joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
UEFA Regions’ Cup

UEFA Regions’ Cup on Euroopan jalkapalloliiton UEFAn järjestämä kilpailu amatöörijoukkueille. Ensimmäistä kertaa UEFA Regions’ Cup järjestettiin vuonna 1999. Turnaus kestää karsintapeleineen ja alkulohkoineen kaksi vuotta niin, että lopputurnaus pelataan aina parittomina vuosina.

UEFA Regions’ Cupin edeltäjä UEFA Amateur Cup järjestettiin neljästi vuosina 1967, 1970, 1974 ja 1978.

Osallistujat 
Kaikki cupiin osallistujat ovat amatöörijoukkueita. Jokaisesta maasta saa osallistua yksi joukkue. Osallistujat ovat yleensä maakuntien tai muiden hallinnollisten alueiden joukkueita. 

Suomea turnauksessa ovat edustaneet Suomen Palloliiton piirijoukkueet sekä seurajoukkueet, jotka ovat kuitenkin esiintyneet turnauksessa oman piirinsä nimellä. Vuodesta 2012 alkaen Suomea edustaa Palloliiton järjestämän Suomen Regions’ Cupin voittaja. Siihen ovat oikeutettuja osallistumaan Kolmosessa ja sitä alemmilla sarjatasoilla pelaavat joukkueet.

Formaatti

Karsintakierros
Regions’ Cup alkaa elo-syyskuussa 2012 karsintakierroksella (Preliminary round), jossa on kaksi neljän joukkueen lohkoa. Lohkovoittajat sekä paras lohkokakkonen pääsevät jatkoon. Molemmat lohkot pelataan jonkun siihen osallistuvan joukkueen järjestämänä yksinkertaisena turnauksena.

Välieräkierros 
Välieräkierrokselle (Intermediate round) osallistuu yhteensä 32 joukkuetta, jotka on jaettu kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon. Ottelut pelataan elokuun 2012 ja huhtikuun 2013 välisenä aikana. Lohkovoittajat selviät lopputurnaukseen. Jokaisen lohkon ottelut pelataan karsintakierroksen tavoin jonkun lohkoon osallistuvan joukkueen isännöimäna.

Lopputurnaus
Lopputurnaus (Final round) pelataan kesäkuussa 2013 kahdessa neljän joukkueen yksinkertaisessa lohkossa. Voittajat kohtaavat toisensa loppuottelussa. UEFA valitsee lopputurnauksen isäntämaan siihen selvinneiden joukkueiden keskuudesta.

Loppuottelut ja suomalaisjoukkueet

Lähteet
UEFA Regions’ Cup 
Suomen Regions’ Cup 2013
   

UEFAn kilpailut
Stryn

Stryn on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Kunnan hallinnollinen keskus on Strynin kylä, jossa oli tammikuussa 2012 asukkaita 2 240. Kunnan sisäosassa oleva vuono on nimeltään Nordfjord.

Stryn on tunnettu jäätiköistään, joilla voi hiihtää ympäri vuoden.

Hiihtäjäveljekset Tarjei Bø ja Johannes Bø ovat kotoisin Strynistä.

Kyliä Strynin kunnassa 
 Stryn
 Loen
 Olden
 Oldedalen
 Innvik
 Utvik
 Hopland
 Rand
 Blakset
 Hjelle
 Sunde

Lähteet

Aiheesta muualla
Aurland

Aurland on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa.

Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Vik, pohjoisessa ja idässä Lærdal, idässä Hol, etelässä Ulvik, ja lännessä Voss. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Aurlandissa oli 1 714 asukasta.

Maailman pisin maantietunneli on Lærdalin tunneli ja se avattiin 27. marraskuuta 2000 ja se lähtee Aurlandista ja päättyy Lærdaliin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Gloppen

Gloppen on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Gloppenissa oli 5 676 asukasta.

Gloppenin kauppa ja teollisuus ovat keskittyneet vahvasti maatalouden ympärille. Aiemmin kunnassa myös toimi musiikkiterapiaan suuntautunut Sogn og Fjordane University Collegen sivutoimipiste.

Lähteet

Aiheesta muualla
Annamari Maaranen

Annamari Maaranen-Hincks (s. 24. lokakuuta 1986 Tampere) on suomalainen nykyisin valmennustehtävissä työskentelevä, kilpailijanuransa lopettanut telinevoimistelija, joka edusti Yhdysvalloissa Denverin yliopistoa ja Suomessa Tampereen Voimistelijoita. Häntä valmensivat Yhdysvalloissa Melissa Kutcher, Carl Leland sekä Nilsson Savage ja Suomessa Igor Tšerepov ja Riitta Harju-Villamo. Maarasen koreografiat teki Candi Workman.

Maaranen on yltänyt telinevoimistelun maailmancupissa kolmesti hypyn finaaliin parhaana saavutuksenaan neljäs sija Stuttgartista vuodelta 2004. Stuttgartin finaalipaikallaan Maaranen oli aikajärjestyksessä toinen suomalainen maailmancupissa finaaliin yltänyt naistelinevoimistelija. Vuonna 2007 Maaranen oli Universiadeissa neliottelufinaalin 13:s ja nojapuilla sekä puomilla 14:s.

Maaranen oli vuoden 2007 Stuttgartin MM-kilpailuissa neliottelun 75:s, mikä takasi hänelle henkilökohtaisen paikan Pekingin kesäolympialaisiin. Maarasen saavuttama kisapaikka oli ensimmäinen suomalaisen naistelinevoimistelijan olympiapaikka 44 vuoteen. Tammikuussa 2008 kilpailussa syntyneestä polvivammasta johtuen Maaranen ei kuitenkaan voinut osallistua olympialaisiin.

Vuonna 2004 Maaranen voitti Pohjois-Euroopan mestaruuskilpailuissa moniottelun pronssia ja puomilla hopeaa. Suomessa Maaranen voitti neliottelun Suomen mestaruuden vuosina 2005 ja 2006.

Maaranen teki historiaa vuonna 2005, kun hänen mukaansa nimettiin virallinen liike ensimmäisenä suomalaisena naistelinevoimistelijana. "Maaranen" on puomilla ylöstulo, jossa liike aloitetaan puolella voltilla taaksepäin. Maaranen onnistui "Maarasessa" Melbournen MM-kilpailuissa, minkä jälkeen liike virallistettiin.

Maaranen lähti urheilustipendiaattina Yhdysvaltoihin, missä opiskeli psykologiaa. Hän asuu nykyisin Denverissä, missä työskentee valmentajana. Hän on naimisissa Corey Hincksin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili Suomen Voimisteluliiton sivuilla
 Profiili Denverin yliopiston sivuilla  

Suomalaiset telinevoimistelijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Best of 2001–2009


Best of 2001–2009 on The Rasmuksen 25. marraskuuta 2009 ilmestynyt toinen kokoelma-albumi. 

Kokoelmalta on yksi uusi kappale ”October & April”, joka on duetto Anette Olzonin kanssa. Kappale julkaistiin myös singlenä.

Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 8 ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.

Kappaleet
 
 
 
  (feat. Anette Olzon)

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Dome.fi:

Lähteet 

Vuoden 2009 kokoelma-albumit
The Rasmuksen albumit
Peter Lindroos

Paul Peter Christer Lindroos (26. helmikuuta 1944 Pohja – 17. marraskuuta 2003 Tjörnarp, Skåne, Ruotsi) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori).

Ura
Peter Lindroosin isä oli Pohjan ruotsinkielisen seurakunnan kanttori ja äiti laulaja. Lindroos opiskeli Sibelius-Akatemiassa ensin kanttoriksi mutta aloitti 1965 lauluopinnot Jolanda di Maria Petrisin oppilaana. Hän opiskeli 1960–70-luvulla myös Italiassa Licinio Francardin, Luigi Riccin ja Marcello Del Monacon johdolla.

Lindroos debytoi Suomen Kansallisoopperassa 1968. Seuraavana vuonna hänen kansainvälinen uransa alkoi esiintymisellä Göteborgin oopperassa. Vuonna 1971 Lindroos sai vakituisen kiinnityksen Kööpenhaminan Kuninkaalliseen teatteriin, jossa hän lauloi aina vuoteen 1996 saakka. Lindroos vieraili 1970–80-luvulla Euroopan merkittävimmissä oopperataloissa, kuten Wienin valtionoopperassa, Covent Gardenissa ja La Scalassa.

1990-luvulla Lindroos vähensi esiintymistään. Hänet nimitettiin Sibelius-Akatemian yksinlaulun lehtoriksi 1995 ja Malmön musiikkikorkeakoulun professoriksi 1996. Lindroos muutti Ruotsiin 2003 ja kuoli siellä saman vuoden lopulla auto-onnettomuudessa. Peter Lindroosin poika, basso Petri Lindroos (s. 1966) on myös oopperalaulaja.

Ohjelmisto
Peter Lindroosin tärkeimpiä oopperarooleja olivat Toscan Cavaradossi, La Bohèmen Rodolfo, Manon Lescaut’n Des Grieux, Aidan Radamès, Otello, Don Carlos sekä Carmenin Don José. Kaikkiaan hänen ohjelmistossaan oli noin 80 eri roolia.

Diskografia 
 Peter Lindroos: Opera Arias and Songs 1981–1994. Fuga 9250 (2007).

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Peter Lindroosin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Peter Lindroosin viralliset kotisivut

Lähteet

Suomalaiset tenorit
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Beniamino Gigli -palkinnon saajat
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Aksel Larsen

Aksel Larsen (5. elokuuta 1897 – 10. tammikuuta 1972) oli tanskalainen poliitikko. Hän toimi kommunistisen puolueen puheenjohtajana vuosina 1932–1958 mutta joutui erotetuksi tuomittuaan Neuvostoliiton toiminnan Unkarin kansannousussa. 

Valimotyöläinen Lange liittyi vuonna 1919 sosialidemokraattiseen puolueeseen mutta siirtyi seuraavana vuonna kommunisteihin. Hänet valittiin parlamenttiin ensi kerran 1924. Saksalaismiehityksen aikana hänet vangittiin, ja hän oli Sachsenhausenin ja Neuengammen keskitysleireillä vuoteen 1945 saakka. Larsen oli vuonna 1945 salkuton ministeri Vilhelm Buhlin johtamassa kokoomushallituksessa.

Larsen perusti 1959 sosialistisen kansanpuolueen, joka menestyi saman vuoden vaaleissa erinomaisesti (150 000 ääntä, 11 paikkaa), vaikka Larsen joutui auto-onnettomuuden takia johtamaan kampanjaa vuodepotilaana eikä puolueella ollut omaa sanomalehteä käytössään. Larsen johti puoluetta vuoteen 1968. Parlamentin jäsenenä hän pysyi kuolemaansa saakka.

Lähteet

Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Lylyn viestivarikko

Lylyn Varikko (lyh. LyV), entinen Lylyn Viestivarikko (LyVV) oli Puolustusvoimien viestijoukkojen kalustoa varastoinut, huoltanut ja ylläpitänyt laitos, joka kuuluu nykyisin Millog Oy:lle. Lylyn Viestivarikko tuottaa itsenäisenä tulosyksikkönä elektroniikka-alan materiaalipalveluja puolustusvoimien esikunnille ja joukoille. Varikko ottaa vastaan, muuttaa sotavarusteeksi, huoltaa, varastoi, jakaa ja poistaa käytöstä puolustusvoimille hankittua toimialansa materiaalia. 

Varikko kuului aikaisemmin Maavoimien Materiaalilaitokseen ja sitä ennen vuoden 1993 alusta Puolustusvoimien Materiaalilaitokseen. Ennen Millogille siirtymistään vuoden 2009 alussa varikko nimettiin Lylyn Varikoksi (LyV) ja liitettiin Elektroniikkalaitokseen.

Laitoksen vastuulla on alueellisten viestijoukkojen materiaali, Suomen kansainvälisten joukkojen viestimateriaali, puolustusvoimien kiinteän televerkon materiaali, kenttäsähkömateriaali sekä maalilaitteet.

Toiminta ja historia

Viestivarikon toiminta alkoi 22. lokakuuta 1939 Espoon Leppävaarassa. Varikko siirrettiin syksyllä 1940 Juupajoen Korkeakoskelle, mistä se siirrettiin nykyiselle paikalleen Juupajoen Lylyyn 22. marraskuuta 1940.

Varikon lisäksi sinne tulivat myös huoltotoiminnot, kun vuonna 1945 varikolle perustettiin maavoimien pääviestikorjaamo muutamaa vuotta myöhemmin 1945. Pääviestikorjaamo siirrettiin Riihimäelle 2. kesäkuuta 1960, jolloin siirretystä osasta tuli Viestikeskuskorjaamo. 

Varikon viimeinen komentaja vuoden 2008 loppuun saakka oli everstiluutnantti Ari Nurminen (s. 1955). Hänen edeltäjänään vuoteen 2003 toimi evl Paavo Seppänen.

SA-kauppa

Laitoksen alueella oli vuoteen 2010 saakka SA-Kauppa, joka myi puolustusvoimien käytöstä poistamaa materiaalia sekä vuonna 1977 perustettu Lylyn Varikon viestimuseo. Sekä museo että entinen myymälä ovat Millog Oy:n alaisuudessa. Ainoa SA-Kauppa on nykyisin Hämeenlinnassa  . Lisäksi viestivarikolla on vapaaehtoista maanpuolustustoimintaa, jota harjoittavat lähinnä pirkanmaalaiset vapaaehtoiset Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen piirissä.

Viitteet

Lähteet
 Lylyn Viestivarikko Mil.fi-sivustolla 

Viestijoukot
Puolustusvoimien materiaalilaitos
Juupajoki
Dmitri Kulikov

Dmitri Vladimirovitš Kulikov (, s. 29. lokakuuta 1990 Lipetsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksissa.

Ura 
Kulikov pelasi kauden 2008–2009 QMJHL-joukkue Drummondville Voltigeursissa. Voltigeurs varasi hänet toisella vuorolla CHL:n vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Hän voitti joukkueessa QMJHL:n mestaruuden, ja hänet valittiin kauden parhaaksi puolustajaksi (Émile Bouchard Trophy), vuoden tulokkaaksi (Raymond Lagacé Trophy) ja QMJHL:n tähdistökentälliseen.

Florida Panthers varasi Kulikovin NHL:ään ensimmäisellä kierroksella vuonna 2009. Hän oli koko varaustilaisuuden 14. varaus. Kulikov pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2. lokakuuta 2009 Chicago Blackhawksia vastaan, kun Panthers avasi kautensa Helsingin Hartwall Areenalla. Kulikovin kausipalkka on 1,325 miljoonaa dollaria.

Lokakuussa 2020 Kulikov teki vapaana agenttina New Jersey Devilsin kanssa yksivuotisen ja 1,15 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Huhtikuussa 2021 Devils kauppasi Kulikovin Edmonton Oilersiin vaihdossa ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon.

Heinäkuussa 2021 Kulikov teki vapaana agenttina Minnesota Wildin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Syyskuussa 2022 Wild kauppasi Kulikovin Anaheim Ducksiin.

Maajoukkue

Kulikov on pelannut kahdet alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut. Hän voitti kultaa vuonna 2007 ja hopeaa vuonna 2008. Kulikov pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja voitti MM-pronssia.

Kulikovilla on myös miesten MM-hopeaa vuosilta 2010 ja 2015.

Tilastot

Lähteet

Artikkeli Floridan huippulupaus Kulikovilla makea debyytti Jatkoaika.comissa

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Dmitri Kulikovin esittely Florida Panthersin sivustolla 

Venäläiset jääkiekkoilijat
Anaheim Ducksin pelaajat
Florida Panthersin varaamat pelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Kapteeni Kanki

Kapteeni Kanki on Myrkky-lehdessä vuodesta 2003 ilmestynyt Kari Sihvosen huumorisarjakuva. Vuonna 2009 Zum Teufel -kustannus julkaisi sarjasta kokoelmateoksen. Myrkky-lehden lopetettua toimintansa Sihvonen piirtää uusia Kanki-tarinoita harvemmin.

Kapteeni Kangessa seikkailevat muun muassa Kapteeni Kanki, Pirjo, Slarbatron, Tohtori Morgan, Salami ja Fagenstainin hirviö.

Kokoelma 

 

 

 

 

Suomalaiset sarjakuvat
Supersankarisarjakuvat
Kanki, Kapteeni
Kanki, Kapteeni
Kai Helenius

Kai Helenius on suomalainen nyrkkeilijä.

Helenius karsiutui Torinon 1987 EM-kilpailujen 81 kg:n sarjan ensimmäisellä kierroksella. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai samassa painoluokassa pronssia Ateenan EM-kilpailuissa. Hän kukisti puolivälieräottelussa kreikkalaisen Panagiotis Motsakosin tuomariäänin 3–2, mutta joutui luovuttamaan välieräkamppailun Unkarin Lajos Erosia vastaan. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän eteni puolivälieriin.

Helenius voitti 81-kiloisten Pohjoismaiden-mestaruuden 1986. SM-kilpailuissa hän sai kultaa 81 kg:n sarjassa 1985, 1986, 1987, 1989 ja 1990, hopeaa 75 kg:n painoluokassa 1982 ja 1983 sekä 81-kiloisissa 1984. Seuratasolla hän edusti Tampereen Työväen Nyrkkeilijöitä.

Lähteet 

Suomalaiset nyrkkeilijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Saila

Saila on suomalainen naisen etunimi, joka on muodostettu Aila- ja Laila-nimien mukaelmana.

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan etunimen Saila on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun loppuun mennessä saanut 2434 henkilöä, joista melkein puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.

Tunnettuja Sailoja
Saila Kettunen, yleisurheiluvalmentaja
Saila Kinni, suunnistaja
Saila Laakkonen, näyttelijä
Saila Purho, pika- ja aitajuoksija
Saila Ruuth, valtiosihteeri
Saila Saari, jääkiekkoilija
Saila Seppo, tekniikan tutkija, keksijä, kuvataiteilija ja kirjailija
Saila Seurujärvi, laulaja
Saila Susiluoto, runoilija

Lähteet

Etunimet
Save (yhtye)

Save on Moskovasta, Venäjältä kotoisin oleva death metal-yhtye. Yhtye julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa, Зачем Тебе Жить () vuonna 2004. Toinen pitkäsoitto nimeltään Мегаполис () julkaistiin vuonna 2007. Albumi sisälsi ensimmäistä enemmän death metallin ja modernin metallin elementtejä.

Jäsenet

Nykyiset
 Viktoria Belikova - laulu
 Maïa Kuchumova - laulu (2008-)
 Savin Alexander - kitara
 Dmitry Panov - basso
 Ivan Malakhov - basso
 Salnikov Konstantin - rummut

Entiset
 Fomin Artem - lyömäsoittimet
 Alexei Bokov - basso
 Lomakin Stas - kitara

Diskografia

Albumit
 Зачем тебе жить? (2004)
 Мегаполис (2007)
 Копилка грехов (2009)

EP:t
 Под руку с мечтой (2008)

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen viralliset sivut 
 Save @ Myspace

Venäläiset metalliyhtyeet
Venäläiset death metal -yhtyeet
Thrash metal -yhtyeet
Kari Sihvonen (sarjakuvapiirtäjä)

Kari A. Sihvonen (s. 1980) on suomalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen sarjakuviinsa kuuluu Myrkky-lehdessä esiintynyt Kapteeni Kanki.

Sarjakuva-albumeja 
 
 
 
 
 
 
 Kapteeni kanki: Opportunaristi, Lempo Kustannus 2013

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut.
 Outi Uotila: Sihvonen piirtää sanatonta sarjakuvaa . Aamuposti 14.10.2009.
 Antti Wennström: ”Kuolleiden urheilijoiden seura” irvailee kateudelle ja kilpailukulttuurille. Jatkoaika 12.3.2013.
 Tero Mattila: Kuolleiden urheilijoiden seura. Kvaak.fi 22.4.2013.

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Oxford-kenkä

Oxford-kenkä on miesten jalkinetyyppi. Oxford-kenkä eroaa muista kengistä siten, että oxford-kengässä kengännauhojen yhdessä pitämät päälliset puoliskot on ommeltu kengän pään alle. Lisäksi kengän kieli on tehty eri osasta kuin etupäällinen. Rei'ityksellä eli perforaatiolla varustettua oxfordia kutsutaan brogueksi. Mitä enemmän rei'itystä brogue-kengässä on, sitä vähemmän juhlallinen se on klassiseen oxford-kenkään verrattuna.

Oxfordeja on käytetty 1700-luvulta alkaen. Yhdysvalloissa oxfordeista voidaan käyttää myös nimitystä balmorals. Kaksiväristä oxford-kenkää kutsutaan spectatoriksi tai co-respondentiksi.

Katso myös
Derby-kenkä
Solkikenkä
Louferi

Lähteet 
http://www.keikari.com/blogi/oxford-kengat/
http://www.uusi.ihmiskunta.org/index.php?option=com_content&task=view&id=957&Itemid=102

Kengät

pt:Sapato clássico#Oxford
Evander Kane

Evander Kane (s. 2. elokuuta 1991 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Edmonton Oilersissa. Hän on Atlanta Thrashersin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2009, jolloin Thrashers varasi Kanen koko varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana.

Ura
Kane pelasi ennen ammattilaisuraansa kolmella kaudella WHL-joukkue Vancouver Giantsissa. Hän voitti ensimmäisellä kaudellaan 2006–2007 CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin. Hän pelasi tuosta kaudesta vain kauden loppupuolella, kun pelasi suurimman osan runkosarjasta BCMML-juniorisarjaa. Kaudella 2008–2009 Kane valittiin WHL:n tähdistökentälliseen.

Kane teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa heinäkuussa 2009. Hän debytoi NHL:ssä 3. lokakuuta Tampa Bay Lightningia vastaan ja antoi ottelussa syöttöpisteen Rich Peverleyn tekemään maaliin. Yhteensä tulokaskausi toi Kanelle 66 runkosarjaottelussa tehot 14+12=26.

Atlanta Thrashers siirtyi ennen kautta 2011–2012 Winnipegiin, Manitobaan, ja joukkueen nimeksi tuli Winnipeg Jets. Kane teki tuolla kaudella, kolmannellaan NHL:ssä, 74 runkosarjaottelussa tehot 30+27=57 ja oli joukkueensa paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Blake Wheelerin jälkeen. Syyskuussa 2012 hän allekirjoitti Jetsin kanssa kuusivuotisen jatkosopimuksen.

Kane siirtyi lokakuun 2012 alussa NHL:n työsulun vuoksi KHL-joukkue Dinamo Minskiin. Hänen otteensa KHL:ssä olivat pettymys, sillä hän teki 12 ottelussa vain yhden maalin ja hänen lukemansa plus-miinus-tilastossa oli –8. Dinamo purki hänen sopimuksensa marraskuun puolivälissä.

Kausi  oli Kanelle ongelmallinen. Helmikuussa hänet siirrettiin pelaavasta kokoonpanosta syrjään sillä hän ei noudattanut joukkueen pukukoodia pelipäivänä ja hän joutui kahakkaan joukkuetovereidensa kanssa. Myöhemmin hänen ilmoitettiin olevan sivussa loppukauden olkapääleikkauksen vuoksi. Helmikuun aikana Kane siirtyi isossa pelaajakaupassa Buffalo Sabresiin yhdessä Zach Bogosianin ja Jason Kasdorfin kanssa. Winnipeg sai kaupassa Tyler Myersin, Drew Staffordin, Brendan Lemieux'n ja Joel Armian sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron.

Vuonna 2022 San Jose Sharks purki Kanen sopimuksen NHL:n ja AHL:n koronaprotokollan rikkomisen takia.

Tammikuussa 2022 Kane solmi yhden vuoden mittaisen try-out -sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa.

Heinäkuussa 2022 Kane teki Oilersin kanssa neljän vuoden mittaisen ja yhteensä 20,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Maajoukkue
Kane pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja voitti kultaa. Hän on pelannut myös miesten MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011 ja 2012.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Edmonton Oilersin pelaajat
Atlanta Thrashersin varaamat pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Tipu

Tipu voi tarkoittaa:

 Tipu, kanan poikanen
 Tipu Sultan Mosque, moskeia Kolkatassa Intiassa
 Tipu, kylä Viljandimaan maakunnassa Virossa

Henkilöitä

 Sultan Fateh Ali Tipu, entinen Intian Mysoren kuningaskunnan johtaja
 Tipu Aziz, neurokirurgian professori Oxfordista
 Tipu Kibriya, kauhukirjailija Bangladeshista

Viihde

 Tipu Kanan Tipu Kiri, malesialainen elokuva
 The Sword of Tipu Sultan, intialainen TV-sarja
Lisa Ann

Lisa Ann (oik. Lisa Anne Corpora, s. 9. toukokuuta 1972 Easton, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen entinen aikuisviihdenäyttelijä. Ann on työskennellyt myös eroottisena tanssijana, Penthousen mallina ja hänellä on hammashoitajan pätevyys.

Lisa Ann sai vuonna 2006 XRCO-palkinnon. Vuonna 2009 hän sai AVN-palkinnon ja pääsi AVN Hall of Fameen.

Ura
Ennen pornouraansa - vuodesta 1990 - Ann työskenteli eroottisena tanssijana rahoittaakseen hammashoitajan opintonsa.

Heinäkuussa 1993 Ann aloitti pornonäyttelijän uransa ja esiintyi 49 elokuvassa ennen kuin lopetti AIDSin pelossa esiintymisen vuonna 1997. Hän palasi takaisin tanssimisen pariin strippibaareihin, kunnes siirtyi takaisin pornoelokuviin vuonna 2002. Marraskuussa 2006 Ann perusti oman agentuurinsa Clear Talent Management, joka nimettiin noin puoli vuotta myöhemmin uudelleen Lisa Ann's Talent Managementiksi. Joulukuussa hänen yhtiönsä yhdistyi Lighthouse Talentin kanssa säilyttäen oman nimensä.

2. lokakuuta 2008 Ann sai mediahuomiota näyteltyään Yhdysvaltain republikaaninen puolueen varapresidenttiehdokasta Sarah Palinia parodioivassa pornoelokuvassa Who's Nailin' Paylin?. Ann näytteli Palinia myös vuonna 2009 Eminemin musiikkivideossa We Made You. Myöhemmin samana vuonna hän uusi roolinsa parodisessa pornoelokuvassa Letterman is Nailin Paylin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Lisa Ann epävirallinen elämäkerta

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Marjo Timonen

Marjo Hannele Timonen (o.s. Hirsimäki; s. 29. huhtikuuta 1955 Kurikka) on toiminut eduskunnan tiedotuspäällikkönä vuodesta 2003 sekä tieto- ja viestintäjohtajana vuodesta 2007. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.

Timonen oli Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana vuosina 1980–1981. Hän työskenteli toimittajana ja tiedottajana Joensuun yliopistossa, Insidersissa ja Kuntaliitossa 1983–1993 ja sen jälkeen Kuntaliiton viestintäpäällikkönä 1993–2002.

Marjo Timonen oli avioliitossa maaherra Esa Timosen pojan Tapanin kanssa vuosina 1984–1997.

Palkinnot ja tunnustukset 
1992 – Paikallislehdistön Antti-patsas hyvästä viestinnästä
2003 – Julkisen alan tiedottajat ry:n ansiomerkki ansioituneelle viestinnän ammattilaiselle

Lähteet

Aiheesta muualla 
Marjo Timonen. 375 humanistia 3.11.2015. Helsingin yliopisto.

Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Merikasarmin kirjasto

Merikasarmin kirjasto on (ent. ulkoministeriön kirjasto) on valtioneuvoston sisäinen virastokirjasto. Kirjasto sijaitsee Merikasarmissa.

Kirjastossa on 30 000 nimikettä. Kirjasto ylläpitää myös arkistoa, jossa on aineistoa noin 12 hyllykilometriä. Aineiston yleinen vanhenemisaika on ollut vuodesta 2001 alkaen 25 vuotta. Kirjastosta lainattiin aineistoa aiemmin vapaasti myös yleisölle.

Lähteet 

Erikoiskirjastot
Helsingin kirjastot
Katajanokka
Suomen ulkoministeriö
Valentin Kolumb

Valentin Hristoforovitsh Kolumb (3. toukokuuta 1935 Myzener, Mork, Marinmaa – 8. joulukuuta 1974 Joškar-Ola) oli marilainen runoilija ja toimittaja.

Kolumb peri sukunimensä isältään Hristoforilta, jolle sen oli liikanimeksi antanut Venäjän armeijan upseeri, jonka alaisena Hristofor oli ollut kirjurina.

Kolumb kirjoitti runoja jo koulupoikana ja lähetti niitä Marij Kommuna -sanomalehteen, joka vuonna 1950 julkaisi kaksi hänen runoaan: Komsomol'skij bilet (Komsomolilaiskortti) ja Pis'ma (Kirje). Kolumb päätti koulunsa 1954 ja Marin kirjailijaliitto lähetti hänet opiskelemaan Moskovan kirjallisuuskouluun. Vuonna 1962 Kolumb sai radiotoimittajan työpaikan Joškar-Olasta ja muutti sinne moskovalaisen vaimonsa Galinan ja lastensa kanssa. Sittemmin hän oli toimittajana Rveze kommunist -lehdessä, Joškar-Olan kustantamossa ja Ontšykon, marinkielisen kirjallisuuslehden päätoimittajana.

Kolumbin kirjallinen tuotanto kesti kymmenisen vuotta. Hän julkaisi kymmenen runokokoelmaa ja yhteensä 15 kirjaa. Hän uudisti marilaista runomittaa ja käytti vapaata riimillistä mittaa, dolnikia. Hän käänsi marin kielelle muun muassa Kalevalaa sekä William Shakespearen ja Goethen teoksia. Kolumbin runoja on suomennettu 1990-luvulla ja vuonna 2002 julkaistiin runokokoelma Kaikilla kielillä sydämen laulu on sama.

Lähteet 
 Kaikilla kielillä sydämen laulu on sama, suom. Leena Laulajainen ja Svetlana Elembaeva. Kirja-Aurora, Turku, 2002. ISBN 951-29-2297-5
Kirjaesittely

Aiheesta muualla 
 Laulajainen, Leena 1995: Marilaiset, laulun ja uhritulien kansa. Otava, Helsinki. ISBN 951-1-13299-7

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Marinkieliset kirjailijat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Pertti Torstila

Pertti Juhani Torstila (s. 13. helmikuuta 1946 Jyväskylän maalaiskunta) on pitkän uran Suomen ulkoasiainministeriössä tehnyt virkamies ja diplomaatti. Ennen eläkkeelle jäämistään hän toimi ulkoasiainministeriön valtiosihteerinä vuosina 2006–2014.

Kesäkuussa 2014 Torstila valittiin Suomen Punaisen Ristin puheenjohtajaksi. 

Toukokuussa 2015 Torstila promovoitiin Budapestin yliopiston (Eötvös Lorand) yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.

Pertti Torstila valittiin marraskuussa 2015 vuoden yhteiskuntatieteilijäksi. Valinnasta vastaa Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut ry.

Ura
Torstila kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1965. Vuosina 1966–1967 hän oli YK:n UNFICYP-rauhanturvaoperaation Suomen pataljoonan tiedustelujoukkueenjohtaja Kyproksella. Vuonna 1970 Torstila valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja aloitti samana vuonna avustajan tehtävissä ulkoasiainministeriön palveluksessa. Vuosina 1972–1973 Torstila valmisteli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssia (Etyk), jonka huippukokous pidettiin Helsingissä vuonna 1975.

Vuodet 1973–1976 Torstila oli lähetystösihteeri Pariisin suurlähetystössä ja vuosina 1976–1978 Budapestin suurlähetystössä. Vuosina 1979–1980 Torstila oli ulkoasiainministeriön poliittisen osaston ulkoasiainsihteeri. Vuosina 1980–1981 Torstila opiskeli Ranskan Kansallisesa hallintokoulussa (École nationale d'administration) ja oli vuodet 1981–1984 lähetysneuvos Pariisissa.

Vuosina 1984–1988 Torstila oli ulkoministeriön poliittisen osaston aseidenriisunnan ja turvallisuuspolitiikan toimiston päällikkö ja vuosina 1988–1989 poliittisen osaston apulaisosastopäällikkö. Vuodet 1989–1992 hän oli Suomen Etyk-suurlähettiläs Wienissä. Vuonna 1992 Torstila oli Suomen Etyk-valtuuskunnan varapuheenjohtaja Etykin seuranta- ja huippukokouksessa Helsingissä.

Torstila oli vuosina 1992–1996 suurlähettiläs Unkarissa sekä Kroatiassa. Vuosina 1996–2000 hän oli ulkoasiainministeriön poliittisen osaston päällikkö ja vuosina 2000–2002 alivaltiosihteeri. Vuosina 2002–2006 hän oli Suomen suurlähettiläs Tukholmassa ennen siirtymistään ulkoasiainministeriön valtiosihteeriksi toukokuussa 2006. Eläkkeelle hän jäi tehtävästä helmikuussa 2014.

Teokset

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Suomen ulkoministeriö
Suomalaiset kansliapäälliköt
Suomalaiset valtiosihteerit
Suomalaiset alivaltiosihteerit
Suomen suurlähettiläät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Ray Nettles

Ray Nettles (1. elokuuta 1949 Jacksonville, Florida – 29. syyskuuta 2009 Jacksonville, Florida) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen ja kanadalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies.

Ura 

Ennen ammattilaisuraansa Nettles edusti Tennesseen yliopiston amerikkalaisen jalkapallon joukkuetta Volunteersia ja vuonna 1971 hänet nimettiin NCAA:n Southeast Conferencen (SEC) tähdistökentälliseen. Vuonna 1972 hän sai NFL-varauksen, kun Miami Dolphins varasi hänet NFL Draftin kuudennella kierroksella.

NFL:ssä pelaamisen sijaan Nettles teki sopimuksen kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan BC Lionsin kanssa. Hän edusti Lionsia viiden kauden ajan, vuodesta 1972 vuoteen 1976, ja näiden vuosien aikana hänet nimettiin kolmesti, 1972–1974, CFL:n läntisen konferenssin tähdistökentälliseen sekä palkittiin vuonna 1973 sekä läntisen konferenssin että koko liigan parhaana linjamiehenä.  

Vuonna 1977 Nettles siirtyi pelaajakaupassa Toronto Argonautsiin ja sieltä vuonna 1978 Hamilton Tiger-Catsiin. Hänet nimettiin molempina vuosina CFL:n itäisen konferenssin tähdistökentälliseen. Kauden 1979 hän edusti Ottawa Rough Ridersia ja uransa viimeisen kauden, kauden 1980, Calgary Stampedersia. Vuonna 2005, 25 vuotta yhdeksänvuotisen ammattilaisuransa päättymisen jälkeen, hänet valittiin Canadian Football Hall of Fameen. Samana vuonna Hall of Fameen valittiin pelaajat Rod Connop, Ed George ja Willie Pless sekä valmentaja Gord Currie.

Nettles kuoli syyskuussa 2009, 60-vuotiaana. Hän sairasti keuhko- ja maksasyöpää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ray Nettles Canadian Football Hall of Famen verkkosivuilla 

Yhdysvaltalaiset kanadalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Suomen ulkoministeriön poliittinen osasto

Poliittinen osasto on Suomen ulkoministeriön turvallisuuspolitiikan ja kriisinhallinnan, asevalvonnan, EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, ihmisoikeuspolitiikan ja YK- ja yleisten globalisaatioasoiden yksikön muodostama osasto, jonka tehtäviin kuuluvat Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikka yleensä sekä maailmanlaajuiset poliittiset kysymykset ja turvallisuuskysymykset.

Näihin kuuluvat mm:

Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Euroopan unioni turvallisuus- ja puolustuspolitiikka
Natoon liittyvät asiat, kuten rauhankumppanuus
sotilaallinen kriisinhallinta ja siviilikriisinhallinta
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöön liittyvät asiat
Euroopan neuvostoon liittyvät asiat
Asevalvonta, puolustusvälineiden viennin valvonta, puolustusmateriaaliyhteistyö, kansainvälinen vientivalvontayhteistyö
Ihmisoikeuspolitiikka, yleinen ihmisoikeuspolitiikka
Yhdistyneisiin kansakuntiin liittyvät asiat

Poliittisen osaston osastopäällikkö on Mikko Kinnunen ja apulaispäällikkö Tanja Jääskeläinen.

Lähteet 

Poliittinen osasto
Kansankomissaarien neuvosto

Kansankomissaarien neuvosto (, lyh. Sovnarkom) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja muiden Neuvostoliiton alkuvaiheen (autonomisten) tasavaltojen (kuten Valko-Venäjän SNT) sekä Neuvostoliiton (Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton) hallitusten nimitys ennen vuotta 1946. Tuolloin kansankomissaarien neuvosto muuttui Neuvostoliitossa ministerineuvostoksi. Kansankomissaarit vaihtuivat ministereiksi ja kansankomissariaatit ministeriöiksi. Muuallakin Neuvostoliitossa nimitykset muuttuivat vastaavasti.

Lähteet

Aiheesta muualla
Moskovan yliopiston elektroniset aineistot: Neuvostoliiton perustuslaki (1924, määrittelee Sovnarkomin aseman ja tehtävän) Neuvostoliiton ("Stalinin") perustuslaki (1936)  (msu.ru)

Neuvostoliiton hallintoelimet

bg:Съвет на Народните Комисари на СССР
de:Rat der Volkskommissare
fr:Conseil des commissaires du peuple (URSS)
lt:Sovnarkomas
ru:Совет народных комиссаров СССР
uk:Уряд Союзу Радянських Соціалістичних Республік#Рада Народних Комісарів СРСР
Luonnon Tutkija

Luonnon Tutkija, aiemmin: Luonnon Ystävä, on Suomen Biologian Seura Vanamon julkaisu. Lehti ilmestyy nykyisin viisi kertaa vuodessa ja sen päätoimittaja on Juhani Mänttäri.

Lehti julkaisee biologian tutkimusta koskevia artikkeleita, kirja-arvosteluja, henkilökuvauksia, väitöskirjojen tiivistelmiä ja biologiaan liittyvää keskustelua.

Historia
Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1897 nimellä Luonnon Ystävä. Lehden perusti ja sen ensimmäisenä päätoimittaja toimi Kaarlo Mainio Levander. Vanamo-seura ryhtyi julkaisemaan lehteä vuonna 1900.

Luonnon Ystävä oli suomalainen yleistajuinen luonnontieteellinen aikakauslehti, joka ilmestyi 1897–1946. Sitä julkaisi Suomalainen Eläin- ja Kasvitieteellinen Seura Vanamo. Sen ilmestymistiheys vaihteli 6-12 kertaa vuodessa. Lehden alaotsikko oli ensin "Yleistajuinen luonnontieteellinen aikakauslehti" ja vuodesta 1919 "Eläin- ja kasvitieteellinen aikakauslehti".

Lehden nimi vaihtui Luonnon Tutkijaksi vuoden 1947 vuosikerrassa.

Lähteet 
Vanamo-seura
 Pokki, Jouko (toim.) 2008: Haaveilua ja vedenpesua. Tvärminnen eläintieteellinen asema 1902–2002. – Tvärminnen eläintieteellinen asema. Vammalan Kirjapaino Oy. ISBN 978-952-10-5166-1

Viitteet

Aiheesta muualla
Digitaalinen sanomalehtikirjasto, Luonnon Ystävän digitoidut numerot
Helda, kokoelma Fauna & Flora sisältää Luonnon ystävän digitoidut vuosikerrat 1911 - 1940

Suomalaiset tiedelehdet
Sonny with a Chance

Sonny with a Chance on It's a Laugh Productionsin, Varsity Picturesin, sekä Disney Channelin yhteistuottama ja Steve Marmelin luoma tilannekomediasarja, joka seuraa Wisconsinista kotoisin olevaa teini-ikäistä Sonny Munroeta, joka muuttaa Los Angelesiin saatuaan näyttelijän paikan suositusta nuorten sketsisarjasta So Random!. Sonny With a Chancen ensimmäinen jakso nähtiin Yhdysvalloissa 8. helmikuuta 2009. Sarjan pääosassa näyttelevät Demi Lovato, Tiffany Thornton, Sterling Knight, Brandon Smith, Doug Brochu ja Allisyn Ashley Arm.

Sarjan ensimmäisen tuotantokausi käsittää 21 jaksoa ja se on saamassa toisen tuotantokauden vuoden 2010 aikana.

Hahmot
Allison "Sonny" Munroe on teini-ikäinen tyttö, joka saa tilaisuuden esiintyä suositussa So Random! sketsisarjassa. Hänen elämänsä muuttuu täysin muutettuaan Hollywoodiin.

Tawni Hart on hemmoteltu ja itsekeskeinen tyttö, joka oli ennen Sonnyn tuloa sarjan päätähti. Muoti on hänelle tärkein asia huomion lisäksi.

Chad Dylan Cooper näyttelee Mackenzie Fallsissa, joka on So Randomin kilpaileva sarja. Cooper on hyvin itsekeskeinen, jolle imago on tärkein. Sarjan toisella tuotantokaudella Chad seurustelee Sonnyn kanssa.

Nico Harris on yksi So Randomin näyttelijöistä. Hän on parhaat kaverukset Gradyn kanssa.

Grady Mitchell on yksi So Randomin näyttelijöistä, joka on Nico Harrisin paras kaveri.

Zora Lancaster on So Random ryhmän nuorin näyttelijä, jota yleisesti pidetään ryhmän näyttelijöiden keskuudessa outona.

Tuotanto
Sarjan päähahmon ja sarjan nimi vaihteli tuotantovaiheessa. Alun perin päähahmon nimi oli Molly Munroe ja sarjan nimi Welcome to Mollywood. Sittemmin hahmon nimi muutettiin Hollieksi ja sarja sai nimekseen Welcome to Holliewood. Sarjan lopullinen nimi muutettiin Sonny with a Chance ja päähahmon nimeksi Sonny. Sarjan tuottaminen alkoi syyskuussa 2008 ja sen ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin Stage 11:sta NBC:n studiossa Burbankissa, Kaliforniassa, jossa kuvattiin aikaisemmin Teho-osastoa.

Sarjassa esiintyvä sketsisarja So Random! juontaa sarjassa vastaavana tuottajana toimivan Brian Robbinsin kautta, joka toimi aikaisemmin käsikirjoittajana ja vastaavana tuottajana Nickelodeonin lasten sketsisarjassa All That.

Juoni:
Sonny pääsee So Random! sketsin esiintyjäksi ja tutustuu Nicoon, Gradyyn, Tawniin ja Zoraan. So Random! on napit vastakkain samassa rakennuksessa kuvattavan sarjan MacKenzie Fallsin kanssa. Sonny ja Chad (MacKenzie Fallsin päätähti) eivät tule hyvin toimeen, koska sarjat kilpailevat keskenään. Toisella tuotantokaudella erimielisyydet kuitenkin unohtuvat ja Sonny ja Chad alkavat seurustella.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Tilannekomediat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Juri Malyšev

Juri Vasiljevitš Malyšev (, 27. elokuuta 1941 Stalingradin alue, Venäjän neuvostotasavalta – 8. marraskuuta 1999) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.

Malyšev tuli ylioppilaaksi vuonna 1959. Hän toimi Neuvostoliiton ilmavoimissa yleten everstiksi. Hänet valittiin kosmonautiksi 7. toukokuuta 1967. Hän toimi päällikkönä Sojuz T-2 (kesäkuussa 1980) ja Sojuz T-11 (huhtikuussa 1984) avaruuslennoilla.

Malyšev siirtyi eläkkeelle 20. heinäkuuta 1988. Hän oli naimisissa ja perheessä oli kaksi lasta.

Neuvostoliittolaiset avaruuslentäjät
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Georgi Prokopenko

Georgi Jakovlevitš Prokopenko (; ,  – 5. toukokuuta 2021) oli ukrainalainen uimari ja olympiamitalisti, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa. Prokopenko saavutti Tokion kesäolympialaisista 1964 hopeaa 200 metrin rintauinnista. Hän hävisi voittaneelle Australian Ian O’Brienille ainoastaan 0,4 sekuntia. Prokopenko lähti kilpailuun yhtenä suurimmista ennakkosuosikeista, sillä hän oli vain kuukautta aikaisemmin uinut 100 metrin rintauinnin maailmanennätykseksi ajan 1.06,9 Moskovassa. Ennätys säilyi voimassa yli kolme vuotta.

Prokopenko menestyi urallaan myös pitkän radan EM-kilpailuissa. Leipzigissä 1962 hän voitti EM-kultaa mielimatkallaan 200 metrin rintauinnissa. Neljä vuotta myöhemmin Utrechtissa Prokopenko voitti jälleen kultaa samalta matkalta, ja lisäksi toisen kullan 4×100 metrin sekauintiviestistä.

Prokopenko oli 180 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 71 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla Dynamo Lvovia.

Katso myös 
Maailmanennätysten kehittyminen 100 metrin rintauinnissa

Lähteet 

Ukrainalaiset uimarit
Neuvostoliittolaiset uimarit
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Pete lainahöyhenissä

Pete lainahöyhenissä () on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka ohjasi Stuart Gillard ja käsikirjoitti Paul W. Cooper. Pääosassa esiintyvät muun muassa Jason Dolley, Mitchel Musso, Tiffany Thornton ja Josie Loren.

Juoni
Pete Ivey 16-vuotias hiljainen poika, jota eivät koulussa edes opettajatkaan oikein huomaa. Hänen paras kaverinsa on Cleatus Poole, joka on koulun koripallojoukkueen maskotti. Poole on kuitenkin kyllästynyt pitämään asua yllään allergiansa vuoksi ja suostuttelee kaverinsa Pete tulemaan hänen tilalleen maskotiksi. Molempien yllätykseksi Pete osoittautuukin paremmaksi maskotiksi kuin Poole. Kukaan ei kuitenkaan tiedä vaihdosta ja Poole suostuttelee Pete jatkamaan maskottina olemista mutta paljastamatta todellista henkilöllisyyttä. Kun Poole saade kaiken huomion, Pete ei tunne oloaan sen paremmaksi, mutta paraatissa käyneen vahinkopaljastuksen myötä Poole jää vähemmälle huomiolle. Ihmiset alkavat kysellä toisiltaan, kuka heidän koripallojoukkueensa maskotti oikein onkaan. Jää Peten ratkaistavaksi, päättääkö hän paljastaa olevansa maskotti vai jäädä tuntemattomaksi.

Näyttelijät

Musiikki
Elokuvassakin näytelleet Mitchel Musso ja Tiffany Thornton äänittivät kappaleen "Let It Go", joka kuului paraatikohtauksessa. Kappale soitettiin Radio Disneyllä 20. maaliskuuta 2009.

Lähteet

Disney Channelin elokuvat
Vuoden 2009 elokuvat 
Stuart Gillardin ohjaamat elokuvat
Wolfram Research

Wolfram Research on vuonna 1987 perustettu ohjelmistoalan yritys. Yrityksen perusti ja sen toimitusjohtajana toimii Stephen Wolfram. Hän on myös yhtiön tuotteiden Mathematican ja Wolfram Alphan luoja.

Yhtiön pääkonttori sijaitsee Champaign'ssa, Illinois'n osavaltiossa Yhdysvalloissa, mutta sillä on toimistoja myös Oxfordshiressä Briteissä, Tokiossa Japanissa, Cambridgessa Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa sekä Pariisissa Ranskassa.

Tuotteita

 Mathematica, Wolfram Researchin päätuote, laskentaohjelma, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1988

 Wolfram Alpha, vuonna 2009 julkaistu haku- ja vastauskone 

 gridMathematica, Mathematican lisäosa

 webMathematica, verkkosivun lisäosa

 Wolfram Workbench, kehitysympäristö mm. Mathematicalle, gridMathematicalle ja webMathematicalle

 Mathematica Player, lukijaohjelma mm. Mathematicalla luoduille tiedostoille

 Wolfram Language, ohjelmointikieli

Lähteet

Aiheesta muualla

 Wolfram Blog

Ohjelmistoyhtiöt
Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
Harrieri

Harrieri (Harrier) on englantilaisperäinen koirarotu. Rotua näkee harvoin Britanniassa, harrierin kotimaassa. Englannin kennelliitto ei ole hyväksynyt sitä viralliseksi roduksi. Rotu on kuitenkin FCI:n hyväksymä. Myös Yhdysvaltain kennelliitto on hyväksynyt rodun virallisesti, mutta sillä ei ole mainittavaa menestystä näyttelyissä.

Ulkonäkö 
Harrierin säkäkorkeus on beaglen ja englanninkettukoiran väliltä eli noin 48–55 cm, ja yleisesti ottaen siinä on piirteitä hieman molemmista roduista.

Luonne ja käyttäytyminen 
Fyysisesti ja henkisesti harrieri on enemmän englanninkettukoiran kuin beaglen kaltainen, samoin jäljestys ja ajotaipumukseltaan. Se on ystävällinen, eloisa ja omistajaansa kiintyvä. Kotikoiraksi se sopii hyvin, etenkin lapsiperheisiin.

Alkuperä 
Harrieri on yksi vanhimmista metsästyskoirista: se on eräs niistä roduista, joista on kirjoitettu jo vuosisatojen ajan, ja sen tiedetään olleen olemassa viimeistään 1700-luvun puolivälissä. Se polveutuu normannien mukana Englantiin kulkeutuneista ranskalaisista ajokoirista, englanninkettukoirista ja basseteista. Joidenkin lähteiden mukaan siihen olisi myöhemmin risteytetty myös beaglea ja pointteria. Sitä on alkujaan käytetty jäniksen ajoon, ja rodun harrastajat sanovatkin sen olevan juuri siihen sopiva.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset koirarodut
FCI 6 Ajavat ja jäljestävät koirat
SKL 6 Ajavat koirat
Ajokoirat
Spider-Man 2 (videopeli)

Spider-Man 2 on alun perin vuonna 2004 julkaistu toimintapeli, joka perustuu elokuvaan Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2. Peli on julkaistu usealle alustalle.

Kuvaus 
Spider-Man 2 on edeltäjäänsä nähden laajempi. Pelaaja voi seikkailla haluamissaan paikoista ilman suurempia liikkumisrajoja. PlayStation 2-, Nintendo GameCube- ja Xbox-versioissa pelaaja voi pelata vapaasti Manhattanilla, Rooseveltissa, Ellis’ssa ja Liberty Islands’ssa. Muilla alustoilla peli on enemmän linearisempaa, lisäksi Windows-versio on suunnattu nuoremmille pelaajille.

Vihollisista mukaan on otettu elokuvassa esiintyneen Tohtori Mustekalan lisäksi Tärisyttäjä, Sarvikuono ja Mysterio. Katurikollisilla on käytössään käsiaseita, konepistooleja ja sorkkarautoja.

Äänirooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu 
 

Vuoden 2004 videopelit
Toimintapelit
Avoin pelimaailma -pelit
Hämähäkkimies-videopelit
Windows-pelit
PlayStation 2 -pelit
Xbox-pelit
Nintendo GameCube -pelit
Game Boy Advance -pelit
N-Gage-pelit
Mac OS -pelit
Nintendo DS -pelit
PlayStation Portable -pelit
Arto Tamminen

Arto Ilari Tamminen (s. 1962) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.

Beatles-vaikutteisen esikoisalbuminsa What's All About Tamminen julkaisi Bablers-yhtyeensä kanssa vuonna 1980. Yhdeksänkymmentäluvulla Tammiselta ilmestyi sooloalbumit Kadonneen saaren laulukirja (1994) ja Utopia (1997). Hänen hittikappaleitaan ovat "Neljän ruuhka" ja "Utopia". Vuonna 1994 Arto Tamminen voitti ja vastaanotti Emma-gaalan jakaman parhaan sävellyksen palkinnon kappaleella "Ihana ilta", jonka oli levyttänyt Samuli Edelmann.
 
Englannin kielellä Tammisen tuotantoa ilmestyi jälleen vuonna 2000, kun Bablers-yhtyeen Like the First Time ilmestyi.

Aiheesta muualla
 
 Last.fm - Arto Tamminen

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Askvoll

Askvoll on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Askvollissa oli 3 018 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Fjaler

Fjaler on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Kunnan pinta-ala on 417 km², josta maata on 390 km². Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Fjalerin kunnassa oli 2 871 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
South African Broadcasting Corporation

South African Broadcasting Corporation (SABC) on Etelä-Afrikan julkinen yleisradioyhtiö.

SABC:tä hallinnoi johtokunta, jonka julkisten kuulemistilaisuuksien jälkeen nimittää Etelä-Afrikan presidentti. SABC:llä on nykyisin noin 3 500 työntekijää, joista 59 % on mustia ja 41 % valkoisia. SABC:n rahoituksesta 76 % tulee mainostuloista ja sponsorisopimuksista, 16 % televisiolupamaksuista ja 8 % muun muassa vuokra- ja korkotuloista.

SABC:lla on kahdeksantoista radiokanavaa, joista 15 on keskittyneet julkisen palvelun tehtävän suorittamiseen. Yksitoista kanavaa lähettää ohjelmia kukin yhdellä maan virallisista kielistä. Kuuntelututkimusten mukaan 78 % maan aikuisväestöstä kuuntelee SABC:n radiokanavia. Maan katsotuin televisiokanava on SABC1, jonka ohjelmistoon kuuluu uutisia, viihdettä ja urheilua useilla eri kielillä. SABC2 lähettää valtaosan SABC:n afrikaansinkielisestä ohjelmasta ja sisältää myös paljon paikallisesti tehtyjä ohjelmia. SABC3 on pääsääntöisesti englanninkielinen ja sen ohjelmistoon kuuluu paljon yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä komedioita ja draamoja. SABC:n katsojaosuus on noin 74 %.

Ensimmäiset radiolähetykset aloitettiin Etelä-Afrikassa vuosina 1923-24 ja seuraavina vuosina paikallisia radiokanavia syntyi Johannesburgiin, Kapkaupunkiin ja Durbaniin. Kolme paikallista radiokanavaa yhdistyi 1. huhtikuuta 1927 African Broadcasting Corporationiksi. 1930-luvun laman aiheuttamien talousvaikeuksien vuoksi maan pääministerin James Barry Munnik Hertzogin aloitteesta SABC perustettiin parlamentin päätöksellä (Act 22) 1. elokuuta 1936. Aluksi SABC lähetti vain englanninkielistä ohjelmaa, mutta parlamentin päätöksen mukaisesti rinnakkainen afrikaansinkielinen palvelu aloitettiin vuonna 1937. 1940-luvulla SABC aloitti myös lähetykset eri afrikkalaisilla kielillä.

Televisiolähetykset alkoivat Etelä-Afrikassa vasta vuonna 1975. SABC:llä oli monopoli televisiolähetyksissä vuoteen 1986 asti, jolloin tilausperiaatteella toiminut MNet-kanava perustettiin. Vuoden 1994 jälkeen maahan on perustettu lukuisia uusia kanavia niin SABC:n kun yksityisten toimijoiden taholta.

Televisiokanavat 
 SABC 1
 SABC 2
 SABC 3
 SABC News
 SABC Education
 SABC Children
 SABC Sport
 SABC Encore

Radioasemat 
 SAfm
 5FM
 Metro FM
 Radio 2000
 Good Hope FM
 RSG
 Ukhozi FM
 Umhlobo Wenene FM
 Lesedi FM
 Thobela FM
 Motsweding FM
 Phalaphala FM
 Munghana Lonene FM
 Ligwalagwala FM
 iKwekwezi FM
 tru fm
 Lotus FM
 X-K FM

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset sivut
Ira

Ira on etunimi, joka eri maissa esiintyy sekä miehen että naisen nimenä. 

Venäjällä ja Suomessa Ira on naisen nimi, joka on lyhentymä kreikan nimestä Eirene (, joka merkitsee rauhaa ja oli myös kreikkalaisen rauhan jumalattaren nimi. Englanninkielisissä maissa Ira on miehen nimi, joka on peräisin heprean tarkkaavaista tarkoittavasta sanasta ira (tai iira) ja mainitaan myös Vanhassa testamentissa erään Daavidin-aikaisen papin nimenä.

Suomessa Ira on Digi- ja väestötietoviraston tietojen annettu vuoden 2019 loppuun mennessä nimeksi 1553 naiselle ja alle 35 miehelle. Melkein puolet heistä on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä. Nimestä esiintyy almanakassakin myös harvinaisempi muoto Iro, mutta se on annettu alle 100 henkilölle. Iro on myös Kalevalassa mainittu myyttinen henkilö.

Tunnettuja Ira-nimisiä

 Ira, Ira Sofia Mikkonen, suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Richard Ira Bong, yhdysvaltalainen koelentäjä
 Ira S. Bowen, yhdysvaltalainen astrofyysikko
 Ira C. Eaker, yhdysvaltalainen ilmavoimien kenraali
 Ira Einhorn, yhdysvaltalainen murhaaja, aikaisemmin ympäristöaktivisti ja pasifisti
 Ira Eskelinen, suomalainen jalkapalloilija ja salibandypelaaja
 Ira Gershwin, yhdysvaltalainen sanoittaja
 Ira Jokivalli, suomalainen pesäpalloilija
 Ira Koivu, suomalainen toimittaja, viestintäyrittäjä ja kolumnisti
 Ira Lange, suomalainen yritys- ja ryhmävalmentaja, kouluttaja ja tietokirjailija
 Ira Levin, yhdysvaltalainen kirjailija ja lauluntekijä
 Ira Losco, maltalainen poplaulaja
 Ira Murchison, yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
 Ira Rennert, yhdysvaltalainen liikemies
 Ira David Sankey, yhdysvaltalainen hengellisen musiikin laulaja
 Ira Sullivan, yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja -trumpetisti
 Ira Vihreälehto, suomalainen tietokirjailija ja historianopettaja

Tunnettuja Iro-nimisiä 
 Iro, henkilö suomalaisessa mytologiassa
 Iro Haarla, suomalainen jazzpianisti, -harpisti, -kosketinsoittaja, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja

Lähteet

Etunimet