joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Berijev

Berijev () on venäläinen lentoveneitä valmistava lentokonetehdas. Sen toimitilat sijaitsevat Rostovin alueen Taganrogin kaupungissa, Asovanmeren rannalla. Berijevin lentokonetehdas ylläpitää myös tehtaansa yhteydessä sijaitsevaa Taganrogin eteläistä lentoasemaa. 

Nykyään yhtiö on osa OAK-konsernia (United Aircraft Corporation, UAC). Heinäkuussa 2022 uutisoitiin Berijevin toimitusjohtajan päätösvallan siirtämisestä emoyhtiölle osana OAK-konsernin uudistamista.

Historia
Yhtiö perustettiin 1. lokakuuta 1934. Silloin Taganrogin merilentokoneiden keskussuunnittelutoimisto alkoi rakentaa Lentokonetehdas 31:tä. Georgi Berijevistä tuli toimiston johtaja.

Yhtiö kehitti ja rakensi ensimmäiset lentokoneensa 1930-luvun puolivälissä. Ne olivat laivasta lähetettäviksi tarkoitetut meritiedustelukoneet KOR-1 (Be-2) ja KOR-2 (Be-4).

1940-luvulta 1960-luvulle yhtiö valmisti muun muassa Be-6, Be-10 ja Be-12 lentoveneet. Yhtiö kehitti myös sukellusveneestä laukaistavaa P-10 ohjusta.

Vuonna 1968 yhtiö suunnitteli Be-30 (Be-32) lentokoneen. 1970- ja 1980-luvuilla yhtiö osallistui strategisten aseiden suunnitteluun (A-50 tutka, TU-142MR tiedustelukone). Yhtiö osallistui Buran-sukkulan suunnitteluun. 

Vuonna 1986 tapahtui maailman suurimman amfibiokoneen, A-40:n ensilento.

Venäjän aikana Berijev on etsinyt siviiliasiakkaita. Esimerkiksi Be-200 on sovellettu metsäpalon torjuntaan sopivaksi lentokoneeksi. Näitä koneita on myyty muun muassa Italiaan. Pientä Be-103 -lentovenettä pyritään sertifioimaan Yhdysvalloissa.

Berijev on mukana RRJ-syöttöliikennesuihkukoneen (Russian Regional Jet, myöhemmin Superjet 100) suunnittelussa yhdessä muiden venäläisten lentokoneyhtiöiden kanssa. Se on myös kehittänyt tiedustelu- ja kaukomittauskoneita.

Kaikkiaan yhtiö on valmistanut 29 erilaista lentokonetyyppiä.

Yhtiön koneet
 Berijev MBR-2
 Berijev Be-42, NATO-koodi 'Mermaid'
 Berijev A-50 'Mainstay', sotilaallinen kuljetuskone
 Berijev Be-4 'Mug'
 Berijev Be-6 'Madge'
 Berijev Be-8 'Mole'
 Berijev Be-10 'Mallow'
 Berijev Be-12 'Mail'
 Berijev Be-103 Bekas
 Berijev Be-200
 Be-32
 Berijev A-42
 Berijev Be-2500

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtiön kotisivu
 US division
 Beriev Aircraft Corporation in the Taganrog Business Directory

Berijev
Venäläiset aseteollisuusyritykset
Kristinoppikoulu

Kristinoppikoulu eli tuttavallisemmin kripari on ortodoksisen kirkon järjestämä luterilaisen kirkon rippikoulua muistuttava, tyypillisesti nuorille kirkon jäsenille tarkoitettu kurssi tai leiri. Suomalainen seurakuntien järjestämä kristinoppikoulu on ortodoksisessa maailmassa poikkeuksellinen; vastaavaa kurssia ei järjestetä muissa maailman maissa. 

Kristinoppikoululla ei ole luterilaisen kirkon rippikoulua vastaavaa merkitystä, koska lapset ovat jo kasteen ja mirhavoitelun sakramentin jälkeen täysivaltaisia kirkon jäseniä eikä konfirmaatiota toimiteta kurssin jälkeen. 

Kristinoppikoulujen järjestäminen alkoi jo 1800-luvun lopulla, leirimuotoiset kurssit tulivat ohjelmaan 1950-luvulta lähtien. Nykyisin yleisin tapa suorittaa kristioppikoulu on kristinoppikoululeiri, joita järjestävät eri seurakunnat ja Ortodoksisten Nuorten Liitto. Yleensä kristinoppikoulun suorittavat 14-15-vuotiaat nuoret. Luterilaisen kirkon ja nuorisokulttuurin antaman esikuvan seuraamana ortodoksisten perheiden nuorten ikäluokista selvä enemmistö osallistuu kripareille; osallistumisprosentti on vaihdellut seurakunnasta riippuen 60 ja 100 prosentin välillä. Jotkut seurakunnat järjestävät kristinoppikouluja myös aikuisille. Kurssi tai leiri sopii myös kirkkoon liittymistä harkitsevalle. 

Kristinoppikoulun tavoitteena on ortodoksisen identiteetin vahvistaminen ja kirkolliseen yhteisöön kasvaminen. Leirimuotoisen kurssin aikana on tyypillisesti oppitunteja, jumalanpalveluksia, yhteisiä ryhmätoimintoja, saunomista ja illanviettoja. Oppitunneilla tutustutaan sakramentteihin, liturgian kulkuun ja kirkollisiin tapoihin. Todellista tapahtumia saatetaan jäljitellä käytännöllisten harjoituksen eli demojen kautta, esimerkiksi hää-, hautajais- ja kastedemo. Kurssin sisältö on riippunut myös seurakuntien perinteestä. 

Piispankokous hyväksyi alkuvuonna 2020 uusitun kristinoppikoulun opetussuunnitelman. Tarkoituksena on ollut tukea esimerkiksi osallistujien sosiaalisten suhteiden kehittymistä kriparikurssin aikana ja seurauksena.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ripari, kripari tai protuleiri - mitä niistä jää käteen? (audio/podcast, 18.4.2020, toim. Ali Isokangas, Timo Kalliokoski ja Mio von Reiche) (areena.yle.fi)
Kristinoppileiri eli kripari (Suomen ortodoksinen kirkko) (ort.fi)
Outi Ylinen: Kripari, kristinoppikoulu ortodoksisessa kirkossa (ortodoksi.net)
Kristinoppikoulu (onl.fi)

Aikuistumiskoulutus
Suomen ortodoksinen kirkko
Kristillinen kasvatus Suomessa
Aleksei Arbuzov

Aleksei Nikolajevitš Arbuzov (venäjäksi Алексей Николаевич Арбузов) (1908 Moskova, Venäjä – 1986 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja ohjaaja.

Arbuzovin vanhemmista isä oli venäläinen, äiti kreikkalainen. Hän sai ensikosketuksen teatteriin Pietarin Mariinski-teatterissa, jonka avustajaksi hän pääsi 1922. Ensimmäisen oman näytelmänsä hän julkaisi vuonna 1930. Hänen näytelmiään sovitettiin myös televisiolle ja elokuviksi monissa maissa (esimerkiksi Puolassa ja Britanniassa).

Arbuzovin ensimmäiset tekstit olivat agitaatiokatsauksia, mutta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa täysimittaisia kokeilevia näytelmiä. Antiikin kuoroesitysten rinnalla niissä oli improvisointia. Suojasään aikana esitetty näytelmä Tapahtui Irkutskissa (1959) herätti runsaasti keskustelua. Sen jälkeen 1960–1980-luvuilla hän vakiinnutti asemansa näytelmillä, joita on esitetty suomeksikin.

Suomennettuja näytelmiä 
Lähteet: 
 Lupaus tai Marik-parkani (Мой бедный Марат, Moj bednyj Marat, 1965)
 Menetetty poika (Poterjannyi syn)
 Puolitiessä (Победительница, Popeditelnitsa, 1983)
 Sataa ja paistaa
 Tapahtui Irkutskissa (Irkutskaja istorija)
 Vanha rakas koti tai Tässä vanhassa rakkaassa talossa (V etom milom starom dome)
 Vanhanaikainen komedia tai Komedia olkaa hyvä (Старомодная комедия, Staromodnaja komedija, 1975), suom. Annikki Laaksi, suomalainen kantaesitys Kuopion kaupunginteatterissa rooleissa Vieno Saaristo ja Veikko Tiitinen
 Kuusi rakastavaista (Šestero ljubimyh)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Venäläiset näytelmäkirjailijat
Venäläiset näyttelijät
Venäläiset teatteriohjaajat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Alexander Archipenko

Alexander Porfiryevich Archipenko ( 30. toukokuuta 1887 Kiova, Ukraina – 25. helmikuuta 1964 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen moderni kuvataiteilija. Archipenko syntyi Ukrainassa mutta muutti jo nuorena ulkomaille. Hän työskenteli ja opiskeli Pariisissa ja Berliinissä.

Archipenko asettui Yhdysvaltoihin vuonna 1923. Hän teki sekä veistoksia että maalauksia kubismin hengessä. 1930- ja 1940-luvulla hän suuntautui klassisempaan naturalismiin ja alkoi käyttää perinteisiä kuvanveistäjien materiaaleja, kuten pronssia ja marmoria. 1950-luvulla hän palasi värikkäiden teollisten materiaalien pariin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Archipenko, Alexander, Encyclopdia of Ukraine 

Ukrainalaiset taidemaalarit
Yhdysvaltalaiset taidemaalarit
Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Comptel

Comptel Oy on Nokian omistama suomalainen ohjelmistovalmistaja, joka toimittaa liiketoiminnan tukiohjelmistoja teleoperaattoreille. Yhtiön keskeisiä tuotteita ovat mediaattori- ja provisiointiohjelmistot.

Yhtiö perustettiin vuonna 1986 yhtiöittämällä silloisen Helsingin Puhelinyhdistyksen (myöhemmin Helsingin Puhelin Oyj) atk-osasto. Yhtiö oli Helsingin Puhelimen kokonaan omistama tytäryhtiö vuoteen 1999 saakka, jolloin se listattiin Helsingin pörssiin. Helsingin Puhelimen omistusosuudeksi jäi tuolloin noin 58 %. Vuonna 2005 Helsingin Puhelimen seuraaja Elisa Oyj vähensi omistusosuutensa Comptelissa 19,9 %:iin myymällä yhtiön osakkeita institutionaalisille sijoittajille. Vuonna 2017 Nokia osti Comptelin.

Comptelin toimitusjohtajana oli vuodesta 2011 lähtien Juhani Hintikka. Hän oli aiemmin ollut Comptelin hallituksen jäsen 2007–2008. Helmikuussa 2018 hän ei enää ollut Nokian palveluksessa, kun häntä epäiltiin sisäpiiritiedon väärinkäytöstä syksyn 2014 osakekaupoissa.

Nimi Comptel tulee sanoista computing ja telephone.

Omistus 
Nokia julkisti Comptel Oyj:n oston 9. helmikuuta 2017 ja ilmoitti 29. kesäkuuta 2017 saaneensa kaupan päätökseen. Kaupalla Nokia sanoi pyrkivänsä vahvistamaan "ohjelmistoportfoliotaan ja go-to-market -valmiuksiaan."

Suurimmat osakkeenomistajat vielä marraskuun 2015 lopussa olivat:

 Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö 19,0 %
 Elisa Oyj 13,3 %
 Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kaleva 8,1 %
 Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma 4,8 %
 FIM sijoitusrahastot 3,2 %
 Nordea Henkivakuutus Suomi Oy 2,4 %
 Valtion Eläkerahasto 2,4 %
 Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen 2,1 %

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Comptelin verkkosivusto 
 Comptelin Nexterday North -tapahtuma

Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Stefano Benni

Stefano Benni (s. 1947) on italialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja toimittaja. Benniä on arvostettu omaperäisenä ja kekseliäänä kirjailijana. Monissa hänen teoksissaan on satiirisia aineksia. Bennin kirja Baol palkittiin vuonna 1998 Tähtivaeltaja-palkinnolla parhaana suomeksi käännettynä science fiction -kirjana. 

Stefano Benni asuu Bolognassa. Häneltä on suomennettu kolme kirjaa, joiden kaikkien suomentaja on ollut Laura Lahdensuu.

Teokset 
 Bar Sport (1976) 
 Prima o poi l'amore arriva (1981) 
 Terra! (1983) 
 I meravigliosi animali di Stranalandia, con disegni di Pirro Cuniberti (1984) 
 Il bar sotto il mare (1987) 
 Baol (1990) Suomennettu 1998 nimellä Baol.
 Ballate (1991) 
 La compagnia dei Celestini (1992) 
 L'ultima lacrima (1994) 
 Elianto (1996) Suomennettu 2001 nimellä Elianto.
 Bar Sport Duemila (1997) 
 Blues in sedici (1998) 
 Teatro (1999) 
 Spiriti (2000) 
 Dottor Niù, corsivi diabolici per tragedie evitabili (2001) 
 Saltatempo (2001) Suomennettu 2004 nimellä Keplo.
 Achille pie' veloce (2003) 
 Margherita Dolcevita (2005)

Suomennetut teokset 

 
 Elianto (suom. Laura Lahdensuu,2001 Loki-kirjat.)
 Keplo (suom. 2004)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kimmo Lilja: Italialaiskirjailija Stefano Benni: Tyhjän viihteen ylivalta jähmettää. Turun sanomat 11.10.1999.
 Putte Wilhelmsson: Elianto. Helsingin Sanomat 6.6.2001.
 Seppo Lehtinen: Elianto. Turun sanomat 1.7.2001.
 Toni Jerrman: Elianto . Tähtivaeltaja 2/2001.
 Jukka Koskelainen: Keplo. Helsingin Sanomat 29.7.2004.

Italialaiset elokuvakäsikirjoittajat
Italialaiset fantasiakirjailijat
Italialaiset näytelmäkirjailijat
Italialaiset runoilijat
Italialaiset tieteiskirjailijat
Italialaiset toimittajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Kylmä tila (albumi)


Kylmä tila on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2004 julkaistu neljäs suomenkielinen studioalbumi. Albumi on äänittänyt Tuomo Valtonen Savonlinnan Sundi Coop -studiossa.

Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ykköseksi ja pysyi listalla 10 viikkoa.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltäneet Jari Huttunen, Jarkko Petosalmi, Timo Rautiainen ja Nils Ursin sekä sovittanut Huttunen, Petosalmi, Seppo Pohjolainen, Rautiainen, Ursin ja Jarkko Martikainen, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Jari Huttunen – kitara
 Nils Ursin – basso, koskettimet
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu

Vierailevat muusikot 
 Tuomas Holopainen – koskettimet
 Marco Hietala – taustalaulu
 Eicca Toppinen – sello
 Tommi Viksten – kitara

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2004 albumit
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
Jarkko Martikaisen tuottamat albumit
Sikala

Sikala on maatalousrakennus, jossa kasvatetaan sikoja. Siat elävät tavallisesti karsinoissa, joissa on yleensä kymmeniä sikoja. Sikalalla ja sikakarsinalla on erilaisia vaatimuksia kuin esimerkiksi lampaiden tai lehmien oleskelutiloilla:
 Siat syövät kaikkia kasveja. Ne syövät ajan mittaan minkä tahansa ulkotarhan kaikki kasvit juurineen.
 Sioilla ei ole toimivia hikirauhasia. Liian kuumassa niiden on päästävä rypemään liejussa viilentyäkseen.
 Siat tonkivat maata. Ne voivat kaivaa käytävän kevytrakenteisen aidan ali.

Lihasioilla on yleensä betoni- ja ritiläpohjainen karsina, josta lanta valuu ritilän läpi lietelantasäiliöön. Sikala on täysin riippuvainen koneellisesta ilmanvaihdosta: jos sähköt katkeavat, siat kuolevat hapenpuutteeseen niiden lannasta erittyvän ammoniakin täyttäessä ilmatilan.

Emakkosikalassa elävät yleensä vastasyntyneet siat eli porsaat. Vähän yli kahden kuukauden ikäisinä porsaat myydään lihasikaloihin. Parhaat yksilöt jätetään kuitenkin emakkosikaloihin jatkamaan sukua.

Sikalat Suomessa 

Maataloustuotannon teollistuessa Suomessakin ovat yleistyneet ns. suursikalat. Suomessa sikalan keskikoko on 100–200 sikaa, mutta useiden satojen sikojen sikalat ovat yleistymässä. Suurissa sianlihantuottajamaissa, kuten Tanskassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, pihattosikalat ovat harvinaisia ja tuhansien sikojen lihantuotantoyksiköt yleisiä.

Pihattosikalassa siat saavat liikkua vapaasti noin kymmenen sian ryhmänsä alueella; yksittäishäkissä sika ei välttämättä mahdu edes kääntymään. Emakkoa kohti on eläinsuojelulainsäädännön perusteella oltava pinta-alaa vähintään 2,25 m² ja ensikkoa eli ensiraskauttaan elävää emakkoa kohti 1,64 m². Sikoja on eläinsuojeluasetuksen mukaan pidettävä ryhmässä, ellei ”ryhmästä erottamiseen ole eläinlääketieteellistä tai eläinten vihamieliseen käyttäytymiseen liittyvää syytä”. Vuodesta 2013 alkaen emakoiden pitäminen erillään ryhmästä on kiellettyä muulloin kuin odotetun porsimisen ja tiineytyksen välisenä aikana. Sikalassa, joka rakennetaan, peruskorjataan tai sen osasto peruskorjataan tätä ennen, ei saa myöskään pitää emakkoa erikseen muista muuten kuin edellä mainituista syistä.

Luomusikaloissa emakoita ei saa porsimisen ja imettyksen ajan pitää niin pienessä häkissä, ettei emakko mahdu kääntymään. Emakot ja siitoskarjut pääsevät ulos toukokuun ja lokakuun välisenä aikana. Vuodesta 2011 lähtien kaikkien luomulihasikojen on täytynyt päästä ulkoilemaan.

Sikalan työntekijöiden työsuojelu edellyttää kuulonsuojausta ruokinta-aikana.

Katso myös 
 Kanala
 Lampola
 Navetta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eläinsuojat
Sikatalous

de:Stall
Patrik Antonius

Patrik Antonius (s. 13. joulukuuta 1980 Helsinki) on suomalainen Monacossa asuva pokeriammattilainen. Nuorena Vantaan Hakunilasta kotoisin oleva Antonius pelasi tennistä kansallisella tasolla ja teki opiskeluaikoinaan satunnaisesti myös mallintöitä. Patrik Antoniusta pidetään yhtenä maailman parhaista nettipokerin pelaajista. Tunnetuimmat hänen nettipokerinimimerkeistään ovat FinddaGrind, Luigi66369 ja CryMeARiver8, joilla hän pelasi Full Tilt Pokerin nettipokerihuoneella, sekä -Antonius- ja @Antonius-nimimerkit, joilla hän pelasi Martinspoker.com-pokerihuoneella.

Pokeriuransa Antonius aloitti asepalveluksen suoritettuaan hieman yli parikymppisenä aluksi pelailemalla Helsingin kasinolla. Tuolloin hän opiskeli liiketaloutta Stadiassa ja harkitsi ryhtymistä pokeriammattilaiseksi. Antonius sijoitti nettipokeriin muutaman sata Yhdysvaltain dollaria, ja ne kasvoivat parin kuukauden aikana 20 000 dollariin. Tämän jälkeen Antonius lähti opiskelemaan englantia Yhdysvaltoihin, jossa ollessaan hän voitti nettipokerista parissa kuukaudessa 120 000 dollaria. Suomeen palattuaan hän voitti lisää ja pelikassa kasvoi 350 000 dollarin suuruiseksi. Ensimmäisen suuren turnausvoittonsa Antonius saavutti 2005, jolloin hän voitti Itävällan Badenissa lokakuussa 2005 ensimmäisenä suomalaisena European Poker Tourin osakilpailun. Voittosumma ykköstilasta oli 288 000 dollaria.

Vuosi 2005 oli Antoniukselle merkittävä. Hän ansaitsi ensimmäiset kansainvälisesti merkittävät pokeriturnausvoittonsa: kolmas sija Barcelona Openissa, Scandinavian Openin voitto ja yli miljoonan dollarin arvoinen toinen sija World Poker Tourin Bellagio Five Diamond Classic -turnauksessa. Antoniuksen rahakkain sijoitus vuonna 2006 oli WSOP:n $50,000 H.O.R.S.E. -turnauksen yhdeksäs tila (palkintosumma 205 920 dollaria). WSOP:ssa Antoniuksen paras sijoitus on vuonna 2007 saavutettu kolmas tila pot limit omahan maailmanmestaruusturnauksesta.

Patrik Antoniusta sponsoroi aluksi nettipokerihuone Martinspoker (Team Martinspoker). Kesäkuusta 2008 lähtien Antonius pelasi Full Tilt Pokerin "Team Full Tiltin" jäsenenä

Lokakuussa 2019 Antoniuksen pokeriuran turnausansiot ylittivät 12 miljoonaa dollaria. Internetin käteispeleissä Highstakesdb on tilastoinut Patrik Antoniukselle vuoden 2007 alusta lähtien yli 11 miljoonan dollarin voitot.

Patrik Antonius esiintyi High Stakes Poker -televisio-ohjelman kolmannella (ensiesiintyminen 12. jaksossa), neljännellä (ensiesiintyminen 11. jaksossa) ja viidennellä tuotantokaudella, sekä Poker After Dark -pokeriohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2007. Patrik on ensimmäinen suomalainen pokeriammattilainen, joka on esiintynyt Card Player Europe -lehden kannessa (vol. 3, no. 2).

Perhe 

Antoniuksella ja hänen puolisollaan Mayalla on yksi tytär, 8. toukokuuta 2007 syntynyt Mila. Perhe muutti vuoden 2008 alussa Monte Carloon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut ja blogi
Antoniuksen suomenkielinen haastattelu 
Patrik Antonius - Professional Poker Player Profile 

Suomalaiset pokerinpelaajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Bryce Dallas Howard

Bryce Dallas Howard (s. 2. maaliskuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Tausta 
Bryce Dallas Howard on vanhin näyttelijä-ohjaaja Ron Howardin ja Cheryl Howardin (o.s. Alley) neljästä lapsesta. Myös hänen setänsä Clint Howard ja isänisänsä Rance Howard ovat näyttelijöitä. 

Hän syntyi Los Angelesissa, mutta varttui Greenwichin kaupungissa Connecticutissa ja Westchesterin piirikunnassa New Yorkissa. Valmistuttuaan high schoolista, hän alkoi opiskella näyttelemistä New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa. Hän suoritti tutkinnon Bachelor of Fine Arts (BFA) vuonna 2003.

Ura 
Howard teki ensimmäiset elokuvaesiintymisensä isänsä ohjaamissa elokuvissa Perhe on paras (1989), Apollo 13 (1995) ja The Grinch (2000). Hän esitti sivuosaroolia, Heatheria, vuonna 2004 ensi-iltansa saaneessa, Alan Brownin ohjaamassa pienen budjetin elokuvassa The Book of Love, ja teki ensimmäisen pääosaroolinsa samana vuonna ilmestyneessä, M. Night Shyamalanin ohjaamassa elokuvassa Kylä, jossa hänellä on Ivy Walkerin osa. Hänen seuraavia elokuviaan olivat Lars von Trierin Manderlay vuodelta 2005 ja Shyamalanin Lady in the Water vuodelta 2006, joissa molemmissa hän esittää naispääosaa. 

2000-vuosikymmenen lopulla Howard näytteli muun muassa vuoden 2007 elokuvassa Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3, jossa hän esittää Gwen Stacyä, ja vuoden 2009 elokuvassa Terminator – Pelastus, jossa hän esittää Kate Connoria, päähenkilö John Connorin vaimoa. Vuonna 2009 hänet valittiin näyttelemään Victoria-nimistä vampyyriä kolmannessa Twilight-elokuvassa Twilight – Epäilys, joka sai ensi-iltansa kesäkuussa 2010. Elokuvasarjan aiemmissa osissa hahmoa oli esittänyt Rachelle Lefevre. 2015 hän oli naispääosassa elokuvassa Jurassic World esittäen Claire Dearingiä, samoin kuin elokuvan jatko-osissa ja ääninäyttelijänä elokuvaan pohjautuvissa peleissä kuten Lego Jurassic World (2015) ja Jurassic World Evolution (2018) . 

Elokuvanäyttelemisen lisäksi Howard on esiintynyt myös useissa teatterinäytelmissä. Vuonna 2003 hän näytteli Rosalindiä New Yorkin The Public Theaterissa esitetyssä Shakespearen näytelmässä Kuten haluatte, jonka ohjasi Erica Schmidt, ja hän uusi roolin vuonna 2006 valmistuneessa näytelmän elokuvasovituksessa, jonka ohjasi Kenneth Branagh. Hän sai elokuvasta Golden Globe -ehdokkuuden sarjassa paras naispääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa. Muita näytelmiä, joissa hän on esiintynyt, ovat muun muassa Molièren Tartuffe ja Thornton Wilderin Meidän kaupunkimme.

Ohjaajana hänet tunnetaan mm. yhtenä Tähtien sota saagan The Mandalorian sarjan ohjaajista.

Yksityiselämä 
Howard on ollut kesäkuusta 2006 lähtien naimisissa näyttelijä Seth Gabelin kanssa. Heillä on kaksi lasta, helmikuussa 2007 syntynyt poika ja tammikuussa 2012 syntynyt tytär.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Töölön Vesa

Töölön Vesa on vuonna 1906 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka toiminta on nykyisin keskittynyt jalkapalloon, kaukalopalloon ja lentopalloon. Seuran historia sisältää muun muassa jääkiekkotoiminnan myymisen Aimo Mäkiselle. Kaupan pohjalta syntyi jääkiekkoseura Jokerit.

Historia 

Töölön Woimistelu ja Urheiluseura Wesa syntyi lokakuun 6. päivä 1906 järjestetyssä kokouksessa. Perustajana oli Risto Mustonen, joka toimi myös seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Perustamispäätös virallistettiin seuraavana päivänä pidetyssä Töölön työväenyhdistyksen kokouksessa, jossa myös vahvistettiin seuran ensimmäiset säännöt. Ensimmäisinä urheilulajeina olivat paini, hiihto ja voimistelu. Myöhemmin lajivalikoimaan tulivat myös yleisurheilu, pyöräily, jalkapallo, jääpallo, jääkiekko, kaukalopallo, lentopallo ja golf. Vuonna 1931 Vesa pelasi myös TUL:n pesäpallosarjassa karsiutuen kuitenkin ensimmäisessä ottelussaan jatkosta.

Alkuaikoina Vesa tunnettiin painiseurana. Sittemmin menestystä saavutettiin jalkapallossa ja jääkiekossa. Jääkiekkotoiminta Suomen mestaruussarjassa oli kuitenkin kaataa seuran talouden. Vuonna 1967 Töölön Vesan jääkiekkotoiminta myytiin Aimo Mäkiselle, joka otti vastuulleen myös suuren osan veloista. Kaupan seurauksena syntyi uusi seura, Helsingin Jokerit.

Toiminta 
Seurassa on tällä hetkellä noin 250 jäsentä. Päälajien jalkapallon, kaukalopallon ja lentopallon lisäksi harrastelajeina ovat myös futsal, golf, jalkapallotennis, koripallo ja rantalentopallo.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Töölön Vesan virallinen sivusto 

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Parola

Parola on Hattulan kunnan keskustaajama, jossa sijaitsee myös suurin osa kunnan palveluista. Parola sijaitsee Hämeenlinnan keskustasta pohjoiseen. Taajaman asukasluku on noin 4 000, joka on alle puolet koko kunnan asukasluvusta.

Parolassa toimii Parolan koulu ja Juteinin koulu (Juteinikeskus) 1.–6.-luokkalaisille, Parolan yhteiskoulu 7.–9.-luokkalaisille ja Parolan lukio. Läheisellä Parolannummella on Panssarimuseo ja Parolannummen varuskunta, jossa toimii Panssariprikaati. Hattulan kunnanvirasto muutti Pappilanniemeen kosteusongelmien takia vuoden 2013 aikana, mutta Parola pysyi kuitenkin edelleen virallisesti kuntakeskuksena.

Parola sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien varrella, sillä sen läpi kulkee moottoritietasoisena valtatie 3 Helsingistä Tampereelle. Parolassa on pääradalla sijaitseva Parolan rautatieasema, jossa pysähtyvät Helsingin ja Tampereen väliset paikallisjunat kuusi kertaa päivässä suuntaansa. Hämeenlinnan kaupunkibussit 5 ja 10 liikennöivät myös Parolaan. Parolassa on kuvattu vuoden 1955 Tuntematonta sotilasta.

Välimatkoja
 Hämeenlinna, 12 km
 Tampere (lähin lentokenttä), 75 km
 Lahti, 80 km
 Helsinki (lähin satama), 112 km
 Turku, 155 km

Hattulan kylät
Kanta-Hämeen maakunnan taajamat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen kuntakeskukset
Rune

Rune voi tarkoittaa seuraavia:

 Rune, miehen etunimi
 RuneScape, lyhyesti Rune, nettiroolipeli
 RuneQuest, lyhyesti Rune, roolipeli
 Rune, teknisen death metalin yhtye
Kuopion kauppahalli

Kuopion kauppahalli on jugend-tyyliin rakennettu kauppahalli Kuopion torilla. Kauppahallissa on myyntipiste 30 yritykselle. Se on auki ympäri vuoden kuutena päivänä viikossa.

Rakennuksen on suunnitellut Johan Victor Strömberg. Kauppahalli aloitti toimintansa elokuussa 1902. Hallia laajennettiin 1914 Arne Sireliuksen suunnittelemalla lihatarkastamolla, joka toimii nykyään kalahallina. Myöhemmin hallin ulkoasua on paranneltu ja tehty sisäremontteja. Kauppahallin purkamisesta keskusteltiin vakavasti viimeksi 1960-luvulla. Kauppahalli päätettiin kuitenkin kunnostaa 1970-luvun alussa. Rakennuksen nykyinen väritys on peräisin tältä ajalta.

Kauppahalli-hanketta oli suunniteltu jo 1870-luvulta lähtien. Ruoan myynnin puhtausvaatimukset olivat nousseet ja näin myös Kuopiossa tuli tarve rakentaa torille pysyvä myyntipaikka. Samaan aikaan torille suunniteltiin myös basaarirakennuksen rakentamista, mutta sitä ei koskaan toteutettu. Myöskään satamatorille samoihin aikoihin suunniteltu kauppahalli ei koskaan toteutunut.

Kauppahallin laajennus
Kauppahallia ja torin ympäristöä muutettiin alatorihankkeessa, johon liittyi myös kalahallin siiven purkaminen ja uuden kahvilaravintolan rakentaminen sen tilalle. Myös kauppahallin väritys muutettiin toriremontin yhteydessä keltaiseksi.

Katso myös
Kuopion tori
Siskotyttö-patsas
Veljmies-patsas

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Kauppahallin kotisivut

Kuopion kauppakeskukset
Kuopion nähtävyydet
Kauppahallit
Multimäki
Kilpisjärvi (järvi)

Kilpisjärvi on järvi Suomen Enontekiön ja Ruotsin Kiirunan kuntien rajalla lähellä Norjan rajaa. Järven pinta on 473 metriä merenpinnan yläpuolella. Kilpisjärveen kuuluu Ylinen Kilpisjärvi (pohjoissaam. Bajit Gilbbesjávri) ja Alanen Kilpisjärvi (Vuolit Gilbbesjávri). Kilpisjärvestä laskee Könkämäeno Muonionjoen kautta Tornionjokeen.

Jää lähtee Kilpisjärvestä vasta juhannuksen tienoilla ja ensilumi sataa syys–lokakuussa.

Muinoin myöhäisjääkaudella Kilpisjärven ranta oli noin 20 metriä nykyisen tason yläpuolella, mikä on havaittavissa järven etelärannalla. Silloin järvi laski Storfjordenin kautta Atlanttiin, kun jää salpasi kulun Könkämäenon laaksoon.

Lähteet

Aiheesta muualla

Enontekiön järvet
Kiirunan järvet
Könkämäenon valuma-alue
Ruotsin ja Suomen raja
10th Anniversary Live

10th Anniversary Live on suomalaisen Ensiferum-yhtyeen ensimmäinen DVD, joka julkaistiin 28. kesäkuuta vuonna 2006. Se on kuvattu uudenvuodenaattona vuonna 2005 kulttuuri- ja monitoimitalo Nosturissa. DVD:llä on myös mukana suomalaisen Finntroll-yhtyeen onnittelulaulu 10-vuotiaalle Ensiferumille.

Kappaleet 
 "Intro"
 "Hero in a Dream"
 "Guardians of Fate"
 "Tale of Revenge"
 "Dragonheads"
 "Windrider"
 "Warrior's Quest"
 "LAI LAI HEI"
 "Old Man (Väinämöinen)"
 "Slayer of Light"
 Finnish Medley: "Karjalan kunnailla" – "Myrskyluodon Maija" – "Metsämiehen laulu"
 "Tears"
 "Token of Time"
 "White Storm"
 "Into Hiding" (Amorphis-cover)
 "Into Battle"
 "Kalevala Melody (intro)"
 "Iron"
 "Treacherous Gods"
 "Näitä polkuja tallaan" (Matti ja Teppo -cover)
 "Battle Song"

Muusikot

Ensiferum
 Petri Lindroos − laulu, kitara
 Markus Toivonen − kitara, taustalaulu
 Meiju Enho − Kosketinsoittimet
 Sami Hinkka − basso, taustalaulu
 Janne Parviainen − rummut

Esiintyvät muusikot
 Kaisa Saari − laulu kappaleissa 11 ja 12
 Ville Tuomi − laulu kappaleessa 15
 Kristian Ranta - esittelee ensiferumin konsertin alussa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2006 konserttitallenteet
Ensiferumin albumit
Musiikki-DVD:t
Eurovision laulukilpailu 1978

Eurovision laulukilpailu 1978 järjestettiin 22. huhtikuuta, ja oli järjestyksessään 23. laulukilpailu. Laulukilpailu järjestettiin Palais des Congrèssa, Pariisissa.

Denise Fabren ja Léon Zitronen juontaman kilpailun voitti Israelia edustanut Izhar Cohen taustayhtyeineen kappaleella "A-Ba-Ni-Bi". Euroviisuvoitto oli Israelin ensimmäinen.

Turkin lisäksi kilpailuun palasi 11 vuotta kilpailusta poissa ollut Tanska.

Suomea edusti Seija Simola kappaleella "Anna rakkaudelle tilaisuus". Kappale sai 2 pistettä ja sijoittui Turkin kanssa toiseksi viimeiselle, jaetulle kahdeksannelletoista sijalle. Taakse jäi vain Norja nollapisteillä. Kyseessä oli ensimmäinen nykyisen pisteytysjärjestelmän ajan nollapistetapaus.

Kappaleet

Kapellimestarit
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Ylikapellimestari François Rauber johti avaus- ja väliaikanumeron, muttei yhtäkään kilpailukappaletta.

 - Noel Kelehan
 - Carsten Klouman
 - Nicola Samale
 - Ossi Runne
 - Thilo Krasmann
 - Alain Goraguer
 - Ramón Arcusa
 - Alyn Ainsworth
 - Daniel Janin
 - Jean Musy
 - Harry van Hoof
 - Onno Tunç
 - Jean Frankfurter
 - Yvon Rioland
 - Haris Andreadis
 - Helmer Olesen
 - Rolf Soja
 - Nurit Hirsh
 - Richard Österreicher
 - Bengt Palmers

Pistetaulukko

Katso myös
Suomen euroviisukarsinta 1978

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

 

Pariisi
Eurovision laulukilpailu 1978
T-Centralen

T-Centralen on yksi Tukholman metron asemista. Se sijaitsee Norrmalmin kaupunginosassa, suurin piirtein Sergelin torin ja Vasagatan-kadun välissä. Asema on Tukholman metron asemista vilkkain, ja vuonna 2015 sitä käytti lähes 185 000 matkustajaa päivässä. Sitä voidaan myös pitää metroverkoston  pääasemana, sillä se on ainoa asema, jonka kautta kaikki seitsemän linjaa kulkevat. 

Jalankulkutunnelin kautta asema on myös yhdistetty Tukholman keskusrautatieasemaan sekä Cityterminalen-linja-autoterminaaliin. Lisäksi sen, tai oikeammin sinisen metrolinjan aseman, alapuolella sijaitsee paikallisjunien käytössä oleva Tukholman keskustan rautatieasema. 

Aseman nimi oli Centralen 27. tammikuuta 1958 asti. Asema koostuu oikeastaan kahdesta erillisestä, yhteen rakennetusta asemasta, joita yhdistää liukukäytävä.

Ensimmäinen asema (metrolinjat 1 ja 2) 
Ensimmäinen asema avattiin 24. marraskuuta 1957. Se oli 38. Tukholman metroasema. Metrolinja 1 (vihreä linja) vanhastakaupungista Hötorgetille sekä linja 2 (punainen linja) vanhastakaupungista Östermalmstorgille kulkevat aseman läpi. Asema sijaitsee Klara kyrkan ja Åhlénsin tavaratalon alla. 

Asemalla on kaksi asemalaituria, jotka sijoittuvat eri tasoille. Ylempi asemalaituri on 8,5 metriä maan alla, ja se on punaisen linjan (pohjoiseen) sekä vihreän linjan (etelään) käytössä. Alempi taso sijaitsee 14 metriä maan alla, ja se on vihreän (etelään) ja punaisen linjan (pohjoiseen) käytössä.

Toinen asema (metrolinja 3) 
Toinen asema avattiin 31. elokuuta vuonna 1975 Tukholman metroverkoston 79. asemana. Hallinnollisesti se kuuluu samaan asemaan ensimmäisen aseman kanssa. Se sijaitsee 700 metrin päässä Kungsträdgårdenista, Åhlénsin tavaratalon ja Pääpostitalon alla. Sininen linja (metrolinja 3) Kungsträdgårdenista Rådhusetin metroasemalle kulkee aseman läpi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Tukholman metroasemat
Etäisyysmoduli

Etäisyysmoduli on tähtitieteen keskeisimpiä yhtälöitä ja lähes kaikki tähtitieteelliset etäisyydenmittausmenetelmät perustuvat joiltakin osin siihen.

Etäisyysmodulin idea voidaan tiivistää siihen tosiseikkaan, että kahdesta yhtä kirkkasta kohteesta kauempana olevan lähettämä säteily jakaantuu laajemmalle pinnalle. Olkoon  kohteen havaittu kirkkaus eli näennäinen magnitudi. Tämä suure saadaan mitattua suoraan teleskooppiin liitetyn fotometrin avulla. Kohteen todellista kirkkautta kuvaava suure, absoluuttinen magnitudi puolestaan on määritelty niin, että se olisi kohteen näennäinen kirkkaus, jos mittaisimme sitä 10 parsekin päässä itse kohteesta. Näiden kahden luvun erotusta  kutsutaan kohteen etäisyysmoduliksi ja se on yhteydessä kohteen etäisyyteen  siten, että

Missä  on kymmenkantainen logaritmi ja etäisyys  on luonnollisesti lausuttu parsekeina. Logaritmin sisällä oleva luku, 10 parsekia, seuraa suoraan absoluuttisen magnitudin määritelmästä.

Etäisyysmoduli pätee kaikkien magnitudien kohdalla. Kyseessä voi siis olla yhtä lailla vaikkapa bolometrinen (näennäinen magnitudi - absoluuttinen magnitudi) -erotus kuin jollakin tietyllä kapealla aallonpituuskaistalla mitattu magnitudipari. Yhtälön käytön vaikeus liittyykin tapaan, jolla tutkittavan kohteen absoluuttinen magnitudi  saadaan luotettavasti määriteltyä. Tämä vaatii lähes poikkeuksetta teoreettista taustatietoa kohteen fysiikasta.

Yllä oleva etäisyysmodulin esitysmuoto on voimassa vain tyhjässä avaruudessa. Lähes poikkeuksetta kohdetta joudutaan havaitsemaan tähtienvälisen aineen läpi, jolloin osa valosta häviää tähän aineeseen ekstinktiona. Mikäli kohde on lähellä, ekstinktio voidaan mitata kohteen punertumasta ja arvioida vakioksi, jolloin etäisyysmoduli voidaan kirjoittaa muotoon

,

missä  on nyt tähtienvälisen aineen aiheuttama häviö magnitudeina. Pitkillä etäisyyksillä joudutaan ekstinktio lausumaan himmenemisenä etäisyysyksikköä kohti (esimerkiksi 1 magnitudi/kiloparsek). Tällöin vakion  korvaa etäisyydestä riippuva termi:

,

missä kerroin  ilmaisee häviön etäisyysyksikköä kohti. Tästä yhtälöstä etäisyyttä  ei ole enää mahdollista laskea analyyttisesti, vaan kaavaa joudutaan iteroimaan numeerisesti.

Etäisyysmodulin johtaminen 
Etäisyysmoduli on helppo johtaa absoluuttisen ja näennäisen magnitudin määritelmistä lähtien. Tarkastellaan kohdetta, jonka luminositeetti 

,

missä Fr on kohteesta etäisyydellä r mitattava vuontiheys. Koska luminositeetti on kohteen fysikaalisista ominaisuuksista riippuva suure se on sama millä tahansa etäisyydellä kohteesta ja ero vuontiheydessä johtuu siis vain etäisyyksien erosta. Ratkaistaan vuontiheys  ja sijoitetaan näennäisen magnitudin kaavaan

.

Tässä esiintyvä F0 on magnitudin määritelmässä esiintyvä "vertailuvuontiheys". Vastaavasti absoluuttiselle magnitudille saadaan määritelmänsä mukaisesti

.

Lasketaan nyt näiden erotus:

eli logaritmin laskusääntöjen nojalla

.

Tässä 1. ja 3. termi kumoavat toisensa ja logaritmin laskusääntöjen vuoksi voidaan kirjoittaa 

mistä 4πF0 supistuu pois ja kun potenssin kakkosen tuo logaritmin eteen saadaan etäisyysmodulin kaava.

Tähtitiede

de:Absolute Helligkeit#Entfernungsmodul
Yleinen lehtimiesliitto

Yleinen Lehtimiesliitto – Allmänna Journalistförbundet (YLL) on suomalainen vasemmistolainen toimittajien järjestö. 

YLL:ssä vaikuttavat toimituksellisissa tehtävissä työskentelevät, päätoimisesti tiedotustoiminnan ja viestinnän palveluksessa toimivat ja journalistisesta työstä pääasiallisen elantonsa saavat vasemmistolaiset sekä alan opiskelijat.

Joka toinen vuosi pidettävässä liittokokouksessa jaetaan Yleisen Lehtimiesliiton journalistipalkinto, jonka arvo on 2 000 euroa. Kansan Sivistysrahaston yhteydessä oleva Yleisen Lehtimiesliiton opintorahasto myöntää vuosittain apurahoja. Jäsenten opinto- ja virkistystoimintaa rahoitetaan myös liiton omaisuuden tuotolla.

YLL on historiallisista syistä SAK:n jäsenliitto. YLL on yksi Suomen kuudesta niin sanotusta aatteellisesta journalistijärjestöstä, jotka eivät solmi työehtosopimuksia. Nykyisin kaikki journalistien työehtosopimukset neuvottelee Suomen Journalistiliitto.

Historia 
YLL perustettiin 23.2.1947 SKDL:n lehtien toimittajien ammattijärjestöksi, kun kansandemokraattisten lehtien toimittajia ei hyväksytty Suomen Sanomalehtimiesten Liiton jäseniksi lyhyen toimittajakokemuksen vuoksi. 

Uuden järjestön optimistinen nimi heijasteli pyrkimystä mahdollisimman laajapohjaiseen ammattiliittoon, johon liittyisi muitakin kuin kansandemokraattisen lehdistön toimittajia. Toive toteutui osin 80-luvulla, jolloin neljäsosa jäsenistä työskenteli muissa tiedotusvälineissä. Ammattiliiton roolista liitto oli kuitenkin jo silloin luopunut. 

SAK:n jäseneksi YLL pääsi heti perustamisensa jälkeen. Ensimmäisen työehtosopimuksensa liitto solmi vapunpäivänä 1947 ja viimeisen vuonna 1974. Sen jälkeen kansandemokraattisten lehtien työehdoista sopiminen siirrettiin SSL:n vastuulle.

Yleinen Lehtimiesliitto liittyi tammikuussa 1950 täysjäseneksi sosialististen ja kehitysmaiden hallitsemaan Kansainväliseen journalistijärjestöön (IOJ), josta SSL oli eronnut järjestön päämajan siirryttyä Prahaan. YLL lähti IOJ:sta toukokuussa 1992, kun kansainvälisten journalistijärjestöjen yhdistäminen osoittautui mahdottomaksi. SSL irtisanoi liitännäisjäsenyytensä samasta syystä.

Puheenjohtajat 
 Paavo Kivikoski
 Kaisu-Mirjami Rydberg
 Erkki Kumpulainen
 Olavi Laine
 Pentti Kinha
 Paavo Ruonaniemi
 Seppo Siivonen
 Juhani Hyttinen
 Ahti Sokka 
 Timo Pekkola
 Pekka Saarnio
 Sirpa Puhakka
 Juha Saarinen
 Niko Peltokangas

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yleisen Lehtimiesliiton kotisivut

SAK:n jäsenjärjestöt
Suomalaiset toimittajajärjestöt
Suomen Kansan Demokraattinen Liitto
Vasemmistoliitto
Forest Silence

Forest silence on unkarilainen dark ambient / black metal -yhtye, jonka perusti Sear Bliss -yhtyeen kosketinsoittaja Winter  vuonna 1996. Yhtyeen musiikki on tunnelmallinen yhdistelmä dark ambient ja black metal -elementtejä.

Alkuvuosinaan yhtye soitti talviaiheista dark ambientia, mutta ensimmäisellä kokopitkällä albumilla, "Philosophy of Winterillä", kuullaan ambientin rinnalla myös black metallia. 

Yhtyeen tuorein teos on kesällä 2010 julkaistu "Winter Ritual EP", joka sisältää myös uudelleenjulkaistuja kappaleita "The Third Winteriltä". 

Yhtye kertoo myös MySpace-sivuillaan suunnittelevansa uutta kokopitkää albumia, jossa tiettävästi olisi uudelleenjulkaistua materiaalia yhtyeen demolta "Winter Circle".

Nykyiset jäsenet 

Winter – kaikki soittimet ja ohjelmoinnit

Sessiojäsenet 

Zoltán Schönberger - rummut (levyllä "Philosophy of Winter")
Nagy András - kitara (levyillä "The Eternal Winter" ja "Philosophy of Winter")

Diskografia

 The Third Winter - demokasetti, 1997
 Winter Circle - demo-CD, 1999
 The Eternal Winter - demo-CD, 2001
 Philosophy of Winter - kokopitkä, 2008
 Winter Ritual EP, 2010

Unkarilaiset black metal -yhtyeet
Per-Gunnar Andersson

Per-Gunnar Andersson (s. 10. maaliskuuta 1980) on ruotsalainen ralliautoilija. Rallidebyyttinsä hän teki vuonna 1999. Hän on nuorten rallin maailmanmestari, eli JWRC-luokan voittaja vuodelta 2004. Voittaessaan tittelin Andersson ajoi Suzukilla. 

Kaudet 2005 ja 2006 Andersson jatkoi Suzukilla JWRC-luokassa. 2007 Andersson voitti toistamiseen junioreiden luokan ja kaudeksi 2008 hän solmi koko kauden kattavan sopimuksen Suzukin WRC-autolla ajamisesta tehdastallissa.

Kaudella 2008 Andersson keräsi 12 pistettä MM-sarjasta, kaksi pistettä enemmän, kuin tallikaverina toiminut Toni Gardemeister. Andersson ajoi pisteille Monte Carlossa, Uudessa-Seelannissa, Japanissa ja Walesissa. 

Kaudeksi 2009 Andersson ei saanut tallipaikkaa, ja hän ajoi satunnaisia ralleja Ruotsissa ja Norjassa.

Kaudella 2010 Andersson ajoi S2000-luokan autolla viisi MM-rallia, ja Andersson voitti yhdessä kilpailussa luokkansa, ja sijoittui kolmessa muussa kilpailussa palkintokorokkeelle. Andersson ajoi myöskin Bulgarian rallin Stobartin Focus WRC:llä, ja ajoi pisteille ollen seitsemäs. 

Kaudella 2011 Andersson kiersi Protonilla IRC-sarjaa ja ajoi sen ohessa kahdessa MM-osakilpailussa M-Sportin Fordilla sekä Neste Rallissa N-ryhmän Subarulla. 2012 kauden Andersson ajoi Proton Satria Neo S2000:lla sekä SWRC- että APRC-sarjoissa. Kauden tuloksena oli Super2000-autojen SWRC-sarjan mestaruus.

Andersson ajoi vuonna 2013 Sardinian, Suomen ja Saksan MM-rallit, joista paras tulos tuli Suomen MM-rallista kahdeksannella sijalla. 

Vuonna 2016 Andersson voitti Ruotsin rallimestaruussarjassa nelivetoluokan mestaruuden ajettuaan viidessä kisassa voittoon.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Aiheesta muualla

Anderssonin viralliset sivut 
World Rally Archive 

Ruotsalaiset ralliautoilijat
Nuorten rallin maailmanmestarit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Arkkiherttua

Arkkiherttua oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella käytetty arvo kuninkaan ja herttuan välissä. Se oli liian harvinainen ja merkitykseltään liian vaihteleva, jotta sen aseman voisi määritellä tarkasti. Arvonimi oli yksinomaan Itävaltaa hallinneiden Habsburgien käyttämä. Ensimmäisenä arvonimeä käytti Rudolf IV joskaan keisari ei virallistanut arvonimeä. Vasta Habsburg-sukuun kuulunut keisari Fredrik III teki arvonimestä virallisen vuonna 1453, ja myönsi sen pojalleen Maksimilianille. Titteliä käytettiin vuoteen 1918 saakka (vuodesta 1804 Itävallan keisariuden rinnalla). 

Suvun naiset ja arkkiherttuan puolisot käyttivät arvonimeä arkkiherttuatar.

Lähteet

Aateli
Itävallan historia
VVER

VVER-reaktorit () ovat ydinvoimaloissa käytettäviä neuvostoliittolais-venäläisiä painevesireaktoreita. Ne ovat vesijäähdytteisiä, vesihidasteisia energiantuotantoreaktoreja, jotka vastaavat länsimaisia PWR-reaktoreja.

Ensimmäiset VVER-reaktorit suunniteltiin vuosien 1956 ja 1970 välillä. Prototyyppireaktorit VVER-210 (Novovoronež-1) sekä VVER-365 (Novovoronež-2) suljettiin vuosina 1984 ja 1990. Ensimmäinen standardoitu malli oli VVER-440 V230, jollaisia olivat Novovoronežin kolmas sekä neljäs yksikkö.

Yleisin VVER-reaktori on VVER-440 V213, joka kehitettiin edellisestä V230-mallista vuosien 1970 ja 1980 välillä. Tämä malli syntyi yhdessä ensimmäisten neuvostoliittolaisten turvallisuusvaatimusten kanssa: malli sisältää reaktorin hätäjäähdytys- sekä varasyöttövesijärjestelmät joita aiemmissa malleissa ei ollut.

VVER-1000-malli, joka edustaa kolmannen sukupolven VVER-reaktoria, kehitettiin 1975–1985. Suuremman tehonsa lisäksi se täyttää myös uudemmat neuvostoliittolaiset turvamääräykset, jotka yhtyvät joiltakin osin kansainvälisiin käytäntöihin, etenkin laitosturvallisuuden osalta.

VVER-440
VVER-440:n primääripiiri koostuu kuudesta jäähdytysvesiluupista, joissa jokaisessa on yksi vaaka-asennossa oleva höyrystin. Fortumin omistaman Loviisan voimalaitoksen kummatkin yksiköt ovat tämäntyyppisiä reaktoreja.

VVER-440-reaktorit olivat alun perin sähköteholtaan 440 MW, mutta suurinta osaa laitoksista on tehostettu
siten, että tehot saattavat yltää jopa yli 500 MW:iin.

VVER-1000

Sähköteholtaan 1 000 MW:n VVER-1000-reaktorin primääripiiri on vain neljäluuppinen. Höyrystimet ovat tässäkin mallissa vaaka-asennossa, kuten 440-sarjan reaktoreissakin.

VVER-1200 
AES-2006 on nimitys 1 200 MW:n sähkötehoiselle reaktorille, jollainen on liitetty ensimmäistä kertaa sähköverkkoon Venäjän Novovoronežissa 5. elokuuta 2016. Leningradin ydinvoimalaitoksen uudet laitokset ovat myös tätä tyyppiä. 

Pyhäjoen Hanhikivelle suunnitellun ydinvoimalaitoksen reaktorin piti olla tätä tyyppiä.

VVER-600
VVER-600 on uusin suunniteltu reaktorimalli jollaisia ei toistaiseksi ole käytössä. Reaktori on suunniteltu vähäisemmän sähköntarpeen alueilla. Ensimmäiset reaktorit on tarkoitus ottaa käyttöön 2030-luvulla Kuolan ydinvoimalaitoksessa.

VVER-1500

VVER-1500 on suunniteltu versio VVER-sarjan reaktoreista. Toistaiseksi laitoksia ei ole rakennettu. 

Venäjän atomienergiaministeriö on kiirehtinyt VVER-1500:n kehittämistä tammikuussa 2004, koska kymmenen vuoden aikana vanhoja reaktoreita joudutaan sulkemaan ja sähköntuotanto saattaa vähentyä tämän vuoksi 30 000 MW. Vientimahdollisuuksien uskotaan aukeavan myös Kiinaan.

Yhden VVER-1500:n rakentamisen arvellaan kustantavan noin 44 miljardia ruplaa, mikä on vain viidesosan VVER-1000-reaktorin rakennuskustannuksia enemmän.

Lähteet

Aiheesta muualla

Selostus VVER-1000:sta  
Kehittyneet ydinreaktorit 
Kuva VVER-1500:sta   ja 
Selostus VVER-1500:sta  
INSC: Database - First generation VVER's  
INSC: Database - Second generation VVER's 
INSC: Database - Third generation VVER's 

Ydinreaktorityypit
A Triumph for Man

A Triumph for Man on Mew-yhtyeen ensimmäinen levy. Albumia valmistettiin 2 000 kappaletta. A Triumph For Manista julkaistiin uusintapainos 18. syyskuuta 2006. Uusi painos sisältää bonuslevyn, jossa on yhtyeen demoja ja akustisia versioita kappaleista.

Kappaleet 
"Wheels Over Me"
"Beautiful Balloon"
"Wherever"
"Panda"
"Then I Run"
"Life Is Not Distant"
"No Shadow Kick"
"Snowflake"
"She Came Home For Christmas"
"Pink Monster"
"I Should Have Been A Tsin-Tsi (For You)"
"How Things Turn Out To Be"
"Web"
"Coffee Break"

Uusintapainos 
"Wheels Over Me"
"Beautiful Balloon"
"Wherever"
"Panda"
"Then I Run"
"Life Is Not Distant"
"No Shadow Kick"
"Snowflake"
"She Came Home For Christmas"
"Pink Monster"
"I Should Have Been A Tsin-Tsi (For You)"
"How Things Turn Out To Be"
"Web"
"Coffee Break"

Bonuslevy:
 "Studio Snippet # 1"
 "Say You're Sorry"
 "Beautiful Balloon (Akustinen)"
 "Web (Demo)"
 "Chinese Gun (Demo)"
 "Studio Snippet # 2"
 "I Should Have Been a Tsin-Tsi (For You) (Demo)"
 "Wheels over Me (Demo)"
 "Superfriends (Demo)"

Aiheesta muualla 
 A Triumph for Man discogs.com -sivustolla

Vuoden 1997 esikoisalbumit
Mew’n albumit
Hagan linna

Hagan linna () on Ruotsissa sijaitseva linna, joka tunnettiin aikaisemmin nimellä Kuningattaren paviljonki (). Se sijaitsee Hagaparkenissa Solnan kunnassa Suur-Tukholman alueella. Kuningas Kustaa IV Aadolf rakennutti sen vuosina 1802–1804, ja sen suunnitteli kaupunginarkkitehti Carl Christoffer Gjörwell. 

Linnassa ovat sen historian aikana asuneet monet kuninkaalliset. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen sen käyttötarkoitus kuitenkin muuttui, kun siitä tuli väliaikaisesti kodittomien lasten asumapaikka. Myöhemmin linnan oltua vuosia tyhjillään kruununprinssi Kustaa Aadolf otti sen yhdessä puolisonsa Sibyllan kanssa käyttöön 1930-luvulla. Kuningas Kaarle XVI Kustaa ja hänen sisarensa "Hagan prinsessat" ovat syntyneet linnassa. 

Kustaa Aadolfin kuoltua vuonna 1947 hänen perheensä muutti linnasta Tukholman kuninkaalliseen linnaan. 

Vuonna 1966 kuningas Kustaa VI Aadolf siirrätytti linnan määräämisoikeuden Ruotsin hallitukselle, ja sen jälkeen linnaa on käytetty ulkomailta saapuvien korkea-arvoisten vieraiden majoitustilana.

Keväällä 2009 Ruotsin valtio siirsi linnan jälleen kuninkaallisen perheen hallintaan, ja kruununprinsessa Victoria saa sen käyttöönsä aviopuolisonsa prinssi Danielin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Statens fastighetsverk: Haga slott 
 Jo on pramea! Tässä on Victorian ja Danielin uusi linna

Solna
Tukholman läänin linnat

de:Hagapark#Schloss Haga
Albert Park Circuit

Albert Park Circuit (aiemmin myös Melbourne Grand Prix Circuit) on katurata Albert Parkin puistossa Melbournessa Australiassa.

Albert Park Circuit tunnetaan erityisesti Formula 1 -kauden avauskilpailun Australian GP:n pitopaikkana. Radan keskellä on Albert Park Lake -tekojärvi.

Rata
Radan pituus oli alun perin 5,303 kilometriä. Formula 1 -kilpailussa ajetut 58 kierrosta teki kilpailun kokonaispituudeksi 307,574 kilometriä. Vuoden 2021 remontin jälkeen radan pituus on 5,278 kilometriä. Formula 1 -kilpailussa ajetaan 58 kierrosta, tehden kilpailun kokonaispituudeksi 306,124 kilometriä.

Rata kulkee kokonaan yleisillä kaduilla ja teillä. Se on käytössä vain kisaviikonloppuisin, eikä pitoa ole kovinkaan paljon. Radalla on pari hyvää ohituspaikkaa pääsuoran, ja sitä seuraavan suoran lopussa. Radalla on useita pitkiä suoria, ja siellä saavutetaankin Formula 1 -sarjan radoista neljänneksi suurin keskinopeus. Vuonna  rataa muutettiin leventämällä mutkia ja poistamalla mutkan 9–10 šikaani, joiden takia kierrosajat nopeutuivat noin viidellä sekunnilla. Kauden  kilpailua varten alkuperäiseen suunnitelmaan kuului neljä DRS-aluetta, mutta neljännestä luovuttiin turvallisuussyistä.

Formula 1

Radalla on ajettu Formula 1 -sarjan Australian Grand Prix vuodesta 1996 alkaen. Rata on toiminut kausia 2006, 2010, 2020–2022 lukuun ottamatta Formula 1 -kauden avauskilpailun pitopaikkana.

Voittajat

Lähteet
Melbourne Grand Prix Circuit Formula1.com. 
Albert Park Circuit Formula1.com. 
Rataesittely: Albert Park MTV.fi

Viitteet

Aiheesta muualla

Australian moottoriradat
Formula 1 -radat

Melbournen rakennukset ja rakennelmat
Melbournen urheilu
Xargon

Xargon on Epic Gamesin (myöhemmin Epic MegaGames) vuonna 1993 MS-DOSille julkaisema seikkailupeli. Xargon on sivusta rullaava Jill of the Junglea muistuttava peli, mutta Xargon on varustettu paremmilla grafiikoilla. Xargonin ensimmäinen versio julkaistiin sharewarena, mutta toinen ja kolmas olivat maksullisia.

Pelin kulku

Malvineous Havershim on pelin päähahmo, joka matkaa maastossa, josta päästään kenttiin. Malvineous on varustettu lyhyttä vaaleansinistä laseria ampuvalla aseella. Pelissä saa myös muita aseita, kuten erilaisia lasereita, heitettäviä kiviä ja tulipalloja. Näitä aseita löytää kentistä ja niitä voi ostaa smaragdeilla (emerald). Lopuksi tuhotaan Xargon.

Tarina

Malvineous on arkeologi, joka tutkii raunioita Madagaskarilla. Rauniot oli rakentanut tuntematon muinainen kulttuuri, joka tunnetaan nimellä "Blue Builders". Kaasu tainnutti Malvineouksen, kun hän yritti kääntää raunioiden glyyfejä.

Malvineous näki unen, jossa puhuva kotka varoitti häntä. Sen jälkeen Malvineous herää oudossa maassa, johon pelin tapahtumat sijoittuvat.

Lähteet

Aiheesta muualla
 MobyGames: Xargon
 GameSpot: Xargon
 Classic DOS Games: Xargon

Vuoden 1993 videopelit
MS-DOS-pelit
Tasohyppelyt