joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Oriol Lozano

Oriol Lozano Farrán, yleensä vain Oriol (s. 23. toukokuuta 1981 Sudanell, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä kreikkalaista Arista ja on pelipaikaltaan puolustaja.

Kaudella 2004–2005 Oriol liittyi Racing Santanderin reservijoukkueeseen. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 19. syyskuuta 2004 kotiottelussa Villarrealia vastaan. Seuraavina kausina Oriol kuului puolustuspään luottopelaajiin.

Kesällä 2010 hän siirtyi kreikkalaiseen Arisiin.

Aiheesta muualla 
Oriolin profiili Racing Santaderin sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Atheist Alliance International

Atheist Alliance International (AAI) on ateismia kannattavien järjestöjen liittouma. Siihen kuuluu 58 järjestöä, joista 46 sijaitsee Yhdysvalloissa. AAI julkaisee neljännesvuosittain Secular Nation -lehteä ja järjestää vuosittain jäsentapaamisia.

Suomessa Atheist Alliance Internationaliin kuuluu Suomen ateistiyhdistys.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut. 

Uskonnottomien järjestöt
Yhdysvaltalaiset järjestöt
Gwen Mahlangu-Nkabinde

Gwendoline Lindiwe "Gwen" Mahlangu-Nkabinde (s. 16. elokuuta 1955) on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän on ollut maansa parlamentin jäsenenä vuodesta 1994. Hän nousi sen puheenjohtajaksi 25. syyskuuta 2008 toimittuaan jo vuodesta 2004 varapuheenjohtajana.

Aiheesta muualla 
 Parliament of South Africa: Ms Gwendoline Lindiwe Mahlangu-Nkabinde, Speaker of the National Assembly 

Eteläafrikkalaiset poliitikot
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
DuMont Television Network

DuMont Television Network (tunnetaan myös nimillä DuMont Network, DuMont, Du Mont, tai virheellisesti Dumont) oli maailman ensimmäinen kaupallinen televisioverkko, ja se aloitti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1946. Sen perusti kuvaputki- ja televisiovalmistaja DuMont Laboratories tarkoituksenaan lisätä televisiovastaanottimien myyntiä.

Tunnetuimpiin verkossa esitettyihin ohjelmiin kuuluivat muun muassa Original Amateur Hour ja nuorten avaruusseikkailu Captain Video and His Video Rangers, jota tehtiin kaikkiaan yli 1 500 jaksoa vuosien 1949 ja 1955 välillä.

Television alkuaikoina FCC rajoitti verkon suoraan omistamien asemien lukumäärän viiteen. Koska DuMontin yhteistyökumppani Paramount Pictures omisti yhden aseman, ei DuMontilla ollut oikeus omistaa kuin ainoastaan neljä. Dumont Network ei onnistunut hankkimaan riittävän paljon itsenäisiä jäsenasemia pystyäkseen kilpailemaan kolmen muun (ABC, NBC ja CBS) valtakunnallisen verkon kanssa, ja verkko lakkautettiin 1955.

Verkkoon kuuluneet asemat jatkoivat itsenäisinä uudessa omistuksessa Metromedia nimellä. Vuonna 1985 asemat osti australialainen liikemies Rupert Murdoch, ja ne muodostivat pohjan Fox Broadcasting Companylle.

Lähteet

Aiheesta muualla
IMDb: Luettelo DuMont Networkin ohjelmista 

DuMont Television Network - Historical Web Site  

Yhdysvaltalaiset televisioverkot
HAARP (albumi)

HAARP on brittiläisen vaihtoehtorockyhtye Musen livealbumi, joka julkaistiin 17. maaliskuuta 2008. Albumin CD-osa sisältää yhtyeen esiintymisen Wembley Stadiumilla 16. kesäkuuta 2007, ja DVD-osa esiintymisen 17. kesäkuuta.

Julkaisu ja promootio
Ennen albumin julkaisua yhtye julkaisi osan DVD:llä olevista kappaleista verkossa. Kappaleen "Unintended" täysi esitys julkaistiin yhtyeen virallisilla sivuilla jouluaattona, 24. joulukuuta 2007. Julkaisun kerrottiin olevan "pientä esimakua tulevasta DVD:sta". 11. tammikuuta 2008 ilmoitettiin uudesta minisivustosta osoitteessa www.he-3.mu , jolla näytettiin kuusi pikkukuvaa lyhyistä videopätkistä DVD:ltä. 17. maaliskuuta mennessä kaikki kuusi videopätkää lisättiin sivustolle. Videoissa olivat kappaleet "Knights of Cydonia", "Supermassive Black Hole", "Feeling Good", "New Born", "Blackout" ja kappaleen "Stockholm Syndrome" loppuriffi. Hieman myöhemmin "Feeling Good" julkaistiin kokonaisena radio- ja televisioasemilla. Näitä julkaisuja ei kuitenkaan mainostettu virallisella sivulla. Brittiläiset Vue-elokuvateatterit järjestivät erikoisnäytöksiä konsertista teräväpiirtona.

Erikoisversio HAARP:sta sisältää tavallisen julkaisun lisäksi backstage-materiaalia ja postikortteja, joissa on kuvat yhtyeen kolmesta jäsenestä.

Kappalelistat

CD

DVD

Arvostelut 
 AbsolutePunk: 90%
 Allmusic: 
 Pitchfork Media: 6.5/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
muse.mu - Musen virallinen sivusto
HAARP MuseWikissä 

Musen albumit
Musiikki-DVD:t
Vuoden 2008 konserttitallenteet
Koskenlaskijan morsian (vuoden 1923 elokuva)

Koskenlaskijan morsian on vuonna 1923 valmistunut suomalainen mykkäelokuva jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Erkki Karu. Elokuva perustuu Väinö Katajan samannimiseen romaaniin vuodelta 1914.

Koskenlaskijan morsian oli Karun ensimmäinen pitkä ohjaus. Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä, Iitin Tapolan kylässä ja Mankalankoskilla, johon 1950 avattiin Mankalan voimalaitos. Elokuva oli 1920-luvun suosituin kotimainen elokuva, ja sitä vietiin myös kymmenkuntaan maahan muun muassa Japaniin. Elokuvan ensi-ilta oli 1. tammikuuta 1923 Kino-Palatsissa Helsingissä.

Niin aikalais- kuin myöhemmätkin kriitikot ovat kehuneet elokuvaa. Tunnelma on luotu onnistuneesti ja toiminta kantaa. Samoin Karun taito elokuvakertojana saa kiitosta, ja erityisesti mainitaan koskikohtausten jylhä luonnonvoima. Elokuva oli menestys, ja sitä myytiin kymmenkuntaan maahan.

Elokuva kertoo rakkaudesta ja kuoleman uhan alta nousevasta sovinnonteosta. Kartanon poika on hukkunut koskeen, ja syyllinen on naapuri, Paloniemen isäntä Heikki (Jaakko Korhonen). Heikin poika Juhani (Einar Rinne) haluaa rakentaa sovintoa ja toivoo saavansa puolisokseen hukkuneen sisaren Hannan (Heidi Korhonen (Blåfield), jonka tunteet kohdistuvat kuitenkin Koskenalustan Anttiin (Oiva Soini).

Näyttelijät

Muut tekijät 
Elokuvan koskenlaskun asiantuntija oli Jussi Hagberg. Stillkuvaajina toimivat Kalle Havas ja Kosti Lehtinen.

Lähteet 
 Koskenlaskijan morsian elävän musiikin säestämänä. Kouvolan Sanomat 20.1.2009

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Piispa, Lauri: ”Erkki Karun Koskenlaskijan morsian”. Filmihullu 3/2019.

Aiheesta muualla 
Mykkäelokuvasivusto

 Väinö Katajan Koskenlaskijan morsian filmattu viime kesänä Mankalassa. Muutamia ennakkokuvia, Suomen Kuvalehti, 07.10.1922, nro 40, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Tukkilaiselokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1923 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Erkki Karun ohjaamat elokuvat
Nummisuutarit (vuoden 1923 elokuva)

Nummisuutarit on vuonna 1923 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Erkki Karu. Elokuva perustuu Aleksis Kiven samannimiseen näytelmään vuodelta 1864 ja on ensimmäinen useasta näytelmän elokuvaversiosta. Käsikirjoituksen on tehnyt Artturi Järviluoma.

Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja ulkokuvaukset tehtiin Pilpalan ja Hunsalan kylissä Lopella. Elokuva sai hyvän katsojamenestykseen, vaikka se ei ollutkaan yhtä suosittu kuin toinen Karun samana vuonna valmistunut elokuva, Koskenlaskijan morsian. Nummisuutarit-elokuvaa levitettiin myös Ruotsiin ja Norjaan.

Elokuvan ensi-ilta oli 11. marraskuuta 1923 Helsingissä Bio-Bio- ja Edison-teattereissa.

Arviot
Elokuvaa on kritiikissä pidetty suomalaisista elokuvista katsomisen arvoisimpana suomalaisena mykkäelokuvana. Se on kriitikon mielestä hauska ja toisaalta melankolinen. Kurt Jägerin kuvaus loppukohtauksessa saa erityismaininnan. Sen sanotaan uhmaavan edelleen onnistuneesti ajan armotonta hammasta.

Myös aikalaiskritiikeissä elokuva sai yksimielisesti kehuja. Esimerkiksi Oiva Talvitie kirjoittaa Aamulehdessä 22. joulukuuta 1923: "Ohjaus on yksityiskohtia myöten asiallisesti huolehdittua ja hyvä maku varjelee kaikista mauttomuuksista. Valokuvaus on suorastaan ihastuttavaa, ensi kerran täysin nautittavaa suomalaisessa filmissä."

Näyttelijät

Lähteet
 Aleksis Kivi – kansalliskirjailija: Nummisuutarit-elokuva vuodelta 1923

Viitteet

Aiheesta muualla
 
Mykkäelokuvasivusto

Nummisuutarit
Vuoden 1923 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Suomalaiset mykkäelokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Erkki Karun ohjaamat elokuvat
Torsti Koskinen

Torsti Koskinen (21. heinäkuuta 1933 Laitila – 17. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen huumepoliisi ja Helsingin huumepoliisin perustaja. Koskinen oli Helsingin huumepolisiin rikoskomisario ja julkisten esiintymistensä ansiosta yksi Suomen näkyvimmistä poliiseista.

Koskinen jäi eläkkeelle Helsingin huumepoliisin päällikkyydestä vuonna 1996. Iltalehti kertoi 28. kesäkuuta 1997 huumepomo Raimo Tienhaaran luvanneen 200 000 markkaa Koskisen surmaamisesta. Surmahankkeelle ei kuitenkaan löytynyt tekijää, ja isku Koskista vastaan kutistui maalipurkin heittämiseen Koskisen asuintalon seinään. Eläkkeelle jäätyään Koskinen jatkoi työtä Irti Huumeista ry:ssä, jonka puheenjohtajana hän oli 1996–2003. Hän perusti myös nimeään kantavan stipendirahaston ja kirjoitti kirjan Helsingin huumeet 1966–1996.

Torsti Koskinen kuoli sairaskohtaukseen 75 vuoden iässä 17. helmikuuta 2009.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Huumekomissario Torsti Koskinen YLEn Elävä arkisto 22.02.2007.

Suomalaiset poliisit
Päihdetyöntekijät
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Markku Kuisma

Eero Markku Sakari Kuisma (s. 7. helmikuuta 1952 Hyvinkää) on suomalainen historioitsija ja filosofian tohtori, joka toimii Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian professorina. Hän on kirjoittanut toistakymmentä teosta Suomen taloushistoriasta, etenkin tilausteoksia yrityshistoriasta, mutta viime vuosina myös yleistajuisia kirjoja politiikan ja talouden rajamailta.

Kuisma kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1978 ja väitteli tohtoriksi Suomen ja Skandinavian historiasta Helsingin yliopistossa vuonna 1983. Hän työskenteli peruskoulun historian lehtorina Kotkassa vuosina 1975–1976 ja Suomen Akatemian tutkijana 1977–1982 sekä varttuneena tieteenharjoittajana 1992–1993 ja 2006–2007. Kuisma oli Outokumpu Oy:n historioitsija 1982–1984 ja päätoimittaja 1985–1986 sekä valtioneuvoston kanslian tutkija 1987–1988.

Ennen nimitystään professoriksi vuonna 2001 Kuisma työskenteli Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian/Pohjoismaiden historian assistenttina (1982), apulaisprofessorin viransijaisena (1984), virkaatekevänä professorina (1989–1991 ja 1995–1998) ja dosenttina (1984–2000). Vuosina 1999–2000 hän oli Turun yliopiston Suomen historian professori. Hän on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2003.

Kuisma on työskennellyt myös kirjallisuusarvostelijana Demari-lehdessä (1984–1990) ja Helsingin Sanomissa (1987–1994) sekä kolumnistina Kalevassa (2005–2010).

Vuonna 2004 Kuisma sai Vuoden tiedekirja ja Vuoden historiateos -palkinnot teoksestaan Kahlittu raha, kansallinen kapitalismi. Vuonna 2009 hän sai Suomen Tiedeseuran myöntämän Theodor Homénin palkinnon. Vuonna 2012 Kuisma sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon sekä WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon. Vuonna 2015 hän sai Kanava-palkinnon teoksesta Venäjä ja Suomen talous 1700–2015. Vuonna 2019 hänet palkittiin Warelius-palkinnolla.

Teokset 
 
 
 
 Helsingin pitäjän historia II–III, Vantaan kaupunki 1990–1991.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Markku Kuisma haastattelussa, Kirjastokaista-video 23.10.2009.
 Markku Kuisma 375 humanistia -sivusto 16.4.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.

Suomalaiset historioitsijat
Helsingin yliopiston professorit
Turun yliopiston professorit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Hans von Boetticher

Hans von Boetticher (30. elokuuta 1886 – 20. tammikuuta 1958) oli saksalainen eläintieteilijä, jonka tutkimusalaa olivat hyönteiset ja linnut.

Boetticher oli oppiarvoltaan tohtori ja toimi Coburgin museon johtajana. Hän luokitteli lintuja niiden morfologisten, eliömaantieteellisten ja fylogenisten ominaisuuksien mukaan. Hän tutki etenkin sorsia, hanhia, turakoja, papukaijoja, kyyhkyjä ja merilintuja. Hän nimesi amazoniantavin suvun Amazonetta, sepelsorsan suvun Specularis ja preeriapöllön (Athene cunicularia) alalajin pichinchae.

Teoksia 
 Gänse- und Entenvögel aus aller Welt (1952)
 Albatrosse und andere Sturmvögel (1955)
 Lärmvögel, Turakos und Pisangfresser (1955)
 Fasanen, Pfauen, Perlhühner und andere Zierhühner (1956)
 Pelikane, Kormorane und andere Ruderfüßler (1957).

Lähteet 

Saksalaiset eläintieteilijät
Saksalaiset ornitologit
Saksalaiset entomologit
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Stanton Friedman

Stanton Terry Friedman (29. heinäkuuta 1934 – 13. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen ufologi. Hän valmistui Chicagon yliopistosta 1955. ja toimi 14 vuotta ydinfyysikkona yhtiöissä:General Electric, General Motors, Northrop Grumman Electronic Systems, TRW|TRW Systems, Aerojet General Nucleonics ja McDonnell Douglas.

Friedman oli virallisena tutkijana Roswellin tapauksessa.

SETI-ohjelmasta hänellä on poikkeava näkökanta.

1968 Friedman esitti kongressin edustajainhuoneessa, että UFOt ovat totta.

Argumentit
Kaksi argumenttia 
 On olemassa erittäin runsaasti todistusaineistoa siitä, että planeetallamme on älykästä elämää, jota emme tunne.
 Suuri osa tutkimusaineistosta on ollut salaista vuodesta 1947.

Videot 
 Safespace - Fastwalkers - Talvi 2006
 UFOs: Stanton Friedman's revelation - haastattelu Stanton Friedman
 2 DVDs - FLYING SAUCERS ARE REAL DVD (NOT VHS) Vol. 1, 1993 Video 84 min. (Filmed at Kennedy Space Center) FLYING SAUCERS ARE REAL Vol. 2, 1996 
 2006 2 disc DVD "UFO SECRET MJ-12: Do You Believe in Majic?". "Includes Canadian TV Broadcast "Do You Believe in Majic?" (Mostly Stan Friedman vs. Karl Pflock + Stan Friedman's Lecture at Aztec 2003 about Roswell and MJ-12++ outtakes from DYBM.
 RECOLLECTIONS OF ROSWELL DVD 105 min. 27 Roswell todistajaa. 
  "Are Flying Saucers Real?" VHS, USAF majuri James Magaha. Middle Tenn. State Univ. tammikuu 2004. 
 UFOs Are Real (1979) VHS - 92 min.

Audio

CD:t 
 UFOs: The Real Story (1996) 
 New CD of the Ramey Memo Scans and Enhancements

Radiohaastattelut 
 Binnall of America - Part 1 and Part 2 - December 24, 2005
 Binnall of America - Part 1 and Part 2 - December 23, 2006
 Binnall of America - Part 1 and Part 2 - December 23, 2007
 Binnall of America - Part 1 and Part 2 - December 22, 2008

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stanton T. Friedman - HomepageKotisivu
 Stanton T. Friedman - Statement
 Interview with Stanton Friedman Haastattelu

Yhdysvaltalaiset fyysikot
Yhdysvaltalaiset ufotutkijat
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Beethoven (animaatiosarja)

Beethoven on yhdysvaltalainen vuonna 1994 valmistunut 26-osainen animaatiosarja. Sarja perustuu elokuvista tuttuun berhandilaiskoiraan Beethoveniin.

Suomessa sarjan jaksoja on esittänyt MTV3-kanava. Jaksoja on julkaistu myös VHS-kasetteina.

Äänirooleissa 

1990-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Elokuviin perustuvat televisiosarjat
Kari Arkivuo

Kari Arkivuo (23. kesäkuuta 1983 Lahti) uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta kykeni pelaamaan myös oikealla.

Seurajoukkueet

FC Lahti 

Lahdessa syntynyt Arkivuo on FC Kuusysin kasvatti ja hän siirtyi seurasta myöhemmin FC Lahteen. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa FC Lahdessa 3. toukokuuta 2001 Interiä vastaan 17-vuotiaana. Arkivuo pelasi debyyttikaudellaan 2001 Veikkausliigassa neljä ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hänet lainattiin samana vuonna FC Pallo-Lahteen, jossa hän teki 11 ottelussa neljä maalia. Yhteensä Arkivuo on pelannut Lahdessa 101 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia.

Sandefjord 

Vuonna 2006 Arkivuo siirtyi Norjan pääsarjassa pelaavaan Sandefjord Fotballiin kolmivuotisella sopimuksella. Hän aloitti kauden Norjassa hyvin, mutta loukkaantui toukokuun puolessavälissä ja joutui pelaaman otteluita seuran kakkosjoukkueessa. Seura putosi kaudella Adeccoligaeniin, josta se kuitenkin nousi takaisin pääsarjaan kaudeksi 2008.

Go Ahead Eagles 

Vuonna 2009 Arkivuo siirtyi Hollannin Jupiler Leagueen pelaavaan Go Ahead Eaglesiin puolentoista vuoden sopimuksella, oltuaan tätä ennen seuran testattavana. Hän debytoi seurassa vierasottelussa Fortuna Sittardia vastaan. Arkivuo pelasi seurassa 47 sarjaottelua Jupiler Leaguessa, joissa hän viimeisteli kolme maalia. Heinäkuussa 2010 Arkivuo oli Skotlannin pääsarjassa pelaavan Heartsin testattavana.

BK Häcken 

Arkivuo siirtyi kesällä 2010 loppuvuoden kattavalla sopimuksella Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaan BK Häckeniin. Sopimuksessa on optio myös kolmesta seuraavasta vuodesta. Hän pelasi loppukaudella Allsvenskanissa viisi ottelua ja seura käytti Arkivuon option.

FC Lahti 
Lokakuussa 2019 ilmoitettiin, että Arkivuo on tehnyt yksivuotisen sopimuksen FC  Lahden kanssa. Helmikuussa 2020 hänet valittiin joukkueen kapteeniksi

Maajoukkue 

Arkivuo on pelannut alle 21-vuotiaiden Suomen joukkueessa 15 ottelua. Hän debytoi A-maajoukkueessa Viroa vastaan 12. marraskuuta 2005 ja teki maalin 2-2-tasapelissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kari Arkivuo BK Häckenin sivuilla
 Kari Arkivuo Palloliiton sivuilla
 Kari Arkivuo Transfermarktin sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Simon Schama

Simon Schama (s. 2. helmikuuta 1945) on Yhdysvalloissa opettava Britanniassa syntynyt professori. Liettuanjuutalaiset juuret omaava Schama tunnetaan muun muassa taidehistoriasarjastaan ”Power of Art”.

Hänelle on myönnetty Brittiläisen imperiumin komentajan arvonimi vuonna 2001.

Julkaisutuotanto

Kirjat
 Patriots and Liberators: Revolution in  the Netherlands 1780–1813 (1977)
 Two Rothschilds and the Land of Israel (1978)
 The Embarrassment of Riches: An Interpretation of Dutch Culture in the Golden Age (1987)
 Citizens: A Chronicle of the French Revolution (1989)
 Dead Certainties: Unwarranted Speculations (1991)
 Landscape and Memory (1995) 
 Rembrandt's Eyes (1999)
 A History of Britain Vol. I (2000, ISBN 0-563-48714-3)
 A History of Britain Vol. II (2001, ISBN 0-563-48718-6)
 A History of Britain Vol. III (2002, ISBN 0-563-48719-4)
 Hang Ups: Essays on Art (2005)
 Rough Crossings (2005, ISBN 0-06-053916-X)
 The Power of Art (2006, ISBN 0-06-117610-9)
 The American Future (2009, ISBN 0-06-053923-2)

Televisiodokumentit
 Simon Schama's A History of Britain - BBC (2000)
 Rough Crossings: Britain, the Slaves and the American Revolution - BBC (2005)
 Taiteen voima (Simon Schama's Power of Art)- BBC (2006)
 Mihin menet, Amerikka? (The American Future: A History) - BBC (2008).

Lähteet

Aiheesta muualla
Faculty Bio, Department of History, Columbia University
Faculty Directory, The Department of Art History and Arceology, Columbia University

Brittiläisen imperiumin komentajat
Brittiläiset historioitsijat
Maisemantutkijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Chanthaburi

Chanthaburi (, 'kuun kaupunki') on samannimisen provinssin pääkaupunki Thaimaassa. Kaupungilla on thesaban muangin hallinnollinen asema.

Chanthaburi sijaitsee lähellä Thaimaanlahden itäistä rannikkoa Chanthaburijoen varrella noin 245 km Bangkokista kaakkoon . Kaupungissa on asukkaita 86 461 (2000).

Chanthaburi on vilkas jalokivikaupan keskus, ja siellä on merkittävä kristitty vähemmistö. Kaupunki on tunnettu myös hedelmistään, kuten duriosta, mangostanista ja rambutaanista. Kaupungissa on uusgoottista tyyliä edustava katolinen Notre Damen katedraali, jonka nykyinen rakennus on peräisin vuodelta 1880.

1893–1904 Chanthaburi oli Ranskan Indokiinan joukkojen miehittämänä, kunnes rajakiista Kambodžan ja Siamin välillä ratkesi vaihtokauppaan Laosiin kuuluneisiin alueisiin.

Lähteet 

Thaimaan kaupungit
Jodaatti

Jodaatti (IO3-) on jodihapon anioni, joka on kolmiulotteiselta muodoltaan pyramidi. Jodaattianionin sisältäviä ioniyhdisteitä kutsutaan myös jodaateiksi. Jodaatteja voidaan valmistaa hapettamalla jodidiliuoksia elektrolyyttisesti. Huonosti liukenevia jodaatteja, kuten kalsiumjodaattia, voidaan tuottaa myös saostamalla.

Erimerkkejä jodaattiyhdisteistä 
Natriumjodaatti (NaIO3)
Kaliumjodaatti (KIO3)
Kalsiumjodaatti (Ca(IO3)2)
Hopeajodaatti (AgIO3)

Jodaattien reaktioita 
Jodaatit hajoavat kuumennettaessa, jolloin alkalimetallijodaateista syntyy vastaavia jodideja ja maa-alkalimetallijodaateista ja muista metallijodaateista muodostuu oksideita tai oksijodideja.

Jodaatit ovat kohtalaisen hyviä hapettimia ja ne kykenevät muun muassa hapettamaan jodidi-ionin jodiksi.
IO3-(aq) + I-(aq) + 6 H+(aq) → I2 + 3 H2O(l)

Mineraalihapon, kuten rikkihapon tai  typpihapon, lisääminen metallijodaatin ja -jodidin seokseen pelkistää jodaatin, jolloin vapautuu jodia.
MIO3 + 5 MI + 3 H2SO4 → 3 I2 + 3 M2SO4 + 3 H2O

Niin sanotussa Landoltin jodikelloreaktiossa vetysulfiittisuolat, kuten natriumvetysulfiitti, hapetetaan jodaatin avulla. Reaktiossa vapautuu trijodidianioneita, jotka värjäävät reaktioseokseen lisätyn tärkkelyksen tummansiniseksi. Reaktio on tasapainoreaktio ja noin 15 sekunnin kuluessa seos on jälleen väritön ja muuttuu uudelleen siniseksi hetken kuluttua.

Lähteet 

Jodaatit
Avainromaani

Avainromaani () on kirjallisuudentutkimuksen käsite. Romaanityyppinä avainromaani sisältää todellisten, tunnistettavien ihmisten kuvauksia. Nimet on kuitenkin yleensä muutettu. Aihe on usein kirjoittajan oman elämän vaiheista, ja teos on siten aikalaiskuvaus. Menneiden aikojen henkilöitä ja tapahtumia kuvaavaa romaania sanotaan historialliseksi tai dokumenttiromaaniksi. Avainromaani voi kuvata myös organisaatioita tai paikkoja.

Avainromaani saattaa vaarantaa kuvattujen henkilöiden yksityisyydensuojan. Avainromaanissa voidaan kostaa loukkauksia ja vastata arvosteluihin. Siinä voidaan vapaasti muokata todellisuutta tarinan vaatimalla tavalla.

Avainromaani syntyi Ranskassa 1600-luvulla. Sen ajan seurapiirit ja hovi elivät julkista elämää, mikä oli avainromaanin edellytys. Nykyajan avainromaanin edellytys on tiedonvälityksen vapaus ja sensuroimaton julkisuus. 

Suomalaisia avainromaaneja on esimerkiksi Juhani Ahon Yksin (1890), jossa keski-ikäistyvä mies ihastuu opiskeluaikojensa toverin nuoreen sisareen. Jo aikalaiset osasivat yhdistää tarinaan Ahon, Arvid Järnefeltin ja Aino Järnefeltin. Kuvioon kuului keskeisenä henkilönä Jean Sibelius, joka oli vastikään kihlautunut Aino Järnefeltin kanssa. Teos herätti huomiota valtiopäiviä myöten, ja Sibelius kirjoitti Aholle taisteluhaasteen, joka jäi kuitenkin lähettämättä. Myöhemmin he ystävystyivät asuessaan naapuruksina.

Muita suomalaisia avainromaaneja ovat Helvi Hämäläisen Säädyllinen murhenäytelmä (1941), Hannu Salaman Finlandia-sarja (1976–1983) ja Kreetta Onkelin Ilonen talo (1996). Ulkomaisia tunnettuja avainromaaneja ovat esimerkiksi August Strindbergin Punainen huone (1879), Ernest Hemingwayn Ja aurinko nousee (1926), Simone de Beauvoirin Mandariinit (1954) ja F. Scott Fitzgeraldin Kultahattu (1925).

Lähteet 

Kirjallisuuden käsitteet
Kirjallisuustiede
Google Page Creator

Google Page Creator oli Googlen verkkosivujen teko-ohjelma. Google Page Creator tarjosi 100 MB tallennustilaa, mahdollisuuden tuottaa yhdelle rekisteröidylle käyttäjälle kolme eri sivustoa (vuoteen 2006 neljä eri sivustoa).

Sivujenteon helpottamiseksi ohjelma tarjosi 41 valmista mallia ja neljä erilaista sivutyyliä.

Google Page Creator -palvelun on korvannut Google Sites -palvelu.

Aiheesta muualla
 Google Page Creator 

Google
Google Sites

Google Sites on Googlen tarjoama palvelu, jolla pyritään tarjoamaan maksutta sivunvalmistuskokonaisuus monipuolisin ominaisuuksin. Palvelu perustuu alun perin Googlen ostamaan JotSpot-palveluun, jonka tarkoituksena oli ryhtyä tuottamaan oma Wikipedia-tyyppinen palvelu käyttäjien omille sivuille. Google Sitesiin on yhdistetty muun muassa aikaisempi Google Page Creator -palvelu. 

Google
Web-sovellukset
Google Kalenteri

Google Kalenteri on Googlen tarjoama kalenteripalvelu. Google-kalenteria käytetään verkossa ja sen voi jakaa muiden nimettyjen käyttäjien kanssa, jolloin se toimii työryhmäkalenterina tai kaikkien kanssa verkossa, jolloin se muistuttaa tapahtumakalenteria.

Ominaisuudet

Kalenteripalvelun sivu jakautuu vasempaan sivupalkkiin ja varsinaiseen kalenteriin. Sivupalkissa on Google-kalenterin alapuolella Luo tapahtuma-linkki, jolla kalenteriin voi lisätä merkinnän. Sen alapuolella on kuukausikalenteri kuukauden päivineen viikonpäivät osoitettuna. Kolmantena ylhäältä on valikko omat kalenteria, jolla käyttäjä voi ylläpitää useampia kalentereitaan samanaikaisesti. Neljäntenä palkissa on Muut kalenterit, minkä avulla pääsee katsomaan muiden käyttäjien kalentereita, mikäli nämä ovat myöntäneet asianomaiselle käyttäjälle siihen luvan.

Varsinainen kalenterisivu voidaan esittää päiväkalenterin, viikkokalenterin, kuukausikalenterin tai neljän päivän kalenterin muodossa tai tapahtumakalenterina, jossa on allekkain listattuna kalenteriin merkityt tapahtuma päiväjärjestyksessä. Kalenterin voi tulostaa myös ohjelmasta paperille.

Google
Traced in Air

Traced In Air on yhdysvaltalaisen progressiivista metallia soittavan Cynicin toinen studioalbumi. Yhtye hajosi vuonna 1994 mutta aloitti toimintansa jälleen vuonna 2006, joka johti uuden albumin julkaisuun 15 vuotta kestäneen levytystauon jälkeen.

Kappaleet

Arviot 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Cynicin albumit
Vuoden 2008 albumit
Alan Owston

Alan Owston (7. elokuuta 1853 Pirbright, Surrey - kuoli tai haudattiin 30. marraskuuta 1915 Jokohama, Japani) oli englantilainen aasialaisten eläinten keräilijä, purjehtija ja liikemies.

Alan Owstonin vanhemmat olivat kirkkoherra Francis Owston ja Eliza Stedman. Hän muutti Englannista Japaniin vuonna 1871 ja työskenteli siellä kauppiaana ja luonnontutkijana. Hän asui pääasiassa Jokohamassa, jossa hän koulutti japanilaisia keräilijöitä metsästämään ja käsittelemään lintuja ja muita eläimiä. Eräs hänen oppilaistaan oli Hyojiro Orii.

Owston keräsi etenkin merieläimiä, ja hänen kalakokoelmansa oli eräs tärkeimmistä. Hänen 1 364 aasialaisen kalan kokoelmansa on Pittsburghin Carnegie Museum of Natural Historyssa. Laaja matelijoiden, kalojen ja lintujen kokoelma on Smithsonian-instituutissa. Hänen mittava syvänmeren eliöiden kokoelmansa sijaitsee Lontoon Natural History Museumissa. Suuri osa näytteistä on kuitenkin levinnyt ympäri maailman museoita, ja osa on tuhoutunut.

Owston perusti Jokohaman purjehdusseuran ja omisti seuran nopeimman jahdin nimeltään Golden Hind. Hän oli kahdesti naimisissa japanilaisen naisen kanssa, ja heillä oli useita lapsia. Owston haudatiin Jokohaman ulkomaalaisille perustetulle hautausmaalle.

Owstonin kunniaksi on nimetty suuri joukko eliöitä, linnuista guaminluhtakana (Gallirallus owstoni).

Lähteet 
 Oliver L. Austin, Jr. The Birds of Korea, Bulletin Of The Museum Of Comparative Zoology 1948 (Internet Archive)

Viitteet 

Brittiläiset eläintieteilijät
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Mia Mironoff

Mia Marjukka Mironoff (ent. Liski, ent. Klemola, s. 7. toukokuuta 1967 Lahti) on suomalainen tanssitaiteilija, rehtori, näyttelijä ja kulttuurivaikuttaja. Hän valmistui vuonna 1995 Teatterikorkeakoulusta tanssitaiteen maisteriksi.

Ura 

Mia Mironoff valmistui tanssitaiteen maisteriksi vuonna 1995 Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitokselta. Opintojensa jälkeen hän toimi freelance-tanssijana ja näyttelijänä pääkaupunkiseudulla ja New Now Dancers -tanssiryhmässä Tanskassa.

Vuodesta 1990 Mironoff on ollut perustajajäsenenä improvisoituun musiikkiin ja tanssiin erikoistuneessa Suomussalmiryhmässä esiintymällä lukuisissa ryhmän esityksissä sekä osallistumalla tuotantojen suunnitteluun. Ryhmä palkittiin taiteellisesta läpimurrostaan Kritiikin Kannuksilla vuonna 1993, Vuoden valopilkku -kunniamaininnalla 1995 ja Nuori-Suomi-palkinnolla 1996.

Vuosina 1997–2000 Mironoff vieraili Lahden kaupunginteatterissa toimien näyttelijänä, tanssijana sekä koreografina. Tärkeimmät koreografiset tuotantonsa hän on toteuttanut yhteistyössä Lahden Kansainvälisen Urkuviikon kanssa vuosina 1998–2000 (Visions, Tango del alma Mia, Musical Mystery Tour).

Vuodesta 2004 syksyyn 2016 Mironoff työskenteli lehtorina ja tanssin vastuuopettajana Lahden ammattikorkeakoulun Musiikki- ja draamainstituutissa sekä vuodesta 2016 Muotoiluinstituutin oppilaitoshallinnossa kehittäen oppilaitoksen ohjauspalveluja ja kouluttaen henkilökuntaa. Vuodesta 2018 Mironoff on toiminut Nurmijärven tanssiopiston rehtorina.  

Mironoff on toiminut Sisä-Suomen tanssin aluekeskuksen alaisuudessa toimivan Lahden seudun tanssin ammattilaiset ry:n puheenjohtajana. Mironoff toimi Hämeen taidetoimikunnan puheenjohtaja kaudella 2017–2018. 

Mironoffin viimeisimpiä televisiotöitä ovat olleet Ou nou! -sarja Nelosella, syyskaudella 2002 TV1:llä esitetty Tosi kuin vesi -nuortensarja sekä Firman tähdet -sarja, jossa hän toimi koreografina.

Yksityiselämä 
Mia Mironoff ja näyttelijä Petri Liski olivat naimisissa 1995–2016. Heillä on kaksi lasta (2002, 2006).

Lähteet

Suomalaiset nykytanssijat
Suomalaiset koreografit
Suomalaiset tanssijat
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
The Second

The Second on nimensä mukaisesti Steppenwolf-yhtyeen toinen albumi vuodelta 1968. 

Albumi nauhoitettiin hyvin pian ensimmäisen levyn julkaisun jälkeen yhtyeen levytyssopimuksen vaatiessa kahta levyä saman vuoden aikana ja tästä ja lisääntyneestä keikkailusta johtuen albumilla käytettiin osittain ensimmäiseltä levyltä poisjääneitä kappaleita. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat Mars Bonfiren säveltämä ja rumpali Jerry Edmontonin laulama "Faster Than The Speed Of Life", Vietnam-vastainen "Don't Step On The Grass, Sam" ja etenkin hitiksi noussut John Kayn ja basisti Rushton Moreven sävellys "Magic Carpet Ride". Kappaleet 8-11 muodostavat yhtenäisen potpurin. 

Albumi jäi Steppenwolfin alkuperäisen kokoonpanon viimeiseksi basisti Moreven erottua yhtyeestä pian julkaisun jälkeen.

Kappaleet 

"Faster Than The Speed Of Life" (Bonfire) – 3:10 
"Tighten Up Your Wig" (Kay) – 3:06 
"None Of Your Doing" (Kay/Mekler) – 2:50 
"Spiritual Fantasy" (Kay) – 3:39 
"Don't Step On The Grass, Sam" (Kay) – 5:43 
"28" (Mekler) – 3:12 
"Magic Carpet Ride" (Kay/Moreve) – 4:30 
"Disappointment Number (Unknown)" (Kay) – 4:38 
"Lost And Found By Trial And Error" (Kay) – 2:20 
"Hodge, Podge, Strained Through A Leslie" (Kay) - 2:42 
"Resurrection" (Kay) – 3:43 
"Reflections" (Kay/Mekler) – 1:30

Single-julkaisut 

"Magic Carpet Ride" / "Sookie Sookie" 9/1968 ( 3.)
("Magic Carpet Ride"n single-versio käyttää erilaista vokaali-ottoa sekä on huomattavasti albumi-versiota lyhyempi)

Muusikot 

John Kay - laulu, kitara, huuliharppu
Michael Monarch - soolokitara
Goldy McJohn - urut, piano
Rushton Moreve - basso
Jerry Edmonton - rummut, laulu

Mars Bonfire - kitara (kappale 7)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Informaatiota albumista 
Albumi Allmusic-sivustolla 

Steppenwolfin albumit
Vuoden 1968 albumit
Early Steppenwolf

Early Steppenwolf on Steppenwolfin livealbumi, joka on nauhoitettu vuonna 1967, kun yhtye tunnettiin vielä The Sparrows -nimellä. Albumi nauhoitettiin livenä The Matrix -clubilla San Franciscossa toukokuussa 1967.

Kappaleet 

"Power Play" (Kay) – 2:55 
"Howlin' for My Darlin'" (Dixon/Howlin' Wolf) – 4:53 
"I'm Going Upstairs" (Hooker) – 7:14 
"Corina, Corina" (arr. Kay) – 3:54 
"Tighten up Your Wig" (Kay) – 3:14 
"The Pusher" (Axton) – 21:27

Muusikot 

John Kay - laulu, kitara
Mars Bonfire - kitara
Nick St. Nicholas - basso
Goldy McJohn - urut, kosketinsoittimet
Jerry Edmonton - rummut

Vuoden 1969 konserttitallenteet
Steppenwolfin albumit
Stinkfist


Stinkfist on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Toolin vuoden 1996 albumilla Ænima julkaistu kappale. Kappale on albumilta julkaistu ensimmäinen single ja siitä tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi yhtyeen kitaristi Adam Jones.

Kappale herätti pientä kohua, koska sen sanat viittasivat monien mielestä anaaliseksiin. Tämän takia Music Television näytti videota nimellä Track #1 viitaten siihen että se on albumin Æniman avausraita ja sanoitusta muutettiin.

Yhtyeen mukaan kappale sai inspiraationsa yhtyeen tuttavasta, jonka lempinimi oli Stinkfist. Hän sai kyseisen nimensä sen takia että hän ei pelännyt liata käsiään missään asiassa ja muutenkin sanat olivat pikemminkin vertauskuvalliset.

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin kuitenkin täysin alkuperäisessä muodossaan vuonna 2000 julkaistulla Salival boksilla.

Kappaleet

UK single

10" single

A-puoli

B-puoli 

Prison Sex

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Discogs

Vuoden 1996 kappaleet
Toolin kappaleet
Polaris (Stratovariuksen albumi)

Polaris on 13. toukokuuta 2009 ilmestynyt Stratovarius-yhtyeen kahdestoista studioalbumi. Se julkaistiin Edelin uuden levymerkin Ear Musicin kautta ja Japanissa JVC:n Victor Entertainmentin kautta.

Albumi on yhtyeen ensimmäinen ilman kitaristi Timo Tolkkia, jonka on korvannut Matias Kupiainen. Sitten edellisen Stratovarius-albumin myös basisti Jari Kainulainen on vaihtunut Lauri Porraan. Uudet jäsenet osallistuivat vahvasti myös Polariksen sävellys- ja sanoitustyöhön. Albumi äänitettiin syksyllä 2008 Hästholmenissa ja 5 by 5 -studiolla Helsingissä, ja sen miksasi Mikko Karmila Finnvox-studiolla. Stratovariuksen ”uuden aikakauden alkua” symboloi uusi logo, joka on järjestyksessään yhtyeen kolmas.

Yhtye aloitti albumin kiertueen Britteinsaarilta toukokuussa 2009. Kesäfestivaalien jälkeen yhtye suuntasi syksyllä 2009 Aasian kautta Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan. Euroopan-kiertue järjestettiin tammi–helmikuussa 2010.

Kappaleet 

 Deep Unknown (säv. Matias Kupiainen, san. Timo Kotipelto) - 4:28
 Falling Star (säv. ja san. Lauri Porra) - 4:33
 King of Nothing (säv. ja san. Jens Johansson) - 6:43
 Second Sight (Bonuskappale, Japani, säv. Kupiainen, san. Kotipelto) - 4:22
 Blind (säv. ja san. Johansson) - 5:29
 Winter Skies (säv. ja san. Johansson) - 5:50
 Forever Is Today (säv. ja san. Porra) - 4:41
 Higher We Go (säv. Kotipelto ja Kupiainen, san. Kotipelto) - 3:48
 Somehow Precious (säv. Kotipelto ja Kupiainen, san. Kotipelto) - 5:38
 Emancipation Suite: I Dusk (säv. ja san. Porra) - 6:58
 Emancipation Suite: II Dawn (säv. ja san. Porra) - 3:41
 When Mountains Fall (säv. ja san. Porra) - 3:12
 Deep Unknown (Mikko Raita Vinyl Mix) (Bonuskappale, digipak) - 4:46

Keräilijän painoksen bonusvinyyli 
 Second Sight (Mikko Karmila Polycarbonate Mix)
 King of Nothing (Matias Kupiainen Death Star Mix)

Polaris Live -bonuslevy 
Levystä julkaistiin 21. toukokuuta 2010 uusi painos, johon kuuluu 75 minuuttia yhtyeen Euroopan-kiertueella nauhoitettua musiikkia sisältävä bonuslevy.

 Destiny
 Hunting High and Low
 Speed of Light
 Kiss of Judas
 Deep Unknown
 A Million Light Years Away
 Air (Bach)
 Winter Skies
 Phoenix
 SOS
 Forever Is Today
 King of Nothing
 Father Time
 Higher We Go

Yhtye 

 Jens Johansson – kosketinsoittimet, taustalaulu
 Timo Kotipelto – laulu
 Matias Kupiainen – kitara, taustalaulu
 Jörg Michael – rummut
 Lauri Porra – basso, taustalaulu

Vierailijat 

 Alexi Parviainen, Marko "Hepa" Waara, Richard "Tipe" Johnson ja Tony Kakko – taustalaulu
 Seppo Rautasuo, Heikki Hämäläinen, Heikki Vehmanen ja Kari Lindstedt – jousisoittimet kappaleessa "When Mountains Fall"

Singlet

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Stratovariuksen albumit
Vuoden 2009 albumit
Steppenwolf Live

Steppenwolf Live on Steppenwolfin livealbumi vuodelta 1970. Albumi on menestynyt hyvin listoilla ja kriitikoiden keskuudessa ja sitä pidetään yhtenä yhtyeen tärkeimmistä albumeista. 

John Kayn mukaan liveosuus on nauhoitettu hyväntekeväisyyskonsertissa Santa Monican Civic Auditoriumissa vuonna 1970, mutta koska materiaalia oli yli yhden albumin verran ja liian vähän tupla-albumiksi, niin yhtye nauhoitti studiossa kappaleet "Hey Lawdy Mama", "Corina Corina" ja "Twisted" ja lisäsi yleisöäänet päälle. Singlenä julkaistiin "Hey Lawdy Mama" (US #35).

Kappaleet 

"Sookie, Sookie" (Covay/Cropper) – 3:09 
"Don't Step On The Grass, Sam" (Kay) – 6:01 
"Tighten Up Your Wig" (Kay) – 4:23 
"Monster" (Kay/Edmonton) – 9:56 
"Draft Resister" (Kay/McJohn/Byrom) – 3:46 
"Power Play" (Kay) – 5:41 
"Corina, Corina" (Parish/Williams/Chatman) – 4:09 
"Twisted" (Kay) – 5:02 
"From Here To There Eventually" (Kay/McJohn/Edmonton) – 6:40 
"Hey Lawdy Mama" (Kay/Byrom/Edmonton) – 2:59 
"Magic Carpet Ride" (Kay/Moreve) – 4:06 
"The Pusher" (Axton) – 6:02 
"Born to Be Wild" (Bonfire) – 5:43

Muusikot 

John Kay - laulu, kitara
Larry Byrom - soolokitara
Goldy McJohn - kosketinsoittimet
Nick St. Nicholas - basso
Jerry Edmonton - rummut

Lähteet 

Vuoden 1970 konserttitallenteet
Steppenwolfin albumit
Steppenwolf 7

Steppenwolf 7 on Steppenwolf-yhtyeen studioalbumi (ja nimensä mukaisesti seitsemäs jos mukaan lasketaan livejulkaisut Early Steppenwolf ja Steppenwolf Live) vuodelta 1970. Se on yhtyeen toistaiseksi viimeinen top-20:neen Yhdysvalloissa noussut albumi. Albumin tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu cover Hoyt Axtonin huumeidenvastaisesta "Snowblind Friend"-kappaleesta (US # 60). Albumi on ensimmäinen jossa Nick St. Nicholasin korvannut George Biondo on basistina.

Kappaleet 

"Ball Crusher" (Byrom/Kay) – 4:49 
"Forty Days and Forty Nights" (Roth) – 3:01 
"Fat Jack" (Byrom/Biondo) – 4:46 
"Renegade" (Byrom/Kay) – 6:05 
"Foggy Mental Breakdown" (Byrom/Kay) – 3:51 
"Snowblind Friend" (Axton) – 3:51 
"Who Needs Ya'" (Byrom/Kay) – 2:57 
"Earschplittenloudenboomer" (Byrom) – 4:58 
"Hippo Stomp" (Byrom/Kay) – 5:39

Muusikot 

John Kay: laulu, kitara, huuliharppu
Larry Byrom: soolokitara, taustalaulu
Goldy McJohn: kosketinsoittimet
George Biondo: basso, taustalaulu
Jerry Edmonton: rummut
Steppenwolfin albumit
Vuoden 1970 albumit
For Ladies Only

For Ladies Only on Steppenwolfin viimeinen studioalbumi sen ensimmäiseltä toimintakaudelta (1967–1972). Albumi menestyi listoilla aiempia albumeja huomattavasti heikommin, ja kriitikot kritisoivat albumia ”seksistiseksi” kyseenalaisen kansitaiteen vuoksi. Albumin nimi ja sanoitukset käsittelevät yhtyeen aiemmista teemoista poiketen feminismiä sekä myös perinteisiä parisuhteita. Singlenä julkaistiin kappaleet ”Ride With Me” (US #52) ja ”For Ladies Only” (US #64). Yhtyeeseen oli tullut uutena jäsenenä kitaristi Kent Henry, joka korvasi Larry Byromin.

Kappaleet 

”For Ladies Only” (Edmonton/Henry/Kay/McJohn) – 9:17 
”I’m Asking” (Edmonton/McJohn) – 4:28 
”Shackles and Chains” (Kay) – 5:00 
”Tenderness” (Bonfire) – 4:55 
”The Night Time’s for You” (Bonfire/Cavett) – 2:58 
”Jaded Strumpet” (Edmonton) – 4:44 
”Sparkle Eyes” (Biondo/Kay) – 4:33 
”Black Pit” (Henry/McJohn) – 3:50 
”Ride With Me” (Bonfire) – 3:24 
”In Hopes of a Garden” (Biondo) – 2:10

Muusikot 

John Kay – laulu, kitara 
Kent Henry – soolokitara
Goldy McJohn – kosketinsoittimet
George Biondo – basso, laulu
Jerry Edmonton – rummut

Steppenwolfin albumit
Vuoden 1971 albumit
Biotaide

Biotaide (, ) on moderni taidesuuntaus. 

Biotaiteessa käytetään usein materiaalina orgaanista ainetta. Biotaide on taidetta ja luonnontieteitä yhdistelevää luovaa toimintaa, jossa sovelletaan esimerkiksi lääketieteen ja bioteknologian menetelmiä. Teoksissa saatetaan hyödyntää esimerkiksi avaruusluotainten tallentamaa dataa tai teokset voivat perustua elollisten organismien, kuten bakteerien, hiivan tai sienien, toiminnalle. Teokset saattavat myös syntyä vuorovaikutuksessa yleisön kanssa. Yleensä biotaiteelle on tyypillistä monimenetelmäisyys ja poikkitieteellisyys.

Yksi kansainvälisesti suurta huomiota herättänyt biotaideteos on Eduardo Kacin Alba-nimeä kantanut siirtogeeninen jänis. Alba hehkui tietynlaisessa valaistuksessa vihreänä, sillä sen elimistö tuotti fluoresoivaa proteiinia sen geeniperimään lisättyjen meduusan geenien vuoksi.

Biotaide Suomessa 
Suomessa biotaiteen asemaa ja tunnettuutta edistää vuonna 2008 perustettu Biotaiteen seura ry, jonka toimisto sijaitsee Helsingissä. Seura ylläpitää Katajanokalla monikäyttöistä SOLU-galleriatilaa sekä residenssi- ja koulutusohjelma Ars Bioarcticaa yhteistyössä Helsingin yliopiston Kilpisjärven biologisen tutkimusaseman kanssa. Biotaiteen seuralle myönnettiin monitaiteen valtionpalkinto vuonna 2017.

Aalto-yliopiston Aalto ARTSin yhteyteen on vuonna 2012 perustettu Biofilia-niminen biotaiteen yksikkö, joka tarjoaa puitteet poikkitieteelliselle tutkimukselle ja opetukselle, tavoitteena herättää kulttuurista keskustelua elävien organismien ja biologisten prosessien manipuloinnista ja edistää siihen liittyvää innovointia. Lapin yliopiston taiteiden tiedekuntaan on vuonna 2021 perustettu BioARTech-laboratorio, joka tutkii biotaidetta ja sen yhtymäkohtia taiteen ja tutkimuksen aloilla.

Taiteen edistämiskeskus valitsi vuonna 2016 Suomen ensimmäiseksi biotaiteen läänintaiteilijaksi Antti Tenetzin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Biotaiteen seura ry
Biotaiteen Seminaari 
Kilpisjärvellä 29.–31.5.2008

 

Nykytaide
Kuvataiteen uudet alueet
Fortuna liga

Fortuna liga on Slovakian jalkapalloilun korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 1993 Slovakian itsenäistyttyä Tšekkoslovakiasta vuotta aiemmin. Liigassa pelaa 12 joukkuetta. Voittaja pääsee Mestarien liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle, toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet pääsevät UEFA:n konferenssiliigan karsintoihin.

Joukkueet kaudella 2021–22
 FK DAC 1904 Dunajská Streda
 MFK Ružomberok
 FK Senica
 FK Pohronie
 ŠKF Sereď
 Slovan Bratislava
 MFK Tatran Liptovský Mikuláš
 Spartak Trnava
 FK AS Trenčín
 FC ViOn Zlaté Moravce
 MFK Zemplín Michalovce
 MŠK Žilina

Mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla
Liigan virallinen sivusto 

Slovakian jalkapallo
Jalkapallosarjat
Wilson Bentley

Wilson Bentley (1865-1931)  oli yhdysvaltalainen tutkija ja valokuvaaja, joka kuvasi lumihiutaleita mikroskoopilla. 

1800-luvun välineille lumihiutale oli vaativa kohde, sillä ne ovat pieniä ja lyhytikäisiä. Bentley kiinnitti paljekameran mikroskooppiin, ja onnistui ensimmäisenä saamaan tarkkoja kuvia lumihiutaleista. Hän pyydysti ne jäähdytetyille, mustan sametin peittämille levyille. Bentley kuvasi yli viisituhatta hiutaletta, ja jokainen oli erilainen. Vuonna 1931 hän julkaisi niistä suositun valokuvakirjan. 

Bentley kuvasi myös jään ja veden kaikkia muotoja, kuten pilviä ja sumua. Hän myös tallensi sadepisaroiden kokoja.

Julkaisuja
Thompson, Jean M. & Bentley, Wilson A. Water Wonders Every Child Should Know Garden City: Doubleday, Page & Co. 1913
Bentley, Wilson A. The Guide to Nature (1922)	 
Bentley, Wilson A. 'The Magic Beauty of Snow and Dew', National Geographic (Tammikuu 1923)
Bentley, Wilson A.; Humphreys, William J: Snow Crystals, New York: McGraw-Hill, 1931

Kirjallisuutta
Blanchard, Duncan: ''The Snowflake Man, A Biography of Wilson A. Bentley," McDonald and Woodward, 1998 ISBN 0-939923-71-8.
Martin, Jacqueline Briggs: "Snowflake Bentley," New York: Houghton Mifflin Co., 1998 ISBN 0-395-86162-4 
Stoddard, Gloria May. "Snowflake Bentley: Man of Science, Man of God." Shelburne, VT: New England Press, 1985 ISBN 0-933050-31-3

Lähteet 
Kotisivu

Yhdysvaltalaiset tieteilijät
Yhdysvaltalaiset valokuvaajat
Luontovalokuvaajat
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Shakerit (uskonlahko)

Shakerit (, "vapisijat"), joista on suomeksi käytetty myös nimitystä hihhulit, on Englannissa 1700-luvulla muodostunut kristillinen uskonlahko. Se syntyi, kun liikkeen perustajat erosivat kveekareista. Shakers-lahko kukoisti Yhdysvalloissa, ja vuoteen 1826 mennessä oli eri puolilla maata 18 vaurasta shakers-yhdyskuntaa.

Liikkeen hengellinen johtaja oli "äiti" Ann Lee, joka nautti liikkeen sisällä lähestulkoon palvontaa. Äiti Ann Leen katsottiin olevan suorassa yhteydessä Jumalaan, minkä johdosta hän oli shakereiden liikkeen kiistaton johtaja.

Shakerit edellyttivät jäseniltään tiukkaa selibaattia, jota piti noudattaa myös avioliitossa. Shakereiden yhteisöissä jopa vierailevat aviopuolisot sijoitettiin erillisiin huoneisiin.

Shakers-liike oli jyrkkä uskonlahko, joka tunnetaan Kristuksen toiseen tulemiseen uskovien seurana, ja joka oli rutiininomaisesti yhteydessä henkiin. Lahkolaiset uskoivat sukupuolten tasavertaisuuteen, harjoittivat selibaattia ja julistivat rauhanliikettä. He uskoivat pystyvänsä puhumaan tuonpuoleiseen siirtyneiden veljiensä ja tunnettujen kuuluisuuksien, kuten Kolumbuksen kanssa.

Nimitys 

Shakers-liikkeen nimitys muodostui siitä, kun seurakunta tanssi iloa puhkuvaa, pyörremäistä ja jalkaa polkevaa tanssia. Lahkolaiset uskoivat tanssiessaan olevansa henkiensä valloissa. Shaker-nimitys (’vapisija, ravistelija’) oli aluksi pilkkanimi, jonka he saivat hurmahenkisten tanssiensa vuoksi, joissa he sanoivat ravistelevansa synnin pois.

Liike nykyään  
Kun liikkeessä ei ollut perheenlisäyksen kautta luonnollista väestönlisäystä tiukan selibaatin takia, liike adoptoi orpolapsia niin kauan, kuin se oli mahdollista USA:n lakien mukaan. 21-vuotiaina nämä saivat päättää, jäisivätkö he vai lähtisivätkö pois yhteisöstä, jos halusivat. Useimmat lähtivät. 1800-luvulla jopa lähes 6 000 jäsenestä koostunut liike on sittemmin kuihtunut melkein olemattomiin. Vuonna 2011 liikkeeseen kuului Yhdysvalloissa enää kolme jäsentä, jotka elivät vanhassa shakeryhteisössä Mainessa. Vuonna 2019 shakereita oli jäljellä vain yksi mies ja nainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kristilliset kirkkokunnat
Witchery

Witchery on ruotsalainen death/thrash/black metal -yhtye, jonka perusti Satanic Slaughterin entiset jäsenet. Nykyiset jäsenet ovat laulaja Tony Kampner, kitaristit Patrik Jensen ja Rille Rimfält, basisti Sharlee D'Angelo ja rumpali Martin Axenrot. Toistaiseksi bändi on julkaissut 3 täysimittaista albumia ja yhden EP:n.

Historia

Witchery perustettiin kun Satanic Slaughter hajosi. Witcheryyn kuului aluksi Jensen (The Haunted) ja Rille Rimfält, laulaja Toxine, rumpali Mique, ja basisti Sharlee D'Angelo (Arch Enemy, Mercyful Fate). Vuonna 1998 he nauhoittivat ja julkaisivat debyyttialbuminsa, Restless And Dead Necropolis Recordsin kautta. Myöhemmin samana vuonna Witchery julkaisi "Witchburner"-minialbumin. EP sisälsi 2 omaa ja 4 cover-kappaletta, näyttäen artistien musiikillisia vaikutteita. Vuonna 1999 Witchery lähti U.S.A:n kiertueelle Emperorin ja Borknagarin kanssa. Yhtyeen toinen pitkäsoitto, Dead, Hot and Ready, julkaistiin vähän myöhemmin, ja Euroopan kiertue aloitettiin. Symphony For The Devil, bändin kolmas albumi, nauhoitettiin Berno Studiosissa vuonna 2001, samalla studiolla ovat nauhoittaneet mm. Amon Amarth ja Dark Funeral. Levyllä soitti yhtyeen uusi rumpali, Martin "Axe" Axenrot (Opeth, Bloodbath). Witchery palasi kiertämään Pohjois-Amerikkaa myöhemmin samana vuonna The Hauntedin kanssa. He palasivat Berno Studiosiin vuonna 2004, ja nauhoittivat Don’t Fear The Reaper -albuminsa, tällä kertaa antoivat miksaamistehtävän Tue Madsenille ja hänen Antfarm Studiosille (The Haunted, Heaven Shall Burn, Himsa). Nauhoittamisen jälkeen yhtye allekirjoitti maailmanlaajuisen levytyssopimuksen Century Median kanssa.

Jäsenet 
 Emperor Magus Caligula – laulu
 Patrik Jensen – kitara
 Rille Rimfält – kitara
 Sharlee D'Angelo – basso
 Martin Axenrot – rummut

Entiset jäsenet 
 Mique – rummut (1997–1999)
 Toxine (Tony Kampner) – (1997–2010)
 Legion (Erik Hagstedt) – (2010–2011)

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Aiheesta muualla 
 Witcheryn sivu Century Median sivuilla 

Ruotsalaiset thrash metal -yhtyeet
Speed metal -yhtyeet