joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Willie Williams

Willie Williams (14. heinäkuuta 1951 – 8. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen karateka ja uransa lopettanut vapaaottelija. Hän saavutti MM-pronssia Kyokushinin historian toisissa maailmanmestaruuskilpailuissa.

Kilpaura
Williams osallistui historian ensimmäisiin Kyokushinin maailmanmestaruuskilpailuihin 1975, jossa oli yhteensä 128 osallistujaa. Hän eteni kilpailuissa välieriin saakka, jossa hän hävisi tuomariäänin Howard Collinsille.

Neljä vuotta myöhemmin Williams oli mukana toisissa MM-kilpailuissa, johon oli osallistunut 187 ottelijaa. Hän eteni aina pronssotteluun saakka, jossa Williams voitti Takashi Azuman. Voiton myötä Williamsista tuli ensimmäinen mitalin saanut ei-japanilainen ottelija.

Williams otteli myös kolmansissa MM-kilpailuissa 1984, jossa hän sijoittui 32 parhaan joukkoon.

Vapaaottelu
Williams siirtyi ottelemaan karaten lisäksi myös vapaaotteluun ja otteli koko uransa RINGS organisaatiossa, Japanissa. Hän kävi ensimmäisen ottelunsa 1992 Peter Smitia vastaan, jonka Williams myös voitti teknisellä tyrmäyksellä. Huhtikuussa hän kohtasi Mitsuya Nagain, jonka Williams voitti tyrmäyksellä toisen erän alussa. Toukokuussa hän otteli kolmannen kerran, nyt Bitsadze Amerania vastaan, jonka Williams voitti tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Seuraavaksi hän otteli jo kesäkuussa Ton van Maurikia vastaan, jonka Williams voitti myös tyrmäyksellä.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset karatekat
Yhdysvaltalaiset vapaaottelijat
Kyokushinin harjoittajat
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Neelix (DJ)

Neelix (oikealta nimeltään Henrik Twardzik; s. 11. syyskuuta 1975 Hampuri) on saksalainen tuottaja, liveartisti, sekä DJ.

Elämä
Vuonna 1998 Twardzik aloitti levyjen tuottamisen taiteilijanimellä Neelix ja tuotti ensimmäiset omat kappaleensa keväällä 2000. Vuonna 2003 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Resident ja vuoteen 2010 mennessä hän julkaisi yhteensä 5 albumia.

Neelix on esiintynyt Saksassa useilla festivaaleilla, sekä muissa Euroopan maissa. Neelix on esiintynyt myös Israelissa, Brasiliassa, Meksikossa ja Australiassa.

Hänen tyylillensä on ominaista basson, pallomaisten pintojen, säännöllinen elokuvien vokaalien ja laulun käyttö, sekä usein hiljaisten melodioiden käyttö kappaleiden kiristyselementtinä. Hänen esiintymiset usein suuntautuvat kohti progressiivista housea, mutta niitä pidetään yleensä selvästi progressiivisena trancena. 

Twardzik työskentelee live-esityksissään kannettavalla tietokoneella, midi-ohjaimella ja kosketinsoittimilla, joissa on aiemmin sekoitettuja sampleja tai omia tuotantoja, joita hän järjestää ja muuttaa livenä.

Discographia

Albumit
 2003: Resident
 2004: The Unreleased – Second Edition
 2005: No Way To Leave
 2007: Same Thing But Different
 2009: You’re Under Control
 2010: When I’m Grown Up
 2012: Face-Lift / RMX
 2015: Remixed (Remix-Album)
 2017: On My Own

Singlet ja EP:t

 2009: Pressure
 2009: Chainsaw (EP)
 2010: Adaption (EP)
 2011: Nerd (EP)
 2011: 7th Grade (EP)
 2011: Goofy Jam Session (EP)
 2011: The Unreleased 2011 (EP)
 2011: Wagga Wagga (EP)
 2012: Dark Matter (EP)
 2013: Leave Me Alone (Simon Patterson Remix)
 2013: Wherever You Are (EP)
 2013: Twisted Toy (Single)
 2013: Born & Raised (EP)
 2014: Angels Of Destruction Remixes (EP)
 2015: Human (EP)
 2015: Reflect (EP)
 2016: You Can Change The World (Single)

Remixit

 Atmos - To What My Mind Attend (Neelix Remix)
 Atmos - Ride The Flow (Neelix Remix)
 Day.Din & DJ Fabio - Glitter Pink (Neelix Remix)
 Felguk - Do You Like Bass (Neelix Remix)
 Felguk - Galaxy Traveler (Neelix Remix)
 Galactika - Human Beings (Neelix Remix)
 Jochem Peterson & Tom Hill - Wild Silence (Neelix Remix)
 Klopfgeister - Shadow of a Smile (Neelix Remix)
 Meller - Robot Monsters (Neelix Remix)
 Meller - Dirty Buddy (Neelix Remix)
 Neelix - Leave Me Alone (Simon Patterson Remix)
 NOK & Rocky - Green Sector (Neelix Remix)
 Phaxe - Angels Of Destruction (Neelix Whatz Up Remix)
 Peter Gun - Hot Pant Girl (Neelix Remix)
 Rinkadink - Disco Decay (Neelix Remix)
 S.U.N. Project - Never Look Behind (Neelix Remix)
 Symphonix - Good Old Times (Neelix Remix)
 Vök - Before (Neelix Remix)
 Vök - Waterfall (Neelix Remix)

Lähteet
 http://www.facebook.com/neelixmusic?fref=ts
 Neelix Discogsissa
 Neelix SoundCloudissa
Elävät henkilöt
Vuonna 1975 syntyneet
Saksalaiset DJ:t
Matsuri

Matsuri on japanilainen juhla tai festivaali, varsinkin šintolainen temppelijuhla. Matsurit poikkeavat toisistaan sen mukaan, mitä niissä juhlistetaan. Tyypillisesti matsurin aloittaa harras uskonnollinen rituaali, jota seuraa iloinen hauskanpito.

Katso myös 
 Gion-matsuri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Šintolaisuus
Japanilainen kulttuuri
Takanori Nagase

Takanori Nagase (; s. 14. lokakuuta 1993) on japanilainen judon maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Nagase voitti alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 81 kg:n painoluokassa 2012. Hän voitti Kazanin universiadeissa 2013 kultaa sekä 81-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Hän sijoittui Tŝeljabinskin MM-kilpailuissa 2014 viidenneksi 81 kg:n sarjassa ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Astanassa 2015 hän voitti maailmanmestaruuden sekä 81-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti pronssia 81 kg:n sarjassa. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Budapestissa 2017. Tokion olympialaisissa 2020 Nagase voitti 81 kg:n sarjassa olympiakultaa. Hän oli lisäksi mukana Japanin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun hopeaa. Hän saavutti 81-kiloisissa MM-pronssia Taškentissa 2022.

Nagase on saavuttunut Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa yhdeksän turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja viisi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksi kakkossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kuusi Japanin-mestaruutta.

Lähteet 

Japanilaiset judokat 
Japanilaiset olympiavoittajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Super GT -kausi 2016

Super GT -kausi 2016 oli Super GT -sarjan 23. kausi. Kausi alkoi 10. huhtikuuta Japanin Okayamassa ja päättyi 13. marraskuuta Japanin Motegiin.

GT500-luokan mestaruuden voittivat Lexus Team Sard -tallin kuljettajapari Heikki Kovalainen ja Kōhei Hirate. GT300-luokan voittivat VivaC team Tsuchiya -tallin kuljettajapari Takeshi Tsuchiya ja Takamitsu Matsui.

Tallit ja kuljettajat

GT500

GT300

Lähteet 

Super GT
Vuoden 2016 moottoriurheilu
Anya Taylor-Joy

Anya-Josephine Marie Taylor-Joy (s. 16. huhtikuuta 1996 Miami, Florida) on yhdysvaltalais-brittiläinen näyttelijä ja malli. Hänet on palkittu muun muassa Critics’ Choice -palkinnolla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla.

Taylor-Joyn äiti on taustaltaan afrikkalais-espanjalais-englantilainen ja isänsä skotlantilais-argentiinalainen. Taylor-Joy muutti Argentiinaan ollessaan pieni ja puhui pelkästään espanjaa ennen muuttamista Lontooseen 6-vuotiaana. Taylor-Joy lopetti koulun 16-vuoden ikäisenä aloittaakseen näyttelijän uran. Hän teki päänäyttelijädebyyttinsä vuonna 2015 kauhuelokuvassa The Witch. Muutamana seuraavana vuonna hän tähditti elokuvia Split (2016) ja Thoroughbreds (2017) sekä esiintyi televisiosarjoissa Nukkekaappi (2017), Peaky Blinders – gangsteriklaani (2019) ja Tumma kristalli: Vastarinnan aika (2019). Vuonna 2019 hän myös uusi Split-elokuvan roolinsa supersankarielokuvassa Glass.

Vuonna 2020 Taylor-Joy näytteli Emma Woodhousea elokuvassa Emma ja Beth Harmonia minisarjassa Musta kuningatar. Jälkimmäisestä hänet palkittiin parhaan minisarjan tai televisioelokuvan naisnäyttelijän Golden Globella. Sitemmin hän on näytellyt Sandie Collinsia Edgar Wrightin psykologisessa kauhuelokuvassa Last Night in Soho (2021), Olgaa Robert Eggersin viikinkielokuvassa The Northman (2022) sekä Libby Vozea David O. Russellin komediaelokuvassa Amsterdam (2022).

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Brittiläiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Brittiläiset mallit
Golden Globe -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Vuonna 1996 syntyneet
Amerikanenglantilaiset
Amerikanespanjalaiset
Amerikanskotlantilaiset
Elävät henkilöt
Taarnat

Taarnat (Cladium) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi viisi lajia. Aikojen kuluessa sukuun kuuluviksi on kuvattu useita muitakin lajeja, mutta niiden on sittemmin todettu olevan samaa lajia jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa.

Taarnat ovat monivuotisia, korkeita ja runsaan juurakon omaavia sarakasveja. Taarnojen varret ovat onttoja sekä kolmisärmäisiä ja lehdet 1,5 cm leveitä, kovia sekä harmaanvihreitä. Kukinnon muodostavat tähkät ovat pieniä sekä vaaleanruskeita ja sijaitsevat varren kärkiosassa 5–10 tähkän rykelminä. Tähkät ovat kaksi- tai kolmikukkaisia ja kukat ovat kaksineuvoisia. Emeissä on kaksi tai kolme luottia.

Suvun lajeista isotaarnalla eli taarnalla (Cladium mariscus) on laaja levinneisyysalue ja sitä esiintyy eri puolilla maapalloa. Sen päälevinneisyysalue on yleisesti ottaen Suomea etelämpänä, mutta Suomestakin on tavattu muutamia esiintymiä. Ruotsissa sitä tavataan yleisemmin, lähinnä Gotlannissa, sekä harvinaisena muualla Etelä-Ruotsissa. Isotaarna eli taarna on sekä Suomessa että Ruotsissa rauhoitettu laji.

Lajeja ja alalajeja 
 Cladium chinense
 Cladium costatum
 Cladium leptostachyum
 Cladium mariscoides – pikkutaarna
 Cladium mariscus – isotaarna eli taarna
 Cladium mariscus subsp. californicum – kalifornianisotaarna
 Cladium mariscus subsp. intermedium – australianisotaarna
 Cladium mariscus subsp. jamaicense – jamaikanisotaarna
 Cladium mariscus subsp. mariscus – euroopanisotaarna

Lähteet 

Sarakasvit
Harjasluikat

Harjasluikat (Isolepis) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 77 lajia. Suvun lajeja on toisinaan sijoitettu muihinkin sukuihin, kuten kaisloihin (Scirpus), järvikaisloihin (Schoenoplectus) tai sädekaisloihin (Cyperus) kuuluviksi.

Harjasluikat ovat yleensä yksivuotisia sekä matalakasvuisia ja mätästäviä sarakasveja. Niiden varret ovat ohuita ja lehdettömiä. Lehtitupet ovat useimmiten punertavia. Kukintona olevat tähkät ovat pieniä sekä monikukkaisia ja sijaitsevat joko yksittäin tai kaksittain varren kärjessä. Kukinnon tukilehti on varrennäköinen. Kukat ovat kaksineuvoisia, emit kolmiluottisia, ja tähkäsuomut mustia sekä vihreän keskisuonen omaavia.

Harjasluikkia tavataan yleensä maapallon lämpimillä seuduilla. Ruotsissa tavataan vain järviharjasluikkaa eli sukaluikkaa (Isolepis setacea), josta on Etelä-Suomestakin yksi havainto 1900-luvun alkupuolelta. Etelä-Suomessa on tavattu myös espanjanharjasluikkaa eli espanjanluikkaa (Isolepis pseudosetacea) 1900-luvun alussa.

Nuokkuharjasluikkaa (Isolepis cernua) myydään koristekasvina.

Lajeja 
 Isolepis cernua – nuokkuharjasluikka
 Isolepis fluitans – jokiharjasluikka eli kellusluikka
 Isolepis pseudosetacea – espanjanharjasluikka eli espanjanluikka
 Isolepis setacea – järviharjasluikka eli sukaluikka

Lähteet 

Sarakasvit
Espanjannatanen

Espanjannatanen (Schismus barbatus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, natasten (Schismus) sukuun kuuluva kasvilaji.

Espanjannatanen on yksivuotinen ja kasvaa noin 3–30 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat nauhamaisia, 1–10 cm pitkiä ja 0,5–1,5 mm leveitä. Espanjannatanen on kotoisin Välimeren alueelta, mutta sitä kasvaa nykyisin myös eri puolilla Aasiaa, Australiaa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa.

Lähteet 

Heinäkasvit
Street Kings

Street Kings on yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 2008, jonka on ohjannut David Ayer. Elokuvan pääosissa esiintyvät Keanu Reeves, Forest Whitaker, Hugh Laurie, Chris Evans, Common ja The Game.

Rooleissa

Lähteet

Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Hirvijärven tekojärvi

Hirvijärven tekojärvi  on Etelä-Pohjanmaalla Seinäjoella ja Lapualla sijaitseva tekojärvi.

Maantietoa 
Tekojärven pinta-ala on 1 530 hehtaaria eli 15,3 km². Se on 7,9 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä.Tekojärvi sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla Seinäjoen ja Lapuan kuntien välisellä rajalla, noin 15 kilometrin päässä molempien kaupunkien taajamista.Se on muodostettu rakentamalla länsireunaa seuraava 5,4 kilometriä pitkä yhtenäinen patovalli, länsipäähän vielä toinen 600-metrinen patovalli ja järven luoteispäähän 550-metrinen valli. Koska sen kaakkoispuolella on vielä Varpulan tekojärvi, jonka vedenpinnankorkeus on noin kolme metriä ylempänä, on sinnekin rakennettu 850-metrinen patovalli. Hirvijärven tekojärvi on muodostettu tulvasuojelun vuoksi. Tulva-aikana Nurmonjoen liikavesi johdetaan etelästä Viitalankylästä tulevalla kanavalla. Matalanveden aikana Nurmonjoen vesitilannetta kohennetaan päästämällä vettä takaisin jokeen. Myös kanavalla on matalat vallit ympärillään.

Järven rantaviivan pituus on 42 kilometriä, josta patovallia on 7,4 kilometriä. Vallin päällä ja vieressä kulkevat tiet. Niiden jatkeena ovat paikallistiet, joita pitkin pääsee rannoille rakennetuille vapaa-ajan asunnoille. Kiinteää asutusta soisella alueella on harvana. Kaakon suunnalla sijaitsee turvetuotantoalueita, joiden kuivatusvesiä johdetaan johto-ojilla tekojärveen. Seututie 697 ohittaa järven eteläpuolelta ylittäen kanavan lähellä sen suuta.

Säännöstely 
Tekojärvi on säännöstelty. Vaikka vedenpinnan keskiarvo on 88,6 metriä mpy, on vedenpinnan ylä- ja alakorkeudelle astettu raja-arvot 84,14 m ja 88,84 m mpy.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Lapuanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 44) Nurmonjoen valuma-alueella (44.09), johon Hirvijärven lähialue (44.092) kuuluu.

Järvi saa pääosan vedestänsä Nurmonjoesta, mutta siihen laskee myös lähialueen ojat ja kaksi muuta järveä. Varpulan tekojärven (454 ha) vedentuloa säännöstellään erikseen ja Tiisijärvi (170 ha) laskee sekä pohjoiseen Tiisipuroa myöten Lapuanjokeen että kaivettua ojaa myöten tekojärveen. Hirvijärven tekojärven paikalla olleella aikaisemmalla Hirvijärvellä oli oma laskujoki Hirviluoma, jonka uoma ulottuu nykyäänkin patovallille saakka. Nykyinen kanava toimii säännösteltävän tekojärven sekä tulo- että lasku-uomana. Nurmonjoki yhtyy Lapuan taajamassa Lapuanjokeen, joka laskee Uusikaarlepyyssä Merenkurkkuun.

Lähteet 

Lapuanjoen vesistö
Seinäjoen järvet
Lapuan järvet
Suomen tekojärvet
Nurmo
Medusa (albumi)

Medusa on brittiläisen  Paradise Lostin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2017. Albumi on ensimmäinen, jolla rumpuja soittaa suomalainen Waltteri Väyrynen.

Levyn luvataan olevan bändin alkuvuosien tavoin raskasta materiaalia, yhdistäen murskaavaa doomia Nick Holmesin örähtelyyn sekä raakaan orgaaniseen soundiin ja yhtyeelle tunnusomaiseen synkistelyyn. Albumin lupaillaankin olevan yhtyeen synkin 25 vuoteen. Nick Holmes sanoo: jos on kuullut jokaisen Paradise Lostin albumin tämä Medusa on varmasti lähinnä Paradise Lostin kolmatta, vuoden 1992 Shades of God -albumia.

Albumin kansitaiteen on suunnitellut Branca Studios, se näyttää kreikkalaisessa tarustossa olevalta hirviömäiseltä naispuoliselta olennolta gorgolta, jolla oli terävät hampaat ja hiuksinaan käärmeitä. Gorgo pystyi myös muuttamaan katseellaan ihmisen kiveksi, jos häntä katsoi silmiin.

Kappaleet

Bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Nick Holmes – laulu
 Gregor Mackintosh – kitara
 Aaron Aedy – kitara
 Steve Edmondson – basso
 Waltteri Väyrynen – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 

 Metalliluola: 
 Kaaoszine: 8½

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Paradise Lostin albumit
Little Dragon

Little Dragon on ruotsalainen elektronista musiikkia tuottava yhtye, joka perustettiin Göteborgissa vuonna 1996. Yhtye koostuu Yukimi Naganosta (laulu, lyömäsoittimet), Erik Bodinista (rummut), Fredrik Källgren Wallinista (bassokitara) sekä Håkan Wirenstrandista (koskettimet). 

Little Dragonin ensimmäinen julkaisu oli kaksipuolinen 7″ single ”Twice” / ”Test”, joka julkaistiin Off the Wall -levy-yhtiöllä vuonna 2006. Seuraavana vuonna yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen isomman levy-yhtiön, brittiläisen Peacefrog Recordsin kanssa ja julkaisi eponyymin esikoisalbuminsa elokuussa 2007. Albumin ensimmäinen kappale ”Twice” esiintyi Greyn anatomian viidennellä tuotantokaudella. Yhtyeen toinen albumi Machine Dreams julkaistiin elokuussa 2009. Kolmas albumi Ritual Union julkaistiin heinäkuussa 2011 ja sijoittui Rolling Stone -lehden 50 Best Albums of 2011 -listan sijalle 41. Clash-lehti sijoitti saman albumin sijalle 31. heidän The Top 40 Albums of 2011 -listalleen. 

Yhtyeen neljäs studioalbumi Nabuma Rubberband julkaistiin vuoden 2014 toukokuussa Because Music -levy-yhtiöllä. Vuonna 2015 kyseinen albumi oli ehdokkaana Grammy-palkinnolle kategoriassa Best Dance/Electronic Album. Little Dragonin viides studioalbumi Season High julkaistiin 14. huhtikuuta 2017.

Jäsenet
 Yukimi Nagano – laulu, lyömäsoittimet
 Fredrik Källgren Wallin – kosketinsoitin, bassokitara
 Håkan Wirenstrand – kosketinsoitin
 Erik Bodin – rummut

Diskografia

Studioalbumit
 Little Dragon (2007)
 Machine Dreams (2009)
 Ritual Union (2011)
 Nabuma Rubberband (2014)
 Season High (2017)
 New Me, Same Us (2020)

Remix-albumit
 Nabuma Purple Rubberband (2015)

Kokoelma-albumit
 Best Of (2014)

EP:t
 Twice Remix EP (2008)
 Blinking Pigs (2010)
 Ritual Union EP (2011)
 Little Man EP (2011)
 Amazon Artist Lounge (2014)
 Klapp Klapp / Paris Remixes (2014)
 Lover Chanting (2018)
 Drifting Out (2021)

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Ruotsalaiset indie pop -yhtyeet
Ruotsalaiset popyhtyeet
Ruotsalaiset soulyhtyeet
Ruotsalaiset synthpop-yhtyeet
Luettelo Nokian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Nokian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Nokian kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Nokiaan on liitetty Suoniemen (1973) ja Tottijärven (1976) kunnat. 

Nokian Siurossa on Ossi Somman veistospuisto, johon on vapaa pääsy.



Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Lähteet

Viitteet

Nokia (kaupunki)
Nokia
New Edition

New Edition on yhdysvaltalainen R&B-yhtye, joka perustettiin Bostonin Roxburyssa, Massachusettsissa vuonna 1978. New Edition saavutti suurimman suosionsa 1980-luvulla. Noustessaan ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen vuonna 1983 sen jäsenet olivat Ricky Bell, Michael Bivins, Bobby Brown, Ronnie DeVoe sekä Ralph Tresvant. Yhtyeen ensimmäisiä hittejä olivat muun muassa ”Candy Girl”, ”Cool It Now” ja ”Mr. Telephone Man”. Brown äänestettiin pois ryhmästä vuonna 1985, jonka jälkeen hän aloitti soolouran. New Edition jatkoi neljällä jäsenellä, kunnes lopulta päättivät ottaa yhtyeeseen mukaan Johnny Gillin. Gill esiintyi New Editionissa ensimmäistä kertaa heidän vuoden 1988 albumillaan Heart Break. New Edition siirtyi tauolle vuonna 1990 ja aloitti musiikin tekemisen uudelleen vuonna 1996, jolloin yhtye julkaisi kuudennen studioalbuminsa Home Again.

Diskografia

Studioalbumit
Candy Girl (1983)
New Edition (1984)
All for Love (1985)
Under the Blue Moon (1986)
Heart Break (1988)
Home Again (1996)
One Love (2004)

Muut albumit
Candy Girl 25th Anniversary Edition (2008)

Lähteet

New jack swing -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset poikabändit
Yhdysvaltalaiset popyhtyeet
Yhdysvaltalaiset rhythm and blues -yhtyeet
Pukkinen

Pukkinen voi tarkoittaa:

 Antti Pukkinen (s. 1985), pesäpalloilija
 Elina Pukkinen (s. 1985), pesäpalloilija 
 Kustaa Pukkinen (1897–1926), lentäjäluutnantti
 Mikko Pukkinen (s. 1954), elinkeinoelämän vaikuttaja, yrittäjä ja juristi
Tatu Leppänen

Tatu Aki Tapani Leppänen (s. 19. heinäkuuta 1968 Hämeenlinna) on suomalainen juristi. Hän on  korkeimman oikeuden presidentti 1.9. 2019 alkaen  . Leppänen on toiminut urallaan tutkijana, lainvalmistelijana ja tuomioistuinlaitoksessa tuomarina.

Ura 
Leppänen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1990 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1992. Hän sai varatuomarin arvon 1994 auskultoituaan Helsingin käräjäoikeudessa. Vuonna 1998 Leppänen väitteli oikeustieteen tohtoriksi.

Leppänen on toiminut tutkimustehtävissä Helsingin yliopiston rikos- ja prosessioikeuden laitoksella. Hänet nimitettiin prosessioikeuden dosentiksi 2002. Sen jälkeen Leppänen toimi pitkään oikeusministeriössä lainvalmistelutehtävissä, kuten lainsäädäntöneuvoksena 2001–06 ja 2008–09. Hän on työskennellyt myös eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa.

Leppänen siirtyi tuomioistuintehtäviin vuonna 2010, kun hän toimi määräaikaisena hovioikeudenneuvoksena Helsingin hovioikeudessa. Hän toimi Vantaan käräjäoikeuden käräjätuomarina 2010–14. Leppänen nimitettiin Hyvinkään käräjäoikeuden päälliköksi eli laamanniksi 1. elokuuta 2014 lukien.

Leppänen nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi eli oikeusneuvokseksi 1. syyskuuta 2016 lukien. Virka vapautui eläkkeelle siirtyneeltä oikeusneuvos Kari Kituselta. Leppänen siirtyi korkeimpaan oikeuteen Hyvinkään käräjäoikeudesta, jossa hän oli toiminut laamannina vuodesta 2014 alkaen. Aikaisemmin Leppänen on toiminut korkeimmassa oikeudessa määräaikaisena esittelijänä 1995–1996.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tatu Leppäsen esittely korkeimman oikeuden sivuilla

Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen hovioikeuksien presidentit
Korkeimman oikeuden presidentit
Sota Nakano

Sōta Nakano (, s. 20. elokuuta 1992 Japani) on yhdysvaltalainen karateka. Hän on nelinkertainen Kyokushinin Yhdysvaltain mestari.

Kilpaura
Nuorten tasolla Nakano edusti Havaijia ja voitti Yhdysvaltain mestaruuden 13–14-vuotiaiden sarjassa 2006, voitettuaan loppuottelussa Toru Nagain. Myöhemmin Nakano voitti nuorten mestaruuden All American Openissa 2009, hän voitti loppuottelussa Mohamed Chikhin.

Aikuisten tasolla
Nakano saavutti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruutensa tammikuussa 2010, kun hän voitti keskisarjan loppuottelussa kanadalaisen Michihiro Nagasen. Syyskuussa hän oli mukana All American Openissa, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi.

2011 lokakuussa Nakano oli mukana haastetapahtumassa Belgradissa, jossa Yhdysvallat kohtasi Serbian. Tapahtumassa käytiin neljä ottelua, joista Yhdysvallat voitti kolme. Nakano voitti oman ottelunsa Sosa Stosicia vastaan.

2012 Nakano voitti toisen Yhdysvaltain mestaruutensa, kohdattuaan loppuottelussa romanialaisen Mirel Iacobin, joka oli voittanut Yhdysvaltain mestaruuden edellisvuonna.

2015 Nakano saavutti hopeaa Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Kashi Osawalle. Hän oli mukana marraskuussa pidettävässä World Openissa, jossa oli mukana 192 ottelijaa. Nakano voitti avauskierroksella Kazbek Abastovin, joka hävisi ottelun virhepisteellä. Toisella kierroksella Nakano kohtasi David Oroszin, joka oli kymmenen kiloa painavampi ja 20 senttimetriä pidempi kuin Nakano. Hän voitti huomattavasti kookkaamman vastustajansa tuomariäänin 5–0. Kolmannella kierroksella Nakano kohtasi Satoru Arakin, jonka hän voitti tuomariäänin 3–0. Voiton myötä Nakano selvisi 32 parhaan joukkoon, johon hänen kisansa päättyivät hänen hävittyään Darmen Sadvokasoville tuomariäänin 3–0.

2016 Nakano saavutti Yhdysvaltain mestaruuden kolmannen kerran keskisarjassa, kun hän voitti loppuottelussa maanmiehensä Enrique Mayersin. Nakano otteli Antonio Tusseauta vastaan Bercyssa näytösottelun, jonka hän hävisi Ipponilla.

2017 tammikuussa Nakano saavutti Yhdysvaltain raskaansarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Achemi Chikhin. Voiton myötä hän pääsi edustamaan Pohjois-Amerikkaa huhtikuussa pidettäviin painoluokallisiin MM-kilpailuihin. Hän voitti avauskierroksella Alejandro Navarron, mutta hävisi toisella Yuta Takahashille ja sijoittui raskaassasarjassa neljänneksi. Kesäkuussa 2017 Nakano oli mukana All American Openissa, jossa hän eteni toiselle kierrokselle voitettuaan ensin Kurtsitkidze Torniken. Toisella kierroksella hän hävisi Marios Stefanoulle.

Lähteet

Japanilaiset karatekat
Yhdysvaltalaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Dubuque

Dubuque on Yhdysvaltain Iowan osavaltiossa sijaitseva kaupunki ja samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Mississippijoen varrella Illinois’n ja Wisconsinin osavaltioiden rajalla. Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 57 637 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset kotisivut 

Iowan kaupungit
Bathurstin 12 tunnin ajo 2017

Bathurstin 12 tunnin ajo 2017 oli moottoriurheilun kestävyyskilpailu, joka ajettiin 5. helmikuuta 2017 Mount Panorama Circuitin moottoriradalla Uudessa Etelä-Walesissa Australiassa.

Kilpailun voitti Maranello Motorsportin kuljettajakolmikko Toni Vilander, Jamie Whincup ja Craig Lowndes.

Tulokset 

Bathurstin 12 tunnin ajo
Tendaguria

Tendaguria oli sauropodeihin kuulunut pitkäkaulainen ja pitkähäntäinen kasvinsyöjädinosaurus. Se eli noin 150 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella. Tendagurian nimesivät Bonaparte, Heinrich ja Wild vuonna 2000. Sukuun kuului yksi laji, T. tanzaniensis. 

Tendaguria on saanut nimensä sen löytöpaikan, Tendagurun muodostelman mukaan, joka sijaitsee Tansaniassa. Tendaguria tunnetaan vain muutaman selkänikaman perusteella. Tämän vuoksi sen koosta ollaan epävarmoja, mutta pituus oli arviolta noin 20 metriä. 

Tendagurian selkänikamista tehdyn analyysin mukaan Tendaguria on samankaltainen kuin australialainen Wintonotitan.

Lähteet  
 

Sauropodit
There Is a Hell, Believe Me, I’ve Seen It. There Is a Heaven, Let’s Keep It a Secret.


There Is a Hell, Believe Me, I’ve Seen It. There Is a Heaven, Let’s Keep It a Secret. (lyhennettynä muotoon There Is a Hell...) on brittiläisen metalcore-yhtyeen Bring Me the Horizonin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 4. lokakuuta 2010 levy-yhtiöllä Visible Noise ja sen tuottivat Fredrik Nordstrom ja Henrick Udd Göteborgissa, Ruotsissa. Kanadalainen artisti Lights laulaa albumilla. Myös brittiläisen yhtyeen You Me at Sixin Josh Franceschi sekä The Chariotin Josh Scogin ovat kontribuoineet albumiin.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 17.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 80/100
 AllMusic:

Lähteet

Bring Me the Horizonin albumit
Vuoden 2010 albumit
Hinat

Hinat (Danthonia) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi ainakin 25 lajia. Sukuun kuuluvaksi on kuitenkin kuvattu useita muitakin lajeja, joista osa on osoittautunut myöhemmin samaksi lajiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa. Joidenkin lajien asemasta ei olla täysin varmoja, ovatko ne omia hinalajejaan vai samoja jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa.

Hinat ovat monivuotisia, mätästäviä heiniä, joiden varret ovat maanmyötäisiä tai polveilevia ja kohenevia. Lehdet ovat kapeita, tasaisia ja harmaanvihreitä. Lehtitupet ovat avoimia ja kieleke on karvamainen. Kukinto on lyhyt ja tähkylät ovat suurikokoisia ja harvassa. Kussakin tähkylässä on kolmesta viiteen kukkaa. Kaleet ovat tähkylänpituisia ja ulkohelpeet vihneettömiä. Hinalajien kromosomimäärä vaihtelee.

Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan vain hinaa (Danthonia decumbens). Sitä tavataan Suomessa yleisenä Ahvenanmaalla sekä jonkin verran myös Varsinais-Suomessa ja etelärannikolla.

Hinojen (Danthonia) suku on nimetty 1700-luvulla eläneen ranskalaisen Etienne Danthoinen mukaan.

Lajeja 
 Danthonia alpina
 Danthonia californica
 Danthonia chilensis
 Danthonia decumbens – hina
 Danthonia intermedia
 Danthonia melanathera
 Dantohnia secundiflora
 Danthonia spicata

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Hinat (Danthonia)
 ITIS: Danthonia 
 United States Department of Agriculture (USDA): Danthonia 
 Flora of China: Danthonia 

Heinäkasvit
Varrasheinät

Varrasheinät (Andropogon) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 120 lajia.

Lajeja 
 Andropogon bicornis
 Andropogon distachyos – parivarrasheinä eli punavarrasheinä
 Andropogon eucomus
 Andropogon gayanus – savannivarrasheinä
 Andropogon gerardii – isovarrasheinä
 Andropogon glomeratus
 Andropogon greenwayi – kenianvarrasheinä
 Andropogon virginicus – oranssivarrasheinä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Varrasheinät (Andropogon)
 ITIS: Andropogon 
 United States Department of Agriculture (USDA): Andropogon 
 Flora of China: Andropogon
Harjasheinät

Harjasheinät (Cenchrus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin 23 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu useita lajeja, joista ei olla täysin varmoja, ovatko ne omia lajejaan vai edustavatko ne samaa lajia jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa.

Lajeja 
 Cenchrus agrimonioides
 Cenchrus caliculatus
 Cenchrus ciliaris – hahtuharjasheinä
 Cenchrus echinatus – otaharjasheinä
 Cenchrus spinifex – siiliharjasheinä (syn. Cenchrus incertus)
 Cenchrus tribuloides

Lisäksi sukuun sijoitetaan toisinaan myös sulkahirssejä, kuten helmisulkahirssi (Pennisetum glaucum, syn. Pennisetum americanum, Cenchrus americanus), elefanttisulkahirssi (Pennisetum purpureum, syn. Cenchrus purpureus), arabiansulkahirssi (Pennisetum setaceum, syn. Cenchrus setaceus) ja afrikansulkahirssi (Pennisetum trachyphyllum, syn. Cenchrus trachyphyllus).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Harjasheinät (Cenchrus)
 ITIS: Cenchrus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Cenchrus 
 Flora of China: Cenchrus 

Heinäkasvit
Voikeltanot

Voikeltanot eli harakankeltanot (Pilosella) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Suvun lajimäärää on hankala määrittää, sillä voikeltanot voivat ukonkeltanoiden (Hieracium) tavoin lisääntyä apomiktisesti. Suku voidaan jakaa kahteen lajiryhmään: hiirenkeltanoihin (Pilosella Cauligera -ryhmä) ja huopakeltanoihin (Pilosella Pilosellina -ryhmä). Hiirenkeltanoilla mykeröt ovat monesta mykeröstä koostuvassa rykelmässä, kun taas huopakeltanoilla mykeröt ovat yleensä yksittäin.

Lajeja 
 ahdevoikeltano eli ahdekeltano (Pilosella praealta)
 haarukeltano (Pilosella dichotoma)
 hapsivoikeltano (Pilosella vaillantii)
 harakanvoikeltano (Pilosella dubia)
 huopavoikeltano eli huopakeltano (Pilosella officinarum)
 korvavoikeltano eli korvakeltano (Pilosella lactuella)
 mäkivoikeltano eli mäkikeltano (Pilosella peleteriana)
 niittyvoikeltano eli niittykeltano (Pilosella caespitosa)
 nuokkukeltano (Pilosella sphaerocephala)
 oranssivoikeltano eli oranssikeltano (Pilosella aurantiaca)
 ruotsinvoikeltano eli ruotsinkeltano (Pilosella × floribunda)
 tiuhavoikeltano eli tiheäpääkeltano (Pilosella × glomerata)
 viuhkovoikeltano eli viuhkokeltano (Pilosella cymosa)

Katso myös 
 ukonkeltanot (Hieracium)
 keltanot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Voikeltanot (Pilosella)
Sense8

Sense8 on yhdysvaltalainen science fiction-draamasarja, jonka loivat Lana ja Lilly Wachowski sekä J. Michael Straczynski. Sarjan esittäminen aloitettiin 5. kesäkuuta 2015 Netflixissä.

Kesäkuussa 2017 Netflix kertoi lopettavansa Sense8:n toisen kauden jälkeen, mutta jo saman kuukauden lopulla sarjan ilmoitettiin sittenkin jatkuvan vielä kaksituntisella päätösjaksolla vuonna 2018.

Näyttelijät

Tuotantokaudet

Tuotanto 
Netflix ilmoitti maaliskuussa 2013 tilanneensa 10 jakson pituisen pilottikauden Sense8-sarjalle. Kuvausten alkamisen jälkeen ensimmäisen kauden jaksojen määrää lisättiin kahdella.

Kuvauspaikat 
Sarjaa on kuvattu muun muassa seuraavissa paikoissa: Berliini, Chicago, Lontoo, México, Mumbai, Nairobi, Reykjavík, San Francisco, Soul, Amsterdam, Argyll ja Bute, Chippenham, Los Angeles, Malta, Positano, Redwoodin kansallispuistot ja São Paulo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sense8 Netflix.comissa 
 
 

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Netflix-alkuperäissarjat
True Story

True Story on yhdysvaltalainen vuoden 2015 mysteerinen trilleri, jonka ohjasi Rupert Goold ja käsikirjoittivat Goold David Kajganichin kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Jonah Hill, James Franco ja Felicity Jones.

Roolit

Lähteet 

Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Oikeussalidraamat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat
Keltanot

Keltanot on yleisnimitys suurelle joukolle asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluvia kasveja, joilla on tavallisesti keltaiset mykerökukinnot. Keltanoiden luokittelu lajeiksi tai muihin taksonomisiin ryhmiin on ongelmallista, sillä monet keltanot voivat lisääntyä apomiktisesti sekä risteytyä keskenään. Jotkin risteymät ovat edelleen lisääntymiskykyisiä. Suomestakin on kuvattu useita tuhansia keltanotaksoneita.

Keltanot jaetaan tavallisesti kahteen sukuun: voikeltanot eli harakankeltanot (Pilosella) ja ukonkeltanot (Hieracium). Nämä suvut voidaan jakaa lajiryhmiin tai sektioihin seuraavasti:

Ukonkeltanot (Hieracium):
 ahokeltanot (Hieracium Vulgata -ryhmä eli Hieracium Vulgata-sektio)
 atlantinkeltanot (Hieracium Cerinthoidea -ryhmä eli Hieracium Cerinthoidea-sektio)
 dovrenkeltanot (Hieracium Dovrensia -ryhmä eli Hieracium Dovrensia-sektio)
 kalliokeltanot (Hieracium Oreadea -ryhmä eli Hieracium Oreadea-sektio)
 kölinkeltanot (Hieracium Depilata -ryhmä eli Hieracium Depilata-sektio)
 mustakeltanot (Hieracium Nigrescentia -ryhmä eli Hieracium Subalpina-sektio)
 pohjankeltanot (Hieracium Foliosa -ryhmä eli Hieracium Foliosa-sektio)
 salokeltanot (Hieracium Sylvatica -ryhmä eli Hieracium Hieracium-sektio)
 sarjakeltanot (Hieracium Umbellata -ryhmä)
 savoijinkeltanot (Hieracium Sabauda -ryhmä eli Hieracium Sabauda-sektio)
 syyskeltanot (Hieracium Prenanthoidea -ryhmä eli Hieracium Prenanthoidea-sektio)
 tankikeltanot (Hieracium Rigida -ryhmä eli Hieracium Tridentata-sektio)
 tunturikeltanot (Hieracium Alpina -ryhmä eli Hieracium Alpina-sektio)
Voikeltanot eli harakankeltanot (Pilosella):
 hiirenkeltanot (Pilosella Cauligera -ryhmä)
 huopakeltanot (Pilosella Pilosellina -ryhmä)

Suomessa on tavattu huopakeltanoita, hiirenkeltanoita, ahokeltanoita, kalliokeltanoita, mustakeltanoita, salokeltanoita, sarjakeltanoita, syyskeltanoita, tankikeltanoita ja tunturikeltanoita.

Lähteet 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hieracium
 Lampinen, R. & Lahti, T., 2016: Kasviatlas 2015: keltano – Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Helsinki
 Sennikov, A.: Taxonomy of Hieracium and Pilosella in Northern Eurasia 

Asterikasvit
CB 1939 Canarias

Club Cantera Base 1939 Canarias S.A.D., lyhyemmin CB 1939 Canarias, on espanjalainen koripalloseura Kanariansaarten La Lagunasta. Se pelaa kotiottelunsa Santiago Martínilla.

Seura perustettiin vuonna 1939. Se on pelannut Liga ACB:ssä 1980-luvulla ja uudestaan vuodesta 2012 lähtien. Seura kilpaili Korać cupissa kausilla 1977–1978 ja 1988–1989. Kaudella 2016–2017 seura voitti historian ensimmäisen Mestarien liigan mestaruuden.

Lähteet 
 Seuran esittely  acb.com

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Seuran verkkosivut 
 Seura eurobasket.com-sivustolla 

Teneriffa
Espanjalaiset koripalloseurat
Niemisvesi

Niemisvesi  tai Pemu tai myös Niemisvesi–Pemu  on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järvi muodostuu kahdesta erillisestä erinimisestä järvialtaasta, joiden välissä sijaitsee Raatikkasaari. Saaren eteläosassa on kannas ja pohjoisosassa kapea ja matala salmi. Koko järven pinta-ala on 1 500 hehtaaria eli 15 km². Se on 6,5 kilometriä pitkä ja 6,0 kilometriä leveä. Pemun järviallas on 3,9 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä ja  Niemisjärven allas on 6,0 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 53 miljoonaa m³ eli 0,053 km³. Järven keskisyvyys on 3,6 metriä ja suurin syvyys on 29 metriä. Syvin kohta sijaitsee Pemun keskellä. Syvimmän kohdan ympärillä on Pemunsaaren länsipuolelta alkava ja eteläisen Pitkälahden suulle ulottuva yli 10 metrinen syvänne. Myös Niemisjärvessä on Raatikkasaaren länsipuolella yli 10-metrinen pitkä syvänne, joka on paikoin jopa 15 metriä syvä. Anturaniemen päässä sijaitsee toinen pienempi 14 metrin syvänne.

Järvessä on viisi saarta. Suurin on Raatikkasaari, joka on 2,4 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Raatikkasaari on todellisuudessa niemi, sillä sitä yhdistää Kannaksenniemeen alle 10-metrinen kannas. Muut nimetyt saaret ovat Pemunsaari, Seikansaari ja Lokinkivi.

Järven rantaviivan pituus on 43 kilometriä. Rannat ovat loivaa metsämaastoa, jotka ovat paikoin soistuneita ja jota täplittää pienet peltotilkut. Järven länsirannoilla sijaitsevat Reijon kylä ja Hokkaskylä. Niiden kautta kulkee Ähtäristä yhdystie 7091 ja järven itäpuolta kiertää yhdystie 17253. Järven pohjoispuolta kulkee yhdysteitä yhdistävä kylätie.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueella (35.4) Niemisjoen valuma-alueeseen (35.47), johon Niemisveden alue (35.472) kuuluu. 

Niemisveden alue saa pääosan vedestänsä Kortteisenjoesta, joka on Kortteisen–Kivijärven alueen (35.473) Pemuun laskeva laskujoki, ja Niemisjärven lähialueesta. Kortteisenjoki on Kortteisen (107 ha) ja Kivijärven (425 ha) laskujoki. Niemisjärvestä lähtee Niemisjoki, joka laskee Moksunjärveen.

Niemisveden alueella on 16 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Renkainen (67 ha), Saarinen (61 ha), Pyhikki (37 ha), Haapolampi (16 ha), Likolampi (15 ha) ja Iso-Nuoramo (13 ha).

Lähteet 

Ähtärin reitti
Niemisjoen valuma-alue
Ähtärin järvet
Hiirenkeltanot

Hiirenkeltanot eli hiirenvoikeltanot (Pilosella Cauligera-ryhmä) on toinen voikeltanoiden eli harakankeltanoiden (Pilosella) sukuun kuuluvista kasvilajiryhmistä. Toinen lajiryhmä on huopakeltanot (Pilosella Pilosellina-ryhmä).

Hiirenkeltanot ovat kuivilla paikoilla kasvavia, yleensä matalia kasveja. Ne muodostavat lehtiruusukkeen, jonka keskeltä kohoavan varren päässä on monesta mykerökukinnosta koostuva mykeröstö. Mykeröt ovat yleensä vaaleankeltaisia, mutta esimerkiksi oranssivoikeltanon eli oranssikeltanon (Pilosella aurantiaca) mykeröt ovat oransseja, ja lajista on jalostettu hieman erinäköisiä lajikkeita, joita myydään koristekasveina. Hiirenkeltanot lisääntyvät osittain siemenistä ja osittain apomiktisesti.

Lajeja ja risteymiä 
 Pilosella aurantiaca – oranssivoikeltano eli oranssikeltano
 Pilosella caespitosa – niittyvoikeltano eli niittykeltano
 Pilosella cymosa – viuhkovoikeltano eli viuhkokeltano
 Pilosella lactuella – korvavoikeltano eli korvakeltano
 Pilosella praealta – ahdevoikeltano eli ahdekeltano
 Pilosella × floribunda – ruotsinvoikeltano eli ruotsinkeltano

Lähteet 
 LuontoPortti: Hiirenkeltanot (Pilosella Cauligera-ryhmä)

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Hiirenvoikeltanot (Pilosella Cauligera-ryhmä)

Voikeltanot
Alitalo

Alitalo on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Alitaloja:

 Ani Alitalo, Suomen Huippumalli haussa -kilpailun 1. tuotantokauden voittaja
 Anneli Mäkelä-Alitalo (s. 1947), historiantutkija
 Anni Alitalo (s. 1991), uimari
 Heikki Alitalo (1923–2007), taidemaalari
 Henna-Maija Alitalo (s. 1966), näyttelijä
 Ilkka Alitalo (s. 1934), eläinlääketieteen professori
 Kaisa Turpeinen-Alitalo (1911–2006), lääkäri
 Kari Alitalo (s. 1952), akatemiaprofessori, lääketieteen ja kirurgian tohtori
 Kyösti Valfrid Kaukovalta, vuoteen 1905 Gustaf Walfrid Alitalo (1885–1943), opettaja ja historiantutkija
 Pirkko Alitalo (s. 1949), talouselämän vaikuttaja
 Simo Alitalo (s. 1954), ääni- ja mediataiteilija

Katso myös
 Alatalo
Sarjakeltanot

Sarjakeltanot (Hieracium Umbellata-Ryhmä) on ukonkeltanoiden (Hieracium) sukuun kuuluva kasvilajiryhmä, joka toisinaan on tulkittu yhdeksi muuntelevaksi lajiksi: sarjakeltano (Hiercium umbellatum). Monet muut ukonkeltanot lisääntyvät lähinnä apomiktisesti, mutta sarjakeltanot lisääntyvät pääasiassa suvullisesti siementen kautta.

Sarjakeltanot ovat Suomessa yleisiä ja niitä tavataan lähes koko maassa, pohjoista kohti hieman harvinaistuen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Sarjakeltanot – Hieracium sect. Umbellata

Ukonkeltanot
Sarjakeltano

Sarjakeltano (Hieracium umbellatum) on ukonkeltanoiden (Hieracium) sukuun kuuluva kasvilaji tai yleisnimitys sarjakeltanoiden (Hieracium Umbellata-Ryhmä) lajiryhmän edustajalle.

Tulkittaessa sarjakeltano yhdeksi muuntelevaksi lajiksi, se kasvaa 5–100 cm korkeaksi kasvupaikan viljavuudesta riippuen. Varsi on kalju tai lähes kalju ja siinä on 10–30 kappaletta suikeita lehtiä, jotka pienenevät ylöspäin mentäessä. Kukinto on keltaisista mykeröistä koostuva sarjamainen mykeröstö, jossa on vaihteleva määrä mykeröitä. Karuimmilla kasvupaikoilla mykeröitä saattaa olla vain yksi. Sarjakeltano kukkii heinä–elokuussa. Sarjakeltano on Suomessa yleinen etelässä suunnilleen napapiirin korkeudelle asti, joskin sitä esiintyy paikoitellen pohjoisempanakin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sarjakeltano (Hieracium umbellatum)
 Den virtuella floran: Flockfibbla (Hieracium umbellatum) 
 ITIS: Hieracium umbellatum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Hieracium umbellatum 
 Flora of China: Hieracium umbellatum 

Ukonkeltanot
Värikasvit
Uenon puisto

Uenon puisto on puisto Tokion Uenon alueella. Se on perustettu vuonna 1873. Puistossa on Uenon eläintarha, Tokugawa Ieyasun muistomerkki ja Saigō Takamorin patsas, jota pidetään koko puiston symbolina. Puistoa pidetään yhtenä Tokion parhaista paikoista ihailla kirsikankukkia. Puistossa on myös monia museoita ja Tokion taideyliopisto.

Puisto kuului alun perin Kan'ei-jin temppelin alueeseen. Kan'ei-ji oli Tokugawan klaanin kotitemppeli ja yksi kaupungin vauraimmista temppeleistä. Meiji-restauraatiota seuranneessa sisällissodassa temppeli kärsi pahoin. Saigō Takamori oli yksi Uenon taistelun kenraaleista. Puisto muokattiin yhdeksi Japanin ensimmäisistä länsityylisistä puistosta, ja avattiin yleisölle vuonna 1873.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tokio
Japanin puutarhat
Vain elämää (7. tuotantokausi)

Vain elämää -sarjan seitsemäs tuotantokausi esitettiin Nelosella syksyllä 2017. Kausi oli ensimmäinen, jossa kaikki osallistujat olivat esiintyneet ohjelman aiemmilla kausilla. Kausi kuvattiin kausien 1–5 tapaan Satulinnassa Hirvensalmella, vaikka kuudes kausi kuvattiin Espanjassa.

Kauden artisteina olivat Cheek, Kaija Koo, Sanni, Jari Sillanpää, Juha Tapio, Jenni Vartiainen ja Toni Wirtanen.

Kaudella palattiin takaisin yksi jakso artistia kohden -viikkorytmiin, kun edellisellä kaudella jaksot oli jaettu kaksiosaisiksi. Jaksot tosin kestivät kaksi tuntia, jotta kaikki tulkinnat kuultiin kokonaan, toisin kuin edellisillä kausilla, joilla yksi jakso kesti vain tunnin. Kausi alkoi myös uudella etkot-jaksolla, jossa muisteltiin parhaita paloja aiemmilta kausilta.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Tuotantokaudet
Hulahula Suomi

Hulahula Suomi on Yleisradion vuonna 2017 esittämä televisiosarja, jossa rohkaistiin suomalaisia tanssimaan. Ohjelmaa juonsivat Mira Luoti ja Ernest Lawson. Ohjelmassa kerättiin kuudelta paikkakunnalta ryhmä ihmisiä, jotka harjoittelivat tanssiesityksen ja esittivät sen jakson päätteeksi yleisölle. Television lisäksi ohjelmaa kuultiin viikoittain Yle Puheella, jossa lähetystä juonsi Mira Luoti. Lisäksi Yle Radio Suomen Suomen radio -lähetyksissä puhuttiin kesäkuussa, miten tanssi näkyy ja kuuluu eri puolilla Suomea. 

Ohjelma huipentui juhannusaattona esitettävään viiden tunnin suoraan lähetykseen televisiossa ja radiossa, jossa tutustuttiin eri puolella Suomea asuvien juhannuksen viettoon, ja tanssittiin yhteistanssi Robinin ”Hula Hula” -kappaleen mukana. Juhannusaaton lähetyksessä yritettiin rikkoa yhteistanssin maailmanennätystä, mutta siitä ei tehty Guinnessin virallista ennätystä, koska se olisi rajannut ulkopuolelle pienemmät yksityiset juhlat. Ohjelma sai juhannusaattona 222 000 suomalaista tanssimaan yhtä aikaa Suomessa ja Euroopassa, kuitenkin maailmanennätykseen olisi tarvittu yli 265 000 tanssijaa. Hulahula Suomen juhannusaaton tv-lähetys tavoitti illan aikana yli 1 238 000 katsojaa.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman kotisivut
 Mira Luoti ja Hulahula Suomi Yle Puhe.

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Enok Löppönen

Enok Evert Löppönen (myös Lopponen, 1885 Mikkeli – 7. joulukuuta 1963 Toronto) oli suomalaissyntyinen painija, joka edusti Kanadaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissa. Hän hävisi vapaapainin 75 kg:n sarjassa jo karsintakierroksella Yhdysvaltoja edustaneelle ruotsalaissyntyiselle Charley Johnsonille.

Löppösen seura Kanadassa oli suomalaissiirtolaisten vuonna 1902 perustama Toronto Yritys AC.

Lähteet 

Suomalaiset vapaapainijat
Kanadalaiset vapaapainijat
Kanadansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Ajatuspoliisi

Ajatuspoliisi () tarkoittaa mielipiteenvapautta vastustavaa toimijaa, totalitaarisessa valtiossa väkivaltakoneistoa, jonka tehtävänä on estää ajatuksenvapauden toteutuminen.

Termin tausta 
Ajatuspoliisi viittaa hallituksen luomaan ammattiryhmään, joka on luotu valvomaan ajatusrikoksia George Orwellin teoksessa Vuonna 1984. Teoksessa maan hallitus pyrkii kontrolloimaan sekä kansalaisten toimia että ajatuksia. Ajatuspoliisit valvovat, etteivät Puolueen jäsenet tee ajatusrikosta, eli ajattele Big Brotheria, Puoluetta tai sen oppeja vastaan. Ajatusrikos oli tuon yhteiskunnan vakavin rikos.

Nykykielenkäyttö 
Nykykielenkäytössä ajatuspoliisi voi kuvata jonkin tahon halua toimia ennaltaehkäisevästi tilanteessa, jossa syytetty on vasta aikeissa toimia. Ajatuspoliisiksi nimitetään tahoa, joka kokee voivansa lokeroida yksilön, olettaa tämän toimivan ennalta-arvattavasti ja lopulta tuomita hänet ennen itse tekoa.

Katso myös
 Poliittinen korrektius
 Sensuuri

Lähteet 

Yksityisyys
George Orwell
Shōta Iizuka

Shōta Iizuka (, s. 25. kesäkuuta 1991 Omaezaki, Shizuokan prefektuuri, Japani) on japanilainen pikajuoksija, viestijuoksun olympiamitalisti.

Iizuka voitti Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 kultaa 200 metrin juoksussa ajalla 20,67. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Aasian-mestaruuskilpailuissa 2011 hän oli samalla matkalla neljäs. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Japanin joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä.

Iizuka saavutti Kazanin universiadeissa 2013 hopeaa pikaviestissä ja pronssia 200 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 200 metrin välierissä ja oli kuudes 4 × 100 metrin viestissä. Saman vuoden Itä-Aasian kisoissa hän sai kultaa pikaviestissä ja hopeaa 200 metrillä. Incheonin Aasian kisoissa 2014 hän saavutti kultaa 4 × 400 metrin ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä sekä oli neljäs 200 metrillä.

Iizuka juoksi toisen osuuden Japanin 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 Aasian ennätysajalla 37,60. Samojen kilpailujen 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän juoksi toisen osuuden pronssia saaneessa Japanin pikaviestijoukkueessa. 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä ja oli kuudes 200 metrillä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin alkuerässä ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 saman matkan välierissä.

Iizuka on voittanut Japanin-mestaruuden 200 metrillä 2013, 2016, 2018 ja 2020.

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet 

Japanilaiset pikajuoksijat
Japanilaiset olympiamitalistit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Lego Justice League – Gotham Breakout

Lego Justice League – Gotham Breakout (tunnetaan myös nimillä Lego DC Comics Superheroes: Justice League – Gotham City Breakout ja Justice League – Pako Gotham Citystä) on vuonna 2016 ilmestynyt Batmaniä ja Oikeuden puolustajia käsittelevä Lego -elokuva, jonka on käsikirjoittanut Jim Krieg. Elokuvassa Batman lähtee viettämään lomaa, yhdessä Nightwingin ja Batgirlin kanssa, jolloin Oikeuden puolustajat tuuraavat heitä Gotham Cityssä.

Äänirooleissa

Suomenkielisissä äänirooleissa 
Listassa ei kaikkia ääniä eikä hahmoja

Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Batman-elokuvat
Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat