joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tuomas Mattila

Tuomas Juhani Mattila (s. 10. joulukuuta 1932 Suoniemi) on suomalainen näyttelijä. Uransa aikansa Mattila on tulkinnut pääosia useissa teatteritaiteen klassikoissa. Hän on näytellyt myös kotimaansa ulkopuolella sekä tehnyt sivurooleja suomalaisissa elokuvissa. Hän on tehnyt myös dubbauksia animaatioelokuviin.

Elämä ja ura

Tuomas Mattila syntyi maanviljelijä Paavali Mattilan ja kansakouluopettaja Hanna Mattilan (omaa sukua Laaninen) perheeseen. Hänen puolisonsa on puvustonhoitaja Ritva Mattila (omaa sukua Nieminen). Pariskunnalla on kaksi lasta, Jaana (s. 1959) ja Esa (s. 1960).

Mattila opiskeli Suomen Teatterikoulussa vuodesta 1955 vuoteen 1958. Hän aloitti ammattilaisuransa Tampereen Teatterissa 1958–1959. Sen jälkeen hän oli kiinnitettynä Joensuun kaupunginteatteriin 1959–1963, jota seurasi pitkä työrupeama Lahden kaupunginteatterissa 1963–1977. Lahdesta Mattila siirtyi Helsinkiin; hän näytteli Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1977 vuoteen 1999, jolloin hän jäi eläkkeelle. Uransa aikana Mattila vieraili muun muassa Pyynikin Kesäteatterissa (1958, 1977 ja 1978) sekä Pariisin, Moskovan ja Tallinnan näyttämöillä.

Mattilan huomattavia näyttämötaiteellisia saavutuksia ovat muun muassa Akseli Koskelan rooli Väinö Linnan klassikossa Täällä Pohjantähden alla sekä Isä Camillon rooli näytelmässä Isä Camillo ja Peppone. Näytelmässä Pohjalaisia hän tulkitsi Jussin osan. Eläkkeelle jäämisen jälkeen Mattila on näytellyt muun muassa William Shakespearen  klassikossa Kuningas Lear. Lahden kaupunginteatterissa Mattilalle myönnettiin taiteellisena tunnustuksena Iivaripatsas vuosina 1967 ja 1971.

Tuomas Mattila aloitti valkokangasuransa sivuosalla kirjurina sotilasfarssissa Sotapojan heilat. MTV Oy:n fiktiossa Rakas peto (1979) Mattila tulkitsi Arvo Makkosen osan. Hänen myöhempiä elokuvaroolejaan ovat muun muassa Simolan isäntä Matti Kassilan Hella Wuolijoki -filmatisoinnissa Niskavuori sekä sivuosa elokuvassa Kaikki pelissä. Hänet muistetaan myös uutistenlukijana kuunnelmasarjasta Knalli ja sateenvarjo.

Mattilan harrastuksia ovat muun muassa golf ja musiikki.

Filmografia
 Selman juonet
 Sotapojan heilat (1958)
 Rakas peto (1979)
 Niskavuori (1984)
 Skorpionin tanssi (1985)
 Kaikki pelissä (1994)
 Notre Damen kellonsoittaja (1996) – Victor
 Nalle Puh ystävää etsimässä (1997) – Pöllö (laulu) 
  Tiikerin oma elokuva  - Pöllö
 Notre Damen kellonsoittaja II (2002) – Victor
 Nasun suuri elokuva (2003) – Pöllö
 Nalle Puhin elokuva – uudet seikkailut Puolen hehtaarin metsässä (2011) – Pöllö

Lähteet
Teatterit ja teatterintekijät 2005, ISBN 952-471-629-1.
Lahdenkaupunginteatteri.fi .
Skenet.fi.
Elonet Tuomas Mattila

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalsiumsulfaatti

Kalsiumsulfaatti on epäorgaaninen kemiallinen yhdiste. Sen kaava on anhydraattina on CaSO4 ja hydraattina CaSO4·X H2O. Kaikki versiot ovat valkoisia ja kiinteitä aineita.

Hydraatit
 CaSO4: anhydraatti
 CaSO4·2 H2O (kipsi ja selniitti-mineraali): dihydraatti.
 CaSO4· 1⁄2 H2O (bassaniitti): hemihydraatti.

Lähteet

Sulfaatit
Kalsiumyhdisteet
Shadowheart

Shadowheart on suomalaisen metalliyhtye Kivimetsän Druidin esikoisalbumi, joka ilmestyi Century Median julkaisemana 15. lokakuuta 2008.

Kappaleesta ”Jäässä varttunut” kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet 

Limited Editionin bonuskappaleet

 Kappaleet 2 ja 3 on aikaisemmin julkaistu Taottu-EP:llä.
 Kappaleet 5 ja 11 on aikaisemmin julkaistu Mustan Valtikan Aika-EP:llä.
 Kappaleet 6 ja 7 on aikaisemmin julkaistu The New Chapter-EP:llä.
 Kappale 12 on aikaisemmin julkaistu Taival-EP:llä.

Kokoonpano 
 Leeni-Maria Hovila – laulu
 Joni Koskinen – kitara, laulu
 Antti Koskinen – kosketinsoitin, taustalaulu
 Antti Rinkinen – kitara
 Simo Lehtonen – basso, taustalaulu
 Atte Marttinen – rummut, taustalaulu

+

 Vesa Virtanen, Esa Orjatsalo, Janne Virkki, Olle Korte, Pasi Itäniemi, Ville Konka – kuorolaulu

Tuotanto 
 Esa Orjatsalo – tuottaja, miksaaja
 Svante Forsbäck – masteroija
 Matti Sinkkonen – kansikuva

Arvostelut 
 Rumba: negatiivinen
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Kivimetsän Druidin albumit
Mongolian jääkiekkoliitto

Mongolian jääkiekkoliitto () vastaa Mongolian jääkiekkotoiminnasta. Liitto hallinnoi myös Mongolian jääkiekkomaajoukkuetta sekä kuuden joukkueen Mongolian jääkiekkoliigaa. Mongolia osallistui vuoden 2007 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2. divisioonan turnaukseen. Vuonna 2008 Mongolia jäi 3. divisioonan turnauksen viimeiseksi.

Mongolian jääkiekkoliitto liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi 15. toukokuuta 1999. Liiton presidenttinä toimii Sumiya Ganjargal.

Maajoukkueet 
 Mongolian miesten jääkiekkomaajoukkue
 Mongolian naisten jääkiekkomaajoukkue

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mongolia IIHF:n sivuilla 

Jääkiekkoliitot
Mongolian urheilu
Säätiedotus merenkulkijoille

Säätiedotus merenkulkijoille tai merisäätiedotus on usein julkisen palvelun yleisradiotoimijan tai viranomaisen lähettämä säätiedotus merialueille. Itse ennusteet ovat usein paikallisen ilmatieteen instituution tuottamia. Säätiedotusta merenkulkijoille lähetetään myös meri-VHF-taajuuksilla ja navigaatiokaukokirjoituksella.

Merisäätiedotukset maittain

Iso-Britannia 

BBC Radio 4 lähettää merisäätiedotusta (Shipping Forecast) neljä kertaa vuorokaudessa Brittiensaaria ympäröiville merialueille ULA-taajuuksillaan (FM) sekä pitkillä aalloilla (LW) taajuudella 198 kHz. Lähetykset noudattavat seuraavaa aikataulua: 

 0.48 – Lähetetään ULA (FM)- ja LW-taajuuksilla. Sisältää lisäksi säähavainnot pidennetyltä listalta rannikkoasemia, rannikkoalueiden säätiedotuksen ja katsauksen tulevan päivän säähän.
 5.20 – Lähetetään FM- ja LW-taajuuksilla. Sisältää lisäksi säähavainnot rannikkoasemilta ja rannikkoalueiden säätiedotuksen.
 12.01 – Lähetetään yleensä vain LW-taajuudella. 
 17.54 – Lähetetään arkisin vain LW-taajuudella ja viikonloppuisin FM- ja LW-taajuuksilla.

Ennen klo 0.48:n merisäätiedotusta soitetaan Ronald Bingen kappale Sailing By. Lähetyksen jälkeen soitetaan Yhdistyneen kuningaskunnan kansallislaulu God Save the Queen, minkä jälkeen BBC Radio 4:n lähetys siirtyy BBC World Servicelle. Lähetys siirtyy takaisin klo 5.20:n merisäätiedotuksen alkaessa.

Ruotsi 
Ruotsissa Sveriges Radio P1 lähettää SMHI:n merisäätiedotusta (Sjörapport) neljä kertaa vuorokaudessa Itämerelle, Pohjanmerelle sekä Vänernille. Lähetyksissä kerrotaan merialueittain säävaroitukset ja ennusteet tuulensuunnasta, tuulennopeudesta ja näkyvyydestä, merivedenkorkeustiedot ja tuulihavainnot rannikkosääasemilta. Lähetykset ovat kuultavissa myös Ahvenanmaalla.

Suomi 

Suomessa Ilmatieteen laitos tuottaa säätiedotuksen merenkulkijoille Perämerelle, Merenkurkkuun, Selkämerelle, Ahvenanmerelle, Saaristomerelle, Suomenlahdelle, Pohjois-Itämerelle ja Saimaalle. Yleisradio lähettää säätiedotuksen merenkulkijoille viisi kertaa vuorokaudessa suomeksi Yle Radio Suomessa Merisää-ohjelmassa ja ruotsiksi Yle Vegalla. Myös Turku Radiossa luetaan päivittäin säätiedotuksia merenkulkijoille.

Radio-ohjelmat
Meteorologia
Merenkulku
Uli Edel

Uli Edel (s. 11. huhtikuuta 1947 Neuenburg am Rhein, Saksa) on saksalainen elokuvaohjaaja.

Edel opiskelin Münchenissä teatteritiedettä, minkä jälkeen jatkoi opintoja Müncheni elokuvaoppilaitokssa. Hän tutustui Bernd Eichingerin, jonka kanssa hän ryhtyi tekemään harjoituselokuvia. Molempia kiinnosti Ranskan uuden aallon elokuva ja italialainen neorealismi, mutta myös amerikkalainen studioelokuva. 


Edel opiskeli samaan aikaan myös näyttelemistä, sillä hän halusi tutustua Stanislavskin ja Strasbergin teorioihin. Valmistuttuaan hän toimi Douglas Sirk apulaisohjaajana ja ohjasi kaksi televisiotuotantoa. 

Vuonna 1980 hän osallistui Bernd Eichingerin tuottamaan ja Herman Weigelin käsikirjoittamaan elokuvahankkeeseen Christiane F. – tyttö metroasemalta nuoresta huumeidenkäyttäjästä Christiane F.:stä. Elokuva osoittautui suurmenestykseksi. Kuuden vuoden kuluttua he ryhtyivät jälleen yhteistyöhön, ja tuloksena oli uusi menestys Pääteasema Brooklyn, joka perustui Hubert Selbyn romaaniin. Elokuvassa näyttelivät Jennifer Jason Leigh, Stephen Lang, Jerry Orbach, Burt Young, Ricki Lake, Alexis Arquette ja Sam Rockwell. Sen saama kritiikki oli loistavaa, ja se sai parhaan sivuosanäyttelijän palkinnon New York Film Critics Circlelta ja Boston Society of Film Critics Leighin esittämästä roolista. Kaupallista menestystä elokuva ei kuitenkaan saanut, todennäköisesti liian rankan aiheensa vuoksi. 

Vuonna 2008 hän ohjasi Punaista armeijakuntaa (RAF) käsittelevän elokuvan Baader Meinhof Komplex, jonka on ennakoitu nostavan Saksassa myrskyn. 

Tekeillä on (2008) elokuva Shamrock Boy, joka kertoo IRA:n ampujasta.

Filmografia 
 Das Ding (TV), 1978
 Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo (Christiane F. - tyttö metroasemalta), 1981
 Letzte Ausfahrt Brooklyn (Last Exit to Brooklyn, Pääteasema Brooklyn), 1989
 Body of Evidence (Hyytävä syleily ), 1993
 Vault of Horror: Volume 4 – Tales from the Crypt (TV), 1994
 Confessions of a Sorority Girl (Tuhman tytön tunnustukset) (TV), 1994
 Rasputin, 1995
 Purgatory (TV), 1999
 Der kleine Vampir (The Little Vampire, Pikku vampyyri), 2000
 Die Nebel von Avalon (The Mists of Avalon, Avalonin usvat) televisiosarja, 2001
 Julius Caesar (Julius Caesar) (TV), 2002
 King of Texas (King of Texas) (TV), 2002
 Die Nibelungen (Ring of the Nibelungs, Legenda Niebelungin sormuksesta) TV, 2004
 Baader Meinhof Komplex, 2008

Palkintoja 
 Bayerischer Filmpreis, paras ohjaaja, 1989

Lähteet

Aiheesta muualla 
  

Saksalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Baader Meinhof Komplex

Baader Meinhof Komplex (Der Baader Meinhof Komplex) on Uli Edelin vuonna 2008 ohjaama saksalainen elokuva. Elokuva perustuu Stefan Austin teokseen ja kertoo dokumentin keinoin länsisaksalaisen terroristiryhmän RAF:n alkuvuosista. RAF oli aktiivisin ja merkittävin Saksan liittotasavallan sodanjälkeisistä terroristiryhmistä. Kirja ja elokuva keskittyvät molemmat siihen vuosina 1967/1968–1977. Elokuva oli Saksassa syksyn merkkitapaus, ja sen katsojamäärä vuosina 2008–2009 oli 2,5 miljoonaa.

Rooleissa

Martina Gedeck ... Ulrike Meinhof
Moritz Bleibtreu ... Andreas Baader
Johanna Wokalek ... Gudrun Ensslin
Nadja Uhl ... Brigitte Mohnhaupt
Stipe Erceg ... Holger Meins
Niels-Bruno Schmidt ... Jan Carl Raspe
Vinzenz Kiefer ... Peter-Jurgen Boock
Simon Licht ... Horst Mahler
Alexandra Maria Lara ... Petra Schelm
Daniel Lommatzsch ... Christian Klar
Sebastian Blomberg ... Rudi Dutschke
Bruno Ganz ... Horst Herold
Heino Ferch as Horst Herold's assistant
Jan Josef Liefers ... Peter Homann
Hannah Herzsprung ... Susanne Albrecht
Tom Schilling ... Josef Bachmann
Hans Werner Meyer ... Klaus Rainer Röhl
Katharina Wackernagel ... Astrid Proll
Anna Thalbach as Ingrid
Volker Bruch ... Stefan Aust

Lähteet

Aiheesta muualla
 Janne Sundqvist: "Arvio: Baader Meinhof Komplex etsii eurooppalaisen terrorismin syitä", Yle.fi
 Ilkka Ahtiainen, Elokuva näyttää kauniit ja julmat terroristit, HS.fi 
 Elokuvan arvostelu MTV3:n nettisivuilla

Kirjallisuutta

Vuoden 2008 saksalaiset elokuvat
Poliittiset trillerit
Punainen armeijakunta
Paavo Rautkallio

Paavo Eelis Rautkallio (v:een 1948 Kallio; 2. elokuuta 1918 Hankasalmi – 12. maaliskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen varatuomari, kihlakunnanneuvos ja poliisineuvos. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1962–1966. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni.  Hänen poikansa Hannu Rautkallio on historiantutkija ja kirjailija.

Jatkosodan aikana Rautkallio toimi Itä-Karjalan miehityshallinnon Petroskoin keskitysleirin numero viisi komendanttina. Sodan jälkeen Liittoutuneiden valvontakomissio vaati Rautkallion ja 60 muun epäillyn sotarikollisen vangitsemista. Johan Bäckman väittää kirjassaan Pronssisoturi – Viron patsaskiistan tausta ja sisältö, että Rautkallio tuomittiin rikoksistaan 1,5 vuodeksi vankeuteen.

Vankilasta vapauduttuaan Rautkallio toimi Halikon, Rauman ja Forssan piirien nimismiehenä sekä poliisiopiston johtajana 1974–1981.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Rauman kaupunginvaltuutetut
Turun läänin pohjoinen vaalipiiri
Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat
Suomalaiset asianajajat
Sotarikoksista vankeuteen tuomitut
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Rafael Pihlaja

John Rafael Pihlaja (28. heinäkuuta 1893 Turku – 8. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Pihlaja näytteli useissa teattereissa ja esiintyi pitkään Suomen Kansallisteatterissa. Pihlaja esiintyi noin kahdessakymmenessä elokuvassa 1930-luvulta kuolemaansa saakka. Hän oli naimisissa näyttelijä Katri Pihlajan ja oopperalaulaja Elli Pihlajan kanssa. Hänen kolmas vaimonsa oli varjostintaiteilija Irene Pihlaja (o.s. Lahdelma).

Rafael Pihlaja harrasti vakavasti myös öljyväri- ja akvarellimaalausta, pääaiheinaan rantamaisemat ja rakennukset. Myös arkkitehtuuri kiinnosti häntä ja hänen jäämistöissään on lukuisia rakennussuunnitelman omaisia akvarelleja. Pihlajalta on perintönä myös erittäin kattava kirjakokoelma, kotimaista ja ulkomaista proosaa, taidekirjallisuutta ym.

Pihlajan poika Matti Pihlaja oli tunnustettu turkulainen näyttelijä. Rafael Pihlaja kuoli 58-vuotiaana vuonna 1951. Avioliitosta Irene Pihlajan kanssa on yksi tytär, Reija Haavisto, joka on näytellyt yli 20 vuotta eri harrastelijateattereissa ja jatkaa myös isänsä kuvataideperinnettä.
Muita lapsia olivat Marja Pihlaja (1921-1994) sekä Jussi Pihlaja.

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Färsaarten kruunu

Färsaarten kruunu (fääriksi føroysk króna, tanskaksi færøsk krone) on Färsaarilla käytettävä rahayksikkö. Se jakaantuu sataan äyriin (oyra).

Färsaarten kruunu on sidoksissa Tanskan kruunuun, eikä ole itsenäinen rahayksikkö. Sillä ei ole omaa ISO 4217 -standardin valuuttakoodia. Färsaarilla otettiin oma raha käyttöön vuonna 1940, kun saksalaiset olivat miehittäneet Tanskan ja valuuttojen haluttiin kehittyvän markkinoilla toisistaan itsenäisesti. Tuolloin seteleihin painettiin teksti, jonka mukaan ne käyvät maksuvälineinä vain Färsaarilla. Pian Färsaarten kruunu sidottiin Englannin puntaan suhteessa jossa yksi punta vastasi 22,4 kruunua. Vuonna 1949 se sidottiin Tanskan kruunuun. 

Tanskan setelit eivät enää nykyisin ole laillisia maksuvälineitä Färsaarilla. Seteleitä voi vaihtaa vapaasti Tanskan pankissa ja Färsaarten pankissa. Färsaarilla kolikot ovat samoja kuin Tanskassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Färsaarten pankki 

Euroopan rahayksiköt
Färsaaret
Illyricum (provinssi)

Illyricum () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alueen Illyriassa Adrianmeren koillis- ja itärannikolla. Loppuvaiheessaan provinssi oli jaettu kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Illyricum Superius (Ylä-Illyria) ja Illyricum Inferius (Ala-Illyria).

Maantiede 

Illyricumin provinssi käsitti historiallisten Illyrian ja Pannonian alueet. Siihen kuului alueita nykyisissä Albaniassa, Bosnia-Hertsegovinassa, Kroatiassa, Montenegrossa, Serbiassa ja Sloveniassa. Provinssin länsipuolella sijaitsi Gallia Cisalpinan provinssi ja kaakkoispuolella Macedonian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli alussa Aquileia ja myöhemmin Salona.

Historia 

Illyricumin provinssi korvasi aiemman Illyrian kuningaskunnan, jonka viimeinen kuningas Gentius kukistettiin kolmannen makedonialaissodan jälkeen 160-luvulla eaa. Alueen rannikko toimi merirosvojen tukikohtana, ja siksi roomalaiset pyrkivät rauhoittamaan sen jo varhain. Illyricumin provinssi perustettiin keisari Augustuksen aikana vuonna 27/16 eaa. Se oli alun perin senaatin provinssi. Vuonna 11 eaa. siitä tehtiin toistuvien sotien ja kapinoiden vuoksi keisarin provinssi. Vasta kenraali ja myöhempi keisari Tiberius onnistui kukistamaan täysin illyrialaiset ensimmäisellä vuosisadalla.

Illyricumin provinssi ilmeisesti lakkasi olemasta sellaisenaan Pannonian kapinan eli Bellum Batonianumin aikana tai jälkeen noin vuonna 9 tai 10 jaa. Tämän jälkeen alue oli jaettuna kahteen provinssiin, jotka olivat Illyricum Inferius ja Illyricum Superius. Myöhemmin Illyricum Inferiuksesta muodostettiin Pannonian provinssi ja Illyricum Superiuksesta Dalmatian provinssi. Tämän katsotaan yleensä tapahtuneen joskus Flaviusten aikana eli noin 69–96.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Illyria
Rooman provinssit
Tervaväylän koulu

Tervaväylän koulu on valtion erityiskoulu Oulussa. Koulu toimii Opetushallituksen alaisuudessa ja on osa valtakunnallista Oppimis- ja ohjauskeskus Valteria. Koulu antaa perusopetusta luokka-asteilla 1–9. Koulu palvelee koko Pohjois-Suomea. Rehtorina on Jaakko Viitasaari. Tervaväylän koulu syntyi vuonna 2007, kun kaksi vanhaa valtion erityiskoulua, Lohipadon koulu ja Merikartanon koulu, yhdistettiin hallinnollisesti. Käytännössä koulut jatkoivat uuden koulun yksikköinä. Merikartanon yksikkö on lähinnä kuulovammaisten koulu ja Lohipadon yksikkö on vaikeasti liikuntavammaisten koulu. Yhteensä koulussa opiskelee noin sata oppilasta.

Merikartanon yksikkö 
Merikartanon yksikkö sijaitsee Takalyötyssä. Koulun edellinen rakennus, joka sijaitsee Länsi-Tuirassa Tuiranpuistossa, on tällä hetkellä remontissa. Valtio perusti Oulun kuuromykkäin koulun vuonna 1898. Koulu toimi aluksi väliaikaisissa tiloissa eri puolilla kaupunkia. Koulun ensimmäisenä opettajana toimi neiti Emilia Serenius, ja ensimmäisenä rehtorina maisteri K.E. Kahva. Oma koulutalo valmistui Tuiraan vuonna 1902. Samana vuonna valmistui myös koulun asuntolarakennus. Rehtorin asuintalo valmistui vuonna 1910. Vuosina 1939–1945 koulun rakennukset olivat useassa jaksossa suomalaisten ja saksalaisten sotilaiden sekä reserviläisten käytössä. Kaikki rakennukset on suunnitellut arkkitehti Theodor Granstedt Yleisten rakennusten ylihallituksessa. Koulu toimii edelleen samoissa tiloissa.

Koulu vaihtoi nimensä Oulun kuurojen kouluksi vuonna 1961 ja Oulun kuulovammaisten kouluksi vuonna 1985.

Koulu on väliaikaisesti muuttanut vuonna 2019 Takalyöttyyn ja on jonkin ainaa vuokralla kyseisessä paikassa.

Lohipadon yksikkö 
Tervaväylän koulun Lohipadon yksikkö sijaitsee uusissa tiloissa Oulun keskustassa Myllytullissa Oulun kansainvälisen koulun naapurissa. Uusiin tiloihin koulu muutti syksyllä 2009.

Oulun Raajarikkoisten Lastenkotiyhdistys perustettiin 1891. Lastenkodissa pidettiin alusta alkaen kotikoulua. Varsinainen koulutoiminta alkoi kuitenkin vasta 1960, jolloin valtioneuvosto myönsi yhdistyksen koululle toimiluvan. Koulun nimi vaihtui Lohipadon kouluksi vuonna 1974, ja samalla yhdistyskin muutti nimensä Lohipadon Koulun Kannatusyhdistykseksi. Lohipadon koulusta tuli valtion erityiskoulu 1. elokuuta 1976.

Lähteet 

Oulun peruskoulut
Tuira
Myllytulli
Kärpästen torjunta

Kärpästen torjunta on kärpästen hävittämistä esimerkiksi asuintiloista tai eläinsuojista erilaisin laittein. Kärpäspaperi on ollut perinteinen keino, uudempia tulokkaita ovat sähköiset kärpässiepparit.

Kärpäslätkä on kärpästen ja muiden hyönteisten surmaamiseen suunniteltu lyömäase. Kärpäslätkä koostuu yleensä joustavasta muovivarresta ja muovisesta ohuen littanasta päästä. Aiemmin kärpäslätkän varsi oli usein puuta tai metallia ja itse lätkäosa kovaa nahkaa. Ideana on huitaista kärpäslätkällä kärpästä siten, että kärpänen liiskaantuu kuoliaaksi kärpäslätkän alle. Nykyään on olemassa myös paristoilla toimivia sähköisiä kärpäslätkiä. Monet yritykset jakavat myös asiakkailleen logollaan varustettuja mainoskärpäslätkiä.

Aiheesta muualla 
Hyonteismaailma.fi - Kärpästen torjunta Oy Transmeri Ab
Sähköinen kärpässieppari 

Ansat
Hyönteisten torjunta

es:Investigaciones filosóficas#Lenguaje, significado y uso
Propreettori

Propreettori ( < pro praetore ’preettorin sijasta’) oli roomalainen virkamies, jonka preettorikautta oli jatkettu erityisellä lailla (prorogatio imperii). Puunilaissotien aikana ja 100-luvulla eaa. näin toimittiin varsin harvoin. Keisariajalla ainoastaan keisarillisten provinssien maaherrat olivat propreettoreita.

Lähteet

Kirjallisuus

Nenonen, Kaisu-Maija ja Teerijoki, Ilkka: Historian suursanakirja. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22044-2.

Viitteet

Roomalaiset virat ja arvonimet
UEFA Pro Licence

UEFA Pro Licence on Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n valmentajalisenssi. Lisenssin suorittaminen vaaditaan pääsarjatason valmentajilta mikäli nämä valmentavat joukkuetta yli 12 viikon ajan. Lisenssin suorittaminen kestää vuoden ajan ja koostuu 240 tunnin opiskelusta, joista 90 käytännön opiskelua. Lisenssiin sisältyy varsinaisen jalkapallovalmentamisen lisäksi myös muita aiheita mm. liittyen seuran hallintoon ja talouteen, urheilulääketieteeseen sekä tiedotusvälineisiin.

Pro Licensen alapuolella ovat A- ja B-lisenssit, joissa painopiste on enemmän varsinaisessa jalkapallovalmennuksessa.

Lähteet
 BBC Sport: What is a Uefa Pro Licence?

Aiheesta muualla
 Suomen Palloliitto Valmentajalisenssit

UEFA
Wrexham FC

Wrexham Association Football Club (kymriksi Clwb Pêl-droed Wrecsam) on jalkapalloseura Wrexhamin kaupungista, Walesin pohjoisosista. 

Vaikka Wrexham on walesilainen seura, on se pelannut lähes koko historiansa Englannin sarjoissa. Nykyinen sarjataso on konferenssin päädivisioona, jonne se putosi kauden 2007/2008 päätteeksi Englannin kakkosliigasta. Kyseessä on alhaisin sarjataso, jolla joukkue on pelannut sitten sen liittymisen Englannin liigaan vuonna 1921.

Erityisesti Wrexham on saavuttanut menestystä cup-kilpailuissa, joissa se on usein sijoittunut huomattavasti korkeammalle mitä sarjatasonsa puolesta voisi odottaa. Walesin cupin joukkue on voittanut 23 kertaa ja sijoittunut toiseksi 22 kertaa. Eurokentillä joukkueen paras saavutus on selviytyminen puolivälieriin Cup-voittajien Cupissa kaudella 1991/92.

Kotiottelunsa Wrexham pelaa Racecourse Ground -stadionilla. Seuran perinteinen paikallisvastustaja on Chester City, jonka kotikenttä sijaitsee vain 20 kilometrin päässä Englannin puolella rajaa.

Saavutuksia
 Englannin 3. divisioonan (nyk. ykkösliiga) mestaruus 1977/78
 Englannin 3. divisioonan (nyk. kakkosliiga) kakkossija 1992/93
 Englannin 3. divisioonan (nyk. kakkosliiga) kolmas 1969/70 ja 2002/2003
 Walesin Cupin voitto 1878, 1883, 1893, 1897, 1903, 1905, 1909, 1910, 1911, 1914, 1915, 1921, 1924, 1925, 1931, 1957, 1958, 1960, 1972, 1975, 1978, 1986, 1995
 Walesin Cupin kakkossija 1879, 1890, 1891, 1895, 1896, 1898, 1899, 1902, 1920, 1932, 1933, 1950, 1962, 1965, 1967, 1971, 1979, 1983, 1984, 1988, 1990, 1991
 FAW Premier Cupin voitto 1997/98, 1998/99, 1999/2000, 2001/02, 2003/04
 Football League Trophyn voitto 2004/2005

Entisiä pelaajia

  Tommy Bamford, eniten maaleja seurassa (175) 
  Mickey Evans
  Darren Ferguson
  Arfon Griffiths, eniten otteluita seurassa (592)
  Christian Gyan
  Ron Hewitt
  Barry Horne
  Barry Hunter
  Joey Jones, eniten maaotteluita (72)
  Lee Jones
  Eddie Niedzwiecki
  Neil Roberts
  Juan Ugarte

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu

Walesilaiset jalkapalloseurat
Womanizer

”Womanizer” on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin ensimmäinen single hänen kuudennelta studioalbumiltaan Circus. Kappale sai Grammy-ehdokkuuden vuoden 2009 parhaasta tanssikappaleesta.

Ennen julkaisua
Nashvilleläinen radioasema laittoi verkkosivuilleen lyhyen pätkän kappaleesta ennen sen aiottua julkaisupäivää. Singlen julkaisupäivää siirrettiin.

26. syyskuuta 2008 single kuultiin ensimmäisen kerran radiossa newyorkilaisen radioasema Z100:n soittamana.

Single
Single julkaistiin kolmena erilaisena versiona.

Digitaalinen
Womanizer (Main Version)

CD-single (Australia / Eurooppa /Promo)
 Womanizer (Main Version)
 Womanizer (Instrumental) 

CD-single (Australia / Yhdysvallat Maxi-single)  
 Womanizer (Main Version) 
 Womanizer (Kaskade Mix)
 Womanizer (Junior's Electro Tribal Mix)
 Womanizer (Instrumental) 
 Womanizer (Benny Benassi remix)
 Womanizer (Musiikkivideo - Director's cut)

Suomen listasijoitukset

Musiikkivideo
Musiikkivideo kuvattiin 25. syyskuuta 2008 Los Angelesin keskustassa. Videon ohjaaja on Joseph Kahn, joka on myös ohjannut Britneyn kappaleiden "Stronger" ja "Toxic" musiikkivideot. Musiikkivideolla Spears nähdään saunassa, vampyyritarjoilijana, toimistonaisena ja auton kuljettajana. Musiikkivideo voitti vuoden 2009 MTV Video Music Awardseissa palkinnon Vuoden Pop-Video.

Lähteet 

Vuoden 2008 kappaleet
Britney Spearsin kappaleet
Maria!

Maria! oli Maria Veitolan juontama Nelosella esitetty keskusteluohjelma.

Ensimmäinen Maria!-ohjelma lähetettiin 27. elokuuta 2008. Ohjelma oli 45 minuutin pituinen suora lähetys. Maria Veitolan lisäksi ohjelmassa esiintyi myös näyttelijä Hannele Lauri, joka esitti sketsihahmoa Röökimuija. Maria!-ohjelmassa lavalle vieraat toivat Lauri Taats sekä Diana Ball.
 
Röökimuija esiintyi ensimmäisellä kerralla Maria!-show’ssa 27. elokuuta 2008. Röökimuija haastatteli muun muassa vihreiden kansanedustajaa Janina Anderssonia lasten kasvatuksesta ja Isä Mitroa ortodokseihin liittymisestä. 

Talk show’n ensimmäisessä jaksossa olivat vieraana muun muassa jääkiekkoilija Jarkko Ruutu ja suunnittelija Paola Suhonen. Ohjelmassa vierailivat myös muun muassa maahanmuutto- ja eurooppaministeri Astrid Thors, Johanna Tukiainen, vuoden 2009 tangokuningas Amadeus Lundberg sekä saksalainen coveryhtye The Baseballs.

Toimittaja ja JSN:n jäsen Pasi Kivioja luonnehti sarjamurhaaja Aino Nykopp-Kosken haastattelua Maria!-ohjelmassa vuonna 2011 ”tv-journalismin pohjanoteeraukseksi”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maria! - Maria Veitolan talkshow - Nelonen.fi 

Keskusteluohjelmat
Viihdeohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Nord (Grönlanti)

Nord on sotilas- ja tutkimusasema Kap Prins Knudin itäosassa Kronprins Christian Landin alueella Grönlannin pohjoisosassa. Nord on Tanskan armeijan kaukaisin kohde, sillä sieltä on pohjoisnavalle ainoastaan 933 kilometriä. Nordilla on merkittävä rooli sekä tieteessä että armeijan toiminnassa. Aseman motto on ”Lonely but strong”.

Historia 
Nord rakennettiin amerikkalaisille vuosina 1952–1953 kylmän sodan aikaiseksi sääasemaksi. Samoihin aikoihin asema palveli myös kiitotienä sekä pohjoisnavan yli lentäviä siviililentokoneita että Yhdysvaltain ilmavoimien lentokoneita varten. Historiansa aikana Nordiin on tehty kaksi hätälaskua, jotka ovat olleet onnistuneita. Kiitotie saatiin vuonna 1956 lopullisesti valmiiksi. Aseman rakennustyöt tekivät tanskalaiset yrittäjät ja työt maksoi Tanskan hallitus. Grönlannin luoteisrannikolle oli hiljattain valmistunut tukikohta Thule Air Base, josta käsin Yhdysvallat avusti laitteiden kuljetuksessa Nordiin. Osa Yhdysvaltain ilmavoimien paikalle toimittamista laitteista on yhä käytössä asemalla.

Huhtikuussa 1971 Yhdysvallat ilmoitti lähtevänsä Nordista, jonka jälkeen Tanskan hallitus päätti sulkea aseman, koska sen toiminnassa pitäminen ilman Yhdysvaltain tukea olisi tullut liian kalliiksi. Asema suljettiin lopulta kesäkuussa 1972. Muun muassa tieteellinen yhteisö protestoi sulkemista vastaan.

Nord avattiin uudelleen elokuussa 1975. Siitä lähtien asema on toiminut porttina Grönlannin pohjoisosiin. Asemalla on nykyisin päivittäin kolmen Tanskan armeijaan kuuluvan henkilön miehitys. Asemalla on myös viisi vapaaehtoista, jotka palvelevat Nordissa ainakin vuoden. Yleisin palveluaika on kaksi vuotta.

Tehtävät 
Nordin tehtävänä on tukea Tanskan ilmavoimia Grönlannissa, valjakkopartio Siriusta sekä lähettää päivittäin säätietoja Danmarks Havnin sääasemalle. Nordin kiitotie pidetään avoimena vuoden aikana niin pitkään kuin mahdollista eli noin 300 päivää. Kiitotien aukipitämiseen on asemalla kaksi lumiauraa ja kaksi suurta lumilinkoa. Talvisin aseman henkilökunta ylläpitää rakennuksia ja kulkuneuvoja. Työ tehdään kokonaan sisätiloissa. Kesäisin asemalla on hektistä, koska muun muassa glasiologeja, biologeja ja geologeja saapuu asemalle. 

Tanskan kruununprinssi Frederik on vieraillut ja yöpynyt asemalla. Myös prinssi Henrik ja kuningatar Margareeta II ovat vierailleet asemalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Grönlannin rakennukset ja rakennelmat
FC Vaduz

Fussball Club Vaduz on jalkapalloseura Liechtensteinin pääkaupungista Vaduzista. 

Seuran edustusjoukkue pelaa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa, jonne se nousi kaudeksi 2020/21.

Historia
Fussball Club Vaduz perustettiin 14. helmikuuta 1932. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli Johann Walser. Ensimmäisen ottelunsa Vaduz pelasi toista uutta liechtensteinilaisseuraa, FC Balzersia, vastaan ja voitti kamppailu maalein 2–1. Vuosina 1932–1933 seura pelasi Itävallan sarjoissa, kunnes 1933 siirtyi pelaamaan Sveitsin sarjoihin. Ensimmäisen kerran joukkue voitti Liechtensteinin cupin vuonna 1949. 

Eurokentille Vaduz pääsi ensimmäisen kerran vuonna 1992, jolloin se sai Cup-voittajien cupissa selkäsaunan ukrainalaiselta Tšornomorets Odessalta yhteismaalein 1–12. 1996 Vaduz saavutti ensimmäisen eurocup-otteluvoittonsa selviydyttyään otteluparista jatkoon latvialaista Universitatea vastaan. Sittemmin joukkue on esiintynyt useita kertoja eurokentillä, koska se on maansa ainoa täysammattilaisjoukkue ja voittaa lähes joka vuosi Liechtensteinin cupin, jonka voittajan UEFA laskee Eurooppa-liigan (vuoteen 2009 asti UEFA-cup) karsintakierroksille. Kaikkiaan seuralla on Liechtensteinin cupin voittoja 38 kappaletta.

Saavutukset
 Liechtensteinin cupin voitto 1949, 1954, 1956–1962, 1966–1971, 1974, 1980, 1985–1986, 1988, 1990, 1992, 1995–1996, 1998–2011
 Sveitsin Challenge Leaguen (2. sarjataso) mestaruus: 2008, 2014

Entisiä pelaajia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Kannattajien sivusto 

Vaduz, FC
Vaduz
Vuonna 1932 perustetut urheiluseurat
Kaikki kuninkaan miehet (vuoden 1949 elokuva)

Kaikki kuninkaan miehet (All the King's Men) on vuonna 1949 ensi-iltansa saanut Robert Rossenin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu Robert Penn Warrenin Pulitzer-palkittuun samannimiseen romaaniin, jonka inspiraationa oli yhdysvaltalainen poliitikko Huey Long. Elokuva kertoo poliitikko Willie Starkin (Broderick Crawford) etenemisestä urallaan ja samanaikaisesta muuttumisesta ihmisenä.

Kaikki kuninkaan miehet oli ensimmäisiä yhdysvaltalaisia elokuvia, jotka käsittelivät realistisesti päivänpolitiikkaa. Poliittista draamaa olivat siihen asti sellaiset ”hyväntuuliset” elokuvat kuten Mr. Smith lähtee Washingtoniin (1936). Se oli esikuvana lukuisille muille elokuville, etenkin Watergate-skandaalista kertovalle Presidentin miehet -elokuvalle.

Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa: paras elokuva, miespääosa (Broderick Crawford) ja naissivuosa (Mercedes McCambridge).

Vuonna 2001 Kaikki kuninkaan miehet valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.

Näyttelijät

Lähteet 

Vuoden 1949 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Robert Rossenin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Elokuvat poliitikoista
Elokuvat vaaleista
Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
Kaikki kuninkaan miehet (vuoden 2006 elokuva)

Kaikki kuninkaan miehet () on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2006. Se kertoo poliitikko Willie Starkin etenemisestä urallaan ja samanaikaisesta muuttumisesta ihmisenä. Elokuva perustuu löyhästi Robert Penn Warrenin Pulitzer-palkittuun romaaniin. Saman kirjan pohjalta tehtiin vuonna 1949 Oscareita voittanut elokuva Kaikki kuninkaan miehet.

Rooleissa

Lähteet 

Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Elokuvat poliitikoista
Elokuvat vaaleista
Tawny Moyer

Tawny Moyer (s. 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan erityisesti Halloween 2:sen sairaanhoitaja Jill Francona. Moyer on tullut julkisuuten myös esimerkiksi elokuvalla House of the rising sun.

Aiheesta muualla
Tawny Moyerin internetsivut

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Avalanche

Avalanche on vierasperäinen sana, joka tarkoittaa lumivyöryä. Sanaa käytetään kuvaamaan myös muita lumivyörymäisiä itseään vahvistavia ilmiöitä.

Asioita ja ilmiöitä, joiden nimessä esiintyy avalanche:

Fysikaaliset ilmiöt ja laitteet 
Avalanche-diodi, elektroniikan komponentti
avalanche eli kaasumonistus, kumulatiivinen elektronivyöry kaasutäytteisissä säteilynilmaisimissa
Doktor Avalanche, rumpukone

Kulttuuri 
Avalanche, superroisto Marvel -kustantamon sarjakuvissa
Avalanche, Mountain-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1974
Avalanche (yhtye), norjalainen musiikkiyhtye 1980-luvulta
Avalanche, Leonard Cohenin kappale
Avalanche, muusikko Thea Gilmoren albumi vuodelta 2003
The Avalanche, muusikko Sufjan Stevensin albumi vuodelta 2006
Avalanche, Atarin videopeli vuodelta 1978

Urheilu 
Colorado Avalanche, yhdysvaltalainen jääkiekkoseura.

Tavaramerkkejä 
Chevrolet Avalanche, automalli

Sotahistoria 
Operaatio Avalanche, liittoutuneiden maihinnousu Salernoon, Italiaan syyskuussa 1943
Aalborg Portland Park

Aalborg Portland Park, tunnetaan myös nimellä Aalborg Stadion, on jalkapallostadion Aalborgissa Tanskassa. Tanskan pääsarjajoukkue Aalborg BK pelaa stadionilla kotiottelunsa. Stadionin kapasiteetti on 13 800, jos kaikki ovat istumapaikkoja niin 10 500. Stadion on tunnettu myös nimellä Energi Nord Arena.

Tanskan jalkapallostadionit
Aalborgin kunta
Seinäjoen lukio

Seinäjoen lukio on Seinäjoen keskustassa sijaitseva lukio, jonka rehtorina toimii Teijo Päkkilä.
Seinäjoen lukio on luokaton lukio. Opiskelijoita lukiossa on noin 900. Henkilökuntaan kuuluu rehtori ja noin 50 opettajaa. Lukiolla on ystävyyskoulu Pietarissa sekä vuosittaista oppilasvaihtoa Hollantiin.

Koulun historiaa 
Seinäjoen lukion edeltäjinä pidetään aikajärjestyksessä Seinäjoen yhteiskoulu 1913, Seinäjoen yhteislyseo 1930, Seinäjoen tyttölyseo ja Seinäjoen lyseo 1944 ja Marttilan lukio 1975. Nykyinen Seinäjoen Lukio syntyi Marttilan ja Kivistön lukioiden yhdistämisestä vuonna 1977.

Seinäjoen yhteiskoulu perustettiin vuonna 1913 ja siitä kehittyi yliopistoon johtava koulu. Vuoden 1944 rauhansopimuksen perusteella Sortavalan lyseo siirrettiin Seinäjoelle paikalliseksi poikalyseoksi, jolloin Seinäjoen yhteislyseo muutettiin tyttölyseoksi.

Vuoden 1975 Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä oppikoulujen keskikoululuokat erotettiin lukioista erillisiksi yläasteen kouluiksi ja lukioluokat yhdistettiin. Seinäjoen lukion aikuislinjan edeltäjä iltaoppikoulu perustettiin 1970. Syksyllä 2006 Peräseinäjoen lukio yhdistettiin Seinäjoen lukioon ja toimii nykyään nimellä Etelä-Seinäjoen toimipiste.

Seinäjoen yhteiskoulun ja -lyseon rehtorina oli Heikki Laurinmäki. Seinäjoen lyseon rehtoreina olivat Aulis Lietoila ja Paavo Koivusalo. Seinäjoen tyttölyseon rehtoreina olivat Reino Ala-Kulju ja Matti Kujanpää, joka toimi myös Marttilan ja Seinäjoen lukioiden rehtorina. Kivistön lukion rehtorina toimi Martti Muilu. Seinäjoen lukion rehtorina toimi 1983-1997 Esko Palo. Lukion rehtorina ja sen aikuislinjan rehtorina 1997- 2018 toimi Tuula Lamminmäki. Nykyisenä lukion ja sen aikuislinjan rehtorina toimii Teijo Päkkilä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seinäjoen lukion kotisivut
Seinäjoen lukion aikuislinja 

Seinäjoen lukiot
Hvoinaja

Hvoinaja (ven. Хво́йная) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pesjoen varrella 290 kilometriä Novgorodista itään. Taajama on Hvoinajan piirin keskus. Sen kautta kulkee Pietarin ja Sonkovon välinen rautatie. Asukkaita on 6 100 henkeä (vuonna 2010).

Hvoinajan kunnan pinta-ala on 11,4 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Ostahnovon, koillisessa Mintsyn, idässä ja kaakossa Dvorištšin sekä etelässä ja lounaassa Borovskojen maalaiskuntiin. Taajama on kunnan ainoa asutuskeskus.

Paikkakunta on syntynyt rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1918. Uusi rautatieasema nimettiin seudulla kasvaneen mäntymetsän mukaan (ven. hvoinyi ’havupuinen’). Virallisesti taajama on perustettu vuonna 1927. Vuonna 1931 sinne siirrettiin piirikeskus Mintsystä, ja entinen Mintsyn piiri sai nimen Hvoinaja. Vuonna 1935 Hvoinaja sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Toisen maailmansodan aikana se oli tärkeä rautatieliikenteen keskus. Vuonna 1942 Hvoinajan rataosuudelta rakennettiin Kabožan ja Podborovjen välinen yhdysrata.

Hvoinajasta on linja-autoyhteys Borovitšiin ja Novgorodiin. Sen talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen, elintarviketeollisuuteen ja liikenteeseen. Taajamassa on useita sahalaitoksia, olut- ja virvoitusjuomatehdas, veturivarikko ja muita rautatieliikenteen toimintoja.

Rautatie jakaa Hvoinajan kahteen osaan. Se koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja matalista asuintaloista. Taajamassa on kaksi keskikoulua, ammattikoulu, kaksi kulttuuritaloa ja kirjastoa, nuorisotalo, kotiseutumuseo, piirisairaala, rautatiesairaala ja Novgorodin alueen lasten tuberkuloosiparantola. Nähtävyyksiin kuuluu puinen kirkko, aseman vesitorni ja höyryveturihalli.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hvoinajan kunnan sivusto 
 Hvoinajan piirin sivusto 

Hvoinajan piirin kunnat
Novgorodin alueen kaupunkimaiset taajamat
Mošenskoje

Mošenskoje () on kylä, maalaiskunta ja Mošenskojen piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Mstan sivujoen Uverin varrella 243 kilometriä Novgorodista itään. Asukkaita on 2 700 henkeä (vuonna 2008).

Kunnan pinta-ala on 4,8 neliökilometriä. Mošenskojen kylä on sen ainoa asutuskeskus. Sitä ympäröivät Kirovskojen ja Kalininskojen kunnat.

Novgorodin Bežetskin viidennekseen kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1581. Sen kautta Uverjokea pitkin kulki aikoinaan Volgan ja Ilmajärven yhdistänyt reitti, joka ohitti Mstajoen vaaralliset kosket. Mošenskoje oli pogostan ja myöhemmin volostin keskus. Leningradin alueeseen kuulunut Mošenskojen piiri on perustettu vuonna 1927. Vuonna 1944 se liitettiin vastaperustettuun Novgorodin alueeseen.

Mošenskojesta on maantieyhteys Borovitšin ja Pestovon väliselle valtatielle. Lähimmät rautatieasemat ovat Borovitšissa ja Hvoinajassa. Kylässä toimii leipomo, meijeri, huopatossutehdas sekä joukko pieniä puunjalostusyrityksiä. Maataloutta edustavat asukkaiden henkilökohtaiset aputaloudet, jotka tuottavat maitoa, lihaa, viljaa ja perunaa.

Kylän palveluja ovat kaksi lastentarhaa, keskikoulu, lasten kerhotalo ja taidekoulu, nuorison vapaa-ajankeskus, kansantaidekeskus, elokuva- ja konserttisali, piirin keskuskirjasto, lastenkirjasto, posti, piirisairaala ja vanhainkoti. Vähittäiskauppaa harjoittaa piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.

Uverjoki jakaa kylän itä- ja länsiosaan. Se koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä yksikerroksisista puutaloista. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1787 rakennettu pyhän Nikolauksen kirkko sekä 1800-luvulta peräisin olevat Kruglikin ja Božerjanovin kartanot. Mošenskojen kotiseutumuseo esittelee alueen perinteistä kansankulttuuria. Kulttuuritalossa toimii taidegalleria.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mošenskojen kunnan sivusto  
 Mošenskojen piirin sivusto 

Mošenskojen piirin kunnat
Novgorodin alueen kylät
Pure Fucking Armageddon

Pure Fucking Armageddon on norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin tunnettu demo ja ensimmäinen virallinen julkaisu. Se äänitettiin ja julkaistiin vuonna 1986. Demon a-puoli sisältää varhaisen harjoitussession nimeltä "Voice Of A Tortured Skull" ja B-puoli myöhemmästä harjoitussessiosta ilman jälkiäänityksiä taltioidut instrumentaaliversiot Mayhemin omista kappaleista. Demosta tuli nopeasti kulttiainesta ja se on vielä nykyäänkin black metalin toisen aallon tärkeimpiä ensijulkaisuja.

Kappaleet
A-puoli: Fuck

B-puoli: Off

Jäsenet
Euronymous – kitara, laulu
Necrobutcher – basso
Manheim – rummut

Mayhemin albumit
Vuoden 1986 albumit
Larry DiTillio

Lawrence "Larry" G. DiTillio (15. helmikuuta 1940 – 16. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten työstään Babylon 5 -televisiosarjan parissa 1990-luvulla. Ennen sitä hän oli mukana käsikirjoittamassa jaksoja 1980-luvun He-Maniin ja She-Ra: Mahdin prinsessaan. DiTilliolle tarjottiin myös mahdollisuutta käsikirjoittaa jaksoja Super He-Maniin, mutta hän kieltäytyi, koska ei pitänyt sarjan uudesta tyylistä, joka oli kaukana sarjan alkuperäisestä ideasta. Myöhemmin DiTillio palasi takaisin He-Manin pariin, kun sarjasta tehtiin samanniminen uusisarja He-Man.

Elämäkerta
DiTillio opiskeli elokuva-alaa aluksi neljä vuotta New Yorkin yliopistossa ja myöhemmin kaksi vuotta UCLA:ssa, jonka jälkeen hän lähti etsimään itselleen agenttia. Pitkän etsinnän päätteeksi DiTillio löysi naisagentin, joka suostui lukemaan hänen käsikirjoituksia ja muutaman kuukauden kuluttua DiTillio sai ensimmäisen tilaisuuden kirjoittaa käsikirjoituksen elokuvaan The Last Porno Flick. Kuitenkin vasta 13 vuotta myöhemmin hän kykeni elättämään itsensä käsikirjoittajana. DiTillio on ollut myös Writers Guild of American jäsen vuodesta 1973 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Larry DiTillio  

Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Nuori Hannibal (elokuva)

Nuori Hannibal (Hannibal Rising) on vuonna 2007 valmistunut elokuva, jonka päähenkilönä nähdään Thomas Harrisin romaaneista tuttu sarjamurhaaja Hannibal Lecter. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Lecterin nuoruuteen eli ennen elokuvien Uhrilampaat (Silence of the Lambs), Hannibal ja Punainen lohikäärme (Red Dragon) tapahtumia.

Juoni 

Elokuvan tapahtumat alkavat vuodesta 1944. Kahdeksanvuotias Hannibal Lecter (Aaran Thomas) elää vauraan aatelisukunsa omistamassa linnassa Liettuassa, kunnes toisen maailmansodan taistelut yltävät sinne. Hannibal perheineen pakenee metsän laitamilla sijaitsevaan mökkiin, jossa he aikovat oleskella kunnes on turvallista palata kotiin. Puna-armeijan panssarivaunu tulee mökille täyttämään vesisäiliöitä kunnes se joutuu taisteluun paikalle osuneen saksalaislentokoneen kanssa. Oheisessa taistelussa Hannibalin isä ja äiti menehtyvät, mutta hän jää itse eloon pikkusiskonsa Mischan (Helena-Lia Tachovská) ohella. Hannibal joutuu asumaan mökissä siskonsa kanssa talven yli kunnes joukko liettualaisia SS-sotilaita valtaa heidän talonsa saadakseen lämpöä ja ruokaa. Ruokaa ei kuitenkaan ole, ja lopulta sotilaat tekevät äärimmäisen teon ja surmaavat Mischan syödäkseen hänet. Hannibal itse selviää kunnes puna-armeijan joukot pelastavat hänet myöhemmin.

Tarina jatkuu vuodesta 1952, jolloin teini-ikäiseksi kasvanut Hannibal (Gaspard Ulliel) elää orpokodissa, joka on perustettu hänen vanhempiensa linnaan. Hannibal tappaa myös yhden kiusaajistaan, josta tulee samalla hänen ensimmäinen uhrinsa. Tämän jälkeen Hannibal pakenee Ranskaan setänsä Robertin ja tätinsä Murasakin (Gong Li) kartanoon. Robert on kuitenkin kuollut jo vuotta aiemmin, joten Hannibal tyytyy elämään Murasakin kanssa. Murasaki opettaa hänelle miekkailua. Hannibal menestyy myös opinnoissa erinomaisesti ja hän pääsee opiskelemaan lääketiedettä nuorimpana koskaan Ranskassa, erikoisalanaan anatomia.

Murasaki saa ainutlaatuisen paikan Hannibalin sydämessä, ja lopulta Hannibal murhaa tämän vuoksi erään teurastajan, joka loukkasi Murasakia. Hannibalin mieltä painavat kuitenkin edelleen sotarikolliset, jotka söivät hänen sisarensa. Tämän vuoksi hän palaa vielä kerran mökkiin, jossa hänen siskonsa kuoli ja löytää SS-miesten tuntolevyt, joiden perusteella alkaa yksitellen tappaa heitä.

Rooleissa

Lähteet 

Elokuvat kannibalismista
Sarjamurhaajaelokuvat
Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Vuoden 2007 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset kauhuelokuvat
1950-luvulle sijoittuvat elokuvat
Caju

Paulo César Lima (s. 16. kesäkuuta 1949, Rio de Janeiro), paremmin tunnettu nimellä Caju, on entinen jalkapalloilija  Brasiliasta. Hän pelasi hyökkääjänä useissa brasilialaisissa seuroissa sekä Ranskan pääsarjassa Olympique de Marseillessa. 

Caju muistetaan parhaiten Brasilian MM-kisajoukkueista 1970 ja 1974.  Brasilian jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 57 kertaa ja teki maaotteluissa 10 maalia. Huomionarvoista on, että hän joutui kilpailemaan paikasta Brasilian eturivissä Pelén, Tostaon, Rivelinon ja Jairzinhon kaltaisten tähtihyökkääjien kanssa.

Caju aloitti uransa Botafogo de Futebol e Regatas -joukkueessa, jonka mukana voitti Campeonato Carioca -osalvatiomestaruuden useasti. Sittemmin hän siirtyi Botafogo de Futebol e Regatasiin, jonka historian parhaisiin pelaajiin  Paulo César lasketaan.

Caju valittiin Brasilian Bola de Ouro -joukkueeseen kausina 1970, 1972, 1976 ja 1977.

Seurat
1967-1972  Botafogo de Futebol e Regatas 
1972-1974  Clube de Regatas do Flamengo 
1974-1975  Olympique de Marseille
1975-1977  Fluminense Football Club
1977-1978  Botafogo de Futebol e Regatas
1978-1979  Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense
1980  Club de Regatas Vasco da Gama
1981  Sport Club Corinthians Paulista
1982-1983  AS Aix
1983  Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense

Saavutuksia ja palkintoja
 Brasilian Bola de Prata (Placar): 1970, 1972, 1976, 1977
 Rion osavaltiosarjan paras maalintekijä 1971

Lähteet

Viitteet

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon maailmanmestarit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Parhaat vuodet (elokuva)

Parhaat vuodet (The Best Years of Our Lives) on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1946. Se kertoo toisen maailmansodan rintamilta palaavien sotilaiden vaikeuksista sopeutua siviilielämään.

Elokuva sai seitsemän Oscaria, joiden joukossa olivat palkinnot parhaasta elokuvasta, ohjauksesta ja parhaasta miespääosasta. Sotainvalidi Harold Russellista tuli ensimmäinen Oscar-palkittu amatöörinäyttelijä, ja hän on myös ainoa joka on saanut samasta roolista kaksi Oscaria: hänet palkittiin erikois-Oscarilla, minkä lisäksi hän sai parhaan miessivuosan Oscarin.

Elokuva valittiin vuonna 1989 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Parhaat vuodet vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Juoni 
Toisen maailmansodan päätyttyä kolme amerikkalaissotilasta tutustuvat toisiinsa paluulennolla kotikaupunkiinsa jossain Yhdysvaltojen Keskilännessä. Kotona kukin heistä joutuu tutustumaan uudelleen rakkaimpiinsa. Vanhin heistä, jalkaväenkersantti Stephenson, on kahden aikuistuneen lapsen isä, joka palaa työhönsä pankinjohtajaksi. Palkittu sotilaslentäjä Fred palaa vastentahtoisesti jäätelöbaarin hoitajaksi, mutta hänen juuri ennen sotaan lähtöä vihille viemänsä nuorikko ei osaakaan enää arvostaa miestään. Fred rakastuukin kersantti Stephensonin tyttäreen Peggyyn. Kolmas kotiin palaava sotilas on molemmat kätensä menettänyt laivastoupseeri Homer, entinen urheilusankari joka ei jaksa uskoa tyttöystävänsä hyväksyvän häntä enää vammaisena.

Näyttelijät

Lähteet 

Vuoden 1946 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
William Wylerin ohjaamat elokuvat
Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan musiikin Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat
Bad Friedrichshall

Bad Friedrichshall on kaupunki Saksan eteläosassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Vuonna 2011 siellä oli 18 773 asukasta. Kaupunki tunnetaan suolakaivoksistaan. 12 miljoonan neliömetrin kaivos ulottuu kaupungin alle.

Bad Friedrichshall sijaitseen Neckarin ja kahden sen sivujoen, Jagstin ja Kocherin yhtymäkohdassa. Se muodostui sivujokien mukaan nimettyjen Jagstfeldin ja Kochendorfin yhdistyessä kuntainliitoksella 1933. Friedrichshall oli alun perin yhden Jagstfeldin suolakaivoksen nimi.

Toisen maailmansodan aikana kaupungissa oli Natzweiler-Struthofin alileiri Kochensdorf.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Meksikon presidentti

Meksikon presidentti on Meksikon yhdysvaltojen valtionpäämies. Nykyisen, vuodelta 1917 peräisin olevan perustuslain mukaan presidentti on myös maansa ylin hallinnollinen johtaja ja Meksikon asevoimien ylipäällikkö. Meksikon nykyinen presidentti on Movimiento Regeneración Nacionalin Andrés Manuel López Obrador.

Kesällä 2012 käytyjen vaalien jälkeen oli pitkään epäselvää, kummasta tulee presidentti Enrique Peña Nietosta vai Andrés Manuel López Obradorista. Obrador syyti Nietoa äänten ostamisesta. Tuomioistuin julisti elokuussa Nieton vaalien voittajaksi, ja hän vannoi virkavalan joulukuun alussa.

Katso myös
 Luettelo Meksikon valtionpäämiehistä

Lähteet

Aiheesta muualla

 Meksikon presidentin sivusto