joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Starsailor

Starsailor on vuonna 2000 perustettu englantilainen, Chorleystä ja Wiganista lähtöisin oleva rockyhtye. Vuoteen 2006 mennessä heillä on ollut kolme lista-albumia sekä kymmenen Top 40- singleä Ison-Britannian singlelistalla.

Starsailorin oli buukattu vuoden 2004 Provinssirockin yhdeksi pääesiintyjäksi, mutta yhtye joitui perumaan tulonsa.

Yhtyeen jäsenet
 Ben Byrne – rummut
 James 'Stel' Stelfox – basso
 James Walsh – laulu/kitara
 Barry Westhead – koskettimet

Tavalliset "keikkajäsenet":
 Mark Collins – kitara (2003–2004)
 Richard 'Echoboy' Warren – kitara, huuliharppu (2005–)

Diskografia

Albumit
"Love Is Here" (8.10.2001) EMI #2 UK, #129 US
"Silence Is Easy" (15.9.2003) EMI #2 UK 
"On the Outside" (17.10.2005) EMI #13 UK
"All the Plans" (9.3.2009) Virgin Records
"All This Life" (2017)

Ison-Britannian singlet
Levyltä "Love Is Here":
"Fever" #18
"Good Souls" #12
"Alcoholic" #10
"Lullaby" #36
"Poor Misguided Fool" #23

Levyltä "Silence Is Easy":
"Silence Is Easy" #9
"Born Again" #40
"Four to the Floor" #24 UK, #1 Ranska

Levyltä "On the Outside":
"In the Crossfire" #2
"This Time" #24
"Keep Us Together" #47

Levyltä "All the Plans":
"Tell Me It's Not Over" (2.3.2009)

Aiheesta muualla 

Official Starsailor site 
Official Starsailor Fansite
Starsailor fan site
Starsailor German fan site 
MTV biography

Starsailor - Live set at Werchter Festival 2006, YouFM (dab radio broadcast)
Seatwave interviews James Walsh at the 2008 Indy Awards

Brittiläiset rockyhtyeet
Laakson kuningas

Laakson kuningas oli Ecosse Filmsin BBC Scotlandille tuottama televisiodraamasarja, jota Isossa-Britanniassa esitti BBC One. Sarjaa tehtiin kaikkiaan seitsemän tuotantokautta vuosina 2000–2005 Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1.

Sarja sijoittuu Skotlannin Ylämaille kuvitteelliseen Glenboglen kartanoon. Sarjan ensimmäiset viisi tuotantokautta kertovat nuoresta ravintoloitsijasta, Archie MacDonaldista, joka yrittää palauttaa lapsuudenkotinsa takaisin aiempaan loistoonsa. Kaksi viimeistä tuotantokautta kertovat puolestaan uuden kartanonherran Paul Bowmanin yritykseen modernisoida tilaa. Sarja perustuu löyhästi Compton Mackenzien teokseen Highland Novels.

Sarjan henkilöt

Päähenkilöt

Oheisessa taulukossa on listattu henkilöt, jotka on mainittu ohjelman alkutunnuksessa.

Sivuhenkilöt

Luettelo sarjan henkilöistä, jotka esiintyivät vähintään kolmessa jaksossa.

Brittiläiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Louis-Honoré Fréchette

Louis-Honoré Fréchette (16. marraskuuta 1839 – 31. toukokuuta 1908) oli kanadanranskalainen runoilija, poliitikko, näytelmä- ja novellikirjailija.

Fréchette syntyi Quebecin provinssissa sijaitsevassa Lévisin kaupungissa. Hän opiskeli 1854–1860 Petit Séminaire de Québecissa, Collège de Sainte-Anne-de-la-Pocatièressa ja Séminaire de Nicoletissa, ja myöhemmin hän opiskeli lakia Lavalin yliopistossa.

Vuonna 1864 hän perusti asianajotoimiston Lévisiin ja perusti myös kaksi sanomalehteä, Le drapeau de Lévis ja La Tribune de Levis. Myöhemmin hän siirtyi Chicagoon, ja siellä ollessaan hän kirjoitti teoksen La voix d'un exilé, joka on kokoelma näytelmien käsikirjoituksia Chicagon suuren tulipalon tapahtumista.

Vuonna 1874 hän palasi takaisin Kanadaan ja tuli valituksi parlamentin alahuoneeseen Ottawassa. Hän oli parlamentin jäsen 1874–1878 ja kuului Kanadan liberaalipuolueeseen. Vuoden 1878 vaaleissa Frechette ei pystynyt säilyttämään edustajapaikkaansa ja tätinsä kuoleman johdosta perimän omaisuuden avulla hän muutti Montrealiin, jossa hän keskittyi pelkästään kirjoittamiseen.

Vuonna 1879 hänet palkittiin ensimmäisenä québeciläisenä Ranskan akatemian palkinnolla runokokoelmastaan Les Fleurs boréales, les oiseaux de neige.

Vuonna 1897 hän sai Order of St Michael and St George kunniajäsenyyden (Companion).

Tunnetuimmat teokset

Runot
 La voix d'un exilé (1866)
 La découverte du Mississippi (1873)
 Pêle-mêle (1877)
 La Légende d'un peuple (1877)
Poésies choisies (1879)
 Les Fleurs boréales, les oiseaux de neige (1879)

Novellit
 L'Iroquoise du lac Saint-Pierre (1861)
 Originaux et détraqués (1892), perustuu tositapahtumiin ja henkilöihin
 Les contes de Jos Violon
 Christmas in French Canada (1899)

Näytelmät
 Le retour de l'exilé (1880)
 Papineau (1880)
 La retour de l'exilé (1880)
 Félix Poutré (1892)

Lähteet
W. H. New, ed. Encyclopedia of Literature in Canada. Toronto: University of Toronto Press, 2002: 395-97.

Aiheesta muualla

Project Gutenberg 
Elämäkerta Dictionary of Canadian Biography Onlinessa  
Kanadan parlamentti: Louis-Honoré Fréchette  
Canadian Encyclopedia: Louis-Honoré Fréchette  

Ranskankieliset kirjailijat
Kanadalaiset poliitikot
Kanadalaiset kirjailijat
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1908 kuolleet
Mirja Bolgár

Mirja Bolgár (o.s. Voutilainen; 16. lokakuuta 1927 Helsinki – 15. marraskuuta 2013 Carsac-Aillac, Dordogne, Ranska) oli suomalais-ranskalainen suomentaja, kirjailija ja toimittaja. Hän teki merkittävän elämäntyön ranskalaisen kulttuurin tunnetuksi tekemiseksi Suomessa.

Bolgár aloitti sodan päätyttyä opintonsa Helsingin yliopistossa mutta saattoi ne päätökseen Sorbonnen yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana muun muassa Ranskan radiossa sekä Yleisradion ja Uuden Suomen Pariisin kirjeenvaihtajana.

Toimittajan työn lisäksi Bolgár teki ranskalaista kulttuuria tunnetuksi Suomessa muun muassa suomentajana, esseistinä ja kirjallisuuskriitikkona. Suomentajana hänet tunnetaan erityisesti Simone de Beauvoirin monista teoksista. Hänen toimittamaansa lyriikka-antologiaan Sanat että tietäisimme (1975) sisältyy muun muassa Pierre Emmanuelin ja Yves Bonnefoyn runotuotantoa. Bolgár esitteli usein suomalaisille tuoreeltaan nykyranskalaisen kirjallisuuden uusia tuulia. Esimerkiksi Jean-Marie Gustave Le Clézion tuotantoa hän käsitteli jo esseekokoelmassaan Rinnakkaiseloa vuodelta 1967. 

Bolgár esitteli suomalaista kulttuuria ja erityisesti kirjallisuutta Ranskassa ja käänsi Mika Waltarin, Veijo Meren ja Paavo Haavikon teoksia. Hänelle myönnettiin muun muassa valtion kääntäjäpalkinto vuonna 1984 ja valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto 1989.

Teoksia 
 Rinnakkaiseloa: Esseitä Ranskan nykykirjallisuudesta. Esseekokoelma. WSOY, 1967.
 Pariisin päiviä: Kirjoja ja kirjailijoita. Esseekokoelma. WSOY, 1969.
 Kaikki tuo jota ikäväksi kutsut. Muistelma. WSOY, 1998. ISBN 951-0-22962-8

Suomennoksia 
 Sanat että tietäisimme: Kymmenen ranskalaista runoilijaa. WSOY, 1975
 Varjo tai kevyt valo: Valikoima Ranskan nykyproosaa. WSOY, 1980 ISBN 951-0-10165-6
 Simone de Beauvoir: 
 Murtunut nainen. Kirjayhtymä, 1978
 Mandariinit 1–2. Kirjayhtymä, 1982–1983
 Kutsuvieras. Kirjayhtymä, 1985
 Vanhuus. Art House, 1992
 Jean-Philippe Toussaint: Kylpyhuone. WSOY, 1987.
 Marguerite Duras: Varakonsuli. Otava, 1988
 Emmanuèle Bernheim: Hänen vaimonsa eli Toinen nainen. WSOY, 1995

Lähteet 

Suomentajat
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Ranskansuomalaiset
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
AOC

AOC tai AoC voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

 Empire Earth: The Art of Conquest, Empire Earth -tietokonepelin lisäosa
 Age of Conan: Hyborian Adventures, massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli
 Appellation d'origine contrôlée, ranskalainen viinien ja muiden maataloustuotteiden sertifikaatti
 AOC, Army of Christ, tamperelainen kristillinen hip hop -yhtye
 Alex Oxlade-Chamberlain, englantilainen jalkapalloilija
 AOC, taiwanilainen elektroniikkayhtiö
 AOC, Architect of the Capitol, Yhdysvaltain liittovaltion virasto
 AOC, Alexandria Ocasio-Cortez.
Saara Forsius

Saara Margareta Elisabet Forsius (o.s. Hiidenheimo, vuoteen 1906 Törnström; 27. maaliskuuta 1902 Vihti – 5. elokuuta 1988 Lahti) oli suomalainen agronomi, nuorisokasvattaja, pankinjohtaja ja kansanedustaja.

Forsius opiskeli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui vuonna 1927 sekä agronomiksi että maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Hän meni seuraavana vuonna naimisiin Vihdin Säästöpankin toimitusjohtajan Eiler Forsiuksen kanssa. Liitosta syntyi kaksi poikaa vuonna 1929 ja 1931.

Vuosina 1931–1937 Forsius toimi Vihdin yhteiskoulussa luonnonhistorian, maantieteen, terveysopin ja voimistelun opettajana. Samoina vuosina hän osallistui Vihdissä Kansallisen Kokoomuspuolueen ja Lotta Svärd -järjestön sekä Isänmaallisen kansanliikkeen paikallisosastojen toimintaan. Lotta Svärd -järjestön lakkauttamisen 1944 jälkeen Forsius toimi vuosina 1945–1947 Maatalouskerholiiton (myöh. 4H-järjestö) palveluksessa Nuorten Sarka -lehden ja Maatalouskerhoneuvoja-lehden toimitussihteerinä.

Saara Forsius oli Vihdissä kunnallisvaalien ehdokkaana Kokoomuspuolueen listoilla vuonna 1947. Seuraavan vuoden alussa hän tuli valituksi valtuustoon ja toimi siellä vuoteen 1972 saakka.

Saara Forsius nimitettiin Vihdin Säästöpankin toimitusjohtajaksi aviomiehensä kuoleman jälkeen vuonna 1951. Forsius sai paljon julkisuutta tammikuussa 1954, kun vankilasta karannut Hilarius Sorjonen yritti ryöstää Vihdin Säästöpankin. Forsius ei ryöstöyrityksen aikana suostunut luovuttamaan Sorjoselle kassaholvin avainta ja niinpä Sorjonen poistui paikalta ilman rahaa. Samana vuonna Forsius valittiin eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi, ja hän toimi niissä tehtävissä vuoteen 1970 saakka. Hän oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1964–1970.

Saara Forsius kuoli Lahdessa 86 vuoden ikäisenä vuonna 1988. Kansanedustaja Merikukka Forsius on hänen lapsenlapsensa. Myös Saara Forsiuksen isä, maanviljelijä Artturi Hiidenheimo sekä tämän toinen puoliso Elli Hiidenheimo, isän veli Pentti Hiidenheimo ja äidinisä Kaarle Ojanen toimivat kansanedustajina.

Lähteet
 Forsius, Arno: Saara Forsius (1902–1988) – agronomi, nuorisokasvattaja, pankinjohtaja ja kansanedustaja
 
 Historiikki: Artturi Hiidenheimo Asunto-osakeyhtiö Vihtilän rakennuttajana ja omistajana

Viitteet

Aiheesta muualla

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Vihdin kunnanvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset pankinjohtajat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Sojuz T-6

Sojuz T-6 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Alus laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 24. kesäkuuta 1982 ja se palasi maahan 2. heinäkuuta 1982. Alus vietti avaruudessa noin kahdeksan vuorokautta. Lento oli Ranskan alku miehitettyihin avaruuslentoihin.

Miehistö

Avaruuteen lensivät
 Vladimir Džanibekov, päällikkö, jonka kolmas avaruuslento tämä oli
 Aleksandr Ivantšenkov
 Jean-Loup Chrétien, CNESin tutkimuskosmonautti, jonka ensimmäinen avaruuslento tämä oli kuten koko Ranskankin.

Varamiehistö
 Leonid Kizim, päällikkö
 Vladimir Solovjov
 Patrick Baudry, CNESin tutkijakosmonautti

Lähteet

Aiheesta muualla
http://space.kursknet.ru/cosmos/english/machines/st6.sht (engl.)
http://www.spacefacts.de/mission/german/soyuz-t6.htm

Miehitetyt avaruuslennot
Sojuz-ohjelma
Vuoden 1982 avaruustoiminta
Sojuz T-7

Sojuz T-7 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurista 19. elokuuta 1982 ja paluu maahan 10. joulukuuta 1982.

Miehistö

Avaruuteen kuljetettiin
 Leonid Popov, päällikkö
 Aleksandr Serebrov
 Svetlana Savitskaja

Varamiehistö
 Vladimir Vasjutin, päällikkö
 Viktor Savinyh
 Irina Pronina - tätä naiskosmonauttia ei löydy esim.   kosmonauttilistalta.

Aluksella palasivat maahan
 Anatoli Berezovoi
 Valentin Lebedev

Aiheesta muualla 
 space.kursknet.ru (englisch)
 spacefacts.de

Lähteet

Miehitetyt avaruuslennot
Sojuz-ohjelma
Vuoden 1982 avaruustoiminta
Helsingin Ratsastajat

Helsingin Ratsastajat on Helsingissä toimiva ratsastusseura.

Historia
Yhdistys syntyi Keskustalli Oy:n yhteyteen, joka aloitti toimintansa Kampin kasarmialueella muonavarikon tallissa, nykyisen Hotelli Presidentin paikalla. Ratsastajien määrä kasvoi ja kaivattiin yhdistystä luomaan selkeät puitteet harrastustoiminnalle ja mahdollistamaan kilpailujen järjestäminen. Perustava kokous pidettiin syyskuun 1. päivänä 1930.

Keskustalli ja sen mukana Helsingin Ratsastajat siirtyivät 1940 Ruskeasuon ratsastushallin loistaviin tiloihin. Vuonna 1967 yhdistys vuokrasi Helsingin kaupungilta tallin Tuomarinkylän kartanosta ja vuokrasi sen edelleen Maire Andersson-Blondyxille ja Jouni Taivalojalle. Näin sai alkunsa Ratsastusopisto. Tuomarinkylästä kehittyi sittemmin yksi maamme suurimmista ratsastuskeskuksista.

1970-luvulla alkoi niin kansallisten kuin kansainvälisten kilpailujen järjestäminen ja niihin osallistuminen olla rutiinia. Molemmat silloiset olympiaratsastajat, Kyra Kyrklund kouluratsastuksessa ja Christopher Wegelius esteratsastuksessa, ovat seuran kasvatteja jo juniorista alkaen.

Katso myös
Laakson ratsastusstadion

Aiheesta muualla
Helsingin Ratsastajat kotisivu

Ratsastus
Helsinkiläiset urheiluseurat
Suomen hevosurheilu
Mologa

Mologa () on Volgan vasemmanpuoleinen sivujoki Tverin, Novgorodin ja Vologdan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 456 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 29 700 neliökilometriä (joidenkin lähteiden mukaan valuma-alue   31 500 km2).

Mologa saa alkunsa Tverin alueen Maksatihan piiristä, virtaa mutkitellen kohti pohjoista ja laskee Rybinskin tekoaltaaseen. Kevätulva on yleensä huhti-kesäkuussa. Sen varrella sijaitsevat Bežetskin, Ustjužnan ja Pestovon kaupungit sekä Maksatihan taajama. Joen alajuoksu, jonka varrella aikaisemmin sijaitsi Vesjegonskin kaupunki, on nykyään osa Rybinskin tekojärveä. Sen alle on jäänyt myös jokisuussa sijainnut Mologan kaupunki.

Lähteet

Aiheesta muualla

Unescon tilastoja joesta   (unesco.org)
Suuren neuvostotietosanakirjan artikkeli joesta 

Volgan vesistö
Tverin alueen joet
Novgorodin alueen joet
Vologdan alueen joet
Super Tele

Super Tele on Mondo Toysin valmistama lapsille suunnattu jalkapalloa muistuttava pallo. Täyteen puhallettuna pallo on halkaisijaltaan 23 cm. Suomessa pallo saavutti yleisyytensä vuoksi ikonisen aseman lasten pihapeleissä. Suomessa järjestetäänkin epävirallisia turnauksia, joissa käytetään Super Teleä pelivälineenä. Nykyisin muutkin valmistajat valmistavat hyvin vastaavia palloja jopa lähes vastaavalla nimellä.

Historia 
Se syntyi Italiassa kesäkuussa vuonna 1972 yrittäjän ajatuksesta tehdä taloudellinen ja kestävä pallo.

Super Teleä myytiin samana vuonna lelukaupoissa, mistä tulikin saman tien menestys, mikä johtui pääosin edullisesta hinnasta, joka teki jalkapallon pelaamisen mahdolliseksi kaikille halukkaille.

Super Teleä valmistettiin aluksi valkoisena, jossa oli mustia viisikulmioita, kuten Adidaksen Telstar-palloissa, joita käytettiin vuoden 1970 maailmanmestaruuskisoissa. Mustien kuusikulmioiden lisäksi pallossa oli teksti ”Made in Italy”. 
Myöhemmin palloja alettiin valmistaa myös sini- ja punamustina muistutuksena Italian tärkeimpien jalkapalloseurojen: Juventuksen, Interin ja AC Milanin väreistä.

Kustannusten pienentämiseksi Super Telet pakattiin vain muoviseen verkkoon.

Ominaisuudet 
Super Telen ominaisuuksiin kuului se, että pallolla oli tapana leijailla ja liikkua tuulen mukana. Oikein kovien potkujen seurauksena pallo saattoi jopa haljeta kahtia, tehden pallon molemmista osista käyttökelvottomia.

Super Telen hinnan laskemiseksi siitä tehtiin erittäin kevyt. Pallon lentorataa oli vaikea määrittää, koska tuuli ja pallon keveydestä johtuva aerodynaamisuus sallivat pallon liikkua vapaasti. Toisaalta pallon keventäminen teki pallosta sopivan leikkimielisiin jalkapallo-otteluihin, koska se vähensi loukkaantumisriskiä.

Pallon huono puoli oli se, että materiaalin keveys teki siitä erittäin helposti puhkeavan, mikä yhdessä heppoisen venttiilin kanssa vähensi pallon ikää huomattavasti.

Lähteet 

Leikkikalut
Pallot
Paakarin painajainen

Paakarin painajainen () on järjestyksessään viides Wallace ja Gromit -lyhytelokuva (2008).

Juoni
Elokuvassa Wallace ja Gromit ovat perustaneet leipomon ja toimittavat tuotteitaan ovelta ovelle. Eräänä päivänä Wallace pelastaa tukevan naisen ja tämän koiran, jotka olivat vähällä joutua polkupyöräonnettomuuteen. Wallace alkaa tapailla naista, mutta Gromitille alkaa selvitä ikäviä asioita naisen taustasta.

Vuoden 2008 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset animaatioelokuvat
Huittisten Lihapojat

Huittisten Lihapojat oli suomalainen vuosina 1948–2001 toiminnassa ollut lihanjalostusyhtiö. Se perustettiin Laviassa vuonna 1948.

Yhtiön toimitilat sijaitsivat Huittisissa ja Raumalla. Huittisten Lihapojat oli aikoinaan Huittisten kaupungin yksi suurimpia työnantajia, joka työllisti noin 200 työntekijää.

Tuotteet

Huittisten Lihapoikien valmistamia tuotteita olivat erilaiset lihanjalostus- ja einestuotteet, kuten muun muassa makkarat, kinkut ja hampurilaiset. Tuotemerkkejä olivat muun muassa Ocel, Balanssi, Gourmét, Prima ja Jyrki.

Yhtiö toi markkinoille vuoden 1999 alussa ensimmäisenä maailmassa makkaran, joka auttaa alentamaan veren kolesterolia. Makkaran raaka-aineisiin sekoitettiin rypsiöljyä, mikä paransi sen rasvakoostumusta.

Vastaavanlaisia tuotteita alettiin kehittelemään, mutta tuotteen vähäisen kysynnän takia, yhtiö joutui supistamaan tuotevalikoimaa.

Lihajaloste Korpela valmistaa nykyään joitakin Huittisten Lihapoikien aikaisia tuotteita, kuten "Kartanon napakat" -nakkeja.

Konkurssi
Yhtiö hakeutui huhtikuussa 2001 konkurssiin taloudellisten ongelmien takia, johon liittyi muun muassa pahentunut velkaantuminen. Selvitystilaan sen ajoi lopulta alkuvuodesta 2001 tapahtunut raaka-ainekustannusten reipas nousu, jota ei saatu siirrettyä tuotteiden hintoihin.

Yhtiölle etsittiin mahdollista jatkajaa, mutta sitä ei löytynyt. Loppujen lopuksi yhtiöllä oli velkaa 70 miljoonaa markkaa. 10. toukokuuta 2001 olivat työntekijät töissä viimeistä kertaa.

Yhteistyö
Huittisten Lihapojat on tehnyt yhteistyötä muun muassa Tampereen Ilveksen kanssa. Yhtiö haki näkyvyyttä muun muassa joukkueen pelikypäristä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kauppalehti: Huittisten Lihapojat Oy konkurssipesä

Entiset suomalaiset yritykset
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Huittinen
Catherine Disher

Catherine Wilder Disher (s. 22. kesäkuuta 1960 Montréal, Québec) on kanadalainen Gemini-palkittu näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Forever Knight esitettyään tohtori Natalie Lambertia. Samaan aikaan hän oli myös Jean Greyn äänenä piirrossarjassa X-Men.

Vuosien 2008–2010 aikana Disher näytteli Maggie Nortonia televisiosarjassa Raja – the Border. Vuoden 2008 jälkeen hän on näytellyt Martha Tinsdalea seitsemässä The Good Witch -elokuvassa ja niiden jälkeen tuotetussa Good Witch -televisiosarjassa.

Aiheesta muualla 
 
 Catherine Disher TV.comissa  

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset ääninäyttelijät
Kanadanranskalaiset
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Canal Street (Manchester)

Canal Street sijaitsee Manchesterissä, Englannissa, Rochdalen kanavan varrella Sackville Parkia vastapäätä (53°28′40″N 2°14′08.25″W). Canal Street on kaupungin gay-elämän keskus, ja sen varrella on lukuisia yökerhoja, kahviloita, ravintoloita ja kauppoja.

Manchester ja Canal Streetin alue on suosittu gayturistien matkakohde etenkin vuotuisten pride-festivaalien aikana, ja se sai julkisuutta alkuperäisessä brittiläisessä televisiosarjassa Älä kerro äidille.

Aiheesta muualla
Turistiopas Manchesterin gay villageen
 Gay village uutisia BBC
Canal Street panoraama BBC 
Manchester Lesbian and Gay Foundation
Manchester City Guide: Manchester Gay Scene
Manchester Pride Festival
Gay Manchester
RED & WILD Manchesters Annual World AIDS Festival 
WHLN Manchester: Relaunch of the Paradise Factory (aik. Industry)

Lähteet

Manchester
Yhdistyneen kuningaskunnan kadut
Englannin liikenne
Alison Sealy-Smith

Alison Sealy-Smith (s. 1959, Barbados) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Street Legal.

Ura
Sealy opiskeli psykologiaa Mount Allison yliopistossa New Brunswickissa Kanadassa. Valmistuttuaan hän siirtyi työskentelemään teatterin pariin. Vuonna 1997 Sealy palkittiin Dora Mavor Moore -palkinnolla vuonna 1997 roolisuorituksesta näytelmässä Djanet Sears. Sitä ennen hän tuli tunnetuksi Kanadassa Street Legal -televisiosarjasta, jossa hän esiintyi vuosien 1987–1994 aikana. Lisäksi vuonna 1992 Sealy korvasi X-Menissa Iona Morrisin, joka toimi sarjan ensimmäisissä jaksoissa Stormin äänenä. Sittemmin Sealy on esiintynyt niin televisiosarjoissa kuin elokuvissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Alison Sealy-Smith TV.comissa 

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Venceslaus I

Venceslaus I () oli Böömin hallitsija vuosina 1230–1253. Hän kuului Přemyslien dynastiaan, ja nousi isänsä Ottokar I Přemyslin kanssahallitsijaksi 1228. Venceslausin poika, Ottokar II Přemysl sai lisänimen "Suuri", ja pojanpojasta Venceslaus II:sta tuli Puolan kuningas vuonna 1300.

Vencelausin hallintokaudella Saksan hallinnasta käytiin kovia kiistoja. Itävallan ja Steiermarkin ruhtinas Fredrik II pyrki ensin laajentamaan alueitaan Böömin puolelle, mutta kun samanniminen keisari Fredrik II puuttui asiaan, Fredrik-ruhtinas hakeutuikin Vencelausin liittolaiseksi.

Vuonna 1240 mongolit yrittivät hyökätä Böömiin, mutta Venceslaus torjui hyökkäyksen.

Venceslaus perusti useita kaupunkeja, joista suurimmat ovat Prahan vanha kaupunki ja Brno.

Lähteet 

Böömin hallitsijat
1200-vuosikymmenellä syntyneet
Vuonna 1253 kuolleet
Paavo Suomalainen

Paavo Suomalainen (28. lokakuuta 1907 Helsinki – 16. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä ja professori.

Suomalainen väitteli tohtoriksi vuonna 1936. Hän oli Helsingin yliopiston eläintieteen professori vuodesta 1940 alkaen. Hän oli erikoistunut eläinten, etenkin siilin, lämmönsäätelyn tutkimukseen. Hänet tunnettiin hallintomiehenä ja yliopiston uudistajana.

Paavo Suomalainen oli yksi Pohjolan linnut värikuvin -teoksen (1963–1972) kirjoittajista. Hän toimi Suomen Biologian Seura Vanamo ry:n hallituksessa ja seuran kirjastonhoitajana vuosina 1937–1941, hallituksen jäsenenä 1941–1949 ja varapuheenjohtajana 1949–1952. Hän myös toimitti seuran lehteä Luonnon Tutkija.

Suomalainen toimi Tieteellisten seurain valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 1960–1962 ja Suomalaisen tiedeakatemian esimiehenä 1972–1973.

Paavo Suomalaisen veljiä olivat eläintieteilijä Esko Suomalainen ja biokemisti Heikki Suomalainen.


Teoksia 
 Selkärankaisten rakenne, yhdessä Gunnar Ekmanin kanssa (1933)
 Yleisbiologia, yhdessä Sven Segerstrålen kanssa (1948)

Lähteet

Kirjallisuus
 
 Bo-Jungar Wikgren.

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset ornitologit
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
Mescaline and Mandies Round at Uncle Harry’s

Mescaline and Mandies Round at Uncle Harry’s on Pink Fairiesin arkistolivealbumi vuodelta 1998. Sama sisältö on julkaistu myös nimellä Uncle Harry.

Kappaleet 

Lucille (Penniman/Collins)
The Snake (Pink Fairies)
Johnny B. Goode (Berry)
Uncle Harry’s Last Freak-Out (Pink Fairies)
Do It (Sanderson/Hunter/Rudolph/Alder)
Uncle Harry's Last Freak-Out (Pink Fairies)

1–2: BBC "Top Gear", Maida Vale Studios, Lontoo marraskuu 1970
3–4: BBC "In Concert", Paris Theatre, Lontoo lokakuu 1971
5–6: Glastonbury 24. kesäkuuta 1971

Muusikot 

Duncan Sanderson: basso, laulu
Russell Hunter: rummut
Paul Rudolph: kitara
Twink: rummut, laulu (kappaleet 1–2,5–6)
Trevor Burton: kitara (kappaleet 3–4)

Vuoden 1998 konserttitallenteet
Pink Fairiesin albumit
Do It!

Do It! on Pink Fairiesin kokoelma-albumi joka sisältää live- ja studionauhoituksia sekä rumpali-laulaja Twinkin soolomateriaalia.

Kappaleet 

Do It! - 2:59 (Duncan Sanderson/Paul Rudolph/Russell Hunter/John Alder)
Mexican Grass War (live) - 1:24 (Twink) 
10,000 Words in a Cardboard Box - 4:27 (Junior/Twink) 
The Sparrow Is a Sign - 2:23 (Twink/Steve Peregrine Took)
Why Does a Red Cow? (live) - 0:21 (Trad.)
Mexican Grass War (live) - 5:24 (Twink)  
Do It! (live) - 3:23 (Twink)  
Uncle Harry's Last Freakout (live) - 19:22 (The Pink Fairies)  
Mexican Grass War (more live) - 1:02 (Twink)  
Suicide - 4:22 (Twink) 
The Snake (live) - 10:51 (The Pink Fairies)

1: demo 1970
2,6,7,8,9: Glastonbury 24. kesäkuuta 1971
3,4,10: Twinkin sooloalbumilta Think Pink (1970)
5,11: Weeley-festivaali elokuu 1971

Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Pink Fairiesin albumit
Hronsek

Hronsek () on kylä ja kunta Slovakiassa, Banská Bystrican alueella ja Banská Bystrican piirissä. Se on pinta-alaltaan 7,3 neliökilometriä ja siellä on 645 asukasta.

Hronsek sijaitsee suurin piirtein Banská Bystrican ja Zvolenin kaupunkien puolimatkassa Hron-joen vasemmalla rannalla. Kunnassa on kaksi vanhaa linnaa. Vanhempi linnoista on rakennettu vuonna 1576. Se on suuri ja hyvin suojattu, sillä se rakennettiin turkkilaisia vastaan. Barokkityylillä rakennettu Soos-Géczyn linna on vuodelta 1775. Kunnan merkittävin nähtävyys on kuitenkin puukirkko vuodelta 1726.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kunnan kotisivut  

Slovakian kunnat
45 (luku)

45 (neljäkymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 44 ja seuraa luku 46.

Matematiikassa 
 45 on yhdistetty luku.
 45 on kolmioluku, sillä se on kokonaislukujen 1…9 summa.
 45 on kuusikulmioluku.
 45 on kuusitoistakulmioluku.
 45 on Kaprekarin luku kymmenjärjestelmässä, koska  ja .
 45 on Harshad-luku kymmenjärjestelmässä, sillä se on jaollinen numeroidensa summalla, yhdeksällä.
 45 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
 45 on alkulukuserkkujen 43 ja 47 keskiarvo.
 45 voidaan muodostaa kahden neliöluvun summana: .
 45 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana: .
 45 on palindromi binäärijärjestelmässä: .
 Tasakylkisen suorakulmaisen kolmion terävät kulmat ovat 45 astetta eli kahdeksasosan täydestä kierroksesta.

Luonnontieteissä 
 45 on rodiumin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä.
 Skandium-45 on skandiumin vakaa isotooppi.

Muualla 
 45 on Tanskan kansainvälinen suuntanumero.
 Kantatie 45 kulkee Helsingin ja Hyvinkään välillä.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Kunjan piiri

Kunjan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 613 neliökilometriä ja vuonna 2010 asukkaita oli 10 277 henkeä.

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Kunjan taajama (3 127 as.).

Piirin kautta kulkee Rževin ja Velikije Lukin välinen rautatie sekä Moskovan ja Latvian rajan välinen M9-valtatie.

Pääelinkeino on maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalous. Lisäksi harjoitetaan rakennustarvikkeiden tuotantoa, metsänhankintaa ja -jalostusta.

Nähtävyyksistä huomattavin on Modest Musorgskin kartanomuseo Naumovon kylässä. Kunjassa toimii kotiseutumuseo.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kunjan piirin sivustot 

Pihkovan alueen piirit
Loknjan piiri

Loknjan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 412 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 9 535 henkeä.

Piirin hallinnollinen keskus on Loknjan (ven. Локня) kaupunkimainen taajama (3 872 as.). Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
 Aleksejevskaja (ven. Алексеевская; keskuspaikka Krestilovo, ven. Крестилово)
 Loknjan maalaiskunta (ven. Локнянская; keskuspaikka Rysino, ven. Рысино)
 Mihailov Pogost (ven. Михайлов Погост)
 Miritinitsy ()
 Podberezje (ven. Подберезье)
 Samolukovskaja (ven. Самолуковская; keskuspaikka Bašovo, ven. Башово)

Alueen kautta kulkee Pietarin, Pihkovan ja Velikije Lukin välinen rautatie.

Pienteollisuusyritykset tuottavat elintarvikkeita, huonekaluja ja puutavaraa. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan ja rehun viljelyyn.

Nähtävyyksiä ovat vuonna 1772 rakennettu puinen Pokrovan kirkko Medvedevossa, vuonna 1783 rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko Miritinitsyssa sekä Loknjan kotiseutumuseo.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Loknjan piirin sivustot 

Pihkovan alueen piirit
Novorževin piiri

Novorževin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen keskiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 683 neliökilometriä. Asukkaita on 10 500 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Novorževin kaupunki, jonka lisäksi siihen kuuluu 8 maalaiskuntaa.

Piirin kautta kulkee Pihkovan ja Velikije Lukin välinen maantie.

Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä rehun, pellavan ja viljan viljelyyn.

Nähtävyyksiä ovat 1400-luvun maalinnoituksen jäänteet Vyborissa, 1700–1800-luvuilla rakennettu barokin, klassismin ja muinaisvenäläisen arkkitehtuurin sekoitusta edustava Pokrovan kirkko Barutassa, vuosina 1758–1763 rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko Vehnossa (barokin ja klassismin sekatyyliä, 1700-luvun ikonostaasi), 1700-luvun puolivälin aateliskartano Ladinossa ym. Novorževin kotiseutumuseo esittelee maaseudun kauppiaiden ja aateliston elämää, sotavuosien tapahtumia ja paikallista käsityötaidetta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Novorževin piiri Pihkovan alueen sivustolla 
 Novorževin kaupungille ja piirille omistettu sivusto
Chinese Cowboys

Chinese Cowboys on Pink Fairiesin livealbumi, joka on taltioitu vuonna 1987 yhtyeen hetkellisen comebackin aikoihin Leedsissä ja Long Marston Speedwaylla. Albumin julkaisi vuonna 2005 japanilainen levy-yhtiö Captain Trip.

Kappaleet 

Raceway (instrumental)
Street Urchin
Waiting For The Lightnin' To Strike
When's The Fun Begin
The Snake
Do It
Takin' L.S.D.
White Girls On Amphetamine
Seeing Double
As Long As The Price Is Right
Waiting For The Ice Cream To Melt
Police Car
City Kids
Walk Don't Run (instrumental)

Muusikot 

Larry Wallis: kitara, laulu 
Twink: rummut, laulu
Andy Colquhoun: kitara, laulu 
Duncan Sanderson: basso, laulu 
Russell Hunter: rummut

Vuoden 2005 konserttitallenteet
Pink Fairiesin albumit
Tuiran seurakunta

Tuiran seurakunta on yksi Oulun seurakuntayhtymän seitsemästä seurakunnasta. Seurakunta toimii Oulun kaupungin Tuiran, Puolivälinkankaan, Koskelan, Pateniemen ja Kaijonharjun alueilla. Seurakunnassa on noin 40 000 jäsentä, noin 66,7 % alueen väestöstä.

Historiaa 
Tuiran seurakunta aloitti toimintansa vuonna 1966. Oulun, Oulujoen kunnan ja Pateniemen kuntaliitoksessa Oulun tuomiokirkkoseurakunta kasvoi, kun Pateniemen alue liitettiin siihen. Seurakuntaa pidettiin liian suurena, niinpä tuomiokirkkoseurakunnan ja Oulujoen seurakunnan yhteinen kirkkovaltuusto päätti, että nämä kaksi seurakuntaa jaettaisiin neljäksi seurakunnaksi. Yksi näistä neljästä oli Tuiraan seurakunta. Kirkkohallitus ja valtioneuvosto vahvistivat päätöksen kesällä 1965 ja jako astui voimaan vuoden 1966 alusta. Seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra oli Paavo Paakinaho. Tuiran seurakunnan nykyinen, järjestyksessä neljäs, kirkkoherra on Niilo Pesonen.

Kirkot 
 Tuiran kirkko
 Pateniemen kirkko
 Pyhän Tuomaan kirkko Puolivälinkankaalla
 Pyhän Luukkaan kappeli Linnanmaalla

Lähteet

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Oulu
Xisco (jalkapalloilija, 1980)

Francisco Javier Muñoz Llompart eli Xisco (s. 5. syyskuuta 1980, Manacor, Baleaarit, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan pääsarjassa pelaavaa Levantea. Hän voi pelata vasempana laitalinkkinä sekä hyökkääjänä.

Xisco on lähtöisin Valencian junioriakatemiasta, josta hän siirtyi Recreativo Huelvaan. Kauden aikana hän pelasi yhteensä 38 ottelua ja teki 10 maalia. Vuonna 2001 hän siirtyi Tenerifen riveihin ja palasi kauden jälkeen takaisin Recreativoon. Valencian riveissä hän debytoi kaudella 2003–2004, ja voitti kauden päätteeksi pääsarjamestaruuden. Valenciassa hän pelasi kahden kauden aikana yhteensä 44 ottelua. 

Vuonna 2005 Xisco teki sopimuksen sevillalaisen Betisin kanssa. Hän pelasi joukkueessa neljän kauden ajan. Kesällä 2009 hän siirtyi Levanteen.

Aiheesta muualla 
Xiscon tilastot LFP:n sivustolla

Xisco
Xisco
Xisco
Sogndal

Sogndal on kunta Sognin ja Fjordanen läänissä  Norjassa. Vuonna 2006 Sogndalsfjøran väkiluku oli 2 075.

Sogndalin nimi muinaisnorjaksi on Sóknardalr. Sogndalissa puhuttu norjalainen murre on nimeltään sognamål.

Aiheesta muualla
Robert Thomas Moore

Robert Thomas Moore (24. kesäkuuta 1882 Haddonsfield, New Jersey – 30. lokakuuta 1958) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Moore opiskeli Pennsylvanian yliopistossa ja Harvardissa, josta hän valmistui 1905. Hän liittyi American Ornithologists' Unioniin vuonna 1898. Moore toimi aktiivisesti liike-elämässä, mutta ehti silti tehdä myös tutkimusta. Hän toimitti Delaware Valley Ornithological Clubin Cassinia-lehteä 1911–1916. Vuonna 1915 hän osti Borestone Mountain Fox Ranch -nimisen maatilan Mainesta ja omisti tilan 15 vuotta. Vuosina 1927 ja 1929 Moore teki keräilymatkat Ecuadorin Andeille. Hän oli California Institute of Technologyn kunniajäsen vuosina 1929–1950. Vuosina 1933–1948 hän vieraili yhdeksän kertaa Meksikossa tutkimassa maan linnustoa. 1934–1938 hän toimi Galápagos-komission puheenjohtajana.

Vuonna 1949 Moore valittiin Los Angelesissa sijaitsevan Occidental Collegen kunniatohtoriksi, jossa hän toimi oman eläintieteellisen laboratorion (Moore Laboratory of Zoology) johtajana 1950–1955.

Moore avioitui vuonna 1903 Selma Helena Mullerin kanssa ja toistamiseen 1922 Margaret Forbes Cleavesin kanssa. Hänellä oli kolme lasta näistä liitoista.

Moore keräsi noin 65 000 näytteen lintukokoelman ja nimesi muutamia uusia lintulajeja, muun muassa isomäntyaratin (Rhynchopsitta terrisi), sekä suuren joukon alalajeja. Hän kirjoitti noin 80 tieteellistä artikkelia lintutieteellisiin sarjoihin ja kaksiosaisen Meksikon lajiluettelon: Distributional check-list of the birds of Mexico, osa 1, yhdessä H. Friedmannin ja L. Griscomin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 29, 202 pp. (1950) ja Distributional check-list of the birds of Mexico, osa 2, yhdessä H. Friedmannin, L. Griscomin ja A. H. Millerin kanssa. Pacific Coast Avif., no. 33, 436 pp. (1957).

Lähteet 

 Muistokirjoitus (The Auk)
 Chrono-Biographical Sketches

Moore, Robert Thomas
Moore, Robert Thomas
Moore, Robert Thomas
Ostrovin piiri

Ostrovin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen länsiosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 435 neliökilometriä. Asukkaita on 33 600 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Ostrovin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 8 maalaiskuntaa.

Piirin kautta kulkee Pietarin ja Valko-Venäjän rajan välinen M20-valtatie sekä Pihkovan ja Rēzeknen välinen rautatie.

Seudulla on lähinnä kone- ja laiteteollisuutta. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, pellavaa ja viljaa.

Ostrovissa ja sen lähistöllä sijaitsee useita varuskuntia, esimerkiksi Ostrovin kaakkoispuolella sijaitseva Ostrovin lentotukikohta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ostrovin piiri Pihkovan alueen sivustolla 
 Ostrovin kaupungin sivusto
The New Adventures of Zorro

The New Adventures of Zorro on yhdysvaltalainen piirrossarja, joka perustuu Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan hahmoon Zorroon. Sarjaa esitettiin The Tarzan/Lone Ranger/Zorro Adventure Hour -ohjelman yhteydessä vuosina 1981–1982. Se oli myös ainut Filmationin tuottama sarja, jonka animoinnista vastasi toinen yhtiö Tokyo Movie Shinsha. Lisäksi sarja oli ensimmäinen Zorroon perustuva animaatio.

Tarina

Don Diego de la Vega on nuorimies korkealuokkaisesta yhteisöstä, joka asuu Los Angelesissa. Kenenkään tietämättä hän taistelee Zorrona kaupungin tyranniaa vastaan. Hänen apunaan on musta hevonen nimeltä Tempest ja nuori miekkailija Miguel. Zorron päävihollinen on kapteeni Ramón, joka yrittää päästä Zorrosta eroon saadakseen kaupungin haltuunsa.

Äänirooleissa

Jaksoluettelo

Three Is a Crowd
Flash Flood
The Blockade
The Frame
Turnabout
The Tyrant
Terremoto
The Trap
Fort Ramon
The Take Over
Double Trouble
The Conspiracy
The Mysterious Traveler

Lähteet

Aiheesta muualla
 The New Adventures of Zorro TV.comissa  

1980-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Pílio

Pílio (), antiikin Pelion (), on niemimaa Thessaliassa Manner-Kreikan itärannikolla. Niemimaa on koukunmuotoinen ja sijaitsee Pagasitikóslahden ja Egeanmeren välissä. Pílio on myös niemimaan suurin vuori. Sen korkeimman huipun Stavróksen korkeus on 1 610 metriä.

Maantiede 

Pílio on vuoristoinen ja vehreä. Magnesian keskus Vóloksen kaupunki sijaitsee niemimaan kainalossa Pagasitikóslahden pohjukassa. Vuorenrinteillä on lukuisia pieniä kyliä. Suurimpia niistä ovat niemimaan pohjoisosassa sijaitseva Zagorá sekä eteläosassa sijaitseva Argalastí. Muita tunnettuja kyliä ovat muun muassa Makrinítsa ja Miliés. Niemimaan kärjessä on Tríkerin kylä ja sen edustalla Pagasitikóslahdessa pieni Palaió Tríkerin saari. Niemimaan itäpuolella Egeanmeressä sijaitsevat (Pohjoiset) Sporadit, joista lähimpänä niemeä Skiáthos.

Hallinnollisesti Pílion niemimaa kuuluu Magnesian alueyksikköön. Pääosa siitä kuuluu Nótio Pílion (”Eteläinen Pílio”) kuntaan, ja pohjoisosat Vóloksen ja Zagorá-Mourésin kuntiin.

Historia ja mytologia 

Neoliittisella kaudella alueella vallitsi niin kutsuttu Sesklon kulttuuri, josta on tehty löytöjä Sésklon kylän läheltä. Mykeneläisellä ajalla 1000-luvulla eaa. alueen merkittävin kaupunki oli Iolkos.

Kreikkalaisessa mytologiassa Pelion, joka sai nimensä Akhilleen isän, myyttisen kuningas Peleuksen mukaan, oli kentauri Kheironin asuinpaikka. Pelionilla pidettiin myös Peleuksen ja Thetiin häät, joissa Eris heitti ”kauneimmalle” omistetun kultaisen omenan juhlaväen keskelle, mikä johti Troijan sotaan. Aloadit puolestaan päättivät siirtää Pelionin Ossa-vuoren päälle hyökätäkseen Olympokselle.

Hellenistisellä kaudella alueelle perustettiin Demetriaan kaupunki, joka kukoisti roomalaiselle ajalle saakka. 300–500-luvuilla jaa. alue kärsi goottien ja hunnien hyökkäyksistä. Bysanttilaisella ajalla Vólos linnoitettiin ja se kehittyi alueen merkittävimmäksi kaupungiksi, jota se on edelleen. Vuoden 1204 jälkeen alue päätyi venetsialaisille ja vuonna 1393 sen valloittivat osmanit. Pílion alue osallistui Kreikan vapaustaisteluun vuodesta 1821 lähtien, mutta kärsi tappion tuolloin sekä vuonna 1856. Alue liitettiin muun Thessalian ohella Kreikkaan lopulta vuonna 1881.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Discover Pelio. Niemimaan alueen turistisivusto. 

Kreikan niemet ja niemimaat
Kreikan vuoret
Magnesia
Korean sosiaalidemokraattinen puolue

Korean sosiaalidemokraattinen puolue (KSDP, koreaksi Chosŏn Sahoeminjudang, vuoteen 1981 Korean demokraattinen puolue, Chosŏn Minjudang) on Korean demokraattisessa kansantasavallassa toimiva poliittinen puolue.

Korean sosiaalidemokraattinen puolue perustettiin nimellä Korean demokraattinen puolue Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä Pjongjangissa 3. marraskuuta 1945. Puolue vetosi nimenomaan korealaiseen keskiluokkaan, kuten alempiin virkamiehiin, käsityöläisiin, kauppiaisiin sekä pienten ja keskisuurten yritysten omistajiin. Myös monet korealaiset kristityt tukivat puoluetta. Se ajoi vapaan ja demokraattisen Korean luomista, jossa vallitsisivat kansalaisvapaudet. Neuvostoliitto halusi luoda ainakin näennäisesti vapaan ja moniarvoisen yhteiskunnan miehitysvyöhykkeillään sekä Saksassa että Koreassa ja salli siksi puolueen perustamisen ja toiminnan, koska se oli demokraattinen ja antifasistinen. Sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi nousi kansallismielinen poliitikko Cho Man-sik.

Vallan keskittyessä kommunistien käsiin Demokraattinen puolue joutui Korean työväenpuolueen ja sen puheenjohtajan Kim Il-Sungin tiukempaan valvontaan. Cho Man-sik syrjäytettiin puolueen johdosta helmikuussa 1946. Hänen tilalleen nousi entinen partisaaniarmeijan komentaja Choi Jong-kun. Samalla puolueen itsenäistä linjaa ajaneet toimitsijat syrjäytettiin ja korvattiin kommunistista liikettä tukeneilla. Puolue siirtyi sekä sisällöllisesti että poliittisesti tukemaan Korean demokraattista kansantasavaltaa hallinnutta Korean työväenpuoluetta. 1950-luvulla puolueen varapuheenjohtajana toimi Kim Il-Sungin setä Kang Jang-wook. Tammikuussa 1981 puolue nimettiin virallisesti Korean sosiaalidemokraattiseksi puolueeksi.

Korean sosiaalidemokraattisesta puolueesta muodostui sittemmin Korean työväenpuolueen tukipuolue, ja se tunnustaa Korean työväenpuolueen aseman maan johtavana puolueena ja Korean työväenluokan vallankumouksellisena etujoukkona. Se tukee varauksetta maan poliittista ja taloudellista järjestelmää. Korean sosiaalidemokraattisella puolueella on edustajia Korean demokraattisen kansantasavallan parlamentissa, Korkeimmassa kansanneuvostossa. Se muodostaa Korean työväenpuolueen ja maassa toimivan kolmannen laillisen puolueen, Chondoist Ch'ôngu -puolueen sekä eräiden kansalaisjärjestöjen kanssa Korean kansallisen rintaman (virallisesti "Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama"), eräänlaisen puolueiden ja kansalaisjärjestöjen kattojärjestön. Korean sosiaalidemokraattista puoluetta voisi siis verrata Saksan demokraattisessa tasavallassa toimineisiin blokkipuolueisiin. Niihin verrattuna on kuitenkin epäselvää, toimiiko Korean sosiaalidemokraattinen puolue enää laisinkaan järjestötasolla, vai onko se pelkkä paperijärjestö.

Puolueen puheenjohtaja (virallisesti "puolueen keskuskomitean puheenjohtaja") on Pak Yong-il. Häntä edelsi Kim Yong-dae.

Lähteet

Linkit
 Kuvaus pohjoiskorealaisella Naenara-sivustolla 10.9.2009 (Archive.org) 

Pohjoiskorealaiset puolueet
Magnesia

Magnesia () eli Magnesian alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Μαγνησίας, Perifereiakí enótita Magnisías) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Thessalian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Vólos. Alueyksikön pinta-ala on 2 367 neliökilometriä ja asukasluku 190 010 (vuonna 2011).

Alueyksikkö sijaitsee itäisessä Manner-Kreikassa. Se käsittää koukkumaisen Pílion niemimaan, joka rajaa Pagasitikóslahden Egeanmerestä. Yli 70 prosenttia Magnesian asukkaista asuu pääkaupunki Vóloksen suuralueella. Vólos on Thessalian toiseksi suurin kaupunki. Muut asutuskeskukset sijaitsevat lähellä Pagasitikóslahtea sekä alueen itäosissa.

Kunnat 

Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:

Historia

Antiikki 

Magnesia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista ja peräisin antiikin ajalta. Kreikkalaisessa mytologiassa alue on Iasonin ja Peleuksen kotiseutua. Antiikin aikana Magnesiaa asutti vanha helleeninen magneetteina tunnettu heimo. Alueen tärkeitä kaupunkeja jo esihistorialliselta ajalta lähtien oli Iolkos, myöhemmin Pagasai ja hellenistisellä kaudella Demetrias.

Myöhempi historia 

Nykyinen alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Magnesian prefektuuri (Νομός Μαγνησίας, Nomós Magnisías) lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Magnesian alueyksikköön ja Sporadien alueyksikköön. Prefektuuri oli muodostettu vuonna 1947 erottamalla se Lárisan prefektuurista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Περιφερειακή ενότητα Μαγνησίας. Magnesian alueyksikön kotisivu.
Saint Boniface (Winnipeg)

Saint Boniface on Manitoban provinssissa sijaitsevan Winnipegin kaupunginosa. St. Bonifacessa asuu suuri Franco-Manitoban yhteisö. Kaupunginosassa sijaitsee useita tunnettuja maamerkkejä, St. Boniface Cathedral, Boulevard Provencher, Provencher Bridge, Esplanade Riel, St. Boniface Hospital, ja Collège universitaire de Saint-Boniface. St. Boniface sijaitsee Winnipegin kaupungin kaakkoisosassa ja sisältää le Vieux Saint-Boniface (Vanha St. Boniface), Norwood, Windsor Park, Southdale, Southland Park, Royalwood ja Island Lakes asuinalueet. Kaupunginosassa asuu noin 45 600 asukasta (2001). 

Alueella sijaitsee myös paikallinen CKXL radioasema, Canadian Broadcasting Corporationin osana toimiva ranskankielinen CBWFT televisioasema ja CKSB AM-radioasema.

Helmikuuhun sijoittuvaa jokavuotista Festival du Voyageur juhlaa vietetään Whittier Parkissa ja Fort Gibraltarissa.

Historia 
27. heinäkuuta 1971 St. Bonifacen kaupunki sulautettiin yhdessä Charleswoodin maalaiskunnan, Fort Garryn maalaiskunnan, North Kildonan maalaiskunnan, Old Kildonan maalaiskunnan, Tuxedokylän, East Kildonan kaupungin, West Kildonan kaupungin, St. Vitalin kaupungin, Transconan kaupungin, St. James-Assiniboinen kaupungin, Winnipegin kaupungin ja The Metropolitan Corporation of Greater Winnipegin kanssa uudeksi Winnipegin kaupungiksi, josta paikalliset käyttivät nimeä Unicity.

Tunnettuja Saint Bonifacen asukkaita 

Saint Bonifacessa syntyneet:
 Len Cariou - Broadway teatteri näyttelijä
 Butch Goring - Ammattijääkiekkoilija
 Bob Hunter - Greenpeacen perustaja
 Louis Riel - Métis johtaja ja Manitoban perustaja

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tourisme Riel 
 Saint Boniface Heritage Centre , 
 History of St. Boniface Cathedral  , 
 Festival de Voyageur , 
 St. Boniface kaavasuunnitelma (1973) - (Epätäydellinen) 

Winnipeg
Kuopion kaupunginvaltuusto

Kuopion kaupunginvaltuusto on Kuopion kaupungin kunnanvaltuusto ja ylin päättävä hallinnollinen elin. Se koostuu nykyisin 59 kunnallisvaaleilla valittavasta jäsenestä. 

Valtuusto kokoontuu Valtuusto- ja virastotalon valtuustosalissa osoitteessa Suokatu 42.

Koostumus vaaleittain

Luottamushenkilöpaikat

Lautakunnat
Kuopion kaupungin lautakunnat (2009–2010):

Lisäksi Kuopion käräjäoikeuden lautamiehet ja kiinteistötoimitusten uskotut miehet.

Liikelaitosten johtokunnat
Kallaveden työterveys
Kuopion Ateria
Kuopion Energia
Kuopion Vesi
Tilahallinnon johtokunta

Yhtiöiden hallituspaikat
Istekki Oy (1.1.2010 alkaen)
Jätekukko Oy
Kevama Oy
Kiinteistö-KYS Oy
Kuhilas Oy
Kuopion Opiskelija-asunnot Oy
Kuopion Energia Oy
Kuopio Innovation Oy
Kuopion Matkailupalvelu Oy
Niiralan Kulma Oy

Seudulliset
Itä-Suomen päihdehuollon kuntayhtymä, valtuusto
Pohjois-Savon liitto, kuntien edustajainkokouksen jäsenet (maakuntavaltuusto ja maakuntahallitus)
Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä, valtuusto (hallitus ja tarkastuslautakunta)
Savon koulutuskuntayhtymä, valtuusto (hallitus ja tarkastuslautakunta)
Savonia-ammattikorkeakoulun koulutuskuntayhtymä, valtuusto (hallitus ja tarkastuslautakunta)
Seutuhallitus, jäsenet
Vaalijalan kuntayhtymä, yhtymäkokouksen edustajat

Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajat
1875 Johan Viktor Johnsson (1832–1884), lyseon rehtori, piispa, valtiopäivämies
1876–1877 Karl Stenberg (s. 1840), varatuomari
1878–1879 Jaakko Jernberg (1824–1889), kauppaneuvos, sahanomistaja, laivanvarustaja
1880–1882 August Herckman (s. 1843), varatuomari, tuomiokapitulin sihteeri
1883 Matti Hinkula (s. 1850), sokeainkoulun opettaja, pastori
1884 Emil Frithiof Andersin (1843–1906), kihlakunnantuomari, senaattori
1885–1890 August Herckman (s. 1843), varatuomari, tuomiokapitulin sihteeri
1891–1893 Z. Valmari (s. 1843), lääkäri
1894–1899 August Herckman (1843–1926), varatuomari, tuomiokapitulin sihteeri
1900–1902 Z. Valmari (s. 1843), lääkäri
1903–1918 Kustaa Killinen (1849–1922), kuurojenkoulun johtaja, kirjailija, kansanedustaja
1919 Johan Saari (s. 1868), rautasorvari
1920–1921 Kustaa Killinen (1849–1922), kuurojenkoulun johtaja, kirjailija, kansanedustaja
1922–1928 Edvard ”Eetu” Vaarama (1878–1938), rehtori, kansanedustaja
1929–1936 Yrjö Tuomikoski (s. 1878), kauppakoulun rehtori
1937–1953 Edvard Lyytinen (s. 1878), opettaja
1954–1960 Yrjö Tuominen (s. 1894), vaatturi, kunnallisneuvos
1961–1964 Teodor Voutilainen (s. 1907), konttoripäällikkö
1965–1968 Eero Häkkinen (1911–1976), sokeainkoulun johtaja, kansanedustaja
1969 Eero Haara (s. 1923), lääninlääkäri
1970–1972 Teodor Voutilainen (s. 1907), konttoripäällikkö
1973–1976 Edit Terästö (1913–2004), kansanedustaja

Lähteet

Aiheesta muualla
Kaupunginvaltuusto Kuopion kaupungin sivuilla
Oikeusministeriön ilmoittama kunnallisvaalitulos 2008

Suomen kunnanvaltuustot
Kuopio