joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Borodin-kvartetti

Borodin-kvartetti on jousikvartetti, joka perustettiin 1945 Neuvostoliitossa. Se on maailman pisimpään toiminnassa olleita kvartetteja. Alkujaan sen nimi oli Moskovan Filharmoninen kvartetti, johon liitettiin jo aiemmin perustettu opiskelijoiden jousikvartetti. Vuonna 1955 kvartetti nimettiin Alexander Borodinin mukaan. Borodin kuuluu venäläisen kamarimusiikin perustajiin. Borodin-kvartetti on maan vanhin kamariyhtye.

Kvartetin suhteet säveltäjä Dmitri Šostakovitšiin olivat läheiset, ja Šostakovitš antoi neuvoja kaikkien kvartettojensa soittamisessa. Yhtye esiintyi usein myös pianisti Svjatoslav Richterin kanssa. 

Yhtye on levyttänyt useiden säveltäjien teoksia venäläiselle Melodija-levymerkille, Teldecille, Virgin Recordsille ja Chandos Recordsille. Sen levytys Onyx Classicsille vuonna 2005 valittiin parhaaksi kamarimusiikkilevytykseksi. Vuonna 1994 Teldecin julkaisema Tšaikovski-levytys sai Gramophone-palkinnon. Kvartetto on levyttänyt kaikki Šostakovitšin jousikvartetot ja kaikki Beethovenin kvartetot. Yhtyeen ohjelmistoon kuuluu Šostakovitšin oppilaan Mieczysław Weinbergin teoksia ja Nikolai Mjaskovskin kvartetto no 13 a-molli. Kvartetti on viime vuosina soittanut yksinomaan Beethovenille ja Šostakovitšille omistettua ohjelmistoa.

Kvartetti on saanut kahdesti Venäjän valtionpalkinnon. Se on kiertänyt laajasti maailmalla ja vieraillut usein Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Borodin-kvartetin sivusto 
Borodin-kvartetti The Voice of Russia -sivustolla

Neuvostoliittolaiset yhtyeet
Venäläiset yhtyeet
Jousikvartetit
Valtakunnanruhtinas

Valtakunnanruhtinas () oli Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa aatelinen, jolla oli edustusoikeus valtiopäivillä. Noin vuodesta 1180 käytössä ollut nimitys koski alkuaan sekä ylempiä että alempia aatelisarvoja ja sekä maallisia että hengellisiä henkilöitä, kunhan heillä oli valtiopäiväedustus. Poikkeuksen tekivät vaaliruhtinaat, joilla oli valtiopäivillä oma osasto, vaaliruhtinaskollegio.

Vuodesta 1582 lähtien edustusoikeus ja valtakunnanruhtinaan käytössä ollut äänimäärä alkoi riippua siitä miten laajat alueet hänellä oli hallinnassaan. Etenkin 1648 tehdyn Westfalenin rauhan jälkeen keisari alkoi ylentää vaaliruhtinaiksi itävaltalaisia alempia aatelisia, jotta valtiopäivien katolisen ryhmän asema vahvistuisi. Tämän estämiseksi päätettiin 1653 ja 1654, että perinnöllinen valtiopäivien edustusoikeus edellytti maa-alueiden omistamista. Tähän sääntöön tehtiin kuitenkin joitakin harvalukuisia poikkeuksia. Keisarin annettua valtakunnanruhtinaan arvon myös monille ulkomaalaisille siitä muotoutui vähitellen pelkkä arvonimi.

Myös Napoleon I jakoi valtakunnanruhtinaan arvoja Ranskassa ja valtansa alle alistamissaan valtioissa.

Lähteet
 Iso tietosanakirja, Otava 1938

Arvonimet
Aateli
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtiopäivät
Suku ja laji

Suku (, mon. genera) ja laji (species, mon. species) ovat Aristoteleelta peräisin olevia ontologisia luokitteluja. Ne olivat keskeisellä sijalla skolastisessa logiikassa, ja ne ovat vaikuttaneet myöhempään tieteelliseen luokitteluun.

Aristoteleen järjestelmä 

Aristoteleen luokittelujärjestelmässä yksilö tai laji määritellään antamalla sen suku sekä sille välttämättä kuuluva erottava tekijä, joka erottaa sen kaikista muista samaan sukuun kuuluvista lajeista. Lisäksi lajilla voi olla ominaispiirteitä, jotka ovat tyypillisiä vain sille, mutta jotka eivät ole välttämättömiä, joten ne eivät kuitenkaan toimi erottavana tekijänä.

Aristoteleen viisi predikaabelia, eli viisi suhdetta, joissa predikaatti voi olla subjektiinsa, olivat näin:

 Määritelmä (kr. , horos; , horismos) - Aristoteleen mukaan kuvaus siitä, mitä on olla jokin (logos ho to ti ēn einai sēmainei); toisin sanoen kuvaus olion olemuksesta. Näin määritelmä koski vain jotain sellaista, millä oli olemus. Näitä olivat ennemmin lajit (, eîdos) kuin yksilöoliot.
 Suku (kr. , génos)
 Ero (kr. , diaforá)
 Ominaisuus (kr. , ídion)
 Aksidenssi (kr. , symbebekós)

Aristoteleen mukaan suku ”sanotaan” lajista (eli predikoidaan lajille: laji kuuluu johonkin sukuun), ja sekä suku että laji ”sanotaan” yksilöstä (yksilöt kuuluvat johonkin lajiin ja sukuun).

Skolastinen järjestelmä 

Skolastinen ajattelu omaksui Aristoteleen käyttämän järjestelmän, mutta korvasi määritelmän lajilla. Tämä oli peräisin Boethiuksen tekemästä Isagogen käännöksestä.

Skolastisessa logiikassa luokitteluun liittyivät näin seuraavat viisi käsitettä (quinque voces, ”viisi sanaa”):

 Suku (lat. genus) – luokka joka käsittää useita rinnastettuja luokkia, lajeja; esimerkiksi eläin.
 Laji (lat. species) – laji, joka eroaa differentia specifican perusteella suvun muista lajeista; esimerkiksi ihminen.
 Ero (lat. differentia (specifica)) – ne ominaisuudet jotka erottavat sukuun kuuluvan lajin toisista samaan sukuun kuuluvista lajeista.
 Ominaispiirre (lat. proprium) – ne ominaisuudet jotka tosiasiallisesti kuuluvat tietyn luokan jäsenille, mutta eivät millekään muille oliolle: yhteisiä mutta eivät välttämättömiä; esimerkiksi ihmisellä nauru.
 Aksidenssi (lat. accidens) – satunnainen ominaisuus, joskus tiettyyn lajiin kuuluvilla oliolla ja joskus taas ei; esimerkiksi istuminen ja seisominen.

Perintö 

Nykyaikaisen tieteellisen luokittelun terminologia on osittain peräisin Aristoteleen luokittelusta. Tieteellisen luokittelun yleisimmin käytettyjä taksonomisia tasoja ovat kunta, pääjakso, luokka, lahko, heimo, suku ja laji.

Katso myös 

 Kategoria
 Luokka
 Porfyrioksen puu
 Sui generis

Lähteet 

Filosofian termit
Ontologia
Guy Texereau

Guy Texereau (14. toukokuuta 1935 Melle, Deux-Sèvres, Ranska – 11. huhtikuuta 2001) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.

Texereau osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Rooman 1960 olympialaisissa. Tuolloin hän karsiutui 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 8.51,4. Tokion 1964 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 8.38,6. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän oli neljäs ajalla 8.30,0. Hän hävisi hopeamitalisti Anatoli Kurjanille ja pronssimitalisti Gaston Roelantsille kahden sekunnin erolla. Méxicon 1968 olympialaisissa hän keskeytti sekä estejuoksun alkuerissä että maratonilla.

Maastojuoksun MM-kilpailujen edeltäjänä toimineeseen kansainväliseen maastojuoksumestaruuskilpailuun Texereau osallistui seitsemän kertaa. Hänen paras saavutuksensa oli neljäs sija vuodelta 1968. Vuonna 1959 hän keskeytti. Tämän jälkeen hän sijoittui 16:nneksi vuonna 1964, kymmenenneksi vuonna 1966, seitsemänneksi vuonna 1967, 84:nneksi vuonna 1970 sekä 83:nneksi vuonna 1971. Joukkuekilpailussa Ranska sijoittui Texereaun ollessa mukana parhaimmillaan toiseksi.

Texereau voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 1960 ja 1962–1968, 5 000 metrillä vuonna 1965 sekä 10 000 metrillä vuonna 1963. Hän paransi 3 000 metrin estejuoksun Ranskan ennätystä kahdeksan kertaa aloittaen vuonna 1962 ennätysajalla 8.53,2 ja päätyen vuoden 1966 EM-kilpailujen aikaansa 8.30,0. Hän oli pituudeltaan 164-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 53 kiloa.

Henkilökohtaiset ennätykset

 3 000 metrin esteet: 8.30,0 (1966)
 1 500 metriä: 3.48,6 (1965)
 3 000 metriä: 7.57,6 (1967)
 5 000 metriä: 13.48,6 (1965)
 10 000 metriä: 29.26,4 (1966)

Lähteet

 
 
 
 

Ranskalaiset estejuoksijat
Ranskalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
The 13th Floor


The 13th Floor on Sirenian neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. tammikuuta 2009. Albumi on yhtyeen ensimmäinen espanjalaislaulaja Ailynin kanssa. Albumilla vierailevat Jan Kenneth Barkved (joka vieraili myös albumilla At Sixes and Sevens), ja ranskalainen viulisti Stephanie Valentin. Albumi jatkaa samaa linjaa Nine Destinies and a Downfallin kanssa, mutta huomattavissa on myös elementtejä kahdelta ensimmäiseltä albumilta, kuten viulut ja enemmän kuoroa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ailyn – naisääni
 Morten Veland – basso, kosketinsoittimet, kitara, laulu
 Michael S. Krumins – kitara
 Jonathan Perez – rummut, lyömäsoittimet
 Stephanie Valentin – viulu
 Jan Kenneth Barkved – vieraileva laulaja

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Sirenian albumit
Vuoden 2009 albumit
Viulunrakentaja

Viulunrakentaja on soitinrakentaja, joka rakentaa viuluja. Jousen valmistaminen kuuluu toiselle ammattikunnalle. Viulunrakennustaito on kehittynyt muiden kielisoittimien, kuten luutun, mandoliinin, harpun ja kitaran, rakennustaidon rinnalla.

Tunnettuja viulunrakentajia ovat olleet erityisesti italialaiset.
Gasparo da Salò (1549–1609), 
Amati-suku
Gagliano-suku
Guarneri del Gesù
Giovanni Paolo Maggini
Valentino Siani
Antonio Stradivari
Carlo Testore
Giovanni Battista Guadagnini
Lorenzo Storioni
Evasio Emilio Guerra

Viulunrakentajia Suomessa
Suomeen viulunrakennustaito tuli 1700-luvulla Tukholmasta. Stradivariuksen aikalainen Johan Petter Roos (k. 1735) on vanhin tunnettu suomalainen viulunrakentaja. Vanhin säilynyt suomalainen viulu on Johan Lindströmin vuonna 1796 valmistama viulu, jota säilytetään Sibelius-museossa. Suomessa on noin 20 ammattimaista viulunrakentajaa, mutta viulun rakentaminen on myös monen harrastus.

Aiheesta muualla

Viulunrakentajat.net
Vanhempia suomalaisia viulunrakentajia
Ammattia harjoittavien suomalaisten viulunrakentajien kilta

Soitinrakentajat
Viulu
Thors

Thors voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Thors, kunta Auben departementissa, koillisessa Ranskassa
 Thors, kunta Charente-Maritimen departementissa, läntisessä Ranskassa. 
 Thors on myös sukunimi. Nimi on Suomessa nykyään 165 henkilöllä. Nimen tunnettuja kantajia ovat:
 Astrid Thors (s. 1957), entinen RKP:n kansanedustaja, ministeri ja europarlamentaarikko
 Carl-Eric Thors (1920–1986), kielitieteilijä, Helsingin yliopiston professori
 Frits Thors (s. 1909), hollantilainen toimittaja ja uutistenlukija
 Ólafur Thors (1892–1964), islantilainen poliitikko, joka oli viisi kautta Islannin pääministerinä.

Thors on myös saksalaisen muusikon Horst Bösingin salanimi.

Lähteet 

Sukunimet
A Classic Case

A Classic Case on Lontoon sinfoniaorkesterin ja Jethro Tullin albumi, jolla versioidaan Jethro Tullin kappaleita. Sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa entinen Tull-mies David Palmer.

Kappaleet 

"Locomotive Breath" – 4:16 
"Thick as a Brick" – 4:24 
"Elegy" – 3:41 
"Bourée" – 3:10 
"Fly By Night" – 4:12 
"Aqualung" – 6:22 
"Too Old To Rock 'n' Roll; Too Young To Die" – 3:27 
"Teacher / Bungle In The Jungle / Rainbow Blues / Locomotive Breath" – 3:58 
"Living In The Past" – 3:29 
"War Child" – 4:56

Muusikot 

Lontoon sinfoniaorkesteri
David Palmer: sovitus, orkesterin johto
Ian Anderson: huilu, laulu
Martin Barre: sähkökitara
Dave Pegg: basso
Peter-John Vettese: kosketinsoittimet
Dave Burgess: rummut

Vuoden 1985 kokoelma-albumit
Jethro Tullin kokoelma-albumit
Barbara Goodson

Barbara Dale Goodson Gustafson (s. 16. elokuuta 1949 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan lukuisista dubbauksistaan animen parissa, sekä useiden Power Rangers aiheisten sarjojen äänirooleista. Hän oli muun muassa ensimmäisen sarjan Mighty Morphin Power Rangersin pääpahiksen Rita Repulsan äänenä.

Ura
Goodson on tehnyt äänirooleja 1980-luvulta lähtien televisioon ja on tehnyt eniten äänirooleja Power Rangers aiheisiin näytelmäsarjoihin. Hän on muun muassa äänittänyt Rita Repulsaa, prinssi Sprocketia ja Orbusta Power Rangers Zeossa, sekä Mandilokia Power Rangers: Wild Forcessa. Goodson on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja myös animaatioihin Fragglit, Hämähäkkimies, Queer Duck: The Movie ja Avatar.

Animen parissa Goodson on ollut mukana dubbaamassa englanniksi sarjoja kuten Kikin lähettipalvelu, Twilight of the Dark Master, Tekkaman Blade, Final Fantasy: Legend of the Crystals, Cowboy Bebop, Akira, Love Hina ja Ergo Proxy. Hän on tehnyt urallaan jo yli 150 dubbausroolia animeen. Hänen ääntään on kuultu myös tietokone- ja videopeleissä, kuten Disgaea -pelisarjassa, Grim Fandangossa ja World of Warcraft: The Burning Crusadessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Barbara Goodson CrystalAcidsissa 

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Slovenian jalkapalloliiga

Slovenian jalkapalloliiga (), tunnettu myös nimellä 1. SNL, on Slovenian jalkapallon korkein sarjataso. Tällä hetkellä liiga on viralliselta nimeltään PrvaLiga Telekom Slovenije pääsponsorina toimivan puhelinyhtiön mukaan. Liiga perustettiin Slovenian itsenäistyttyä Jugoslaviasta vuonna 1991. Tätä ennen, vuosina 1920–1991 Slovenian liigaa pelattiin Jugoslavian alasarjana.

Joukkueet kaudella 2021–2022 
 NK Aluminij
 NK Bravo
 NK CM Celje
 NK Domžale
 NK Maribor
 NŠ Mura
 NK Olimpija Ljubljana
 NK Radomlje
 NK Rudar Velenje
 NK Tabor Sežana

Mitalistit

Parhaat maalintekijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 Liigan sivusto 
 

Slovenian jalkapallo
Jalkapallosarjat
Kemin kaupunginteatteri

Kemin kaupunginteatteri on Kemin kaupungissa toimiva kunnallinen teatteri.

Teatteritoiminta Kemissä alkoi 1800-luvun lopulla työväenliikkeen ja raittiusliikkeen piirissä. Kaupunginteatterin avajaiset pidettiin 5. lokakuuta 1947. Näytelmänä oli Lauri Haarlan Synti.

Vuoteen 1980 asti teatteri toimi Kemin Pirtissä. Omat tilat teatteri sai Kemin kulttuurikeskuksen valmistuttua vuonna 1980. Teatterisalissa on 329 istumapaikkaa.

Teatterin johtajat 

 Vili Lehosti 1947–1952
 Urpo Lauri 1952–1954
 Risto Veste 1954–1960
 Aarne Virkki 1960–1961
 Oiva Luhtala 1961–1965
 Ilmi Parkkari 1965–1966
 Pentti Pesä 1966–1968
 Aulis Ruostepuro 1968–1970
 Matti Miikkulainen 1970–1982
 Kari Selinheimo 1982–1988
 Juha-Pekka Hotinen ja Esko Salervo 1988–1990

 Seppo Luhtala 1990–1994
 Hannu Wegelius 1994–1997
 Olli-Pekka Ulkuniemi 1997–2000
 Eero Siren 2000–2002
 Tytti Oittinen 2002–2004
 Timo Sokura 2004–2008
 Juha Vuorinen 2008–2012
 Kari Hakala 2012–2012
 Ulla Leppänen (vs. johtaja) 2012–2013
 Sarianne Paasonen 2013 – 31.7.2021
 Mikko Bredenberg 1.10.2021–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaupunginteatterin kotisivut

Suomen teatterit
Kemin rakennukset ja rakennelmat
Kemin nähtävyydet
Sauvosaari
Ausgeflippt

Ausgeflippt on industrial metalia soittavan yhtyeen Hanzel und Gretylin ensimmäinen albumi, ja sen julkaisi vuonna 1995 levy-yhtiö Energy Records. Tämä yhtyeen ensimmäinen levy on enemmän tekno-industrialia, toisin kuin muut albumit, jotka taas ovat enemmään industrial metalia. Levyn sanoitukset ovat pääosin englantia, mutta levyllä on  myös sanoituksia muilla kielillä, mm. saksaa, kreikkaa ja ranskaa. Albumilta ilmestyi yksi single, "Shine 2001".

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 1995 esikoisalbumit
Hanzel und Gretylin albumit
Kurkkukipu

Kurkkukipu on tyypillinen flunssan ensioire, jolla tarkoitetaan nielun ja kaulan alueen kipuja.

Yleisin syy kurkkukipuun on yleensä tavallisen viruksen aiheuttama nielun limakalvon tulehdus. Siihen liittyy nuhaa, yskää sekä lievää lämmön nousua.

Jos kurkkukipuun liittyy korkea kuume, eikä siihen liity muita flunssan oireita, voi kysymyksessä olla bakteerien aiheuttama nielutulehdus eli angiina. Kurkku on tällöin punoittava ja siellä voi näkyä vaaleita peitteitä. Tällöin tulisi hakeutua lääkärin vastaanotolle.

Lähteet

Katso myös
Kurkunpäätulehdus

Hengityselinten oireet
Kipu
Genentech

Genentech on yhdysvaltalainen biotekniikkayritys. Yrityksen perustivat vuonna 1976 pääomasijoittaja Robert A. Swanson ja biokemisti, tohtori Herbert W. Boyer (tunnettu Yhdistelmä-DNA-tekniikan pioneerina). Genentechin toimialaan kuuluu koko lääketeollisuuden ketju aina tutkimuksesta lääkkeiden kaupallistamiseen ja valmistamiseen asti. 

Genentech on menestynyt viime vuosina erinomaisesti erilaisissa imagotutkimuksissa. Yritys on valittu muun muassa 100 parhaan IT-työnantajan ja 100 parhaan työpaikan työssäkäyvälle äidille joukkoon.

Sveitsiläinen lääkekonglomeraatti Hoffmann–La Roche omistaa suurimman osan Genentechin osakkeista (55,9 %, 21. heinäkuuta 2008) ja on tarjoutunut ostamaan loputkin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivusto

Biotekniikka
Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Marguerite Martel

Marguerite Martel (s. 19. heinäkuuta 1924) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja viisiottelu.

Martel kilpaili Lontoon 1948 olympialaisissa pituushyppääjänä mutta jäi loppukilpailun ulkopuolelle karsintatuloksellaan 494 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui viidenneksi viisiottelussa kerättyään silloisen pistetaulukon mukaan 2 918 pistettä. Hänen tuloksensa ottelun osalajeissa olivat 9,66 m kuulantyönnössä, 145 cm korkeushypyssä, 28,0 s 200 metrin juoksussa, 12,4 s 80 metrin aitajuoksussa sekä 532 cm pituushypyssä. Hänen maannaisensa Arlette Ben Hamo voitti samassa kilpailussa kultaa.

Lähteet

 
 

Ranskalaiset yleisurheilun moniottelijat
Ranskalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1924 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Simojukka Ruippo

Simojukka Ruippo (s. 1964 Tampere) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä. Ruippo on tunnettu Jouni Hokkasen kanssa tehdyistä mikroelokuvistaan. Ruipon ja Hokkasen Pyongyang Robogirl sai 2002 kunniamaininnan Tampereen elokuvajuhlien Micromovies-kilpailussa, elokuva kiersi lukuisilla elokuvajuhlilla ja Pohjois-Korean elokuvista vastaavat virkamiehet ilmaisivat tyytymättömyytensä elokuvaan. Vuonna 2009 Ruippo ja Hokkanen järjestivät elokuvafestivaalin Antarctis Short, Documentary and Animation Film Festival, joka oli maailman ensimmäinen elokuvafestivaali Antarktiksella. Festivaali on järjestetty tämän jälkeen myös vuosina 2010 ja 2011. Elokuvafestivaalit toteutettiin siten, että ne kiersivät tutkimusasemalta toiselle.

Elokuvia

 Pyongyang Robogirl (yhdessä Jouni Hokkasen kanssa), 2001
 No need for traffic lights, 2002
 Children’s Palace (Suomen televisioesityksissä nimellä Lasten Palatsi), 2002
 Attack of the Hong Kong Street Wipers, 2003
 Hongkong Sars Blues, 2003
 Tehran Taxi, 2004
 Migrant Workers Are Not Terrorists!, 2005
 Dictator’s Cut, 2005
 DMZ, 2007

Palkintoja
 Pyongyang Robogirl – Diploma of Merit (Tampere Film Festival 2002)
 Migrant Workers Are Not Terrorists! – IFCAB Award 2006 (Independent Films International Film Critics Association of Bangladesh)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pyongyang Robogirl Yle Areenassa

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Yvette Monginou

Yvette Trombetta (o.s. Monginou, s. 16. toukokuuta 1927 Castres, Tarn, Ranska) on entinen ranskalainen pika- ja aitajuoksija.

Yvette Monginou sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa 80 metrin aitajuoksussa neljänneksi; virallista loppuaikaa hänelle ei otettu mutta arvioitu loppuaika oli 11,8 s. Helsingin 1952 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä sekä 80 metrin aitajuoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän osallistui kaksissa EM-kilpailuissa, sekä Brysselissä 1950 että Bernissä 1954 edellä mainittuihin kolmeen lajiin ja selviytyi loppukilpailuun vain Brysselin viestijuoksussa, jossa Ranskan joukkueen saavutuksena oli neljäs sija ajalla 48,5 s.

Monginou voitti Ranskan mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1948, 1949 ja 1952, 100 metrin juoksussa vuonna 1951 sekä 200 metrin juoksussa vuonna 1953. Hän juoksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa kolmasti Ranskan ennätyksen, viimeisimpänä vuonna 1954 ajalla 47,4 s. Hän on pituudeltaan 162-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 56 kiloa.

Henkilökohtaiset ennätykset

 100 metrin juoksu: 12,3 s (1949)
 200 metrin juoksu: 25,6 s (1952)
 80 metrin aitajuoksu: 11,3 s (1952)
 Pituushyppy: 557 cm (1954)
 Viisiottelu: 3 902 p (1954)

Lähteet

 
 
 

Ranskalaiset pikajuoksijat
Ranskalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1927 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Suzanne Glotin

Suzanne Glotin (s. 26. marraskuuta 1933) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.

Glotin sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 pituushypyssä 11:nneksi tuloksella 553 cm. Kaksi vuotta aiemmin Helsingin 1952 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 526 cm. Vuonna 1955 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 577 cm ja voitti samana vuonna uransa ainoan Ranskan mestaruuden. Hän oli pituudeltaan 166-senttinen.

Henkilökohtaiset ennätykset

 100 metrin juoksu: 12,4 s (1956)
 200 metrin juoksu: 26,3 s (1952)
 Pituushyppy: 577 cm (1955)

Lähteet

 
 

Ranskalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Safety (EP)

Safety on englantilaisen rock-yhtyeen Coldplayn toinen EP ja ensimmäinen julkinen julkaisu. Se äänitettiin viikonloppuna toukokuussa 1998 ja tarkoitus oli tehdä demo, joka lähetettäisiin levy-yhtiöille. Yhtye ja sen manageri Phil Harvey äänittivät demon noin 200 punnalla.

Kaikki mukana olleet olivat niin tyytyväisiä lopputulokseen, että he päättivät julkaista äänitteen omakustanteena. Kopioita tehtiin 500 kappaletta, mutta vain 50 jäi levykauppoihin, koska muut oli jaettu ystäville ja sukulaisille.

Julkaisun kannen kuvan yhtyeen laulajasta Chris Martinista otti John Hilton, yhtyeen jäsenien ystävä.

Kappaleet 
 "Bigger Stronger" – 4:46
 "No More Keeping My Feet on the Ground" – 4:30
 "Such a Rush" – 4:56

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen viralliset kotisivut 
 Coldplay Wiki 

Vuoden 1998 EP:t
Coldplayn albumit
Kauko Meriläinen

Kauko Ilmari Meriläinen (30. kesäkuuta 1922 Kajaani – 19. tammikuuta 2009 Espoo) oli suomalainen geologi. Hän oli kallioperägeologi Geologian tutkimuskeskuksessa 1955–1977 ja valtiongeologi 1977–1987. Hän toimi myös GTK:n yhteyshenkilönä Rautaruukki Oy:n ja Technoexport-yhtymän (Neuvostoliitto) välisissä neuvotteluissa ja toimenpiteissä valmisteltaessa raudanetsintäkarttaa Suomen alueelta (Raetsuprojekti) 1980-86 sekä Pohjoiskalottiprojektin peruskalliogeologisen osaprojektin työryhmän johtajana. Meriläisen harrastuksia olivat sukututkimus ja yleinen historia. Hänen puolisonsa oli Sirkka Annikki Suomalainen.

Julkaisut
Albite diabases and albitites in Enontekiö and Kittilä, Finland, 1961, väitöskirja
The granulite complex and adjacent rocks in Lapland, Northern Finland (1976)
Useita kallioperäkarttoja sekä julkaisuja ja artikkeleita pääasiassa prekambrisen kallioperän stratigrafiasta ja rakenteista.

Lähteet
 
 

Suomalaiset geologit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Denver Broncos

Denver Broncos on Yhdysvalloissa NFL:ssa pelaava amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisseura, joka on kotoisin Denveristä, Coloradosta. Joukkue on National Football Leaguen jäsen American Football Conferencen läntisessä divisioonassa, AFC Westissä.

Broncos aloitti pelaamisen American Football Leaguessa vuonna 1960 ja liittyi NFL:ään osana AFL:n ja NFL:n yhdistymistä. Joukkue on voittanut Super Bowlin vuosina 1998 ja 1999, jolloin pelinrakentajana toimi John Elway ja päävalmentajana Mike Shanahan, sekä vuonna 2016, jolloin pelinrakentajana oli Peyton Manning ja päävalmentajana Gary Kubiak. Elway oli mestaruuden aikana Broncosin toimitusjohtaja.

Aiheesta muualla 

Denver Broncosin kotisivu

National Football League -seurat
Vuonna 1960 perustetut urheiluseurat
Coloradon urheilu
Denver
Timo Hirvonen (jääkiekkoilija)

Timo Hirvonen (s. 5. joulukuuta 1973 Varkaus) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Kiekko-Espoota ja Espoo Bluesia kuudentoista kauden ajan. Bluesin lisäksi hän edusti lappeenrantalaista SaiPaa puolentoista kauden ajan 2003–2005 sekä ruotsalaista Malmö Redhawksia kaudella 2004–2005 siirryttyään sinne kesken kauden SaiPasta. 

Hirvonen lopetti uransa keväällä 2006. 6.3.2007 Hirvosesta tuli ensimmäinen Espoo Bluesin pelaaja, jonka paita nostettiin Espoon Areenan kattoon, ja hänen pelinumeronsa 33 jäädytettiin. Joulukuussa 2010 Hirvonen nimettiin Espoon Bluesin apuvalmentajaksi. Aikaisemmin hän on valmentanut Bluesin juniorijoukkueita.

Lähteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Scheissmessiah!

Scheissmessiah! on yhdysvaltalaisen industrial metalia soittavan yhtyeen Hanzel und Gretylin neljäs kokopitkä albumi. Se julkaistiin 12. lokakuuta 2004. Albumilla on mukana uudet basisti ja rumpali, jotka liittyivät Über Allesin jälkeen.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kaiser Von Loopy: kitara, laulu kappaleilla 3 ja 6, ohjelmointi 
 Vas Kallas: laulu, kitara, lisäohjelmointi 
 Jon Osterman: rummut
 Anna K: basso

Vuoden 2004 albumit
Hanzel und Gretylin albumit
Madesjärven rautatieasema

Madesjärven rautatieasema () on rautatieliikennepaikka rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Kurikan kunnan Koskuen kylän Matehenperällä entisen Jalasjärven kunnan alueella, noin 104 kilometrin päässä Tampereen asemalta ja noin 55 kilometrin päässä Seinäjoen asemalta.

Madesjärven asema on junien kohtauspaikka. Asemalla on vakituista tai kausiluonteista tavaraliikennettä.

Tampere–Seinäjoki-rataa rakennettiin Jalasjärven alueella 1960-luvun alkupuolella. Madesjärven radanrakennustyömaalla oli mittaa 13 kilometriä. Pituudesta suunnilleen puolet sijaitsi Jalasjärven ja puolet Kihniön puolella. Työmaalla oli yli sata miestä töissä.

Lähteet 

Jalasjärvi
Kurikan rautatieliikennepaikat
Puolanjahtikoira

Puolanjahtikoira (Gończy polski) on puolalainen koirarotu. Nimen alkuosa gończy vastaa täysin bulgarialaista sanaa gonche (vrt. balgarsko gonche) ja balkanilaista sanaa gonic (vrt. srpski gonic, crnogorski planinski gonic). Kaikki ne viittaavat ajokoiraan, mutta rotua ei silti tule sotkea tyypiltään huomattavasti erilaiseen puolanajokoiraan.

Ulkonäkö
Puolanjahtikoira muistuttaa paljon unkarilaista kopoa ja itävaltalaista tirolinajokoiraa. Se on matala ja kohtuullisen roteva- ja tiivisrakenteinen, mutta kuitenkin siro ajokoira. Rakenteesta käy ilmi kuinka hyvin se kykenee liikkumaan ja kuinka se tulee hyvin toimeen vuoristojen vaikeissa olosuhteissa. Luusto on vahva muttei raskas. Uroksen säkäkorkeus on 55–59 cm ja nartun 50–55 cm. Karvapeite voi olla: a) yksivärinen punainen b) ruskea tan-merkein c) black and tan.

Luonne ja käyttäytyminen
Tämä tasapainoinen ja lempeä koira on todella rohkea ja voi helposti todistaa sen. Se on älykäs ja helppo kouluttaa. Sen ei tule olla aggressiivinen, mutta kuitenkin vieraita kohtaan varautunut. Metsästyskoirana se on erinomainen.

Alkuperä
Rotu on kotoisin Puolan eteläosista. Ajokoirilla metsästystä kuvailtiin puolalaisessa kirjallisuudessa jo 13. vuosisadalla. Puola on aina ollut syvien metsien peittämä ja kookkaan riistan asuttama maa, missä ajokoira oli metsästäjän arvokas apuri. Ajokoirilla metsästys oli erittäin arvostettua puolalaisen aateliston keskuudessa, mikä todistetaan 14. vuosisadan kirjoituksissa.

16. vuosisadalla puolalaisia ajokoiria oli jo selkeästi kahta eri tyyppiä. 19. vuosisadan metsästyskirjallisuudessa on niistä yksityiskohtaisia kuvauksia: vuonna 1819 Jan Szytier (Poradnik Mysliwych) mainitsi raskaamman puolanajokoiran (bracke) ja kevyemmän puolalaisen vainukoiran; vuonna 1821 W. Kozlowski kuvaili Sylwan-lehdessä molempia tyyppejä; Ignacy Bogatynskin erittäin yksityiskohtaista kuvausta voidaan pitää ensimmäisenä rotumääritelmänä. 

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vainukoira-tyyppiä eli puolanjahtikoiraa käytettiin yhä kotimaassaan metsästykseen itäisillä alueilla, mutta erityisesti huomattavan vaikeakulkuisten maastojen vuoristoissa. Podkarpaclen alueella kuuluisa puolalainen kynologi, Jozef Pawuslewicz metsästi sen avulla ja omistautui sen jalostamiselle. Hän kirjoitti ensimmäisen rotumääritelmän ja on hänen ansiotaan että Puolan kennelliitto virallisti rodun.

Katso myös 
Itävallanajokoira
Kopo
Puolanajokoira

Lähteet 
 Renée Willes: All världens hundraser - Lexicon med 404 hundraser

FCI 6 Ajavat ja jäljestävät koirat
SKL 6 Ajavat koirat
Ajokoirat
Puolalaiset koirarodut
Tieteentutkimus

Tieteentutkimus on tiedettä tutkiva monitieteinen ala. Sen keskeisiä alueita ovat tieteenfilosofia, tieteenhistoria ja tieteensosiologia, mutta kaiken kaikkiaan tutkimuskenttä on melko hajanainen. Tieteentutkimuksessa käsitellään muun muassa tiedepolitiikkaa, tieteen etiikkaa, tieteen popularisointia ja tieteellisten kiistojen luonnetta.

Tieteentutkimuksesta käytetään englannin kielessä usein nimeä science and technology studies. Käytäntö heijastaa sitä, että tieteen ja tekniikan tutkiminen ovat läheisessä suhteessa toisiinsa.

Tieteentutkijan tutkimusnäkökulman taustalla on useimmiten jokin tieteenala, joka voi filosofian, historian tai sosiologian ohella olla esimerkiksi kirjallisuudentutkimus, kulttuurintutkimus, naistutkimus, psykologia tai viestinnäntutkimus. Osa tieteentutkijoista on koulutukseltaan luonnontieteilijöitä. Tutkimusaineistona voi olla muun muassa tieteellisiä artikkeleita, tutkimussuunnitelmia, kirjeenvaihtoa, päiväkirjoja, tilastoja tai esineitä. Tieteentutkija voi tehdä haastatteluja tai kyselytutkimuksia, tai hän voi havainnoida tieteilijöiden toimintaa kokouksissa tai laboratorioissa. Joskus saattaa olla mahdollista suorittaa kokeita.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Suomen tieteen- ja teknologiantutkimuksen seura.
 Reijo Rasinkangas: Tieteentutkimuksesta. Oulun yliopisto 19.6.2005. (PDF) / Tieteen historia

Monitieteisyys
Tiede
Intialaiset vinttikoirat

Intialaiset vinttikoirat ovat intialaisia metsästyskoiria. Ne tuovat useimmiten mieleen sloughin ja englanninvinttikoiran risteytyksen. Yhtäkään niistä ei ole tunnustettu kansainvälisesti, mutta Intian Kennelliitto ja Intian Kansallinen Kennelliitto rekisteröivät monia niistä.

Chippiparainvinttikoira
Rodun tuntomerkkeihin kuuluvat elegantti ryhti, pitkäpäisyys ja kevyet liikkeet, jotka eivät kosketa maahan. Säkäkorkeus on 62 cm:stä ylöspäin ja karvapeite harmaavalkoinen, harmaa tai harmaankirjava. Chippiparai on varautunut ja vaikeasti lähestyttävä. Se on yleinen Trinelvelin ja Madurain alueilla.

Kombai
Combai on sekä karhunmetsästys- että vahtikoira. Se on paariatyyppinen, vankkarakenteinen ja joko punaruskea tai punainen. Kuonossa on musta maski ja selässä musta viiva. Selkää pitkin kasvaa samanlainen ridge kuin rhodesiankoiralla, thai ridgebackillä ja phu quocinkoiralla.

Mudholinvinttikoira
Kookkaan mudholinvinttikoiran karvapeitteen väritys vaihtelee paljon. Toinen nimitys caravan hound viittaa erityisesti pienikokoisiin ja erittäin hentorakenteisin yksilöihin.

Pashmi
Tämä mudholinvinttikoiran hapsukarvainen, useimmiten laikullinen muunnos muistuttaa salukia.

Rajapalayaminvinttikoira
Tämä jäniksen ja karhun metsästykseen käytettävä rotu on suoraselkäinen ja vinttikoiraksi kohtuullisen vankkarakenteinen. Pää on epäjalo ja melko roteva ja häntä kaartuu korkealle selän ylle. Säkäkorkeus on 60-65 cm ja yleisin väritys norsunluunvalkoinen vaaleanpunaisella pigmentillä. Silmät saattavat toisinaan olla siniset, mutta tällöin koira on kuuro albiinogeenin takia.

Rampurinvinttikoira
Kookas rampurinvinttikoira on saanut nimensä kotiseudultaan. Se on yleensä musta.

Muita intialaisia vinttikoiria
Muita tähän ryhmään lukeutuvia rotuja ovat muun muassa eteläintianvinttikoira, kaikadinkoira, kanni, maratinvinttikoira, thambai ja vanjarinvinttikoira.

Lähteet
 Renée Willes: All världens hundraser - Lexicon med 404 hundraser

Viitteet 

Intialaiset koirarodut
Vinttikoirat
Tuomas Planman

Tuomas Planman (s. 17. maaliskuuta 1980 Espoo) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Northerin kosketinsoittajana. Hän on myös soittanut black metal -yhtye Gramaryssa.

Planman nimeää vaikuttajikseen Panteran, Cradle of Filthin sekä Yngwie Malmsteenin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Northerin kotisivut
 Gramaryn kotisivut
 Tuomas Planman metalfromfinland.com -sivustolla 

Suomalaiset kosketinsoittajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Embrace the Silence

Embrace the Silence on australialaisen progressiivista metallia soittavan Vanishing Pointin kolmas studioalbumi. Albumin julkaisi levy-yhtiö Metal Warriors vuonna 2005. Kaksi vuotta myöhemmin Locomotive Records julkaisi albumista uusintapainoksen.

Kappaleet

Kokoonpano
 Silvio Massaro – laulu
 Tommy Vucur – kitara
 Chris Porcianko – kitara
 Joe De Mastro – basso
 Jack Lukic – rummut

Lähteet

Vuoden 2005 albumit
Vanishing Pointin albumit
Muyingan provinssi

Muyingan provinssi, aiemmin myös Muhingan provinssi, on yksi Burundin 18 provinssista. Se sijaitsee maan koillisosassa. Provinssi rajoittuu pohjoisessa Ruandaan, idässä Tansaniaan, luoteessa Kirundon provinssiin, lounaassa Ngozin ja Karuzin provinssiin ja kaakossa Cankuzon provinssiin.

Myös maakunnan hakkintokeskuksen nimi on Muyinga.
 
Vuonna 2007 Muyingan provinssin väkiluvuksi arvioitiin 627 000 henkeä. Sen pinta-ala on 1 836,26 km².

Maakunta on moniulotteisella köyhyysindeksillä (MPI) mitattuna eräs köyhän Burundin kaikkein köyhimmistä maakunnista.

Kunnat
Muyingan provinssi jakautuu seitsemään kuntaan
 Buhinyuza
 Butihinda
 Gashono
 Gasorwe
 Giteranyi
 Muyinga 
 Mwariko

Lähteet

Aiheesta muualla
Provinces of Burundi  (statoids.com)

Burundin provinssit
Heikki Saari (rumpali)

Heikki Saari (s. 8. syyskuuta 1984 Veteli) on suomalainen muusikko, joka on tällä hetkellä Finntrollin, Naildownin, |Tuonen sekä Whorionin rumpali. Aiemmin hän on toiminut myös yhtyeissä Force Majeure, Amberian Dawn sekä Norther.

Musiikkiura 
Saaren isä on ammattirumpali, josta johtuen Saaren omien sanojen mukaan rumpujen soitto on kuulunut aina hänen elämäänsä. Varsinaisen rumpujen soiton hän aloitti 5–6 vuoden iässä. Vuonna 2004 Saari esiintyi ensimmäisellä varsinaisella studioalbumilla.

Nykyiset yhtyeet
 Finntroll
 Naildown
 Tuoni
 Whorion

Aiemmat yhtyeet 
 Virtuocity (2003–2004)
 Atheme One (2004–2005)
 Amberian Dawn (2006–2008, 2011–2012)
 Force Majeure (2007–2008)
 Norther (2006–2012)

Aiheesta muualla 
 Metal-archives, Heikki Saari

Lähteet 

Suomalaiset metallimusiikin rumpalit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Mannerheim (yhtye)

Mannerheim on suomalainen yhtye, joka perustettiin Kotkassa vuonna 1988. Sen alkuperäisjäseniä olivat Ari Seppä (kitara), Ilkka Heinonen (bassokitara), Tom Rask (rummut), Sasu Honka (koskettimet), Sami Virtanen (kitara) ja Anssi Stenberg (laulu). Aivan yhtyeen alkutaipaleella basistina oli Ari Helin, joka musisoi myös No Limit -yhtyeen bassossa.

Yhtyeeltä ilmestyi alkuperäisellä kokoonpanolla kaksi vinyylisingleä; vuonna 1989 Hard Situation/Feel the Dawn (Bluelight Records) ja vuonna 1992 White Room/Torn to Pieces (Bluelight Records). Vuonna 1994 ilmestyi ensimmäinen albumi nimeltään Feel the Dawn (Bluelight Records). Levytys tehtiin seuraavalla kokoonpanolla: Ari Seppä (basso), Saku Paasiniemi (kitara, ex- Musta Paraati), Tom Rask (rummut), Sami Virtanen (kitara), Anssi Stenberg (laulu).

Nimikkoalbumi Mannerheim (Bluelight Records) ilmestyi vuonna 1998, jolloin kokoonpano oli jälleen muuttunut: Jukka Jylli (basso, ex- Kingston Wall), Saku Paasiniemi (kitara), Tom Rask (rummut), Pate Kivinen (koskettimet), Anssi Stenberg (laulu). Levyllä kävi vierailemassa muun muassa Ade Manninen (kitara), Mirka ”Leka” Rantanen (lyömäsoittimet), Sami Vainikka (kitara) sekä Hansu Saarinen (saksofoni).

Yhtye keikkaili Suomen lisäksi muun muassa Venäjällä, Valko-Venäjällä, Saksassa ja Latviassa. Keikkakokoonpanossa soitti myös Juhana ”Pätkä” Rantala (rummut, ex-HIM). Mannerheim jäi tauolle vuonna 2000, kunnes toiminta alkoi uudestaan vuonna 2004.

Vuoden 2004 kokoonpanossa soittivat Ari Seppä (kitara), Ilkka Heinonen (basso), Tom Rask (rummut), Kari Tornack (koskettimet, ex- Tunnelvision/Thunderstone), Sami Virtanen (kitara) sekä Anssi Stenberg (laulu). Vuoden 2018 kokoonpano on seuraava: Guitar: Sami Virtanen, Bass: Ari Helin, Keyboards: Antti Huopainen, Drums: Teemu Niemelä, Vocals: Anssi Stenberg.

Suomalaiset yhtyeet
Mikko Kaakkuriniemi

Mikko Kaakkuriniemi (s. 1975) on suomalainen rumpali. Vakituisena jäsenenä hän soittaa rumpuja Mikko Kuustosen yhtyeessä. Hän on toiminut myös sessiorumpalina ja soittanut muun muassa Tuomo Prättälän, Quintessencen, Sami Saaren, Lauri Porran, Ari Koivusen, Acornin ja Maarit Hurmerinnan levyillä.

Kaakkuriniemi soittaa Yamaha-rummuilla, Sabian-symbaaleilla, Aquarianin kalvoilla ja Balbex-kapuloilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset rockrumpalit
Suomalaiset sessiomuusikot
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Monninkylän koulu

Monninkylän koulu sijaitsee Monninkylässä Askolassa Uudellamaalla. Koulussa toimivat peruskoulun alaluokat 1–6 ja esikoulu. Se on yksi Askolan neljästä alakoulusta.  Monninkylän koulun rehtori on Anu Hovilehto.

Lähteet

Askola
Suomen peruskoulut
Jukka Pääkkönen

Jukka Pääkkönen on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisio-ohjelmissa Tonttu Toljanteri ja Lehmän vuosi. Lisäksi hän on näytellyt Sonnisen roolia vuodesta 2010 lähtien itäsuomalaisen Vesuri Productions -findie-elokuvaryhmän Kirvessyrjän terveyskeskus -pseudodokumentissa.

Pääkköselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.

Aiheesta muualla
 
 

 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Aure

Aure on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 644 neliökilometriä ja tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Auren kunnassa oli 3 570 asukasta.

Auren kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Valsøyfjordin kunta erotettiin siitä vuonna 1894 ja Stemshaug vuonna 1914. Stemshaugin kunta yhdistettiin Aureen takaisin 1. tammikuuta 1965. Tustnan kunta yhdistettiin Aureen 1. tammikuuta 2006.

Yksi Norjan suurimmista puukirkoista sijaitsee Auressa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kunnan kotisivu
Adrian Grenier

Adrian Grenier (10. heinäkuuta 1976 Albuquerque, New Mexico) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

New Mexicossa syntynyt Grenier vietti lapsuutensa Brooklynissa New Yorkissa. Ensimmäinen elokuva, jossa hän näytteli, valmistui 1997. Hän on näytellyt Vincent Chasen roolissa tv-sarjassa Entourage, jota on esitetty vuodesta 2004 aina vuoteen 2011 asti. Sen lisäksi hän on näytellyt elokuvissa, kuten Paholainen pukeutuu Pradaan (The Devil Wears Prada, 2006). Hän on myös ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut.

Aiheesta muualla
 
 Adrian Grenier NNDB:ssä
 Adrian Grenier TV.comissa
 Profiili Entouragen sivuilla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Mynni Luukkainen

Mynni Luukkainen (s. 27. syyskuuta 1981 Jyväskylä) on suomalainen muusikko. Hän on tunnettu Sotajumala-yhtyeen laulajana, johon hän liittyi heinäkuussa 2005, oltuaan ensin yhtyeen sessiomuusikkona vuodesta 2004 lähtien. Luukkainen toimii yhtyeen kappaleiden pääasiallisena sanoittajana. Hänellä oli myös kaksi jo lopettanutta yhtyettä, Unveiled ja Obscurant, joissa hän toimi laulaja-kitaristina sekä säveltäjänä ja sanoittajana. Vuonna 2002 Luukkainen liittyi Hornaan yhtyeen kysyttyä häntä soittamaan bassoa kiertueelle. Hän toimi yhtyeessä basistina vuosia 2002–2007, kunnes siirtyi soittamaan kitaraa vuonna 2008. Hornassa ja Unveiledissä hänet tunnetaan taiteilijanimellä Infection. Luukkainen tunnetaan voimakkaasta ja matalasta murinalaulustaan, sekä karusta ulkonäöstään. Alghazanth-yhtyeessä hän soitti kitaraa vuosina 2002–2005 ja Ajattaran kitaristina hän toimi taiteilijanimellä Tartunta vuodesta 2009 aina yhtyeen lopettamiseen vuonna 2012. Luukkainen palasi yhtyeeseen sen aktivoiduttua uudelleen vuonna 2016.

Lisäksi Luukkainen on toiminut sessiojäsenenä orkestereissa Funeris Nocturnum, Enter My Silence, Black Sun Aeon, Deathbound sekä Behexen. Hän on myös toiminut vierailevana muusikkona Petri Nygårdin, Baptismin, Before the Dawnin, Enochian Crescentin ja Stam1nan konserteissa.

Luukkainen mainitsee tärkeimmiksi musiikillisiksi vaikuttajikseen Phil Anselmon ja Panteran, Kerry Kingin ja Slayerin,
Chuck Schuldinerin ja Deathin, GG Allinin, Rob Zombien, Bolt Throwerin, Mardukin, Darkthronen, Emperorin, Necrophagian, Hypocrisyn, Pekka Siitoimen sekä Saatanan. Muusikon uran kannalta hänelle tärkeitä albumeita ovat Metallican Ride the Lightning, Panteran Vulgar Display of Power ja Far Beyond Driven, Bolt Throwerin War master,  Deiciden Deicide ja Legion, Dissectionin Storm of the Light’s Bane, Mardukin Panzer Division Marduk sekä Hornan Hiidentorni.

Yksityiselämä 
Luukkainen tunnetaan runsaasta tatuointimäärästään. Hän on päivätyössä myyjänä Levykauppa Äxän Jyväskylän toimipisteellä. Hän on aiemmin toiminut kokkina ja baarimikkona. Luukkaisen perheeseen kuuluu puoliso ja lapsi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.sotajumala.fi/
 

Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Suomalaiset metallimusiikin basistit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Lifeform;Dead


Lifeform;Dead on suomalaisen death metal -yhtye Obscurantin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2002.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mynni Luukkainen – laulu, kitara
 Honkanen – basso
 Kaakkolahti – kitara
 Simonen – syntikka
 Järvinen – rummut

Arvostelut 
 Metal.de: 7/10

Lähteet 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Obscurantin albumit
First Degree Suicide

First Degree Suicide on suomalaisen death metal -yhtye Obscurantin toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2006.

Kappaleet

Kokoonpano
 Mynni Luukkainen – laulu, kitara, basso
 Kaakkolahti – kitara
 Simonen – syntetisaattori
 Järvinen – rummut

Lähteet

Obscurantin albumit
Vuoden 2005 albumit
Kesäparalympialaiset 1996

Kesäparalympialaiset 1996 järjestettiin saman vuoden olympialaisten tavoin Atlantassa, Yhdysvalloissa. Kisat pidettiin 16. elokuuta–25. elokuuta.

Ensimmäistä kertaa paralympialaisten historiassa kisoissa kilpaili myös älyllisesti vammaisia. Yhteensä paralympialaisiin osallistui 3 259 urheilijaa 104 maasta. Näistä 56 oli älyllisesti vammaisia. He osallistuivat uintilajeihin ja yleisurheiluun. Kisoissa kilpailtiin 20 lajissa, joista kolme - squash, purjehdus ja pyörätuolirugby - oli näytöslajeina. Kisoissa tehtiin kaiken kaikkiaan 269 uutta maailmanennätystä.

Mitalitaulukko TOP-10

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Official website of the Paralympic Movement 
 1996 Paralympics Overview 

Paralympialaiset
Vuoden 1996 urheilu
Atlantan urheilu
Päivänavaus

Päivänavaus on koulussa päivän alkajaisiksi järjestettävä lyhyt hengellinen tai muu vastaava tilaisuus. Suomessa sellainen järjestetään asetuksen mukaan sekä peruskoulussa että lukiossa, joskaan asetuksissa ei ole tarkemmin säädetty päivänavauksen sisällöstä.

Suhde uskontoon 

Osa koulujen päivänavauksista on uskonnon harjoittamista. Esimerkiksi Suomen evankelis-luterilainen kirkko on laatinut jokaiseen virteensä sopivan päivänavauksen. 

Suomen perustuslain 11 §:n 2 momentin perusteella ketään ei voida velvoittaa osallistumaan vakaumuksensa vastaisesti uskonnon harjoittamiseen. Tämän perusteella oppilasta ei voida velvoittaa osallistumaan uskonnolliseen päivänavaukseen. Nykyinen käytäntö on, että oppilaan huoltaja ilmoittaa, jos oppilas ei osallistu uskonnollisiin tilaisuuksiin. Ilmoituksen jälkeen koulun on huolehdittava siitä, että oppilas ei osallistu kyseisiin tilaisuuksiin ja järjestettävä oppilaalle tilaisuuden ajaksi muuta toimintaa. Lukiossa ilmoituksen tekee oppilas itse.

Yhdysvaltain korkein oikeus on kieltänyt päivänavaukset, koska ne rikkovat perustuslakia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Päivänavauksia opettajien käyttöön. Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
 Päivänavaus. Uskonnonvapaus.fi.
 Päivänavaus ei voi olla pakollinen. Vapaa-ajattelijain liitto.
 Erkki Hartikainen: Opettajat tietämättömiä Suomen ja kansainvälisestä lainsäädännöstä. Jumalaton 10.1.2010.
 Koulujen lakisääteiset päivänavaukset jäävät usein pitämättä. Turun sanomat 15.1.2011.

Peruskoulu
Lukio
Peter Eriksson (poliitikko)

Lars-Johan Peter Eriksson (s. 3. elokuuta 1958 Säby) on ruotsalainen vihreä poliitikko. Hän on toiminut Ruotsin asunto- ja digitalisaatioministerinä toukokuusta 2016. Eriksson oli Euroopan parlamentin jäsen ja Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän varapuheenjohtaja 2014–2016. Sitä ennen hän oli Ruotsin valtiopäivien jäsen vuosina 1994–1998 ja 2002–2014. Eriksson oli vihreiden toinen puheenjohtaja Maria Wetterstrandin kanssa 2002–2011.

Vuosina 1999–2004 Eriksson oli Kalixin kunnan kunnanhallituksen puheenjohtaja, kunnallisneuvos (). Eriksson on puolueensa puoluehallituksen pitkäaikainen jäsen ja 1990-luvun alussa hän oli ympäristöpuolueen ensimmäisen puolueohjelman pääasiallinen kirjoittaja.

Eriksson on koulutukseltaan lukion opettaja, aineina liiketalous ja yhteiskuntaoppi. Hänellä on kaksi lasta, molemmat tyttäriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Peter Eriksson Ruotsin valtiopäivien sivuilla 

Ruotsalaiset europarlamentaarikot
Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Ympäristöpuolue vihreiden poliitikot
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
San Stefanon rauha

San Stefanon rauha solmittiin Venäjän keisarikunnan ja ottomaanien välillä Turkin sodan (1877-1878) päätteeksi. Venäjä saneli pitkälti rauhanehdot ja kasvatti vaikutusvaltaansa Balkanilla voimakkaasti. San Stefanossa sovittiin itsehallinnollisen Suur-Bulgarian ruhtinaskunnan luomisesta. Tämä takasi Venäjälle satamayhteyden Välimerelle. Muut Euroopan suurvallat pelästyivät Venäjän vallan äkillistä kasvua, ja vielä samana vuonna kokoontui Berliinin kongressi, jossa San Stefanon rajoja muutettiin radikaalisti ottomaaneille edullisemmiksi. 

Rauhansopimus allekirjoitettiin San Stefanossa (nykyinen Yeşilköy) Marmaranmeren rannalla 3. maaliskuuta 1878. Bulgariassa päivää juhlitaan nykyisin maan itsenäisyyspäivänä.

Rauhansopimukset
Turkin sota
1878
Bulgarian historia
Hääilo

Hääilo oli vuosina 2008-2011 Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaan kustantama vuosittain ilmestynyt suomalainen häälehti. Ensimmäisen kerran Hääilo ilmestyi Kotimaan liitelehti-Ilon erikoisnumerona vuoden 2008 alussa. Hääilo määritteli itsensä ”kirkkohäiden äänenkannattajaksi”. Lehteä tehtiin seurakuntien tarpeisiin jaettavaksi ensisijaisesti kihla-, kuulutus- ja hääpareille. Lehden sisällössä keskityttiin häävalmistelujen lisäksi vihkitapahtumaan ja parisuhteeseen. 

Ensimmäisen Hääilon painos oli 15 000 ja se painettiin Virossa. Formaatiltaan lehti oli ns. leikattu tabloid. Vuoden 2009 Hääilon formaatti muuttui perinteiseksi liimaselkäiseksi aikakauslehdeksi ja se painettiin Iisalmessa. Hääilon päätoimittajina olivat Olli Seppälä ja Annmari Salmela.

Suomalaiset häälehdet
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Ron Weiner

Ron Weiner on yhdysvaltalainen kaksi kertaa Writers Guild of America -palkinnolla ja kerran Anniella palkittu käsikirjoittaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjoista Futurama ja 30 Rock.

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat
Annie-palkinnon saajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
GIUK-linja

GIUK-linja (; Greenland, Iceland, United Kingdom) on merialue Pohjois-Atlantilla Grönlannin, Islannin ja Britteinsaarten välissä. Alue on sotilaallisesti merkittävä, sillä se toimii porttina Pohjois-Atlantin ja Norjanmeren välillä.

Scapa Flow, Britannian tärkein laivastotukikohta ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa, sijaitsi Skotlannin rannikolla Orkneysaarilla.

Toisen maailmansodan aikana liittoutuneet estivät saksalaisten pinta-alusten pääsyä alueen läpi Atlantille saattueiden kimppuun. Vuosina 1940–1942 Tanskansalmi oli alueen heikko kohta, koska alueella partioivien Britannian kuninkaallisten ilmavoimien pommikoneiden toimintasäde ei riittänyt Tanskansalmeen asti. Saksalla oli laivastotukikohtia Pohjois-Saksassa ja Norjassa. Kun Saksa valloitti Ranskan, saksalaiset saivat laivastotukikohtia Ranskan rannikolla, jolloin alueen merkitys muuttui.

Kylmän sodan aikana Yhdysvaltain ja Britannian strategiana oli tarvittaessa sulkea alue, jotta Neuvostoliiton Kuolan niemimaalta operoivat sukellusveneet eivät pääsisi sen läpi. Alueelle rakennettiin SOSUS-järjestelmä, jolla kuunneltiin vedenalaista toimintaa. Neuvostoliitto puolestaan suunnitteli torjuvansa Naton aluksia tällä alueella: Neuvostoliitto valvoi aluetta laivoilla, sukellusveneillä ja Tupolev Tu-95 -merivalvontakoneilla. 

Alue on muuttolintujen muuttoreitti.

Lähteet 

Merisodankäynti
Atlantin valtameri
Atlantin historia
Laiton uhkaus

Laiton uhkaus  on Suomessa sanallisesti tai aseella tapahtuva toisen ihmisen henkeen tai terveyteen kohdistuva rikoksella uhkaus, jonka perusteella uhatulla on syytä pelätä henkilökohtaisen turvallisuuden tai omaisuuden olevan vakavassa vaarassa. Se on Suomen rikoslain mukaan rikos, josta rangaistaan sakoilla tai enintään kahden vuoden vankeusrangaistuksella. Laittomasta uhkauksesta, joka kohdistuu henkeen, käytetään myös sanaa tappouhkaus.

Aiheesta muualla 
 

Rikokset