Kommunistinen vallankumous

Kommunistinen vallankumous on marxilaisuuteen liittyvä vasemmistolainen vallankumous, jossa kehittynyt kapitalistinen yhteiskunta muuttuu kommunistiseksi ihanneyhteiskunnaksi. Kommunistisesta vallankumouksesta kirjoittaneen Karl Marxin mielestä kommunistista vallankumousta edeltää sosialismin välivaihe, jota hän kutsui ”proletariaatin diktatuuriksi”. Marx näki kommunistisen yhteiskunnan yhteiskunnallisen kehityskulun huipentumana ja vääjäämättömänä. Vallankumous liittyy yhteiskunnan laadulliseen harppaukseen, jonka käynnistävänä tekijänä on tuotantovoimien kehitys sellaiselle tasolle, jolla olemassaolevat tuotantosuhteet tulevat kumotuiksi.

Kommunistinen vallankumous olisi useampia kehittyneitä kapitalistisia maita käsittävä, luonteeltaan kansainvälinen vallankumous. Kommunistisessa vallankumouksessa kapitalistiluokka syrjäytetään vallasta. Näkemykset kapitalistien syrjäyttämisestä vaihtelevat neutraalista laadullisesta harppauksesta aktiiviseen väkivaltaan kun raja tulee vastaan. Marxin teoria ennustaa, että raja täyttyy kun olemassaolevia tuotantosuhteita ei voi enää perustella. Josif Stalinin mielestä vallankumouksen ei tarvinnut olla kansainvälinen, vaan sosialismia saattoi harjoittaa myös yhdessä maassa (sosialismi yhdessä maassa). Vladimir Lenin ja Stalin kannattivat yksipuoluejärjestelmää vastavallankumouksen estämiseksi. Vallankumousta seurannut valtio järjesti 1900-luvun reaalisosialistissa maissa toimintansa siten, että eri yhteiskuntaluokkia ei edustanut eri puolueita, vaan koko kansalla saattoi olla yhteinen etu eikä ollut keskenään kilpailevia puolueita. Marx omisti osan Pääoma-teoksestaan argumentille liian varhaista vallankumousta vastaan. Marxin mielestä se ei olisi vallankumous vaan merkitsisi paluuta feodalismiin.

1990-luvun alussa kansainvälinen kommunistinen vallankumous kuitenkin vaikeutui Neuvostoliiton lakkautuessa ja itäblokin sortuessa. Kommunistiseen vallankumoukseen uskovat ihmiset ovat sitä mieltä, että porvariston ja proletariaatin välillä on sovittamaton ristiriita, joka tulee kärjistymään ja purkautumaan porvariston häviönä ja proletariaatin voittona. Marxin kirjoituksissa tapahtuma on luonteeltaan vääjäämätön osa historiallista kehityskulkua erilaisten yhä edistyneempien yhteiskuntatyyppien välillä. Marxin perustelu kehityskululle tunnetaan historiallisena materialismina. Kirjoituksissaan Marx suhtautui kapitalismiin positiivisesti ja piti sitä edistyksellisenä järjestelmänä, jolla on kyky kohottaa tuotantovoimat korkealle.

Vallankumoukseen johtavat syyt

Karl Marxin Kommunistisen manifestin ja hänen myöhempien kirjoitusten johtoajatuksena oli luokkataisteluteoria ja materialistinen historiakäsitys. Marxin mukaan historian edetessä omistajien ja työtätekevien välille oli kärjistynyt luokkaristiriita. Marxin mukaan teollistuminen johti omaisuuden keskittymiseen harvojen käsiin ja työläisten olot jatkuvasti heikkenivät. Kriisi tulisi lopulta johtamaan vallankumoukseen, jonka tuloksena olisi kommunistinen yhteiskunta ilman luokkaeroja. Kapitalismin korvaaminen kommunismilla mielletään yhteiskunnalliseksi parannukseksi.

Vallankumouksen edellytykset
Marxin mukaan kommunistinen vallankumous edellyttää kehittyneen kapitalisen maan. Marxin mukaan kommunismi ei onnistu jos sitä harjoitetaan vain yhdessä maassa. Siten kommunistisen vallankumouksen on oltava kansainvälinen, useampia maita käsittävä. 

Ennen kommunistista vallankumousta vallitsisi ”proletariaatin diktatuuri”, joka on kommunistista yhteiskuntaa edeltävä siirtymävaihe, jossa valtio on työväenluokan (eli proletariaatin) hallitsema.

Marxismi-leninismi
Marxismi-leninismin mukaan kommunistinen vallankumous voi onnistua vain marxilais-leniniläisen puolueen avulla. Marxismi-leninismi oli Josif Stalinin muotoilema Neuvostoliiton virallinen ideologia, joka perustui Vladimir Leninin ajatuksiin ja sai legitimiteettiä hänen arvostuksestaan. Marxismi-leninismin mukaan marxilais-leniniläinen puolue on onnistuvan vallankumouksen välttämätön edellytys. Yksipuoluejärjestelmä estäisi kapitalistien vastavallankumouksen sekä kommunistista vallankumousta horjuttavan kapitalistien mielipidevaikuttamisen.

1900-luvun reaalisosialismi
Kommunistista vallankumousta on 1900-luvulla edistetty internationaalien avulla. Lenin näki imperialismin kapitalismin viimeisenä asteena, jolla kapitalistit pyrkivät kasvattamaan voittoja. Neuvostoliitto vastusti kolonialismia ja imperialismia ja pyrki heikentämään kapitalistien kykyä hyödyntää kehitysmaiden halpatyövoimaa, mikä aiheuttaisi kapitalismin kriisiytymisen kotimaassa varhemmin. Antikolonialistisen ja anti-imperialistisen ideologian muotoilivat Vladimir Lenin ja Nikolai Buharin.

Katso myös 
 Kulttuurisota
 Antonio Gramscin kulttuurinen hegemonia
 Rudi Dutschken pitkä marssi instituutioiden läpi
 Frankfurtin koulukunta
 Maailmanvallankumous
 Jatkuva vallankumous
 Kulttuurivallankumous
Jälkikapitalistinen yhteiskunta
Täysin automatisoitu luksuskommunismi

Lähteet

Kommunistiset käsitteet