Erik Bryggman

Erik William Bryggman (7. helmikuuta 1891 Turku – 21. joulukuuta 1955 Turku) oli yksi varhaisimmasta funktionalismin edustajista suomalaisessa arkkitehtuurissa. Bryggman valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1916 ja työskenteli Helsingissä Sigurd Frosteruksen, Armas Lindgrenin ja Valter Jungin kanssa kunnes perusti oman toimiston Turkuun vuonna 1923.

Bryggmanin toimisto oli melko pieni, 4–5 suunnittelijaa. Siellä ovat työskennelleet muiden muassa professori Pekka Pitkänen ja arkkitehti Olli Kestilä. Kestilä saattoi loppuun joitakin Bryggmanin aloittamia töitä, joiden suunnittelu ja toteutus jäi kesken Bryggmanin kuoltua.  

Bryggmanin suunnittelua kuvataan usein kahdella yksityiskohdalla: hän pyrki säilyttämään rakennuspaikoilla vanhaa puustoa niin paljon kuin mahdollista ja lisäksi hän kehotti rakennusmestareita välttämään vatupassin käyttöä, jotta seinäpinnasta tulisi elävä.

Sisustusarkkitehti Carin Bryggman oli Erik Bryggmanin ja hänen vaimonsa Agda o.s. Grönbergin (1892–1960) kolmesta lapsesta keskimmäinen. Muut olivat Erik (1918–1918) ja Johan (1925–1994). Carin Bryggman lahjoitti isänsä piirustusarkiston Suomen Rakennustaiteen museolle.

Merkittäviä suunnittelutöitä 
Useat Erik Bryggmanin suunnittelemat rakennukset kuuluvat kansainvälisen modernin arkkitehtuurin suojelu- ja tutkimusjärjestön Docomomon merkittävien arkkitehtuuri- ja ympäristökohteiden valikoimaan.

Atrium, Hospits Betel ja Betel-kirkon kellotorni 

Asunto-osakeyhtiö Atrium (1927) on viisikerroksinen asuinkerrostalo Turun Yliopistonkadun varrella. Rinteeseen porrastettu talo edustaa 1920-luvun klassistista arkkitehtuuria hillittyine koristeineen ja ylärinteessä olevien sisäänkäyntien pylväskatoksineen. Rakennuksen tontille muodostuu pieni aukio, joka erottaa asuinkerrostalon viereisestä hotellista. Aukiota kutsutaan epävirallisesti Bryggmanin aukioksi.

Hospits Betel (1929) Atriumin naapuritontilla on myös tyyliltään 1920-luvun klassismia, mutta sen yksityiskohdat ovat jo kääntymässä funktionalismiin päin. Turun lähetysseura rakennutti viisikerroksisen Hospits Betelin hotelliksi ja liikerakennukseksi. Bryggman voitti Lähetysseuran järjestämän suunnittelukilpailun. Nykyään rakennuksessa toimii hotelli Scandic Plaza ja muun muassa sen ravintola Bryggman’s.

Betel-kirkon kellotorni (1929). Näkymän Kristiinankadulta Atriumin ja Hospits Betelin rajaamalle aukiolle päättää Bryggmanin suunnittelema kellotorni, joka rakennettiin vuonna 1906 valmistuneeseen Frithiof Strandellin suunnittelemaan Betel-kirkkoon. Asuinkerrostalo, hotelli, piazza ja kirkon campanile muodostavat kansainvälisesti tunnustetun kokonaisuuden, joka henkii italialaista tunnelmaa Yliopistonkadun kävelykatuosuudella. Se kuuluu myös Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kirjatorni 

Kirjatorni (1935), Åbo Akademin kirjaston ensimmäinen oma rakennus sijaitsee Turussa Tuomiokirkonkadun, Piispankadun, Porthaninkadun ja Henrikinkadun rajaamassa korttelissa, sen keskellä. Lahjoitusvaroin rakennettu Kirjatorni on funktionalistinen, lähes kuution muotoinen rakennus. Sen pohjan sivumitat ovat 19 ja 14 metriä ja se on 20 metriä korkea. Kuutiomuodosta ulkonevia osia ovat korkea savupiippu, neljässä kerroksessa olevat pienet siivouskäyttöön tarkoitetut parvekkeet ja rakennuksen katolla oleva kuutiomainen osa hissikonehuoneelle ja tuuletusjärjestelmälle. Rakennuksen seinät ovat sileät ja valkoisiksi rapatut.

Yliopisto arvioi, että Kirjatorni riittää kirjaston tarpeisiin kuutisen vuotta. Bryggmanin ja yliopiston ajatuksena oli, että sijoittamalla Kirjatorni keskelle korttelia voidaan kirjaston vääjäämättä myöhemmin tarvitsema laajennus rakentaa niin, että Kirjatorni edelleen avautuu Tuomiokirkonkadulle. Ajatus toteutui, mutta olosuhteiden ja kohtalon muovaamin muutoksin. Yliopisto sai laajennusosan rakentamiseksi rahalahjoituksen, mutta sota pilasi suunnitelmat, tuli pulaa rakennusmateriaaleista ja lahjoituksenkin arvo laski. Vasta vuonna 1955 Bryggman saattoi luonnostella ehdotuksen koko kirjaston suunnitelmaksi. Hän kuitenkin sairastui ja kuoli vuoden 1955 lopulla. Yliopisto tilasi laajennuksen suunnittelutyön arkkitehti Woldemar Baeckmanilta. Baeckman sijoitti laajennuksen Bryggmanin kaavailemaan paikkaan ja Bryggmanin ajatusta mukaillen. 

Kirjatorni sijaitsee Piispankadun alueella, joka sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Suomen Urheiluopisto 

Suomen Urheiluopiston (1936–1940-luvun loppu) rakennukset Heinolan Vierumäellä sijoitettiin Tahko Pihkalan valitsemalle luonnonkauniille mäntykankaalle Valkjärven rannalle. Urheiluopiston varhainen rakennuskokonaisuus – päärakennus ja kolme asuinrakennusta – perustuu Bryggmanin ehdotukseen, joka voitti 1930 järjestetyn suunnittelukilpailun. Bryggmanin suunnitelmasta saatiin valmiiksi ennen sotia johtajan asuinrakennus (1933), rantasauna (1933) ja funkkistyylinen päärakennus (1936). Sodan aikana Vierumäellä oli sotilassairaala. Ylemmän henkilökunnan asuinrakennus ja henkilökunnan asuinrakennukset rakennettiin 1940-luvun loppupuoliskolla. Rantasauna on purettu ja sen tilalle rakennettiin tiilinen sauna 1950.

Korkeassa päärakennuksessa on matalammat siipiosat. Osa sen tasakatoista on muutettu harjakatoiksi Bryggmanin suunnitelmien mukaan 1950-luvulla. Päärakennuksen yhteyteen on rakennettu uimahallilaajennus 1967. Urheiluopiston alueelle on myöhemmin rakennettu runsaasti erilaisia urheilu- ja asuinrakennuksia. Urheiluopiston ydinalue on suojeltu rakennussuojelulailla ja sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Laivateollisuuden asuinalue Pansiossa 

Vuosina 1946–1948 Pansioon toteutettu turkulaisen laivatelakan työntekijöille suunniteltu ja rakennettu asuntoalue kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Bryggmanin huvilat 
Bryggman suunnitteli Turun seudulle kahdeksan kesäasuntoa tai yksityiskotia, jotka sisältyvät Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin yhteiskohteena Bryggmanin huvilat.

 Casa Haartman (1926) Naantalissa on rakennettu Turun taidemuseon intendenttinä vuodesta 1923 lähtien 30 vuoden ajan toimineen taidemaalari Axel Haartmanin ja hänen puolisonsa Hedvig Haartmanin kodiksi. Pariskunta muutti Naantaliin 1923 ja tilasi talonsa suunnitelmat Bryggmanilta, joka suunnitteli heille kaksikerroksisen talon. Harmaaksi rapattu Casa Haartman on ulkoa tyylillisesti klassismia, italialaisin vivahtein. Rakennuksen sisäpuolella näkyy myös Haartmanin kädenjälki runsaissa koristemaalauksissa ja kalustuksessa. Lapsettomana kuolleet Haartmanit testamenttasivat talonsa kotimuseoksi Hedvig’s minne -yhdistyksen hoitoon. Rakennussuojelulailla suojeltua taloa esitellään vain tilauksesta pienille ryhmille. Suojelun piiriin kuuluu myös talon pihapiiri aitoineen. Vuoden 2017 elokuussa ilmoitettiin, että Casa Haartman ja taidekokoelma siirtyvät yhdistykseltä Åbo Akademin Säätiön omistukseen.

 Villa Solin (1929) Turun Katariinanlaaksossa on nykyään Turun kaupungin edustustilana.

Muita suunnittelutöitä 

Bostadsaktiebolaget Brahegatan 9 (1924), Brahenkatu 9, Turku. Talo on ensimmäinen Bryggmanin oman toimiston suunnittelema asuinkerrostalo Turussa. Carin Bryggman asui talossa.
 Kåren (1936), Hämeenkatu 22, Turku. Åbo Akademis Studentkårin itselleen rakennuttama kuusikerroksinen funkkistyylinen toimitalo, jossa on ravintola- ja muita liiketiloja ja opiskelija-asuntoja. Rakennuksen ylimpään kerrokseen Erik Bryggman suunnitteli itselleen toimiston. Kårenin viereen valmistui vuonna 1950 Bryggmanin suunnittelema viisikerroksinen asuntola Tavasthemmet.
Sammon talo (1938), Yliopistonkatu 27a, Turku. Keskinäinen Vakuutusyhtiö Sampo järjesti vuonna 1936 arkkitehtikilpailun pääkonttorin rakentamiseksi. Bryggmanin voittoisa kilpailuehdotus edustaa funkkistyyliä ja sen rakentaminen alkoi 1936. Rakennusta on sittemmin korotettu (1953). Nykyään rakennuksessa toimii muun muassa Turun kaupungin keskushallinto. Vuonna 2012 Bryggman-seura päätti kiinnittää muistokyltein huomiota Bryggmanin suunnittelemiin rakennuksiin. Tarkoituksena on muistaa yhtä kohdetta vuosittain. Ensimmäinen kyltti kiinnitettiin Sammon taloon.
Harjavallan vesivoimalaitos valmistui Kokemäenjoen Lammaistenkoskeen vuonna 1939.
Asunto Oy Läntinen Rantakatu 21 (1951) Turussa Aurajoen rannalla on polveilevajulkisivuinen asuinrakennus, joita Bryggman olisi halunnut rakennettavan samaan kortteliin enemmänkin. Bryggman sai talon suunnittelun tehtäväkseen 1940-luvun lopulla. Asuinkerrostalo muodostuu kolmesta yhteen rakennetusta tornimaisesta osasta. Rakennuksen parvekejulkisivu porrastuu niin, että jokaisesta asunnosta on näkymä joelle. Bryggman asui perheineen talossa viimeiset vuotensa. 
Turun ylioppilastalot A ja C (1952–1955)
 Bryggman suunnitteli myös muistomerkkejä. Helsinkiin hän toteutti sisällissodan Helsingin valtauksessa kaatuneiden suomalaisten valkoisten hautamuistomerkin Vanhassa kirkkopuistossa yhdessä kuvanveistäjä Elias Ilkan kanssa vuonna 1920 sekä Maamme-laulun muistomerkin Toukolassa yhdessä kuvanveistäjä Viktor Janssonin kanssa vuonna 1948. Myös Noormarkun 1951, Lassilan 1951 sekä Turun hautausmaan 1953 sankarimuistomerkit ovat Bryggmanin suunnittelemia, mustagraniittisia teoksia.

Restaurointeja 

Turun tuomiokirkon restaurointi (1923–1928). Tuomiokirkon 1920-luvun entistystä johtivat professori Juhani Rinne ja arkkitehti Armas Lindgren, jonka toimistossa Bryggman työskenteli. Restaurointi käsitti kirkon sisätilojen palauttamisen keskiaikaiseen asuun ja rakenteellisten vikojen korjaamiseen. Bryggman siirtyi asumaan Turkuun restaurointityön myötä ja perusti oman toimiston 1923.
Turun linnan restaurointi (1946–1961). Jatkosodan ensimmäisenä päivänä 26. kesäkuuta 1941 linnaan osui kaksi palopommia ja tulipalo tuhosi päälinnan puuosat kokonaisuudessaan. Sodan jälkeen alkanut mittava työ kesti 15 vuotta ja valmistui 1961. Bryggman oli restauroinnin pääarkkitehti, hänen kuoltuaan 1955 suunnittelutyön jatkoi loppuun arkkitehti Olli Kestilä. Muun muassa Turun kaupungin edustustiloina toimivien kuninkaan- ja kuningattarensalien näyttävät kasettikatot ovat Bryggmanin käsialaa.

Siunauskappelit 

Bryggmanin suunnittelemia siunauskappeleita on viisi. Hän osallistui kaikkiaan 14:ään kirkollisen rakennuksen (kirkko, siunauskappeli tai krematorio) suunnittelukilpailuun. Niistä oli tuloksena kahdeksan palkintosijaa ja yksi lunastus. Ykkössijoja tuli neljä, joista vain kaksi toteutettiin: Turun ja Vantaan kappelit. Muut kolme kappelia ovat normaaleja tilaustöitä.

Paraisten siunauskappeli (1930), Parainen Paraisten kappelia luonnehditaan asialliseksi ja juhlavaksi ja se edustaa tyylillisesti esifunktionalismia. Kappeli sisältyy Paraisten keskiaikaisen kivikirkon ja Vanhan Malmin asuinalueen muodostamaan Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Ylösnousemuskappeli (1941), Turku, Bryggmanin tunnetuin työ
Honkanummen kappelit, kaksi kappelia käsittävä kokonaisuus (1955), Honkanummen hautausmaa, Vantaa. Kappeli vihittiin käyttöön vasta Bryggmanin kuoleman jälkeen 1956.
Metsolan siunauskappeli (1956), Lohja, valmistui vasta Bryggmanin kuoleman jälkeen, suunnitelmien loppuviimeistelyn teki Carin Bryggman.
Ristikankaan kappeli (1957), Lappeenranta, valmistui niin ikään Bryggmanin kuoleman jälkeen. Sen suunnittelun hoiti loppuun arkkitehti Olli Kestilä.

Bryggmanin suunnittelemat siunauskappelit

Kirkkosuunnitelmat 
Yhtään Bryggmanin suunnittelemaa uutta kirkkorakennusta ei toteutettu, vaikka hänen ehdotuksensa saivat palkintosijoja kilpailuissa: Tammiston kirkko (Viipuri, 1919), Helsingin krematorio (1919), Sortavalan kirkko (1929) ja ehdotus Tehtaanpuiston kirkoksi Helsinkiin (1930).

Säätiö ja instituutti 
Vuonna 2011 perustettiin Bryggman-säätiö, jonka tarkoituksena on muun muassa ”vaalia arkkitehti Erik Bryggmanin ja hänen tyttärensä sisustusarkkitehti Carin Bryggmanin humaania arkkitehtuuriperintöä”. Säätiö perusti Bryggman-instituutin.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Bryggman-säätion www-sivut
 

Suomalaiset arkkitehdit
Kirkkojen suunnittelijat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet