Nova Odessa

Nova Odessa (, ) (Aleksejevski vuoteen 1739 saakka, Fedorovka () vuosina 1776–1832) on kaupunki Etelä-Bugin vasemmalla rannalla, 44 km luoteeseen Mykolajivista, Etelä-Ukrainassa. 

Nova Odessa määriteltiin alueellisesti merkittäväksi kaupungiksi vuonna 1976 ja se on samannimisen tai Novo-odeskjin raionin () eli piirin hallinnollinen keskus. Lähin rautatieasema Balovne (Balovnoye) sijaitsee 28 km päässä kaupungista  Nikolajevin ja Odessan välisellä rautatiellä. Kaupungin läpi kulkee Nikolajev–Pervomaiskin alueellinen moottoritie. 1800-luvun lopulla Etelä-Bugin rannalle lähellä kaupunkia rakennettiin rahtilaituri. 1900–luvun alkupuolella tänne perustettiin Venäjän ulkomaankauppakamari ja Pietarin liikepankki. Kaupunkiin vuonna 1929 perustetusta käsityön ja teollisuuden ammattikoulusta jo vuonna1932 valmistui 50 asiantuntijaa, tällä paikkakunnalla on toiminut seinämateriaalitehtaita, voi- ja juustonvalmistus- ja huonekalutehdas vuosista 1936–1937 lähtien että kotiseutumuseo. Kaupungin yhä laskussa oleva väkiluku v. 2016 arvion mukaan oli 12 080. 
 
Kaupungissa on useita sotamuistomerkkejä, muistomerkki runoilijalle ja taiteilijalle Taras Ševtšenkolle ja täällä aikoinaan toimineen kone- ja traktoriaseman vanha traktori seisoo muistona ”Työn kunniaksi”.

Lyhyesti kaupungin historiasta
Joidenkin lähteiden mukaan Nova Odessan lähellä löydettiin jäänteitä sekä pronssikauden, mesoliittisen kivikauden että ajanlaskun alun jälkeisten ensimmäisten vuosisatojen asutuksista. Kylän lähellä kaivettiin esille myös skyyttien kurgaaneja, joista yhdestä löydettiin alun perin XI–XIII vuosisadoilta oleva kivinen paimentolaisnainen. 
Joidenkin lähteiden mukaan Nova Odessan kylän perustamisen historia juontaa juurensa XVIII vuosisadan alkuun, jolloin ensimmäiset asukkaat näissä maanosissa olivat uskovaisia, jotka vainojen aikana Venäjän keskialueilla pakenivat harva-asutuille seuduille. Ensimmäisen maininnan vuoteen 1739 saakka Aleksejevski-nimeä kantavasta kylästä teki kreivi ja kenraali  Münnich Turkkia vastaan käydyn sodan vuonna 1737. Silloin venäläisten joukkojen leiriytyessä nykyisen Troits'ke -kylään, Münnichin kartalla havaittiin nykyisen Nova Odessan kohdalla merkintä melko suuresta starovertsien eli vanhauskolaisten kylästä, jossa oli epäjumalantemppeli (kapištše Roda). Asukkaiden pääasiallinen toimeentulo oli maanviljely, hevoseläinten kasvatus, nautakarja ja lampaat jne. 

XVIII vuosisadan puolivälissä nykyaikaisen Nova Odessan mailla sijaitsivat Zaporižžjan kasakkojen talvikorttelit. Kasakoiden, turkkilaista alkuperää kansojen, moldovalaisten,  valakkien, bulgarialaisten ja muiden tonavalaisten kristittyjen liittyessä tsaariarmeijaan ja osallistuessa Venäjän ja Turkin sodan taisteluihin vuosina 1768–1774, Venäjän hallitus antoi heille maata asutuksiin näiltä Etelä-Bugin ja Inhul-sivujoen vartisilta laajoilta, korkean ruohon peittämiltä tulva- ja aroalueilta. Kutšuk Kainardžin rauhansopimuksella saatujen alueiden suojelemiseksi  Krimin tataarien ja turkkilaisten hyökkäyksiltä vuonna 1776 muodostettiin pääosin Zaporižžjan kasakoista koostunut H’ersonin Piikkirykmentti, joka sijoitettiin Etelä-Bugin alueille ja joka perusti useita kyliä, mukaan lukien Fedorovkan. Fedorovka mainitaan vuoden 1787 väestölaskennan yhteydessä ja tuolloin täällä oli 56 tilaa, jossa asui 166 miespuolista henkilöä. Nimen arvellaan tulleen Zaporižžjakasakan Fedorin Osadtšovon mukaan, jolla ensimmäisten joukossa oli täällä maatila jo vuodesta 1774 lähtien. 

Osana M. Kutuzovin johtamaa jääkäriarmeijakuntaa, Fedorovkan kylän asukkaat osallistuivat Venäjän ja Turkin väliseen sotaan vuosina 1787–1791, muun muassa Otšakivin piirityksen murtamiseen. Joulukuussa v. 1817 imperaattorin asetuksella kasakkojen leiri (stan) purettiin ja perustettiin sotilaskylä. Vuonna 1832 Fedorovkassa sijaitseva Bug-ulaanidivisioonan rykmentti tuli tunnetuksi nimellä Odessa. Samana vuonna kenraaliadjutantti Pjotr Kleinmichel (oikealta nimeltään Peter von Kleinmichel) merkitsi kartalle, että keisari Nikolai I:n aloitteesta ulaanirykmentin komennus- ja sotilasmajoituspaikka Fedorovka pieni (Fedorovka mala) nimetään tästedes Nova Odessaksi. Vuonna 1857 Nova Odessasta tuli H’erson kuvernementin kolmannen okrugin aluekeskus. Sotilaalliset siirtokunnat lopetettiin vuonna 1859 ja Nova Odessaan jäi asumaan 2190 ihmistä. Vuonna 1860 siitä tuli kaupunkityyppinen taajama e. kauppala, vaikka elämä jatkui kuin maaseudulla. Vasta vuonna 1879 kaupunkiin rakennettiin kaksiluokkainen pieni kauppalakoulu 25–30 poikalapselle, jossa kulakkien, virkamiesten ja maanomistajien jälkeläiset opiskelivat. Kaupungin väestöstä 80 % ei osannut lukea ja kirjoittaa, etenkin naisten keskuudessa lukutaidottomia oli 90 prosenttia.

XIX–XX vuosisatojen vaihteessa kaupungissa levisi Nikolajevin työläisten tänne tuoma tsaarin Venäjällä kielletty sosiaalidemokraattinen kirjallisuus. Vuonna 1905 Nova Odessassa perustettiin kyläkomitea ja vuonna 1907 sosiaalidemokraattinen piiri, jonka jäsenet tekivät vallankumouksellista työtä väestön keskuudessa, järjestivät kokouksia ja jakoivat luvatonta kirjallisuutta. Tieto lokakuun sosialistisen vallankumouksen voitosta saapui Nova Odessaan lokakuun lopussa vuonna 1917 ja jo 14. tammikuuta 1918 neuvostot ottivat vallan omiin käsiinsä. 

Helmikuusta 1920 lähtien Novo-odeskaja volost oli osa Nikolajevin (e. Mykolajivin) aluetta ja lokakuusta lähtien Odessan provinssia. Silloin 1920-luvulla täällä avattiin neljä peruskoulua. Vielä vuonna 1923 kaupunki oli osa H’ersonin maakuntaa, kun maaliskuussa uuden hallinnollisalueellisen jaon käyttöönoton yhteydessä muodostettiin Nikolajevin ujezdin (alueen) Nova Odessan (Odeskji) piiri, johon kuului 11 kyläneuvostoa. Niiden hallinnollinen virastokeskus oli Nova Odessa. Pienet käsityöpajat yhdistettiin teollisuusosuuskunniksi ja valtion konepajoiksi maatalouskoneiden korjaamista varten. Samana vuonna Nova Odessassa aloitti toimintansa tiili- ja laattatehdas, höyrymylly ja neljä meijeriä. Suurin tapahtuma paikkakunnan kulttuurielämässä oli ensimmäisten radioasemien perustaminen vuonna 1926. Taajama sähköistettiin ja vuodesta 1927 lähtien opiskelu alkoi seitsemänvuotisissa peruskouluissa. Täydellisen kollektivisoinnin raameissa vuonna 1929 kylään muodostettiin 6 suurta kolhoosia ”II–Uusi Nova Odessa”, “Keskinäinen avunanto”, “Ainoa tie”, “Tie sosialismiin”, “Tuottaja” ja “Maaliskuu”, jotka omistivat 11 046 hehtaaria maata. Vuonna 1930 uudistettiin kone- ja traktoriasema.  

Toisen maailmansodan aikainen saksalaismiehitys alkoi kaupungissa 12. elokuuta 1941 ja päättyi joko 15. tai 16. maaliskuuta vuonna 1944. Sodanjälkeisille vuosille oli ominaista kolhoosien talouden palauttaminen ja vahvistaminen, joten vuonna 1950 alue toteutti niiden yhdistämisen. Näin ollen Nova Odessan kuudesta entisestä maatalousosuuskunnasta muodostettiin kaksi laajentunutta kolhoosia ”Kirov” ja ”Tie kommunismiin”. Sodanjälkeisinä vuosina kaupunki sai myös 450 paikkaisen elokuvateatterin v. 1959 ja vuosina 1963–1964 kylään rakennettiin kuusi kaksikerroksista asuinrakennusta, joissa oli 50 asuntoa, vesihuolto ja jalkakäytävät. 

Vuonna 1965 Nova Odessa määriteltiin kaupunkityyppiseksi taajama-asutukseksi ja vuonna 1976 siitä tuli piirin pääkaupunki.

Lähteet

Mykolajivin alueen kaupungit