joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aitoluterilaiset

Aitoluterilaiset ovat luterilaisuuden alkuvaiheessa syntynyt ryhmittymä. Heitä kutsutaan joskus gneesioluterilaisiksi. Sana gnesios tarkoittaa suomeksi aitoa. Nimitys tuli siitä, kun ryhmittymä katsoi edustavansa Martti Lutherin kuoltua hänen aitoa oppiaan. Aitoluterilaisilla oli yliopisto Jenassa.

Liikkeen historia
Augsburgin uskonrauha vuonna 1555 jakoi luterilaisuuden kahtia. Osa teologeista vastusti kiivasti Philipp Melanchthonia ja väliaikaisia teologisia tunnustuksia. Aitoluterilaisten johtohahmoksi nousi Wittenbergin yliopiston heprean professori Matthias Flacius, joka sai tukea Lutherin vanhalta työtoverilta Nikolaus von Amsdorfilta. Flacius siirtyi Magdeburgiin josta tuli aitoluterilaisuuden keskus.

Aitoluterilaiset syyttivät Melanchtonin kannattajia eli filippistejä siitä että nämä olivat pettäneet Lutherin opetukset hyvistä teoista ja ihmisen vapaasta tahdosta. Syytöksistä kehittyi useita katkeria riitoja luterilaisten kesken, ja ne saatiin sovittua vasta Yksimielisyyden ohjeessa vuonna 1577. Aitoluterilaiset vastustivat vahvasti myös kryptokalvinisteja, jotka edustivat Jean Calvinin näkemystä kasteesta. Aitoluterilaiset syyttivät myös filippistien olevan oikeasti kryptokalvinisteja. Luterilaisuuden sisäiset riidat loppuivat pitkälti Yksimielisyyden ohjeen myötä ja aitoluterilaisuus hävisi hiljalleen.

Oppi
Vuoden 1556 Eisenachin synodissa aitoluterilaiset jakaantuivat kahtia ja suurin osa liittyi filippisteihin. 
Kyseisessä kokouksessa hyväksyttiin lain kolmas käyttö yksimielisyyden ohjeeseen. Poach ei hyväksynyt lain kolmatta käyttöä ja lausui: "Hyviin tekoihin ei lakia ensinkään tarvita ainoastaan usko välimieheen, Kristukseen, on välttämätön sekä vanhurskaudeksi että hyvien tekojen syntymiseksi". Esimerkiksi L. Hakolan tutkimus "Usus legis" on todennut vähemmistöön jääneen aitoluterilaisuuden edustaneen lain kolmannesta käytöstä Lutherin käsityksiä. Myöhemmin aitoluterilaiset ja filippistit kiistelivät myös synergismistä, eli siitä, kuuluuko ihmisen tehdä yhteistyötä Jumalan kanssa pelastuakseen. Aitoluterilaiset joutuivat myös väittelyihin ehtoollisesta erityisesti kryptokalvinistien kanssa.

Liikkeen teologeja
Aitoluterilaisia teologeja olivat: Nikolaus von Amsdorf, Johann Wigand, Nikolaus Gallus, Matthaus Judex, Joachim Mörlin, Hesshus Tilemann, Johann Timan, Joachim Westphal, Aegidius Hunnius, Anton Otto, Andreas Poach ja Erasmus Sarcerius.

Lähteet

Viitteet

Luterilainen teologia
Kirkkohistoria
Kristilliset liikkeet
Kristinusko Saksassa
Inuktitutin tavumerkit

Inuktitutin tavumerkit (, IPA: ) ovat kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään Kanadassa puhuttavan inuktitutin kielen kirjoittamiseen.

Historia 

Inuktitutin tavumerkit pohjautuvat cree-kielten tavumerkkeihin, jotka puolestaan pohjautuvat ojibwa-kielten tavumerkkeihin. Sekä cree- että ojibwa-kielet ovat algonkin-kielikuntaan kuuluvia intiaanikieliä, joita puhutaan Ontariossa ja Manitobassa, erityisesti Hudsoninlahden ympäristössä ja Yläjärven pohjoisrannalla. Cree- ja ojibwa-kielten kirjoitusjärjestelmän kehitti metodistikirkon lähetyssaarnaaja James Evans 1840-luvulla. Erityisesti creen kirjoitusjärjestelmä saavutti suuren suosion ja sen käyttö levisi myös kolmeen athabaskalaiseen kieleen sekä inuktitutiin. Inuktitutin kirjoitusjärjestelmän kehitti anglikaaninen lähetyssaarnaaja Edmund Peck 1870-luvulla. Vuonna 1976 Inuittien kulttuuri-instituutti (Inuit Cultural Institute) hyväksyi tavumerkit inuktitutin kielen viralliseksi kirjoitusjärjestelmäksi.

Tavumerkit 
Inuktitutin tavumerkkeihin kuuluvat seuraavat merkit (taulukko kuvana, jos sinulla ei ole tarpeellisia kirjasimia):

Fontit 
Inutitutin tavumerkit sisältyvät muiden muassa seuraaviin fontteihin:
 Code2000 (http://www.code2000.net/)
 Pigiarniq (http://www.gov.nu.ca/english/font/ ).

Tavukirjoitusjärjestelmät
Inuittikielet
Bill Murray

William  James ”Bill” Murray (s. 21. syyskuuta 1950 Wilmette, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja.

Ura 

Murray nousi julkisuuteen esiinnyttyään NBC:n televisio-ohjelmassa Saturday Night Live vuosina 1977–1980. Hän oli myös käsikirjoittamassa ohjelmaa.

Murray on esiintynyt urallaan yli neljässäkymmenessä elokuvassa, pääasiassa komedioissa, mutta on tehnyt myös vakavia (tai ainakin puolivakavia) rooleja, muun muassa elokuvissa Veitsen terällä ja Kahden miehen nainen. Yhden tunnetuimmista rooleistaan hän teki vuonna 1993 elokuvassa Päiväni murmelina, jossa hän esittää meteorologi Phil Connorsia. Eniten palkintoehdokkuuksia hän on saanut roolistaan elokuvassa Lost in Translation (2003), jossa hän esitti toista päähenkilöä, Bob Harrisia. Hän sai suorituksestaan Lost in Translationissa muun muassa parhaan miespääosan Golden Globen ja BAFTAn ja oli ehdolla Oscarin saajaksi samassa kategoriassa. Hän oli ollut aiemmin ehdolla Golden Globen saajaksi rooleistaan elokuvissa Haamujengi (paras miespääosa musikaalissa tai komediassa) ja Rushmore – akatemian älypää (paras miessivuosa).    

Vuonna 1990 Murray ohjasi ja tuotti elokuvan Keikka putkessa, mikä on tähän mennessä hänen ainoa ohjaustyönsä.

Murray palkittiin elämäntyöstään Rooman elokuvafestivaaleilla elokuussa 2019.

Yksityiselämä 

Murray on viides yhdeksästä lapsesta suuressa katolisessa perheessä. Billin lisäksi myös kolme muuta hänen sisaruksistaan ovat näyttelijöitä, John Murray, Joel Murray ja Brian Doyle-Murray. Kaikki neljä veljestä esiintyivät yhdessä vuonna 1988 elokuvassa Haamujen kosto. Murray omistaa veljiensä kanssa ravintolaketjun nimeltä Murray Brothers Caddy Shack. Hän on myös usean baseball-joukkueen osaomistaja: muun muassa South Atlantic Leaguessa pelaavan Charleston RiverDogsin ja American Associationissa pelaavan St. Paul Saintsin.

Murray avioitui vuonna 1980 Margaret Kelleyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Homer (s. 1982) ja Luke (s. 1985). Kelley haki eroa vuonna 1994, kun Murraylla oli ollut suhde Jennifer Butlerin kanssa, ja ero astui virallisesti voimaan vuonna 1996. Vuonna 1997 Murray meni naimisiin Jennifer Butlerin kanssa. Heillä on neljä lasta, Caleb (s. 1993), Jackson (s. 1995), Cooper (s. 1996) ja Lincoln (s. 2001). He erosivat vuonna 2008.

Valikoitu filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset koomikot
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
BAFTA-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Perillinen

Perillinen on henkilö, joka saa toisen henkilön, perittävän, kuoltua tältä perinnön.

Perilliset jaetaan seuraaviin ryhmiin:
 Rintaperilliset, joita ovat perittävän lapset, lapsenlapset ja muut jälkeläiset,
 Selkäperilliset, joita ovat perittävän vanhemmat ja isovanhemmat, sekä
 Sivuperilliset, joita ovat perittävän veljet ja sisaret, heidän jälkeläisensä, sekä perittävän sedät, tädit ja enot.

”Naurava perillinen” on sivuperillinen, jonka sukulaisuus vainajaan on niin kaukaista, ettei hänen voi katsoa surevan vainajaa kiintymyksestä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Perintökaari (40/1965)

Perintöoikeus
Euler

Euler on muiden muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Leonhard Euler (1707-1783), sveitsiläinen matemaatikko ja fyysikko
Ulf von Euler (1905-1983), ruotsalainen fysiologi, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
Hans von Euler-Chelpin (1873-1964), saksalais-ruotsalainen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja.

Leonhard Eulerin mukaan nimetyt asiat 
 Eulerin φ-funktio
 Eulerin identiteetti
 Eulerin kaava, eix = cos x + i sin x
 Eulerin karakteristika
 Eulerin lause (lukuteoria)
 Eulerin luku eli Neperin luku, matemaattinen vakio
 Eulerin menetelmä
 Eulerin neljännen asteen yhtälö
 Eulerin numero
 Eulerin polku, graafiteorian käsite
 Eulerin monitahokaslause
 Eulerin suora
 Eulerin tiili
 Eulerin vakio
 Eulerin ympyrä eli yhdeksän pisteen ympyrä
 Eulerin–Jacksonin operaattori
 Eulerin-Lagrangen liikeyhtälö
 Eulerin–Mascheronin vakio
 Euler-projekti, laskennallisia tehtäviä sisältävä internet-sivusto.
 Euler, ohjelmointikieli
Sixtus IV

Sixtus IV alk. Francesco della Rovere, (21. heinäkuuta 1414 – 12. elokuuta 1484) oli paavina 1. elokuuta 1471 – 12. elokuuta 1484.

Hän liittyi nuorena fransiskaanimunkkeihin, ja hänestä tuli veljeskunnan kenraali vuonna 1464. Paavi Paavali II (1464–1471) teki hänestä kardinaalin vuonna 1467.

Sixtus IV suosi tieteitä ja taiteita. Hän rakennutti Sikstuksen kappelin ja laajensi Vatikaanin kirjastoa. Sixtus myös kirjoitti useita teologiaan liittyviä teoksia, kuten De potentia Dei (Jumalan mahti) ja De sanguine Christi (Kristuksen veri). Lisäksi Sixtus oli myötävaikuttamassa pohjoismaiden vanhimman yliopiston, Uppsalan yliopiston, perustamiseen. Hän allekirjoitti 27. helmikuuta 1477 bullan, jossa antoi luvan perustaa yliopiston kaupunkiin.

Sixtus IV oli myös tunnettu siitä, että hän harrasti monissa virkanimityksissään nepotismia.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Paavit
Vuonna 1414 syntyneet
Vuonna 1484 kuolleet
Silphium

Silphium (lat.), silfion (), laser tai laserjuuri oli antiikin kreikkalaisten käyttämä mauste. Silphium oli erään kasvin juuri, jota käytettiin vihannesten kera, mutta erityisesti sillä maustettiin lihaa, ja käytettiin sitä viininkin maustamiseen.

Silphiumia alettiin tuoda Kreikkaan vuonna 638 eaa. Pohjois-Afrikasta. Maustetta viljelivät kyreneläiset, jotka toivat sitä kreikkalaisille ja myöhemmin roomalaisille. Roomalaiset arvostivat silphiumia myös suuresti. Se oli aikansa kalleimpia mausteita, jota ei kasvanut muualla, mutta sitten jostain syystä silphiumin tuonti tyrehtyi. 

Varmaa tietoa ei ole, miksi maustetta ei enää tuotu Roomaan ja miksi mausteen tuotanto loppui. On epäilty, että syynä saattoi olla jonkinlaiset poliittiset erimielisyydet. Koska mausteen vienti tyrehtyi, mausteen tuottajat ilmeisesti hävittivät mausteviljelmänsä, ja koko kasvi hävisi noin ensimmäisen vuosisadan puolivälissä. On arveltu että kasvi on saattanut olla kahden eri kasvin hybridi joka lisääntyy vain suvuttomasti ja kuoli sukupuuttoon.

Maun lisäksi silphiumia tarvittiin siksi, että sillä oletettiin olevan raskautta ehkäisevä vaikutus, ja siitä tuli lemmen vertauskuva. Silphiumin siemen on sydämenmuotoinen. Kasvi oli kuvattu paikallisissa kolikoissa. 

Myöhemmin roomalaiset yrittivät löytää kasvia uudestaan mutta tuloksetta. Kerrotaan, että etsinnöissä löydettiin yksi kasvi, joka lähetettiin keisari Nerolle. Hän oli siis tarinan mukaan viimeinen, joka on maistanut silphiumia. Lukuisten etsintöjen jälkeen roomalaiset löysivät mausteen, jolla he kykenivät välttävästi korvaamaan silphiumin. Mauste on hajupihka, jolla väitetään olevan hyvin valkosipulimainen/sipulimainen aromi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mausteet
Samizdat

Samizdat () oli Neuvostoliitossa ja myös muissa sosialistisissa maissa harjoitettua maanalaista julkaisutoimintaa. Sana tarkoittaa itse kustannettua julkaisua (sam = itse, izdat = julkaista/kustantaa): se on mukaelma Neuvostoliitossa vallinneista käsitteistä politizdat (poliittisesti kustannettu, valtion kustantama poliittisen kirjallisuuden julkaisu) tai gosizdat (valtionkustanne).

Imperfektiivinen verbi "izdavat" ja perfektiivinen verbi "izdat" tarkoittavat julkaisemista tai suppeammin kustantamista. Izdatelstvo () on kustantamo.

Asema Neuvostoliitossa
Neuvostoliitossa julkaiseminen oli oppositiotoiminnan tukahduttamiseksi valvottua. Tämän vuoksi monet kielletyt kirjat – sellaiset kuin Mihail Bulgakovin Saatana saapuu Moskovaan – kopioitiin käsin ja niitä levitettiin kädestä käteen vaha- tai valokopioina. Maassa oli myös salaisia kirjapainoja Raamatuille ja muulle uskonnolliselle kirjallisuudelle. Luvatta ja laittomasti levitettävä uusi kirjallisuus oli itsekustannettua, samizdatia.

Tamizdat
Käsitteellä tamizdat (ven. тамиздат, "siellä julkaisu") puolestaan viitattiin humoristisesti niihin teoksiin, jotka usein samizdatin kautta päätyivät julkaistaviksi länsimaissa. Näin kävi esimerkiksi Boris Pasternakin romaanille Tohtori Živago, josta tekijä sai Nobelin palkinnon teoksen tultua julkaistuksi tamizdatina.

Luvaton musiikki
Myös sellaista musiikkia, jota viralliset tahot eivät suostuneet julkaisemaan, julkaistiin itse levittämällä nauhasta tehtyjä kopioita kädestä käteen. Tämä magnitizdat oli hyvin yleinen esimerkiksi vaihtoehtoisen rock-musiikin, kuten punkin, levittämisessä. Myös venäläiset trubaduurit eli bardit, tunnetuimpina Bulat Okudžava ja Vladimir Vysotski, julkaisivat suurimman osan tuotannostaan itse epävirallisesti.

Samizdat Neuvostoliiton jälkeen
Neuvostoliiton hajottua demokraatit korostivat Jeltsinin aikana sananvapautta ja lehdistön vapautta. Siten samizdat menetti käsitteenä merkityksensä Venäjällä, ja siellä se liittyy neuvostoaikaiseen kiellettyyn itsejulkaisemiseen. Samizdat on kuitenkin edelleen merkityksellinen esimerkiksi Valko-Venäjällä. Siellä oppositio tuottaa muun muassa Internetissä itsejulkaisuja, joissa arvostellaan presidentti Lukašenkaa ja hänen hallintoaan. Myös muualla entisessä Neuvostoliitossa, nykyisessä IVY:ssä voi olla maita, joissa itsejulkaisu on sensuurin vuoksi edelleen opposition tapa muodostaa yleistä mielipidettä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaava Esimerkki samizdatista: ohjeita siitä, miten tulee toimia, jos joutuu pidätetyksi tai kutsutuksi KGB:n kuulusteluihin. Jakov Vinkovetskin kirjoittaman tekstin on 1986 kääntänyt vironkielisestä versiosta Juhan Kristjan Talve. (Agricola-Suomen humanistiverkko portaalin julkaisusarja osa 8.)
Samizdatin antologia 1950-luvulta Neuvostoliitosta 
 Samizdatin merkityksestä kapitalismissa, Livejounal-artikkeli 2006  (Artikkeli arkistossa)

Neuvostoliiton media
Venäjänkieliset sanat ja sanonnat
Kuching

Kuching on Malesian seitsemänneksi suurin kaupunki ja Borneon saarella sijaitsevan Sarawakin osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 325 000. Kaupungin perusti James Brooke vuonna 1839, ja nykyään kaupunki on hallinnollinen keskus. Asukkaisiin kuuluu muun muassa kiinalaisia ja malaijeja. Kaupungin vientituotteita ovat esimerkiksi kumi ja saago. Kuchingissa on vuonna 1891 perustettu muinaista borneolaista kulttuuria esittelevä Sarawak-museo, satama ja lentoasema. Siellä on useita katedraaleja, moskeijoita ja buddhalaisia temppeleitä. Kuchingissa on opettajaharjoittelukoulu sekä yliopisto. Kaupunki on hallinnollisesti jaettu Pohjois- ja Etelä-Kuchingiin.

Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Kuchingissa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 24 °C–32 °C. Sademäärät vaihtelevat paljon vuodenajan mukaan, tammikuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 450 millimetriä ja touko-elokuussa alle 200 millimetriä kuukaudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Malesian kaupungit
Koror

Koror tarkoittaa seuraavia asioita:

 Koror, Palaun osavaltio
 Koror, Palaun suurin saari
 Koror, kaupunki Palaussa.
Keskustapuolue (Ruotsi)

Keskustapuolue (, lyh. C) on ruotsalainen puolue. Puolue on keskittynyt kysymyksiin, jotka liittyvät työhön, yrittäjyyteen, desentralisaatioon, maaseutuun, hyvinvointiin ja ympäristöön. Keskustapuolueen puheenjohtajana on toiminut Annie Lööf vuodesta 2011. Keskustapuolue perustettiin vuonna 1913, ja se vaihtoi alkuperäisen nimensä Bondeförbundet () nykyiseen vuonna 1957.

Vuonna 2004 keskustapuolue lähti mukaan Ruotsin porvarillisten puolueiden muodostamaan Allianssi-liittoumaan yhdessä Maltillisen kokoomuksen, Kansanpuolueen (myöh. Liberaalit) ja Kristillisdemokraattien kanssa. Allianssi hajosi vuoden 2019 alussa, kun keskustan lisäksi liberaalit päättivät tukea sosiaalidemokraattien Stefan Löfvenin valintaa pääministeriksi.

Vuonna 2022 keskustapuolue kuului sosiaalidemokraattivetoiseen punavihreään blokkiin.

Puoluejohtajat ja puheenjohtajat 
 Axel Pehrsson-Bramstorp (1934–1949)
 Gunnar Hedlund (1949–1971)
 Thorbjörn Fälldin (1971–1985)
 Karin Söder (1985–1987)
 Olof Johansson (1987–1998)
 Lennart Daléus (1998–2001)
 Maud Olofsson (2001–2011)
 Annie Lööf (2011–)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keskustapuolue 

Agraaripuolueet
Liberaalit puolueet
Ruotsalaiset puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Liberal International
Mischa Barton

Mischa Anne Barton (s. 24. tammikuuta 1986 Hammersmith, Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Marissa Cooperina televisiosarjassa O.C.

Elämä ja ura 
Barton on syntynyt Hammersmithissä Lontoossa, mutta hän muutti nelivuotiaana äitinsä kanssa New Yorkiin. Bartonin isä on englantilainen Paul Marsden Barton ja äiti irlantilainen Nuala Quinn. Hänellä on yksi vanhempi ja nuorempi sisko. Ennen näyttelijänuraansa Barton työskenteli mallina. Kun Mischa oli yhdeksänvuotias ja viidennellä luokalla, hän päätti näyttelemisen olevan jotakin, mitä hän ehdottomasti halusi yrittää. Yritteliäs näyttelijä ja lapsimalli sai ensimmäisen ammatillisen tilaisuutensa New Yorkin näyttämöllä 1994, näyteltyään Tony Kushner’s Slavsissa.

Barton aloitti näyttelijänä jo yhdeksänvuotiaana teatterissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Lawn Dogs vuonna 1997. Uran alkuvaiheen merkittävimpiä elokuvia olivat myös Kuudes aisti ja Notting Hill. Kuuluisuuteen Barton nousi vuonna 2003 televisiosarjasta O.C., jossa hän näytteli Marissa Cooperia. Barton poistui sarjasta keväällä 2006. Barton näytteli myös Vielä kerran -sarjassa (2002). Siinä hänen henkilöhahmonsa oli Katie Singer. Barton on myös ollut Enrique Iglesiasin musiikkivideossa "Addicted".

Vuonna 2007 Bartonia syytettiin rattijuoppoudesta ja marihuanan hallussapidosta. Vuonna 2009 häntä pidettiin Cedars-Sinai Medical Center -sairaalassa kaksi viikkoa 5150-asetuksella, joka Yhdysvalloissa vastaa pakkohoitoa. Myöhemmin Barton kertoi Tatler-lehden haastattelussa tapahtumien alkaneen siitä, kun hän kuukausia vaikean viisaudenhampaan poiston jälkeen haki apua tulehdukseen sairaalasta. Hän sanoi: ”Jos he katsovat, että henkilö on masentunut tai uhka itselleen tai muille, he voivat pitää hänet sairaalassa 5150:lla. Pelkään piikkejä, ja he halusivat pumpata minut täyteen lääkkeitä, ja sanoin, 'Ei, ei todellakaan. En halua olla täällä,' ja jouduin tappeluun hoitajien kanssa, mikä johti 5150:ani.”

Elokuvat

Televisiosarjat 
Televisiosarjoja, joissa Barton on näytellyt:
 All My Children (1996) Lily Montgomery
 KaBlam! (1996–1997) (ääni)
 Frankie & Hazel (2000) Frankie
 Vielä kerran (2001–2002) Katie Singer
 A Ring of Endless Light - Delfiinikesä (2002) Vikki
 Fastlane (2002) Simone
 The Friday Night Project (2006)Vieras
 Punk’d (2006) näytteli itseään
 O.C. 2003–2006 Marissa Cooper - naispäärooli
 The Dame Edna Treatment (2007) Vieras
 The Beautiful Life (2009) Sonja Stone
 Kova laki: Los Angeles (2010-2011)

Videot 
 Noel Gallagher's High Flying Birds: Everybody's on the Run (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla
  
The Mischa Barton Experience 
Mischa Barton | The ULTIMATE  
Mischa Barton On-line 
Iltalehden Julkkislista: Mischa Barton

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Liberaalit (Ruotsi)

Liberaalit (, lyh. L) on ruotsalainen liberaali puolue, joka on perustettu vuonna 1934. Kansanpuolueen tunnuslause on "sosiaalista vastuuta ilman sosialismia". Vuosina 1934–1990 puolueen nimi oli Kansanpuolue () ja vuosina 1990–2015 nimenä oli Kansanpuolue liberaalit (Folkpartiet liberalerna).  

Kansanpuolue perustettiin vuonna 1934 useiden vapaamielisten ja liberaalien puolueiden yhdistymisen myötä. Kansanpuolue oli Ruotsin valtiopäivien suurin porvarillinen puolue aina 1940-luvulta 1970-luvulle saakka. Vuonna 2004 liberaalit lähti mukaan Ruotsin porvarillisten puolueiden muodostamaan Allianssi-liittoumaan yhdessä Moderaattien, Keskustapuolueen ja Kristillisdemokraattien kanssa. Allianssi hajosi vuoden 2019 alussa, kun liberaalit ja keskusta päättivät tukea sosiaalidemokraattien Stefan Löfvenin valintaa pääministeriksi.

Puheenjohtajat

Kannatus

Valtiopäivävaalit

Maapäivävaalit

Kuntavaalit

Europarlamenttivaalit

Puolueen sivujärjestöjä 

 Nuorisoliitto (Liberala ungdomsförbundet (LUF))
 Opiskelijaliitto (Liberala studenter)
 Naisjärjestö (Liberala kvinnor)
 Moninaisuusjärjestö (Liberal Mångfald)
 Homo-, bi- och transliberaler (HBT-liberaler)
 Vihreät liberaalit (Gröna Liberaler)
 Kansainväliset liberaalit (SILC)
 Liberati

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Liberaalit 

Ruotsalaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Liberal International
Eläinrasva

Eläinrasva eli laardi on yhteinen nimitys eläimistä saataville rasvoille. Erilaisia eläinrasvoja ovat muun muassa voi eli maitorasva, tali eli nautaeläinten rasva, ihra eli sianrasva sekä kalaöljy ja valaanrasva eli traani.

Ravintoarvot

Eläinrasvan rasvahappokoostumus vaihtelee lajeittain. Lampaan rasvassa on suurin piirtein yhtä paljon tyydyttyneitä ja tyydyttymättömiä rasvahappoja. Naudan rasva ja maitorasvat ovat suurimmaksi osaksi tyydyttyneitä rasvahappoja, kun taas sian ja broilerin rasvasta suurin osa on tyydyttymättömiä rasvahappoja.  

Kalanrasvassa ja valtameressä elävien nisäkkäiden, kuten valaiden, rasvassa on runsaasti terveydelle edullisia eläinperäisiä omega 3 -rasvahappoja

Käyttö
Eläinrasvaa on käytetty kautta historian paistamiseen, leipomiseen ja leivälle sekä kynttilöihin. Eläinperäiset rasvat soveltuvat kasvisrasvoja paremmin uppopaistamiseen. Niitä voidaan käyttää myös ketjuöljyjen ja saippuan valmistukseen.  

 Talikynttilät olivat vielä keskiajalla tavallinen valonlähde, mutta samaa talia käytettiin paistinrasvana. Tali on märehtijöistä saatavaa hieman kellertävää rasvaa.

 Ihra oli taas arvostettua kovaa härän tai lampaan munuaisen ympäriltä kerättyä rasvaa, jota on käytetty kastikkeisiin. 

 Laardi on puhdistettua silavaa eli sian rasvaa, jota on käytetty kaikenlaiseen paistamiseen sekä erityisesti piirastaikinaan. Jos piirastaikinaan (voitaikina) laittaa puolet laardia ja puolet voita, niin taikinasta tulee erityisen kevyt ja rapea. 

 Voi on maidon rasvasta vatkaamalla tehtyä rasvaa. Ensin homogenoimattomasta maidosta kuoritaan pintaan nouseva rasvainen osa (kerma), ja sitten tätä vatkataan voimakkaasti. Voin vatkaamista kutsutaan kirnuamiseksi. Voita käytetään levitteenä, paistamiseen, ruoanlaitossa ja leivonnassa. Voista erotettua puhdasta maitorasvaa kutsutaan voiöljyksi. Voiöljyä kutsutaan myös gheeksi.

 Ghee on kirkastettua voita. Varsinkin intialaisessa ruoassa käytetään gheetä paljon. Tavallinen voi palaa helposti korkeassa lämpötilassa, mutta ghee, josta hera on erotettu, kestää paljon paremmin korkeita lämpötiloja. Ghee tehdään siten, että voi sulatetaan hiljaisella lämmöllä. Kun voi on sulanut, hera valuu vähitellen pohjalle. Pinnalle jäänyt kirkas neste on gheetä. Se kuoritaan varovasti pinnalta pois. 

Myös kaikkien muiden eläimien, mukaan lukien siipikarjan rasva, on otettu talteen, ja sitä on käytetty ruoan valmistukseen tai muuten hyödyksi (kynttilöihin, nahan rasvaukseen ynnä muuhun). Linnuista hanhi on erityisen rasvapitoinen. Kananrasva, schmalz, on tärkeä raaka-aine juutalaisessa keittiössä, joka ei salli maitorasvan ja lihan sekoittamista yhteen.

Terveysvaikutukset

Vuonna 2014 julkaistun laajan metatutkimuksen tuloksena oli, ettei eniten tyydyttynyttä eläinrasvaa nauttivalla kolmanneksella ole sen suurempaa riskiä sairastua sydäntauteihin kuin vähiten nauttivalla kolmanneksella. Tutkimukseen osallistui yhteensä 600 000 ihmistä.
.

Katso myös 
 kasvirasva

Lähteet  

Ruoka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Aitutaki

Aitutaki on atolli Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Cookinsaariin ja sijaitsee pääsaaresta Rarotongasta noin 200 km pohjoiseen. Atolli on osa Cookinsaarten eteläistä saariryhmää. Aitutakilla oli 1 712 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.

Maantiede 

Aitutakin atolli on kolmion muotoinen ja se koostuu kolmesta alkuperältään vulkaanisesta ja 12:ta koralleista muodostuneesta saarekkeesta. Matkaa Aitutakille Cookinsaarten pääsaari Rarotongalta kertyy 277 kilometriä ja se on Rarotongan lähin naapurisaari. Atollin pinta−ala on 18,3 neliökilometriä. Kolmionmuotoisen saaren reunat ovat noin 11 kilometriä pitkät. Pieniä asumattomia särkkiä kutsutaan nimellä motu. Atollin keskellä olevassa laguunissa tavataan muun muassa jättiläissimpukoita, papukaijakaloja ja erilaisia koralleja.

Historia 
Eri legendojen mukaan Aitutakin ensimmäiset asukkaat tulivat joko Ra'iateasta tai Tubuailta, jotka molemmat sijaitsevat nykyisessä Ranskan Polynesiassa. Ensimmäinen eurooppalainen, joka havaitsi atollin oli HMS Bountyn kapteeni William Bligh, joka löysistä  11. elokuuta 1789. Kuuluisaksi tullut kapina aluksella tapahtui 17 päivää myöhemmin. Vuonna 1821 saarelle saapui lähetyssaarnaaja John Williams mukanaan käännynnäisiä Tahitilta. Hän lähti myöhemmin saarelta, mutta jätti tahitilaiset huolehtimaan saarelaisten käännyttämisestä. Charles Darwin kävi atollilla vuonna 1835 ollessaan mukana HMS Beaglellä. Toisen maailmansodan aikana atollille tuli amerikkalaisia, jotka rakensivat lentokentän atollille. Lentokenttä oli vuoteen 1974 saakka Cookinsaarten suurin. Vuonna 2010 trooppinen hirmumyrsky Pat aiheutti tuhoa saarella.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Cookinsaarten maantiede
Lewis Trondheim

Lewis Trondheim (oik. Laurent Chabosy, s. 11. joulukuuta 1964 Fontainebleau) on ranskalainen sarjakuvataiteilija. Trondheimin tunnetuin sarjakuvasarja on Jussi Jäniksen ihmeelliset seikkailut ().

Teoksia

Jussi Jäniksen ihmeelliset seikkailut 
  
 
 
 
 
 
 
 La couleur de l’enfer, 2000
 L’Accélérateur atomique, 2003
 La vie comme elle vient, 2004

Slalom ilmestyi alun perin pienikokoisena mustavalkoisena albumina 1993. Vuonna 1997 se julkaistiin väritettynä versiona ja numeroituna sarjan osaksi 0. L’Accélérateur atomique (2003) numeroitiin sarjan osaksi 10, mutta julkaistiin ennen albumia La vie comme elle vient (2004).

Muut suomennetut teokset 
 
 

Sarjakuvalehti Jysäyksessä julkaistiin joitakin muutaman sivun pituisia Risa ja Roiskis (ransk. Kaput et Zösky) -tarinoita, jotka kertovat humoristisesti kahden avaruuden valloittajamuukalaisen seikkailuista. Tarinoita on julkaistu myös Suuren Kurpitsan vuosialbumi 1994:ssä, Rojun toimittamassa Kani, hevonen ja shakaali -kirjasessa sekä Sarjainfo-lehdessä. Vuosina 2008–2010 ilmestyneessä Viivi ja Wagner -sarjakuvalehdessä julkaistiin Trondheimin yksisivuisia ”Pikkujuttuja”-tarinoita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 
 WSOY:n kirjailijaesittely
 Otto Sinisalo: Minä Lewis Trondheim. Katuoja 9.11.2004.
 Juha Mäkinen: Laiska työmyyrä. Jyväskylän ylioppilaslehti 11/2004. (PDF)

Ranskalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Despotismi

Despotismi eli despotia tarkoittaa valtionhallintoa, jossa hallitsijan (tai hallitsevan ryhmän) tahto on täysin määräävä, rajatonta mielivaltaa, absoluuttista itsevaltiutta. Sanalla despootti tarkoitetaan yleensä mielivaltaista sortajaa tai täydellistä itsevaltiasta, mutta tämä merkitys on syntynyt renessanssin aikana. Aikaisemmin despootti oli Bysantin valtakunnassa titteli, jonka keisari antoi joillekin henkilöille, joskus ulkomaalaiselle. Sen haltija oli keisarista seuraava Bysantin hierarkiassa.

Despotia
Despotia on yleissana, jolla tarkoitetaan eräissä yhteiskunnallisissa opeissa mielivaltaiseen vallankäyttöön ja fyysiseen voimaan perustuvaa diktatuuria muistuttavaa vallankäytön muotoa. Despotia yhteiskuntajärjestelmän luokituksena on peräisin Aristoteleeltä, joka yhdisti sen pidäkkeettömään yksinvaltiuteen. Äärimmäisessä muodossaan despotia on melko harvinainen, eikä yksikään yhteiskunta ole koskaan tunnustautunut despotiaksi. Puhdasmuotoisessa despotiassa vain yksi ihminen, despootti, on vapaa, ja muut ovat hänen orjiaan. Ainoat lait ovat hallitsijan sana sekä mahdolliset uskonnolliset lait ja vakiintuneet tavat. Tällainen yhteiskuntamuoto oli Herodotoksen mukaan käytössä muinaisessa Persiassa. 

Käytännössä despotia muistuttaa itsevaltaista monarkiaa, eikä sitä voida selkeästi erottaa monarkiasta. Aristoteleen mukaan despotia olikin monarkian rappeumamuoto. On huomattava, että despotia on idealisaatio. Käytännössä despootti ei kyennyt esimodernissa yhteiskunnassa käyttämään satunnaista väkivaltaa kuin lähipiirinsä ja pääkaupunkinsa alueella. Lisäksi muodollisesti rajoittamattomankin hallitsijan valtaa rajoittivat totunnaistavat ja kirjoittamattomat säännöt.

Lähteet

Kirjallisuutta 

 

Valtionhallinto
Poliittiset järjestelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kuikat

Kuikat (Gaviidae) on kuikkalintujen (Gaviiformes) lahkon ainoa heimo, jonka ainoa suku on kuikkien suku Gavia. Kuikat ovat yksi Euroopan alkukantaisimmista lintuheimoista ja yksi viidestä veden pinnalta sukeltavien lintujen ryhmästä. Maailman viidestä kuikkalajista Suomessa pesivät kaakkuri ja kuikka.

Evoluutio 
Neoaves jakautui kahteen kehityslinjaan noin 79,6 miljoonaa vuotta sitten. Yhdestä kehittyivät varpuslinnut (Passeriformes), toisesta jalohaukkalinnut (Falconiformes), rantalinnut (Charadriiformes), ulappalinnut (Procellariiformes), kuikkalinnut (Gaviiformes), haikaralinnut (Ciconiiformes) ja pingviinilinnut (Sphenisciformes).

Kuikkalinnuilla ja ulappalinnuilla on luultavasti yhteinen esi-isä, joka tutkijoiden mukaan eli Gondwanalla noin 71 miljoonaa vuotta sitten, kun Australia, Etelämanner ja Etelä-Amerikka olivat kiinni toisissaan ja suuri maa-alue sijaitsi etelämpänä. Nykyisillä kuikilla on pitkä kehityshistoria takanaan, mutta ovat nykyään varsin samanlaisia ja muodostavat vain yhden suvun ja heimon.

Lajit 
 Kuikka (Gavia arctica)
 Kaakkuri (Gavia stellata)
 Jääkuikka (Gavia adamsii)
 Amerikanjääkuikka (Gavia immer)
 Tundrakuikka (Gavia pacifica)

Lajeista vain kuikka ja kaakkuri pesivät Suomessa. Jääkuikka on Suomessa hyvin vähälukuinen läpimuuttaja ja amerikanjääkuikka erittäin harvinainen harhailija.

Ulkonäkö ja elintavat  
Kuikat ovat uikkuja suurempia ja erinomaisesti vesielämään sopeutuneita: ruumis on muodoltaan sikarimainen, pyrstö on lyhyt ja jalat ovat kaukana peräpäässä. Näiden ominaisuuksiensa ansiosta kuikat liikkuvat vedessä taitavasti. Kuikat pystyvät olemaan veden alla 3–5 minuuttia, etenemään 500–800 metriä ja sukeltamaan 30 metrin syvyyteen. Yleensä sukellus kestää 20–50 sekuntia. Sukelluksen ajaksi ihopoimu sulkee sierainaukot. Kuikat ovat kömpelöitä maalla, jonne ne eivät nousekaan muuten kuin pesimään, eivätkä koskaan etäänny maata pitkin 1,5 metriä kauemmaksi vesirajaa. Poikaset osaavat synnynnäisesti ryömiä ja se käyttää tätä taitoa myös aikuisena.  Lepoasennossa kuikkalintujen pää on selvemmin vaakasuorassa kuin merimetsojen mutta ei niin vaakasuorassa kuin koskeloiden. Lennossa pää ja kaula työntyvät suoraan eteen vähän ruumiin tason alapuolelle, josta syystä lentokuva on hieman köyryn näköinen. Kuikkien lentonopeus on 70–80 km/h. Kuikkalinnut ovat äänessä etupäässä pesimäaikoina; äänet kuuluvia, valittavia tai kaakattavia. Kuikat pesivät sisävesissä metsä-, suo- ja tunturiseuduilla. Kuikat ovat kotipaikka- ja pariuskollisia. Sama pesäpaikka voi olla käytössä useita vuosia. Talvehtiminen tapahtuu merellä rannikoiden lähellä, harvemmin sisävesissä; muuttoaikoina hajaparvissa.

Kuikan suomenkielinen nimi on onomatopoeettinen eli lintu (ja sitä kautta koko heimo) on nimetty sen ääntelyn perusteella, kuik-ko, kuik-ko.

Lähteet 
  10. painos
 
 Laine, Lasse & Vepsäläinen, Kari 1976: Talvipukuisten kuikkalintujen määrittämisestä. – Lintumies 4.1976. SLY.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 BirdLife Suomi: Gavia-työryhmä 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Zarathustra

Zarathustra tai Zoroaster (nykypersiaksi Zardošt) oli persialainen profeetta ja zarathustralaisuuden perustaja.

Zarathustraa pidetään tavallisesti historiallisena hahmona, mutta esimerkiksi hänen elinaikaansa ei tunneta. Eri asiantuntijat ovat esittäneet hänen elinajastaan hyvin erilaisia näkemyksiä. Samaan tapaan Zarathustran muustakin elämästä tiedetään varmaksi vain vähän. Zarathustrasta kertovat uskonnolliset tekstit, kuten Avesta on kirjoitettu sasanidien valtakaudella mahdollisesti jopa yli tuhat vuotta Zarathustran kuoleman jälkeen. Osa uskonnollisista teksteistä vastaa kuitenkin esimerkiksi lähteitä kreikaksi ja latinaksi kirjoittaneilta kommentaattoreilta klassiselta ajalta, joten ainakin osa uskonnollisesta tekstistä on perua vanhemmalta ajalta.

Zarathustralaisessa perinteessä Zarathustra syntyi vuoden 628 eaa. tienoilla. Hänet liitetään myös akhaimenidien aikaiseen prinssiin nimeltä Hystapes. Uskonnollisissa teksteissä ei ole mainintoja ajan tunnetuista kuninkaista, tai edes viittauksia meedialaisiin ja persialaisiin. Nykyiset tutkijat ajoittavat Zarathustran elinajan tavallisesti aikaisemmaksi, esimerkiksi 1200- tai 1000-luvulle eaa. Aikaisempaa ajoitusta on perusteltu esimerkiksi sillä, että Gathat eli Zarathustran laulamiksi sanotut hymnit eroavat muusta liturgisesta kielestä. Tekstit heijastavat myös paimentolaiselämää, jota on pidetty tyypillisenä Iranin tasangolle asettuneille ensimmäisille iranilaisille paimentolaisille. Uusi usko onkin ehkä muovautunut alueen uusien asukkaiden kohdatessa uusia vaikutteita ja paineita uudessa ympäristössä ja uusilta naapureilta.

Avesta mainitsee nimeltä Zarathustran kolme poikaa ja kolme tytärtä. Hänen sanotaan myös saaneen koulutuksen pappina. Hänen kotiseudustaan on useita eri tulkintoja, mutta ehkä yleisesti hyväksytyin paikka Zarathustran kotimaaksi on Baktria. Zarathustralaisessa perinteessä Zarathustra alkoi saarnata uutta uskoa saatuaan ilmestyksen zarathustralaisuuden keskipisteessä olevalta Ahura Mazda -jumalalta. Zarathustra on mahdollisesti uutta uskontoa luodessaan yksinkertaistanut jo olemassa olleita uskonnollisia käsityksiä. Persian kielen sana div on samaa juurta, kuin esimerkiksi latinan ja sanskritin jumalaa tarkoittavat sanat. Zarathustralaiset alkoivat kuitenkin käyttää sanaa demonien ryhmästä, mikä saattaa viitata siihen, että Zarathustra määritteli alueella jo olemassa olevia jumaluuksia pahoiksi hengiksi. Lisäyksiä vanhempaan uskoon olivat myös hienostuneempi filosofinen teologia. Zarathustralaisuudessa Ahura Mazda edustaa totuutta ja valoa ja Ahriman on puolestaan pimeys ja paha. Tästä hyvän ja pahan dualismista tuli keskeinen osa iranilaista ajattelua. Zarathustralaisuus on sittemmin kehittynyt monoteistisemmäksi, mutta aikanaan siihen sisällytettiin myös muita jumalolentoja enkeleinä tai arkkienkeleinä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Zarathustralaisuus
Iranilaiset uskonnolliset johtajat
Profeetat
Uskontojen perustajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nalli

Nalli on pieni iskusta tai lämmöstä herkästi syttyvää ainetta sisältävä kapseli, joka sytyttää isomman räjähteen tai aseen ruudin. Nalliin lasketaan usein kuuluvaksi myös pieni aloitepanos eli räjäytin sekä nallin sytytysjärjestelmä ja kuori. Nalleissa on käytetty erityyppisiä aloiteräjähdysaineita, joita ovat mm. lyijyatsidi, räjähdyselohopea, lyijytrisinaatti ja tetratseeni.

Nalliksi kutsutaan myös yleensä paperinauhalle asennettua, leikkiaseissa käytettävää, lähinnä pamahtavan äänen aikaansaavaa panosta. Myös urheilukilpailujen lähettäjien starttipistoolien panoksia on kutsuttu nalleiksi. 

Räjähdysaineet
Asetekniikka
Inhambane (maakunta)

Inhambane on maakunta eteläisessä Mosambikissa. Sen pinta-ala on 68 615 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku oli vuonna 2019 noin 1,5 miljoonaa.   Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Inhambane. Ilmasto on trooppinen. Maakunta jakautuu kahteentoista pienempään alueeseen. Ne ovat Funhalouro, Govuro, Homoine, Inharrime, Inhassoro, Jangamo, Mabote, Massinga, Morrumbene, Panda, Vilankulo ja Zavala.

Inhambane tunnetaan kookos- ja cashew-pähkinöiden tuotantoalueena. Maakunnassa sijaitsee myös yksi Mosambikin vetovoimaisimmista matkailukohteista, Bazaruton saaristo.

Lähteet 

Mosambikin maakunnat
Mamba (yhtye)

Mamba on Porissa 1984 perustettu iskelmällinen yhtye, joka "yhdistelee romantiikkaa, poppia ja huumoria". Yhtyeen keulakuvana on alusta asti toiminut laulaja Tero Vaara, jonka kynästä useimmat laulut ovat syntyneet. Ennen ensimmäistä levytyssopimusta yhtyeen nimi oli Terveisiä päiväntasaajalta, mutta Fazerilla siitä ei pidetty, joten Jaakko Salo muutti sen Mambaksi. 

Yhtyeen ensimmäisenä singlenä 1984 ilmestynyt "Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä" oli heti valtakunnallinen menestys, joka soi paljon virallisilla radiokanavilla.Taikapeili on tehnyt kyseisestä kappaleesta oman version.  Alkuvuosien menestyskappaleita olivat "Kantakaa Lassi jo pois", "Lauantai-ilta" ja "Älä jätä minua". Mamban ensimmäinen albumi Mamba ilmestyi 1985. Vuonna 1987 ÄKT muisti Mambaa vuoden yhtye -Emmalla, jonka yhtyeen pojat jättivät hakematta.

Välillä yhtyeen suosio on hiipunut, mutta noussut taas hittikappaleiden myötä: vuoden 1994 Kummitusjuttu -albumia vauhditti "Valokuvia" ja kesän 2002 radion soitetuin kappale Suomessa oli "Vielä on kesää jäljellä". Albumilta Mä tein sen taas julkaistu single "Hei, dj" nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi 7. elokuuta 2006.

Yhtye ilmoitti marraskuussa 2014 jäävänsä pitkälle tauolle.  Vuonna 2020 yhtye aloitti jälleen keikkailun uudistetulla kokoonpanolla ja on myös äänittänyt uutta musiikkia. Yhtye julkaisi singlen Et ole yksin 3. huhtikuuta 2020. Single on julkaistu sekä CD-formaatissa että suoratoistopalveluissa.

Kokoonpano

 Tero Vaara – laulu, kitara (1984–)
 Pete Nikkinen – kosketinsoittimet (2010–2021)
 Ville Nurmi – kitara (2020–2022)
 Harri Lehtonen – rummut (2001–)
 Jari Heino – basso (2014–)

Entiset jäsenet

 Timo Mynttinen – basso (2001–2014)
 Antti Snellman – saksofoni (2011–2014)
 Esa Niiva – saksofoni (2008–2011)
 Reijo Anttila – kosketinsoittimet (1992–2004, 2008–2009)
 Vesa Anttila – kitara (2008–2009)
 Tuomas Wäinölä – kitara (2001–2004)
 Kari Makkonen – basso (1986–2001)
 Timo Räsänen – rummut (1996–2001)
 Petteri Korhonen – rummut (1986–1988, 1992–1995)
 Seppo Myllymäki – rummut (1990–1991)
 Harri Wiro – kitara (1986–1990)
 Ari Loukkalahti – kitara, laulu (1984–1986)
 Kari Heiskari – basso, laulu (1984–1986)
 Kari Rinko – rummut (1984–1986)
 Arto Rautajoki – rummut (1986)

Julkaisut

Albumit
 
  kultalevy
  kultalevy
 
 
  kultalevy
 
 
 
  kultalevy
  kultalevy, platinalevy
  kultalevy, platinalevy

Kokoelmat
 
  kultalevy, platinalevy
 
 
  kultalevy, platinalevy, tuplaplatina
 
 
  kultalevy, platinalevy

DVD

Myydyimmät albumit
 Vaaran vuodet 1984–1999 (myyty 86 311 kappaletta) (kokoelmalevy)
 Lauantai-ilta (48 646 kappaletta)
 20 suosikkia (43 696 kappaletta) (kokoelmalevy)
 Syksy (43 266 kappaletta)
 Meille vai teille (41 099 kappaletta)
 Lempikappaleita (34 969 kappaletta) (kokoelmalevy)
 Joulualbumi (30 891 kappaletta)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mamban viralliset kotisivut
 Ylen Elävä arkisto: Tero Vaara ja Mamba
 Mamba esittää kappaleen "Mitä yhdestä särkyneestä sydämestä" Hittimittari-ohjelmassa 17.01.1985 Yle Areena

Suomalaiset popyhtyeet
Suomalaiset iskelmäyhtyeet
Emma-palkinnon saajat
Porin musiikki
Sofala

Sofala on maakunta Keski-Mosambikissa. Sen pinta-ala on 68 018 neliökilometriä ja asukasluku oli vuonna 2019 noin 2 388 900.   Sofalan pääkaupunki on Beira, jossa asuu noin neljäsosa koko maakunnan asukkaista.

Virallisen kielen portugalin ohella maakunnassa puhuttuja paikallia kieliä ovat cisena ja cindau. 
Lukutaidottumuus oli vielä vuonna 2017 korkea, sillä maakunnan väestöstä 43,6 prosenttia oli lukutaidottomia. Syntyvien lasten elinajanodote oli vain 50,2 vuotta ja lapsikuolleisuus varsin korkea: 83,3 tuhatta lasta kohden (2017). Lasten osuus väestöstä on suuri, sillä alle 15-vuotiaita oli 1 012 500 (koko väestö 2 221 800). Väestöstä kaupunkilaisia oli 40,1 prosenttia ja maaseutuväestöä 59,9 prosenttia. 
 
Sofala on ollut maailman köyhimpiin maihin lukeutuvan Mosambikin vauraimpia provinsseja. Se tuottaa puutavaraa, katkarapuja, puuvillaa ja sokeria. Vuonna 2017 tuonnin arvoltaan tärkein tuoteluokka olivat autot. 

Sofalan maakunta jakautuu aluehallinnollisesti Beiran kaupunkiin ja 12 piiriin, jotka ovat Buzin, Caian, Chemban, Cheringoman, Chibabavan, Dondon, Gorongosan, Marromeun, Machangan, Maringuén, Muanzan ja Nhamatandan piirit. Piirien perustietoja on kirjatu oheiseen taulukkoon.

Maaliskuun 14.-15. päivien välisenä yönä 2019 maakuntakeskus Beiran lähellä rantautunut sykloni Idai vaurioitti myrskytuulineen, ukkossateineen ja tulvineen aluetta merkittävästi. Laajoja alavia alueita jäi päiväkausiksi tulvajärvien alle. Kymmeniä, mahdollisesti satoja ihmisiä kuoli maakunnassa ja esimerkiksi jopa 90 prosenttia maakunnan pääkaupunki Beiran rakennuskannasta tuhoutui tai vaurioitui jättäen satoja tuhansia ihmisiä vaille asuntoa. Monet sillat pyyhkiytyivät pois ja tieyhteydet vaurioituivat kulkukelvottomiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Governo da Província de Sofala (maakunnan virallinen sivusto)  (sofala.gov.mz)
Radiolinja

Radiolinja  oli suomalainen GSM-operaattori, joka perustettiin 19. syyskuuta 1988. Maailman ensimmäinen GSM-puhelu soitettiin Radiolinjan verkossa 27. maaliskuuta 1991. Verkko avattiin kaupalliseen käyttöön 1. heinäkuuta 1991.

Radiolinjan tunnuslause oli Jotta suomalaiset voisivat puhua enemmän. Se tuli tunnetuksi mainoskampanjalla.

Kun Radiolinja aloitti, Suomen vakiintunut matkapuhelinoperaattori Telecom Finland (nyk. Telia Finland) käytti ensimmäisen sukupolven matkaviestinnän verkkotekniikkaa (NMT). Näin Radiolinja ensimmäisenä GSM-operaattorina loi heti alusta matkaviestintäsektorille kilpailua Euroopassa. Monet "maailman ensimmäiset" tapahtuivat Radiolinjalla: sillä oli maailman ensimmäinen GSM-verkko, sillä lähetettiin ensimmäinen kahdenkeskeinen SMS-tekstiviesti vuonna 1993, se käynnisti ensimmäisen kiinteiden ja langattomien palveluiden nipun vuonna 1996 ja maailman ensimmäinen maksullinen soittoääni ladattiin vuonna 1998.

Radiolinja oli alun perin mukana suomalaisten paikallispuhelinyhtiöiden yhteenliittymässä, Finnetissä. 1990-luvun puolivälissä Elisa (entinen Helsingin Puhelin Oy, alun perin Helsingin Puhelinyhdistys, HPY) hankki enemmistön Radiolinjasta, mikä lopulta johti Radiolinjan, Radiolinja Origon ja Elisan fuusioon. Tässä vaiheessa Elisa oli hankkinut myös muita alan yrityksiä, kuten Soon Communicationsin (aikaisemmin Tampereen Puhelin Oyj).

Vuodesta 2004 lähtien operaattorin nimeksi tuli emoyhtiön nimi Elisa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.elisa.fi/elisa-oyj/tietoa_elisasta/historia/radiolinjan_historia/
Pörssitieto: Oy Radiolinja Ab.

Suomalaiset matkapuhelinoperaattorit
Entiset suomalaiset yritykset
Anja Pohjola

Raili Anja Anneli Pohjola-Sirén (o.s. Pohjola; s. 14. maaliskuuta 1931 Loimaa) on suomalainen näyttelijä.

Ura
Anja Pohjola aloitti teatteriuransa jo 1940-luvun lopulla Jyväskylän Työväen Teatterin lapsiteatterissa. Hän toimi Joensuun kaupunginteatterissa 1954–1955, Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1955–1959 ja 1961–1963 sekä Tampereen Pikkuteatterissa 1959–1961 ennen siirtymistään Televisioteatteriin, jossa hän näytteli miltei kolme vuosikymmentä, vuodet 1963–1990. 

Vuodesta 1990 Pohjola näytteli Suomen Kansallisteatterissa. Hän toimi myös Raivoisat Ruusut -näyttelijäryhmässä. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke, mutta hän esiintyi sen jälkeenkin elokuvissa, muun muassa viimeisessä Turhapuro-elokuvassa Uuno Turhapuro – This Is My Life sekä joulukuussa 2005 ensi-iltansa saaneessa Ilkka Vanteen ohjaamassa Lupaus-elokuvassa. Hän oli myös TV1:n Kotikatu-sarjan Tuulikki ja näytteli Hyvissä herroissa Tyyneä 1991–1996. Hän esitti elokuvissa Täällä Pohjantähden alla (1968) sekä Akseli ja Elina (1970) Akseli Koskelan äitiä Almaa. Hän teki myös ääniroolin vuoden 2012 animaatioelokuvassa Lorax. Kansallisteatterin Omapohjassa hän esitti karjalaismummia Maria Kilven näytelmässä Harmin paikka, joka sai ensi-iltansa 19. marraskuuta 2008.

Daniel Katz on kirjoittanut näytelmän Mies se on vainajakin erityisesti Maija Karhia ja Anja Pohjolaa varten. Kantaesitys oli vuonna 2002. Näytelmä kertoo kahden sisaruksen erilaisista valinnoista elämän tiellä ja niiden vaikutuksista: onko parempi olla leski vai vanhapiika?

 My Fair Lady (rouva Higgins) 2000 
 Raivoisat ruusut: Kassandra (Hilda Husso)  2000

Anja Pohjola sai parhaan naispääosan Jussin roolistaan elokuvassa Rautatie vuonna 1974 ja Suomen Leijonan Pro Finlandia -kunniamerkin 1990.

Yksityiselämä
Anja Pohjolan puoliso oli näyttelijä Pehr-Olof Sirén (1923–1986). Omia lapsia Pohjolalla ei ole, mutta Pehr-Olof Sirénin lapsenlapsia ovat muun muassa laulajinakin tunnetuiksi tulleet Anna, Pinja ja Janus Hanski. Pohjola on asunut Helsingin Etu-Töölössä vuodesta 1963, Lallukan taiteilijakodissa vuodesta 1990.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
  

Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Robotiikka

Robotiikka on monitieteinen tutkimusala, joka keskittyy koneiden eli robottien suunnitteluun, rakentamiseen ja käyttämiseen. Robotiikan keskeisimpinä pohja-aloina ovat tietotekniikka, sähkötekniikka ja konetekniikka. Robotiikka jaetaan teollisuus- ja palvelurobotiikkaan. Kokoonpanolinjoilla robotiikkaa on ollut käytössä jo varhain 1960-luvulta lähtien, kun palvelurobotiikka puolestaan on vasta 2000-luvulla muodostumassa oleva ala.

Lähteet

Aiheesta muualla
El País

El País on Madridissa ilmestyvä riippumaton sanomalehti, joka on perustettu 1976. Se on espanjankielisten maiden arvostetuimpia lehtiä. Se on Espanjan laajalevikkisin sanomalehti (Estudio General de Medio, 2005) ja sillä oli 2005 noin 2,1 miljoonaa lukijaa. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 4. toukokuuta 1976, aikana, jolloin maa otti vasta ensiaskeliaan takaisin kohti demokratiaa. Lehti on osa Grupo PRISAn mediayhteenliittymää.

Vuonna 1989 El País aloitti useita yhteistyöprojekteja muiden eurooppalaisten sanomalehtien kanssa. Sillä on yhteinen informaatioverkko italialaisen La Repubblican ja ranskalaisen Le Monden kanssa. Lokakuusta 2001 lähtien El Paísin englanninkielinen lisälehti on julkaistu International Herald Tribunen espanjalaisen painoksen mukana. Espanjan ulkopuolella espanjankielisessä maailmassa julkaistavan kansainvälisen version nimi on El País Internacional.

Lehden ideologia rinnastetaan tavallisesti sosialistiseen puolueeseen.

El Pais oli yksi lehdistä, jotka julkaisivat profeetta Muhammadia esittäviä piirroksia Muhammad-pilapiirrosjupakan yhteydessä 3. helmikuuta 2006. Se on myös julkaissut kansikuvat El Jueves -lehdestä, jonka numerot oikeus määräsi takavarikoitaviksi kannen majesteettirikoksen vuoksi. 

Kesäkuussa 2009 El País suututti Italian pääministeri Silvio Berlusconin julkaisemalla paparazzin ottamia kuvia Tšekin pääministerin Mirek Topolánekin kunniaksi järjestetyistä juhlista Berlusconin huvilalla Sardiniassa. Italiassa kuvat oli takavarikoitu yksityisyydensuojaan vedoten. 26. helmikuuta 2012 lehden numerot takavarikoitiin Marokossa, koska kyseisessä numerossa julkaistiin otteita Marokon kuningasta käsittelevästä kirjasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Lehden verkkosivusto. Elpais.es 

Espanjalaiset sanomalehdet