joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alf Larsen

Alf Larsen (1885 Tjøme, Norja – 1967 Tjøme, Norja) oli norjalainen runoilija. Hänen nuoruustuotantoaan leimaa masennus ja elämäänkyllästyminen, mutta myöhemmässä tuotannossa hän on valoisampi. Runojen lisäksi hän kirjoitti esseitä.

Lähteet

Norjalaiset runoilijat
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Axel de la Chapelle

Axel de la Chapelle (17. kesäkuuta 1866 Helsinki – 23. maaliskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.

De la Chapellen vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, vapaaherra Axel Fredrik de la Chapelle ja Armida Helena Antell ja puoliso vuodesta 1893 Naëmi Bergroth. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1866 ja suoritti oikeustutkinnon 1891. Hän oli Suomen Pankin palveluksessa vuodesta 1896, toimien viimeksi  kamreerina 1912–1933.

De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1894, 1897 ja 1900.

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1949 kuolleet
Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva

Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva on kuudes suomalaisen viihderyhmän Kummelin tekemä elokuva. Se sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 4. marraskuuta 2022. Elokuva pohjautuu samannimiseen televisiosarjaan.

Elokuvan on ohjannut Aleksi Mäkelä ja tuotannosta vastaa Samuli Norhomaa, Jukka Helle ja Markus Selin / Solar Republic Oy. Elokuvan levityksestä vastaa Nelonen Media.

Juoni
Elokuvan alussa vanhempi konstaapeli Otso Kontio (Heikki Silvennoinen) on viimein ripustanut virkamerkkinsä naulaan ja viettää leppoisia eläkepäiviä mökillään. Rauha rikkoutuu kuitenkin äkisti, kun vanha taistelupari Auni Parmas (Elsa Saisio) tuo järkyttäviä uutisia Valkeakoskea uhkaavasta suuresta tuhosta.

Rooleissa

Tiivistetyt tuotantotiedot

Lähteet 

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Kummeli-elokuvat
Aleksi Mäkelän ohjaamat elokuvat
Selviytyjät Suomi (4. tuotantokausi)

Selviytyjät Suomen neljäs tuotantokausi esitettiin syksyllä 2019. Kausi kuvattiin keväällä 2019 Filippiineillä Caramoanin saarilla. Kilpailussa nähtiin 8 julkisuudesta tunnettua ja 8 entuudestaan tuntematonta henkilöä.Juontajana jatkoi Juuso Mäkilähde. Kilpailu kesti 32 vuorokautta. Kilpailun ja 30 000 euroa voitti Kai Fagerlund äänin 5-4.

2020-luvun televisiosarjat
Selviytymisohjelmat
Tuotantokaudet

Kilpailijat

Huomiolista

Kilpailut

Huomiolista

Äänestyshistoria

Huomiolista

Jaksot

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Tuotantokaudet
Selviytymisohjelmat
Aleksandr Sobolev

Aleksandr Sobolev (s. 7. maaliskuuta 1997 Barnaul) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän on vuodesta 2020 edustanut Spartak Moskovaa. Hänen seurojaan ovat aiemmin olleet Tom Tomsk, Krylja Sovetov Samara ja puolen vuoden lainasopimuksella Jenisei Krasnojarsk. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Venäjän Valioliigassa 86 ottelua ja tehnyt niissä 33 maalia.

Sobolev pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut kuusi maaottelua mutta ei vielä kertaakaan avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kolme maaottelumaalia: ensimmäisessä ottelussaan Ruotsia vastaan, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan.

Lähteet 

Venäläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Alasaari

Juho Daniel Alasaari (s. 29. syyskuuta 2003 Laihia) on suomalainen seiväshyppääjä, joka edustaa Laihian Lujaa. Hänen valmentajanaan on toiminut Mikko Latvala vuodesta 2020. Aiemmin häntä valmensi Mikael Westö. 

Alasaari saavutti hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Bakussa 2019 tuloksella 490. Hän sijoittui neljänneksi Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 tuloksella 534. Hän saavutti saman ikäluokan MM-hopeaa Nairobissa 2021 tuloksella 535 ja Calissa 2022 ennätyksellään ja ikäluokan Suomen ennätystä sivunneella tuloksella 560. Hän karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM-kilpailuissa 2022.

Alasaari on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia 2022. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi 2020 ja 2021.

Alasaari hyppäsi toukokuussa 2021 alle 20-vuotiaiden sisäratojen Suomen-ennätyksen 540 cm. Hän sivusi ennätystä tammikuussa 2022 ja paransi sitä kahdesti (551 cm ja 552 cm) helmikuussa 2022. Ulkoradoilla hänen ennätyksensä on 560 cm.

Lähteet

Suomalaiset seiväshyppääjät
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Korusirkunjyvät

Korusirkunjyvät (Hackelia) on lemmikkikasvien suku, jossa on 54 lajia. Niitä esiintyy Pohjois-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa. Kalliosirkunjyvä (Hackelia deflexa) on ainoa laji Euroopassa. Suomessa se on harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu kivikoissa ja kallioilla kasvava laji.

Lajeja 
 Hackelia californica
 Hackelia deflexa – kalliosirkunjyvä (aiemmin Lappula deflexa sirkunjyvien eli keräsirkunjyvien suvussa)
 Hackelia floribunda
 Hackelia mundula
 Hackelia virginiana – virginiansirkunjyvä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Korusirkunjyvät – Hackelia

Lemmikkikasvit
Gonfalonieeri

Gonfalonieeri ( ”lipunkantaja”) oli keskiajan Italian kaupunkivaltioiden korkean virkamiehen arvonimi.

Firenzessä komppanioiden gonfalonieerit (gonfalonieri di compagnia) toimivat 1250-luvulta lähtien kansanmiliisin komentajina. 1280-luvulla perustettiin uusi virka, oikeuden gonfalonieeri (gonfaloniere di giustizia), puolustamaan kansan etuja hallitsevaa luokkaa vastaan. Tämän viran haltijasta tuli myöhemmin Signorian eli Firenzen ylimmän kaupunginneuvoston merkittävin jäsen ja siviilihallinnon muodollinen johtaja. Muissa Italian kaupungeissa gonfalonieerien rooli oli samanlainen kuin Firenzessä. Gonfalonieerit johtivat eri kaupunginosien miliisiä, kun taas oikeuden gonfalonieeri oli yleensä kiltaneuvoston puheenjohtaja.

Ranskan kuninkaiden yhtenä tittelinä oli St. Denisin gonfalonieeri. Paavit myönsivät 1200–1600-luvuilla kirkon gonfalonieerin (vexillifer ecclesiae) arvonimen hallitsijoille ja muille merkittäville henkilöille.

Lähteet 
Annukka Aikio ja Rauni Vornanen: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

Viitteet

Arvonimet
Asian ytimessä

Asian ytimessä on tammikuussa 2019 MTV3-kanavalla alkanut toimittaja Jaakko Loikkasen keskusteluohjelma, jossa hän haastattelee ajankohtaisia vieraita.

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Keskusteluohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
2020-luvun televisiosarjat
Viiden jälkeen

Viiden jälkeen on syksyllä 2019 MTV3-kanavalla alkanut ajankohtaisohjelma, jota juontavat muun muassa Baba Lybeck ja Joanna Kuvaja. Puolitoistatuntinen suora lähetys esitetään joka arkipäivä kello 16.55–18.25, ja siinä käsitellään päivän puheenaiheet studiovieraiden kera.

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
2020-luvun televisiosarjat
PME Recordsin diskografia

PME Records -levy-yhtiön julkaisuista luettelo. 

PME:n artisteja ovat: Alma, AHO, Avionin Prinssi, Babel, Bizi, Cavallini & Shrty, DeezyDavid, Elias Gould, Etta, Handshaking, Gettomasa, Gracias, JVG, Kalle Kinos, Lauri Haav, LILBRO, Pajafella, Pykäri, Reino Nordin, Stepa, TIPPA, Töölön Ketterä, YSI ja WYK.

Albumit

EP't

Singlet

Musiikkivideot 
Diskografiat
Steven Berghuis

Steven Berghuis (s. 19. joulukuuta 1991 Apeldoorn) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kotimaassaan edustanut Twenteä, lainasopimuksella VVV-Venloa, AZ Alkmaaria, kausina 2016–2021 Feyenoordia ja kaudesta 2021–2022 alkaen Ajaxia. Kaudella 2015–2016 hän edusti englantilaisseura Watfordia. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Eredivisiessa pudotuspelit mukaan lukien 254 ottelua ja tehnyt niissä 96 maalia. Hän teki 18 maalia kausilla 2017–2018 ja 2020–2021 ja oli molempina kausina Eredivisien kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2019–2020 hänen tekemänsä 15 maalia riittivät maalintekijätilaston jaettuun kärkipaikkaan. Englannin Valioliigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden vuonna 2017 sekä Alankomaiden cupin vuonna 2013 AZ Alkmaarin ja vuonna 2018 Feyenoordin joukkueessa. Berghuis on pelannut Mestarien liigassa kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa 25 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.

Berghuis pelasi Alankomaiden alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Hän on kesäkuun 26. päivään 2021 mennessä pelannut 27 maaottelua, joissa 12 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kaksi maaottelumaalia: maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Latviaa vastaan ja kolme päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Ryan Gravenberch

Ryan Gravenberch (s. 16. toukokuuta 2002 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän siirtyi AVV Zeeburgiasta AFC Ajaxin junioreihin vuonna 2010 ja pääsi Ajaxin edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2018–2019, jolloin hän pelasi muutaman minuutin liigaottelussa PSV Eindhovenia vastaan ja teki Alankomaiden cupin ottelussa alemman sarjatason Te Werveä vastaan maalin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eredivisiessa yhdeksän ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Eurooppa-liigassa yhden ottelun. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eredivisiessa 32 ottelua, joista 31 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki maalin kotiottelussa FC Midtjyllandia vastaan. Ajaxin kansainvälinen kausi jatkui Eurooppa-liigassa, jossa Gravenberch pelasi viisi ottelua. Kaudet 2018–2019 ja 2020–2021 päättyivät kotimaan kentillä Ajaxin tuplamestaruuteen, ja jälkimmäisellä kerralla Gravenberch teki cupin loppuottelussa Vitesseä vastaan 2–1-voitossa joukkueensa ensimmäisen maalin.

Gravenberch on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 kolmessa MM-karsintaottelussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki viidennessä maaottelussaan kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Georgiaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen alkulohkossa hän pääsi vaihdosta kentälle toisessa ottelussa Itävaltaa vastaan ja pelasi kokonaan kolmannen ottelun Pohjois-Makedoniaa vastaan. Hän on vuoden 2021 loppuun mennessä pelannut kymmenen A-maaottelua.Kesällä 2022 Gravenberch siirtyi saksalaiseen Bayern Müncheniin.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Denzel Dumfries

Denzel Dumfries (s. 18. huhtikuuta 1996 Rotterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, joka edustaa Interiä. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän on edustanut Sparta Rotterdamia toisella sarjatasolla kaudella 2015–2016 ja Eredivisiessa kaudella 2016–2017 ja jatkanut pääsarjatasolla SC Heerenveenissä kaudella 2017–2018 ja PSV Eindhovenissa kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Eredivisiessa 153 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Hän pelasi Mestarien liigassa tuona aikana kuusi ottelua ja Eurooppa-liigassa 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin joulukuussa 2020 Omonia Nikosiaa vastaan.

Dumfries siirtyi elokuussa 2021 Italian Serie A:ssa pelaavaan Interiin.

Dumfries pelasi kaksi ottelua Aruban maajoukkueessa vuonna 2014 ja teki toisessa niistä maalin Guamia vastaan. Tämän jälkeen hän on pelannut Alankomaiden alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Ukrainaa vastaan täydet minuutit ja teki 3–2-voittomaalin, joka oli hänen ensimmäinen maaottelumaalinsa Alankomaiden pelaajana. Toisessa alkulohko-ottelussa Itävaltaa vastaan hän syötti joukkueensa ensimmäisen maalin ja teki itse toisen. Kolmannessa alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan hän pelasi ensimmäisen jakson ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Tšekkiä vastaan koko ottelun. Kolmannen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Hän on lokakuun 2021 puoliväliin mennessä pelannut 28 maaottelua, joissa 23 kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Aruban urheilu
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Maunulan kirjasto

Maunulan kirjasto on Helsingin Maunulan osa-alueella, Maunula-talossa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
 
Maunulan kirjasto on perustettu vuonna 1957.  Kirjasto on toiminut Maunulan monitoimitalossa sen käyttöönotosta eli joulukuusta 2016 lähtien. Maunula-talona tunnetun rakennuksen pääsuunnittelija on arkkitehti Mikko Summanen arkkitehtitoimisto K2S:stä. 

Monitoimitalo tarjoaa tilat usealle Helsingin kaupungin palvelulle. Kolmikerroksisesta rakennuksesta löytyvät kirjaston ohella nuorisotalo, työväenopisto, kulttuuripalvelut (esim. Metsäpurosali ja kokoontumistiloja) ja nuorisoa työllistävä Månsas Deli -kahvila. Rakennuksen pysäköintitilat ja hissit ovat osin yhteisiä siihen liittyvän liikerakennuksen (Metsäpurontie 2, muun muassa S-market) kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Maunulan kirjaston sijainti (Helsingin karttapalvelussa) (hel.fi)
 Ari Tuhkanen (5.11.2014) Maunulan monitoimitalon ympärille tulee asukkaiden ansiosta puisto (yle.fi)
 Uula Eronen (23.4.1993) Maunulan kirjasto siirtyy uusiin tiloihin ensi vuonna (tilaajille) (hs.fi)
 Esko Pasanen (30.8.1992) Maunulan kirjasto sopisi nykyiseen nuorisotaloon (tilaajille)  (hs.fi)

Maunula
Helsingin kaupunginkirjasto
Väinö Mäkelä (frisbeegolfaaja)

Väinö Mäkelä (s. 20. syyskuuta 1998 Laukaa) on suomalainen frisbeegolfaaja. Mäkelä voitti frisbeegolfin suomenmestaruuden vuonna 2021. Mäkelä on sijoittunut frisbeegolfin Suomen-mestaruuskilpailuissa toiseksi vuonna 2017, kolmanneksi vuosina 2018 ja 2020 sekä voittanut EM-pronssia vuonna 2018. Suomalaisen Prodigy Disc Pro Tourin kokonaiskiertueen Mäkelä voitti vuosina 2018–2021. Ultiworld Disc Golf -verkkojulkaisi listasi hänet vuonna 2021 edellisvuoden 17. parhaaksi pelaajaksi maailmassa.

Mäkelä julkaisee frisbeegolfia käsitteleviä videoita YouTubessa. Hänet valittiin vuoden 2020 Creator Awards Finland -gaalassa vuoden tulokkaaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Väinö Mäkelä PDGA:n sivuilla
 Väinö Mäkelän YouTube-kanava

Suomalaiset frisbeegolfaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandr Samonov

Aleksandr Aleksandrovitš Samonov (ven. Александр Александрович Самонов, s. 23. elokuuta 1995) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa KHL-joukkue SKA Pietaria.

Lähteet 

Venäläiset jääkiekkomaalivahdit
Venäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Gunnar Bärlund (veistos)

Gunnar Bärlund on Helsingin Vallilassa sijaitseva, kuvanveistäjä Niilo Rikulan toteuttama patsas ammattinyrkkeilijä Gunnar "GeeBee" Bärlundista. Se on pystytetty vuonna 1991. Teos sijaitsee Paavalinpuistossa Paavalinkirkon vieressä. Sijantipaikka on Bärlundin kotikadun Sammatintien varressa, jonka talonumerossa 8 hän asui vuosina 1929–1938.

Pieneen puistoon pystytetty luonnollista kokoa suurempi realistinen veistos on pronssia ja sen jalusta graniittia. Patsaassa "GeeBee" on juuri iskemässä, suojaten samalla toisella kädellään päätään ja vartaloaan. Bärlundin omaisten aloitteesta veistoksen jalustaan on kiinnitetty pieni messinkilaatta, jossa on teksti: "In Loving Memory Eva Bärlund 1912–2006". Patsaan jalustassa lukee metallisin kohokirjaimin "GeeBee Gunnar Bärlund 1911–1982".
Kilpailun muistomerkistä järjesti Hermanni-Vallila-seura.

Lähteet

Helsingin patsaat ja veistokset
Vallila
Jukolan Juusto

Jukolan Juusto on Joutsan Leivonmäellä sijaitseva juustola. Jukolan Juusto valmistaa cheddar-juustoa oman tilan maidosta perinteisellä cheddarin valmistustavalla tuotenimellä Aito Cheddar. Juustolan yhteydessä toimii myös juustomyymälä ja kahvio. Jukolan Juusto on Suomen suurin perinteisen cheddarin valmistaja.

Jukolan Juuston historia ja toiminta 
Juustomestari Markku Liias sai inspiraation juustolan perustamiseen Kanadasta, jossa innostui cheddar-juustoista. Markun veli Pertti Liias omisti maitotilan Leivonmäellä, ja veljekset päättivät vuonna 2013 hyödyntää tilan maitoa ja perustaa cheddar-juustojen valmistukseen keskittyneen juustolan. 

Cheddar-juuston valmistuksessa maito laitetaan juustokattilaan, jossa maito saostuu ja se leikataan rakeistoksi. Tämä rakeisto lasketaan altaaseen, jossa tapahtuu isoin työvaihe, jota kutsutaan cheddaroinniksi. Cheddaroinnissa juustomassaa käännellään ja leikataan käsin, jotta saadaan hera irtoamaan. Juustomassa leikataan pieniksi navuiksi, jotka asetellaan juustomuotteihin. Juustomuotit asetataan yöksi puristumaan ja aamulla ne pakataan kypsymään.

Jukolan Juuston Aito Cheddar valittiin 2016 Suomen parhaaksi cheddariksi. Vuonna 2020 juustola voitti Kultainen Juustohöylä -palkinnon.

Aito Cheddar -tuotteet 
Jukolan Juuston tuotteen nimi on Aito Cheddar. Juustoja valmistetaan eri kypsytysajoilla ja mauilla chilistä ja mustapippurista kotimaisiin makuihin kuten kuusenkerkkään ja ruisviskiin. Cheddarit kypsyvät tuotteesta riippuen kolmesta kuukaudesta yli vuoteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jukolan Juuston kotisivut

Leivonmäki
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Sweet Tooth

Sweet Tooth on Netflixin post-apokalyptinen seikkailusarja, joka perustuu Jeff Lemiren luomaan samannimiseen Vertigo-sarjakuvaan. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 4. kesäkuuta 2021.

Juoni 
Kymmenen vuotta sitten ”The Great Crumble”, virus, aiheutti tuhoa maailmassa ja johti hybridi-vauvojen salaperäiseen syntymiseen. Hybridit ovat osittain ihmisiä, osittain eläimiä. 

Useat ihmiset pelkäävät ja metsästävät heitä, koska luulevat hybridien olevan viruksen syy tai tulos. Gus (Christian Covery), peura-hybridi, asuu isänsä Pubban (Will Forte) kanssa turvallisesti eristäytyneessä metsäkodissa, kunnes isä kuolee virukseen Gusin ollessa yhdeksänvuotias. Vuosi isän kuoleman jälkeen Gus päättää ryhtyä etsimään äitiään, ja ystävystyy yllättäen Jepperd nimisen yksinäisen vaeltajan (Nonso Anozie) kanssa. Yhdessä he lähtevät poikkeukselliseen seikkailuun etsimään vastauksia – Gusin alkuperästä, Jepperdin menneisyydestä ja kodin todellisesta merkityksestä. Mutta heidän tarinansa on täynnä odottamattomia liittolaisia ja vihollisia, ja Gus oppii nopeasti metsän ulkopuolella olevan vehreän ja vaarallisen maailman, joka on monimutkaisempi kuin hän voisi koskaan kuvitellakaan.

Näyttelijät

Jaksot

Tuotanto 
Pillottijakson tilasi Hulu marraskuussa 2018. Huhtikuussa 2020 ilmoitettiin, että Netflix osti sarjan.

Kuvaaminen alkoi syyskuun puolivälissä 2020 Uudessa-Seelannissa.

Vastaanotto 
Sarja sai kriitikoilta myönteisen vastauksen. Rotten Tomatoes -katsausaggregaatissa 98% 47 arvostelusta pidettiin positiivisena, ja keskimääräinen luokitus oli 7,99. Toisaalta Metacritic 18 arvostelun painotettu keskiarvo oli 78 pistettä 100:sta.

Lähteet 

Netflix-alkuperäissarjat
2020-luvun televisiosarjat
Comforter

Comforter on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.

Ulkonäkö 
Comforter oli pienikokoinen, heiveröinen, hieno, elegantti, siisti ja nätti sylikoira. Mitä pienempi yksilö, sitä enemmän mielihyvää se herätti.

Luonne ja käyttäytyminen 
Thomas Bewick kuvaili comforteria äksyksi, pahansisuiseksi ja äänekkääksi. Se ei pitänyt vieraiden ihmisten läheisyydestä.

Alkuperä 
Rotu oli olemassa ainakin 1500-luvulta alkaen, ja se oli varhaisin tunnettu brittiläinen kääpiöspanieli. Maailman ensimmäinen koirakirja Of Englische Dogges (alun perin julkaistu vuonna 1570, käännetty englanniksi vuonna 1576) sisältää kappaleen, jossa se mainitaan. Naiset pitivät comforteria povessaan, makaamassa sylissään, seuranaan huoneissaan ja salongeissa sekä auttamassa sängyssä saamaan unen päästä kiinni. Sen sanottiin myös lievittäneen vatsakipuja, minkä vuoksi sairastunut ja heikko ihminen usein kantoi sitä povessaan ja sen tuoma lämpö helpotti oireita - toisin sanoen se toimitti ns. "elävän kuumavesipullon" virkaa.

Etymologia 
Comforterin kuvataan olleen koira, jota naiset pitivät lähellä vartaloaan hakeakseen lohdutusta (comfort).

Lähteet

Englantilaiset koirarodut
Kääpiökoirat
Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Michael Bunting

Michael Bunting (s. 17. syyskuuta 1995) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin joukkueessa.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin pelaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Lucinda Riley

Lucinda Riley (o.s. Edmonds; 16. helmikuuta 1965 – 11. kesäkuuta 2021) oli pohjoisirlantilainen kirjailija ja näyttelijä. Riley aloitti kirjailijanuransa 22-vuotiaana ja sitä ennen hän oli toiminut näyttelijänä. Rileyn kirjoja on myyty maailmanlaajuisesti kymmeniä miljoonia kappaleita, ja erityisen tunnettu on hänen seitsemänosainen Seitsemän sisarta -kirjasarjansa.

Nuoruus ja näyttelijänä 
Lucinda Edmonds syntyi Lisburnissa Pohjois-Irlannissa ja asui ensimmäiset kuusi vuotta pienessä Drumbergin kylässä. Koulunsa hän aloitti Englannissa. Riley alkoi 14-vuotiaana opiskella Lontoossa tanssia ja draamaa ja sai kaksi vuotta myöhemmin pääroolin BBC:n televisiosarjasta The Story of the Treasure Seekers. Riley teki seitsemän vuoden ajan uraa näyttelijänä ja esiintyi teatterissa ja televisiossa. Hän näytteli muun muassa televisiosarjassa Näkemiin vaan, muru!

Kirjallinen ura 
Rileyn elämä muuttui, kun hän joutui 22-vuotiaana sänkypotilaaksi Epstein–Barrin viruksen takia; hän ei sairaana pystynyt osallistumaan koe-esiintymisiin. Riley alkoi kirjoittaa. Rileyn ystävä luki ensimmäisen tarinan, ja näytti sitä eteenpäin kirjailijaisälleen. Tämän seurauksena Riley sai pian kustannussopimuksen kolmesta kirjasta.

Riley oli vuoteen 2000 mennessä julkaissut kahdeksan romaania, mutta sen jälkeen tuli kymmenen vuoden tauko. Hän sai kolme lasta, ja perhe muutti Englannin ja Irlannin välillä. Hän tapasi myös toisen miehensä Stephen Rileyn, ja he menivät naimisiin puoli vuotta kestäneen romanssin jälkeen. Lucinda ja Stephen Rileyn perheessä oli yhteensä seitsemän lasta, joista yksi oli yhteinen.

Rileyn ensimmäinen uudella nimellään kirjoittama romaani, The Orchid House, ilmestyi vuonna 2010. Vuonna 2012 hän sai idean kirjasarjasta katsellessaan taivaalla Seulasten eli Plejadien tähtikuviota. Seitsemän sisarta -sarja perustuu Plejadeihin antiikin aikana liitettyyn mytologiaan. Sarjan ensimmäinen osa Seitsemän sisarta ilmestyi vuonna 2015.

Riley sairasti neljä vuotta syöpää, ja hän kuoli siihen kesäkuussa 2021. Riley ehti saada Seitsemän sisarta -sarjansa lähes valmiiksi, sillä seitsemäs osa Kadonnut sisar julkaistiin huhtikuussa 2021. Kadonnut sisar nousi myyntilistojen kärkeen ympäri maailmaa. Suomessa se oli Rileyn kuollessa käännöskirjojen sekä myynti- että kuuntelulistojen kärjessä. Rileyn kirjoja oli kesäkuuhun 2021 mennessä käännetty lähes 40 kielelle ja myyty kymmeniä miljoonia kappaleita. Kirjan lopussa Riley kertoi, että hänen on tarkoitus aloittaa sarjan kahdeksannen ja viimeisen kirjan (Atlas, Papa Saltin tarina) kirjoittaminen, kunhan Kadonnut sisar on julkaistu.

Teokset

Seitsemän sisarta -sarja 
 
 
 
 
 
 
 
Tulossa

Muut kirjat

Lähteet 

Pohjoisirlantilaiset kirjailijat
Pohjoisirlantilaiset näyttelijät
1960-luvulla syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Mari Wiklund

Mari Wiklund (o.s. Lehtinen, s. 26. marraskuuta 1977 Kerava) on suomalainen kielentutkija ja aikido-opettaja. Hän on ranskalaisen filologian yliopistonlehtori ja dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on tutkinut muun muassa ranskan ja suomen prosodiaa sekä autismikirjon henkilöiden puhetta ja vuorovaikutusta. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2009. Hän on kielten maisteriohjelman johtaja Helsingin yliopistossa sekä tieteellisen Puhe ja kieli -lehden päätoimittaja.

Wiklund harrastaa aikidoa. Hän aloitti aikidon harjoittelun Keravalla vuonna 1988. Hän suoritti lajissa 1. danin mustan vyön Ranskassa vuonna 1995. Nykyisen vyöarvonsa, 6. danin mustan vyön (6. dan Aikikai), hän sai vuonna 2020. Wiklund perusti aikidoseura Finn-Aiki ry:n Helsingin Myllypuroon vuonna 2000 kahden muun henkilön kanssa. Wiklund toimii edelleen seuran päävalmentajana ja toiminnanjohtajana. Vuosina 2010–2015 sekä 2017–2018 Wiklund oli Suomen Aikidoliiton teknisen valiokunnan jäsen. Lisäksi hän toimi Suomen Aikidoliiton koulutusvaliokunnan jäsenenä vuonna 2008 ja puheenjohtajana vuosina 2009–2010.

Aiheesta muualla
https://www.mariwiklund.fi/ 

https://researchportal.helsinki.fi/en/persons/mari-wiklund

Elävät henkilöt
Vuonna 1977 syntyneet
Suomalaiset kielitieteilijät
Juhani Korte

Martti Juhani Korte (s. 4. maaliskuuta 1961 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen pappi sekä Lohjan seurakunnan järjestyksessä 41. kirkkoherra ja Lohjan rovastikunnan lääninrovasti. Korte on valmistunut teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1989.

Elämäkerta 
Martti Juhani Korte syntyi Jyväskylän maalaiskunnassa 4. maaliskuuta 1961. Korte kirjoitti itsensä ylioppilaaksi Anjalankoskella ja vuonna 1989 Korte valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Tämän lisäksi Korte on myös opiskellut psykologian ja uskonnon opettajaksi. Korte perheineen asuu Karkkilassa.

Juhani Korte toimi Karkkilan seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1998-2011. Kaiken kaikkiaan Karkkilassa Korte oli pappina 22 vuotta. Tämän jälkeen vuonna 2011 Korte valittiin kirkkoherraksi Lohjan seurakuntaan. Korte on toiminut Lohjan rovastikunnan lääninrovastina vuodesta 2010.

Vuonna 2014 Korteelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.

Lähteet 

Suomalaiset papit
Lohja
Karkkila
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Makasiiniterminaali

Makasiiniterminaali on Helsingin Eteläsatamassa sijaitseva terminaali, josta on lähtenyt pika-aluksia Tallinnaan. Se sijaitsee osoitteessa Eteläranta 7 niin kutsutulla Makasiinirannan alueella. Terminaalin eteläpuolella sijaitsevat suojellukset rakennukset Satamatalo ja Olympiaterminaali. Vuonna 1960 käyttöön otetun Makasiiniterminaalin on suunnitellut arkkitehti Risto-Veikko Luukkonen.

Terminaalista ei enää lähde liikennettä. Rakennus puretaan 2020-luvulla. Sen tilalle kaavaillaan uudisrakentamista, kuten arkkitehtuuri- ja designmuseo sekä rantabulevardi ja palveluita. Makasiinirannan uudistus on osa muutosta, jossa Eteläsataman matkustajaliikennettä siirretään Katajanokalle ja Länsisatamaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

Helsingin satama
Ullanlinna
Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Kruunuhäät

Kruunuhäät on Länsi-Suomessa 1800-luvulta 1960-luvulle suosittu, usein monipäiväinen juhla jossa perinteisen hääseremonian ympärille kootaan muitakin paikallisen kansanperinteen teemoja kuten kansanmusiikkia, kansantansseja, kansallispukuja, hevosajoneuvoja sekä perinneruokien ja -juomien kuten sahdin tarjoilua. Hääparit voivat olla aidosti vihittäviä tai amatöörinäyttelijöitä, ja samoissa kruunuhäissä pareja voi olla useampiakin. Kutsuttujen häävieraiden lisäksi paikalle otetaan maksullisia ”kuokkavieraita”, joilta saaduilla tuloilla tapahtumaa kustannetaan.

Alun perin aidoista pohjalaisten mahtisukujen hääseremonioista alkanut kruunuhääperinne oli katketa 1900-luvun alussa kirkon vastustaessa niiden synnillistä menoa. Juhlintaa hillitsi myös vuosina 1919–1932 voimassa ollut alkoholikieltolaki. 1900-luvulla kruunuhääperinnettä pitivät näytösluontoisesti yllä etenkin pohjalaismaakuntien nuorisoseurat ja muut maaseudun yhdistykset, ja niitä järjestettiin kesäisin, erityisesti juhannuksen aikoihin. Suuriin kruunuhäihin saattoi osallistua tuhansia ihmisiä. 1960-luvun jälkeen kruunuhääperinne on ollut hiipumassa, mutta sellaiset järjestettiin ainakin Ilmajoen Speleissä 2013, Soinissa 2019 ja Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 2017, joilla vihittäviä pareja oli peräti kolme.

Kruunuhäiden keskeisiä elementtejä on morsiamen näyttävä pukeutuminen morsiuskruunuineen, josta usein huolehti ammattipukija apulaisineen. Jos vihittävä morsian on neitsyt, näkyvän kruunun sisälle saatetaan piilottaa pienempi ”kunniakruunu”.

Ruoat, juhlatilojen koristelut ja muut tarvittavat asiat valmistellaan usein talkoovoimin. 1800-luvun pohjalaishäitä saattoivat tulla häiritsemään kuokkavieraina ”häjyt” eli puukkojunkkarit; tätäkin perinnettä on saatettu myöhemmissä kruunuhäissä pitää yllä kuvaelmien muodossa. Kuokkavierailla on kruunuhäissä ollut merkittävä rahallinen merkitys: häiden kutsuvieraat ovat päässeet ilmaiseksi, kun taas kutsuvierailta on peritty maksu tarjoiluista ja erikseen jopa morsiamen tanssittamisesta. Näin kruunuhäät olivat usein voitollisia tapahtumia.

Kruunuhäitä on järjestetty Helsingissäkin, muun muassa Messuhallissa 1946 ja Seurasaaressa 1978. Kirjailija Juha Vakkuri muistaa kruunuhäät lapsuutensa Riihimäeltä. Ne ovat olleet myös osa amerikansuomalaisten kesäjuhlaperinteitä. Kruunuhääteemasta on laadittu myös tanssiesityksiä sekä näytelmiä harrastajanäyttämöille ja koululaisille.

Lähteet

Kirjallisuutta
Aro, Jorma, (toim.): Eteläpohjalaiset häät -opas. Seinäjoki: Etelä-Pohjanmaan nuorisoseura, 2013.

Aiheesta muualla
Jämsäläiset kruunuhäät 1947, mykkää kaitafilmikuvaa 10 min. Elävä muisti -sivusto, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.
Kruunuhäät Isonkyrön Ylipäässä 1960, Veikko Kaukosen ja K. J. Mieltyn 16 mm:n filmimateriaalia kommentoivat vuonna 2008 morsiamia esittäneet Sisko Aho ja Kaarina Kivimäki. Video 33 min, YouTube.

Suomalainen kansanperinne
Talonpoikaiskulttuuri
Häät
Bendegúz Bolla

Bendegúz Bolla (s. 22. marraskuuta 1999 Székesfehérvár) on unkarilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on oikealla laidalla. Hän edustanut kotimaassaan Fehérvária ja on myös pelannut lainalla Siófokissa ja Zalaegerszegissa. Hän on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Unkarin pääsarjassa 55 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Bolla pelasi Unkarin alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän oli joukkueen kapteeni ja teki Unkarin maalin sen hävitessä viimeisen alkulohko-ottelunsa Alankomaille 1–6. Bolla pelasi Unkarin A-maajoukkueessa kaksi ensimmäistä otteluaan kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Kyprosta ja Irlantia vastaan.

Lähteet 

Unkarilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Joe Rodon

Joe Rodon (s. 22. lokakuuta 1997 Swansea) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän on edustanut Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria lokakuusta 2020 alkaen. Hän pelasi ensimmäisellä valioliigakaudellaan 12 ottelua, joista kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa. Aiemmin hän on edustanut Swansea Cityä ja lainasopimuksella Cheltenham Townia.

Rodon pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Azerbaidžania vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän on pelannut Walesin kaikki kolme alkulohko-ottelua alusta loppuun. Hän on kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä pelannut 17 A-maaottelua, joissa 15 kertaa avauskokoonpanossa.

Lähteet 

Walesilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Maaherrantien silta

Maaherrantien silta oli Vantaanjoen ylittänyt rautatiesilta Viikinmäen ja Veräjämäen osa-alueilla Helsingissä. Niittausmenetelmällä rakennettu teräksinen ristikkosilta rakennettiin alun perin Herttoniemen satamarataa varten. Satamaradan tavaraliikenne päättyi vuonna 1992, mutta sen jälkeen osa radasta toimi vielä huoltoraideyhteytenä, jota pitkin kuljetettiin muun muassa metrojunayksiköitä Roihupellon varikolle. Lisäksi sillassa oli kevyelle liikenteelle tarkoitettu alempi siltataso.

2000-luvun alussa silta muutettiin osaksi Viikin ja Oulunkylän aseman välistä Maaherrantietä, ja uudistetut kiskot toteutettiin asfalttipäällysteisistä teräselementeistä ja urakiskoista, joiden päällä kulki ajorata. Siltaa alkoi junien lisäksi käyttää runkolinja 550. Raideliikenne sillalla päättyi vuonna 2012 sen jälkeen, kun metron uutena huoltoyhteytenä alettiin käyttää Vuosaaren satamarataa.

Purku 
Maaherrantien sillan hyödyntämistä Raide-Jokerin reitissä tutkittiin, mutta se osoittautui huonokuntoiseksi ja liian kapeaksi raitiotielle. Sillan säilyttämisen puolesta perustettiin kansalaisaloite. Siltaa kutsuttiin muun muassa ”Oulunkylän maamerkiksi, joka kuuluu Vantaanjokeen”. Sillan siirtäminen olisi kuitenkin ollut kallista ja vaikeaa.

Siltaa alettiin purkaa lokakuussa 2020, kun sen eteläpuolelle valmistui kevyelle liikenteelle sivusuunnassa kaareutuva Tulvaniitynsilta. Ensimmäisessä vaiheessa purettiin alempi kevyen liikenteen taso, ja kokonaisuudessaan silta purettiin maaliskuussa 2021. Raide-Jokeria varten rakennetaan Vantaanjoen yli uusi pikaraitiosilta, jossa on myös pyöräilykaistat. 

Uusi silta valmistuu arviolta vuoden 2022 loppuun mennessä. Vanhan sillan purkamisen vuoksi runkolinja 550 jouduttiin maaliskuussa 2021 siirtämään kiertoreitille. Linja-autot eivät palaa Maaherrantielle rakennustöiden valmistumisenkaan jälkeen, sillä Raide-Jokeri rakennetaan kadulla sepeli- tai nurmiraiteelle, jonka päällä ei voi ajaa autoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Video linja-autoliikenteestä sillalla (YouTube)
 Video sillan purkutöistä (YouTube)

Helsingin sillat
Suomen rautatiesillat
Oulunkylä
Viikki
Helsingin entiset rakennukset ja rakennelmat
Gertrude Himmelfarb

Gertrude Himmelfarb (8. elokuuta 1922 New York City, New York – 30. joulukuuta 2019 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen konservatiivinen historioitsija, joka kirjoitti laajasti aatehistoriasta ja keskittyi tutkimuksissaan Isoon-Britanniaan ja viktoriaaniseen aikakauteen. Hän tutki myös nykyaikaisesta yhteiskuntaa ja kulttuuria.

Elämä
Himmelfarb oli jiddišiä puhuvasta venäjänjuutalaisesta maahanmuuttajaperheestä. Hän kävi New Utrecht High School -lukiota New Yorkissa. High Schoolin jälkeen Himmelfarb opiskeli historiaa, journalismia ja juutalaista kirjallisuutta Brooklyn Collegessa, Chicagon yliopistossa, Jewish Theological Seminaryssa ja Girton Collegessa.

Tohtorintutkinnon jälkeen hänestä tuli professori New Yorkin kaupunginyliopistoon. Vuosina 1982–1988 Himmelfarb oli National Endowment for the Humanitiesin neuvottelukunnan jäsen, vuosina 1995–1996 Woodrow Wilson International Center for Scholars hallintoneuvoston jäsen ja vuosina 1984–2008 Kongressin kirjaston tutkijoiden neuvoston jäsen. Hän oli American Enterprise Instituten konsultti vuodesta 1987. Uransa aikana Himmelfarb kirjoitti myös useita kirjoja.

Himmelfarb oli British Academyn, American Academy of Arts and Sciencesin, American Philosophical Societyn, Royal Historical Societyn ja American Historians Societyn jäsen.

Yksityselämä
Himmelfarb oli naimisissa uuskonservatiivisen toimittajan ja poliitikon Irving Kristolin kanssa. Pariskunta sai kaksi lasta. Heidän poikansa William on toimittaja ja poliitiikan analyytikko. Himmelfarbin veli Milton Himmelfarb oli kirjailija.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset historioitsijat
Amerikanjuutalaiset
Amerikanvenäläiset
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Mathias Jensen

Mathias Jensen (s. 1. tammikuuta 1996) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia. Hän on pelannut Tanskan maajoukkueessa vuodesta 2020.

Seurajoukkueura 

Jensen nousi FC Nordsjællandin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2015–2016, jolla hän pelasi viisi Tanskan Superliigan ottelua ja teki maalin kolmannessa liigaottelussaan Randersia vastaan toukokuussa 2016. Seuraavalla kaudella hän pelasi 22 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 35 liigaottelua, joissa hän teki 12 maalia, ja nousi kauden aikana joukkueen kapteeniksi aiemman kapteenin Patrick Mtiligan lopetettua uransa. Kaudella 2018–2019 hän pelasi vielä yhden superliigaottelun ja yhden Eurooppa-liigan karsintaottelun ennen kuin siirtyi elokuussa 2018 espanjalaisseura Celta Vigoon. Parannuttuaan nivusvammasta Jensen pelasi Espanjan liigassa yhden ottelun Getafea vastaan, mutta sitten takareisivamma piti hänet kolme kuukautta poissa kentiltä. Lopulta hän pelasi kauden aikana kaikkiaan kuusi liigaottelua, joissa kolme kertaa avauskokoonpanossa.

Kesällä 2019 Jensen siirtyi Englannin mestaruussarjan Brentfordiin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 39 sarjaottelua, joista 30 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin marraskuussa Luton Townia vastaan. Hän pelasi myös kaikki kolme nousukarsintaottelua, joista loppuottelu päättyi Brentfordin jatkoaikatappioon Fulhamille. Kaudella 2020–2021 Jensen pelasi mestaruussarjassa 45 ottelua eli yhtä vaille kaikki ja niistä 35 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki maalin joulukuussa Readingia ja helmikuussa Middlesbrough'ta vastaan. Nousukarsinnassa Brentford hankki paikan seuraavan kauden Valioliigaan ja Jensen pelasi kolmessa karsintaottelussa muutamaa vaille täydet minuutit. Liigacupissa Jensen pelasi neljä ottelua Brentfordin edetessä välieriin, joissa se hävisi Tottenham Hotspurille. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Valioliigassa 31 ottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa.

Maajoukkueura 

Jensen pelasi useissa Tanskan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi yhteensä neljä ottelua alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 ja 2019. Hän pelasi Tanskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Färsaaria vastaan. Hän on heinäkuun 2022 loppuun mennessä pelannut 19 A-maaottelua. Hän teki toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Hän kuuluu Tanskan joukkueeseen kesän 2021 Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Suomea vastaan sairaskohtauksen saaneen Christian Eriksenin tilalle. Myös Tanskan viidessä muussa ottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Välierän Englantia vastaan hän joutui jatkoajalla jättämään kesken loukkantumisen vuoksi.

Lähteet 

Tanskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Ampumatarvike

Ampumatarvikkeita ovat muun muassa ampuma-aseiden ammukset, kuten luodit, haulit ja muut tarvikket, jotka laukaistaan ruutikaasunpainella, nallimassan räjähdyspaineella tai muun räjähdyspaineen avulla, ja joka voivat aiheuttaa vaaraa ihmiselle.

Suomen Puolustusvoimissa erilaisia sotilasräjähteitä ja niiden osia kutsutaan ampumatarvikkeiksi. Puolustusvoimisen etymologiassa ampumatarvikkeita ovat esimerkiksi: ajopanokset, erikoisampumatarvikkeet, hylsyt, irtoräjäyttimet, nallit, panokset, miinat, patruunat, polttotaisteluaineet, raketit, ruudit, sotilas- ja siviliiräjähdysaineet, sytyttimet, ohjukset, lentopommit, tytärammukset ja -pommit, torbedot sekä merimiinat.

Ampumatarvikkeet muuttuvat monesti ajan kanssa epävakaiksi, ja näin ollen vaarallisiksi.
David Brooks (jalkapalloilija)

David Robert Brooks (s. 8. heinäkuuta 1997 Warrington, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on edustanut englantilaisseura Bournemouthia kesästä 2018 alkaen. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa vuodesta 2017.

Brooks pelasi pitkään Manchester Cityn junioreissa. Vuonna 2014 hän siirtyi Sheffield Unitediin. Kaudella 2015–2016 hän pelasi lainasopimuksella National Leaguen Halifax Townissa viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Sheffield Unitedin edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syksyllä 2016 kolmessa liigacupin ja yhdessä FA Cupin ottelussa. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Unitedissa 30 mestaruussarjaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2018–2019 Brooks pelasi Bournemouthin joukkueessa Valioliigassa 30 ottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä seitsemän maalia. Kolme maaleista syntyi kahdessa ottelussa Brightonia vastaan, ja Brooks teki maalin ja syötti toisen Bournemouthin voittaessa tammikuussa kärkipään joukkueisiin kuuluvan Chelsean 4–0. Kaudella 2019–2020 Brooks oli nilkkaleikkauksen jälkeen pitkään poissa kentiltä ja pelasi vain yhdeksän valioliigaottelua kesä-heinäkuussa 2020. Kauden ainoan maalinsa hän teki heinäkuussa Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2020–2021 Bournemouth pelasi sarjatasoa alempana mestaruussarjassa, ja Brooks pelasi nousukarsinta mukaan lukien 34 ottelua, joissa hän teki viisi maalia.

Brooks pelasi Englannin alle 20-vuotiaiden ja Walesin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Hän kuuluu Walesin joukkueeseen vuonna 2021 pelattavissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Hän on kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä pelannut 20 A-maaottelua, joissa kymmenen kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia: kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kroatiaa ja marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan.

Brooks valittiin Walesin vuoden 2018 parhaaksi jalkapalloilijaksi.

Lähteet 

Walesilaiset jalkapalloilijat
Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksei Mirantšuk

Aleksei Andrejevitš Mirantšuk (s. 17. lokakuuta 1995 Slavjansk-na-Kubani) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaassaan Lokomotiv Moskovaa ja pelannut Valioliigassa 178 ottelua, joissa hän on tehnyt 32 maalia. Hän voitti Venäjän-mestaruuden vuonna 2018 sekä Venäjän cupin vuosina 2015, 2017 ja 2019, joista kahden ensin mainitun cupin loppuottelussa hän teki maalin.

Mirantšuk siirtyi syyskuussa 2020 italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 25 ottelua mutta vain neljä kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana neljä liigamaalia: ensimmäisessä ottelussaan marraskuussa Interiä vastaan, maaliskuussa Crotonea vastaan, huhtikuussa Bolognaa vastaan ja toukokuussa Parmaa vastaan.

Mirantšuk pelasi Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi 60 minuuttia viimeisessä alkulohko-ottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa joukkueensa kaikki kolme ottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Suomea vastaan hän teki ottelun ainoan maalin. Mirantšuk on pelannut lokakuun 2021 puoliväliin mennessä 40 A-maaottelua, joista 22 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kuusi maalia: ensimmäisessä ottelussaan Valko-Venäjää vastaan ja sittemmin Belgiaa, Etelä-Koreaa, Espanjaa, San Marinoa ja EM-kilpailuissa Suomea vastaan.

Lähteet 

Venäläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Mubashar Ali

Mubashar Ahmed Ali (s. 1997 Helsinki) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.

Pelaajaura

Seurajoukkueet 

Ali syntyi Helsingissä vuonna 1997 ja on paikallisen Warriorsin kasvatti. Hän pelasi A-poikien SM-sarjaa kahdella kaudella, 2012–2013 Warriorsissa ja 2014–2015 Pussihukissa. Tämän jälkeen Ali lähti Yhdysvaltoihin pelaamaan high school -koripalloa.

Vuonna 2017 Ali siirtyi Southern Universityn yliopistojoukkueeseen NCAA:n ykköstasolle, jossa pelasi kaksi kautta pienellä vastuulla. Vuonna 2019 Ali vaihtoi yliopistoa Florida Memorial Universityyn ja pelasi siellä kummallakin pelikaudellaan tupla-tuplan keskiarvolla, mihin hän jälkimmäisellä pelikaudellaan 2020–2021 kykeni konferenssinsa ainoana pelaajana. Kummankin FMU-kautensa päätteeksi Ali nimettiin yliopistokonferenssinsa Sun Conferencen ensimmäiseen tähdistöviisikkoon.

Maajoukkue 

Ali edusti Suomea ainoastaan yhdessä nuorisomaaottelussa, kun hän pelasi kesäkuun 2014 U18-harjoitusmaaottelussa Alankomaita vastaan noin kymmenen ja puoli minuuttia ja otti viisi levypalloa. Suomen miesten maajoukkueen tuolloin poikkeuksellisen suureen harjoittelurinkiin Ali nostettiin kesällä 2021. Hän pelasi ensimmäisen miesten maaottelunsa 12. kesäkuuta 2021 Tšekkiä vastaan ollen kymmenellä pisteellään Suomen paras pisteidentekijä.

Pelityyli ja ominaisuudet 

213-senttisenä pelaajana Ali on ulottuva pelaaja. Häntä pidetään liikkuvana ja pitkäkätisenä. Ali on kuvaillut itseään energiseksi ja työteliääksi pelaajaksi.

Lähteet 
 Mubashar Ahmed Ali Suomen Koripalloliitto
 Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto
 Profiili Florida Memorial University Athletics

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Mubashar Ali Basketball Player Profile eurobasket.com 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Donyell Malen

Donyell Malen (s. 19. tammikuuta 1999 Wieringen) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia ja on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa.

Malen pelasi Ajaxin junioreissa vuoteen 2015 saakka ja sen jälkeen kaksi vuotta englantilaisseura Arsenalin junioreissa. Kesällä 2017 hän siirtyi kotimaansa PSV Eindhoveniin. Hän pelasi neljän kauden aikana Eredivisiessa 81 ottelua ja teki niissä 40 maalia. Kaudella 2017–2018 PSV voitti mestaruuden mutta Malen pelasi vielä vain neljä liigaottelua. Kaudella 2020–2021 hän oli 19 maalillaan liigan toiseksi paras maalintekijä. Hän pelasi Eindhovenin pelaajana Mestarien liigassa kuusi ottelua ja Eurooppa-liigassa 12 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia.

Malen siirtyi heinäkuussa 2021 saksalaisseura Borussia Dortmundiin. Hän on pelannut kaudella 2021–2022 joulutaukoon mennessä 16 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Mestarien liigan lohkovaiheessa hän pelasi kuusi ottelua ja teki niissä kolme maalia.

Malen on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Saksaa vastaan ja teki Alankomaiden kolmannen maalin sen voittaessa vieraskentällä maalein 2–4. Malen on pelannut vuoden 2021 loppuun mennessä 17 A-maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, joista toisen maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan, kolmannen syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Turkkia vastaan ja neljännen lokakuussa 2021 jälleen MM-karsinnassa Gibraltaria vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen alkulohkossa hän tuli kahdessa ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi kolmannessa ottelussa avauskokoonpanossa kuten myös tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Tšekkiä vastaan.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Cody Gakpo

Cody Gakpo (s. 7. toukokuuta 1999 Eindhoven) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän pelasi pitkään PSV Eindhovenin junioreissa ja pääsi edustusjoukkueessa kentälle ensimmäisen kerran Eredivisie-ottelussa Feyenoordia vastaan helmikuussa 2018. Seuraavalla kaudella hän pelasi 16 Eredivisie-ottelua ja teki ensimmäisen liigamaalinsa helmikuussa 2019 Fortuna Sittardia vastaan. Jo syyskuussa 2018 hän teki maalin Alankomaiden cupin ottelussa Excelsior Maassluisia vastaan. Lokakuussa 2018 hän pääsi vaihdosta kentälle Mestarien liigan ottelussa Tottenham Hotspuria vastaan.

Kaudella 2019–2020 Gakpo pelasi 25 Eredivisien ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua ja teki ensimmäisen aikuisten kansainvälisten otteluiden maalinsa elokuussa 2019 Eurooppa-liigan karsinnassa Apollon Limassolia vastaan. Kaudella 2020–2021 Gakpo pelasi Eredivisiessa 23 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin PAOK:ia vastaan.

Gakpo on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 alkulohkossa kolme ottelua ja teki Unkaria vastaan kaksi maalia. EM-turnauksen pudotuspeleihin hän ei osallistunut vaan liittyi Alankomaiden A-maajoukkueeseen, johon hänet valittiin kesän 2021 EM-miehistöön. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa tullessaan EM-lopputurnauksen kolmannessa alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan vaihdosta kentälle runsaat kymmenen minuuttia ennen ottelun loppua.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt