Latvia

Latvian tasavalta () eli Latvia () on yksi Baltian maista. Se rajautuu pohjoisessa Viroon, idässä Venäjään sekä Valko-Venäjään ja etelässä Liettuaan. Maan pääkaupunki Riika on Baltian maiden suurin kaupunki. Latvia on yksi niistä kymmenestä valtiosta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004.

Latvia on alavaa, kalkkipitoista moreenimaata. Sen pinta-alasta neljännes on metsää, ja kalkkipitoinen maaperä suosii näyttäviä kasveja kuten kämmeköitä. Nykyisen Latvian muodostavat Liivinmaa ja Kuurinmaa ovat olleet vuosisatojen varrella kalparitarien, Puolan, Ruotsin, Saksan, Venäjän ja Neuvostoliiton vallan alla. Latvian ensimmäinen itsenäisyyskausi oli vuoaina 1918–1940 ja toinen alkoi vuonna 1991. Neuvostokauden jälkeen talouden toipuminen alkoi vauhdikkaasti 2000-luvulla, mutta vuonna 2008 alkanut kansainvälinen lama koetteli maata ankarasti.

Nimi 
Maan omakielinen nimi Latvija on peräisin muinaisista latgalleista, joka yhdessä kolmen muun balttiheimon – kuurilaisten, seelien ja semgallien – sekä suomensukuisten liiviläisten kanssa muodostavat nykyisten latvialaisten etnisen perustan. Henrik Lättiläinen latinalaisti nimen muotoon Lettigallia tai Lethia, joka puolestaan on toiminut pohjana monille nimen nykykielissä esiintyville muunnelmille, kuten saksan Lettlandille. Liivissä maan nimi on Leţmō tai Leţmō Vabāmō.

Maantiede

Topografia ja vesistöt 
Suurin osa Latviasta on alavaa maata, jonka maaperä on jääkauden muokkaamaa moreenia. Myös kalkkikivipitoisia reheviä seutuja on runsain mitoin. Kohtuullisen korkuiset kukkulat kattavat yhteensä noin neljänneksen maan pinta-alasta. Kolme ylänköaluetta sijaitsevat Kuurinmaalla maan länsiosassa, Vidzemessä maan keskiosassa ja Latgalliassa maan itäosassa. Maan korkein kohta, Gaiziņkalns, on vain 311,6 metriä korkea.

Soita on vähemmän kuin muualla Baltiassa, noin 10 prosenttia maa-alasta. Latgalen alueella maan itäosassa sijaitsee suurin osa Latvian järvistä, jotka ovat kaikki hyvin pieniä. Järviä on kaikkiaan 2 256. Tärkein joki on Riianlahteen laskeva Väinäjoki. Muita jokia ovat Lielupe, Venta, Gauja ja Aiviekste. Riianlahti on Latvian luoteispuolella sijaitseva Itämeren lahti.

Ilmasto 
Latviassa vallitsee leuto mannerilmasto. Kesä on lämmin, kevät ja syksy ovat leutoja. Joskus talvella voi olla purevan kylmää, kun kylmä ilmavirtaus Venäjältä saavuttaa Latvian. Silloin sataa yleisesti lunta. Sadetta esiintyy ympäri vuoden, määrällisesti eniten elokuussa. Riiassa lämpimimmän kuukauden eli heinäkuun keskimääräinen ylin lämpötila on 21,7 astetta ja kylmimmän eli tammikuun keskimääräinen alin −7,8 astetta.

Luonto ja luonnonsuojelu 

Latvian maisemaa koristavat suuret metsät, järvet ja muutamat suot, jotka ovat pääosin keidassoita. Metsiä on maan pinta-alasta noin neljännes, ja metsäteollisuus onkin tärkeä teollisuudenala. Latvian metsät ovat hemiboreaalista sekametsää. Noin 90 prosenttia puustosta on havupuita, kuusta ja mäntyä. Valtion metsissä kasvaa enemmän havupuuta, yksityismailla lehtipuuta. Puuston tilavuudesta on mäntyä 40 prosenttia, rauduskoivua 30 prosenttia ja kuusta 17 prosenttia.

Kaikkiaan Latviassa on tavattu 27 700 eliölajia. Suuriin nisäkkäisiin kuuluvat susi, ilves, saksanhirvi, metsäkauris, villisika ja saukko. Kuurinmaalla vaeltaa villejä visenttejä ja villiintyneitä hevosia. Linnuista näyttävimpiä ovat kattohaikara, mustahaikara ja pikkukiljukotka. Kasveihin kuuluu yli 30 harvinaista kämmekkälajia.

Merkittävä osa Latvian pinta-alasta kuuluu erityyppisten suojelualueiden piiriin. Maan suojelualueisiin sisältyy muun muassa neljä luonnonpuistoa, neljä kansallispuistoa, biosfäärialue ja yhdeksän maisemansuojelualuetta.

Historia

Balttiheimot jäävät saksalaisvallan alle 
Nykyisen Latvian alueella on ollut asutusta pian jääkauden jälkeen 9000 eaa., kun ensimmäiset ihmiset etelästä saapuivat alueelle. Muinaisbalttilaiset tulivat aluksi toimeen metsästämällä ja kalastamalla. He elivät matriarkaalisissa yhteisöissä, joissa ruoka ja tavarat jaettiin tasa-arvoisesti yhteisön kesken. Myöhemmin ilmastonmuutoksen seurauksena joille ja järville alkoi muodostua suurempia asutuskeskuksia. Heidän saapuessaan aluetta asuttivat itämerensuomalaiset heimot, joista Latvian liiviläiset polveutuvat ja joilta muinainen Liivinmaa sai nimensä.

Keskiajalle saakka Itämeren rannikko oli tunnettu meripihkasta. Osaksi meripihkakaupan ansiosta Latvian alue oli osa Pohjois- ja Itä-Euroopan kauppareittejä Euroopan keskeisimmille alueille. Itämeren meripihka tunnettiin antiikin Kreikassa ja Roomassa saakka.

Baltit järjestäytyivät heimoiksi ensimmäisen vuosituhannen aikana. Niistä muodostui länsirannikolla kuurilaiset, idässä latgallit ja Väinäjoen eteläpuolella seelit eli selonit sekä keskellä Lielupe-joen laaksossa semgallit. Liiviläiset vetäytyivät Riianlahden rannoille. Semgallit ja latgallit nousivat ajan myötä johtaviksi heimoiksi. Keskiajalta 1900-luvun alkuun saakka nykyisen Latvian alue oli jakautuneena Liivinmaahan ja Kuurinmaahan, joista Liivinmaa käsitti myös nykyisen Viron eteläosan. Rajana Liivinmaan ja Kuurinmaan välillä oli Väinäjoki.

Vilkkaan kauppareitin ansiosta alueelle alkoi 1100-luvun loppupuolella muuttaa saksalaisia kauppiaita. He toivat mukanaan myös kristinuskon: munkki Meinhard perusti 1186 Väinäjoen varteen Ykskylään (nyk. latv. Ikšķile) kirkon. Hänestä tuli Liivinmaan piispa, joka toimi Bremenin arkkipiispan alaisuudessa. 1199 Liivinmaan piispaksi nimitettiin Albert von Buxhövden, joka ryhtyi käännyttämään Liivinmaan kansoja. Hän perusti 1201 Väinäjoen suuhun Riian kaupungin, ja hänen johdollaan siellä luotu kalparitaristo eli Liivinmaan ritarikunta valtasi nopeasti koko Liivinmaan ja käännytti sen väestön kristinuskoon. Kuurinmaakin valloitettiin vuosina 1230–31. Semgallit jatkoivat vastarintaa vuoteen 1264 saakka. Kalparitaristo liittyi 1237 saksalaiseen ritarikuntaan ja balttien antautumisen myötä Liivinmaan rajat vakiintuivat.

Puolan, Ruotsin ja Venäjän vallan alla 

Ritarikuntavaltion hajoaminen 1500-luvulla synnytti valtatyhjiön, jonka täytti ensin Puola. Vuosina 1558–1583 käytiin Venäjän ja sen länsinaapurien, lähinnä Puolan kesken Liivinmaan sota, jonka lopputuloksena Vironmaa joutui Ruotsille, Liivinmaa ja Latgallia Kuurinmaan herttuakunnalle. Ruotsi vahvisti asemiaan valtaamalla vuonna 1621 Riian, joka samoin kuin koko Liivinmaa liitettiin Ruotsiin Altmarkin rauhassa 1629. Liivinmaan papiston ja virkamiehistön kouluttamiseksi kuningas Kustaa II Aadolf perusti Tarttoon yliopiston vuonna 1632.

Samaan aikaan kun saksalainen ritarikunta hajosi, Latvian alueelle alkoi Keski-Euroopasta tulla uskonpuhdistuksen vaikutuksia. Jo 1520-luvulla Riika oli Itämeren länsirannan merkittävin uskonpuhdistuksen keskus. Parissa vuosikymmenessä alueen valtaeliitti omaksui luterilaisuuden, vaikkakin katolinen kirkko vakiinnutti valta-aseman itäisellä Latgallian alueella.

Strategisesti tärkeä Kuurinmaa kiinnosti sekä Ruotsia että Puolaa, ja ne kävivät sen omistajuudesta sodan vuosina 1600–1629. Kuurinmaan ja Semgallian herttuakunta jäi kuitenkin Puolan vasalliksi. 1600-luku oli Kuurinmaalle taloudellisen noususuhdanteen aikaa. Herttua Jakob Kettlerin valtakaudella (1642–1682) merenkulku ja kauppa kukoistivat jopa siinä määrin, että Kuurinmaa hankki siirtokunnat Gambiasta ja Tobagosta. Ne kuitenkin menetettiin Jakob Kettlerin kuoltua ja laivaston hajottua.

Koko Raamattu käännettiin latviaksi vuonna 1689. 1600-luvun kuluessa alueen väestöstä muodostui hiljalleen yhtenäinen kansakunta ja kulttuuri, jota alettiin kutsua latvialaiseksi (latvieši). Varsinainen kansallinen herääminen tapahtui Latviassa kuten muuallakin vasta 1800-luvulla, jolloin perustettiin monia kulttuurilaitoksia ja Riian Latvialainen Seura 1868.

Kuuluessaan Ruotsille oli Riika koko Ruotsin suurin kaupunki. Ruotsi menetti Liivinmaan ja Vironmaan Venäjälle suuressa Pohjan sodassa ja lopullisesti Uudenkaupungin rauhassa 1721. Puolan jaossa 1772 Venäjä sai myös Latgallian alueen ja Puolan kolmannessa jaossa 1795 Kuurinmaan. Sekä Liivinmaa että Kuurinmaa olivat vuoteen 1917 saakka Venäjän kuvernementteja, joista Liivinmaahan kuului myös nykyisen Viron eteläosa. Lisäksi nykyisen Latvian itäosa kuului Vitebskin kuvernementtiin. Teollisuuden lisääntymisen myötä latvialaisprovinssien talous koheni ja väestö lisääntyi nopeasti, niin että Liivinmaan kuvernementti ja Kuurinmaan kuvernementti olivat koko Venäjän imperiumin kehityksen kärjessä. Maatalousväestön olot heikkenivät kuitenkin aluksi maaorjuuden vuoksi. Maaorjuus lakkautettiin Liivinmaalla 1817, Kuurinmaalla 1819 ja Latgalliassa vasta 1861. Maakysymys ratkaistiin niin, että aatelisto säilytti omistusoikeutensa maaorjuuden loputtuakin. Maanosto-oikeuden maatalousväestö sai vasta 1863.

Kansallinen herääminen ja tie itsenäisyyteen 

Kansallinen herääminen alkoi 1800-luvulla myös latvialaisten keskuudessa. Vuonna 1822 alkoi ilmestyä ensimmäinen latviankielinen sanomalehti Latweeschu Avise, 1824 perustettiin Latvialaisen kirjallisuuden seura ja 1868 Riian latvialainen seura, josta tuli kansallisen toiminnan keskus. 1873 järjestettiin ensimmäiset kansalliset laulujuhlat. 1870-luvulla alettiin Riian teatterissa esittää myös latviankielisiä näytelmiä. Oma osuutensa kansallishengelle on kerätyillä ja julkaistuilla kansanlauluilla (daina) ja kansanrunoudella. Andrejs Pumpurs julkaisi 1888 kansantaruihin pohjautuvan kansalliseepoksen Lāčplēsis (Karhunkaataja, suom. 1988). Aktiivisimmin kulttuurielämässä toimivat niin sanotut nuorlatvialaiset (jaunlatvieši), jotka vaativat muun muassa latvialaisille samanlaisia kansallisia oikeuksia kuin muilla sivistyskansoilla. Samalla arvosteltiin saksalaisylimystön ylivaltaa kulttuurielämässä ja politiikassa.

Sosialismin aatteet valtasivat alaa Latviassa nopeasti 1890-luvulta lähtien ja ryhmä nuoria intellektuelleja irtaantui kansallisesta taistelusta. Heidän tunnuksenaan oli: Proletariaatilla ei ole isänmaata. Ensimmäisenä poliittisena puolueena maahan perustettiinkin Latvian sosialidemokraattinen työväenpuolue 1904. Yhteiskunnalliset paineet ja valtaväestön tyytymättömyys purkautuivat vuoden 1905 vallankumouksessa. Se suuntautui kaupungeissa erityisesti venäläistämistoimia vastaan, maaseudulla taas maata omistavaa saksalaisaatelistoa vastaan. Vallankumouksen yhteydessä esitettiin myös ensi kertaa ajatus latvialaisalueiden yhdistämisestä. Ylimystön vähäiset myönnytykset eivät enää saaneet yleisen mielipiteen suuntaa kääntymään, vaan demokratia- ja kansalliset autonomiavaatimukset lisääntyivät. Vuonna 1914 Latvian sosialidemokraattisen puolueen puoluekokous järjestettiin Brysselissä. Kokouksessa bolševikit kaappasivat vallan puolueessa.

Ensimmäisen maailmansodan toisena vuonna 1915 Saksa miehitti Kuurinmaan ja loputkin latvialaisalueet 1917. Tsaarin armeijassa palveli latvialainen jalkaväkiosasto, joka kävi ankarimman taistelunsa Riiasta jouluna 1916. Latvialaiset tarkka-ampujarykmentit perustettiin sodan aikana. Ne radikalisoituivat sodan kuluessa ja Lokakuun vallankumouksen jälkeen niistä tuli puna-armeijan eliittiä, joka hajotettiin eri rintamille.

Vuodesta 1917 lähtien latvialaiset alkoivat tavoitella kansallista itsemääräämisoikeutta. Riiassa puolueet perustivat yhteisen demokraattisen rintaman (Demokratiskais bloks). Valkassa perustettiin Latvian väliaikainen kansallisneuvosto (Latviešu pagaidu nacionālā padome), joka päätti 30. tammikuuta 1918 muodostaa riippumattoman ja demokraattisen Latvian valtion, johon kuuluisivat kaikki latvialaisten asuttamat alueet. 17. marraskuuta demokraattinen rintama ja väliaikaisneuvosto päättivät yhdessä muodostaa parlamentin, Latvian kansallisen neuvoston (Tautas padome), ja seuraavana päivänä se antoi Latvian kansallisteatterissa Latvian eli ”Lättiläisen Liivinmaan” itsenäisyysjulistuksen. Kansallisneuvoston puhemieheksi valittiin Jānis Čakste ja pääministeriksi Kārlis Ulmanis. 

Maailmansodan loppuvaiheessa maan olivat miehittäneet saksalaiset, joiden tukemat baltiansaksalaiset muodostivat oman maaneuvoston huhtikuussa 1918 ja kaappasivat vallan saksalaisten tuella vuotta myöhemmin. Puna-armeija ajoi saksalaisia maasta ja bolševikit julistautuivat maan hallitsijoiksi helmikuussa 1919. Kolmen hallituksen välinen vapaussota päättyi Ulmanisin hallituksen voittoon heinäkuussa 1919. Saksa tunnusti maan itsenäisyyden heinäkuussa 1920 ja Neuvosto-Venäjän kanssa solmittiin rauha elokuussa 1920.

Vuonna 1934 Ulmanis kaappasi vallan, hajotti parlamentin määräämättömäksi ajaksi, kielsi poliittiset puolueet ja ryhtyi hallitsemaan maata diktatorisesti. Presidentti Alberts Kviesisin virkakauden päätyttyä vuonna 1936 Ulmanis otti itselleen perustuslain vastaisesti myös presidentin tehtävät. Ulmanis pyrki diktaattorina lähentämään Latviaa natsi-Saksaan, mutta yritys kariutui Molotov–Ribbentrop-sopimuksen solmimiseen elokuun lopulla 1939. Toisen maailmansodan sytyttyä Latvia julistautui puolueettomaksi.

Latvian neuvostotasavalta 

Molotov–Ribbentrop-sopimuksen seurauksena Neuvostoliitto ryhtyi tavoittelemaan Latviaa haltuunsa. Lokakuussa 1939 solmitun sopimuksen nojalla se perusti Latvian länsiosiin ilma-, meri- ja maavoimien tukikohtia ja sijoitti niihin yli 25 000 sotilasta, mikä oli enemmän kuin Latvian rauhanaikaisen armeijan vahvuus. Neuvostoliitto valtasi maan 17. kesäkuuta 1940, perusti Latvian sosialistisen neuvostotasavallan ja käynnisti laajan terrorin. Latvian liittämistä Neuvostoliittoon johti varapääministeri Andrei Vyšinski, joka oli kunnostautunut yleisenä syyttäjänä Stalinin vainojen aikaisissa oikeudenkäynneissä. Valtionpäämies Kārlis Ulmanis vangittiin ja kuljetettiin Turkmenistaniin, jossa hän kuoli pari vuotta myöhemmin; hänen tarkka kohtalonsa selvisi vasta Mihail Gorbatšovin kaudella 1980-luvulla. Toisessa maailmansodassa Saksa miehitti Latvian heinäkuussa 1941. Latvian juutalaisista 90 prosenttia eli 80 000 henkeä likvidoitiin vuosina 1941–1942. Sodan loppuvaiheessa perustettiin latvialainen Waffen-SS-joukko, joka taisteli Saksan puolella puna-armeijaa vastaan. Siihen värvättiin noin 100 000 miestä.

Neuvostoliitto valtasi Latvian uudelleen vuosina 1944–1945. Latvialaiset taistelivat puna-armeijaa vastaan pitkään, ja vielä 1953 osia maasta oli Neuvostoliiton kontrollin ulottumattomissa. Vuoden 1944 jälkeen lähes viidesosa latvialaisista pakeni länteen tai kyyditettiin itään, ja Neuvostoliitto toi maahan siirtolaisia muualta paikkaamaan syntynyttä työvoimapulaa sekä venäläistämään tätä osatasavaltaansa. Vuosien 1951 ja 1989 välillä Latviaan muutti 400 000 henkeä. Useat länsimaat eivät koskaan tunnustaneet Baltian maiden liittämistä Neuvostoliittoon, sillä kansainvälisoikeudellisesti ne olivat teoriassa itsenäisiä kaikkien miehitysvuosien ajan.

Latvian tasavalta

Latvia itsenäistyi uudelleen Viron ja Liettuan kanssa samaan aikaan uudelleen Neuvostoliiton vallankaappauksen kaaduttua 21. elokuuta 1991. Huhtikuussa 2004 Latviasta tuli puolustusliitto Naton jäsen.

Latviasta tuli 1.5.2004 Euroopan unionin (EU) jäsenmaa ja 1.1.2014 euro tuli Latvian valuutaksi.

Vuonna 2006 säädettiin tiukka kansalaisuuslaki, joka edellyttää latvian kielen hyvää osaamista.

Latvian valtion talous romahti kansainvälisen pankkikriisin seurauksena. Kansainvälinen valuuttarahasto IMF myönsi sille joulukuussa 2008 pelastuspaketin. Tammikuussa 2010 työttömyys nousi kahteenkymmeneen prosenttiin.

Puoluepolitiikan ulkopuolinen, arvovaltainen Vaira Vike-Freiberga toimi Latvian presidenttinä kaksi kautta vuosina 1999–2007. Hän oli Latvian ja koko Baltian ensimmäinen naispuolinen presidentti.

Politiikka

Presidentti 

Latvia on parlamentaarinen tasavalta, jossa presidentillä ei ole kovin paljon valtaa. Presidentin virka on lähinnä seremoniallinen, mutta presidentillä on kuitenkin oikeus nimittää pääministeri ja suurlähettiläät sekä tehdä lakiehdotuksia tai palauttaa niitä takaisin parlamentin käsiteltäväksi sekä hajottaa parlamentti. Presidentti on myös asevoimien ylipäällikkö. Latvian parlamentti valitsi toukokuussa 2019 entisen Euroopan unionin tuomioistuimen tuomarin Egils Levitsin maan presidentiksi.

Parlamentti

Latvian yksikamarisessa parlamentissa Saeimassa on sata jäsentä, jotka valitaan vaaleissa joka neljäs vuosi. Jäsenet valitaan suhteellisella vaalitavalla ja puolueilla on viiden prosentin äänikynnys. Vaalit järjestetään lokakuun ensimmäisenä sunnuntaina. Saeima valitsee presidentin neljän vuoden välein. Ennen vuotta 1997 kausi oli kolmivuotinen. Presidentti nimittää haluamansa ehdokkaan pääministeriksi, joka kokoaa hallituksen. Pääministerin on saatava parlamentin luottamus.

Syksyn 2011 vaaleissa Zatlersin Reformipuolue sai alun perin 22 paikkaa, mutta kuusi edustajaa muodosti myöhemmin lokakuussa oman ryhmän, jolloin Zatlersin Reformipuolue paikkamääräksi jäi 16. Reformipuolueen osuus äänistä oli 20,82 prosenttia.

Latvian parlamenttivaaleissa lokakuussa 2018 suurimmaksi puolueeksi tuli Venäjä-mielinen Harmonia-puolue, joka sai äänistä 19,91 prosenttia. Toiseksi tuli itsensä eliittiä ja valtamediaa vastaan asemoiva Kuka omistaa valtion (KPV LV) 14,06 prosentin osuudella ja kolmanneksi suurimman äänisaaliin sai Uusi konservatiivinen puolue JKP 13,6 prosentilla. EU- ja Nato-myönteinen Kehityksen puolesta/For! -koalitio sai 12,04 prosenttia äänistä ja istuvan pääministerin puolue, Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto, sai äänistä 9,96 prosenttia. Sosiaalidemokraattinen Harmonia ajaa lähinnä Latvian venäjänkielisen väestön etuja. Hallituspuolueet kokivat vaaleissa tappion, sillä Harmonia ja populistipuolueet saivat yhdessä 55 edustajaa 100-paikkaiseen parlamenttiin.

Hallitus
Marraskuussa 2013 tapahtuneen Riian kauppakeskuksen romahduksen jälkeen pääministeri Valdis Dombrovskis erosi. Uuden hallituksen pääministeriksi nousi tammikuussa 2014 edellisen hallituksen maatalousministerinä toiminut 62-vuotias Laimdota Straujuma yhtenäisyyspuolueesta. Hän on Latvian ensimmäinen naispääministeri. Keskustaoikeistolainen hallitus sai parlamentilta luottamuslauseen 22. tammikuuta 2014. Hallitukseen kuuluvat kaikki porvaripuolueet ja lisäksi siihen kuuluu puolueisiin sitoutumaton liikenneministeri. Oppositioon jäi vain Riian pormestarin Nils Ušakovsin johtama harmoniapuolue, joka on vasemmistolainen ja venäläismielinen. Straujuma ilmoitti joulukuussa 2015 eroavansa pääministerin tehtävistä. Hallituksen sisällä, erityisesti yhtenäisyyspuolueessa, oli erimielisyyksiä ja pääministerin johtamistapaa oli arvosteltu virkamiesmäisen harmaaksi. Helmikuussa 2016 maa uudeksi pääministeriksi nimitettiin Māris Kučinskis.

Tammikuussa 2019 Latvia sai uusista puolueista muodostuneen hallituksen, jonka pääministerinä aloitti Krišjānis Kariņš. Hallituksen suurimmat puolueet olivat Uusi konservatiivinen puolue (JKP) ja Kenelle valtio kuuluu (KPV LV), jotka oli perustettu muutaman edellisen vuoden sisällä. Pääministeripuolue Uusi yhtenäisyys oli koko parlamentin pienin puolue.

Latvian venäläisvähemmistö ja suhteet Venäjään 
Latvian suhteita Venäjään luonnehdittiin vuonna 2007 huonoiksi. Venäläisvähemmistö on Latviassa Baltian maista suurin, noin 700 000 henkeä eli lähes kolmannes väestöstä. Venäläisistä noin puolet on Latvian kansalaisia. Venäläisvähemmistön taloudellinen asema on huomattavasti parempi kuin esimerkiksi Virossa. Max Jakobson on väittänyt, että Venäjä käyttää vähemmistön tukemista verukkeena poliittiselle painostukselle. Kiistelty poliitikko Tatjana Ždanoka on Latvian venäläisvähemmistön edustaja EU-parlamentissa ja edustaa Euroopan vihreitä. Huhtikuussa 2019 Latvian hallitus erotti Riian pormestarin, jota hallitus syytti tehtäviensä laiminlyömisestä. Nils Ušakovs oli ollut Latvian pääkaupungin pormestari kymmenen vuoden ajan. Hän oli ensimmäinen venäläistaustainen pormestari ja samalla Latvian suurimman oppositiopuolueen Harmonian johtaja, jonka johdolla venäjänkielisten suosima sosialidemokraattinen Harmonia oli kasvanut parlamentin suurimmaksi puolueeksi ja pitänyt kärkipaikkaa vuodesta 2011. Erottamisen taustalla oli Riian kaupungin hallinnon korruptioskandaali.

Paikallishallinnollinen jako

Paikallishallinnollisesti Latvia jakautuu 110 kuntaan () ja lisäksi yhdeksään tasavallan tason kaupunkiin (republikas pilsētas), jotka eivät kuulu osana mihinkään kuntaan. Kuntajako on peräisin vuoden 2009 hallinnonuudistuksesta, jossa entisestä piiritasosta luovuttiin kokonaan ja samalla toteutettiin laajoja kuntaliitoksia. Ennen uudistusta maassa oli 26 piiriä, seitsemän erillistä kaupunkia ja piirien sisällä yli 500 kuntatason yksikköä.

Suurimmat kaupungit
Oheisessa taulukossa on lueteltu Latvian suurimmat, yli 10 000 asukkaan kaupungit (1.1.2012). Tasavallan tason kaupunkeja on yhdeksän, jotka on esitetty lihavoituna. Loput Latvian yhteensä 77 kaupungista on organisoitu kuntahallinnon alaisuuteen. Viereinen kartta kertoo kaupunkien sijainnin.

Kappalemääräisesti enemmistö Latvian 77 kaupungista on siis pieniä, alle 10 000 asukkaan kaupunkeja.

Talous 

Latvian bruttokansantuote oli vuonna 2019 noin 36 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja ostovoimakorjattuna noin 61 miljardia. Asukasta kohden laskettu bruttokansantuote oli vuonna 2019 noin puolitoistakertainen vuoteen 2009 verrattuna (vuoden 2011 hintoihin). Vaihtotase on ollut lievästi alijäämäinen. Työttömyysaste on laskenut huomattavasti, mutta pysynyt silti verraten korkeana. Inflaatio on ollut maltillista.

Latvian talous oli 2000-luvun alkupuolella yksi Euroopan nopeimmin kasvavia. Vuonna 2006 bruttokansantuote kasvoi 11,9 prosenttia ja inflaatio oli 6,2 prosenttia. Työttömiä oli 8,5 prosenttia, ja se pysyi muuttumattomana kahteen edelliseen vuoteen nähden. Työttömyys lähti kuitenkin tuolloin laskuun, etenkin Irlantiin ja Britanniaan kohdistuneesta muuttoliikkeestä. Yksityistäminen on suurilta osin saatu päätökseen lukuun ottamatta suuria valtion omistamia energia- ja vesilaitoksia.Maailmalla levinnyt taantuma syksyllä 2008 tuntui Latviassa poikkeuksellisen rajusti. Tätä ennen Latvian talous kasvoi erittäin voimakkaasti, kunnes syksyllä 2008 talous ajautui vakavaan laskuun. Maassa mellakoitiin rajuimmin sitten Neuvostoliiton hajoamisen. Helmikuussa 2009 Latvia anoi 7,5 miljardin lainaa kansainväliseltä valuuttarahastolta ja EU:lta. Maaliskuussa työttömyys oli kasvanut seitsemästä prosentista 16,8 prosenttiin. Työttömyys oli tuolloin 23 prosenttia ja sen kasvu korkeinta koko EU:n alueella.

Vuonna 2009 pääministeriksi valittu Valdis Dombrovskis leikkasi rajusti palkkoja ja sosiaalikuluja ja voitti silti vaalit kasvattaen paikkamääräänsä. Dombrovskisin hallitus voitti vuosien 2010 ja 2011 vaaleissa ja vielä vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Dombrovskis oli niin suosittu, että hänen puolueensa sai puolet paikoista. Koska Latviassa tehtiin uskottavia säästötoimia, luottamus toipumiseen syntyi nopeasti ja maan talous on viime vuosina kasvanut yli viiden prosentin vuosivauhtia.

Sosiaaliturvaa ja eläkkeitä ei Dombrovskisin säästötoimissa juurikaan leikattu, mutta Latvia sulki puolet valtion virastoista, myös joitain kouluja ja sairaaloita, erotti 30 prosenttia virkamiehistä ja pudotti työntekijöidensä palkkoja 26 prosenttia yhdessä vuodessa, ministerien palkkoja jopa 35 prosenttia. Työttömyys puolittui nopeasti 11,5 prosenttiin.

Latvian taloudessa, kuten kaikissa Baltian maissa, on edelleen neuvostovallan ajalta periytyviä ongelmia. Heti itsenäistymisen jälkeen 1992 talous kutistui kolmanneksen, kun tuotteille piti alkaa etsiä markkinoita uusista suunnista. Neuvostoliiton aikaan Latviassa valmistettiin melkein kaikki valtakunnan rautateiden matkustajavaunut, ja puolet puhelimista. Maaliskuussa 1993 Latvia julistautui taloudellisesti itsenäiseksi siirtyessään käyttämään Venäjän ruplan sijasta Latvian ruplaa. Myöhemmin samassa kuussa siirryttiin käyttämään Latvian omaa rahayksikköä latia. Lati oli sidottu euroon. Latvia siirtyi euroon 1. tammikuuta 2014. Riian pörssi on perustettu vuonna 1993. Nykyisin sen omistaa OMX. Maailman kauppajärjestö WTO:hon maa liittyi vuonna 1999.

Merkittävimmät luonnonvarat ovat meripihka, turve, kalkkikivi, vesivoima ja puu. Merkittävimmät vientituotteet ovat koneet, puutavara, elintarvikkeet ja tekstiilit. Vuonna 2004 Latvian energiasta 36 prosenttia tuli uusiutuvista energialähteistä, 30 prosenttia öljystä ja 29 prosenttia maakaasusta. Uusiutuvat energialähteet ovat lähinnä vesivoimaa, mutta kasvavassa määrin myös tuulivoimaa ja biopolttoaineita. Kaasua ja öljyä tuodaan pääasiassa Venäjältä.

Vuoden 2018 pankkiskandaali
Latvian pankkisektoria on pitkään epäilty rikollisen pääoman välittämisestä ja rahanpesusta. Vuodesta 2001 Latvian keskuspankkia johtanut Ilmārs Rimšēvičs joutui skandaalin keskipisteeksi, kun hänet pidätettiin helmikuussa 2018 epäiltynä korruptiosta. On esimerkiksi paljastunut, että Venäjältä vuosina 2010–2015 tuli Latvian kautta lähes 20 miljardin euroa rikollista rahaa länteen. Latvialaispankkeja on jäänyt kiinni myös Pohjois-Korean pakotteiden kiertämisestä, erityisesti Latvian suurin pankki ABLV. Kilpailevan Norvik-pankin pääomistaja ja pääjohtaja väittivät Rimšēvičsin yrittäneen saada pankilta lahjuksia.
Tapaus osoittaa, että Latvia on haluton siivoamaan pankkisektoriaan. Se ryhtyi siihen vasta, kun välinpitämättömyys uhkasi vuonna 2016 hidastaa sen pää­syä teollisuusmaiden järjestö OECD:n jäseneksi.

Liikenne 
Latviassa on 42 lentokenttää. Rautateitä on 2 239 kilometriä ja päällystettyä maantietä 14 459 kilometriä. Satamakaupungit ovat Riika ja Ventspils. Riiasta on lauttayhteyksiä Tukholmaan ja Lyypekkiin. Myös Ventspilsistä pääsee Ruotsiin ja Saksaan ja lisäksi neljä kertaa viikossa Viroon. Useimmissa kaupungeissa on toimiva paikallisliikenne, johon käytetään busseja, raitiovaunuja ja johdinautoja. Junalla pääsee kätevästi esimerkiksi Riiasta Jūrmalaan 40 minuutissa tai Liepājaan kolmessa tunnissa.

Väestö
1. maaliskuuta 2011 suoritetun väestönlaskennan mukaan Latvian asukasluku oli 2 067 887. Kansallisuutensa mukaan suurin väestöryhmä ovat latvialaiset, joita oli 1 284 194 (62,1 %). Suurimpia etnisiä vähemmistöjä muodostivat venäläiset (556 422; 26,9 %), valkovenäläiset (68 174; 3,3 %), ukrainalaiset (45 699; 2,2 %), puolalaiset (45 783; 2,2 %) liettualaiset (24 426; 1,2 %), romanit (6 452; 0,3 %), juutalaiset (6 416; 0,3 %), saksalaiset (3 023; 0,1 %) ja virolaiset (2 000; 0,1 %). Suuri osa muiden vähemmistöryhmien edustajista on tullut Latviaan neuvostovallan aikana. Valkovenäläiset ja puolalaiset ovat osaksi historiallisia vähemmistöjä, kuten myös osa venäläisistä. Historiallisista vähemmistöistä juutalaiset, baltiansaksalaiset ja liiviläiset ovat supistuneet ajan kuluessa merkityksettömiksi.

Latvian kansalaisia oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 83,8 prosenttia maan asukkaista, joka oli selvästi enemmän kuin edeltäneessä eli vuoden 2000 väestönlaskennassa, jolloin heitä oli 74,5 prosenttia asukkaista (tuolloin 2 377 383). Latvian väkiluku laski vuosien 2000–2011 väestönlaskentojen välillä merkittävästi, 13 prosenttia. Väkiluvun laskussa näkyi selvästi muiden kuin Latvian kansalaisten määrän väheneminen (ns. ei-latvialaisten osuus laski yli 200 000, muiden maiden kansalaisten määrä laski lähes 60 000). Maan väkiluvun laskemisen syynä on pidetty voimakasta maastamuuttoa ja alhaista syntyvyyttä.

Latvian kieli on ainoa virallinen kieli, ja sen asemaa vahvistetaan tiukahkolla kielipolitiikalla, mutta venäjän kieltä käytetään myös paljon. Latvian kieltä osaa 79 prosenttia väestöstä ja venäjää 81 prosenttia. Latviassa järjestettiin 18. helmikuuta 2012 äänestys venäjän kielen virallistamisesta, vaikka oli tiedossa, ettei virallistaminen saisi riittävästi kannatusta, vähintään puolta äänistä. Äänestysaktiivisuus nousi yli 70 prosentin, ja virallistamista kannatti noin 25 prosenttia äänestäneistä. Englannin kieli on pakollinen oppiaine kaikille koululaisille, ja sen opettaminen alkaa heti peruskoulun ensimmäisellä luokalla.

Latvialaisten koulutus alkaa pakollisesta esikoulusta 5–7-vuotiaille. Sen jälkeen seuraa pakollinen ilmainen yhdeksänvuotinen peruskoulu, jonka päätteeksi suoritetaan kansallinen testi. Tämän läpäisseet voivat hakea lukioon tai 2–4 vuoden pituisiin ammatillisiin koulutuksiin. Peruskoulun päättötestiä suorittamattomille on tarjolla oma ammatillinen koulutuslinjansa. Korkea-asteen opetus on kaksijakoista – monet yliopistot ja korkeakoulut tarjoavat sekä akateemisia opintoja että soveltavampia ammattikorkeakoulutyyppisiä opintoja. Yliopistoissa on tietty kiintiö valtion rahoittamia vapaaoppilaspaikkoja, niiden ulkopuolelle jääneet voivat päästä opiskelemaan maksamalla lukukausimaksun.

Kulttuuri

Kirjallisuus 

Ensimmäinen latviaksi julkaistu kirja on saarnakokoelma vuodelta 1525. Pitkään sen jälkeen vain kirkollinen teksti oli arvossaan ja maallinen kirjallisuus hyljeksittyä. Ensimmäinen latvialainen runoilija oli Jēkabs Ķikulis, joka kirjoitti vuonna 1777 lauluja oman aikansa hengessä. Andrejs Pumpurs kirjoitti eeppisen runoelman Lāčplēsis ja on yksi kansallisista sankareista kuten myös Eduards Veidenbaums, Jānis Poruks ja Kārlis Skalbe. Proosakirjallisuudessa Kaudzīten veljekset siirtyivät 1880-luvun alussa kansallisromantiikasta kuvaamaan elämän todellisuutta.

1900-luvun alusta alkaen kirjailijat, kuten kansallisrunoilija Jānis Rainis, ottivat tehtäväkseen myös latvian kielen kehittämisen. Neuvostomiehityksen aikana monet älyköt muuttivat ulkomaille ja kirjoittivat siellä sentimentaalista nostalgiakirjallisuutta, kun taas kotimaahan jääneet sinnittelivät sensuurin ja propagandan keskellä tai alistuivat kirjoittamaan puolitotuuksia tai kuvaamaan asioita peitellysti. Kuitenkin esimerkiksi Regīna Ezera, Alberts Bels ja Zigmunds Skujiņš loivat teoksia, joiden ei voisi aavistaa syntyneen rautaesiripun takana. Uuden itsenäistymisen jälkeen myös Latviaan on ilmestynyt nuorten vihaisten naiskirjailijoiden joukko, jota edustavat Gundega Repše ja Andra Neiburga.

Musiikki 
Laulaminen on Latviassa kiinteä osa kulttuuria. Virret ja koululaulut ovat yhdistäneet kansaa yli yhteiskuntaluokkaerojen. Daina-kansanlaulut ovat merkittävä osa kansallista identiteettiä. Ne ovat lyhyitä ja kertovat yleensä perhe- tai rakkaustarinoita tai myyttisiä kertomuksia. Monet kirjailijat ja runoilijat ovat saaneet inspiraationsa dainoista. Monet musiikkielämän instituutiot on perustettu heti Latvian itsenäistyttyä: kansallisooppera ja konservatorio vuonna 1919, Radion sinfoniaorkesteri vuonna 1926. Toisen maailmansodan jälkeen neuvostojohto tilasi mahtipontisia teoksia, joilla ylistettiin ja kunnioitettiin poliittista järjestelmää: oratorioita, kantaatteja ja sinfonioita. Riian tuomiokirkko muutettiin urkukonserttien konserttisaliksi.

Popmusiikin levitessä maailmalla Latvia oli rautaesiripun takana. Ensimmäiset kevyen musiikin kappaleet olivat saksalaisperäisiä iskelmiä 1960-luvun alussa. Rock levisi hitaasti ja vaikutteita saatiin brittiläisistä ja amerikkalaisista yhtyeistä. Neuvostoliiton ensimmäinen rockyhtye perustettiin Latviassa vuonna 1962. Nykyisin maan kuuluisin rockyhtye on vuonna 1989 perustettu Brainstorm. Ilgi on luonut ainutlaatuisen soundin yhdistämällä latvialaista musiikkiperinnettä maailmanmusiikkiin. Latvia on osallistunut Eurovision laulukilpailuihin vuodesta 2000 lähtien ja voitti kilpailun vuonna 2002, kun Marie N esitti kappaleen ”I Wanna”.

Latviassa järjestetään vuosittain useita musiikkijuhlia: Arēnan uuden musiikin päivät, Varhaisen musiikin juhlat, kahdet oopperajuhlat, kansainväliset kirkkomusiikkipäivät, Liepājan pianomusiikkipäivät, Kremerata Baltica -festivaali, Saxophonia-juhlat, Riian katedraalin urkumusiikkijuhlat, balettiviikot ja Riian jazzfestivaali. Riiassa on järjestetty laulujuhlat jo vuodesta 1873. Vuodesta 2008 lähtien se on ollut Unescon aineettoman maailmanperinnön listalla. Kansainvälisesti tunnetuin latvialainen säveltäjä on Pēteris Vasks.

Muut esittävät taiteet 
Tanssi on ollut osa Latvian näyttämötaidetta 1870-luvulta asti, jolloin kansallisteatterin näyttelijöiden piti myös laulaa ja tanssia. Tanssijoita kutsuttiin teatteriryhmiin myös Puolasta ja Venäjältä. Ulkomaalaisia klassisen baletin seurueita vieraili maassa jo varhain, mutta näytöksissä kävi vain varakkain väestönosa. Oma balettikoulu perustettiin vasta 1932. Mihail Baryšnikov aloitti tanssimisen Riian koreografiakoulussa, ja monista muistakin koulun entisistä oppilaista on tullut maailmantähtiä.

Vuonna 1940 valmistunut Zvejnieka dels (”Kalastajan poika”) oli Latvian ensimmäinen pitkä äänielokuva, mutta myös viimeinen, joka valmistui ennen neuvostomiehitystä. Jānis Streičsin elokuvat ovat suosittuja ironian ja komedian yhdistelmiä. Cilvēka bērns (”Ihmisen lapsi”) palkittiin Chicagon lastenelokuvajuhlilla ja se pyrki Oscar-ehdokkaaksi. Laila Pakalniņan elokuva Kurpe (”Kenkä”) valittiin Cannesin kilpailusarjaan 1998.

Perinteitä 

Latviassa juhannusta (latv. ligo) vietetään aina 24. kesäkuuta ja silloin syödään ja juodaan, ja juhannustapoihin kuuluu myös kokonpoltto. Latvialaisen ruokavalion perustana ovat ruis, vehnä ja peruna. Maitotuotteita, kuten maitoa, voita, rahkaa ja smetanaa pidetään terveellisinä. Yleisin liha on porsaanlihaa. Savustettu kala on suosittua Riiassa ja rannikolla.

Unescon maailmanperintöluettelossa on Latviasta kaksi kohdetta: Riian historiallinen keskusta ja Struven ketju, joka on yhteiskohde monien lähialueen maiden kanssa.

Latvian kansallislintu on västäräkki ja päivänkakkara on maan kansalliskukka.

Urheilu 

Latvian suosituimpia kesälajeja ovat koripallo, lentopallo, käsipallo, yleisurheilu, kun taas talvilajeista suosiossa ovat jääkiekko, ampumahiihto, ohjaskelkkailu ja rattikelkkailu.

Latvian jääkiekkomaajoukkue sijoittui vuosien 2004 ja 2009 maailmanmestaruuskisoissa seitsemänneksi. Jääkiekkoa on pelattu maassa 1930-luvulta asti, ja joukkue osallistui olympialaisiin jo vuonna 1936, ennen kuin maa liitettiin osaksi Neuvostoliittoa. Dinamo Riga oli Neuvostoliiton menestyksekkäimpiä seurajoukkueita ja joukkue osallistui ennen KHL-ammattilaisliigaan.

Latvian koripallomaajoukkue voitti Euroopan mestaruuden 1936. Latvian jalkapallomaajoukkue pelasi Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2004. Maaliskuussa 2011 se oli Fifan rankingissa sijalla 75.

Latvia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1924. Eniten mitaleita ovat saaneet painonnostaja Viktors Ščerbatihs, meloja Ivans Klementjevs ja BMX-pyöräilijä Māris Štrombergs. Latvian ensimmäinen olympiamitalisti oli Jānis Daliņš, joka otti hopeaa 50 kilometrin kävelyssä vuoden 1932 olympialaisissa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Lyhyesti Latviasta (PDF) 
 Latvian historiaa (PDF) 
 Latvian väestöstä (PDF) 
 Latvian ruokakulttuurista (PDF) 
 Tietoa Latvian kunnista, nähtävyyksistä yms: klikkaa karttaa 
 Latvia Google Mapsissa
 Latvian valtion matkailun kehittämistoimisto
 Latvian talousnäkymät 2010 (Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu, CEMAT-keskus)
 Latvian maaprofiili Globalis.fi

Seulonnan keskeiset artikkelit
41.62 Baltian maat