joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Myanmarin jalkapallomaajoukkue

Myanmarin jalkapallomaajoukkue edustaa Myanmaria jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Myanmarin jalkapalloliitto.

Myanmarin joukkue osallistui MM-kilpailujen karsintoihin ensimmäisen kerran vasta karsittaessa Etelä-Afrikan kisoihin 2010. Se pelasi karsinnoissa kahdesti Kiinaa vastaan häviten vierasottelun 0–7 ja kotiottelun 0–4. Olympialaisten jalkapalloturnauksessa maa pelasi Burman nimellä Münchenissä 1972. Se voitti Sudanin 2–0, mutta hävisi Neuvostoliitolle ja Meksikolle 0–1 pudoten jatkosta alkulohkon otteluiden jälkeen. 

Myanmar, tuolloin nimeltään Burma, on selviytynyt kerran Aasian-mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Iranin kisoissa 1968 joukkue saavutti hopeaa sijoituttuaan viiden joukkueen sarjamuotoisessa lopputurnauksessa toiseksi isäntämaa Iranin jälkeen. Aasian kisojen jalkapalloturnauksessa maa saavutti Burman nimellä pronssia Manilan kisoissa 1954. Se pelasi välierässä Etelä-Koreaa vastaan jatkoajan jälkeen 2–2-tasapelin, mutta hävisi arvonnassa. Pronssiottelussa joukkue kukisti Indonesian 5–4. Bangkokin kisoissa 1966 Burma voitti mestaruuden. Kukistettuaan välierässä Singaporen 2–0 se voitti loppuottelussa Iranin 1–0. Bangkokissa 1970 Burma voitti välieräottelussa Intian 2–0. Loppuottelu Etelä-Koreaa vastaan päättyi jatkoajan jälkeen 0–0, ja joukkueet jakoivat mestaruuden.

Maailmanmestaruuskilpailut 
1930–1938 – Ei osallistunut
1950 – Vetäytyi
1954–1990 – Ei osallistunut
1994 – Vetäytyi
1998 – Ei osallistunut
2002 – Vetäytyi
2006 – Hylättiin
2010–2018 – Ei selviytynyt karsinnoista

Aasian-mestaruuskilpailut 
1956–1964 – Ei osallistunut
1968 – Toinen sija
1972–1992 – Ei osallistunut
1996–2004 – Ei selviytynyt karsinnoista
2007–2015 – Ei osallistunut
2019 – Ei selviytynyt karsinnoista

Lähteet

Aiheesta muualla 
Myanmarin jalkapalloliiton sivusto 

Myanmarin jalkapallo
Jalkapallomaajoukkueet
Oilinginoja

Oilinginoja on Oulujoen vesistöön kuuluva pieni joki, jonka alkulähde on Korteperänsuolla Utajärvellä. Joen alkupää jakaantuu kahteen haaraan: Ylimmäinen Korteoja ja Alimmainen Korteoja. Varsinainen Oilinginoja on vain kuutisen kilometriä pitkä luoteeseen kulkeva joki, joka laskee Oulujokeen Alasuvannon kohdalla. Jokisuulla  se ennen  yhdystien 8300 alittamista laajenee pieneksi järvilompoloksi, Oilinginpolveksi. Laajentumiskohtaan on kaivettu pari kilometriä pitkä kanava pohjoisesta Naamanjoesta Polvensuon poikki. Oilinginojan ja Oulujoen yhtymäkohdassa aivan Rötönniemen kärjessä on vanha tervahaudan paikka.

Aiheesta muualla
 Oilinki, Pekka 1998. Oilingin varrelta. Kustantaja: Utajärven kotiseutuyhdistys, Utajärvi. 179 s. ISBN 9519795006

Ylä-Oulujoen alue‎
Utajärven joet
Keijo Airola

Keijo Johannes Airola (30. huhtikuuta 1935 – 2015) oli suomalainen jalkapalloilija.

Välihyökkääjänä pelannut Airola edusti urallaan Turun Terästä 1953, Turun Pyrkivää 1954–1956, Valkeakosken Hakaa 1957–1961 ja Turun Tovereita 1962–1966. Hän voitti Suomen mestaruuden Pyrkivässä 1954 ja Hakassa 1960. Airola voitti myös Suomen Cupin kahdesti Hakassa 1959 ja 1960. Kaikkiaan Airola pelasi 8 kauden aikana 145 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 65 maalia. 

Airola pelasi vuosina 1959–1960 maajoukkueessa yhteensä 2 maaottelua.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
American Airlines Center

American Airlines Center on sisäpalloiluhalli Dallasissa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Se maksoi 420 miljoonaa USA:n dollaria. Sillä on kolme pääasiallista käyttäjää:

Dallas Stars NHL
Dallas Mavericks NBA
Dallas Desperados Arena Football League

Tapahtumat 
 55:s NHL:n tähdistöottelu
 WWE Survivor Series 2003, WWE Night of Champions ja useita eri Raw, WWE Friday Night, SmackDown ja ECW tapahtumia

Muuta 
 American Airlines Center kuvattiin Simpsonit TV-sarjan 20 tuotantokauden kahdeksannessa jaksossa nimellä "Dallas Arena"". Areenan edustalla on kyltti, jossa mainostetaan Mavericksin ja "Springfield Celticsin" välistä ottelua.
 2006 pelattiin NBA:n finaalit Dallas Mavericksin ja Miami Heatin kanssa. Ongelmaksi muodostui molempien areenoiden nimet, sillä molempia sponsoroi American Airlines. Fanien keskuudessa sarja saikin nimen American Airlines series.

Kuvia 

Yhdysvaltain urheiluhallit
Yhdysvaltain jäähallit
Dallasin rakennukset ja rakennelmat
Dallas Stars
Frederick Dobson Middleton

Sir Frederick Dobson Middleton KCMG, CB (4. marraskuuta 1825, Belfast, Irlanti – 25. tammikuuta 1898) oli brittiläinen kenraali. Hän osallistui maorisotaan ja sepoykapinaan, mutta parhaiten hänet tunnetaan osallistumisesta Saskatchewanin kapinaan.

Sotilasura 
Middleton sai koulutuksensa Englannissa, Maidstone Grammar Schoolissa ja Royal Military Collegessa, Sandhurstissa. Hänen ensimmäisen komennuksensa 30. joulukuuta 1842 oli 58. jalkaväkirykmentissä, josta hänet kaksi vuotta myöhemmin siirrettiin Uuteen Etelä-Walesiin, merimatkalla hän toimi vankilalaivan vartijana ja määränpäässä pahamaineisen Norfolkinsaaren vankileirillä vuoteen 1845 saakka. Maorisotien puhjettua hänet siirrettiin Uuteen-Seelantiin, jossa hänet tunnettiin urheudestaan. 18. elokuuta 1848 hänet ylennettiin luutnantiksi ja siirtyi 96. jalkaväkirykmenttiin Intiassa. Hänen joukkoosastonsa palatessa Englantiin hän siirtyi 29. jalkaväkirykmenttiin Burmassa. Hän oli mukana Sepoykapinassa 1857–1858. Hän palasi joukko-osastonsa mukana Englantiin 1859. 1861–1862 hän palveli Gibraltarilla ja Maltassa. 1867 hänen joukko-osastonsa siirrettiin Kanadan, mutta Middleton oli parhaillaan suorittamassa Musketti-koulutusjaksoa, hän seurasi osastooaan seuraavana vuonna. 13. kesäkuuta 1884 hänet nimitettiin Kanadan armeijan kenraaliksi, jossa hän toimi vuosina 1884–1890. Hän hävisi Fish Creekin taistelun métisejä vastaan, mutta sai murskavoiton merkittävässä Batochen taistelussa. Britannian kuningatar Viktoria löi hänet ritariksi ja hänet palkittiin 20 000 dollarin rahasummalla sotasaavutuksistaan. Kanadan tehtavän päätyttyä hän palasi takaisin Englantiin jossa hänet nimitettiin kruununjalokivien vartijaksi.

Lähteet

Brittiläiset kenraalit
Kanadalaiset kenraalit
Bathin ritarikunta
Vuonna 1825 syntyneet
Vuonna 1898 kuolleet
Helsingin Urkukesä

Helsingin Urkukesä on musiikkitapahtuma, jonka keskeinen pyrkimys on osoittaa uruille sopivan ohjelmiston laajuus. Vuonna 2009 niitä on järjestetty 8 kertaa. Tapahtuma kerää vuosittain noin 10 000 kävijää. Sen järjestävät Helsingin tuomiokirkkoseurakunta, Kallion seurakunta ja Johannes församling.

Urkukesä alkaa kesäkuun alusta ja se jatkuu elokuun loppuun asti. Iltakonsertteja järjestetään Tuomiokirkon, Kallion, Johanneksen, Agricolan, Tuomiokirkon kryptan ja Vanhan kirkon uruilla, ja iltapäiväkonsertteja järjestetään Suomenlinnan kirkossa. Päivämusiikkia järjestetään Tuomiokirkossa ja Vanhassa kirkossa. Vuonna 2009 järjestettiin konsertti ensi kertaa myös Kallion kirkossa.

Katso myös 
 Lahden Kansainvälinen Urkuviikko

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Helsingin Urkukesä -sivusto 
 Urkukesä

Helsingin tapahtumat
Helsingin musiikki
Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tapahtumat
Kristinusko Helsingissä
Puun päivä

Puun päivä on vuosipäivä, jolloin yksilöitä ja yhteisöjä kehotetaan istuttamaan puita. Suomessa puun päivä on 27. syyskuuta Vesan päivänä. Päivän tarkoitus on kiinnittää huomiota puiden ja metsien merkitykseen ja suojeluun. Useissa muissa maissa puunistutuspäivää vietetään maaliskuun puolivälissä.

Katso myös 
 Tree City USA

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Puun päivä 27.9.
The History of Arbor Day 

Tietoisuuspäivät
Syksyn juhlapäivät
Ville Wahlbeck

Ville Wahlbeck (s. 1976) on suomalainen pokeriammattilainen. Wahlbeck voitti ensimmäisenä suomalaisena World Series of Poker -turnauksen oltuaan ensimmäinen vuoden 2009 WSOP:ssa 10 000 dollarin sisäänoston mixed-pelien maailmanmestaruusturnauksessa. Kaksinpelissä kukistui nelinkertainen rannekevoittaja David Chiu. Samassa WSOP-sarjassa Wahlbeck sijoittui aiemmin kolmanneksi seitsemän kortin avopokerin maailmanmestaruusturnauksessa ansaiten 152 914 dollaria ja rannekevoittonsa jälkeen toiseksi 2-7 lowballin maailmanestaruusturnauksessa sekä kuudenneksi 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.:n MM-turnauksessa. Kaikkiaan vuoden 2009 WSOP:ssa Wahlbeck saavutti rannekkeen lisäksi neljä finaalipöytäsijoitusta, kuusi rahasijaa ja kaikkiaan yli miljoona dollaria palkintorahoja.

Helsingin Grand Casinon turnaussarjoista Wahlbeckilla on kolme voittoa: vuonna 2005 voitti hän voitti Helsinki Midnight Sunin 100 euron rebuy-turnauksen, kesäkuussa 2010 Midnight Sunin 600 euron seven card stud -turnauksen ja elokuussa 2010 Suomen mestaruuden 2000 euron pot limit omahassa.

Wahlbeck tunnetaan lempinimellä ”Isokala”. Hän edusti aiemmin Unibetin pokerihuonetta, nykyisin Wahlbeckia sponsoroi PokerStars. Wahlbeck kuuluu Team PokerStars Pro -ammattilaisjoukkueeseen. Wahlbeck esiintyi televisioidussa Pokeritähti-pokeriturnauksessa ensin pelaajana vuonna 2007 ja sen jälkeen asiantuntijakommentaattorina vuonna 2008. 

Kesäkuussa 2011 Wahlbeckin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,4 miljoonaa dollaria.

WSOP-rannekkeet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Wahlbeckin blogi Pokerisivut.com:lla
 
 Pokeritähti 2008 pelaajaesittely

Suomalaiset pokerinpelaajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Nuorunen

Nuorunen () on tunturi Kiestingin kunnassa Karjalan tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Nuorunen sijaitsee Tavajärven pohjoispuolella ja Paanajärven kansallispuiston etelälaidalla, linnuntietä noin 15 kilometriä Paanajärvestä etelään.

Nuorusen korkeus merenpinnasta on 576–577 metriä ja se on Karjalan tasavallan korkein kohta. Varsinaisen Nuorusen lisäksi heti sen pohjoispuolella kohoaa Poikanuorunen (n. 340 m) ja kauempana koillisessa, Tsipringa-järven rannalla Päänuorunen (486 m).

Nuorunen sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella ja ennen alueluovutusta se kuului Kuusamon kuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Paanajärven kansallispuiston palveluiden kartta  ja  (parks.karelia.ru)
 Aaro A. Nuutinen : Silmäys itärajan taakse, Suomen Kuvalehti, 01.07.1933, nro 27, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Karjalan tasavallan tunturit
Sallan–Kuusamon alueen tunturit
Louhen piiri
Paanajärven kansallispuisto
Logie-palkinto

Logie-palkinto on TV Weekin Australian televisioalalle vuosittain jakama palkinto, jota on jaettu vuodesta 1959.

Palkintosarjat

Hopeinen Logie
 Suosituin miesnäyttelijä
 Suosituin naisnäyttelijä
 Most Popular TV Presenter
 Most Popular New Male Talent
 Most Popular New Female Talent
 Suosituin urheiluohjelma
 Most Popular Light Entertainment/Comedy
 Most Popular Australian Drama
 Suosituin tosi-tv-ohjelma
 Suosituin lifestyle-ohjelma
 Most Popular Factual Program

Paras-palkinnot
 Paras draamasarja
 Paras miesnäyttelijä
 Paras naisnäyttelijä
 Paras televisioelokuva/minitv-sarja
 Paras uutisreportaasi
 Most Outstanding Public Affairs Report
 Paras dokumenttisarja
 Paras komediaohjelma
 Most Outstanding Sports Coverage
 Paras lastenohjelma
 Most Outstanding New Talent
 Most Outstanding Factual Series

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 IMDb: Logie Awards 

Televisio-ohjelmapalkinnot
Australialaiset palkinnot
Nagaibakit

Nagaibakit (tataariksi нагайбәкләр, nağaybäklär) ovat Venäjällä Tšeljabinskin alueella asuva tataariryhmä. He puhuvat tataarin kielen keskimurretta. Perinteinen uskonto on ortodoksisuus.

Ryhmän muodostavat Volgan keskijuoksulta Uralin alueelle 1600-luvun loppupuolella muuttaneet kristityt tataarit. Baškiirikapinoiden aikana Venäjän tsaarille uskollisena pysynyt tataariryhmä määrättiin kasakkapalvelukseen Menzelinskiin ja muihin Ikjoen yläjuoksulle rakennettuihin linnoituksiin. 1700-luvun lopulla he asuivat Nagaibakin piirikunnassa, jossa heihin sulautui teptjaareja ja muita äskettäin kristinuskoon kääntyneitä tataareja. Vuonna 1842 nagaibakit siirrettiin Orenburgin läänin kasakkakyliin, joissa he asuivat venäläisten, tataarien ja kristittyjen kalmukkien naapureina. Vähitellen nagaibakeista muodostui erillinen kristittyjen tataarien etninen ryhmä, johon 1900-luvun alussa kuului noin 9 000 henkeä.

Nykyään nagaibakit asuvat Tšeljabinskin alueen Nagaibakin ja Tšebarkulin piireissä. Perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, karjanhoito ja erilaiset käsityöammatit. Neuvostoaikana nagaibakeja pidettiin tataareina, mutta he ovat säilyttäneet myös oman identiteettinsä. Venäjän hallituksen vuonna 2000 tekemällä päätöksellä nagaibakit tunnustettiin Venäjän vähälukuiseksi alkuperäiskansaksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa heitä oli 9 600 henkeä.

Lähteet

Tataarit

tt:Nağaybäklär
Kasimovin tataarit

Kasimovin tataarit ovat Venäjällä Rjazanin alueen Kasimovin kaupungissa ja sen ympäristössä asuva tataariryhmä. He puhuvat tataarin kielen keskimurretta, jossa on myös mišäärivaikutusta. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.

Ryhmä muodostui Moskovan suuriruhtinaskunnan rajalle 1400-luvulla perustetussa Qasimin kaanikunnassa. Sen asukkaat koostuivat Kazanin kaanikunnasta muuttaneesta tataariylimystöstä, mišääritataareista ja mordvalaisista. 1500-1600-luvuilla seudulle muutti paljon venäläisiä. Kaanikunta muuttui vähitellen läänitykseksi, joka lakkautettiin 1600-luvun lopussa. Tataariylimystö kääntyi ortodokseiksi tai menetti asemansa.

Kasimovin tataarien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöt. Myöhemmin he harjoittivat kauppaa ja erilaisia palveluammatteja. 1700-luvulla alkaneen muuttoliikkeen seurauksena seudun tataariväestö väheni 5 800 hengestä vuonna 1719 aina 4 400 henkeen vuonna 1917. Tataarin kirjakieli levisi Kasimovien tataarien keskuuteen, ja he alkoivat pitää itseään Volgan tataareina säilyttäen samalla myös oman ryhmäidentiteettinsä. Tataarinkielinen kulttuuritoiminta lakkautettiin 1930-luvun lopulla ja yhteydet Kazaniin heikkenivät. Nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää, mutta ryhmä on säilyttänyt identiteettinsä ja eräitä kulttuuripiirteitä. Nykyään Kasimovin tataareja arvioidaan olevan yli tuhat henkeä.

Lähteet

Tataarit
Krjašenit

Krjašenit eli kristityt tataarit (tataariksi керәшен, keräšen) ovat Venäjällä Volgan keskijuoksulla asuva uskonnollinen ja kansatieteellinen tataariryhmä.

Krjašenit asuvat pääosin Tatarstanissa. Pieniä ryhmiä on Udmurtiassa ja Baškortostanissa. Kristittyjä tataareja ovat myös Tšeljabinskin alueella elävät nagaibakit. Vuonna 1926, jolloin krjašenit rekisteröitiin erillisenä kansallisuutena, heitä oli 120 700 henkeä. Myöhemmin heidät laskettiin tataareiksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa krjašeneina piti itseään 24 700 henkeä.

Ryhmään kuuluu eri aikoina ortodokseiksi käännytettyjä islaminuskoisia tataareja sekä ilmeisesti myös perinteistä uskontoa harjoittaneita suomalais-ugrilaisten kansojen edustajia. Krjašenien ytimen muodostavat 1500-luvun lopussa ja 1600-luvulla käännytetyt tataarit, joita 1700-luvun alussa oli noin 17 000 henkeä. Kristittyjen osuus saavutti huippunsa 1760-luvulla, jolloin heitä oli 7,6 % Volgan-Uralin alueen tataareista. Kokonaisuutena käännytysyritykset kuitenkin epäonnistuivat, ja 1700-luvun aikana ne herättivät suuria talonpoikaiskapinoita.

Varsinkin 1860-luvulta lähtien äskettäin kristityksi kääntyneet tataarit alkoivat palata muslimeiksi. 1900-luvun alussa islamiin siirtyi noin 40 % krjašeneista. Tataarien kansallisen heräämisen ja Tatarstanin autonomisen tasavallan perustamisen seurauksena syntyi 1920-luvulla ns. ”krjašenikysymys”, jota yritettiin ratkaista kulttuuriautonomian sekä muslimien ja kristittyjen välisten erojen tasoittamisen avulla. Myöhemmin Neuvostoliiton ateistinen ideologia teki krjašenikulttuurin vaalimisen käytännössä mahdottomaksi. Ryhmän uskonnollista ja etnistä identiteettiä on yritetty elvyttää 1990-luvulta lähtien.

Krjašenien perinteiseen kulttuuriin sisältyy sekä yleistataarilaisia että kristinuskon synnyttämiä aineksia. Muista tataareista eristäytynyt ryhmä on säilyttänyt myös eräitä vanhakantaisia piirteitä. Erot kristittyjen ja muslimien välillä näkyvät mm. pukeutumisessa ja ruokavaliossa. Nykyään monet vanhat kulttuuri-ilmiöt ovat kadonneet.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Krjašen-sivusto 

Tataarit
Abgar Barsom

Abgar Barsom (s. 4. syyskuuta 1977 Örebro) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän pelaa nykyisin norjalaisessa Fredrikstad FK -seurassa. Hänen aiempina seuroinaan ovat olleet Örebro SK, Messiniakos FC, SC Heerenveen, Djurgårdens IF ja Forward BK. Hän oli vuoden tulokas 2001 ja saman vuoden kesäkuussa Allsvenskanin kuukauden pelaaja. Hänellä on Djurgårdens IF:n kanssa Ruotsin-mestaruudet vuosilta 2002 ja 2005. Hän voitti samassa seurassa Ruotsin Cupin vuosina 2002, 2004 ja 2005.

Barsomilla on syyrialainen tausta. Hän on Syyrian ortodoksinen kristitty.

Politiikka 
Barsom on pitkäaikainen kristillisdemokraatti. Hän on ollut Ruotsissa puolueen kunnallisvaaliehdokkaana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut , 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Ruotsin Kristillisdemokraattien poliitikot
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Olga Smirnova

Olga Smirnova (s. 11. toukokuuta 1979) on alun perin venäläinen, nykyisin Kazakstania edustava naispainija ja moninkertainen arvokisamitalisti.

Smirnova edusti Venäjää vielä Ateenan kesäolympialaisissa 2004, mutta vaihtoi sen jälkeen kansalaisuuttaan. Kazakstanin trikoissa hän on voittanut muun muassa MM-pronssia Bakusta 2007. Yhteensä Smirnova on voittanut kaksi MM- ja kolme EM-mitalia, yhden Aasian kisojen hopemitalin sekä kaksi mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista.

Lähteet
Profiili FILA:n tietokannassa 

Venäläiset naispainijat
Kazakstanilaiset naispainijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Gin

Gin tai GIN tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

GIN, Guinean maakoodi 
gini (engl. gin), alkoholijuoma
Ginga Nagareboshi Gin, yksi Hopeanuoli-mangan ja -animen vaihtoehtoisista nimityksistä.

Katso myös 

 Gin tonic
Iskumiehet

Iskumiehet oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut äärioikeistolainen puolue, jota johti arkkitehti Vietti Nykänen. Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen.

Politiikka 
Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.

Muista äärioikeiston puolueista Iskumiehet hyökkäsi etenkin IKL:ää ja SKJ:tä vastaan. Puolue ei ymmärtänyt esimerkiksi IKL:n halua kieltää sosialidemokraattiset järjestöt. Iskumiesten mukaan kansaa ei tullut jakaa tällaisilla toimenpiteillä, vaikka vasemmistoa vastaan pitikin taistella. Iskumiehet teki yhteistyötä (kieltoasiassa samaa kantaa edustaneen) Suomalaisen Työn Puolueen kanssa.

Historia 
Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen. Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.

Iskumiehet osallistui vuoden 1933 eduskuntavaaleihin nimellä Työväen, talonpoikain ja henkisentyöntekijäin vaaliliitto. Kolmetoista ehdokasta asettanut puolue keräsi 787 ääntä (0,07 %). Äänistä 223 tuli Viipurin läntisestä vaalipiiristä, jossa puolue solmi vaaliliiton SKSL:n kanssa.

Syksyllä 1933 puheenjohtaja Nykänen ajautui riitoihin puoluetovereidensa kanssa. Oppositio syytti Nykästä itsevaltaisuudesta, jota hän oli osoittanut vaalikampanjan yhteydessä. Nykänen oli käynyt puoluehallitusta konsultoimatta pyytämässä puolueelle avustuksia vasemmistolaiselta järjestöltä. Pettyneet kannattajat lähtivät tämän seurauksena puolueesta kauppias Lennart Mäkelän johdolla. Repeämä toimi hetken nimellä Iskujoukot, kunnes Mäkelä 1934 perusti Suomen Työväen ja Talonpoikain Liiton. Vietti Nykänen siirtyi vuonna 1934 IKL:ään.

Organisaatio 
Iskumiesten äänenkannattaja oli tammikuusta huhtikuuhun vuonna 1933 ilmestynyt Isku, jonka päätoimittaja oli M. Tauriala. Iskun propaganda oli aggressiivista. Jo lehden toista numeroa vastaan nostettiin syyte painovapauslain nojalla ja sen kappaleet takavarikoitiin. Syynä toimenpiteeseen olivat Iskun hyökkäykset valtion alkoholimonopolia ja Kansallis-Osake-Pankkia vastaan.

Lähteet

Suomen äärioikeistolaiset puolueet
Entiset suomalaiset puolueet
Ball Arena

Ball Arena (aiemmin Pepsi Center) on areena Denverissä, Coloradon osavaltiossa. Se on kotiareena useille joukkueille:

 Colorado Avalanche, NHL
 Denver Nuggets, NBA
 Colorado Mammoth, NLL
 Colorado Crush, AFL

Tapahtumia
 NHL:n tähdistöottelu 2001
 NBA:n tähdistöottelu 2005
 WWE Night of Champions 2003 (Nimi oli tuolloin Vengeance)
 KBPI-festivaali 4. marraskuuta 2008, jossa esiintyivät Metallica, Down ja The Sword.

Kuvia

Aiheesta muualla

Pepsi Center website
Google maps

Yhdysvaltain urheiluhallit
Yhdysvaltain jäähallit
Coloradon rakennukset ja rakennelmat
Colorado Avalanche
Kauko Hakkarainen

Kauko Hakkarainen (s. 30. joulukuuta 1932) on suomalainen entinen jalkapalloilija.

Tukimiehenä pelannut Hakkarainen edusti urallaan mestaruussarjassa pelannutta Kuopion Palloseuraa 1951–1959 sekä 1964–1965 ja 1. divisioonassa pelannutta Warkauden Pallo -35:tä 1960–1963. Hakkarainen voitti Kuopion Palloseurassa kaksi Suomen mestaruutta 1956 ja 1958. Kaikkiaan hän pelasi 11 kauden aikana 152 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 10 maalia.

Hakkarainen pelasi vuosina 1956–1959 maajoukkueessa yhteensä 10 A-maaottelua.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Pienemmän riesan tie

Pienemmän riesan tie on Seppo Alvarin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2009. Levyn kappaleista yksitoista on Marko Haaviston käsialaa ja kaksi Pekka Myllykosken sekä Markus Raivion yhteistyönä syntynyttä.

Kappaleet 
 Koira käyttäytyy omituisesti
 Rakkaus ei tunne pelkoo
 Kaatosateesta aurinkoon
 Tästä jos selviän
 Tule kotiin siitä
 Rokkaan ja rollaan
 Rakkautta on
 Juopon kirkko
 Pienemmän riesan tie
 Omat saappaat
 Kikka 22
 Tylsä ja laimea mies
 Kenties

Kokoonpano 
 Seppo Alvari – laulu
 Jyrki Telilä – kitara
 Petri Majuri – kitara
 Marko Haavisto – basso
 Markus Raivio – rummut
 Mikko Pellinen – koskettimet
 Devil Virtanen – stemmat

Lähteet 
 Rocket Records

Viitteet 

Seppo Alvarin albumit
Vuoden 2009 albumit
Rocket Recordsin albumit
Ylikulkevuus

Ylikulkevuudella () tarkoitetaan 1900-luvun jälkipuoliskolla tapahtunutta liikkumisen  helpottumista. Matkat ovat pidentyneet ja matkustamisnopeudet kasvaneet. Käsitteen on esittänyt University College Londonin professori John Adams.

Matkustamiseen käytetty aika on pysynyt samana 1950-luvulta lähtien, mutta autojen ja lentokoneiden ansiosta kulkunopeudet ovat viisinkertaistuneet. Ylikulkevuus voi tuoda mukanaan muun muassa ympäristöongelmia.

Muita mainittavimpia seikkoja:
 Köyhien ja rikkaiden erojen kärjistyminen.
 Etäiset ja vähemmän ystävälliset yhteisöt.
 Vähemmän kulttuurillisia eroja alueiden välillä.
 Jalankulkijoiden onnettomuusriskit kasvavat.
 Huonontunut terveys ja vähentynyt kuntoilu.

Lähteet 
  "Proceedings from the Ottawa Workshop - OECD" 
 "Hypermobility: The road to ruin" 

Väestötiede
Eurooppatie E65

E65 eli Eurooppatie 65 on 3 800 kilometriä pitkä eurooppatie, joka johtaa Ruotsin Malmöstä Kreikan Chaniáan.

Reitti 

Lähde:

Lähteet 

65
Kreikan tiet
Kroatian liikenne
Montenegron liikenne
Pohjois-Makedonian liikenne
Puolan liikenne
Ruotsin tiet
Slovakian liikenne
Tšekin liikenne
Unkarin liikenne
Europa Plus

Europa Plus on venäläinen radiokanava. Kanavan tarjontaan kuuluu venäläistä hittimusiikkia ja myös hittejä maailmalta. Kaakkois- ja Itä-Suomessa Europa Plusia voi kuunnella taajuuksilla 106,0 MHz (Viipuri) tai 100,5 MHz (Pietari) sekä 100,3 MHz (Sortavala). 

Europa Plus -radiokanavalla juonnettua ohjelmaa on pitkin päivää varhaisaamusta myöhäisiltaan. Radiokanavaa voi kuunnella myös internetissä kanavan omilta kotisivuilta.

Venäläiset radioasemat
Porvoon majakka

Porvoon majakka sijaitsee Porvoon edustalla St. Kölhällenin matalikon länsipuolella Sköldvikiin johtavan väylän varrella. Merenpohjassa seisova teräsbetonista rakennettu pohjamajakka valmistui 1976 ja sen valon korkeus on 10,0 metriä.

Lähteet 
 Veneily.fi: Porvoon majakka
 Majakkamestarit: Porvoon majakka

Suomen majakat
Porvoon rakennukset ja rakennelmat
Radio Vanja

Radio Vanja () on venäläinen radiokanava, joka perustettiin elokuussa 2007. Vanjan tarjontaan kuuluu venäläistä musiikkia laidasta laitaan. Perjantai- ja lauantai-iltoina Vanjalta kuulee venäläistä diskoa kotimaansa suurimmilta dance-artisteilta.

Venäläiset radioasemat
Raimo Piirainen

Raimo Olavi Piirainen (s. 22. joulukuuta 1952 Kajaani) on suomalainen SDP:n poliitikko ja kansanedustaja. Hän nousi kansanedustajaksi varasijalta, kun Liisa Jaakonsaari valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa. Piirainen on ollut Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1993 ja Kainuun maakuntavaltuuston jäsen vuodesta 2001.

Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Piirainen valittiin kansanedustajaksi yhteensä 4 187 äänellä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa SDP menetti toisen paikkansa Oulun vaalipiirissä ja Piirainen jäi varasijalle. Hän oli liikenne- ja viestintävaliokunnan sekä ympäristövaliokunnan jäsen. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Piirainen palasi eduskuntaan.

Piirainen työskenteli veturinkuljettajana vuosina 1978–2007, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle. Hän toimi pääluottamusmiehenä Veturimiesten liitossa vuosina 2001–2003.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Raimo Piiraisen kotisivut

Nykyiset kansanedustajat
Oulun vaalipiiri
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Kajaanin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Salomon (etunimi)

Salomon on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka esiintyy myös muodossa Salomo.  Nimi johtuu heprean rauhaa tarkoittavasta sanasta, ja sen on tehnyt tunnetuksi muinaisen Israelin kuningas Salomo (Salomon), Daavidin poika ja seuraaja, jonka hallituskaudesta kerrotaan Raamatun ensimmäisessä Kuningasten kirjassa. 

Suomessa Salomon ja Salomonin nimipäivä on 8. kesäkuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Salomon oli Suomessa annettu 2976 henkilölle.

Tunnettuja Salomoneja 

 Salomo eli Salomon, Israelin kuningas 900-luvulla eaa.
 Salomon Andrée, ruotsalainen patenttiviraston yli-insinööri, lentäjä, naparetkeilijä
 Salomon Jacob Cohen, puolanjuutalainen kirjailija
 Salomon Ek, suomalainen maanviljelijä, kelloseppä ja valtiopäivämies
 Salomon Jakob Finckenberg, suomalainen upseeri ja valtiopäivämies
 Salomon Flohr, tšekkiläinen, myöhemmin neuvostoliittolainen shakin suurmestari
 Salomon Gessner, sveitsiläinen runoilija, taidemaalari ja etsaaja
 Salomon von Golaw, oik. Friedrich von Logau, saksalainen runoilija
 Salomon Hanelles, suomalainen maanviljelijä ja Suomen ensimmäisen maamiesseuran perustaja
 Salomon Hannelius, Turun akatemian fysiikan dosentti 1700-luvulla
 Salomon Hirvinen, suomalainen pappi ja valtiopäivämies
 Salomon Hongisto, suomalainen kansanedustaja ja talousneuvos
 Salomon Ille, Käkisalmen linnan päällikkö 1500-luvulla
 Salomon Ilmonen, amerikansuomalainen pappi ja historioitsija
 Salomon Jadassohn, saksalainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkiteoreetikko ja opettaja
 Salomon Kalou, norsunluurannikkolainen jalkapalloilija
 Salomon Kotschack, suomenruotsalainen liikemies ja elokuvatuottaja
 Salomon Kreander, Turun akatemian talousopin professori 1700-luvulla
 Salomon Köhlström, suomalainen kirkonrakentaja
 Salomon Könönen, suomalainen kestävyysjuoksija
 Salomón Lerner Ghitis, perulainen liikemies ja poliitikko
 Salomon Lezoutié, norsunluurannikkolainen katolinen piispa
 Salomon Maimon, saksanjuutalainen filosofi
 Salomon Majander, suomalainen pappi, kristillinen kirjailija ja suomentaja
 Salomon Müller, saksalainen eläintieteilijä
 Salomon Naumovich Rabinovich (Šolom Aleichem), venäläinen kirjailija
 Salomon von Rajalin, ruotsalainen amiraali 1700- ja 1800-luvuilla
 Salomón Rondón, venezuelalainen jalkapalloilija
 Salomon van Ruysdael, alankomaalainen taidemaalari
 Salomon Waara, suomalainen nahkatehtailija
 Salomon Zeldenrust, alankomaalainen miekkailija

Salomon taiteilijanimenä 

 Salomon on suomalaisen pop-laulaja Timo Antero Silvennoisen taiteilijanimi

Lähteet 

Etunimet

fr:Salomon
Pietari Jääskeläinen

Pietari Osmo Jääskeläinen (s. 20. kesäkuuta 1947 Hankasalmi) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut perussuomalaisten kansanedustajana vuosina 2009–2015 ja on ollut myös Vantaan kaupunginvaltuutettu. Jääskeläinen siirtyi sinisten joukossa oltuaan takaisin perussuomalaisiin vuoden 2021 maaliskuussa mutta hän erosi uudelleen perussuomalaisista vähän myöhemmin.

Elämä 

Jääskeläisen vanhemmat ovat teologian tohtori, kirkkoherra Juhani Jääskeläinen ja talousopettaja, ruustinna Linnea Jääskeläinen (o.s. Kalke).

Jääskeläinen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän on työskennellyt runsaan kymmenen vuoden ajan valtionhallinnon tehtävissä muun muassa sisäministeriössä.

Poliittinen ura 
Jääskeläinen oli vihreiden ehdokkaana muun muassa europarlamenttivaaleissa 1999, jolloin hän sai 600 ääntä mutta ei noussut parlamenttiin. 

Jääskeläinen sai perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 796 ääntä. Hän nousi eduskuntaan varasijalta Timo Soinin siirryttyä Euroopan parlamenttiin heinäkuussa 2009. Eduskuntavaaleissa 2011 Jääskeläinen uusi kansanedustajan paikkansa. Vaalikaudella 2011–2015 hän oli eduskunnan suuren valiokunnan jäsen ja toimi perussuomalaisten valiokuntavastaavana EU-asioissa. Eduskuntavaaleissa 2015 hän jäi valitsematta uudelleen. Jääskeläinen oli sinisen tulevaisuuden ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2019.

Kunnallisvaaleissa 2008 Jääskeläinen oli 976 äänellään perussuomalaisten ääniharava Vantaalla. Hän uusi valtuustopaikkansa perussuomalaisten ehdokkaana vuosien 2012 ja 2017 kuntavaaleissa.

Jääskeläinen hyväksyttiin ennen kesän 2021 kuntavaaleja takaisin perussuomalaisten jäseneksi hänen erottuaan sinisistä. Pian Jääskeläinen kuitenkin erosi perussuomalaisista uudelleen, koska häntä ei huolittu Vantaan perussuomalaisten kuntavaaliehdokkaaksi. Lopulta Jääskeläinen osallistui vuoden 2021 kuntavaaleihin kristillisdemokraattien ehdokkaana.

Yksityiselämä 
Jääskeläinen on kolmen lapsen isä ja hän asuu Vantaalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pietari Jääskeläisen verkkosivusto
 

Kansanedustajat
Vantaan kaupunginvaltuutetut
Perussuomalaiset poliitikot
Korjausliikkeen poliitikot
Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Timothy L. Kopra

Timothy "Tim" Lennart Kopra (s. 9. huhtikuuta 1963 Austin, Texas, Yhdysvallat) on suomalaissukuinen yhdysvaltalainen astronautti ja Yhdysvaltain maavoimien eversti. Hän palveli 3. panssaridivisioonan mukana Persianlahden sodassa. NASA:n palvelukseen hän siirtyi vuonna 1998 ja tuli valituksi astronauttikoulutukseen kaksi vuotta myöhemmin. Hänet valittiin lentoinsinööriksi Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 20:n toiseen osaan.

Kopran isoäiti on kotoisin Helsingistä. Kopran suku on kotoisin Karjalan Valkjärveltä, josta Timothy Kopran isoisä Antti lähti 1910 Amerikkaan. Timothyn isä tohtori Lennart Kopra puhui vielä sujuvasti suomea, mutta kielitaito ei periytynyt hänen pojalleen. Kopra on kuitenkin sanonut olevansa ylpeä suomalaisista juuristaan ja on vieraillut Suomessa kerran sukunsa yhteisessä tapaamisessa. Kopra on naimisissa kentuckylaisen Dawn Kaye Lehmanin kanssa. Heillä on kaksi lasta. 

Kopra pääsi onnistuneesti lähtemään avaruuteen 16. heinäkuuta 2009 avaruussukkula Endeavourin lennolla STS-127, kun lentoa oli sitä ennen siirretty viidesti teknisten ongelmien ja sään vuoksi. Kopra osallistui 18. heinäkuuta ensimmäiselle  avaruuskävelylleen, joka kesti viisi ja puoli tuntia. Hänellä oli avaruuslennollaan mukanaan suomalainen muistoesine, Kalevala-mitali, joka kuuluu Rahapajan lyömään Sydämeltään suomalainen -mitalisarjaan. Kopra soitti avaruudesta videopuhelun presidentti Tarja Haloselle Kultarantaan 3. elokuuta 2009. Kopra palasi maahan avaruussukkula Discoveryn mukana 12. syyskuuta 2009 lennolla STS-128 Nicole Stottin korvatessa hänet avaruusasemalla.

Kopran oli tarkoitus lentää avaruuteen uudestaan NASAn avaruussukkulalennolla STS-133 helmikuussa 2011, mutta hän loukkaantui polkupyöräonnettomuudessa 15. tammikuuta 2011 ja hänen tilalleen lennolle valittiin toinen astronautti, Stephen Bowen. Kopra uskoo myös miehitetyn Mars-lennon toteutuvan tekniikan kehityttyä riittävästi.

Kopra lensi Tim Peaken ja Juri Malentšenkon kanssa Sojuzilla Kansainväliselle avaruusasemalle 15. joulukuuta 2015 ja palasi takaisin maahan 18. kesäkuuta 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Timothy L. Kopran NASAn elämäkerta 
 Timothy Kopran haastattelu ennen avaruuslentoa 
 Kolmannen polven amerikansiirtolainen
 Sisunautti ei pääse vielä avaruuteen
 Spacefacts biography of Timothy L. Kopra  
 Ylen Elävä arkisto: Sisunautti soitti Haloselle (3.8.2009)

Yhdysvaltalaiset avaruuslentäjät
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Mäntytunturi

Mäntytunturi () on tunturialue Louhen piirin Kiestingin kunnassa Karjalan tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Tunturialue sijaitsee Paanajärven kansallispuistossa, noin kuusi kilometriä Paanajärven pohjoispuolella. Tunturialueen korkein huippu on 550 metriä korkea.

Mäntytunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella ja ennen alueluovutusta se kuului Kuusamon kuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Paanajärven kansallispuiston palveluiden kartta  ja  (parks.karelia.ru)

Karjalan tasavallan tunturit
Sallan–Kuusamon alueen tunturit
Louhen piiri
Paanajärven kansallispuisto
The Lox

The L.O.X., myös nimellä D-Block, on yhdysvaltalainen rap-yhtye, joka perustettiin 1990-luvun puolivälissä Yonkersissa. Sen muodostavat rap-artistit Sheek Louch, Jadakiss ja Styles P. The LOX aloitti uransa Bad Boy Records -levy-yhtiössä, josta siirtyi Ruff Ryders Entertainmentille debyyttialbuminsa julkaisun jälkeen. Yhtyeen jäsenet ovat perustaneet myös oman D-Block Records-levy-yhtiönsä. The LOX on julkaissut kolme studioalbumia – Money, Power & Respect vuonna 1998, We Are the Streets vuonna 2000 ja Filthy America... It's Beautiful vuonna 2016.

Diskografia

Albumit
 Money, Power & Respect (1998)
 We Are the Streets (2000) 
 Filthy America... It's Beautiful (2016)

EP:t 

 The Trinity (2013)
 The Trinity 2nd Sermon (2014)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -yhtyeet
Pierluigi Marzorati

Pierluigi Marzorati (s. 12. syyskuuta 1952 Figino Serenza) on kilpauransa lopettanut italialainen koripalloilija.

Ura 
Vuonna 1969 Marzorati aloitti ammattilaisuransa Pallacanestro Cantùssa, jossa hän pelasi koko uransa. Hän oli pelannut jo aiemmin seuran juniorijoukkueissa, joista hänet oltiin nostettu edustusjoukkueeseen. Marzorati johti Cantùn kolmeen perättäiseen Korać Cupin voittoon vuosina 1973–1975. Ensimmäisen Italian mestaruuden hän voitti vuonna 1975. Samana vuonna Marzorati voitti Intercontinental Cupin kun joukkue voitti Amazonas Francan. Hän voitti Saporta Cupin kolme kertaa perättäin vuosina 1977–1979. Kaksi kertaa hän voitti Euroliigan vuosina 1982 ja 1983. Hänen viimeinen mestaruutensa oli Korać Cupin voitto vuonna 1991, johon hän päätti uransa. Uransa aikana hän voitti kaiken kaikkiaan 12 kansainvälistä mestaruutta sekä kaksi Italian mestaruutta pelattuaan 22 kautta samassa seurassa.

Lopettamisensa jälkeen hän toimi Pallacanestro Cantùn varapresidenttinä vuodesta 1991 vuoteen 1996 saakka. 8. lokakuuta 2006 hän pelasi pelin Cantùn paidassa Benetton Trevisoa vastaan. Samalla hänestä tuli ainoa ihminen maailmassa, joka on pelannut viidellä eri vuosikymmenellä virallisissa peleissä. Marzonati johdatti Cantùn juhlaottelussa 70–69 voittoon, mutta ei saanut tilastomerkintöjä.

Uransa jälkeen FIBA valitsi Marzoratin FIBA Hall of Fameen vuonna 2007. Vuonna 2008 Euroliiga valitsi hänet 50 tärkeimmän koripallopersoonan joukkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 FIBA Hall of Fame  
 Legabasket Serie A 

Italialaiset koripalloilijat
Italialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Vladimir Boisa

Vladimir Boisa (s. 4. heinäkuuta 1981 Rustavi) on georgialainen koripalloilija, jonka nykyinen seurajoukkue on KK Union Olimpija. Hänellä on myös Slovenian kansalaisuus.

Ura 
Boisa aloitti koripallon Azot Rustavin juniorijoukkueissa. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa kaudella 1996-1997. Boisa pelasi joukkueessa aina lokakuuhun 1998 saakka, kunnes lähti Sloveniaan KK Postojnaan. Kaudeksi 1999-2000 hän siirtyi KK Union Olimpijaan, mutta hänet lainattiin KD Slovaniin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään KK Union Olimpijaan. Boisa pelasi Olimpijassa neljä vuotta ja siirtyi Montepaschi Sienaan vuonna 2005 kolmen vuoden sopimuksella. Hän pelasi joukkueessa kuitenkin ainoastaan kaksi kautta ennen siirtymistään Spartak Primorjeen. Hän ei pelannut Venäjällä koko kautta, vaan siirtyi Hanno Möttölän seurakaveriksi Aris Thessalonikiin tammikuussa 2008.

Kaudeksi 2008–2009 hän teki sopimuksen Menorca Bàsquetin kanssa. Helmikuussa 2009 hän sai kuitenkin joukkueesta potkut. Pian potkujensa jälkeen hän teki sopimuksen KK Zadarin kanssa. Loppukauden ajan hän edusti Zadaria, mutta siirtyi kesällä 2010 KK Union Olimpijaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Euroliigan pelaajaprofiili 
ACB:n pelaajaprofiili 

Georgialaiset koripalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Prototype (videopeli)

Prototype on Radical Entertainmentin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli. 
Peli julkaistiin kesäkuussa 2009 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. PlayStation 4 ja Xbox One -versiot julkaistiin elokuussa 2015.

Pelin jatko-osa Prototype 2 julkaistiin vuonna 2012.

Juoni 
Peli sijoittuu vuoden 2009 Manhattanille. New Yorkissa on havaittu hengenvaarallinen virus, ja kaupungin ottaa hallintaansa yhdysvaltalaiset sotilaat. Alex Mercer herää koomasta ja muistaa vain oman nimensä. Alex tajuaa, että sotilaat yrittävät tappaa hänet. Hän huomaa omaavansa kyvyn ”imeä” kaikki surmaamansa ihmiset, myös heidän muistonsa ja ulkonäkönsä, johon hän voi piiloutua. Alex on myös saanut suurta voimaa, nopeutta, kestävyyttä sekä kykyä uudistaa kudoksia ja elimiä. Alex yrittää selvittää, mitä hänelle tapahtui ja kuka on vastuussa infektiosta. Sotilaiden lisäksi Alex kohtaa Black Watch -erikoisjoukkoja, joiden tehtävänä on taistella biologisia Hunters-infektiohirviöitä vastaan. Black Watchin upseeri, kapteeni Robert Cross, on antanut sotilailleen tehtäväksi kaapata Alex, joka tunnetaan koodinimellä ”Zeus”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pelin virallinen kotisivu 

Vuoden 2009 videopelit
Toimintaseikkailupelit
Scifipelit
Supersankarivideopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Windows-pelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Lordiprotektori

Lordiprotektori () on Yhdistyneen kuningaskunnan valtiosäännössä määritelty sijaishallitsija, jos hallitsija ei ole kykeneväinen hoitamaan kuninkaan tai kuningattaren velvollisuuksiaan.

Englannin historiassa lordiprotektori on ollut vallassa muutamaan otteeseen. Merkittävimmät ovat olleet:

 herttuat Juhana ja Humphrey, kuningas Henrik VI:n aikana 1422–1429
 Rikhard Plantagenet, Henrik VI:n aikana 1455–1456
 herttua Rikhard, kuningas Edvard V:n aikana 1483
 Edward Seymour, 1547–1549
 Oliver Cromwell, 1653–1658
 Richard Cromwell, 1658–1659

Lähteet

Viitteet 

Valtionhallinto
J. H. Erkko -lausunta- ja laulusävellyskilpailu

J. H. Erkko -lausunta- ja laulusävellyskilpailu on taiteilijakoti Erkkolan ja Tuusulan kunnan järjestämä kilpailu, jonka tarkoituksena on tehdä tunnetuksi Juhana Heikki Erkon tuotantoa ja ajatuksia.

Kilpailu 

J. H. Erkko -laulusävellyskilpailussa haetaan uusia laulusävellyksiä, jotka on laadittu J. H. Erkon runoihin tai muihin hänen teksteihinsä. Kilpailu on kaikille avoin. Molemmissa kilpailuissa jaettava palkintosumma on arvoltaan 4 000 euroa. Seuraavan kerran J. H. Erkko -lausunta- ja laulusävellyskilpailu järjestetään vuonna 2012.

Kilpailun voittajat 

J. H. Erkko Lausunta- ja laulusävellyskilpailun voittajat vuosittain:

 Lausuntakilpailu:
 2009: Eevamarja Luode-Salonen

 Laulusävellyskilpailu:
 2009: Silja Kuoppala: ”Silloinpa kesä minulla”

Lähteet 

Musiikkikilpailut
Runotapahtumat
Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Tuusula
Angelspit

Angelspit on Sydneyssä vuonna 2004 perustettu australialainen industrialyhtye, johon kuuluvat laulaja Destroyx sekä musiikin ”teknisestä” puolesta huolehtiva ZooG. Yhtye yhdistelee musiikissaan vaikutteita useista eri genreistä, kuten punkista, elektrosta ja EBM:stä. Yhtye on julkaissut tähän mennessä neljä albumia.

Karl Learmont (ZooG) ja Amelia Tan (Destroyx), tapasivat online zine-foorumilla. Angelspit syntyi vuonna 2004, kun he julkaisivat ensimmäisen EP:nsä Nurse Grenade.

Yhtyeen ensimmäinen albumi Krankhaus julkaistiin 6. kesäkuuta 2006, ja siitä on julkaistu remix-levy vuonna 2007. Bändi kiersi Australiassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa ja jäivät Berliiniin äänittämään toisen studioalbuminsa Blood Death Ivory. 

Kesäkuussa 2008 yhtye julkaisi toisen studioalbuminsa Blood Death Ivory. Albumi on kirjoitettu ja äänitetty vuosina 2006 ja 2008. Jälleen bändi jatkoi kiertueella uuden  materiaalin kanssa ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Kokonaiskuvaa albumin luomisesta voi lukea yhtyeen virallisella sivustolla, http://www.angelspit.net/news/diary/bdi-overview.htm. Remix-levy nimeltä Black Kingdom Red Kingdom julkaistiin vuonna 2009. Näihin aikoihin yhtye alkoi tuottaa lyhyitä videoblogeja ja videoita eri aiheista, esimerkiksi kolmannen albumin julkaisusta.

9. syyskuuta 2009 (09/09/09) julkaistiin yhtyeen kolmas pitkäsoitto Hideous and Perfect. Kuten aikaisempien kahden levyn kanssa, ei julkaistu sinkkuja, mutta video "Fuck The Revolution" julkaistiin, ja uusi EP / remix-levy nimeltä "Larva Pupa Tank Coffin" julkaistaan lokakuussa 2010. "Larva Pupa Tank Coffin" kuuluu 3 upouutta kappaletta, Angelspitin itse sekä muiden esiintyjien tekemiä remixejä. Video kappaleesta "Sleep Now" on ilmoitettu julkaistavaksi.
Angelspit tunnetaan omalaatuisesta esiintymisestään ja erikoisesta ulkonäöstään.

Bändin jäsenet
 ZooG (ZooG Von Rock) – laulu, koskettimet (2004–)
 Matt Slegel (2017–)
 Kitsu Noir (2017–)

Entiset jäsenet
 Chris Kling – Rummut (2011–2012)
 Valerie Gentile – kitara (2011–2012)
 The Liar – live äänet (2011–2012)
 Amelia Arsenic – laulu (2003–13)
 Nick Delavega – koskettimet (2016)
 AJ Gapsevic (2016)
 Lorelei – laulu (2016)
 George Bikos – kitara (2012–16)

Keikka-avustajat
 Peter Crane – koskettimet (2007)
 Roberto Massaglia – koskettimet (2007)
 John Von Ahlen – teknikko (2007)
 Matt James - rummut (2011)

Albumit

Studioalbumit
 Krankhaus (2006)
 Blood Death Ivory (2008)
 Hideous and Perfect (2009)
 Hello My Name Is (2011)
 The Product (2014)
 Cult of Fake (2016)
 Black Dog Bite (2017)
 Bang Operative (2019)

Musiikkivideot
 "Vena Cava"   (2007)
 "Fuck the Revolution"  (2009)
 "Sleep Now"    (2010)
 "Toxic Girl"    (2011)
 "Like It? Lick It!"  (2011)
 

Australialaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Australialaiset industrial-yhtyeet
All the Right Reasons

All the Right Reasons on kanadalaisen post-grunge-yhtye Nickelbackin viides studioalbumi. Albumilta julkaistiin singlet Photograph (2005), Far away (2006), Animals (2006) ja Savin'Me (2006).

Kappaleet 
 Follow You Home – 4:22
 Fight for All The Wrong Reasons – 3:44
 Photograph – 4:19
 Animals – 3:08
 Savin' Me – 3:39
 Far Away – 3:58
 Next Contestant – 3:35
 Side of Bullet – 3:01
 If Everyone Cared – 3:38
 Someone That You're With – 4:02
 Rockstar – 4:16

Kokoonpano
Chad Kroeger - laulu, kitara 
Ryan Peake - kitara, taustalaulu 
Mike Kroeger - basso 
Daniel Adair - rummut, taustalaulu

Vuoden 2005 albumit
Nickelbackin albumit
Simeon (piispa)

Simeon (alun perin Semjon Semjonovitš Kružkov, Семён Семёнович Кружков, 2. helmikuuta 1929 Tallinna − 21. syyskuuta 1998 Tartto) toimi Viron apostolisen ortodoksisen kirkon apulaispiispana tittelillä Avidosin piispa 16. toukokuuta − 21. syyskuuta 1998.

Simeon syntyi Tallinnassa vironvenäläiseen perheeseen ja opiskeli Pietarin hengellisessä akatemiassa. Hän meni naimisiin Tamara Aleksandrovna Tihomirovan kanssa vuonna 1948 ja vihittiin diakoniksi samana vuonna. Hänet vihittiin papiksi Leningradissa 28. elokuuta 1949. Hän valmistui akatemiasta vuonna 1953.
 
Toimittuaan vuosina 1953–1961 papintehtävissä eri puolilla Neuvostoliittoa hänet nimitettiin vuonna 1961 Tarton venäjänkielisen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkon kirkkoherraksi, jossa hän palveli piispaksivihkimiseensä asti. Simeon jäi leskeksi vuonna 1977.

Vuonna 1990 lähes koko Tallinnan hiippakunnan papisto anoi Kruzhkovin piispaksivihkimistä sen jälkeen kun Tallinnan edellinen piispa Aleksei II oli valittu Moskovan patriarkaksi, mutta piispaksi nimitettiin  rovasti Kornelius Jakobsin.

Kun autonominen Konstantinopolin alainen Viron ortodoksinen kirkko perustettiin uudelleen vuonna 1996 Simeon Kruzhkov valittiin kirkkokunnan apulaispiispaksi ja vihittiin 10. toukokuuta 1998. Piispa Simeon ehti hoitaa virkaansa ennen kuolemaansa vain reilut kolme kuukautta.

Lähteet 

Ortodoksiset piispat
Virolaiset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Henrik Calonius

Adolf Henrik Matias Calonius (19. kesäkuuta 1873 Hamina – 7. joulukuuta 1914 Petrokov, Puola) oli suomalainen ratsumestari jota pidetään Suomen poliisikoiratoiminnan alkuunpanijana.

Henrik Caloniuksen vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Emil Wilhelm Matias Calonius (1840–1906) ja vapaaherratar Eva Hildur Ulrika Falkenberg af Trystorp.

Helsingin poliisilaitoksen palveluksessa ollut Calonius johti Laukon torpparihäätöjen aikana tammikuussa 1907 Helsingistä tullutta ratsupoliisikomennuskuntaa joka vastasi häätöjen toimeenpanemisesta. Häätöjen yhteydessä tapahtui useita yhteenottoja ja erityisen pahaa vertaa herätti se että poliisit järjestivät Laukossa ollessaan tanssiaiset joka ilta. 

Elokuussa 1909 Caloniuksen johtama 12-miehinen ratsupoliisiosasto oli Terijoella turvaamassa Venäjän duuman jäsenen professori Mihail Herzensteinin murhaoikeudenkäyntiä. Murhasta syytettynä oli venäläisen Musta sotnia-järjestön jäseniä jotka Pietarissa junalla tullut 300 mustasotnialaisen joukko aikoi väkivalloin vapauttaa. Tiukat turvatoimet estivät kuitenkin tämän yrityksen.

Calonius toi keväällä 1909 Saksasta Suomen ensimmäiset poliisikoirat saksanpaimenkoirat Henrik von der Volmeburgin ja Benno von Volmenthalin sekä dobermanni-nartun Zilly von Thüringenin. Saksa oli näihin aikoihin edelläkävijämaa poliisikoirien käytössä.

Calonius osallistui ensimmäisen maailmansodan taisteluihin venäläisten joukoissa. Hän kaatui Petrovin lähellä Puolassa 7. joulukuuta 1914. Caloniuksen ruumis tuotiin Suomeen ja hänet hautajaisensa olivat Helsingissä 16. joulukuuta 1914.

Lähteet

 
Suomalaiset poliisit
Ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneet
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1914 kuolleet
Amaryllix

Amaryllix () on hahmo Asterix-sarjakuvissa, gallialaisen kylän kalakauppias. Kaikkien mielestä Amaryllixin myymät kalat haisevat pilaantuneilta. Kylätappelut saavat lähes aina alkunsa kylän sepän Caravellixin mainitessa jotain Amaryllixin kalojen laadusta, mikä provosoi Amaryllixia aloittaman tappelun. Amaryllixillä on oma kalastusvene, mutta hän ei itse kalasta kalojaan, vaan ne tuodaan hänelle kärryillä Parisiumista asti, mikä selittää niiden pilaantumisen.

Amaryllix esiintyi ensimmäisen kerran albumissa Asterix Hispaniassa. Sarjan tekijät René Goscinny ja Albert Uderzo kehittivät hahmon saadakseen huvittavan aiheen kyläläisten tappelulle.

Nimi Amaryllix on yksi sarjan luontoperäisistä nimistä ja se tulee kukan nimestä amaryllis. Amaryllixin vaimo on nimeltään Jelousubmarine (Iélosubmarine), mikä viittaa The Beatles -yhtyeen kappaleeseen ”Yellow Submarine”. Albumeissa Asterix Korsikassa ja Ruusu ja miekka heillä on myös nuori poika.

Lähteet 

Asterix-sarjakuvan hahmot
Goldsworthy Gurney

Sir Goldsworthy Gurney (1793 Englanti – 1875) oli lääkäri, kemisti, luennoitsija, konsultti, arkkitehti, rakentaja sekä keksijä. Hän kehitti muun muassa höyrykäyttöisen auton ja Bude-lampun.

Lähteet 

Brittiläiset keksijät
Brittiläiset kemistit
Brittiläiset arkkitehdit
Autonsuunnittelijat
Vuonna 1793 syntyneet
Vuonna 1875 kuolleet