joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Polykystinen munuaistauti

Polykystinen munuaistauti on perinnöllinen munuaissairaus.

Autosomaalinen dominantti muoto
Autosomaalinen dominantti muoto (ADPKD) on maailman yleisin periytyvä munuaistauti; yksi vastasyntynyt 400–1 000:ta kohden kärsii siitä. Sairastuneiden munuaisissa esiintyy rakkuloita, kystia, joiden ilmaantumisikä vaihtelee. Sairaus voi jo varhain aiheuttaa verenpaineen kohoamisen. Sairauteen voi myöhemmin liittyä vatsa- tai kylkikipuja, hematuriaa ja pyuriaa. Siihen liittyy iän karttuessa kasvava virtsatietulehdusten ja kystien tulehtumisen vaara. Munuaissyöpävaaraa se ei kasvata, mutta munuaissyöpään sairastuneilla ADPKD-potilailla syöpä esiintyy muita todennäköisemmin kummassakin munuaisessa.

Kystia voi esiintyä myös maksan, haiman ja munasarjojen alueilla. Tautia sairastavilla aikuisilla voi esiintyä sydänläppien poikkeavuuksia ja aivoverisuonten laajentumia. Sairaus voi johtaa vakavaan munuaisten vajaatoimintaan. Se voidaan kuitenkin parantaa munuaisensiirrolla; tauti ei iske uuteen munuaiseen.

Autosomaalinen resessiivinen muoto
Autosomissa resessiivisesti periytyvä muoto on harvinaisempi. Sen saa yksi 10 000–40 000 vastasyntyneestä. Tyypillisesti sairaus ilmenee jo heti syntymän jälkeen tai varhaislapsuudessa. Siihen liittyy myös maksasairaus ja tavallisesti verenpaineongelmia. Osa potilaista tarvitsee jopa maksansiirron. Vastasyntyneillä potilailla voi ilmetä vakavia hengitysvaikeuksia. Sairauteen liittyy usein huomattavaa kuolleisuutta ensimmäisen elinkuukauden aikana; jos lapsi ei menehdy vastasyntyneenä, on hänellä kuitenkin hyvät selviytymismahdollisuudet. Munuaisensiirron jälkeen tämäkään sairaus ei iske uuteen munuaiseen.

Muut rakkulataudit 
On olemassa myös muunlaisia munuaisten rakkulatauteja. Kystat voivat olla hankittujakin. Pitkäaikaisten dialyysipotilaiden munuaisiin kehittyy monesti useita kystia. Niitä on kolmella neljästä yli kolme vuotta dialyysihoitoa saaneesta potilaasta. Potilaille, joilla on hankittuja munuaiskystia, kehittyy myös muita useammin munuaiskasvaimia. Dialyysipotilaiden munuaissyöpävaara onkin kasvanut.

Katso myös 
 Polykystinen maksatauti

Lähteet 

 Munuais- ja maksaliitto ry: Polykystiset munuaistaudit

Munuaissairaudet
Perinnölliset sairaudet

en:Polycystic kidney disease
fr:Polykystose rénale
it:Malattia policistica renale
ja:多発性嚢胞腎
zh:多囊性腎病變
Sault Ste. Marie (Kanada)

Sault Ste. Marie [suː seɪnt məˈriː] on vuonna 1887 perustettu, 73 368 asukkaan (2016) kaupunki Ontarion provinssissa, Kanadassa. Kaupungin metropolialueella asuu kaikkiaan 80 098 asukasta. Kaupunki sijaitsee St. Mary -joen varrella. Valtakunnan rajana toimivan joen vastarannalla sijaitsee Yhdysvaltain keskilännen vanhin, vuonna 1668 perustettu Sault Ste. Marien kaupunki.

Historia 

Ojibway-intiaanien tiedetään asuneen alueella kahdeksannelta vuosituhannelta eaa. lähtien.

Ensimmäisinä eurooppalaisina alueelle saapui ranskalaisia siirtolaisia vuoden 1610 tienoilla. He antoivat alueelle nimen Sault du Gaston, Ranskan kuninkaan mukaan. Jesuiittalähetystyöntekijät nimesivät vuonna 1669 alueen uudelleen Sault Ste. Marieksi ().

Vuonna 1887 Sault Ste. Marien kaupunki perustettiin ja ensimmäiseksi pormestariksi valittiin William Brown. Samana vuonna valmistui rautatiesilta yhdistämään kaksi saman nimistä kaupunkia valtakunnan rajan molemmin puolin. Seuraavana vuonna ensimmäiset taloudet yhdistettiin sähkö- ja puhelinverkkoon. Vuonna 1918 Steeltonin kaupunki yhdistettiin Sault Ste. Marien kaupunkiin. Valtakunnan rajan ylittävä Sault Ste. Marien kansainvälinen silta valmistui ja avattiin liikenteelle 1963.

Lähteet 

Ontarion kaupungit
Monk Punk

Monk Punk on 1991 julkaistu Waltarin ensimmäinen albumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kärtsy Hatakka – laulu, basso
 Jariot Lehtinen – kitara, sitar
 Janne Parviainen – rummut
 Sami Yli-Sirniö – kitara, huudot

+

 Mikko Karmila – tuottaja

Vuoden 1991 esikoisalbumit
Waltarin albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Mwanzan alue

Mwanzan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan pohjoisosassa Victorianjärven rannalla. Vuonna 2012 osasta Mwanzan aluetta muodostettiin Geitan alue.

Alueen pinta-ala on noin 9 500 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 772 509 asukasta. Alueen pääkaupunki on Mwanza.

Mwanzan alue on, itse Mwanzan kaupunkiseutua lukuun ottamatta, hyvin maatalousvaltaista seutua. Noin 85 prosenttia väestöstä elää maalla. Maaperä ei ole kovin viljavaa, ja sateet tulevat epäsäännöllisesti. Siksi maissia ei voi viljellä kaikkialla, vaan hirssiä ja durraa kasvatetaan siellä, missä sadevedestä on ajoittain pulaa. Useimmilla viljelijöillä kasvaa myös hiukan maniokkia pääsadon menetyksen varalta. Myös papuja ja bataattia kasvatetaan ruoaksi. Myyntituloja saadaan puuvillasta, maapähkinöistä, kikherneistä, kahvista, riisistä ja banaanista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

https://archive.is/20121222182020/www.tanzania.go.tz/regions/mwanza/

Tansanian alueet
Torcha!

Torcha! on vuonna 1992 julkaistu Waltarin toinen albumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kärtsy Hatakka – basso, laulu, taustalaulu, syntetisaattori, piano, rumpuohjelmointi, taputukset, melodica
 Jariot Lehtinen – kitara, huudot, taustalaulu
 Janne Parviainen – rummut
 Sami Yli-Sirniö – kitara, laulu, taustalaulu, mandoliini, taputukset, syntetisaattori, piano

Muut
 Ali Suviala – murina, taustalaulu
 Archzie – taustalaulu
 Jasse Salonen – taustalaulu
 Kelly Ketonen – taustalaulu
 Late – taustalaulu
 Mursu – taustalaulu
 DJ Spinner – levysoitin
 Tuomo – timpani (5)
 Mikko Kuikka – viulu (11)
 Pete Walli – sitar (14)
 Mikko "Toothbrush" Karmila – tuotanto, äänitys, miksaus

Waltarin albumit
Vuoden 1992 albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
So Fine!

So Fine on 1994 julkaistu Waltarin kolmas albumi.

Kappaleet  	

 (The Cure cover)

Kokoonpano
 Jariot Lehtinen – kitarat
 Janne Immonen – kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi
 Kärtsy Hatakka – laulu, basso
 Sami Yli-Sirniö – kitarat
 Janne Parviainen – rummut

Waltarin albumit
Vuoden 1994 albumit
Big Bang (albumi)

Big Bang on 1995 julkaistu Waltarin neljäs albumi.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Sami Yli-Sirniö – kitara
 Kärtsy Hatakka – laulu, basso, kosketinsoitin
 Jariot Lehtinen – kitara, laulu
 Janne Parviainen – rummut

Lähteet 

Waltarin albumit
Vuoden 1995 albumit
Yeah! Yeah! Die! Die! Death Metal Symphony in Deep C

Yeah! Yeah! Die! Die! (Death Metal Symphony in Deep C) on Waltari-yhtyeen vuonna 1996 julkaistu viides albumi. Albumin musiikki on omaperäistä sekoitusta death metalista ja klassisesta musiikista. Albumi tehtiin yhteistyössä Avanti!-orkesterin kanssa.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 23.

Kappaleet

Kokoonpano
 Kärtsy Hatakka – basso, laulu
 Tomi Koivusaari (Amorphis) – laulu
 Eeva-Kaarina Vilke – laulu
 Jariot Lehtinen – kitara
 Roope Latvala – kitara
 Sami Yli-Sirniö – muut kitarat
 Kimmo Kajasto – kosketinsoitin
 Janne Parviainen – rummut
 Avanti!-sinfoniaorkesteri kapellimestari Riku Niemen johdolla

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jukka Hauru: Yeah! Yeah! Die! Die! Helsingin Sanomat 13.7.1996.
 

Waltarin albumit
Vuoden 1996 albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Space Avenue

Space Avenue on 1997 julkaistu Waltarin kuudes albumi.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kärtsy Hatakka – laulu, basso, musiikkiohjelmointi, kosketinsoitin
 Jariot Lehtinen – kitara, laulu
 Roope Latvala – kitara
 Janne Parviainen – rummut

Lähteet 

Waltarin albumit
Vuoden 1997 albumit
Y. Y. Antonen

Y. Y. Antonen oli kirjoittajanimimerkki Ydin-lehdessä. Nimimerkillä julkaistiin kirjoituksia vuoden 1972 aikana. Sen taustalla oli useita kirjoittajia sosialidemokraattisen puolueen piiristä, muun muassa Jaakko Blomberg, Kari Tapiola, Jaakko Kalela, Pertti Joenniemi sekä alkuun myös Paavo Lipponen. Viimeiseksi nimimerkillä julkaistuksi kirjoitukseksi jäi EEC-sopimusta vastustanut kirjoitus "Kekkosen linja", jota ei ollut kirjoittanut kyseisen ryhmän jäsen, eikä ryhmälle ollut ilmoitettu asiasta. Kirjoittajat olivat Antero Jyränki, Erkki Tuomioja ja Bo Ahlfors. Nimimerkin käytöstä sopi alun perin Kari Tapiola Ydin-lehden päätoimittajan Elina Suomisen kanssa, kun ulkoministeriön virkamiehiä käsitelleelle kriittiselle jutulle tarvittiin suojaa.

Lähteet

Suomalaiset kolumnistit
Salanimet
Los Angeles Memorial Coliseum

Los Angeles Memorial Coliseum on stadion Los Angelesissa Yhdysvalloissa.

Se sijaitsee Banc of California Stadiumin ja Etelä-Kalifornian yliopiston kampuksen vieressä. Stadionia käyttää yliopiston amerikkalainen jalkapallojoukkue Trojans sekä Los Angeles Rams vuoteen 2019 asti.

Los Angeles Memorial Coliseum on ainoa stadion, joka on ollut kaksi kertaa olympiastadionina. Se isännöi olympialaisia 1932 ja 1984. Lisäksi sillä on pidetty amerikkalaisen jalkapallon Super Bowl ja baseballin World Series. Päivä ennen 1984 olympialaisia stadion julistettiin National Historic Landmarkiksi.

Stadionilla järjestetään myös kesäolympialaiset 2028.

Aiheesta muualla 

Stadionin kotisivut 
Coliseum Trojansien sivuilla 

Olympiastadionit
Kesäolympialaiset 1932
Kesäolympialaiset 1984
Kesäolympialaiset 2028
Kalifornian moottoriradat
Kalifornian amerikkalaisen jalkapallon stadionit
Yhdysvaltain baseballstadionit
Kalifornian jalkapallostadionit
Los Angelesin rakennukset ja rakennelmat
Los Angelesin urheilu
National Register of Historic Places -kohteet Los Angelesissa
Las Vegas Raiders
Radium Round

Radium Round on 1999 julkaistu Waltarin seitsemäs albumi.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.

Kappaleet

Kokoonpano
 Roope Latvala – kitara
 Kärtsy Hatakka – laulu, basso, kosketinsoitin
 Jariot Lehtinen – kitara, laulu
 Janne Parviainen – rummut

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Waltarin albumit
Vuoden 1999 albumit
Tena (kaupunki)

Tena on Napon maakunnan pääkaupunki Ecuadorissa, noin 250 kilometriä Quitosta kaakkoon. Sen asukasluku on noin 23 000. Kaupunki tunnetaan "kanelipääkaupunkina". Kaupungin keskustassa yhtyvät Tena- ja Pano-joet, jotka laskevat Napo-jokeen ja sitä kautta Amazoniin.

Kaupungin perustivat lähetystyöntekijät vuonna 1560.

Kaupungin yksi tärkeimmistä elinkeinoista on matkailu; kaupungista pääsee helposti Amazonian sademetsiin, jokiretkille ja tutkimaan lukuisia luolia ja kapeita kalliokanjoneita. Tena on 512 metrin korkeudella merenpinnasta, ja sen maisemaa hallitsevat Andit.

Kaupungissa on pieni lentokenttä. Bussimatka Quitosta kestää noin 5 tuntia.

Tenan läheisyydessä on öljynjalostusteollisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorin kaupungit
Pekka Soini

Pekka Soini (5. marraskuuta 1941 Helsinki – 8. elokuuta 2004 Iquitos, Peru) oli suomalainen biologi ja Perun Amazonian luonnon tutkija. 

Soini oli koulutukseltaan perämies. Perussa Liman satamassa vuonna 1964 sattui onnettomuus, jossa hän loukkaantui pudotessaan laivan lastiruumaan. Toipuessaan Soini rakastui, solmi avioliiton ja jäi asumaan Peruun. 

Alkuaikoina Soini työskenteli matkailualalla Iquitosissa. Myöhemmin hän siirtyi keräämään eläviä käärmeitä yritykselle, joka eristi niistä myrkkyä seerumin valmistamiseksi käärmeenpuremien hoitoa varten.  Vähitellen hän rupesi samalla keräämään tietoja käärmeistä ja muistakin eläimistä. Soinin mielenkiinnon kohteita olivat matelijat, apinat ja kilpikonnat. Häneltä ilmestyi julkaisuja korallikäärmeistä, liskoista, matoliskoista, kaimaaneista ja kilpikonnista. Soinista tuli Perun maatalousministeriön luonnonsuojelubiologi. Hänen ansiokseen luetaan mm. arraukilpikonnan, maailman suurimman makeanveden kilpikonna, pelastaminen sukupuutolta. 1990-luvun alusta alkaen Soini työskenteli Perun Amazonian tutkimuslaitoksen IIAP:n inventointihankkeissa. Vuonna 1999 hänet kutsuttiin Perun Amazonian kansallisen yliopiston kunniatohtoriksi.

Pacayajoen varteen noin puolen tuhannen kilometrin päähän Iquitosista ylävirtaan päin Soini perusti Cahuanan biologisen tutkimusaseman. Suurelta osin Soinin tutkimusten ansiosta alueelle perustettiin myöhemmin suuri Pacaya-Samirian luonnonsuojelualue. Pekka Soinin valistustyö ja tutkimukset vaikuttivat myös Iquitosin lähelle perustetun Alpahuayo-Mishanan suojelualueen syntymiseen. Hän suunnitteli myös suojelualueista muodostuvan ekologisen käytävän luomista Alpahuayo-Mishanan ja Ecuadorin puolella olevan Yasunin kansallispuiston välille. 

Perun Amazoniasta, Allpahuayo-Mishanan luonnonsuojelualueelta vuonna 2010 löydetylle uudelle loispistiäislajille annettiin nimeksi Ticapimpla soinii, aluetta paljon tutkineen Pekka Soinin kunniaksi.

Lähteet 
 Salo, Sääksjärvi: Andeilta Amazoniaan (s. 189) Otava 2005
 Linna: Käärmemies Pekka Soini, lehtiartikkeli Helsingin Sanomat 29.12.2009

Viitteet

Aiheesta muualla
 Pekka Soinin muistokirjoitus. Helsingin Sanomat. (Käyttäjätunnuksella).
 Pekka Soini. Yle Areena-Radio 1: Suomalaisia tutkimusmatkailijoita.

Suomalaiset biologit
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Jukka Lindstedt

Jukka Ilmari Lindstedt (s. 17. joulukuuta 1958 Helsinki) on suomalainen juristi, joka on toiminut eduskunnan apulaisoikeusasiamiehenä ja työskennellyt muun muassa Kansallisarkistossa tutkimusjohtajana, oikeusministeriössä lainsäädäntöneuvoksena ja tutkijana Oikeuspoliittisessa tutkimuslaitoksessa sekä tasavallan presidentin kansliassa presidentti Tarja Halosen oikeudellisena neuvonantajana ja kabinetin jäsenenä. Hän on ollut myös Syrjintälautakunnan puheenjohtajana.

Keväällä 2012 Lindstedt nimitettiin määräaikaiseksi hallintoneuvokseksi korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Sittemmin hänet nimitettiin ensin määräaikaiseksi ja keväällä 2015 vakituiseksi Helsingin hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi.

Lindstedt on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori. Hän on väitellyt vuonna 1999 kuolemanrangaistuksesta Suomessa. Hän on myös auskultoituaan saanut varatuomarin arvon.

Julkaisut

 "Sotaväen rikoslaista pärinää" – sota-ajan oikeusministeri Oskari Lehtosen näkemyksien tarkastelua. Lakimies 2/2019 s. 169

Lähteet

Suomalaiset juristit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Finlandia (elokuva)

Finlandia on vuonna 1922 valmistunut, Suomea esittelevä mykkäelokuva.  Alkuperäinen elokuva oli 95 minuuttia pitkä ja koostui kuudesta näytöksestä, jotka olivat:  

 I Metsän satu
 II Merestä kohoava Helsinki
 III Suomen urheiluelämää
 IV Laulu viheriäisistä niityistä ja keltaisesta voista
 V Hakkapeliitan jälkeläiset
 VI Suomen kosket

Elokuvan tilasi Suomen ulkoministeriö ja sen ohjasivat Erkki Karu ja Eero Leväluoma. Valtion esittely liikkuvalla kuvalla oli ensimmäisiä lajissaan. Atelier Apollo oli tuottanut matkailuelokuvan Finland jo 1911. Finlandian innoittamana peräti kolmetoista valtiota teki oman filminsä. Pitkään luultiin, että elokuvasta oli säilynyt vain lyhyitä katkelmia, kunnes se onnistuttiin kokoamaan lähes ennalleen vuonna 2008.

Lähteet

 www.iltasanomat.fi

Suomalaiset mykkäelokuvat
Vuoden 1922 suomalaiset elokuvat
Erkki Karun ohjaamat elokuvat
Thunder in the Sky

Thunder in the Sky on Manowar-yhtyeen EP, joka julkaistiin 2009. EP:n mukana tulevalla bonus-CD:llä kuullaan kappale "Father" laulettuna saksaksi, italiaksi, romaniaksi, unkariksi, bulgariaksi, norjaksi, espanjaksi, ranskaksi, kreikaksi, turkiksi, puolaksi, japaniksi, kroatiaksi, portugaliksi ja suomeksi. Suomenkielisen version nimi on "Isä".

Kappaleet 
 Thunder in the Sky
 God or Man
 Let the Gods Decide
 Father
 Die with Honor
 The Crown and the Ring (2008)

Aiheesta muualla 
 

Thunder in the Sky
Thunder in the Sky
Maarit Aura

Maarit Aura on suomalainen oopperalaulaja, laulupedagogi ja äänivalmentaja. Hän on äänialaltaan mezzosopraano.
Maarit Aura aloitti klassisen laulun opiskelun Joensuun konservatoriossa, josta hän siirtyi Helsingin konservatorioon.
Vuosina 2002-2011 Maarit Aura opiskeli Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla. Sibelius-Akatemiassa häntä opettivat  Seppo Ruohonen, Ritva Auvinen ja Outi Kähkönen. Vuonna 2007 Maarit Aura opiskeli Weimarin Franz Liszt -korkeakoulussa opettajanaan mezzosopraano Bettina Denner. Maarit Aura suoritti laulun A-kurssitutkinnon erinomaisin arvosanoin vuonna 2010 ja valmistui musiikin maisteriksi 2011. Aura valmistelee väitöskirjaa vokologian alalta Tampereen yliopistossa.

Aura opettaa laulua sekä kouluttaa puheäänenkäyttöä. Hän on julkaissut laulamiseen ja äänenkäyttöön liittyviä verkkokursseja.

Aiheesta muualla 

 Maarit Auran kotisivu
 https://www.youtube.com/channel/UCurj6QC5BfDjQT99HeUiJrA

Suomalaiset mezzosopraanot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
The Sound of Nightwish Reborn

The Sound of Nightwish Reborn on kokoelma-albumi Nightwishin Dark Passion Play -albumin demoversioita, jotka on äänitetty ennen Anette Olzonin valintaa uudeksi laulusolistiksi (lauluosuuksista vastaa Marco Hietala), sekä singlejen B-puolia. Albumi julkaistiin vain digitaalisessa muodossa. Levyn kappaleet oli julkaistu Suomessa jo aiemmin eri singlejen yhteydessä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anette Olzon – laulu
 Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
 Emppu Vuorinen – sähkökitara, akustinen kitara
 Marco Hietala – basso, akustinen kitara, laulu
 Jukka Nevalainen – rummut

Nightwishin albumit
Vuoden 2008 kokoelma-albumit
Sillbölen kaivos

Sillbölen kaivos  (myös Silvolan kaivokset tai Kaivokselan kaivokset) on Vantaan kaupungin länsiosassa Kaivokselassa sijaitseva historiallinen rautamalmikaivos, joka oli toiminnassa vuosina 1744–1866.

Historia
Rautamalmiesiintymän Sillbölen ratsutilan mailta, Mätäojan laakson itäpuolelta löysi vuonna 1744 vuorimestari Magnus Linder. Suomalaiset ruukit toivat tuohon aikaan malminsa enimmäkseen Ruotsista, joten esiintymä herätti toiveikkuutta. Malmin laadun takia louhinta kävi kuitenkin kannattamattomaksi ja se lopetettiin 1770. Seuraava vuonna 1785 alkanut louhintakausi taas keskeytyi sotaan kolme vuotta myöhemmin. Kaivostoiminta alkoi jälleen 1820, jolloin löydettiin huomattavan puhdasta malmia, jopa 60 %:n pitoisuuksia. Avolouhoksia kaivettiin aina 50 metrin syvyyteen. Valtio otti kaivoksen toiminnan vastuulleen vuonna 1825 ja rakennutti Leineperin masuunin vuonna 1826. Vuonna 1830 valtio luopui kannattamattomasta kaivoksesta ja se myytiin huutokaupalla yksityisille omistajille. Sillbölen kaivos oli varsinkin 1830–1840-luvuilla Suomen suurimpia rautakaivoksia. Sen louhokset olivat nimeltään Linderinkaivos, Vuorimestarinkaivos, Pitkäkaivos, Kaltevakaivos ja Yhtiökaivos. Louhittu malmi kuljetettiin talvisin Munkkiniemen lastauspaikalle, josta omistajat laivasivat osuutensa omille ruukeilleen sulatettavaksi. Sillbölen malmista sulatettu takkirauta soveltui hyvin saksalaistaontaan. Louhintakustannukset olivat kuitenkin melko suuret. Toiminta lakkasi lopullisesti vuonna 1866.

Nykyaika
1960-luvulla rakennettu Kaivokselan lähiö (ruots. Gruvsta) on saanut nimensä kaivoksesta. Kaivos sijaitsee taajaman länsipuolella Kaivokselan ala-asteen ja urheilukentän tuntumassa. Alue on virkistyskäytössä puistomaisena ulkoilualueena, joskin yksityisessä omistuksessa, ja se on suojeltu muinaisjäännösalue. Siellä sijaitsee yhä 12 eri kokoista avointa kaivoskuilua, joista syvin on 51 metriä syvä. Useimmat kuiluista on nykyisin aidattu paaluaidoilla.

Lähteet
Silvolan – Sillbölen kaivos Kulttuuriympäristö reksiteriportaali. Museovirasto.
Laura Muukka (2006) Mätäojan laakson maisemahistoriallinen selvitys Vantaan kaupunki.
Leena Korhonen (2005) Kaivokselan historiikki  Kaivoksela-seura.
Silvolan kaivokset Länsivantaa.fi

Viitteet

Vantaan nähtävyydet
Vantaan historia
Vantaan rakennukset ja rakennelmat
Suomen kaivokset
Kaivoksela
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Mikko Välimäki

Mikko Välimäki (s. 25. syyskuuta 1976 Riihimäki) on espoolainen teknologiaoikeuteen erikoistunut lakimies. Hän on tullut tunnetuksi yhtenä EFFI ry:n perustajana ja puheenjohtajana, sekä lakimiehenä lukuisista julkisuutta saaneista, Internetiin liittyvistä sananvapaus- ja tekijänoikeusoikeudenkäynneistä. Välimäki siirtyi keväällä 2009 Tuxera Ltd:n toimitusjohtajaksi. Tätä ennen hän konsultoi yritystä noin vuoden ajan. Tuxera kehittää alustariippumatonta NTFS-3G -ajuria NTFS-tiedostojärjestelmälle.

Turre Legal
Välimäki on osakas Turre Legal -toimistossa yhdessä  Herkko Hietasen ja Ville Oksasen kanssa. Välimäki toimi Finreactor-oikeudenkäynnissä vastaajien avustajana. Hän on muun muassa puolustanut Kemijärven massaliikettä sekä EFFIä rahankeräysrikosjutuissa ja Matti Nikkiä sekä Mikko Rauhalaa sananvapautta koskevissa jutuissa. Välimäki edusti äänestäjiä ja ehdokkaita oikeudenkäynnissä, jossa KHO katsoi oikeusministeriön sähköisen äänestyksen pilottikokeilun lainvastaiseksi.

Aalto-yliopisto
Välimäellä dosentuuri Aalto-yliopistossa. Hän on tutkinut ohjelmistolisensointia sekä tekijänoikeutta tietoyhteiskunnassa. Hänen julkaisunsa ovat keskittyneet avoimen lähdekoodin ja yleisemminkin tietokoneohjelmien lisensointikysymyksiin, sananvapauteen Internetissä sekä korkeakoulukeksintöihin.

Koulutus
Välimäki on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (Helsingin yliopisto, 1999) ja filosofian tohtori (Teknillinen korkeakoulu, 2005).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Välimäen kotisivut
 Tuxera
 Turre Legal
 Oikeuden edessä - Turre Legalin yhteisblogi, jota myös Mikko Välimäki on kirjoittanut

Suomalaiset juristit
Suomalaiset oikeustieteilijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
José Nunes

José Carlos de Araújo Nunes (s. 7. maaliskuuta 1977 Castelo de Paiva, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Kesällä 2004 Nunes siirtyi Gil Vicentestä Sporting Bragaan. Bragassa hän pelasi puolentoista kauden ajan, jonka jälkeen hän siirtyi tammikuussa 2006 espanjalaiseen Mallorcaan. Nunen teki ensiesiintymisensä Mallorcassa 29. tammikuuta 2006 kotiottelussa Barcelonaa vastaan. Seuraavalla kokonaisella kaudella 2006–2007 Nunes onnistui maalinteossa neljästi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 José Nunesin esittely Mallorcan virallisella kotisivustolla
 José Nunesin tilastot BDFutbol-sivustolla

Portugalilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kemp

Kemp voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi
 Brian Kemp (s. 1963), yhdysvaltalainen liikemies, republikaanipoliitikko ja kuvernööri
 Emily Kemp (s. 1992), kanadalainen suunnistaja
 Gene Kemp (1926–2015), brittiläinen Carnegie-mitalin saanut kirjailija
 Jack Kemp (1935–2009) yhdysvaltalainen poliitikko ja jalkapalloilija
 Jennifer Kemp (s. 1955), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Johan Kemp (1881–1941), suomalainen voimistelija ja keihäänheittäjä
 John Kemp (1380–1454), englantilainen lordikansleri, Canterburyn arkkipiispa ja kardinaali
 Júlíus Kemp (s. 1967), islantilainen elokuvaohjaaja
 Leroy Kemp (s. 1956), yhdysvaltalainen vapaapainija
 Lindsay Kemp (1948–2018), brittiläinen miimikko, tanssija ja koreografi
 Mark Kemp (s. 1960), yhdysvaltalainen musiikkitoimittaja
 Peter Kemp (1878–?), brittiläinen vesipalloilija ja uimari
 Ross Kemp (s. 1964), brittiläinen näyttelijä ja toimittaja
 Shawn Kemp (s. 1969), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Troy Kemp (s. 1966), bahamalainen korkeushyppääjä

Muita
 Passionate Kemp (s. 2001), suomalainen ravuri
 Kemp, Millencolinin kappale

Katso myös
Kempe

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kempe

Kempe on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Adrian Kempe (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
Alfred Kempe (1849–1922), englantilainen matemaatikko
Antje Kempe (s. 1963), itäsaksalainen keihäänheittäjä
Axel Kempe (1623–1682), Turun akatemian kirjastonhoitaja
Carl Kempe (1884–1967), ruotsalainen tennispelaaja
Laurentius Kempe (1620–1669), suomalainen kirkkoherra ja teatteritaiteen edistäjä
Margery Kempe (1373 – n. 1438), englantilainen mystikko
Mario Kempe (s. 1988), ruotsalainen jääkiekkoilija
Rudolf Kempe (1910–1976), saksalainen kapellimestari

Katso myös
Kemp
Eksotoksiini

Eksotoksiinit eli ekstrasellulaariset toksiinit ovat mikrobien erittämiä toksiineja. Eksotoksiinit erittyvät mikrobin kasvualustaan tai vapautuvat solujen lyysin seurauksena. Ne ovat myrkyllisiä muille organismeille ja hyödyttävät siten erittäjämikrobin lisääntymistä. Eksotoksiinit aiheuttavat esimerkiksi solutuhoja, estävät kasvua ja solujen normaalia metaboliaa. 

Eksotoksiinit ovat proteiineja, ja useimmat niistä tuhoutuvat kuumentamalla.. Eksotoksiinien vaikutukset elimistössä voivat olla hyvinkin laajoja tai paikallisia, esimerkiksi Clostridium botulinumin erittämä botuliini aiheuttaa verenkiertoon levitessään laajan autonomisen hermoston halvauksen. Clostridium perfringensin kaasukuoliota aiheuttavat kannat erittävät paikallisia kudostuhoja aiheuttavia eksotoksiineja.

Elimistö muodostaa vasta-aineita toksisia aineita vastaan.

Eksotoksiinityypit 

Eksotoksiinit lajitellaan kolmeen tyyppiin niiden vaikutusmekanismin perusteella. 
 Superantigeenit (tyypin I toksiinit)
 Solukalvoa vahingoittavat toksiinit (tyypin II toksiinit)
 AB-toksiinit ja muut solujen toimintaa haittaavat toksiinit (tyypin III toksiinit)

Lähteet

Toksikologia
Mikko Peltola (pesäpalloilija)

Mikko Reijo Ilmari Peltola (s. 2. elokuuta 1944 Vimpeli) on entinen suomalainen pesäpalloilija.

Mikko Peltola pelasi useita vuosia pesäpallon mestaruussarjassa sekä koripalloa ja lentopalloa maakuntasarjassa.

Saavutukset

Pelaajana 
 1 SM-kulta: 1965
 1 SM-hopea: 1966
 4 SM-pronssia: 1963, 1964, 1967, 1968
 3 Itä-Länsi-ottelua: 1964-1966
 Pesäpallon Maakunta Cupin mestaruus 1964
 SOU:n mestaruus 1960
 Pesäpallon lyöjäkuningas 1968

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vimpelin Vedon pelaajat
Vimpelin Vedon pelinjohtajat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Ekfrasis

Ekfrasis (, ek + frasis > ekfrazein 'julistaa tai kutsua elotonta esinettä nimeltä') on laajassa mielessä kirjallinen ja retorinen esitystapa, jonka avulla jotain esitetään kuvallisesti tai figuratiivisesti. Ekfrasis tarkoittaa ennen kaikkea taideteoksen kirjallista kuvausta, kuvan kuvaamista, sanallista deskriptiota. Ekfrasis on siis kirjallinen keino, jossa teksti vastaa tai kuvaa toista taideteosta, hyvin usein maalausta tai veistosta.

Ekfrasis voi tarkoittaa myös  sitä, että yhden taiteen avulla selitetään tai kuvataan toista, esimerkiksi kirjallisuudessa maalausta, maalauksessa musiikkia tai musiikissa kirjallisuutta.

Kuvauksen sävy ekfrasiksessa on usein draamallinen. Antiikin Kreikassa ekfrasis viittasi minkä tahansa asian, henkilön tai kokemuksen kuvaukseen. Klassisia esimerkkejä ekfrasis-teoksista ovat Filostratos vanhemman teos Eikones ja Filostratos nuoremman samanniminen teos Eikones, jotka kuvasivat maalauksia, sekä veistoksia kuvannut Kallistratoksen Ekfraseis.

Lähteet

Aiheesta muualla

Esimerkkejä 

 Tracy Marks, The Greek God, Hephaestus, 1999 
 Michael Longleyn runo L. S. Lowryn maalauksesta Man Lying on a Wall 
 John Ashbery, Self-Portrait in a Convex Mirror 

Kirjallisuuden käsitteet
Musiikin teoria
Semiotiikka
Taidehistorian käsitteet
Rosina Heikel

Emma Rosina Heikel (17. maaliskuuta 1842 Kaskinen – 13. joulukuuta 1929 Helsinki) oli Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen naislääkäri.

Elämäkerta 

Rosina Heikelin vanhemmat olivat Kokkolan pormestari ja Oulun laamanni Carl Johan Heikel (1786–1850) ja Kristina Elisabet Dobbin (1813–1896). Hänellä oli ainakin kuusi sisarusta.

Heikel päätti jo nuorena opiskella lääkäriksi. Vuosina 1865–1866 hän suoritti voimistelukurssin Tukholman Gymnastiska Centralinstitutissa ja valmistui sieltä sairasvoimistelijaksi. Tämän jälkeen hän vuonna 1867 suoritti kätilökurssin Helsingin yleisessä sairaalassa, jonka jälkeen 1869 matkusti Tukholmaan saamaan yksityisopetusta luonnontieteissä ja anatomisia leikkelyharjoituksia Gymnastiska Centralinstitutissa. 1870 Heikel palasi Helsinkiin aloittaakseen lääketieteen opinnot, vaikka naisilla ei vielä ollut oikeutta opiskella yliopistossa. 1871 kuitenkin lääkäriksi haluavat naiset saivat luvan osallistua opetukseen lääketieteellisessä tiedekunnassa, vaikka eivät olleetkaan yliopiston kirjoissa.

Vuonna 1873 Heikel suoriutui lääketieteen kandidaatin tutkinnosta yksityisesti ja valmistui lisensiaatiksi 1878 Pohjoismaiden ensimmäisenä naislääkärinä. Naisena Heikel ei voinut toimia laillistettuna lääkärinä, mutta hän sai rajoitetun toimiluvan. Vuonna 1878 hän harjoitteli sairaanhoitolaitoksissa Tukholmassa ja Kööpenhaminassa. 1879 alkaen hän toimi naisten- ja lastentautien praktisoivana lääkärinä Vaasassa ja muutti Helsinkiin 1882 häntä varten perustettuun aluelääkärin virkaan. Tätä virkaa hän hoiti vuoteen 1901 saakka, minkä jälkeen hänellä oli yksityisvastaanotto vuoteen 1906 asti. Suomen Lääkäriseura eli Finska Läkaresällskapet kutsui Heikelin jäseneksi 1884.

Heikel oli aktiivinen myös kansalaistoiminnan aloilla. Hän oli perustamassa Sokeain Ystävät -nimistä yhdistystä, toimi Raajarikkoisten Auttamisyhdistyksessä sekä Fanny Palménin perustamassa köyhien lasten työtuvan hallituksessa. 1887 hän oli perustamassa Uskonvapaus- ja suvaitsevaisuusyhdistystä, mutta kirkko torjui hankkeen. Hänen aloitteestaan perustettiin Konkordia-liitto 1885 ja Naisasialiitto Unioni 1892.

Testamentissaan vuodelta 1895 Heikel määräsi ruumiinsa poltettavaksi ja tuhkansa siroteltavaksi maahan. Muistomerkin pystyttämisen hän kielsi, kuten myös papin puheen pidon. 1928 hän lisäsi testamenttiin kohdan, jossa määräsi muistokukkien sijasta rahat annettavaksi vanhusten hoitoon. Helsingin Meilahdessa Haartmaninkadun päässä oleva puisto nimettiin vuonna 2010 Rosina Heikelin puistoksi.

Lähteet 
Arno Forsius: Rosina Heikel (1842–1929) – Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen naislääkäri
Konkordia-liitto 
Westermarck, Helena: Finlands första kvinnliga läkare. Rosina Heikel. Söderström & Co 1930.

Viitteet

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset kätilöt
Suomalaiset feministit
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Piippolan vaari

Piippolan vaari on lastenlaulu, jonka säveltäjä ja sanoittaja ovat tuntemattomat.

Sama sävel ja idealtaan samantyyliset sanat ovat pohjoisamerikkalaisessa laulussa "Old MacDonald Had a Farm". Laulu kuvaa maatilan eläimiä, joita laulun jatkuessa tulee yhä lisää.

Laulun ensimmäisen suomenkielisen levytyksen teki Cooers Cow Cow -rallikvartetti vuonna 1952. Tunnetuimman version on levyttänyt Reino Helismaa 17. helmikuuta 1952, ja Äänitearkiston tietokannan mukaan Helismaa olisi tehnyt suomenkieliset sanatkin, mutta sanoituksista on olemassa useita, eri tekijöiden nimiin pantuja versioita.

Katso myös
 Piippola

Lähteet 

Lastenlaulut
Lars Adolf Prytz

Lars Adolf Prytz (30. tammikuuta 1792 Turku – 28. maaliskuuta 1863 Tukholma) oli suomalainen ammattisotilas ja Gävleborgin läänin maaherra.

Prytzin vanhemmat olivat kapteeni Anders Johan Prytz ja Hedvig Maria von Mell. Hänellä oli ainakin viisi sisarusta, joista samanniminen Lars Adolf syntyi Tarvasjoella 16.9.1790, mutta ilmeisesti kuoli jo lapsena.

Lars Adolf Prytz opiskeli Turun Akatemiassa 1806–1811. Hän väitteli veljensä Lars Johan Prytzin johdolla 8. toukokuuta 1811 Akatemian lääketieteellisessä auditoriossa naurulokin biologiasta.  Väitöskirjan nimi oli De Laro ridibundo periculum ornithologicum. I.

Prytz ilmoittautui opiskelijaksi Uppsalan yliopistoon lokakuussa 1811. Vuonna 1812 hän kuitenkin meni vapaaehtoisena Ruotsin armeijan Värmlannin rykmenttiin, ja hänet ylennettiin luutnantiksi kahden vuoden kuluttua. 1818 hän sai ylennyksen yleisesikunnan kapteeniksi ja 1827 majuriksi Bohuslänin rykmenttiin. 1832 hänet määrättiin Ruotsin eteläisen tullialueen päälliköksi, everstiluutnantiksi 1834, everstiksi 1842, ja Gävleborgin läänin maaherraksi 1853–1861. 

Prytzin puoliso oli Fredrika Elisabeth Rosenberg (19.9.180027.12.1876), vihitty Karlstadissa 1.6.1827.

Lähteet 
Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä. ISBN 978-952-5710-04-5

Viitteet

Aiheesta muualla 
Karl Peter Lehmannin maalaama Lars Adolf Prytzin muotokuva

Suomalaiset ornitologit
Vuonna 1792 syntyneet
Vuonna 1863 kuolleet
Suomalaiset aateliset
Milan Jurčina

Milan Jurčina (s. 7. kesäkuuta 1983 Liptovský Mikuláš, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Sparta Prahaa.

Ura
Jurčina pelasi junioreissa MHk 32 Liptovský Mikulášissa. Hän pelasi seurassa vuosina 1997–2000 Slovakian junioriliigoissa, jonka jälkeen Jurčina siirtyi QMJHL:ään Halifax Mooseheadsiin. Jurčinasta kiinnostuttiin NHL:ssä ja Boston Bruins varasi hänet kahdeksannella kierroksella numerolla 241 vuoden 2001 varaustilaisuudessa. Hän pelasi Halifax Mooseheadsissa kolme kautta ennen siirtymistä Boston Bruinsin organisaatioon. Ensimmäisen kautensa ammattilaisena 2003–2004 Jurčina pelasi kokonaan Bostonin farmijoukkueessa Providence Bruinsissa. Seuraavalla kaudella oli NHL:n työsulku ja Jurčina pelasi koko kauden AHL:ssä. Kaudella 2005–2006 hän pelasi suurimman osan kaudesta NHL:ssä. Hän pelasi seitsemän AHL-ottelua ja 51 NHL-ottelua sekä teki NHL:ssä 11 pistettä.

Jurčina aloitti kauden 2006–2007 Bostonissa, mutta 40 ottelun jälkeen hänet myytiin Washington Capitalsiin neljännen kierroksen varausvuoroa vastaan. Loppukaudella Washingtonissa hän teki yhdeksän pistettä 30 ottelussa. Jurčina solmi 27. heinäkuuta 2007 kahden vuoden jatkosopimuksen Washingtonin kanssa. Seuraavalla kaudella Jurčina teki 75 ottelussa yhdeksän tehopistettä ja pääsi NHL-urallaan ensimmäistä kertaa pudostuspeleihin. Kaudella 2008–2009 Jurčina teki uransa piste-ennätyksensä, 14 pistettä ja pelasi 14 pudotuspeliä, joissa teki kaksi maalia.

Jurčina aloitti kauden 2009–2010 Washingtonissa, jossa pelasi ensimmäiset 27 ottelua. Joulukuun lopulla 2009 Washington kuitenkin myi hänet yhdessä Chris Clarkin kanssa Columbus Blue Jacketsiin, josta Washington sai vaihdossa hyökkääjä Jason Chimeran. Jurčina pelasi Columbuksessa vain hieman yli kaksi kuukautta, jonka jälkeen hänet myytiin takaisin Washingtoniin.

Jurčina allekirjoitti vapaana agenttina sopimuksen New York Islandersin kanssa heinäkuussa 2010.

Maajoukkueura
Jurčina edusti Slovakiaa ensimmäisen kerran arvoturnauksissa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001. Seuraavan kerran hän pelasi nuorten MM-kisoissa vuonna 2002. Hän teki kuudessa ottelussa kaksi pistettä. Seuraavan vuoden nuorten kisoissa hän pelasi vain yhden ottelun.

Jurčina debytoi miesten arvokisoissa vuoden 2006 Torinon olympialaisissa. Hän teki kuudessa ottelussa yhden pisteen. Hän oli mukana myös saman vuoden Latvian MM-kilpailuissa, joissa hän teki kolme pistettä. Seuraavaksi Jurčina pelasi Slovakian joukkueessa vuoden 2007 Venäjän MM-kilpailuissa, joissa hän teki kaksi tehopistettä. Hänet edusti Slovakiaa myös vuoden 2010 Vancouverin talviolympialaisissa ja 2014 Sotšin talviolympialaisissa

Tilastot

Lähteet

Viitteet

79.32 Jääkiekko
Slovakialaiset jääkiekkoilijat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
The Huffington Post

The Huffington Post (usein lyhennettynä HuffPo) on amerikkalainen uutissivusto ja blogiyhteisö, jonka perustivat Arianna Huffington, Kenneth Lerer ja Jonah Peretti ja jolla on useita tunnettuja vakituisia kolumnisteja. Sivuston uutistarjonta ulottuu politiikasta ja mediasta aina bisnekseen, muotiin ja ympäristönsuojeluun. Suurin osa uutisjutuista on lainattu muista lähteistä, kuten Associated Pressiltä. Perustaja Arianna Huffingtonin mukaan lehti on puolueeton, mutta sen on nähty selkeästi suosivan liberaaleja kirjoittajia sekä republikaaneja kritisoivia näkemyksiä.

Historia 
The Huffington Post aloitti toimintansa 9. maaliskuuta 2005, ja sen oli alusta lähtien tarkoitus toimia liberaalina vastineena useille samankaltaisille, konservatiivisille uutissivustoille, kuten Drudge Reportille.

Kesäkuussa 2008 uutissivusto julkaisi ensimmäisen paikallisversionsa, HuffPost Chicagon. Muita paikallisversioita on myöhemmin perustetut HuffPost New York kesäkuussa 2009, HuffPo Denver syyskuussa 2009) ja Los Angelesin HuffPost LA joulukuussa 2009. The Huffington Postilla on erityisen aktiivinen käyttäjäkunta: sen artikkelit saavat yli miljoona kommenttia kuukaudessa.

Omistus 
7. helmikuuta 2011 AOL ilmoitti ostaneensa The Huffington Postin 315 miljoonan US-dollarin hintaan. Osana kauppaa Arianna Huffingtonista tuli uuden The Huffington Post Media Groupin johtaja ja päätoimittaja. Ryhmä sisältää The Huffington Postin lisäksi AOL:n omistamat sivustot Engadget, TechCrunch, Moviefone, MapQuest, Black Voices, PopEater, AOL Music, AOL Latino, AutoBlog, Patch ja StyleList.

Myynnin jälkeen useat Huffington Postiin kirjoittavat alkoivat arvostella julkaisua ja aloittivat kirjoituslakon. Esimerkiksi The Guardianin toimittaja Bill Lasarow arvosteli Huffington Postia siitä, että vaikka se on suosittu ja laajasti luettu lehti, se ei maksa kirjoittajille mitään. Hän kysyi, onko hyväksyttävää se, että vakavasti otettavien kirjoitusten ohessa julkaistaan lehdistötiedotteita, maksettuja juttuja kolmannen osapuolen ja roskajournalismin asian ajamiseksi, eikä niitä erotella mitenkään.

Lähteet

Aiheesta muualla

The Huffington Post
First-week index
The Guardian: Uber-blog raises a celebrity voice The Guardian

Viestintäyhtiöt
Uutissivustot
Blogit
Nottingham Panthers

Nottingham Panthers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Nottingham. Se pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa. GMB Union sponsoroi joukkuetta ja siksi joukkueen virallinen nimi GMB Nottingham Panthers.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Tim Wallace 
 Pelaajavalmentaja: Mark Matheson 
 Huoltopäällikkö: Adam Goodridge 
 Jääkiekkotoiminanjohtaja: Guillaume Doucet 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Nottingham Panthersin viralliset kotisivut
Nottingham Panthersin fanisivut 
Nottingham Panthersin historiaa 

Englantilaiset jääkiekkoseurat
Nottinghamin urheilu
Sheffield Steelers

Sheffield Steelers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Sheffield. Se pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Aaron Fox 
 Apuvalmentaja: Carter Beston-Will 
 Fysiikkavalmentaja: Daniel Mawer 
 Huoltopäällikkö: Andrew Akers 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Sheffield Steelersin viralliset kotivut
Elite Ice Hockey League

Englantilaiset jääkiekkoseurat
Sheffieldin urheilu
Anna Höglund

Anna Höglund (s. 14. toukokuuta 1958) on ruotsalainen kirjailija ja kuvittaja. Hän on kuvittanut muun muassa Ulf Starkin kirjoja.

Höglundin isä on taiteilija Erik Höglund, ja hän on naimisissa toimittaja Thomas Nordegrenin kanssa.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Elsa Beskow -mitali 1988 teoksesta Jaguaari (Jaguaren)  WSOY 1988
 Deutscher Jugendliteraturpreis 1994 teoksesta 	 Voitko vislata Hanna (Kan du vissla Johanna?) Schildts 2005
 August-palkinto 1996 teoksesta Min syster är en ängel
 Expressens Heffaklump 1997
 Astrid Lindgren -palkinto 2016
 Ottilia Adelborg -palkinto 2020

Kirjallisuutta
 Författare & illustratörer för barn och ungdom, osa 4 (1999, BTJ)

Lähteet 

Ruotsalaiset kirjailijat
Ruotsalaiset kuvittajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilkka Ilkare

Ilkka Ilkare (1947–2021) oli suomalainen elokuvan tekijä, joka ohjasi ja tuotti muun muassa dokumenttielokuvat Ankara unelma (2001), Vaakamestari (2009) ja Uni on unta todempaa (2010). Hän toimi apulaisohjaajana Yleisradion ja Mikko Niskasen tv-suurtuotannossa Omat koirat purivat, joka kertoo kirjailija Ilmari Kiannon elämänvaiheista talvisodan aikana.

Ilkare esiintyi lapsinäyttelijänä nimellä Ilkka Liikanen. Hän näyttelee talonmiehen poikaa Jack Witikan elokuvassa Pikku Pietarin piha (1961), hänellä on rooli Tuiran jengissä Mikko Niskasen elokuvassa Pojat (1962) ja pääroolit Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa ”Ei se mitään!” sanoi Eemeli (1962), joka kuvattiin kevättalvella Pojat-elokuvan talvi- ja kesäkuvausten välissä. Hän näyttelee Pessiä Raili Ruston ohjaamassa televisioelokuvassa Pessi ja Illusia (1965). Hän teki Vinskin roolin Ylen Radioteatterin kuunnelmassa Koko kaupungin Vinski.  

Yle TV2 -kanavan dokumenttitoimituksessa Ilkare ohjasi tasavallan presidentti Urho Kekkosen lähipiiriin kuuluneen Paavo Kähkölän toimittaman dokumentin Suomi, fasismi ja toinen maailmansota sekä dokumenttielokuvan Valvovat silmät, joka kertoi hänen kotikulmillaan Kalliossa liikkuvasta poliisipartiosta.

Ilkare näyttelee dokumenttielokuvan ohjaajaa Juho Kuosmasen elokuvassa Hymyilevä mies (2016).

Filmografia 

Pikku Pietarin piha (1961), näyttelijä
”Ei se mitään!” sanoi Eemeli (1962), näyttelijä
Pojat (1962), näyttelijä, 
Hopeaa rajan takaa (1963), näyttelijä
Keikka (1977), ohjaaja, tuottaja
Jartsin filmi (1981), ohjaaja, tuottaja
 Ankara Unelma (2001), ohjaaja, tuottaja
Vasen uppari (2003), ohjaaja, tuottaja
 Vaakamestari (2009), ohjaaja, tuottaja
 Uni on unta todempaa (2010), ohjaaja, tuottaja
 Hymyilevä mies (2016), näyttelijä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Erkkola (mopo)

Erkkola oli Eino Erkkolan ja hänen poikansa Matti Erkkolan Ilmajoen Koskenkorvalla 1950-luvulla kehittämä invalidimopo. Erkkola-mopon merkittävin ostajakunta muodostui sotainvalideista. Erkkoloiden elinkaari ylsi 1980- ja 1990-lukujen taitteeseen asti, jolloin Erkkolan invamopo- ja pyörätuolitehtaan liiketoiminnan osti Instrumentariumin tytäryhtiö, lahtelainen Merivaara Oy. Se katsoi ajokuntoisia sotainvalideja olevan liian vähän, eikä pitänyt noin 200 kappaleen vuosimyyntiä enää kannattavana.

Tekniikka 
Erkkola-mopossa oli edessä yksi ohjaava pyörä ja takana kaksi pyörää, joista toinen oli vetävä. 1,5 hevosvoiman moottori sijaitsi kuljettajan vieressä vasemmalla. Mopo käynnistettiin narusta vetämällä. Mopossa oli putkirunko, joka oli aluksi avoin, mutta 1960- ja 1970-lukujen vaihteen paikkeilla jalkatilan suojuksen ylle lisättiin tuulilasi ja katos.

Ajoneuvon moottoriteho nostettiin 1980-luvun lopulla lainmuutoksen jälkeen 2,4 hevosvoimaan. Samalla narukäynnistyksen tilalle asennettiin sähköstartti ja sähköjärjestelmän jännite nostettiin 12 volttiin. Viimeisten Sachs-moottorien vaihteisto oli kaksivaihteinen automaatti, jossa oli mukana peruutusvaihde, jolloin mopoa ei tarvinnut peruuttaa kävelykepillä tai kainalosauvalla työntäen.

Moottorina käytettiin myös sähköstartilla varustettua Morinin moottoria sen jälkeen, kun Sachs-moottorin valmistus loppui 1991.

Lähteet

Aiheesta muualla
Videojuttu vuoden 1967 Erkkola-moposta Helsingin Sanomien sivustolla 

Mopot
Vammaisten apuvälineet
Tavaramerkit
Munanjohdinsyöpä

Munanjohdinsyöpä on munanjohtimissa esiintyvä gynekologinen syöpätauti.

Suomessa todettiin kolmekymmentä tapausta vuonna 2005. Tauti ei aiheuta varhaisia oireita, mutta levinneenä siihen liittyy tavallisimmin vuotohäiriöitä ja alavatsakipuja. Sairautta hoidetaan leikkauksin ja solunsalpaajin. Synnytys näyttää alentavan sairastumisvaaraa munanjohdinsyöpään.

Vaikka munanjohdin- ja munasarjasyövät ovat hyvin lähellä toisiaan, osataan ne nykyisin erottaa toisistaan entistä paremmin. Tämä selittää osaksi viime vuosikymmeninä tapahtuneen munanjohdinsyövän esiintyvyyden selvän nousun. Sairauden viisivuotiseloonjäämisennuste on 33 %.

Muun syövän leviäminen munanjohtimiin on paljon yleisempää kuin syövän alkaminen niistä.

Lähteet 

Syöpätaudit
Gynekologia
Turkuhallin seisake

Turkuhallin seisake, aikaisemmin Elysée Areenan seisake on Artukaisissa, Uudenkaupungin radalta Pernon telakalle vievän sivuraiteen varressa sijaitseva seisake. Se palvelee vain Turkuhalliin ja sen tapahtumiin suuntautuvaa satunnaista tilausliikennettä, eikä sinne järjestetä säännöllistä liikennettä. Seisakkeelle on pysähtynyt muun muassa Helsingistä tulevia Jokerien jääkiekkojoukkueen kannattajia kuljettaneita junia 1990-luvun puolivälissä ja 2000-luvun alussa, kun Jokerit on pelannut TPS:aa vastaan vieraskentällä Turussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuvia Turkuhallin seisakkeelta Vaunut.org -sivustolla

Turun rautatieliikennepaikat
Artukainen
Faith Divides Us – Death Unites Us

Faith Divides Us – Death Unites Us on Paradise Lostin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2009. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 22.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Nick Holmes – laulu
 Greg Mackintosh – kitarat
 Aaron Aedy – kitarat
 Steve Edmondson – bassokitara
 Peter Damin – sessiorummut

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Vuoden 2009 albumit
Paradise Lostin albumit
RadioCity Areena

RadioCity Areena (aikaisemmin Caribia Areena, 994-halli ja Ikituurin Arena) oli Turussa sijaitseva monitoimihalli, joka toimi kylpylähotelli Sokos Hotel Caribian yhteydessä. Seisomapaikkoja siellä oli enimmillään 2 700 ja istumapaikkoja 1 800. Hallin nimeksi vaihtui vuoksiksi 2014–2015 RadioCity Areena Radio Cityn ja Break Sokos Hotel Caribian solmiman sponsorisopimuksen myötä. Maaliskuussa 2016 areenan paikalle avattiin aktiviteettipuisto SuperPark.

Hallia on käyttänyt kotiareenanaan muun muassa Korisliigassa Aura Basket ja TPS Salibandy Salibandyliigassa.

Lähteet 

Turun urheiluhallit
Campbellin piirikunta (Wyoming)

Campbellin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Piirikunta perustettiin vuonna 1911. Campbellin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 33 698, ja piirikunnan pinta-ala on 12 437 neliökilometriä. Campbellin hallintokeskus on Gillette.

Väestö
Vuoden 2000 väestönlaskennassa Campbellin piirikunnassa asui 33 698 ihmistä. Heistä 96,06% luokiteltiin valkoihoisiksi, 0,93% alkuperäisasukastaustaisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 3,53 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.

Sukujuuriltaan Campbellin väestö on suurimmalta osin saksalaista- (30,3%), englantilaista- (11,4%), irlantilaista- (11,0%), alkuperäiskansojen- (8,5%) tai norjalaista (6,2%) syntyperää. Väestöstä 7,6 prosenttia eli köyhyysrajan alapuolella.

Aiheesta muualla

Campbellin piirikunnan viralliset kotisivut 

Wyomingin piirikunnat
Afrikan kisat

Afrikan kisat eli All-Africa Games on neljän vuoden välein järjestettävä usean urheilumuodon tapahtuma afrikkalaisille valtioille. Kilpailujen järjestelyistä vastaa Afrikan kansallisten olympiakomiteoiden järjestö ANOCA. Ensimmäiset Afrikan kisat järjestettiin Brazzavillessä Kongossa 1965. Seuraavat kilpailut oli tarkoitus järjestää Malissa 1969, mutta ne jouduttiin perumaan sotilasvallankaappauksen vuoksi. Vuodesta 1987 kisat on järjestetty neljän vuoden välein. Seuraavat Afrikan kisat järjestetään vuonna 2019 Marokon pääkaupungissa, Rabatissa.

Järjestäjäkaupungit 
 1965 – Brazzaville, Kongon tasavalta
 1969 – Bamako, Mali (kilpailut peruttiin)
 1973 – Lagos, Nigeria
 1978 – Alger, Algeria
 1987 – Nairobi, Kenia
 1991 – Kairo, Egypti
 1995 – Harare, Zimbabwe
 1999 – Johannesburg, Etelä-Afrikka
 2003 – Abuja, Nigeria
 2007 – Alger, Algeria
 2011 – Maputo, Mosambik
 2015 – Brazzaville, Kongon tasavalta
 2019 – Rabat, Marokko
Malawin jalkapallomaajoukkue

Malawin jalkapallomaajoukkue edustaa Malawia jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Malawin jalkapalloliitto. Ennen vuotta 1966 joukkueen nimi oli Njassamaan jalkapallomaajoukkue. 

Malawin maajoukkue ei ole selviytynyt kertaakaan maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Afrikan-mestaruuskilpailujen lopputurnauksessa se esiintyi ensimmäisen kerran Norsunluurannikon kisoissa 1984, jolloin se jäi alkulohkossaan viimeiseksi. Toisen kerran se oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa Angolassa 2010. jolloin se jäi niin ikään alkulohkossaan viimeiseksi, vaikka voittikin Algerian 3–0. 

Afrikan kisojen jalkapalloturnauksessa Malawi on saanut pronssia Nairobissa 1987. Voitettuaan alkulohkonsa se hävisi välieräottelun Keniaa vastaan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Pronssiottelussa Malawi kukisti Kamerunin 3–1. Malawi on pelannut Afrikan kisojen jalkapalloturnauksessa lisäksi Algerin kisoissa 1978, jossa se jäi alkulohkossaan viimeiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Malawin jalkapalloliiton sivusto 

Jalkapallomaajoukkueet
Malawin urheilu