joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uskelan auto-onnettomuus

Uskelan auto-onnettomuus tapahtui illalla 1. lokakuuta 1937, kun Salon markkinoilta tulossa ollut Chevrolet-merkkinen kuorma-auto, jonka kyydissä oli 24 Ypäjän Palikkalan kylän nuorta, suistui jyrkässä alamäessä tieltä ja syöksyi rotkoon Uskelan Isokylässä niin sanotun Uskelan vanhan kirkon mäen luona. Auto kaatui ylösalaisin Uskelanjokeen paikalla yhtyvään Myllyojaan, jossa oli toista metriä vettä. Viisitoista autossa ollutta joutui veden varaan, ja kahdeksan heistä hukkui. Onnettomuusauton kuljettaja oli vahvassa humalatilassa. Uskelan onnettomuus oli Suomen suurin ennen sotia tapahtunut auto-onnettomuus.

Onnettomuuden kahdeksan uhria siunattiin 17. lokakuuta 1937 yhteishautaan Ypäjän hautausmaalle. Haudalla oleva muistopatsas paljastettiin juhannuksena 1938.

Korkein oikeus vahvisti maaliskuussa 1939 Halikon kihlakunnanoikeuden lokakuussa 1937 onnettomuusautoa kuljettaneelle Markus Ojalalle kuolemantuottamuksesta y.m. langettaman 3 vuoden 8 kuukauden vankeustuomion.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lehtiuutisia Uskelan onnettomuudesta:
 Markkinaväkeä täynnä oleva kuorma-auto syöksyi kovassa vauhdissa alas joen äyrästä, Käkisalmen Sanomat 02.10.1937, nro 109, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kaamea onnettomuus Uskelassa. Päihtynyt mies ajoi autoon jokeen, Helsingin Sanomat, 02.10.1937, nro 265, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Seitsemän nuoren ihmisen surma kaameassa auto-onnettomuudessa eilen illalla Uskelassa, Turun Sanomat, 02.10.1937, nro 265, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Auto-onnettomuudet jatkuvat. Uskelan auto-onnettomuuden kahdeksas uhri löydetty, Helsingin Sanomat, 03.10.1937, nro 266, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kuljettajan juopottelu ja huolimattomuus aiheutti Uskelassa tapahtuneen onnettomuuden, Sosialisti, 04.10.1937, nro 228, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Auto ja kuolema kulkevat nykyään yhdessä. Liikenneonnettomuuksien järkyttävä sarja kasvaa, Käkisalmen Sanomat 05.10.1937, nro 110, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Markus Ojala oli yrittänyt ajaa Uskelan onnettomuuspaikalle tulleen linja-autonkin jokeen! Tuhotyö saatiin estetyksi viime hetkessä, Laatokka 07.10.1937, nro 114, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Vuoden 1937 onnettomuudet
Tieliikenneonnettomuudet Suomessa
1930-luvun onnettomuudet Suomessa
Salon historia
Salon liikenne
Uskela
Ypäjä
Albert Dewandre

Albert Barthélemy Franz Marie Joseph Dewandre (20. maaliskuuta 1884 Monceau-sur-Sambre – 25. toukokuuta 1964 Liège) oli belgialainen insinööri, keksijä ja teollisuusjohtaja.

Perhetausta 
Albert Dewandren isä Georges (1853–1932) oli myös insinööri ja AILg:n (Association des Ingénieurs diplômés de L`Université de Liège) jäsen, ja hänen äitinsä oli Sophie o.s. Minette (1855–1924). Albert oli kuuluisan belgialaisen lakimies-poliitikon, senaattori Barthel Dewandren (1822–1893) lapsenlapsi. Albert Dewandren lapsenlapsi Brigitte Neven o.s. Wauters on elektromekaniikan insinööri, ja myös AILg:n jäsen.

Keksintöjä
Hänen merkittävin keksintönsä oli polttomoottorin imutiehyiden alipainetta hyödyntävä jarrutehostin. Saksalainen Robert Bosch GmbH kaupallisti sen, ja se tuli ensi kertaa käyttöön eräissä Mercedes-Benzin kuorma-automalleissa vuonna 1927, seuraavana vuonna myös henkilöautoissa.

Vuonna 1933 hän esitteli etuvetoisen johdinauton, "trolleybus Dewandre":n, jossa niin ohjaus kuin jarrutkin olivat tehostettuja. Sen käyttöönoton 1935 jälkeen Dewandren ratkaisun haittapuolet paljastuivat, sillä ohjausjärjestelmän tuntuma oli vielä kehno: johdinautoa oli vaikeaa pitää vakaasti suunnassaan käytetyn ohjaustekniikan puutteellisuuksien vuoksi. Jatkokehittelyn jälkeen ohjaus- ja jarrutehostuksella varustetut, brittiläisen Clayton-Dewandre-yhtiön alaisuudessa valmistetut ajoneuvot tuottivat keksijälle kuitenkin sievoisia tuloja.

Dewandre suunnitteli ja toteutti myös suihkulähteen vuoden 1939 Liègen Expo de l’Eau -näyttelyyn. Sadan metrin korkeuden saavuttanut vesisuihku oli toteutushetkellä lajinsa korkein maailmassa.

Johtotehtävät ja kunnianosoitukset 
Albert Dewandre toimi Compagnie des Pieux Frankl-yrityksen (nykyisin Thales-konserniin kuuluva Forges de Zeebrugge) johtajana, Fabrique Nationale de Herstalin varapääjohtajana, Liègen yliopiston administraattorina, ja sen diplomi-insinööriseura AILg:n puheenjohtajana. Hän oli toisen maailmansodan päätyttyä myös perustajajäsen CEEES (Confederation of European Environmental Engineering Societies) -kattojärjestöön nykyisin kuuluvassa BSMEE:ssä [Belgian Society of Mechanical and Environmental Engineering). Hänelle myönnettiin Legion d`Honneur (kunnialegioonan) upseerin arvo, sekä komentajan arvo Belgian toiseksi korkeimmassa Ordre de la Couronne -ritarikunnassa.

Lähteet 

Keksijät
Belgialaiset henkilöt
Belgialaiset liikemiehet
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Mercedes-Benzin henkilöstö
Jack Taylor (televisiosarja)

Jack Taylor on vuonna 2010 alkanut irlantilainen rikosdraamasarja, joka perustuu Ken Bruenin romaaneihin. Sarja sijoittuu Galwayhin. Pääosassa on entinen poliisi Jack Taylor (Iain Glen), joka on ryhtynyt yksityisetsiväksi saatuaan potkut poliisista. 

Sarja alkoi elokuussa 2010 Irlannin TV3-kanavalla. Suomessa Yle TV1 aloitti sarjan esittämisen 1. lokakuuta 2017.

Rooleissa
Iain Glen – Jack Taylor
Killian Scott – Cody Farraher
Nora-Jane Noone – konstaapeli Kate Noonan (kaudet 1–2)
Siobhán O'Kelly – konstaapeli Kate Noonan (3. kausi)
Tara Breathnach – Anne Henderson (1. kausi)
Frank O'Sullivan – tarkastaja Clancy (1. kausi)
Paraic Breathnach – Isä Malachy
Jack Monaghan – Darragh Noonan (3. kausi)

Jaksot

Ensimmäinen kausi

Toinen kausi
 

Rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
Butša

Butša () on Ukrainan Kiovan alueella sijaitseva kaupunki. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Kiovan luoteispuolella, pienten Dneprin vesistön Irpin-sivujoen Butša- ja Rokatš-haarajokien välissä. Butša on heinäkuusta 2020 lähtien ollut Kiovan alueen Butšan piirin hallintokeskus.

Vuonna 2021 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 36 971. Väkiluku on ollut kasvussa; vuonna 2001 asukkaita kirjattiin 28 533.

Butšassa on Kiovasta länteen johtavan rautatien asema. Maantieyhteyksistä merkittävimpiin lukeutuu Kiovasta Butšan kautta länsiluoteeseen kulkeva eurooppatie  (M07), joka Kovelin lähistöllä yhtyy Kiovasta samoin kohti Puolan rajaa johtavaan eurooppatie :een. Eteläisempi maantieyhteys Kiovaan on kulkenut Irpinin läpi kantatietä R-30 (P30) pitkin.

Historiaa
Butša on saanut nimensä läheisen joen mukaan. Paikkakunta mainitaan historiallisissa asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1630 Jablunkan kylään liittyvänä asutuksena. Vuoden 1898 seutuvilla asutus kasvoi nopeasti Kiovan ja Kovelin välisen rautatielinjan rakentamisen johdosta; kylään rakennettiin radan sivuasema (1900), joka sai nimen Butša. Toisen maailmansodan aikana paikkakunnalla sijaitsi Kiovan vapautustaistelujen aikana joulukuussa 1943 kenraali Nikolai Vatutinin johtama 1. Ukrainan rintaman komentopaikka.

Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 2006. Tätä ennen se oli eteläisen naapurikaupunkinsa Irpinin alainen kaupunkityyppinen taajama.

Vuoden 2022 sota 

Venäjä aloitti laajamittaisen hyökkäyssodan Ukrainaa kohtaan 24. helmikuuta 2022. Yksi päähyökkäyssuunnista kohdistui sodan alkuvaiheessa kohti Kiovaa, jota hyökkääjä pyrki piirittämään. Butšan pohjoispuolella sijaitseva Hostomel rahtilentokenttineen oli hyökkääjälle keskeisiä tukikohta-alueita. Kiovan luoteislaidalla sijaitsevasta Butšasta käytiin ajoittain kiivaitakin taisteluja helmikuun 27. ja maaliskuun 31. päivän 2022 välillä. Ukrainan tykistö pysäytti venäläisen panssaroidun kolonnan kaupungissa 27. helmikuuta; myös kaupungin pormestari Anatoli Fedoruk viestitti tästä videopätkän avulla. Kuvat tuhotuista panssariajoneuvoista ovat sittemmin levinneet laajalti. Kaupunkiin kohdistetuista iskuista ja toisaalta hyökkääjän panssariajoneuvojen tuhoamisesta kaupungin kaduille uutisoitiin suomalaisviestimissä esimerkiksi 7. maaliskuuta.

24. maaliskuuta 2022 Ukrainan presidentti myönsi kaupungille Ukrainan sankarikaupungin arvonimen. Venäjän hyökkäyssodan (2022) aikana tämä arvonimi oli myönnetty tällöin yhteensä kymmenelle venäläishyökkääjää vastaan taistelleelle paikkakunnalle. 

Taistelut jatkuivat Butšassa ja Hostomelissä vielä 31. maaliskuuta. Huhtikuun 1. päivänä kaupungin pormestari Fedoruk kertoi, että Butša oli vapautettu hyökkääjistä. Venäläisten hyökkäysjoukkojen vetäydyttyä 2. huhtikuuta 2022 ukrainalaiset pääsivät jälleen kaupunkiin. 3. huhtikuuta levisivät ympäri maailman uutiskuvat muun muassa kadulla makaavista siviiliuhreista ja epäillyistä sotarikoksista kaupungissa.

Paikkakunnan tunnettuja henkilöitä
Tunnettuihin paikkakunnalla asuneisiin henkilöihin lukeutuu muun muassa lääkäri-kirjailija Mihail Bulgakov.

Lähteet

Aiheesta muualla

Butšan piiri
Kiovan alueen kaupungit
Gary Sundberg

Gary Sundberg (s. 10. marraskuuta 1941 Vaasa) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Oman uransa jälkeen on toiminut useaan otteeseen aktiivisti HIFK:n jalkapalloilun järjestötehtävissä ja taloudellisena tukijana.

Sundberg pelasi ensi kerran HIFK:n miesten joukkueessa vuonna 1959 piirisarjaottelussa A-juniori-ikäisenä, ja onnistuikin tekemään maalin ja ottelun loppuvaiheessa hänen kaatamisestaan aiheutui rangaistuspotku. Myöhemmin seuran harjoituksissa ajan suuri nimi Åke Lindman kävi vielä kehumassa minua åkemaiseen tyyliinsä: ”Helvetin hienoa! Sinusta tulee vielä tähti.” HIFK:n ykkösjoukkueeseen nousu tapahtui syksyllä 1962, jolloin hän pelasi Eurooppa cup-ottelussa Rapid Wieniä vastaan Helsingissä. Sundbergin Mestaruussarjaura alkoi keväällä 1963 ja jatkui aina syksyyn 1966. Viimeinen kausi huipputasolla jäi myös parhaaksi. Gary Sundberg teki 11 maalia 17 ottelussa ja oli näin HIFK:n paras maalintekijä Jalkapallon mestaruussarjassa kaudella 1966. Kaikkiaan Mestaruussarjaotteluita kertyi hänelle 57 ottelua ja niissä hän teki kaikkiaan 18 maalia. Sen jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta, jotka HIFK pelasi Suomisarjassa. Vielä 1970-luvun alussa hän pelasi kaksi kautta Grankulla IFK:n riveissä - ensin III Divisioonassa ja nousun jälkeen II Divisioonassa., 

Sundberg tuli mukaan HIFK jalkapalloilun järjestötoimintaan 1970-luvulla HIFK:n jalkapalloilun pudottua HIFK:n jalkapallojaoston puheenjohtajana 1975-78. Pelasipa hän tarvittaessa myös kentälle. Toisen kerran Sunberg joutui HIFK:n järjestötoimintaan edustusjoukkueen taustayhtiön HIFK Soccer oli ajautumassa konkurssiin. Sundberg ryhtyi taustayhtiön pelastustehtäviin. Taustayhtiö saatiin pelastettua, ja Sundberg jatkoi vuoteen 2007. Järjestötoiminnan lisäksi hän on ollut  myös rahoittamassa eri yhteyksissä taloudellisiin vaikeuksiin ajautunutta HIFK jalkapallotoimintaa.

Sundberg siirtyi jo 1960-luvun puolivälissä yrittäjäksi, jolloin hän perusti ensimmäisen oman yrityksensä, joka välitti teknisiä muoveja ja teki laiterakentamista teollisuudelle. Yrityskauppojen myötä Sundebergin perustamasta Teknolonista kasvoi Teknolon Group. 1970-luvun lopulla yritys fuusioitui ruotsalaisen kemian alan suuryrityksen Kema-Nobelin kanssa, ja Sundberg muutti kahdeksi vuodeksi Ruotsiin. Kahden vuoden jälkeen hän palasi Suomeen ja luopui 1980-luvulla yrityksestä. Hän perusti 1991 uuden perheyrityksen Fluorotech, jonka johdossa Gary Sundbergin jälkeen on ollut hänen poikansa. Hänen tyttärensä on laulaja Christel "Chisu" Sundberg.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Elle (nimi)

Elle on naisen etunimi. Nimi on syntynyt lyhentymänä nimestä Eleanor tai muista El-alkuisista nimistä, kuten Elisabet ja Elina. Lisäksi nimen syntyyn on saattanut vaikuttaa ranskan kielen feminiininen yksikön 3. persoonan pronomini elle (’hän’ naisesta puhuttaessa). 

Suomessa nimi on ollut käytössä ainakin 1800-luvulta saakka. Suomessa nimi esiintyy myös yhdysnimen osana, esimerkiksi nimissä Elle-Maaret ja Marielle. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 2 515 henkilölle, joista hieman yli puolet on 2000-luvulla syntyneitä.

Vuodesta 2020 lähtien Ellen nimipäivä on suomenkielisen kalenterin mukaan 10. helmikuuta. Elle on Suomessa myös lappilainen tai saamelainen nimi, ja saamenkielisessä kalenterissa nimi on ollut samalla päivällä jo aikaisemmin.

Tunnettuja Elle-nimisiä 

 Elle Fanning (s. 1998), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Elle Fowler, oik. Lisa Fowler (s. 1988), yhdysvaltalainen muotia ja kauneudenhoitoa käsittelevän YouTube-kanavan perustaja
 Elle King, oik. Tanner Elle Schneider (s. 1989), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, televisioesiintyjä ja näyttelijä
 Elle Kull (s. 1952), virolainen näyttelijä ja Riigikogun jäsen
 Elle Logan (s. 1987), yhdysvaltalainen soutaja
 Elle Macpherson (s. 1964), australialainen malli, näyttelijä ja liikenainen

Kuvitteellisia Elle-nimisiä 
 Elle Bishop, televisiosarjassa Heroes
 Elle Pulkkinen,Tarinassa Ellen painajainen

Lähteet 

Etunimet
Seppo Siirilä

Seppo Ilmari Siirilä (s. 2. lokakuuta 1937 Seinäjoki) on suomalainen aluetieteilijä ja Tampereen yliopiston aluetieteen emeritusprofessori.

Siirilän vanhemmat olivat taloustirehtööri, maanviljelijä Arvo Jaakko Siirilä ja Aune Irene Rantala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1956 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1961, lisensiaatiksi 1965 ja tohtoriksi 1968. Siirilä harjoitti tutkimustyötä Englannissa 1971 ja Australiassa 1973–1974.

Siirilä oli Helsingin yliopistossa assistenttina 1961–1969, Etelä-Pohjanmaan kesäyliopiston sihteerinä 1963–1965, Teknillisen korkeakoulun erikoisopettajana 1969 sekä Kauppakorkeakoulun professorin viran avustajana 1969. Hän oli sitten Tampereen yliopistossa vt. professorina 1969–1971, sosiaali- ja talousekologian professorina 1971–1974 ja aluetieteiden professorina vuodesta 1974 sekä taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaanina vuodesta 1976. Hän oli lisäksi Helsingin yliopiston kaupunkimaantieteen dosenttina vuodesta 1970 alkaen.

Teoksia 
 Die funktionale Struktur der Stadt Tampere, väitöskirja. Helsingin yliopiston maantieteen laitoksen julkaisuja. Sarja A 63. 1968
 Kaupungin alueellinen kasvu. Tampereen yliopisto, Sosiaali- ja talousekologian laitos. Tutkimuksia 3. 1970
 Residential expansion in the suburban fringe of Helsinki. Helsingin yliopiston maantieteen laitoksen julkaisuja. Sarja A 87. Helsinki 1971
 Sosiaalialuemalli ja kaupunkiekologia - Social area model and urban ecology. Tutkimuksia / Tampereen yliopisto, aluetieteen laitos. B 20. Tampere 1974
 Alueellinen kehittäminen : aktiivista hyvinvointipolitiikkaa? ; kirj. Jorma Kuitunen, Seppo Siirilä. Tiedonantoja / Tampereen yliopisto. Aluetiede n:o 23. Tampere 1984
 Kaupunkirakenteen tutkimuksen kehitys Suomessa. Tiedonantoja / Tampereen yliopisto. Aluetiede n:o 25. 1984
 Spatial differentation in Finland : a welfare approach. Tutkimuksia / Tampereen yliopisto. Aluetiede. Sarja B 33. Tampere 1984
 Elinympäristöt - hyvinvointi - aluepolitiikka ; kirj. Jorma Kuitunen, Seppo Siirilä. Tutkimuksia / Tampereen yliopisto. Aluetieteen laitos 36. Tampere 1985
 Aluetiede Tampereen yliopistossa. Tampere 1986
 Alueelliset hyvinvointierot ; julk. Sisäasiainministeriö ; laat. Tampereen yliopisto. Aluetieteen laitoksen tutkimusryhmä Seppo Siirilä ym. Aluepoliittisia tutkimuksia ja selvityksiä 1988, 6. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1988
 Hyvinvoinnin alueelliset erot Suomessa ; kirj. Seppo Siirilä ym. Tutkimuksia / Tampereen yliopisto. Aluetieteen laitos. Sarja B 47. Tampere 1988
 Sosiaaliekologinen kaupunkitutkimus. Tiedonantoja / Tampereen yliopisto, aluetieteen laitos 35. Tampere 1990
 Teollisen yhteiskunnan murros : restrukturaation vaikutuksista alue- ja kaupunkirakenteeseen ; kirj. Mari Randell, Seppo Siirilä. Tiedonantoja / Tampereen yliopisto, aluetieteen laitos 38. Tampere 1994
 Elinolojen alueellinen erilaistuminen : huono-osaisuuden näkökulma ; kirj. Seppo Siirilä, Ville Viljanen, Jussi Jousmäki. Tutkimuksia / Tampereen yliopisto, aluetieteen ja ympäristöpolitiikan laitos. Sarja B 71. Tampere 1999

Lähteet 

Suomalaiset maantieteilijät
Tampereen yliopiston professorit
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Kotapähkinät

Kotapähkinät (Staphylea) on kasvisuku kotapähkinäkasvien heimossa ja kotapähkinäkasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu 24 lajia. Kotapähkinöiden tyyppilaji on euroopankotapähkinä (Staphylea pinnata), joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopassa, Etelä-Euroopassa ja Lähi-idässä.

Kotapähkinälajeja 
 japaninkotapähkinä (Staphylea bumalda)
 kaukasiankotapähkinä (Staphylea colchica)
 euroopankotapähkinä (Staphylea pinnata)
 amerikankotapähkinä (Staphylea trifolia)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Kotapähkinät (Staphylea)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kotapähkinät (Staphylea)
 ITIS: Staphylea 
 United States Department of Agriculture (USDA): Staphylea 
 Flora of China: Staphylea 

Kotapähkinäkasvit
Japanin Grand Prix 2017

Japanin Grand Prix 2017 (virallisesti 2017 Formula 1 Japanese Grand Prix) oli Formula 1 -kauden  16. osakilpailu, joka ajettiin 8. lokakuuta Suzukan moottoriradalla Japanissa.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Tulokset

Aika-ajot

Kilpailu

Muuta 
 Jolyon Palmerin uran viimeinen kilpailu.
 Carlos Sainzin viimeinen kilpailu Toro Rossolla.

Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Japanin GP 2017 - F1-ruutu

Japanin Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2017
Waiting for the Sirens’ Call



Waiting for the Sirens’ Call on englantilaisen synthpop-yhtye New Orderin kahdeksas studioalbumi, joka julkaisi London Records 28. maaliskuuta 2005.

Kappaleet

Yhdysvaltojen bonuskappale

Japanin bonuskappaleet

Arvostelut 
 NME: 6/10 
 Pitchfork: 7.9/10 
 Rolling Stones:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Waiting for the Sirens Call discogs-com -sivustolla 

New Orderin albumit
Brittiläiset elektronisen musiikin albumit
Brittiläiset synthpop-albumit
Vuoden 2005 albumit
Mar-a-Lago

Mar-a-Lago on kartanorakennus, joka valmistui vuosina 1924–1927. Se sijaitsee Palm Beachissa, Floridassa. Kartanossa on 58 makuuhuonetta, 33 kylpyhuonetta, kaksi isoa ulkouima-allasta, 12 takkaa ja kolme pommisuojaa. Yhdysvaltain entinen presidentti Donald Trump asuu Mar-a-Lagossa vaimonsa Melania Trumpin kanssa. Kartanossa toimii Trumpin omistama yksityisklubi, jonka 500 jäsentä saavat vierailla alueella.

Kartanon rakennutti seurapiirihenkilö Marjorie Merriweather Post, jonka isä oli rikastunut myymällä aamiaismuroja. Kartanon espanjankielinen nimi Mar-a-Lago tarkoittaa mereltä järvelle. Kartanon tilukset ulottuvat Palm Beachin yli Atlantin valtamereltä Lake Worthin laguunille. Post vietti vuosikymmenien ajan talvensa Mar-a-Lagossa, jossa hän tuli tunnetuksi railakkaana juhlien järjestäjänä. Post kuoli vuonna 1973, ja kartano siirtyi testamentilla Yhdysvaltain liittovaltiolle. Sen ylläpito osoittautui niin kalliiksi, että valtio antoi kartanon Postin säätiölle vuonna 1981.

Liikemies Donald Trump osti rakennuksen, vajaan seitsemän hehtaarin tontin ja antiikkikalusteet kahdeksalla miljoonalla dollarilla vuonna 1985. Hän rakennutti kartanon kylkeen tanssiaissalin 40 miljoonalla dollarilla. Hän perusti rakennukseen kylpylän ja yksityisen golfklubin 1995. Trump jatkoi kartanossa lomailua presidentiksi tultuaankin, ja syksyllä 2019 Trump muutti ensisijaisen asuinpaikkansa Trump Towerista Mar-a-Lagoon. Trumpin presidenttikaudella kartanossa vieraili monia tärkeitä vieraita, muun muassa Kiinan presidentti Xi Jinping ja Japanin pääministeri Shinzō Abe.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Floridan rakennukset ja rakennelmat
National Register of Historic Places -kohteet Floridassa
Palm Beachin piirikunta
Donald Trump
Kartanot
Storaksit

Storaksit (Styrax) on kasvisuku storaksikasvien heimossa ja storaksikasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu 126 lajia, joita esiintyy Amerikassa, Itä-Aasiassa ja Välimerenalueen itäosassa. Storaksien tyyppilaji on lääkekasvina käytetty rohtostoraksi (Styrax officinalis).

Lajeja 
 hartsistoraksi (Styrax benzoin)
 kultastoraksi eli kiinanstoraksi (Styrax hemsleyanus)
 japaninstoraksi (Styrax japonicus)
 tuoksustoraksi (Styrax obassia)
 rohtostoraksi (Styrax officinalis)
 tonkininstoraksi (Styrax tonkinensis)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Storaksit (Styrax)
 Suomen Lajitietokeskus: Storaksit – Styrax
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Styrax 
 UniProt: Taxonomy - Styrax 
 United States Department of Agriculture (USDA): Styrax 
 Flora of China: Styrax 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Styrax 

Storaksikasvit
Keisaripuut

Keisaripuut (Paulownia) on kasvisuku keisaripuukasvien (Paulowniaceae) heimossa ja sen tyyppisuku. Siihen kuuluu seitsemän lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Itä-Aasiassa. Lajeista tunnetuimpia on laajalti koristepuuna viljelty, näyttävästi kukkiva keisaripuu (Paulownia tomentosa).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Keisaripuut (Paulownia)
 ITIS: Paulownia 
 United States Department of Agriculture (USDA): Paulownia 
 Flora of China: Paulownia 

Lamiales
Puut
Tetijivin piiri

Tetijivin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Kiovan alueen lounaisosassa. Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 31 914 (1.1.2017) 

Piirin hallintokeskus on Tetijivin kaupunki (Тетіїв, 13 268 as.). Se sijaitsee linnuntietä 135 kilometriä Kiovan keskustasta etelälounaaseen. Tetijiv mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1185, sai vuonna 1956 kaupunkityyppisen taajaman ja vuonna 1968 kaupungin aseman.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tetijiviin keskittynyt portaali  (tetiev.net.ua)

Kiovan alueen entiset piirit
Interton VC 4000

Interton VC 4000 on toisen sukupolven 8-bittinen pelikonsoli, jonka Interton julkaisi Saksassa vuonna 1978. Konsoli käytti pelimoduulia mediana.

Konsoli käytti Signetics 2650A suoritinta ja siinä oli 4 kilotavua RAM-muistia.

Konsolista on tehty myös useita kloonilaitteita.

Lähteet

Aiheesta muualla

 ConsoleDatabase 

Pelikonsolit
Every Open Eye

Every Open Eye on skotlantilaisen synthpop-yhtyeen Chvrchesin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Virgin EMI Records 25. syyskuuta 2015.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 77/100
 Pitchfork: 7.7/10
 Rolling Stone:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Every Open Eye -albumi Discogs-sivustolla 

Chvrchesin albumit
Vuoden 2015 albumit
Carinhall

Carinhall oli Hermann Göringin maaseutuasunto ja metsästyslinna. Se rakennettiin suurelle metsästystilalle Berliinin koillispuolelle Schorfheideen Großdöllner Seen ja Wuckerseen väliin Brandenburgin pohjoisosaan.

Historia 
Göringin ensimmäisen vaimon, ruotsalaisen Carin Göringin (1888–1931) mukaan nimettyä residenssiä rakennettiin vuodesta 1933 alkaen mittasuhteiltaan valtavaksi, mutta muistuttamaan metsästyslinnaa. Sen pääarkkitehti oli Werner March, joka suunnitteli Berliinin olympiastadionin. Carin Göringin ruumis siirrettiin vuonna 1934 alkuperäisestä hautapaikasta Ruotsista Carinhallin alueelle. Carinhallissa järjestettiin 10. huhtikuuta 1935 Göringin hääjuhla, kun Göring vihittiin toisen vaimonsa, näyttelijä Emmy Sonnemannin kanssa. Vuonna 1951 löytyi luuranko, jota pidettiin Carin Göringin luurankona, ja se vietiin Ruotsiin. 1990-luvulla Carinhallista löytyi kuitenkin toinen luuranko, joka DNA-tutkimuksissa on osoitettu Carin Göringin luurangoksi. Se on haudattu Ruotsiin.

Carinhalliin päätyi runsaasti saksalaisten eri puolilta miehitettyä Eurooppaa ryöstämiä taideaarteita.

Kohtalo 

Görin räjäytytti Carinhallin 28. huhtikuuta 1945 estääkseen sitä joutumasta lähestyvän puna-armeijan käsiin. Taideaarteet oli siirretty etukäteen Berchtesgadeniin.

Jäljellä on rauniot, muutamia perustuksia ja mahtavat portit.

Perintö 
Vuonna 1999 ilmestynyt kirja Görings Reich: Selbstinszenierungen in Carinhall herätti uuden kiinnostuksen Carinhallia kohtaan. Paikalle tuli aarteenetsijöitä, ja paikasta pelättiin tulevan uusi natsien pyhiinvaelluspaikka. Brandenburgin osavaltionhallinto määräsi Göringin vaimon haudan hävitettäväksi.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Manvell, Roger: Der Reichsmarschall. 1983. ISBN 3-8118-4370-2. 
 Mosley, Leonard: The Reich Marshal: A Biography of Hermann Goering. 1975. ISBN 3-420-04727-4. 
 Díaz Domínguez, Carlos: Tres colores en Carinhall. 2011. ISBN 978-84-666-4192-0. 
 Irving, David: Göring, A Biography. Vapaasti ladattava.

Aiheesta muualla 

 A Visit to Hermann Göring’s Carinhall 

Natsiarkkitehtuuri
Brandenburgin rakennukset ja rakennelmat
Saksan entiset rakennukset ja rakennelmat
Romanssi (kappale)

Romanssi on Nils-Eric Fougstedtin säveltämä ja sovittama ja Reino Palmrothin (Reino Hirvisepän) sanoittama musiikkikappale, jonka he tekivät vuonna 1943 valmistuneeseen suomalaiseen elokuvaan Katariina ja Munkkiniemen kreivi. Elokuvan tarina sijoittuu 1860-luvulle ja kertoo muonamiehen tyttären Katariinan ja nuoren kreivi Mauritz Armborgin rakkaustarinan. Vanha kreivitär, joka ei hyväksy epäsäätyistä suhdetta, yrittää estää nuorenparin avioliiton. Elokuvan miespääosan esittäjä, tuolloin Norjan kansalainen, 20-vuotias Leif Wager laulaa Romanssi-kappaleen elokuvan loppukohtauksessa, jossa kreivi Mauritz Armborg laulaa puistolammen rannalla rakkauslaulua tietämättä, että Katariina on lähellä.

Elokuvasta, Leif Wagerista ja Romanssi-rakkauslaulusta tuli sota-ajan Suomessa hyvin suosittuja. Elokuva oli vuoden 1943 katsotuin ja Romanssi-musiikkikappale yksi sotavuosien soitetuimmista kappaleista radiossa, jossa sitä soitettiin Yleisradion elokuvan ääniraidasta valmistamalla pikalevyllä. Romanssi säilyi myös vuosikausia radion Lauantain toivotut levyt -ohjelman vakiokappaleena.

Nils-Eric Fougstedtin sävellyksessä musiikki etenee A-osan eli ensimmäisen säkeistön jälkeen kertosäkeeseen. Kertosäkeiden välissä on A-osan mittainen instrumentaalisoolo. Laulu alkaa sanoin: "Sua vain yli kaiken mä rakastan, Sinä taivaani päällä maan, Minä maiset murheeni unohdan, Sinisilmiis kun katsoa saan."

Laulun sanoittaja Reino Palmroth kertoo elokuvan ohjaajan Ossi Elstelän soittaneen hänelle Karjalan kannakselle ja pyytäneen tekstiä melodiaan, jonka hän vihelsi puhelimessa. Palmrothin mukaan Elstelä pyysi, että: ”Tee niin makea kuin ikinä saat”.

Romanssi-musiikkikappaleen myöhempi suosio ja levytykset 
Koska kappaleen suosio jatkui, Leif Wager levytti laulun uudelleen Rauno Lehtisen sovittamana vuonna 1971. Kappaleesta on muodostunut ikivihreä Suomen musiikkiperinteessä. Se valittiin Ilta-Sanomien äänestyksessä vuonna 2014 kauneimmaksi suomalaiseksi rakkauslauluksi. Helsingin Sanomat pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Romanssi” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.

Kappaleen ovat levyttäneet suomalaisista artisteista myös muun muassa Finntrio (1966), Eino Grön (1974), Pepe Willberg (1977), Vesa-Matti Loiri (1994), Tapani Kansa (2000), Jukka Kuoppamäki (2003), Jari Sillanpää (2009) ja Polyteknikkojen Kuoro (2016).

Kappaleesta on myös ranskankielinen versio Romance. Ensimmäisen version on sanoittanut Federico Birsotto. Sen esittää belgialainen laulaja Freddy Birset levyllä  Souvenirs de France vuonna 2003. Toinen ranskannos ilmestyi Irina Björklundin sanoittamana ja esittämänä vuonna 2014.

Lähteet 

Vuoden 1943 kappaleet
Suomalaiset musiikkikappaleet
Lego Ninjago Elokuva

Lego Ninjago Elokuva () on 3D-tietokoneanimoitu yhdysvaltalais-tanskalainen toimintakomedia, joka on spin-off vuoden 2014 Lego Elokuvalle ja perustuu Lego Ninjago -tuotesarjasta tuttuihin hahmoihin. Elokuvan tuotti Warner Bros. Animation ja ohjasi Charlie Bean, Paul Fisher ja Bob Logan. Elokuvan ääninäyttelijöinä ovat Dave Franco, Justin Theroux, Fred Armisen, Abbi Jacobson, Olivia Munn, Kumail Nanjiani, Michael Peña, Zach Woods ja Jackie Chan.

Ääninäyttelijät

Arvosteluja

Lähteet 

Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Tanskalaiset animaatioelokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
Leluihin pohjautuvat elokuvat
Lego
3D-elokuvat
Ninjaelokuvat
Päivi Kapiainen-Heiskanen

Päivi Kapiainen-Heiskanen on suomalainen tiedetoimittaja ja dokumentaristi.  Kapiainen-Heiskanen on käsikirjoittanut, tuottanut ja ohjannut viisi dokumenttielokuvaa, Porot kuuluvat tuulelle (40 min, 2016
), Kun koulu vapautui vankilasta (2017, 60 min) , Toyota ja toppatakki (64 min, 2019), Uusille Poluille (52 min, 2020) ja Mies ja koski (19 min, 2022). 

Kapiainen-Heiskanen suoritti diplomikielenkääntäjän tutkinnon Helsingin yliopiston Kouvolan kääntäjänkoulutuslaitoksessa 1983 ja toimittajatutkinnon (sosionomi) Tampereen yliopistossa 1988. Vuonna 2004 hän valmistui Tampereelta yhteiskuntatieteiden maisteriksi pääaineinaan tiedotusoppi ja kansainvälinen politiikka. 

Hän on työskennellyt Ylen aluetoimituksissa Kouvolassa, Tampereella ja Mikkelissä. 

Sen jälkeen hän toimi Mikkelin ammattikorkeakoulussa kansainvälisten asioiden koordinaattorina vuosina 1992-96, kun maailmanlaajuista kansainvälistä yhteistyöverkostoa luotiin ja käynnistettiin englanninkielinen kesälukukausi sekä useita jatkotutkintoja englantilaisten yliopistojen kanssa. 

Hän toimi kaksi vuotta tuottajana Internetix-verkko-oppimateriaalihankkeessa. Hän toimi vuosina 1998-2005 Nettiradio Mikaelin / Yle Mikaelin projektipäällikkö-toimituspäällikkönä. Nettiradio Mikaelilla oli laajat yhteystyöverkostot Itä- ja Pohjois-Suomessa sekä kv. hankekumppanuuksia. 

Kapiainen-Heiskanen oli vuonna 1998 perustamassa myös Osuuskunta Mikkelin Mediaalia, jonka hallituksen varapuheenjohtajana hän toimi. Vuoden 2019 alusta osuuskunnan yhtiömuoto vaihdettiin osakeyhtiöksi, ja nykyään yritys on perheomisteinen sisällöntuotantoyritys. 

Vuonna 2015 hän toimi mediatiimin vetäjänä Koneen säätiön rahoittamassa ja Lapin yliopiston Arktisen keskuksen koordinoimassa Saisiko olla ympäristökonfliktisoppaa? -hankkeessa.

Kapiainen-Heiskanen on opettanut journalismia Mikkelissä, Afganistanissa ja Pietarissa sekä suomea maahanmuuttajille ja vaihto-oppilaille. Hän toimii useissa järjestöissä ja on ollut muun muassa Suomen tiedetoimittajat ry:n hallituksen jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kapiainen-Heiskanen Free-luettelossa
Nettiradio Mikaelin arkisto

Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Suomalaiset toimittajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Harkovan piiri

Harkovan piiri (; ) on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu idässä Tšuhujivin piiriin, etelässä Krasnohradin piiriin, lännessä Bohoduh’ivin piiriin ja pohjoisessa Venäjään. Piirin hallintokeskuksena toimii Harkovan suurkaupunki (1 433 886 as., 2021).

Harkovan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuun 2020 aluehallinnon uudistuksessa Ukraina supisti Harkovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Harkovan piirin pinta-alaa kasvatettiin 3 222,5 neliökilometriin (oli 7/2020 asti 1 364,31 km²). Heinäkuuhun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen myötä esimerkiksi miljoonakaupunki Harkova liitettiin osaksi laajentunutta Harkovan piiriä.

Harkovan piirin väkiluvuksi arvioitiin 1 745 734 (1.1.2021; oli 179 858 as./ 1.1.2017). Heistä kaupunkilaisiksi luokiteltiin 94,4 prosenttia (1 648 830 as.), eli viiden kaupungin (Derhatši 17 433 as., Harkova 1 433 886 as., Ljubotyn 20 376 as., Merefa 21 421 as. ja Pivdenne 7 394 as.) ja 23 kaupunkityyppisen taajaman väestö. Näistä taajamista väkirikkaimpia (yli 5 000 as.) olivat Pisotšyn (23 616 as.), Solonytsivka (13 398 as.), Nova Vodolaha (10 633 as.), Vysokyi (9 829 as.), Bezljudivka (9 296 as.), Mala Danylivka (8 145 as.), Vilšany (6 753 as.), Slatyne (6 076 as.), Budy (5 889 as.), Vasyštševe (5 730 as.) ja Kozatša Lopan (5 005 as.).

Lähteet

Aiheesta muualla
Jouni Martikainen

Jouni Martikainen valittiin Askolan kunnanjohtajaksi lokakuussa 2016 hänen toimittua vt. kunnanjohtajana saman vuoden maaliskuusta lähtien. Koulutukseltaan Martikainen on diplomi-insinööri.  Ennen kunnanjohtajuuttaan hän oli työskennellyt samassa kunnassa vuodesta 2007 kunnaninsinöörinä ja teknisenä johtajana. Toukokuussa 2020 hän irtisanoutui Askolan kunnanjohtajan virasta siten, että irtisanoutuminen astui voimaan heinäkuussa 2020. Keskusta asetti hänet kuntavaaliehdokkaakseen kevään 2021 kuntavaaleissa Helsingissä. Martikaista ei valittu kaupunginvaltuustoon.

Lähteet 

Askolan kunnanjohtajat
Suomalaiset insinöörit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Bump-stock

Bump-stock tai bumb-fire on ampumatekniikka, jossa puoliautomaattisen kiväärin rekyyliä hyödynnetään niin, että sen tulinopeutta saadaan kasvatettua. Ampuja työntää asetta tukikädellään eteenpäin ja liipasinsormi pysyy paikallaan. Näin liipasimen kontaktia liipasinsormeen saadaan nopeutettua. Muilla kuin hyvin lyhyillä etäisyyksillä osumatarkkuus kärsii merkittävästi. Tekniikkaa voi käyttää myös puoliautomaattisen pistoolin kanssa.

Lisävarustus, jota englanniksi kutsutaan nimellä bump-stock, sisältää edestakaisen liikkeen sallivan tukin ja lepotason liipasinsormelle. Vaikka varustus ei sisällä jousia, se pystyy kalifornialaisen demokraattisenaattorin Dianne Feinsteinin mukaan  kasvattamaan puoliautomaattisen kiväärin tulinopeuden 400–800 laukaukseen minuutissa. 

Vaikka lisävarustus käytännössä tekee aseesta tulinopeudeltaan konetuliaseen, se oli 2017 laillinen myyntituote Yhdysvalloissa ja nousi uutisiin Las Vegasin joukkosurman yhteydessä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Asetekniikka
Mnet

Mnet (lyhenne sanoista Music Network) on eteläkorealainen nuorisolle suunnattu musiikkitelevisiokanava. Kanavan omistaa CJ Groupin alainen CJ ENM.

CJ E&M:n keskusstudio sijaitsee Mapossa, Soulissa. Siellä kuvataan monet Mnetin ohjelmat, ja monien selviytymissarjojen tapahtumat kuvataan siellä.
Mnetin kansainvälinen internetsivusto on nimeltään MWave. 

Kanavalla esitetään vuosittain Mnet Asian Music Awards (MAMA) -musiikkipalkintogaala.

Logot

Lähteet 

Eteläkorealaiset televisiokanavat
Vuonna 1991 perustetut televisiokanavat
CJ ENM
Ržyštšiv

Ržyštšiv (, ) on kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, linnuntietä 65 ja maanteitse 80 kilometriä maan pääkaupunki Kiovan keskustasta kaakkoon. Dneprin lounaisrannalla sijaitseva Ržyštšiv on suoraan Kiovan alueen alainen kaupunki. Sen väkiluvuksi arvioitiin 7 447 (2017).

Lähteet

Aiheesta muualla

Kiovan alueen kaupungit
Boris Anrep

Boris Vasiljevitš Anrep (, 27. syyskuuta 1883 Pietari, Venäjä – 7. kesäkuuta 1969 Lontoo) oli venäläinen, Britanniassa uransa tehnyt kuvataiteilija ja runoilija, joka tunnetaan mosaiikkitöistään. Hän kuului taiteilijoista ja älyköistä muodostuneen Bloomsburyn ryhmän lähipiiriin ja oli merkittävä hahmo Lontoon kulttuurielämässä 1910-luvulta 1960-luvulle.

Anrep lähti synnyinmaastaan Venäjältä vuonna 1908 opiskelemaan taidetta Pariisiin, jossa hän tutustui muun muassa walesilaiseen Augustus Johniin ja tämän ystäväpiiriin, johon kuului myös Anrepin tuleva vaimo Helen Maitland. Anrep palasi Venäjälle, jossa hän seurusteli muun muassa runoilija Anna Ahmatovan kanssa, mutta muutti vuonna 1917 Lontooseen ja meni naimisiin Helen Maitlandin kanssa. He saivat kaksi lasta, mutta avioliitto purkautui melko pian.

Anrepin tunnetuin mosaiikkityö on Lontoon National Galleryn pääportaikossa. Hänen töitään on myös Westminsterin katedraalissa ja muutamissa muissa Lontoon kirkoissa sekä Tate Galleryssä.

Lähteet

Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Venäläiset taiteilijat
Venäläiset runoilijat
Brittiläiset taiteilijat
Riihelä (sukunimi)

Riihelä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Eino Riihelä (1925–2015), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Esko Riihelä (1939–2017), toimittaja
Jussi Riihelä (s. 1960), pika- ja keskimatkojen juoksija
Pasi Riihelä (s. 1975), koripallovalmentaja ja entinen koripalloilija
Sinikka Salminen (o.s. Riihelä) (s. 1954), kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
Tahvo Riihelä (1865–1914), kansanedustaja (Nuorsuomalainen Puolue)
Guido van Helten

Guido van Helten (s. 1986) on australialainen katutaiteilija, joka työskentelee eri puolilla maailmaa. Hän on erikoistunut tekemään suurikokoisia fotorealistisia seinämaalauksia.

Van Helten maalasi syyskuussa 2017 Hämeenlinnan Kantolan vanhojen viljasiilojen julkisivuun 50 metriä korkean teoksen, joka on osa UPEA17-kaupunkitaidefestivaalia. Edellisvuoden UPEA16-festivaalilla hän maalasi seitsenkerroksisen talon päätyseinään Helsingin Vallilassa. Muualta maailmasta hänen töitään löytyy muun muassa Yhdysvalloista, Australiasta ja Grönlannista.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Virallinen sivusto

Australialaiset taiteilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Raskasta joulua IV

Raskasta joulua IV on 17. marraskuuta 2017 Spinefarm Recordsin julkaisema ilmestynyt Raskasta joulua -projektin albumi. Sillä suomalaiset rock- ja metallimuusikot esittävät uudelleensovitettuja versioita joululauluista. Se on kuudes projektin julkaisema levy. Levyä on myyty kultalevyyn oikeuttava määrä. 

Albumi uudelleen julkaistiin lokakuussa 2018 sisältäen kaksi uutta kappaletta. Lisäksi albumi julkaistiin vinyyliversiona 16. marraskuuta 2018.

 – Marco Hietala
 – Kimmo Blom
 – Antony Parviainen
 – Ville Tuomi
 – Ari Koivunen
 – J-P Leppäluoto
 – Antti Railio
 – Tony Kakko, Floor Jansen
 – Elize Ryd
 – Tommi Salmela

 – Marco Hietala, Tarja Turunen
 – Antti Railio (vain vuoden 2018 uudelleenjulkaisulla)
 – Pasi Rantanen (vain vuoden 2018 uudelleenjulkaisulla)

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Keskisuomalainen:

Lähteet 

Raskasta joulua -albumit
Vuoden 2017 joulualbumit
Compton’s Most Wanted

Compton’s Most Wanted (C.M.W.) on yhdysvaltalainen gangsta rap -yhtye. Tha Chill ja Ant Capone perustivat ryhmän 1980-luvun puolivälissä ja pian mukaan liittynyt MC Eiht nousi yhtyeen keulakuvaksi. C.M.W. julkaisi debyyttialbuminsa It's a Compton Thang vuonna 1990. Ryhmää pidetään merkittävänä West Coast hip hopin saralla.

MC Eiht sanoitti yksin ryhmän kolme ensimmäistä albumia.

Diskografia 
 1990: It's a Compton Thang
 1991: Straight Checkn 'Em
 1992: Music to Driveby
 2000: Represent
 2006: Music to Gang Bang

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -yhtyeet
Liberian presidentti

Liberian tasavallan presidentti on Liberian valtionpäämies, jonka kansa valitsee vaaleilla  kuuden vuoden välein. Presidentti on Liberian asevoimien ylipäällikkö. Joseph Jenkins Roberts oli Liberian ensimmäinen presidentti.

Luettelo presidenteistä
Hovioikeudenpuistikko (Vanha Vaasa)

Hovioikeudenpuistikko () on Vanhan Vaasan kaupunginosassa Vaasassa sijaitseva nelirivinen lehmuskuja, joka kulkee Kauppiaankadun eteläpäästä, Vanhan Vaasan valleja vastapäätä, itään kohti Mustasaaren kirkkoa, joka alun perin rakennettiin hovioikeudentaloksi.

Hovioikeudenpuistikko on Suomen vanhin yhä olemassa oleva puistokatu ja julkinen puisto, ja varhaisista puistokaduista merkittävimpänä pidetty. Se rakennettiin hovioikeudentalon suunnittelijan, yli-intendentti Carl Fredrik Adelcrantzin vuonna 1776 tekemän suunnitelman mukaan. Sen esikuvana oli Ranskan Nancyyn 1750-luvulla rakennettu Place de Stanislas Leszczynski.

Alun perin puistikon neliriviseen puukujaan istutettiin vuonna 1781 haapoja, kunnes vuosien 1836–1842 aikana ne korvattiin lehmuksilla. Puistikko säästyi Vaasan vuoden 1852 palolta, jonka jälkeen Vaasan kaupunki siirrettin sen nykyisen keskustan paikalle meren rantaan.

Hovioikeudenpuistikon molemmin puolin oli hovioikeudenneuvosten tontteja. Puistikon eteläpuolen metsäalueella on yhä nähtävissä palaneiden puutalojen kivijalkoja.

Hovioikeudenpuistikon ja Mustasaaren kirkon välissä on Kustaan toriksi kutsuttu piha-alue korkeine kuusineen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vaasan puistot
Vaasan kadut
Vanha Vaasa
Haihtumaton muisti

Haihtumaton muisti () on tietokoneen muistia, joka ei kadota sisältöään virran katkaisun yhteydessä kuten haihtuva muisti.

Haihtumatonta muistia ovat esimerkiksi lukumuisti (ROM)-piirit ja flash-muisti. Koska haihtumaton muisti ei kadota tietoa sitä voidaan käyttää tiedontallennusvälineenä.

Haihtumattoman muistin lisäksi on esitetty säilyvän muistin () käsite, jossa tietokoneohjelman tila säilyy sellaisenaan muistissa.

Lähteet

Muistit
Tietokonetekniikka
Tallennusvälineet
Tetijiv

Tetijiv (; ) on kaupunki ja piirikeskus Ukrainan Kiovan alueen Tetijivin piirissä, linnuntietä 135 kilometriä Kiovan keskustasta etelälounaaseen. Tetijivin väkiluvuksi arvioitiin 13 268 (2017). Tetijiv mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1185, sai vuonna 1956 kaupunkityyppisen taajaman ja vuonna 1968 kaupungin aseman.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tetijiviin keskittynyt portaali  (tetiev.net.ua)
Tetijivin piirin sivusto  (tet.gov.ua)

Bila Tserkvan piiri
Kiovan alueen kaupungit
Selma Savolainen

Selma Savolainen (s. 29. marraskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja.

Tausta 
Savolainen aloitti klassisen pianonsoiton opinnot viisivuotiaana. Laulun opiskelun hän aloitti Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa Sanni Orasmaan yksityisoppilaana vuonna 2011. Vuonna 2013 Savolainen valmistui ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta ja aloitti samana vuonna opinnot Sibelius-Akatemian jazzin aineryhmässä. Sibelius-Akatemiassa hän on opiskellut laulua muun muassa Jenny Robsonin, Aija Puurtisen, Jukkis Uotilan ja Jussi Kannasteen johdolla.

Vuonna 2016 Savolainen valittiin toisena suomalaisena Betty Carter's Jazz Ahead-residenssiin, joka järjestetään Kennedy Centerissä, Washington D.C.:ssä. Kaksiviikkoinen residenssi on tarkoitettu esiintyville säveltäjille, ja residenssin aikana Savolainen konsertoi muun muassa New Yorkin Apollo-teatterissa. 2016 Betty Carter's Jazz Aheadin taiteellisena johtajana toimi pianisti Jason Moran, ja opettajakunnassa vaikuttivat muun muassa Eric Harland, Carmen Lundy, J.D. Allen ja Eric Revis.

Ura 
Selma Savolainen on esiintynyt lukuisten eri kokoonpanojen kanssa televisiossa, radiossa ja eri festivaaleilla niin solistina kuin rivimiehenä. Hänet on voinut nähdä muun muassa NYKY Ensemblen, Varsan, Honey B and the T-Bonesin ja Signen riveissä. Vuodesta 2015 Savolainen on luotsannut omalla nimellään kulkevaa kvartettia, jossa soittavat Artturi Rönkä, Joonas Tuuri ja Jesse Ojajärvi. Savolainen konsertoi aktiivisesti Pohjoismaissa ja muun muassa Pariisissa, missä hän vietti lukuvuoden 2016-2017 Pariisin konservatorion jazzosastolla.

Muuta 
Selma Savolainen on vuonna 2009 edesmenneen pianisti-säveltäjä Jarmo Savolaisen sekä Helsingin Kaupunginteatterissa työskentelevän tanssija-näyttelijä Helena Haarasen tytär.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Selma Savolaisen nettisivut

Suomalaiset jazzmuusikot
Suomalaiset jazzlaulajat
Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Pesäpallon kärkilyöntikuninkaalliset

Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä on valittu on valittu parhaat kärkilyöjät vuodesta 1977 lähtien. Pääsääntöisesti voittaja on ollut runkosarjassa eniten kärkilyöntejä lyönyt pelaaja.

Miesten palkinnon ovat useimmiten voittaneet Kalevi Luoma ja Jani Komulainen (viisi kertaa) ja naisten palkinnon Päivi Lähteenmäki ja Emma Körkkö (neljä kertaa), (kolme ensimmäistä tilastovoittoa nimellä Emma Nieminen)

Kärkilyöntikuninkaalliset

Miehet

Naiset

Lähteet 
 http://www.pesis.fi/pesapalloliitto/historia/pelaajatilastot/parhaat-karkilyojat-kausittain/

Viitteet 

 

Kärkilyöntikuninkaalliset
Kärkilyöntikuninkaalliset
Jasherin kirja

Jasherin kirja on alun perin mahdollisesti vuonna 1552 mutta kuitenkin todennäköisemmin 1625 ilmestynyt midras eli juutalaista opetusta sisältävä kirja. Vuoden 1840 englanninkielisessä käännöksessä sen esitettiin virheellisesti olevan sama kuin muinainen kadonnut Oikeamielisen kirja, johon viitataan Joosuan kirjassa ja Toinen Samuelin kirjassa. Kirjassa itsessään ei näin väitetä. Kyseessä ei myöskään ole sama teos kuin vuonna 1751 julkaistu Jasherin kirja, jonka myös väitettiin olevan alkuperäinen mutta joka paljastui ilmestyttyään väärennökseksi.

Historia 
Vanhin tunnettu versio versio Jasherin kirjasta on painettu vuonna 1625 Venetsiassa. Sen johdannossa viitataan aiempaan Napolissa painettuun laitokseen, josta tosin ei ole olemassa mainintaa muualla. Vuoden 1652 käsikirjoitusta pidettiin heti tuoreeltaan väärennöksenä ja johdannossa esitettyä tarinaa alkuperästä, eli että kirja olisi alun perin löydetty Rooman rauniosta vuonna 70, ainakin liioiteltuna.

Sisältö 
Kirja sisältää raamatullisen historian maailman luomisesta aina Tuomarien kirjan tapahtumiin. Kirjassa käytetyt paikannimet ovat kuitenkin tuoreempia ja teksti etenkin 10. luvussa noudattaa 900-luvun jälkeen rabiinisessa kirjallisuudessa käytettyjä nimityksiä.

Moses Samuelin englanninkielinen käännös 
Ensimmäisen englanninkielisen käännöksen Jasherin kirjasta julkaisivat Mordecai Manuel Noah ja A.S.Gould vuonna 1840. Kääntäjä Moses Samuel uskoi itse, että kyseessä on Vanhassa Testamentissa mainittu ja sittemmin kadonnut teos. Käännöstä markkinoitaessa väitettiin, että kyseinen teos on mainittu historioitsija Josefuksen tekstissä. Näin ei todellisuudessa ole vaan viittaus koskee Joosuan kirjaa.

Jasherin kirja mormonismissa 
Joseph Smith, Myöhempien aikojen pyhien liikkeen perustaja piti Jasherin kirjaa aitona. Smithin ns. Innoitettu raamatunkäännös sisältää kohtia, jotka ovat yhteneviä Jasherin kirjan kanssa. Nykyään mormonismin pääsuuntaus eli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko tunnustaa käännöksen innoitetuksi mutta pitää lisäyksiä selittävinä. Myöskään Jasherin kirjaa ei pääsuuntauksessa pidetä aitona.

Lähteet 

Juutalaisuus
Kertakäyttökäsine

Kertakäyttökäsine on kertakäyttöinen suojaava käsine. Kertakäyttökäsineitä käytetään esimerkiksi hoitotyössä estämään hoitajan käsien likaantumista ja suojaamaan tätä potilaasta peräisin olevilta mikrobeilta.

Kertakäyttöisiä tehdaspuhtaita suojakäsineitä käytetään sellaisissa hoitotoimenpiteissä, joissa ei tarvitse läpäistä ihoa tai limakalvoa. Tällaisia käsineitä käytetään esimerkiksi virtsaamisessa ja ulostamisessa auttamisen yhteydessä, nenä-mahaletkua asetettaessa, peräruiskeita annettaessa ja painehaavoja hoidettaessa.

Kertakäyttöisiä steriilejä käsineitä eli niin sanottuja leikkauskäsineitä käytetään puolestaan suojaamaan potilasta infektioilta esimerkiksi leikkausten ja haavojen ompelun yhteydessä.

Kertakäyttökäsineet ovat yleistyneet myös erilaisissa huoltotehtävissä kuten autokorjaamoissa ja vastaavissa paikoissa, joissa käyttäjä voi altistua öljyille ja erilaisille liuottimille. Nitriilikertakäyttökäsineet suojaavat käyttäjäänsä öljy- ja liuotinpohjaisilta aineilta lateksikäsinettä paremmin.

Lähteet 

Käsineet
Suojavaatteet
Lettopitkäpalko

Lettopitkäpalko (Arabis planisiliqua) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, pitkäpalkojen (Arabis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kaksivuotinen ja usein korkeakasvuinen ruohovartinen kasvi. Lettopitkäpalon alalaji Arabis planisiliqua ssp. nemorensis muistuttaa jonkin verran jäykkäpitkäpalkoa (Arabis hirsuta), josta sen voi erottaa varren ja lehtien erilaisuuden perusteella.

Lettopitkäpalko voi kasvaa 80 cm korkeaksi asti ja se on kasvutavaltaan pysty. Lettopitkäpalon varsi on yläosastaan kalju, mutta alaosastaan karvainen. Lehdet ovat melkein kaljuja tai samalla tavalla karvaisia kuin varren alaosakin ja lehtiä on sekä varren tyvellä ruusukkeena että varressa. Varsilehtiä on paljon ja ne ovat sepiviä, nuolityvisiä sekä tyveltä hammaslaitaisia. Lettopitkäpalon kukinto on runsaskukkainen ja melko tiivis terttu. Kukat ovat valkoisia ja niiden terälehdet ovat pystyjä sekä noin 5 mm pitkiä. Lidut ovat myös pystyjä, aaltoilevapintaisia sekä noin 4–5 cm pitkiä ja vain millimetrinpaksuisia. Lettopitkäpalko kukkii toukokuussa.

Lettopitkäpalkoa ei kasva Suomessa, ja Ruotsissa sitä on tavattu ainoastaan Gotlannista, mihin sen ruotsinkielinen nimikin (gotlandstrav) viittaa. Gotlannissa lettopitkäpalko kasvaa kalkkipitoisilla soilla sekä ojissa. Lettopitkäpalko on Gotlannissa hyvin harvinainen ja se löydettiin Akebäckin suolta 1800-luvulla. 1900-luvulla lajin arveltiin jo hävinneen Gotlannin suo-ojitusten seurauksena Ruotsin kasvilajistosta, kun vuoden 1924 jälkeen siitä ei ollut yhtään havaintoja, ennen kuin vuonna 1989 laji löydettiin uudelleen. Lettopitkäpalko on Ruotsissa rauhoitettu laji.

Lähteet 

Pitkäpalot