joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Munasarjasyöpä

Munasarjasyöpä on syöpä, joka saa alkunsa munasarjoista. Munasarjat ovat naisen sukupuolirauhasia, joiden tehtävä on tuottaa munasoluja ja naishormoneja.

Munasarjasyöpä on Suomessa naisten kuudenneksi yleisin syöpä, ja sen ilmaantuvuus on suurin 65–69-vuotiailla naisilla. Munasarjasyöpään sairastumisen riskiä pienentävät muun muassa yhdistelmäehkäisypillerien käyttö, raskaus, imetys, kohdunpoisto ja sterilisaatio. Sairastumisriskiä puolestaan jonkin verran lisäävät lapsettomuus, pitkäkestoinen klomifeenin käyttö ja pitkäkestoinen vaihdevuosien hormonikorvaushoito. BRCA1-geenimutaation kantajilla on suomalaisten lähteiden mukaan lähes 40 prosentin riski sairastua munasarjasyöpään 70. ikävuoteen mennessä.  

Yhdysvalloissa tehtyjen selvitysten mukaan BRCA1-geenimutaatio aiheuttaa naiselle 55 % riskin ja BRCA2-geenimutaatio 25 % riskin sairastua munasarjasyöpään 70. ikävuoteen mennessä. Ilman BRCA-mutaatioita naisen riski munasarjasyöpään on 1,8 %.   BRCA1- ja BRCA2-geenimutaatioihin on kehitelty muun muassa Olaparib-niminen lääkehoito, joka kykenee poistamaan aiemmin hoitamattomiksikin katsottuja vaikeita kasvaimia. Hoito ei vahingoita terveitä soluja, toisin kuin kemoterapia ja sytostaattihoidot. Hoidosta kertoi ensi kertaa arvostettu New England Journal of Medicine kesäkuussa 2009. 

Munasarjasyövistä suurin osa, 92–96 prosenttia, on epiteliaalista alkuperää olevia kasvaimia eli karsinoomia. Näistä yleisimpiä alatyyppejä ovat seroosi karsinooma (40 %), endometrioidikarsinooma (10–24 %), musinoottinen karsinooma (3–10 %) ja kirkassolukarsinooma (5–11 %). Epiteliaalisten kasvainten ohella muita harvinaisempia munasarjatyyppejä ovat itusolukasvaimet ja sukupienakasvaimet.

Munasarjasyöpä on usein aluksi täysin oireeton, eikä potilaan kliinisessä tutkimuksessakaan välttämättä havaita mitään erityistä. Varhaisvaiheessa yleisimpiä oireita ovat vatsan alueella tunnusteltavissa oleva kasvain, vatsan turpoaminen, vatsakipu ja suolisto-oireet, kuten pahoinvointi ja ummetus. Levinnyt syöpä voi aiheuttaa myös heikotusta, kuumetta, selkäkipua ja hengenahdistusta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Munasarjasyöpä, Terveyskirjasto.fi
 Syöpäjärjestöt: Munasarjasyöpä, Kaikki syövästä

Syöpätaudit
Naaraan sukupuolielimistön sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Il

Il tai IL voi tarkoittaa seuraavia:

 Iljušin, tyypimerkintä Il, venäläinen lentokonevalmistaja
 Illinois, postilyhenne IL, Yhdysvaltain osavaltio
 Ilmatieteen laitos, IL, Suomen liikenne- ja viestintäministeriön sääpalveluja tuottava tutkimuslaitos
 Iltalehti, IL, suomalainen sanomalehti
 Insinööriliitto, IL, insinöörien ammattiliitto
 interleukiini, IL, peptidi
 
 
 .
Im

Im tarkoittaa seuraavia:

 intramuskulaarinen, i.m., lihaksen sisäinen lääkeaineen annostelutapa
 keskeismodulaatio, IM, englannin ilmauksesta intermodulation, modulointimenetelmä
 IM, Menajet -lentoyhtiön IATA-koodi
 
 kansainvälinen mestari (), eräs shakin arvonimistä
 pikaviestintä, IM, englannin ilmauksesta instant messenger tai instant messaging, tietoverkon kautta tapahtuva reaaliaikainen viestinvälitys
 sisämerkki, IM, englannin ilmauksesta inner marker, ilmailualan merkki
 Im, sukunimenä:
 Dami Im (s. 1988), korealaissyntyinen australialainen laulaja.
 Im Dong-Hyun (s. 1985), eteläkorealainen jousiampuja, olympiavoittaja ja maailmanmestari
 Im Na-yeon (s. 1995), eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä
 Im Yoon-Ah, Yoona (s. 1990), eteläkorealainen laulaja, tanssija, näyttelijä ja malli
Tulunidit

Tulunidit olivat islamilaisen Egyptin ensimmäinen itsenäinen dynastia. Dynastia hallitsi vuosina 868-905.

800-luvulla sisäiset konfliktit heikensivät abbasidien valtakunnan kontrollia alueistaan niin, että turkkilaissyntyinen upseeri Ahmad ibn Tulun kykeni ryhtymään Egyptin itsenäiseksi kuvernööriksi. Koska verovaroja ei enää lähetetty kalifille Bagdadiin, oli mahdollista kehittää Egyptin kastelujärjestelmää ja laivastoa ja elvyttää paikallista taloutta ja kauppaa. Merkittävimpiä arkkitehtuurisia saavutuksia oli Fustatiin rakennettu Ibn Tulunin moskeija. Vuonna 878 Syyria ja Palestiina olivat miehitettyinä abbasidien hyökkäyksen ehkäisemiseksi.

Vuonna 905 abbasidit valloittivat Egyptin takaisin itselleen.

Tulunidiemiirit 

Ahmad ibn Tulun (868-884)
Khumarawaih (884-896)
Abu l-Ashir (896)
Harun (896-904)
Shaiban (904-905)

Lähteet 

Historialliset valtiot
Islamin historia
Uusinta-jousikvartetti

Uusinta-jousikvartetti on perustettu vuonna 1999. Uusinta Ensemblen alkuvaiheissa Uusinta-jousikvartetti toimi useissa vaihtelevissa kokoonpanoissa, mutta vuonna 2004 se vakiintui, ja nykyään yhtyeessä soittavat viulistit Maria Puusaari ja Teija Kivinen, alttoviulisti Max Savikangas sekä sellisti Markus Hohti.
Kuten emoyhtyeensä Uusinta Ensemble, myös Uusinta-jousikvartetti on keskittynyt nykytaidemusiikin esittämiseen. Se on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaisten ja pohjoismaalaisten säveltäjien teoksia. Kvartetti on esiintynyt kotimaan lisäksi Ruotsissa, Tanskassa ja Itävallassa.

Lähteet 

Jousikvartetit
Suomalaiset yhtyeet
Niiralan rata

Niiralan rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus Tohmajärvellä Suomen ja Venäjän väliseltä rajalta Niiralasta Karjalan radalle Säkäniemeen. Niiralan rata on 1940 solmitun Moskovan rauhan jälkeen Suomessa pysyneen entisen Karjalan, Viipuri–Joensuu-radan osan itäinen puolisko. Rataosan pituus on 32,8 kilometriä ja sillä on vain tavaraliikennettä. Lähin rautatieasema Venäjän puolella on Värtsilä.

Matkustajaliikenne lättähatuilla tältä rataosuudelta lopetettiin 1. kesäkuuta 1987.

Niiralan radalta erkani Valkeasuon rata.

Suomen rataverkko
Tohmajärven liikenne
Nuokkutalvikki

Nuokkutalvikki (Orthilia secunda) on vihreänä talvehtiva, pienikokoinen kasvilaji, jota tavataan laajalla alueella pohjoisella pallonpuoliskolla. Nuokkutalvikkia on pidetty sukunsa ainoana lajina. Aiemmin sen katsottiin kuuluvan talvikkien sukuun.

Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen nuokkutalvikki kasvattaa pitkän maarönsyn, josta nousee 5–20 cm korkeita kukkavarsia. Vihreinä talvehtivat lehdet ovat ruusukkeena varren tyvellä. Lehdet ovat 2–4 cm pitkiä, soikeita, kiiltäviä ja sahalaitaisia. Lehden ruoti on lapaa lyhyempi. Kukinto on tiheä, nuokkulatvainen ja toispuoleinen terttu, joka muodostuu 5 mm:n kokoisista vihertävänvalkoisista ja kellomaisista kukista. Nuokkutalvikki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kasvin hedelmistö on lähes pysty.

Levinneisyys 
Nuokkutalvikkia tavataan Länsi- ja Pohjois-Euroopassa paikoin Islannista Pyreneille ja yleisemmin Saksasta itään, Etelä-Euroopassa kuitenkin lähinnä vuoristoissa. Levinneisyysalue jatkuu halki Siperian ja Keski-Aasian havumetsävyöhykkeen ja edelleen Pohjois-Amerikan pohjois- ja keskiosiin. Suomessa nuokkutalvikki on yleinen koko maassa.

Nuokkutalvikista tunnetaan kaksi alalajia. Näistä alalaji secunda kasvaa Euroopassa, Keski- ja Itä-Aasiassa sekä Pohjois-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Alalaji obtusa puolestaan kasvaa Siperiassa, Keski-Aasiassa sekä Pohjois-Amerikan pohjoisosissa.

Elinympäristö 
Nuokkutalvikki kasvaa kosteissa kangas- ja korpimetsissä. Sitä esiintyy mustikkatyyppiin kuuluvilla tuoreilla kankailla, soilla, tunturi- ja kaskikoivikoissa.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Nuokkutalvikki (Orthilia secunda)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Orthilia secunda - nuokkutalvikki
 Kasviatlas 2018: Nuokkutalvikin (Orthilia secunda) levinneisyys Suomessa

Kanervakasvit

pl:Gruszkówka
Myymäläauto

Myymäläauto tai kauppa-auto on linja-autoon tai pakettiautoon rakennettu liikkuva vähittäistavaramyymälä. Tuotevalikoima voi olla hyvinkin laaja, elintarvikkeista aikakauslehtiin. Myymäläauto kiertää usein lähiöissä ja haja-asutusalueilla.

Historia

Suomen ensimmäinen myymäläauto oli osuusliike Elannon vuonna 1932 käyttöönottama auto. Myymäläautojen määrä lähti voimakkaaseen kasvuun 1950-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Vuonna 1955 Suomessa oli noin 90 myymäläautoa, mutta vuonna 1960 jo noin 660. Enimmillään autoja liikennöi 1970-luvulla noin 1 200 kappaletta.  Kotimaankauppakomitean arvion mukaan myymäläautoverkon piiriin kuului vuonna 1970 noin 500 000 asiakasta. Vuonna 2010 myymäläautoja oli Suomessa enää noin 30, joista pari kiersi pääkaupunkiseudulla. Vuonna 2014 määräksi laskettiin noin 20. Vuoteen 2018 mennessä määrä oli vähentynyt kuuteen: viisi Itä-Suomen maaseudulla ja yksi Kankaanpään seudulla Satakunnassa. Määrä on pysynyt kuudessa vuoteen 2021.

Ensimmäiset kauppa-autot oli rakennettu usein vanhoista linja-autoista, mutta käytössä oli monenlaisia itse tehtyjä autoja. Myymäläautojen sarjatuotannon aloitti Kiitokori Oy Iitin Kausalassa vuonna 1954, ja muita valmistajia ovat olleet Erikoiskori Oy Iisalmessa, Lahden Autokori Oy Nastolassa, Lavian Autokori Oy Laviassa ja Nummela Oy Kaarinassa. Varsin moni myymäläauto oli rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla Bedfordin alustalle.

Vielä 1980-luvun lopulla kauppa-autoon sai yrittäjä tukea valtiolta sekä keskusliikkeiltä, mikä edesauttoi kaluston uusimista sekä lisäämistä. Maaseudun väestökato ja tuen loppuminen on vaikuttanut suuresti autojen vähenemiseen. Aikataulut ja reitit vahvisti lääninhallitus, nykyisin vahvistusta ei enää tarvita.

Hausjärvellä sijaitsee Martti, Suomen ainoa myymäläautomuseo.

Katso myös
Jäätelöauto

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 

Erikoisajoneuvot
Vähittäiskauppa
Kivimäki

Kivimäki voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Sukunimenä
 Aarne Kivimäki (1911–1988), suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Aatu Kivimäki (s. 1997), suomalainen koripalloilija
 Anniina Kivimäki (s. 1999), suomalainen kilpakävelijä
 Antti Kivimäki (s. 1978), tiedetoimittaja ja kirjailija
 Arto Kivimäki (s. 1963), suomalainen kääntäjä ja kirjailija
 Erkki Kivimäki (1923–2007), suomalainen poliitikko (SKP)
 Erkki Kivimäki (1936–2017), diplomaatti, suurlähettiläs
 Ilkka Kivimäki (s. 1949), suomalainen rallikartanlukija
 Jussi Kivimäki (1885–1976), suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
 Juuso Kivimäki (1893–1969), suomalainen kirurgi, hammaslääkäri ja professori
 Mika Kivimäki (s. 1961), suomalainen epidemiologi ja professori
 Mikko Kivimäki (s. 1939), suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos
 Minna Kivimäki (s. 1971), liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäällikkö
 Pentti Kivimäki (s. 1941), suomalainen pesäpalloilija
 Petri Kivimäki (s. 1978), kitaristi
 Sami-Petteri Kivimäki (s. 1984), suomalainen pesäpallon pelinjohtaja
 Samuli Kivimäki (s. 1988), suomalainen jääkiekkoilija
 Timo Kivimäki, suomalaissyntyinen Kööpenhaminan yliopiston kansainvälisen politiikan professori
 Toini Kivimäki (1894–1980), suomentaja
 T. M. Kivimäki (1886–1968), suomalainen poliitikko, pääministeri
 Urho Kivimäki (1889–1958), suomalainen kaunokirjallisuuden suomentaja
 Vihtori Kivimäki (1881–1961), suomalainen poliitikko ja opettaja, Maalaisliiton puoluesihteeri
 Ville Kivimäki (s. 1976) historiantutkija
 Yrjö Kivimäki (1902–1942), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija ja lehtimies

Paikkoja
 Kivimäki, kaupunginosa Forssassa
 Kivimäki, kylä Kajaanissa
 Kivimäen pysäkki, entinen rautatieliikennepaikka Kajaanissa
 Kivimäki, kylä Lapinlahdella
 Kivimäki, kylä Luumäellä
 Kivimäki, kylä Pielavedellä
 Kivimäki, kylä Savonrannalla
 Kivimäki, kylä Sotkamossa
 Kivimäki, kaupunginosa Vantaalla
 Kivimäki, kylä Ylihärmässä
 Kivimäki, osa Vantaan Martinlaaksoa

Fiktiivinen paikka
Kivimäki, kuvitteellinen Helsingin kaupunginosa Risto Jarvan elokuvassa Mies, joka ei osannut sanoa ei
Māris Verpakovskis

Māris Verpakovskis (s. 15. lokakuuta 1979 Liepāja, Latvia) on latvialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kreikan Superliigan Ergotelis FC:a.

Ennen ammattilaisuraansa Verpakovskis pelasi 1995–1996 Baltikassa kolme ottelua. Kaudella 1997 Verpakovskis aloitti ammattilaisuransa kotikuntansa Metalurgsissa. Loppuvuodesta 2000 hän siirtyi Virslīgan johtavaan seuraan Skontoon, jossa voitti kolme liiga- ja kaksi cup-mestaruutta. Hänen paras kautensa oli 2003, jolloin hän teki 25 liigaottelussa 22 maalia. Hyvät otteet herättivät useiden eurooppalaisten huippuseurojen mielenkiinnon, ja joulukuussa 2003 Verpakovskis teki viisivuotisen sopimuksen Ukrainan liigan Dynamo Kiovan kanssa. Kevätkaudella 2004 pelaamassan 10 liigaottelussa hän teki viisi maalia, ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan liiga-, cup- ja supercup-mestaruutta uuden seuransa kanssa.

Kevätkauden 2007 Verpakovskis pelasi lainasopimuksella Espanjan Primera Divisiónin Getafessa ja kesällä 2007 hän siirtyi vuoden lainasopimuksella Kroatian ykkösliigan HNK Hajduk Splitiin. Hän pelasi vielä Dynamossa ollessaan kirjoilla lainalla espanjalaisessa Celta Vigossa, kunnes siirtyi kesällä 2009 Kreikkaan.

5. heinäkuuta 2009 kreikkalainen Ergotelis FC ilmoitti tehneensä Verpakovskisin kanssa kahden vuoden mittaisen pelaajasopimuksen, joka kestää kauden 2010-11 loppuun.

Latvian maajoukkueessa Verpakovskis pelasi ensimmäisen ottelunsa vuoden 2000 EM-kilpailuiden karsinnoissa Kreikkaa vastaan. Vuoden 2004 EM-kilpailuiden karsinnoissa hän oli Latvian paras maalintekijä kymmenessä ottelussa tekemällään kuudella maalilla. Hän myös ratkaisi Turkkia vastaan pelatussa jatkokarsintaottelussa Latvialle EM-kilpailupaikan tasoittamalla pelin 2–2. Itse EM-kilpailuissa 2004 Verpakovskis teki Saksaa vastaan Latvian ainoan maalin koko turnauksessa.

Saavutukset 

 Latvian pääsarjamestaruus: 2001, 2002, 2003
 Latvian cup: 2001, 2002
 Ukrainan pääsarjamestaruus: 2004
 Ukrainan cup: 2004, 2006
 Ukrainan supercup: 2004, 2006
 Latvian vuoden pelaaja: 2003, 2004

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Māris Verpakovskis Dynamo Kiovan sivustolla 
 Māris Verpakovskis Football Database -sivustolla 
 Māris Verpakovskis Mestarien liigan sivustolla 
 Māris Verpakovskis Latvian maajoukkueen -sivustolla 

Latvialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Henrik Borenius

Henrik Gustaf Borenius (11. helmikuuta 1840 Porvoo – 22. toukokuuta 1909 Vaasa) oli suomalainen lakimies ja säveltäjä.

Henkilöhistoria
Borenius syntyi vanhaan Boreniuksen pappissukuun, joka 1600-luvun lopulla oli nimeltään Lähteenkorva. Hänen isänsä Alexander Ferdinand Borenius toimi Porvoossa kymnaasin lehtorina sekä sittemmin tuomiokapitulin asessorina ja osallistui valtiopäiville. Borenius opiskeli samassa kymnaasissa muun muassa J. L. Runebergin oppilaana. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1857 ja opiskeli Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa. Ylioppilasaikoinaan hän harrasti kuorolaulua ja viulunsoittoa, mutta hänen musiikinopinnoistaan ei ole tietoa. Hän johti yhtä "Kaksitoistikoista" (), jotka kiersivät maata keräämässä rahaa Ylioppilastalon rakentamiseen. Vuosina 1860–1864 hän johti Akademiska Sångföreningenin kuoroa.

Borenius valmistui ensin filosofian maisteriksi 1864 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1873. Hän hoiti juridisia virkoja muun muassa senaatissa ja toimi prokuraattorin apulaisena 1887–1892, senaattorina 1892–1902 sekä Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1902–1909.

Boreniuksen puoliso vuodesta 1877 oli Maria Pesonius (k. 1932). Heidän tyttärensä oli sosiaalineuvos Elsa Borenius ja poikansa asianajaja Heikki Borenius (toimistossa Borenius & Kemppinen). Boreniukselle myönnettiin Upsalan yliopiston lakitieteen kunniatohtorin arvo vuonna 1893.

Taiteellinen tuotanto
Boreniuksen sävellystuotanto käsittää pienimuotoisia yksin- ja kuorolauluja, joista tunnetuimpia ovat "Muisto", "Kalastajan laulu merellä", "On lintu liverrellyt" sekä "Uusmaalaisten marssi".

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Suomalaiset juristit
Suomen hovioikeuksien presidentit
Suomalaiset senaattorit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1909 kuolleet
Åhléns

Åhléns on ruotsalainen tavarataloketju, jonka tiloissa myydään esimerkiksi kodintuotteita, muotia, kosmetiikkaa, leluja ja kirjoja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tukholmassa.

Åhlénsilla on lukuisia tavarataloja Ruotsissa ja Norjassa. Ketjun ehkä tunnetuin tavaratalo on Åhléns City, joka sijaitsee Tukholman keskustassa, Sergelin torin ja T-Centralenin metroaseman läheisyydessä. Vuonna 1964 valmistunut korttelinkokoinen tavaratalorakennus tunnetaan varsinkin pitkästä ikkunattomasta julkisivustaan. Arkkitehtitoimisto Backström & Reiniuksen suunnittelema rakennus voitti arkkitehtien Kasper Salin -palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Åhlénsin viralliset sivut  

Tavaratalot
Ruotsalaiset kauppaketjut
Kanavointi (spiritismi)

Kanavoinnilla tarkoitetaan spiritismissä väitettyä meedion ja henkimaailman välistä yhteyttä. Varhaisia kanavoinnin muotoja olivat ilmestysspiritismi ja automaattikirjoitus. Termin "kanavointi" ottivat 1950-luvulla käyttöön ryhmät, jotka väittivät olevansa yhteydessä ufojen miehistöihin. Laajimpana yksittäisenä kanavoituna teoksena pidetään Urantia-kirjaa. Termiä käytetään etenkin New Age -liikkeessä.

Lähteet ja viitteet

 Harri Heino: Mihin Suomi tänään uskoo, WS Bookwell 2002

Aiheesta muualla
Allan Kardec ja Spiritismi (suomeksi) 
 God Speaks Conversations with non-incarnate Divine Teachers. 

New age
Spiritualismi
Uudet uskonnolliset liikkeet
Papahi

Papakhi (; ) on georgialainen turkishattu. Se kuuluu perinteiseen pukeutumiseen useimmissa Kaukasuksen alueen valtioissa ja Venäjän osissa.

Perinteinen georgialainen papakhi on valmistettu lampaan turkiksesta, ja se on pyöreähkö. Venäläinen papaha taas on malliltaan korkea ja valmistettu yleensä karakul-lampaan turkiksesta. Papakheja käytetään erityisesti Georgian vuoristoisilla seuduilla Pšavin, Tušetin, Khevin ja Mtiuletin alueilla. 

Hatusta tuli 1855 Venäjän armeijassa kasakoiden ja myöhemmin ratsuväen virallinen univormun osa. Hatun käyttö venäläisille välittyi muun muassa tšetšeenien kautta Venäjän käydessä sotia laajentuessaan Kaukasuksella. Lokakuun vallankumouksen jälkeen papakhat otettiin lyhyeksi aikaa pois käytöstä Puna-armeijan univormuissa, koska hattu liittyi voimakkaasti entiseen tsaarin ajan armeijaan ja kasakoihin, jotka vastustivat bolševikkejä. Uudelleen papaha otettiin taas virallisesti käyttöön 1935.

Aiheesta muualla

Georgialainen kulttuuri
Hatut
Kansalliskaarti

Kansalliskaarti on monissa maissa (puoli)sotilaallisten ja poliiseista koostuvien organisaatioiden nimitys.

Useissa maissa kansalliskaartilla tarkoitetaan vapaaehtois- tai reserviläisyksiköitä.

Ensimmäiset kansalliskaartit perustettiin Ranskassa vallankumouksen aikaan 1700-luvulla. Ranskan kansalliskaarti () lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen. Sodan aikana monissa maissa järjestettiin väliaikaisia kansalliskaarteja, kuten Britanniassa Kotikaarti ().

Yhdysvalloissa kansalliskaartit toimivat nykyisin apujoukkoina luonnonkatastrofien ja suurtulipalojen selvityksissä. Yhdysvalloissa on myös Ilmakansalliskaarti ().

Venäjällä on edelleen Venäjän kansalliskaarti.

Katso myös 
 Kaitseliit

Lähteet 

Maanpuolustus
Job Dragtsma

Jan Jochem ”Job” Dragtsma (s. 23. lokakuuta 1955) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän valmensi vuosina 2007–2016 suomalaista FC Inter Turkua.

Ura

Pelaajaurallaan Dragtsma pelasi muun muassa Ajaxissa vuosina 1971–1973. Hän pelasi myös maansa futsal-maajoukkueessa yli 50 maaottelua.

Dragtsma aloitti valmentajauransa vuonna 1986. Hän toimi kotimaassaan alasarjojen seurojen kuten Vitesse '22, Jong Holland,  ZAP (1995–1996), AFC '34 (1996–2001)  päävalmentajana ennen siirtymistään AZ Alkmaariin kakkosvalmentajaksi vuonna 2001. Siellä hän toimi Henk van Steen alaisuudessa ensimmäisen kauden ja seuraavat kaksi kautta Co Adriaansen alaisuudessa. 

Kaudeksi 2004–2005 Dragtsma siirtyi jälleen päävalmentajan tehtäviin, kun hän vastaanotti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen FC Volendamin käskyttäjän tehtävän. Hän toimi tehtävässä vain yhden kauden Volendamin sijoituksen sarjassa ollessa viides. Seuraavaksi kaudeksi Dragtsma siirtyi Turkkiin Fenerbahcen valmentajakouluttajaksi. Syksyllä 2006 Dragtsma puolestaan toimi maineikkaan junioriseura Reiger Boysin teknisenä neuvonantajana.

Kaudeksi 2007 Dragtsma siirtyi Suomen Veikkausliigaan FC Interin päävalmentajaksi. Edellissyksynä seuraa oli valmentanut Dragtsman maanmies René van Eck, jolta Dragtsma sai tietoa seurasta ja suomalaisesta jalkapallosta. 

Dragtsma johdatti Interin kaudella 2007 Liigacupin finaaliin, jossa FC Lahti oli parempi vasta rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Veikkausliigassa seuran sijoitus oli lopulta 9:s. Dragtsma jatkoi tehtävässään myös kaudella 2008 ja johdatti kevään Liigacupissa turkulaiset jälleen finaaliin, tällä kertaa paikallisvastustaja TPS:ää vastaan. Loppuottelussa Dragtsma saalisti uransa ensimmäisen pokaalin, kun TPS kaatui Diego Corpachen maalilla 1–0. Veikkausliigassa pelit sujuivat huomattavasti edellisvuotta paremmin ja loppujen lopuksi FC Inter ja Dragtsma pääsivät juhlimaan Suomen mestaruutta.

Kausi 2009 sujui Interiltä kehnommin. Alkukauden vaisut otteet pudottivat Dragtsman suojatit mestaruuskamppailusta ja joukkue sijoittui lopulta viidenneksi. Kauden vanhetessa peliesitykset kuitenkin paranivat ja Inter raivasi tiensä Suomen cupin loppuotteluun, jossa se kaatoi Tampere Unitedin 2–1. Mestaruus oli Interin seurahistorian ensimmäinen Suomen cupissa. 

Syyskuussa 2010 Dragtsma allekirjoitti kauteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen Interin kanssa. Mestaruuskauden jälkeen Dragtsma johdatti Interin kahdesti Veikkausliigassa hopealle sekä kahdesti Suomen cupin loppuotteluun. Cupin finaaleissa Inter kuitenkin taipui vuonna 2014 HJK:lle ja vuonna 2015 IFK Mariehamnille. Dragtsma erosi tehtävistään 26. toukokuuta 2016 joukkueen huonon alkukauden vuoksi.

Meriitit valmentajana

 Veikkausliigan mestaruus: 2008
 Hopeaa: 2011, 2012
 Suomen cup: 2009
 Hopeaa: 2014, 2015
 Suomen liigacup: 2008
Hopeaa: 2007

Lähteet

Viitteet

Alankomaalaiset jalkapallovalmentajat
Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Ted Nugent

Theodore Anthony "Ted" Nugent (s. 13. joulukuuta 1948 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rock-muusikko.

Nugent syntyi Detroitissa ja on elämänsä aikana asunut muun muassa Los Angelesissa ja Jacksonissa Michiganissa. Nykyään hän asuu Teksasissa. Hän valmistui St. Viator High Schoolista vuonna 1966.

Nugentin ensimmäinen avioliitto oli Sandra Janowskin kanssa vuosina 1970–1976. He saivat yhteisiä lapsia, mutta liitto päättyi avioeroon. Janowski kuoli auto-onnettomuudessa 1982. Nugent  meni 21. tammikuuta 1989 uusiin naimisiin Shemane Dezielin kanssa. 

Metsästyksen harrastajana tunnettu Nugent on vuodesta 1995 lähtien ollut National Rifle Associationin johtokunnan jäsen. Hän on kirjoittanut useisiin vetoomuksiin ja ollut myös poliittisesti aktiivinen. Hän on kertonut julkisuudessa harkinneensa asettumista ehdolle Michiganin kuvernööriksi. Hänet tunnetaan paleokonservatistisista mielipiteistään, ja hän on myös ilmoittanut asennoituneensa alkoholia ja huumausaineita vastaan.

Muusikonura 
Nugent perusti The Amboy Dukes -yhtyeen Detroitissa 1960-luvun puolivälissä. Yhtye ehti julkaista muutamia albumeita, joista viimeiseksi jäi Tooth, Fang, Claw vuodelta 1974. Yhtye sai kohtuullista menestystä ja osa sen albumeista pääsi Yhdysvalloissa listoille. 

Nugent lähti omille teilleen ja solmi vuonna 1975 levytyssopimuksen Epic Recordsin kanssa. Hän jatkaa soolouraansa yhä ja on lisäksi toiminut superyhtyeessä Damn Yankees. Sen debyyttialbumi Damn Yankees (1990) myi moninkertaista platinaa.

Nugentin ensimmäinen sooloalbumi oli Ted Nugent (1975), jonka kaikki laulut yhtä lukuun ottamatta olivat hänen omaa käsialaansa.

Nugentin kappaleista on myös tehty covereita. Hän herätti vuonna 2006 huomiota sanomalla, että Panteran versiossa hänen laulustaan "Cat Scratch Fever" ei ollut "sielua, ei munaa eikä tunnetta". Hän on esiintynyt useaan otteeseen erilaisissa televisio-ohjelmissa. Hän oli tulossa konsertoimaan Suomeen heinäkuussa 2008, mutta konsertti peruuntui vähäisen lipunmyynnin vuoksi.

Nugent kärsii nykyisin kuulo-ongelmista.

Diskografia 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Shut Up & Jam! (2014, Frontiers Records)

Livealbumit

Kokoelma-albumit

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
China Hand

China Hand (myös nimillä Kolmonen, Kaatokymppi tai Arabialainen) on hieman Paskahousua muistuttava korttipeli. Kumpaankin peliin liittyy olennaisesti käsikorttien lyöminen pinoon numerojärjestyksessä, ja viimeinen pelaaja, jolla on käsikortteja kädessään, häviää.

Yleistä 

 Pelissä käytetään 52 kortin pakkaa.
 Korttien arvojärjestys: 3 pienin, A suurin.
 10 kaataa numerokortit ja ässä eli A kuvakortit
 Mailla ei ole mitään merkitystä
 numeron 2 voi laittaa minkä kortin tahansa päälle ja sen päälle saa heti lyödä minkä tahansa kortin.
 Pelaajia 2-5

Jako 

Pelaajille jaetaan aluksi kolme korttia kuvapuoli alaspäin, ja ne sijoitetaan rinnakkain pöydälle. Näitä kortteja kutsutaan alakorteiksi. Jokaisen alakortin päälle asetetaan yksi kortti kuvapuoli ylöspäin (yläkortit). Lopuksi jokaiselle pelaajalle jaetaan kolme käsikorttia.

Pelaajat voivat vaihtaa omien ylä- ja käsikorttien paikkaa keskenään ennen pelin alkua.

Pelin kulku 

 Pienimmän käsikortin omistava pelaaja aloittaa pelin asettamalla kyseisen kortin pinon alimmaiseksi.
 Pelivuoro kiertää myötäpäivään.
 Pinoon on asetettava samaa tai suurempaa numeroa oleva kortti/kortteja seuraavin ehdoin:
 Kakkonen voidaan lyödä minkä tahansa kortin päälle.
 Peräkkäiset neljä samaa korttia tai kymppi kaatavat pinon, jolloin kaadetut kortit siirretään syrjään.
 Kuvakortteja saa lyödä pinoon vasta seiskan jälkeen.
 Jos kädessä on vähemmän kuin kolme korttia, on nostettava lisää pakasta.
 Noston jälkeen voi vielä vaihtaa lyömänsä kortin pinosta, jos seuraava pelaaja ei ole ehtinyt lyödä korttia pinoon.
 Jos pelaaja ei voi laittaa pinoon yhtäkään käsikorteistaan, hän joutuu nostamaan koko pinon käsikorteikseen.
 Poikkeus: Jos yksikään käsikorteista ei sovi pinoon, ja pakkaa on vielä jäljellä, pelaaja voi tehdä riskinoston. Tällöin nostetaan pakasta kortti, ja lyödään se pinoon. Jos riskinostettu korttikaan ei sovi pinoon, joutuu nostamaan koko pinon.
 Pakan loputtua
 Pelataan käsikortit loppuun.
 Yläkortteja saa käyttää vasta, kun ei ole enää käsikortteja. Jos siis joutuu jossain vaiheessa nostamaan pinon, on pelattava taas käsikortit loppuun.
 Alakortteja lyödään pinoon oikeaoppisesti oikealta vasemmalle aina yksi kerrallaan katsomatta ensin, mitä kortit sisältävät.

Korttipelit
Continental Cup 2006–2007

Jääkiekon Continental Cup järjestettiin kaudella 2006-2007 kymmenennen kerran. Lopputurnaus pelattiin kolmannen kerran peräkkäin Székesfehérvárissa, Unkarissa. Lopputurnauksessa pelasivat isäntäjoukkue Alba Volan, Tampereen Ilves, Avangard Omsk Venäjältä ja karsintojen kautta lopputurnaukseen selvinnyt Junost Minsk Valko-Venäjältä.

1. kierros
(22.-24. syyskuuta 2006)

Lohko A

(Progymin pelejä ei ole laskettu pisteisiin mukaan. Progym tuli armenialaisen Uratu HC:n tilalle. Uratu joutui jäämään pois terveysongelmien vuoksi.)

Ottelut
Progym Gheorgheni - Steaua Bukarest 1-11
Academica Sofia - Slavija Ljubljana 0-9
Slavija Ljubljana - Progym Gheorgheni 2-1
Steaua Bukarest - Academica Sofia 12-0
Academica Sofia - Progym Gheorgheni 1-5
Steaua Bukarest - Slavija Ljubljana 5-4

Lohko B

(Crvena Zvezdan pelejä ei ole laskettu pisteisiin mukaan. Crvena Zvezda tuli turnauksesta vetäytyneen belgialaisen White Caps (Turnhout), tilalle. Lisäksi Medvescak hylättiin, sillä joukkueen kokoonpanossa oli pelaajia alle vaaditun minimimäärän (15+2).)

Ottelut
Crvena Zvezda - Medvescak 5-3
Partizan - Polis Akedemisi 20-0
Medvescak - Polis Akedemisi 15-3
Crvena Zvezda - Partizan 1-7
Polis Akedemisi - Crvena Zvezda 2-10
Partizan - Medvescak 9-2

2. kierros
(13.-15. lokakuuta)

Lohko C

Ottelut
SønderjyskE - Salzburg 4-5 ja.
Nottingham - Rouen 2-6
Salzburg - Nottingham 5-2
Rouen - SønderjyskE 2-5
Nottingham - SønderjyskE 2-4
Rouen - Salzburg 0-6

Lohko D

Ottelut
Puigcerdà - Steaua 1-10
Cracovia - Kazahmys 2-4
Steaua - Kazahmys 1-4
Cracovia - Puigcerdà 6-2
Kazahmys - Puigcerdà 12-0
Steaua - Cracovia 2-6

Lohko E

Ottelu
Partizan Belgrade - Sokol Kiev 0-11
Energija Elektrenai - Riga 2000 3-8
Riga 2000 - Partizan Belgrade 8-0
Sokol Kiev - Energija Elektrenai 10-1
Sokol Kiev - Riga 2000 3-2
Energija Elektrenai - Partizan Belgrade 6-4

3. kierros
(17.-19. marraskuuta)

Lohko F

Ottelut
Kazahmys - Sokol Kiev 6-2
Junost Minsk - Red Bull Salzburg 1-0
Red Bull Salzburg - Kazahmys 2-7
Sokol Kiev - Junost Minsk 2-7
Red Bull Salzburg - Sokol Kiev 6-3
Junost Minsk - Kazahmys 2-1 ja.

Lopputurnaus
(5.-7. tammikuuta)

Ottelut

Pistepörssi
1. Konstantin Gorovikov (Omsk) 3+1=4
2. Igor Andryushchenko (Minsk) 1+3=4
3. Jussi Pesonen (Ilves) 1+3=4
4. Tomas Chlubna (Minsk) 2+1=3
5. Aleksei Kalyuzhny (Omsk) 1+2=3
6. Lassi Mattila (Ilves) 1+2=3
7. Toni Koivisto (Ilves) 2+0=2
8. Denis Denisov (Omsk) 1+1=2
9. Anton Kuryanov (Omsk) 1+1=2
10. Pasi Määttänen (Ilves) 1+1=2
11. Gábor Ocskay (Alba) 1+1=2
12. Maxim Yakutsenia (Omsk) 1+1=2
13. Evgeny Khatsey (Omsk) 0+2=2

Jääkiekon Continental Cup

Jääkiekkosarjojen kausi 2006–2007
Kansanusko

Kansanusko tarkoittaa kansanperinteessä ilmeneviä käsityksiä yliluonnollisesta: taiat, enteet, tarinat, legendat ja muut vastaavat.

Kansanuskoja 

 Balttilainen muinaisusko
 Saamelainen muinaisusko
 Šintolaisuus
 Skandinaavinen muinaisusko
 Suomalainen muinaisusko
 Virolainen mytologia ja muinaisusko

Kansanuskoon liittyviä aiheita 

 Ennustaminen
 Kansanlääkintä
 Kansanperinne
 Loitsu
 Noita
 Šamanismi
 Taikausko
 Taikuus (yliluonnollinen)
 Tietäjä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Folk Islam in Somalia. Countrystudies.us. 
 Lehikoinen, Heikki: Ole siviä sikanen. Teos 2009. (kansanuskomuksia ja tapoja eläimiin liittyen)
 Järvinen, Antero: Ihmiset ja eläimet. WSOY 2000.

Kansanperinne
Pakanuus
Uskonto
Uskontoantropologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sadruddin Aga Khan

Prinssi Sadruddin Aga Khan (persiaksi: صدرالّدين آغا خان, Ṣadr ad-Dīn Āghā Khān)  (17. tammikuuta 1933 – 12. toukokuuta 2003) oli UNHCR:n pääsihteeri vuosina 1965–1977. Hänen Unesco-aikanaan tapahtui muun muassa Assuanin padon rakentaminen ja Abu Simbelin temppelin siirto.

Elämäkerta 

Aga Khan syntyi Neuilly-sur-Seinessä Ranskassa. Sadruddinin isä oli Aga Khan III ja äiti  Andrée Carron. Sadruddin sai koulutuksensa Lausannessa ja Yhdysvalloissa. Ollessaan UNHCR:n pääsihteeri hän asui Genevessä Sveitsissä. Ennen UNHCR:n pääsihteerinä hän oli Unescon jäsen vuodesta 1961.

Sadruddinin velipuoli Aly Khan, joka oli YK:n yleiskokouksen varapuheenjohtaja ja edusti Pakistania, oli naimisissa lyhyen aikaa Hollywood-tähden Rita Hayworthin kanssa. Nykyinen Aga Khan on Sadruddhin veljenpoika Aga Khan IV. 

27. elokuuta vuonna 1957 hän nai   Bellerivessa Sveitsissä anglo-intialaisen  mallin Nina Dyerin (s.1930-d.1965) joka oli saksalaisen teollisuusmiehen paroni Hans Heinrich Thyssen-Bornemiszan entinen vaimo. Dyern kääntyi islamiin häiden aikana.  He erosivat vuonna 1962. Vuonna 1972 hän nai Länsi-Intian saaristossa englantilaisen Catherine Aleya Beriketti Sursockin (s. 1938). 

Sadruddin kuoli syöpään Bostonissa Yhdysvalloissa. 

Aga Khanilla oli Ranskan, Iranin ja Sveitsin kansalaisuudet. Hän puhui sujuvasti ranskaa, englantia, saksaa, italiaa, farsia ja arabiaa.

Unescon pääsihteerinä 

UNHCR:n pääsihteerinä  Sadruddin joutui käsittelemään muun muassa Bangladeshin itsenäisyyssodan seurauksena syntynyttä pakolaisvirtaa ja hutujen massapakoa Burundista Tansaniaan sekä vietnamilaisten venepakolaisten auttamista. Vuonna  1972 Ugandassa Idi Amin karkotti tuhansia aasialaisia, mikä oli yksi Aga Khanin vaikeimmista ongelmista. Sadruddin kilpaili YK:n pääsihteerin virasta 1981 muttei tullut valituksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

YK:n virkamiehet
Ranskalaiset viranhaltijat
Sveitsiläiset henkilöt
Iranilaiset henkilöt
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Judas Iscariot

Judas Iscariot oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista black metal -yhtyeistä, joka toimi lähinnä 1990-luvulla. Judas Iscariot on Andrew Harrisin, paremmin tunnettuna Akhenatenin, sooloprojekti, tosin vuodesta 1999 lähtien yhtyeessä on ollut sessiorumpaleita. Yhtye aloitti Heidegger-nimisenä. 25. elokuuta 2002 Akhenaten ilmoitti lopettavansa Judas Iscariotin, muun muassa kuuden studioalbumin ja neljän EP:n jälkeen. Päivämäärä on sama, jona Friedrich Nietzsche (Akhenatin suuri vaikuttaja) kuoli.

Jäsenet

Viimeinen kokoonpano 
 Akhenaten - laulu, kitara, basso, rummut

Entiset jäsenet 
 Cryptic Winter - sessiorummut (1999-2001)
 Kanwulf - kitara (live, 2000)
 Lord Imperial - basso (live, 1999-2000)
 Proscriptor - rummut (live, 1999)
 Butcher - rummut (live, 2000)

Diskografia

Studioalbumit 
 The Cold Earth Slept Below (1996)
 Thy Dying Light (1996)
 Of Great Eternity (1997)
 Distant in Solitary Night (1999)
 Heaven in Flames (1999)
 To Embrace the Corpses Bleeding (2002)

EP:t 
 Arise, My Lord... (1996)
 Dethroned, Conquered and Forgotten (2000)
 March of the Apocalypse (2002)
 Moonlight Butchery (2002)
 Midnight Frost (To Rest with Eternity) (2003)

Splitit 
 Judas Iscariot / Weltmacht (1999)
 None Shall Escape the Wrath (Krieg, Eternal Majesty, Macabre Omen, 2000)
 To the Coming Age of Intolerance (Krieg, 2001)

Kokoelmat 
 From Hateful Visions (2000)
 Midnight Frost (To Rest with Eternity) (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Judas Iscariot -fanisivusto 

Yhdysvaltalaiset black metal -yhtyeet
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Soup De Loop

Soup De Loop oli suomalainen teknoyhtye, jonka jäseniä olivat Mari Vesala, Raymond Ebanks ja Jaakko Salovaara.

Diskografia
 Brainspotting (1997)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Himo (yhtye)

Himo oli suomalainen rock-yhtye. Yhtye perustettiin Helsingissä syksyllä 1983 ja ensimmäisen keikkansa se soitti keväällä 1984 . Rockin SM-kisoissa vuonna 1985 Himo sijoittui toiseksi Claudian jälkeen.

Kokoonpano
Anita Kurvinen, laulu
Timo Salminen, kitara
Pekka Juntunen, basso
Kossu Hynynen, rummut (ex)
Tero Kling, rummut
Pauli Engström, koskettimet (ex)
Jimi Tenor, saksofoni, koskettimet
Juha Mielonen, kitara (1986, Jimi Tenorin jälkeen)

Julkaisut 
Himo (1986) albumi
Tule Jo // Kielletyt Käskyt (1987) single

Lähteet 

 Tiedot kokoonpanosta:

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset rockyhtyeet
Viipuri–Joensuu-rata

Viipuri–Joensuu-rata oli Viipurista Antrean ja Sortavalan kautta Joensuuhun kulkenut rautatieyhteys. Se muodosti entisen Karjalan radan, joka otettiin käyttöön osittain valmistumisten mukaan. Viipurin ja Antrean välinen osuus avattiin liikenteelle vuonna 1892 ja samaan aikaan valmistui haararata edelleen Antreasta Imatralle. Antrean ja Sortavalan välinen osuus avattiin liikenteelle 1893 ja viimeinen osuus Sortavalasta Joensuuhun 1894. Aluksi rata kuului kokonaan Suomen rataverkkoon, mutta 1940 solmitun Moskovan rauhan jälkeen Suomen alueelle jäi vain Niiralasta Joensuuhun kulkenut osa.

Säkäniemen ja Joensuun välinen rataosuus tuli 1960-luvulla muodostamaan pohjoisimman osan Kouvolasta alkavasta, Lappeenrannan ja Parikkalan kautta kulkevasta nykyisestä Karjalan radasta, jolla on sekä henkilö- että tavaraliikennettä. Sen sijaan Niiralan ja Säkäniemen välisellä Niiralan radalla kulkee pelkästään Suomen ja Venäjän välistä tavaraliikennettä.

Nykyisin Venäjällä rataosuudet ovat Viipuri–Hiitola-rata, Hiitola–Sortavala-rata ja Sortavala–Suojärvi-rata Matkaselkään saakka, johon johtaa Suomen rajalta Värtsilä–Matkaselkä-rata.

Katso myös
Luettelo entisen Karjalan radan rautatieliikennepaikoista Suomessa

Lähteet 

Luovutettujen alueiden rautatiet
Vladimir Adlerberg

Kreivi Vladimir Fedorovits Adlerberg (1790–1884) oli venäläinen upseeri ja aatelismies. Hän oli alun perin ruotsalaisperäistä aatelissukua. Vladmir Adlerberg itse syntyi Viipurissa vuonna 1793. Adlerberg otti upseerina osaa Venäjän armeijan käymiin sotiin 1812–1814 kunnes nimitettiin suuriruhtinas, sittemmin keisari Nikolain adjutantiksi vuonna 1817. Hän saavutti sotilasarvon jalkaväenkenraali.

Vuosina 1842–1857 Adlerberg toimi keisarillisen postilaitoksen päällikkönä ja 1852–1870 keisarillisen hovin ja kruunun maaomaisuuden ministerinä. Hänen poikansa Nikolai Adlerberg toimi muun muassa Suomen kenraalikuvernöörinä 1870-luvulla.

Lähteet 

Venäläiset kenraalit
Vuonna 1790 syntyneet
Vuonna 1884 kuolleet
Kirkkosaari

Kirkkosaari on yleinen paikannimi. Käsitteenä kirkkosaari tai kirkkosalo on paikka, tyypillisesti järvellä, joella tai merellä sijaitseva saari tai maalla sijaitseva kohouma, johon on liittyy joko pakanallisia tai kristillisiä uskonnollisia perinteitä. Monin paikoin on Kirkkosaareksi nimetty kirkon tuntumassa oleva saari, jossa vesireittejä pitkin kirkkoveneellä saapuneet seurakuntalaiset ovat pukeneet pyhävaatteet ennen kirkkoon menoa (esimerkiksi Karstulan Pääjärven Kirkkosaari). Kirkkosaaret ovat saattaneet kelirikkoaikana toimia myös tilapäisinä hautausmaina. Saaria ja kohoumia on myös nimetty kirkkosaariksi joko itse saarelle tai sen läheisyyteen rakennetun kirkon mukaan.

Aiheesta muualla
 Pielaveden  Rakennusperintörekisterissä, saarella oleva kirkko.
 Karstulan Pääjärven Kirkkosaari. Karttapaikka.

Uskonto
Odygd

Odygd-suku on ikivanhaa suomalaista rälssiä. Ruotsin kielen "odygd"-sana tarkoittaa kunniatonta, syy nimen käytölle ei ole tiedossa.

Suvun varhaisin, kantaisäksi määritelty oli nimeltään Filpus Odygd (syntynyt n. 1310). Rälssimiehet Karl Filpusson eli Karl Odygd (vanhempi) (mainitaan asiakirjoissa 1381–1384) ja hänen todennäköinen veljensä Jöns Filpusson (1405), joka sai Eerik Pommerilaiselta vahvistuksen tilojensa verovapauteen, vaikuttivat Varsinais-Suomessa. Jöns Filpusson oli Raision, Rymättylän ja Karvatun tutkintakäräjien lautamies.

Karl Filpussonilla oli pojat asemies Filpus Karlsson (1405–1429) ja asemies Ture Karlsson (1405–1427). Ture Karlsson omisti Maatialan kartanon Pirkkalassa. Hänestä käytettiin v. 1405 myös lisänimeä Kairanpoika (FMU 1201), mikä viittaisi siihen, että hän oli laivanrakentajasukua ja oli ehkä sukua asemies Erik Poranpojalle (Spore-suku). Laivanrakennuksessa käytettiin poraa eli napakairaa, joka näkyy Erik Poranpojan (1381–1405) sinetissä.

Filpus Karlssonin poika Karl Odygd (nuorempi) (1437–1456) käytti samaa nimeä kuin isoisänsä ja kantoi metsästystorvea vaakunasinetissään (FMS 70). Hän oli Lappeen kirkkoherra ja ryhtyi Naantalin pappismunkiksi v. 1455. 

Ture Karlssonin pojat olivat Karl Turesson (1418) ja Jöns Turesson (1450), joka omisti Viikin kartanon Pirkkalassa. 

Jöns Filpussonin (1405) varsin todennäköinen poika asemies Filpus Jönsson (1437–1457) Luonnonmaan Isostakylästä (Storby) kantoi myös sinetissään metsästystorvea (FMS 158). Häntä pidetään Jägerhorn af Storby -suvun kantaisänä.

Perimätiedon mukaan Odygd-suku polveutuu Birger-jaarlin aviottomasta pojasta. Mikäli tämä on totta, suvun muita kaukaisia esi-isiä Birgerin kautta olisivat muun muassa Ruotsin kuninkaat Sverker ja Eerik Voittoisa, Tanskan ja Englannin kuningas Sven Haaraparta, Flanderin kreivi Boudewijn (Balduin) IV, anglosaksien kuningas Alfred Suuri sekä Kaarle Suuren pojanpoika, länsifrankkien kuningas Kaarle Kaljupää.

Lähteet 

Tapio Vähäkangas, Jeppe Kurjen esivanhemmat ja jälkeläiset
Eric Anthoni, Släkten Odygd och dess frändskap med släkten Jägerhorn af Storby
Reinhold Hausen, Finlands Medeltida Sigill (FMS)
Kansallisbiografia 4, Seppo Suvanto
Finlands Medeltida Urkunder (FMU)

Odygd
Ramzi Yousef

Ramzi Ahmed Yousef (, s. 20. toukokuuta 1967 Kuwait) on pakistanilainen terroristi, joka tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen vuoden 1993 World Trade Centerin pommi-iskun ja Operaatio Bojinkan suunnittelusta. Hän kärsii tuomiotaan ADX Florence -vankilassa.

Vuonna 1993 Yousef yritti piilottaa Pakistanin entisen pääministerin Benazir Bhutton asuntoon Bilawal Houseen pommin, jonka olisi voinut räjäyttää Bhutton poistuessa talosta. Hanke kuitenkin epäonnistui.

Lähteet 

Pakistanilaiset terroristit
Pakistanilaiset elinkautisvangit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Lovozero

Lovozero eli Luujärvi (, ) on maalaiskunta ja maalaiskylä Murmanskin alueella Luoteis-Venäjällä. Kylä on myös koko 11 820 asukkaan Lovozeron piirin hallinnollinen keskus, ja se on Revdan jälkeen piirin toiseksi suurin asutuskeskus.

Lovozeron kylä - maalaiskunnan keskus

Lovozeron kylä sijaitsee Lovozeron piirin länsiosissa ja on jakautunut molemmin puolin Virmajokea. Lähin rautatieasema on Revdassa, joka sijaitsee maanteitse 29 km kylästä länsilounaaseen. Varhaisimmat tiedot kylästä ovat vuodelta 1574.

Lovozeron kylässä asui 2 871 henkilöä (2010 väestönlaskenta; aiemmin 3 141 vuonna 2002 ja 3 638 vuonna 1989). Kylässä asuu huomattava osa Venäjän saamelaisesta väestöstä, ja se on kiltinänsaamelaisten keskuspaikka. Siellä järjestetään useita kansallisia ja kansainvälisiä saamelaisfestivaaleja. Lovozerossa asuu myös ižmalaisia (toiselta nimeltään Ižman komit eli izvalaiset), jotka harjoittavat poronhoitoa. 

Maatalous- ja poronhoito-osuuskunta "Tundra" on kylässä keskeisessä asemassa. Muita tärkeitä elinkeinoja ovat kalastus, metsästys ja lakanpoiminta.

Lovozeron maalaiskunta
Lovozeron kunnan 3406 hengestä Lozorevon kylän ulkopuolella asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan vain 535 henkeä.
Lovozeron maalaiskunta (selskoje poselenie Lovozero) käsittää Kuolan niemimaan koillis- ja itäosat, lähes 50 000 neliökilometrin alueen. Siihen kuuluu neljä kylää:
 Lovozero (kunnan ja piirin keskus)
 Kanevka (107 as.)
 Krasnoštšelje (605 as.)
 Sosnovka (90 as.)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lovozeron piirin sivut  (lovozeroadm.ru)
 Lovozeron maalaiskunnan sivut  (admsplovozero.ru)
 «Живая Арктика»: спецвыпуск, посвящённый селу 
 Русская Лапландия: Ловозеро 

Lovozeron piiri
MM-rallikausi 2007

MM-rallikausi 2007 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 35. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 19. tammikuuta ja päättyi Walesin ralliin 2. joulukuuta.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Tulokset

Kuljettajien mestaruussarja
Lähde:

Merkinnät
 0: ei sijoittunut pisteille
 k: keskeytti
 h: hylätty
 -: ei osallistunut

Valmistajien mestaruussarja

Lähteet
Justiina

Justiina on suomalainen naisen nimi. Se on muunnos latinalaisesta nimestä Justina, joka on naispuolinen vastine miehen nimelle Justinus ja merkitsee oikea­mielistä, rehellistä tai van­hurskasta. Slaavi­laisissa maissa nimi esiintyy muodossa Justyna. 

Suomessa nimi Justiina on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 2010 ja Justina 268 henkilölle.  Nimeä ei nykyisin ole suomen- eikä ruotsin­kielisessä kalenterissa, mutta vielä 1900-luvun alussa Justiinan nimipäivä oli 16. kesäkuuta.

Tunnettuja Justiinoja ja Justinoja 

 Justina (n. 340–388), Rooman keisari Valentinianus I:n puoliso, Valentinianus II:n äiti
 Justina Machado (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Justina Mikulskytė (s. 1996), liettualainen tennispelaaja
 Justina Robson (s. 1968), brittiläinen tieteiskirjailija

Kuvitteellisia Justiinoja 

 Justiina, sarjakuvahahmo Pekka Puupään vaimo

Lähteet 

Etunimet
Akbar Hašemi Rafsandžani

Ajatolla Ali Akbar Hašemi Rafsandžani () (25. elokuuta 1934 – 8. tammikuuta 2017) oli iranilainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1989–1997.

Rafsandžani oli 14-vuotias, kun hänet lähetettiin Qomiin. Hän sai Ruhollah Khomeinilta opetusta islamilaisessa laissa, etiikassa ja mystiikassa. Kun Iranin vallankumous aloitti islamilaisen tasavallan, Rafsandžani toimi uuden parlamentin päänä vuoteen 1989 saakka.

Rafsandžani nousi Iranin presidentiksi 17. elokuuta 1989. Hänen edeltäjänään toimi Ali Khamenei. Rafsanšania itseään seurasi vuonna 1997 Mohammad Khatami. Hän oli vielä ehdolla presidentinvaaleissa 2005, mutta hävisi Mahmud Ahmadinedžadille. 

Joulukuussa 2006 Rafsandžani valittiin "Asiantuntijoiden kokoukseen", joka valitsee maan korkeimman johtajan. Hän sai yli puolitoista miljoonaa ääntä.  Vuonna 2007 hänet valittiin sen puheenjohtajaksi.
Hän jätti aseman 2011.

Rafsandžani asettui ehdolle vuoden 2013 presidentinvaaliin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin presidentit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Elli Laurila

Elin ”Elli” Maria Laurila (19. maaliskuuta 1882 Porvoo – 15. kesäkuuta 1966 Forssa) oli suomalainen työväenopiston johtaja. Hän toimi kansanedustajana 7.2.1919–31.3.1919 Kalle Hakalan seuraajana Kokoomuksen eduskuntaryhmässä. Laurilan oma vaalipiiri oli Mikkelin läänin vaalipiiri 1918.

Hän toimi sekä Mikkelin kaupungin että Forssan kauppalanvaltuuston jäsenenä sekä Forssan kauppalanhallituksessa.

Aiheesta muualla

Elli Laurila Häme-Wiki

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Mikkelin kaupunginvaltuutetut
Forssan kaupunginvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Power Macintosh 6100

Power Macintosh 6100 on Apple Computerin 14. maaliskuuta 1994 julkaisema tietokone, joka ensimmäisenä Macintosh-mallina käytti IBM:n ja Motorolan kehittämää PowerPC-suoritinta. Power Macintosh 6100 -nimellä julkaistiin myöhemmin useita päivitettyjä versioita ja mallia myytiin myös osana Performa ja Apple Workgroup Server -sarjoja. Viimeisen 6100-nimeä kantava mallin, Power Macintosh 6100/66 DOS Compatible:n, tuotanto lakkautettiin 18. toukokuuta 1996

Yleistä
Ensimmäinen Power Macintosh 6100 sisälsi 60 MHz:n PowerPC 601 -suorittimen ja oli pakattu Centris 610:n litteään koteloon. 66 MHz:n suorittimella varustettu versio seurasi pian, kuten myös AV-malli, joka sisälsi S-video-portit ja 48-bittisen DAT-ääniprosessoinnin. PC-yhteensopiva malli, DOS Compatible, sisälsi PDS-porttiin asennetun kortin, jossa ylimääräinen 66 MHz:n 486DX2-suoritin, SVGA-ulostulo ja ylimääräinen SIMM-muistipaikka mahdollistivat MS-DOS-ohjelmien suorittamisen.

Mallit
 Power Macintosh 6100/60: Perusmalli
 Power Macintosh 6100/60AV: Multimediakäyttöön
 Power Macintosh 6100/66: 66 MHz:n suorittimella
 Power Macintosh 6100/66 DOS Compatible: PDS-kortilla PC-suoritin, videoliitäntä ja keskusmuisti
 Power Macintosh 6100/66AV: Multimediakäyttöön
 Performa 6110CD: Sisältää 250 Mt:n kiintolevyn, toimitettiin 15" värinäytön kanssa.
 Performa 6112CD: Kuten 6110CD, lisäksi pelipaketti.
 Performa 6115CD: Sisältää 350 Mt:n kiintolevyn, toimitettiin 15" värinäytön kanssa ja toimisto-ohjelmiston kanssa.
 Performa 6116CD: Sisältää 700 Mt:n kiintolevyn, toimitettiin toimisto-ohjelmiston kanssa.
 Performa 6117CD: Kuten 6115CD, lisäksi kirjanpito-ohjelmisto.
 Performa 6118CD: Sisältää 500 Mt:n kiintolevyn ja 28.8k modeemin, toimitettiin 15" värinäytön kanssa.
 WG Server 6150: Palvelinohjelmistolla varustettu 60 tai 66 Mhz:n malli

Tekniset tiedot
 60 tai 66 MHz:n PowerPC 601 -suoritin (16 kt:n data ja 16 kt:n käsky L1-välimuisti)
 L2-välimuisti lisävarusteena
 8 Mt:n keskusmuisti, laajennettavissa 264 Mt:n saakka (80 ns 72-pin SIMM)
 4 Mt:n vanhan arkkitehtuurin mukainen ROM-muisti
 PDS-laajennuspaikka, muutettavissa NuBus-väyläksi
 640 kt:n näyttömuisti (keskusmuistissa) tai 2 Mt:n jakamaton näyttömuisti AV-mallissa
 SCSI-liitäntäinen 2xCD-ROM-asema (lisävaruste)
 1,44 Mt:n SuperDrive-levykeasema
 Käyttöjärjestelmä System 7.1.2 – Mac OS 9.1

Lähteet

Aiheesta muualla
 Power Macintosh 6100 Apple-history.comissa
 Power Macintosh 6100/60:n tekniset tiedot Applen sivuilla
 Power Mac 6100:n päivittämisopas

Applen_tietokoneet
Vuoden 1994 tietokoneet

it:Power Macintosh 6100