joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Töyhtöhaukka

{{Taksonomia/eläimet
| nimi = Töyhtöhaukka
| status = 
| iucn = 22694961
| iucn_arvioija  =BirdLife
| iucn_vuosi =2013
| iucn_versio = 3.1
| iucn_viitattu = 28.6.2016
| kuva = Pacific Baza.jpg
| leveys = 250
| kuvateksti = Töyhtöhaukka
| domeeni = Aitotumaiset Eucarya
| kunta = Eläinkunta Animalia
| pääjakso = Selkäjänteiset Chordata
| alajakso = Selkärankaiset Vertebrata
| luokka = Linnut Aves
| lahko = Päiväpetolinnut Accipitriformes
| heimo = Haukat Accipitridae
| alaheimo =Elaninae
| suku =Aviceda
| laji = '’subcristata| kaksiosainen = Aviceda subcristata
| kaksiosainen_auktori = (Gould, 1838) 
| levinneisyyskartta      = 
| levinneisyys_leveys = Pacific Baza.png
| levinneisyys_teksti = Töyhtöhaukan levinneisyys. Alalajit erotettu viivoin.
| jako =Alalajit
| jaot =
 Aviceda subcristata bismarckii (Sharpe, 1888)
 Aviceda subcristata coultasi Mayr, 1945
 Aviceda subcristata gurneyi (E. P. Ramsay, 1882)
 Aviceda subcristata megala (Stresemann, 1913)
 Aviceda subcristata obscura Junge, 1956
 Aviceda subcristata pallida (Stresemann, 1913)
 Aviceda subcristata reinwardtii (Schlegel & S. Muller, 1841)
 Aviceda subcristata rufa (Schlegel, 1866)
 Aviceda subcristata stenozona (G. R. Gray, 1858)
 Aviceda subcristata stresemanni (Siebers, 1930)
 Aviceda subcristata subcristata (Gould, 1838)
 Aviceda subcristata timorlaoensis (A. B. Meyer, 1893)
 Aviceda subcristata waigeuensis Mayr, 1940
| wikispecies = Aviceda subcristata
| commonscat = Aviceda subcristata
}}
Töyhtöhaukka (Aviceda subcristata'') on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Australia, Indonesia, Papua-Uusi-Guinea, Solomonsaaret, joissa se pesii, ja lisäksi Itä-Timor.

Sitä esiintyy erilaisissa metsissä, sisämaan kosteikoilla ja savanneilla. Sen kanta on vakaa. Ilmastonmuutos vaikuttaa Australian lintujen levinneisyyteen, runsauteen ja muuttoon.

Lähteet

Haukat
Holborn Viaduct

Holborn Viaduct on Lontoon Cityssä sijaitseva silta ja sen kautta kulkevan kadun nimi. Silta ylittää Farringdon Streetin ja nykyään maanalaisen River Fleetin, joka on Thamesin sivujoki. Holborn Viaduct rakennettiin vuosina 1863–1869, ja sen avajaisiin osallistui kuningatar Viktoria istumalla hevosvaunuissa, jotka kulkivat sillan alitse.

Holborn Viaductin molemmissa päissä ja molemmilla puolilla on yhteensä neljä paviljonkia, joiden kautta on jalankulkuyhteys Farringdon Streetille. Sillan varrella on neljä patsasta, joiden kuvaamat naishahmot edustavat taidetta, tiedettä, maataloutta ja kaupankäyntiä. Holborn Viaductin pohjoinen sivu vaurioitui Lontoon pommituksessa 16.–17. huhtikuuta 1941. Silta entisöitiin, ja vuonna 2013 sille tehtiin läpikotainen peruskorjaus, jonka yhteydessä vuosikymmenten varrella maalatut maalikerrokset poistettiin. Sillalla olevien lohikäärmeveistosten ynnä muiden koristekuvioiden kultamaali vaihdettiin aitoon kultaan, jota kului noin 25 000 lehteä (350 grammaa).

Holborn Viaductin rautatieasema avattiin vuonna 1874. Nykyään sen paikalla on City Thameslinkin asema.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lontoon Cityn rakennukset ja rakennelmat
Lontoon sillat
Lontoon kadut
Tieliikennesillat
H&R Block

H&R Block on yhdysvaltalainen veroilmoituksia valmistava yritys. Yrityksen pääkonttori on Kansas Cityssä, Missourissa. Yrityksen perustivat Blochin veljekset vuonna 1955.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset yritykset
Lincoln Red Imps FC

Lincoln Red Imps Football Club on gibraltarilainen jalkapalloseura. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Gibraltar Football Leaguessa. Gibraltarin mestaruuden Lincoln on voittanut 23 kertaa.

Lincoln Red Imps perusti vuonna 1976 Charlie Polson. Valmentajana toimi Charles Head. Joukkue aloitti Gibraltarin neljännestä divisioonasta. 1981 se nousi 2. divisioonaan ja kautta myöhemmin 1. divisioonaan. Kauden 1983–1984 päätteeksi seura nousi pääsarjaan. Lincoln voitti heti ensimmäisellä kaudella historiansa ensimmäisen mestaruuden. Lincoln voitti Gibraltarin mestaruuden vuosina 1989–1994 ja 2000. Vuosina 2003–2016 se voitti 14 peräkkäistä mestaruutta.

Mestaruudet 
 Gibraltarin mestaruus (26)
 1984–1985, 1988–1989, 1989–1990, 1990–1991, 1991–1992, 1992–1993, 1993–1994, 2000-2001, 2002–2003, 2003–2004, 2004–2005, 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019, 2020–2021, 2021/22

 Rock Cup (17)
 1985–1986, 1988–1989, 1989–1990, 1992–1993, 1993–1994, 2001–2002, 2003–2004, 2004–2005, 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2014, 2015, 2016

Lähteet 

Gibraltarilaiset jalkapalloseurat
Renault Sport Trophy

Renault Sport Trophy on urheiluautosarja, jota organisoi Renault Sport. Sarja perustettiin vuonna 2015 ja se kuuluu osaksi Renault Sport Series -luokkaa. Sarjan kaikki kilpailut ajetaan Euroopassa. Sarjassa jokainen talli kilpailee sääntöjen mukaisilla Renault Sport R.S. 01 -mallin autoilla.

Sarjaan kuuluu kolme eri kilpailulähtöä Endurance, Pro ja Am -luokan kilpailut. Viikonlopun ensimmäinen kilpailu on Endurance lähtö, joka on kestoltaan 70 minuuttia. Kilpailun aikana suoritetaan kuljettajan vaihto. Seuraavana päivänä ajetaan Pro ja Am -luokkien kilpailut. Kausi 2016 jäi sarjan viimeiseksi kaudeksi.

Mestarit

Aiheesta muualla 

 Sarjan viralliset kotisivut

Urheiluautosarjat
World Series by Renault
Miguel Littín

Miguel Ernesto Littín Cucumides (s. 9. elokuuta 1942 Palmilla, Chile) on chileläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja, -tuottaja ja kirjailija. Hän on tehnyt elokuvia synnyinmaansa Chilen ohella Meksikossa, Nicaraguassa ja Espanjassa. Hänen  elokuvistaan on Suomessa esitetty ilmeisesti vain nicaragualaisen Pedro Pradon romaaniin perustuva Alsino, poika joka tahtoi lentää (1982, Yle TV1 21.11.1985).

Littín syntyi palestiinalaisen isän ja kreikkalaisen äidin pojaksi Chilen Palmillassa. Hän ohjasi 1960-luvun lopulla Chilen kaikkien aikojen suosituimmaksi nousseen elokuvan El Chacal de Nahueltoro (1969). Tosipohjainen draama kertoo perheensä vuonna 1960 tappaneesta alkoholistista, joka teloitettiin 1963.

Littín lähti maanpakoon vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen ja asettui Meksikoon, jossa hän ohjasi useita elokuvia. Actas de Marusia (1974) kertoo Chilessä sattuneesta kaivoslakosta ja oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. El Recurso del Método (1978) perustuu Alejo Carpentierin samannimiseen romaaniin. Vuonna 1980 tuli ensi-iltaan Gabriel García Márquezin novelliin perustuva La Viuda de Montiel, jonka pääosaa näyttelee Geraldine Chaplin.

Nicaraguassa kuvattu Alsino, poika joka tahtoi lentää (1981) oli myös Oscar-ehdokkaana ja palkittiin Moskovan elokuvajuhlilla. 1980-luvun alussa Littín muutti Espanjaan. Hän matkusti sieltä salaa sotilasjuntan Chileen tekemään dokumenttia maan oloista Augusto Pinochet’n valtakaudella. Siviilihallinnon palattua Littín asettui taas Chileen ja alkoi ohjata elokuvia siellä. Vuoden 2000 Tierra del Fuego perustuu tutkimusmatkailija Julius Popperin seikkailuihin. Dawson, Isla 10 kertoo sotilasjuntan aikaisista poliittisista vangeista.

Littín toimi synnyinkaupunkinsa Palmillan pormestarina vuosina 1992–1994 ja 1996–2000.

Elokuvia
1969: El Chacal de Nahueltoro (”Nahueltoron shakaali”)
1971:	 Compañero Presidente (dokumentti)
1973: La Tierra Prometida (”Luvattu maa”)
1974: Actas de Marusia (”Kirjeitä Marusiasta”)
1978:	 El Recurso del método
1980: La Viuda de Montiel (”Montielin leski”)
1981: Alsino, poika joka tahtoi lentää	(Alsino y el Condor)
1986: Acta General de Chile (dokumentti)
1990: Sandino
1994: Los náufragos (”Haaksirikkoutuneet”)
2000: Tierra del Fuego (”Tulimaa”)
2002: Los Caminos de la Ira; Cronicas Palestinas (dokumentti)
2002:	 El Abanderado
2005: La Ultima Luna (”Viimeinen kuu”)
2009: Dawson, Isla 10
2014: Allende en su Laberinto (”Allende labyrintissaan”)

Lähteet

 Chileläiset elokuvaohjaajat
 Vuonna 1942 syntyneet
 Elävät henkilöt
Pat Summitt

Patricia Sue ”Pat” Summitt (o.s. Head, 14. kesäkuuta 1952 Clarksville, Tennessee – 28. kesäkuuta 2016 Knoxville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, koripalloilija, olympiavoittaja, maailmanmestari, Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti ja NCAA:n moninkertainen mestarivalmentaja. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen ja FIBA Hall of Fameen.

Ura 

Pelaajana Summitt (o.s. Head) saavutti Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Montréalissa vuonna 1976 ja kultaa vuoden 1975 Pan-Amerikan kisoista. Valmentajaksi siirryttyään Summitt teki pitkän uransa yliopistojoukkue Tennessee Lady Volunteersin päävalmentajana voittaen kahdeksan NCAA I:n eli yliopistomestaruutta. Summitt valittiin seitsemän kertaa kauden parhaaksi NCAA-valmentajaksi, ja hän on kumpikin sukupuoli mukaan lukien historian menestyneimpiä yliopistovalmentajia. Summitt toimi myös Yhdysvaltain naismaajoukkueen päävalmentajana ja saavutti tässä toimessa olympiakultaa Los Angelesissa vuonna 1984, maailmanmestaruuden Etelä-Koreassa vuonna 1979 ja MM- sekä Pan-Amerikan kisojen hopeamitalit.

Vuonna 2008 Summittille myönnettiin John R. Wooden Awardin valmentajapalkinto. Vuonna 2011 hänet valittiin Sports Illustratedin vuoden urheilijaksi, ja vuonna 2012 presidentti Barack Obama myönsi hänelle Yhdysvaltain korkeimman siviilikunniamerkin Presidential Medal of Freedomin. Vuonna 2000 Summitt nimettiin Basketball Hall of Fameen ja vuonna 2013 FIBA Hall of Fameen. Vuonna 2011 Summittilla diagnosoitiin Alzheimerin tauti. Hän kuoli Tennesseen Knoxvillessä 64-vuotiaana 28. kesäkuuta 2016.

Lähteet 
 Profiili  The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame 
 Profiili FIBA Hall of Fame 
 Pat Head Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Yhdysvaltalaiset koripallovalmentajat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Presidential Medal of Freedom
Bougainville (täsmennyssivu)

Bougainville voi tarkoittaa seuraavia:

 Bougainville, saari Papua-Uudessa-Guineassa
 Bougainville, kunta Sommen departementissa Ranskassa
 Louis Antoine de Bougainville (1729–1811), ranskalainen löytöretkeilijä ja meriupseeri
 FS Bougainville (L9077), Ranskan laivaston maihinnousualus

Katso myös
 Ihmeköynnökset (Bougainvillea), kasvisuku
Viljami Kaasalainen

Viljami Kaasalainen (s. 15. lokakuuta 1995 Mikkeli) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2018 saakka hän edusti Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Häntä valmentaa Antti Mero sr.

Kaasalainen karsiutui Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 100 metrin välierissä ja 4 × 100 metrin viestin alkuerissä. Hänet valittiin Amsterdamin EM-kilpailujen 2016 pikaviestijoukkueeseen. Hän jäi kuitenkin varajuoksijaksi.

Kalevan kisoissa Kaasalainen sai kultaa 100 metrillä 2020 ajalla 10,35 sekä 400 metrillä 2022 ajalla 46,75. Lisäksi hän on saavuttanut 400 metrillä hopeaa 2021. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2022 sekä 4 × 400 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022. Kaasalainen voitti 100 metrin Suomen-mestaruuden 16-vuotiaiden sarjassa 2011 ja 19-vuotiaissa 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 400 metrillä kultaa 2022. Viestissä hän saavutti kultaa 2021 ja 2022 sekä hopeaa 2019. Sisäradoilla hän voitti 17-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 60 metrin juoksussa 2012. Ensimmäisessä aikuisten maaottelussaan hän oli viides 100 metrillä Tukholmassa 2013. Tampereella vuoden 2020 maaottelussa Kaasalainen otti lajivoiton sadalla metrillä.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Raptr

Raptr oli videopelien pelaajien yhteisöpalvelu. Raptr-ohjelmistoon sisältyi esimerkiksi käyttäjien välinen pikaviestintä ja Raptr In-Game Overlay -niminen osa, jonka avulla useita pelejä (esimerkiksi Call of Duty, Half-Life, TrackMania) saattoi pelata selaimen kautta Raptrissa. Ohjelmisto kehitettiin samannimisessä yhdysvaltalaisessa yhtiössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Raptr

Ohjelmistot
Yhteisöpalvelut
Verkkopelipalvelut
Dariusz Kołodziejczyk

Dariusz Włodzimierz Kołodziejczyk (s. 25. toukokuuta 1962 Varsova, Puola) on puolalainen historioitsija ja Varsovan yliopiston professori. Hänen tutkimuksensa aiheita ovat diplomatian historia sekä Puolan ja Turkin/Osmanien valtakunnan yhteinen historia.

Kołodziejczyk väitteli tohtoriksi 1990. Hän on työskennellyt Varsovan yliopiston historian instituutissa vuodesta 1988, professorina vuodesta 2013 alkaen.

Teoksia
 Podole pod panowaniem tureckim. Ejalet Kamieniecki 1672-1699, Polczek 1994
 Ottoman-Polish Diplomatic Relations (15th-18th century), Leiden 2000
 Turcja, Trio 2000
 Defter-i Mufassal-i Eyalet-i Kamanice: The Ottoman Survey Register of Podolia (ca. 1681), Harvard University Press 2004
 The Crimean Khanate and Poland-Lithuania: International Diplomacy on the European Periphery (15th-18th Century), Leiden 2011
 Zaproszenie do osmanistyki. Typologia i charakterystyka zrodel muzulmanskich sasiadow dawnej Rzeczypospolitej: Imperium Osmanskiego i Chanatu Krymskiego, DiG 2013.

Lähteet

Puolalaiset historioitsijat
Professorit
Asetovanilloni

Asetovanilloni eli aposyniini (C9H10O3) on aromaattisiin hydroksiketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa sekä orgaanisissa synteeseissä sekä lisäksi sitä tutkitaan käytettäväksi lääketieteessä. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa 
Asetovanilloni on huoneenlämpötilassa valkoisia neulamaisia kiteitä. Se liukenee hieman veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Sillä on heikko vaniljankaltainen tuoksu.

Asetovanillonia esiintyy useissa kasveissa. Sitä on eristetty muun muassa oleanterikasveihin kuuluvista Apocynum cannabinum- ja Apocynum androsaemifolium-lajeista, iiriksistä (Iris), maksajuuresta (Picrorhiza kurrooa) ja pensaspionista (Paeonia suffruticosa).

Valmistus ja käyttö 
Asetovanillonia voidaan valmistaa guajakolin ja asetyylikloridin, etikkahappoanhydridin tai etikkahapon välisellä Friedel–Crafts-asylointireaktiolla. Reaktiota katalysoivat Lewis-hapot. Toinen tapa on guajakyyliasetaatin Fries-toisiintuminen. Yhdistettä muodostuu myös ligniinistä emäskäsittelyllä ja sitä esiintyy pieniä määriä ligniinistä valmistetun vanilliinin joukossa.

Asetovanillonia voidaan käyttää hajusteissa ja muiden aromaattisten hydroksiketonien valmistamiseen. Asetovanilloni on NADPH-oksidaasin inhibiittori ja NADPH-oksidaasilla on suuri merkitys superoksidiradikaalien muodostumisessa elimistössä. Tämän vuoksi yhdistettä tutkitaan muun muassa tulehdusta hoitavana yhdisteenä ja antioksidanttina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acetovanillone 
Yeast Metabolome Database (YMDB): Acetovanillone 
ChemBlink: Acetovanillone 
Liber Herbarum II: Luettelo asetovanillonia sisältävistä kasveista
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Acetovanillone 
Pherobase: Floral Compound - acetovanillone 
Pherobase: Semiochemical - acetovanillone 

Aromaattiset yhdisteet
Ketonit
Man with a Mission

Man with a Mission (tyyliteltynä MAN WITH A MISSION) on japanilainen rockyhtye, joka perustettiin Shibuyassa vuonna 2010. Yhtye yhdistelee musiikissaan hard rockia ja dancepoppia. Yhtyeeseen kuuluvat Tokyo Tanaka (laulu), Kamikaze Boy (basso), Jean-Ken Johnny (laulu, kitara), DJ Santa Monica (DJ) ja Spear Rib (rummut). Kaikki yhtyeen jäsenet käyttävät musiikkivideoissa ja konserteissa susinaamareita.

Diskografia

Studioalbumit 
 Man with a Mission (2011)
 Mash Up the World (2012)
 Tales of Purefly (2014)
 The World's On Fire (2016)
 Chasing the Horizon (2018)

EP:t 
 Welcome to the New World (2010)
 Trick or Treat e.p. (2011)
 Welcome to the New World (standard edition) (2012)
 Don't Feel the Distance (2014)
 When My Devil Rises (2014)
 Dead End in Tokyo (European Edition) (2017)
 Dead End in Tokyo (World Edition) (2017)
 Remember Me (2019)
 Dark Crow (2019)

Kokoelmat 
 Beef Chicken Pork (2012)
 5 Years 5 Wolves 5 Souls (2015)
 Man with a "B-Sides & Covers" Mission'' (2020)

Singlet 
 Man with a Mission (2010)
 Rain of July (2011)
 Never Fxxxkin' Mind the Rules (2011)
 Distance (2012)
 Emotions (2013)
 Wake Myself Again (2013)
 Database (feat. Takuma) (2013)
 Seven Deadly Sins (2015)
 Out of Control (feat. Zebradhead (2015)
 Raise Your Flag (2015)
 Memories (2016)
 Dead End in Tokyo (2017)
 Dog Days (2017)
 My Hero / Find You (2017)
 Freak It! (feat. Tokyo Ska Paradise Orchetra) (2018)
 Take Me Under / Winding Road (2018)
 2045 (2018)
 Hey Now (2018)
 Left Alive (2019)
 Remember Me (2019)
 Dark Crow (2019)

DVD:t 
 Wolf Complete Works I (2012)
 Wolf Complete Works II (2013)
 Wolf Complete Works III (2014)
 Wolf Complete Works IV (2016)
 Wolf Complete Works V (2017)
 Wolf Complete Works VI (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yhtyeen viralliset nettisivut

Rapcore-yhtyeet
Japanilaiset metalliyhtyeet
Japanilaiset rockyhtyeet
Kelvin van der Linde

Kelvin van der Linde (s. 20. kesäkuuta 1996 Johannesburg) on eteläafrikkalainen autourheilija. Hän kilpaili vuonna 2016 ADAC GT Masters -sarjassa.

Van der Linde aloitti kartingin kahdeksanvuotiaana, ja siirtyi rata-autoihin vuonna 2011 kotimaansa Volkswagen Cupissa. Hänestä tuli vuonna 2014 kaikkien aikojen nuorin ADAC GT Masters -sarjan mestari. Vuonna 2017 hän voitti Nürburgringin 24 tunnin ajon. Hän kilpaili kaudella 2018 Blancpain Sprint Cup-sarjassa, jossa voitti Zolderin osakilpailun yhdessä Steijn Schothorstin kanssa.

Van der Linden veli Sheldon, isä Shaun ja setä Etienne van der Linde ovat myös autourheilijoita.

Lähteet 

Eteläafrikkalaiset autourheilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Maalarimestarien Oy

Maalarimestarien Oy on suomalainen maaleja ja muita pintamateriaaleja, sekä rakennustarvikkeita myyvä tukku- ja vähittäiskauppaketju ja maahantuoja.

Suomessa oli sodan jälkeen pula maalaustarvikkeista ja niitä joutui tilaamaan osaksi maan rajojen ulkopuolelta. Maalarimestarien Oy syntyi, kun osa Maalarimestariliittoon kuuluneista urakoitsijoista kokosi rivinsä ja perusti vuonna 1948 oman hankinta- ja tukkuliikkeen. Ensimmäinen oma hankintasopimus koski 12 tonnia peitepaperia ja heti seuraavana oli 50 tonnin sinkkivalkoiserän hankinta Puolasta. Varhaisiin hankintoihin kuului myös 15 tonnia kalanmaksaöljyä Tanskasta. 

Yhtiö toimi yli 40 vuotta pelkästään omistajien ja liittoon kuuluneiden urakoitsijoiden kauppana, mutta 1990-luvun taitteessa kaupankäynti avattiin kaikille halukkaille. Maalarimestarien Oy:n asiakkaita ovat maalausurakoitsijat, korjaus- ja saneerausurakoitsijat, rakennusliikkeet, kiinteistöyhtiöt, vuokra-asunto-organisaatiot, valtion ja kunnan laitokset sekä yksityiset kuluttajat.

Vuonna 2018 yrityksen liikevaihto oli 16 miljoonaa euroa ja se työllisti 33 henkilöä kuudessa toimipisteessä. Myymälät sijaitsevat Helsingissä (Metsälässä ja Hermannissa), Espoossa, Tampereella, Turussa ja Oulussa. Pääkonttori sijaitsee Helsingin Metsälässä.

Maalarimestarien toimitusjohtajana aloitti 2019 Teemu Saarni.

Lähteet

Aiheesta muualla
Maalarimestarien Oy:n verkkosivusto
https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/maalarimestarien.shtml
https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/maalarien.shtml

Suomalaiset kauppaketjut
Suomalaiset yritykset
Tukkukaupat
Marco Polo (televisiosarja)

Marco Polo on yhdysvaltalainen historiallinen draamasarja, joka kertoo tutkimusmatkailija Marco Polon elämästä Kublai-kaanin hovissa Khanbaliqin kaupungissa ja Yuan-dynastian hallitsemassa Kiinassa. Sarjaa esitetään Netflix-suoratoistopalvelussa. Sen ensi-ilta oli joulukuussa 2014, ja toinen tuotantokausi tuli katsottavaksi heinäkuussa 2016. Nimiosaa näyttelee Lorenzo Richelmy ja Kublai-kaania Benedict Wong. Sarjan on käsikirjoittanut John Fusco, ja tuotannosta vastaa The Weinstein Company.

Marco Polo on tuotantokustannuksiltaan Netflixin kallein televisiosarja. Se on kuvattu Italiassa, Kazakstanissa ja Pinewoodin uusilla studioilla Malesiassa. Sarjan joukkokohtauksissa esiintyy tuhansia paikallisia malesialaisia henkilöitä. Alun perin tarkoitus oli kuvata myös Kiinassa, mutta suunnitelma ei toteutunut.

Marco Polon ensimmäisen kauden tuotannon alkuvaiheessa mukana ollut stunt-koordinaattori Ju Kun oli matkustajana Malaysia Airlinesin lennolla 370. Hän katosi koneen mukana maaliskuussa 2014. Hän oli aiemmin esiintynyt muun muassa useissa Jet Lin elokuvissa stunt-rooleissa.

Marco Polo on Netflixin ensimmäinen sarja, jota on voinut katsoa 4K UHD -tarkkuudessa ja HDR 10 -kuvalla.

Joulukuussa 2016 Netflix ilmoitti, että sarjan tuotanto lopetetaan. Fusco ja Weinstein kertoivat tekevänsä yhteistyötä jatkossakin Aasian historiaan liittyvien teemojen parissa.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 Marco Polo Netflixissä.

 Yhdysvaltalaiset draamasarjat
 2010-luvun televisiosarjat
Netflix-alkuperäissarjat
Tuukka Saarimaa

Tuukka Saarimaa (s. 12. syyskuuta 1977) on suomalainen taloustieteilijä. Hän aloitti elokuussa 2018 kaupunkitaloustieteen apulaisprofessorina Aalto-yliopistossa. Ennen tätä Saarimaa työskenteli pitkään Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa (VATT), viimeisimpänä johtavan tutkijan nimikkeellä. Saarimaan tutkimus keskittyy muun muassa asuntomarkkinoihin.

Saarimaa on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2009 otsikolla "Studies on Owner-Occupied Housing, Taxation and Portfolio Choice".

Saarimaa kirjoittaa yhdessä Heikki Pursiaisen kanssa "Asiaton lehdistökatsaus" -blogia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Saarimaan tutkimukset IDEASissa
 Saarimaan henkilökohtainen kotisivu
 Asiaton lehdistökatsaus -blogi

Suomalaiset taloustieteilijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Muna ja minä

Muna ja minä (The Egg and I) on Betty MacDonaldin samannimiseen romaaniin perustuva yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1947. Sen on ohjannut Chester Erskine, joka myös käsikirjoitti ja tuotti sen yhdessä Fred F. Finklehoffen kanssa. Elokuva kertoo nuoresta avioparista (Claudette Colbert ja Fred MacMurray), jotka ryhtyvät kanalanpitäjiksi.

Marjorie Main oli roolistaan ehdolla naissivuosa-Oscarin saajaksi. Hänen ja Percy Kilbriden esittämien sivuhahmojen Ma and Pa Kettle pohjalta tehtiin vuosina 1949–1956 yhteensä yhdeksän komediaelokuvaa, joista ensimmäinen esitettiin myös Suomessa nimellä Kuriton perhe. Sen ja useimmat muut sarjan elokuvat ohjasi Charles Lamont.

Roolit

Lähteet

Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Vuoden 1947 yhdysvaltalaiset elokuvat
Semantix

Semantix on pohjoismainen kieliyritys, joka tarjoaa käännös- ja kirjoittajapalveluita, koulutusta ja tulkkauspalveluita. Konsernin nimi on ollut Semantix vuodesta 2006 lähtien, ja se on kasvanut muun muassa yritysostojen kautta. Konsernin ensimmäinen yritys perustettiin vuonna 1969. Konserni työllistää noin 7 000 tulkkia, kääntäjää ja kielikonsulttia. Semantixilla on kuusi konttoria Ruotsissa, neljä Suomessa ja kaksi Norjassa.

Historia 
Työperäisen maahanmuuton seurauksena 1900-luvun puolivälissä syntyi tarve korkealaatuisille kielipalveluille, lähinnä kääntämiselle ja tulkkaukselle. Tämän tarpeen tyydyttämiseksi perustettiin vuonna 1969 Eqvator, josta myöhemmin tuli Semantix. Yhtiön nimi ei silloin ollut Eqvator vaan Språksektionen, ja se oli osa hiljattain perustettua Ruotsin maahanmuuttovirastoa (Invandrarverket). Yksityisen elinkeinoelämän kielipalvelujen tarpeisiin perustettiin SpråkCentrum vuonna 1975. Sen jälkeen alan kehitys eteni pienten, tiettyyn alaan erikoistuneiden käännöstoimistojen perustamisella.

1980-luvun aikana kielipalveluja tarjoavat yritykset alkoivat vakiinnuttaa asemaansa siten, että pienemmät käännöstoimistot lyöttäytyivät yhteen. Osana tätä kehitystä syntyi Semantix. Semantixiin yhdistyneitä yrityksiä ovat mm. SpråkCentrum, TolkJouren, Eqvator, ITS Översättningsbyrå, INK Sverige, INK Norge, Lingua Nordica, Interpreto, Languageland ja Explicon.

Semantixin omistaja oli Accent Equity Partners vuosina 2006-2009 ja vuosina 2009-2015 Litorina. Vuodesta 2015 eteenpäin Semantixin on omistanut Segulah.

Aiheesta muualla 
 Semantixin kotisivut

Suomalaiset yritykset
Rock Cup

Rock Cup on gibraltarilainen jalkapalloturnaus. Sitä hallinnoi Gibraltarin jalkapalloliitto. Rock Cupia on pelattu vuodesta 1895 lähtien. Siihen osallistuu Gibraltarin kahden korkeimman sarjatason joukkueet.

Mestarit
Lähde:

1894–95 Gibraltar
1896–34 ei tiedossa
1935–36 HMS Hood
1936–37 Britannia XI
1937–38 Europa FC
1938–39 2nd Battalion The King's Regiment
1939–40 Britannia XI
1940–41 ei pidetty
1941–42 A.A.R.A.
1942–43 Royal Air Force New Camp
1943–44 4th Btallion Royal Scott
1945–46 Europa FC
1946–47 Gibraltar United
1947–48 Britannia XI
1948–49 Prince of Wales FC
1949–50 Europa FC
1950–51 Europa FC
1951–52 Europa FC
1953–73 ei tiedossa
1973–74 Manchester United reservi
1974–75 Glacis United
1975–76 2nd Battalion Royal Green Jackets
1976–77 Manchester United
1977–78 ei tiedossa
1978–79 St Joseph's
1979–80 Manchester United
1980–81 Glacis United
1981–82 Glacis United
1982–83 St Joseph's
1983–84 St Joseph's
1984–85 St Joseph's
1985–86 Lincoln
1986–87 St Joseph's
1987–88 Royal Air Force Gibraltar
1988–89 Lincoln Reliance
1989–90 Lincoln
1990–91 ei tiedossa
1991–92 St Joseph's
1992–93 Lincoln
1993–94 Lincoln
1994–95 St Theresa's
1995–96 St Joseph's
1996–97 Manchester Utd
1997–98 Glacis United
1998–99 ei tiedossa
1999–00 Gibraltar United
2000–01 Gibraltar United
2001–02 Lincoln
2002–03 Manchester United
2003–04 Newcastle
2004–05 Newcastle
2005–06 Newcastle
2006–07 Newcastle
2007–08 Lincoln
2008–09 Lincoln
2009–10 Lincoln
2010–11 Lincoln
2011–12 St Joseph's
2013 St Joseph's
2014 Lincoln
2015 Lincoln
2016 Lincoln

Joukkueittain

Lähteet

Aiheesta muualla
 Rock Cup Gibraltarin jalkapalloliiton sivuilla

Gibraltarin jalkapallocupit
Pitkäjärvi (Jyväskylä)

Pitkäjärvi Jyväskylän 77. kaupunginosa. Pitkäjärvellä sijaitsee myös kalastuspaikka.

Jyväskylän kaupunginosat
Vaajakoski–Jyskä
Mehtovuori

Mehtovuori on Jyväskylän 79. kaupunginosa. Mehtovuorella sijaitsee myös hinauspalvelu.

Jyväskylän kaupunginosat
Laajaranta (Jyväskylä)

Laajaranta on kaupunginosa Jyväskylässä. Laajarannalla sijaitsee hirsitaloja ja uimaranta.

Jyväskylän kaupunginosat
Vaajakoski–Jyskä
Iloniemi

Iloniemi on kaupunginosa Jyväskylässä. Iloniemellä sijaitsee kauppa ja uimaranta.

Jyväskylän kaupunginosat
Korpilahti (suuralue)
Ikolanmäki

Ikolanmäki on kaupunginosa Jyväskylässä. Ikolanmäellä sijaitsee omakotitaloja ja uimaranta.

Jyväskylän kaupunginosat
Korpilahti (suuralue)
Etelä-Keljo

Etelä-Keljo on kaupunginosa Jyväskylässä noin kuusi kilometriä keskustasta. Etelä-Keljo sijaitsee valtatien 9 varressa moottoritien kohdalla. Moventas Gears Oy:llä on toimitiloja Etelä-Keljossa.

Lähteet 

Jyväskylän kaupunginosat
Keljo (suuralue)
Nikolai Maškevitš

Nikolai Akimovitš Maškevitš (1874–?) oli venäläinen tutkintatuomari, joka johti vuosina 1916–1917 Suomen jääkäriliikkeeseen kohdistunutta viranomaistutkintaa.

Maškevitš valmistui vuonna 1897 Novorossijskin yliopistosta. Hän työskenteli vuosina 1910–1917 Pietarin oikeuspiirin tutkintatuomarina ja sai valtioneuvoksen arvonimen. Hän oli virkansa puolesta yhtenä tutkijana maailmanlaajuista huomiota herättäneessä niin sanotussa Beilisin jutussa, jossa juutalaista Mendel Beilisiä syytettiin kyseenalaisten aihetodisteiden perusteella koulupojan sieppauksesta ja rituaalimurhasta. Maškevitš nimitettiin päätutkijaksi, kun Beilisin tapausta alettiin selvittää toiseen kertaan kesällä 1912. Kuulustelujen ohella hän yritti selvittää juttua muun muassa kemiallisten tutkimusten avulla. Tutkimusten puolueellisuudesta huolimatta oikeus totesi lopulta Beilisin syyttömäksi.

Kun Suomessa jo pitemmän aikaa jatkunut jääkärivärväys paljastui venäläisille viranomaisille ja nämä käsittivät jutun laajuuden talvella 1915–1916, Suomen santarmihallituksen päällikkö Aleksandr Jeremin pyysi tammikuussa 1916 jutun tutkinnan keskittämistä yksiin käsiin. Venäjän oikeusministeri Aleksandr Hvostovin suosituksesta tutkinnan johto annettiin Maškevitšille, joka saapui Suomeen helmikuun alussa 1916. Kaikki Suomen viranomaiset määrättiin avustamaan häntä. Useiden suomalaisten kalterijääkärien muistelmissa kuulusteluja Špalernajan tutkintavankilassa johtanut Maškevitš esitettiin pelottavana ja joskus lähes paholaismaisena hahmona, mutta hänen taitavuutensa jääkärisalaliiton selvittämisessä ja pätevyytensä laintuntijana on myöhemmin saanut suomalaisilta myös tunnustusta. Vangittujen jääkärivärvärien oikeudenkäynnit alkoivat joulukuussa 1916 ja päätodistusaineistona olivat Maškevitšin keräämät tiedot ja tunnustukset. Prosessi keskeytyi vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen seurauksena, kun väkijoukko vapautti Špalernajan vangit ja tuhosi pääosan asiakirjoista.

Kirjailija Aleksandr Solženitsynin mukaan Maškevitš olisi pakotettu eroamaan pian helmikuun vallankumouksen jälkeen samalla kun useita muitakin Beilisin oikeudenkäyntiin liittyneitä juutalaisvastaisina pidettyjä korkeita virkamiehiä syrjäytettiin ja vangittiin. Maškevitšin vaiheista vallankumouksen jälkeen ei ole tietoja, mutta suomalaisten keskuudessa liikkuneiden huhujen mukaan hän olisi paennut ulkomaille, mahdollisesti Ranskaan.

Lähteet
Matti Lackman: Nikolai A. Maškevitš – kiistanalainen tutkintatuomari, s. 93–119 teoksessa Sotahistoriallinen aikakauskirja 32. Suomen Sotahistoriallinen Seura & Sotamuseo, Helsinki 2012.

Viitteet

Kirjallisuutta
Oiva Turpeinen: Keisarillisen Venäjän viranomaisten suhtautuminen jääkäriliikkeeseen. Helsingin yliopiston historian laitoksen julkaisuja nro 7, Helsinki 1980.

Venäläiset virkamiehet
Venäläiset juristit
Jääkäriaktivismi
Vuonna 1874 syntyneet
Kuolinvuosi tuntematon
Harrbådan linjaloisto

Harrbådan linjaloisto on Kokkolassa Harriniemellä sijaitseva vuonna 1953 rakennettu käytöstä poistettu linjaloisto, merenkulun ohjaukseen käytetty turvalaite jota usein virheellisesti kutsutaan majakaksi. Loiston valo on sammutettu ja korkea betoninen loistotorni toimii purjehdusmerkkinä. Loistotorni on rapistunut eikä sitä enää hoideta. Kokkolan kaupunkiväylän turvalaitteena toiminut loisto on eräs Suomen merenkulun rakennusperintökohteista.

Kokkolan kaupungin omistuksessa ollut loisto myytiin kesäkuussa 2016 yksityiselle yrittäjälle Erikoistyö Lehtiselle 300 eurolla. Maapohja jää kaupungille mutta tarpeellinen alue vuokrataan yritykselle. Yritys kunnostaa rapistuneen loiston kulttuuri-, taide- ja kuvauskäyttöön, ja myös esityksiä on suunniteltu järjestettäväksi. Alue pidetään rauhoitettuna lintujen pesimäaikaan.

Lähteet

Suomen loistot
Kokkolan rakennukset ja rakennelmat
YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 68/262

YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 68/262 hyväksyttiin 27. maaliskuuta 2014 järjestyksessään 67:nnessä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa vastauksena tapahtumaan, jossa Venäjä liitti Krimin osaksi Venäjää. Ei-sitovan päätöslauselman, jota tuki 100 Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltiota, vahvisti yleiskokouksen sitoutumista Ukrainan alueelliselle koskemattomuudelle sen kansainvälisesti tunnustetuilla rajoilla ja korosti vuonna 2014 tapahtuneen Krimin kansanäänestyksen olleen epäpätevä. 11 kansakuntaa äänesti päätöslauselmaa vastaan, kun taas 58 tyhjää, ja lisäksi 24 valtiota oli poissa äänestyksen aikana.

Päätöslauselman esittelivät Kanada, Costa Rica, Saksa, Liettua, Puola ja Ukraina.

Äänestys

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koko teksti päätöslauselmasta 68/262 (engl.)

Venäjän–Ukrainan sota
Krimin historia
Yhdistyneet kansakunnat
Vuoden 2014 politiikka
1813 Imhotep

1813 Imhotep on asteroidivyöhykkeellä sijaitseva asteroidi. Sen löysivät Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveld ja Tom Gehrels 17. lokakuuta vuonna 1960 Palomarin Observatoriosta, San Diegon piirikunnasta, Kaliforniasta.

Lähteet 

 1813 Imhotep - baneparametrar hjå JPL Solar System Dynamics
 Oppdagarar og oppdagingsplassar i Engelsk Wikipedia sine asteroidelister. Listene baserer seg på Minor Planet Center - «Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets»

Päävyöhykkeen asteroidit
Siumut

Siumut on Grönlannissa toimiva sosiaalidemokraattinen puolue. Se on Grönlannin pääministeripuolue ja 10 paikallaan Grönlannin parlamentin suurin puolue. Sillä on lisäksi yksi jäsen Pohjoismaiden neuvostossa.

Jäseniä

Jäsenet Grönlannin parlamentissa 

 Vivian Motzfeldt
 Kim Kielsen
 Anders Olsen
 Doris J. Jensen
 Erik Jensen
 Henrik Fleischer
 Hermann Berthelsen
 Jens Danielsen
 Mala Høy Kuko
 Nikkulaat Jeremiassen

Jäsenet Pohjoismaiden neuvostossa 

 Doris J. Jensen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Siumut 
 Europe Elects

Grönlantilaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
The Wendy Williams Show

The Wendy Williams Show oli viihteellinen keskusteluohjelma, jota juonsi mediapersoona Wendy Williams. Ohjelmaa esitettiin Yhdysvalloissa vuodesta 2008 lähtien. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 17. kesäkuuta 2022.  Ohjelma on ollut ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi.

Ohjelmaa kuvattiin New Yorkissa. Siihen kuului useita osioita, kuten ”Hot Topics”, jossa Williams otti kantaa viimeaikaisiin julkkisuutisiin ja ”Ask Wendy” -osio, jossa Williams vastasi studioyleisön kysymyksiin, jotka liittyivät yleensä ihmissuhteisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Ohjelman kotisivut 

Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Kalaallit Nunaata Radioa

Kalaallit Nunaata Radioa on Grönlannin yleisradioyhtiö. Se tuottaa ainoan koko saaren kattavan televisiokanavan. Yhtiö on perustettu vuonna 1958, televisiolähetykset alkoivat vuonna 1982 ja internetsisältöä alettiin tuottaa vuonna 1996.

HD-lähetykset aloitettiin vuonna 2020.

Lähteet

Grönlantilainen kulttuuri
PSK Standardisointi

PSK Standardisointiyhdistys ry eli PSK Standardisointi on teollisuuden ja sitä palvelevien yritysten yhteinen kehitysyksikkö.  PSK Standardisointi on perustettu vuonna 1973 ja sillä oli vuonna 2020 yhteensä 207 jäsenyritystä. PSK:n tavoitteena on tukea jäsenistönsä kotimaista sekä kansainvälistä liiketoimintaa standardisoinnilla ja koulutuksella. 

PSK:n laatimat standardit ovat käytännönläheisiä ja menetelmätyyppisiä työkaluja, ja niiden kehyksinä käytetään eurooppalaisia sekä kansainvälisiä tuotestandardeja.

Historia 
PSK Standardisointi on perustettu vuonna 1973. Standardisoinnin organisoituminen alkoi Prosessiteollisuuden Standardisoimiskerhosta, joka perustettiin v.1963, jonka toimintaa perustettiin jatkamaan 21.5.1973 Prosessiteollisuuden Standardoimiskeskus, sittemmin PSK Standardisointiyhdistys ry, josta myös voidaan käyttää nimeä PSK Standardisointi.

Standardit 
PSK Standardisointi myy standardeja sekä välittää niitä jäsenilleen .

Standardit, joita on 421 (v. 2020) on jaettu soveltamisalan mukaan seuraaviin ryhmiin:
Venttiilit
, Lyhenteet ja merkinnät
, Tiivistäminen
, Jakokeskukset
, Sähkötilat ja kaapelointi
, Putkiston suunnitteluohjeet ja hankinta
, Sopimukset ja hankintaan liittyvät asiakirjat
, Pintakäsittely
, Asennusvalvonta ja vastaanottotarkastukset
, Austeniittiset paineettomat terässäiliöt
, Palveluputkistot
, Mittaustekniikka 
, Läpiviennit
, Prosessikaaviot ja merkinnät
, Teollisuuden putki- ja säiliöeristykset
, Melun hallinta teollisuuden laitehankinnoissa
, Putkiluokat
, Automaatiojärjestelmien hankinta
, Kulkutiet ja hoitotasot
, Painelaite- ja kemikaalilain alaiset putkistot ja säiliöt
, Instrumenttiasennusten tyyppipiirustukset ja hankintarajat
, Voitelu
, Lattiakanaalit
, Kunnonvalvonnan värähtelymittaus
, Tehdassuunnittelupiirustuksien laadinta ja sisältö
, Elektroninen tiedonsiirto
, Elintarviketeollisuuden koneet ja laitteet
, Kone- ja laitehankinnat. Tekniset erittelyt
, Kunnossapidon käsitteet ja laitoksen kuntokartoitus
, Muovituotteiden hankinta, käsittely ja kunnonvalvonta
, Teollisuuden varastot ja varastotavaroiden ryhmitys- ja nimitysohjeet
, Teollisuushydraulijärjestelmän suunnittelu ja hankinta 
, Teollisuuden riskienhallinta
, Tehdashierarkia ja osastojen nimeäminen
, Putkiston kannatus
, Tunnusluvut
, Maahan asennettavat johdot
, Kunnonvalvonnan sähköiset menetelmät
, Prosessiyhteet ja liittimet
, Saattolämmitys
, Ultrakorkeat paineet
, Akselin linjaus
, Palautteen anto teollisuudessa
, Voimalaitoksen vesikemia
, Aikataulut, tehdastarkastukset

Aiheesta muualla 
 https://www.psk-standardisointi.fi/

Standardisoimisjärjestöt
La Palman lentoasema

La Palman lentoasema () on Kanariansaariin kuuluvan La Palman saaren ainoa lentoasema. Se sijaitsee Villa de Mazon kunnassa saaren itärannikolla. Vuonna 2015 sitä käytti 971 676 matkustajaa.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Lähteet 

Espanjan lentoasemat
La Palma
Drown (elokuva)

Drown on australialainen elokuva vuodelta 2015. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Dean Francis. Elokuva kertoo hengenpelastajista ja se käsittelee kateutta, homofobiaa ja kiusaamista.

Juoni 

Leniä pidetään Surf Lifesaving -klubin parhaana hengenpelastajana, aivan kuten hänen isäänsäkin taannoin. Lenin valta-asema kuitenkin murtuu, kun klubiin liittyy nuorempi Phil, joka on lisäksi homoseksuaali. Lenillä itsellään on tunteita uutta tulokasta kohtaan ja alkaa kiusata tätä. Kun Phil voittaa vuosittain järjestettävän kilpailun parhaasta hengenpelastajasta, he lähtevät juhlistamaan voittoa baarikierrokselle, joka päättyy rannalle, jossa Len päättää hankkiutua Phillistä eroon tukahduttaakseen homoseksuaaliset tunteensa.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Elokuvan kotisivut

Vuoden 2015 australialaiset elokuvat
Draamaelokuvat
Mika Kortelainen (taloustieteilijä)

Mika Kortelainen (s. 13. helmikuuta 1979) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee tutkimusjohtajana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Aiemmin Kortelainen on toiminut muun muassa tutkijana Joensuun yliopistossa, Aston Business Schoolissa Birminghamissa sekä apulaisprofessorina Manchesterin yliopistossa. Kortelainen on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.

Kortelainen on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2008 otsikolla "Production Frontier Methods in Environmental Performance Measurement and Analysis".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kortelaisen tutkimukset IDEASissa
 Kortelaisen henkilökohtainen kotisivu

Suomalaiset taloustieteilijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
La moglie di Claudio

La moglie di Claudio (”Claudion vaimo”) on vuonna 1918 julkaistu italialainen mykkäelokuva. Alexandre Dumas nuoremman näytelmään La femme de Claude perustuvan elokuvan on ohjannut Giovanni Pastronen valvomana Gero Zambuto. Sen pääosaa esittää elokuvadiiva Pina Menichelli.

Juoni
Asesuunnittelija Claudio Ruper on naimisissa huikentelevaisen Cesarinan kanssa. Heidän suhteensa on kylmennyt osittain heidän ainoan poikansa kuoleman takia. Miehen suunnitellessa uudenlaista tykkiä hänen vaimonsa viettää joutilasta elämää. Claudio on rakastunut juutalaiseen Rebeccaan, mutta hänen uskonnollisuutensa estää häntä ottamasta avioeroa. Cesarinalla on suhde miehensä apulaiseen Antoninoon. Vieraan vallan agentti Cartenac kiristää Cesarinaa saadakseen käsiinsä Claudion asekeksinnön piirustukset. Lopuksi Claudio tappaa vakoojan apuriksi ryhtyneen vaimonsa.

Näyttelijät

Tuotanto, teemat ja vastaanotto
La moglie di Claudio oli Pina Menichellin viimeinen torinolaiselle Itala Filmille tekemä elokuva. Sen julkaisun aikaan näyttelijä oli jo siirtynyt paroni Carlo Amaton häntä varten perustamalle Rinascimento Filmille. Julkaisun viivästyminen johtui Menichellin mukaan vaikeuksista elokuvasensuurin kanssa: sensorit olivat pitäneet hänen henkilöhahmoaan liian seksikkäänä (”troppo affascinante”).

Alexandre Dumas nuoremman näytelmä siirtää roomalaisen Messalina-myytin 1800-luvun Ranskaan. Ensimmäisen maailmansodan ajankohtaiseksi tekemä elokuvaversio sijoittuu mielikuvitusmaahan, mutta sisältää ajankohtaisia viittauksia muun muassa sionismiin. Sen päähenkilö on tyypillinen femme fatale, joka uhkaa miehiä seksuaalisuudellaan: hän on ”paha nainen, joka uhkaa yhteiskuntaa, särkee perheen, hajoittaa isänmaan, näännyttää miehen, häpäisee naiseuden ja tuhoaa ne, jotka eivät murskaa häntä”. Hypnoottisen ja eroottisen Menichellin näyttelijänsuoritus vastaa tätä kuvausta, mutta elokuvana La moglie di Claudio on keinotekoinen ja ennalta arvattava. Aikalaiskriitikot pitivät Menichellin suoritusta myös liian ulkokohtaisena, stereotyyppisenä ja itseään toistavana.

Restaurointi
Torinon Kansallinen elokuvamuseo ja Bolognan elokuva-arkisto ovat restauroineet elokuvan pariisilaisen Lobster Filmsin kokoelmissa säilyneen ranskankielisen nitraattikopion pohjalta. Alkuperäisestä 1789 metrin pituudesta on jäljellä 1400 metriä. Italiankieliset välitekstit on laadittu arkistolähteiden perusteella. Restauroitu versio on nähtävissä elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Italialaiset mykkäelokuvat
Vuoden 1918 italialaiset elokuvat
ESL

ESL, alun perin Electronic Sports League, on e-urheiluturnauksien järjestämiseen erikoistunut yhtiö, joka järjestää turnauksia maailmanlaajuisesti. ESL on maailman suurin videopelitapahtumia järjestävä yhtiö ja vanhin yhä toiminnassa oleva elektronisen urheilun organisaatio. ESL:llä on 11 toimipistettä ympäri maailmaa, päämajan sijaitessa Kölnissä. Sen suoratoistopalvelu Twitchiin lähettämää videokuvaa katsotaan enemmän kuin yhdenkään toisen pelkästään kilpapelaamiseen erikoistuneen yhtiön, yhteensä 129,4 miljoonaa tuntia elokuun 2015 ja toukokuun 2016 välillä, joka on 23 prosenttia kaikesta kyseisellä aikavälillä Twitchissä katsotusta sisällöstä.

ESL järjesti vuonna 2016 turnauksia muun muassa peleistä Battlefield 4, Counter-Strike: Global Offensive, Dota 2, Halo 5: Guardians, Hearthstone, Heroes of the Storm, Mortal Kombat X, Smite, StarCraft II: Legacy of the Void, World of Tanks ja Rainbow Six Siege.

Lähteet 

Elektronisen urheilun järjestöt
Videopelitapahtumat
Elektronisen urheilun sarjat
Faustin-Archange Touadéra

Faustin-Archange Touadéra (s. 21. huhtikuuta 1957) on keskiafrikkalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 2008–2013. Vuonna 2016 hänet valittiin presidentiksi.

Pääministerikautensa alussa Touadéra johti rauhanneuvotteluja hallituksen, opposition ja kapinallisten välillä. Touadéran kausi päättyi viisi vuotta myöhemmin, kun levottomuudet leimahtivat uudelleen, muslimienemmistliset seleka-joukot syrjäyttivät kristityn presidentti François Bozizén. Kolme vuotta maata johti väliaikaishallinto, vuonna 2016 järjestettiin presidentinvaalit, joissa Touadéra  profiloitui rauhantekijäksi ja voitti. 

Touadéra valittiin jatkokaudelle presidenttinä 2020 järjestetyssä äänestyksessä. Osa väestöstä ei voinut äänestää vaaleissa levottomuuksien vuoksi ja opposition edustajat vaativat vaalien mitätöimistä.

Touadéra on koulutukseltaan matematiikan tohtori.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Central African Republic’s New President Touadera In Uphill Battle Against Warring Muslim, Christian Militias

Keski-Afrikan tasavallan presidentit
Keski-Afrikan tasavallan pääministerit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Sini Yasemin

Sini Yasemin Eira (taiteilijanimeltään Sini Yasemin, ensimmäisen singlen aikoihin tyyliteltynä myös Siniyvsemin) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa vierailtuaan Raappanan keväällä 2016 julkaistulla ”Chilii”-singlellä.

Ura 
Sinin ensimmäinen single, ”Pukukoodi”, julkaistiin lokakuussa 2015. Huhtikuussa 2016 hän julkaisi toisen singlensä, ”Kavereita”. Keväällä 2016 hänen levytyssopimuksensa 325 Median kanssa kasvoi yhteistyösopimukseksi Universal Musicin kanssa.

Sini Yasemin vierailee Raappanan toukokuussa 2016 julkaistulla ”Chilii”-kappaleella. Kappale menestyi hyvin sijoittuen muun muassa singlelistan kuudenneksi. Single on saavuttanut tuplaplatinarajan.

Tammikuussa 2017 hän julkaisi kolmannen oman singlensä, ”Mun kaa”, joka sai ensisoittonsa YleX:n Uuden musiikin iltavuoro -ohjelmassa. Toukokuussa 2017 julkistettiin, että Sini Yasemin on yksi vuoden 2017 Kesäkumi-kappaleen esittäjistä. ”Tyynysotaa”-kappaleella oli mukana myös Vilma Alina, Nelli Matula ja Ida Paul. Kesäkumi-kappaleen jälkeen hän julkaisi viisi omaa singleä ennen hänen ensimmäistä albumiaan. Esikoisalbumi Nimeä mut uudestaan julkaistiin helmikuussa 2019.

Tammikuussa 2020 julkaistiin ”Mayday”-single, joka oli ensimmäinen single Sini Yaseminin toiselta albumilta. Albumilta julkaistiin vielä neljä muuta singleä, ennen kuin Minäkuva-albumi julkaistiin lokakuussa 2020.

Yksityiselämä 
Sini Yasemin on kertonut Ylen Summerin TBT-sarjan suvaitsevaisuutta käsittelevässä jaksossa olevansa lesbo. Hänellä on turkkilainen isä ja suomalainen äiti. Hän seurustelee jalkapalloilija Linda Sällströmin kanssa.

Diskografia

Albumit

Singlet

Musiikkivideot 
 Pukukoodi (2015)
 Kavereita (2016, ohj. Jesse Joronen & Joonas Laaksoharju)
 Mun kaa (2017, ohj. Faruk Nazeri)
 Lihasmuistissa (2018, ohj. Jukka Moisio)

Lähteet 

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomen turkkilaiset
Pjotr Šuvalov

Pjotr Andrejevitš Šuvalov (27. kesäkuuta (J: 15. kesäkuuta) 1827 Pietari – 22. maaliskuuta 1889 (J: 10. maaliskuuta) Pietari) oli venäläinen kreivi, sotilas, diplomaatti ja Venäjän turvallisuushallintoa johtanut virkamies, joka käytti suurta valtaa keisari Aleksanteri II:n valtakaudella. Šuvalov pyrki estämään vapaamielisten uudistusten toteuttamisen Venäjällä.

Pjotr Šuvalov kuului Šuvalovin vaikutusvaltaiseen sukuun, joka oli saanut keisarinna Elisabetin aikana 1700-luvulla kreivin arvon. Hänen isoisänsä oli Napoleonin sotiin osallistunut kenraaliluutnantti Pavel Šuvalov ja hänen veljensä oli kenraali ja diplomaatti Pavel Šuvalov nuorempi.

Šuvalov palveli Venäjän armeijassa vuodesta 1845 ja osallistui Krimin sotaan. Hänen diplomaattiuransa alkoi vuonna 1856 yhtenä Venäjän delegaation jäsenenä Pariisin rauhankongressissa. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Pietarin kaupungin ylipoliisimestariksi. Šuvalov oli 1860–1861 Venäjän sisäministeriön sisäisestä turvallisuudesta vastanneen osaston johtajana. Hän vastusti maaorjien vapauttamista. Šuvalov toimi Itämerenmaakuntien eli Baltian alueen kenraalikuvernöörinä 1864–1866. Vuosina 1866–1874 hän oli Venäjän santarmijoukkojen esikuntapäällikkö ja samalla keisarillisen kanslian kolmannen osaston eli tosiasiassa salaisen turvallisuuspoliisin johtaja. Tässä asemassa Šuvalovista tuli keisari Aleksanteri II:n tärkeä neuvonantaja. Hän kannusti keisaria jarruttamaan jo luvattujen poliittisten uudistusten toteuttamista ja nimittämään vanhoillisia henkilöitä tärkeisiin virkoihin. Poliittiset vastustajat kutsuivat häntä pilkkanimillä ”varakeisari” ja ”Pietari IV”. Hän sai 1872 ratsuväenkenraalin arvon Venäjän armeijassa ja 1874 nimityksen Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi.

Vuosina 1874–1879 Šuvalov oli Venäjän suurlähettiläänä Lontoossa. Kun Turkin sodan jälkeen solmittu Venäjälle edullinen San Stefanon rauha uhkasi johtaa konfliktiin Venäjän ja Englannin välillä, Šuvalov toimi aloitteentekijänä vuoden 1878 Berliinin kongressille, jossa hän myös johti Venäjän delegaatiota. Koska kongressin lopputulosta pidettiin Venäjän diplomaattisena tappiona, kotimainen mielipide kääntyi Šuvalovia vastaan ja hänet kutsuttiin takaisin tehtävistään seuraavana vuonna.

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset virkamiehet
Venäläiset diplomaatit
Venäläiset kenraalit
Kenraalikuvernöörit
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet
Gustaf Jysky

Gustaf Adolf (Gösta) Jysky (vuoteen 1935 Eklund, 30. elokuuta 1893 Espoo – 15. elokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Jyskyn vanhemmat olivat sahanjohtaja Gustaf Adolf Eklund ja Helena Herlin. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussassa 1911–1914 ja oli siellä opettajana 1928–1948. Jysky oli vuodesta 1940 Messusomistamo Oy:n toimitusjohtajana ja hän oli Suomen koristetaiteilijain 1iiton Ornamon johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana 1933–1938. Jysky toimi koriste- ja maisemamaalarina ja hän vastasi muun muassa Mäntyharjun, Pöytyän ja Ylitornion kirkkojen sekä useiden julkisten rakennusten koristemaalauksesta.

Jysky voitti suunnittelukilpailun Helsingille myönnettyjen vuoden 1940 olympiakisojen postimerkistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Gustaf Jysky

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet