluu 1900-luvun filosofian keskeisiin teoksiin, ja se on omistettu Edmund Husserlille.

Aiheesta muualla 
 Jalava, Marja: ”Miksi on olemassa ylipäätään jotakin, pikemminkin kuin ei mitään?” Historiallisia arvosteluja 7/2000. Web Archive 2007.
Julkunen, Pertti: Das man ja diana-vainaa: "nyt on lupa itkeä". niin & näin 2/2000, 20–26. Ladattava PDF.
Kakkori, Leena: Martin Heideggerin olemisen kysyminen. Tampere: Tampere University Press 2009. Ladattava PDF.
Kunnas, Tarmo: Aineksia älymystön uskonnoksi. Helsingin Sanomat 3.6.2000 (käyttäjätunnuksella). 
Niemi-Pynttäri, Risto: Kuinka "Dasein" kääntyy? niin & näin 2/2000, 12–13. Ladattava PDF.
Toikka, Pekka: Ontologia, käytäntö, etiikka. niin & näin 2/2000, 5–11. Ladattava PDF.
Toikka, Pekka: "Täälläolon onttisuudesta" – kääntäjien ongelmia. niin & näin 2/2000, 14–16. Ladattava PDF.
Wahlstedt, Pekka: Eksistenssifilosofian peruskirja. Tieteessä tapahtuu 2/2001. PDF.
Varto, Juha: Ihminen ja eläminen. niin & näin 2/2000, 17. Ladattava PDF.
Vähämäki, Jussi: Olemisen ja ajan ajankohtaisuus. niin & näin 2/2000, 18. Ladattava PDF.

Kirjat mannermaisesta filosofiasta
Saksalaiset tietokirjat
Vuoden 1927 kirjat
World Rally Car

World Rally Car eli WRC on ralliautojen luokka, jonka kansainvälinen autoliitto FIA kehitti S-ryhmän sääntöjen pohjalta sillä erolla, että tiettyjen osien oli oltava peräisin tuotantomallista. Kilpaileminen luokassa alkoi vuonna 1997, ja viimeinen kausi ennen siirtymistä uusiin Rally1-luokan autoihin oli 2021.

WRC-säännöt mahdollistivat normaalia suurempien muutosten tekemiseen autoihin. WRC-auton tuotantomallia täytyy olla valmistettu vähintään 2 500 kappaletta. Korin pitää säilyä alkuperäisen näköisenä, mutta esimerkiksi puskureiden ja siipien vaihtaminen on sallittua. Auton vähimmäispituus on 4 metriä, ja vähimmäispaino 1 230 kilogrammaa. Aikaisemmasta poiketen autoon saa myös rakentaa nelivedon, vaikka siihen ei olisi sarjatuotantomallina sellaista saatavilla. Moottorilohko pitää olla sarjatuotantomallista, mutta sen saa ahtaa, mikä on myös muutos aiempaan. Maksimitilavuus on 2000 cm³, ja ahtoilman virtausta rajoitetaan 34mm kuristimella, jolla moottorien tehot jäävät noin 340 hevosvoiman tietämille.

Auton vapaamman muokkaamisen tavoitteena oli houkutella lisää autonvalmistajia MM-sarjaan. Monet eurooppalaiset automerkit, joiden henkilöautomalleissa ei tavallisesti ollut nelivetoa ja turboa, saivat nyt muokata autoja vapaammin, ja paluu MM-sarjaan tuli näin helpommaksi. WRC-autojen tulon myötä Mitsubishi voitti mestaruuksia vielä muutaman vuoden ajan A-ryhmän autollaan, mutta vuosituhannen vaihteen jälkeen WRC-autot ovat hallinneet sarjaa. 

Vuodeksi 2011 siirryttiin kokonaan uusiin autoihin, kun FIA päätti ottaa käyttöön Super 2000 -autoihin pohjautuvat WRC autot. Autoissa on 1,6 litran turbomoottori ja aikaisempiin WRC-autoihin nähden vähennettyä elektroniikkaa. Tarkoituksena oli samalla myös laskea sarjan kustannuksia, jotta saataisiin mukaan uusia autovalmistajia. Heti kaudeksi 2011 mukaan liittyikin uusi WRC-talli, kun Mini palasi rallin MM-sarjaan Countryman-malliin pohjautuvalla WRC-autolla. Minin omistava BMW ei kuitenkaan tullut mukaan ralliautoiluun tehdastallina, vaan ainoastaan hoiti autolle tarvittavan FIA-luokituksen, jonka jälkeen autojen ylläpito ja ajattaminen jätettiin yksityistallien vastuulle. Kaudet 2011 ja 2012 Minin ajattamisesta vastasi brittiläinen, aiemmin Subarun tehdastiiminä tunnettu Prodrive. Vuodeksi 2013 mukaan liittyi Volkswagen uudella Polo R WRC -autolla.

WRC-autot

Rallin MM-sarja
Sybille Bammer

Sybille Bammer (s. 27. huhtikuuta 1980 Linz) on itävaltalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 ja sijoittui parhaimmillaan WTA:n maailmanrankingissa sijalle 19. Hän lopetti tennisuransa vuonna 2011.

Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Bammer saavutti Pattayalla helmikuussa 2007. Tuolloin hän voitti loppuottelussa Gisela Dulkon eräluvuin 7–5, 3–6, 7–5. Heinäkuussa 2009 hän voitti Prahan turnauksen loppuottelussa Francesca Schiavonen lukemin 7–6(4), 6–2.

Ensiesiintymisensa Grand Slam -turnauksissa Bammer teki Yhdysvaltain avoimissa 2005 häviten heti ensimmäisellä kierroksella. Neljännelle kierrokselle hän selviytyi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2007 voittaessaan kolmannella kierroksella Li Nan eräluvuin 6–4, 6–3. Neljännellä kierroksella hän hävisi Justine Heninille lukemin 2–6, 4–6. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän voitti kolmannella kierroksella Jelena Dementjevan eräluvuin 6–1, 6–2, mutta hävisi neljännellä kierroksella Jelena Jankovićille luvuin 4–6, 6–4, 1–6.

Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa Bammer selviytyi puolivälieriin. Hän voitti kolmella ensimmäisellä kierroksella sijoittamattomat Aiko Nakamuran (6–4, 6–2), Aravane Rezaïn (6–1, 7–5) ja Tatjana Perebiynisin (6–3, 6–0) sekä neljännellä kierroksella 12:nneksi sijoitetun Marion Bartolin lukemin 7–6(3), 0–6, 6–4. Puolivälierässään hän hävisi Jelena Jankovićille luvuin 1–6, 4–6.

Bammer lopetti ammattilaisuransa tenniksessä heinäkuussa 2011.

Lähteet 
 Bammer WTA:n verkkosivuilla

Viitteet

Aiheesta muualla 

Sybille Bammerin kotisivut

Itävaltalaiset tennispelaajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Blutgericht

Blutgericht on saksalaisen Absurdin neljäs kokopitkä albumi. Albumista on julkaistu vuonna 2005 vinyylilevyversio erillisellä kansikuvalla varustettuna, se rajattiin 500 painokseen. Albumin digibox-versio rajattiin 3000 painokseen. Kuten yhtyeen aiemmatkin levytykset, Blutgerichtiäkin ollaan laittamassa Saksassa mustalle listalle, jonka jälkeen sitä ei saisi levittää julkisesti.

Kappalelista 
 Gottloses Mordgesindel (05:45)
 Heidenwut (02:45)
 Winterdämon (03:19)
 Die Galgenbrüder (04:32)
 Der Henker (03:55)
 Sturm bricht los (03:26)
 Die Freiheitskämpfer (03:33)
 Kriegertod (05:16)
 Totentanzlied aus Flandern (05:01)
 Wolfsblut (03:25)

Lähteet 

 Encyclopaedia metallum

Aiheesta muualta 
 

Absurdin albumit
Vuoden 2005 albumit
Ford Models

Ford Models on yhdysvaltalainen mallitoimisto. Sen perustivat vuonna 1946 Eileen ja Jerry Ford. 

Yritys oli New Yorkin huomattavin mallitoimisto, kunnes Elite Model Managementin John Casablancas perusti kaupunkiin oman toimiston, mistä alkoi 1980-luvun suuri mallitoimistosota. Monien muiden 1970-luvun huipputoimistojen tavoin se on viime vuosina menettänyt osuuttaan markkinoilla.

Toimiston listoilla on ollut runsaasti tähtimalleja, yhdysvaltalaisia kuten Alaina Gaines, June Perry, Christie Brinkley, Courteney Cox, Rachel Hunter, Evangeline Lilly, Stephanie Seymour, Vendela, Veronica Webb, Raven-Symone, Xuxa Meneghel, Paris Hilton, Anderson Cooper, Ali Larter, Dorian Leigh, Ashley Tisdale, Liliane Ferrarezi ja Lindsay Lohan mutta myös suomalaisia ja muita eurooppalaisia malleja. 1980-luvulla yritys perusti mallikilpailun Fordin supermodel -kilpailu, johon osallistuu vuosittain kymmeniä tuhansia toiveikkaita malleja eri puolilta maailma. 

Viime vuosina  yritys on laajentunut viestimiin Ford Media -yrityksen kautta ja muihin muotialaan liittyviin ammatteihin Ford Artists -yrityksen kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yrityksen sivusto
 Ford Fashion model direcotry 
 Ford Models

Mallitoimistot
Totenlieder

Totenlieder on saksalaisen black metal -yhtye Absurdin kolmas kokopitkä julkaisu. Se julkaistiin Nebelfee Klangwerken kautta vuonna 2003. Albumista julkaistiin normaalin CD-version lisäksi 500 painokseen rajattu vinyylilevyversio. Yhtyeen edellisiin julkaisuihin verrattuna albumin lauluosuudet on tehty paljon pehmeämmän oloisiksi ja sen tematiikka suuntautuu enemmän pakanallisiin aiheisiin.

Eastside on julkaissut albumista C-kasettiversion.

Kappaleet 
 In die Schlacht (05:54)
 Nordmännerlied (04:21)
 Stahl Blitzt Kalt (04:01)
 Der Hammer zerschmettert das Kreuz (02:48)
 Gemetzel in der Felsenschlucht (02:56)
 Der scharlachrote Tod (02:12)
 Wolfsherz (03:09)
 Nachtraunen (03:20)
 Sturm (02:38)
 Wenn Walküren reiten (04:18)

Aiheesta muualta 
 

Absurdin albumit
Vuoden 2003 albumit
Werwolfthron

Werwolfthron on saksalaisen NSBM-musiikkia soittavan Absurdin toinen kokopitkäalbumi. Sen on julkaissut vuonna 2001 Nebelfee Klangwerke. Kappaleet on kerätty vuosien 1995 ja 2001 väliseltä ajalta. Eastside Productions on julkaissut 500 painokseen rajatun C-kasettiversion albumista. Tyyliltään levyn musiikki on perinteisempää black metalia, joskin höystettynä kansallissosialistisilla vivahteilla lyriikoissa.

Kappalelista 
 Totentanz (01:51)
 Über die Gräber hinweg (02:51)
 Schwarzmond (02:31)
 Asatr'U (03:12)
 Pavane (01:23)
 Die Kathedrale (03:13)
 The Crucified (00:35)
 We Don't Believe in God (YHVH) (02:27)
 Die Ruhe vor dem Sturm (01:46)
 Die Rückkehr des Werwolfes (03:51)
 Vernichtung (01:14)
 Helge Hundingstöter (01:15)
 Ein Traum (02:02)
 Heaven in Blood (02:03)
 Palästinalied (02:48)

Aiheesta muualla 
 

Absurdin albumit
Vuoden 2001 albumit
Facta Loquuntur

Facta Loquuntur on saksalaisen NSBM-yhtye Absurdin debyyttialbumi. Alun perin sen julkaisi vuonna 1996 No Colours Records, mutta albumista on tehty useita uudelleenjulkaisupainoksia. Alkuperäinen versio oli niin CD- kuin LP-painokseltaan rajoitettu 500 kappaleeseen. Vuonna 1999 julkaistun kuvallisen vinyylipainoksen julkaisivat sekä No Colours että Silencelike Death Productions, ja versio sisälsi kaksi bonusraitaa.

Supreme Art Productions julkaisi vuoden 2002 syyskuussa oman versionsa, joka sisälsi yhteensä 12 uutta raitaa sekä väritetyn kansikuvan. Vuonna 2005 albumista julkaistiin C-kasettiversio. World Terror Committee julkaisi vuonna 2006 albumista digipack version uudella kansikuvalla ja kolmen bonusraidan kera.

Kappaleet 
Kappaleet 1-10 esiintyvät alkuperäisellä julkaisulla, 1-12 vuoden 1999 uudelleenjulkaisulla, 1-22 vuoden 2002 uudelleenjulkaisulla ja 1-12 sekä kappaleen Mourning Soul liveversio vuoden 2006 digipackilla.

 Werwolf
 The Gates of Heaven
 Pesttanz
 Eternal Winter
 Deep Dark Forest
 First Winter of Bloodred Snow
 Mourning Soul
 Dreaming of Love
 Wartend in Einsamkeit 
 Der Sieg ist unser
 In des Mondes blut'gem Schein
 Verlassen
 Lord of Ages (Blood Axis cover)
 Werwolf
 Ashes to Ashes
 Last Breath
 Green Heart
 Requiem
 Vampire
 Tod vor Sonnenaufgang
 Für Germanien
 Als die Alten jung noch waren

Aiheesta muualta 
 

Vuoden 1996 esikoisalbumit
Absurdin albumit
Elsa Snellman

Elsa Alexandra Snellman (24. tammikuuta 1894 Helsinki – 17. tammikuuta 1974) oli suomalainen taidemaalari.

Snellman opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1927 ja professori Anatoli Kaigorodovin johdolla Tallinnassa Virossa 1927–1930.

Snellmania on pidetty juutalaisvastaisena uskonnollisin perustein. Snellmanin puoliso oli vegetarismiaatteen edistäjä ja kansallissosialismin kannattaja Teo Snellman

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Kierreakaasia

Kierreakaasia (Acacia tortilis) on akaasioiden sukuun kuuluva puulaji.

Puun ominaisuuksia 
Kierreakaasia kasvaa 4–15 metriä korkeaksi, mutta jopa sitäkin leveämmäksi latvastaan. Runko haarautuu noin kahden metrin korkeudella moneksi suureksi oksaksi, jotka jatkavat haarautumista pienemmiksi oksiksi. Lehdet ovat noin 2,5 cm pitkiä. Kukat ovat pieniä ja valkoisia. Ne tuoksuvat voimakkaasti.

Esiintyminen 
Kierreakaasia kasvaa luoteis-, pohjois-, koillis-, itä- ja kaakkois sekä etelä- ja lounais-Afrikan savanneilla sekä koko Arabian niemimaalla ja Lähi-idässä.

Käyttö 
Kierreakaasiasta tehdään huonekaluja, vaunun pyöriä, aidan pylväitä ja kyniä. Sen piikkisistä oksista tehdään karjalle tilapäisaitauksia. Lehtiä ja valkuaisainepitoisia palkoja käytetään eläinten ravintona. Intiassa ja Afrikassa sitä istutetaan estämään dyynien leviämistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
United States Department of Agriculture (USDA): Acacia tortilis 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Acacia tortilis 

Akaasiat
Puut
Elävä meri (kirja)

Elävä meri (The Living Sea) on Jacques-Yves Cousteaun ja James Duganin kirjoittama tiedekirja. Kirja ilmestyi vuonna 1963 ja sen kustansi brittiläinen Hamish Hamilton.

Elävä meri käsittelee Cousteaun tutkimuksia Calypsolla. Kirjan alkupuolella kerrotaan vielä varhaisista tutkimuksista aqualungilla. Tämän jälkeen päästään Cousteaun pienoissukellusveneen SP-350:n kehittämiseen. Viimeiset luvut käsittelevät Conshelf I -projektia, jossa kaksi sukeltajaa asui viikon vedenalla. Onnistunut koe sai myöhemmin jatkajansa ja Elävä meri -elokuva kertoo Conshelf II -projektista.

Lähteet 

Kirjat maantieteestä
Vuoden 1963 kirjat
Brittiläiset tietokirjat
Kartanon koulu

Kartanon koulu on Järvenpäässä sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa on luokkien 1–9 lisäksi esiopetusta. Koulun rehtorina toimii Helinä Perttu. Oppilaita on noin 1000 ja henkilökuntaa noin 100. Kartanon koulu perustettiin vuonna 1968. Koulussa tehtiin mittava remontti vuosien 2003 ja 2004 aikana, jolloin suuri osa koulusta uudistui.

Koulu käsittää kaksi rakennusta, joista pienempi toimi syksyyn 2009 saakka erillään Kartanosta Pajalan kouluna, joka oli luokkien 1–6 alakoulu. Vanhempi Kartanon koulu oli puolestaan luokkien 7–9 yläkoulu.

Lähteet 

Järvenpään peruskoulut
Pajala (Järvenpää)
Rudolf Dassler

Rudolf Dassler (26. maaliskuuta 1898, Herzogenaurach, Saksa - 27. lokakuuta 1974, Herzogenaurach) oli Puma-yhtiön perustaja ja "Adi" Dasslerin veli.

Ura

Rudolf Dassler aloitti uransa 1900-luvun alussa samassa tehtaassa, jossa hänen veljensä Adi ja heidän isänsäkin työskenteli. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Rudolf toimi erään posliinitehtaan johdossa ja myyntityössä, jonka jälkeen hän 1920-luvun alussa palasi Herzogenaurachiin. Vuonna 1924 Rudolf perusti veljensä Adin kanssa Gebrüder Dassler Schuhfabrik -nimisen kenkätehtaan.

Puman historia

Toisen maailmansodan päättymisen jälkeen veljekset joutuivat erimielisyyksiin ja vuonna 1948 yhteinen yritys jaettiin kahtia.

Rudi perusti oman tehtaansa Aurach-joen toiselle puolelle. Monet yhteisen yrityksen myyntimiehistä lähtivät siihen mukaan, kun taas kenkäteknikot jäivät Adin yritykseen. Rudolfin yrityksen nimeksi tuli Ruda, joka on muodostettu Rudolf Dasslerin nimien etukirjaimista. Myöhemmin yritys vaihtoi nimensä muotoon Puma Schuhfabrik Rudolf Dassler. Adi muutti entisen yhtiön nimeksi Adidas. 

Rudolf Dassler kuoli lokakuussa 1974 keuhkosyöpään.

Lähteet

Aiheesta muualla
Dasslerin elämäkerta 

Saksalaiset liikemiehet
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Pediaíos

Pediaíos (, myös Pithkiás, Πηθκιάς tai Pidiás, Πηδιάς,  tai Kanlıdere) on joki, joka virtaa Kyproksen saaren keskiosissa. Se on saaren pisin joki. Joki saa alkunsa Tróodos-vuorilta ja se laskee Famagustanlahteen saaren itärannikolla. Kyproksen pääkaupunki Nikosia sijaitsee Pediaíoksen varrella. 

Kyproksen joet
Välimereen laskevat vesistöt
Automaattinen mittarinluenta

Automaattinen mittarinluenta () on energia- ja vesimittareiden automaattiseen kaukoluentaan ja tiedonkeruuseen kehitetty teknologia. Etäluennan avulla mittaustiedot saadaan luettua suoraan tietojärjestelmiin ilman paikan päällä käymistä. Se mahdollistaa muun muassa todelliseen kulutukseen perustuvan laskutuksen aiemmin käytetyn arvioihin perustuvan laskutuksen sijasta.

AMR-järjestelmässä mittarin ja tietoa keräävän järjestelmän välinen tietoliikenneyhteys voidaan toteuttaa monin eri tekniikoin. Tekniikat perustuvat yleensä tiedonsiirtoon GSM/GPRS-verkon, kiinteän puhelinverkon tai sähköverkon kautta tai radiotekniikan avulla.

Lähteet 
 
 

Mittalaitteet
Energiatekniikka
Rakennusautomaatio
Rikkinuppiseitikki

Rikkinuppiseitikki (Cortinarius meinhardii) on harvinainen kalkkipitoisten kuusilehtojen sieni, jota on pidetty toisinaan myrkyllisenäkin. Sitä tavataan Skandinavian kalkkialueilla muun muassa Etelä- ja Keski-Suomessa. Sieni lienee joskus sekoitettu keltavalmuskaan. 

Lakki on limapintainen, viitisen senttiä leveä ja puolipallomainen. Koko sieni on keltaisenruskea. Jalassa on selkeä nuppi tyvessä kuten muillakin nuppiseitikeillä. Sienen tuoksua on verrattu kamferiin, mutta maku on mieto.

Kyseessä on vaarantunut, uhanalainen laji, jota ei ole syytä käyttää ruokasienenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen sieniopas ISBN 951-0-30359-3
Valokuva The Phlegmacium Website

Seitikit
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2008

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2008 pelattiin 26. joulukuuta 2007 – 5. tammikuuta 2008 Pardubicen ja Liberecin kaupungeissa Tšekissä. Ottelut pelattiin kahdella areenalla, ČEZ Arenalla (9 413 katsojaa), jossa pelattiin myös vuoden 2004 maailmanmestaruuskilpailujen otteluja, sekä Tipsport arenalla (7 500 katsojaa).

Mestaruuden vei neljännen kerran peräkkäin ja neljännentoista kerran kokonaisuudessaan Kanada, joka voitti Ruotsin loppuottelussa jatkoajalla 3-2.

Alkusarja

A-lohko

B-lohko

Putoamissarja

Alkusarjan ottelut jäävät voimaan.

Pudotuspelit

Puolivälierät

Ottelu viidennestä sijasta

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Steve Mason
Paras puolustaja:  Drew Doughty
Paras hyökkääjä  Viktor Tihonov
Arvokkain pelaaja:  Steve Mason

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Steve Mason
Puolustajat:  Drew Doughty,  Victor Hedman
Hyökkääjät:  Viktor Tihonov,  James van Riemsdyk,  Patrik Berglund

Tilastot

Turnauksen pistepörssi
O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; RM = Rangaistus minuutit; PP = Pelipaikka

Maalivahtien torjuntatilastot
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
M = Minuutit; T = Torjunnat; PM = Päästetyt maalit; PMK = Päästettyjen maalien keskiarvo; % = Torjuntaprosentti

Lähteet 
 Turnauksen tulokset IIHF:n sivuilla  
 TSN: artikkeli turnauksesta 2008  
 Passionhockey.com: IIHF U20 2008 
 Hockeyarchives: IIHF U20 2008 
 Turnaus IIHF:n tulospalvelussa

Viitteet 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2008 jääkiekko
Liberecin urheilu
Pardubice
Ohridjärvi

Ohridjärvi (, )  on Euroopan vanhin järvi Balkanilla, Pohjois-Makedonian ja Albanian vuoristoisella rajaseudulla. Ohridjärven eliöstöstä suuri osa, yli 200 lajia, on kotoperäisiä. 

Ohridjärvi on ollut UNESCOn  maailmanperintökohde vuodesta 1979.

Mitat
Ohridjärvi on Balkanin syvin järvi, keskimäärin 155 m:n ja enimmillään 288 m:n syvyinen. Sen pinta-ala on 358 km² (noin kolmannes Päijänteen alasta) ja vetoisuus yli 55 km³. Järven pituus on 30,4 km, leveys 14,8 km, ja rantaviivaa sillä on 87,5 km, josta 56 km Pohjois-Makedoniassa, 31,5 km Albaniassa.

Synty
Ohridjärvi ja sen sisarjärvi Prespa sijaitsevat Dinaaristen alppien länsireunalla ja niiden oletetaan syntyneen plioseenikaudella noin viisi miljoonaa vuotta sitten tapahtuneen tektonisen vajoaman seurauksena. Ohrid on säilynyt yhtäjaksoisesti järvenä siitä asti. Näin pitkäikäiset järvet ovat maailmassa hyvin harvinaisia (vastaavia ovat esimerkiksi Tanganjikajärvi ja Baikaljärvi) eikä Ohridille löydy Euroopassa vertaa. Prespan sen sijaan oletetaan kuivuneen toistuvasti historian kuluessa.

Hydrologia

Ohridjärven valuma-alue on noin  2 600 km². Noin puolet järveen virtaavasta vedestä tulee maanalaisista lähteistä järven itärannalta. Noin neljännes tulee suoraan taivaalta, loput joista. Yli 20 % vedestä tulee epäsuorasti viereisestä  Prespajärvestä, joka sijaitsee noin 10 km kaakkoon ja on 150 m korkeammalla kuin Ohrid. Prespan vesi kulkee karstimaan maanalaisessa jokiverkossa ja syöttää Ohridia sen itärannan maanpäällisten ja vedenalaisten lähteiden kautta. Ohridin laskujoki on Musta Drin (Crn Drin), joka purkautuu pohjoiseen ja virtaa sitten Albanian läpi Adrianmereen. Noin 40 % veden poistumasta kuitenkin tapahtuu haihtumalla. Veden viipymä syvässä Ohridjärvessä on verrattain pitkä, noin 70 vuotta.

Väestö
Ohridjärven rannalla on kolme kaupunkia, Ohrid ja Struga Pohjois-Makedoniassa sekä Pogradec Albaniassa. Lisäksi on useita kalastajakyliä. Turismi on kuitenkin nykyisin tärkeämpi paikallinen tulonlähde. Koko valuma-alueella on noin 170 000 asukasta, joista 131 000 elää järvenrantapaikkakunnilla (43 000 Albaniassa, 88 000 Pohjois-Makedoniassa). Asukasluku on kasvanut noin 100 000:lla puolen vuosisadan kuluessa, mikä rasittaa järven herkkää ekosysteemiä. Alueen historiallisten muistomerkkien ja luonnontilaisen vesistön takia Ohridjärven alueesta on tullut tärkeä matkailukohde. 1980-luvulla alueella kävi yli 200 000 jugoslavialaista ja ulkomaista matkailijaa vuosittain. Jugoslavian kriisin jälkeen matkailu romahti, mutta on vähitellen elpynyt.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ohridin kunta
Pohjois-Makedonian matkailuportaali
Ohridin matkailusivusto
LakeNet Profile

Albanian järvet
Drinin vesistö
Pohjois-Makedonian järvet
Unescon maailmanperintökohteet Albaniassa
Unescon maailmanperintökohteet Pohjois-Makedoniassa
Ecce homo (kirja)

Ecce homo on saksalaisen filosofin Friedrich Nietzschen omaelämäkerta. Kirjassa Nietzsche erittelee sitä, miten hänestä oli tullut ”traaginen filosofi”. Nietzsche kirjoitti teoksen vuonna 1888, mutta se ilmestyi vasta 1908. Suomeksi kirjan on kääntänyt Tuikku Ljungberg.

Nimi ”Ecce homo” on latinaa ja tarkoittaa ’katso, ihminen’. Lause on peräisin Raamatusta ().

Aiheesta muualla 
 Janne Tompuri: Ilmiö nimeltä ”Nietzsche”. Kiiltomato.net 10.7.2003.
 Tarmo Kunnas: Friedrich Nietzschen viimeinen kirjoitelma sijoittuu nerouden ja henkisen yliherkkyyden välille . Helsingin sanomat 12.10.2002.

Friedrich Nietzschen teokset
Omaelämäkerrat
Kirjat kristinuskon kritiikistä
Vuoden 1908 kirjat
Tuhkelot

Tuhkelot (savusienet) (Lycoperdon) on helttasienten suku, johon kuuluvat nykyisin myös kuukuset (entinen suku Calvatia). Ne ovat valkoisia tai vaaleita nuijan tai pallon muotoisia lahottajasieniä, joiden itiöt kehittyvät sienen sisällä. Molekyylibiologiset tutkimukset ovat osoittaneet niiden kuuluvat helttasieniin.
 
Tuhkelot ovat nuorena syötäviä, jolloin itiöemän malto on vielä vaaleaa, mutta itiöiden kypsyttyä malto tummuu eikä sieni enää sovellu ruuaksi. Tuhkelot voivat sisältää myös ureaa eivätkä siksi sovellu ruuaksi munuaisongelmaisille.

Suomenkielisen nimensä tuhkelot ovat saaneet kypsistä tummista itiöistä, jotka pöllähtävät kuin tuhka, kun vanhan sienen päälle astuu. Tieteellinen nimi Lycoperdon on käännetty ranskasta vesse-de-loup ja tarkoittaa sudenpierua (lykos = susi + perdesthai = pieraista). 

Tuhkeloiden näköisiä kupusieniä ovat esimerkiksi maamunien (Bovista) tai mukulakuukusten (Scleroderma) sienisukujen lajit.

Lajeja 
Känsätuhkelo  
Nuijakuukunen
Ukonkuukunen
Ryhmätuhkelo
Kenttätuhkelo
Hakamaatuhkelo
Nurmituhkelo

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Tuhkelot (Lycoperdon)
Härkämäen observatorio

Härkämäen observatorio on Warkauden Kassiopeian observatorio, joka sijaitsee Kangaslammin Härkämäellä. Observatorio valmistui vuonna 2004. 

Härkämäen observatorio kuuluu Suomen havaintotorniverkkoon, joka pyrkii edistämään yhteydenpitoa vakavista havaintohankkeista kiinnostuneiden kesken. Verkostoon kuuluvissa observatorioissa on tehty tieteellisiä havaintoja muun myassa Helsingin yliopistolle. Esimerkiksi Härkämäen observatoriolla havaittiin 19. helmikuuta 2007 uusi supernova SN2007ae, ja myöhemmin löytöjä on tehty seitsemän lisää.

Observatorioalueelle on suunniteltu myös tutkimusasemaa radioastronomiaa varten. Observatorion pääkaukoputki on 16-tuumainen Meade-peilikaukoputki, jossa on SBIG STT-8300M -CCD-kamera ja Paramount ME robottijalusta.

Warkauden Kassiopeian tavoitteena on opetuksen lisäksi tehdä observatoriolla tähtitieteellistä tutkimustyötä. Tutkimuskohteiksi on ajateltu komeettoja, muuttuvia tähtiä, supernovaräjähdyksiä, pikkuplaneettoja ja muita kohteita, joiden tutkiminen sopii harrastusyhdistyksille. Observatorio sai oman observatoriokoodin, kun observatoriolla suoritettiin tarvittavat tarkat asteroidien mittaukset. Härkämäen observatorion viralliseksi nimeksi ja koodiksi tuli ”Taurus Hill Observatory, A95”.

Observatorion laitteistoa on rahoittanut Jenny ja Antti Wihurin rahasto Muita toimintaa tukeneita tahoja ovat Helsingin yliopiston vapaan sivistystyön toimikunta, Varkauden kaupungin sivistyslautakunta/kulttuuritoimi, Varkauden kaupungin nuorisotoimi sekä Pohjois-Savon Kulttuurirahasto.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kassiopeian sivusto
Suomen havaintotorniverkko

Suomen observatoriot
Varkauden rakennukset ja rakennelmat
Kangaslampi
Keijo Petäjä

Keijo Petäjä (21. joulukuuta 1919 Kuortane – 9. toukokuuta 1988 Helsinki) oli teoreetikkona ja suunnittelijana tunnettu suomalainen arkkitehti, jota pidetään modernin arkkitehtuurin edelläkävijänä Suomessa. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1980.

Ura 
Petäjällä oli vuosina 1949–1952 yhteinen arkkitehtitoimisto Viljo Revellin kanssa. He osallistuivat vuonna 1949 palkitulla ehdotuksellaan Kansaneläkelaitoksen päätoimitalon suunnittelukilpailuun ja voittivat kilpailun Helsingin Teollisuuskeskuksesta, joka rakennettiin heidän suunnitelmansa pohjalta. Rakennuksessa on vaikutteita Le Corbusier’ltä. Petäjä ja Revell suunnittelivat myös asuinrakennuksia Helsingin Maunulaan vuosina 1949–1953.

Revellin jälkeen Petäjällä oli arkkitehtitoimisto yhdessä vaimonsa arkkitehti Marja Petäjän (s. 1923) kanssa kuolemaansa asti. Heidän yhteisiä suunnittelutöitään Helsingissä ovat muun muassa Lauttasaaren kirkko (1958), lukuisat asuintalot Lauttasaaressa (1957–1975), Koneen ja Partekin pääkonttori Munkkiniemessä (1973), Vuosaaren telakka (1974) ja toimistotalo Brondankulma (1975). Muualle Suomeen he suunnittelivat muun muassa Jyväskylän keskusammattikoulun (1957–1963), Turengin seurakuntakodin (1965) sekä Janakkalan (1963), Ilmajoen (1965) ja Kuusamon kunnantalot (1979).

Petäjä toimi myös Helsingin Yhtenäiskoulun ensimmäisenä piirustuksenopettajana.

Yksityiselämä 
Keijo Petäjän isä oli kirjailija ja kansakouluntarkastaja Juhani Petäjä. Purjehtija Tuuli Petäjä-Sirén on hänen lapsenlapsensa.

Töitä
Teollisuuskeskus, Eteläranta 10 (Viljo Revellin ym. kanssa), Helsinki, 1948
Maunulan Kansanasunnot Oy:n rakennusryhmä (Viljo Revellin kanssa), 1949–1953
Keski-Suomen keskusammattikoulu (Marja Petäjän kanssa), Jyväskylä, 1951–1957
Lauttasaaren kirkko, Helsinki, 1958
Janakkalan kunnantalo, 1959
Asunto-osakeyhtiö Albertinkatu 16 – Iso Roobertinkatu 48–50, Helsinki, 1961
Tiirismaan koulu, Lahti, 1964
Yhtenäiskoulu, Helsinki, 1962
Ilmajoen kunnantalo, 1965
Kone Oy:n entinen pääkonttori, Munkkiniemi, Helsinki, 1973
Brondankulma (Eteläesplanadi 20), Helsinki, 1975
Kuusamon kaupungintalo, Kuusamo, 1979

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Tarhatuppisieni

Tarhatuppisieni (Volvariella gloiocephala) on kellomainen tai laakea limainen valkea tai harmaanruskea tuppisienilaji. Sen jalka on harmaanruskea ja siinä on valkoinen tai harmaa tuppi. Sieni kasvaa tuoreilla laidunmailla, komposteissa, puutarhoissa ja voimakkaasti lannoitetuissa paikoissa.

Lähteet 

Tuppisienet
Florent Sinama-Pongolle

Florent Sinama-Pongolle (s. 20. lokakuuta 1984 Saint-Pierre, Réunion, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa skotlantilaista Dundee Unitedia.

Seurajoukkueura
Sinama-Pongolle pelasi juniorina Le Havressa ja nousi seuran edustusryhmään vuonna 2001. Hänet nimettiin Ranskan mestaruusjuhliin päättyneen alle 17-vuotiaiden MM-turnauksen parhaaksi pelaajaksi vuonna 2001, ja oli myös turnauksen paras maalintekijä. Hyvät otteet herättivät Liverpool-manageri Gérard Houllierin kiinnostuksen ja vuonna 2003 Sinama-Pongolle siirtyi Liverpooliin yhdessä serkkupoikansa Anthony Le Tallecin kanssa. 

Liverpoolissa peliaikaa tuli vain rajallisesti, ja kevätkauden 2006 Sinama-Pongolle vietti lainasopimuksella Blackburnin riveissä. Kesällä 2006 hän pelasi Ranskan joukkueessa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa, joissa joukkue selvisi välieriin saakka. Kesän lopulla Sinama-Pongolle teki sopimuksen espanjalaisen Recreativo Huelvan kanssa. Aluksi sopimus oli vain yhden kauden mittainen, mutta sittemmin sitä jatkettiin vuoteen 2011. Kesällä 2008 Sinama-Pongolle siirtyi Atlético Madridiin neljän vuoden mittaisella sopimuksella. Vähälle peliajalle Atléticossa jääneen ranskalaishyökkääjän siirrosta hänen nykyiseen seuraansa päästiin sopimukseen joulukuussa 2009.

Maajoukkueura
Florent Sinama-Pongolle on kuulunut Ranskan juniorimaajoukkueiden vakiopelaajiin lukuisissa ikäluokissa. Alle 16-vuotiaiden maajoukkeessa hän edusti maataan vuoden 2001 EM-turnauksessa, ja saman vuoden syksyllä Ranskan voittojuhliin päättyneissä alle 17-vuotiaiden MM-turnauksessa, missä hän voitti turnauksen maalikuninkuuden yhdeksällä maalillaan ja valittiin myös kisojen parhaaksi pelaajaksi. Hän edusti maataan myös alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruusturnauksessa vuonna 2006. Hän pelasi ensimmäisen ja tähän mennessä ainoan ottelunsa Ranskan A-maajoukkueessa Tunisiaa vastaan lokakuussa 2008.

Lähteet 
 Seurajoukkuetilastot Soccerbase-sivustolla 
 Profiili ESPN:n Soccernetissä 
 Profiili national-football-teams.comissa

Viitteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaku Yamanaka

Kaku Yamanaka (; 11. joulukuuta 1894 – 5. huhtikuuta 2008) oli pitkäikäinen henkilö. Kuollessaan 113-vuotiaana hän oli maailman kuudenneksi iäkkäin ihminen. Japanin vanhin hänestä oli tullut Tsuneyo Toyonagan kuoltua 22. helmikuuta 2008.

Vanhus asui vuodesta 1992 hoitokodissa Yatomissa, Aichin prefektuurissa.

Lähteet 

Yli 110-vuotiaiksi eläneet japanilaiset
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet

en:List of Japanese supercentenarians#Kaku Yamanaka
Sahlene

Anna Cecilia Sahlin, myös Sahlene, Anna Sahlin ja Anna Sahlene (s. 11. toukokuuta 1976 Söderhamn) on ruotsalainen laulaja.

Hän aloitti uransa 11-vuotiaana TV-sarjassa Melukylän lapset ja seitsemän vuotta myöhemmin hän muutti Tukholmaan, jossa aloitti musiikkiuransa. Hän aloitti laulamisen bändissä Rhythm Avenue. Hänen ensimmäinen soolonsa The Little Voice julkaistiin vuonna 2000. Sahlene on edustanut Viroa Eurovision laulukilpailussa vuonna 2002 laululla Runaway, joka saavutti suuren suosion Ruotsissa, Baltian maissa ja jopa Sveitsissä saakka. Hän sijoittui kappaleella jaetulle kolmannelle sijalle. Sahlene osallistui euroviisuihin jo aiemmin, tosin taustalaulajana Maltan Claudette Pacen esityksessä Desire vuonna 2000. Hän osallistui Ruotsin euroviisukarsintaan Melodifestivalen vuonna 2006 laululla This Woman, mutta putosi ensimmäisessä semifinaalissa. Hän on toiminut Viron pisteidenlukijana Eurovision laulukilpailussa 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 

Ruotsalaiset laulajat
Viron euroviisuedustajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuoden 2002 euroviisuedustajat
Renewable Energy Network for the 21st Century

Renewable Energy Network for the 21st Century (REN21) on uusiutuvan energian verkosto, johon kuuluu hallituksia, organisaatioita ja muita asianosaisia. Se pyrkii edistämään uusiutuvaa energiaa ja alan liiketoimintaa. REN21 perustettiin uusiutuvan energian kansainvälisessä kokouksessa Bonnissa vuonna 2004 ja virallisesti aloitti toiminnan Kööpenhaminassa  kesäkuussa 2005. Vuosittaiseen REN21-julkaisun Global Status Report of Renewables kokoavat Worldwatch instituutti ja Deutsche Gesellschaft für Technische Zusammenarbeit (GTZ) GmbH.

Julkaisuja
  Renewables Global Status Report 2009 Update  13.5.2009
 Figures and tables from the Renewables Global Status Report 2009 13.5.2009
 Renewables 2007 Global Status Report , REN21 sihteeristö (Pariisi) ja Worldwatch instituutti (Washington, DC), 2008.
 2005: Record year for investments in renewable energy  REN21: Renewables Global Status Report 2006 Update] REN21 sihteeristö (Pariisi) ja Worldwatch instituutti (Washington, DC), 18.7.2006

Uusiutuvat energianlähteet
Petri Kekki

Petri Kekki (s. 4. toukokuuta 1966 Helsinki) on suomalainen shakinpelaaja. Kekki oppi shakin säännöt jo kaksi- tai kolmivuotiaana ja liittyi ensimmäistä kertaa shakkikerhoon 6-vuotiaana. Hän voitti ala-asteiden helsinginmestaruuden jo päiväkoti-ikäisenä. Shakista Kekin sai innostumaan hänen isoveljensä. Kekin menestykseen kuuluu helsinginmestaruus vuodelta 1999, nopean shakin suomenmestaruus vuodelta 2001 ja nuorten suomenmestaruus vuodelta 1985. Kekille myönnettiin kansainvälisen mestarin arvonimi vuonna 2007. Innoittajikseen Kekki on kertonut muun muassa Viktor Kortšnoin, Veselin Topalovin, Vasili Ivantšukin ja Magnus Carlsenin.

Nykyisin Kekki työskentelee kehityspäällikkönä IT-yrityksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Petri Kekki Chessmetrics.com -sivustolla 

Shakin kansainväliset mestarit
Suomalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Tyydyttymätön rasvahappo

Tyydyttymätön rasvahappo on rasvahappo, jossa on yksi tai useampia kaksoissidoksia rasvahappoketjussa. Rasvahappo on kertatyydyttämätön jos se sisältää yhden kaksoissidoksen, ja monityydyttymätön, jos se sisältää useamman kaksoissidoksen. Yleensä kaksoissidokset ovat cis-muodossa ja rasvahappoja, jotka sisältävät trans-muodossa olevan kaksoissidoksen sanotaan transrasvahapoiksi.

Tyydyttymättömien rasvahappojen korkeaenergiset kaksoissidokset tekevät ne helposti hapettuviksi.

Omega-3-rasvahapot 
Omega-3-rasvahappohin kuuluvat alfalinoleenihappo (ALA), jota saa esimerkiksi pellavansiemen-, hamppu- tai rypsiöljystä sekä saksanpähkinöistä, sekä kalasta tai kalaöljystä saatavat eikosapentaeenihappo (EPA), dokosaheksaeenihappo (DHA), ja eikosatetraeenihappo (ETA). Myös stearidonihappo (SDA) on omega-3 rasvahappo. Kasviöljyistä saatavasta ALAsta osa muuttuu ihmisen elimistössä EPAksi.

Omega-6-rasvahapot 
Omega-6-rasvahappoperheeseen kuuluvat pähkinöistä, kasviöljyistä ja vihanneksista saatava linolihappo (LA) ja lihasta, maitotuotteista ja äyriäisistä saatava arakidonihappo (AA). Omega-6 perheeseen kuuluvat myös dihomogammalinoleenihappo (DGLA) sekä gammalinoleenihappo (GLA), joita ei esiinny normaalissa ravinnossa, mutta niitä syntyy ihmisen elimistössä linolihaposta. Dihomogammalinoleenihappoa ja gammalinoleenihappoa löytyy mm. äidinmaidosta. Gammalinoleenihappoa ei sellaisenaan ole tavallisimmin käytetyissä kasviöljyissä lainkaan, mutta sitä on joissakin kasvikunnan tuotteissa, kuten helokin- ja mustaherukan siemenissä.

Linolihappo muuttuu kehossa delta-6-desaturaasi-entsyymin vaikutuksesta gammalinoleenihapoksi ja edelleen elongaasi-entsyymin avulla dihomogammalinoleenihapoksi. Mikäli delta-6-desaturaasi-entsyymin toiminta on esimerkiksi sairauksien, infektioiden tai vanhenemisen vuoksi estynyt tai puutteellista, on ravinnon täydentäminen gammalinoleenihapolla tarpeellista. Gammalinoleenihappoa esiintyy erityisesti Suomessa jalostetun Finola-kuituhampun siemenöljyssä.

Muut tyydyttymättömät rasvahapot 

Edellä käsiteltyjen rasvahappojen lisäksi tyydyttymätön kaksoissidos voi sijaita myös muissa kohdin hiilivetyketjua. Esimerkkejä ovat
 Omega-5-rasvahapot: Myristoleiinihappo ja granaattiomenahappo
 Omega-7-rasvahapot: Palmitoleiinihappo (PA)
 Omega-9-rasvahapot: Öljyhappo (OA)

Voi ja monet muut eläinrasvat sisältävät mm. konjugoitua linolihappoa (CLA), jota ei luokitella omega-rasvahapoksi.

Tyydyttymättömät rasvahapot ravinnossa 

Oliivin rasvassa on 70 prosenttia kertatyydyttymättömiä rasvahappoja ja 14 prosenttia monityydyttymättömiä rasvahappoja. Saksanpähkinässä on runsaasti monityydyttymättömiä rasvahappoja ja muissa pähkinöissä runsaasti kertatyydyttymättömiä rasvahappoja. Yli puolet sian ja broilerin rasvasta koostuu tyydyttymättömistä rasvahapoista. Noin puolet lampaan rasvan rasvahapoista on tyydyttymättömiä. Kalanrasvassa ja valtameressä elävien nisäkkäiden, kuten valaiden, rasvassa on runsaasti Omega-3-rasvahappoja.

Katso myös 
 Tyydyttynyt rasvahappo

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rasvahapot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anton Graff

Anton Graff (18. marraskuuta 1736 Winterthur, Sveitsi – 22. kesäkuuta 1813 Dresden, Saksin kuningaskunta) oli alun perin sveitsiläinen taidemaalari. Hänet muistetaan lukuisten tunnettujen henkilöiden muotokuvista.

Graff työskenteli 1760-luvulta saakka Dresdenissä, Saksissa.

Aiheesta muualla 

 

Sveitsiläiset taidemaalarit
Vuonna 1736 syntyneet
Vuonna 1813 kuolleet
Kylmäpihlajan majakka

Kylmäpihlajan majakka on vuonna 1953 valmistunut majakka ja luotsiasema. Se sijaitsee Rauman edustalla Kylmäpihlajan saarella, joka on uloin Rauman edustan isoista saarista. Majakan ovat suunnitelleet Rakennushallituksen arkkitehdit Antero Pernaja ja Kaarina Tamminen. Majakka on edelleen toiminnassa.

Majakan tiedot 
Majakan rakennusmateriaalina on käytetty betonia ja tiiltä. Majakka on muodoltaan jykevä nelikulmainen rakennus, jonka huippu kohoaa 31 metriä perustansa yläpuolelle. Sen tornissa on 12 kerrosta ja 104 porrasaskelmaa. Tornissa ja kaksikerroksisessa siipirakennuksessa oli asuintilat 12 luotsille, kahdeksalle kutterinhoitajalle ja kahdelle majakkamiehelle. Myöhemmin majakkasaarelle on vedetty vesijohto mantereelta.

Majakan valo- ja radiolaitteisto sekä nautofoni saivat virtansa suurista dieselgeneraattoreista. Ennen majakan nautofonin ääni kantautui 50 kilometrin päähän ja 1,26 miljoonan kandelan tehoinen valo kantoi 27 meripeninkulman päähän, mutta sittemmin valon kantomatkaa pudotettiin 1988 peruskorjauksen yhteydessä 15 meripeninkulmaan ja nautofonikin on vaiennut jo vuosia sitten.

Majakka kunnostettiin vuonna 1988.

Majakan peruskorjaus ulkoa valmistui vuonna 2010, ja Suomen Majakkaseura palkitsi Rauman kaupungin Vuoden loistavin teko -palkinnolla.

Matkailu 
Majakalla on myös mahdollista yöpyä yhden tai kahden hengen huoneissa.

Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun Kylmäpihlajan majakalta ovat virallisena majakka-asemana osallistuneet Rauman Radiokerho kutsumerkillä OH1AK, 1998–2007 sekä 2008–2009, 2011–2012 ja 2014–2016 kutsumerkillä OH1AM. 2017 osallistui Rauman Radiokerho tapahtuman Suomen Radioamatööriliiton Suomi 100 -juhlakutsumerkillä OF100FI-1.  2018 osallistui Rauman Radiokerho ry jälleen kutsumerkillä OH1AM.

Lähteet 
Seppo Laurell: Suomen majakat

Viitteet

Aiheesta muualla

 Kylmäpihlajan majakka
 Majakka Googlen mallinnusvarastossa

Suomen majakat
Rauman rakennukset ja rakennelmat
Rauman liikenne
Time Tunnel

Time Tunnel oli oululainen elektronisen tanssimusiikin tapahtuma. Sitä järjestää vuosittain H.A.N.D Productions yhteistyössä Oulun musiikkivideofestivaalien kanssa. Vuonna 1994 alkunsa saanut tapahtuma on elektronisen musiikin saralla Suomen pitkäikäisin.

Vuoden 2008 Time Tunnel pidettiin elokuussa Oulun kaupunginteatterissa, ja pääesiintyjinä toimivat Atomic Hooligan ja Hexstatic Isosta-Britanniasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 H.A.N.D Productions: Time Tunnel 

Elektronisen musiikin tapahtumat Suomessa
Oulun tapahtumat
Elektroninen tanssimusiikki
Oulun musiikki
Urmia (järvi)

Urmia tai Urmiajärvi (, ) oli pitkään Iranin järvistä suurin Kaspianmeren jälkeen. Järvi on kuitenkin supistunut hyvin paljon 1980-luvun jälkeen ja järvi on vaarassa kuivua kokonaan. Maan johtoa on syytetty järveen tulevien jokien patoamisesta ja luonnonkatastrofin synnyttämisestä.  Järvi on saanut nimensä sen länsipuolella sijaitsevan Urmian kaupungin mukaan.

Maantiede 
Urmiajärvi sijaitsee ylänköalueella Āzārbāyjān-e Gharbīn provinssissa Iranin luoteisosassa, noin 50 kilometrin päässä Turkin rajasta. Järvi oli 140 kilometriä pitkä ja 55 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on ennen kutistumistaan ollut 5 470 neliökilometriä, siis neljänneksen Saimaata suurempi. Urmia on matala suolajärvi, jolla ei ole laskujokea. Keskisyvyys oli vain seitsemän metriä ja suurin syvyys 16 metriä. Järvi sijaitsee 1 280 metrin korkeudessa merenpinnasta. Järvessä oli 102 saarta.

Järven suolapitoisuus on noin 30 prosenttia, mikä on Kuolleenmeren tasoa ja lähes kymmenkertainen meriveteen verrattuna. Suolaisuuden takia juuri mikään kasvi tai eläin ei elä järvessä. Poikkeuksia ovat kuitenkin esimerkiksi Artemia-äyriäiset, jotka puolestaan ruokkivat suuria flamingo- ja pelikaaniparvia. Järvellä on ollut vuonna 1976 perustettu 4 636 neliökilometrin laajuinen Unescon biosfäärisuojelualue. Järven saarilla on kuusipeuran uhanalaiseksi katsotun alalajin persiankuusipeuran (persiankauriin) suojelualue, jossa eläintä yritetään palauttaa luontoon. 

Urmiajärven alue on ollut kauan asuttua. Se oli Mesopotamian kulttuurin reuna-aluetta ja sen sivistyksen piirissä. Assyrialaiset nimittivät järveä ”Alemmaksi Nairin mereksi”, muinaiset persialaiset käyttivät nimeä Chichast ja roomalaiset nimeä Lacus Matianus. Keskiajalla järven nimi oli Kabuda.

Keväällä 2019 Iranissa oli pahimmat tulvat 50 vuoteen. Tulvien jälkeen Urmiajärven pinta-ala laajeni ja oli huhtikuussa 2019 noin 3000 neliökilometriä. Järven syvyys kasvoi 62 cm verrattuna vuotta aikaisempaan syvyyteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 UNESCOn biosfäärialue 
 Lake Urmia  (eoearth.org)

Iranin järvet
Suolajärvet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Matt Ghaffari

Matt Ghaffari (s. 11. marraskuuta 1961) on yhdysvaltalainen entinen painija, jonka parhaimmat saavutukset tulivat kreikkalais-roomalaisen painin puolelta 1990-luvulla.

Painoluokassaan raskaassa sarjassa, jossa Ghaffarin aikana raja 130 kilogrammassa, Ghaffari jäi kansainvälisellä tasolla Aleksandr Karelinin varjoon. Hän hävisi Karelinille loppuottelussa 1996 Atlantan olympialaisissa kuten myös 1991 Varnan ja 1998 Gävlen MM-kisoissa sekä vuoden 1990 Masters-turnauksessa. 1995 Prahan MM-kisoissa Ghaffari jäi pronssille kohdattuaan Karelinin välierässä. MM-kilpailuissa 1990 Ostiassa (6. sija), 1994 Tampereella (6.) ja 1993 Tukholmassa (11.) kuin myös 1992 Barcelonan olympialaisissa "Siperian karhu" tuli vastaan aikaisemmassa vaiheessa. Ghaffari oli vielä varamiehenä Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000.

Pan-Amerikan mestaruuden Ghaffari voitti urallaan yhdeksän kertaa, joista kaksi kertaa vapaapainissa. Yhdysvaltain mestaruuden hän voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudesti ja vapaapainissa kerran. Ghaffari on sittemmin toiminut valmennustehtävissä, mitä hän oli tehnyt koko painiuransa ajan. Aktiiviaikoina Ghaffarin mitat olivat 193 senttimetriä ja 127 kilogrammaa. Siviiliammatiltaan hän on taloussuunnittelija.

Lähteet
 Matt Ghaffari FILA:n tietokannassa
 http://www.mattghaffari.com/wrestling.cfm

Aiheesta muualla
 Matt Ghaffarin kotisivut

Yhdysvaltalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Yhdysvaltalaiset vapaapainijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Johan Wilhelm Runeberg

Johan Wilhelm (J. W.) Runeberg (8. helmikuuta 1843 Porvoo – 3. tammikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen professori, moninkertainen valtiopäivämies, valtioneuvos ja RKP:n kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.

Henkilöhistoria
Runebergin vanhemmat olivat professori, runoilija Johan Ludvig Runeberg ja Fredrika Charlotta Tengström. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1860 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1863 ja maisteriksi 1864. Runeberg suoritti lääketieteen kandidaatin tutkinnon 1866, lisensiaatin tutkinnon 1870 ja hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori 1871.

Runeberg oli naimisissa vuodesta 1872 lähtien vaasalaisen kauppaneuvos August Aleksander Levónin tyttären Edith Alexandra Levónin (1853–1927) kanssa. Heillä oli kuusi lasta, joista Birger Runeberg (1875–1938) toimi myöhemmin Helsingin yliopiston kirurgian dosenttina ja professorina, Lars Runeberg (1881–1939) oli metsänhoitaja ja Einar Runeberg (1877–1938) kaupunginlääkäri; tytär Anne-Marie (1885–1976) avioitui taidehistorioitsija Tancred Boreniuksen kanssa.

Ammattiura
Runeberg toimi aluksi lääkärinä Vaasassa, Porvoossa ja Helsingissä. Hän oli Helsingin yleisen sairaalan assistentti 1873–1874 ja Suomen Lääkäriseuran sihteeri 1873–1875. Vuosina 1877–1907 Runeberg toimi Helsingin yliopiston sisätautiopin professorina ja oli lisäksi Henkivakuutusyhtiö Kalevan ylilääkäri 1881–1914. Runeberg toimi myös Suomen Lääkäriseuran ja Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1907. Hänen mukaansa on nimetty suomalainen lääketieteellinen huomionosoitus J. W. Runebergin palkinto.

Toiminta poliitikkona
Runeberg osallistui säätyvaltiopäiville pappissäädyn jäsenenä  1882, 1885, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905. Hän oli kansanedustajana 1907–1908 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Runeberg oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosien 1878–1903 välillä ja valtuuston puheenjohtajana 1888–1891.

Lähteet

Kirjallisuus
 
 
 Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa P–Ö.

Viitteet

Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri
Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1843 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Johan Tallgren

Johan Tallgren (s. 17. heinäkuuta 1971) on suomalainen uuden musiikin säveltäjä. Hän on uuden musiikin tapahtuman Musica nova Helsinki taiteellinen johtaja.

Tallgren on valmistunut 1997 Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi. Hän on opiskellut säveltämistä professori Paavo Heinisen johdolla ja yksityisesti Pariisissa 1996–1997 Kaija Saariahon ja Philippe Manoury johdolla. Tallgren on opiskellut ja asunut pääasiassa ulkomailla, ja hänen sävellyksiään on esitetty runsaasti festivaaleilla. Vuonna 2005 hänellä oli sävellyskonsertti Musica nova Helsinki -festivaalilla.

Tallgren on kirjoittanut musiikista 1990-luvulla eri lehtiin, etenkin Hufvudstadsbladetiin.

Lähteet
Musiikin tiedotuskeskus luettu 3.9.2008
Matkalehti.fi luettu 3.9.2008

Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
FCG Finnish Consulting Group

FCG Finnish Consulting Group -konserni (FCG) on monialainen Suomessa ja kansainvälisesti toimiva Suomen Kuntaliiton omistama konsulttiyritys. Konserniyhtiöt edeltäjineen ovat olleet mukana yhdyskunnan eri osa-alueiden rakentamisessa miltei 70 vuotta Suomessa ja miltei 50 vuotta kansainvälisesti. Konsernin toimiala on laajentunut yhdyskuntasuunnittelusta tietomallintamiseen ja digitaaliseen liiketoimintaan. FCG-konserniyhtiöiden palveluksessa on noin 750 henkilöä.

Toiminta 
FCG tarjoaa julkisten palveluiden kehittämisen, johdon konsultoinnin, monialaisen koulutuksen, yhdyskuntasuunnittelun ja vesihuollon sekä talonrakennuksen ja korjausrakentamisen palveluita. Yhtiön tuotteisiin kuuluvat myös työnhaku- ja rekrytointipalvelu Kuntarekry ja uusien työntekijöiden perehdytykseen tarkoitettu Intro-perehdytystyökalu. Yhtiön asiakkaina on laajasti sekä yksityisen että julkisen sektorin organisaatioita. Yhtiön omistaa Kuntaliitto Holding Oy.

FCG-konserni syntyi vuonna 2005, kun Suomen Kuntaliitto ja Helsingin yliopiston Holding Oy allekirjoittivat sopimuksen Suunnittelukeskus Oy:n (sittemmin FCG Planeko Oy), Efeko Oy:n (aiemmin Efektia Oy, Kuntakoulutus Oy) toimintojen yhdistämisestä FCG Finnish Consulting Group ‑nimiseksi koulutus- ja konsulttiyritykseksi. Konserni on laajentanut tarjontaansa yritysostoilla.

FCG-konsernilla on koko Suomen kattava toimipaikkaverkosto ja tytäryhtiöitä eri puolilla maailmaa. Konsernin kansainvälinen toiminta on laajaa. Konserniyhtiöt ovat vuosien aikana tehneet yli 5 000 kehitysprojektia yli 150 maassa eri puolilla maapalloa.

Finnsh Consulting Groupin toimitusjohtaja on Mari Puoskari. Vuonna 2020 yhtiö osti kuntatalouden yrityksen Perlaconin, jonka Puoskari sanoo olevan kuntatalousalan kärkitoimija, joka on FCG:n asiakkaille erityisen kriittinen. Perlacon toimii FCG Perlacon -nimellä.

Historiaa
FCG:n alku oli vuonna 1949 perustettu Maaseudun keskusrakennustoimisto (MKR), jonka tehtävänä oli palvella maaseutukuntia rakentamisasioissa. MKR suunnitteli varsinkin kansakoulurakennuksia, joita tehtiin 1950-luvulla paljon suurille sodanjälkeisille ikäluokille. Toimisto tarjosi pienten koulujen tyyppipiirustuksia, kahdeksaa erilaista tyyppikoulua, vuonna 1949 järjestetyn yleisen arkkitehtuurikilpailun perusteella. Tyyppipiirustusten mukaan rakennettiin 464 kansakoulua ja niiden asunto- ja talousrakennuksia. Lisäksi MKR suunnitteli 1950-luvun loppuun mennessä kaikkiaan 385 erilaista koulurakennusta, mukaan lukien opettajien asuinrakennukset ja oppilasasuntolat.

Lähteet

Kirjallisuutta 
Wik, Henri: FCG 70 : Fabianinkadun kaksiosta kansainväliseksi konserniksi. FCG 2019. ISBN 9789517752589.

Aiheesta muualla 
 FCG-konserni

Suomalaiset yritykset