Ahmad Jamal

Ahmad Jamal on yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hänet tunnetaan erityisesti melodisesta improvisoinnistaan ja minimalistisesta soittotyylistään, jolla oli merkittävä vaikutus 50-luvun lopun jazzmusiikkiin. Monet myöhemmät pianistit, kuten Bill Evans, Red Garland, Herbie Hancock, Keith Jarrett ja McCoy Tyner, ovat ottaneet vaikutteita Jamalin soittotyylistä. Miles Davis arvosti Jamalia suuresti, ja halusi pianistinsa Garlandin jäljittelevän Jamalin soittotyyliä mahdollisimman tarkasti.

Elämä 
Ahmad Jamal, alkuperäiseltä nimeltään Frederick Russell Jones, syntyi Pittsburghissa 2. heinäkuuta vuonna 1930. Hän oli lapsesta alkaen musiikillisesti lahjakas, ja aloitti pianonsoiton kolmevuotiaana. Muodollista pianokoulutusta hän sai seitsemänvuotiaasta lähtien. Hän innostui jazzmusiikista kuultuaan Erroll Garnerin soittoa, ja alkoi 17-vuotiaana keikkailla pianistina. Jamalin uran alkuaikojen tärkeitä vaikuttajia olivat muun muassa Duke Ellingtonin, Earl Hinesin ja Count Basien big bandit, klassiset säveltäjät kuten Claude Debussy ja Maurice Ravel, sekä myöhemmin Garnerin, Art Tatumin ja Nat King Colen pianotriot.

Jamalin ammattilaisura alkoi vuonna 1948 George Hudsonin yhtyeessä, ja myöhemmin hän siirtyi Joe Kennedy Jr:n kvartettiin, jonka mukana hän nauhoitti albumin Chamber Music of the New Jazz. Ensimmäisen oman bändinsä, trion nimeltään The Three Strings, Jamal perusti vuonna 1951. Kokoonpanoon kuuluivat kitaristi Ray Crawford ja basisti Eddie Calhoun. Vuonna 1956 Jamal vaihtoi piano-basso-rummut-formaattiin, josta hänet parhaiten tunnetaan. Rumpali Vernell Fournierin ja basisti Israel Crosbyn kanssa hän soitti Chicagon Pershing-hotellin vakituisena yhtyeenä. He nauhoittivat vuonna 1958 huippusuositun live-albumin At the Pershing: But Not for Me, joka sisälsi muun muassa Jamalin tunnetuksi tulleen sovituksen kappaleesta ”Poinciana” sekä George Gershwinin säveltämän nimikkoraidan ”But Not for Me”. Albumi pysyi Billboardin listalla yli kaksi vuotta, pitempään kuin yksikään jazzalbumi siihen asti.

Trioformaatin lisäksi Jamal on soittanut myös muissa kokoonpanoissa, muun muassa orkesterien kanssa. 1970-luvun lopulla hän alkoi kokeilla sähköisten instrumenttien sisällyttämistä musiikkiinsa. Hän soittaa edelleen säännöllisesti kiertueilla erilaisissa kokoonpanoissa.

Valikoitu diskografia
Argo Records / Cadet Records
 Ahmad's Blues (1951, 1955)
 Chamber Music of the New Jazz (1955)
 Count 'Em 88-The Ahmad Jamal Trio (1956) Argo
 At the Pershing: But Not for Me (1958)
 Live at The Pershing & The Spotlight Club (1958)
 Happy Moods (1960) Argo
 All of You (1961, Argo, Israel Crosbyn ja Vernel Fournierin kanssa)
 Alhambra (1961, Argo, Crosbyn, Fournierin kanssa)
 Cross Country Tour 1958-1961 (1962)
 Poinciana (1963)
 Extensions (1965)
 Heat Wave (1966)
 Standard Eyes (1967)
 The Bright, The Blue and The Beautiful (1968)
Impulse! Records
 1968:  Tranquility
 1970:  The Awakening
 1971:  Freeflight
 1972:  Outertimeinnerspace
 1972:  At The Top - Poinciana Revisited
Myöhemmät levytykset
  '73 (1973)
 Jamalca (1974)
 Jamal Plays Jamal (1974)
 Steppin Out with a Dream (1976)
 One (1978)
 Night Song (1980)
 Live at Bubba's (1980)
 Ahmad Jamal & Gary Burton In Concert (1981)
 Digital Works (1985)
 Live at The Montreal Jazz Festival (1985)
 Rossiter Road (1986)
 Crystal (1987)
 Pittsburgh 1989 (1989)
 Live in Paris 1992 (1993)
 Chicago Revisited - Live at Joe Segal's Jazz Showcase (1993)
 I Remember Duke, Hoagy & Strayhorn (1995)
 The Essence Part 1 (1995)
 Big Byrd - The Essence Part 2 (1996)
 Nature - The Essence Part III (1998)
 With The Assai Quartet (1998)
 Picture Perfect (2000)
 Ahmad Jamal à l'Olympia (2001)
 In Search of Momentum (2003)
 After Fajr (2005)
 Legendary Okeh & Epic Recordings (1951–1955) (2005)
 It's Magic (2008)
 Poinciana - One Night Only (2008)
 A Quiet Time (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla
Ahmad Jamalin virallinen sivusto 
 Ahmad Jamal - Fanisivusto 
 Ahmad Jamalin täydellinen diskografia 
 

Yhdysvaltalaiset jazzpianistit
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt