Semiulla Wafin

Semiulla Wafin (سمیع اللہ وَفَا, tat. kirjakielellä Сәмигулла Вафин, Sämiğulla Wafin (Wafa); 8. helmikuuta 1909 – 18. joulukuuta 1983) oli volganturkkilainen (tataari) kauppias, johtaja, julkaisija ja kulttuurillinen vaikuttaja Tampereella. Wafin ylläpiti isänsä 1900-luvun alussa perustamaa kangaskauppaa Aleksis Kiven kadulla vuosikymmenten ajan. Wafin lisäksi muun muassa opetti turkin kieltä yhteisön nuorille ja toimi seurakuntansa puheenjohtajana.

Elämä 
Semiulla Wafin (Sämiulla Wafa) syntyi Venäjän keisarikunnan Nižni Novgorodin kuvernementin Aktukin kylässä. Hän muutti lapsena vanhempiensa kanssa aluksi Terijoelle ja lopulta Tampereelle. Keskikoulun hän suoritti klassisessa lyseossa.

Wafin meni vuonna 1925 töihin isänsä Zinnetullan kangaskauppaan "S. Wafin," joka sijaitsi Aleksis Kiven katu 24:ssä. Wafinin isän kuoltua, hän toimi liikkeen toimitusjohtajana vuosina 1941-1982.

Wafin oli Tampereen Islamilaisen Seurakunnan (myöh. Tampereen tataariseurakunta) perustajajäsen sekä hallituksen jäsen vuodesta 1943. Puheenjohtajana Wafin toimi vuodesta 1951, aina kuolemaansa saakka. Hän oli lisäksi mukana perustamassa Tampereen Turkkilaista yhdistystä ja toimi vuosia sen hallituksessa.

Wafin tunnettiin henkilönä, joka pyrki omilla toimillaan kehittämään ja säilyttämään tataarikulttuuria Suomessa. Hän julkaisi äidinkielellänsä kirjoja kuten imaami Habibur-Rahman Shakirin kanssa kirjasen nimeltään "Din derésleré ve Islam tarihçese" ja taiteilija Aysa Hakimcanin kanssa uusintapainoksen alun perin Kazanissa 1908 ilmestyneestä teoksesta  "Islām dīne ḥaqq dīnder" (Islamin usko on oikea usko).

Wafin oli kiinnostunut Turkin kielestä ja opetti sitä yhteisönsä nuorille. Hän piti yhteyttä ulkomailla asuvien hengenheimolaisten kanssa kirjeitse, muun muassa kertoen heille yhteisönsä arjesta.

Jatkosodassa alikersantti Wafin toimi seuraavissa yksiköissä: Jalkaväen Koulutuskeskus 11, Kenttä- tykistörykmentti 14, 6. Prikaatin II Patteristo, Kenttätykistörykmentti 6 ja Päämajan Tiedusteluosasto 2. Kun sota päättyi, hän osallistui Stella Polaris -operaatioon ja vuonna 1943 joulukuussa hänelle myönnettiin VM.2. -mitali.

Wafinin vaimo oli Itä-Turkestanin Xinjiangissa syntynyt Mahrusa Allayarı (1911-1984), jonka hän tapasi opiskellessaan taloustieteitä Berliinissä. Mahrusa tunnettiin kielitaitoisena kulttuurivaikutajana joka muun muassa toimi Tampereen Turkkilaisen Yhdistyksen hallituksessa ja kirjoitti Ayaz İshakin Yaña Milli Yul -lehteen nimimerkillä "M. Wafa". Berliinissä Mahrusa kouluttautui hammaslääkäriksi ja tätä ennen opiskeli Istanbulissa. Mahrusan isä oli varakas maanomistaja Zakircan Allayarı (ent. Aldargarov), joka veljensä Siddikin kanssa muun muassa perusti kirjastoja.

Wafin ja hänen vaimonsa on haudattu Kangasalan Vatialan hautausmaalle. Wafineilla oli lapset Batu, Urhan ja Fuat. Wafinin isä Zinnetulla oli tullut ensimmäisen kerran Suomeen enonsa Mustafa Ismailin luo vuonna 1900. Menestyksekkään liikkeensä hän perusti 1910. Äiti-Möshfikaa on kuvailtu nimellä "kansan äiti".

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Wafin - Digitaaliset arkistot - Kansalliskirjasto

Suomen tataarit
Suomalaiset kauppiaat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet