joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
László Sólyom

László Sólyom (, /laasloo šoojom/) (s. 3. tammikuuta 1942) on Unkarin entinen presidentti. Hän aloitti tehtävässä 5. elokuuta 2005 ja lopetti tehtävänsä 5. elokuuta 2010.

Sólyom on syntynyt Pécsissä ja valmistunut Pécsin yliopistosta lakimieheksi 1965. Hän työskenteli professorina Budapestissa ja kolme vuotta Jenassa Saksassa. Hänen poliittinen uransa alkoi ympäristönsuojelijoiden kansallisjärjestöstä, jonka lakimies hän oli 1980-luvun lopulla. Hän oli yksi Unkarin demokraattisen foorumin (Magyar Demokrata Fórum) perustajia 1987. Hän otti osaa opposition pyöreän pöydän neuvotteluihin tuolloin hallitsevan kommunistipuolueen kanssa.

Politiikan hän kuitenkin jätti kun tuli valituksi perustuslailliseen oikeuteen 1989. Hän nousi sen johtoon puoli vuotta myöhemmin ja työskenteli siinä 1998 asti. Yhdeksänvuotisen nimityksen jälkeen Sólyom palasi luennoitsijaksi.

Unkarin presidentin valitsee parlamentti. Sólyom ei ollut minkään puolueen jäsen, kun ympäristöjärjestö Védegylet asetti hänet ehdolle. Hänen vastaehdokkaanaan oli sosialistien parlamentin puhemies Katalin Szili. Pienempi hallituspuolue SZDSZ pidättäytyi tukemasta häntä ja oppositio äänesti Sólyomin presidentiksi 7. kesäkuuta 2005. Hän astui virkaan elokuussa Ferenc Mádlin jälkeen.

László Sólyom on naimisissa Erzsébet Sólyomin kanssa ja hänellä on kaksi lasta ja yhdeksän lastenlasta.

Unkarin ja Slovakian suhteet kokivat kolauksen, kun Slovakia kielsi Sólyomilta pääsyn maahan 21. elokuuta 2009, kun hänen oli tarkoitus olla mukana paljastamassa patsasta Tapani I:lle Komárnon kaupungissa. Slovakian kolme korkeinta johtajaa, presidentti Ivan Gašparovič, pääministeri Robert Fico ja puhemies Pavol Paška pitivät vierailua provokaationa, koska päivämäärä on Tapani I:n muistopäivää seuraava päivä Unkarissa, myös päivämäärä, jona Varsovan liiton, ml. Unkarin joukot tulivat murskaamaan Prahan kevään Tšekkoslovakiassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Presidentin toimisto

Unkarin presidentit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Hilla (kaupunki)

Hilla eli al-Hilla () on kaupunki Irakin keskiosissa, Eufrat-virran itäisen haaran ('al-Hilla') varrella. Kaupunki on Hillan piirikunnan ja Babilin kuvernoraatin (maakunnan) hallinnollinen keskus. Kaupungin kautta kulkee Bagdadiin johtava valtatie ja rautatie. Se sijaitsee noin sata kilometriä Bagdadin eteläpuolella, keinokastelun varassa elävän maanviljelysalueen keskellä. 

Vuonna 2003 asukasluvuksi arvioitiin 350 000. Vuonna 2009 siellä oli noin 425 000 asukasta. Vuonna 2013 koko Hillan piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin 41 prosenttia koko maakunnan 1,728 miljoonasta asukkaasta, eli noin 710 000 henkeä.

Kaupunki oli aikoinaan šiiamuslimien tärkeä kulttuuri- ja koulutuskeskus. Kaupunki on perustettu 900-luvulla jaa. ja se tunnettiin aluksi nimellä al-Jamiayn (’kaksi moskeijaa’). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1102. Se sijaitsi Bagdadin ja Kufan välisellä pyhiinvaellusreitillä. Šiiamuslimit muistivat paikkakunnan neljännen kalifin, Alin salamurhan tapahtumapaikkana. Kaupunki oli merkittävä hallinnollinen keskus ottomaanien ja brittien hallituskaudella. 1800-luvulla veden virtaama Eufratin al-Hilla -uomassa vähitellen heikkeni, mikä rajoitti maataloutta seudulla. Vuonna 1913 rakennettu Hindiyan pato () ohjasi jälleen enemmän vettä jokiuomaan.  

Hillassa käytiin Irakin sodan taisteluita  vuonna 2003. Vuodesta 2004 alkaen siellä on tehty useita pommi-iskuja. 28. helmikuuta 2005 125 ihmistä kuoli itsemurhaiskussa armeijan värväystoimistoon. 6. maaliskuuta 2007 117 šiiapyhiinvaeltajaa kuoli kahdessa itsemurhaiskussa.

Vuonna 2011 iskut jatkuivat.

Hillalla on yksi ystävyyskaupunki. Se on Tempe Arizonassa Yhdysvalloissa.

Muinaisen Babylonin kaupungin rauniot sijaitsevat kaupungin lähellä.

Lähteet 

Irakin kaupungit
Tunturipeura

Tunturipeura (Rangifer tarandus tarandus) on Etelä-Norjassa ja Kuolan niemimaalla Venäjällä elävä peuran alalaji. Puolikesy poro on jalostettu tunturipeurasta, joten ne ovat samaa alalajia.

Nykyisin Suomessa ei ole villejä tunturipeuroja, mutta niitä on elänyt tuhansia vuosia jääkauden jälkeen, tunturipeurojen saavuttua Suomen pohjoisosiin 9 000 vuotta sitten joko Euroopasta Norjan länsirannikkoa pitkin tai Pohjois-Venäjältä Kuolan niemimaan kautta. Viimeiset tunturipeurat hävisivät Suomesta 1800-luvulla saamelaisten siirtyessä vähitellen peuran pyynnistä peuran paimentamiseen – poronhoitoon.

Norjan peurakanta on noin 35 000 eläintä, ja Kuolan niemimaan tunturipeurat lienevät risteytyneet porojen kanssa eivätkä ole enää geneettisesti puhtaita.

Tunturipeuralla on lyhyemmät jalat ja lyhyempi turpa kuin metsäpeuralla sen jouduttua sopeutumaan metsäpeuran elinseutuja kylmempään elinympäristöön.

Lähteet 

Kainuussa porotaloudesta takaisin peuratalouteen  Professori Erkki Pulliainen
Jääkauden jälkeläiset – Suomen nisäkkäiden varhainen historia Helsingin Yliopisto, 15.12.2001 (väitöstiivistelmä) (Archive.org 4.3.2016)
Wild reindeer in Norway Erik Lund. Universitetet i Tromsø, Senter for samiske studier (PDF-dokumentti, Web Archive 2007). Viitattu 10.8.2015.

Hirvieläimet
Suomesta hävinneet lajit
Tomi Laamanen

Tomi Laamanen on suomalainen professori. Hän toimi Teknillisessä korkeakoulussa ja myöhemmin Aalto-yliopistossa Otaniemessä professorina tuotantotalouden osastolla vuosina 1998-2011. Sen jälkeen Laamanen on ollut professorina  St. Gallenin yliopistossa Sveitsissä.

Hän opettaa strategista johtamista ja yritysstrategiaa koskevia kursseja. Laamanen on tehnyt alan oppikirjoja sekä suomeksi että englanniksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
EsittelyTKK:n sivulla 

Teknillisen korkeakoulun professorit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Toiseus

Toiseus on monissa tieteenaloissa käytetty käsite, joka filosofisessa tarkastelussa tarkoittaa oman itsensä (minuuden) tunnistamiseen erillisenä muista (toisista). Toiseuteen kuuluu olennaisesti binaarinen suhde minun ja muun (tai meidän ja muiden) välillä. Käsitteessä oleva “toinen” voidaan ymmärtää henkilöksi tai ryhmäksi, joka on erillinen (tai erilainen) suhteessa omaan itseensä.

Toiseuden filosofisen käsitteen luojana viitataan usein Hegeliin, jonka mukaan käsitys itsestä (minä-käsitys) edellyttää näkemystä itsestä erillisenä toisista.

Toiseuteen viitataan myös yhteiskunnallisena ja kulttuurisena käsitteenä, jossa oma kansa tai muu sosiaalinen tai yhteiskunnallinen ryhmä nähdään omana ja erillisenä (tai erilaisena) toisista.

Toiseus voidaan ymmärtää myös toisen tekemisenä eli toiseuttamisena. Ryhmät, jotka nähdään poikkeuksellisina ja normeihin kuulumattomina toiseutetaan. Tämä tapahtuu määrittelemisen, nimeämisen, luokittelemisen, identifioimisen, kategorioimisen ja ulossulkemisen kautta sekä ryhmän ominaispiirteinä nähtyjen ominaisuuksien jatkuvana toistelemisena. Toiseus ilmenee aina suhteessa omaan itseensä, sillä erot ovat eroja vain keskustaan asettautuneen ryhmään nähden. Samalla kun etsitään toisen ryhmän eroja, omaa identiteettiä luodaan suhteessa toiseen ryhmään.

Toiseuttamisen käsitteen muodostumiseen on vaikuttanut suuresti Edward Said kirjallaan Orientalismi (1978). Kirjassaan Said esitti, että länsi oli tutkimuksissaan luonut orientin ja muodostanut binaarisen suhteen idän ja lännen, meidän ja muun välille. Länsi esitti orientin homogeenisena ja yhtenäisenä kulttuuris-maantieteellisenä alueena, yleistäen alueelle perustavanlaatuiset ominaispiirteet. Länsi loi omaa identiteettiään ja sittemmin oikeutti kolonialistiset toimensa toiseuttamalla orientin ja korostamalla sen erilaisuutta.

Viime vuosikymmeninä monissa tieteenaloissa toiseuteen on viitattu sosiaaliteorian epistemologisena käsitteenä. Toiseuden tematiikkaa käsitellään esimerkiksi maantieteen, naistutkimuksen, antropologian ja sosiologian tutkimuksessa. Esimerkiksi maantieteessä toiseuttaminen tarkoittaa prosessia, jossa ryhmä sijoitetaan reuna-alueille eli marginalisoidaan suhteessa keskustaan. Filosofi Simone de Beauvoir käytti toiseutta sukupuoleen liitettynä ja kuvaa naisen ruumiinsa kautta miehen toisena.

Katso myös 
 Orientalismi
 Dikotomia

Lähteet

Kirjallisuus 
Mountz, A. (n.d.). The Other. Key Concepts in Political Geography, 328-338. Retrieved February 5, 2016.

Filosofian termit
Yhteiskuntatieteet
Essi

Essi on suomalainen naisen etunimi.

Essi on lyhentymä nimestä Ester, joka tarkoittaa persiaksi 'tähteä'. On kuitenkin mahdollista, että Ester oli vastine heprealaiselle nimelle Hadassah, jolloin merkitys olisi 'myrtti'. 

Essi on ollut Suomen almanakassa vuodesta 1964 lähtien, ja nimestä tuli 1980-luvulla muotinimi.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Essi-nimen on saanut 7 244 naista ja alle viisi miestä. Heistä yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.

Tunnettuja Essi-nimisiä henkilöitä

 Essi Avellan, viiniasiantuntija
 Essi Eerola, taloustieteilijä, professori ja tutkimusjohtaja
 Essi Hellén, näyttelijä
 Essi Hellstén, Suomen neito 2007
 Essi Kekki, korkeushyppääjä ja pituushyppääjä
 Essi Kummu, kirjailija
 Essi Kylli, pesäpalloilija
 Essi Laine, tennispelaaja
 Essi Lindgren, kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
 Essi Luttinen, laulaja
 Essi Niskala, pika- ja aitajuoksija
 Essi Peltonen, kuvataiteilija
 Essi Pelttari, taidoka
 Essi Pöysti, Miss Suomi 2009
 Essi Renvall, kuvanveistäjä
 Essi Ritola, pesäpalloilija
 Essi Ronkainen, salibandyn pelaaja
 Essi Sainio, jalkapalloilija
 Essi Sievers, jääkiekkoilija
 Essi Tammimaa, kirjailija
 Essi Tuukkanen, televisiotuottaja ja tuotantopäällikkö
 Essi Unkuri, näyttelijä, malli ja Miss Suomi 2021
 Essi Valta, kirjailija
 Essi Wuorela, laulaja

Kuvitteellisia Essi-nimisiä 
 Essi Tikka, tv-sarjassa Salatut elämät

Lähteet

Viitteet

Etunimet
Robert Aldrich

Robert Aldrich (9. elokuuta 1918 – 5. joulukuuta 1983) oli elokuvaohjaaja, jonka tunnetuimmat elokuvat olivat Likainen tusina (1967) ja Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962) sekä Julmat, vahvat ja röyhkeät.

Hän työskenteli nuorena muun muassa Jean Renoirin ja Charlie Chaplinin apulaisohjaajana. 1960-luvulla hän ohjasi omia, menestyviä elokuviaan.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
Timonen, Lauri: ”Entäs Bob? – Robert Aldrich valheiden markkinoilla”. Filmihullu 5/2014.

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Lentävä kalakukko

Lentävä kalakukko on Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1953. Reino Helismaan käsikirjoittamassa rillumareielokuvassa 1950-luvun tuleva suosikkiparivaljakko Esa Pakarinen ja Masa Niemi näyttelevät ensi kertaa samassa elokuvassa. Siksi elokuvaa on myöhemmin esitetty myös väärällä nimellä Pekka ja Pätkä konduktööreinä.

Elokuvassa alkutekstit esitetään animaationa ensimmäisiä kertoja suomalaisessa elokuvassa. Esiintyjien nimiä kuljettaa siinä vaunuissaan pahvijuna, jolla on kalan pää ja pyrstö.

Elokuvaan sisältyy runsaasti musiikkiesityksiä, muun muassa tunnettu kappale ”Lentävä kalakukko”, josta tuli 1950-luvun suosikki. Elokuvan musiikin on säveltänyt Toivo Kärki.

Elokuvan junakohtaukset tehtiin paria jaksoa lukuun ottamatta kokonaan studiossa, koska VR:llä oli valtava varasto vanhoja II ja III luokan istuimia, tavaratelineitä, ikkunoita, sylkykuppeja, verhoja ja valaisimia, joista rakennettiin kuhunkin kohtaukseen tarvittava kokonaisuus. Junan kulkuun kuulunut huojunta saatiin aikaan rakentamalla "vaunu" kierrejousien ja pitkien lankkujen päälle ja heiluttamalla sitä ulkopuolelta muutaman miehen voimin.

Arviot
Televisioesitysten yhteydessä esitetyn kritiikin mukaan elokuvan juoni kulkee luontevasti. Romanien kuvaus ja nukkuvan naisen seksuaalisuuden tuijottelu ovat erään kriitikon mukaan rimanalituksia.

Ilta-Sanomien nimimerkki J-a N-nen kirjoitti Lentävästä kalakukosta: "Helismaan ympärille syntynyt 'Mimmielokuvateollisuus' ei ole taiteentuntijoita varten ja happamiinkin arvoihin on syytä vaikka millä mitalla, mutta niin kauan kuin ulkolainen roskafilmituotanto nykyisessä laajuudessaan täyttää maatamme, on Lentävälle kalakukolle ja kumppaneille myönnettävä elämisen oikeus." Vapaan Sanan nimimerkki J. D. arvioi: "Koska filmituottajat ovat sanoneet: – elokuva on kauppatavaraa, arvostelen sen mukaan: Lentävä kalakukko on huonoa kauppatavaraa." Yksittäisistä näyttelijöistä pantiin arvosteluissa merkille lähinnä vain pääosan esittäjä Esa Pakarinen.

Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat helmikuuhun 1946. Kulaus-Ramperin rosvokopla Viski-Ville, Läski-Leevi ja Kello-Kalle tekevät epäonnisen murron ja pakenevat Helsingistä Kuopioon pikajunalla, joka on nimetty Lentäväksi kalakukoksi. Poliisi saa vihjeen rosvojen pakoreitistä. Pikajunan lupsakka konduktööri Samuli Saastamoinen (Esa Pakarinen) paljastuu – konnien yllätykseksi – junaetsiväksi, joka vangitsee heidät. Masa Niemi esittää pikkukonnaa Läski-Leeviä, jolla on silmässä harmia aiheuttava elohiiri.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset komediaelokuvat
Reino Helismaan käsikirjoittamat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Ville Salmisen ohjaamat elokuvat
Vuoden 1953 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset musiikkielokuvat
Jack Black

{{Näyttelijä
 | nimi               = 
 | kuva               = -
 | kuvankoko          = 
 | kuvateksti         = 
 | syntymäaika        = -
 | syntymäpaikka      = -
 | aktiivisena        = 
 | kuolinaika         = 
 | kuolinpaikka       = 
 | kansallisuus       = -
 | oikea nimi         = 
 | muut nimet         = 
 | ammatti            = koomikko, näyttelijä, ääninäyttelijä, tubettaja 
 | puoliso            = Tanya
 | avopuoliso         = 
 | allekirjoitus      = JackBlackSignature.jpg
 | kotisivu           = http://www.tenaciousd.com/
 | merkittävät roolit = 
 | imdb               = 0085312
 | elonet             = 245387
 | amg                = 195232
 | tietokanta-os      = 
 | tietok-nimi        = Svensk Filmdatabas
 | palkinnot          = 
 | ehdokkuudet        = {{Lista|
 Parhaan miespääosan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe
 2003 School of Rock
 Satellite Awards 2003 School of Rock
}}
}}Thomas Jacob ”Jack” Black' (s. 28. elokuuta 1969 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja tubettaja. Jack Black tuli tutuksi 1990-luvun lopulla ja muutamaa vuotta myöhemmin hänen ja Kyle Gassin muodostamasta huumoriyhtyeestä Tenacious D. Yhtye esiintyy myös samannimisessä televisiosarjassa ja elokuvassa Tenacious D: Maailman paras rokkibändi. 

Ensimmäinen elokuva, jossa Black oli pääosassa, oli Farrellyn veljesten ohjaama romanttinen komedia Hal ja iso rakkaus vuodelta 2001. Vuonna 2003 hän oli ehdolla muun muassa Golden Globen ja Satellite Awardin saajaksi roolistaan elokuvassa School of Rock (2003). Hän on voittanut Spike Video Game Awards -palkinnon kategoriassa Best Voice roolistaan Eddie Riggsinä pelissä Brütal Legend.

Vuonna 2010 Forbes julkaisi luettelon ”Hollywood’s Animation A-List”, jossa lueteltiin kymmenen menestyksekkäintä Hollywood-näyttelijää animaatioiden parissa. Menestys mitattiin elokuvien lipputulojen perusteella, jonka myötä Black oli listalla jaetulla kolmannella sijalla.

Blackilla ja hänen aviopuolisollaan Tanyalla on kaksi poikaa (s. 2006 ja 2008).

 Diskografia 

  Tenacious D: 
 Tenacious D (2001)
 The Pick of Destiny (2006)
 Rize of the Fenix (2012)

 Filmografia 

 Televisiosarjat 

 Tenacious D – maailman paras bändi (1997, 1999–2000)
 Drunk History (2013)
 The Brink'' (2015)

Pelit

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Amerikanskotlantilaiset
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Uplanti

Uplanti ( ) on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Keski-Ruotsissa Sveanmaan pääalueella. Uplannin pinta-ala on 12 673,7 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 1 478 014 asukasta, joten väestötiheys oli 116,6 asukasta neliökilometriä kohti.

Luonnonmaantieteellisesti Upplanti Itämeren ja Ahvenanmeren länirannikolla. Sen naapurimaakuntia ovat Södermanland, Gästrikland ja Västmanland. Maakunta käsittää Uppsalan läänin ja Tukholman läänin pohjoisosan sekä hieman Västmanlandin läänin itäosaa.

Uplannilla on myös lyhyt maaraja Ahvenanmaan maakuntaan. Tämä kulkee Märketin pienen majakkasaaren halki.

Uplannin korkein kohta on Tallmossen, joka kohoaa 118 metrin korkeuteen. Maakunnan suurin järvi on puolestaan Tämnaren. Uplannissa sijaitsee myös kaksi kansallispuistoa, Ängsön ja Färnebofjärdenin kansallispuisto.

Uplannin herttuoina ovat toimineet prinssi Kustaa ja prinssi Sigvard.

Historialliset alueet
Uplannin maakunta jakaantuu neljään historialliseen alueeseen, jotka ovat:
 Attundaland
 Fjädrundaland (myös Fjärdhundraland)
 Roden (nykyään Roslagen)
 Tiundaland

Historia 
Uplannissa on runsaasti esihistoriallisia muinaisjäännöksiä, joista tunnetuimpia ovat Gamla Uppsalan kuninkaalliset hautakummut 500-luvulta, viikinkiaikaiset riimukivet ja Birkan viikinkikaupunki. Keskiajalla Upplanti muodostui Ruotsin kuningaskunnan poliittiseksi ja taloudelliseksi keskusalueeksi Uppsalan arkkipiispanistuimen ja Tukholman kaupungin vaikutuksesta.

Kaupungit 
 Enköping 
 Lidingö 
 Norrtälje 
 Sigtuna 
 Solna 
 Tukholma (eteläosa kuuluu kuitenkin Södermanlandin maakuntaan)
 Sundbyberg 
 Uppsala 
 Vaxholm 
 Öregrund 
 Östhammar

Kunnat

Tukholman läänissä
 Danderydin kunta
 Ekerön kunta
 Järfällan kunta
 Lidingön kunta
 Nackan kunta (osittain)
 Norrtäljen kunta
 Sigtunan kunta
 Sollentunan kunta
 Solnan kunta
 Sundbybergin kunta
 Tukholman kunta
 Täbyn kunta
 Upplands Väsbyn kunta
 Upplands-Bron kunta
 Vallentunan kunta
 Värmdön kunta (osittain)
 Österåkerin kunta

Uppsalan läänissä
 Enköpingin kunta
 Hebyn kunta
 Håbon kunta
 Knivstan kunta
 Tierpin kunta
 Uppsalan kunta
 Älvkarlebyn kunta
 Östhammarin kunta

Västmanlandin läänissä
 Salan kunta (osittain)

Väestönkehitys

Väestö lääneittäin
Uplannissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 1 478 014 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:

Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 VisitSweden - Ruotsin matkailun virallinen verkkosivusto – Uplanti 

Uppsalan lääni
Tukholman lääni
Ruotsin maakunnat
Syväjohtaminen

Syväjohtaminen on eversti, kasvatustieteen tohtori Vesa Nissisen kehittämä johtamismalli. Mallia on käytetty ja kehitetty Puolustusvoimien johtajakoulutuksessa jo vuodesta 1998 alkaen. Tämä malli on koonnos hyväksi havaituista johtamisperiaatteista. Se korostaa ihmisten eikä asioiden johtamista. Mallin kantavana ajatuksena on myös johtajan elinikäinen kasvaminen ja kehittyminen johtajana. Syväjohtamisen tekijänoikeudet omistaa ja sitä käyttää Deep Lead Oy.

Syväjohtamisen viitekehys käsittää johtajan valmiuden johtaa alaisiaan,  itse johtamiskäyttäytymisen ja käytöksen aikaansaaman vaikutuksen. Syväjohtamisen mukaisen johtamiskäyttäytymisen peruskulmakivet ovat
luottamuksen rakentaminen (luottamus),
inspiroiva tapa motivoida (innostus),
älyllinen stimulointi (oppiminen) sekä
ihmisen yksilöllinen kohtaaminen (arvostus)
Tavoitteena syväjohtamisessa on saada nämä neljä johtamisominaisuutta tasapainoon keskenään siten, ettei mikään niistä korostu yli muiden eikä myöskään jää muiden varjoon. Syväjohtaja pyrkii koko ajan kehittämään itseään johtajana. Neljän kulmakiven lisäksi syväjohtamisessa on kuusi muuta ulottuvuutta: kontrolloiva ja passiivinen johtaminen, ammattitaito, tehokkuus, tyytyväisyys ja yrittämisen halu.

Syväjohtamisen taustalla on maailmanlaajuisesti johtava transformationaalisen johtamisen paradigma. Sen juuret ovat muutosjohtamisessa 1980-luvulla, ja merkittävin nykytutkija on professori Bernard M. Bass, jonka tutkimustyön tulokset ovat lähtökohtana syväjohtamisen mallille, kuten Nissisen väitöskirjasta (2001) selviää. 

Syväjohtamista käytetään Puolustusvoimissa niin varusmiespalveluksen kuin Maanpuolustuskorkeakoulun johtajakoulutuksen perustana. Varusmiesjohtajille syväjohtajakoulutusta annetaan 20 opintoviikkoa. Puolustusvoimien johtajakoulutus ja sen perusteet on kuvattu Johtajan Käsikirjassa 2012.

Vuonna 2012 pilotoitiin johtaja- ja kouluttajakoulutuksen opintojen ja tenttien suorittaminen avoimessa oppimisympäristössä. Varusmiehillä oli mahdollisuus suorittaa Maanpuolustuskorkeakoulun 4 tai 8 opintopisteen laajuiset opinnot.

Katso myös 
 Johtaminen

Lähteet

 Nissinen Vesa. 2004. Syväjohtaminen. Talentum, Helsinki
 Reserviläinen 1/2003. "Syväjohtaminen on ajattelutapa – ei sarja temppuja"
 Bass, B. M. (1985). Leadership and Performance. N. Y.: Free Press.
 Johtajan käsikirja. 2012. Pääesikunta, henkilöstöosasto, Juvenes Print Oy, Tampere

Aiheesta muualla 
 Nissinen Vesa: Sotilasjohtaminen. Kriittiseen konstruktivistiseen oppimiskäsitykseen perustuva johtajakoulutus Suomen puolustusvoimissa, Helsingin yliopisto 2001 (väitöskirja)
 Johtajan Käsikirja. Puolustusvoimat, pääesikunta, henkilöstöosasto 2012. Kuvaa puolustusvoimien johtajakoulutuksen. Puolustusvoimien johtamisen sekä esimies- ja vuorovaikutusvalmennuksen oppikirja. (Puolustusvoimien käsikirja ja oppikirja)

Johtaminen
Mortaza Räximev

Mortaza Ghöbäydulla uly Räximev (s. 1934, , ) on venäläinen poliitikko ja pitkäaikainen Baškortostanin presidentti.

Mortaza Räximev valittiin Baškortostanin ensimmäiseksi presidentiksi 17. joulukuuta 1993 pidetyssä presidentin vaalissa. Ennen presidentiksi valitsemista Räximev oli tasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtaja, mikä oli tasavallan korkein virka-asema ennen presidentin viran perustamista. Sittemmin hänet on valittu uudelleen joulukuussa 2003.

Räximev oli yksi Venäjän yhtenäisyyttä ajavan Isänmaa – Koko Venäjä -puolueen perustajista.
Tämä puolue yhdistyi Juri Lužkovin Yhtenäisyys-puolueen kanssa vuonna 2001 Yhtenäinen Venäjä -puolueeksi.

Venäjän presidentti Dmitri Medvedev hyväksyi Räximevin ennenaikaisen eron 15. heinäkuuta 2010 ja nimitti hänen tilalleen entisen RusHydron toimitusjohtaja Rustem Hamitovin, jonka tasavallan parlamentti hyväksyi yksimielisesti.

Lähteet 

Baškortostanilaiset poliitikot
Venäjän federaation kuvernöörit ja aluejohtajat
Presidentit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna-Kaisa Rantanen

Anna-Kaisa Rantanen (s. 10. helmikuuta 1978) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikenttä. Rantanen pelaa norjalaisessa Klepp IL:ssä ja hän on Suomen maajoukkueen runkopelaajia.

Rantanen on aiemmin urallaan pelannut TuNL:ssa, Turun Pyrkivässä ja Helsingin Jalkapalloklubissa. HJK:sta hän siirtyi Ruotsin pääsarjaan, jossa hän edusti Linköpingiä ja Djurgårdenia. Tammikuussa 2010 Rantanen siirtyi 1,5 vuoden sopimuksella saksalaiseen VfL Wolfsburgiin.

Kaudella 2011 hän pelasi ruotsalaisessa Jitex BK:ssa. Sieltä hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella Klepp IL:ään helmikuussa 2012.

Ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Rantanen pelasi 6. heinäkuuta 1996 Norjaa vastaan. Hän on pelannut 90 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhteensä 7 maalia. Rantanen oli mukana Suomen joukkueessa sekä 2005 EM-kisoissa että 2009 EM-kisoissa. Vuonna 2005 Suomi ylsi välieriin ja Rantanen oli avauskokoonpanossa kaikissa otteluissa.

Rantasen erityisvahvuus on hänen erinomainen potkutekniikkansa, jota hän hyödyntää varsinkin kulma- ja vapaapotkuissa.

Seurat

Saavutukset

 EM-kisojen välierä 2005
 UEFA Cup: välierä 2002
 Suomen mestaruus: 1997, 1998 ja 2001
 Suomen cup: 1994, 1998 ja 2002
 Damallsvenskan: hopea 2008, pronssi 2005, pikkuhopea 2006
 Ruotsin cup: 2006, 2008
 U-21 PM-pronssi 1996, U-21 PM-hopea 1995, U-16 PM-kulta 1994
 3 SM-tekniikkamestaruutta

Lähteet 
 Anna-Kaisa Rantasen viralliset sivut

Viitteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Informaatiolukutaito

Informaatiolukutaito tarkoittaa kykyä tunnistaa tiedontarve, hakea ja paikantaa tietoa, sekä löydetyn tiedon kriittistä ja eettistä arviointia ja käyttöä. Käsite on nykyisin laajentunut sisältämään myös digitaalisen informaatiolukutaidon eli digitaalisessa ympäristössä toimimisen. 

Informaatiolukutaitoinen henkilö kykenee:

määrittelemään tarvittavan tiedon laajuuden

pääsemään käsiksi tarvittavaan tietoon tehokkaasti

arvioimaan tietoa ja sen lähteitä kriittisesti 

liittämään valitun tiedon omaan tietopohjaansa

käyttämään tietoa tehokkaasti saavuttaakseen tietyn päämäärän

ymmärtämään tiedon käyttöön liittyviä taloudellisia, oikeudellisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä ja toimimaan eettisesti ja laillisesti hakiessaan ja käyttäessään tietoa.

Informaatiolukutaidon merkitys 

Toimimme jatkuvasti laajenevassa informaatio- ja mediaympäristössä. Tietoverkoista on tullut keskeisin informaation tuottamisen, jakelun ja hakemisen kanava. Informaation julkaisukynnys on madaltunut, jolloin tiedon luotettavuuden arviointi jää aiempaa enemmän käyttäjän vastuulle. Hakiessamme tietoa joudumme entistä moninaisempien valintojen eteen niin akateemisissa opinnoissamme, työpaikallamme kuin henkilökohtaisessa elämässämmekin. Tietoa on saatavilla kirjastoista, julkisista tietovarannoista, etujärjestöistä, tiedotusvälineistä ja tietoverkoista – ja joudumme lisääntyvässä määrin käsittelemään tietoa suodattamattomissa muodoissa, jolloin herää kysymys tiedon aitoudesta, pätevyydestä ja luotettavuudesta. Lisäksi tietoa on tarjolla hyvin monenlaisten tiedotusvälineiden kautta esimerkiksi kuvaan tai kuuloon perustuvassa ja kirjoitetussa muodossa, ja näin ihmiset joutuvat uusien haasteiden eteen pyrkiessään arvioimaan ja ymmärtämään tietoa. Ihmisiltä vaaditaan yhä lisääntyviä tiedonhallinnan taitoja.

Informaatiolukutaidon edistäminen ja hallinta globaalisti 
UNESCO on yksi isoimmista järjestöistä joka tukee informaatiolukutaidon kehittämistä globaalisti ja tukee YK:n jäsenmaiden informaatiolukustratetgioiden kehitystä. Globaalin media- ja informaatiolukutaidon viikko pidetään vuosittain vaihtuvalla teemalla.

Suomen opetusministeriö on linjannut koulutuksen ja tutkimuksen kehittämissuunnitemassa kirjastoille tehtäväksi olla osaltaan vastuussa informaatiolukutaitojen kehittämisestä.

Lähteet 

Yliopistokirjastojen IL-verkosto
Informaatiolukutaito (asiasana) 
Informaatiolukutaidon opintosuunnitelma: yliopistokirjastojen yhteinen SVY-hanke 2004–2006
ARCL:n 18.1.2000 hyväksymät standardit

Informaatiotutkimus
Ufa (joki)

Ufa (, , tataariksi Öfä,  tšuvassiksi Ěпхӳ) on 918 kilometriä pitkä Belajaan laskeva joki Itä-Euroopan ja Länsi-Aasian rajalla Venäjän federaatioon kuuluvilla Tšeljabinskin ja Sverdlovskin alueilla sekä Baškortostanissa. Ufa kuuluu Volgan vesistöalueeseen.

Ufa jäätyy lokakuun lopun ja joulukuun alun välisenä aikana ja jääpeite lähtee huhti-toukokuussa. Joessa on muun muassa Pavlovskin vesivoimala. Merkittävimmät satamakaupungit joen varrella ovat Krasnoufimsk ja Baškortostanin pääkaupunki Ufa, joka sijaitsee joen suulla. 

Volgan vesistö
Baškortostanin joet
Sverdlovskin alueen joet
Tšeljabinskin alueen joet
Markus Koljander

Markus Koljander (s. 25. lokakuuta 1983 Valkeakoski, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.

Koljander on Hakan kasvatti. Seuran miesten edustusjoukkueessa hän pelasi yhden Veikkausliiga-ottelun kaudella 2004. Hän lukeutui Hakan miehistöön myös kaudella 2005, mutta ei pelannut otteluakaan. Koljander oli myös lainalla TP-Seinäjoessa kauden 2005 aikana.

Kausilla 2006–2009 Koljander kuului Veikkausliigassa pelanneen Jaron joukkueeseen, minkä jälkeen hän palasi kasvattajaseuraansa Hakaan. Vuoteen 2011 mennessä hänelle on kertynyt yhteensä 50 Veikkausliiga-ottelua.

Koljander on pelannut Suomen maajoukkueissa 11 poikien ja nuorten maaottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Markus Koljander Veikkausliigan sivustolla

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Heinkel He 177

Heinkel He 177 Greif (Aarnikotka) oli saksalainen Luftwaffen toisessa maailmansodassa käyttämä kaksipotkurinen, mutta nelimoottorinen pitkänmatkan pommikone. Sitä rakennettiin yli tuhat kappaletta, joten se oli ainoa saksalaisten suurissa määrin rakentama raskas pommikone. Konemalli kärsi useista teknisistä ongelmista, jotka johtuivat lähinnä epäonnistuneesta moottoriratkaisusta. Normaalin neljän erillisen moottorin sijaan He 177:ssä oli kaksi 24-sylinteristä Daimler-Benz DB610 W-12-moottoria, jotka koostuivat kahdesta yhteenliitetystä DB605 V-12-moottorista, jotka pyörittivät yhteistä potkuriakselia. 

Konemallin kehitystä ja tuotantoa hidasti ratkaisevasti joidenkin Luftwaffen korkeiden upseereiden vaatimus mallin muuttamisesta syöksypommittajaksi. Muutos ei olisi teoriassakaan voinut onnistua koneen suuren massan takia. Koneen suurin ongelma oli yhdistettyjen moottorien syttyminen tuleen kesken lennon. Kone saikin lentäjiltä  kutsumanimet "Valtakunnansoihtu" (Reichsfackel) ja ”Luftwaffen sytkäri” (Luftwaffezünder).

Menestyksellisintä konemallin käyttöä oli se, että vuonna 1943 palveluskäyttöön saatuja Henschel Hs 293 -liitopommeja, jotka olivat eräänlaisia varhaisia meritorjuntaohjuksia, ryhdyttiin sijoittamaan He 177 -koneisiin. Yksi kone kantoi kolme liitopommia. Ase osoitti iskuvoimansa niin Jäämerellä kuin Italian maihinnousutaisteluissa. Esimerkiksi polttoainetta ja räjähteitä täynnä olleen rahtialus S/S Black Princen tuho Anzion maihinnousussa aiheutui juuri liitopommin osumasta. Viiden He 177 A-3/R5:n nokkaan asennettiin 75 mm BK 7.5 PaK 40 -panssarintorjuntatykki käytettäväksi itärintamalla panssarintorjuntaan, mutta ratkaisu osoittautui epäonnistuneeksi.

Tekniset tiedot

Lähteet
 Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 178-180)
 Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7 (s. 24-25, 28)

Viitteet

Aiheesta muualla

Lexikon der Wehrmacht: He 177
Luftarchiv.de: He177/277
Luftwaffe Resource Center: He 177
Artikkeli 75 mm BK 7.5 PaK 40 -panssarintorjuntatykin lentokonekäytöstä.

He 177
Saksalaiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
Rafael (jalkapalloilija, 1978)

Rafael Pires Vieira, pelaajanimeltään Rafael (s. 1. elokuuta 1978 Florianópolis, Santa Catarina, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi suuren osan urastaan Veikkausliigassa Suomessa. Hän voitti Veikkausliigan maalikuninkuuden kahdesti ja valittiin vuonna 2019 Veikkausliigan legendaksi.

Ura

1990-luvulla Rafael pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa, missä hän vuonna 1997 voitti Liigacupin, Suomen mestaruuden ja sarjan maalikuninkuuden. HJK:sta hän siirtyi FC Jazziin, missä vietti pari vuotta ennen paluutaan takaisin HJK:iin. HJK:sta Rafael siirtyi ensiksi kahdeksi vuodeksi Alankomaihin Heerenveeniin ja sieltä Turkin Superliigan Denizlisporiin. Tämän jälkeen hän palasi takaisin Suomeen ja pelasi ensiksi Kakkosessa Forssan Jalkapalloklubissa ennen siirtymistään FC Lahteen kaudeksi 2005. Rafaelilla oli sopimus Lahden kanssa vuoden 2016 loppuun. Kauden jälkeen hän siirtyi Kakkosessa pelaaviin Mikkelin Pallo-Kissoihin. Hän lopetti uransa lokakuussa 2019.

Saavutukset

 Suomen mestaruus 1997
 SM-hopea 1999
 SM-pronssi 2008, 2014
 Liigacup 1997, 2007, 2013
 Veikkausliigan paras maalintekijä 1997, 2007

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Rafaelin pelaajakortti

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Veikkausliigan legendat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Denizlispor

Denizlispor Kulübü on urheiluseura Denizlistä, Turkista. Seuran toiminta on varsin monipuolista, sillä lajivalikoimaan lukeutuvat jalkapallo, lentopallo, koripallo, pöytätennis shakki ja voimistelu.

Denizlisporin jalkapallojoukkue pelaa Turkin pääsarjassa Superliigassa. Sen paras saavutus liigassa on viides sija, mihin se on yltänyt historiansa aikana kahdesti, vuosina 2002 ja 2004. Turkin Cupissa se on parhaimmillaan ollut välierissä ja UEFA Cupissa neljännellä kierroksella.

Historia
Denizlispor perustettiin 26. toukokuuta 1966, kun kaupungin kaksi pienempää seuraa, Çelik Yeşilspor Gençlik ja Pamukkale Gençlik, yhdistyivät. Aluksi seura oli vain Denizlin kaupunginosassa Çaybaşıssa toimiva pieni seura. Sittemmin seura liittyi Turkin jalkapalloliiton jäseneksi ja jalkapallojoukkue aloitti Turkin kakkosdivisioonassa 14. heinäkuuta samana vuonna.

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Kannattajien sivu 
 Kannattajien sivu
 Kannattajien sivu 

Turkkilaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1966 perustetut urheiluseurat
Suontausta

Suontausta voi tarkoittaa seuraavia:

paikkoja
Suontausta, Eura
Suontausta, Hollola
Suontausta, Huittinen
Suontausta, Kitee
Suontausta, Mynämäki

henkilöitä
Tauno Suontausta (1907-1974), suomalainen hallintoneuvos, ministeri ja oikeusoppinut
Yrjö Suontausta (1901-1952), suomalainen poliitikko, oikeusneuvos ja jalkapalloilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Vietnamilaiset

Vietnamilaiset ovat alun perin Vietnamista ja eteläisestä Kiinasta kotoisin oleva etninen ryhmä. He muodostavat Vietnamin pääväestön (86 %) ja Kiinassa yhden vähemmistöryhmistä. Vietnamilaisia asuu jonkin verran myös useissa muissa maissa. Vaikka Vietnam sijaitsee maantieteellisesti Kaakkois-Aasiassa, vietnamilaisten kulttuuriin on aikojen saatossa tullut paljon kiinalaisia vaikutteita. Vietnamilaisia on yhteensä maailmassa 75 miljoonaa. Useimmat vietnamilaiset puhuvat äidinkielenään vietnamia ja ovat joko mahayana-buddhalaisia tai kungfutselaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vietnamin etniset ryhmät
Kiinan etniset ryhmät
Kambodžan etniset ryhmät
MotoGP-kausi 2005

MotoGP -kausi 2005 oli historian 57. Road Racing/MotoGP -kausi. Kyseisellä kaudella kilpailtiin kolmessa luokassa: 125cc, 250cc ja MotoGP -luokassa. 250cc:ssa ja MotoGP:ssä mestari oli sama kuin edellisenä vuonna (Daniel Pedrosa 250cc-luokassa, Valentino Rossi MotoGP -luokassa), mutta 125cc:ssa saatiin uusi mestari. Mestari oli sveitsiläinen Thomas Lüthi, jonka jälkeen MM-sarjassa tuli toiseksi suomalainen Mika Kallio.

Kilpailut

Lopputulokset

Kuljettajat

125cc (20 parasta)

250cc (20 parasta)

MotoGP (20 parasta)

Valmistajat

125cc

250cc

MotoGP

Valmistajat

Tiimit 

MotoGP-kaudet
Vuoden 2005 moottoriurheilu
Jakobsin oireyhtymä

Jakobsin oireyhtymä eli XYY-syndrooma on oireyhtymä, jossa miehellä on ylimääräinen Y-kromosomi, eli karyotyyppi on 47,XYY. Hänen sukupuolikromosomistonsa on XYY, kun se normaalilla miehellä on XY. Koska XYY-miehillä on kaksinkertaisena miespuolisuuden aikaansaava kromosomi Y, heitä on sanottu ylimiehiksi.

Ulkonäöltään XYY-miehet eivät poikkea normaaleista miehistä muuten kuin näitä suuremmalla pituudellaan. Henkisessä kehityksessä voi olla hieman poikkeavuutta. Tutkimusten mukaan XYY-miesten aggressiivisuutta on kuitenkin liioiteltu. Väestössä esiintyy varsin paljon 47,XYY-karotyyppejä eivätkä läheskään kaikki miehet, joilla on Jakobsin oireyhtymä, edes tiedä siitä.

Katso myös 
Klinefelterin syndrooma

Lähteet  
 Väestöliitto 

Oireyhtymät
Sukupuolikromosomipoikkeavuudet
Kauko Nieminen (moottoripyöräilijä)

Kauko Nieminen (s. 29. elokuuta 1979 Seinäjoki) on suomalainen speedwayn ammattilaiskuljettaja. Kaudella 2016 hän ajoi Suomessa Lahden Haukkojen riveissä.

Niemisellä on useita SM-mitaleita sekä maajoukkue-edustuksia. Hän on ajanut speedwayn suomenmestariksi 2009, 2010 ja 2011.

U21 Henkilökohtainen Suomenmestaruus on ajettu 1998, 1999 ja 2000.

Pariajon Suomenmestaruus 2001, 2010.

Aiheesta muualla
 Kauko Niemisen omat kotisivut

Suomalaiset moottoripyöräilijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Haitallinen valikoituminen

Haitallinen valikoituminen tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa ei-toivotut kuluttajat tai tuotteet valikoituvat markkinoille epäsymmetrisen informaation seurauksena. Haitallinen valikoituminen on yksi markkinahäiriön lähde.

Alun perin termiä haitallinen valikoituminen käytettiin vakuutusmarkkinoilla. Sairausvakuutuksen tapauksessa ihmiset, jotka tietävät olevansa suuremmassa riskissä sairastua ottavat vakuutuksen todennäköisemmin kuin muut. Jos vakuutusyhtiöllä on epätäydellinen informaatio ihmisten sairastumisen todennäköisyydestä, ei se voi hinnoitella vakuutusta riskiryhmien mukaan. Tällöin vakuutusten hinta nousee, koska markkinoille valikoituu korkean riskin ihmisiä. Tämä taas vähentää alhaisen riskin ihmisten halukkuutta ottaa vakuutus, joka nostaa hintaa entisestään. Käytännössä vakuutusyhtiöt pyrkivät hinnoittelemaan tuotteensa riskiryhmien mukaan.

Nobelisti George Akerlof kehitti teoreettisen mallin, joka yleistää haitallisen valikoitumisen periaatteen myös muihin epäsymmetrisen informaation tilanteisiin. Termi market for lemons tulee hänen 1970 julkaisemansa artikkelin nimestä Quarterly Journal of Economics -lehdessä.

Akerlof käytti esimerkkinä käytettyjen autojen markkinoita, jossa myydään kahden tyyppisiä autoja: huonoja (lemons) ja hyviä (cherries). Hän oletti, että ostajat eivät pysty erottamaan huonoja ja hyviä autoja.
Myyjä haluaa 1000 dollaria huonosta autosta ja 2000 dollaria hyvästä autosta.
Markkinoilla auton hinnaksi muodostuu hyvien ja huonojen autojen osuuksien mukaan painotettu keskiarvo autojen hinnoista.

Hyvän auton myyjä ei ole valmis luopumaan autostaan alihintaan ja myyjillä on kannuste tuoda enemmän huonoja autoja markkinoille, koska he saavat niistä suuremman voiton.
Kuluttajat ymmärtävät tämän, jonka seurauksena he suostuvat maksamaan entistä vähemmän. Tämä tekee hyvien autojen myynnin vähemmän kannattavaksi ja niiden osuus vähenee markkinoilla ja hinta painuu lähelle huonon auton hintaa.
Pelkkä huonojen tuotteiden olemassaolo tuhoaa laadukkaiden tuotteiden markkinat, kun osapuolten informaatio on epätäydellinen. 
Hyvien autojen myyjillä on oltava jokin keino vakuuttaa ostajat tuotteidensa saadusta.

Mahdollisia ratkaisuja ovat: takuu, joka jakaa riskin, brändit, jotka vakuuttavat laadusta, kauppaketjut, sertifikointi, lisensointi, valtion määräämä laaduntarkastus (katsastus).

Viitteet

Katso myös 

Moraalinen hasardi
Päämies-agentti -ongelma
Vapaamatkustajan ongelma
Epäsymmetrinen informaatio

Mikrotaloustiede
Taloustieteen käsitteet
Turkin vaakuna

Turkin tasavallalla ei ole virallista, laissa määrättyä valtiontunnusta, mutta tähteä ja puolikuuta (turk. ay-yıldız) käytetään muun muassa turkkilaisissa passeissa, henkilökorteissa ja Turkin lähetystöissä ulkomailla.

Tähti ja puolikuu periytyvät Osmanivaltakunnan lipusta, mutta sirppi oli käytössä jo aikaisemmin Konstantinopolin vaakunana. 

 

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Ilman johtolankaa

Ilman johtolankaa (Without a Trace) on yhdysvaltalainen draamasarja, joka kertoo kadonneita henkilöitä etsivästä FBI:n ryhmästä. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja FOX.

Sarjan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli vuonna 2002. Sen loi Hank Steinberg ja tuottajana toimi Jerry Bruckheimer. Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin CBS:llä. Ohjelmassa kadonneiden rinnalla juonena olivat myös päähenkilöiden ongelmat ja keskinäiset suhteet.

Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta, vuoteen 2009 asti. Kausista kuusi ensimmäistä on julkaistu DVD:llä.

Hongkongissa ja Australiassa sarjan näyttämisen jälkeen näytettiin televisiossa oikeiden kadonneiden kuvia.

Taustaa 
Sarja sijoittuu New Yorkiin. Siinä etsitään kadonneita henkilöitä Jack Malonen johtaman FBI:n tiimin avulla. Jack Malone käy tiimeineen läpi minuutti minuutilta kadonneen henkilön historian. Mottona on Löytääksesi kadonneen, sinun on ensin opittava tuntemaan hänet. Malonen tiimiin kuuluu kuusi henkeä ja työt alkavat siitä hetkestä, jolloin kadonnut henkilö on viimeisen kerran nähty. Yleensä kadonnut henkilö löydetään jakson lopussa.

Henkilöt 
 Anthony LaPaglia — Jack Malone, tiimin johtaja
 Marianne Jean-Baptiste — Vivian Johnson
 Eric Close — Martin Fitzgerald
 Poppy Montgomery — Samantha Spade 
 Enrique Murciano — Danny Taylor
 Roselyn Sánchez — Elena Delgado (4. tuotantokaudelta lähtien)

Ilman johtolankaa maailmalla

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Marrakech

Marrakech (مراكش marrākiš) on yliopistokaupunki Marrakesh-Safin alueella Marokossa, Atlasvuorten juurella.

Kaupungin perusti almoravidi Yusuf ibn Tashfin vuonna 1062. 1000–1200-luvuilla kaupunki oli maurien pääkaupunkina. Vuonna 2014 kaupungin metropolialueen asukasluku oli 1 063 415.

Marrakech koostuu vanhasta kaupungista (medina), jota ympäröi 12 kilometriä pitkä muuri ja jossa sijaitsee Kutubijan moskeija, sekä uudesta kaupungista. Kaupungissa sijaitsee myös vilkas basaarialue Djemaa el-Fna.

Menaran kansainvälinen lentoasema on kuuden kilometrin päässä Marrakechin keskustasta lounaaseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ylen Elävä arkisto – Marrakechin markkinoilla
Constantinos Mavromichalis

Constantinos ”Gogi” Mavromichalis () (s. 5. maaliskuuta 1987) on suomalainen televisioesiintyjä ja animaattori.

Mavromichalis kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta keväällä 2006 ja aloitti syksyllä 2008 animaatio-opinnot Bristolissa Englannissa. Mavromichalis valmistui Bristolista vuonna 2011 ja työskentelee Nitro Games -peliyrityksessä.

Constantinoksen isä on kreikkalainen Nicolas Mavromichalis, joka Suomessa tunnetaan paremmin DJ-nimellään Black Mike muun muassa 1980-luvun paikallisradiosta Radio Ykkönen. 

Mavromichalis näytteli Romeo Aroa televisiosarjassa Salatut elämät vuosina 2005–2008. Myöhemmin hän on toiminut Iltalehden IL-TV:n videoiden parissa. Syksyllä 2016 hän aloitti Ylen Kioski-ohjelman juontajana. Kesällä 2019 hän oli yksi Ylen Saunapäivä-sarjan pääesiintyjistä yhdessä Tuija Pehkosen ja Mikko Kekäläisen kanssa.

Filmografia
Salatut elämät – Romeo Aro (kuvauksissa 2005–2007, televisiossa 2006–2008)
Romeo & Rafael Desperados – Romeo Aro (2008)
Presidentin kanslia (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset animaattorit
Suomalaiset televisiokasvot
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Béchar

Béchar  (, myös Bashshar) on samannimisen maakunnan pääkaupunki Luoteis-Algeriassa lähellä  Marokon rajaa. Vuoteen 1963 asti kaupungin nimi oli Colomb-Béchar. Kaupungin asukasluku on 165 000. Kaupungissa on lentokenttä, "Bechar Airport" .

Lähteet 

Algerian kaupungit
Rondo Classic

Rondo Classic on Suomen suurin ja pisimpään yhtäjaksoisesti toiminut taidemusiikkia käsittelevä aikakauslehti. Se perustettiin vuonna 1963 nimellä Rondo: Musiikkilehti, ja se ilmestyy kerran kuukaudessa. Vuodesta 2011 lehden nimi on ollut Rondo classic. Alun perin lehteä julkaisi Suomen musiikinopettajain liitto, ja nykyinen julkaisija on Classicus Oy. Lehden päätoimittaja on Harri Kuusisaari.

Rondossa on muun muassa artikkeleita kuuluisista muusikoista, tulevista konserteista ja taidemusiikin asemasta. Klassisen lisäksi lehdessä käsitellään ajoittain maailman musiikkikulttuureja, musiikkiteatteria, jazzia ja pop-musiikkia. Rondo julkaisee myös Yleisradion Yle Radio 1:n sekä Yle Teeman musiikkiohjelmatietoja. Joka toinen kuukausi lehden liitteenä on CD-levy, jonka voi tilata erikseen. Rondo Classicin levikki on 8 250 kappaletta.

Classicus Oy:lle myönnettiin radiotoimilupa 18. marraskuuta 2009, ja Radio Rondo FM aloitti lähetykset 22. maaliskuuta 2010. Radio Rondo Classic lopetti toimintansa yrityskaupan myötä marraskuussa 2012. Sen jälkeen taajuus siirtyi uudelle omistajalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Rondo

Suomalaiset musiikkilehdet
Mauro Camoranesi

Mauro Germán Serra Camoranesi (s. 4. lokakuuta 1976 Tandil, Argentiina) on argentiinalais-italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Parhaat pelivuotensa hän edusti Juventusta.

Ura 
Camoranesi on pelannut seuratasolla Meksikossa Santos Lagunassa (1996–1997) ja Crus Azulissa (1998–2000), ja synnyinmaassaan Argentiinassa Banfieldissä. Vuonna 2000 hän siirtyi Italiaan, missä pelasi Hellas Veronassa kaudella 2000–2001 ennen siirtymistään Juventukseen vuonna 2002. Juventuksessa Camoranesi voitti Italian mestaruuden kaudella 2003–2004, ja vuosina 2002 ja 2003 Italian supercupin. Kesällä 2010 Camoranesi siirtyi vuoden pituisella sopimuksella Bundesliigassa pelaavaan VfB Stuttgartiin. Hän kuitenkin purki sopimuksensa seuran kanssa tammikuussa 2011. Tämän jälkeen hän siirtyi argentiinalaiseen Club Atlético Lanúsiin.

Vaikka Camoranesi on kotoisin Argentiinasta, saai hän italialaisten isovanhempiensa tuoman kansalaisuuden myötä pelata Italian maajoukkueessa. Hän debytoi joukkueessa 2. helmikuuta 2003 ystävyysottelussa Portugalia vastaan ja lukeutui joukkueen pelaajiin myös vuoden 2004 EM-turnauksessa ja 2006 MM-kisoissa, jotka Italia voitti. Kaikkiaan hän pelasi 55 maaottelua ja teki niissä viisi maalia. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2010. Camoranesi on sanonut tuntevansa olevansa sataprosenttisesti argentiinalainen huolimatta siitä, että pelaa Italian maajoukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Camoranesi Football databasessa
 Camoranesi Juventuksen sivuilla

Italialaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon maailmanmestarit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Henkisyys ja hengellisyys

Henkisyys ja hengellisyys ovat toisiinsa keskeisesti liittyvä käsitepari. Ne ovat molemmat ihmisen elämälle ominaisia ulottuvuuksia, jotka muodostuvat uskonnollisista ja psykologisista tekijöistä. Hengellisyys määritellään uskonnollisuudeksi, kun taas henkisyys nähdään kiinnostuksena arvoihin ja merkityksiin elämässä. Henkisyys on pyrkimystä oman olemassaolon ja elämänfilosofian reflektointiin. Hengellisyyden voidaan nähdä merkitsevän samaa siten, että se ulottuu myös uskonnollisuuden alalle. 

Hengellisyys voi viitata äärimmäiseen tai materiattomaan todellisuuteen, sisäiseen polkuun, joka mahdollistaa yksilön sisäisen voiman löytämisen, tai syvimpiin arvoihin ja merkityksiin, joiden mukaan ihmiset elävät.

Hengelliset riitit sisältävät usein rukoilua ja mietiskelyä, joiden tarkoitus on kehittää yksilön sisäistä elämää. Tällaiset harjoitukset johtavat usein kokemukseen yhteydestä suuremman todellisuuden kanssa tuottaen kokonaisvaltaisemman minän; toisten ihmisten tai yhteisön kanssa, luonnon tai kosmoksen kanssa, tai jumalallisen ulottuvuuden kanssa.

Hengellisyys on usein koettu inspiraation lähteenä tai suunnanantajana elämässä. Se voi käsittää uskon materiattomien todellisuuksien kanssa tai kokemuksia läsnäolosta tai luonnon transsendenttisesta luonteesta. Usein siihen liittyy ihmisen suhtautuminen yliluonnolliseen ja siten uskonnollinen ajattelu ja opit, mutta hengellisyyden paino on henkilökohtaisessa kokemuksessa. Hengellisyys on osa ihmisen maailmankatsomusta.

Hengellisyys hoitotieteessä 
Hoitotieteessä ja hoitoteologiassa käytetyssä hengellisyyden käsitteessä on piirteitä sekä henkisyydestä että hengellisyydestä. Sen sisälle kuuluu elämän merkityksen ja tarkoituksen pohdiskelua sekä yritys ymmärtää ihmistä suuremman olemassaoloa ja omaa suhdetta toisiin ihmisiin, maailmankaikkeuteen tai Jumalaan. Hengellisyyttä pidetään ihmisen voimavarana, joka ylläpitää toivoa, auttaa tunnistamaan mahdollisuuksia omassa elämäntilanteessa ja rakentaa luottamusta tulevaisuuteen. Hengellinen ulottuvuus ihmisessä ilmenee eksistentiaalisina ja uskonnollisina kokemuksina, mutta sitä voidaan myös ilmaista esimerkiksi taiteessa, runoudessa tai musiikissa.

Hengellisyys vaikuttaa syvällisellä tavalla ihmisen henkiseen hyvinvointiin. Hengellisyyttä ja sen merkitystä on sen syvästi henkilökohtaisen luonteen vuoksi vaikea kuvailla kaikenkattavasti. Hengellisyys voi tarkoittaa eri ihmisille eri asioita. Eräät asiat kuitenkin nousevat tyypillisesti esiin kun ihmiset kertovat omasta hengellisyydestään:

 Merkitys – elämän tarkoitus, maailman jäsentäminen järjellisesti
 Arvot – uskomukset, normit ja etiikka
 Transsendenssi – itsen ulkopuolelle ulottuvat transsendenttinen elämän arvostus ja kokeminen
 Yhteys – läheisen yhteyden kokeminen itseen, muihin ihmisiin, luontoon ja yliluonnolliseen
 Muutos – elämän tapahtumien ja kokemusten pohdiskelu, omakuvan muodostaminen

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit