joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Burkina Fason lippu

Burkina Fason lippu on otettu käyttöön 4. elokuuta 1984, kun Ylä-Volta vaihtoi nimensä Burkina Fasoksi. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Lipussa punainen kuvaa Ranskan siirtomaavallan vastaista vallankumousta ja tähti taas sen johtavia periaatteita. Vihreä puolestaan symboloi maan luonnonvaroja. Punainen, vihreä ja keltainen ovat myös panafrikkalaisia värejä. Nykyiset värit on valittu osoittamaan suurempaa solidaarisuutta muita Afrikan entisiä siirtomaita kohtaan.

Historia 
Burkina Fason lippu poikkeaa useimmista muista panafrikkalaisista lipuista siinä, että se on otettu käyttöön noin 20 vuotta näitä myöhemmin. Ylä-Voltan eli nykyisen Burkina Fason itsenäistyessä vuonna 1960 sille otettiin vaakasuoraraitainen trikolori, jonka raitojen värit ylhäältä alas olivat punainen, valkoinen ja musta. Punainen tässä lipussa symboloi Punaista Voltaa, valkoinen Valkoista Voltaa, musta Mustaa Voltaa. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 4. elokuuta 1984 samalla, kun maan nimi vaihdettiin Burkina Fasoksi.

Lähteet 
 Kimmo Kiljunen: Maailman maat–liput ja historia, osio Afrikka, artikkeli Burkina Faso.

Viitteet 

Valtioiden liput
Burkina Faso
Vanjärvi (Turkki)

Vanjärvi (, , ) on Turkin suurin järvi. Se sijaitsee maan itäosassa lähellä Iranin rajaa  1 646 metrin korkeudessa. Järvi on noin 120 kilometrin pituinen ja sen pinta-ala on noin 3 713 neliökilometriä. Suurin syvyys on noin 457 metriä ja tilavuus 607 kuutiokilometriä. Vanjärvi on laskujoeton suolajärvi. Veden suolapitoisuus on noin 2,2 % ja pH 9,8.

Vanjärvi syntyi, kun Nemrut Dağı -tulivuori purkautui ja laavavirta patosi seudun alangon läpi virtaavan joen. Vanjärven saarilla elää muun muassa riistalintuja, kahlaajia, isotrappeja, flamingoja, kapustahaikaroita, pelikaaneja, tuulihaukkoja sekä yöhaikaroita.

Järven itärannalla sijaitsee Vanin maakunnan pääkaupunki Van. Vanin ja Tatvanin välillä liikennöi matkustajalautta.

Järvellä on huomattava merkitys armenialaiselle kulttuurille. Muinoin se oli Urartun valtakunnan keskusaluetta. Akdamarin saarella sijaitseva vuosina 915–921 rakennettu  Pyhän ristin armenialainen kirkko restauroitiin ja vihittiin taas käyttöön 2007. Järven lähettyviltä kerrotaan olevan kotoisin kissarotu turkkilainen van.

Lähteet
 Van Lake AllAboutTurkey.com (viitattu 26.7.2011)

Aiheesta muualla 

Turkin järvet
Suolajärvet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Gini-kerroin

Gini-kertoimella voidaan mitata matemaattisesti tietyn jakauman epätasaisuutta. Yleisimmin Gini-kerrointa käytetään kuvaamaan tuloerojen suuruutta. Kertoimen kehitti italialainen tilastotieteilijä Corrado Gini vuonna 1912.

Gini-kerroin tulonjaon tasa-arvoisuuden mittana
Gini-kerroin on tulonjakautumisen tasa-arvoisuuden mittari. Se kuvaa tuloeroja keskitetysti. Gini-kertoimen raja-arvoja ovat 0 ja 1: täydellisen tasaisessa tulonjaossa arvo on 0, kun taas maksimaalisesti epätasaisen tulonjaon toteutuessa arvo on 1, jolloin yksi henkilö saa kaiken tulon. Toisin sanoen, mitä suurempi arvo, sitä epätasaisemmin tulot ovat jakautuneet. Gini-arvo voidaan esittää myös prosentteina eli lukuarvo sadalla kerrottuna, jolloin raja-arvot ovat vastaavasti 0 ja 100.

Tulonjakokuvauksissa käytetään yleisesti menetelmää, jossa tulonsaajat järjestetään tulojen suuruuden mukaan nousevaan järjestykseen ja lasketaan sitten kunkin desiilin tai kvintiilin osuudet tulojen kokonaissummasta. Vertaamalla keskenään tuotannontekijätulojen jakaumaa ja käytettävissä olevien tulojen jakaumaa saadaan käsitys tulojen uudelleenjaon vaikutuksista.

Tuloerojen kuvauksessa joudutaan ottamaan kantaa myös siihen vertaillaanko kotitalouksien vai yksittäisten henkilöiden välistä tulonjakoa. Kummassakin on puolensa. Yleensä yksilön toimeentulo määräytyy koko kotitalouden taloudesta, mutta toisaalta tilastoissa suuren kotitalouden henkilöt saavat vähemmän painoarvoa kuin esimerkiksi yhden hengen kotitalouden henkilö. Tulojen jakautuminen kotitalouden sisällä voi vaihdella, mikä tuo haastetta tutkimiseen.

Gini-kertoimia eri maista

15 matalinta

15 korkeinta

Lähde

Gini-kerroin yhteiskunnan tasa-arvoisuuden mittana
Gini-kerrointa voidaan käyttää myös yhteiskunnan tasa-arvoisuuden mittaamiseen. Kerrointa voidaan soveltaa muun muassa seuraaviin muuttujiin:
Mahdollisuudet koulutukseen (education)
Mahdollisuudet elämässä (opportunity)
Mahdollisuudet liikkumiseen tuloluokkien välillä (income mobility)

Matemaattisesti 

Gini-kerroin mittaa todennäköisyysjakauman hajontaa. Gini-kerroin  kuvastaa jakauman eriarvoisuutta.

 ()
kuvastaa arvojen  todennäköisyysmassaa siten
että ,  ja . Tällöin  on kertymäfunktio
mitattavalle suureelle .

Piirretään laatikko  ja sen sisään käyrät
 (suora viiva) ja . Gini-kerroin
,
missä  on käyrän  ja käyrän  väliin jäävä pinta-ala, ja  on käyrän  alle jäävä pinta-ala

Huom.  koska käyrä  rajoittaa näiden kummankin pinta-alan yksikköneliön sisällä.

Tämän seurauksena  tarkoittaa samanarvoisten alkioiden jakautumaa (jolloin käyrä  seuraa käyrää ).
 tarkoittaa täysin eriarvoista käyrää.

Tapauksessa jossa  kaikki tulot ovat kasautuneet jakauman kärkeen: , kun  ja .

Laskenta

Jatkuvan muuttujan funktiolle 
Koska , saadaan
.

Diskreetille todennäköisyysjakaumalle 
Diskreetille todennäköisyysjakaumalle
, missä , ja , Gini-kerroin  saadaan määritettyä seuraavasti:
 missä
 ja .

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hyvinvointivaltio
Julkinen talous
Todennäköisyysjakaumat
Seulonnan keskeiset artikkelit
16 (luku)

16 (kuusitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 15 ja seuraa luku 17.

Matematiikassa 
 16 on yhdistetty luku.
 16 on neliöluku: .
 16 on kahden potenssi: .
 16 on keskitetty viisikulmioluku (kuva alla).
 16 on pienin luku, jolla on tasan viisi tekijää.
 16 on palindromi kolmijärjestelmässä: .
 Taso voidaan jakaa viidellä suoralla enintään 16 osaan.
 16 on heksadesimaalijärjestelmän kantaluku.

Sisäkkäisiä viisikulmioita, joissa on yhteensä 16 pistettä:
            *

      *           *
            *
*                       *
      *           *
            *
  *                   *
        *       *

    *       *       *

Luonnontieteissä 
 Rikin järjestysluku alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä on 16.
 Happi-16 on hapen vakaa isotooppi.
 Pii-30:n, fosfori-31:n ja rikki-32:n ytimissä on 16 neutronia.

Muualla 
 General Dynamics F-16 Fighting Falcon on amerikkalainen hävittäjälentokone.
 Polikarpov I-16 oli neuvostoliittolainen hävittäjälentokone.
 M16 on amerikkalainen rynnäkkökivääri.
 Eurooppatie E16 kulkee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ruotsin välillä.
 Valtatie 16 kulkee Ylistaron ja Kyyjärven välillä.
 JS16 on Jaakko Salovaaran taiteilijanimi.
 kirosana helvetin kuustoista

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Fagersjö

Fagersjö on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Farstan, Hökarängenin, Gubbängenin, Högadalenin ja Rågsvedin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Fagersjö muodostettiin vuonna 1926 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 2400. Maa-alaltaan se on 1,75 neliökilometrin suuruinen. Fagersjö sijaitsee Magelungen-järven läheisyydessä.

Aiheesta muualla

 Stockholms stadsmuseum: Fagersjö 

Tukholman kaupunginosat
Svedmyra

Svedmyra on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Tallkrogenin, Sturebyn ja Gamla Enskeden kaupunginosat. Svedmyra on aikaisemmin ollut nimeltään Svinmyran. Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1934 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 26 00. Maa-alaltaan se on 0,94 neliökilometrin suuruinen. 

Svedmyran maanalaisaseman vieressä sijaitsee Sturebyn sairaala, jonka potilaat ovat vanhuksia. Sairaalan alueella on yli 25 sairasosastoa, joissa hoidetaan terminaalihoitoa tarvitsevia vanhuksia. Alueella on myös henkilökunnalle tarkoitettuja asuntoja. Monet suomalaiset nuoret saivat kesätyöpaikan sairaala-apulaisina 1970–1980-luvuilla tästä sairaalasta. Sairaala-apulaisten kursseja järjestettiin useita kesän aikana ja suomalaisten osuus työvoimasta oli huomattava.

Tukholman kaupunginosat
Tallkrogen

Tallkrogen (lempinimeltään Tallis) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Sitä rajaavat Gamla Enskeden, Gubbängenin ja Svedmyran kaupunginosat. Tallkrogen muodostettiin vuonna 1934. Nykyisin siellä on asukkaita noin 3900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,22 neliökilometriä. Tallkrogen on saanut nimensä vanhasta oluttuvasta.

Tukholman kaupunginosat
Sampsa Aaltio

Sampsa Eino Urmas Aaltio (21. huhtikuuta 1927 Lempäälä – 8. huhtikuuta 2013 Lempäälä) oli suomalainen poliitikko. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1979–1987 Hämeen pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä Aaltio oli 1978, 1982 ja 1988. Myös hänen isänsä Eino Aaltio oli kansanedustaja.

Ura 
Varsinaiselta ammatiltaan Aaltio on maanviljelijä ja koulutukseltaan agronomi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1945 Töölön Yhteiskoulusta ja valmistui agronomiksi 1952 Helsingin yliopistosta. Elämäntyönsä hän teki maanviljelijänä Lempäälän Sotavallan kartanossa 1948–1993. Heti isännäksi tultuaan Aaltio lopetti Sotavallan karjatalouden ja alkoi erikoistua viljanviljelyyn. Sotavallan maiden lisäksi hän viljeli 1970-luvulla vuokraamiaan Valkeakoskella sijaitsevien Lotilan ja Voipaalan kartanoiden, sekä Lempäälän Kuljun kartanon peltoja. Aaltio olikin silloin yksi Suomen huomattavimmista viljanviljelijöistä.

Aaltio oli myös dendrologi, joka perusti Sotavallan kartanon maille oman arboretumin. Hän kuului myös Dendrologian seuran hallitukseen vuosina 1985–1986.

Lempäälän kunnanvaltuuston jäsen Aaltio oli vuodesta 1965 alkaen yli 30 vuotta, puheenjohtajana 1977–1978 ja 1987–1988 sekä varapuheenjohtajana 1979–1980. Kokoomuksen maataloussihteerinä hän toimi 1970–1974 ja kansanedustajana kaksi kautta 1979–1987.

Nuorena Sampsa Aaltio tuli tunnetuksi kilpauimarina. Hän voitti 100 metrin selkäuinnin Suomen mestaruuden vuonna 1950 ajalla 1.14,8. Hän voitti samana vuonna myös SM-kultaa 3 × 100 metrin sekaviestissä. Sotilasarvoltaan Aaltio oli majuri.

Lähteet

Viitteet 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Lempäälän kunnanvaltuutetut
Pirkanmaan vaalipiiri
Suomalaiset uimarit
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Laestadius

Laestadius (Læstadius) on sukunimi:

Ann-Helén Laestadius (s. 1971), ruotsalainen nuortenkirjailija
Lars Levi Laestadius (1800–1861), ruotsalainen pappi, herätysliikkeen perustaja ja kasvitieteilijä
Lars-Levi Laestadius (1909–1982), ruotsalainen kirjailija ja teatterinjohtaja
Petrus Laestadius (1802–1841), ruotsalainen pappi, lähetystoiminnan johtaja
Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto

Ruotsin akatemian pohjoismainen palkinto () on Ruotsin akatemian vuodesta 1986 jakama kirjallisuuspalkinto. Palkinnon vastaanottaa vuosittain pohjoismainen henkilö, joka on tehnyt merkittävää työtä jollakin Ruotsin akatemian toiminta- ja kiinnostusalueella.

Vuonna 2020 palkinnon suuruus oli 400 000 Ruotsin kruunua eli noin 40 000 euroa.

Palkinnon saajat 

Lähde (1986–2021)

Lähteet

Ruotsalaiset kirjallisuuspalkinnot
Ruotsin akatemia
Pohjoismaat
Gubbängen

Gubbängen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Svedmyran, Tallkrogenin, Gamla Enskeden, Skarpnäcks Gårdin, Sköndalin, Hökarängenin, Fagersjön ja Högdalenin kaupunginosat. Nykyisin siellä on asukkaita noin 4 600. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,77 neliökilometrin suuruinen.

Kaupunginosa on saanut nimensä Gubbängenin kartanolta, joka sijaitsi nykyisen Gubbängsskolanin paikalla. Tukholman kaupunki osti Gubbängenin tilukset jo vuonna 1908, mutta rakentaminen aloitettiin vasta vuosina 1945–1946.

Alueen liikennettä palvelee Gubbängenin metroasema.

Lähteet

Tukholman kaupunginosat
Hökarängen

Hökarängen on yksi Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Gubbängenin, Sköndalin, Farstan ja Fagersjön kaupunginosat. Hökarängen muodostettiin vuonna 1934, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 7900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,42 neliökilometrin suuruinen.

Hökarängen rakennettiin vuosina 1947–1952. Siellä sijaitsee Hökarängenin metroasema.

Lähteet

Tukholman kaupunginosat
Phyllis A. Whitney

Phyllis Ayame Whitney (9. syyskuuta 1903 Jokohama, Japani – 8. helmikuuta 2008 Faber, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija.

Whitney syntyi Japanissa ja vietti lapsuutensa vuoteen 1918 Kaukoidässä, jossa hänen isänsä työskenteli vientiyrityksen palveluksessa ja hotellialalla.  

Whitneylle myönnettiin Edgar-palkinto vuosina 1961 ja 1964. Yhdysvaltalainen rikoskirjailijayhdistys Mystery Writers of America myönsi hänelle 1998 elämäntyöstä jännityskirjallisuuden Grand Master -arvon.

Hän kirjoitti uransa aikana sekä lapsille että aikuisille suunnattua jännityskirjallisuutta. Hänen tuotantonsa käsittää yli 70 romaania, joista viimeinen, Amethyst Dreams, ilmestyi 1997. Whitney vietti 100-vuotispäiväänsä 2003 ja eli vielä miltei neljä ja puoli vuotta ennen kuolemaansa keuhkokuumeeseen 104-vuotiaana.

Suomennetut teokset 
 Camilla (1962)
 Columbella (1967)
 Kirjavaliot (1979, sisältää lyhennelmänä teoksen Kivinen härkä)
 Kirjavaliot (1988, sisältää lyhennelmänä teoksen Hopeamiekka)
 Koralliruusut (1987)
 Korpinsulan varjo (1989)
 Koston joutsen (1993)
 Kuoleman orkidea (1986)
 Kuuntele kuiskaajaa (1972)
 Lahjomaton kohtalo (1983)
 Laulavat kivet (1991)
 Liekehtivä puu (1988)
 Malinda (1969)
 Mustat helmet (1965)
 Nainen ilman menneisyyttä (1992)
 Neitsytmatka (1968)
 Sateenkaari sumussa (1990)
 Sininen liekki (1963)
 Smaragdisormus (1984)
 Sydän kuin jäätä (1971)
 Tulivuoren kukka (1988)
 Tähdenlento (1994)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut. 
 Phyllis A. Whitneyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Thomas Courtney

Thomas ”Tom” William Courtney (s.  17. elokuuta  1933 Newark, New Jersey, Yhdysvallat)  on entinen yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Fordhamin yliopiston opiskelija Thomas Courtneyn  ensimmäinen merkittävä saavutus oli Yhdysvaltain yliopistojen 880 jaardin mestaruus vuonna 1955. Vuonna 1956 Courtney voitti USA:n mestaruuden 400 metrillä ja vuosina 1957–58 880 jaardilla.

Kesällä 1955 Courtney kilpaili Suomessa. 3. heinäkuuta hän olisi voittanut Tampereen Messukilpailujen 800 metrin kilpailun, mutta juoksi harhaan ja Olavi Salsola voitti kilpailun. 17. heinäkuuta hän juoksi 800 metrillä ajan 1.46,8, joka jäi vain 0,2 sekuntia Rudolf Harbigin maailmanennätyksestä.

Melbournen olympialaisissa Courtney oli mukana 800 metrillä. Finaalissa Courtney kukisti Ison-Britannian Derek Johnsonin rajussa loppukiritaistelussa. Loppusuoralle tultaessa Courtney ohitti Johnsonin, jäi uudelleen toiseksi ja lopulta ohitti tämän uudelleen vain 40 metriä ennen maalia. Voittoaika oli 1.47,7. Maaliin tultuaan Courtney romahti täysin ja kuvaili myöhemmin tuntemuksiaan:

"Se oli aivan uudenlaista tuskaa minulle. Pääni oli räjähtämäisillään, vatsani repeämäisillään ja jopa sormenpäitäni särki. Ainoa asia jota pystyin ajattelemaan oli: 'Jos jään eloon, en enää koskaan juokse.'"

Palkintojenjakoa oli siirrettävä tunnilla eteenpäin, jotta Courtney ja Johnson olisivat saaneet riittävästi toipumisaikaa.

Myöhemmin Courtney otti osaa 4 × 400 metrin viestiin, jossa hän oli Yhdysvaltain voittoisan joukkueen ankkuri.

Seuraavana vuonna Courtney juoksi 880 jaardin maailmanennätyksen 1.46,8 ja hätyytteli Oslossa Roger Moensin 800 metrin maailmanennätystä jääden vain sekunnin kymmenyksen päähän ajallaan 1.45,8.

Courtney suoritti alemman korkeakoulututkinnon Fordhamin yliopistossa 1955.

Ennätykset 
100 jaardia 9,7
220 jaardia (suoralla) 21,0
400 m 45,8
800 m 1,45.8
880 jaardia 1.46,8
1 000 m 2.19,3
maili 4.07,0

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset keskimatkojen juoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Farstanäset

Farstanäset (lempinimeltään Näset) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosalla on vesirajaa Magelungen-järven kautta Fagersjön ja Farsta Strandin kaupunginosien kanssa, etelässä kaupunginosaa rajaa Huddingen kunta. Farstanäset muodostettiin vuonna 1926. Se on täysin asumatonta aluetta. Maa-alaltaan kaupunginosa on 0,45 neliökilometrin suuruinen. 

Tukholman kaupunginosat
Yumiko Shaku

Yumiko Shaku (釈由美子, s. 12. kesäkuuta 1978, Tokio) on japanilainen näyttelijä ja malli. Hän aloitti uransa teini-idolina ja gravure-mallina nousten pian suosituksi.

Tuotantoa

Elokuvat 

 The Princess Blade (2001)
 Godzilla Against Mechagodzilla (2002)
 Sky High (2003)
 Henshin (2005)

Kuvakirjoja mm. 

 Natural Shaku (1999)
 Shaku Shake!! (2000)
 PPP (2001)
 Neutral (2001)
 CHAOS (2003)

Aiheesta muualla 
 Tommy'sArtistCompany: profiili 
 Wiki.ThePPN: Shaku Yumiko  
 
 

Japanilaiset näyttelijät
Japanilaiset mallit
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Farsta strand

Farsta strand on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Larsbodan, Farstan, Fagersjön ja Farstanäsetin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Farsta strand muodostettiin vuonna 1956 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 5100. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,56 neliökilometrin suuruinen. Kun alueelle alettiin vuonna 1901 rakentaa huviloita, kutsuttiin sitä nimellä Södertörns Villastad.

Metroaseman lisäksi Farsta strandin kaupunginosassa sijaitsee Tukholman paikallisjunan asema.

Aiheesta muualla

 Stockholms stadsmuseum: Farsta strand 

Tukholman kaupunginosat
Khustin maakunta

Khustin tai Khostin maakunta on  yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan itäosassa, Pakistanin vastaisella rajalla. Vuonna 2020 siellä arvioitiin elävän noin 636 000 asukasta. 2004 maakunnassa oli asukkaita 638 849.  Alue kuului aikaisemmin Paktian maakuntaan. Maakunnan pääkaupunki on Khust. Khostin maakunta on vuoristoista seutua.  

Väestöstä 99% on paštuja, yksi prosentti tadžikkeja. Uskonnoltaan paštut ja tadžikit ovat pääosin sunneja]. Vuonna 2017 arvioitiin, että 23 % väestöstä oli lukutaitoisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Afganistanin maakunnat
Larsboda

Larsboda on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu Farsta kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Farstan ja Farsta strandin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Larsbodan kaupunginosa muodostettiin vuonna 1956, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 1200. Maa-alaltaan se on 1,23 neliökilometrin suuruinen.

Tukholman kaupunginosat
Sköndal

Sköndal on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Farstan, Hökarängenin, Gubbängenin, Skarpnäcks Gårdin, Orhemin ja Larsbodan kaupunginosat. Sköndalin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926, ja nykyisin siellä on asukkaita noin 6900. Maa-alaltaan kaupunginosa on 2,7 neliökilometrin suuruinen. Vesialaa sillä on 0,37 neliökilometrin edestä. Ensimmäinen asemakaava Sköndaliin tehtiin vuonna 1947. 

Tukholman kaupunginosat
Tunisian vaakuna

Tunisian vaakunassa on ylhäällä puunilaiskaleeri, oikealla (heraldisella vasemmalla) miekkaa pitelevä leijona ja vasemmalla (heraldisella oikealla) vaaka. Näistä kaleeri symboloi vapautta, leijona järjestystä ja vaaka oikeudenmukaisuutta. Vaakunan keskellä heti kaleerin alla on nauha, jossa lukee Tunisian motto, "järjestys, vapaus, oikeudenmukaisuus" (). 
Vaakunan yläpuolella on Tunisian lipun kuunsirppi-tähti -kuvio.

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Päätalo

Päätalo voi viitata seuraaviin:

Arvid Päätalo (1904–1969), Iijoki-sarjassa mainittu kirjailija Kalle Päätalon setä
Kalle Päätalo (1919–2000), kirjailija
Lauri Herman Päätalo (1889–1964), Iijoki-sarjassa mainittu kirjailija Päätalon isä
Raimo Päätalo (s. 1947), harrasteilmailija
Riitta-Stiina Päätalo (1896–1974), kirjailija Kalle Päätalon äiti
Päätalo, elokuva
Jean (Luxemburg)

Jean Benoît Guillaume Robert Antoine Louis Marie Adolphe Marc d’Aviano (5. tammikuuta 1921 Bergin linna, Colmar-Berg – 23. huhtikuuta 2019 Luxemburg) oli Luxemburgin suurherttua vuosina 1964–2000. Hän on Luxemburgin nykyisen suurherttuan Henrin isä. Hänen äitinsä oli suurherttuatar Charlotte ja isänsä Bourbon-Parman prinssi Felix. 

Suurherttua Jean luopui kruunustaan vanhimman poikansa Henrin hyväksi 7. lokakuuta 2000. Jean kuoli keuhkokuumeeseen 98-vuotiaana 23. huhtikuuta 2019.

Jälkeläiset 
Jean avioitui belgialaisten kuninkaan Leopold III:n tyttären, prinsessa Joséphine-Charlotten (1927–2005) kanssa 9. huhtikuuta 1953. He saivat kolme poikaa ja kaksi tytärtä.

 Prinsessa Marie-Astrid (s. 17. huhtikuuta 1954)
 Suurherttua Henri (s. 16. huhtikuuta 1955)
 Prinssi Jean (s. 15. toukokuuta 1957)
 Prinsessa Margaretha (s. 15. toukokuuta 1957)
 Prinssi Guillaume (s. 1. toukokuuta 1963)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hallitsijat
Herttuat
Luxemburgilaiset henkilöt
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Tšekin vaakuna

Tšekin vaakuna on Tšekin kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se koostuu kolmen Tšekin historiallisen maakunnan vaakunoista. Leijona on Böömin vaakuna, punavalkoruutuinen kotka Määrin ja musta kotka Tšekin Sleesian.

Kuvagalleria

Aiheesta muualla 

Valtioiden vaakunat
Vaakuna
Dikarboksyylihapot

Dikarboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa funktionaalisena ryhmänä on kaksi karboksyyliryhmää -COOH. Molekyylikaavoissa dikarboksyylihapot voidaan ilmaista yleisessä muodossa ”HOOC-R-COOH”, jossa R kuvaa tavallisesti jotain hiilivetyketjua.

Esimerkkejä dikarboksyylihapoista 

Dikarboksyylihapot
Sirius B (albumi)

Sirius B on sinfonista metallia soittavan Therionin vuonna 2004 julkaisema kahdestoista studioalbumi.

Kappaleet 

Therionin albumit
Vuoden 2004 albumit
Silakkamarkkinat

Silakkamarkkinat on Helsingissä yleensä lokakuun alussa järjestetty tapahtuma, jonka aikana Helsingin Eteläsatamaan saapuu runsaasti saaristolaisia myymään suoraan veneistään kalaa ja muita saaristolaistuotteita. Markkinat ovat alun perin 1700-luvulla olleet helsinkiläisille tärkeä tilaisuus ostaa suolasilakkaa talven varalle. Nykymuotoisessa tapahtumassa tarjonta on laajentunut, ja tarjolla on säilöttyjen kalatuotteiden lisäksi myös muita saaristolaishenkisiä ruokia. Tapahtuman on järjestänyt vuodesta 2019 alkaen Helsingin tapahtumasäätiö nimellä Stadin Silakkamarkkinat. Aiempia tapahtuman järjestäjiä ovat olleet mm. Helsingin tukkutori ja Espa ry. Silakkamarkkinoihin on kuulunut 1970-luvulta alkaen erilaista ohjelmaa kuten Silakkaraati, vanhalta nimeltään maustekalakilpailu. Nykymuotoisessa kilpailussa vuosittain vaihtuvista jäsenistä koostuva Silakkaraati maistelee kalastajien tuotteita kahdessa sarjassa, joita ovat Vuoden maustekala ja Silakkayllätys. 

Silakkamarkkinoita järjestetään myös muualla Suomessa, esimerkiksi Turussa ja Raumalla.

Historia

Silakkamarkkinat on järjestetty Helsingissä joka vuosi vuodesta 1743 lähtien, alun perin mikkelinpäivän markkinoiden yhteydessä. Silloin Helsinki sai kuninkaallisella päätöksellä oikeuden järjestää vuosittain kahdet vapaa­markkinat, Paavalin päivänä 25. tammikuuta ja mikkelinpäivänä 29. syyskuuta. Mikkelinpäivän markkinat siirrettiin vuonna 1819 lokakuun alkuun. Vuonna 1820 niiden yhteydessä pidettyjen silakkamarkkinoiden paikaksi vakiintui Eteläsatama.

Vuonna 1891 kuvernööri päätti kaupungin­valtuuston esityksestä, että Helsingin vuotuiset markkinat lakkautettiin muilta osin paitsi suolatun kalan kaupan osalta. Näin ollen aikaisemmista markkinoista jäivät Helsingissä jäljelle ainoastaan silakka­markkinat.

Toisen maailman­sodan jälkeen silakka­markkinat menettivät pitkälti aikaisemman merkityksensä, koska kalaa tuotiin kaupunkiin ympäri vuoden. Monelta muulta paikka­kunnalla silakkamarkkinoita lakattiinkin järjestämästä, mutta Helsingissä ne säilyivät. Vuodesta 1976 lähtien Esplanadin kauppiaat herättivät hiipumassa olleen perinteen eloon. Tämän jälkeen tapahtuma on säilyttänyt suosionsa ja sitä on myös aktiivisesti kehitetty vastaamaan muuttuvan yhteiskunnan tarpeita.

Lähteet 

Helsingin tapahtumat
Markkinat
Rahkonen

Rahkonen on kylä Kokkolassa, Keski-Pohjanmaalla. Se sijaitsee entisen Ullavan kunnan alueella. Kylän piiriin kuuluvat Honkala, Kallinki ja Ojansuu.

Rahkonen sijaitsee kaksi kilometriä kaakkoon (Sykäräisten suuntaan) kantatie 63:sta. Kylä on Rahkosenharjun kupeessa ja Ullavanjärven rannalla. Ullavan kirkonkylään on noin 15 kilometriä, Kaustiselle noin 20 kilometriä, Toholammille noin 27 kilometriä ja Kokkolaan noin 65 kilometriä.

Rahkosessa oli 192 asukasta ja noin 70 taloutta vuonna 2003. Kylässä on 46 omakotitaloa, kaksi rivitaloa, 16 maatilaa ja 21 loma-asuntoa. Asukasmäärä kasvaa loma-asukkaista etenkin kesällä.

Kylässä sijaitseva Veikko Keski-Rahkosen talo on arviolta 1700-luvulta.

Talous 

Kylän pääelinkeino oli maatalous vuonna 2003.

Palvelut 

Rahkosessa on monitoimitalo, kampaamopalvelut ja sivukirjasto. Lähimmät pankki- ja terveydenhuoltopalvelut ovat Ullavan kirkonkylällä. Kyläläiset käyttävät myös lähikuntien palveluita, muun muassa kauppaa ja apteekkia.

Rahkosen monitoimitalossa sijaitsee muun muassa peruskoulun ala-aste, liikuntasali, kuntosali ja kahvila, ja siellä toimii muun muassa kansalaisopiston piirejä. Rahkosessa on päiväkoti Päivänpaiste, esikoulu (seitsemän oppilasta) ja ala-aste (60 oppilasta vuonna 2003), jossa oli kolme opettajaa vuonna 2003. Läheisellä Toholammilla sijaitsee lähin yläaste ja lukio. Toholammin lukion lisäksi muita kylässä suosittuja toisen asteen oppilaitoksia ovat Kaustisen musiikkilukio, Kannuksen maaseutuoppilaitos ja Kokkolan ammattioppilaitos.

Kylässä kulkee taksit ja linja-autot. Lähin rautatieasema on Kannuksen rautatieasema ja lentoasema Kruunupyyn lentoasema. Lähin linja-autoasema on Kaustisella.

Rahkosessa on valaistut hiihtoladut.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Ullavan kylät
Sopron

Sopron [] () on kaupunki Győr-Moson-Sopronin läänissä Unkarissa lähellä Itävallan rajaa. Se on pinta-alaltaan 169,06 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on 59 036 (vuonna 2009). Sopron tunnetaan viineistään, sillä se on yksi harvoista unkarilaisista alueista, joilla tuotetaan sekä punaviiniä että valkoviiniä. Kaupungista tulee myös jalkapallojoukkue MFC Sopron. 

Sopronin paikalla oli jo roomalaisaikaan Scarabantian kaupunki.

Ystävyyskaupungit 
  Bad Wimpfen, Saksa
  Banská Štiavnica, Slovakia
  Bolzano, Italia
  Eilat, Israel
  Eisenstadt, Itävalta
  Kazuno, Japani
  Kempten, Saksa
  Mediaș, Romania
  Rorschach, Sveitsi
  Seinäjoki, Suomi
  Spárti, Kreikka

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut
 Sopron Chat

Unkarin kaupungit
Sidoarjon mutapurkaus

Sidoarjon mutapurkaus, joka tunnetaan myös paikallisella nimellä Lusi (Lumpur Sidoarjo), on 28.5.2006 alkanut ja edelleen jatkuva kaasu- ja mutapurkaus Porongissa itäisellä Jaavalla. Yritykset pysäyttää purkaus eivät ole onnistuneet. Vulkaanisen ja geologisen toiminnan seurauksena maankuoreen kertynyt vesi ja muta oli kuumentunut ja korkeassa paineessa, kun öljyn- ja kaasunetsinnässä käytettävä pora osui siihen. Ylipaine maan sisällä aiheutti murtumia maankuoressa, ja muta alkoi purkautua porauspaikan lähellä.

Vastaava tapaus on sattunut aiemmin Bruneissa vuonna 1979. Siellä purkaus kesti liki 30 vuotta. Kuumaa mutaa syökseviä lähteitä on muualla maailmassa muun muassa Mustanmeren ympäristössä.

Helmikuuhun 2007 mennessä purkautunut muta oli peittänyt 360 hehtaaria, neljä kylää ja 25 yritystä, ja 11 000 ihmistä oli joutunut muuttamaan pois purkauksen tieltä. Osa mudasta on ohjattu kulkemaan läheiseen jokeen ja sitä kautta mereen.

Maaliskuuhun 2008 mennessä muta oli edennyt 3,2 km päähän Sidoarjon kaupungista, ja purkausnopeudeksi arvioitiin edelleen 50 000 kuutiometriä päivässä. Tähän mennessä 10 277 perhettä on kärsinyt vahinkoja purkauksen johdosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Portal of Lapindo's Victims 

Jaava
Ympäristökatastrofit
Vuoden 2006 onnettomuudet
Onnettomuudet Indonesiassa
Umberto Boccioni

Umberto Boccioni (19. lokakuuta 1882 Reggio di Calabria, Italia – 17. elokuuta 1916 Verona) oli italialainen futuristinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän, kuten yleensäkin futuristit, kuvasi taiteessaan liikettä, vauhtia ja tekniikkaa.

Boccioni opiskeli vuodesta 1901 lähtien sekä Italiassa että Ranskassa. Kun hän 1907 muutti Milanoon hän tutustui futuristeihin ja erityisesti tunnettuun runoilijaan Filippo Tommaso Marinettiin, ja yhdessä he myöhemmin kirjoittivat futurismia koskevia julistuksia. Boccionista tuli taidesuuntauksen pääteoreetikkoja. 

Boccioni oli sekä maalari että kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia maalauksiaan Kadun elämää tunkeutuu sisälle (1911) on Sprengelin museossa Hannoverissa, jossa oli vuonna 2001 futurisminäyttely. Veistoksista tunnetuimpia on Jatkuvuuden ainutkertaisia muotoja tilassa (1913).

Lähteet

Aiheesta muualla  

 Futurismi ja futuristit – Umberto Boccioni  
 Guggenheim kokoelma, Boccionin elämänvaiheet 

Italialaiset taidemaalarit
Italialaiset kuvanveistäjät
Futuristit
Italialaiset ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneet
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania

Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania () oli Ruotsin ja Kaukoidän välistä kaupankäyntiä varten perustettu kauppaseura. Se perustettiin Göteborgissa 14. kesäkuuta 1731 Kaakkois-Aasian kauppaa varten portugalilaisten, hollantilaisten, tanskalaisten, ranskalaisten ja brittien Itä-Intiankomppanioiden vanavedessä.

Kauppakomppania sai viidentoista vuoden monopolin Itä-Intian kauppaan, jossa ruotsalaista sahatavaraa, tervaa, rautaa ja kuparia vaihdettiin hopeaan, teehen, posliiniin ja silkkiin. Kauppakomppanian kotipaikka oli Göteborg, ja useimmat sen aluksista rakennettiin Tukholmassa.

Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania toimi kaikkiaan 82 vuoden ajan ja se suoritti 38 aluksellaan yhteensä 132 matkaa. Kauppaseura lakkasi käytännössä olemasta vuonna 1813. Vaikka kauppakomppania lopulta menikin vararikkoon, se tuotti suurimman osan ajasta suuria voittoja omistajilleen. Tuottoisinta oli raudan vienti sekä erityisesti teen ja posliinin tuonti Kiinasta.

Katso myös 
 Itä-Intian komppania
 Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania
 Götheborg

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Ruotsin taloushistoria
Kauppakomppaniat
Artturi Laakso

Artturi Verneri Laakso (ent. Adamsson, 26. lokakuuta 1893, Hollola – 22. syyskuuta 1976, Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Artturi Laakso aloitti uransa eri teattereissa, muun muassa Viipurissa ja jatkoi Helsingin kaupunginteatterissa. Myöhemmin hän esiintyi myös suositussa Radioteatterissa. Laakson elokuvaura alkoi varsin myöhään, 44-vuotiaana.

Artturi Laakson nuorempi veli oli näyttelijä Uuno Laakso. Laakson vaimo oli näyttelijä Elsa Turakainen. Laakso esiintyi noin viidessäkymmenessä elokuvassa vuosien 1937–1973 aikana, enimmäkseen pienissä sivurooleissa. Hän on esiintynyt myös valistusfilmeissä. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.

Valikoitu filmografia 
Kuriton sukupolvi (1937)
Helmikuun manifesti (1939)
Halveksittu (1939)
Eteenpäin – elämään (1939)
Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
Tavaratalo Lapatossu & Vinski (1940)
Onni pyörii (1942)
Tuomari Martta (1943)
Suomisen taiteilijat (1943)
Ristikon varjossa (1945)
Särkelä itte (1947)
Haaviston Leeni (1948)
Katupeilin takana (1949)
Orpopojan valssi (1950)
Professori Masa (1950)
Radio tulee hulluksi (1952)
Komppanian neropatit (1952)
Taikayö (1954)
Niskavuoren Aarne (1954)
Kunnian kukko (1955)
Rakas lurjus (1955)
Pekka ja Pätkä puistotäteinä (1955)
Onni etsii asuntoa (1955)
Nukkekauppias ja kaunis Lilith (1955)
Taas tyttö kadoksissa! (1957)
Pekka ja Pätkä salapoliiseina (1957)
Niskavuori taistelee (1957)
Pikku Ilona ja hänen karitsansa (1957)
1918 – mies ja hänen omatuntonsa (1957)
Nuori mylläri (1958)
Punainen viiva (1959)
Opettajatar seikkailee (1960)
Pojat (1962)
Vaarallista vapautta (1962)
Täällä Pohjantähden alla (1968)
Pohjantähti (1973)

Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Yamada Shōji

Shōji Yamada on japanilaisen kulttuurin tutkija.

Shōji Yamada valmistui maisteriksi Tsukuban yliopistosta 1988 ja väitteli tohtoriksi 1998 Kioton yliopistossa Japanissa. Hän on toiminut Japanin tutkimuksen kansainvälisen instituutin apulaisprofessorina vuodesta 1996 lähtien. Yamada Shōji on Japanin budo-akatemian Nihon Budō Gakkain ja Japanin tietojenkäsittely-yhdistyksen jäsen.

Henkilökohtaiselta budotaustaltaan Yamada on kokenut kyūdōka.

Markittävät julkaisut 
 The Myth of Zen in the Art of Archery, Japanese Journal of Religious Studies 2001 28/1–2

Kulttuurielämän vaikuttajat
Japanilaiset tieteilijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Leijonanharjas

Leijonanharjas on kanirotu, joka on kehitelty 1980-luvulla. Se kuuluu kääpiökaneihin. Pohjoismaihin se on levinnyt Suomen kautta. Rotu hyväksyttiin pohjoismaiseen kanistandardiin 1. lokakuuta 2003. Ennen tätä, 1. maaliskuuta 2002, rotu hyväksyttiin standardiin Englannissa. Historia Suomessa on vielä lyhyt, sillä rotu on vielä melko uusi tulokas. Kaikki väriyhdistelmät ovat hyväksyttyjä.

Ulkonäkö 
Leijonanharjas on kääpiörotu, joka painaa 1,31–2,00 kilogrammaa. Muita kääpiörotuihin luokiteltavia kanirotuja ovat kokojärjestyksessä kääpiöjänis, hermeliinikani ja kääpiöluppa.
Sen pään ympärillä on 5–8 cm:n pituinen harjas, myös rungolla saattaa olla pidempää karvaa. Korvat ovat pystyt ja niiden ihannepituus on 5–8 cm. Leijonaharjaksen karva on lyhyt muualta paitsi poskissa, otsassa, kaulassa, hännän ympärillä ja rinnassa, joissa se on pitkä.
Ne voivat elää jopa 12-vuotiaiksi. Leijonanharjas voidaan ottaa perheen ensimmäiseksi kaniksi, koska se on ihmisrakkaampi, eikä yhtä arka kuin esimerkiksi hermeliini.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rotuesittelyssä leijonanharjas
 Leijonanharjas petsiessä 
 Suomen Kaniyhdistys ry: Leijonanharjas

Kanirodut
Bologna FC 1909

Bologna Football Club 1909 on bolognalainen jalkapalloseura, joka pelaa Italian ylimmällä sarjatasolla Serie A:ssa. Sen menestyksen vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvuille, jolloin sen onnistui murtaa Juventuksen valta-asema. Seuran lempinimi Rossoblù viittaa seuran tunnusväreihin: punaiseen ja siniseen.

Saavutukset 
 Italian mestaruudet: 7 (1925, 1929, 1936, 1937, 1939, 1941, 1964)
 Italian Cup -voitot: 2 (1970, 1974)
 Mitropa Cup -voitot: 3 (1932, 1934, 1961)

Entisiä pelaajia

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu

Italialaiset jalkapalloseurat
Bologna
Brotherus

Brotherus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alexander Valerian Brotherus (1838–1903), suomalainen kenraaliluutnantti
 Amos Brotherus (s. 2001), suomalainen tanssija ja lapsinäyttelijä
 Arvid Hjalmar Brotherus (1855–1888), luonnontutkija ja kasvitieteellisen puutarhan amanuenssi, Alexander Valerian Brotheruksen veli
 Aune Brotherus (1899–1990), suomalainen kääntäjä
 Elina Brotherus (s. 1972), valokuva- ja videotaiteilija
 Greta Brotherus (1915–1999), jounalisti ja teatterikriitikko
 Hanna Brotherus (s. 1968), koreografi, tanssitaiteilija
 Heikki Brotherus (1909–1985), toimittaja ja diplomaatti
 Hjalmar Brotherus (1885–1962), fyysikko, professori, Teknillisen korkeakoulun rehtori
 Ilkka Brotherus (s. 1951), siivousvälineyhtiö Sinituotteen perustaja, Vuoden liikemies 2002
 Johannes Brotherus (s. 1997), suomalainen näyttelijä ja laulaja
 Juhana Brotherus, Suomen Hypoteekkiyhdistyksen pääekonomisti
 Karl Robert Brotherus (1880–1949), valtio-opin professori ja Helsingin yliopiston rehtori
 Matti Brotherus (s. 1942), suomentaja
 Samuel Brotherus (1650/60–1712), maanmittari
 Tapani Brotherus (s. 1938), diplomaatti, Heikki Brotheruksen poika
 Tomi Brotherus elokuvaohjaaja
 Valter A. Brotherus (1884–1960), järjestöjohtaja, maanviljelysneuvos, Karl Robert Frosteruksen veli 
 Viktor Ferdinand Brotherus (1849–1929), sammaltutkija, Alexander Valerian Brotheruksen veli
Puistolumikello

Puistolumikello, joskus lumikello, (Galanthus nivalis) on varhain kukintansa aloittava narsissikasvi Puistolumikellon kukat ovat valkoiset ja kellomaiset. Sen luontainen levinneisyysalue on Etelä-Euroopassa. Suomessa sitä käytetään koristekasvina.

Suomessa puistolumikello voi aikaisina keväinä kukkia jo maaliskuun lopussa, tavallisin kukkimisaika kuitenkin vaihtelee. Poikkeuksellisen lämpimillä paikoilla, etenkin Etelä-Suomessa, ne voivat lauhoina talvina kukkia jo tammikuun lopussa. Tyypillisenä vuotena ne aloittavat kukintansa Etelä-Suomessa huhtikuun alun pälvillä ja jatkavat huhtikuun loppupuolelle saakka kukintaansa. Pohjoissuomalaisissa puutarhoissa lumikellon kukinta tapahtuu tyypillisesti vapun tienoilla. Kasvin varhainen kukkiminen perustuu sen erikoiseen kykyyn alijäähdyttää kasvinesteensä sokerin avulla. Lumikelloa voi kasvattaa koko Suomessa.

Lumikellojen sipulit istutetaan syyskuussa maahan 8–10 cm syvyyteen. Lumikello ei ole nuuka siitä, millaisessa maassa se kasvaa, sillä se ehtii kukkia ennen kuin keväinen kosteus on ehtinyt haihtua maasta. Tiivistä savimaata tulisi kuitenkin välttää. Lumikello tulee toimeen niin porottavassa auringossa kuin varjossakin. Aurinkopaikoissa kukinta on normaalisti viikon pari aikaisempi kuin saman alueen varjopaikoissa.

Lumikellot ovat oivia kasveja perennapenkeissä, sillä ne kukkivat ensimmäisinä ennen kuin muita kasveja on edes näkyvissä. Myöhemmin keväällä ne antavat tilaa muille kasveille. Toinen hyvä vaihtoehto on istuttaa lumikellot pihanurmelle, esimerkiksi omenapuiden juurelle. Lumikello leviää melko hyvin sipuleista, sivusipuleista ja siemenistä, joita muurahaiset levittävät. Puistolumikellon siemenissä on elaiosomi eli rasvalisäke, joka houkuttelee muurahaisia. Sipulit tulisi jakaa kolmen vuoden välein kesällä loistavan kukinnan takaamiseksi. Sipulit sietävät huonosti säilytystä, joten ne kannattaa liottaa yön yli vedessä ennen istutusta.

Puistolumikello sisältää galantamiini nimistä alkaloidia, jota käytetään esimerkiksi Alzheimerin taudin hoidossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Puistolumikello (Galanthus nivalis)
 Luontoportti: Puistolumikello (Galanthus nivalis)
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Puistolumikello (Galanthus nivalis)
 Den virtuella floran: Snödroppe (Galanthus nivalis) 
 ITIS: Galanthus nivalis 
 United States Department of Agriculture (USDA): Galanthus nivalis 
 Michigan State University: Snowdrops, Galanthus nivalis  (pdf)

Lumikellot
Silmälläpidettävät kasvit
Ruttojuuret

Ruttojuuret (Petasites) ovat asterikasveja. Suvusta tunnetaan 15–20 lajia. Suomessa kasvaa vain neljä lajia. Pohjanruttojuuri (Petasites frigidus) kasvaa luonnonvaraisena letoilla, korvissa ja rannoilla Keski-Suomen pohjoisosissa ja Pohjois-Suomessa. Etelänruttojuuri (Petasites hybridus) kasvaa alun perin viljelykarkulaisena Etelä-Suomessa. Sitä kasvatetaan myös perennana ja se on tuotu Suomeen alkuaan rohdoskasviksi. Ruttojuuri on tullut Pohjolaan luostarien munkkien mukana. Sitä on käytetty nimensä mukaisesti keskiaikana haavoja parantavana, mutta ennen kaikkea ruttolääkkeenä. Rantaruttojuuri kasvaa yhdessä paikassa rannikolla Helsingissä. Valkoruttojuurta (Petasites albus) kasvatetaan koristekasvina. Se kukkii aikaisin keväällä, jopa maaliskuussa. Koristekasviksi istutettu ruttojuuri voi vallata suurenkin alan kasvupaikakseen, ja sitä voi olla vaikea hävittää. Etelänruttojuuri luetaan nykyisin haitallisiin vieraslajeihin.

Lajeja 
 Petasites albus – valkoruttojuuri
 Petasites fragrans – tuoksuruttojuuri
 Petasites frigidus (syn. P. speciosa) – pohjanruttojuuri
 Petasites hybridus – etelänruttojuuri
 Petasites japonicus – idänruttojuuri (jättiläisruttojuuri)
 subsp. giganteus – japaninruttojuuri
 Petasites paradoxus – vitiruttojuuri
 Petasites radiatus (syn. P. laevigatus) – kuolanruttojuuri
 Petasites sagittatus
 Petasites spurius – rantaruttojuuri
 Petasites trigonophyllus
 Petasites vulgaris

Lähteet 
 Schauer, Thomas ja Caspari Claus: Luonnonkasvit: Suuri maastokäsikirja. Suom. toim. Arto Kurtto. Weilin+Göös. 1991, ISBN 951-35-3886-9.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Petasites
 Suomen Lajitietokeskus: Ruttojuuret – Petasites
 Ruttojuuret
 Suomen kasvio: Ruttojuuri
 Vieraslajit.fi: Ruttojuuret
William Hogarth

William Hogarth (10. marraskuuta 1697 Lontoo – 26. lokakuuta 1764 Lontoo) oli englantilainen taidemaalari ja graafikko, joka tunnetaan erityisesti suurta suosiota saavuttaneista kuvasarjoistaan. 

Hogarth oli erittäin taitava ja tarkka piirtäjä, joka suosi runsaita yksityiskohtia ja groteskeja sävyjä. Hänen tyylinsä oli kova ja realistinen. Hogarth kuvasi kuparille tehdyissä piirrossarjoissaan aikaansa ja ihmishahmojaan moralisoiden ja ivaten. Omien sanojensa mukaan hän kuvasi moderneja moraalisia aiheita. Hogarthin ensimmäinen moralistinen piirrossarja oli vuosina 1731–1732 tehty Ilotytön tarina. Kirjassaan The Analysis of Beauty (1753) hän hyökkäsi ihanteellisen kauneuden käsitettä vastaan. Hän käsitteli piirroksissaan myös esimerkiksi kuuluisaksi nousseen huijarin Mary Toftin tapausta.

Hogarth kokeili myös historiallisia aiheita havaittuaan appensa Sir James Thornhillin saavuttaneen niiden avulla huomattavaa menestystä. Hogarth oli äärimmäisen kansallismielinen eikä koskaan myöntänyt saaneensa vaikutteita ulkomaisilta taiteilijoilta, vaikka olikin käynyt kahdesti matkalla Pariisissa.

Lähteet

Englantilaiset taidemaalarit
Brittiläiset pilapiirtäjät
Vuonna 1697 syntyneet
Vuonna 1764 kuolleet
Rokokoomaalarit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hugo Vasquez

Hugo Sebastiano Vasquez (s. 5. helmikuuta 1978, Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten telenovelasta Tuhkimotarina (Mi Gorda Bella) Jordi Rosalesin roolista.  Vasquezilla on ollut muutamia sivurooleja eteläamerikkalaisissa elokuvissa.

Vasquez meni kihloihin floridalaisen Elizabeth Hintonin kanssa. Vasquez ja Hinton erosivat parin vuoden yhdessäelon jälkeen. Myöhemmin Vasquez meni naimisiin argentiinalaisen Julieta Carreñon kanssa. Carreño ja Vasquez saivat tyttövauvan toukokuussa 2007.

Lapsuus
Vasquezin äiti Natalie Lazaro de Vasquez oli kotoisin Brasiliasta mutta ollessaan raskaana, (odottaessaan Hugoa) hän muutti Venezuelaan. Hugon isä oli kotoisin Venezuelasta. Vasquez aloitti näyttelemisen 9-vuotiaana. Lapsena Vasquez asui Venezuelassa, mutta lähti aikuisena opiskelemaan näyttelemistä, hän opiskeli New Yorkissa, Saksassa ja Kolumbiassa, ja muutti sitten takaisin Venezuelaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.imdb.com/name/nm1317872/
 Biografia  

Venezuelalaiset näyttelijät
Raita (nimi)

Raita on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa kalenterissa Raitan tai Raidan nimipäivä on 1. huhtikuuta, aprillipäivänä. Raita edustaa luontonimenä pajunsukuista puuta, joten se on henkisesti sukua esimerkiksi nimille Ritva ja Tuija.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 467 naista on saanut nimen Raita. Heistä yli puolet on syntynyt vuosina 1920–1959.

Tunnettuja Raitoja
Raita Karpo (s. 1941), laulaja

Lähteet

Etunimet
5150

5150 on Van Halenin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 1986. Se oli ensimmäinen albumi, jossa  vokalistina oli Sammy Hagar. Kappaleista "Why Can't This Be Love?", "Dreams" ja "Love Walks In" julkaistiin singlet, joista parhaiten menestyi Why Can't This Be Love? Mainstream Rock Tracks -listan ykkösenä. Avauskappale "Good Enough" soi parodisen Mel Brooks avaruusseikkailuelokuvan Avaruusboltsit ravintolakohtauksessa. Itse albumi ylsi bändin historiassa ensimmäistä kertaa The Billboard 200 -listan ykköseksi ja pysyi siellä peräti kolme viikkoa. 

Albumien 5150 ja OU812 Kiertueilla 1986 tour, Monsters of Rock Tour 1988, OU812 Tour  Edward Van Halen soitti koskettimia samaan aikaan kuin Sammy Hagar soitti kitarasooloja. Albumi on yhtyeen kolmanneksi myydyin albumi ja myynyt Yhdysvalloissa 6  -kertaista platinaa eli kuusi miljoonaa kappaletta. Albumin nimi tulee Eddie Van Halenin silloin uuden kotistudion nimestä, joka puolestaan on nimetty Kalifornian sosiaaliviranomaisten käyttämästä koodista "5150", joka tarkoittaa pakkohoitoon menevää potilasta

Kappaleet
kaikki kappaleet on Anthonyn, Hagarn, A. Van Halenin ja E. Van Halenin tekemiä.

Puoli 1

Puoli 2

Albumi
Billboard (Pohjois-Amerikka)

Singlet
Billboard (Pohjois-Amerikka)

Kokoonpano 
 Sammy Hagar – laulu
 Eddie Van Halen – kitara, kosketinsoittimet
 Michael Anthony – basso
 Alex Van Halen – rummut

Lähteet 

Van Halenin albumit
Vuoden 1986 albumit
Via Crucis

Via Crucis on Helsingissä vuodesta 1996 lähtien esitetty pääsiäisnäytelmä. Esitys pohjautuu keskiaikaiseen kirkkoperinteeseen. Draama alkaa Kaisaniemen puistosta ja päättyy tuomiokirkon portaille.

Via Crucis -kärsimysnäytelmää esitetään Helsingin keskustassa vuosittain pitkänäperjantaina (kenraaliharjoitus kiirastorstaina).

Historia
Ensimmäisen kerran Via Crucis esitettiin 1996. Vuoden 2007 Via Crucis koostui evankeliumiteksteistä, Mika Waltarin runoista ja Matteus-passion koraaleista. Ohjaus oli Hannu Heikinheimon, käsikirjoitus Anja Kolehmaisen.

Vuonna 2015 vietettiin Via Cruciksen 20-vuotisjuhlavuotta. Pääsiäisvaelluksen ohjasi oopperaohjaaja Ville Saukkonen ja uuden tekstin kirjoitti Veli-Pekka Hänninen. Musiikin sävelsi Heikki Sarmanto. Jeesusta esitti näyttelijä Matti Leino. Muissa rooleissa olivat mm. Kristiina Halkola Jeesuksen äitinä Mariana, Sami Saikkonen ylipappi Kaifaksena, Jorma Uotinen Herodeksena, Oskari Katajisto Juudaksena, Satu Silvo rouva Pilatuksena ja Juha-Pekka Mikkola Pietarina. Puvustus toteutettiin yhdessä Fida Internationalin kanssa. 

Vuoden 2019 Via Cruciksen ohjasi viidettä kertaa Ville Saukkonen, ja Jeesuksen roolissa oli Eric Barco.

Vuonna 2020 Via Crucis oli määrä toteuttaa 25. kerran. Tilaisuutta varten Anna-Mari Kaskinen oli kirjoittanut uusitun näytelmän. Miiko Toiviaisen oli määrä esittää Jeesuksen osaa. Korona­virus­epidemian vuoksi tapahtuma jouduttiin kuitenkin peruuttamaan.

Passiodraaman taustaorganisaationa toimii Via Crucis Ristin Tien Tuki ry, jossa ovat edustettuina Helsingin tuomiokirkkoseurakunta, Helsingin ortodoksinen seurakunta, katolinen Pyhän Henrikin seurakunta ja vapaat kristilliset kirkkokunnat.

Lähteet

Helsingin tapahtumat
Kristilliset tapahtumat Suomessa
Kristinusko Helsingissä
Kristuksen kärsimyshistoria
Ruotsin valtakunta

Ruotsin valtakunta oli eurooppalainen suurvalta, joka hallitsi muun muassa pitkälti koko Suomea ja Baltian maiden aluetta 1600-luvulta 1700-luvulle. Valtakunnan katsotaan yleensä alkaneen Kustaa II Aadolfin valtaistuimelle noususta vuonna 1611 ja päättyneen suuren Pohjan sodan aluemenetyksiin vuonna 1721. Ruotsi onnistui saamaan myös siirtomaita.

Katso myös
Ruotsin vallan aika Suomessa

Lähteet

Aiheesta muualla

Euroopan entiset valtiot
Imperiumit
Ruotsin historia
Suomen historia
Joseph McCabe

Joseph McCabe (1867–1955) oli runsaasti ateistista kirjallisuutta tuottanut kirjailija. Nuoruudessaan hän oli katolisen kirkon pappi.

Kirjallisuutta 

 

Ateistit
Brittiläiset papit
Englantilaiset tietokirjailijat
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Tol Cormpt Norz Norz Norz

Tol Cormpt Norz Norz Norz on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen ensimmäinen studioalbumi ja keskeinen pala suomalaisen black metalin historiaa. Yhtye aiheutti jo debyytillään pienoista kohua vaatien itäeurooppalaisilta mailta lisähintaa levystä ja kieltäytyi täysin lähettämästä sitä Norjaan.

Suomeksi levyn enochiankielinen nimi kääntyy laulaja Mika Luttisen mukaan: "Meidät kaikki tullaan merkitsemään kuusi kuusi kuusi".

Kappaleet

Levystä on julkaistu useita eri versioita. joiden kappaleluettelossa on ollut useita virheitä.
Alla alkuperäisen julkaisun virallinen kappaleluettelo.

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Damnation (Raping the Angels)

 Albumin uudelleenjulkaisut sisältävät debyytin lisäksi "Taog Eht Fo Htao Eht" demon, sekä "Goat Perversion" ja "Sadogoat" EP:t bonusraitoina.

Kokoonpano
 Mika Luttinen – laulu
 Kimmo Luttinen – rummut, kitara
 Taneli Jarva – bassokitara (sessio)
 Jarno Anttila – kitara (sessio)

Vuoden 1992 esikoisalbumit
Impaled Nazarenen albumit