joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jan Kasprowicz

Jan Kasprowicz (12. joulukuuta 1860 Szymborz, Puola – 1. elokuuta 1926 Zakopane, Puola) oli puolalainen runoilija. Hän oli talonpoikaisista vanhemmista. Hän opiskeli Leipzigin ja Breslaun yliopistoissa. Hän istui saksalaisten vankeudessa osallistuttuaan Sleesian puolalaisten kansalliseen liikkeeseen ja toimi jonkin aikaa sanomalehtimiehenä Lvivissä. Hän oli Lvivin yliopiston kirjallisuudenhistorian professori, ja hän on kääntänyt Byronia, Goethea, Schilleriä ja Shakespearea. Kootut teokset ilmestyivät 1930.

Kasprowiczilla on huomattava sija aikansa puolalaisten runoilijoiden joukossa. Hän kirjoittaa tunteellisesti, usein epätoivoisesti puolalaisen maalaiskansan kohtalosta, ja hänen runoissaan esiintyy synkkänä ristiriita sivistyksen ja alkeellisen luonnon, järjen ja uskon välillä. Hän on kirjoittanut myös romaaneja ja näytelmiä.

Kasprowiczin runoja on antologiassa Slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja.

Teokset
 Z chałupy (1887)
 Z więzienia
 Poezje (1889)
 Chrystus (1890)
 Z chłopskiego zagonu (1891)
 Świat się kończy (1891)
 Anima lachrymans i inne nowe poezje (1894)
 Miłość (1895)
 Krzak dzikiej róży w Ciemnych Smreczynach (1898)
 Ginącemu światu (1901)
 Salve Regina (1902)
 Ballada o słoneczniku (1908)
 Chwile (1911)
 Księga ubogich (1916)
 Hymny (1921)
 O bohaterskim koniu i walącym się domu (1930)
 Sita Dies irae Cisza wieczorna Przy wigilijnym stole''

Lähteet

Aiheesta muualla

Puolalaiset runoilijat
Kielenkääntäjät
Professorit
Kirjallisuushistorioitsijat
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Poya Asbaghi

Poya Asbaghi ( , syntynyt 17. heinäkuuta 1985) on iranilais-ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Marraskuusta 2021 lähtien hän on toiminut Barnsleyn päävalmentajana.

Ura

Asbaghi nimitettiin ruotsalaisen Allsvenskanin joukkueen IFK Göteborgin valmentajaksi kauden 2018 alla, 20. marraskuuta 2017. IFK jatkoi sopimustaan 25. heinäkuuta 2019 vuoteen 2022 saakka . Kauden 2019 jälkeen Poya Asbaghi nimitettiin vuoden valmentajaksi Allsvenskanissa.  .  

Asbaghi sai potkut IFK Göteborgista syyskuun alussa 2020, kun joukkue oli vajonnut liigassa sijalle 12.. Tätä ennen hän ehti kuitenkin voittaa seuran valmentajana Ruotsin cup-mestaruuden. 

Marraskuussa 2020 Asbaghista tuli kesään 2023 ulottuvalla sopimuksella Ruotsin U21-maajoukkueen päävalmentaja. Asbaghin pesti jäi kuitenkin vuoden mittaiseksi, kun hän siirtyi marraskuussa 2021 Englannin Mestaruussarjan putoamiskamppailuun juuttuneen Barnsleyn päävalmentajaksi.

Meriitit

 Ruotsin cup: 2020

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1985 syntyneet
Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat
Brian Tyree Henry

Brian Tyree Henry (s. 31. maaliskuuta 1982 Fayetteville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Paper Boin roolista FX:n draamakomediasarjassa Atlanta, josta hän sai parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden.

Henry teki läpimurtonsa elokuvien saralla vuonna 2018, kun hän tähditti Steve McQueenin rikoselokuvaa Widows, Barry Jenkinsin romanttista draamaelokuvaa If Beale Street Could Talk, sekä animaatioelokuvaa Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia. Vuonna 2019 hän tähditti jännityselokuvaa Don’t Let Go, sekä kauhuelokuvaa Child’s Play.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhana Peräläinen

Juhana (Juhani) Peräläinen (25. toukokuuta 1877 Kolppana, Inkeri – 31. joulukuuta 1931) oli inkerinsuomalainen opettaja ja toimittaja. Hän käytti nimimerkkiä Ortodoksi.

Peräläisen vanhemmat olivat talollinen Petter Mikael Peräläinen ja Martia Läträ. Hän valmistui opettajaksi 1896 Inkerin suomalaisesta Kolppanan opettajaseminaarista ja sen jälkeen hän opiskeli Viipurin klassillisessa lyseossa päästen ylioppilaaksi vuonna 1901. Peräläinen valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1910.

Peräläinen toimi kansakoulunopettajana Suomessa ja opettajana Helsingin uudessa yhteiskoulussa ja Sörnäisten yhteiskoulussa. Vuonna 1911 hän siirtyi Pietarin suomalaisten kansakoulujen tarkastajaksi ja oli tässä tehtävässä vuoteen 1918 saakka. Kolppanan opettajaseminaarin johtajana Peräläinen oli 1918–1919. Hän oli lisäksi Pietarissa Pyhän Marian seurakunnan yhteydessä toimineen, vuonna 1905 perustetun Pietarin suomalaisen yhteiskoulun viimeisenä johtajana vuoteen 1918 saakka. Pietarissa Peräläinen osallistui myös suomalaisten sosialistilehtien Uusi Inkeri ja Neva toimittamiseen. 

Peräläinen oli Inkerinmaan Kansanvalistusseuran "Soihdun" puheenjohtajana 1912–1919. Hän laati useita yhteiskunnallisia ja historiallisia aiheita käsitelleitä tutkielmia ja kirjoitelmia jotka ilmestyivät Inkerin suomalaisten julkaisuissa. Peräläinen oli Inkerin suomalaisen väestön edustajana Pietarin läänin valtuustossa maaliskuun vallankumouksesta 1917 aina lokakuun vallankumukseen saakka 1917. 

Bolsevikkien noustua valtaan syksyllä 1917 Peräläinen oli vielä muissa Inkerin suomalaisten koulutehtävissä, mutta vuonna 1919 hän joutui siirtymään Suomeen koska sosialidemokraattien kannattajana hänen asemansa kävi vaikeaksi Venäjällä. Suomessa Peräläinen toimi aluksi Sosialidemokraattisen Aikakauslehden toimittajana ja kesäkuusta 1920 alkaen hän oli Suomen Sosialidemokraatin Venäjän-osaston toimittajana. Hän kirjoitti artikkeleitaan käyttäen nimimerkkiä Ortodoksi. Peräläinen oli Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen ja Suomen Sanomalehtimiesten Liiton jäsenenä ja hän osallistui sosiaalidemokraattien kulttuuriharrastuksiin. Peräläinen kuoli 54-vuotiaana uudenvuodenaattona 1931 keuhkokuumeen aiheuttamaan sydänkohtaukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Unkarin proletariaatti seisoo vankkana työn ja taistelun rintamassa. Kirjoittanut maisteri Juhana Peräläinen, Suomen Sosialidemokraatti, 22.12.1929, nro 347, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Inkeriläiset henkilöt
Suomalaiset opettajat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Kahtalainen totuus

Kahtalainen totuus () on keskiajalla syntynyt käsite. Muutamat oppineet esittivät väitteen, että se, mikä filosofisesti eli tieteellisesti on totta, saattaa olla uskonopillisesti väärin. He myönsivät eräiden tieteellisten oppiensa vievän johtopäätöksiin, jotka sotivat uskonoppia vastaan, mutta selittivät alistuvansa uskonnollisen ilmoituksen alle ja pitävänsä sen korkeimpana totuutena. Niin esimerkiksi mainitaan Juhana Brescialaisen 1247 selittäneen, kun hänen väitteitään moitittiin kerettiläisiksi, ja esittäneensä ne pätevinä vain filosofisessa, mutta ei uskonnollisessa merkityksessä. Paavi hylkäsi 1275 opin kahtalaisesta totuudesta. Siitä huolimatta monet tieteilijät turvautuivat siihen edelleen keskiajan loppupuolella ja renessanssin aikana. Sitä kannatti vielä Pierre Bayle (1647–1706). 

Professori Arvi Grotenfelt kirjoittaa Tietosanakirjassa vuonna 1911:

Lähteet 

Skolastiikka
Lehtojärven Hirvenpää (albumi)

Lehtojärven Hirvenpää on vuonna 2019 perustetun samannimisen yhyeen esikoisalbumi vuodelta 2019. Sen on julkaissut Helmi Levyt.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net:

Lähteet

Vuoden 2019 esikoisalbumit
Suomalaiset iskelmäalbumit
Jänis (urheilu)

Jänis on juoksu-urheilussa juoksijajoukon vetäjä, jonka tehtävänä on auttaa muita juoksijoita hyvään loppuaikaan.

Merkittävä varhainen jänisjuoksu oli vuonna 1954 englantilaisen Roger Bannisterin juoksema haamumaili, jossa häntä veti maailmanennätykseen kaksi jänisjuoksijaa aina viimeiselle kierrokselle saakka. Sen jälkeen jäniksiä on käytetty useissa maailmanennätysyrityksissä ja muissa kilpailuissa keskimatkoilta maratonille. Jotkut ovat kutsuneet jänisten käyttämistä huonoksi asiaksi urheilulle, mutta säännöt eivät kiellä sitä.

Valojänis on radan sisäpuolella rataa kiertävä valoaalto, joka asetetaan kulkemaan haluttua vauhtia. 2010-luvun lopulta alkaen virallisissa yleisurheilukilpailuissa on sallittu valojäniksen käyttö, ja vuodesta 2020 alkaen valojäniksen avulla tehdyt tulokset voidaan myös hyväksyä maailmanennätyksiksi.

Koirien juoksukilpailuissa jäniksellä tarkoitetaan liikkuvaa houkutinta, jonka perässä koirat juoksevat rataa ympäri.

Lähteet

Juoksu
Luke Freeman

Luke Freeman (s. 22. maaliskuuta 1992 Dartford) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Unitedia.

Freeman pääsi liigaottelussa ensi kerran kentälle marraskuussa 2007 Englannin ykkösliigassa pelanneessa Gillinghamin joukkueessa. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Arsenaliin mutta pääsi pelaamaan vain reservijoukkueessa. Hän pelasi ykkösliigassa Gillinghamin, Yeovil Townin, Stevenagen ja Bristol Cityn joukkueissa vuoteen 2015 mennessä 170 ottelua (lisäksi kaksi nousukarsintaottelua) ja teki 24 maalia. Bristol City nousi vuonna 2015 mestaruussarjaan, jossa Freeman pelasi neljän vuoden aikana Bristol Cityn ja Queens Park Rangersin joukkueissa 163 ottelua ja teki 18 maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Sheffield Unitediin. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 11 ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi lainalle sarjatasoa alemmaksi Nottingham Forestiin.

Freeman pelasi Englannin joukkueessa kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2009.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Vilho Sarkanen

Vilho Sarkanen, nimi aik. Vasili Subrinsky (31. tammikuuta 1884 Sortavala – 18. heinäkuuta 1940) oli suomalainen lakimies joka toimi Viipurin läänin vt. kuvernöörinä 1917.

Sarkasen vanhemmat olivat kauppias Vasili Subrinsky ja Maria Ratinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1902, suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1911 ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1912. Sarkanen sai varatuomarin arvon 1914.

Sarkanen toimi asianajajana Viipurissa, Pietarissa ja Helsingissä vuosina 1912–1940. Hän oli lyhyen aikaa Viipurin läänin vt. kuvernöörinä 1917.

Vilho Sarkanen oli naimisissa vuodesta 1914 Ida Vilhelmiina Mikkosen kanssa. Heidän poikansa oli professori, puukemian tutkija Kyösti Sarkanen.

Lähteet 

Suomalaiset asianajajat
Viipurin läänin maaherrat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Torbjörn Nilsson

Torbjörn Anders Nilsson Syntynyt 9. heinäkuuta, 1954 Västeråsissa on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, jota yleisesti pidetään yhtenä Ruotsin parhaista jalkapalloilijoista kautta aikojen.    

Nilsson on IFK Göteborgin kaikkien aikojen paras maalintekijä (yhteensä 332 maalia)  ja häntä pidetään sen joukkueen kirkkaimpana tähtenä, joka hallitsi Ruotsin jalkapalloa 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja joka menestyi myös Euroopan kupeissa. Nilssonin saavutuksiin kuuluvat mm. UEFA-Cupin voitto vuonna 1982 ja välieräpaikka Euroopan Cupissa vuonna 1986. Hän voitti molemilla kerroilla turnauksien maalikuninkuudet. 

Nilsson on myös valittu Ruotsin jalkapallon Hall of Famen 8. jäseneksi.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1954 syntyneet
Ruotsalaiset jalkapallovalmentajat
Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Jacobus Kapteyn

Jacobus Cornelius Kapteyn, myös: Kapteijn, (1851–1922) oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän oli vuodesta 1875 Leidenin observatorion astronomi ja vuodesta 1878 Groningenin yliopiston professori. Hän perusti Groningeniin Astronomical Laboratoryn, jonka julkaisuihin hän kirjoitti itse, samoin hänen veljensä Willem Kapteyn. Hänen julkaisujaan on muun muassa hänen yhdessä David Gillin kanssa toimittamansa kolminiteinen The Cape photographic Durchmusterung. Julkaisu sisältää tulokset Gillin eteläiseltä taivaanpallopuoliskolta ottamista ja Kapteynin mittaamista tähtivalokuvista. Siitä ja muista töistään hän sai vuonna 1902 Britannian astronomisen seuran kultamitalin. Kapteyn on tutkinut erityisesti kiintotähtiastronomiaa ja julkaissut kiintotähtien ryhmittelystä, parallaksista, itseliikunnasta ja valosta teoksia eri julkaisusarjoissa ja artikkeleita aikakauskirjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Alankomaalaiset tähtitieteilijät
Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1922 kuolleet
Kari Juvan veistospuisto

Kari Juvan veistospuisto on kuvanveistäjä Kari Juvan yhdeksästätoista työstä koostuva veistospuisto Raahessa. Se perustettiin kesällä 2008 Raatihuoneenpuistoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Nuori Anna nousi veistospuistoon; YLE1.7.2010
Kari Juvan veistospuisto avattiin Raahessa; Kaleva 26.6.2008 - kuvia puistosta
Helge Murtovaara: Veis­tos­puis­to otet­tiin läm­pi­mäs­ti vastaan; Kaleva 26.6.2008

Raahen nähtävyydet
Veistospuistot
Katguti

Katguti (engl. catgut = kissansuoli) on lampaiden ja vuohien suolista valmistettu lanka, jolla kirurgiassa on ommeltu haavoja, varsinkin syvemmällä ruumiissa olevia. Katgutin etuna on, että se liukenee vähitellen ruumiin nesteisiin ja siten häviää tehtävänsä tehtyään. Sitä käytetään myös muissa kuin kirurgisissa tarkoituksissa, kuten kielisoittimissa.

Joissakin vanhoissa lähteissä on väitetty, että katgutia olisi tosiaan valmistettu kissan suolista. Se ei kuitenkaan pidä paikkaansa, vaan nimitys juontuu alkuaan arabian kielen sanasta  cither, joka tarkoittaa vanhaa kielisoitinta. Samaa juurta on englannin sana kit, joka tarkoittaa viulua mutta myös kissanpentua, ja siten on helposti syntynyt etymologinen siirtymä kissaan. Sana voi johtua myös englannin kielen sanasta cattle ('karja')

Eläimen suolesta tehtyjen lankojen sijasta kudoksiin liukeneva eli resorboituva ommelaine valmistetaan nykyisin yleensä synteettisistä materiaaleista, polymeereistä, jotka kemiallisten reaktioiden avulla liukenevat kudoksiin. Ne myös liukenevat hitaammin kuin eläinperäiset.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirurgia
Seututie 447

Seututie 447 on Kangasniemen ja Pieksämäen välinen maantie.

447
Kangasniemen liikenne
Pieksämäen liikenne
Seututie 446

Seututie 446 on Kangasniemen ja Hankasalmen välinen maantie.

446
Hankasalmen liikenne
Kangasniemen liikenne
Apricot F1

Apricot F1 oli brittiläisen Apricot Computersin valmistama henkilökohtainen tietokone. Tietokonetta valmistettiin vuosina 1984–1986.

Apricot F1 otti vaikutteita Victor S1:sta, jota myytiin Iso-Britanniassa hyvin. Kyseinen tietokone sopi hyvin sekä koti, että työkäyttöön ja tietokoneen pystyi liittämään televisioon. Laitteen muotoilu on innovatiivinen ja siinä on langaton infrapunanäppäimistö. Tietokone ei ollut IBM PC -yhteensopiva.

Lähteet 

Tietokoneet
Haukiputaan Veikot

Haukiputaan Veikot on SLU:n alainen vuonna 1930 Oulun Haukiputaalla perustettu yleisseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat hiihto, judo, yleisurheilu ja kuntourheilu. 

Seuran alkuvaiheet 1930-luvulta linkittyvät Martinniemessä toiminneeseen sahaan ja sen urheilukerhoon.

Haukiputaan Veikkojen kasvatteja 

 Riitta-Liisa Roponen
 Jussi Hautamäki
 Matti Hautamäki
 Heidi Hannula

Lähteet 

Haukiputaan urheilu
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Cheongchunsidae

Cheongchunsidae (, ) on televisioyhtiö JTBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Han Ye-ri, Han Seung-yeon, Park Eun-bin, Ryu Hwa-young ja Park Hye-su.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
JTBC:n televisiosarjat
Bolšoje Orlovo (järvi Pihkovan alueella)

Bolšoje Orlovo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa 
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 74 hehtaaria. Se sijaitsee laajalla suoalueella Bereznon länsipuolella. Järvi on muuten pyöreän muotoinen, mutta sen länsirannassa on 250 metriä pitkä lahti. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja sen syvänteessä on 3,8 metriä vettä. Järvi on saareton. Järvi on asumaton eikä sinne tule tietä. Bereznon itärannassa sijaitsee lähin kylä Gluš ().

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, kiiski, made, salakka, ruutana, sorva, säyne, suutari, mutakala ja rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota on niukasti. Järvessä on mutapohja, mutta rannoilla saattaa näkyä hiekkapohjaa. Sen rannat ovat suomaata tai paikoitelleen metsämaata. Suolla ranta muodostuu kelluvista turvehetteiköstä. Metsäisillä rannoilla on puunrunkoja kaatunut rantaveteen.

Vesistösuhteita 
Bolšoje Orlovo sijaitsee Tšorjanan sivujoen Volosnjan valuma-alueella. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkaa laskujoki Narvanjoki, joka jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. 

Järven valuma-alueen koko on 6,3 neliökilometriä . Orlovo ja Berezno muodostavat yhdessä lammen kanssa kolmen järven kokonaisuuden. Orlovon lahteen laskee lounaasta päin suo-oja ja suurien järvien välillä on luonnollisen oloinen yhdysoja. Tämän vuoksi voidaan olettaa, että myös Orlovossa on vedenpinta 36 metriä mpy. Järvien välissä sijaitsee lampi, mutta sillä ei ole ojaa Orlovoon. Sekä Orlovosta että Bereznosta on kaivettu johto-ojat Volosnjaan.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Volosnjan valuma-alue
Outovan piiri
Manuel Akanji

Manuel Obafemi Akanji (s. 19. heinäkuuta 1995) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä.

Akanji aloitti liigauransa kotimaassaan Winterthurin joukkueessa. Kesällä 2015 hän siirtyi Baseliin, jossa hän pelasi 2,5 kauden aikana Sveitsin pääsarjassa 42 ottelua ja teki viisi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi syksyllä 2015 yhden ottelun, ja Mestarien liigassa hän pelasi syksyllä 2017 täyden peliajan Baselin kaikissa kuudessa alkulohko-ottelussa. Hän pelasi vuoden 2016 viimeiset ottelunsa jo helmikuussa, sillä paha loukkaantuminen piti hänet poissa kentiltä yli 11 kuukauden ajan.

Tammikuussa 2018 Akanji siirtyi saksalaisseura Borussia Dortmundiin. Kevätkaudella 2018 hän pelasi 11 bundesliigaottelua, joista kymmenessä täydet 90 minuuttia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Bundesliigassa 25 ottelua, joista 24:ssä täyden peliajan, ja teki syyskuussa maalin kotiottelussa Nürnbergiä vastaan Dortmundin voittaessa 7–0. Loukkaantumiset pitivät hänet poissa yhdeksästä ottelusta. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Kaudella 2019–2020 Akanji pelasi Bundesliigassa 29 ottelua, joista 25 avauskokoonpanossa, ja Mestarien liigassa kuusi ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 28 bundesliigaottelua, joista 26 avauskokoonpanossa ja joissa hän teki kaksi maalia, sekä Mestarien liigassa seitsemän ottelua. Hän voitti ensimmäisen kerran Saksan cupin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 26 bundesliigaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa ja joissa hän teki yhden maalin, sekä Mestarien liigassa viisi ottelua ja Eurooppa-liigassa yhden.

Akanji pelasi Sveitsin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Sveitsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 täyden peliajan Sveitsin kaikissa neljässä ottelussa. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Hän on pelannut 41 maaottelua, ja 28. ottelu, maaliskuussa 2021 pelattu ystävyysottelu Suomea vastaan, oli niistä ensimmäinen, jossa hän ei pelannut avauskokoonpanossa.

Lähteet 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Bugula neritina

Bugula neritina on Bugulidae-heimoon kuuluva merivesissä elävä sammaleläinlaji. Lajia käytetään muun muassa materiaalitieteessä malliorganismina. Bugula neritina on ainakin valkopilkkukaniinikalan (Siganus canaliculatus) ravintoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Bugula neritina (brown bryozoan) 

Sammaleläimet
Kokkolan vapaaherrakunta

Kokkolan vapaaherrakunta oli vapaaherrakunta, jonka kuningatar Kristiina 1651 antoi Pietari Banérin vanhimmalle pojalle Kustaa Banérille, kun hän korotti veljesten Svante, Pietari, Akseli, Juhana ja Kaarle (Kustaanpoikain) Banérin perilliset vapaaherrasäätyyn. Vapaaherrakuntaan kuuluivat Kokkolan kaupunki ja pitäjä. Kaikki edellämainitut perilliset saivat hänen ohellaan kantaa Kokkolan vapaaherran nimeä. Vuonna 1654 vapaaherrakunta käsitti Pohjanmaan maakirjan mukaan 111 13/24 manttaalia. Se palautettiin kruunulle Kaarle XI:n peruutuksessa.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Mauno Jokipii: Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat, 2 nidettä, Suomen historiallinen seura 1956–1960, Historiallisia tutkimuksia 48.1 

Kokkolan historia
Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat
Lahjoitusmaat
Kalifornian rikosseuraamuslaitos

Kalifornian rikosseuraamuslaitos (, lyh. CDCR) on Kalifornian osavaltionhallinnon virasto, joka vastaa osavaltion vankila- ja ehdonalaisjärjestelmien toiminnasta. Sen päämaja on pääkaupunki Sacramentossa. Kuvernööri Gavin Newsom nimitti viraston nykyisen pääjohtajan Ralph Diazin tehtävään 27. maaliskuuta 2019.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muaalla
Viraston kotisivut

Rikosseuraamuslaitos
Rikosseuraamuslaitos
Visiiri (lehti)

Visiiri on vuonna 2020 perustettu Tampereen ylioppilaslehti. Lehden valmistelutyö aloitettiin keväällä 2020 ja ensimmäinen numero ilmestyi saman vuoden syyskuussa. Visiiriä julkaisee Tampereen ylioppilaskunta kuusi kertaa vuodessa, ja se perustettiin uuden Tampereen yliopiston yhteiseksi ylioppilaslehdeksi. Lehden edeltäjiä olivat jo lakkautetut Tampereen yliopiston ylioppilaslehti Aviisi ja Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaslehti Anturi. Lehden nimi valittiin keväällä 2020 käydyn nimikilpailun perusteella. Visiirin päätoimittajana toimii Aapo Laakso.

Visiirin päätoimittajat 
2020– Aapo Laakso

Lähteet 

Suomalaiset ylioppilaslehdet
Suomalaiset verkkolehdet
Tampereen yliopisto
Tampereen media
Jussi Siirala

Jussi Siirala (s. 1949) on suomalainen pianisti.

Siiralan vanhemmat olivat psykoanalyytikko Martti Siirala ja sellisti Varpu Siirala. Siirala opiskeli Sibelius-Akatemiassa, Wienissä ja Bloomingtonissa. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1968 ja Wienissä järjestetyn Rombro–Stepanov-kilpailun vuonna 1972. Hän pääsi pianonsoiton lehtoriksi Sibelius-Akatemiaan vuonna 1977. Pianisti Antti Siirala on Jussi Siiralan ja viulisti Merit Palaksen poika. Tytär Elina Siirala on suomalainen lyyrinen sopraano ja lauluntekijä. Elina Siirala toimii Leaves’ Eyes -yhtyeen laulajana. Hänellä on klassisen oopperalaulajan koulutus.

Lähteet 

Suomalaiset pianistit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Joe Willock

Joseph George "Joe" Willock (s. 20. elokuuta 1999 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia.

Willock nousi Arsenalin juniorijoukkueista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2017–2018, jolloin hän pelasi Valioliigassa kaksi ottelua, FA Cupissa yhden ottelun, liigacupissa kolme ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Kaudella 2018–2019 hän pelasi jälleen kaksi valioliigaottelua sekä teki FA Cupissa ja Eurooppa-liigassa ensimmäiset maalinsa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Valioliigassa 29 ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi Arsenalin kaikki kahdeksan ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Liigacupissa hän teki molemmissa pelaamissaan otteluissa maalin. Arsenalin voittamassa FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua, ei kuitenkaan finaalia. Voitokkaassa Community Shieldissä hän tuli vaihdosta kentälle.

Kaudella 2020–2021 Willock pelasi Arsenalissa seitsemän Valioliigan ottelua, viisi Eurooppa-liigan ottelua ja viisi eri cupien ottelua. Siirryttyään neljäksi kuukaudeksi lainalle Newcastle Unitediin hän teki ensimmäisessä valioliigaottelussaan maalin Southamptonia vastaan. Seuraavissa kuudessa ottelussa hän ei tehnyt maalia, mutta tämän jälkeen hän teki maalin jokaisessa kauden seitsemässä viimeisessä pelaamassaan liigaottelussa. Hänet valittiin Valioliigan kuukauden pelaajaksi toukokuussa 2021.

Elokuussa 2021 Willock siirtyi Newcastle Unitedin omistukseen.

Willock on pelannut Englannin alle 16-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Andreasen

Andreasen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Christian Andreasen (s. 1988), tanskalainen jalkapalloilija
 Leon Andreasen (s. 1983), tanskalainen jalkapalloilija
 Marta Andreasen (s. 1954), argentiinalaissyntyinen espanjalainen virkamies ja poliitikko
 Tiina Andreasen (s. 1977), suomalainen pesäpalloilija.
Victor Berglund

Victor Berglund (s. 2. elokuuta 1999 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Luleå HF:ssä lainalla NHL-seura Boston Bruinsista. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Berglund on Svedjeholmens IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin MODO Hockeyn organisaatioon. Berglund oli kaudella 2014–2015 U16 Elitssä joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 7+16=23, joilla hän jakoi koko sarjan puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Färjestad BK:n Herman Johanssonin kanssa. Berglund voitti samalla kaudella myös U16 SM:n jäähypörssin 56 minuutillaan. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan hopeaa. Kaudella 2016–2017 Berglund oli viidellä osumallaan MODO:n J20-junioreiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Tobias Aronssonin ja Linus Öst Petterssonin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden. Berglund vahvisti myös seuran J18-junioreita, jossa hän voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden. Berglund debytoi myös MODO:n miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa 17-vuotias Berglund pelasi 12 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.

Boston Bruins varasi Berglundin seitsemännellä kierroksella 195. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Kausi 2017–2018 oli hänen varsinainen tulokaskautensa Allsvenskanissa, jossa Berglund teki MODO:n paidassa 37 runkosarjaottelussa tehot 1+6=7. Berglund pelasi miesten pelejä myös kaksi ottelua lainalla sarjatasoa alempana Hockeyettan-joukkue Örnsköldsvik HF:ssä. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös MODO:n J20-junioreissa, joiden tehokkain puolustaja Berglund oli tehoilla 10+8=18. Hän edusti joukkuetta myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi hopeaan. Huhtikuussa 2018 Berglund teki MODO:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Kaudella 2018–2019 Berglund teki Allsvenskanissa 50 ottelussa tehot 4+9=13. Neljässä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa hän jäi ilman tehopisteitä. Berglund vahvisti myös MODO:n J20-junioreita, jossa hän voitti kauden päätteeksi SuperElitin mestaruuden. Allsvenskan-kauden jälkeen, maaliskuussa 2019 Berglund siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Providence Bruinsiin, jossa hän pelasi neljä runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Huhtikuussa Berglund teki MODO:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2019–2020 hän teki Allsvenskanin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+12=22. Berglund oli MODO:n eniten maaleja tehnyt puolustaja.

Maaliskuussa 2020 Berglund teki kaksivuotisen SHL-sopimuksen Luleå HF:n kanssa. Kesäkuussa hän teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Berglund pelaa kauden 2020–2021 kuitenkin lähtökohtaisesti lainalla Luulajassa.

Maajoukkueura 
Berglund on pelannut yhdeksän nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Boston Bruinsin pelaajat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Kazakstanin kansanterveyskeskus

Kazakstanin kansanterveyskeskus eli täsmällisemmin Kazakstanin terveysministeriön kansanterveyskeskus (; , lyhennys НЦОЗ (NTsOZ);  (NCPH)) on Kazakstanin kansanterveyden tutkimuslaitos ja viranomainen. Se pyrkii vahvistamaan kansanterveyttä ja hyvinvointia sekä vähentämään terveyteen liittyvää epätasa-arvoa Kazakstanissa.  NTsOZ toimii maan terveysministeriön alaisuudessa. Kansainvälistä yhteistyötä keskus tekee muun muassa IANPHIn (International Association of National Public Health Institutes), WHOn ja Unescon välityksellä. 

Vuonna 2019 kansanterveyskeskuksessa työskenteli 307 henkilöä, joista lähes kaksi kolmasosaa on sijoittunut erillisosastona toimivaan Sanitaariseen ja epidemiologiseen tutkimus- ja valvontakeskukseen. Sen päätoimipiste sijaitsee Almatyssä.

Keväällä ja kesällä 2020 NTsOZ on julkaissut kansallisia covid-19-taudin  tilannekatsauksia ja on ollut esillä tiedotusvälineissä runsaasti meneillään olevan koronaviruspandemian vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 NTsOZ:n kotisivusto, myös päiväkohtainen covid-19 katsaus  (hls.kz)
 NTsOZ:n osaston ylläpitämä covid-19-yhteenvetotiedotteiden sivusto  (rk-ncph.kz)
 Zholdas Orisbayev (12.6.2020) Kazakhstan changes methodology, lowers COVID count  (eurasianet.org)
 NTsOZ:n erillisosaston kotisivusto  (rk-ncph.kz)

Kazakstan
Kansanterveyslaitokset
Jules Koundé

Jules Olivier Koundé (s. 12. marraskuuta 1998 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa FC Barcelonaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura 

Koundé pelasi kasvattajaseurassaan Bordeaux'ssa ensimmäisen Ranskan cupin ottelunsa 7. tammikuuta 2018 vieraskentällä Granvillea vastaan, ja kuusi päivää myöhemmin hän debytoi Ranskan liigassa vieraskentällä Troyesia vastaan. 
Hän teki ensimmäisen liigamaalinsa 10. helmikuuta 2018 kotiottelussa Amiensia vastaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi 18 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 37 Ranskan liigan ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi jälkimmäisellä kaudella viisi ottelua ja teki maalin kotiottelussa Slavia Prahaa vastaan.

Espanjalaisseura Sevilla ilmoitti 3. heinäkuuta 2019 hankkineensa Koundén joukkueeseensa viisivuotisella sopimuksella. Lehtitietojen mukaan siirtokorvauksen arvioitiin olevan 25 miljoonaa euroa. Koundé pelasi kaudella 2019–2020 Espanjan liigassa 29 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Sevillan voittoon päättyneessä Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, muun muassa täydet minuutit kaikissa pudotuspeleissä. Kaudella 2020–2021 hän pelasi La Ligassa 34 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Mestarien liigassa seitsemän ottelua, joissa syntyi yksi maali ranskalaisseura Rennesiä vastaan.

Maajoukkueura 

Koundé edusti Ranskaa alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa ja pelasi alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Walesia vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jules Koundén tilastot Soccerway-sivustolla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Berezno (järvi)

Berezno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa 
Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee vajaa kilometrin päässä läntisestä järvestä Bolšoje Orlovosta. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja syvimmillään se on 4,2 metriä syvä. Sillä on saari, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Sitä ei kuitenkaan näy ilmakuvissa. Koillispulmassa sijaitsee pieni kylä Gluš (), jonka ohitse kulkee kirkonkylien Serodkan () ja Jammin () kautta kulkeva maantie 58K-096. Glušin asutus on levittäytynyt lähes koko järven itärannalle. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteis- ja lounaispuolella aukeaa suomaat.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, sorva, taimen, ruutana, suutari, made, säyne, mutakala, salakka, rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota on kuitenkin niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta rannoilla näkyy paikoin hiekkainen pohja. Rannat ovat matalat, mutta joskus ne ovat jyrkkäreunaiset ja kivikkoiset. Metsän puita on kaatunut rantaveteen ja suomaan kohdilla turvemättäät muodostavat kelluvia hetteikköjä. Järven rannoilla ja pohjassa on lähteitä.

Vesistösuhteita 
Berezno sijaitsee Tšorjanan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšorjanan sivujoki. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. 

Berezno kuuluu kolmen järven kokonaisuuteen, jossa toinen on länsipuolella sijaitseva suuri järvi Bolšoje Orlovo, joka on yhdistynyt siihen alle 400 metriä pitkän ja luonnollisen uoman välityksellä. Bereznon eteläpäähän tulee lyhyt laskuoja, mutta muuten se muodostaa valuma-alueensa latva-aluetta. Järven eteläpäästä on kaivettu oja  kohti etelää ja se on johdettu Volosnjan sivujokeen Vydreikaan (). Bolšoje Orlovoon yhdistyvän uoman kautta se on yhteydessä suoraan Volosnjaan. Bereznon laskennallinen valuma-alueen koko on 4,9 neliökilometriä .

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Volosnjan valuma-alue
Outovan piiri
Vydreiskoje (järvi Pihkovan alueella)

Vydreiskoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

Maantietoa 
Järvi on 500 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 5,4 metriä ja sen syvänteessä on 11,6 metriä vettä. Järvi sijaitsee metsäalueella pari kilometriä Glušin () kylästä luoteeseen päin. Järvi vaikuttaa autiolta, vaikka sinne johtaa teitä. Etelärannassa voi ilmakuvien perusteella olla uimaranta. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteispuolella on suota.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, lahna, sorva, kiiski, pasuri, ruutana, suutari, rantanuoliainen, mutakala, sekä jokirapua, jota on kuitenkin vain niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta sen rannoilla näkyy paikoin hiekkapohja. Järven rannat ovat kaltevat ja matalat. Sen luoteispuolella ulottuu rantaan asti suo, jonka rannoilla kasvaa turpeiset hetteiköt. Muualla rannat ovat metsämaata.

Vesistösuhteita 
Vydreiskoje sijaitsee Tšorjanan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšorjanan sivujoki. Tšorjana laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. 

Järveen ei tule ojia sen ympäristöstä. Sen valuma-alueen koko on 0,62 neliökilometriä . Järven laskuoja alkaa länsirannasta ja se on alempana yhdistetty metsäalueen ojitukseen, jonka kautta sen vedet johdetaan Volosnjan sivujokeen Vydreikaan ().

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Tšorjanan valuma-alue
Outovan piiri
Renato Vrbičić

Renato Vrbičić (21. marraskuuta 1970 Šibenik, Kroatian ST, Jugoslavia – 12. kesäkuuta 2018 Šibenik) oli kroatialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.

Vrbičić saavutti Kroatian maajoukkueessa olympiahopeaa Atlantassa 1996. Seuratasolla hän voitti muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuosina 1991 ja 1992 sekä Euroopan cupin mestaruuden vuonna 2001. Vrbičić kuoli sydäninfarktiin 47-vuotiaana 12. kesäkuuta 2018.

Lähteet 
 
 Profiili Kroatian olympiakomitea

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Kroatialaiset vesipalloilijat
Kroatialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1970 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Johanna Pirskanen

Johanna Pirskanen (s. 3. elokuuta 2003 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Joensuun Mailaa. Hänet tunnetaan erityisesti laadukkaana kärkietenijänä. Ulkokentällä Pirskanen pelaa yleensä polttolinjassa, mutta hän on pelannut useita otteluita myös kopparina ja lukkarina.

Pirskanen pelasi ensimmäisen kautensa pääsarjatasolla vuonna 2020, kun hänen kasvattajaseuransa Siilinjärven Pesis nousi Superpesikseen. Kaudeksi 2021 Pirskanen siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän nykyisen sopimuksensa puitteissa pelaa kauteen 2023 saakka.

Kaudella 2021 Pirskanen valittiin ensimmäistä kertaa Itä–Länsi-otteluun, kun yksi alkuperäisistä valituista jäi pois ottelusta. Ensimmäisen suoran valintansa Pirskanen sai heti seuraavalla kaudella.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Joensuun Mailan pelaajat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen kansanhuoltoministeriö

Kansanhuoltoministeriö oli vuosina 1939–1950 Suomessa toiminut ministeriö, joka toimi osana valtioneuvostoa.

Historia 
Itsenäistyvässä Suomessa vuoden 1917 lopulla puhuttiin kansanhuollosta ”nälän organisointina”. Toimintaan haettiin malleja tutkimalla, miten säännöstelyä toteutettiin Ruotsissa ja Saksassa. Suomen itsenäistyessä, vuoteen 1922 saakka, toimikin asiaa hoitava elintarveministeriö.

Toisen maailmansodan aikana ja muutamia vuosia sen jälkeenkin Suomessa toimi virallista kansanhuoltoa varten  kansanhuoltoministeriö. Ministeriö perustettiin 20. syyskuuta 1939 ”käsittelemään asioita, jotka koskevat väestön toimeentulon ja maan talouselämän sekä taloudellisen puolustusvalmiuden turvaamista”. Kansanhuoltoministeriössä oli aluksi yksi ministeri, vuoden 1941 alusta lähtien kaksi – ajoittain kolmekin – ministeriä. Ministeriön toimialaan kuului lokakuussa 1939 julistetun, kaikkia 16–60-vuotiaita henkilöitä koskeneen yleisen työvelvollisuuden johto, kunnes tämä tehtävä siirrettiin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriölle vuoden 1941 alussa.

Paikallistasolla kansanhuollosta vastasi 13 kansanhuoltopiiriä ja jokaisessa kunnassa ollut kansanhuoltolautakunta.

Kansanhuoltoministeriössä oli vielä vuonna 1946 yli 800 työntekijää. Piiri- ja paikallistaso mukaan lukien kansanhuollon palveluksessa oli tuolloin 7 000–8 000 virkailijaa, joiden välityksellä kulki vilkkaimmillaan noin 160 miljoonaa lomaketta vuosittain. Ministeriö lakkautettiin vuoden 1949 lopussa, jolloin sen vielä jäljellä olleet tehtävät jaettiin kauppa- ja teollisuusministeriön, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ja sosiaaliministeriön kesken. Monissa kunnissa kansanhuoltolautakunnat toimivat vielä jonkin aikaa 1950-luvullakin.

Vapaaehtoista kansalaisten huoltoa hoiti vuonna 1941 perustettu Suomen Huolto -järjestö.

Ministerit

Kansanhuoltoministeri

Toinen ministeri

Sivutoimiset ministerit

Viitteet

Lähteet 

 Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen vuosikirja 1952.
 Nousiainen, Jaakko: Suomen poliittinen järjestelmä. WSOY, 1963.
 Pieni tietosanakirja. Otava, 1958.

Aiheesta muualla 
 Kansanhuoltoministeriö - valtioneuvoston kuopus, Suomen Kuvalehti, 11.11.1939, nro 45, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
K
Antonina Ryžova

Antonina Aleksejevna Ryžova (, 5. heinäkuuta 1934 Moskova, Venäjän SFNT – 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.

Ryžova saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964, kaksi maailman- ja kaksi euroopanmestaruutta sekä yhden MM- ja yhden EM-hopean.

Ryžova kuoli sairastettuaan pitkään 85-vuotiaana. Hänen kuolemastaan uutisoitiin 1. toukokuuta 2020.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Neuvostoliittolaiset lentopalloilijat
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Niko Jakobsson

Niko Wictor Jakobsson (s. 27. lokakuuta 1984) on suomalainen varatuomari ja Suomen Asianajajaliiton pääsihteeri. Hän oli Borenius Asianajotoimisto Oy:n lakiasiainjohtajana ja kehitysjohtajana ensimmäinen suomalaisen asianajotoimiston lakiasiainjohtajaksi nimitetty henkilö.

Suomen Asianajajaliitto palkitsi Jakobssonin vuonna 2019 oikeusvaikuttajana erityisesti hänen asianajosektorilla tekemästään ansiokkaasta teknologiatyöstä. Helsingin asianajajayhdistys valitsi Jakobssonin Vuoden asianajajaksi 2021 hänen toiminnastaan asianajoalan uudistajana. Jakobsson on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä ja on ollut muun muassa Asianajajaliiton teknologia-, viestintä- ja tietosuoja-asiantuntijaryhmän, it-valiokunnan jäsen sekä Helsingin Asianajajayhdistyksen hallituksen jäsen.

Jakobsson on juristina erikoistunut kauppa- ja yhtiöoikeuden saralla ja kirjoittanut artikkeleja muun muassa pikaluotoista ja osakeyhtiöoikeudesta mutta syventynyt myös urheiluoikeuteen kirjoittaen artikkeleja muun muassa urheilun rahoituksesta ja paraurheilun luokittelujärjestelmästä. Jakobsson toimii myös urheiluvaikuttajana Suomen urheilun eettisen keskuksen SUEKin hallituksessa ja Urheilun eettisten asioiden neuvottelukunnan jäsenenä.

Jakobsson on kirjoittanut satoja IT-aiheisia artikkeleja johtaviin kotimaisiin tietotekniikkajulkaisuihin kuten Mikrobittiin (ent. MPC ja MikroPC) ja Tiviin (ent. Tietoviikko ja Tietokone).

Lähteet 

Suomalaiset asianajajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksei Koltsov

Aleksei Vasiljevitš Koltsov (1808–1842) oli venäläinen runoilija. Hän syntyi ja eli lähes koko ikänsä Voronežissa, jossa isä oli hevoskauppias. Vanhemmat eivät olleet käyneet kouluja ja poikakin vain neljä kuukautta. Toimittaessaan isälleen hevosostoksia Donin aroilla Koltsov sai tutustua Etelä-Venäjän luontoon ja kansanelämään. 17-vuotiaana hän sai ensi kerran lukea taiderunoutta. Se vaikutti niin herättävästi, että hän alkoi itse kirjoittaa runoja. Kirjalliseksi opastajakseen hän sai ensin erään kirjakauppiaan ja sitten lahjakkaan runoilijanalun, pappisseminaarin oppilaan Serebrjanskin. Synkän pohjakaiun Koltsovin runouteen toi onneton rakkaus.

Koltsov tutustui vuonna 1831 sattumalta Nikolai Stankevitšiin, joka silloin oli vasta ylioppilas. Stankevitš opasti hänet Moskovan ja Pietarin kirjallisiin piireihin. Koltsovin kehitykseen vaikutti erityisesti Vissarion Belinski, josta hän sai uskollisen ystävän ja neuvojan. Seurustelu Venäjän silloisten merkittävimpien kirjailijoiden kanssa sai kuitenkin herkän lyyrikon ja hänen raa’an kotoisen ympäristönsä välisen vastakohdan näyttämään entistä räikeämmältä. Hän masentui, riutui ja kuoli 34-vuotiaana.

Koltsov on Venäjän huomattavimpia ja omintakeisimpia lyyrikkoja, "Venäjän Robert Burns". Ensimmäinen kokoelma hänen runojaan ilmestyi 1835. Täydellisemmän kokoelman toimitti Belinski, joka liitti siihen kirjallisen ja elämäkerrallisen tutkielman. Venäjän tiedeakatemian julkaiseman kokoelman toimitti Arkadi Ljašenko 1909.

Suomennetut runot
 Kyntäjän laulu, suom. Lauri Kemiläinen, suom. Larin-Kyösti
 Metsä: mietelmä, suom. Lauri Kemiläinen
 Vanhuksen laulu, suom. Larin-Kyösti
 Venäläinen laulu, suom. Larin-Kyösti
 Hilpeä hetki, suom. Larin-Kyösti
 Sanokaatte, inehmoiset, suom. Larin-Kyösti
 Laulu, suom. Reino Silvanto

Lähteet 
V. Kiparsky, Lauri Viljanen, Venäjän runotar. Otava 1946

Viitteet

Aiheesta muualla

 Rysslands Burns teoksessa Alfred Jensen, Ryska skaldeporträtt. Kultur- och litteraturhistoriska bilder från Ryssland (1898) 
Koltsov, Aleksej Vasiljevitj, Nordisk familjebok 

Venäläiset runoilijat
Vuonna 1808 syntyneet
Vuonna 1842 kuolleet
Marika Holländer

Marika Holländer (o.s. Saukkonen) on suomalainen entinen malli ja TV-juontaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1991 toimiessaan Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3:lla esitetyn Megavisan juontajana. Vuonna 1993 hän osallistui Miss Suomi -kilpailuun, jossa hänet valittiin yleisön suosikiksi. Varsinaisissa tuloksissa hän ei yltänyt kolmen parhaan joukkoon. Myöhemmin hän työskenteli Spede Pasasen Spede-Yhtiöissä ja juonsi Hugo- ja Visiitti-ohjelmia. Hän palaa juontajaksi televisioon keväällä 2023 MTV3:lla alkavassa tv-ohjelmassa Samalla rahalla.

1990-luvulla Marika Saukkonen oli lööpeissä seurustellessaan Sedu Koskisen ja Henry Saaren kanssa.

Vuosituhannen vaihteessa Holländer avioitui suomalaisen, Monacossa asuneen liikemiehen kanssa, muutti sinne ja väistyi samalla julkisuudesta. Kolmelapsinen pariskunta asui ulkomailla siihen asti, kunnes he vuonna 2018 erosivat ja Marika Holländer palasi takaisin Suomeen. 

Holländer on suorittanut markkinointiviestinnän ammattitutkinnon ja opiskelee nyt matkailualaa.

Lähteet

Suomalaiset televisiokuuluttajat
Suomalaiset missit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Vladimir Korolenko

Vladimir Galaktinovitš Korolenko (1853 Žitomir, Ukraina – 1921 Pultava) oli ukrainalais-venäläinen kirjailija. Hän oli kotoisin Žitomiristä. Isä oli vanhaa kasakkasukua, äiti puolalainen. Korolenko valmistui ensin käytännölliselle alalle, kävi Pietarin teknillistä opistoa sekä Moskovan maanviljelysakatemiaa, josta hänet erotettiin 1874 vallankumoushankkeisiin liittyvien epäilyjen vuoksi ja 1879 karkotettiin Pietarista, ensin Vjatkan kuvernementtiin, sitten Itä-Siperiaan, josta hän sai 1885 siirtyä Nižni Novgorodiin.

Korolenko oli vuodesta 1895 narodnikkien aikakauskirjan Russkoje Bogatstvon toimittaja. Hänen ensimmäinen huomattava teoksensa oli Makarin uni (1885), joka on erinomainen kertomus puolipakanallisesta jakuuttilaistuneesta Itä-Siperian venäläisestä. Karkotusajalta saatuja aiheita käsittelee kirja Siperialaisen matkamiehen muistelmia (1885). Lounais-Venäjällä Ukrainassa liikkuvat kertomus Huonossa seurassa (1885), Metsä humisee (suom.), Sokea soittaja (1886; suom.) ja Yöllä (1888).

Korolenko ei ole syvälle tunkeutuva psykologinen erittelijä, mutta hänen kaunis, värikäs tyylinsä, teosten hieno ja herkkä tunne, tarkka todellisuuden havainto ja usko parempaan tulevaisuuteen tekevät hänen kertomuksensa erittäin miellyttäviksi. Suuren nälänhädän vallitessa vuonna 1892 hän kulki Itä-Venäjällä puutetta kärsivillä seuduilla järjestämässä avustusta ja lievensi näin toiminnallaan paljon hätää. Havaintonsa hän julkaisi kirjassa Nälkävuonna (1893). Hänen sanomalehtikirjoitustensa ansioksi on luettava, että joukko votjakkeja, jotka oli jo tuomittu kuolemaan ihmisuhrien toimittamisesta, joutuivat uudestaan tutkittaviksi ja syyttömiksi todettuina vapautettiin.

Suomennetut teokset
Siperialaisten maanpakolaisten elämästä: "Metsä humisee": metsälegenda, suom. Hanna Pakkala, Hämeenlinna: Edlund 1898.
 Sokea soittaja, suom. Jalmari Aalberg, Hämeenlinna: Väinö Andelin 1899. Sarja: Pieni yleiskirjasto, 3-4.
 Sokea soittaja: (etyydi), uusimmasta, korjatusta ja täydennetystä painoksesta suom. Samuli S. Helsinki: Otava 1900. Sarja: Otavan romaanisarja, 7.
 Huonossa seurassa: kertomus, suomentanut Lyyli Toikka, Hämeenlinna: Karisto 1910. Sarja: Kirjallisia pikkuhelmiä, n:o 31
 Kurjuuden lapsia, Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1953
 Makarin uni ja muita kertomuksia, suom. Eila Salminen, Hämeenlinna: Karisto 1980. ISBN 951-23-1678-1 Sarja: Venäläisen kirjallisuuden helmiä. (Alkuteokset: Son Makara; Les šumit; Mgnovenie. Metsä humisee ilm. aiemmin 1898 teoksessa Siperialaisten maanpakolaisten elämästä Hanna Pakkalan suomentamana ja Edlundin kustantamana. Sisältää novellit: Makarin uni (1883), Metsä humisee (1886) ja Silmänräpäys (1900).)

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset kirjailijat
Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Ahvenanmaan vaakuna

Ahvenanmaan vaakuna on Suomen itsehallinnollisen maakunnan Ahvenanmaan virallinen tunnus lipun ja maakuntalaulun ohella. Sisäministeriön vuonna 1952 vahvistama vaakunaselitys on: "Sinisessä kentässä kävelevä, kultainen saksanhirvi. Kilven päällä kreivikunnan kruunu."

Vaakunan historiaa 
Vanhin tunnettu Ahvenanmaan tunnus on vuodelta 1326 peräisin oleva sinetti, johon on kuvattu valtaistuimella istuva Pyhä Olavi, käsissään valtakunnanomena ja kirves. Pyhä Olavi on maakunnan suojeluspyhimys. Keskiaikaisen sinetin aihetta on myöhemmin käytetty Jomalan kunnan vaakunassa, jonka sisäministeriö vahvisti käyttöön 27.2.1952. Pyhä Olavi oli myös Satakunnan ja Uudenmaan sinettien aiheina.

Ensimmäisen varsinaisen vaakunansa Ahvenanmaa sai vuonna 1569 Ruotsin leskikuningattar Katariina Stenbocken saatua maakunnan läänityksekseen. Vaakunaan oli kuvattuna sinisessä kentässä kaksi metsäkaurista, joiden arvellaan kuvanneen saarten riistakantaa. Kauriiden ympärille oli ripoteltu hopearuusuja. Mahdollisen nimisekaannuksen johdosta vaakuna kuitenkin päätyi Öölantia kuvaavaksi tunnukseksi, ja Ahvenanmaan vaakunana alettiin käyttämään vuodelta 1560 peräisin olevaa Öölannin vaakunaa, johon oli kuvattuna kultainen saksanhirvi, kaulassaan jalokivikoristeinen panta. Öölanti käytti kaurisaiheista vaakunaa aina vuoteen 1944 asti, jolloin historiallinen erehdys päätettiin korjata ja Öölannille suunniteltiin hirvivaakunan pohjalta uusi tunnus. Erotukseksi jo vankasti Ahvenanmaata kuvaavaan vaakunaan hirven kaulapanta, sarvet ja sorkat muutettiin punaisiksi. Vuonna 1952 Ahvenanmaan vaakunan ulkoasu virallistettiin heraldikko Gustaf von Numersin tekemän mallin pohjalta ja hirven kaulapanta jäi pois käytöstä.

Galleria

Katso myös

 Ahvenanmaan lippu
 Ahvenanmaan maakunnan kuntien vaakunat

Lähteet 
 Iltanen, Jussi: Suomen kuntavaakunat (2013), Karttakeskus, ISBN 951-593-915-1

Viitteet  

Vaakuna
Ahvenanmaa
Veljko Bakašun

Veljko Bakašun (, 14. kesäkuuta 1920 Split, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 17. heinäkuuta 2007 Korčula, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.

Bakašun saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952, EM-hopeaa Torinossa 1954 ja EM-pronssia Wienissä 1950. Hän kilpaili myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948.

Lähteet 
 Profiili Kroatian olympiakomitea

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Jugoslavialaiset vesipalloilijat
Jugoslavialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet