joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
John Krasinski

John Burke Krasinski (20. lokakuuta 1979 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten roolistaan menestyssarjassa Konttori. Krasinski on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan Hiljainen paikka, jonka pääosassa hän myös esiintyy.

Ura
Krasinski on Konttorin lisäksi vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten sarjassa Ilman johtolankaa. Krasinski on myös näytellyt elokuvissa joista tunnetuimmat ovat Naimalupa (License to Wed, 2007) ja Sydän kolmantena jalkana (Leatherheads, 2008).

Lisäksi Krasinski on ohjannut elokuvan Brief Interviews with Hideous Men (2009), joka pohjautuu David Foster Wallacen novellikokoelman Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastatteluja (Brief Interviews with Hideous Men, 1999) nimikertomuksiin. Hän on myös käsikirjoittanut sen ja ollut siinä näyttelijänä.

Yksityiselämä
Krasinski syntyi Bostonissa. Hänen äitinsä oli sairaanhoitaja ja isänsä sisätautilääkäri. Krasinskilla on kaksi vanhempaa veljeä, Kevin ja Paul. Perheen lapset kasvatettiin roomalaiskatolilaiseen uskontoon. Ennen näyttelijänuraansa Krasinski työskenteli muun muassa tarjoilijana.

People-lehti on valinnut Krasinskin seksikkäimpien elossa olevien miesten joukkoon. Krasinski meni naimisiin heinäkuussa 2010 englantilaisen näyttelijän Emily Bluntin kanssa. Heillä on vuosina 2014 ja 2016 syntyneet tyttäret.

Filmografia

Elokuvaohjaajana  
Brief Interviews with Hideous Men (2009)
The Hollars (1999) 
Hiljainen paikka (2018) 
Hiljainen paikka: Osa 2 (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 John Krasinski NNDB:ssä

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Sooma (solubiologia)

Sooma eli solukeskus eli perikaryon on neuronin runko-osa (läpimitta 4–200 μm), jossa sijaitsee neuronin tuma ja suuri osa muista soluelimistä. Soomasta lähtevät neuronin tuojahaarakkeet eli dendriitit ja viejähaarake eli aksoni. Neuronin proteiinisynteesi tapahtuu soomassa. Hermosolujen soomia on ainoastaan keskushermoston harmaassa aineessa ja keskushermoston ulkopuolisissa hermosolmukkeissa eli ganglioissa. Muualla on vain aksonien muodostamia hermosyitä.

Katso myös 
Synapsi

Lähteet

Hermosolut
Alison Doody

Alison Doody (s. 11. marraskuuta 1966 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Doodyn ensimmäinen roolisuoritus oli elokuvassa 007 ja kuoleman katse vuonna 1985. Rooli antoi hänelle hieman mainetta, lisää mainetta tuli vuonna 1989 Steven Spielbergin elokuvassa Indiana Jones ja viimeinen ristiretki, jossa hänellä oli näkyvä rooli. Nykyään Doody muistetaan useista tv-sarjoista, kuten Kuningas Salomon kaivokset (2004), Mysteerisin sormus (1992) ja Nainen trooppisessa paikassa (1989).

Valikoitu filmografia 
007 ja kuoleman katse (1985)
Prayer For The Dying (1987)
Echoes (1988)
Taffin (1988)
Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989)
Tempation (1994)
Major League part 2 (1994)
Benjamis Strugttle (2005)
The Rapture (2009)

Aiheesta muualla 
 

Irlantilaiset näyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Michael Nyqvist

Michael Nyqvist (oik. Rolf Åke Mikael Nyqvist; 8. marraskuuta 1960 Tukholma – 27. kesäkuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten rooleistaan elokuvissa Kimpassa, Äideistä parhain, Kautokeinon kapina ja Millennium-trilogia. Viimeksi mainittu elokuvasarja nosti hänet kansainväliseen kuuluisuuteen, ja hän alkoi saada työtarjouksia ulkomailta (mm. Mission: Impossible – Ghost Protocol).

Elämä ja ura 
Nyqvist oli adoptoitu, ja hän vietti varhaisvuotensa lastenkodissa. Hänen biologinen isänsä on italialainen. Hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa ja tuli alun perin tunnetuksi Beck-televisioelokuvista 1990-luvulla. Hän kuului Dramatenin vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän näytteli myös Klaus Härön suomalais-ruotsalaisessa elokuvassa Äideistä parhain. Nyqvist voitti elokuvasta Niin kuin taivaassa Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.

Yksityiselämä 
Michael Nyqvist asui Tukholmassa, ja hänen perheeseensä kuului suomalaissyntyinen vaimo Catharina Ehrnrooth ja kaksi lasta. Nyqvist vieraili usein Suomessa ja viihtyi täällä. Hän esiintyi myös Espoon kaupunginteatterissa 1990-luvun alkupuolella.

Nyqvist kuoli keuhkosyöpään.

Teoksia
Päivää, isä. Suom. Laura Jänisniemi, Helsinki : Avain, 2010. ISBN 978-951-692-803-9.
När barnet lagt sig. Norstedts, 2017. ISBN 978-91-1-308272-1.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dramaten – Michael Nyqvist. 
 Michael Nyqvistin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Ruotsalaiset näyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon saajat
Parhaan miessivuosan Guldbagge-palkinnon saajat
Diego Alves

Diego Alves Carreira (s. 24. kesäkuuta 1985 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio,  Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa brasilialaista Flamengoa.

Ura 
Alves aloitti ammattilaisuransa Clube Atlético Mineirosta, josta hän siirtyi 24. heinäkuuta 2007 Espanjan pääsarjaan nousseen Almerían riveihin.

Toimittuaan alkukauden joukkueen kakkosmaalivahtina, David Cobeñon oltua ykkösmaalivahti, Alves nousi joukkueen kiistattomaksi ykkösmaalivahdiksi ja jatkoi vakuuttavia otteitaan Almerían maalinsuulla. Kauden 2007–2008 päätyttyä Almería sijoittui sarjassa kahdeksanneksi.

Cobeñon lähdettyä joukkueesta elokuussa 2008 Alves jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2008–2009.

Maajoukkue
Alves oli mukana Brasilian maajoukkueen mukana voittamassa olympiapronssia vuoden 2008 Kesäolympialaisissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu 
 Profiili ja tilastot zerozero.com 

Brasilialaiset jalkapallomaalivahdit
Brasilialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Niagara (joki)

Niagara on 58 kilometriä pitkä, runsasvetinen joki Pohjois-Amerikassa. Se saa vetensä Eriejärvestä ja laskee Ontariojärveen, jonka laskujoki on puolestaan Saint Lawrence. Joki virtaa etelästä pohjoiseen ja sen keskivaiheilla ovat suuret Niagaran putoukset. Niiden kohdalla joki jakautuu kahteen haaraan, joiden välissä on Goat Island.

Niagara on koko pituudeltaan rajana Yhdysvaltojen ja Kanadan välillä. Sen Yhdysvaltojen puoleinen ranta kuuluu New Yorkin osavaltioon ja Kanadan puoleinen ranta Ontarion provinssiin.  

Joen alkukohdassa Eriejärven rannalla Yhdysvaltojen puolella sijaitsee Buffalon kaupunki. Niagaran putousten kohdalla joen kummallakin rannalla on Niagara Falls -nimiset kaupungit.

Lähteet

Aiheesta muualla

New Yorkin joet
Ontarion joet
Saint Lawrencen vesistö
Kanadan ja Yhdysvaltain raja
Rajajoet
Ernst Wasenius

Ernst Otto Wasenius (3. syyskuuta 1864 Helsingin pitäjä – 26. huhtikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja linnunmunien keräilijä.

Ernst Waseniuksen vanhemmat olivat tilanomistaja Georg Otto Wasenius ja Tekla Constantia Jurvelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti hammaslääkärin tutkinnon Berliinissä 1889. Wasenius toimi sitten hammaslääkärinä Helsingissä 50 vuoden ajan. Wasenius oli mukana perustamassa Suomen Hammaslääkäriseuraa ja toimi seurassa rahastonhoitajana, varapuheenjohtajana ja 1912–1913 puheenjohtajana sekä piti esitelmiä seuran kokouksissa. Hän oli myös seuran kunniajäsen.

Wasenius rakennutti Helsingin Vartiosaareen nimeään kantavan jugend-huvilan, Villa Waseniuksen. Sen on mahdollisesti suunnitellut Theodor Höijer. Nykyään huvilan nimi on villa Rosenius. 

Wasenius asui Helsingin seudulla ja keräsi laajan munakokoelman, joka on sijoitettu Luonnontieteellisen keskusmuseon eläinmuseoon. Kokoelmassa on 270 lintulajin 5 417 pesyettä.

Waseniuksen veli oli Helsingin palopäällikkö ja urheilumies Gösta Wasenius. Hänen puolisonsa oli Aina Michelsson, perheen pojasta Adolf Waseniuksesta (s. 1894) tuli lääkäri.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ainoalaatuinen linnunmunakokoelma, Seura, 08.01.1936, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

 Suomalaiset hammaslääkärit
Suomalaiset ornitologit
Suomalaiset keräilijät
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1949 kuolleet
Paavo Voipio

Paavo Taneli Voipio (19. kesäkuuta 1913 Viipuri – 23. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen biologi ja Turun yliopiston eläintieteen professori.

Paavo Voipion isä oli Väinö Voipio. Paavo opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1944 ja väitteli tohtoriksi 1951. Väitöskirja käsitteli riistaeläinten evoluutiota: Evolution at the population level with special reference to game animals and practical game management (1950). Ensin hän työskenteli Riistantutkimuslaitoksessa ja Helsingin yliopiston eläinmuseon museonhoitajana. 1958 hänet nimitettiin Turun yliopiston eläintieteen professoriksi, jossa virassa hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka 1977.

Voipio oli ensimmäinen suomalainen professori, joka otti opetusohjelmaansa Darwinin kehittämät teoriat ja evoluutio-opin. Vuonna 1952 hän julkaisi suuren suosion saaneen Linnut värikuvina. Voipio toimi Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran puheenjohtajana 1966–1967.


Teoksia 
 Linnut värikuvina, WSOY (1952).
 Biologia, historismi ja tarkoituksenmukaisuus. Tieteessä tapahtuu 7/2001.

Lähteet

Kirjallisuus
 Muistokirjoitus. Vapaa-ajattelija 1/2006.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Paavo Voipion muistokirjoitus. Helsingin Sanomat (Käyttäjätunnuksella)

Suomalaiset biologit
Suomalaiset ornitologit
Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Skullduggery

Skullduggery on Steppenwolfin albumi vuodelta 1976. Se jäi yhtyeen viimeiseksi albumiksi 1970-luvulla. Albumi julkaistiin lähinnä levy-yhtiön toiveesta sopimusehtojen täyttämiseksi ja sen listamenestys jäi heikoksi.

Kappaleet 

"Skullduggery" (Cochran) – 5:17 
"(I'm A) Road Runner" (Dozier/Holland) – 3:54 
"Rock and Roll Song" (Horsdal) – 3:09 
"Train of Thought" (O'Day) – 4:43 
"Life Is a Gamble" (Cochran/Garfield) – 3:24 
"Pass It On" (Watt) – 4:46 
"Sleep" (Biondo) – 3:47 
"Lip Service" (Biondo/Cochran/Cook) – 5:26

Muusikot 

John Kay: laulu, kitara
Bobby Cochran: kitara, laulu
George Biondo: basso, laulu
Jerry Edmonton: rummut, perkussio, taustalaulu
Wayne Cook: kosketinsoittimet
Steppenwolfin albumit
Vuoden 1976 albumit
AEK Ateena FC

AEK Ateena FC ( "Konstantinopolin urheiluliitto") on ateenalaisen AEK Ateenan jalkapallojoukkue. 

Seuralla on toimintaa lisäksi koripallossa, lentopallossa ja käsipallossa. AEK Ateenassa on pelannut yksi suomalaispelaaja: Perparim Hetemaj.

Saavutukset 

 Kreikan mestaruus (12): 1939, 1940, 1963, 1968, 1971, 1978, 1979, 1989, 1992, 1993, 1994, 2018
 Kreikan Cup (15): 1932, 1939, 1949, 1950, 1956, 1964, 1966, 1978, 1983, 1996, 1997, 2000, 2002, 2011, 2016
 Kreikan Liigacup: 1990
 Kreikan Super Cup: 1971, 1989, 1996

Kotistadion 
AEK Ateena pelaa kotiottelunsa Ateenan Olympiastadionlla, joka vetää enimmillään 71 030 katsojaa. Suunnitteilla on myös uuden Hagia Sofia-stadionin rakentaminen.

Entisiä valmentajia 

  Dušan Bajević
  Miguel Cardoso
  Manolo Jiménez
  Temur Ketsbaia
  Níkos Kosténoglou
  Ewald Lienen
  José Morais
  Marinos Ouzounidis
  Gus Poyet
  Fernando Santos
  Llorenç Serra Ferrer

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto

Ateenan urheilu
Kreikkalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1924 perustetut urheiluseurat
Anna Puu (albumi)

Anna Puu on Anna Puun esikoisalbumi. Se julkaistiin 29. huhtikuuta 2009. Albumin tuottivat yhteistyössä Jukka Immonen ja Lasse Kurki. Kappaleet sävelsivät Lasse Kurki ja Knipi. Sanoituksista vastasivat Mariska, Tuure Kilpeläinen, Heimo Hatakka, Timo Kiiskinen, Paula Vesala ja itse Anna Puu yhdessä Knipin ja Lasse Kurjen kanssa.

Digitaalisesti albumi julkaistiin 20. huhtikuuta 2009. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle. Albumia on vuoden 2009 loppuun mennessä myyty 56 282 kappaletta, eli lähes tuplaplatinaa. 

Albumilta on julkaistu kolme singleä 26. maaliskuuta 2009 menestyssingle "C’est la vie" ja 8. kesäkuuta 2009 "Kaunis päivä". Albumin kolmas single "Melankolian riemut" lähetettiin radioille syyskuun alussa.

Kappaleet

Lähteet

Vuoden 2009 esikoisalbumit
Anna Puun albumit
Knipin tuottamat albumit
Jukka Immosen tuottamat albumit
Lasse Kurjen tuottamat albumit
Paavo Kallio

Paavo Kallio (13. huhtikuuta 1914 Turku – 11. kesäkuuta 1992 Turku) oli suomalainen kasvi- ja sienitieteilijä.

Paavo Kallio aloitti opiskelun Turun yliopistossa 1935. Toinen maailmansota keskeytti hänen opintonsa. Sodassa hän palveli upseerina pääasiassa pohjoisilla rintamilla Lapissa ja Karjalassa. Vuonna 1944 hän valmistui kasvi-, eläin- ja maantieteen sekä geologian kandidaatiksi. Hän väitteli tohtoriksi 1951 Micrasterias algae levän muodon kehittymisestä.

Kallio työskenteli Turun yliopiston kasvitieteen laitoksella vuodesta 1945 lähtien, aluksi assistenttina, sitten apulaisprofessorina 1957–1963, ja kasvitieteen professorina 1963–1977 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän oli sekä kasvifysiologi että ekologi, ja tutki aktiivisesti myös kasvien levinneisyyttä ja sieniä sekä toimi luonnonsuojelutyössä. Intohimo Lapin luontoon syttyi hänen kerätessään aineistoa maantieteen maisterin tutkintoa varten. 1950-luvun puolimaissa hän järjesti oppilailleen kenttätutkimusretkiä Lappiin. Näiden retkien ansiosta hän ryhtyi perustamaan Turun yliopiston Kevon tutkimusasemaa Utsjoelle. Hän toimi aseman johtajana 1956–1976 ja jäätyään eläkkeelle toimi aseman hallituksen puheenjohtajana 1977–1984.

Paavo Kallio julkaisi suuren määrän tieteellisiä kirjoituksia ja myös kansantajuista kirjallisuutta. Hänet palkittiin monilla kunniatohtoruuksilla ja hän sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1979. Hän toimi Turun Eläin- ja Kasvitieteellisen Seuran puheenjohtajana 1962–1965 ja sitä ennen sihteerinä 1946–1962. Paavo Kallion tuhka on haudattu Kevon tutkimusaseman maastoon.

Teoksia 
 Ruissalo , luontoa ja kulttuuria (toim.), Otava 1979.

Lähteet 
 Muistokirjoitus

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lapin tutkimusasema Kevo 
 AURORA 4/2000
 Mäkinen, Yrjö 2007: Professori Paavo Kallio retkikumppanina. - Luonnon Tutkija 111. s. 134–139.

Suomalaiset kasvitieteilijät
Suomalaiset sienitieteilijät
Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Suomalaiset professorit
Aurora-mitalin saajat
Exitus

Exitus ry on vuonna 1993 perustettu aatteellinen, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton yhdistys, jonka päätavoitteena on saada Suomeen aktiivisen eutanasian salliva laki.

Lisäksi yhdistyksen tarkoituksena on herättää ja syventää keskustelua kuolemasta sekä parantumattomasti sairaiden oikeudesta arvokkaaseen kuolemaan, edistää laissa säädettyjen potilaan oikeuksien toteutumista terveydenhuollossa, sekä tukea kaikkia terveydenhuollon pyrkimyksiä järjestää Suomeen kattava pitkäaikais- ja terminaalipotilaiden hoito.

Exitus ry järjestää muun muassa eutanasiaa ja hoitotahtoa koskevia avoimia esitelmä- ja keskustelutilaisuuksia. Lisäksi yhdistys antaa tietoa ja tukea yksittäisille potilaille ja heidän omaisilleen eutanasiaan liittyvissä kysymyksissä.

Järjestön puheenjohtajana on ollut vuodesta 2016 lähtien sairaanhoitaja Kari Viholainen. Terhokodin entinen ylilääkäri Juha Hänninen nimettiin yhdistyksen hallitukseen lääketieteelliseksi asiantuntijaksi huhtikuussa 2019. Exitus ry julkaisi kuolinaputahdon lokakuussa 2019.

Eutanasia-kansalaisaloitteen käsittelyn yhteydessä keväällä 2018 eduskunta edellytti asiantuntijatyöryhmän perustamista selvittämään saattohoidon / palliatiivisen hoidon tilaa sekä kuolinapu/ eutanasialainsäädäntöä. Työryhmä työskentelee kesään 2021 saakka ja antaa silloin lausunnon ja mahdollisia esityksiä lainsäädännön muutoksiksi.

Exitus ry hyväksyttiin SOSTE ry:n varsinaiseksi jäseneksi elokuussa 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Järjestön sivusto
 Jo kymmenettuhannet eurooppalaiset ovat kuolleet eutanasiassa; Yle 17.3.2015
 Ylen Elävä arkisto: Hyväkin kuolema on elämän loppu

Suomalaiset järjestöt
Eutanasia
Parhaan kuvauksen Jussi

Parhaan kuvauksen Jussi on yksi Jussi-palkinnon palkintosarjoista.

Eniten parhaan kuvauksen Jussi-palkintoja ovat voittaneet Kari Sohlberg (7), Timo Salminen (5) ja Esko Nevalainen (4).

Parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon ensimmäisenä naisena sai ruotsalainen Linda Wassberg elokuvan Tove kuvauksesta 2021.

Voittajat ja ehdokkaat

Lähteet 

Kuvaus
Raimo Kettunen

Raimo Kettunen (s. 16. huhtikuuta 1946 Sonkajärvi) on suomalainen sairaalalääkäri ja suomalaisen kardiologian pioneeri.Suomen sisätautilääkärien yhdistys myönsi hänelle Pro Medicina Interna -palkinnon vuonna 2009 tunnustukseksi merkittävästä toiminnasta sisätautien alalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Raimo Kettunen sai Pro Medicina Interna -palkinnon. Savon Sanomat. 26.3.2009.

Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Vehoniemi

Vehoniemi on kylä Kangasalla. Kylä sijaitsee Vehoniemenharjun eteläisellä puolella, Roineen rannalla, päälle 10 kilometriä Kangasalan kirkonkylältä ja pari kilometriä Pälkäneen rajalta.

Palvelut 

Lähellä saarikyliä, vanhan Pälkäneentien varrella – nykyään poissa käytöstä – on Kylien kauppa. Kauppa on ainoa liike lähimain: läheisin tavaraliike lienee Pälkäneen kirkonkylällä, suunnilleen 10 kilometrin päässä. Kauppa poistui käytöstä 2000-luvun alussa. Kauppa on tunnettu Kummelien sketsistä, missä mies asioi kaupassa ilman päämäärää.

Julkisia tunnustuksia

Saarikylät-Vehoniemi, Juupajoen Lyly sekä Hämeenkyrön Jumesniemi valittiin 1998 Pirkanmaan vuoden kyliksi.

Vehoniemen automuseo ja Vehoniemen näkötorni 
Vehoniemenharjun laella sijaitsee vuonna 1983 avattu Vehoniemen automuseo kahviloineen ja vuonna 1927 rakennettu näkötorni. Tornista näkee Kangasalan harjumaisemaa loistavasti. Nykyinen torni on järjestyksessä toinen; ensimmäinen oli rakennettu 1892. Tornin juurella oli aikoinaan kesäisin toiminnassa ollut kioski. Vehoniemenharju mainittiin matkailunähtävyytenä jo vuonna 1895 ilmestyneessä Suomen matkaoppaassa.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Pala kauneinta Suomea – Vehoniemi. Pirkanmaan Kuvalehti 1/2012, s. 16–22. Promillion Oy, Kangasala.
 Vehoniemenharju Retkipaikka.fi

Kangasalan kylät
Suomen kannakset
Pirkanmaan vuoden kylät
Ukonkello

Ukonkello (Campanula latifolia) on monivuotinen kellokasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa yleensä 50–130 cm korkeaksi ja sitä esiintyy lehdoissa, lehtoniityillä, puistoissa ja pihoilla. Ukonkello kukkii heinä-elokuussa ja sen kukat ovat vaaleanvioletteja. Kukinto on lehtevä terttu, joka sijaitsee kasvin kukkavarren päässä. Ukonkellon verhiönliuskat ovat kapeanpuikeita ja teriöt 20–40 mm pitkiä, mutta pituuttaan leveämpiä. Ukonkellon lehdet ovat lehtilaidoiltaan toistamiseen sahalaitaisia ja muodoltaan alimmat ovat herttamaisia tai puikeita ja ylimmät puikeita tai suikeita.

Levinneisyys 
Ukonkelloa tavataan yleisenä Keski-Euroopassa, Etelä-Ruotsissa ja Englannissa. Suomessa ukonkelloa tavataan harvinaisena Oulun läänin eteläpuolella, sekä vakiintuneena uustulokkaana Kainuun eliömaakunnassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Ukonkello (Campanula latifolia)
 Kasviatlas 2020: Ukonkellon (Campanula latifolia) levinneisyys Suomessa.
 Luontoportti: Ukonkello (Campanula latifolia)
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ukonkello (Campanula latifolia)
 United States Department of Agriculture (USDA): Campanula latifolia 

Kellokukat
Valtakunnallinen Raittiusseura

VRS ry - Valtakunnallinen Raittiusseura on osan Raittiuden Ystävät ry:tä muodostava suomalainen raittiusliikettä. VRS on perustettu vuonna 1974. Seura toimii valtakunnallisesti toisin kuin muut Raittiuden Ystävien jäsenjärjestöt, jotka ovat paikallisia.

Sosiaalisessa mediassa se on kasvanut suurimmaksi vaikuttajaksi omalla sektorillaan: ryhmäjäseniä on noin 2200 ja kampanjoihin se on parhaimmillaan saanut yli 36000 osallistujaa.

Jäsenikseen 15 vuotta täyttäneitä raittiita henkilöitä ottava seura tekee raittiustyötä ennen kaikkea nuorten parissa.

Katso myös 
 Raittiusliike Suomessa

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Suomalaiset raittiusjärjestöt
Vuoden pakolaisnainen

Vuoden pakolaisnainen -palkinto on Suomen Pakolaisavun vuosittain myöntämä palkinto Suomessa asuvalle pakolaisnaiselle. Ensimmäisen kerran se jaettiin naistenpäivänä 8. maaliskuuta 1998. Palkinnon avulla Suomen Pakolaisapu haluaa tukea ja edistää pakolaisnaisten asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa. Palkinnon suuruus on tuhat euroa.

Moni valituista on pyrkinyt jossain vaiheessa politiikkaan. He ovat edustaneet SKP:ta, SDP:ta, kokoomusta, RKP:ta ja vihreitä.

Vuonna 2016 Suomen Pakolaisapu palkitsi ensimmäistä kertaa vuoden pakolaisnaisen lisäksi myös vuoden pakolaismiehen.

Palkinnon saajat

Lähteet 

Suomalaiset palkinnot
Pakolaisuus
Kunniamaininnat
Raittiuden Ystävät

Raittiuden Ystävät ry on vuonna 1853 perustettu raittiutta edistävä yhdistys. Se on raittiusjärjestöjen keskusjärjestö, jonka alaisuudessa toimii paikallisyhdistyksiä ja jäsenliittoja. Raittiuden Ystävillä on myös  henkilöjäseniä.

Järjestö keskittyy ehkäisevään päihdetyöhön korostaen yksilöiden, perheiden, yhteisöjen ja yhteiskunnan vastuullisuutta päihdeasioissa sekä opastaa ihmisiä terveisiin elämäntapoihin. Järjestöllä on ollut paikallistoimintaa yhtäjaksoisesti 1880-luvulta alkaen ja se on järjestänyt kulttuuri-, liikunta- ja urheilutoimintaa sekä toiminut näytelmätoiminnan uranuurtajana Suomessa.

Raittiuden Ystävät ry on SOSTEn jäsenjärjestö. 

Raittiuden Ystävät ry myöntää ansiomerkkejä, kunniamerkkejä, vuosimerkkejä ja kunniakirjoja. Yhdistys perusti Joutsenon opiston vuonna 1950. Nykyisin opiston ylläpitäjänä toimii Joutsenon Opiston kannatusyhdistys ry.

Vuoden raittiusteko
Vuoden raittiusteko -tunnustus myönnetään vuosittain raittiutta ja terveitä elämäntapoja merkittävästi edistäneelle henkilölle tai muulle taholle. Ensimmäisenä tunnustuksen sai Matti Vanhanen (2003); myöhempiin tunnustuksen saajiin lukeutuu Arno Kotro (2006), joka on puhunut alkoholinkäytön lopettamisestaan julkisuudessa.

Tunnustuksen ovat saaneet:
 2003: Pääministeri Matti Vanhanen
 2004: Professori Ilmari Koppinen 
 2005: Lappeenrannan NMKY ry 
 2006: Kirjailija Arno Kotro 
 2007: Raittiustoimenjohtaja Leena Miettinen 
 2008: Suomen Lääkäriliitto 
 2009: Teko, jossa kansalainen puuttui lapsiin ja nuoriin kohdistuvaan alkoholimainontaan 
 2010: Erikoissuunnittelija Markku Soikkeli
 2011: Kaisa Saari, Selvä Syksy -kampanjasta
 2012: Jari-Pekka -liikenneasemat (Jari Koponen)
 2013: Raittius- ja vapaaehtoistyön aktiivi Ahti Auno
 2014: Kansanedustaja Merja Mäkisalo-Ropponen ja piispa Matti Repo
 2015: Siskonpeti-sketsisarjan sketsi Viinapäivä
 2016: Lea Ansamaa ja Ylen Inhimillinen tekijä -ohjelma
 2017: Jukka Lindström ja Noin viikon uutiset -ohjelma
 2018: Alkon julkaisema Lydia-videopelin mobiiliversio

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Järjestön sivut

Suomalaiset raittiusjärjestöt
Springfield (Florida)

Springfield on kaupunki Floridassa, Yhdysvalloissa.

Maantiede
Kaupungin pinta-ala on 10,7 neliökilometriä, josta 10,3 on maata ja 0,4 vettä.

Väestö
Vuonna  kaupungissa asui 8 810 ihmistä. Kaupungissa oli 3427 kotitaloutta ja 2350 perhettä.
Väestöstä noin 21,5 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kaupungin kotisivut

Floridan kaupungit
PAOK

PAOK Thessaloniki on vuonna 1926 perustettu urheiluseura Thessalonikista, Kreikasta. Kuten AEK Ateenallakin, on myös PAOK:in logossa kaksipäinen kotka. Seuran lempinimi onkin logon takia "Pohjoisen kaksipäinen kotka". 

Joukkueen kaikista pahin vihollinen on Olympiakos, joka yritti 1960-luvulla varastaa seuran jalkapallojoukkueelta Giorgos Koudasin. Myös paikallisten Aris Thessalonikin ja Iraklisin kanssa on pientä närää.

2001 seura aloitti oman televisiokanavansa, "PAOK Channelin", lähetykset. Kanava oli Kreikan ensimmäinen kanava, joka oli seuran omistama.

Tärkeimmät joukkueet
PAOK Thessaloniki B.C.
PAOK FC
PAOK Thessaloniki V.C.

Aiheesta muualla
PAOK FC:n kotisivu
PAOK BC:n kotisivu
Ultras sivu
Gate 4:n sivu
Fanien sivu

Kreikkalaiset monilajiset urheiluseurat
Thessalonikin urheilu
Vuonna 1926 perustetut urheiluseurat
Hansinsaari

Hansinsaari (, , , inuktitutiksi Tartupaluk) on Tanskan ja Kanadan keskenään jakama asumaton 1,3 neliökilometrin kokoinen saari, joka sijaitsee Ellesmerensaaren ja Pohjois-Grönlannin välisessä Kennedyn kanaalissa. 

Satelliittipaikannuksella toteutettujen kartoitusten mukaan valtioiden raja kulkisi saaren halki likimain sen keskikohdalta. Tanska ja Kanada kuitenkin kiistelivät saaresta useiden vuosikymmenien ajan.Maat allekirjoittivat 11. kesäkuuta 2022 sopimuksen saaren jakamisesta. Tanskan osuus siitä kuuluu tästedes hallinnollisesti Grönlannin autonomiseen alueeseen, Kanadan osuus Nunavutin territorioon.

Saaren ja sitä ympäröivien vesien omistamisesta ei ole voitu tähän asti odottaa suuria voittoja, mutta ilmaston lämpenemisen vuoksi Kennedyn kanaalin jää on sulamassa ja siitä tulee tärkeä osa Luoteisväylää, joka yhdistää Pohjois-Amerikan Aasiaan. Ennen kuin saaren jaosta päästiin sopimukseen, aluekiistan pelättiin kuumenevan, sillä alueen omistaminen tuo kansallisia etuja. Sieltä voi etsiä luonnonvaroja ja kalakantoja.

Lähteet

Kuningatar Elisabetin saaret
Grönlannin saaret
Grönlannin ja Kanadan raja
Cristina Ortiz

Cristina Ortiz on brasilialaissyntyinen, mutta Britanniassa pitkään asunut pianisti. Hän voitti Van Cliburn -pianokilpailun vuonna 1969. Hän on levyttänyt muun muassa Villa-Lobosin viisi pianokonserttoa sekä Clara Schumannin pianomusiikkia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut  

Ortiz, Cristina
Ripsupallokala

Ripsupallokala (Monotrete baileyi vanh. Tetraodon baileyi)  on kaakkoisaasialainen makean veden pallokalalaji.

Ulkonäkö ja koko 
Ripsupallokala voi kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Se on ruskeankirjava väriltään, ja suomutonta ihoa peittävät karvamaiset nystermät, joita on koiraalla enemmän kuin naaraalla. Vatsapuoli on kullankeltainen tai oranssi ja sileä.

Alkuperä 
Ripsupallokala elää Mekong-joen vesistössä.

Käyttäytyminen 
Ripsupallokala on aggressiivinen kala, joka puree muita kaloja ja ärhentelee myös lajitovereilleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Aquarium Wiki
Puffer forum

Pallokalat
Uusikaupunki Areena

Uusikaupunki Areena (tai Pohitullin palloiluhalli) on palloiluhalli Uudessakaupungissa. Parhaiten se tunnetaan koripalloseura Korihaiden kotihallina. Hallia käytetään myös konserteissa.

Hallin yleisöennätys on 2 500 katsojaa vuoden 1990 koripallofinaalista. Hallissa on myös pelattu Suomi-Kuuba ja Suomi-Puola koripallomaaottelut.

Palloiluhallin virallinen nimi muutettiin Pohitullin palloiluhallista Uusikaupunki 400 -areenaksi Uudenkaupungin 400-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Juhlavuoden jälkeen hallin nimi muutettiin muotoon "Uusikaupunki Areena".

Remontit 
Kesällä 2005 oli hallin neliosaisen remontin ensimmäinen vaihe, jolloin hallin äänentoisto uusittiin. Toinen vaihe käynnistyi kesällä 2006, jolloin areenan parketti vaihdettiin. Syksyllä 2008 halliin asennettiin uusi tulostaulu ja korien yläpuolelle asennettiin myös uudet pienet näytöt.

Kesän 2009 aikana hallia remontoitiin, jolloin nykyinen pääkatsomo siirtyi eteläiseen päätyyn ja tilalle tuli uusi teleskooppikatsomo. Uuteen katsomoon mahtui 365 henkeä, jolloin Pohitullin uusi istumakapasiteetti on 1 201 henkeä tai vaihtoehtoisesti kapasiteetti on 927 istumapaikkaa ja 600 seisomapaikkaa.

Samalla kenttä laajennettiin FIBA:n vuoden 2012 sääntöjen mukaisesti: kolmen pisteen viiva siirtyi puoli metriä taaksepäin ja lisäksi korin alle piirrettiin törmäysalue. Areena onkin tiettävästi ensimmäinen pelipaikka Suomessa, jossa siirryttiin jo tuleviin sääntömuutoksiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Uusikaupunki Areena Uudenkaupungin kaupungin nettisivuilla

Suomen urheiluhallit
Uudenkaupungin rakennukset ja rakennelmat
Uudenkaupungin urheilu
Korihait
Tuhkakottarainen

Tuhkakottarainen (Lamprotornis unicolor syn. Cosmopsarus unicolor) on loistokottaraisiin kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan eteläisessä Afrikassa, varsinkin Tansaniassa ja Keniassa.

Ulkonäkö 
Täysikasvuinen lintu on noin 30 cm:n pituinen. Lajin tunnusmerkkejä ovat harmaa väritys siivissä ja tumman oliivinvihreät pyrstö ja selkämys. Nokka ja koivet ovat mustat. Silmien väri on keltainen ja pupilleja ympäröi viininpunainen rengas.

Nuoren yksilön väritys on haaleampi, sen silmät ovat tummat ja pyrstö on lyhyempi.

Elintavat 
Tuhkakottaraiset tekevät pesänsä kuiviin pensaisiin ja akasiapuihin. Muiden kottaraisten tavoin laji syö ravinnokseen hyönteisiä ja hedelmiä.

Lähteet 
 Avibase 
 Birds of Eden 
 yso.fi

Viitteet 

Loistokottaraiset
Josef Chochol

Josef Chochol (13. joulukuuta 1880 Písek – 6. heinäkuuta 1956 Praha) oli tšekkiläinen arkkitehti. Hän muodosti yhdessä Pavel Janákin, Josef Gočárin ja Vlastislav Hofmanin kanssa radikaalin arkkitehtinelikon, joka vei kubismia Tšekkoslovakiassa pitkälle erityisesti arkkitehtuurin piirissä. He olivat kaikki Mánesin taiteilijaseuran jäseniä. Chocolin tunnettu työ on hänen Prahaan 1913–1914 suunnittelemansa asuintalo. Tšekkiläiset sovelsivat kubismia kuvataiteiden ohella toimistotaloissa, huviloissa ja huonekaluissakin.

Chocol opiskeli arkkitehtuuria Prahan polyteknillisessä korkeakoulussa (1908–1924), sen jälkeen akatemiassa Wienissä Otto Wagnerin oppilaana (1907–1909). Kolmea hänen Prahan Vyšehradiin suunnittelemaansa rakennusta pidetään kubistisen arkkitehtuurin mestariteoksina. Hän hylkäsi kubismin 1914 ja suuntautui kansainväliseen konstruktivistiseen tyyliin. Hänen muut kubistiset suunnitelmansa, kuten tehdas ja teatteri, herättivät kyllä ihastusta, mutta eivät toteutuneet. Chochol oli myös poliittisesti aktiivinen. Hän kuului vasemmistorintaman järjestön ja sosialististen arkkitehtien yhdistyksen perustajajäseniin ja oli tšekkiläisistä kubisteista ainoa, jolla oli voimakkaita poliittisia näkemyksiä.

Katso myös 
Kubismi

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lyhyt elämäkerta, kuvia töistä  
 Elämäkerta 

Tšekkiläiset arkkitehdit
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Viimeiseen hengenvetoon

Viimeiseen hengenvetoon (À bout de souffle) on ranskalaisen Jean-Luc Godardin ohjaustyö vuodelta 1960 ja yksi Ranskan uuden aallon elokuvan avainteoksia. Elokuvassa seurataan yhdysvaltalaista lehtiä myyvää ja lehtijuttuja kirjoittavaa nuorta naista, joka tutustuu paikalliseen poliisia pakoilevaan rikolliseen.

Godardin ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva perustuu uuden aallon ohjaajakollega François Truffaut'n tarinaan ja ensi-iltansa se sai vuosi Truffaut'n 400 kepposta -elokuvan jälkeen. 1959 oli ensi-iltaan ehtinyt myös Alain Resnais’n Hiroshima, rakastettuni. Kolmikko laski perustan elokuvan uudelle aallolle. Viimeiseen hengenvetoon sai tuoreeltaan tunnustusta visuaalisen tyylinsä ja filmissä sovelletun hyppyleikkauksen ansiosta.

Rooleissa

Palkintoja ja tunnustuksia 
 Prix Méliès 1960
 Prix Jean-Vigo 1960
 Berliinin elokuvajuhlat 1960 : parhaan ohjaajan hopeinen karhu

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Viimeiseen hengenvetoon oli mukana  heistä kahdentoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 11. parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 À bout de souffle sur Allociné 

Vuoden 1960 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset draamaelokuvat
Jean-Luc Godardin ohjaamat elokuvat
Ranskalaiset mustavalkoelokuvat
Lotus 25

Lotus 25 oli kilpa-auto, jonka Colin Chapman suunnitteli Formula 1 -kautta  varten. Se oli aikanaan vallankuomuksellinen, koska se oli ensimmäinen kantavalla monokokilla varustettu auto, joka kilpaili Formula 1:ssä. Rikkaasta mielikuvituksestaan tunnettu Chapman teki auton ensimmäiset piirrokset servettiin ollessaan illastamassa Lotuksen korisuunnittelijan Mike Costinin kanssa.

Monokokki teki autosta muita aikakauden F1-autoja jäykemmän ja kestävämmän. 25:n runko oli kolme kertaa jäykempi kuin edeltäneen Lotus 21:n runko, mutta kuitenkin puolet kevyempi. Auto oli erittäin matala ja kapea, ja kuljettaja makasi matalalla ohjauspyörän takana. Tämä antoi autolle lempinimen "kylpyamme". Auton moottorina toimi 1498 cm³ Coventry Climax FWMV V8, tosin Reg Parnell Racing asensi vuonna 1964 käytettynä ostamiinsa 25-autoihin BRM P56 -moottorit. Lotus 25 oli aikanaan niin mullistava auto, että nykyisetkin Formula 1-autot käyttävät samantyyppistä perusrakennetta.

Jotkin Lotus-autoilla kilpailleet yksityiset olivat närkästyneitä, koska Chapman kieltäytyi toimittamasta näille 25-malleja, vaan toimitti näille sen sijaan putkirunkoiset Lotus 24-autot, varaten 25:t tehdastallin kuljettajien Jim Clarkin ja Trevor Taylorin käyttöön. Debyytissä, Hollannin GP:ssä, John Cooper tutki futuristista autoa ja kysyi Chapmanilta, mihin tämä oli sijoittanut auton rungon.

25:llä Jim Clark saavutti uransa ensimmäisen Grand Prix-voiton Belgiassa. Clark voitti myös Britanniassa ja USA:ssa, saaden mahdollisuudet mestaruuteen. Kauden viimeisessä kilpailussa, Etelä-Afrikan GP:ssä Clark joutui kuitenkin keskeyttämään johtopaikalta öljyvuodon takia, menettäen MM-tittelin Graham Hillille.

Clark sai kostettua seuraavana vuonna, jolloin hän voitti ensimmäisen mestaruutensa 25:llä. Hän voitti seitsemän kilpailua: Belgian, Ranskan, Hollannin, Britannian, Italian, Etelä-Afrikan ja Meksikon GP:t. Lotus voitti myös ensimmäisen valmistajien mestaruutensa. Kaudella  Clark voitti 25:llä kolme kilpailua. Kauden päätöskilpailussa Meksikossa, aivan kuten kaudella 1962, Climaxin moottori sai öljyvuodon, ja Clark keskeytti viimeisellä kierroksella, näköetäisyydellä MM-tittelistä, joka meni John Surteesille.

Clark otti 25:n viimeisen voiton vuoden 1965 Ranskan GP:ssä, jonka jälkeen se korvattiin Lotus 33:lla.

Lotuksen Formula 1 -autot
Myrskynmetsästäjät

Myrskynmetsästäjät () on yhdysvaltalainen dokumentaarinen tosi-TV-sarja, jonka ensi-ilta oli Discovery Channel-kanavalla 17. elokuuta 2007. Ohjelma seuraa joukkoa myrskybongareita, jotka jahtaavat tornadoja Yhdysvaltojen Keskilännessä, Tornado Alley:lla, kuvaten ja keräten tietoja niistä. Sarjasta on tullut kolme tuotantokautta, ensimmäisessä neljä jaksoa, toisessa ja kolmannessa kahdeksan jaksoa.

Juoni 

Tiimin vetäjä on maineikas ilmatieteilijä Joshua Wurman, jonka tehtävänä on kerätä tietoja tornadoista parantaen tornadojen ennustettavuutta ja hälytysjärjestelmää. Muita jäseniä kaudella 2007 olivat Herb Stein (DOW:in ajaja), Mara McFalls (navigoija/journalisti), Justin Walker (navigoija/meteorologi), Danny Cheresnick (DOW:in navigoija/meteorologi) ja Karen Kosiba (DOW:in navigoija/meteorologi). Kaudella 2008 olivat mukana Joshua Wurmanin lisäksi Justin Walker (navigoija/meteorologi) ja hänen vaimonsa Hannah (ajaja) ajaa PROBE 1:ssä, Danny Cheresnick (navigoija) ja Aaron Rupert (ajaja) scout-ajoneuvossa. TVN-ajoneuvon miehistöön kuuluvat Reed Timmer (myrskybongari/meteorologi), Joel Taylor (ajaja/meteorologi) ja Chris Chittick (valokuvaaja/anturiteknikko).

TIV eli Tornado Intercept Vehicle on auto, joka on vahvistettu metalli- ja teräslevyin ja sillä voi ajaa tornadon sisään jonka tuulennopeus on maksimissaan 60 m/s. Sitä johtaa Imax-kuvaaja Sean Casey. Tällä Casey voi kuvata tornadoa hyvin läheltä ja samalla kerätä tietoa autoon asennetuilla antureilla Joshua Wurmanille. TIV:iä ajaa Ronan P. Nagle ja sitä navigoi Byron Turk. Sarjan toisessa kaudessa käytetään TIV2:sta joka on ensimmäisen kauden TIV:iä kehittyneempi versio. Toisin kuin ensimmäisen kauden TIV, TIV2 on nelivetoinen, eikä juutu mutaan. TIV2:ssa on myös järeämmät suojat. Tosin TIV2 osoittautui mekaniikaltaan epäluotettavaksi ja rikkoutui usein tien päällä.

DOW eli Doppler On Wheels on ajoneuvo, johon on asennettu dopplertutka ja sitä johtaa Joshua Wurman. DOW:issa on laitteet joilla seurataan ympäröivää säätä ja nähdään onko tornadoja lähettyvillä. Sieltä käsin Wurman antaa ohjeet muille tiimeille ja onkin koko projektin tärkein osa turvallisuuden kannalta.

Näiden lisäksi tietoa keräävät instrumenttianturit, jotka lasketaan tornadojen reitille keräämään tietoa ja videokuvaa tornadon alimmasta osasta. Näitä kuljettavat alkuperäinen scout-ajoneuvo ja uudet PROBE- ja TVN-ajoneuvot.

Katso myös 

Tornado
Tornado Alley
Myrskybongaus
Discovery Channel
Joshua Wurman

Aiheesta muualla 

Ohjelman sivut
Myrskynmetsästäjät TV.com:issa 
Myrskynmetsästäjät IMDb:ssä
Justin Walkerin kotisivut
Tornadovideos.net

Yhdysvaltalaiset_televisiosarjat
Mamie Eisenhower

Mamie Geneva Doud Eisenhower (14. marraskuuta 1896 Boone, Iowa, Yhdysvallat – 1. marraskuuta 1979 Washington (DC), Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhowerin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1953–1961.

Hän oli menestyneen lihajalostajan John Sheldon Doudin ja Elivera Mathilda Carlson-Doudin tytär. Mamien ollessa 10-vuotias perhe muutti Denveriin, Coloradoon, mutta vietti tavallisesti kesäkuukaudet San Antoniossa, Texasissa. Hänen isänsä vetäytyi eläkkeelle 36-vuotiaana varakkaana henkilönä. Mamie ja hänen kolme sisartaan elivät suurissa taloissa useiden palvelijoiden keskellä.

Talvella 1915 esiteltiin neiti Doud nuorelle vänrikille Dwight Eisenhowerille, jonka asemapaikka oli läheisessä Fort Sam Houstonissa. He menivät naimisiin 1. heinäkuuta 1916.

Seuraavina vuosikymmeninä he asuivat Dwight Eisenhowerin sotilasuran vuoksi lukuisissa sotilastukikohdissa ympäri maailmaa. He saivat kaksi poikaa:
Doud "Icky" Dwight Eisenhower (1917–1921), kuoli kolmivuotiaana tulirokkoon.
John Sheldon Doud Eisenhower (1922-2013), sotilas, diplomaatti (Yhdysvaltain Belgian suurlähettiläänä 1969–1971) ja kirjailija. 

Mamie Eisenhower oli suosittu Valkoisen talon emäntä. Hänestä tuli 1950-luvun amerikkalaisen vaimon perikuva, ja hän tarjosi naisäänestäjille samaistumiskohteen.

Mamie varjeli tarkoin yksityisyyttään. Hän sairasti Ménièren tautia, mikä tasapainoaistiin vaikuttavana haittasi hänen kävelyään ja aiheutti aiheettomia huhuja hänen alkoholiongelmastaan. 

Vuonna 1961 puolisonsa presidenttikauden päättyessä he vetäytyivät eläkkeelle Gettysburgiin, Pennsylvaniaan, heidän ensimmäiseen pysyvään kotiinsa. Dwight Eisenhowerin kuoltua 1969 Mamie jatkoi elämistään maatilalla. Hän kuoli 1. marraskuuta 1979 muutamaa viikkoa ennen 83-vuotispäiväänsä. Hänet on haudattu puolisonsa ja ensimmäisen lapsensa kanssa Eisenhowerin presidentillisen kirjaston maille Abilenessa, Kansasissa.

Heidän pojanpoikansa David Eisenhower on naimisissa edesmenneen presidentti Richard Nixonin tyttären Julie Nixonin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla

The Eisenhowers:Mamie DoudEisenhower Biography  - lyhyt elämäkerta 

Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Dwight D. Eisenhower
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Anarkopunk

Anarkopunk on yksi punk-kulttuurin suuntauksista. Anarkopunk käsitteenä käsittää erilaisia yhtyeitä ja ryhmiä.

Kaikki punkkarit eivät ole anarkisteja, vaikkakin ideologia pyörii punk-kulttuurin ympärillä ja usein punkkarit leimataan ennakkoluuloisesti anarkisteiksi. Termi Anarkopunk käsittää siis ne yhtyeet, jotka ovat anarkistisia. Anarkopunk on osa alkuperäistä brittiläistä liikettä, joka toimi 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alulla. Anarkopunkkia ovat muun muassa yhtyeet Crass, Conflict, Flux of Pink Indians, Subhumans, Poison Girls, The Ex, Rudimentary Peni ja Oi Polloi. Joskus termi käsittää myös yhtyeet, joilla on anarkistisia lyriikoita, kuten yhtye Strawman. Useat anarkopunk-yhtyeet soittavat crust punkia, kuten Nausea ja D-beatia, kuten Discharge. Termiä käyttävät myös useat yhdysvaltalaiset hardcore punk-yhtyeet, kuten MDC ja folk punk-yhtyeet, kuten This Bike is a Pipe Bomb.

Anarkopunkkia pidetään anarkismin muotona ja jopa elämäntapana. Useat anarkopunkkarit kuuluvat erilaisiin liikkeisiin. Anarkopunkkareiden ajatusmaailmaan kuuluvat esimerkiksi suuryhtiöiden vastustaminen ja tee-se-itse-asenne.

Punk
Anarkismi
Royal Caribbean Cruises

Royal Caribbean Cruises Ltd. (RCCL) norjalais-yhdysvaltalainen risteilyihin keskittynyt yhtiö, jonka päämaja sijaitsee Miamissa, Yhdysvalloissa. Se on maailman toiseksi suurin risteilyvarustamo, kun taas suurin on Carnival Corporation & PLC. Marraskuussa 2008 RCCL:n omistuksessa oli viisi risteilijävarustamoa: Royal Caribbean International, Celebrity Cruises, Pullmantur Cruises, Azamara cruises ja CDF Croisières de France. Lisäksi yhtiön omistuksessa on puolet TUI Cruisesista. RCCL omisti myös 50 % Island Cruises -varustamosta, mutta osuus myytiin TUI Travel PLC:lle lokakuussa 2008.

Historia 
Royal Caribbean Cruises Ltd. perustettiin vuonna 1997, kun vuonna 1968 perustettu Royal Caribbean Cruise Line ja vuonna 1988 perustettu Celebrity Cruises yhtyivät. Sulautumisen jälkeen kumpikin yhtiö piti omat merkkinsä, mutta Royal Caribbean nimettiin uudelleen Royal Caribbean Internationaliksi. 

Kolmas yhtiö tuli puoliksi RCCL:n omistukseen vuonna 2000, kun Island Cruises luotiin brittiläisen First Choice Holidays -yhtiön kanssa. Island Cruisesista tuli epävirallinen varustamo Britannian ja Brasilian markkinoilla. 

Marraskuussa 2006 RCCL osti Pullmantur Cruisesin, joka oli perustettu Madridissa Espanjassa. Tästä alkaen yhtiö laajensi suuresti uusien risteilyvarustamojen hankkimista. Azamara Cruises perustettiin vuonna 2007. CDF Croisières de France perustettiin ranskankielisille asiakkaille toukokuussa 2008. 

Uusi risteilylinja, TUI Cruises, aloitti toimintansa vuonna 2009. Brändin kohderyhmänä ovat saksankieliset matkailijat. Se kuuluu puoliksi RCCL:lle ja puoliksi TUI AG:lle. TUI AG oli vuonna 2007 ostanut First Choice Holidays -varustamon osuuden Island Cruisesiin. Lokakuussa 2008 RCCL myi osuutensa Island Cruisesista TUI:lle.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laivayhtiöt
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Norjalaiset pörssiyhtiöt
Palm OS

Palm OS (tunnetaan myös nimellä Garnet OS)  on Palmin kämmentietokoneiden ja älypuhelinten käyttöjärjestelmä. Sen käyttöliittymä suunniteltiin käytettäväksi kosketusnäytön avulla. Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1996. Palm OS:in kehittänyt talousongelmiin ajautunut Palm myytiin huhtikuussa 2010 tietokoneyhtiö Hewlett-Packardille.

Ominaisuudet 

Palm OS on suljetun lähdekoodin sulautettu käyttöjärjestelmä, jota voidaan ajaa monenlaisissa taskukokoisissa laitteissa. Myös Palm OS -pohjaisia rannetietokoneita on valmistettu. Ennen versiota 5.0 PalmOS toimi Motorola DragonBall-suorittimissa. Versiossa 5.0 siirryttiin käyttämään ARM-alustaa. 

Nykyisen version eli 5.4 Garnetin keskeiset ominaisuudet ovat:

 Yksinkertainen yksittäisajojärjestelmä, jonka ohjelmat toimivat koko näytöllä.
 Tukee mustavalko- ja värinäyttöjä, joiden resoluutio on enintään 480 * 320.
 PIM-toiminnot, kuten kalenteri, muistio, osoitekirja ja tehtäväluettelo
 Graffiti 2 -niminen kynäpohjainen tekstinsyöttöjärjestelmä
 HotSync-niminen synkronointitoiminto, jota käytetään pöytäkoneiden ja kannettavien kanssa
 Äänentoisto ja nauhoitus
 Laitteen salasanasuojaus ja salakirjoitus
 Tuki TCP/IP-verkoille
 Tuki sarjaportille, USBille, IrDAlle, Bluetoothille ja Wi-Fille
 Muistikorttituki

Ongelmat 
PalmOS ei tue varsinaista moniajoa. Muistikorttituki on rajoittunut, eikä muistikortteja voi käyttää kaikkien sovellusten kanssa. Palm tarjoaa tämän takia joistain älypuhelimistaan Windows Mobile -versiota. Palmin uuteen Pre-älypuhelimeen on tulossa WebOS.

Palm
Sulautetut käyttöjärjestelmät
Mobiilikäyttöjärjestelmät
BC Luleå

BC Luleå (entiseltä nimeltään 1976-2010: Plannja Basket, 2010-2015: LF Basket Norrbotten) on luulajalainen koripalloseura. Seura perustettiin vuonna 1976 talousvaikeuksiin joutuneen Gammelstads IF:n tilalle. Seura on Ruotsin menestynein seura seitsemällä Basketliganin mestaruudella. 

Joukkue on myös yksi Ruotsin menestynein taloutta katsottaessa. Seuran budjetti oli kaudella 2000–2001 16 miljoonaa kruunua, joka on edelleen seuran suurin budjetti. Kaudella 2006–2007 seura keräsi kasaan 14,1 miljoonan kruunun (n. 1,5 miljoonaa euroa) budjetin.

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 
Joukkue Basketliganin sivuilla  

Ruotsalaiset koripalloseurat
Luulajan kunta
Pauliina Susi

Pauliina Susi (s. 14. tammikuuta 1968 Helsinki) on suomalainen kirjailija.

Koulutukseltaan Susi on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hänen pääaineensa oli sosiologia ja gradunsa hän teki miesten osallistumisesta synnytykseen.

Susi on työskennellyt myös vapaana toimittajana sekä toimitussihteerina Iiris-lehdessä, Sara-lehdessä, Kotiliedessä ja Yliopisto-lehdessä sekä päätoimittajana Yliopistolainen-lehdessä.

Suden esikoisromaani Ruuhkavuosi oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2005. Vuonna 2016 Susi sai Vuoden johtolanka -palkinnon verkkourkintaa käsittelevästä teoksesta Takaikkuna (2015).

Sudella on kaksi tytärtä, joista nuorempi on näyttelijä Lenita Susi.

Teokset

Romaanit

Muut
 Kaupunkisaunoja (tietokirja), Gummerus, 2017 (useita kirjoittajia)
 16 tarinaa toivosta (novelliantologia), toim. Päivi Koivisto, Tammi 2013 (useita kirjoittajia)
 Karhunkatsojat (kuunnelma, ohj. Minna Kivelä), YLE Radioteatteri, 2012
 Leena Harkimo: minuksi, Edita, 2008
 Rakkaustarinat, toim. Niina Miettinen, Otava, 2008 (useita kirjoittajia)
 Ruuhkavuosi (kuunnelma, ohj. Soila Valkama), YLE Radioteatteri, 2008
 Sinä kuolet, toim. Ari Liimatainen, Tammi, 2005 (useita kirjoittajia)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pauliina Suden verkkosivut

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Arnis

Arnis () on kaupunki Saksassa  Schleswig-Holsteinin osavaltion Schleswig-Flensburgin piirikunnassa. Asukkaita Arniksessa oli 31. joulukuuta 2008 297 ja väestötiheys oli 660 as./km². Kaupungin pinta-ala on vain 0,45 km². Pituutta kaupungilla on noin 800 metriä ja leveyttä puolestaan 400 metriä. Arnis on sekä väkiluvultaan että pinta-alaltaan Saksan pienin kaupunki. Arniksen pormestari on Bernd Kugler.

Arnis muodostaa yhdessä Grödersbyn, Oersbergin ja Rabenkirchen-Faulückin kuntien kanssa Kappeln-Landin amtin.

Tunnettuja asukkaita 

Teologi ja professori Jacob Georg Christian Adler syntyi paikkakunnalla vuonna 1756.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut 

Schleswig-Holsteinin kunnat
Saksan kaupungit
Iraklis Thessaloniki BC

Iraklis BC on kreikkalainen koripalloseura, joka sijaitsee Thessalonikissa. Emäseura Iraklis perustettiin 1908, jolloin alkoi Iraklis Thessaloniki FC:n toiminta. Joukkue on voittanut Kreikan mestaruuden kahdesti (1928 ja 1935), mutta joutuu nyt pelaamaan alemmalla sarjatasolla.

Entisiä pelaajia
 Dimitris Diamantidis
 Sofoklis Schortsanitis
 Lazaros Papadopoulos
 Savas Iliadis

Aiheesta muualla
Fanien sivu 
Fanien sivusto

Kreikkalaiset koripalloseurat
Thessalonikin urheilu
Vuonna 1924 perustetut urheiluseurat
Tuxpan

Tuxpan on sekä kaupunki että alue Veracruzin osavaltiossa Meksikossa. Kaupungin nimi tulee nahuatlin kielestä ja tarkoittaa ”jänisten paikkaa”.

Tuxpan sijaitsee samannimisen joen varrella 12 km paikasta, jossa joki laskee Meksikonlahteen. Sen ilmasto on kuuma ja kostea. Pääasiallinen tulonlähde on läheisiltä öljykentiltä pumpatun öljyn jalostaminen. Kaupungissa jalostetaan vientiin myös lähiseuduilta saatua maissia, banaania, kalaa ja karjaa.

Historiaan Tuxpan on jäänyt muun muassa paikkana, josta Fidel ja Raúl Castro, Che Guevara ja muut kapinalliset purjehtivat Granma-laivalla Kuubaan syrjäyttääkseen Fulgencio Batistan Kuuban vallankumouksen aikana.

Vuoden 2010 laskennassa kaupungissa oli vajaat 85 000 asukasta, arvio vuodelle 2014 oli 89 800.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tuxpanin kunnallinen hallinto
Enciclopedia de los Municipios de Mexico 

Meksikon kaupungit