joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paavo Pesusieni (hahmo)

Paavo Pesusieni () on kuvitteellinen päähahmo animaatiosarjassa Paavo Pesusieni. Paavon loi meribiologi ja animaattori Stephen Hillenburg.

Hahmo

Luonne
Paavo Pesusieni on merisieni, joka asuu lemmikkietanansa Karin kanssa ananaksessa merenpohjassa. Paavo on optimistinen ja vilpitön henkilö. Siitä huolimatta hän joutuu usein vaikeuksiin. Paavo innostuu helposti ja yrittää herkästi liikaa ja kaikki päättyy usein katastrofiin. Tästä huolimatta Paavo säilyttää aina optimistisen elämänasenteensa. Hän on melko yksinkertainen, tyhmä ja usein jopa mielipuolinen.

Työpaikka
Työpaikka Ravunkuori-ravintolassa on Paavolle tärkeä. Hänen tehtävänään on paistaa ”rapupiirasia”, johon kuuluu muun muassa pihvi, sipulia, kurkkua, tomaatti, salaatti, juusto, salainen kastike, sinappi ja ketsuppi. Kun johtaja Einari Ravun tytär Helmi tulee Ravunkuoreen töihin, hän päättää muokata ravintolaa enemmän nuorten mieleen. Uuden sisustuksen ja ruokalistan lisäksi paikka nimetään Ravunhaliksi. Pian Einari kuitenkin palauttaa ravintolan entiselleen. Myöhemmin Paavon ideana on rapuhodarit, jota myydään rapupiirasten sijaan. Pian Einari palauttaa rapupiiraset takaisin asiakkaiden menetyksen vuoksi. Paavo, sä saat potkut -jaksossa Einari Rapu antaa Paavolle potkut säästäksensä rahaa, jonka Paavon oli etsittävä uusi työpaikka, joista Paavo itse sai potkut sen omasta piirasesta. Myöhemmin Paavo palkataan takaisin Ravunkuoreen.

Vapaa-aika
Paavo saa harvoin vapaapäiviä työpaikaltaan. Hän kuitenkin viettää vähäisen vapaa-ajan parhaan kaverinsa Patrik Tähtösen sekä Sanna-oravan kanssa, jonka luona hän harjoittelee karatea. Paavon naapurissa asuu pessimisti Jalmari-Kalmari, tuttavien kesken Jammu tai Jallu, jonka kotirauhaa Paavolla ja Patrikilla on tapana häiritä. Jalmari vihaa Paavoa ja Patrikia, mutta näillä ole mitään Jalmaria vastaan. Eräässä jaksossa Jalmari saa ison sähköiskun, jonka myötä hän muttuu täysin: hänestä tulee Paavon kaveri ja vähitellen koko Tangalan suosikki.

Paavo pitää myös kuplien puhaltelemisesta ja on erittäin siinä taitava. Lisäksi hän viettää aikaansa soittaen ukulelea, surffaillen ja katsoen suosikkitelevisio-ohjelmaansa The New Adventures of Mermaid Man and Barnacle Boy 
(”Merenneitomies ja Merirokkopoika”). Paavo ja Patrik ovat sarjan suurimpia faneja; yhdessä he toivat sarjan sen loputtua takaisin ohjelmistoon ja ohjasivat sarjaan perustuvan toimintaelokuvan. Lisäksi Patrik ja Paavo pyydystävät meduusoja Meduusaniityllä vapaa-ajallaan.

Ikä
Paavo Pesusienellä ei ole sarjan luojan Hillenburgin mukaan tarkkaa ikää, vaikka hahmon ajokortissa on lukenut syntymäajan kohdalla 14. heinäkuuta 1986.

Ääninäyttelijät

Paavo Pesusieni muualla

Paavo on tehnyt myös muutamia esiintymisiä sarjan ulkopuolella sarjoissa kuten Family Guy, The Grim Adventures of Billy & Mandy ja Simpsonit.

Pesusientä muistuttava sienilaji Spongiforma squarepantsii on nimetty Paavo Pesusienen mukaan.

Lähteet

Paavo Pesusieni
Animaatiohahmot
Televisiohahmot
Elokuvahahmot
Kuvitteelliset kamppailulajien harrastajat
Kuvitteelliset muodonmuuttajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Peoria (Illinois)

Peoria on kaupunki Illinoisjoen varrella Peorian piirikunnassa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2019 arvion mukaan Peoriassa asui 110 417 asukasta. Yksi alueen suurimmista yrityksistä on Caterpillar, joka valmistaa puskutraktoreita, kaivinkoneita ja muunlaisia työkoneita. Peoriassa oli Peoria Rivermen -niminen jääkiekkoseura, joka pelasi AHL-liigaa vuosina 2005–2013.

Peoria sijaitsee valtatie 74:n ja 155:n varrella, minkä takia se on suosittu pysähdyspaikka. Peoria sijaitsee noin 253 kilometriä (157 mailia) Chicagosta lounaaseen.

Caterpillar on siirtänyt pääkonttorinsa Peoriasta pois Deerfieldiin, Illinoisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut 

Illinoisin kaupungit
Tărgovište

Tărgovište () on kaupunki Bulgariassa. Se on myös Tărgovišten alueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on 37 611 ja koko Tărgovišten kunnan asukasluku on 57 263.

Nimi Tărgovište tarkoittaa toria. Kaupungista tuli kuuluisa torikaupunki 1700- ja 1800-luvuilla.

Lähteet

Targoviste
Ylivieskan vanha kirkko

Ylivieskan kirkko oli Oulun hiippakuntaan kuuluvan Ylivieskan seurakunnan kirkko, joka oli valmistunut vuonna 1786. Hirsistä rakennettu kirkko tuhoutui täysin tuhopoltossa maaliskuussa 2016.

Kalajoen rannalla sijainneen kirkon ympärillä on vanha hautausmaa. Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon veistos Kuoleva soturi vuodelta 1948.

Ylivieskan kirkko kuului yhdessä Kalajokivarren ja Savisillan kanssa alueeseen, joka sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kirkon historia

Rakenne
Tyypiltään kirkko oli päätytornillinen ristikirkko. Kirkon suunnitteli Pekka Raudaskoski, ja se rakennettiin vuonna 1786. Se oli saanut uusgoottilaisen muotonsa vuoden 1892 korjauksessa, jonka suunnitteli Julius Basilier. Päätytorni oli peräisin tästä korjauksesta. Kirkon kolmannessa kerroksessa sijaitsi kirkkomuseo. Kirkon alttaritauluna oli Sigurd Wettenhovi-Aspan maalaama Ristiinnaulittu vuodelta 1897.

Tulipalo 

Ylivieskan kirkko tuhoutui täysin tulipalossa pääsiäislauantaina 26. maaliskuuta 2016. Poliisi otti samana iltana kiinni tuhopoltosta epäiltynä 26-vuotiaan pohjoispohjalaisen mieshenkilön ja hänet vangittiin 30. maaliskuuta. Palo ei vaatinut henkilövahinkoja, eikä kirkossa ollut palon alkaessa yleisötapahtumaa. Kirkko oli vakuutettu noin kuudesta miljoonasta eurosta, mutta se ei todennäköisesti riitä kattamaan uuden kirkon rakentamista. 

Pelastuslaitos sai kirkkopalosta automaattihälytyksen kello 19.30:n jälkeen, ja pelastuslaitos oli palopaikalla muutamassa minuutissa, mutta kirkon pelastamiseksi ei voitu tehdä mitään. Palo oli niin voimakas, että irtaimistoa ei voitu hakea turvaan. Palomestarin mukaan palo oli levinnyt jo noin minuutin kuluttua ensimmäisestä hälytyksestä suureksi. Kirkossa ei ollut automaattista sammutusjärjestelmää eli sprinklerijärjestelmää. Palokunta ei palon rajuuden vuoksi päässyt syöttämään vettä kirkossa olleeseen kuivaputkijärjestelmään, jossa vesi pitää syöttää putkistoon. Kirkossa oli tarkoitus järjestää kello 23 pääsiäisyön messu. Messu pidettiin puoliltaöin kirkon raunioiden äärellä.

Ylivieskan seurakunnan kirkkovaltuusto päätti 30. maaliskuuta 2016, että palaneen tilalle rakennetaan uusi kirkko. Väliaikaisena pääkirkkona toimi Suvannon kappeli. Ylivieskan uuden kirkon rakentaminen aloitettiin syksyllä 2019, ja se valmistui vuonna 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ylivieskan kirkonkellot Ylen arkistossa.
Ylivieskan seurakunta .
Kirkko Kirjastovirmassa .

Kirkko
Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
Suomen entiset kirkkorakennukset
Suomen entiset kirkkorakennukset
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Oulaisten kirkko

Oulaisten kirkko on Oulaisten seurakunnan kirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1753 ja sen rakennustöitä johti Matti Honka. Kirkon tapuli on vuodelta 1758. Erik Westzynthius nuorempi koristeli kirkon seinämaalauksilla vuosina 1779–1782. Vuonna 1882 kirkon rakennusmuoto muutettiin sellaiseksi kuin se on nykyään, kun kirkko sai uuden kivijalan, eteistilat ja kirkontornin vanhan salon tilalle. Kirkkoa maalattiin vuonna 1843, jolloin se sai punamultavärin. Väri korvattiin 1882 vaalealla hiekkakiven sävyisellä värillä. 1930-luvun korjauksissa seinät saivat jälleen punamultavärin. Muita korjauksia olivat ikkunoiden pyöristäminen sekä pinkopahvien pois ottaminen seinämaalausten päältä. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1931. Taulun on maalannut Väinö Blomstedt. 

Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on tehnyt kuvanveistäjä Oskari Jauhiainen vuonna 1953

Aiheesta muualla 

 KirjastoVirma 
 
 Oulaisten seurakunta

Oulaisten rakennukset ja rakennelmat
Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset ulkoviisteiset ristikirkot
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Kentin piirikunta (Rhode Island)

Kentin piirikunta () on piirikunta Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sitä rajaavat Connecticutin osavaltion piirikunnat New London ja Windham sekä Rhode Islandin piirikunnat Providence, Bristol ja Washington. Vuoden 2010 väestölaskennassa piirikunnan asukasluku oli 166 158. Vuoden 2000 väestölaskennan tietojen mukaan 92 prosenttia asukkaista puhui tuolloin äidinkielenään englantia, 1,9 prosenttia espanjaa, 1,5 prosenttia ranskaa, 1,4 prosenttia portugalia ja 1,1 prosenttia italiaa. Piirikunnan pinta-ala on 487 neliökilometriä, josta vettä on 46 neliökilometriä. Asukastiheys on 377 as./km².

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rhode Islandin piirikunnat
ă
Sidney Leslie Goodwin

Sidney Leslie Goodwin (9. syyskuuta 1910 Fulham, Englanti – 15. huhtikuuta 1912) oli yksi Titanicin onnettomuudessa surmansa saaneista. Hän oli puolitoistavuotias englantilainen poika, jonka luultiin jääneen kadoksiin uppoamisen jälkeen kuten hänen perheensä muidenkin jäsenten. "Titanicin lapsena" tunnettu uhri tunnistettiin häneksi dna-löydösten uuden analyysin perusteella.

Aiheesta muualla
 Titanic
 Eino Panula

Lähteet

Titanicin matkustajat ja miehistö
Englantilaiset henkilöt
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1912 kuolleet
Chanda Mwaba

Chanda Mwaba (s. 2. lokakuuta 1988) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Mwabaa on kutsuttu kenties lahjakkaimmaksi Suomessa pelanneeksi 18-vuotiaaksi. Hän on tunnettu erityisesti taitavista harhautuksistaan ja hän toimii myös rangaistuspotkujen antajana. Hän tuli Rovaniemelle Zeddy Sailetin avustuksella talvella 2007 yhdessä kolmen muun sambialaisen Chileshe Chibwen, Stephen Kundan ja Derik Sailetin kanssa antamaan näyttöjä. Kaikki paitsi Derik Saileti solmivat sopimuksen Rovaniemen Palloseuran kanssa. Mwaban sopimus on nelivuotinen ja ulottuu kauteen 2010 asti. Mwaba on pelannut aiemmin Sambian pääsarjan Power Dynamoissa ja esiintynyt myös Sambian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2007 päätyttyä RoPS jatkoi Mwaban sopimusta kauteen 2012 asti.

15. marraskuuta 2008 RoPS ilmoitti Chanda Mwaban liittyneen yhdessä Stephen Kundan kanssa lainalle loppukaudeksi Power Dynamosiin.

12. heinäkuuta 2009 ottelussa Jaroa vastaan, Mwaba syötti RoPS:n maaleista neljä. Hän myös syötti rangaistuspotkuun johtaneen tilanteen pelissä. Rovaniemen Palloseura voitti ottelun 5–3.

6. elokuuta 2009 Sambian jalkapallomaajoukkueen ranskalainen päävalmentaja Hervé Renard kutsui Mwaban ensimmäistä kertaa Sambian jalkapallomaajoukkueeseen. Renard oli Rovaniemellä katsomassa aikaisemmin Rovaniemen Palloseuran ottelua FC Lahtea vastaan, jossa hänen oli tarkoitus tarkkailla RoPS:n sambialaisia pelaajia maajoukkuetta varten. Renard ihastui Mwaban taitoihin ja kutsui hänet maajoukkueeseen. Mwaba valittiin 12. elokuuta 2009 Lontoossa pelattavaan otteluun Ghanaa vastaan muttei saanut ajoissa viisumia eikä siten kyennyt osallistumaan otteluun.

Mwaba ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi. Hän sai skandaaliin liittyen vuoden ja kahdeksan kuukauden vankeustuomion lahjuksen ottamisesta elinkeinotoiminnassa.

Pelaajaura 
(päivitetty 16. lokakuuta 2010)

Lähteet 

Sambialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Total Eclipse of the Heart

Total Eclipse of the Heart (sanatarkka suomennos: Täydellinen sydämenpimennys) on yhdysvaltalaisen Jim Steinmanin säveltämä ja sanoittama voimaballadi. 

Steinman kertoo säveltäneensä kappaleen alun perin Nosferatun musikaaliversiota varten. Kappaleen nimi oli alkujaan "Vampires in Love" ja sen sanat kertovat vampyyreistä. 

Sävelmä tallennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982 walesiläisen Bonnie Tylerin tulkitsemana ja se antoi merkittävää lisäpotkua hänen laulajanuralleen. Siitä on tehty myöhemmin useita versioita, muun muassa musikaaliin Tanz der Vampire.

Tylerin alkuperäisversion on arvioitu myyneen viidestä kuuteen miljoonaan yksikköä maailmanlaajuisesti. Se on ollut listaykkösenä useissa maissa. Suomessa singlen korkein sijoitus on seitsemäs. Kappale soi edelleen suomalaisilla radiokanavilla.

Total Eclipse of the Heart julkaistiin Bonnie Tylerin albumilla Faster Than the Speed of Night (1983) seitsemän minuutin versiona, mutta radiosoitossa on käytetty viiden ja puolen minuutin lyhennettyä versiota. Kappaleen videoversion ohjasi australialainen Russell Mulcahy. Videossa on käytetty stereotyyppistä 1980-luvun saippuasarjaestetiikkaa. Tyler nähdään puettuna aidon saippuasarjatähden tyyliin.

Laulaja-tanssija Nicki French teki kappaleesta coverversion vuonna 1995, joka nousi monissa maissa listaykköseksi. 

Vicky Rosti levytti vuonna 1992 kappaleesta suomalaisen käännöskappaleen nimellä "Tunnen sen täysillä taas".

Lähteet 

Vuoden 1982 kappaleet
Bonnie Tylerin kappaleet
Kernel-based Virtual Machine

Kernel-based Virtual Machine eli KVM on Linux-ytimeen rakennettu tuki virtualisoinnille. KVM on julkaistu Linux versiossa 2.6.20 helmikuussa 2007. KVM projektista ilmoitti ensimmäisen kerran sen aloittaja Avi Kivity 19. lokakuuta 2006 viestissä Linux Kernel -postituslistalle.
KVM on tyypin 1 (suoraan laitteistolla ajettava) hypervisor, joka hyödyntää Linux-ytimen ominaisuuksia ja suorittaa virtuaalikoneita tavallisina prosesseina. Kaikki hypervisorit tarvitsevat käyttöjärjestelmätason toimintoja kuten muistinhallinnan, laiteajurit ja verkkopinon, jotka KVM saa käyttöönsä koska se toimii Linux-ytimessä.
KVM tukee virtualisointia ilman muutoksia vieraskäyttöjärjestelmiin.

KVM vaatii suorittimelta tukea virtualisoinnille käskykantalaajennuksien avulla. 
KVM ei suorita eri suorittimen tai muun laitteiston emulointia vaan tämä on erillisen käyttäjäavaruudessa sijaitsevan ohjelman tehtävä.
Käyttäjäavaruudessa käytettävä osa on QEMU:ssa. KVM-virtualisointia voi hallinnoida libvirt-kirjaston avulla sitä käyttävistä sovelluksista.

KVM on kehitetty aluksi Intelin Intel VT (VMX) ja AMD:n AMD-V (SVM) käskyille.
Useat suoritinvalmistajat ovat tukeneet KVM:n kehitystä: Intel lisäsi tuen IA64-alustalle; IBM lisäsi tuen S/390- ja POWER-alustoille; ARM Holdings ja Linaro tukivat ARM-version kehitystä; Imagination Technologies lisäsi MIPS-alustan tuen.

KVM on tuettu IBM Z -alustalla.
RISC-V-suorittimen tuki on liitetty versioon 5.16.

IBM on julkaissut KVM:ään Power-arkkitehtuurilla käytettävän tuen suojatuille virtuaalikoneille ultravisor-virtualisoinnilla. AMD:n SEV-tuella voidaan salata virtuaalikoneiden muistit yksilöllisellä avaimella esimerkiksi pilvipalveluympäristöissä.

Useat eri käyttöjärjestelmät toimivat KVM:n kanssa täydellä virtualisoinnilla vieraskäyttöjärjestelminä. KVM ei tue suorittimen paravirtualisointia, mutta tukee laiteajurien kanssa virtio-rajapinnalla. KVM tukee käynnissä olevan virtuaalikoneen siirtoa isännältä toiselle (live migration) versiosta 15 lähtien (2007).

KVM:n ylläpitäjä on Red Hatille työskentelevä Paolo Bonzini.

Katso myös 
 Xen

Lähteet

Aiheesta muualla 
 KVM-projektin kotisivu 
 Memory protection in Android using KVM 
 The Definitive KVM (Kernel-based Virtual Machine) API Documentation 

Linux-ydin
Virtualisointiohjelmistot
Prost AP03

Prost AP03 oli Alan Jenkinsin, Loïc Bigois'n ja John Barnardin suunnittelema auto, jolla Prost-talli kilpaili Formula 1 -sarjassa kaudella 2000. Autoa ajoivat ensimmäistä kauttaan tallissa ajaneet Jean Alesi ja Nick Heidfeld, joka oli hallitseva Formula 3000 -mestari.

Kausi osoittautui tallin historian huonoimmaksi. AP03 oli hidas ja epäluotettava, ja yhteistyö moottoritoimittaja Peugeot'n kanssa loppui kauden lopulla. Autolla ei onnistuttu keräämään yhtään MM-pistettä koko kaudella. Talli sijoittuikin valmistajien mestaruussarjassa viimeiselle sijalle Minardin taakse italialaistallin parempien sijoitusten takia.

Alesi ja Heidfeld eivät kyenneet ajamisillaan tekemään kummoistakaan vaikutusta, mutta Alesi onnistui sijoittumaan Monacon Grand Prix'n aika-ajoissa hyvin kahdeksanneksi. Lisäksi hän ajoi Belgian Grand Prix'ssa neljäntenä ennen keskeytystään. Kauden noloin hetki koettiin Itävallan Grand Prix'ssa, jossa tallikaverit kolaroivat keskenään.

Formula 1 -tulokset

Lähteet 
 F1 Rejetcs – AP03

Formula 1 -kausi 2000
Prostin Formula 1 -autot
Käyttöliittymäkomponentti

Käyttöliittymäkomponentti on yksittäinen graafisen käyttöliittymän elementti. Esimerkkejä käyttöliittymäkomponenteista ovat painonapit ja muuttumattomat ja muokattavat tekstikentät.

Käyttöliittymäkomponentit kootaan tyypillisesti ikkunaan, joka on itsessään ylimmän tason käyttöliittymäkomponentti. Ne ryhmitellään erilaisten säiliöiden (container) avulla hierarkkisesti sisäkkäin. 

Yksinkertaisempia käyttöliittymäkomponentteja ovat tekstikenttä, jonka arvoa ei voi muuttaa (label), kuva, painike (button), muokattava yksirivinen tekstikenttä, lista tai monirivinen tekstilaatikko. Valikkopalkki (menu) ja pikapainikerivi (toolbar) ovat omia komponenttejaan. Lisäksi useisiin usein tarvittaviin tarkoituksiin on koottu valmiiksi komponentteja, kuten tiedostonvalitsin, viestin näyttävä ikkuna tai yksinkertainen kyllä-ei-peruuta-kysymys.

Käsiteltäessä ikkunan käyttöliittymäkomponentteja, ne saadaan haluttaessa antamaan tapahtumia (event), jotka jotka käsitellään funktiokutsuina. Vaihtoehtoisesti komponenttien arvot voidaan lukea käyttäjän sulkiessa ikkunan OK-painikkeella tai vastaavalle.

Käyttöliittymät
Teemu Wirkkala

Teemu Sakari Wirkkala (s. 14. tammikuuta 1984 Kokkola) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Toholammin Urheilijoita. Häntä on valmentanut vuodesta 2012 lähtien Petteri Piironen. Aikaisemmin häntä ovat valmentaneet isänsä Hannu Wirkkala ja vuoteen 2004 asti Petteri Piironen sekä vuosina 2005–2007 Hannu Wirkkala ja Kari Ihalainen, vuosina 2007–2009 Hannu Kangas ja vuosina 2010–2011 Kimmo Kinnunen.

Wirkkala voitti vuonna 2001 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Unkarin Debrecenissä tuloksella 76,18 (700 gramman keihäs). Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Jamaikan Kingstonissa. Vuonna 2003 hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella tuloksella 79,90 Tero Järvenpään ollessa toinen ja Antti Ruuskasen kolmas. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2007 hän oli Osakan MM-kilpailuissa kahdestoista ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Pekingin olympialaisissa 2008 Wirkkala sijoittui viidenneksi tuloksella 83,46. Seuraavana vuonna hän oli yhdeksäs Berliinin MM-kilpailuissa ja kuudes IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 81,76 m.  Helsingin EM-kilpailuihin 2012 hän pääsi mukaan varamiehenä Antti Ruuskasen sairastuttua mutta joutui nilkkavaivaisena keskeyttämään karsintakilpailun ensimmäisen heittonsa jälkeen ja jäi ilman tulosta. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.

Wirkkalan ennätys on vuonna 2009 Joensuussa heitetty 87,23. 27. heinäkuuta 2001 hän heitti Alavieskassa alle 18-vuotiaiden poikien maailmanennätyksen (700 g keihäs) 81,85 m. Kalevan kisoissa Wirkkala on voittanut kultaa Espoossa 2009, hopeaa Kajaanissa 2010 ja pronssia Lappeenrannassa 2007 sekä Vaasassa 2013. Hän voitti Pihtiputaan keihäskarnevaalit vuosina 2007 ja 2013. Maaottelun keihäskilpailun hän on voittanut Helsingissä 2003. Kultaisen liigan kilpailuissa hän on ollut Oslossa toinen 2009 ja Berliinissä kolmas 2007. Timanttiliigassa hän oli 2010 toinen Pariisissa ja Tukholmassa sekä kolmas Oslossa.

Teemu Wirkkalan kummityttö Mimosa Wirkkala kilpailee seitsenottelijana.

Parhaat tulokset
10 parhaan tuloksen keskiarvo 85,36 
87,23 (1) Joensuu 22.7.2009
86,95 (1) Daegu 25.9.2009
86,53 (3) Kuortane 26.6.2010
85,84 (1) Espoo 2.8.2009
85,04 (3) Oslo	4.6.2010
84,68 (2) Seinäjoki 6.6.2009
84,68 (2c1) Pihtipudas 28.6.2009
84,39 (3) Turku 25.6.2015
84,10 (2c1) Pihtipudas 29.6.2008
84,06 (3) Kuortane 3.6.2007

Kausien parhaat heitot 

 2000 68,21 Kalajoki 10.9.
 2001 69,22 Kälviä 25.7.
 2002 74,56 Kuortane 18.5.
 2003 80,57 Espoo 14.9.
 2004 80,97 Marsa 13.3.
 2005 80,68 Saarijärvi 25.6.
 2006 82,82 Kuortane 24.6.
 2007 84,06 Kuortane 3.6.
 2008 84,10 Pihtipudas 29.6.
2009 87,23 Joensuu 22.7.
 2010 86,53 Kuortane 26.6.
 2011 82,39 Shanghai 15.5.
 2012 83,73 Karjaa, Raasepori 7.6.
 2013 82,91 Turku 16.6.
 2014 77,45 Kuopio 2.8.
 2015 84,39 Turku 25.6.
 2016 81,16 Tampere 4.9.
 2017 79,68 Seinäjoki 22.7.
 2018 73,67 Ylivieska 8.9.
 2019 78,91 Seinäjoki 21.7.

Lähteet 

Suomalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalliokiipijä

Kalliokiipijä (Tichodroma muraria) on vuoristoissa elävä varpuslintu. Lajin nimesi ja kuvaili Carl von Linné 1766.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on 15–17 cm, siipien kärkiväli 30–35 cm ja paino 15–20 g. Höyhenpuku on pääosin harmaa. Siipien yläpeitinhöyhenet ovat punaisia lukuun ottamatta ruskehtavia kyynärsulkien peitinhöyheniä. Koiraan kurkku on musta, naaraan valkea. Naaraan puku on ruskehtavampi kuin koiraan. Nokka on pitkä ja kärjestään hiukan alaspäin taipunut. Linnulla on vahvat jalat, joilla se ketterästi kiipeilee jyrkillä kallioseinämillä. Lento on perhosmaisen lepattavaa. Äänet ovat korkeita vihellyksiä.

Kalliokiipijä on sukunsa ainoa laji. Siitä tunnetaan 2 alalajia, nimialalaji muraria ja itäinen nepalensis.

Esiintyminen 

Kalliokiipijä asuu Euraasian vuoristoseuduilla Pyreneiltä ja Alpeilta läpi Aasian aina lähelle Kiinan itärannikkoa. Lajin kanta on elinvoimainen ja Euroopassa arvioidaan elävän 77 000–200 000 yksilöä. Laji on pääosin paikkalintu, mutta se voi talveksi siirtyä vuoriston alaosiin. Sitä ei ole toistaiseksi tavattu Suomessa.

Elinympäristö 
Vuoristot, Euroopassa alle 2 500 metrin korkeudelle, Himalajalla jopa 5 000 metriin saakka.

Lisääntyminen 
Pesä on kallionhalkeamassa, joskus myös rakennuksessa, ja se on vuorattu karvoilla. Naaras munii 3–4 munaa, joita se yksin hautoo.

Ravinto 
Syö hyönteisiä, hämähäkkieläimiä ja muita pieniä selkärangattomia.

Lähteet 
 BirdLife 
 Oiseaux
 Alderton, David & Barrett, Peter 2006: Birds of the World. – Southwater. Kiina.
 Harrison, Colin & Greensmith, Alan 2002: Koko maailman linnut. – WSOY. Helsinki.
 Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. ISBN 951-1-12001-8

Viitteet 

Nakkelit
Sipiirit

Sipiirit, eli Siperian tataarit (sip. себер татарлар, seber tatarlar) ovat etninen ryhmä Venäjällä, Länsi-Siperiassa. Sipiirejä on noin 200 000 ja he ovat yksi suurimmista tataarien alaryhmistä. Sipiirien puhuma kieli on seperia, joka käyttää tataarin kielen kirjakieltä, mutta on kehittynyt melko erilaiseksi. Sipiirien esi-isät ovat osittain lännempänä asuneita turkkilaisia ja suomalais-ugrilaisia kansoja, mutta pääasiassa Siperien juuret ovat kiptšakeissa. Tataarit muuttivat alueelle noin 1350–1900.
 Samoin heidän kielessään on vaikutteita kiptšakkien kielestä, joka kuitenkin lähinnä muistuttaa Kazanin tataarien kieltä. Lainasanoja on myös kazakista, baškiirista, uzbekista ja venäjästä.

Vuoden 2002 väestönlaskennassa Siperiassa asui 500 000 tataaria, mutta suurin osa (300 000) heistä oli Kazanin tataareja, jotka olivat asettuneet alueelle vasta myöhemmin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mы сибирские татары перепись населения 2020г
 сибирские татары / Россия, любовь моя! / телеканал культура

Siperian etniset ryhmät
Tataarit
Päänahka

Päänahka on anatominen alue, joka alkaa kasvojen yläpuolelta ja rajoittuu takana ja sivuilla niskaan. Yleensä päänahkaa peittävät hiukset, mutta toisinaan ne ajetaan pois tai ne vanhemmiten tai jonkin sairauden vuoksi lakkaavat kasvamasta. Ihonväristä riippumatta päänahka on usein kalpeahko, koska hiusten alla se ei rusketu. Päänahassa on runsaasti verisuonia, ja siksi pään alueen haavat vuotavat paljon verta. Päänahassa on myös laskimoita, jotka kulkevat kalloluun sisään ja läpi. Siksi alueen haavat on puhdistettava huolellisesti ja tulehdukset hoidettava. Lisäksi päänahassa on mikrobeja enemmän kuin useimmissa ihmiskehon alueissa. Päänahan hygienia on melko arka, koska hiuksien vuoksi se ei puhdistu yhtä tehokkaasti kuin paljas iho. Päänahan ja hiukset voi pestä shampoolla.

Katso myös 

 Hilse

Iho
Pää
Bambukarhut

Bambukarhut (alkuperäiseltä nimeltä Bamboo Bears) on 52-osainen ranskalais-japanilais-saksalais-espanjalainen luontoaiheinen piirrossarja. Tarina kertoo kultapandasta, bamburotasta sekä isopandasta, jotka lähtevät tekemään työtä maailmalle sukupuuttoon uhkaavien eläinten hyväksi, joiden elinympäristöä yrittää tuhota Ratco-nimisen yhtiön johtaja Rateleoni.

Suomessa sarja on esitetty ensi kertaa 1990-luvun puolivälissä ja sen jälkeen uusintana moneen otteeseen. Viimeisin uusinta oli vuosien 2006–2007 aikana MTV3:lla sekä Sub Juniorilla.

Suomenkielisissä äänirooleissa
 Jarkko Tamminen - Bambu-Lee, Rotta Kakkonen, sivuäänet
 Jenni Sivonen - Dah-Lin, sivuäänet
 Petteri Summanen - Slo-Lee, sivuäänet
 Titta Jokinen - Ai-Ai, sivuäänet
 Veikko Honkanen - Now-How, Rataleone, sivuäänet
 Ari Parviainen - Rotta Ykkönen, Rotta Kolmonen
 Olli Parviainen - sivuäänet

Sarjan musiikki
Sarjan tunnusmusiikin ja pari jaksoissa esitettyä laulua laulaa Aikakone-yhtyeen laulaja Sani. Sarjassa esitetyistä kappaleista on tehty Soundtrack-levy. 

1990-luvun piirrossarjat
Lastenohjelmat
Mustanmeren laivasto

Mustanmeren laivasto (, ) on Venäjän laivaston   1783 perustettu Neuvostoliiton laivaston Mustallamerellä ja Välimerellä operoiva laivasto-osasto. Se perustettiin 1783.

Historia
Mustanmeren laivaston perustaja pidetään ruhtinas Potjomkinia, joka perusti sen pääasiallisen tukikohdan Sevastopolin kanssa 13. toukokuuta 1783.

Venäjän pysyvänä tavoitteena oli 1800-luvulla saada pääsy Bosporin läpi. Venäjän ja osmanien 1833 solmiman sopimuksen vuoksi suurvallat kokoontuivat ja vuoden 1841 Lontoon sopimus kielsi sotalaivojen purjehtimisen salmen läpi Mustaltamereltä Välimerelle.

Vuonna 1853 syttyneessä Krimin sodassa Britannia, Ranska ja Osmanien valtakunta kävivät Venäjää vastaan ja tuolloin myös Venäjän Mustanmeren laivasto upotettiin liittokunnan valloittaessa Sevastopolin. Vuoden 1856 Pariisin rauha demilitarisoi Mustanmeren ja Venäjän menetti oikeuden pitää laivastoa Mustallamerellä tai rakentaa sinne linnoituksia. Venäjä sanoutui kuitenkin irti sopimuksesta 1870.

Ukrainan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta vuonna 1991 alkoi Venäjän ja Ukrainan välinen kiista ydinaseista ja myös Mustanmeren laivaston alusten jakamisesta Venäjän ja Ukrainan kesken. Neuvostoliiton hajotessa Mustanmeren laivastossa oli arvioiden mukaan 300–635 alusta ja sukellusvenettä. Laivaston jakamisesta päästiin sopimukseen vuonna 1995.

Ukrainan ja Venäjän kiisteltyä Sevastopolissa sijaitsevan Krimin laivastoaseman vuokraamisesta Venäjän aloitti uuden pääsataman rakentamisen Novorossijskiin, jonne sen on määrä valmistua vuonna 2012.

Sotatoimia
Mustenmeren laivasto osallistui 2008 Etelä-Ossetiasta käytyjen taistelujen aikana Georgian merisaartoon Abhasian rannikolla. Ohjusvene Miraž upotti Georgian merivoimien yhden aluksen neljästä saartaneita aluksia lähestyneestä aluksesta.

Organisaatio

 30. pinta-alusdivisioona
 11. sukellusvenetorjunta-alusprikaati
 ohjusristeilijä Moskva, laivaston lippualus
Moskva on aikaisemmalta nimeltään Slava. Ukrainan asevoimat ampuivat sitä kohti lähteestä liittyen kaksi tai kolme meritorjuntaohjusta. Osumien jälkeisessä hinauksessa alus upposi.
 197. maihinnousualusprikaati
 247. erillinen sukellusvenelaivue
 68. aluevesivartioalusprikaati
 400. sukellusveneentorjuntalaivue
 418. miinanraivauslaivue
 41. ohjusveneprikaati
 166.  Novorossijskin kevyt ohjusvenelaivue
615 Bora, 1989
616 ohjusvene Samum, 1992
617 ohjusvene Miraž
620 ohjusvene Štil
 295. Sulinan ohjusvenelaivue
 47. huoltoyksikkö
 184. aluevesivartioprikaati
 112. tiedustelualusprikaati
 9. merialushuoltoprikaati

Lähteet
 Black Sea Fleet (BSF)

Aiheesta muualla 

 

Venäjän laivasto
Puna-aavetetra

Puna-aavetetra (Hyphessobrycon sweglesi vanh. Megalamphodus sweglesi ) on tetrojen heimoon kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Puna-aavetetra on noin 4,5 cm pitkä. Vartalon yleisväri on punainen, kyljessä on musta läikkä. Evät ovat isot ja kaarevat. Sukupuolet voi erottaa selkäevän muodosta: koiraan selkäevä muistuttaa banaania, naaraan sitruunaa. Naaraan selkäevän kärjessä on vähän mustaa ja valkoista, koiraan selkäevä on tasaisen punainen.

Alkuperä 
Puna-aavetetra on kotoisin Etelä-Amerikasta Orinoco-joen vesistöstä.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Puna-aavetetra on vilkas parvikala, joka viihtyy runsaskasvisessa akvaariossa. Erityisen kaunis se on akvaariossa jossa on runsaasti vihreitä kasveja ja näitä tetroja suuri parvi, ainoana parvikalana. Puna-aavetetra on parvikala, ja parvessa tulisi olla vähintään 6–10 yksilöä, mieluiten enemmänkin. Akvaariolla saisi olla kokoa vähintään 60 litraa, johon voi asuttaa jo pienen parven. Koiraat mahtailevat toisilleen levittämällä evänsä täyteen komeuteensa ja pörhistelemällä toisilleen, naaraat ovat passiivisempia. Puna-aavetetrat liikuskelevat rauhallisesti enimmäkseen akvaarion korkeuden puolenvälin alapuolella, melko lähellä pohjaa.

Vesiolot ja ravinto 
Puna-aavetetra on viileän veden kala, joten sille sopiva lämpötila on 20–23 °C ja pH 5,5–7. Se syö sekaruokaa, kuten pellettejä, hiutaleita ja pakasteita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Harrastajan sivu (suomeksi)

Akvaariokalat
Tetrat
Denny Doherty

Dennis Gerrard Stephen "Denny" Doherty (29. marraskuuta 1940 – 19. tammikuuta 2007) oli kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli 1960-luvulla tunnetuksi The Mamas & the Papas -yhtyeen jäsenenä. 

Doherty syntyi Halifaxissa, Nova Scotiassa, ja aloitti uransa teini-ikäisenä rock-yhtyeessä The Hepsters. Sen jälkeen hän lauloi folk-yhtyeessä The Colonials, josta tuli myöhemmin The Halifax Three. Yhtyeestä tuli melko suosittu Kanadassa, ja se julkaisi Yhdysvaltoihin siirtymisensä jälkeen kaksi LP-levyä vuonna 1963. Yhtyeen hajottua Doherty perusti folkrock-yhtyeen The Mugwumps, jossa lauloi myös Cass Elliot. Lyhytikäiseksi jääneen yhtyeen jälkeen Doherty liittyi The Journeymen -yhtyeeseen; Elliot liittyi siihen vähän myöhemmin, minkä jälkeen yhtye muutti nimensä The Mamas & the Papasiksi.

Dohertylla oli vuonna 1965 suhde yhtyetoveri Michelle Phillipsin kanssa, ja tämän paljastuttua Phillipsin miehelle John Phillipsille Michelle erotettiin tilapäisesti vuonna 1966. The Mamas & the Papas hajosi vuoteen 1969 mennessä. Dohertyllä oli vielä The Mamas & the Papasin hajoamisen jälkeen läheiset suhteet entiseen yhtyetoveriinsa Cass Elliotiin. Tämän kuoltua sydänkohtaukseen vuonna 1974 hän osallistui yhtyeen muiden jäsenten ohella laulajattaren hautajaisiin.

Doherty aloitti soolouransa vuonna 1971, mutta pettyi levyjensä myyntiin ja alkoi keskittyä tekemään uraa näyttelijänä. Hän esiintyi John Phillipsin Broadway-musikaalissa, juonsi kanadalaista television musiikkiohjelmaa vuonna 1978, sekä näytteli televisiosarjassa Atlantic Summer.

Vuosina 1982–1986 Doherty esiintyi John Phillipsin kanssa uudelleen muodostetun The Mamas & the Papasin mukana. Sen jälkeen hän palasi näyttelijän uralleen, jolla saavuttikin Kanadassa menestystä.

Doherty kuoli 66-vuotiaana kotonaan Mississaugassa, Ontariossa. Hän oli saanut munuaisvaurion selvittyään vaikeasta vatsa-aortanpullistumaleikkauksesta. Hänellä oli kolme lasta: Jessica Woods lyhyestä ensimmäisestä avioliitosta sekä Emberly ja John toisesta avioliitosta Jeannetten kanssa, joka kesti kaksikymmentä vuotta aina vaimon kuolemaan 1998 saakka.

Televisiosarjat

Lähteet

Kanadalaiset poplaulajat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Henry Lee Lucas

Henry Lee Lucas (23. elokuuta 1936 – 13. maaliskuuta 2001) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka väitti murhanneensa jopa 600 ihmistä vuosina 1975–1983. Hänen kuitenkin todettiin murhanneen ainakin 175 ihmistä kahdeksan vuoden aikana. Hänellä oli suhde ja hän myös murhasi ihmisiä Ottis Toole -nimisen rikollisen kanssa.

Teini-ikäisenä hän alkoi tappaa eläimiä ja sekaantua niihin.

Kun Lucas pidätettiin Texasissa, viranomaiset päättivät satojen murhien tutkinnan hänen tunnustustensa perusteella. Lucas tuomittiin 11 ihmisen murhasta, ja yhdestä niistä hän sai kuolemantuomion. 

Kuolemantuomio muutettiin elinkautiseksi vuonna 1998 sen jälkeen, kun sanomalehti oli selvittänyt kuinka epätodennäköistä Lucasin tunnustusten todenmukaisuus oli ja Texasin oikeuskanslerin tutkimus tuli siihen tulokseen, että tämä oli tunnustanut valheellisesti. 

Lucas kuoli vankilassa sydänkohtaukseen 13. maaliskuuta 2001.

Katso myös 
 Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Productive Power of Confessions of Cruelty

Yhdysvaltalaiset sarjamurhaajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Bellerofon

Bellerofon (; ) oli kreikkalaisen mytologian suurimpia sankareita ja hirviöiden lyöjiä ennen Heraklesta. Hänen suurin saavutuksensa oli Khimairan, pedon, jolla oli leijonan pää, vuohen ruumis ja käärme häntänään, tappaminen.

Bellerofonin tarina alkoi karkotuksella maanpakoon murhattuaan veljensä. Hakiessaan sovitusta teolleen hän saapui Proitoksen, Tirynsin kuninkaan, luokse, joka asemansa perusteella puhdisti tämän rikoksestaan. Kuninkaan vaimo kuitenkin iski silmänsä tähän, ja tultuaan torjutuksi syytti tätä yrityksestä maata hänet väkisin. Proitos ei kuitenkaan uskaltanut tappaa vierastaan, joten hän lähetti Bellerofonin kuningas Iobateksen, appensa, puheille mukanaan sinetöity viesti, jossa pyydettiin tappamaan sen kantaja. Bellerofonin saavuttua perille Iobates kestitsi häntä yhdeksän päivää ennen kuin avasi viestin. Hänkin kuitenkin pelkäsi erinyiden kostoa, jos hän murhaisi vieraansa, joten hän lähetti tämän suorittamaan mahdotonta tehtävää: tappamaan Khimaira Kaarian maakunnassa.

Pegasoksen sieppaus 
Lyykialainen selvinnäkijä Polyidos kertoi Bellerofonille, että tämän tarvitsisi tehtäväänsä Pegasoksen. Onnistuakseen saamaan tämän avukseen, Polyidos käski Bellerofonin nukkua Pallas Athenen temppelissä. Unessa Athene asetti kultaiset suitset hänen viereensä ja käski hänen uhrata Poseidonille, hevosten kesyttäjälle.

Bellerofon teki kuten hänen oli käsketty, ja löydettyään Pegasoksen Korintista Peirenen lähteen luota kuten Polyidos oli sanonut, hän suitsi tämän ja lensi sinne, missä Khimairan oli kerrottu olevan.

Khimairan lyöminen 
Khimairan lyömisestä on kaksi eri versiota. Pegasos on mukana versiossa, jossa hän surmasi Khimairan ampumalla sen nuolillaan korkealta Pegasoksen selästä. Sen sijaan toinen kuvaus ei mainitse Pegasosta lainkaan, ja siinä Bellerofon sitoi keihääseensä suuren lyijykappaleen, jonka hän sai tungettua Khimairan kurkkuun, ja tämän kuuma hengitys sulatti sen tukehduttaen Khimairan.

Bellerofon palasi voitokkaana Iobateen luokse, joka pettyneenä epäonnistumisestaan lähetti tämän uusiin haasteisiin: taistelemaan solymilaisia, amatsoneja ja lopuksi palkkaamiaan lyykialaisia vastaan. Bellerofon löi kuitenkin heidät kaikki, jolloin Iobates huomattuaan, kuinka toivotonta oli yrittää tappaa tätä, antoi tälle tyttärensä puolisoksi tehdän hänestä samalla kruununperijänsä. He saivat lapset Isandros, Hippolokhos ja Laodamia.

Samalla kun Bellerofonin maine kasvoi, kasvoi myös hänen hybriksensä. Hän päätti nousta taivaaseen Pegasoksen selässä, mutta Zeus lähetti paarman puremaan Pegasosta, joka heitti ratsastajansa selästään. Bellerofon eli loppuelämänsä raajarikkona.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikkalaisen mytologian sankarit
Franz Werfel

Franz Werfel (10. syyskuuta 1890 Praha, Böömi – 26. elokuuta 1945 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli itävaltalais-böömiläinen proosakirjailija, näytelmäkirjailija ja runoilija. Hän kirjoitti saksaksi.

Werfel tutustui Alma Mahleriin Wienissä ensimmäisen maailmansodan aikana. He asuivat yhdessä vuosia ennen kuin avioituivat 1929. He joutuivat lähtemään 1938 maanpakoon ja 1940 Yhdysvaltoihin, sillä Werfel oli syntyperältään juutalainen.

Werfel toimi Leipzigissa kustannustoimittajana ja oli ekspressionistisen runouden edustajia ja edistäjiä. Hän lähti maanpakoon 1938 ja Yhdysvaltoihin 1940. Hänen läpimurtoteoksensa oli romaani Verdi, joka ilmestyi 1924. Joissakin romaaneissa, kuten Luokkakokous (1928) näkyy psykoanalyysin vaikutus. Romaani Neljäkymmentä päivää Musa Daghilla (1933) kertoo armenialaisten kohtalosta Turkissa. Menestysteos oli 1941 ilmestynyt Bernadetten laulu, joka on kiitollisuudenosoitus pelastumisesta. Hän kirjoitti myös näytelmiä.

Suomennetut teokset 
 Bernadetten laulu, suom. Kyllikki Sutinen, Helsinki: Fennia 1949
 Kirje naisen käsialalla, suom. Oili Suominen, Jyväskylä: Atena 2004 ISBN 951-796-336-X
 Kuoleman voittaja (Der Tod des Kleinbürgers, 1928), suom. Anna Leivo, 1928
 Kuulkaa Herran ääntä, 1–2 (Höret die Stimme, 1937); suom. V. Hämeen-Anttila, 1938
 Luokkakokous, kertomus nuoruudenrikoksesta, suom. J. A. Hollo, 1930
 Neljäkymmentä päivää Musa Daghilla, romaani, 1–3; suom. V. Hämeen-Anttila, 1935
 
 Verdi, oopperan romaani (Verdi. Roman der Oper, 1924), suom. Kyllikki Hämäläinen, 1949
Näytelmiä
 Juarez ja Maximilian (Juarez und Maximilian, 1924)
 Paavali ja juutalaiset (Paulus unter den Juden, 1926)
 Jakobovski ja eversti (Jakobowsky und der Oberst, 1944)
Novelleja
 Hotellinportaat, teoksessa Aikamme parhaita rakkauskertomuksia, toim. Erkki Reenpää, Helsinki: Otava 1954, 2.p. 1965 
 Pieneläjän kuolema, teoksessa: Yhdeksäs hyvää yötä"!: hetki lepoa kunnes nukutte, toim. V. Hämeen-Anttila, Hämeenlinna: Arvi A. Karisto 1942
Runo
 Puhtauden rukous, suom. Uuno Kailas, teoksissa:
 Kaunis Saksa: sarja saksalaista lyriikkaa, suom. Uuno Kailas, Porvoo WSOY 1924
 Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930

Lähteet

Aiheesta muualla

Itävaltalaiset kirjailijat
Tieteiskirjailijat
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
David Draiman

David Michael Draiman (s. 13. maaliskuuta 1973 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalaisen Disturbed-yhtyeen laulaja.

Draiman on opiskellut taloushallintoa, yhteiskuntatieteitä ja filosofiaa. Draimanin taustat ovat juutalaiset, mutta hän ei ole uskonnollinen.

Diskografia 
Disturbed
The Sickness (2000)
Believe (2002)
Ten Thousand Fists (2005)
Indestructible (2008)
Asylum (2010)
The Lost Children (2011)
Immortalized (2015)
Evolution (2018)
Soolo
"Forsaken" (2002)
"Dance in the Rain" (Megadethin vieraslaulaja) (2013)
Device
Device (2013)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikanjuutalaiset
Potemkin (puisto)

Potemkin on suomalaisten arkkitehtien ja ympäristötaiteilijoiden Casagrande & Rintalan toteuttama teräksinen puisto Kuramatan kylässä Japanissa. Puisto sisältää sisä- ja ulkotiloja jälkiteolliseen meditaatioon. Työn on tilannut Echigo Tsumarin nykytaiteen triennaali vuonna 2003.

Puisto on rakennettu entisen laittoman kaatopaikan paikalle. Potemkin on temppelin, koneen ja raunion yhdistelmä. Se on Akropolis uudelleenjärjestetystä kaupunkijätteestä - laivateollisuuden metallilevyistä, murskatusta lasista, betonista ja asfaltista ja koneiden palasista. Echigo Tsumari Triennaalin tarkoituksena on taiteen keinoin elvyttää autioituvaa maaseutua ja avata nykytaiteelle väyliä kaupunkiympäristön ulkopuolella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Egg Magazine: Interview
 Architizer: Potemkin
 Landezine: Potemkin - Post Industrial Meditation Park by Casagrande & Rintala
 Urbipedia: Parque Potemkin

Casagrande & Rintalan teokset

en:Marco Casagrande#Potemkin
Marliinit

Marliinit (Makaira) on ahvenkalojen (Perciformes) lahkon purjekalojen (Istiophoridae) heimoon kuuluva kalasuku. Marliinit ovat lämpimien vesien kaloja. Niitä esiintyy kaikissa merissä. Marliinit ovat nopeita uimareita, sillä ne voivat uida jopa 25 m/s (90 km/h) nopeudella. Marliinit ovat suosittuja saaliita urheilukalastuksessa.

Lajit
 Makaira mazara Jordan & Snyder, 1901 - Idänmarliini
 Makaira nigricans Lacepède, 1802 - Sinimarliini eli Purjemarliini

Lähteet 
 Fishbase.org

Viitteet 

Purjekalat
Nelimarkka-museo

Nelimarkka-museo on Alajärvellä Pekkolanniemellä sijaitseva Etelä-Pohjanmaan alueellinen vastuumuseo. Sen tilat sijaitsevat taiteilijaprofessori Eero Nelimarkan isän kotitilan alueella. Museorakennuksen on suunnitellut Hilding Ekelund ja sen avajaisjuhla oli kesällä 1964.

Museo ja Nelimarkan huvila on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lähteet

Alajärven rakennukset ja rakennelmat
Hilding Ekelundin suunnittelemat rakennukset
Taiteilijaresidenssit
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Suomen alueelliset vastuumuseot
Matthew Wilson (ralliautoilija)

Matthew Wilson (s. 29. tammikuuta 1987) on englantilainen ralliautoilija. Hän ajaa rallin MM-sarjaa Stobart M-Sport Ford WRT-tallissa ja on Malcolm Wilsonin poika.  Matthew'n kartturina toimii brittiläinen Michael Orr. Stobartin tiimissä ajavat myös norjalainen Henning Solberg ja italialainen Gianluigi Galli.

Ralliuran alku
Wilsonin toistaiseksi paras suoritus on kaudella 2004 kolmas sija Britannian rallisarjassa. Vuonna 2005 hänestä tuli sarjan nuorin osakilpailuvoittaja 18 vuoden ikäisenä. Jo tässä vaiheessa brittimedia näki Wilsonin Colin McRaen ja Richard Burnsin seuraajana ja seuraavana brittinä, joka menestyy MM-tasolla.

Nousu MM-sarjaan
Matthew Wilson aloitti rallin MM-sarjassa vuonna 2006, mutta kausi kului lähinnä opettelun merkeissä. Hän saavutti ensimmäisen MM-pisteensä sijoittumalla kahdeksanneksi Argentiinan MM-rallissa. Toisen kerran hän pääsi pisteille 8. sijallaan Meksikon MM-rallissa maaliskuussa 2007. Hän saavutti kauden aikana 11 pistettä.

Lokakuussa 2007 ajetussa Japanin MM-rallissa Wilson saavutti uransa toistaiseksi parhaan sijoituksen ollen neljäs.

Vuonna 2008 Wilson ajoi parhaimmillaan viidenneksi Jordanian rallissa. Hän saavutti kauden aikana 15 pistettä. Kaudella 2009 menestys oli hieman parempaa hänen saavuttaessa 28 pistettä parhaina tuloksinaan viidennet sijat Kyproksen, Argentiinan ja Puolan ralleista. Vuonna 2010 Wilson saavutti uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta peräti 74 pistettä ja seitsemännen sijan MM-taulukossa. Hän oli pisteillä kauden jokaisessa kilpailussa paitsi Meksikon ja Japanin ralleissa. Wilson jatkaa Rallissa kaudella 2011. Wilson on saavuttanut rallissa kolme erikoiskoevoittoa ja 111 pistettä.

Kuvia

Lähteet
 http://www.stobartmotorsport.com/profile_matthew.asp

Brittiläiset ralliautoilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Lordin jäsenistä ja kokoonpanoista

Lordi oli aluksi Mr. Lordin taiteilijanimi hänen soolourallaan vuosina 1992-1996. Lordi sai yhtyeenä alkunsa vuonna 1996, jolloin aiemmin Kiss-faniristeilyllä tutustuneet muusikot perustivat yhtyeen. Aluksi yhtye oli trio, mutta seuraavana vuonna kokoonpano vahvistui kosketinsoittajalla. Ensimmäiset vuodet Lordi toimi ilman rumpalia, sillä rumpuosuudet tehtiin tietokoneella. Kokoonpanoon liittyi ensimmäinen rumpali vuonna 2000, josta lähtien Lordissa on soittanut viisi jäsentä.

Jäsenet 

 Mr. Lordi – laulu (1992-, alkuperäinen)
 Kone - kitara (2022-)
 Hiisi – basso (2019-)
 Hella – koskettimet, laulu (2012-)
 Mana – rummut (2012-)

Entiset jäsenet 

 Amen – kitara (1996-2022, alkuperäinen)
 G-Stealer – basso (1996–1999, alkuperäinen)
 Enary – kosketinsoittimet (1997–2005, alkuperäinen)
 Magnum – basso (1999–2002)
 Kita – rummut, laulu (2000–2010, alkuperäinen)
 Kalma – basso (2002–2005)
 Awa – kosketinsoittimet (2005–2012)
 OX - basso (2005-2019)
 Otus – rummut (2010–2012; kuoli 2012)

Kokoonpanot

Aikajana

Muutokset 
 1992 – laulaja Mr. Lordi perusti Lordin
 1996 – kitaristi Amen ja basisti G-Stealer liittyivät yhtyeeseen
 1997 – kosketinsoittaja Enary liittyi yhtyeeseen
 1999 – basisti G-Stealer erosi, tilalle liittyi Magnum
 2000 – rumpali Kita liittyi yhtyeeseen
 2002 – basisti Magnum erotettiin, Kalma liittyi tilalle
 2005 – kosketinsoittaja Enary erotettiin, Awa liittyi tilalle
 2005 – basisti Kalma erosi, OX liittyi tilalle
 2010 – rumpali Kita erotettiin, Otus liittyi tilalle
 2012 – rumpali Otus kuoli, Mana liittyi tilalle
 2012 - kosketinsoittaja Awa erosi, Hella liittyi tilalle
 2019 - basisti OX erosi, Hiisi liittyi tilalle
 2022 – kitaristi Amen erotettiin, Kone liittyi tilalle

Hirviöhahmot 
Kaikki yhtyeen jäsenet ovat luoneet itse hahmonsa Mr. Lordin avustuksella, lukuun ottamatta alien-hahmoa, joka otettiin basisti G-Stealerin erottua uusiokäyttöön rumpali Kitalle.

Lähteet 

 
 Lordi Army

Viitteet 

Lordin jäsenistä ja kokoonpanoista

cs:Lordi#Současní členové
de:Lordi#Aktuelle Mitglieder
et:Lordi#Liikmed
el:Lordi#Μέλη
en:Lordi#Members
es:Lordi#Miembros
eo:Lordi#Membroj
la:Lordi#Socii
hu:Lordi#Tagok
ru:Lordi#Состав
Savela

Savela voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Savela, asuinalue Helsingin Pukinmäen kaupunginosassa
 Savela, Jyväskylän kaupunginosa
 sukunimenä:
 Heleena Savela (s. 1950), toimittaja ja Helsingin Sanomain Säätiön yliasiamies
 Oiva Savela (s. 1936), kansanedustaja
 Veikko Savela (1919–2015), ministeri, kansanedustaja
 Voitto Savela (1937–2002), vanhoillislestadiolainen saarnaaja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Stu Cook

Stuart Alden ”Stu” Cook (s. 25. huhtikuuta 1945 Stanton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän tuli tunnetuksi Creedence Clearwater Revival -yhtyeen basistina. 

Myöhemmällä urallaan Cook on toiminut muun muassa country-yhtyeessä Southern Pacific vuosina 1986–1991. Hän perusti vuonna 1995 Doug Cliffordin kanssa Creedence Clearwater Revisitedin.

Diskografia

Creedence Clearwater Revival

Livealbumit 

 (Livetallenne Oakland Coliseumilta, Kaliforniasta, 31. tammikuuta, 1970.)

Kokoelmia 

 

 (Kuuden CD:n kokoelma, jossa ensimmäinen CD sisältää Tommy Fogerty & The Blue Velvets ja The Golliwogs nimillä tehtyjä kappaleita)

Don Harrison Band
 The Don Harrison Band (1976)
 Red Hot (1977)

Rocky Erickson and The Aliens
 Roky Erickson and the Aliens (1980)
 The Evil One (1981)

Southern Pacific
 Killbilly Hill 1986)
 Zuma (1988)
 County Line (1990)
 Greatest Hits (1991

Creedence Clearwater Revisited
 Recollection (1998)

Yhdysvaltalaiset basistit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Sari Eero

Sari Marketta Eero (o.s. Keskitalo, s. 6. huhtikuuta 1985 Tornio) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija, jonka kasvattajaseura on Pellon Ponsi. Hänen päälajejaan olivat 100 ja 200 metriä.

Eero oli mukana 2006 EM-kisoissa, joissa hän sijoittui 200 metrillä 16. sijalle ennätyksellään 23,55. Kalevan kisoissa Eero saavutti seitsemän Suomen mestaruutta vuosien 2006 (200 m: 23,85 s), 2007 (200 m: 23,71 s), 2008 (100 m: 11,49 s; 200 m: 23,59 s), 2009 (100 m: 11,90 s; ja 200 m: 24,34 s) ja 2010 (100 m: 12,02 s) kisoista. SM-hopeaa hän sai vuosien 2004 (100 m: 11,81 s), 2006 (100 m: 11,82 s), 2007 (100 m: 11,62 s) ja 2010 (200m: 24,50 s) kisoista. Sisäratojen Suomen-mestaruuden hän voitti 200 metrillä 2003, 2006, 2008 ja 2010 sekä sai hopeaa 2004 ja 2011. 60 metrin SM-kilpailussa hän sijoittui toiseksi 2006, 2007, 2008 ja 2009. Hän pitää lisäksi hallussaan varsin harvoin kilpailuissa mukana olevan 150 metrin juoksun epävirallista Suomen ennätystä 17,47 sekuntia, jonka hän juoksi Rovaniemellä 29. heinäkuuta 2007.

Eero lopetti uransa Lahden Kalevan kisoihin 2012, joissa hän karsiutui 100 metrin finaalista. Hänen valmentajanaan toimi hänen isänsä Aatos Keskitalo.

Ennätykset

Ulkoradat 
 60 m: 8,04 s (1998)
 100 m: 11,44 s (2007)
 150 m: 17,47 s (2007)
 200 m: 23,43 s (2007)
 Pituushyppy: 584 cm (2004)
 Korkeushyppy: 155 cm (2001)

Sisäradat 
 60 m: 7,37 s (2007)
 80 m: 9,85 s (2005)
 100 m: 11,84 s (2009) 
 200 m: 24,21 s (2006)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Eero yhteistyökumppani VPS Henkilöstöpalvelun sivuilla 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt