joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aleksi Gullsten

Aleksi Gullsten (s. 22. maaliskuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ruotsin nelostasolla Division 2:ssa IFK Luleån riveissä. Gullsten on pelannut Veikkausliigassa PS Kemin riveissä yhteensä 57 ottelua.

Seurajoukkueet 

Aleksi Gullstenin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2010, kun hän nousi Kakkosessa pelanneen TP-47:n kokoonpanoon. Gullsten pelasi kaudella 2010 kahdeksan ottelua ja kuuden kauden aikana yhteenä 98 Kakkosen ottelua. Gullsten teki Kakkosessa yhteensä 12 maalia.

Gullsten siirtyi kaudeksi 2016 Veikkausliigassa pelanneeseen PS Kemiin. Gullsten debytoi Veikkausliigassa 9. huhtikuuta 2016 ottelussa PS Kemi–SJK. Gullsten pelasi kausina 2016–2017 yhteensä 57 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. PS Kemi oli kaudella 2016 Veikkausliigassa yhdeksäs ja kaudella 2017 kymmenes.

Kaudeksi 2018 Gullsten siirtyi Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi kausina 2018–2019 yhteensä 34 Ykkösen ottelua, ja teki niissä viisi maalia. Gullsten siirtyi elokuussa 2019 Ruotsin nelostasolle Division 2:een IFK Luleån riveihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aleksi Gullsten Palloliiton sivuilla
 Aleksi Gullsten Veikkausliigan sivuilla
 Aleksi Gullsten Soccerwayn sivuilla

Vuonna 1993 syntyneet
Suomalaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Rick Battaglia

Rick Battaglia (myös Rik Battaglia, oikealta nimeltään Caterino Bertaglia; 18. helmikuuta 1927 Corbola, Rovigon maakunta – 27. maaliskuuta 2015 Corbola) oli italialainen elokuvanäyttelijä. 

Köyhään perheeseen synyt Battaglia työskenteli nuoresta asti mitä erilaisimmissa ammateissa. Vuonna 1954 hän esitti Sophia Lorenin rinnalla yhtä pääosista Mario Soldatin melodraamassa Nainen joelta. Battaglia pääsi opiskelemaan Rooman Kokeelliseen elokuvakeskukseen ja sai ulkonäkönsä ja urheilullisuutensa ansiosta pääosia pukudraamoissa kuten Orlando e i Paladini di Francia (1958), Persian miekka (1960) ja Sodoma ja Gomorra (1962). 1960-luvulla näyttelijä erikoistui spagettiwesterneihin. Myöhemmin hän joutui esittämään etupäässä sivuosia.

Elokuvia
 Hannibal, 1959
 Voittamaton soturi, 1960
 Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie, 1962
 Kleopatra ja miehet, 1962
 Il leone di San Marco, 1963
 Sandokan, la tigre di Mompracem, 1963
 Malesian merirosvot, 1964
 Mannaja, 1977

Lähteet

Aiheesta muualla
 Internet Movie Database: Rick Battaglia 

Italialaiset näyttelijät
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Tuvalu Sports Ground

Tuvalu Sports Ground on Oseaniassa sijaitsevan Tuvalun saaristovaltion ainoa stadion. Tuvalun atollisaaret ovat pieniä ja hyvin kapeita, minkä vuoksi ainoastaan Funafutin saarelle on rakennettu stadion.

Käyttö 
Eniten stadionilla pelataan jalkapalloa ja rugbya. Kaikki maan jalkapallo-ottelut pelataan stadionin kentällä; A-divisioonan ottelut sekä Independence Cup, NBT Cup, Tuvalu Games ja Christmas Cup -turnaukset. Stadionin katto on vuorattu aurinkopaneeleilla, joiden energiantuotanto kattaa noin viisi prosenttia Funafutin energiatarpeesta.
Kenttä on rakennettu korallisaarelle, jolla ei luontaisesti kasva ruohoa. Stadionin kenttää varten Fidžiltä lennätettiin savimaata, jolla saatiin aikaiseksi nurmikenttä.

Lähteet 

Jalkapallostadionit
Tuvalun urheilu
Rugby union
Gerd Hessler

Gerd Hessler (s. 13. syyskuuta 1948 Tannenbergsthalissa Saksissa itäisessä Saksassa) on entinen itäsaksalainen maastohiihtäjä, joka saavutti urallaan maailmanmestaruuden ja oli parhaimmillaan 1970-luvulla.

Hessler edusti urallaan SC Dynamo Klingenthalia. Kansallisen junioriuran jälkeen hän oli vuoden 1968 Grenoblen talviolympialaisissa varamiehenä. Vuoden 1969 Itä-Saksan mestaruuskisoissa hän sijoittui seuratoverinsa Gert-Dietmar Klausen jäljessä 30 kilometrillä toiseksi ja voitti Klingenthalin viestijoukkueen jäsenenä ensimmäisen Itä-Saksan mestaruutensa.

Vuodesta 1970 tuli Hesslerin läpimurtovuosi kansainväliseen tietoisuuteen. Kansallisissa mestaruuskisoissa hän oli joka matkalla kärkiviisikossa parhaan sijoituksen ollessa 30 kilometrin neöljäs sija. Hänet valittiin vuoden 1970 Vysoke Tatran MM-kisojen joukkueeseen. Yksilömatkoilla paras sijoitus oli 30 kilometrin 20. sija. Viestissä tuli sitten menestystä, kun Itä-Saksan joukkue Hessler-Lesser-Grimmer-Klause saavutti hopeaa Neuvostoliiton voittaessa.
Hessler oli mukana myös Rovaniemellä huhtikuussa 1970 järjestetyissä talviuniversiadeissa, joissa hän oli saavuttamassa hopeaa Itä-Saksan viestijoukkueessa.

Vuoden 1972 Sapporon talviolympialaisissa Hessler sijoittui 25:ksi 15 kilometrillä, 18:ksi 30 kilometrillä. Viestissä Hessler oli jälleen avausosuudella joukkueen sijoittuessa nyt 6:ksi.

Falunin MM-kisoissa kahta vuotta myöhemmin vuonna 1974 Hessler sijoittui 15:ksi 15 kilometrillä ja oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa Itä-Saksan viestijoukkueessa,.

Vuonna 1975 Hessler voitti ensimmäisen kerran henkilökohtaisen mestaruuden pisimmällä matkalla, joka silloin oli 40 kilometriä. Seuraavana vuonna 1976 Hessler saavutti kansalliset mestaruudet 15 kilometrillä ja viestissä sekä hopeaa 30 ja 50 kilometrillä. Samana vuonna 1976 eli Innsbruckin olympiavuonna sijoitukset olympiakisoissa olivat vaatimattomat 28. niin 15 kuin 50 kilometrillä. Viestissä Hessler tuli toisena ykkösosuudelta, mutta Lesserin matka päättyi onnettomuuteen, joka pakotti joukkueen keskeyttämään.

1970-luvun alun huippuviestijoukkueen Lesserin ja Grimmerin lopettaessa Klause ja Hessler jatkoivat vielä vanhasta 1970-luvun alun huippuhiihtäjistä. Hän oli vuosina 1974-1979 voittoisassa Klingenthalin viestijoukkueessa. Vuonna 1977 hän saavutti mestaruuden 30 kilometrillä. Vuoden 1978 Lahden MM-hiihdot jäivät Hessleriltä väliin. Vuodesta 1979 tuli Hesslerille viimeinen aktiivivuosi. Silloin hän saavutti viestimestaruuden lisäksi hopeaa 30 kilometrillä.

Kaikkiaan Gerd Hessler saavutti Itä-Saksan mestaruushiihdoissa 11 kultaa, 9 hopeaa ja 3 pronssia.

Siviilielämä
Gerd Hessler oli naimisissa itä-saksalaisen huippuhiihtäjän Monika Debertshäuserin kanssa. Avioliitto päättyi kuitenkin myöhemmin eroon.

Uransa jälkeen Hessler toimi Klingenthalissa valmentajana. Valmentajauran jälkeenen hän toimi vakuutusagenttina Aschenbergissä.

Lähteet 

Itäsaksalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Pölkkyvehnä

Pölkkyvehnä (Triticum compactum tai Triticum aestivum subsp. compatum) on pienijyväinen, lyhyttähkäinen vehnälaji tai leipävehnän alalaji. Sitä viljeltiin Suomessa syysvehnänä paikoin vielä 1800-luvun lopulla, kunnes pitkätähkäisempi ja satoisampi ns. tavallinen syysvehnä syrjäytti sen. Pölkkyvehnää on viljelty aiemmin laajalti Euroopassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pölkkyvehnä (Triticum compactum)
ITIS: Triticum compactum 

Vehnät
SaloSolar

SaloSolar on vuonna 2014 perustettu suomalainen aurinkopaneelien valmistaja. Aurinkopaneelien tuotannon se aloitti keväällä 2015.  Yhtiön kotipaikka on Salo ja toimitusjohtaja Esa Areva. Yhtiön aurinkopaneelitehdas sijaitsee Salon Salorankadulla.

SaloSolar kilpailee kiinalaisten valmistajien kanssa panostamalla automaatioon, jolloin työntekijöitä tarvitaan vähemmän. Vuosina 2015–2018 yhtiö investoi kahdeksan miljoonaa euroa itse kehittämäänsä automatisoituun tuotantolinjaan, jota se pyrkii myymään myös muille valmistajille. Tehtaan päätuote oli alkuvuonna 2016 kooltaan 1,6-neliömetrinen 265 watin aurinkopaneeli.

Sisaryritys ja yhtiöiden referenssejä
SaloSolar kuuluu Solar Finland -konserniin, joka työllistää noin 40 työntekijää. Konsernin liikevaihto oli noin kymmenen miljoonaa euroa vuonna 2019. Aurinkopaneelien tuotannon osuus liikevaihdosta oli reilut kaksi miljoonaa euroa, ja paneeleita valmistui yli kuuden megawatin verran.

Samaan yhtiöryppääseen kuuluu ja SaloSolarin myyntiyhtiönä toimii Esa ja Anu Arevan loppuvuonna 2012 perustama Areva Solar -osakeyhtiö. Tämä perheyritys on vaihtoehtoisten energiajärjestelmien kuten aurinkoenergialaitosten ja tuulivoimaloiden myyntiin, tuotantoon ja alan konsultointiin keskittynyt osakeyhtiö.  Yhtiö tai sen sisaryritys on ollut toimittajana muun muassa seuraavissa suomalaisittain suurehkoissa aurinkoenergiahankkeissa:

 Astrum-keskus, Salo (2013): 0,323 MWp. Oli vuoteen 2015 saakka Suomen suurin yksittäisen kohteen aurinkovoimahanke.
 LähiTapiolan pääkonttori, Espoo (2015): 0,2 MWp, toteutettu SaloSolarin aurinkopaneelein.
 Salon Energian 3 hehtaarin aurinkopuisto Salon lukion ja Salon kaupungin käyttöön, Salo, valmistelussa (noin 2016/2017), suuruusluokka pinta-alan perusteella 1–3 MWp, toteutetaan SaloSolarin aurinkopaneeleilla.

Huomaa
SaloSolarin myyntiyhtiötä Areva Solar Oy:tä ei tule sekoittaa ranskalaisen ydinenergiakonserni Arevan vuosina 2010–2014 nimellä Areva Solar toimineeseen aurinkoenergialiiketoimintaan.

Lähteet

Aurinkoenergiayhtiöt
Suomalaiset energiayhtiöt
Salo
Luettelo tunnetuista nurmekselaisista

Tunnettuja Nurmeksessa syntyneitä tai asuneita henkilöitä:

 Matti Calonius, apteekkari ja jääkäriliikkeen tukija
 Karl Johan Mikael Collan, ministeri
 P. J. Hannikainen, säveltäjä (s. 1854, Nurmes – k. 1924, Helsinki)
 Jani Hartikainen, jalkapalloilija
 Mikko Heikura, talonpoika, kunnallismies ja valtiopäivämies
 Oiva Huttunen, ministeri
 Seppo Huunonen, elokuva- ja teatteriohjaaja
 Rauha Kejonen, kirjailija, kuvataiteilija
 Lauri Kivinen, pesäpalloilija
 Jouni Kortelainen,entinen yleisurheilija
 Ilkka Laitinen, rajavartiolaitoksen apulaiskomentaja, entinen EU:n rajaturvallisuusviraston päällikkö
 Kerttu Mustonen, sanoittaja
 Katarina Naumanen, jalkapalloilija
 Pertti Pakarinen, lääkäri, kirjailija, "stressitohtori"
 Urho Peltonen, keihäänheittäjä ja olympiamitalisti
 Matti Pulkkinen, kirjailija
 Erkki Reijonen, toimittaja, toimitusjohtaja ja suurlähettiläs.
 Juho Reijonen, pappi ja kirjailija
 Mika Rissanen, kirjailija
 Asko Saatsi, kaupunginjohtaja 2012-
 Tyko Sallinen, taidemaalari
 Sam Sihvo, säveltäjä, sanoittaja ja jääkärivänrikki
 Tarja Smura, Miss Suomi 1993
 Olga Temonen, näyttelijä (mm. Salatut elämät)
 Olli Tiainen, Suomen sodan (1808–1809) maineikas sissipäällikkö 
 Kyllikki Tiensuu, teologian tohtori
 Veikko Tiitinen, näyttelijä
 Esa Timonen, entinen maaherra, ministeri ja kansanedustaja
 Sakari Timonen, gynekologi
 Henrik Ullgren, alueen talonpoikien edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809
 Pertti Vainionpää, kaupunginjohtaja 1974-2012

Nurmes
Nurmes
Α-Pyrrolidinopentiofenoni

α-Pyrrolidinopentiofenoni eli Alfa-PvP on synteettinen stimulantti ja muuntohuume joka kehitettiin 1960-luvulla. Ainetta kutsutaan toisinaan myös lempinimillä flakka tai gravel. Se on kemiallisesti sukua pyrovaleronille ja se on prolintaanin ketonianalogi. 

Alfa-PvP:n sivuvaikutukset ovat muiden psykostimulanttien kaltaisia. Näitä ovat esimerkiksi yliaktiivisuus, paranoia ja hallusinaatiot. Sen on raportoitu aiheuttaneen kuolemantapauksia yhdistettynä muihin huumeisiin, ja tämä on johtanut myös itsemurhiin. Alfa-PvP on myös aiheuttanut ainakin yhden kuolemantapauksen jossa ainetta on käytetty pentedronin kanssa, ja käyttäjä on kuollut tästä aiheutuneeseen sydämen vajaatoimintaan.

Katso myös 
 Α-Pyrrolidinopentiotiofenoni

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lääkäri varoittaa petollisesta muuntohuumeesta Turun Sanomat 27.11.2014.

Pyrrolidinofenonit
Lakon ja Herban boksi

Lakon ja Herban BOKSI oli suomalainen Subilla esitetty televisiosarja, jossa YouTubesta tunnetut Eric "Lakko" Savolainen ja Juuso "Herbalisti" Karikuusi tapasivat julkisuuden henkilöitä ja pelasivat erilaisia videopelejä. Ohjelmaa varten tehtiin myös mobiilipeli Sansa the Cat, joka julkaistiin ilmaiseksi Androidille. Ohjelmaa kuvattiin yksi tuotantokausi, joka esitettiin kesällä 2016.

Jaksot

Ohjelma 

Lakon ja Herban BOKSIssa Lakko ja Herba tapasivat julkisuuden henkilöitä ja pelasivat heidän kanssaan erilaisia pelejä yleensä joko Kampissa tai studiossa, joka oli leikkisästi nimetty Helsingin keskustan "hikiseksi kellariksi". Ohjelmassa keskeisessä osassa oli myös someseinä, jonne katsojat pystyivät laittamaan kuvia ja viestejä, joista Lakko ja Herba valitsivat jokaisessa jaksossa parhaan ja antoivat jaksosta toiseen vaihdelleen palkinnon.

Sansa The Cat 

Ohjelmaa varten tehtiin oma mobiilipeli, Sansa The Cat, jossa pääosassa oli Herban kissa Sansa. Sansa The Cat on sivultapäin kuvattu tasohyppelypeli, jossa väistellään jatkuvasti muuttuvia esteitä. Ohjelman vieraat pelasivat peliä ja lopuksi heidän huipputuloksensa merkittiin sitä varten tehdylle pistetaulukolle.

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Subin televisio-ohjelmat
Jalosauramo

Jalosauramo (Chamaemelum nobile) on mykerökukkainen, monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se kasvaa noin 40 cm korkeaksi.

Aromaterapiassa käytetään kolmesta kasvista tehtyjä "kamomillaöljyjä": jalosauramoa kutsutaan "roomankamomillaksi", muut ovat kamomillasaunio ("saksankamomilla") ja kampasauramo ("marokonkamomilla").

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Jalosauramo (Chamaemelum nobile)
Puutarha.net: Jalosauramo (Chamaemelum nobile)
ITIS: Chamaemelum nobile 
United States Department of Agriculture (USDA): Chamaemelum nobile 
Flora of Pakistan: Chamaemelum nobile 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Chamaemelum nobile 

Asterikasvit
Ahlaisten kirkonkylä

Ahlaisten kirkonkylä (tilastollisena taajamana vuonna 2014 Ahlainen) on kirkonkylä, tilastollinen taajama ja Museoviraston määrittelemä valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö Ahlaisissa Porissa Satakunnassa.

Ahlaisten taajaman maa-pinta-ala oli vuoden 2014 lopussa 3,08 km² ja väkiluku 384 mikä tuotti väestötiheydeksi taajamassa 124,7 henkilöä / km².

Ahlaisten kirkonkylä on Museoviraston mukaan eräs parhaiten vanhan rakenteensa säilyttäneistä kirkonkylistä Suomessa. Kirkonkylän vanhin asutus sijaitsee harjuselänteellä Ahlaistenjoen varressa, ja jokirannassa Vaaksholmassa on pienimuotoisempaa asutusta. Kylän keskustassa Alakylässä on vuonna 1796 rakennettu ja vuonna 1908 uusittu Ahlaisten kirkko johon liittyy kellotapuli vuodelta 1834. Taajaman itäosa kuuluu Ylikylän kylään.

Kirkonkylään lännessä rajoittuva Ahlaistenjoen suisto kuuluu Pooskerin saariston Natura 2000 -suojelualueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen kirkonkylät
Suomen entiset kuntakeskukset
Kirkonkylä
Porin taajamat
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Porin nähtävyydet
11.22.63

11.22.63 on kirjailija Stephen Kingin menestysromaaniin 22.11.63 perustuva yhdysvaltalainen jännityssarja. Sarjassa päähenkilö Jake Epping (James Franco) matkustaa ajassa menneisyyteen tarkoituksenaan estää John F. Kennedyn salamurha. Yhdysvalloissa sarjaa on esittänyt Hulu. Suomessa sarjan esittäminen alkoi Foxilla 11. huhtikuuta 2016.

Rooleissa

Lähteet

Stephen Kingin teoksiin perustuvat televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
John F. Kennedyn salamurha
Hulu-alkuperäissarjat
Susikoski

Susikoski voi tarkoittaa seuraavia:

 Susikoski, koski Kymijoessa Kotkan ja Kouvolan rajalla
 Susikoski, kylä Lavialla Porissa
 Olavi Susikoski, fiktiivinen henkilö Mauri Sariolan poliisiaiheisissa romaaneissa
Vladimir Ivić

Vladimir Ivić (s. 7. toukokuuta 1977) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Ura pelaajana

Ivić aloitti peliuransa FK Proleter Zrenjaninissa. Hän edusti seuraa Jugoslavian pääsarjassa neljä vuotta, kunnes siirtyi kesällä 1998 suurseura FK Partizaniin. Uudessa seurassa tuli alkuvaiheessa mukavasti peliaikaa, mutta kaudella 2002/03 Ivić oli useammin penkillä kuin kentällä. Pelattuaan seurassa kuusi vuotta ja yli 250 ottelua, Ivić siirtyi tammikuussa 2004 uusien haasteiden perässä Borussia Mönchengladbachiin. 

Peliaika Saksassa jäi vähäiseksi ja tammikuussa 2005 ura jatkui AEK Ateenassa. Kreikkalaisseurassa vastuuta tuli vaihtelevasti ja kaudeksi 2007/08 hän siirtyi Arisiin, jossa sai enemmän peliaikaa. Yhden kauden jälkeen Ivić siirtyi paikallisvastustaja PAOKiin, jossa pelasi neljän kauden ajan. Hän lopetti uransa PAOKissa kauden 2011/12 jälkeen.

Maajoukkuetasolla Ivić pelasi Serbia ja Montenegron paidassa 8 maaottelua.

Meriitit pelaajana

 Jugoslavian mestaruus (3): 1999, 2002, 2003
 Jugoslavian cup: 2001

Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa Ivić aloitti kesällä 2013 PAOKin U20-joukkueen päävalmentajana. Maaliskuun alussa 2016 hänestä tuli PAOKin edustusjoukkueen päävalmentaja loppukauden kattavalla sopimuksella. Kroatialainen luotsasi PAOKin Kreikan cupin mestariksi 2017, mikä oli seuran ensimmäinen pokaali 14 vuoteen. Mestaruudesta huolimatta Ivić jätti PAOKin kauden jälkeen.

Toukokuun lopussa 2018 Ivić teki kaksivuotisen sopimuksen israelilaisen Maccabi Tel Avivin kanssa. Hän luotsasi seuran kahteen perättäiseen Israelin mestaruuteen. Kauden 2019/20 jälkeen hän jätti seuran ja siirtyi Englannin Mestaruussarjaan pudonneen Watfordin päävalmentajaksi. Ivićin johdolla Watford aloitti Mestaruussarjakautensa vaihtelevasti. Joukkue voitti Ivićin johdolla yhdeksän ottelua pelaamistaan 20 sarjaottelusta. Seura erotti hänet yllättäen joulukuussa 2020, kun Watford oli sarjassa viidentenä.

Meriitit valmentajana
 Israelin mestaruus: 2019, 2020
 Israelin Toto Cup: 2019
 Kreikan Cup: 2017
 Kreikan vuoden valmentaja: 2017

Lähteet

Serbialaiset jalkapalloilijat
Serbiamontenegrolaiset jalkapalloilijat
Jugoslavialaiset jalkapalloilijat
Serbialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Panu Toivonen (poliitikko)

Panu Antti Toivonen (27. syyskuuta 1921 Helsinki – 24. elokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, toimittaja, kaupunginvaltuutettu ja Perustuslaillisen Kansanpuolueen ja sen seuraajan Perustuslaillisen oikeistopuolueen poliitikko.

Panu Toivosen vanhemmat olivat akateemikko, professori Yrjö Toivonen ja Hellä Helena Hänninen. Hän osallistui talvisotaan Helsingin ilmatoriuntapattereissa ja jatkosotaan Vallilan rykmentin riveissä. Sodan jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui metsänhoitajaksi. Toivonen työskenteli sitten toimittajana Kauppalehdessä, Talouselämä-lehdessä, Vakuutussanomissa ja Mainostaja-lehdessä. Hän perusti Suomen ensimmäisen PR-toimiston 1950-luvun lopulla.

Toivonen toimi vuonna 1973 perustetun Perustuslaillisen kansanpuolueen seuraajan Perustuslaillisen oikeistopuolueen puoluesihteerinä vuosina 1982–1990, ja hän toimitti perustuslaillisten Express-lehteä. 

Toivonen harrasti musiikkia ja hän esiintyi opiskeluvuosinaan klarinetinsoittajana eri jazzyhtyeissä, kuten Valto Laitisen orkesterissa.

Panu Toivosen poika on Seura-lehden toimittaja Hannu Toivonen.

Teoksia 
 Vedestä ja vesijohdoista Vesionnisen 50-vuotispäivänä. Vesionninen, Helsinki 1963
 Mainonnan arvostelu ja mainonnan ajojahti. Helsinki 1969.

Toimitustöitä 
 Puoli vuosisataa Suomea rakentamassa: Piirteitä Asfalttiosakeyhtiö Lemminkäisen toiminnasta vuosina 1910-1960. Perusaineisto Arvo Puukari, Erkki Ratia. Toimitussihteeri Panu Toivonen. Asfalttiosakeyhtiö Lemminkäinen, Helsinki 1960.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Perustuslaillisen oikeistopuolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
SBS Blues

SBS Blues oli helsinkiläinen salibandyseura, joka perustettiin huhtikuussa 2016.  Seura fuusioitui HIFK:n salibandyjaoston kanssa keväällä 2018, siten että Blues siirtyi HIFK:on alaisuuteen.

Lähteet 

Suomalaiset salibandyseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Vuonna 2016 perustetut urheiluseurat
Disopyramidi

Disopyramidi (C21H29N3O) on fenyylibutyramidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä sydämen rytmihäiriöiden hoitamiseen.

Vaikutusmekanismi ja käyttö
Disopyramidi kuuluu natrium- ja kaliumkanavien salpaajiin ja sen vaikutukset ovat samankaltaisia kinidiinin ja prokainamidin kanssa. Näiden ionikanavien salpautumisen johdosta sydämen lihassolujen depolarisaatio estyy ja aktiopotentiaalin kesto pidentyy. Lääkeainetta voidaan käyttää sekä eteis- että kammiovärinän hoitoon. Disopyramidi on optisesti aktiivinen yhdiste. Disopyramidin on todettu myös estävän eteisvärinäkohtauksia. Disopyramidi on emäksinen yhdiste ja sen pKa-arvo on 10,2.

Haittavaikutukset
Tyypillisiä disopyramidin haittavaikutuksia ovat ruuansulatuskanavan vaivat kuten vatsakipu, oksentelu ja ripuli. Erityisesti S(+)-enantiomeerilla on antikolinergisiä vaikutuksia, mikä voi aiheuttaa niin kutsuttua kääntyvien kärkien takykardiaa, suun kuivumista, ummetusta ja näköhäiriöitä. Se myös pidentää QT-aikaa. Erityisesti R(-)-enantiomeerilla on niin kutsuttu negatiivinen inotrooppinen vaikutus, mikä voi johtaa hyvin alhaiseen verenpaineeseen eli hypotensioon.

Valmistus
Disopyramidin synteesin lähtöaineita ovat bentsyylisyanidi ja 2-klooripyridiini tai 2-bromipyridiini. Nämä reagoivat natriumamidin toimiessa emäksenä ja muodostavat nitriilijohdannaisen, joka reagoi edelleen natriumamidin läsnä ollessa alkylaatioreaktiolla 2-di-isopropyyliaminoetyylikloridin kanssa. Näin muodostunut välituote hydrolysoidaan rikkihapon avulla disopyramidiksi.

Lähteet

Sydänlääkkeet
Natriumkanavan salpaajat
Tyler Motte

Tyler Motte (s. 10. maaliskuuta 1995 Saint Clair, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsissa. Motte on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.

Ura

Seuraura
Motte pelasi Honeybakedin junioreissa vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen OHL-joukkue Sarnia Sting varasi hänet samana kesänä 186. pelaajana. Motte ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Motte vietti vuodet 2011–2013 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2012–2013 hän pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.

Chicago Blackhawks varasi Motten neljännellä kierroksella 121. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Vuosina 2013–2016 hän kävi Michiganin yliopistoa. Kolmannella ja viimeisellä yliopistokaudellaan 2015–2016 Motte sijoittui tehoilla 32+24=56 koko B1G:n maalipörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Kyle Connor sekä pistepörssissä kolmanneksi edellään vain joukkuetoverit Connor ja J. T. Compher. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden ja valittiin B1G:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Connor valittiin myös sekä B1G:n että koko NCAA:n viikon pelaajaksi helmikuussa 2016. Hän oli kauden päätteeksi ehdolla myös koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Harvardin Jimmy Veseylle.

Huhtikuussa 2016 Motte teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hän liittyi samalla loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Rockford IceHogsiin.

Kaudeksi 2017–2018 Motte siirtyi Columbus Blue Jacketsiin, josta siirtotakarajalla helmikuussa 2018 yhdessä Jussi Jokisen kanssa Vancouver Canucksiin vaihdossa Thomas Vanekiin. Lokakuussa 2020 Motte teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Canucksin kanssa. Maaliskuussa 2022 Canucks kauppasi Motten New York Rangersiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon.

Syyskuussa 2022 Motte teki vapaana agenttina Ottawa Senatorsin kanssa yksivuotisen ja 1,35 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Maajoukkueura

Motte edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hänet valittiin Slovakiaa vastaan pelatun viimeisen alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. 

Motte pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa. Motte voitti myös Yhdysvaltain sisäisen maalipörssin ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton J. T. Compherin kanssa tehoilla 5+2=7. Hänet valittiin Yhdysvaltain top-3-pelaajaksi.

Motte pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa.

Muuta
Tylerin isoveli Connor James "C. J." Motte on AHL-joukkue Rochester Americansin sopimusmaalivahti.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin pelaajat
Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Suicide Squadin jäsenistä

Suicide Squad on fiktiivinen valtion agentuuriliike, joka esiintyy tarinoissa jotka ovat julkaissut DC Comics. Tummennetut nimet kuvaavat ryhmän nykyisiä jäseniä.

Hopeisen ajan Suicide Squad (1959 – 1987)

Suicide Squad (vol. 1) (1987 – 1992)

Väiaikaiset Suicide Squadit (1992 – 2001)

Suicide Squad (vol. 2) (2001 – 2002)

Väliaikaiset Suicide Squadit (2002 – 2008)

Suicide Squad (vol. 3) (2007 – 2008)

Väliaikaiset Suicide Squadit (2008 – 2011)

Uusi Suicide Squad (2014 – nykyaika) 

Suicide Squad
Suicide Squad
Kikkoman

on japanilainen yritys, joka valmistaa muun muassa soijakastiketta, miriniä, shōchūa ja sakea. Yritys perustettiin vuonna 1917 Nodan kaupungissa Chiban prefektuurissa, kun jo 1600-luvulta asti toiminnassa olleet Mogin ja Takanashin perheyritykset yhdistyivät. ”Kikko” tarkoittaa japanin kielessä kilpikonnan kilpeä, ja ”man” merkitsee lukua 10 000. Kilpikonna symboloi japanilaisessa kulttuurissa onnea, vaurautta ja kestävyyttä, ja se elää legendan mukaan 10 000 vuotta.

Kikkomanin soijakastike on maailman markkinajohtaja alallaan. Hollantiin vuonna 1997 perustettu tehdas sekä kahdeksan muuta tehdasta Aasiassa ja Yhdysvalloissa tuottavat noin 400 miljoonaa litraa soijakastiketta vuosittain. Yrityksen hallituksen puheenjohtaja on Yuzaburo Mogi (s. 1935), joka oli aiemmin toimitusjohtajan asemassa. Kikkoman on myös Japanin keisarillisen hovin virallinen soijakastikkeen toimittaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset teollisuusyritykset
Japanilaiset elintarvikeyhtiöt
Elintarvikealan tuotemerkit
Japanilaiset pörssiyhtiöt
Kaupan ala Suomessa

Kaupan ala on tavaroiden ostoon ja myyntiin keskittynyt toimiala, joka koostuu vähittäis- ja tukkukaupasta.

Tukkukaupan asiakkaana ovat yritykset, kun taas vähittäiskaupan kohderyhmänä ovat kuluttajat. Tukkukaupat myyvät tuotteita sekä vähittäiskaupalle edelleen välitettäväksi, mutta myös tuotteen loppukäyttäjille kuten teollisuudelle ja muille yrityksille.

Päivittäistavaroiden vähittäiskaupan arvo Suomessa vuonna 2014 oli noin 16,7 miljardia euroa. Suomalaiselle päivittäistavarakaupalle on ominaista ketjuuntuminen sekä hankinnan ja logistiikan keskittyminen. Vuonna 2015 S-ryhmän markkinaosuus oli 45,9 %, K-ryhmän 32,7 %	ja Lidlin 9,0 % Päivittäistavaroiden myynti on keskittynyt suuriin myymälöihin. Yli tuhatneliöisten myymälöiden markkinaosuus on yli 60 %.

Kauppa on elinkeinoelämän suurin työllistäjä - vuonna 2013 alalla oli noin 123 000 suomalaista - mutta viime vuosina alan työllisyys on vähentynyt selvästi. Työttömyys ja varsinkin nuorten työttömyys ovat kaupan alalla viime vuosina kasvaneet selvästi. Kauppa on suurin alle 25-vuotiaiden nuorten työllistäjä, ja kaupan heikko työllisyyskehitys osuu kipeimmin juuri nuoriin. Alalle tyypillistä on sesongit ja ruuhkahuiput, jolloin palkataan tilapäistä työvoimaa.

Katso myös 
 Kaupan alan koulutus Suomessa

Lähteet 

Suomi
Suomen talous
Reitkallin puutarhakoulu

Reitkallin puutarhakoulu tai Reitkallin puutarhurikoulu oli vuosina 1898–1991 Sippolassa ja Vehkalahdella toiminut suomalainen puutarhakoulu. Koulu oli Suomen ainoa pelkästään naispuutarhureita kouluttanut puutarha-alan ammattikoulu. 

Koulun perustajat olivat rouva Alma Forstén (o.s. Lönnroth) ja hänen puolisonsa eversti Lennart Forstén. Koulu toimi aluksi vuoden 1897 ajan Forsténien kodissa Liikkalan kartanossa, josta se siirrettiin Sippolan hoviin vuonna 1898. Sippolasta se siirrettiin edelleen vuonna 1906 Reitkallin kartanoon Vehkalahdelle.

Koulu sai valtionapua toimintaansa vuoteen 1933 saakka. Tämän jälkeen koulun toiminnan rahoituksesta huolehti maaliskuussa 1933 perustettu Reitkallin Puutarhakoulun Osakeyhtiö. Koulua yritettiin vielä saada valtion hoitoon 1963 ja 1964 mutta tämä hanke ei onnistunut. Koulu oli 1960-luvulla kaksivuotinen ja sinne otettiin vuosittain 16 uutta oppilasta. Reitkallin koulutila oli kooltaan 91 hehtaaria josta viljeltyä oli 37 hehtaaria ja puutarhaa 7 hehtaaria. Koulussa oli puutarhaopetuksen ohella myös kauppapuutarha-alalle valmistava puutarha-alan liikelinja. Puutarhakoulun toiminta päättyi 1. tammikuuta 1991 kun Reitkallin Puutarhakoulun Osakeyhtiö lakkautettiin.

Kirjallisuutta 
 Sippolan puutarha- ja maatalouskoulu - Reitkallin puutarhakoulu 1898-1932 ; kirj. Katri Lagerblad ja Aino Nieminen. Sippolan puutarha- ja maatalouskoulu - Reitkallin puutarhakoulu, Hamina 1948.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Reitkallin Puutarhakoulu Osakeyhtiö (porssitieto.fi)

Suomalaiset maatalousalan oppilaitokset
Haminan oppilaitokset
Entiset suomalaiset oppilaitokset
Hiekkala

Hiekkala voi tarkoittaa:

 Eero Hiekkala (1893–1942), toimittaja
 Heikki Hiekkala (1952–1986), kosketinsoittaja
 Lassi Hiekkala (1888–1951), toimittaja ja kansanedustaja
Pariisin suurmoskeija

Pariisin suurmoskeija () on moskeija Pariisin 5. arrondissementissa, aivan kasvitieteellisen puutarhan länsipuolella, osoitteessa 39 rue Geoffroy-Saint-Hilaire.

Moskeijan suunnittelivat ranskalaiset arkkitehdit Charles Heubès, Robert Fournez ja Maurice Mantout. Se rakennettiin vuosina 1922–1926. Ranskan valtio tuki moskeijan rakentamista kunnianosoituksena ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskan armeijassa taistelleille muslimisotilaille. Kustannuksiin osallistuivat myös useat Ranskan islamilaiset siirtomaat Afrikassa ja Aasiassa. Moskeijan arkkitehtuuri edustaa espanjalais-maurilaista tyyliä, joka erottuu Pariisin katukuvasta. Rakennuskompleksiin kuuluu rukoussalin ohella koraanikoulu ja islamilaisen uskontotieteen instituutti. Sen yhteydessä on myös Pariisin suurimaamin virka-asunto. Moskeijan minareetti on 33 metriä korkea.

Lähteet

Aiheesta muualla

Moskeijan kotisivu 

Pariisin rakennukset ja rakennelmat
Moskeijat
Uskonto Ranskassa
Basam Books

Basam Books on vuonna 2016 perustettu riippumaton helsinkiläinen yleiskustantamo.

Kustantamo on keskittynyt hyvinvointi- ja työelämäkirjallisuuden, kaunokirjallisten klassikoiden sekä runouden kustantamiseen.

Yrityksen perustaja ja kustantaja on Batu Samaletdin, joka perusti samannimisen kustantamon alun perin vuonna 1993. Vanha Basam Books toimii nykyään nimellä Viisas Elämä.

Kustantamon toimitusjohtaja on Jarkko Mali, joka on aiemmin toiminut mm. Akateemisen Kirjakaupan kirjojen sisäänostajana ja Basam Booksin myyntipäällikkönä. Basam Books Oy on Suomen Kustannusyhdistyksen jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Basam Books Oy:n kotisivut 
Suomalaiset kirjankustantamot
Power

Power on Norjasta lähtöisin oleva kodinkoneketju, joka on osa Power International AS -konsernia. Konsernin pääomistajia ovat Awilhelmsen AS  ja Dolphin Invest AS -yhtiöt, joiden takana ovat varustamostaan tunnettu Wilhelmsenin perhe ja vähittäiskauppias Øivind Tidemandsen. Tidemandsen vaikutti (Suomessa Gigantti-ketjusta tunnetussa) Elkjøp-konsernissa vuosina 1980–2000, mutta irtaantui sittemmin yhtiöstä. Nykyään Tidemandsen on mukana muun muassa perustamassaan XXL-urheiluvälineketjussa. 

Power avasi ensimmäisen myymälänsä Suomessa maanantaina 9. toukokuuta 2016 Vantaan Tammistoon. Myymälässä käytetään digitaalisia hintalappuja, jotka päivittyvät verkkokaupan hinnoin neljä kertaa päivässä. Powerin toinen myymälä avattiin 15. toukokuuta 2016 Tampereen Kalevan Prismakeskukseen. Power on osa samaa konsernia kuin Expert-kauppaketju ja Expert ASA Oy:n toiminimi muuttui 9. kesäkuuta 2016 Power Finland Oy:ksi. Vuoden 2016 aikana suurin osa Expert-myymälöistä muutettiin Powereiksi, ja Expert-nimellä jatkoivat kauppiasvetoiset liikkeet.

Yhtiö kuuluu pohjoismaiseen Power International AS -konserniin, joka on rekisteröity Norjaan. Norjassa Power-ketjulla on 120 myymälää, Tanskassa 12 ja Suomessa 44. Yhtiöön kuuluu myös Ruotsin Skillingarydissa sijaitseva keskusvarasto ja verkkokauppa.  Konsernin yhteenlaskettu liikevaihto oli vuonna 2016 noin 900 miljoonaa euroa.

Myymälät 

 Espoo Laajalahti
 Espoo Sello
 Espoo Suomenoja
 Helsinki Itis
 Helsinki Stockmann
 Hämeenlinna
 Hyvinkää
 Iisalmi
 Imatra
 Joensuu
 Jyväskylä Palokka
 Jyväskylä Seppä
 Järvenpää
 Kankaanpää
 Kauhava
 Kemi
 Kokkola
 Kotka
 Kuopio
 Kouvola
 Lahti
 Lappeenranta

 Lempäälä Ideapark
 Lohja
 Mikkeli
 Oulu Kaakkuri
 Oulu Limingantulli
 Pietarsaari
 Pori
 Porvoo
 Raisio
 Rauma
 Riihimäki
 Rovaniemi
 Sastamala
 Seinäjoki Ideapark
 Tampere Kaleva
 Tampere Lielahti
 Turku Skanssi
 Turku Stockmann
 Uusikaupunki
 Vaasa
 Vantaa Tammisto
 Äänekoski

Yhteensä 44 myymälää (huhtikuu 2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Powerin kotisivut

Kodintekniikkakaupat
Norjalaiset yritykset
Basilika (Ateena)

Basilika on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta basilika-arkkitehtuuria edustaneesta julkisesta rakennuksesta Ateenan Agoralla Kreikassa. Se sijaitsi Agoran koillislaidalla.

Basilika rakennettiin roomalaisella ajalla keisari Hadrianuksen kaudella noin vuonna 117–138 jaa. Tuolloin siihen sisällytettiin paikalla ollut varhaisempi, keisari Augustuksen aikana rakennettu julkinen rakennus. Basilikaa käytettiin kaupallisiin tarkoituksiin sekä erilaisiin kokouksiin. Rakennus vaurioitui pahoin herulien hyökkäyksessä vuonna 267. Tämän jälkeen sen osia käytettiin rakennusmateriaalina.

Rakennus oli arkkitehtuuriltaan tyypillinen roomalainen basilika. Sen rakentamiseen oli käytetty muun muassa kalkkikiveä ja marmoria. Basilikan keskellä olleen peristyylin leveys oli noin 15,3 metriä. Sitä kiersi noin 5,7 metriä leveä pylväskäytävä. Basilikasta on säilynyt nykyaikaan vain joitakin sen perustusten osia. Rakennuksen osittaiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1970. Rauniot sijaitsevat Agoran pohjoisosan halkaisevan Ateenan metrolinjan pohjoispuolella. Rakennuksen eteläosa, noin puolet rakennuksesta, on Agoran arkeologisella alueella ja sitä on kaivettu esiin pohjois-eteläsuunnassa noin 11 metrin verran, kun taas pohjoisosa jää Adrianoú-kadun ja sen pohjoispuolisten talojen alle.

Lähteet 

Agora (Ateena)
Antiikin Ateenan rakennukset ja rakennelmat
Kreikan entiset rakennukset ja rakennelmat
Allianz Riviera

Allianz Riviera on Etelä-Ranskan Nizzassa sijaitseva jalkapallostadion, joka toimii Ranskan Ligue 1:ssä pelaavan OGC Nicen kotikenttänä. Allianz Rivieraa alettiin rakentaa vuonna 2011 ja se avattiin syyskuussa 2013. Jean-Michel Wilmotten suunnittelemalla stadionilla on 35 624 paikkaa. Rakennuskulut olivat arviolta 245 miljoonaa euroa. Stadion korvasi Nicen vanhan stadionin Stade du Rayn.

Allianz Riviera toimii yhtenä kymmenestä isäntästadionista vuoden 2016 Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Noissa kilpailuissa stadionin nimi on sponsorisyistä Stade de Nice. Stadionilla pelataan neljä turnauksen ottelua, mukaan lukien yksi neljännesvälieristä.

Stadionilla on pelannut otteluita myös rugby union -joukkue RC Toulonnais.

Lähteet 

Ranskan jalkapallostadionit
Kesäolympialaiset 2024
Nizza
Myllymäki (Ähtäri)

Myllymäki on kylä ja taajama Ähtärissä. Kylässä risteävät valtatie 18 ja seututie 621. Kylässä on myös Myllymäen rautatieasema, joka sijaitsee Haapamäki–Seinäjoki-radan varrella. Matkaa Ähtärin keskustaan on noin 13 kilometriä.

Kylässä toimii 55 oppilaan kyläkoulu. Lähikauppa Tarmo palvelee niin ravintolana kuin kauppana.

Aiheesta muualla
Myllymäki Ähtärin kaupungin kotisivuilla
Myllymäen kylä

Ähtärin kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Call Waves Solutions Finland

Call Waves Solutions Finland Oy on vuonna 2000 perustettu telemarkkinointiyritys. Sen toimipaikat sijaitsevat Varkaudessa, Mikkelissä ja Kuopiossa.

Call Waves aloitti toimintansa 14 henkilön toimipisteellä Varkaudessa ja se oli perustettaessa Itä-Suomen ensimmäinen yhteyskeskus eli Contact Center. 

Call Wavesilla on ollut toimipisteeitä viidellä paikkakunnalla. Savonlinnan toimipiste lakkautettiin 13.12.2013. Vaasan toimipiste lakkautettiin 17.6.2014. Molempien toimipisteiden lakkauttamisen perusteena olivat tuotannollis-taloudelliset syyt.

Keski-Savon Kehittämisyhtiö myönsi Call Wavesille EFQM-laatupalkinnon vuonna 2005. Kauppalehti myönsi Call Wavesille Balance Consultingin menestyjäluokituksen Menestyjä-sertifikaatin vuosina 2010 ja 2011. Suomen Asiakastieto myönsi Call Wavesille Suomen vahvimmat (platina) -sertifikaatin 2012-2016. Asiakkuusmarkkinointiliitto (ASML) myönsi Call Wavesille Reilu Työnantaja -statuksen ja merkin 18.2.2016. Inspired in Finland -yhteisö valitsi Call Wavesin 100 intohimoisimman yrityksen joukkoon vuonna 2016.

Call Waves työllistää nykyisin noin 160 henkilöä. Toiminta on ympärivuorokautista. Työkielinä ovat suomi, ruotsi ja englanti. Call Waves on keskittynyt vakuutus-, rahoitus-, energia-, liikenne- ja verkkokauppa-alojen ulkoistetun asiakaspalvelun ratkaisuihin. Call Waves tuottaa myös vaihdepalvelua sekä backoffice-palveluja. Kuukausittain on yli 250 000 asiakaskontaktia.

Liikevaihto ja omistus 
Yrityksen liikevaihto on kasvanut tasaisesti vuosina 2000-2018. Yrityksen liikevaihto vuonna 2018 oli 6,5 miljoonaa euroa. Call Waves Solutions Finland Oy omistus jakautuu Navitas Kehitys Oy:n ja toimivan johdon kesken.

Artikkeleita lehdissä 
 Warkauden Lehti 29.10.2015: Puhelintyössä ei ole yt-uhkia.
 Warkauden Lehti  29.4.2014: Asiakaspalvelussa ratkaisee asenne.
 Savon Sanomat 11.5.2014: Asiakaspalvelun moniosaajat.
 Ilta-Sanomat 28.3.2013: Suomen kiinnostavimmat työpaikat

Aiheesta muualla 
 Call Wavesin blogiarkisto
 Intohimoinen yritys 2016 

Suomalaiset  telemarkkinointiyritykset
Cervalces

Cervalces on sukupuuttoon kuollut hirvieläinsuku, joka eli Pohjois-Amerikassa ja Euraasiassa plioseenilla ja pleistoseenilla. Se oli rakenteeltaan kuin hirven ja vapitin sekoitus. Ulkomuodoltaan se olisi näyttänyt hyvin pitkäjalkaiselta hirveltä jonka pää oli kuin vapitilla. Sarvet olivat leveät ja litteät kuin nykyisellä hirvellä, mutta niiden rakennelma oli monimutkaisempi. Eläin oli kooltaan nykyistä hirveä suurempi.

Cervalces eli samankaltaisessa elinympäristössä kuin nykyinen hirvi, ja sillä saattoi olla myös samanlaiset elintavat – kahlaten viileissä vesistöissä rantakasvustoa syöden. Suku kuoli sukupuuttoon viimeisimmällä jääkaudella noin 11 500 vuotta sitten.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Prehistoric Wildlife: Cervalces

Hirvieläimet
Esihistorialliset nisäkkäät
Pleistoseenin sukupuuttoon kuollut megafauna
Peruskoulu

Peruskoulu on koulu, joka muodostaa yleissivistävän koulutuksen perustan. Sitä voidaan kutsua perusasteen tai ensimmäisen asteen oppilaitokseksi. Peruskoulu on koko ikäluokkaa koskeva yhtenäiskoulu, joka alkaa tavallisesti noin 4–7-vuotiaana ja kestää maasta riippuen noin yhdeksän–kymmenen vuotta. Peruskoulua edeltää esikoulu, ja sen jälkeen siirrytään joko jatko-opintoihin toisen asteen oppilaitokseen tai vaihtoehtoisesti työelämään. Nykyään peruskoulu on useimmissa maissa pakollinen ja osa oppivelvollisuutta.

Katso myös 
 Peruskoulu Suomessa
 Ammattioppilaitos, Lukio
The Brady Bunch

The Brady Bunch on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka pääosassa on Bradyn uusioperhe. Sarjaa ensiesitettiin amerikkalaisella ABC-televisiokanavalla vuosina 1969–1974.

Sarjan pohjalta tehtiin vuonna 1995 elokuva Rokkaava Bradyn perhe. Elokuvassa näyttelee joitain sarjan näyttelijöitä sivuosissa. Vuonna 1996 elokuva sai jatko-osan Rokkaava Bradyn perhe – paluu. Kolmas elokuva Bradyn perhe Valkoisessa talossa valmistui vuonna 2002.

Juoni 
Arkkitehti Mike Brady on leski, jolla on kolme poikaa – Greg, Peter ja Bobby. Hän tapaa tapaa Carolin, jolla on puolestaan kolme tytärtä: Marcia, Jan ja Cindy. Mike ja Carol päättävät mennä naimisiin. He muuttavat saman katon alle lasten, kodinhoitajan ja yhden koiran kanssa.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Tilannekomediat
1960-luvun televisiosarjat
1970-luvun televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Pietarinsaksalaiset

Pietarinsaksalaiset ovat Pietarissa Venäjällä asuvia tai siellä syntyneitä saksalaisia.

Alun perin saksalaiset saapuivat Pietariin 1700-luvun alussa pian sen jälkeen, kun tsaari Pietari Suuri oli perustanut kaupungin. Tuolloin saksalaiset kuuluivat suurimpiin Pietariin saapuneisiin kansoihin. Pietarin saksalaisten ansiosta saksalainen kulttuuri näkyy vahvasti Pietarissa, jonne on rakennettu esimerkiksi saksalaisia kirkkoja.

Ensimmäisen maailmansodan alettua vuonna 1914 Pietarin saksalainen yhteisö lähes tuhoutui. Monia pietarinsaksalaisia muutti tämän jälkeen Suomeen. Suomalaisia henkilöitä, joilla on pietarinsaksalaisia sukujuuria, ovat muiden muassa elokuvatutkija Peter von Bagh, historiantutkija Matti Klinge ja runoilija Brita Polttila.

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kaupungin asukkaista 50 780 henkeä eli neljä prosenttia puhui äidinkielenään saksaa. Tämän jälkeen kansallisuudeltaan saksalaisten määrä on ollut laskussa:
 1926: 16 916 (1,1 prosenttia väestöstä)
 1939: 10 104
 1959: 2 052
 1970: 3 249
 1979: 2 802
 1989: 3 570
 2002: 3 868
 2010: 2 849 (0,07 prosenttia kansallisuutensa ilmoittaneista)

Katso myös
 Baltiansaksalaiset
 Volgan saksalaiset

Lähteet

Pietari
Saksalaisten diaspora
Pohjois-Venäjän etniset ryhmät
Atanarik

Atanarik tai Athanaric (, k. 21. tammikuuta 381) oli tervingien eli visigoottien kuningas vuosina 364–376. Atanarik kuului Baltin ylhäisösukuun, ja myös hänen isoisänsä Ariarik ja isänsä Aorik olivat olleet heimonsa päälliköitä. Joidenkin lähteiden mukaan Atanarik oli visigoottien ensimmäinen varsinainen kuningas, sillä aiemmin visigooteilla oli ollut erikseen kaksi korkeaa virkaa: sotapäällikkö ja reiks. Reiks oli heimon ylin tuomari ja perinteiden säilyttäjä. Atanarik oli näitä kumpaakin. Kuninkaan vastuulla oli sodanjohdon lisäksi visigoottien vanhan pakanauskonnon, tapojen ja kulttuurin vaaliminen. Kiristinusko oli Atanarikin mielestä suurin uhka goottien perinteiselle elämäntavalle. Sen vuoksi hän ahdisteli säälimättä kaikkia kristinuskoon 300-luvulla kääntyneitä visigootteja. Atanarik vainosi kiihkeästi kristittyjä Daakiassa vuosina 369–372. Hänen uhreihinsa kuului muun muassa Pyhä Sabas Goottilainen.

Atanarikin julmat vainot käänsivät kuitenkin visigootit toisiaan vastaan. Lopulta vastakkain oli kaksi ryhmittymää. Toista johti Atanarik ja toista areiolaiseen kristinuskoon kääntynyt päällikkö Fritigern. Syttyi sisällissota, jossa Atanarik löi toistuvasti Fritigernin ja hänen liittolaisensa Alavivuksen joukot. Tappioiden jälkeen Fritigern pyysi apua keisari Valensilta ja roomalaisten avulla kapinalliset onnistuivat paremmin vastustamaan Atanarikin hyökkäyksiä, mutta lopulta Fritigern hävisi sisällissodan. Samaan aikaan myös hunnit olivat tunkeutuneet visigoottien maille, ja vuonna 376 Fritigern anoi Valensilta itselleen ja kannattajilleen pääsyä roomalaisten hallitsemaan Traakiaan. Valens suostui pyyntöön sillä ehdolla, että kaikki Fritigernin kannattajat kääntyvät areiolaisiksi ja palvelevat Rooman armeijassa. Vuonna 376 hunnit löivät Atanarikin ja hän pakeni seuraajineen Transilvaniaan. Suurin osa visigooteista lähti kuitenkin Fritigernin johdolla pakolaisiksi Rooman valtakuntaan. Omiensa hylkäämä ja asemansa menettänyt Atanarik seurasi heitä vuonna 381. Keisari Theodosius I otti Atanarikin suopeasti vastaan, mutta Atanarik kuoli Konstantinopolissa yllättäen vain kaksi viikkoa saapumisensa jälkeen.

Lähteet 

Visigoottien kuninkaat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 381 kuolleet
Kei-auto

Kei-auto on japanilainen pienten ajoneuvojen luokka. Nämä pienet ajoneuvot ovat erittäin suosittuja Japanissa, mikä johtuu kei-autojen verotuseduista. Kei-autot suunnitellaan hyvin tarkasti japanilaisia säädöksiä ja markkinoita silmällä pitäen.

Kei-autojen mitat
Kei-autojen mitat on tiukasti säädelty:
 Moottorin iskutilavuus saa olla korkeintaan 660 cm3. 
 Moottorin teho saa olla korkeintaan 47 kW. 
 Ajoneuvon leveys saa olla korkeintaan 1,48 m. 
 Ajoneuvon pituus saa olla korkeintaan 3,4 m. 
 Ajoneuvon korkeus saa olla korkeintaan 2,0 m.

Katso myös 
 Kevyt nelipyörä
 Kevytauto
 Kääpiöauto

Lähteet

Viitteet 

Autot
Liljeblomin talo

Liljeblomin talo on empiretyylinen kaupunkitalo Torikadun varrella Vanhatullin kaupunginosassa Oulussa. Rakennuksen naapurissa sijaitsevat Waenerbergin ja Riekin talot. Asuinkäytön lisäksi rakennuksessa on toiminut myös postikonttori.

Nahkuri Sigfrid Nilsson Tornbergin (1802-1884) rakennuttaman kiinteistön päärakennus valmistui 1831. Rakennuksen julkisivuvuoraus ja maalaus tehtiin vasta vuosina 1847–1852. Päärakennuksen lisäksi tontilla oli myös muita rakennuksia, joissa oli muun muassa leivintupa, liiteri, navetta, talleja, nahkurinverstas ja heinälato. Piharakennukset on myöhemmin purettu kiinteistön ollessa Oulun kaupungin omistuksessa.

Nimensä talo on saanut ensinnäkin Henriette Liljeblomilta (1836-1918, puoliso kauppias ja laivanvarustaja Toussaint Wilhelm Liljeblom, 1832-1882), eli Sigfrid Tornbergin tyttäreltä, jolle rakennus periytyi ja joka asui talossa vuosikymmenet leskenä. Viimeisenä Liljeblomina talossa asui Henrietten ja T. W. Liljeblomin tytär Elin Adele Liljeblom (1870-1954), englannin kielen opettaja monissa Oulun kouluissa. 1800-luvulla talossa toimi mm. lyhyen ajan postitoimisto. Kaupungin omistukseen kiinteistö siirtyi 1964. Vuonna 1966 vahvistetun ns. monumentaaliasemakaavan mukaan koko kortteli oli varattu huoltoasemalle ja pysäköintialueeksi. Useiden järjestöjen tekemän suojeluesityksen jälkeen valtioneuvosto suojeli Liljeblomin talon 22. lokakuuta 1987 rakennussuojelulain nojalla. Kaupunki myi rakennuksen 1994.

Rakennus kunnostettiin vuosina 1995–1997. Korjaustöiden suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Heikki Viiri ja Juha Paavo Mikkonen. Talon omistajille Merja ja Ilari Kerolalle myönnettiin Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, esimerkillisestä restauroinnista ja korjaustyöstä vuonna 1998.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vanhatulli
Oulun rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Luettelo 10 000 metrin juoksun Suomen-mestareista

Tämä on luettelo 10 000 metrin juoksun Suomen mestareista. 10 000 metrin juoksun Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1908 lähtien. Naiset kilpailivat Suomen mestaruudesta ensimmäisen kerran vuonna 1983.

Mestaruudet 

Miehet (yht. 113)
 9 – Martti Vainio
 5 – Albin Stenroos
 4 – Paavo Nurmi, Toivo Loukola, Ilmari Salminen, Hannu Posti, Janne Holmén, Lewis Korir
 3 – Heikki Liimatainen, Viljo Heino, Pekka Päivärinta, Santtu Mäkinen, Jussi Utriainen
 2 - Hannes Kolehmainen, Eino Rastas, Kalle Matilainen, Taisto Mäki, Salomon Könönen, Eero Tuomaala, Mikko Ala-Leppilampi, Rauno Mattila, Risto Ulmala, Pasi Mattila, Harri Hänninen, Jari Matinlauri, Matti Räsänen, Arttu Vattulainen, Eero Saleva, Jarkko Järvenpää
 1 – Tatu Kolehmainen, Väinö Sipilä, Yrjö Jussila, Lauri Virtanen, Erkki Tamila, Kauko Pekuri, Evert Heinström, Pentti Salonen, Hugo Niskanen, Urho Julin, Erkki Rantala, Simo Saloranta, Paavo Pystynen, Reijo Höykinpuro, Pentti Luoto, Eino Oksanen, Raimo Tikka, Ossi Bäckmand, Juha Väätäinen, Seppo Matela, Seppo Tuominen, Kaarlo Maaninka, Seppo Liuttu, Ismo Toukonen, Matti Valkonen, Tuomo Lehtinen, Jaakko Piesanen, Mika Kotiranta

Naiset (yht. 40)
 8 – Päivi Tikkanen
 6 – Annemari Kiekara (o.s. Sandell)
 4 – Tuija Toivonen
 2 – Maria Söderström, Kirsi Valasti, Maija Oravamäki, Alisa Vainio, Nina Chydenius
 1 – Kristiina Iisakkila, Sinikka Keskitalo, Ritva Lemettinen, Kirsi Mattila, Laura Markovaara, Elina Lindgren, Johanna Lehtinen, Oona Kettunen, Minna Lamminen, Camilla Richardsson, Saara Nikander, Johanna Peiponen

Vuosittain

Lähteet 
http://www.arrs.run/NC_O10KFIN.htm
http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm
 1907–2021: Kalevan kisojen mitalistit nykyisissä lajeissa tai niiden edeltäjissä Tilastopaja (tilaajille, maksullinen sivu)

Viitteet 

10 000 metrin juoksu
Kestävyysjuoksu
 10 000 metrin juoksu
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

33. uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Ison-Britannian Lontoossa, London Aquatics Centressä 9.–22. toukokuuta 2016.

Aikataulu 
''Lähde

Mitalistit

Uinti

Miehet

Naiset

Sekajoukkueet

Uimahypyt

Taitouinti

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Lähteet 
 Tulokset

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kisasivut 

Uinnin Euroopan-mestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut pitkän radan
Lontoon urheilu