joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Radiot.fi

Radiot.fi on RadioMedian ja Yleisradion yhteistyössä kehittämä radiosoitin. Sovellukseen on asetettu kaikkien ilmaisten suomalaisten radiokanavien tiedot ja nettilähetysten URL-osoittet, joista sovellus lähetykset toistaa. Radiot.fi-palvelun betavaihe käynnistyi kesäkuussa 2014 ja valmis palvelu tuli käyttöön saman vuoden syksyllä. Erotuksena muihin nettiradiopalveluihin Radiot.fi on suomalainen palvelu, jonka kehitystyössä ovat olleet mukana kaikki kotimaiset radiokanavat. 

Radiot.fi-sovelluksen kautta on kuunneltavissa 80 kotimaista radiokanavaa: kaikki Ylen kanavat sekä suurin osa Suomessa toimivista kaupallisista radiokanavista. Sovelluksessa olevien paikallisradioiden kuuntelu ei ole maantieteelliseen sijaintiin sidottua, vaan kaikki kanavat kuuluvat kaikkialla Suomessa. Radiokanavia ja niiden ohjelmia voi lisätä suosikeiksi, jolloin niitä on helpompi löytää ja kuunnella. Bassoradion, Classicin, FUN Tampereen, Iskelmän, KISSin, HitMixin, NRJ:n, Radio Cityn, Radio Dein, Radio Helsingin, Radio Nostalgian, Radio Novan, Radio Pookin, Radio SUNin, Radio Vaasan sekä Ylen kanavien ohjelmia voi kuunnella myös jälkikäteen.

Sovellus on saatavilla Android-, iOS- ja Web-alustoille.

Palvelun on toteuttanut suomalainen IT-yritys Reaktor.

Lista palvelussa olevista kanavista 
 Aito Iskelmä
 Auran Aallot
 Basso
 Groove FM
 Helmiradio
 HitMix

 Iskelmä
 Iskelmä
 Iskelmä Forssa
 Iskelmä Janne
 Iskelmä Sastamala
 Iskelmä Satakunta

 Järviradio
 Kantriradio
 Kasari
 Kaupunkiradio
 Kiakkoradio Ilves
 Kiakkoradio Tappara
 KISS
 Loop
 Me Naiset Radio
 NRJ
 Radio 957

 Radio City
 Radio City
 Radio City Hämeenlinna
 Radio City Oulu

 Radio Classic

 Radio Dei
 Radio Dei
 Radio Dei Kajaani
 Radio Dei Oulu
 Radio Dei Pohjanmaa
 Radio Dei Rovaniemi

 Radio Helsinki
 Radio Kaakko
 Radio Keskisuomalainen
 Radio Majava
 Radio Nostalgia
 Radio Nova
 Radio Patmos
 Radio Pooki
 Radio Pori
 Radio Ramona
 Radio Rex
 Radio Rock
 Radio SUN
 Radio Suomipop
 Radio Vaasa
 Radio Voima
 Savon Aallot
 SuomiRock
 SuomiRäp
 Yle Klassinen
 Yle Puhe
 Yle Radio 1

 Yle Radio Suomi
 Helsinki
 Hämeenlinna
 Joensuu
 Jyväskylä
 Kajaani
 Kemi
 Kokkola
 Kotka
 Kuopio
 Lahti
 Lappeenranta
 Mikkeli
 Oulu
 Pori
 Rovaniemi
 Seinäjoki
 Tampere
 Turku
 Vaasa

 Yle Sámi Radio
 Yle Vega
 Huvudstadsregionen
 Västnyland
 Åboland
 Österbotten
 Östnyland

 Yle X3M
 YleX
 Ysäri

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Radiot.fi palvelu
 Taajuuslista
 Suomalaiset radiokanavat
 Näin syntyi Radiot.fi
 Nettiradio Suomessa ja maailmalla 
 Radiot.fi iOS-sovellus
 Radiot.fi Android-sovellus

Suomalaiset verkkosivustot
Internet-radio
Lapsen Maailma

Lapsen Maailma on 8 kertaa vuodessa ilmestyvä erikoisaikakauslehti, joka käsittelee lasten ja nuorten kasvatusta sekä lastensuojelukysymyksiä. Se on suunnattu lapsiperheille ja lasten kanssa työskenteleville. Lapsen Maailman kustantaja on Lastensuojelun Keskusliitto.

Historia 
Lastensuojelun Keskusliitto ja sen myötä myös Lapsen Maailma -lehden ensimmäinen versio, Lapsi ja nuoriso, perustettiin 27.11.1937. Ennen lehden perustamista Suomessa ilmestyi kaksi kilpailevaa lastensuojelulehteä, joiden tilalle uusi lehti perustettiin.  Ensimmäisenä päätoimittajana toimi Keskusliiton puheenjohtaja, Turun lastensuojelujohtaja Daniel Hedman. Alussa pienilevikkisen lehden toimittamisesta jouduttiin luopumaan sodan ajaksi 1942–44, kunnes rahatilanteen parantuessa lehden toimittamista jälleen jatkettiin. 

Vuonna 1973 lehden nimi muutettiin ajan hengen mukaisesti ja siitä tuli Lapset ja yhteiskunta. Vuonna 1989 lehden nimeksi vakiintui Lapsen Maailma. Järjestö- ja ammattilehdestä tehtiin laajoja lukijapiirejä kiinnostava monipuolinen aikakauslehti, jonka aiheiksi nousivat kasvatus, lapset, perhe-elämä ja lastensuojelu. Samalla aloitettiin lehden aktiivinen markkinointi, jonka myötä levikki kasvoi 6 000:sta yli 30 000:een. Lehdestä tuli tällöin myös merkittävä tulonlähde Lastensuojelun Keskusliitolle.

Lehden aiheet

Lehden teemoja ovat esimerkiksi lastensuojelu, perhe ja terveys. Lisäksi lehdessä julkaistaan Ismo Loivamaan Kuukauden Kirjat -palstaa.  

Lehden kolumnisteina toimivat Heikki Hiilamo, Päivi Alasalmi ja Atte Ahokas.

Lapsen Maailma on Aikakauslehtien Liiton sekä Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen. Lehden artikkeleita on uudelleenjulkaistu lukuisia kertoja Kultin julkaisemassa asunnottomien myymässä Iso Numero -katukulttuurilehdessä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 lapsenmaailma.fi

Suomalaiset aikakauslehdet
Lastensuojelu Suomessa
David Mayer de Rothschild

David Mayer de Rothschild (s. 25. elokuuta 1978) on brittiläinen ympäristönsuojelija, ekologi ja seikkailija. Hän kuuluu kuuluisaan Rothschildien pankkisukuun. Hänen isänsä on Evelyn de Rothschild (s. 1931).

Hän on saanut useita tunnustuksia ja muun muassa Maailman talousfoorumi on ehdottanut häntä ’Nuoreksi maailmanlaajuiseksi johtajaksi’ (Young Global Leader).

Lähteet 
 https://web.archive.org/web/20140707021021/http://www.nationalgeographic.com/explorers/bios/david-de-rothschild

Brittiläiset henkilöt
Aateliset
Ympäristönsuojelijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Rothschild
Aunuksen väliaikainen hoitokunta

Aunuksen väliaikainen hoitokunta oli heimosotiin kuuluneen Aunuksen retken aikana vuonna 1919 Aunuksen Karjalassa toiminut suomalainen hallintoelin. Se perustettiin huhtikuussa 1919 ja lakkautettiin virallisesti seuraavan vuoden tammikuussa. Hoitokunnan jäsenistö muodostui Aunuksen retkelle osallistuneista suomalaisista aktivisteista.

Historia 
Väliaikainen hoitokunta perustettiin heti Aunuksen kaupungin 23. huhtikuuta tapahtuneen valtauksen jälkeen. Hoitokunnan tehtäviin kuului yleinen valloitettujen alueiden hallinnon organisointi sekä muun muassa elintarvikehuoltoa. Lisäksi hoitokunta perusti suojeluskuntia Itä-Karjalan kyliin. Nykyään tunnettuja ovat hoitokunnan painattamat postimerkit, jotka perustuvat vuonna 1917 julkaistuihin Saarisen mallin suomalaisiin merkkeihin. Niitä käytettiin Aunuksen sisäisen postiliikenteen lisäksi myös Suomeen suuntautuneissa lähetyksissä. 

Toukokuun lopussa valta siirrettiin hoitokunnalta paikallisista asukkaista kootulle viisihenkiselle Aunuksen väliaikaiselle hallitukselle, jonka taustalla hoitokunta kuitenkin vaikutti aktiivisesti. Suomen hallitus nimesi samalla Aunuksen edustajakseen hoitokuntaan kuuluneen kauppaneuvos Isak Julinin ja antoi hoitokunnalle 3 miljoonan markan suuruisen lainan. Suomen hallituksen puolesta asioista vastasi ministeri Mikko Luopajärvi. Kesäkuun 5.–7. päivänä pidettiin Vitelessä kahdeksan pitäjän edustajien kokous, joka julisti Aunuksen läänin eronneeksi Neuvosto-Venäjästä ja liityneeksi Suomeen. Aunuksen väliaikainen hallitus ja väliaikainen hoitokunta yhdistettiin 10. elokuuta 1919 ja samalla ne muuttivat Sortavalaan. 

Aunuksen retken käännyttyä tappiolliseksi kesän ja syksyn 1919 aikana, suomalaiset joukot joutuivat vetäytymään Itä-Karjalasta ja menettivät lopulta joulukuussa Suomen hallituksen tuen. Aunuksen retkikunta lakkautettiin virallisesti 1. tammikuuta 1920 ja väliaikainen hoitokunta 13. tammikuuta. Huhtikuun alussa perustettiin Aunuksesta Suomeen tulleiden noin 1 700 pakolaisen huoltoa varten erityinen komitea, johon kuului entisiä Aunuksen hoitokunnan ja väliaikaishallituksen jäseniä. Sen johtoon valittiin Juho Kujala.

Jäsenet 
Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan kokoonpano heinäkuun alussa 1919.

Nestori L. Eskola
Isak Julin
Juho Kujala
Paavo Pajula
Adolf Renvald
F. K. Röppänen
Jaakko Seise
Pekka Supinen

Lähteet 

Suomen heimosodat
Aunus
Milorad Dodik

Milorad Dodik (kyril. Милорад Додик, s. 12. maaliskuuta 1959, Laktaši) on bosnialainen serbipoliitikko. Hän on serbien edustaja Bosnia ja Hertsegovinan presidenttikollegiossa vuodesta 2018, ja oli sitä ennen  Serbitasavallan pääministeri 2006–2010 ja presidentti vuodesta 2010.

Bosnia ja Hertsegovinan valtion johdossa on Daytonin rauhansopimuksen mukaan kolmen presidentin kollegio. Yhden pitää olla muslimi, yhden kroaatti ja yhden serbi. 

Hän edustaa Itsenäisten sosiaalidemokraattien liittoa (SNSD).

Dodik valittiin toiselle Serbitasavallan  presidenttikaudelle lokakuun 2014 vaaleissa SNSD, DNS ja SP-puolueiden tuella. Hän voitti niukasti Ognjen Tadićin.

Dodik väittää, että Srebrenican joukkomurhaa ei ole tapahtunut.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bosnialaiset poliitikot
Bosniahertsegovinalaiset poliitikot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Mustila

Mustila voi tarkoittaa seuraavia:

paikkoja
 Mustila, kylä Kouvolan Elimäellä; tähän liittyvät
 Arboretum Mustila
 Mustilan kartano
 Mustila, kylä Hämeenlinnan Hauholla
 Mustila, kylä Mynämäellä

henkilöitä
 Jouko Mustila (s. 1931), suomalainen kirjailija

Katso myös
 Mustiala
Stressi-Erkki

Stressi-Erkki (Stressed Eric) on brittiläinen animaatiosarja, jonka tuotti Absolutely Productions BBC Two -televisiokanavalle ja Television New Zealandille. Sarja kertoo Erkki Heiveröstä (Eric Feeble), keskiluokkaisesta miehestä, joka on aina pahasti stressaantunut perheensä, työnsä, työtovereidensa ym. vuoksi.

Sarjan idea
Eric Feeble on 40-vuotias mies, joka ei ole päässyt yli avioerostaan, asuu keskiluokkaisessa lontoolaisessa talossa ja on aina kovan paineen ja stressin alla elämänsä kaikilla osa-alueilla. Hänen kaksi lastaan, Claire ja Brian, piinaavat häntä pelolla ja huolilla päivittäin. Claire on hauras kuusivuotias, joka on allerginen laajalle kirjolle asioita vehnästä poneihin, kun taas Brian on oppimisvaikeuksinen kymmenvuotias, joka on jäänyt kolmesti peräkkäin luokalleen. Perheen au pair Maria on 18-vuotias portugalilainen nainen, jolla on vakava alkoholiongelma. Huolimatta Ericin toistuvista yrityksistä pitää hänet kontrollissa ja keskittyneenä, Maria näyttää olevan tunteja lattialla sammuneena. 

Ericin entinen vaimo Liz soittelee Ericille jatkuvasti, mikä vain pahentaa hänen stressiään, ja menestynyt snobimainen Perfectin naapuriperhe näyttää Ericille jatkuvasti kivuliaasti, millaista elämä voisi olla.

Ericin työpaikkakaan ei missään tapauksessa ole pakopaikka jokapäiväisiltä huolilta. Hänen pomonsa, Paul Power (PP), on kovaääninen ja epäkohtelias. Hän on alentanut Ericin apulaisjohtajan paikalta ala-arvoiseksi virkailijaksi toimistoon, joka on siivouskomeron ja miesten vessan välissä. Hänen sihteerinsä Alison on hyödytön soitellen koko työaikansa omia puheluitaan ja jättäen huomiotta Ericin huomautukset.

Lähes joka jakson päätteeksi Ericin stressi kipuaa huippupisteeseen, jossa sykkivä otsasuoni irtoaa ja kiertyy hänen kaulansa ympärille kuristamaan häntä.

Ääninäyttelijät

 Mark Heap Eric Feeblenä (UK) & (NZ)
 Morwenna Banks Claire Feeblenä ja Heather Perfectinä
 Rebecca Front Liz Feeblenä
 Gordon Kennedy useissa eri rooleissa
 Doon Mackichan Maria Gonzalezina ja Alison Scabiena
 Geoffrey McGivern Calebina ja Paul Powerina
 Paul Shearer Docina
 Alison Steadman Mrs Perfectinä

Yhdysvaltalaismukaelmassa Mark Heapin äänen korvasi Hank Azaria.

TV-historia
Sarjan ensiesitys oli BBC Two:lla huhtikuussa 1998 sisältäen kaksi kautta.

Suomessa sarjaa esitti Nelonen vuonna 2000.

Jaksot

1. kausi 
Nativity
Sex
Pony
Hospital
Potato
Tidy

2. kausi 
Cricket
Bursting
Team
Tent
Crush
Au Pair
Drool

Lähteet

Aiheesta muualla
''Virallinen sivusto
''Absolutely Productionsin sivusto

1990-luvun televisiosarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Diana (Paul Ankan kappale)

”Diana” on kanadalaisen laulajan Paul Ankan kirjoittama ja esittämä kappale vuodelta 1957. Se oli ilmestyessään suuri hitti nousten sekä Yhdysvaltain että Britannian listaykköseksi. Anka oli kappaleen ilmestyessä 15-vuotias, ja hänestä tuli Britanniassa ensimmäinen yli miljoonan äänitteen rajan rikkonut teini. ”Diana” oli aikanaan myös Britannian kaikkien aikojen myydyin single.

Kappaleen synty 

Paul Anka kirjoitti kappaleen 15-vuotiaana ollessaan kesätöissä New Yorkissa. Kappale oli rakkaudentunnustus kolme vuotta vanhemmalle tytölle, joka oli toiminut Ankan nuorempien sisarusten lapsenvahtina. Anka myös kertoi tytölle tunteistaan, mutta tuli torjutuksi. Kokemuksen seurauksena Anka kirjoitti aiheesta runon, jonka hän myös lähetti samalle lapsenvahdille. Hieman myöhemmin Anka sävelsi runoon musiikin.

Kun kappale oli valmis, käveli Anka sen kanssa ensimmäiseen kohdalle osuneeseen levy-yhtiöön, joka oli ABC-Paramount. Sen tuottaja Don Costa piti kuulemastaan niin paljon, että kutsui Ankan vanhemmat New Yorkiin kirjoittamaan levytyssopimusta, sillä Anka itse oli siihen alaikäinen.

Julkaisu ja vastaanotto 

”Diana” oli heti ilmestyessään suurmenestys. Yhdysvalloissa se nousi listaykköseksi 9. syyskuuta 1957 yhden viikon ajaksi. Euroopassa suosio oli vielä suurempaa, ja esimerkiksi Britanniassa se oli listaykkönen yhdeksän viikon ajan. Suomessa se ylsi seitsemänneksi.

Yhdysvalloissa singlen julkaisi ABC-Paramount-yhtiö, kun taas Euroopassa yleisin julkaisija oli Columbia Records. Singlen B-puolella oli kappale ”Don’t Gamble with Love”.

Muita versioita 

”Dianasta” on tehty lukemattomia cover-versioita. Suomeksi ”Dianan” levytti ensimmäisenä nuorisoidoli Lasse Liemola vuonna 1958. Sanoituksen oli tehnyt Mauno Maunola. Samaa käännöstä käyttivät omissa levytyksissään Rolf Bergström (1974), Dick Dynamite and His Hot Lips (1974), Jussi Raittinen (1974), Tapani Kansa (1978), Esa Pakarinen (1978), Kari &  Kakrut (1986), Timo Turunen (1991), Ässät (1993), Markus Määttänen (1995) ja Niskavuoren Aarnet (1996). Salomon teki kappaleesta englanninkielisen coverin vuonna 1976.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kanadalaiset musiikkikappaleet
Vuoden 1957 kappaleet
Preitilän seisake

Preitilän seisake on lakkautettu seisake Varsinais-Suomessa rantaradalla Paimion Preitilässä. Seisake avattiin matkustajaliikenteen käyttöön 1. heinäkuuta 1943 ja lakkautettiin 1. maaliskuuta 1957. Seisake sijaitsee ratakilometrillä 170+622.

Liikennepaikan vieressä oli tasoristeys, joka oli käytössä elokuuhun 1984 saakka. Nykyään se on korvattu Alvar Aallon tien sillalla.

Lähteet

 Varsinais-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat
Paimion liikenne
Tanner Pearson

Tanner Pearson (s. 10. elokuuta 1992 Kitchener, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Vancouver Canucksia. Huhtikuussa 2021 hän teki Canucksin kanssa kolmevuotisen jatkosopimuksen. Vasemmalta laukovan Pearsonin pelipaikka on laitahyökkääjä. Los Angeles Kings varasi hänet numerolla 30. vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Pearson debytoi NHL:ssä kaudella 2013–14 pelaten runkosarjassa 25 ottelua tehoin 3+4 ja pudotuspeleissä 24 ottelua tehoin 4+8. Hän oli mukana voittamassa Los Angeles Kingsille Stanley Cupin kaudella 2013–14. Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa Pearson voitti MM-pronssia vuonna 2012.

Tilastot

Lähteet 

 
 http://www.nhl.com/ice/fi/player.htm?id=8476871

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vancouver Canucksin pelaajat
Los Angeles Kingsin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Riley Sheahan

Riley Michael Sheahan (s. 7. joulukuuta 1991 St. Catharines, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Buffalo Sabresia. Vasemmalta laukovan Sheahanin pelipaikka on keskushyökkääjä. Hän on Detroit Red Wingsin ensimmäisen kierroksen 21. varaus vuoden 2010 varaustilaisuudesta. NHL:ssä Sheahan teki debyyttinsä kaudella 2011–12. Hän on pelannut joka kaudella sekä NHL:ssä että AHL:ssä Red Wingsin farmijoukkueessa Grand Rapids Griffinsissä. Kaudella 2013–14 hän iski tähänastisen piste-ennätyksensä, 9+15. Kauden 2014–15 Sheahan aloitti NHL:ssä.

Lähteet 
 
 http://www.nhl.com/ice/fi/player.htm?id=8475772&view=stats

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Seattle Krakenin pelaajat
Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Drew LeBlanc

Andrew John LeBlanc (s. 19. kesäkuuta 1989 Duluth, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa nykyisin DEL seura Augsburger Pantherissa. NHL:ssä LeBlanc on pelannut kaksi ottelua kaudella 2012–13 ilman tehopisteitä. Hän edusti Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta vuoden 2013 MM-kisoissa, joissa pelatuissa kuudessa ottelussa tilille tuli kolme syöttöpistettä. LeBlanc saavutti lopulta kisoista USA:n kanssa pronssia joukkueen kaadettua pronssiottelussa Suomen.

Lähteet 
 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikoisten seisake

Heikoisten seisake (ratakm 167+277) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Varsinais-Suomessa Paimion kaupungissa rataosuudella Helsinki–Turku.
Seisake avattiin 1. kesäkuuta 1940. Se oli tarkoitus avata jo joulukuussa 1939, mutta talvisota myöhästytti avaamista. Matkustajaliikenne lakkautettiin 1. joulukuuta 1955, jolloin myös koko seisake lakkautettiin.
Entisen seisakkeen vieressä oli puomeilla varustettu tasoristeys nimeltään Heikoinen ja nykyään se on korvattu Iso-Heikoistentien sillalla.

Lähteet 

Varsinais-Suomen lakkautetut rautatieliikennepaikat
Paimion liikenne
Trulli GP

Trulli Formula E Team oli sveitsiläinen Formula E -talli, joka kilpaili sarjassa sen debyyttikaudesta 2014 lähtien. Trulli GP on entisen Formula 1 -kuljettaja Jarno Trullin perustama talli yhdessä Francesco Guarnierinin kanssa. Talli toimii teknisessä yhteistyössä Drayson Racing Technologiesin kanssa. 

Kaudella 2014–2015 tallin kuljettajina toimivat tallin toinen omistaja Jarno Trulli sekä sarjan toinen naiskuskeista Michela Cerruti. Cerrutin paikan otti Miamin GP:stä lähtien Vitantonio Liuzzi ja Liuzzin paikan otti Lontoon GP:ssä Alex Fontana. Trulli kilpaili numerolla 10. Cerruti, Liuzzi sekä Fontana ajoivat numerolla 18. Talli saavutti 17 pistettä sijoittuen tallipisteissä viimeiseksi.

Kaudella 2015–16 tallissa jatkoivat Jarno Trulli ja Vitantonio Liuzzi. Trulli kuitenkin ilmoitti ennen kauden alkua väistyvänsä ajotehtävistä, ja hänen paikkansa otti meksikolainen Salvador Durán. Tallin autot eivät läpäisseet ajoissa FIA:n tuomariston suorittamaa tarkastusta avauskisassa Kiinassa, minkä vuoksi kuljettajat eivät voineet osallistua kilpailuun. Malesian osakilpailussa Trulli korvasi Duránin sopimuserimielisyyksien vuoksi, mutta tallin autot eivät läpäisseet FIA:n tarkastusta eivätkä voineet taaskaan osallistua kilpailuun. Joulukuussa 2015 talli ilmoitti, että se vetäytyy Formula E -sarjasta eikä osallistu jäljellä oleviin osakilpailuihin.

Tulokset

*  Kausi käynnissä. Lihavointi = Paalupaikka. Kursivointi = Nopein kierros.

Lähteet

Aiheesta muualla

Formula E -valmistajat
Sveitsiläiset autourheilutallit
Isokarpeet

Isokarpeet (Parmelia) on karpeiden heimoon kuuluva suku. Liuskat voivat olla litteitä tai lehden muotoisia. Kasvustot voivat olla myös joko koveria tai kuperia. Väriltään lajit ovat ruskean tai harmaan sävyisiä. Alapuolella on paljon juurtumahapsia. Liuskojen yläpuolella on ruskeita kotelomaljoja ja sekovarren sisäpuolella on kuromapulloja. Isokarpeet kasvavat joko kasvien tai kivien päällä. Sukuun kuuluvia lajeja ovat kouruisokarve (P. fraudans), luotoisokarve (P. omphalodes subsp. discordans), limi-isokarve (P. omphalodes subsp. omphalodes), liuskaisokarve (P. omphalodes subsp. pinnatifida), Kallioisokarve (P. saxatilis) ja raidanisokarve (P. sulcata).

Lähteet
Alia Bhatt

Alia Bhatt (s. 15. maaliskuuta 1993 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialaissyntyinen brittiläinen näyttelijä ja laulaja, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hänen voittamiinsa palkintoihin kuuluu neljä Filmfare Awards -palkintoa. Hän on esiintynyt Forbes Indian Celebrity 100 -listalla vuodesta 2014 lähtien, ja Forbes Asia esitteli hänet vuoden 2017 30 Under 30 -listalla.

Bhatt on elokuvantekijä Mahesh Bhattin ja näyttelijä Soni Razdanin tytär. Hän esiintyi lapsinäyttelijänä trillerissä Sangharsh (1999), ja teki näyttelijändebyyttinsä aikuisena Karan Joharin romanttisessa komediassa Student of the Year (2012). Hänen roolisuorituksensa Tukholma-syndroomasta kärsivänä teinityttönä Imtiaz Alin draamassa Highway (2014) sai ylistystä ja hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon. Hänen seuraavat menestyselokuvansa olivat romanttinen draama 2 States (2014), romanttinen komedia Humpty Sharma Ki Dulhania (2014), draama Kapoor & Sons (2016), kasvuelokuva Dear Zindagi (2016) ja romanttinen komedia Badrinath Ki Dulhania (2017). Hän voitti parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnot rooleistaan biharilaisena siirtotyöläisenä rikosdraamassa Udta Punjab (2016), vakoojana trillerissä Raazi (2018) ja räppärin räjähdysherkkänä tyttöystävänä musiikkidraamassa Gully Boy (2019).

Elokuvissa näyttelemisen lisäksi Bhatt on laulanut seitsemän kappaletta elokuviinsa. Hän myös osallistuu lavaesityksiin ja on julkaissut oman vaatemallistonsa. Bhatt meni naimisiin näyttelijä Ranbir Kapoorin kanssa 14. huhtikuuta 2022.

Filmografia

Diskografia

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset näyttelijät
Intialaiset laulajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Andretti Autosport (Formula E -talli)

Andretti Formula E on yhdysvaltalainen Formula E -talli, joka kilpaili sarjassa ensimmäistä kertaa sarjan debyyttikaudella 2014–2015.
  
Tallin kuljettajina toimii kaudella 2017-2018 Portugalilainen António Félix da Costa sekä japanilainen Kamui Kobayashi.

Historia

Kausi 2014–2015 
Talli lähti kauteen toisena kahdesta yhdysvaltalaisesta tallista. Kauden avauskilpailuun Kiinan ePrix'iin talli palkkasi kuljettajikseen ranskalaiset Franck Montagnyn sekä Charles Picin. Pic ajoi tallissa kauden aikana vain avauskilpailun. Montagny ajoi myös Malesian GP:ssä, mutta kärähti kokaiinin käytöstä kilpailun jälkeisessä dopingtestissä. Matthew Brabham korvasi Picin Malesiassa ja jatkoi pestiään myös Uruguayn ePrixissä. Uruguayssä Brabham sai rinnallensa Jean-Eric Vergnen. Vergne ajoi debyytissään kilpailun paalupaikalle. Argentiinan GP:ssä Marco Andretti korvasi Matthew Brabhamin.

Kausi 2015–2016 
Kaudeksi 2015–2016 Andretti kertoi avanneensa uuden osaston valmistamaan tallille oman voimansiirtolinjan. Andretti ilmoitti myös sopineensa yhteistyöstä Amlinin kanssa useamman vuoden sopimuksella.

Kautta edeltävissä testeissä Andrettin uuden moottorin ongelmat estivät merkittävän testaamisen. Talli päätti palata käyttämään ensimmäisellä kaudella käytettyä McLarenin moottoria, suunnitelmissa tuoda oma moottorinsa sarjan kolmannelle kaudella.

Kuljettajikseen talli värväsi Robin Frijnsin ja Simona de Silvestron.
Talli sijoittui kauden päätteeksi valmistajien sarjassa seitsemänneksi.

Kausi 2016–2017 
Kaudelle 2016–2017 talli palkkasi Robin Frijnsin tallikaveriksi portugalilaisen António Félix da Costan.

Tulokset

*  Kausi käynnissä. Lihavointi = Paalupaikka. Kursivointi = Nopein kierros.

Saavutukset

Lähteet

Aiheesta muualla

Formula E -valmistajat
Yhdysvaltalaiset autourheilutallit
Branimir Hrgota

Branimir Hrgota (s. 12. tammikuuta 1993 Zenica, Bosnia ja Hertsegovina) on bosnialaista ja kroatialaista alkuperää oleva ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Vasenjalkaisen Hrgotan pelipaikka on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Ruotsin jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura 
Hrgota on ruotsalaisen Jönköpings Södran kasvatti. Hän pelasi seuran ykkösjoukkueessa Superettanissa vuodet 2011-2012, jolloin 39 pelissä syntyi 28 maalia. Vuonna 2012 Hrgota siirtyi Bundesliigaseura Borussia Mönchengladbachin organisaatioon. Aluksi hän edusti seuran kakkosjoukkuetta. Toukokuussa 2013 Hrgota debytoi avauskokoonpanossa Mainzia vastaan ja teki hattutempun. Hän on saanut hyvin vastuuta joukkueessa kaudella 2014-15.

Maajoukkueura 
Hrgota olisi saanut edustaa joko Ruotsia, Kroatiaa tai Bosnia-Hertsegovinaa. Kroatian alle 21-vuotiaiden valmentaja Ivo Šušak yritti saada Hrgotan joukkueeseensa syksyllä 2012, mutta tämä kieltäytyi. Ruotsin jalkapallomaajoukkueen valmentaja Erik Hamrén valitsi Hrgotan mukaan EM-karsintaotteluun Itävaltaa vastaan syyskuussa 2014. Hrgota teki tuossa ottelussa maajoukkuedebyyttinsä.

Lähteet 
 
 http://www.national-football-teams.com/player/56824/Branimir_Hrgota.html

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Trevor van Riemsdyk

Trevor van Riemsdyk (s. 24. heinäkuuta 1991 Middleton Township, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Washington Capitalsia. Oikealta laukovan van Riemsdykin pelipaikka on puolustaja. Maaliskuussa 2014 hän siirtyi juniorisarjoista Blackhawksin riveihin. Debyytti NHL:ssä tapahtui lokakuussa 2014 Dallas Starsia vastaan. Van Riemsdykin isoveli James van Riemsdyk on myös NHL-kiekkoilija, joka edustaa nykyisin NHL-seura Philadelphia Flyersia. 2015 kesällä Trevor teki Blackhawksin kanssa kaksivuotisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2021 van Riemsdyk teki Capitalsin kanssa yksivuotisen ja yhteensä 1,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Viitteet  

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Washington Capitalsin pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Team Aguri

Team Aguri (virallisellä nimellä Team Aguri Formula E Team, aiemmin nimellä Amlin Aguri) on entinen brittiläis-japanilainen Formula E -talli, joka kilpaili sarjassa ensimmäistä kertaa sarjan debyyttikaudella 2014–2015.  Kaudella 2015-2016 tallin kuljettajina toimivat António Félix da Costa ja Nathanaël Berthon. Talli lopetti kauden 2015–2016 jälkeen ja tallin pohjalta perustettiin Techeetah -talli.

Historia

Kausi 2014-15 

Ennen kautta Amlin Aguri -nimellä toimineen tallin kuljettajiksi ilmoitettiin António Félix da Costa ja Katherine Legge. Ensimmäisessä kilpailussa Kiinassa Félix da Costan tilalla ajoi entinen japanilainen F1-kuljettaja Takuma Satō, sillä Félix da Costa oli kilpailemassa DTM-sarjassa. Malesiassa Félix da Costa teki Formula E -debyyttinsä. Uruguayssa Salvador Durán korvasi Leggen ja jatkoi tallissa loppukauden. Argentiinassa ajetussa osakilpailussa Félix da Costa otti tallin ensimmäisen osakilpailuvoiton. Kauden päättäneessä Lontoon osakilpailussa DTM-kilpailun vuoksi estyneen Félix da Costan korvasi toinen entinen japanilainen F1-kuljettaja Sakon Yamamoto.

Kauden aikana talli keräsi 66 pistettä ja sijoittui tallien mestaruussarjassa seitsemänneksi.

Kausi 2015-2016 
Kaudeksi 2015–16 talli vaihtoi nimensä Team Aguriksi nimisponsori Amlinin jätettyä tallin. Toisesta kaudesta lähtien tallien olisi mahdollistä hyödyntää omia innovaatioitaan auton voimansiirrossa, mutta Team Aguri päätti jatkaa ensimmäisellä kaudella kaikkien tallien käyttämällä autolla.

Félix da Costa jatkaa tallin kuljettajana myös toisella kaudella. Tallikaverikseen hän sai ranskalaisen Nathanaël Berthonin. Berthon ajoi kuitenkin vain kolme kilpailua kunnes Salvador Durán teki paluun tallin kilpakuljettajaksi ja korvasi Berthonin.

Tulokset 

*  Kausi käynnissä. Lihavointi = Paalupaikka. Kursivointi = Nopein kierros.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.amlin-aguri.com/index.php

Formula E -valmistajat
Brittiläiset autourheilutallit
Japanilaiset autourheilutallit
Toinen symposium

Symposium on vuonna 1992 perustettu, Tampereelta kotoisin oleva, rock-yhtye.

Symposium on vuoden 1994 rocklyriikan Suomenmestari. 

Yhtyeen esikoisalbumilta (CD) 'Ivalo-Bombay' löytyy musiikin lisäksi Windows-multimediaohjelma 'Ivalosta Symposiaan', joka sisältää videoita, äänimaisemia sekä hyperromaanin. Kyseessä on ensimmäinen Suomessa tehty rock-cd-rom.

Julkaisut

 1995  Ivalo-Bombay (Sonet/Polygram)
 2008  Toinen

Lähteet

http://www.perunamaa.net/sarjakuvarock/muita/sympos.html

http://www.yrttimaa.net/Blogi/?p=2468
Ivalo-Bombay Fono.fi - äänitetietokannassa

Suomalaiset_rockyhtyeet
Dabiq

Dabiq () on kaupunki Aleppon maakunnassa Pohjois-Syyriassa. Kaupungissa oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 3 364 asukasta.

Kaupungilla on merkittävä asema islamilaisessa eskatologiassa. Abu Hurairahin saneleman hadithin mukaan kaupungin asema on samanlainen kuin Harmageddonin kristinuskossa. Hadithin mukaan viimeiset hetket eivät saavu ennen kuin 'roomalaiset' saapuvat Dabiqiin. Silloin Medinasta saapuneet taistelijat voittavat heidät ja valloittavat sen jälkeen Konstantinopolin.

Kartografi Yaqut al-Hamawi on maininnut kaupungin 1200-luvulla ja maininnut sen olevan Umaijadien kalifi Suleimanin hautapaikka.

Vuonna 1516 lähistöllä käytiin ratkaiseva Mamelukkien ja Osmanien välinen Marj Dābiqin (Dabiqin niityn) taistelu, joka johti siihen että Osmanien valtakunta valloitti suuren osan Lähi-itää. Isis-järjestön sanomalehti ja sen verkkojulkaisu on nimetty taistelun mukaan.

Lähteet 

Syyrian kaupungit
Mahindra Racing

Mahindra Racing Formula E Team on intialainen Formula E -talli, joka kilpaili sarjassa ensimmäistä kertaa sarjan debyyttikaudella 2014–2015. Tallin kuljettajina toimivat intialainen Karun Chandhok sekä brasilialainen Bruno Senna. Chandhok kilpaili numerolla 5 ja Senna numerolla 21.

Kaudella 2015–2016 Senna jatkoi tallissa ja sai tallikaverikseen entisen F1-kuljettajan Nick Heidfeldin.

Kaudella 2016-17 tallin kuljettajina toimivat edelliskauden tapaan saksalainen Nick Heidfeld ja debyyttinsä Formula E -sarjassa tekevä ruotsalainen Felix Rosenqvist.

Tulokset

*  Kausi käynnissä. Lihavointi = Paalupaikka. Kursivointi = Nopein kierros.

Saavutukset

Lähteet

Aiheesta muualla

Mahindra Racingin virallinen sivusto 
Mahindra Racing Twitterissä

Formula E -valmistajat
Intialaiset autourheilutallit
Jens Bergensten

Jens Peder Bergensten (s. 18. toukokuuta 1979), tunnetaan myös nimillä Jeb tai jeb_, on ruotsalainen videopelisuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten hiekkalaatikkopeli Minecraftin kehittämisestä Mojangissa, missä hän on työskennellyt joulukuusta 2010 lähtien. Bergensten siirtyi Minecraftin pääkehittäjäksi- ja suunnittelijaksi joulukuussa 2011 Minecraftin entisen kehittäjän Markus Perssonin luovuttua työstä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jens Bergenstein Twitterissä

Elävät henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Ruotsalaiset henkilöt
Videopelisuunnittelijat
Ruutuysi

Ruutuysi (myöhemmin Ruutuässä) oli suomalainen 1980- ja 1990-luvuilla esitetty visailuohjelma. Sitä esitettiin MTV:llä vuosina 1984–1990. Myöhemmin ohjelma aloitettiin uudestaan Kolmoskanavalla, jolloin sen nimeksi vaihtui Ruutuässä. Kolmoskanavan lopetettua sitä esitettiin MTV3-kanavalla vielä vuoden 1993 aikana. Ohjelma lopetettiin katsojalukujen vähentymisen takia. Vuonna 1993 ohjelmaa seurasi parhaimmillaan 650 000 katsojaa. 

Ohjelman juontajina toimivat aluksi Jorma Pulkkinen ja Liisa Kinnunen, jonka tilalle ensimmäisen kauden jälkeen tuli Sirpa Viljamaa. Lisäksi studiossa olivat mukana Viljamaan omistamat pikkukoirat.

Formaatti
Ohjelmassa katsojat soittivat studioon, ja arvailivat mikä kuva ruutujen taakse on piilotettu. Ohjelmassa esitetyt kuvat vuokrattiin Lehtikuvasta, ja niistä maksettiin 300 markkaa kappale. 

Oikein vastanneet voittivat erilaisia palkintoja, esimerkiksi rahaa ja kodinkoneita.

Parodiat
 Viihdesarjassa Studio Studio esitettiin ohjelmasta parodioiva sketsi, jossa ohjelman nimi on Sinkkuloora. Jorma Pulkkista sketsissä esittää Eero Saarinen.
 Lapinlahden Lintujen ensimmäisessä sketsisarjassa Seitsemän kuolemansyntiä esitetään ohjelmaa parodioiva sketsi, jossa Jorma Pulkkista esittää Tapio Liinoja, ja Sirpa Viljamaata Hannu Lemola. 
 Pirkka-Pekka Petelius ja Pedro Hietanen ovat esittäneet Ruutuysi-aiheisia sketsejä omissa radio- ja televisio-ohjelmissa. Sketseissä parodioitiin muun muassa ohjelmassa saaduista palkinnoista. Juontaja Jorma Pulkkinen on kertonut loukkaantuneensa ohjelmasta tehdyistä sketseistä, ja otti yhteyttä asian tiimoilta kanavan johtoon. Pulkkinen on kommentoinut, että hän itse ei voinut vaikuttaa mitä palkintoja ohjelmassa annettiin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tuomas Marjamäki: LPV: Jorma Pulkkisen haastattelu vuodelta 1993 

Visailuohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
Napakaktukset

Napakaktukset (Discocactus) on muutamalajinen kaktuskasvisuku, jonka lajit ovat matalakasvuisia, pallomaisia, uurteisia ja piikkisiä. Kukkia varten kasvin päähän kehittyy villakarvainen kefalio. Kasvi kukkii yöllä. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanasta diskos 'kiekko' ja viittaa kasvin ulkonäköön.

Ulkonäkö ja koko 

Napakaktukset kasvavat tavallisesti yksittäin, ja niiden varret ovat pallomaisia; pallon kärki voi olla painunut, mistä johtuu nimitys napakaktus. Varressa on tavallisesti paljon uurteita. Pitkittäisharjut ovat jakautuneet nystyiksi. Kääpiöversot eli areolit ovat pieniä ja hukkuvat runsaiden piikkien alle; oskus niissä voi tosin olla vain yksi piikki. Piikit ovat enimmäkseen tukevia ja joskus tyvestään turvonneita. 

Kukkaverso (kefalio) kehittyy varren päähän ja on toisinaan sisäänpäin painunut. Kefalio voi saavuttaa neljän cm:n korkeuden. Siinä on valkoista, kellertävää tai harmahtavaa huopamaista karvaa, joskus myös sukasmaisia piikkejä. Kefalion reunalle puhkeavat kukat, jotka avautuvat yöllä, ovat tuoksuvia, valkoisia ja suppilomaisia tai laakeita kuin tarjotin. Kukan tyvi on suomupeitteinen. Napakaktuseten hedelmät ovat pallomaisia, nuijamaisia tai pitkänomaisia, väriltään valkoisia, vaaleanpunaisia tai kirkkaanpunaisia sekä sivuraoilla avautuvia. Siemenet ovat kiiltävänmustia ja nystermäpintaisia.

Levinneisyys 

Napakaktuksia tavataan Brasiliassa, Bolivian itä- ja Paraguayn pohjoisosissa. Ne ovat vakavasti uhattuna kasvupaikkojen tuhoamisen vuoksi.

Lajit 

Kuten monissa kaktuskasvisuvuissa on napakaktuksiakin aikojen saatossa kuvattu ja nimetty runsaslukuisesti. Nyttemmin tutkimus on tuonut selvyyttä vallinneeseen sekasortoon päätyeen vain seitsemään lajiin (Internationl Cactaceae Systematics Group).

Discocactus bahiensis
Discocactus ferricola
Discocactus heptacanthus
Discocactus horstii
Discocactus placentiformis
Discocactus pseudoinsignis
Discocactus zehntneri

Lähteet 

Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Viitteet

Aiheesta muualla 

 kaktuskasvit
Venturi Racing

Venturi Formula E Team on monacolainen Formula E -talli, joka kilpaili sarjassa ensimmäistä kertaa sarjan debyyttikaudella 2014. Tallin perustajiin lukeutuu muun muassa näyttelijä Leonardo DiCaprio.  Venturi pitää hallussaan tällä hetkellä sähköautojen nopeuden maailmanennätystä (495 km/h).
  
Tallin kuljettajina toimi kaudella 2014–2015 saksalainen Nick Heidfeld sekä ranskalainen Stéphane Sarrazin. Heidfeld kilpaili numerolla 23 ja Sarrazin numerolla 4. Kaudella 2015–2016 Sarrazin jatkoi tallissa ja sai uudeksi tallikaverikseen entisen F1-maailmanmestarin Jacques Villeneuven. Muutaman kilpailun jälkeen Villeneuve kuitenkin korvattiin Mike Conwayllä.

Kaudella 2016–17 Sarrazin jatkaa tallissa. Tallin toisena kuljettajana ajaa Maro Engel.

Tulokset

*  Kausi käynnissä. Lihavointi = Paalupaikka. Kursivointi = Nopein kierros.

Saavutukset

Lähteet

Aiheesta muualla
Venturi GP Facebookissa

Formula E -valmistajat
Monacolaiset autourheilutallit
Saint-Augustin

Saint-Augustin tai Saint Augustine on usean paikan nimi:

Saint Augustin, Madagaskar
Saint-Augustin, Saguenay-Lac-Saint-Jean, Quebec, Kanada
Saint-Augustin, Côte-Nord, Quebec, Kanada
Saint-Augustin (entinen kunta), Laurentides, Quebec, Kanada
Saint-Augustin, Charente-Maritime, Ranska
Saint-Augustin, Corrèze, Ranska
Saint-Augustin, Seine-et-Marne, Ranska 
Saint Augustine, Trinidad and Tobago
St. Augustine, Florida, Yhdysvallat
St. Augustine, Illinois, Yhdysvallat

Muita
Saint Augustinin kirkko, Pariisi
Luettelo elossa olevista suomalaisista entisistä ministereistä

Tämä on luettelo Suomen valtioneuvoston jäsenenä toimineista elossa olevista henkilöistä.
Kaikki Lipposen II, Jäätteenmäen, Vanhasen I, Kiviniemen, Kataisen, Stubbin, Sipilän, Rinteen ja Marinin hallitusten ministerit ovat elossa.

Paasion I hallitus (5/1966–3/1968)

Koiviston I hallitus (3/1968–5/1970)

Karjalaisen II hallitus (7/1970–10/1971)

Auran II hallitus (10/1971–2/1972)

Paasion II hallitus (2/1972–9/1972)

Sorsan I hallitus (9/1972–6/1975)

Liinamaan hallitus (6/1975–11/1975)

Miettusen II hallitus (11/1975–9/1976)

Miettusen III hallitus (9/1976–5/1977)

Sorsan II hallitus (5/1977–5/1979)

Koiviston II hallitus (5/1979–2/1982)

Sorsan III hallitus (2/1982–5/1983)

Sorsan IV hallitus (5/1983–4/1987)

Holkerin hallitus (4/1987–4/1991)

Ahon hallitus (4/1991–4/1995)

Lipposen I hallitus (4/1995–4/1999)

Lipposen II hallitus (4/1999–4/2003)

Jäätteenmäen hallitus (4/2003–6/2003)

Vanhasen I hallitus (6/2003–4/2007)

Vanhasen II hallitus (4/2007–6/2010)

Kiviniemen hallitus (6/2010–6/2011)

Kataisen hallitus (6/2011–6/2014)

Stubbin hallitus (6/2014–5/2015)

Sipilän hallitus (5/2015–6/2019)

Rinteen hallitus (6/2019–12/2019)

Marinin hallitus (12/2019–)

Aiheesta muualla
 Valtioneuvoston kotisivut 

Luettelot Suomen ministereistä
Britannian siirtomaavirasto

Britannian siirtomaavirasto (Colonial Office) oli Yhdistyneen kuningaskunnan ministeriö, joka vastasi Brittiläisen imperiumin siirtokuntien hallinnoimisesta siirtomaista ja merentakaisista alueista vastaavan ministerin (Secretary of State for the Colonies) alaisuudessa.

Yhdistyneen kuningaskunnan hallinto
Ministeriöt
Brittiläinen imperiumi
Noin viikon uutiset

Noin viikon uutiset oli vuosina 2014–2017 Yle TV2:lla esitetty televisio-ohjelma, joka käsitteli ajankohtaisia uutisia huumorin ja satiirin keinoin. Jokaisessa jaksossa nähtiin myös vieras, jonka kanssa keskusteltiin pinnalla olevasta aiheesta. Ohjelmaa juonsi Jukka Lindström. Ohjelman alkuvuosina vakiovieraina esiintyivät myös koomikot Teemu Vesterinen ja Tommi Tuominen.

Noin viikon uutiset palkittiin parhaan komedia- ja sketsiohjelman Kultainen Venla -palkinnolla vuosina 2016 ja 2017.  Marraskuussa 2017 Raittiuden Ystävät palkitsi ohjelman ja juontaja Jukka Lindströmin Vuoden raittiusteko 2017 -tunnustuksella ”rohkeasta, ennakkoluulottomasta ja kriittisestä tavasta tarkastella suomalaista päihdekulttuuria ja alkoholiteollisuutta”. Ohjelma palkittiin myös Koura-palkinnolla 2015.

Ohjelman kesätauoilla vuosina 2016 ja 2017 Lindström teki Yle Areenassa julkaistua podcast-sarjaa Noin viikon radio. 

Ohjelman viimeisessä jaksossa tekijätiimi kertoi ohjelman tekemisestä.

Osa ohjelman tekijätiimistä jatkoi keväällä 2018 alkaneessa Noin viikon studio -ohjelmassa.

Ohjelman teosta 

Ohjelman juontaja ja käsikirjoittaja Jukka Lindströmin mukaan ohjelmaa alettiin ideoimaan alkuvuodesta 2014, kun tuottaja Juha Lahti kysyi Lindströmiltä, minkälaista ohjelmaa tämä tekisi, jos saisi siihen täysin vapaat kädet. 

Image-lehden haastattelussa Lindström on kertonut, että huolella tehdyn käsikirjoituksen avulla on tarkoitus luoda illuusio siitä, että kaikki on improvisoitua. Jutussa Lindström myös toteaa, että hän ei ”usko satiirin voimaan tai yhteiskunnalliseen tehtävään, mutta ei pelkää myöskään suututtaa vallanpitäjiä”.

Ohjelmaa käsikirjoitettiin maanantaista keskiviikkoon. Torstai-iltana esitetty jakso nauhoitettiin Ylen studioilla Pasilassa torstai-iltapäivisin vaihtuvan studioyleisön edessä.

Vastaanotto 
Ohjelma otettiin vastaan hyvin. Keskisuomalaisen kolumnissaan Heikki Kärki piti ohjelmaa viihdyttävänä sekä tiiviisti ja tarkkaan käsikirjoitettuna. Helsingin Sanomien Toni Puurtisen mukaan ohjelma on oivaltava ja hauska. Toimittaja Veli-Pekka Lehtonen arvioi maaliskuussa 2017 Helsingin Sanomissa Noin viikon uutisten olevan ”nopein ja iloisin tv-show juuri nyt”. Erityisesti Lehtonen nostaa esiin käsikirjoituksessa ansiokkaasti käytettävän arkistomateriaalin ja pelottoman asenteen.

Seitsemännen kauden kahdeksannen jakson ensilähetys teki ohjelman katsojaennätyksen, kun sitä seurasi keskimäärin 325 000 katsojaa torstaina 9. marraskuuta 2017. Elokuussa 2017 Yle ilmoitti Jukka Lindströmin jättävän ohjelman syksyn tuotantokauden jälkeen. Ohjelma jäi määrittelemättömälle tauolle marraskuussa 2017.

Jaksot ja vieraat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman verkkosivut

Suomalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Satiirisarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Spark-Renault SRT 01E

Spark Renault SRT_01 on Formula E -sarjaan suunniteltu sähköauto kaudeksi 2014–15. Auto esiteltiin virallisesti Frankfurtin Motor Show’ssa 10. syyskuuta 2013. Auto on suunniteltu yhdessä Spark Racing Technologiesin, Williamsin, McLarenin, Dallaran ja Renault’n kanssa. Suunnittelusta on vastannut Frédéric Vasseur. Auto on läpikäynyt myös FIAn törmäystestin, jonka myös Formula 1 -autot käyvät läpi.

Renkaat toimittaa autoille ranskalainen rengasvalmistaja Michelin. Renkaat on suunniteltu siten, että niillä voi ajaa kilpaa sekä kuivalla että märällä säällä. Autoissa on Dallaran valmistama hiilikuiturunko ja Hewlandin vaihdelaatikko. Sähkömoottorit toimittaa McLaren. Akustosta vastaa Williams. Formula E:n sähkömoottorin teho on noin 200 kilowattia, joka vastaa 270 hevosvoimaa. Auton huippunopeudeksi on mitattu 250 kilometriä tunnissa. Sarjan ensikaudella kaikki tallit käyttävät kyseisiä autoja. Aluksi tunnin mittaisissa kisoissa kuljettajilla on käytössään kaksi autoa, mutta suunnitelmissa on autojen langaton lataus kisojen aikana. 

Autoa testasi ensimmäisen kerran 21. marraskuuta 2013 Lucas di Grassi La Ferté Gaucherin radalla. Di Grassi toimi alussa myös auton kehittäjänä ja testikuljettajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen Formula E-sarjan kotisivu

Formula E -autot
Luettelo Norjan pääministereistä

Tämä on luettelo Norjan pääministereistä. Luettelossa on  otettu huomioon myös Norjan kuvernöörit (rigsstatholder) vuosina 1814–1856, Norjan varakuninkaat (visekonge), ensimmäiset ministerit (førstestatsråd) vuosina 1814–1873 sekä itsenäisen Norjan pääministerit (statsminister) vuodesta 1905. Luettelossa on myös toisen maailmansodan aikaisen nukkehallinnon johto.

Norjan kuvernöörit (1814–1856)
Kreivi Hans Henrik von Essen (1814–1816)
Kreivi Carl Carlsson Mörner (1816–1818)
Kreivi Johan August Sandels (1818–1827)
Kreivi Baltzar von Platen (1827–1829)
Kreivi Herman Wedel-Jarlsberg (1836–1840)
Severin Løvenskiold (1841–1856)

Norjan varakuninkaat (ajoittain 1814–1857)
kruununprinssi Carl Johan (9. marraskuuta–17. marraskuuta, 1814)
kruununprinssi Carl Johan (10. kesäkuuta–16. heinäkuuta 1816)
kruununprinssi Oscar (11. huhtikuuta–1. marraskuuta 1824)
kruununprinssi Oscar (17. kesäkuuta–3. joulukuuta 1833)
kruununprinssi Carl (17. kesäkuuta 1856–22. kesäkuuta 1857)

Ensimmäiset ministerit (1814–1873)
 Frederik Gottschalk Haxthausen (1814)
 Marcus Gjøe Rosenkrantz (1814–1815)
 Mathias Sommerhielm (1815–1822)
 Jonas Collett (1822–1836)
 Nicolai Johan Lohmann Krog (1836–1855)
 Jørgen Herman Vogt (1855–1858)
 Hans Christian Petersen (1858–1861)
 Frederik Stang (1861–1873); jatkoi pääministerinä vuoteen 1880

Pääministerit (1814–1873)

Jaettu pääministeriys (1873–1905)
Vuonna 1873 Norjan ensimmäisen ministeriön toimisto korotettiin pääministerin toimistoksi Kristianiassa. Tukholmassa toimivan pääministerin toimisto jakoi tehtäviä Kristianian pääministerille   kuninkaalta. Lisäksi Ruotsin pääministerin virka perustettiin vuodesta 1876 lähtien.

Norjan pääministerit (1905–1945)
Kun unioni purettiin 1905, pääministeri on toiminut Oslossa, paitsi toisen maailmansodan aikana, jolloin hallitus toimi pakolaishallituksen muodossa Lontoossa.

De facto valtionpäämiehet toisen maailman sodan aikana

Norjan pääministerit (1945– )

Lähteet 

Norja
The Mint (kirja)

The Mint on brittiläisen sotilashenkilön T. E. Lawrencen teos, jossa tämä kuvaa palvelustaan Kuninkaallisissa ilmavoimissa 1920-luvulla. Kirjaa ei voitu aikakaudelle liiallisen vapaamielisyyden vuoksi julkaista Lawrencen elinaikana, vaan se julkaistiin vasta tämän kuoleman jälkeen 1955.

The Mint ja sotamuistelmat Seven Pillars of Wisdom (1922) ovat T. E. Lawrencen merkittävimmät kirjalliset teokset tämän käännösteosten ja kirjeenvaihdon ohella. The Mint on Lawrencen sotamuistelmien ohella käännetty useille eri kielille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 T. E. Lawrence, The Mint telstudies.org 

Vuoden 1955 kirjat
Brittiläiset tietokirjat
Omaelämäkerrat
Otto Leonidas Sirelius

Otto Leonidas Sirelius (15. toukokuuta 1859 Pietari – 1918 (?) Pietari) oli suomalaista sukua ollut Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut jalkaväenkenraali.

Hänen vanhempansa olivat kenraalimajuri Otto Arvid Ferdinand Sirelius ja vapaaherratar Maria Stackelberg. Sirelius kävi Pietarissa Paavalin sotaopiston 1877–1879 ja Nikolain yleisesikunta-akatemian 1883–1885. Hän palveli ensin upseerina Henkikaartissa ja myöhemmin esikuntaupseerina useissa joukko-osastoissa. Hänet ylennettiin 1894 everstiksi ja 1902 kenraalimajuriksi. Vuosina 1897–1903 Sirelius toimi Venäjän sotilasasiamiehenä Kööpenhaminassa ja Tukholmassa, minkä jälkeen hän komensi Henkikaartissa ensin jääkärirykmenttiä ja vuodesta 1906 jääkäriprikaatia. Vuonna 1908 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja siirrettiin 23. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Helsinkiin, mistä hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin 3. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Sirelius määrättiin Aleksandr Samsonovin komentamaan Venäjän 2. armeijaan 2. armeijakunnan komentajaksi. Hän osallistui muun muassa venäläisille katastrofaalisen tappion tuottaneeseen Tannenbergin taisteluun elokuussa 1914. Sirelius kuitenkin ylennettiin vuoden 1915 alussa jalkaväenkenraaliksi ja siirrettiin 23. armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1916 hän komensi 4. Siperian armeijakuntaa. Vuoden 1917 alussa Sirelius sai komentoonsa Romaniassa 23. ja 34. armeijakunnasta yhdistetyn niin sanotun Dobrudžan armeijan. Sirelius oli jalkaväenkenraali Leonid Leschin ohella ainoa Venäjän armeijan suomalaissukuisista upseereista, joka sai ensimmäisen maailmansodan aikana komentoonsa kokonaisen armeijan.

Sirelius erosi sotapalveluksesta helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Hän tuki Venäjän sisällissodan alkuvaiheessa Etelä-Venäjällä toimineita valkoisia kenraaleita, mutta jäi bolševikkien vangiksi. Hänet vietiin vankina Pietariin (Petrogradiin), minkä jälkeen hänet teloitettiin tarkemmin tuntemattomana ajankohtana.

Kenraalimajuri ja lääninkuvernööri Leo Aristides Sirelius oli Otto Leonidas Sireliuksen veli.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Venäläiset kenraalit
Suomalaiset teloitetut
Vuonna 1859 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Luettelo Euroopan valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin

Tämä on luettelo Euroopan valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin. Luettelo on osa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin.
Lähteet:

Alankomaat

Albania

Azerbaidžan

Armenia

Belgia

Bosnia ja Hertsegovina

Bulgaria

Britannia

Espanja

Irlanti

Islanti

Italia

Itävalta

Jugoslavia

Kosovo

Kreikka

Kroatia

Kypros

Latvia

Liechtenstein

Liettua

Luxemburg

Makedonia

Malta

Monaco

Moldova

Montenegro

Norja

Venäjä (sisältää Neuvostoliiton)

Portugali

Puola

Pyhä Istuin

Ranska

Ruotsi

Romania

Saksa

Slovakia

Slovenia

Suomi

Sveitsi

Tanska

Tšekki

Tšekkoslovakia

Unkari

Ukraina

Valko-Venäjä

Viro

Lähteet

Euroopan valtiot
Luettelot Yhdysvaltain politiikasta
Oskar Krabbe

Oskar Krabbe-Rosqvist (5. marraskuuta 1871 Hämeenlinna – 11. joulukuuta 1951) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi sekä suomen- että ruotsinkielisissä teattereissa. Lisäksi hän kirjoitti ja käänsi lukuisiä näytelmiä ja työskenteli sanomalehtitoimittajana.

Elämä ja ura
Oskar Krabbe-Rosqvistin vanhemmat olivat oluenpanija Anders Krabbe-Rosqvist ja Hilda Albertina Granbohm. Turussa suorittamansa Leistenin yhteiskoulun jälkeen Krabbe kävi Dramaattisen Oppilaskoulun kurssin Helsingissä. Krabbella oli lukuisia näyttämökiinnityksiä: Ida Aalberg-Teatteri 1893–1894, Svenska Inhemska Teatern 1894–1899, kiertueita Ruotsissa ja Suomessa 1899–1903, Svenska Inhemska Teatern 1903–1904, Helsingin Ruotsalainen Teatteri ja Folkteatern 1904–1906, Tampereen Teatteri 1906–1908, oma kiertue 1908–1912, Suomalainen Maaseututeatteri (ohjaaja) 1912–1913, Svenska Inhemska Teatern 1913–1916 ja Kansan Näyttämö 1916–1920.

Krabben ruotsinkielisiä näyttämötehtäviä olivat muun muassa Niilo (näytelmässä Murtovarkaus) ja Göran Persson (Kaarina Maununtytär). Suomeksi hän näytteli muun muassa pääroolin kappaleessa Kauppaparooni.

Oskar Krabbella oli roolitehtäviä kolmessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka kaikki ovat kadonneet: Nuori luotsi (1913), Verettömät (1913) ja Kesä (1915).

Oskar Krabben nuorempi veli, Albin Krabbe, oli niin ikään näyttelijä.

Lähteet ja viitteet
Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930

Aiheesta muualla
Kaupunginosat.net

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet