joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Linja-autokaista

Linja-autokaista on linja-autoja ja usein samalla myös joitain muita kulkuneuvoja varten liikenteen sujumisen parantamiseksi varattu ajokaista.

Historia
Ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön Chicagossa vuonna 1939. Euroopan ensimmäiset linja-autokaistat otettiin käyttöön vuonna 1962 Hampurissa, Länsi-Saksassa. Muut suuret saksalaiskaupungit seurasivat pian perässä ja linja-autokaistat saivat virallisen aseman Länsi-Saksan maantieliikenteessä vuonna 1971. Eri maiden asiantuntijat (japanilaiset ensimmäisten joukossa) perehtyivät Saksan esimerkkiin ja toteuttivat samankaltaisia ratkaisuja kotimaassaan.

Linja-autokaistat Suomessa

Suomen tieliikennelainsäädännössä linja-autokaista tarkoittaa linja-autoja, takseja ja usein myös tavaraliikennettä varten varattua ajokaistaa.  Se osoitetaan kaistan yläpuolella olevalla sinisellä kilvellä. Katuun maalataan yleensä teksti BUS. Bussikaistoja rakennetaan silloin, kun julkiselle liikenteelle halutaan antaa etuutta henkilöautoliikenteeseen nähden.

Helsinki on ollut bussikaistojen käyttöönotossa ensimmäisten joukossa, sillä siellä niitä on ollut käytössä jo 1970-luvulla. Tällä hetkellä bussikaistat Helsingissä ovat ylikuormitettuja molempiin suuntiin, eikä niille siksi haluta esimerkiksi sallia enää tavaraliikennettä ruuhka-aikoina.

Lähteet 

Tiet
Liikennesuunnittelu
Linja-autoliikenne
Anerood Jugnauth

Sir Anerood Jugnauth  (; 29. maaliskuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2021) oli mauritiuslainen poliitikko. Hän oli maansa presidentti 2003–2012  ja tätä ennen pääministeri sekä puolustus- ja sisäministeri.

Jugnauth opiskeli 1950-luvulla lakia Britanniassa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran Mauritiuksen parlamenttiin vuonna 1963 ja kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana Lontoossa järjestetyssä konferenssissa, jossa valmisteltiin Mauritiuksen perustuslakia ja tulevaa itsenäisyyttä.

Jugnauth liittyi vuonna 1971 vasemmistolaiseen MMM (Mauritian Militant Movement) -puolueeseen. Hän erosi puolueesta vuonna 1982 ja perusti MSM (Militant Socialist Movement) -puolueen.  Jugnauth toimi Mauritiuksen pääministerinä vuosina 1982–1995 ja 2000–2003, jolloin hänet valittiin presidentiksi. Toimittuaan yhdeksän vuotta Mauritiuksen presidenttinä Jugnauth erosi virasta ja palasi puoluepolitiikkaan.

Presidentillä ei Mauritiuksella ole paljoa valtaa, vaan virka on lähinnä seremoniallinen. Joulukuun 2014 parlamenttivaaleissa Jugnauthin johtama puoluekoalitio sai murskavoiton ja Jugnauth palasi taas Mauritiuksen uudeksi pääministeriksi.

Tammikuussa 2017 Anerood Jugnauth erosi pääministerin virasta ja nimesi seuraajakseen poikansa Pravind Jugnauthin, joka johtaa nykyään myös MSM-puoluetta. Anerood Jugnauthia pidetään yhtenä Mauritiuksen talousihmeen edistäjistä, sillä hänen kaudellaan Mauritius nousi köyhästä maatalousvoittoisesta saaresta yhdeksi Afrikan rikkaimmista valtioista. Hän piti myös kansainvälisesti esillä Chagossaarten asemaa ja niiden palauttamista Britannialta Mauritiukselle.

Lähteet 

Mauritiuksen presidentit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Black Widow (yhtye)

Black Widow oli brittiläinen, Leicesterissä perustettu progressiivista rockia tai varhaista metallimusiikkia esittänyt yhtye, joka herätti 1970-luvun alussa huomiota musiikkinsa käsittelemillä saatanallisilla teemoilla. Teemallisesti, joskaan ei musiikillisesti, Black Widow oli eräänlainen black metal -tyylin edelläkävijä.

Historia 
Black Widow aloitti toimintansa Leicesterissa vuonna 1966 nimellä Pesky Gee!. Yhtyeen ainoa tällä nimellä julkaistu levy oli vuonna 1969 julkaistu Exclamation Mark. Albumi sisälsi pääasiassa cover-versioita aikakauden tunnetuimmista lauluista.

Yhtyeen ensimmäinen Black Widow’n nimellä julkaistu albumi oli Sacrifice, joka ilmestyi vuonna 1970. Albumi sisälsi blues- ja kansanmusiikkivaikutteista rockmusiikkia, jossa on yhtymäkohtia saman ajan progressiiviseen rockiin ja varhaiseen heavy metaliin. Sacrificen sanoitukset viittasivat mustaan magiaan, demonologiaan, okkultismiin ja saatananpalvontaan. Se ei vielä 1970-luvun alun rockissa ollut kovinkaan yleistä. Yhtyeen konserteissa nähtiin alastomuutta ja rituaalinäytelmiä. Ymmärrettävästi sensaatiolehdistö kiinnitti Black Widow’hon suurta huomiota. Yhtyeen single ”Come to the Sabbat” nousi Top 40 -hitiksi. 

Julkisuuden kiinnostus Black Widow’ta kohtaan kuitenkin hiipui pian, eivätkä yhtyeen kaksi seuraavaa albumia saavuttaneet myyntimenestystä. Yhtye lopetti toimintansa jo vuonna 1973. Black Widow on kuitenkin sittemmin saavuttanut jonkinlaisen kulttisuosion.

Mystic Records -yhtiö julkaisi vuonna 2008 DVD-muodossa  Black Widow’n konserttitaltionnin Demons Of The Night Gather To See Black Widow - Live vuodelta 1970. Lisääntyneen kiinnostuksen takia yhtye on puhallinsoittaja Clive Jonesin aloitteesta palannut uutta musiikkia levyttäen. Projektiin liittyivät bassokitaristi Geoff Griffith ja italialainen kosketinsoittaja Paolo ”Apollo” Negri. Tony Martin laulaa uusimmalla studioalbumilla yhden kappaleen. Uuden albumin nimi on Sleeping With Demons ja se julkaistiin lokakuussa 2011.

Suomalaisista yhtyeistä Reverend Bizarre on myöntänyt saaneensa vaikutteita Black Widow’lta.

Corvus Stone -yhtye julkaisi Black Widow’n kappaleesta ”You’re So Wrong” oman versionsa debyyttialbumillaan vuonna 2012. Versiolla oli mukana vierailemassa myös Black Widow’n kitaristi John Culley, joka oli soittanut alkuperäisellä vuoden 1972 versiolla.

Clive Jones menehtyi syöpään 16. lokakuuta 2014. Myös Geoff Griffith menehtyi syöpään 16. huhtikuuta 2016 ja joulukuussa 2016 ilmoitettiin alkuperäisen rumpalin Clive Boxin kuolleen.

Diskografia

Albumit 
Exclamation Mark LP (1969) as Pesky Gee! (Pye Records)
Return to the Sabbat LP (1969)
Sacrifice LP (1970 CBS Records)
Black Widow LP (1971 CBS Records)
III LP (1972 CBS Records)
IV LP (1973 CBS Records)
Sleeping with Demons CD (2011 Smack Management)
Among The Brave Ones (2022)

Kokoelmat 
Come to the Sabbat – Anthology (2003 Sanctuary Records)

Lähteet 

Brittiläiset progressiivisen rockin yhtyeet
Nutukas

Nutukas (, mon. nuvttohat) eli siepakka on perinteinen saamelaisten karvakenkä. Se ommellaan käsin poron pehmittäen muokatusta koipinahasta. Arkisempi nutukas voidaan tehdä myös poron kallonahasta. Kovalla pakkasella nutukkaan päälle voidaan pukea vielä kallokas.

Lähteet 

Kengät
Saamelainen kansanperinne
Kirjansidonta

Kirjansidonta tarkoittaa kirjan kokoamista painetuista ja taitetuista arkeista tai yksittäisistä lehdistä sekä kirjan kansien ja selän valmistamista ja niiden kiinnittämistä paikoilleen. 

Kirjojen sitominen on hyvin vanha ammatti, jota on harjoitettu jo muun muassa keskiajalla munkkiluostareissa. Se olikin aiemmin käsityötä, mutta nykyisin kirjat työstetään sitomolinjoilla, joissa eri työvaiheet on kytketty yhtenäiseksi konelinjaksi. Joissain kirjansitomoissa kirjan painaminen ja sitominen on yhdistetty samaan valmistuslinjaan. Aikaisemmin kirjan arkit nidottiin toisiinsa tai selän poikittaissidoksiin langalla. Liimanidonta on yleistynyt toisen maailmansodan jälkeen halvempana menetelmänä, mutta lankasidos on kestävämpi ja edelleen käytössä.

Keskiajalla arvokkaimpien kirjojen sidokset tehtiin loisteliaiksi koruesineiksi. Niihin käytettiin kultaa, hopeaa ja jalokiviä sekä taidokkaita norsunluisia kohokuvia. Tavallisesti kirjan kannet olivat nahalla päällystettyä puuta. Nahkaan painettiin tai puristettiin värittömiä koristekuvioita (sokeapainatus), mutta se voitiin myös maalata. Kirjan nimi tekstattiin etu- tai yläsyrjään, mutta selkä jätettiin tyhjäksi. 1500-luvulta lähtien se merkittiin yleensä nykyiseen tapaan.

Katso myös 
 Taiteilijakirja
 Ponnahduskirja

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kirjansidonnan työohje Wikikirjastossa

Graafinen suunnittelu
Kirjapainotaito
Käsityöt
Radiomajakka

Radiomajakka on radioaaltoja lähettävä laite, joka lähettää vakioitua radiosignaalia määritellyllä radiotaajuudella. Radiomajakan tarkoitus on ohjata ilma- ja meriliikennettä radioteitse.

Radioamatöörit käyttävät radiomajakoita testatakseen radioaaltojen etenemistä maapallon paikasta toiseen. Muun muassa ilmakehällä ja auringon säteilyllä on vaikutusta etenemiseen. Puhutaan niin sanotuista radiokeleistä.

Radiomajakoiden historia Suomessa
Suomen ensimmäinen meriliikenteen suuntaamaton radiomajakka asennettiin 1935 Utön tornin kupeeseen. Se suljettiin vuonna 1996. Vuonna 1936 tehostettiin Helsingin meriliikenteen turvallisuutta hankkimalla Harmajaan suunnattu ja suuntaamaton radiomajakka, ensimmäinen lajissaan koko maailmassa. Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Yleisradion radiomastot lähettivät automaattimorsetuslaitteilla radiomajakkasignaaleja Saksan ilmavoimien pommikoneille.

Satelliittinavigoinnin kehityksen myötä radiomajakat ovat miltei menettäneet merkityksensä merenkulun suuntimavälineenä, mutta ilmaliikenteessä radiomajakat ovat edelleen laajalti käytössä. Myös lennonvarmennuksessa yleisesti käytetty toisiotutka vastaa toimintaperiaatteeltaan radiomajakkaa.

Katso myös
Radiosuuntima
VHF-monisuuntamajakka
DME

Aiheesta muualla
 Revontulten radiohavainnot
 Flight Simulator Navigation

Radiotekniikka
Navigointi
Iiro Küttner

Iiro Küttner (s. 12. syyskuuta 1966) on suomalainen käsikirjoittaja. Hänet valittiin syksyllä 2013 Aalto-yliopiston käsikirjoituksen professoriksi elokuvataiteen ja lavastuksen laitokselle.

Küttnerin ura lähti nousuun 1990-luvun alussa hänen osallistuttuaan Suomessa järjestettyyn "käsikirjoitus-Finlandiaksi", kutsuttuun elokuvakäsikirjoituskilpailuun. Vaikka Küttner sijoittuikin kilpailussa vasta toiseksi, Juha Lehtovuoren voittaessa kilpailun käsikirjoituksellaan Veturimiehet heiluttaa, Veikko Aaltonen kiinnostui hänen käsikirjoituksestaan ja ohjasi sen pohjalta elokuvan Tuhlaajapoika (1992), joka toi Küttnerille parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnon. 

Esikoiselokuvansa jälkeen Küttner jatkoi yhteistyötä Aaltosen kanssa toimien muun muassa dramaturgina ohjaajan itsensä kirjoittamassa elokuvassa Isä meidän (1993) sekä kirjoitti tälle kansainvälisen jännitystrillerin Merisairas (1996), jonka pääosissa nähtiin Bob Peck ja Katrin Cartlidge. 

Küttner on toiminut myös käsikirjoituskonsulttina useissa elokuvissa ja kirjoittanut Saara Saarelan esikoiselokuvan Kuningas Hidas (2000). Küttner osallistui myös Antti-Jussi Annilan Jadesoturin (2006) käsikirjoitukseen, mutta lähti projektista, koska katsoi, ettei hänen työtään kunnioitettu tarpeeksi. Küttner on myös käsikirjoittanut Annilan vuonna 2008 julkaistun kauhuelokuvan Sauna. 

Küttner on aloittanut yhdessä sarjakuvataiteilija Ville Tietäväisen kanssa kirjasarjan Puiden tarinoita, josta on ilmestynyt ensimmäinen osa Puuseppä (2014). Kirjoissa puu kertoo tarinan jostakin ihmisestä. Valmisteilla on Ritari, ja myöhemmin tulossa on munkista ja merimiehestä kertovat kirjat. Puuseppä oli ehdolla vuoden 2014 Finlandia Junior -palkinnon saajaksi.

Iiro Küttner on naimisissa näyttelijä Katja Küttnerin kanssa.

Filmografia
 Tuhlaajapoika (käsikirjoitus, 1992)
 Kuolema käy kuusi beessä (käsikirjoitus, 1993)
 Isä meidän (käsikirjoitus, 1993)
 Rondaus (käsikirjoitus ja apulaisohjaaja, 1994)
 Ilmakitarat (käsikirjoitus, 1994)
 Ruuvimies (dramaturgi ja graafikko, 1995)
 Seasick/Merisairas (käsikirjoitus ja sen käännös, 1996)
 Yksityisetsivän tytär (ohjaus ja käsikirjoitus, 1999)
 Silmä silmästä (käsikirjoituskonsultti, 1999)
 Kuningas Hidas (käsikirjoitus, 2000)
 Operaatio Interheil (käsikirjoitus, 2002)
 Hymypoika (käsikirjoitusanalyytikko, 2003)
 Viisi aamua vielä (käsikirjoitus, 2005)
 Jadesoturi (tarina, 2006)
 Maan mitta (käsikirjoitus, 2007)
 Musta jää (dramaturgi, 2007)
 Sauna (käsikirjoitus, 2008)
 Kalervo Palsa ja kuriton käsi (käsikirjoitus, 2013)

Kirjat
 Puiden tarinoita: Puuseppä, kuvitus Ville Tietäväinen, Books North, 2014 ISBN 978-952-67980-5-9
 Puiden tarinoita: Ritari, kuvitus Ville Tietäväinen, Books North, 2014 ISBN 978-952-67980-9-7
 Puiden tarinoita: Merenkulkija, kuvitus Ville Tietäväinen, Books North, ISBN 978-952-7125-00-7

 Harvennus. Piirrokset Ville Tietäväinen. Sarjakuva. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 2021. ISBN                       978-951-0-44590-7

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Täydennysmies

Täydennysmies on varusmies joka palvelee täydennysmiehen tehtävissä. Täydennysmies täydentää räjähteitä, elintarvikkeita, vettä, ampumatarvikkeita sekä poltto- ja voiteluaineita. Täydennysmiehen koulutus kestää 165 tai 347 päivää. Täydennysmies kuuluu Suomen puolustusvoimien huoltoon.

Täydennysmies voi myös tarkoittaa sotatilanteessa tappioita kärsineeseen joukko-osastoon lähetettyä uutta miestä. Täydennysmiehet kootaan reservissä olevista ikäluokista tai aiemmin haavoittuneista, jotka ovat kuntoutuneet rintamakelpoisiksi.

Lähteet

Sodankäynti
Mohammed Beck Hadjetlaché

Mohammed Beck Hadjetlaché (oikealta nimeltään Kasi Beck Ahmetukov) (1870 Istanbul, Osmanien valtakunta  – 1929 Tukholma, Ruotsi) oli tšerkessisyntyinen toimittaja, kirjailija ja Venäjän valkoisen armeijan jäsen, joka taisteli bolševikkeja vastaan Venäjän sisällissodassa. Beck Hadjetlaché käytti monia salanimiä.

Elämäkerta 
Mohammed Beck Hadjetlaché syntyi islaminuskoiseen tšerkessiperheeseen, joka oli paennut Venäjän Tšerkessiasta Turkkiin aikana, jolloin Venäjä kävi sissisotaa tšerkessikapinallisia vastaan. Beckin isä oli baššibazukki, joka oli kaatunut Turkin sodassa. Beck palasi vuonna 1882 Venäjälle, jossa hänet adoptoitiin Ettingerin perheeseen. Perhe oli lapseton ja kutsui häntä nimellä Grigori. 1890-luvulla Beck kirjoitti novelleja myös salanimellä Hadjetlaché.

Vuonna 1902 Beck liittyi Sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Vuonna 1908 hän julkaisi Muslimi-lehteä Pariisissa ja Islamin maailma -sanomalehteä Pietarissa. Vuonna 1916 Beck pyysi Venäjän duumalta rahoitusta turkkilaisvastaiseen propagandakampanjaan, joka tapahtuisi kaikkialla Turkin valtakunnan alueilla.

Kun kommunistit saivat vallan, Hadjetlaché lähti Neuvosto-Venäjältä ja muutti vuonna 1918 Ruotsiin, jossa hän organisoi valkoista terroria. Hadjetlachén ryhmän 20 jäsentä suunnitteli vastaiskuja bolševikkejä vastaan Tukholmassa. Hadjetlaché osti Tukholman ulkopuolelta talon, johon hän kutsui punaisia. Tapettuaan heidät hän heitti ruumiit läheisiin järviin. Poliisi sai kiinni joukon vuonna 1919 ja löysi kolme ruumista järvestä. Teoistaan Hadjetlaché sai elinkautisen vankeusrangaistuksen. Hän kuoli vuonna 1929 Tukholman Långholmenin vankilassa.

Venäläiset toimittajat
Venäläiset murhaajat
Venäläiset terroristit
Elinkautisvangit
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Veli-Pekka Hänninen

Veli-Pekka "Vepe" Hänninen on suomalainen käsikirjoittaja. 

Alkuperäiseltä ammatiltaan Hänninen on pastori. Hänninen on kirjoittanut etupäässä TV:lle sarjoja, kuten Hyvät neuvot kalliit (2000) Kylmäverisesti sinun (2000–2005) ja Rikas mies (2004). Hän käsikirjoitti myös Heikki Kujanpään ohjaaman puolipitkän elokuvan Pieni pyhiinvaellus (2000).

Vuonna 2006 nousi kohu Hännisen kirjoittamasta Herran pelko -käsikirjoituksesta, jonka Aku Louhimiehen oli tarkoitus ohjata elokuvaksi nimellä Riisuttu mies. Käsikirjoitus pohjautui osittain Hännisen omiin kokemuksiin. Se käsitteli seurakunnan työilmapiiriä ja oli tyylilajiltaan mustanhumoristinen. Louhimies lähti kuitenkin viemään ohjausta eri suuntaan ja teki suuria muutoksia käsikirjoitukseen, vaikka se ei ollut sallittua Hännisen tekemän sopimuksen mukaan. Hänninen vei asian oikeuteen ja Riisuttu mies -elokuvalle langetettiin esityskielto tammikuussa 2007. Maaliskuussa 2007 esityskielto kuitenkin peruttiin, koska Hänninen katsoi esityskiellon aiheuttavan elokuvan rahoittajille kohtuuttomia taloudellisia vahinkoja, koska he eivät olleet riidan osapuolia. Nykyään elokuvaa ei saa esittää valkokankaalla, mutta televisioesitykset ja DVD-myynti ovat sallittuja.

Vepe Hänninen tunnetaan myös laulajana ja lauluntekijänä. Hän on julkaissut albumit Tyhjät tuolit (2015) ja Houkan haaveet (2020).

Käsikirjoittanut elokuvat 
 Pastoraali (1996)
 Minäkin rakastan sinua (1998) (TV-elokuva)
 Minä,joki ja metsä (2000) (TV-elokuva)
 Pieni pyhiinvaellus (2000)
 Riisuttu mies (2006)
 Suojelijat (2008) Tv-sarja
  Lopun alku (2009) Minisarja
 Joulukuusivarkaat (2009) (TV-elokuva)
 Varasto (2011)

Lähteet

Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Robotti von Rosenbergin tutkimukset

Robotti von Rosenbergin tutkimukset on vuonna 1984 valmistunut suomalainen Yleisradion tuottama ympäristöopin ja luonnontieteiden kahdeksanosainen opetussarja. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yleisradion Koulutelevision ohjelmistossa syyskuussa 1984. Ensiesityksen jälkeen ohjelma uusittiin moneen otteeseen, viimeksi vuonna 1991. Sarjan ohjasi ja käsikirjoitti Kirsti Tulonen-Seppänen. Musiikin ohjelmaan teki Kaj Chydenius.

Sarjassa von Rosenberg -niminen robotti saapuu Maahan tekemään tutkimuksia. Yhdessä kahden lapsiperheen kanssa robotti tutkii muun muassa erilaisia kemiallisia ja fysikaalisia ilmiöitä. Sarjan teemana on erityisesti ihmisen vastuu ympäristöstään. Robotti esiintyy sarjassa metalliromusta rakennettuna hahmona. Robotti von Rosenbergin ääntä esitti Pekka Milonoff. 

Sarja oli myöhemmin taikurina tunnetuksi tulleen Iiro Seppäsen ensimmäinen televisioesiintyminen.

Jaksot
 Merkillinen Maa-planeetta 
 Eläköön elämä!
 Auringon voima
 Ilmakin on ainetta
 Maailma muuttuu
 Suuren kuusen tarina
 Aine ei häviä
 Ihminen on erityinen olio

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yle Elävä arkisto: Robotti von Rosenberg: Ihminen
 Yle Elävä arkisto: Robotti von Rosenberg: Suuren kuusen arvoitus

Lastenohjelmat
Opetusohjelmat
Suomalaiset televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
Glory Leppänen

Glory Leppänen (o.s. Renvall; 28. marraskuuta 1901 Pariisi, Ranska – 26. lokakuuta 1979 Helsinki, Suomi) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, elokuvaohjaaja ja kirjailija. Hän oli taiteilija Aino Acktén tytär.

Teatteriura 
Leppänen kävi Suomen Näyttämöopiston, jonka jälkeen hän työskenteli Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1922–1936. Leppänen laajensi osaamistaan ohjaamiseen, jota hän opiskeli Max Reinhardtin teatterikoulussa Wienissä 1934. Kielitaitoisena hän pystyi seuraamaan uutta dramatiikkaa opintomatkoillaan Euroopassa. Leppänen toimi Viipurissa Kaupunginteatterin johtajana ennen talvisotaa. Syksyllä 1940 hän siirtyi Porin Teatteriin. Teatterinjohtajan työn lisäksi hän oli kesäisin lottakomennuksilla Itä-Karjalan kenttäsairaaloissa. Työtahti oli kova, ohjauksia kertyi 38 kolmessa vuodessa. Vuonna 1943 Leppänen siirtyi Tampereen Teatterin johtajaksi. Hän ohjasi TT:ssa 54 näytelmää kuudessa vuodessa. Tämän jälkeen Leppänen palasi Helsinkiin, jossa hän työskenteli Helsingin Kansanteatterin johtajana vuosina 1949–1951.

Tasavallan presidentti Juho Kusti Paasikivi myönsi Glory Leppäselle Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin vuonna 1951.

Elokuvat 
Glory Leppänen näytteli myös muutamassa elokuvassa. Hänen ainoa elokuvaohjauksensa on Onnenpotku (1936), joka oli ensimmäinen naisen ohjaama suomalainen elokuva. Elokuva oli Suomen Filmiteollisuuden tuottama, ja ohjausvastuu siirtyi Leppäselle, kun yhtiön pääohjaaja Erkki Karu kuoli yllättäen ja hänen paikalleen noussut uusi johtaja T. J. Särkkä ei vielä kokenut itseään riittävän päteväksi ohjaustehtäviin. Onnenpotkua ennen Leppänen oli näytellyt roolit mykkäelokuvissa Runoilija muuttaa (1927) ja Rovastin häämatkat (1931).

Yksityiselämä 
Leppäsen isä oli Acktén ensimmäinen puoliso, senaattori Heikki Renvall. Hänen isäkseen on kuitenkin arveltu myös taiteilija Albert Edelfeltiä. Glory Leppänen itse aina korosti että hänen isänsä on Heikki Renvall. Leppänen avioitui näyttelijä Aarne Leppäsen kanssa vuonna 1924. Aarne Leppänen kuoli 1937.

Teokset 
 Tulesta tuhkaksi. Emmy Achté ja hänen maailmansa (1962)
 Punainen Fiat BA 777. Jännitysromaani (1963)
 Kärpät saalistavat. Jännitysromaani (1964)
 Arkkipiispan perhe ja Aino Ackté (1966)
 Eski on kuollut. Jännitysromaani (1966)
 Pääosassa kuolema. Jännitysromaani (1967)
 Elämäni teatteria (1971)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset rikoskirjailijat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Hard N’ Horny

Hard N’ Horny on suomalaisen Wigwam-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1969. Progressiivinen rocklevy sisältää sekä suomen- että englanninkielisiä sanoituksia. 

A-puolen aloittava Huldénin nimiin merkitty raita "633 Jesu Fåglar" sisältää n. 5 sekuntia lintujen äänten matkimista, koska varsinainen kappale ei mahtunut levylle, mutta levyn etiketit oli jo ehditty painaa. Kappaleen ruotsinkieliset sanat on painettu levyn ensimmäisen painoksen sekä vuoden 2003 remasteroidun CD-version kansivihkoon. Muut A-puolen kappaleet ovat Jukka Gustavsonin tekemiä. Albumin B-puolella on Jim Pembroken säveltämä Henry-nimisestä miehestä kertovien laulujen sarja, joka muodostaa eräänlaisen pienoisrockoopperan. 

Levyn ensimmäisen painoksen kannet ovat yhtyeen jäsenten käsin piirtämiä. 

Albumin aikaan julkaistusta singlestä "Luulosairas" tuli suuri hitti ja se on nykyäänkin Wigwamin tunnetuimpia kappaleita.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli 
Henry's...

CD-bonus 
 

"Luulosairas" oli Wigwamin toinen single ja se julkaistiin 1969 B-puolenaan "Henry's Highway Code".

Kokoonpano 
 Jukka Gustavson – laulu, urut, piano
 Jim Pembroke – laulu, piano
 Nikke Nikamo – kitara
 Mats Huldén – basso
 Ronnie Österberg – rummut

Muut tekijät 
 Fitz Jenkins – kontrabasso
 Downtown Dixie Tigers Jazz Band – puhallinsoittimet
 Marjoriitta Gustavson – puhe
 Otto Donner – jousisovitukset, tuotanto
 Erkki Hyvönen – äänittäjä

Kirjallisuutta 
 

Vuoden 1969 esikoisalbumit
Wigwamin albumit
Henrik Otto Donnerin tuottamat albumit
Love Recordsin albumit
Anestesia-aineet

Anestesia-aineet eli anesteetit ovat lääkkeitä, joita käytetään potilaan rauhoittamiseen (sedatoimiseen) toimenpiteen tai tehohoidon yhteydessä. Yleisanestesian yhteydessä anestesia-aineilla saadaan aikaan anestesiainduktio eli nukahtaminen ja anestesian ylläpito.

Suonensisäisesti annosteltavat anestesia-aineet
Suonensisäisesti annosteltavia anestesia-aineita (laskimoanesteetteja) käytetään tavallisesti (kevyeen) rauhoittamiseen toimenpiteiden yhteydessä, tehohoitosedaatioon, anestesiainduktioon, lyhyeen nukutukseen ja pitkittyneen epileptisen kohtauksen katkaisuun.
fensyklidiini
ketamiini
propofoli
midatsolaami
tiopentaali
petidiini
metoheksitaali
metioturiaatti

Anestesiakaasut
Anestesiakaasut annostellaan hengityksen kautta joko maskilla tai intuboidun potilaan intubaatioputkeen erityisen anestesialaitteiston kautta seoksena hapen kanssa, ja usein seoksessa on lisänä ilokaasu. Anestesiakaasuilla ylläpidetään yleisanestesiaa. Ilokaasu tehostaa anestesiakaasujen vaikutusta. Inhalaationa annetun nukutusaineen lisänä tarvitaan usein lihasrelaksantteja eli herpauttajia, jotka lamauttavat sileitä lihasryhmiä. Näitä aineita tarvitaan leikkauksen suorittamista varten, varsinkin jos sisäelimiä pitää leikata.

Halotaani, Fluothane, Halothane, Anestan
Enfluraani, Efrane
Isofluraani
Sevofluraani
Desfluraani
Metoksifluraani, Penthrane

Lähteet

 Halldin, Matts: Nukutus ja puudutus. Wsoy/SHKS, Helsinki/Porvoo 1971. Ei isbn-tunnusta. Alkuteos ruotsiksi: Narkos och bedövning.
 Rosenberg, Per & Takkunen, Olli (toim.): Anestesiaopas, Duodecim, 1993, Helsinki/Vammala, Vammalan Kirjapaino Oy. ISBN 951-8917-37-X.
 Neuvonen et al. Kliininen farmakologia ja lääkehoito. 2002

Aiheesta muualla

 Anestesian historiaa ennen 1900-luvun alkua Arno Forsius, 2005.

Anestesiologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
M/S Al Mansur

M/S Al Mansur oli Irakin presidentti Saddam Husseinin suomalaisvalmisteinen huvijahti, jonka kohtaloksi koitui Yhdysvaltain johtaman liittoutuman pommitus Basrassa huhtikuussa 2003. Kahdeksan pommin täysosuma tuhosi aluksen.

Al Mansur oli varusteltu loisteliaasti. Sadan hengen hopea-astiasto maksoi kolme miljoonaa markkaa. Aluksella oli myös oma sairaala, helikopterikansi, vedenalaiskamerat sukeltajien varalta ja päävieraan hytistä etukannelle johtava salainen pako-ovi. Loistojahti oli aina lähtövalmiina, ympäri vuorokauden ja ympäri vuoden. Laivan kansirakenteen kylkilevyt oli hitsattu ruotsalaisesta panssariteräksestä. Ikkunat olivat 4,5 senttiä paksua luodinkestävää laatua. Aluksen bruttovetoisuus oli 7 359 tonnia ja nettovetoisuus 3 795 tonnia. Kantavuus oli 1 223 tonnia. Hyttipaikkoja aluksella oli 32 ja kansipaikkoja 250.

Laiva oli lahja Saudien kuningasperheeltä Saddamille sodasta Irania vastaan. Nimi tarkoittaa ”voittajaa” ja se viittaa kalifiin, joka perusti Bagdadin. Laivan alkutaival mutkistui, kun se valmistui 1982, sillä se jouduttiin Irakin ja Iranin välisen sodan vuoksi varastoimaan Pernoon. Loisteliaimman Suomessa rakennetun laivan luovutus tapahtui maaliskuussa 1983 Marokossa.

Laivaa pommitettiin vuonna 2003 Basran kaksiviikkoisen taistelun aikana 16 kertaa.

Koneisto

Jahdin pääkoneistona oli kaksi Wärtsilän Turun tehtaan rakentamaa Sulzer 8ZL40/48 -dieselmoottoria. Näiden 8-sylinteristen moottorien sylinterien halkaisija oli 400 mm ja iskun pituus 480 mm. Aluksen päämoottorit oli asennettu sota-alusten tapaan kumialustalle, jotta laivan kulku olisi mahdollisimman äänetöntä. Moottorit pyörittivät kahta säätösiipistä potkuria ja keulassa oli lisäksi ohjailupotkuri. Apukoneistona oli kolme dieselmoottoria, jotka pyörittivät kukin 1 000 kilowatin, 400 voltin, 50 hertsin vaihtovirtageneraattoria. Dieselpolttoainetta laiva voi ottaa 693,5 tonnia.

Lähteet
 Helsingin Sanomat 24.1.2007 s. B1
 Lloyd's Register of Shipping. Register of Ships
 Navigator 1983:5 s. 10–11
 Twisted hulk is Saddam's testament, BBC, Thursday, 10 April, 2003, 14:53 GMT 15:53 UK

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kuva Al Mansurista Aurajoen rannassa Wärtsilän Turun telakan varustelulaiturilla.

Al Mansur
Preiviiki

Preiviiki (, laajalahti) on kylä Porissa, kaupungin länsipuolella. Se oli osa Porin maalaiskuntaa, joka liitettiin Porin kaupunkiin vuonna 1967. Kylässä on 272 asukasta (2017).

Preiviiki sijaitsee Preiviikinlahden rannalla, joka on yksi Suomen runsaslintuisimmista rannoista. Bredvik mainittiin jo vuonna 1491 ja on todennäköistä, että ensimmäiset asukkaat olivat ruotsinkielisiä. 1800-luvulla Preiviikissä valmistettiin laivoja, joilla vietiin muun muassa halkoja Tukholmaan. Myös kalastus oli merkittävä elinkeino 1800-luvulla. Preiviikin kalarannassa sijaitsee lintutorni, jota voidaan pitää alkupisteenä Preiviiki–Yyteri-luontopolulle. Polku kiertää 4 600 hehtaarisen Preiviikinlahden ja päättyy Yyterin hiekoille. Preiviikinlahti ja sen rannat kuuluvat Natura 2000 -suojeluohjelmaan.

Makholman kylä oli alkujaan Preiviikin kulmakuntaa. Myös Viasvesi kuului Preiviikiin. Viasveden kylä muodostui vasta 1700-luvun lopulla preiviikiläisten liikamaasta. Nykyisinkin Preiviikin ja Viasveden maat ovat sekaisin sen mukaan, mistä ne aikoinaan erotettiin.

Preiviikissä sijaitsevat toimintansa vuonna 2006 lopettanut Porin lyhytaaltoasema sekä Porin keskiaaltoasema, jonka nykyinen omistaja on Digita Oy.

Lähteet

Aiheeesta muualla 
Preiviikin internetsivusto
Preiviikin historiaa

Porin kylät
Satakunnan maakunnan entiset taajamat
Ennakkojäsentäjä

Ennakkojäsentäjä tai ennakkojäsennin on aihepiirin esitys, jonka tarkoituksena on tutustuttaa oppijaa siihen esimerkiksi ennen luentoa tai johdatuksena oppimistehtävään. Ennakkojäsentäjät ovat pedagogisia välineitä, eräänlaisia välittäjiä ennestään tunnetun ja uuden aineksen välillä. Ennakkojäsentäjä voi olla lyhyt teksti, tekstin rakennejäsennys eli dispositio, kuva tai kaavio. Tarvittavaa esiymmärrystä luodaan siis suullisesti, kirjallisesti tai graafisin keinoin. Ennakkojäsentäjän idean ja käyttötavan esitti David Ausubel vuonna 1960.

Ennakkojäsentäjä harjoittelussa
Toimintaa harjoiteltaessa ennakkojäsentäjiä voidaan käyttää tarvittavan tiedon jäsentämiseen ennen harjoittelutilannetta. Ennakkojäsentäjät antavat kuvan toiminnasta etukäteen ja  parantavat harjoittelun aikana tapahtuvaa oppimista sekä pidentävät sen vaikutusta.

Ennakkojäsentäjä tiedonhankintatehtävissä
Tiedonhankintaa edellyttävissä tehtävissä on tärkeää käyttää aiempaa tietoa ja osaamista tukena uuden informaation löytämisessä ja ymmärtämisessä. Ennakkojäsentäjä auttaa tämän esiymmärryksen tunnistamisessa ja esille tuomisessa.

Ennakkojäsentäjä kytkee hakuaihetta toisaalta aikaisemmin tiedettyyn ja toisaalta aihepiirin käsitteelliseen rakenteeseen. Näihin hakuaihe ymmärretään osana laajempaa kokonaisuutta eikä yksittäisenä asiana.

Katso myös
 Kalanruotokaavio
 Käsitekartta
 Luovuustekniikka
 Tietovee

Lähteet
 Ausubel, D.P. (1960). The use of advance organizers in the learning and retention of meaningful verbal material. Journal of Educational Psychology, 51, 267-272.
 Cannon-Bowers, Janis A; Rhodenizer, Lori; Salas, Eduardo & Bowers, Clint A. 1998. A framework for understanding pre-practice conditions and their impact on learning. Personnel Psychology. Durham: Summer 1998 vol 51 issue 2, alkaen s. 291, 30 sivua
 Hakkarainen, Kai; Bollström-Huttunen, Marianne; Pyysalo, Riikka & Lonka, Kirsti 2005. Tutkiva oppiminen käytännössä : matkaopas opettajille. Helsinki : WSOY
 Halttunen, Kai; Hirvimäki, Eija; Niinikangas, Liisa & Perttula, Suvi 2002. Tiedonhakijan opas. 2. korjattu painos. Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu
 Hannafin, M. J.& Hughes, C. W. 1986. A framework for incorporating orienting activities in computer-based interactive video. Instructional Science, 15, 239-255.
 Kraiger, K.; Salas, E.; Cannon-Bowers, J. A. (1995). Measuring knowledge organization as a method for assessing learning during training. Human Factors, 37, 804-816
 Stone, C. L. 1983. A meta-analysis of advance organizer studies. Journal of Experimental Education, vol 51, 194-199.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ennakkojäsentäjän esittely (Seija-Sisko Häkkinen)
 Ennakkojäsentäjä

Ongelmanratkaisu
Bunyavirukset

Bunyavirukset (Bunyaviridae) ovat vaipallisia yksisäikeisiä 100–120 nm:n läpimittaisia RNA-viruksia, jotka ovat saaneet nimensä Ugandassa sijaitsevan Bunyamweran kaupungin mukaan. Suomessa yleisin bunyavirus on Inkoo-virus, ja se on eristetty hyttysestä.  

Bunyavirus heimoon kuuluu useita eri virusryhmiä mm. hantavirus, joka ainoana virusryhmässä ei leviä niveljalkaisten avulla, toisin kuin muut ryhmään kuuluvat virukset, joita tavataan ympäri maailmaa.

Viruksen isäntäeläiminä pidetään suurnisäkkäitä ja se leviää hyttysten välityksellä.  

Suomessa ja varsinkin Lapissa, missä on paljon hyönteisiä, väestön vastustuskyky on 70 % ja ylikin, etelämpänä vastustuskyky on 20 %. Suomessa esiintyvä Inkoo-virus aiheuttaa aivotulehdusta, enkefaliittia, mutta tätä tavataan kuitenkin harvoin.  Yleensä oireet ovat lieviä tai piileviä, subkliinisia. Toisessa ääripäässä Inkoo-virus saattaa aiheuttaa lyhyen, mutta rajun aivotulehduksen. Tällaista muotoa on tavattu lähinnä lapsilla ja nuorilla. Koska virusta levittää hyttynen, tartuntoja ei tapaa yleensä muulloin kuin kesäaikaan.

Bunyavirukset 

Inkoo (Kalifornian enkef. ryhmä) Esiintymisalue  Fennoskandia, entinen NL.  Levittäjä Hyttynen

Uukuniemi  Esiintymisalue  Fennoskandia, Itä-Eurooppa  
Levittäjä  Puutiainen

Krimin-Kongon verenvuotokuume  Esiintymisalue  Afrikka, Aasia, Itä-Eurooppa  Levittäjä  Puutiainen, ja leviää myös suoraan eläimestä tai potilaasta

Rift Valley Fever  Esiintymisalue  Afrikka  Levittäjä  Hyttynen

Hietasääskikuume  Esiintymisalue  Välimeren maat  Levittäjä  Hietasääski

Bunyavirus on arbovirus 

Bunyavirukset kuuluvat arbovirus-ryhmään. Ennen virukset ryhmiteltiin leviämistavan tai virusinfektion oireiden mukaan.  Arbovirus, (arbo=arthropod-borne=niveljalkaisten levittämä).
Muita tärkeitä arboviruksia:

Flavivirukset
Togavirukset

Virusheimot 

Hantavirus
Nairovirus
Orthobunyavirus
Phlebovirus
Tospovirus

Lähteet 
 Lääketieteellinen mikrobiologia  ISBN 951-656-007-5
 CDC englanniksi

RNA-virukset
Ria

Riia ja Ria ovat naisen etunimiä. Ne ovat Maria-nimen lyhentymiä. Vuodesta 2010 alkaen Riian nimipäivää vietetään suomenkielisessä kalenterissa 2. heinäkuuta. Riia mainitaan myös mahdollisena lyhennyksenä nimestä Viktoria. Espanjan kielessä Ria tarkoittaa virtaa. Suomessa Rian on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut nimekseen 661 ja Riian noin 1050 naista.

Tunnettuja Riia- ja Ria-nimisiä
 Ria Baran, saksalainen taitoluistelija
 Ria Berg, suomalainen antiikintutkija
 Ria Karjalainen, suomalainen jalkapalloilija
 Ria Kataja, suomalainen näyttelijä
 Riia-Rosa Koskelainen, suomalainen uimari
 Ria Percival, uusiseelantilainen jalkapalloilija
 Ria Ruokonen, suomalainen maisema-arkkitehti
 Ria Stalman, alankomaalainen kiekonheittäjä
 Ria Visser, alankomaalainen pikaluistelija
 Ria Öling, suomalainen jalkapalloilija

Riia ja Ria taiteilijanimenä 
 Ria Bartok, oik. Marie-Louise Pleiss, ranskalainen yé-yé-laulaja
 Merenneito Riia, oik. Anni Perttula, suomalainen viihdetaiteilija

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet

hu:Ria
Mehiläishoito

Mehiläishoito eli mehiläistenhoito tarkoittaa mehiläisten, etenkin tarhamehiläisten kasvatusta ja hoitoa hunajan ja mehiläisvahan keräämiseksi. Suomessa on noin 4 000 mehiläishoitajaa.

Mehiläishoidon historiaa 

Mehiläisten hyödyntämistä kuvaavia luolamaalauksia on löydetty hyvinkin vanhoja. Aluksi hunajaa kerättiin villimehiläisten pesistä, mutta myöhemmin opittiin rakentamaan keinotekoisia mehiläispesiä mm. ontoista puunrungoista, oljesta ja saviruukuista. Egyptissa mehiläishoito tunnettiin jo varhain ja useiden faaraoiden, esimerkiksi Tutankhamonin, haudoista on löydetty sinetöityjä hunaja-astioita.

Useat antiikin Rooman ajan kirjailijat, esimerkiksi Vergilius ja Aristoteles ovat dokumentoineet mehiläishoitoa teoksissaan. Erityisen laaja todisteaineisto varhaisesta mehiläishoitokulttuurista on löydetty Rehovista, nykyisen Israelin alueelta.

Suomeen ensimmäisen mehiläispesän toi vuonna 1760 Turun piispa Mennander, mutta varsinaisesti mehiläistarhauksen yleistyminen Suomessa alkoi vasta hieman myöhemmin professori Pietari Kalmin myötävaikutuksella.

Mehiläishoidon käytäntöjä 

Nykyisin mehiläisille rakennetaan irtokehäisiä pesiä, joissa vahakakut riippuvat irrallaan tukien varassa. Mehiläispesät koostuvat osastoista, jotka on asetettu päällekkäin torniksi. Pesälaatikon koosta riippuen irtokehiä on 7-11 vierekkäin. Osastojen lukumäärä riippuu mehiläisten ja hunajan määrästä: osastoja lisätään kesällä ja vähennetään syksyllä.  

Hunajasato korjataan heinä-elokuussa. Samalla huolehditaan mehiläisten talviruokinnasta: pesään laitetaan sokeriliuosta.

Mehiläisten menestyksekäs hoito vaatii tietoa mehiläisten elämästä ja vuosikierrosta, jotta hoitotoimenpiteet tulisivat suoritetuiksi parhaaseen mahdolliseen aikaan. Se on tärkeää sekä mehiläisten hyvinvoinnin että hunajasadon määrän ja laadun kannalta.

Mehiläisten hoidossa käytetään suojavarusteita, jotka suojaavat mehiläisten pistoilta. Suojavarusteisiin kuuluvat mm. suojaverkolla varustettu hattu, paksut, mielellään vaaleat, vaatteet ja usein kernistä valmistetut käsineet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
  

Suomen Mehiläishoitajain Liitto SML ry
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Kolmiokauppa

Kolmiokauppa oli orjakauppaa, jossa Isosta-Britanniasta (erityisesti Liverpoolista) kuljetettiin tuotanto- ja myöhemmin teollisuustuotteita, kuten alkoholia, metalliastioita, vaatteita ja tuliaseita Afrikkaan. Afrikassa kuljetettava tavaralasti vaihdettiin orjiin, jotka kuljetettiin Amerikkaan tai Länsi-Intiaan. Siellä orjat vaihdettiin muun muassa sokeriin, puuvillaan, rommiin ja tupakkaan, joka kuljetettiin takaisin Eurooppaan. Laivan omistajalle kauppa oli riskialtista, mutta erittäin tuottoisaa. Kustakin vaiheesta sai voittoa ja laivan hinnan saattoi ansaita takaisin muutamalla matkalla. Kolmiokauppaa harjoitettiin täydessä mittakaavassa 1600-luvulta alkaen ja se saavutti huippunsa 1700-luvun lopulla.

Kolmiokaupan synnyn taustalla oli merkantilismi. Merenkulkua helpotti Pohjois-Atlantin kiertoliike.

Myytti kolmiokaupasta 
Kolmiokauppa on ainakin osittain myytti, toteaa Atlantin yli tapahtuneen orjakaupan historiaa tutkinut Kalle Kananoja kirjassaan Kahlitut. Tutkijat ovat selvittäneet, että orjalaivat eivät kuljettaneet Amerikassa tuotettuja tavaroita merkittävissä määrin Euroopan markkinoille, vaan Karibianmeren saarilta kuljetettiin tavaraa pääasiassa laivoilla, jotka oli suuniteltuja tähän tarkoitukseen, ja ne olivat yleensä suurempia kuin orjalaivat. 

Pohjoisella Atlantilla kolmio oli kuitenkin välttämättömyys, koska merivirrat ja vallitsevat tuulet aiheuttivat sen, että purjehtiminen Karibialta suoraan Afrikkaan oli lähes mahdotonta, joten orjalaivat joutuivat hakemaan tavaraa Euroopasta ennen purjehtimistaan Afrikkaan. Eteläisellä Atlantilla, jossa orjakauppa oli aivan yhtä merkittävää kuin pohjoisella, orjalaivat purjehtivat suoraan Brasilian ja Afrikan välillä. Kananojan mukaan myytti kolmiokaupasta elää vahvasti, vaikka se ei täysin vastaakaan atlanttisen maailman historiallisia realiteetteja.

Katso myös 
 Kolmiokaupan keskiosuus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Orjakauppa
Kolonialismi
Atlantin historia
Pekingin kansainvälinen lentoasema

Pekingin kansainvälinen lentoasema  on ensisijainen kansainvälinen lentoasema Pekingissä, Kiinassa. Lentoasema on Air Chinan ja China Xinhua Airlinesin kotikenttä. Lentoaseman laajennus rahoitetaan pääasiallisesti Euroopan investointipankilta saadulla 500 miljoonan euron lainalla.

Pekingin metron Airport Express -linja liikennöi kakkos- ja kolmosterminaalin ja kaupungin keskustassa sijaitsevan Dongzhimenin metroaseman välillä.

Lentoyhtiöt ja terminaalit
Laskeutumisoikeudet Pekingin kansainväliselle lentoasemalle ovat hyvin haluttuja. Lentoasemalla on tällä hetkellä kaksi terminaalia. Terminaali 1 on pääosin China Southern Airlinesin ja muutaman muun lentoyhtiön käytössä, Terminaali 2 palvelee muita kiinalaisia sekä kansainvälisiä lentoyhtiöitä. Kolmas terminaali otettiin käyttöön alkuvuonna 2008.

Terminaali 1 avattiin 1. tammikuuta 1980. Terminaali 2:n avauduttua ensimmäinen terminaali suljettiin kunnostamista varten. Se avattiin uudelleen 20. syyskuuta 2004 korvaten alkuperäisen 1980-luvun terminaalin, joka oli ainoa terminaali vuoteen 1999 asti. Terminaali 2 avattiin 1. marraskuuta 1999, kuukausi Kiinan 50-vuotisjuhlan jälkeen. Terminaali 3 valmistui marraskuussa 2007, avattiin koekäyttöön 29. helmikuuta 2008 ja otettiin täyteen käyttöön 26. maaliskuuta 2008

Rahtilentoyhtiöt
 Air China Cargo (Anchorage, Chicago-O'Hare, Dallas/Fort Worth, Los Angeles, Portland (OR))
 Cargolux (Luxembourg)
 Federal Express (Hangzhou, Nanjing, Shanghai-Pudong)
 Korean Air Cargo (Seoul-Incheon)
 Scandinavian Airlines System (Copenhagen, Shanghai-Pudong)
 Singapore Airlines Cargo (Singapore)
 Malaysia Airlines Kargo (Kuala Lumpur)

Katso myös
Peking Daxingin kansainvälinen lentoasema

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lentoaseman viralliset sivut 

Kiinan lentoasemat
Pekingin rakennukset ja rakennelmat
Pekingin liikenne
Überlingen

Überlingen on kaupunki Etelä-Saksassa lähellä Sveitsin rajaa. Se kuuluu Bodenseen piirikuntaan ja se sijaitsee Bodenjärven rannalla.

Ensimmäinen merkki Überlingestä on vuodelta 770 alemannien kaudelta. Kaupunginoikeudet Überlingen sai vuonna 1211. Nykyään Überlingen tunnetaan suosittuna turistikaupunkina.

Überlingenissä sattui 1. heinäkuuta 2002 lento-onnettomuus, jossa kuoli kaikkiaan 71 ihmistä.

Suomensaksalainen toimittaja-kirjailija Roman Schatz on syntynyt Überlingenissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Sosialistinen internationaali

Sosialistinen internationaali on sosiaalidemokraattisten puolueiden kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Sosialistisen internationaalin johtoajatuksena on työväenluokan kansainvälinen solidaarisuus, internationalismi. Internationaali perustettiin nykymuodossaan Lontoossa 1956. Vuonna 1923 perustettiin Työväen ja Sosialistinen Internationaali, jonka toimintaa nykyinen järjestö jatkaa. Järjestön nimi tulee vuosina 1889–1916 toimineen Toisen internationaalin virallisesta nimestä.

Toisen maailmansodan jälkeen monet sosiaalidemokraattiset puolueet, jotka olivat olleet kiellettyjä natsi-Saksan valtaamassa Euroopassa, liittyivät internationaaliin. Vuoden 1976 Geneven kongressista lähtien Sosialistisella internationaalilla oli myös muutamia Euroopan ulkopuolisia jäseniä. 1980-luvulla useimmat SI:n jäsenpuolueista antoivat tukensa Nicaraguan sandinisteille (FSLN), joka sittemmin liittyi myös internationaalin jäseneksi. SI on hyväksynyt riveihinsä myös keskusta-vasemmistolaisen Puerto Ricon itsenäisyyspuolueen ja entiset kommunistipuolueet, kuten Italian Democratici di Sinistran ja Mosambikin Frelimon.

Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue on internationaalin jäsenpuolueiden muodostama europuolue ja SI:n läheinen kumppani. Internationaalin naisjärjestö on Socialist International Women, nuorisojärjestö International Union of Socialist Youth ja varhaisnuorisojärjestö Socialist Educational International.

 1970-luvun lopussa ja 1980-luvulla SI:llä oli mittavat suhteet ja keskustelut molempien kylmän sodan pääosapuolten kanssa, Neuvostoliitto ja Yhdysvallat. Keskustelut liittyen idän ja lännen välisiin suhteisiin. SI kannatti liennytyspolitiikkaa etenkin SALT II, START ja INF -sopimuksia. Sillä oli useita tapaamisia Washingtonissa presidentti Jimmy Carterin ja varapresidentti George Bushin kanssa. Moskovassa he puolestaan tapasivat pääsihteerit Leonid Brežnev ja Mihail Gorbatšov. SI:n puolelta näitä tapaamisia johti Suomen pääministeri Kalevi Sorsa.

Presidentit

Pääsihteerit

Kokoukset

Jäsenpuolueet

Täysjäsenyys
Seuraavat  puolueet ovat täysjäseniä:

Neuvottelujäsenet 
Seuraavat  puolueet ovat neuvottelujäseniä :

Tarkkailijapuolueet
 
Seuraavat osapuolet ovat tarkkailijoita:

Entiset jäsenpuoluet

Lähteet

Aiheesta muualla
Sosialistisen internationaali kotisivu 

Sosiaalidemokraattiset puolueet
Kansainväliset vasemmistolaiset järjestöt
Säiläkirjoitus

Säiläkirjoitukset ovat kirjoitusta miekkojen lappeessa. Säiläkirjoituksia oli suhteellisen usein keskiaikaisissa eurooppalaisissa miekoissa.

Yleisin säiläkirjoitus lienee ULFBERTH muunnoksineen, joka on keskieurooppalaisen Ulfberht-miekkojen valmistajan ”tuotemerkki”. Toinen yleinen säiläkirjoitus on IN NOMINE DOMINI, usein lyhennettynä. Se on latinaa ja tarkoittaa 'Jumalan nimessä'. Nekin sepät, jotka eivät osanneet kirjoittaa, saattoivat jäljitellä tekemiinsä miekkoihin säiläkirjoituksia. He ovat voineet kuvitella kirjaimet onnea tuoviksi taikamerkeiksi. Tämä voi selittää sen, ettei kaikkia säiläkirjoituksia ole voitu tulkita. Myös miekan huono kunto vaikeuttaa merkkien tunnistamista.

Kirjoitus upotettiin lappeeseen joko raudasta tai hopeasta tehdyillä juovilla. Näitä sanotaan säilämerkeiksi tai säiläkirjoituksiksi. Ensimmäisiä rautaisia säilämerkkejä alkoi ilmaantua jo Suomessa merovingiajan lopulla ja ne yleistyivät 900-luvulla. Viikinkiajalla miekoissa oli monenlaisia kirjoituksia, kuten seppien nimiä, geometrisia tai symbolisia kuvioita ja epäsäännöllisiä merkkiyhdistelmiä. Rautaiset säilämerkit alkoivat 1000-luvulla olla epäsuosittuja ja tilalle tulivat kupariset, hopeaiset ja jopa kultaiset merkit.

Muslimeilla on ollut samalla tekniikalla tehtyjä Koraanin säkeitä sapeleissaan. Nykyaikaisissa puukoissa voi olla lappeessa tekijän tunnus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kalmistopiiri: Uusi väitöstutkimus: rautakauden laatumiekat eivät olleetkaan tuontitavaraa Manner-Euroopasta, 30.1.2016, viitattu 31.3.2016
 

Miekat
Arkeologia
Principles of Mathematics

The Principles of Mathematics on Bertrand Russellin vuonna 1903 julkaisema matematiikan perusteita käsittelevä teos, jossa Russell pyrkii osoittamaan, että kaikki matematiikka voitaisiin palauttaa logiikkaan logisismin ohjelman mukaisesti.

Russell aloitti aihetta käsittelevän teoksen kirjoittamisen 27-vuotiaana vuonna 1898 ollessaan vielä hegeliläinen. Luettuaan A. N. Whiteheadin teoksen Universal Algebra ja Dedekindin teoksen Nature and Meaning of Numbers hän vakuuttui, että hänen hegeliläinen lähestymistapansa oli väärä. Uusittu teos oli valmiina vuoden 1900 puolessavälissä. Cantorin ja Peanon vaikutuksesta Russell joutui kuitenkin työstämään kirjan jälleen uudelleen. Tämän työn hän saattoi päätökseen vuosisadan viimeisenä päivänä. 

Keväällä 1901 Russell kuitenkin löysi teorian rakenteesta loogisen virheen, joka tunnetaan Russellin paradoksina, ja lisäsi sen käsittelyn teoksen kymmenenneksi luvuksi. Hän työskenteli teoksen parissa vielä vuoden, ja se valmistui lopulta kesäkuussa 1902. Tämän jälkeen hän ilmoitti Gottlob Fregelle löytämästään paradoksista. Joulukuussa 1902 Russell kirjoitti teoksen esipuheen, ja teos valmistui painosta toukokuussa 1903.

Teos sai hyvän vastaanoton. Sen suurin merkitys on ollut Cantorin ja erityisesti Fregen töiden esittelemisessä laajemmalle yleisölle.

Lähteet 
 Edward Buckner: Russell’s Principles of Mathematics

Aiheesta muualla 
 Principles of Mathematics 
 Principles of Mathematics –  esittely ja katkelmia 
 

Analyyttinen filosofia
Kirjat logiikasta
Kirjat matematiikasta
Sanna Laine

Sanna Laine (o.s. Lassi) (17. maaliskuuta 1891 Kymi – 29. huhtikuuta 1998 Pornainen) oli iäkkääksi elänyt suomalainen nainen. Laine kuoli 107-vuotiaana ja hän oli tuolloin Suomen kolmanneksi vanhin ihminen.

Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Tepe Sialk

Tepe Sialk (kirjoitusasuja mm. Tepe/Depe/teppe/Tappe/Tappeh Sialk/Sijalk/Siyalk) on merkittävä arkeologinen löytöpaikka
Pohjois-Iranissa Kashanin kaupungin lähellä Teheranin ja Isfahanin seuduilla. Paikka oli asuttu ainakin noin 5500-2000 eaa., ja taantui 1000 eaa. mennessä. Sialkin kehityksessä näkyy samoja piirteitä kuin Mesopotamian Uruk-kauden ja varhaisen Elamin kehityksessä. Sialk IV-vaiheessa noin 2900 eaa. rakennettiin suuri zikkurat, joka muistuttaa Mesopotamian porrastemppeleitä. Temppeli oli ehkä jo 5000 eaa.

Sialkin aikajako 
 Sialk I enne 5000- n. 4700
 Sialk II n. 4700-4500
 Sialk III n. 4500-n. 3000
 Sialk IV n. 3000

Katso myös 
 Neoliittinen Lähi-itä
 Sumer
 Namazgan kulttuuri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Mlecchas
 Heap of Dust, it is not!
 Also 
 News item on Sialk
 another 
 fin Garden at ArchNet 

Arkeologiset kohteet Iranissa
Alberto Fernández

Alberto Ángel Fernández (s. 2. huhtikuuta 1959) on argentiinalainen poliitikko ja Argentiinan presidentti. Ennen presidenttiyttä Fernández oli Argentiinan pääministeri Néstor Kirchnerin ja Cristina Fernándezin hallituksissa 2003–2008. Hän jätti asemansa heinäkuussa 2008.

Alberto Fernández syntyi Buenos Airesissa. Hän opiskeli oikeustiedettä Buenos Airesin yliopistossa ja työskenteli siellä rikoslain professorina.

Hänet valittiin parlamenttiin Buenos Airesista vuonna 2000 Fernando de la Rúan hallituksen talousministeri Domingo Cavallon johtaman Acción por la República -puolueen edustajana. Hän jätti paikkansa parlamentissa 2003 ryhtyessään Kirchnerin hallituksen pääministeriksi.

Alberto Fernandez aloitti Argentiinan presidenttinä joulukuussa 2019 voitettuaan presidentinvaalit lokakuussa. Fernandezin varapresidenttinä aloitti entinen presidentti Cristina Fernandez de Kirchner.

Lähteet 

Argentiinan pääministerit
Argentiinan presidentit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Posliininmaalaus

Posliininmaalaus tarkoittaa posliiniesineiden koristelemista maalauskuvioin. Koristelu voidaan tehdä joko lasitteen alle tai päälle.

Teollisuudessa siirtokuvakoristelu on suureksi osaksi korvannut posliininmaalauksen.

Harrastuksena 

Posliininmaalauksessa harrastuksena voidaan käyttää työvälineinä esimerkiksi siveltimiä, sabloneita tai sieniä. Väreinä käytetään useimmiten värijauheita, jotka sekoitetaan öljyyn.

Öljyt voivat olla joko vesi- tai tärpättiliukoisia. Saatavilla on kahdentyyppistä, kuivuvaa ja kuivumatonta öljyä. Kuivumaton öljy tunnetaan myös nimellä avoin öljy (wipe out medium). Sivellintekniikkaan, pohjavärin maalaamiseen ja kuviomaalaukseen voidaan käyttää kuivuvaa öljyä sillä avoin öljy valuu helposti. 

Amerikkalaisessa maalaustekniikassa käytetään yleensä avointa öljyä. Tällöin värit sekoitetaan paletille valmiiksi. Koska öljy ei kuivu, värit säilyvät paletilla jopa vuosia.

Maalattaessa posliinille värikerroksen pitää olla ohut ja poltettaessa sen tulee sulautua lasitteeseen. Jos väriä on liian paksulti, se voi valua tai kiehua poltossa ja halkeilla. Silloin väri saattaa pilata myös lasitteen.

Posliininmaalauksessa käytetään myös lysterivärejä, jotka  poltettaessa muuttuvat marmorinomaisiksi. Valkoista lysteriä voidaan myös sekoittaa värillisiin lystereihin ja näin saadaan uusia jännittäviä värisävyjä. Valuvilla lystereillä saadaan aikaan erilaisia valumiskuvioita, esinettä voidaan myös tuputtaa.

Jotta kuvio pysyy posliinissa, se tulee polttaa erityisessä poltto-uunissa. Uunin lämpötila tulee olla 780–820 astetta.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla