joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mustapuro

Mustapuro () on puro Itä-Helsingissä. Se saa alkunsa Kontulasta ja laskee Myllypuron, Puotinharjun, Itäkeskuksen ja Marjaniemen kautta Roihuvuoressa Strömsinlahteen. Marjaniemen siirtolapuutarhan puron länsipuoliset osat kuuluvat nykyisin Vartiokylän kaupunginosan Itäkeskuksen osa-alueeseen, vaikka itse asiassa koko nykyinen siirtolapuutarha sijaitsee alkuperäisen Herttoniemen kaupunginosan alueella. Puron itäiselle puolelle rakennettiin asuntoja vuosituhannen vaihteessa ja samalla kaupunginosien rajat siirrettiin nykyisille paikoilleen. Puotinharjussa Mustapuron läheisyydessä on myös saman niminen leikkipuisto.

Mustanpuronpuiston niityt, pensaikot ja metsiköt ovat lintujen ja ulkoilijoiden suosiossa. Puron alajuoksu Tulisuontien eteläpuolella on linnustollisesti arvokas. Alueella pesii runsas linnusto, mm. satakieli, mustapääkerttu ja pikkutikka.

Vuoden 1754 kartassa puron nimi oli Skogsbäck.

Lähteet

Helsingin luonto
Roihuvuori
Myllypuro
Puotinharju
Kontula
Itäkeskus
Suomenlahteen laskevat vesistöt
Suomen vesistöt
Suomen joet
Raoul Grünstein

Raoul Grünstein (s. 23. elokuuta 1960 Helsinki) on Image-lehden perustaja ja oli sen kustantaja sekä Image Kustannuksen osittainen omistaja. 

Hän on toiminut perheensä yrityksen Turkisliike Grünsteinin johdossa. Turkisliike myytiin myöhemmin Marimekolle, jonka omistuksessa se oli vain vähän aikaa.

Grünstein on perustanut Kulttuuritehdas Korjaamon, jonka toimitusjohtaja ja taiteellinen johtaja hän on. Hän omistaa konsulttitoimiston Image Match ja Korjaamo Experience -tuotantoyrityksen. 

Vaikka Image Kustannus ei tuonut rahaa, Grünstein sai yhtiöön sijoittamansa rahat moninkertaisesti takaisin myydessään sen A-lehdille. Ne rahat mahdollistivat Korjaamon laajennuksen.

Grünstein kertoi että Kulttuuritehdas Korjaamo on "tappiollista toimintaa, pointtina on rakentaa merkityksellistä toimintaa.” 

Grünsteinin Kulttuuritehdas Korjaamo ajeutui velkasaneeraukseen 25.9.2014 

Grünstein on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri (1991), ja lisäksi hän on opiskellut teknistä fysiikkaa ja filosofiaa. Hän voitti arvostetun Fotofinlandia valokuvakilpailun vuonna 1994.

Hän on juutalaista sukua; isoisä on Jakob Grünstein ja isä Boris Grünstein. Hänen veljensä Michel Grünstein oli myös mukana Imagen taustalla.

Lähteet

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen juutalaiset
Munkkisaari

Munkkisaari () on entinen saari Helsingin kanta­kaupungin etelä­rannalla, nykyisin Länsisataman kaupungin­osaan kuuluvalla Herne­saaren osa-alueella.  Aikaisemmin myös osa-alueen nimi oli Munkkisaari, mutta vuonna 2012 sen nimi muutettiin kaupunginhallituksen päätöksellä Hernesaareksi. Alku­peräisen Munkki­saaren lisäksi osa-alueeseen kuului myös sitä kohti manterella työntynyt niemi sekä etelämpänä sijaitseva varsinainen Herne­saari.

Alkuperäisen Munkkisaaren erotti manteresta kapea Matala­salmi (), joka sijaitsi hieman nykyisen Hylkeen­pyytäjän­kadun länsipuolella. Siellä oli 1800-luvulla joukko kalastajien mökkejä, ja sinne johti manterelta puusilta, jonka ali veneet pääsivät kulkemaan. Myöhemmin salmi täytettiin, ja Munkkisaari muutettiin teollisuusalueeksi. Suurin osa entisestä saaresta on nykyisin osa STX Europen omistaman Hietalahden telakan aluetta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Länsisatama
Helsingin entiset saaret
JaSeSoi

JaSeSoi - musiikkikasvatusyhdistys ry on suomalaisten musiikkikasvattajien vapaaehtoisorganisaatio, joka järjestää Orff-pedagogiikkaan perustuvia kansallisia ja kansainvälisiä musiikkikursseja ja -tapahtumia.

Yhdistys on perustettu vuonna 1993 jatkamaan MUSISOI rymusiikkikasvatustoimintaa. MUSISOI ry toimi vuodesta 1985 vuoteen 1992 ja perustajana toimi Matti Sarapaltio. Musisoi julkaisi Musiikki-uutiset -lehteä.

JaSeSoi ry:n englanninkielinen nimi on Orff-Schulwerk Association of Finland, ja yhdistys on kansainvälisesti hyväksytty, säveltäjä Carl Orffin kehittämää musiikinopetusmetodia edistävä Orff-Schulwerk-järjestö Suomessa. 

Vuonna 2000 JaSeSoi ry isännöi Orivedellä kansainvälistä Orff-pedagogiikan symposiumia. Vuodesta 1998 JaSeSoi on järjestänyt kesäisin viikon mittaista kansainvälistä ”Maailmankylä – World Village” -koulutustapahtumaa Orff-pedagogian edustajille.

Orff-pedagogiikka

Orff-pedagogiikka on säveltäjä Carl Orffin (1895–1982) kehittämä musiikkikasvatusmetodi, jossa edetään ihmisen kehityksen mukaisella tavalla: rytmi kasvaa puheesta, sitten syntyy melodia ja sen pohjalta harmonia. Orff-menetelmä korostaa jokaisen mahdollisuutta musisoida ilman aiempia musiikkiopintoja tai erityislahjakkuutta. 

Keskeisiä ajatuksia Orff-pedagogiikassa ovat toiminnallisuus ja tekemällä oppiminen. Työtapoja ovat mm. imitaatio ja kaikuharjoitukset. Kaikuna voi toistaa sanoja, loruja, liike- ja rytmikuvioita sekä laulu- ja soitinmelodioita.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhdistyksen kotisivu 
 Kekäläinen, Tiina ym. (toim.): Rytmiseminaareja 20 vuotta : villiä ja vapaata musiikkikasvatusta Suomessa 1986–2006. Espoo: Jasesoi-musiikkikasvatusyhdistys, 2007. ISBN 978-952-92-1748-9.

Suomalaiset musiikkialan järjestöt
Musiikkikoulutus
Eerik Tuurenpoika Bielke

Eerik Tuurenpoika Bielke (, k. 1511) oli Viipurin käskynhaltija 1500-luvun alussa ja hoiti Ruotsin valtakunnan idänpolitiikkaa vaikeana unioniriitojen aikakautena. 

Bielke oli syntynyt luultavasti 1460-luvulla, hänen vanhempansa olivat Tuure Tuurenpoika Bielke ja Birgitta Abrahamintytär Tjurhuvud (toisen tiedon mukaan Ingeborg Körning). Toisin kuin isänsä Bielke oli valtionhoitaja Sten Sture vanhemman kannattaja ja tanskalaisvastainen. Bielke toimi Sturen voutina Tukholman linnassa 1487–1490. Vuonna 1495 hänestä tuli Stegeborgin linnanvouti, mutta 1496 rutto iski linnaan ja suuri osa sen asukkaista kuoli. 

Bielke lähetettiin 1499 Viipurin linnaan Viipurin läänin ja Olavinlinnanläänin käskynhaltijaksi, ja 1504 hänestä tuli koko Suomen käskynhaltija. Bielken onnistui turvata Suomen itäraja, mutta 1507 tanskalaiset valloittivat Kastelholman ja ryöstivät pahoin Turkua 1509. Sten Sturen seuraaja Svante Niilonpoika syyttikin häntä laiminlyönneistä. Bielkeä voi kuitenkin pitää yhtenä keskiajan huomattavimmista hallitusmiehistä Suomessa, joka muun muassa kannatti ajatusta ottaa virkamiehiksi suomea ymmärtäviä henkilöitä "enemmän kuin tähän saakka on tapahtunut."

Bielke oli naimisissa Gunilla Besen (s. noin 1475, k. 1552 tai 1553) kanssa. He saivat kolme lasta, Akseli Eerikinpoika Bielke, Anna Eerikintytär Bielke ja Karin Eerikintytär Bielke. Bielken vaiheita käsitellään myös Kaari Utrion kirjassa Viipurin kaunotar, jossa päähenkilön sisaresta tulee Bielken rakastajatar.

Lähteet
  Sivu 64.

Aiheesta muualla
Svenskt biografiskt lexikon

Ruotsalaiset aateliset
Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt
Suomen maaherrat
Valtaneuvokset
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1511 kuolleet
Topelius-palkinto

Topelius-palkinto on suomalainen kirjallisuuspalkinto, jonka perusti vuonna 1946 Nuorten Kirja ry (nykyisin Suomen Nuorisokirjailijat ry). Palkinnon tarkoituksena on lisätä lasten- ja nuortenkirjojen arvostusta.

Palkinto myönnetään vuosittain korkeatasoisesta nuortenkirjasta. Palkintosumma määräytyy palkintovuoden mukaan, esimerkiksi vuonna 2022 palkinnon arvo on 2022 euroa. Sitä tukee Kopiosto.

Topelius-palkitut ja ehdokkaat

Lähteet

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Greatest Kills

Greatest Kills on metalliyhtye Sentencedin viides albumi ja samalla yhtyeen uran ensimmäinen kokoelma-albumi. Century Media julkaisi albumin Euroopassa tällä nimellä 24. marraskuuta 1997 ja Yhdysvalloissa nimellä Story: A Recollection 6. tammikuuta 1998. Spinefarm julkaisi albumin Suomessa nimellä Story: Greatest Kills hieman poikkeavalla kappalelistalla.

Albumi sisältää kappaleita Sentencedin jokaiselta ennen vuotta 1997 julkaistulta studioalbumilta ja Love & Death -minialbumilta sekä keräilyharvinaisuudeksi muodostuneen The Trooper -minialbumin kappaleet kokonaisuudessaan. Mukana on myös Down-albumilta pois jäänyt, ennenjulkaisematon kappale "No Tomorrow". Albumin kansilehden mukana tulee yhtyeen vuodet 1989–1997 kattava historiikki suomen ja englannin kielellä.

Kappaleet 

 
 
 
 
 
 
 
 
  ¹
 
  ¹
  ²
 
  ¹
  ²

¹ Ei Suomen-painoksella.
² Järjestys päinvastainen Suomen-painoksella.

Kokoonpano 

 Taneli Jarva – laulu (kappaleissa 2, 4–10, 13), basso (kappaleissa 2, 4–10, 12–13 ja 15)
 Ville Laihiala – laulu (kappaleissa 1, 3, 11 ja 14)
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara, laulu (kappaleissa 12 ja 15), basso (kappaleissa 1, 3, 11 ja 14)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1997 kokoelma-albumit
Sentencedin albumit
Sveriges Television

SVT eli Sveriges Television on Ruotsin yleisradioyhtiö, jolla on vain televisiotoimintaa.

Ruotsissa televisiotoiminta aloitettiin vuonna 1956, jolloin televisiotoimintaa hoiti yleisradioyhtiö Sveriges Radio. Vuonna 1978 televisiotoiminta siirrettiin Sveriges Television -yhtiöön.

SVT:n toimintaa rahoitetaan televisiomaksuin. SVT:n kanavilla ei esitetä mainoksia. Tosin joitakin urheiluohjelmia sponsoroidaan.

Kanavat 
SVT:llä on viisi kanavaa: pääkanavat SVT1 ja SVT2 sekä erikoiskanavat SVT24, Kunskapskanalen ja SVTB. SVT1 ja SVT2 lähetettiin aiemmin sekä analogisesti että digitaalisesti, muut kanavat vain digitaalisesti.

SVT24 on uutis- ja ajankohtaiskanava.

SVT World (entinen SVT Europa) -kanavan ohjelmisto koostui SVT1:n ja SVT2:n ruotsalaisista ohjelmista. Kanavaa oli mahdollista katsoa kaikkialla Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä osissa Lähi-itää, Aasiaa ja Australiaa. Kanavan ohjelmat näkyivät Suomessa osana Yle Femin ja Yle Areenan ohjelmistoja. SVT Worldin lähettäminen Suomessa päättyi 24.4.2017. SVT Worldin lähetykset lopetettiin kustannussyistä kokonaan 30.4.2017. 

SVT Extra oli vuosina 2002-2004 toiminut lisäkanava, joka lähetti olympialaiset ja muut äkilliset tapahtumat. Lisäksi kanavalla nähtiin SVT1:n ja SVT2:n ohjelmien uusintoja ja urheilulähetyksiä, joita ei muilla kanavilla voitu lähettää. SVT Extra muutettiin 26.09.2004 Kunskapskanaleksi, joka on opetus- ja tiedeohjelmien kanava ja vastaa lähinnä Suomen Yle Teemaa. Kunskapskanalenilla ei ole kuitenkaan kulttuuritarjontaa, toisin kuin Yle Teemalla. Kunskapskanalen on SVT:n ja opetusohjelmia tuottavan yleisradioyhtiön Utbildningsradionin yhteistoimintaa. 

SVT Barnkanalen eli entinen SVTB ja Barnkanalen on nimensä mukaisesti lastenkanava. SVT Barnkanalenin ohjelmistossa on sekä pienille lapsille että murrosikäisille tarkoitettuja ohjelmia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sveriges Television 
 SVT:n suomenkieliset uutiset
Kärsämäen kirkonkylä

Kärsämäen kirkonkylä on Kärsämäen kunnan keskustaajama, jonka väkiluku on noin 1 000. Suurin osa kunnan palveluista ja työpaikoista on keskittynyt kirkonkylälle. Kylä on rakentunut sitä halkovan Nelostien varteen, valtateiden Vt 4 ja Vt 28 risteyksen eteläpuolelle.

Suomen kirkonkylät
Suomen kuntakeskukset
Pohjois-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Sydänmaankylä

Sydänmaankylä on kylä Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, Kärsämäeltä 25 km itään Kärsämäenjoen rannalla. Sydänmaankylä rajoittuu Miilurannan ja Saviselän ja Pyhännän Tavastkengän kyliin. Kylälle saavutaan useimmin Kärsämäen suunnasta valtatie 28:lta (Kokkola - Kajaani) lähteviltä maanteiltä 18443 ja 18447. Maantie 18447 yhdistää valtien 28 ja tien 599 (Pyhäntä - Kiuruvesi).

Sydänmaankylä on voimakasta maatalousaluetta, jossa tuotetaan maitoa ja naudanlihaa. Kylä syntyi 1600-luvun alussa savolaisen uudisasutuksen myötä. Sydänmaankylän kehitystä ja toimintaa johtaa vireä Sydänmaankylän Kyläseura ry., jonka toiminta palkittiin vuonna 2001 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä valinnalla. Kylän koulu on nykyisin Sydänmaan Kyläosuuskunnan omistuksessa ja aktiivisessa käytössä muun muassa majoitus-, harraste- ja juhlatiloina. Sydänmaankylässä asuu 28 taloudessa noin 75 asukasta. 

Kylältä on kotoisin 1800-luvun lopun suurhiihtäjä Aappo Luomajoki.

Aiheesta muualla
 Sydänmaan kyläseura 
 Telinkangas, Sisko (toim.): Sekkaanpanijoita ja hännänajajia : Kärsämäen Sydänmaankylän kyläkirja. Perinnepiiri Takkavihta, Sydänmaan kyläseura, 1997. ISBN 952-90-9214-8.

Kärsämäen kylät
Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylät
Liminganlahti

Liminganlahti on Pohjanlahden sivulahti Perämerellä Pohjois-Pohjanmaalla Oulun, Limingan ja Lumijoen kuntien alueella. Liminganlahti on kansainvälisesti tunnettu ja arvokas lintuvesi. Liminganlahteen laskevat Lumi-, Liminka- ja Temmesjoki. 

Liminganlahden vesipinta-ala on 109 km², kun alueen länsirajana käytetään kuviteltua linjaa Lumijoen Varjakasta Rokonkarin saaren kautta Oulun Riutunkariin. Lahden pituus on suurimmillaan noin 15 kilometriä, ja pohjukassa sen leveys on suurimmillaan noin kymmenen kilometriä.

Liminganlahden vesialue on kansainvälisesti tärkeä muuttolintujen levähdysalue. Muuttoaikaan alueella levähtää jopa kymmeniä tuhansia lintuja. Tällöin alueella tavataan lähes 70 yleistä lintulajia sekä useita harvinaisia lintulajeja. Alueella tavataan säännöllisesti kaikkiaan 13 Suomessa uhanalaista lintulajia sekä 30 lintulajia, jotka on mainittu Euroopan unionin lintudirektiivissä 79/409/ETY.

Liminganlahti on merkittävä vesilintujen metsästysalue. Suojeluohjelmista huolimatta metsästystä ei ole kokonaan kielletty, vaan metsästystä voidaan harjoittaa merkityillä alueilla.

Liminganlahden luontokeskus 

Liminganlahden luontokeskus on rakennettu vuonna 1998. Se sijaitsee Virkkulan rannassa seututien 813 varrella noin viisi kilometriä Limingan keskustaajamasta Lumijoelle päin. Arkkitehtien Maija Niemelän ja Pentti Myllymäen suunnittelemassa keskuksessa on 30 hengen majoitustilojen lisäksi kahvila-ravintola sekä kokous- ja näyttelytilat. Alueella sijaitsi aikaisemmin lintutorni sekä erillinen katettu havainnointitaso, mutta vuonna 1987 rakennettu torni kaatui myrskyssä joulukuussa vuonna 2011. Myrskyssä säilyneen havainnointitason päälle rakennettiin uusi torni vuoden 2012 kevään aikana. Tornille ja havainnointitasolle johtivat noin 600 metriä pitkät pitkospuut, jotka soveltuivat myös pyörätuolilla kulkeville.. Pitkospuut on sittemmin purettu ja korvattu leveällä ja helppokulkuisella polulla.

Katso myös
 Letto (Oulu)

Lähteet

Kirjallisuutta
Liminganlahti – Lintuparatiisin kahdeksan vuodenaikaa, Docendo 2017 ISBN 978-952-291-336-4 (Liminganlahden Ystävien kymmenvuotisjuhlakirja)

Aiheesta muualla
 http://www.liminganlahti.fi/
 
 Raimo Hämeenaho: Liminganlahti. Pohjoinen, 1993.

Limingan luonto
Limingan nähtävyydet
Lumijoen luonto
Oulunsalon luonto
Perämeri
Suomen lahdet
Suomen luonnonnähtävyydet
Pohjois-Pohjanmaan luonnonsuojelualueet
Suomen Natura-alueet
Kansainvälisesti tärkeät lintualueet
Suomen Ramsar-alueet
Isabeli Fontana

Isabeli Bergossi Fontana (s. 4. heinäkuuta 1983 Curitiba) on brasilialainen malli. Hän aloitti mallintyönsä vuonna 1997 muutettuaan Brasiliasta Milanoon, Italiaan. 

Fontanan kuvia on ollut muun muassa Sports Illustrated Swimsuit Issuessa, Marie Clairessa, ELLEssä ja Voguessa.

Fontana oli aiemmin naimisissa malli Alvaro Jacomossin kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 2002. Samana vuonna syntyi parin poika Zion. Fontana meni 10. joulukuuta 2005 uusiin naimisiin näyttelijä-malli Henri Castellin kanssa, ja heille syntyi 23. lokakuuta 2006 São Paulossa poika Lucas. Isabeli Fontana asuu yhä Brasiliassa aviomiehensä ja kahden poikansa kanssa.

Aiheesta muualla 

 
 Askmen.comin profiili

Brasilialaiset mallit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1950

Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1950 oli historiansa toinen kausi. Kauden aikana kilpailtiin kolmessa eri luokassa: 500-, 350-, 250- ja 125-kuutioisissa. Pisteytys menee siten, että voittaja saa 8, toinen 6, kolmas 4, neljäs 3, viides 2 ja kuudes 1 pistettä.

500cc

Kilpailut

Pisteet

350cc

Kilpailut

Loppupisteet

250cc

Kilpailut

Loppupisteet

125cc

Kilpailut

Loppupisteet

Lähteet
MotoGP.com

Viitteet

MotoGP-kaudet
Vuoden 1950 urheilu
Super Game Boy

Super Game Boy on adapterimoduuli Nintendon Super Nintendo Entertainment System -konsolille, joka julkaistiin vuonna 1994. Lisälaite mahdollistaa Game Boyn pelien pelaamisen TV-ruudulla käyttäen hyödyksi SNES:iä ja sen ohjaimia. Laite muuntaa Game Boy -pelien neljää eri harmaata sisältävän värimaailman värikkääksi TV-ruudulla. Myös äänimaailma on joissain peleissä, kuten Donkey Kongissa, parempi pelattaessa Super Game Boylla. Kaksinpeli oli mahdollista muun muassa Game Boyn versiossa pelistä Killer Instinct.
Super Game Boyta myytiin Amerikassa 60 dollarin hintaan. Nintendo julkaisi myös Super Game Boy 2 -adapterin vuonna 1998.

Aiheesta muualla

 About.com-sivuston opas Game Boyhin 
 Super Game Boy – usein kysytyt kysymykset 

Nintendon lisälaitteet
Juha Helppi

Juha Helppi (s. 4. maaliskuuta 1977) on suomalainen pokeriammattilainen, joka asuu Helsingissä. Hän on The Hendon Mobin tilastossa toiseksi eniten live-pokeriturnauksista rahaa voittanut suomalaispelaaja.

Helppi oli alkujaan korttienjakaja. Pelaajana hän teki läpimurtonsa World Poker Tourin (WPT) Aruban osakilpailussa, jossa hän voitti tunnettuja pokeriammattilaisia kuten Kathy Liebertin ja Phil "Tiltboy" Gordonin kaksintaisteluhaasteottelussa. Sen jälkeen Helppi on yltänyt kaksi kertaa World Poker Tourin finaalipöytään. Ensimmäisen tuotantokauden Battle of Champions -turnauksessa hän oli neljäs ja vuoden 2005 Grand Prix de Paris -turnauksessa toinen. Lisäksi Helppi sijoittui kolmannen tuotantokauden WPT World Championship III -turnauksessa sijalle 10.

Helppi oli toinen vuoden 2006 WSOP (World Series of Poker) $1 000 No Limit Hold'em with rebuys -turnauksessa häviten Phil Hellmuthille. Kaikkiaan Helpillä on 20 rahasijaa WSOP-turnauksista ja yhdeksän World Poker Tour -turnauksista.

Maaliskuussa 2007 Helppi voitti Partypoker.com Premier League Poker -turnauksen ja ansaitsi 125 000 dollaria. Finaalipöydässä pelasivat muun muassa Phil Hellmuth ja Liz Lieu. Kesäkuussa 2007 Helsingin Grand Casinon Midnight Sun -tapahtumassa Helppi voitti sökön Suomen mestaruuden. Seuraavana kesänä hän voitti Midnight Sunin 200 euron no limit hold'em rebuy -turnauksen. Tammikuussa 2009 Helppi voitti European Poker Tourin Deauvillen osakilpailun yhteydessä pelatun 25 000 euron high rollers -turnauksen. Sen ykköspalkinto oli 192 000 euroa. Lokakuussa 2010 Helppi voitti Poker EM:n Nations Cupin ja huhtikuussa EPT Berliinin 3 000 euron sivuturnauksen.

Toukokuussa 2011 Helppi solmi kaksivuotisen yhteistyösopimuksen Raha-automaattiyhdistys RAY:n kanssa.

Lokakuussa 2013 Helppi sijoittui toiseksi WSOPE:n 1 650 euron PLO-turnauksessa.

Heinäkuussa 2019 Helppi voitti WSOP-rannekkeen ja 306,622 dollaria $10,000 Limit Hold'em Championship -turnauksesta. Kolmipäiväisessä turnauksessa oli 118 pelaajaa. Helppi voitti toisen wsop-rannekkeen ja 290,286 dollaria $5,000 Pot Limit Omaha Championship -turnauksesta heinäkuussa 2020 World Series of Poker Online'ssa.

Heinäkuussa 2019 Helpin pokeriuran liveturnausansiot ylittivät 7,7 miljoonaa dollaria.

Helppi on toinen suomalainen pokeriammattilainen, joka on päässyt Card Player Europe -lehden kansijutuksi (CPE vol. 4, no. 10 / lokakuu 2007). Ensimmäinen suomalainen oli Patrik Antonius (vol. 3, no. 2). Helppi on toiminut myös Suomen johtavan paintballjoukkueen kapteenina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juha Helpin World Poker Tour -profiili
 Juha Helppi - Professional Poker Player Profile 
 
 Juha Helpin videohaastattelu 24.10.2009

Suomalaiset pokerinpelaajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Dennis Quaid

Dennis William Quaid (s. 9. huhtikuuta 1954 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Näyttelijäuran ohella Quaid on toiminut myös muusikkona.

Quaid on ollut kolme kertaa naimisissa. Hänellä on vuonna 1992 syntynyt poika entisen vaimonsa, näyttelijä Meg Ryanin kanssa. Nykyään Quaid on naimisissa Kimberly Quaidin (o.s. Buffington) kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntyneet kaksoset.

Filmografia 

Crazy Mama (1975)
En luvannut sinulle ruusutarhaa (1977)
9/30/55 (1977)
Oletko yksin kotona?,  (1978)
Our Winning Season (1978)
Seniors (1978)
Fillarijengi (1979)
Lainsuojattomat (1980)
Gorp (1980)
Pahus, mikä nainen (1981)
Luolamies (1981)
Polttaa – sisko polttaa (1981)
Natsat (1981)
Kehän kovin kundi (1983)
Tappajahai 3 (1983)
Valiojoukko (1983)
Salainen siirto (1984)
Vihollisen armoilla (1985)
Likaiset lahjukset (1987)
Pieni suuri seikkailu (1987)
Epäilty (1987)
K.J.S. – kuollut jo saapuessaan (1988)
Menestyksen vuodet (1988)
Great Balls of Fire! (1989)
Tervetuloa paratiisiin (1990)

Terveisiä unelmien reunalta (1990)
Tulipäät (1993)
Luoteja, ruutia, vaippoja! (1993)
Flesh and Bone (1993)
A Century of Cinema (1994) (dokumentti)
Wyatt Earp (1994)
Uskottomasti sinun (1995)
Viimeinen lohikäärme (1996)
Rikollisin aikein (1997)
Switchback – kilpajuoksu kuoleman kanssa (1997)
Vihan maa (1998)
Ansa vanhemmille (1998)
Rakkauden 6 oppituntia (1998)
Minä päivänä tahansa (1999)
Frequency (2000)
Traffic (2000)
The Rookie – syntynyt syöttämään (2002)
Kaukana taivaasta (2002)
Cold Creek Manor – menneisyyden salaisuus (2003)
Alamo (2004)
The Day After Tomorrow (2004)
In Good Company (2004)
Flight of the Phoenix – Aavikkolento (2004)

Sinun, minun ja meidän (2005)
American Dreamz (2006)
Vantage Point – askeleen edellä (2007)Smart People (2007)Horseman (2007)Terra (2008) (ääni)Shame on You (2008)The Express (2009)G. I. Joe: The Rise of Cobra (2009)Pandorum (2009)Footloose (2011)Beneath the Darkness (2012)Mitä odottaa kun odotat (2012)The Words (2012)Playing for Keeps (2012)At Any Price (2012)Movie 43 (2013)Truth (205)A Dog’s Purpose (2017)I Can Only Imagine (2018)Kin (2018)The Pretenders (2018)The Intruder (2019)A Dog’s Journey (2019)Midway (2019)Ihmeellinen maailma'' (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Temmesjoen vesistöalue

Temmesjoen vesistöalue (vesistöaluetunnus 58) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Temmesjoki laskee Perämereen. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla pääasiallisesti Limingan ja Tyrnävän kuntien alueella. Vesistöalueen pinta-ala on 1180,71 neliökilometriä ja järvisyys on 0,5 %. Vesistöalue muodostuu Temmesjoen lisäksi Tyrnävän- sekä Ängeslevänjoista. Myös Liminganjoki on yhdistetty Temmesjokeen kanavalla. Vesistöalueen putouskorkeus on 105 metriä ja laskupaikka Liminganlahti. Vesistöalueelle tunnusomaisia piirteitä ovat Limingan–Tyrnävän laajat peltolakeudet alajuoksulla sekä laajat suo- ja metsäalueet yläjuoksulla.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Temmesjoen alaosan alue (58.01)
 Temmesjoen keskiosan alue (58.02)
 Temmesjoen yläosan valuma-alue (58.03)
 Ängeslevänjoen valuma-alue (58.04)
 Tyrnävänjoen valuma-alue (58.05)
 Liminganjoen valuma-alue (58.06)
  	
Vesistöalueella on järviä erittäin vähän: ainoat järviksi luokiteltavat vesialueet ovat Iso Nuoluanjärvi ja Suutarinjärvi sekä Tyrnävänjoen yläjuoksun Pitkäjärvi ja Tuulijärvi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 ymparisto.fi: Temmesjoen vesistöalue

Pohjois-Pohjanmaa
Ŋ

Ŋ (ŋ) on kirjain, jolla merkitään velaarista nasaalia eli ns. äng-äännettä saamelaiskielissä sekä 
kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA:ssa.

Latinalaiset kirjaimet
Temmesjoki

Temmesjoki on joki Pohjois-Pohjanmaalla. Sen laskupaikka on Liminganlahti Limingassa. Joen pituus on 80 kilometriä. Tyrnävänjoki ja Ängeslevänjoki laskevat Temmesjokeen, ja ne ovat osa Temmesjoen vesistöaluetta. Keinotekoinen kanava yhdistää myös Liminganjoen Temmesjokeen. Temmesjoki on Suomen 74. pisin joki.

Joen yläjuoksu virtaa pääasiassa metsä- ja suomaastojen halki, alajuoksun virratessa halki Limingan–Tyrnävän peltolakeuksien.

Lähteet

Limingan luonto
Suomen joet
Tyrnävän luonto
Temmesjoen vesistö
Temmes
Viidakkokirja (vuoden 1967 elokuva)

Viidakkokirja (The Jungle Book) on Disneyn tuottama piirroselokuva, joka pohjautuu Rudyard Kiplingin samannimiseen kirjaan. Viidakkokirja kertoo Mowglista, joka on pienenä joutunut susien kaitsemaksi. Kun Mowgli on kasvanut isoksi, pantteri Bagheera käy hänen kanssaan matkaan tavoitteenaan saattaa Mowgli takaisin ihmisten pariin. 

Matkalla he kohtaavat useita viidakon hahmoja, kuten tanssivan Baloo-karhun, hypnotisoivan Khaa-käärmeen, sekä Shere Khan -tiikerin, jonka aikeena on estää Mowglin paluu ihmisten luokse. Viidakkokirja oli viimeinen elokuva, jota itse Walt Disney työsti ennen kuolemaansa.

Elokuva poikkeaa melkoisesti Kiplingin teoksesta.

Viidakkokirjan hahmot Baloo, Shere Khan ja apinakuningas Louie esiintyivät myös piirrossarjassa Pilipalipilotit. Sarjaa näytettiin tekstitettynä 1993 vuonna MTV3-kanavalla sekä myöhemmin Disney Channel -kanavalla.

Ääninäyttelijät
Elokuva dubattiin ensimmäisen kerran suomeksi vuonna 1968 alkuperäistä teatterikierrosta varten. Ensimmäisen dubbauksen ohjasi Reino Bäckman, joka hankki rooleihin tunnettuja laulajia alkuperäisen version tavoin. Elokuva dubattiin suomeksi uudelleen vuoden 1993 uusintakierrokselle. Toisen dubbauksen toteutti Tuotantotalo Werne ja sen ohjasi Pekka Lehtosaari. Jälkimmäisessä dubbauksessa Hathi-norsu muutettiin everstistä kenraaliksi, Lehtosaaren mukaan hahmoa ääninäytelleen Keijo Kompan omasta toiveesta. Osa Bäckmanin dubbausversion lauluista on julkaistu alun perin vinyylillä " Walt Disney'n Kivat satulaulut 1".. Sama albumi on julkaistu sittemmin digitalisoituna nimellä  Walt Disney'n Kivat satulaulut".

Suomenkieliset tuotannot

Vuoden 1968 suomenkielinen versio
 Ohjaus: Reino Bäckman
 Laulujen suomennos: Reino Bäckman
 Suomennos: Solveig Holm
 Äänittäjä: Raimo Kiialainen
 Tuotanto: Suomi-Filmi

Vuoden 1993 suomenkielinen versio
 Käännös ja ohjaus: Pekka Lehtosaari
 Laulut: Pekka Lehtosaari
 Tuottaja: Ari Parviainen
 Tuotantosihteeri: Jaana Rask
 Suomenkielinen toteutus: Tuotantotalo Werne ja Golden Voice
 Äänitys ja miksaus: Magnus Axberg ja Jari Ikonen
 Luova johto: Kirsten Saabye 
 Suomenkielisen version tuottaja: Disney Character Voices International

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo mainioiden hahmojen ja niiden suomenkielisten äänten paikkaavan vaisua tarinaa ja piirrosjälkeä. Hän antaa Viidakkokirjalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jokke Ihalainen: ”Svengaa kuin hirvi”. Film-o-holic.com 1.1.2000.

Disneyn animaatioelokuvat
Vuoden 1967 yhdysvaltalaiset elokuvat
Elokuvat eläimistä
Wolfgang Reithermanin ohjaamat elokuvat
Viidakkokirja
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lastenkirjoihin perustuvat elokuvat
Oulujoen vesistö

Oulujoen vesistö (vesistöaluetunnus 59) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Oulujoki laskee Perämereen. Se käsittää Oulujoen ja Oulujärven lisäksi Hyrynsalmen reitin sekä Sotkamon reitin järvet ja joet. Vesistöalueen kokonaispinta-ala on 22 841,4 neliökilometriä ja järvisyys on 11,47 %. Vesistöalueella on 18 vesivoimalaa. 

Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Ala-Oulujoen alue (59.1)
 Ylä-Oulujoen alue (59.2)
 Oulujärven alue (59.3)
 Hyrynsalmen reitin alaosan alue (59.4)
 Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5)
 Vuokkijärven reitin valuma-alue (59.6)
 Luvanjoen valuma-alue (59.7)
 Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8)
 Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9)

Alue ulottuu itä-länsisuunnassa Suomen itärajalta Perämerelle. Kokonaispinta-alasta Oulujärven luusuan ja Perämeren välisen osuuden pinta-ala on 3 066 km².

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kainuu

Pohjois-Pohjanmaa
Ajatus Kirjat

Ajatus Kirjat oli suomalainen tietokirjojen kustantaja. Vuonna 2008 Ajatuksen silloinen kustannuspäällikkö Jan Erola otti tavoitteeksi, että Ajatus julkaisisi 35–50 uutta tietokirjaa vuosittain. Kirjojen aiheet vaihtelevat historiasta huumoriin ja urheilusta ruoanlaittoon.

Ajatuksen perusti Juhani Aromäki vuonna 1991. Gummerus Kustannus Oy osti Ajatus Kustannusosakeyhtiön toukokuussa 2001, minkä jälkeen Ajatus oli toimituksellisesti itsenäinen Gummeruksen tulosyksikkö. Aromäki johti Ajatusta kesään 2004 asti, mistä lähtien kustannuspäällikkönä toimi kesään 2009 asti Jan Erola. Tuolloin Gummerus päätti sulauttaa Ajatus Kirjat osaksi emoyhtiön tietokustantamisosastoa, ja toimituksellisesti itsenäinen yksikkö lakkautettiin.

Ajatuksen kustantama ja Antti Helanterän ja Veli-Pekka Tynkkysen kirjoittama Maantieteelle Venäjä ei voi mitään voitti Tieto-Finlandian vuonna 2003.

Lähteet

Suomalaiset kirjankustantamot
Sofieron linna

Sofieron linna on Helsingborgin kaupungissa samannimisessä Helsingborgin kunnassa, Ruotsissa, sijaitseva linna, joka alun perin oli Ruotsin kuninkaallisen perheen käytössä. Sen rakennutti vuonna 1864 tuolloinen prinssi Oskar ja hänen puolisonsa Sophia kesälinnakseen. 

Nykyiseen kokoonsa linna laajennettiin, kun Oskarista tuli kuningas Oskar II. Vuonna 1905 prinssi Kustaa Aadolf ja hänen puolisonsa Margareta saivat linnan haltuunsa, kun Oskar II antoi sen parille häälahjaksi. Margareta pystytytti linnan lähelle puutarhan, ja linna toimi pariskunnan virallisena kesänviettopaikkana.

Kuningas Kustaa VI Aadolf testamenttasi Sofieron linnan Helsingborgin kunnalle, jolle se siirtyi kuninkaan kuoltua vuonna 1973. Nykyisin linna toimii ravintolana, kahvilana, sekä ajoittain myös galleriana. Kesäisin linnan mailla järjestetään joskus myös konsertteja.

Sofieron linnan puisto voitti Euroopan kauneimman puiston palkinnon vuonna 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sofieron linna 
 Sofiero slott och slottsträdgård 

Skånen läänin linnat
Helsingborgin rakennukset ja rakennelmat
Unto Nevalainen

Unto Nevalainen (s. 13. kesäkuuta 1935 Iisalmi) on suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.

Ura 
Jalkapallouransa Nevalainen aloitti Gamlakarleby AIK:ssa ja jääkiekkouransa Kokkolan Jymyssä, jossa hän pelasi myös jääpalloa. Hän pelasi SM-tasolla HIFK:ssa, Turun Palloseurassa ja Lahden Reippaassa. Nevalainen valittiin vuoden jalkapalloilijaksi 1959, ja hän on ainoa kokkolalaislähtöinen kyseisen kunnianosoituksen saanut pelaaja.

Nevalainen pelasi urallaan 24 jalkapallon A-maaottelua, yhden B-maaottelun ja neljä nuorten maaottelua. Hän voitti jalkapallossa kaksi Suomen mestaruutta, yhden hopean ja kaksi pronssia.

Jääkiekossa Nevalainen pelasi kymmenen A-maaottelua ja kävi yhdet MM-kilpailut. Jääkiekkourallaan hän voitti yhden SM-pronssin kaudella 1958–1959. Nevalainen pelasi urallaan viisi kautta SM-sarjassa. Ensimmäisen SM-sarjakautensa hän pelasi Kokkolan Jymyssä ja loput neljä HIFK:ssa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Antiokia (Pisidia)

Antiokia eli Antiokheia (, , Antiochia Caesareia tai Antiochia Caesaria) oli antiikin aikainen, hellenistinen kaupunki Pisidiassa. Se sijaitsi nykyisessä Turkissa noin kilometrin päässä nykyisestä Yalvaçin kaupungista Ispartan maakunnassa. Kaupunki sijaitsi kukkulalla, jonka korkein kohta on .

Kaupunki tunnetaan ennen kaikkea siitä, että apostoli Paavali kävi siellä ensimmäisellä lähetysmatkallaan. Sitä ei tule sekoittaa Antiokian kaupunkiin Syyriassa samoin nykyisen Turkin alueella, eikä muihin lukuisiin Antiokia/Antiokheia-nimisiin kaupunkeihin.

Lähteet 

Arkeologiset kohteet Turkissa
Hellenistiset kaupungit Turkissa
Pisidian kaupungit
Chilen sosialistinen puolue

Chilen sosialistinen puolue () on poliittinen puolue Chilessä ja on mukana Chilen nykyisessä Demokraattisten puolueiden koalition () hallituksessa. Sosialistisen puolueen ehdokas Chilen presidentti Ricardo Lagos Escobar voitti maan presidentinvaalit vuonna 1999. Ensimmäisellä kierroksella hän sai äänistä 48 % ja toisella kierroksella 51,3 % äänistä. 16. joulukuuta 2001 pidetyissä vaaleissa, Demokraattisten puolueiden koalition jäsenenä, sosialistinen puolue sai 10 paikkaa 117:stä kansalliskongressin eli alahuoneen paikasta ja 5 paikkaa senaatin eli ylähuoneen 38:sta paikasta. Vuoden 2005 vaaleissa puolue sai 15 paikkaa kongressiin ja 8 paikkaa senaattiin. 

Sosialisti Michelle Bachelet voitti presidentinvaalit 2005 ja näin ollen hänestä tuli Chilen ensimmäinen naispuolinen presidentti.

Historia 

Puolue perustettiin huhtikuussa 19. huhtikuuta 1933. Chilen sotilasvallankaappauksessa syrjäytetty Chilen entinen presidentti Salvador Allende oli yksi puolueen perustajista. Salvador Allende on myös tavallaan puolueen oma marttyyri hänen tehtyään itsemurhan armeijan presidentinpalatsin piirityksen yhteydessä. Allende oli myös ainut sosialistijohtaja Chilessä, joka sai taas yhdistettyä anarkistit, kommunistit, vallankumoukselliset marxilaiset, maltilliset sosialistit ja sosiaalidemokraatit Unidad Popular -kansanrintaman alle.

Vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen puolue kiellettiin yhdessä muiden kansanrintamahallituksen vasemmistopuolueiden kanssa.  Puolue hajosi useiksi eri maanalaisiksi ryhmiksi, jotka yhdistyivät vasta 27. joulukuuta 1989 sotilashallinnon ja Augusto Pinochetin vallan loputtua. Puolue luopui sotilasvallankaappauksen jälkeen vallankumouksellisesta marxismista. Puolueen jäsenet ja johtajat vangittiin ja/tai teloitettiin sotilasvallankaappauksen jälkeen. Puolueen johtajista sotilasvallankaappauksen jälkeen katosivat mm. Victor Olea Alegria vuonna 1974 ja Carlos Lorca vuonna 1975.

Aiheesta muualla

Chileläiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Kokkolan Jymy

Kokkolan Jymy ry on vuonna 1919 perustettu kokkolalainen urheiluseura. Seuran lajivalikoima on alusta lähtien ollut monipuolinen, ja se on vaihdellut harrastajamäärien mukaan. Nykyisiin lajeihin kuuluvat voimistelu, tanssi, salibandy, voimanosto, nyrkkeily ja kuntonyrkkeily sekä uusimpina kendo ja jōdō.

SB Jymy on vuonna 2011 perustettu salibandyjoukkue, joka pelaa kaudella 2019–2020 SSBL:n pohjanmaan alueen 5. divarissa. 

Kokkolan Jymy pelasi myös jääkiekon SM-sarjassa vuosina 1956–1958 ja tätä ennen ainakin yhden kauden ajan toisella sarjatasolla, jota tuolloin kutsuttiin nimellä Suomensarja.

Kokkolan Jymyllä oli 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa kolme arvokisanyrkkeilijää: Olli Mäki, Väinö Järvenpää ja Paavo Roininen. Myös painin olympiamitalisti Reino Kangasmäki on edustanut Jymyä.

Lajijaostot 
 Voimistelu 
 Palloilu (salibandy)
 Kuntonyrkkeily
 Voimailu
 Kendo

Aiheesta muualla 
Jymyn viralliset sivut
Jymyn Facebook sivu
SB Jymyn Facebook sivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Jymy
Vuonna 1919 perustetut urheiluseurat
J. H. Erkon palkinto

J. H. Erkon palkinto oli kirjallisuuspalkinto, joka myönnettiin vuosina 1964–1994 parhaasta esikoisteoksesta. Palkinnon jatkaja on Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto.

Voittajat

Lähde

Katso myös
 J. H. Erkon kirjoituskilpailu

Lähteet

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Tuukka

Tuukka on suomalainen miehen etunimi. Nimen alkuperä on mahdollisesti ruotsalaisissa nimissä Tore ja Tor, mutta toisten tutkimusten mukaan lähtömuoto on ollut Thoke, ja Thuki. Nimi on annettu vuoden 2021 loppuun mennessä 5 915 suomalaiselle. Suomalaisessa kalenterissa Tuukan nimipäivä on 24. toukokuuta.

Tunnettuja Tuukkia 
 Tuukka Andberg, jalkapalloilija
 Tuukka Anttila, lentopalloilija
 Tuukka Forsell, Kouvolan apulaiskaupunginjohtaja
 Tuukka Heikkinen, kehonrakentaja ja valmentaja
 Tuukka Heinonen (Tunkio, Tunk Yayo), rap-artisti
 Tuukka Huttunen, näyttelijä ja käsikirjoittaja 
 Tuukka Huumonen, jääkiekkomaalivahti
 Tuukka Huuskola, pikajuoksija
 Tuukka Invenius, ampumahiihtäjä
 Tuukka Kangasluoma, kirjailija, kulttuuritoimittaja, kirjallisuuskriitikko ja kääntäjä
 Tuukka Kaukoniemi, alppihiihtäjä
 Tuukka Kiviranta, salibandyn pelaaja
 Tuukka Kotti, koripalloilija
 Tuukka Kulha, koripalloilija
 Tuukka Leppänen, näyttelijä
 Tuukka Luukas, kirjailija
 Tuukka Mäkelä, urheiluampuja ja elokuva-alan toimija
 Tuukka Mäkelä, jääkiekkoilija
 Tuukka Mäntylä, jääkiekkoilija
 Tuukka Petäjä, fyysikko ja kokeellisen ilmakehätieteen professori
 Tuukka Pikkarainen, futsalpelaaja
 Tuukka Pulliainen, jääkiekkoilija
 Tuukka Raitala, näyttelijä, laulaja ja tanssija
 Tuukka Rajamäki, jääkiekkoilija
 Tuukka Rask, jääkiekkoilija
 Tuukka Rihkola (Leijonamieli), rap-artisti
 Tuukka Ritokoski, radiojuontaja
 Tuukka Saarimaa, taloustieteilijä
 Tuukka Salonen, jalkapalloilija ja valmentaja
 Tuukka Sarkkinen, pesäpalloilija
 Tuukka Smura, jääkiekkomaalivahti
 Tuukka Soitso, tanssija ja elokuvanäyttelijä
 Tuukka Talvio, arkeologi ja numismaatikko
 Tuukka Taponen, autourheilija ja karting-sarjan maailmanmestari
 Tuukka Temonen, muusikko
 Tuukka Tieksola, jääkiekkoilija
 Tuukka Tiensuu, tv-ohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja
 Tuukka Tiihonen, näyttelijä ja teatteriopettaja
 Tuukka Tomperi, kasvatustieteilijä, toimittaja ja kirjoittaja
 Tuukka Vasama, näyttelijä

Kuvitteellisia Tuukkia 
 Tuukka Aaltonen, tv-sarjassa Salatut elämät

Lähteet

Viitteet
Ängeslevä (Tyrnävä)

Ängeslevä on kylä Tyrnävän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee seututien 827 varressa, paikallistien 18637 ja Ängeslevänjoen risteyskohdassa, noin kolmen kilometrin päässä Tyrnävän kirkonkylän koillispuolella. Kylä sijaitsee maisemallisesti tunnetulla Limingan–Tyrnävän peltolakeudella. Asutus on keskittynyt pääasiassa Ängeslevänjoen sekä seututien 827 varsille. Kylässä on aiemmin ollut kauppa ja reilun vuosisadan toiminnassa ollut kyläkoulu, joka lakkautettiin ennen vuosituhannen vaihdetta.

Tyrnävän kylät
Ängeslevä

Ängeslevä voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Paikannimi

 Ängeslevä, kylä Tyrnävällä
 Ängeslevä, kylä Ylivieskassa
 Ängeslevänjoki, joki Pohjois-Pohjanmaalla

Sukunimi
Anna Ängeslevä (1871–1939), kansanedustaja
Sonja Ängeslevä (s. 1974), pelitutkija ja Unity Finlandin tuotejohtaja
Valaisevat yöpilvet

Valaisevat yöpilvet ovat vaaleita kuitumaisia, väriltään valkeita tai sinertäviä pilviä. Ne muistuttavat untuvapilviä, mutta esiintyvät noin 82 kilometrin korkeudessa ylemmässä ilmakehässä mesopaussi-kerroksessa. Pilvet saavat valonsa Auringosta, vaikka maanpinta on varjossa ja hämärä.

Esiintyminen
Valaisevia yöpilviä näkyy kesällä, kun Aurinko on 4–16 astetta horisontin alapuolella. Kun Aurinko on alle 4–6 astetta horisontin alapuolella, taivas on niin vaalea, etteivät yöpilvet näy. Toisaalta kun Aurinko on yli 16 astetta horisontin alapuolella, se ei enää valaise yöpilvien korkeudelle. 

Yöpilvet alkavat näkyä noin tunti auringonlaskun jälkeen. Niiden näkyminen vaatii melko pilvettömän sään. Joskus himmeitä yöpilviä saattaa olla vaikea huomata. Niitä esiintyy huhtikuusta lokakuuhun, runsaimmin kesäkuun lopusta elokuun alkuun. Havaintohuiput ovat kesäkuun lopulla ja heinäkuun loppupuolella. Kesä on parasta havaintoaikaa, koska yöpilvien esiintymiskorkeus – mesopaussi – jäähtyy ja siellä oleva niukka kosteus tiivistyy. Kesällä Aurinko myös viettää pidemmän ajan sopivalla korkeudella horisontin alapuolella.

Yöpilviä nähdään laajoina ja kirkkaina alueina muutamia kertoja kesässä. Ne näyttävät kuituisilta, tasaisilta kerroksilta, aalloilta tai pyörteiltä ja niissä voi olla pitkiä, teräviä, kirkkaita juovia. Juovat voivat muodostaa verkon, jos kaksi yöpilvikerrosta on eri korkeuksilla. Yöpilvet voivat olla ruskeita tai punertavia horisontin lähellä, kun ilmakehä suodattaa pilvistä heijastunutta valoa. Yöpilvistä heijastuva valo on polarisoitunutta.

Vaikka valtaosa valaisevista yöpilvistä esiintyy noin 82 kilometrin korkeudessa, korkeuden vaihteluväli on 75–90 km. Valaisevia yöpilviä nähdään 45–85 leveysasteiden välissä, joskin eniten välillä 55–65°.

Rakenne ja alkuperä
Valaisevien yöpilvien paksuus on 0,5–2 km ja ne muistuttavat rakenteeltaan untuvapilviä. Pilvialue voi kattaa jopa miljoona neliökilometriä eli kolmen Suomen pinta-alan verran. Valaisevat yöpilvet ovat hienojakoisen pölyn ympärille tiivistyneitä vesijääkiteitä, pilvien aines on peräisin ehkä meteoreista ja tulivuorenpurkauksista. On myös esitetty sukkulalaukaisujen vaikuttavan niiden esiintymiseen. Valaisevat yöpilvet ovat ilmeisesti melko tuore ilmiö, sillä ensimmäinen maininta niistä on vasta vuodelta 1885, hieman Krakataun purkauksen jälkeen. Valaisevien yöpilvien perimmäistä luonnetta ja syntytapaa ei tunneta tarkkaan sillä ne sijaitsevat ilmakehän osassa, jonka tutkiminen on hyvin hankalaa. On myös arveltu, että valaisevat yöpilvet liittyisivät jollakin tapaa ilmastonmuutokseen.

Katso myös 
Helmiäispilvi

Lähteet

Aiheesta muualla

 AIM satellite mission
 BBC News Article on satellite mission
 Gary Thomas's page at U. Colorado
 Noctilucent Cloud Observers' Homepage

 Pilvet
Ahne sukupolvi

Ahne sukupolvi: Suurten ikäluokkien perintö (Ajatus Kirjat 2006) on Osku Pajamäen kirja, joka kertoo suurten ikäluokkien ja pätkätyösukupolven eturistiriidoista. Kirjassa Pajamäki kuvaa suuria ikäluokkia ahneeksi sukupolveksi, joka pian jättää työelämän ja siirtää elatusvastuun nuoremmille samalla kun eläkeikää nostetaan.

ISBN-13: 9789512069385, ISBN-10: 9512069385

Aiheesta muualla 
 Ylioppilaslehden artikkeli kirjasta
 Ahne sukupolvi ei niele syytteitä, Talouselämä 24.4.2006
 Ahneet, ilkeät, seniilit, voima.fi Kimmo Jylhämö

Lähteet 

Suomalaiset politiikan tietokirjat
Vuoden 2006 kirjat
Helmiäispilvi

Helmiäispilvi eli polaaristratosfääripilvi (PSC < Polar Stratospheric Cloud) on hohtava pilvi, jota esiintyy 15–30 kilometrin korkeudessa stratosfäärissä. Helmiäispilvet ovat väriltään pastellimaisia, joskus hiukan sinertäviä. Tavallisimmin ne ovat vaalean hohtoisia kuin helmet. Helmiäispilvet koostuvat rikkihaposta, typpihaposta ja jääkiteistä.

Runsaimmin helmiäispilviä näkyy pohjoisella pallonpuoliskolla Islannissa, Skandinaviassa ja Skotlannissa tammi–helmikuussa, mutta niitä voi näkyä joskus myös maaliskuussa ja marras–joulukuussa. Niitä nähdään Suomessa talvikuukausina ja eniten Länsi-Lapissa muutaman kerran vuodessa. Etelä-Suomessa helmiäispilvet ovat varsin harvinaisia. Pilvet ovat parhaiten nähtävissä heti auringonlaskun jälkeen tai juuri ennen auringonnousua. Joskus ne ovat niin kirkkaita, että näkyvät päiväsaikaan. 

Helmiäispilvet syntyvät, kun alemman ilmakehän syvä matalapaine törmää vuoristoon kuten Skandeihin. Stratosfäärissä on noin 60 leveysasteen pohjoispuolella kuiva napapyörre 10–80 kilometrin korkeudessa, missä on jopa 100 m/s virtaavia tuulia ja jopa −80 °C:n talvilämpötiloja. Vuoristot kohdatessaan läntiseen ilmavirtaukseen syntyy vuoristoaaltoja, jotka nostavat alemman ilmakehän kosteuden kylmään stratosfääriin. Siellä se härmistyy jääkiteiksi, jotka muodostavat helmiäispilviä.

Helmiäispilvet aiheuttavat otsonikatoa. Niissä klooriyhdisteet muuttuvat sellaisiksi, että otsonia tuhoutuu.

Kuuluisan norjalaisen taiteilijan Edvard Munchin "Huuto"-taulun taustan dramaattiset pilvet ovat todennäköisesti helmiäispilviä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Polar Stratospheric Clouds IACETH 
 
 Polar Stratospheric Clouds meteoros.de 

Pilvet
Rea Mauranen

Rea Tellervo Mauranen-Nuru (s. 25. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on palkittu kahdesti Jussi-patsaalla.

Ura 

Mauranen valmistui Suomen Teatteri­koulusta vuonna 1973, minkä jälkeen hän näytteli yhdeksän vuotta KOM-teatterissa ja sittemmin myös useita vuosia Helsingin kaupunginteatterissa. Vuonna 1995 Mauranen jäi free­lanceriksi. Hän on myös levyttänyt useaan otteeseen KOM-teatterin yhteydessä.

Mauranen voitti Jussi-palkinnon parhaasta nais­pääosasta elo­kuvassa Tulipää vuonna 1981 sekä parhaasta nais­sivuosasta elo­kuvasta Neitoperho 1998.

Hän näytteli yhtä pää­osista tasa­vallan presidentin kanslia­päällikkö Marjatta Kuusistoa vuonna 2017 alkaneessa Ylen draama­sarjassa Presidentti.

Valikoitu filmografia 

 Tulipää (1980)
 Neitoperho (1997)
 Presidentti (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Deathmatch

Deathmatch (DM, Player versus All, PvA, Free-For-All, FFA, suom. joskus tappomatsi) on pelimuoto, joka on yleinen eritoten ensimmäisen persoonan ammuntapelien moninpeleissä. Pelimuodossa kaikki toiset pelaajat ovat vihollisia ja tavoite on tappaa mahdollisimman monta muuta pelaajaa ennen tietyn rajan täyttymistä.

Jossain muodoissa pelaajilla on useampi elämä ja hän kuoltuaan ilmestyy jonnekin uudelleen (). Erän loppumisen rajana on voi olla yhden pelaajan saavuttama tietty ennalta määrätty määrä tappoja (frag limit), tai ajan loppuminen. Erän loputtua voittaja on pelaaja, joka on saavuttanut eniten tappoja.
Kartalta voi tyypillisesti löytää parannuksia, panssaria, uusia aseita tai ammuksia (yleisnimityksenä power-ups).
Tärkeä mitta pelaajan suoriutumiselle on tappojen ja kuolemien suhde (kill-ratio, K/D).

Variantteja ovat team deathmatch, jossa pelaajat on jaettu tyypillisesti kahteen joukkueeseen, jotka pelaavat toisiaan vastaan. 

Toinen yleinen variantti on last man standing (LMS). Pelaajilla on tarjoitettu määrä elämiä ja tavoitteena on selvitä hengissä viimeiseksi ja tappaa muut pelaajat.

Uudempi variantti on battle royale, joka yhdistelee elementtejä selviytymispeleistä. Battle royale on last man standing yhdellä elämällä, mutta ympäristö on tyypillisesti laajempi ja realistisempi kuin räiskintäpelien sokkelot.

Katso myös 
 Lipunryöstö

Videopelikäsitteet
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Radio Keski-Savo

Radio Keski-Savo oli Pieksämäellä toiminut paikallisradio, joka tavoitti päivittäin 9 000, ja viikoittain 33 000 kuuntelijaa. Kanava toimi taajuudella 102,2 MHz. Radion toiminnasta vastasi Grammari-Ari Oy. Radio Keski-Savon toimilupa oli voimassa vuoden 2006 loppuun. Radioasema lopetti kuitenkin lähetyksensä jo 27.8.2006 kello 20.07. Radio Keski-Savo haki toimilupaa keväällä 2006 vuosiksi 2007–2011, mutta peruutti hakemuksensa ennen toimilupien myöntämistä toukokuun 2006 lopussa.

Radio Keski-Savo oli alkuperäiseltä nimeltään Radio Pieksämäki. Sen toiminta alkoi 1. joulukuuta 1985.

Lähteet

Suomalaiset radioasemat
Pieksämäki
Itäinen maakunta (Kenia)

Itäinen maakunta oli yksi Kenian seitsemästä maakunnasta. Sen pohjoisraja oli yhteinen Etiopian kanssa. Maakunnan pääkaupunki on Embu. Kenia lakkautti maakuntansa vuonna 2013.

Maakunnan aluetta asuttaa pääosin Kamba-kansa ja useat maataloutta harrastavat heimot. Vuonna 2008 siellä oli 5 456 200 asukasta Vuonna 1979 sen asukasmäärä oli 2,7 miljoonaa ja vuonna 1999 4 631 799. Pinta-alaltaan se oli 159,891 km² ollen Kenian toiseksi suurin maakunta.

Kunnat
 Embu – pääkaupunki Embu
 Isiolo – pääkaupunki Isiolo
 Kitui – pääkaupunki Kitui
 Machakos – pääkaupunki Machakos
 Makueni – pääkaupunki Wote
 Marsabit – pääkaupunki Marsabit
 Mbeere – pääkaupunki Siakago
 Keski-Meru – pääkaupunki Meru
 Pohjois-Meru – pääkaupunki Maua
 Etelä-Meru – pääkaupunki Chuka
 Moyale – pääkaupunki Moyale
 Mwingi – pääkaupunki Mwingi
 Tharaka – pääkaupunki Tharaka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kenian maakunnat
Century Media Records

Century Media Records on metallimusiikkiin keskittynyt levy-yhtiö, joka perustettiin Dortmundissa vuonna 1988. Sillä on toimistoja Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Saksassa, Australiassa, Ranskassa, Italiassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Artisteja

Nykyisiä 

 Aborted
 Angel Dust
 Arch Enemy
 Barren Earth
 Behemoth
 Blind Channel
 Bloodbath
 Borknagar
 Carnal Forge
 Celtic Frost
 Chaosbreed
 Cronian
 Cryptopsy
 Dark Fortress
 Dark Tranquillity
 Despised Icon
 Diecast
 Divine Empire
 Dream Evil
 Dragonland
 Entwine
 Even Fall

 Extol
 Eyes of Fire
 Finntroll
 Firewind
 Flowing Tears
 The Forsaken
 God Forbid
 Grave
 Haste
 The Haunted
 Heaven Shall Burn
 Ian Parry
 Impaled
 Insomnium
 Internal Bleeding
 Into Eternity
 Jag Panzer
 Kivimetsän Druidi
 Kotipelto
 Krisiun
 Kypck
 Lacuna Coil
 Madder Mortem
 Manntis

 Maroon
 Mercenary
 Moonsorrow
 Moonspell
 Naglfar
 Napalm Death
 Nevermore
 Nightrage
 Nocturnal Rites
 Norther
 Old Man's Child
 Orphaned Land
 Passenger
 Sanguisugabogg
 Shadows Fall
 Skinlab
 Stampin' Ground
 Strapping Young Lad
 Suicide Silence
 Tad Morose
 Tiamat
 Turisas
 Unleashed
 Watch Them Die
 Warbringer

Entisiä 

 All Boro Kings
 Alastis
 ...and Oceans
 Andromeda
 Arcturus
 Asphyx
 Avantasia
 Ayreon
 Blind Guardian
 Cemetary 1213
 Children of Bodom
 Comecon
 Cro-Mags
 Crows
 Daemonarch
 Darkane
 Demolition Hammer
 Despair
 Diabolical Masquerade
 Dimension Zero
 Dimmu Borgir
 Ebony Tears
 Einherjer
 Emperor
 Enchantment

 Enforsaken
 English Dogs
 Enola Gay
 Exodus
 Eyehategod
 Frankenstein Drag Queens From Planet 13
 The Gathering
 Gorgoroth
 Grief
 Gurd
 Hatesphere
 Hexx
 Holy Moses
 Hostility
 House of Spirits
 Iced Earth
 Insult II Injury
 Jungle Rot
 Kalmah
 Lullacry
 Man-Eating Tree
 Mayhem
 Mucky Pup
 Nightwish
 Opeth
 Poisonblack

 Sacramentum
 Samael
 Satyricon
 Sentenced
 Shadow
 Sigh
 Soilwork
 Solefald
 Stuck Mojo
 Theatre of Tragedy
 Ulver
 Vasaria

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset levy-yhtiöt
Black metal -levy-yhtiöt
Death metal -levy-yhtiöt
Metallimusiikin levy-yhtiöt