joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Arsinoe (Ala-Egypti)

Arsinoe () eli Kleopatris (, ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Heroopoliinlahden eli nykyisen Suezinlahden rannalla, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tiedetä.

Arsinoe sijoitetaan lähelle Punaiseenmereen luetun Heropoliinlahden pohjoispäätä ja Klysman kaupunkia. Se oli rakennettu lähelle Niilin ja Punaisenmeren yhdistäneen niin kutsutun Faaraoiden kanavan merenpuoleista päätä. Kanava kulki Niilin Pelusiakos-suuhaarasta eli Pelusionin suuhaarasta Katkerajärvien kautta Heroopoliinlahdelle. Plinius vanhempi laski Arsinoen ja Pelusionin etäisyydeksi 125 roomalaista mailia.

Arsinoen kaupungin perusti hellenistisellä kaudella Ptolemaios II, joka nimesi sen vaimonsa ja sisarensa Arsinoen mukaan. Hän lahjoitti seudun tuotot vaimolleen, ja myös myöhemmin tuotot menivät ptolemaiosten suvun kuningattarille. Kaupunki menestyi kauppapaikkana, sillä sen sijainti kanavan suulla oli edullinen, sieltä oli suhteellisen lyhyt matka itäisen aavikon poikki Niilille, ja sillä oli laaja satama. Sieltä käytiin kauppaa erityisesti Arabian ja Intian suuntaan. Satama oli kuitenkin avoin etelätuulille, ja myös merialueen riutat aiheuttivat ongelmia. Myöhemmin se hävisikin satamakaupunkina Myos Hormokselle ja Berenikelle. Sen kauppa vaikuttaisi menestyneen kuitenkin vielä roomalaisella kaudella.

Erään ehdotuksen mukaan Arsinoe olisi ollut sama paikka kuin Vanhassa testamentissa mainittu Pi-Hirot (vanhassa raamatunsuomennoksessa Pii-Hahirot). Aiemmin Arsinoe sijoitettiin nykyiseen Adjerutiin (Ardscherud) lähelle Suezin kaupunkia, mutta nykyisin tämä on hylätty.

Lähteet 

Hellenistiset kaupungit Egyptissä
Sebastopolis

Sebastopolis (, myös  tai Sebastoupolis; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

 Dioskurias, myöhemmin Sebastopolis, kaupunki Pontoksen eli Mustanmeren itärannikolla
 Myrina, myöhemmin Sebastopolis, kaupunki Aioliissa
 Sebastopolis eli Saleia, kaupunki Kaariassa
 Sebastopolis, kaupunki Kappadokiassa/Pontoksessa
 Sebastopolis, kaupunki Traakiassa

Lähteet
IPhone 11 Pro

iPhone 11 Pro on Applen syyskuussa 2019 julkaisema älypuhelin. Siinä on takakamerana kolmeobjektiivinen 12 megapikselin kamera. Puhelimesta on myös halvempi kaksiobjektiivinen iPhone 11- ja kalliimpi, kolmella objektiivilla, mutta suuremmalla näytöllä varustettu iPhone 11 Pro Max -versio.

Ominaisuudet 

Takakamerassa on yksi ultralaajakulmaobjektiivi ƒ/2.4, jonka kuvakulma on peräti 120 astetta, yksi ƒ/1.8 laajakulmaobjektiivi ja yksi ƒ/2.0 teleobjektiivi, jossa on 2x optinen zoom. Kamerassa on sarjakuvaustila, kuvanvakain, HDR ja muotokuvaustila, joka tukee edistyksellistä boke-tehostetta. Kamerassa on myös uusi Night Mode -toiminto, jolla voi ottaa kirkkaampia kuvia pimeässä ilman salamavaloa. Puhelimessa on myös uudistettu kamerasovellus, joka lisää uusia ominaisuuksia, kuten valintapyörä eri polttovälien portaattomaan valitsemiseen.

IPhone 11 Pro kuvaa 4K-resoluution videota jopa 60 kuvaa sekunnissa ja 1080p-resoluution hidastettua kuvaa jopa 240 kuvaa sekunnissa. Puhelimessa on myös äänen zoomausominaisuus, jolloin äänen tallennus painottuu kuvattavalle alueelle. Videota voidaan tallentaa useilla kameroilla samanaikaisesti.
IPhone 11 Pro:ssa on myös 12 MP TrueDepth-etukamera ƒ/2.0-aukolla. Etukamera tukee myös vakautettua 4K-videotallennusta jopa 60 kuvaa sekunnissa. Apple on lisännyt tässä puhelimessa ensimmäistä kertaa myös hidastetun videotallennuksen etukameraan, jolloin se kuvaa 1080p-resoluutiolla jopa 120 kuvaa sekunnissa.

Puhelimessa on myös mahdollisuus ottaa videota 1 920 x 1 080 (täysteräväpiirto) ja 1 280 x 720 (HD)-resoluutioilla.

iPhone 11 Pro:ssa on 3 046 mAh li-ion-akku ja puhelin on IP68-pölyn- ja vedenpitävä. Suorittimena on Apple A13. Puhelinta saa mustana, keskiyönvihreänä, kultaisena ja valkoisena.

Lähteet 

Vuoden 2019 matkapuhelimet
iOS-pohjaiset laitteet
Applen matkapuhelimet
Ahmad Hosseini

Ahmad Hosseini (s. 1999 Afganistan) on We See You- ja Amnesty -järjestöissä toimiva kansalaisaktivisti. Hosseini on koulutukseltaan lähihoitaja, ja hän opiskelee yhteisöpedagogiksi.

Tausta 
Hosseini syntyi vuonna 1999 Keski-Afganistanissa maanviljelijäperheeseen. Hosseini ja hänen perheensä kuuluvat Afganistanin hazara-vähemmistöön. Vuonna 2015 16-vuotias Hosseini pakeni kotimaastaan Suomeen hakemaan turvapaikkaa. Vuonna 2019 Hosseini valmistui lähihoitajaksi.

Kansalaistoiminta 
Hosseini on toiminut maahanmuuttopolitiikkaan vaikuttamaan pyrkivässä We See You -ryhmässä. Hän on myös osallistunut rasismin vastaiseen toimintaan Turussa. Vuonna 2018 Pakolaisapu valitsi Hosseinin Vuoden pakolaismieheksi. Samana vuonna hänet kutsuttiin myös Linnan juhliin. Hosseini toimi vuonna 2020 Amnesty Suomen hallituksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset kansalaisaktivistit
Merrick Garland

Merrick Brian Garland (s. 13. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen juristi, joka on toiminut Yhdysvaltain oikeusministerinä maaliskuusts 2021 lähtien. Aikaisemmin Garland toimi vuodesta 1997–2021 liittovaltion vetoomustuomioistuimen tuomarina Washington D.C:n syyttäjäpiirissä.

10.3.2021 Yhdysvaltain senaatti hyväksyi Garlandin ehdokkuuden äänin 70–30. Garland oli vuonna 2016 Barack Obaman ehdokas korkeimman oikeuden tuomariksi, mutta republikaanienemmistöinen senaatti esti hänen nimityksensä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain oikeusministerit
Yhdysvaltalaiset tuomarit
Amerikanjuutalaiset
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
İbradı

İbradı on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa İbradın väkiluku oli 3 032.

Lähteet

Aiheesta muualla

Turkin piirikunnat
Antalyan maakunta
Imperial State Crown

Imperial State Crown on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan kruununjalokivistä. Sitä säilytetään Lontoon Towerissa yhdessä muiden kruununjalokivien kanssa.

Alkujaan kruunu valmistettiin kuningas Yrjö VI:lle vuonna 1937. Mallia otettiin kuningatar Viktorian käyttämästä pienestä kruunusta, joka on peräisin vuodelta 1838.

Kruunu on valmistettu kullasta, platinasta ja hopeasta. Siinä on yhteensä 2 868 timanttia, 17 safiiria, 11 smaragdia ja 269 helmeä. Yksi kruunun timanteista on Cullinan II, joka leikattiin Cullinan-timantista (ns. toinen Afrikan tähti). Lisäksi kruunuun kuuluu epäsäännöllisen muotoinen spinelli eli ns. Punaisen prinssin rubiini.

Verrattuna toiseen monarkin yleisesti käytössä olevaan kruunuun, Pyhän Edvardin kruunuun, Imperial State Crown oli  paljon enemmän käytössä Elisabet II:n aikana: hän käytti sitä lähes poikkeuksetta parlamentin avajaisissa sekä kruunajaistensa jälkeisissä juhlatilaisuuksissa. Kuningatar kuvaili kruunua kömpelöksi, mutta tärkeäksi esineeksi.

Lähteet 

Kruunut
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallissymbolit
Haarapalmut

Haarapalmut (Hyphaene) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Joseph Gaertner. Siihen kuuluu kahdeksan lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena trooppisella vyöhykkeellä Afrikassa ja Madagaskarissa, Arabian niemimaalla ja Intiassa. Haarapalmujen tyyppilaji on Itä-Afrikassa kasvava kenianhaarapalmu (Hyphaene coriacea).

Haarapalmulajeja 
 tansanianhaarapalmu (Hyphaene compressa)
 kenianhaarapalmu (Hyphaene coriacea)
 keihäshaarapalmu (Hyphaene petersiana)
 egyptinhaarapalmu (Hyphaene thebaica)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hyphaene
Sädepalmut

Sädepalmut (Livistona) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Robert Brown. Siihen kuuluu 28 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Koillis-Afrikassa, Etelä-Jemenissä, Kaakkois- ja Itä-Aasiassa ja Australiassa. Sädepalmujen tyyppilaji on Australian Pohjoisterritoriossa kasvava Livistona humilis.

Lajeja 
 etelänsädepalmu (Livistona australis)
 kiinansädepalmu (Livistona chinensis)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Livistona

Palmukasvit
Hamepalmut

Hamepalmut (Licuala) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Friedrich von Wurmb. Siihen kuuluu 167 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena Australaasiassa, Intiasta ja Kaakkois-Kiinasta Australiaan ja Tyynenmeren saarille. Hamepalmujen tyyppilaji on Indokiinassa, Indonesiassa ja Filippiineillä kasvava malaijinhamepalmu (Licuala spinosa).

Lajeja 
 kurttuhamepalmu (Licuala grandis)
 burmanhamepalmu (Licuala peltata)
 malaijinhamepalmu (Licuala spinosa)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Licuala

Palmukasvit
Palmetot

Palmetot (Sabal) on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut Michel Adanson. Siihen kuuluu 16 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa Yhdysvaltojen eteläosista Kolumbiaan. Palmettojen tyyppilaji on Kaakkois-Yhdysvalloissa ja Pohjois-Meksikossa kasvava pikkupalmetto (Sabal minor, homotyyppinen synonyymi Sabal adansonii).

Lajeja 
 pikkupalmetto (Sabal minor)
 isopalmetto (Sabal palmetto)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sabal

Palmukasvit
Keranjit

Keranjit (Dialium) on trooppinen hernekasvisuku, johon kuuluu 36 lajia. Ne ovat puita, harvoin suuria pensaita. Keranjeja esiintyy Afrikassa ja Madagaskarissa, Keski- ja Etelä-Amerikassa, Intiassa, Indokiinassa ja Indonesiassa. Suomeksi tunnettuja lajeja ovat mustakeranji (Dialium guineense) ja sumatrankeranji (Dialium platysepalum).

Lähteet 

Hernekasvit
Tapiolan terveysasema

Tapiolan terveysasema on Espoon Tapiolassa sijaitseva kaupungin terveysasema. Terveyskeskus sijaitsee Tapiolan ydinkeskustan länsipuolella osoitteessa Ahertajantie 2.

Arkkitehtitoimisto Brunow & Maunulan suunnittelema terveysasema rakennettiin osittain vanhan Konsulttitalon tiloihin, ja se avattiin 3. lokakuuta 2005. Valmistuessaan se korvasi vanhan Tapiolan terveysaseman, joka sijaitsi Tapiolan ydinkeskustassa kauppakeskus Heikintorin laidalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tapiolan terveysasema 

Espoon terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Tapiola
Punakirkiruoho

Punakirkiruoho (Gymnadenia conopsea) on kämmekkäkasvilaji, jota esiintyy laajalla alueella Euraasiassa.

Laji voidaan jakaa moniin alalajeihin ja muunnoksiin, mutta useimpien lajitietokantojen mukaan sen lajinsisäisiä taksoneita ei erotella itse lajista. Suomessa, missä alalajit ja muunnokset erotetaan, kasvavat seuraavat punakirkiruohot:
 ahokirkiruoho (G. conopsea subsp. conopsea)
 rusokirkiruoho (G. conopsea subsp. conopsea var. conopsea)
 valkokirkiruoho (G. conopsea subsp. conopsea var. scitula)
 lettokirkiruoho (G. conopsea subsp. alpina)

Ulkonäkö 
Punakirkiruoho on 15–50 senttimetriä korkeaksi kasvava juurimukulallinen ruoho. Sen kukinto on tiheä tähkä, joka koostuu 15–50 kukasta. Kukat ovat tuoksuvat, yksivärisen vaaleanpunaiset tai joskus valkoiset. Kukan huuli on kannuksellinen, alaspäinen, leveä ja matalaan 3-liuskainen tai lähes ehyt. Kannus on pitkä, kapea, kaareva ja terävä. Hedelmänä on kota, joka sisältää pölymäisen pieniä siemeniä.

Elinympäristö 
Punakirkiruoho kasvaa muun muassa niityillä ja ravinteisilla soilla. Se on kalkinsuosija.

Lähteet 

Kirkiruohot
Siuntion sankarihautausmaa

Siuntion sankarihautausmaa () on sotilashautausmaa Siuntiossa Uudellamaalla. Hautausmaalle on haudattu Suomen itsenäisyyden ajan sodissa kaatuneita Siuntiolaisia ja se sijaitsee Siuntion hautausmaalla alueella VIII. Alue vihittiin käyttöön kaatuneitten muistopäivänä 15. toukokuuta 1949. Sankarihautausmaalla on yhteensä haudattuna 81 sankarivainajaa. Hautausmaasta huolehtii Siuntion seurakuntayhtymä.

Hautamuistomerkki 
Siuntion sankarihautausmaan hautamuistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Uuno Luoma. Muistomerkki koostuu suuresta rististä, jonka vasemmalla ja oikealla puolella on kivipaasi. Vasemmanpuoleisessa kivipaadessa lukee För Fosterlandet ja oikeanpuoleisessa Isänmaan Puolesta.

Lähteet 

Siuntion rakennukset ja rakennelmat
Suomen hautausmaat
Sotahistoria
1949
Peppi Seppälä

Peppi Seppälä (s. 23. maaliskuuta 1993) on Vihreiden nuorten puheenjohtaja, Espoolainen kaupunginvaltuutettu, Länsi-Uudenmaan aluevaltuutettu ja suomalainen vihreitä edustava poliitikko. 

Kuntavaaleissa 2021 Seppälä sai 495 ääntä ja tuli valituksi kaupunginvaltuustoon. Seppälä toimii vihreiden edustajana Espoon kaupunginhallituksessa sekä konsernijaoston varapuheenjohtajana. Hän oli ehdolla Espoon kunnanvaltuustoon myös 2017 muttei tullut silloin valituksi.

Aluevaaleissa 2022 Seppälä sai 830 ääntä ja tuli valituksi hyvinvointialuevaltuutetuksi.

Tausta 
Peppi Seppälä on kasvanut maatilalla Korpilahdella ja työskennellyt mm. mehiläistarhaajana, paperitehtaalla sekä vaarallisen jätteen vastaanotossa.

Seppälä on valmistunut ylioppilaaksi Jyväskylän normaalikoulun lukiosta 2012. Hän opiskelee energiatekniikkaa Aalto-yliopistossa.

Politiikka

Opiskelijapolitiikka 
Seppälä on toiminut Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa vuodesta 2015 edustaen Vihreämpää Aaltoa. Tämän lisäksi Seppälä on toiminut Teekkarijaostossa IE-tirehtöörinä sekä Kampusjaoston puheenjohtajana.

Vihreät nuoret 
Seppälä on toiminut Vihreissä nuorissa vuodesta 2015 lähtien. Hän on toiminut mm. ympäristötyöryhmän puheenjohtajana sekä tasa-arvoinen ja syrjimätön asepalvelus -työryhmän toisena puheenjohtajana. Lisäksi Seppälä toimi Vihreiden nuorten liittohallituksessa vuosina 2019 ja 2020.

Puoluepolitiikka 
Seppälä on vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen ja hän on toiminut Espoon Vihreiden sekä Uudenmaan Vihreiden hallituksissa. Seppälä oli vihreiden reilu muutos -työryhmässä, jossa valmisteltiin puoluevaltuuskunnan hyväksyttäväksi Reilu muutos -ohjelma.

Poliittisia näkemyksiä 
Seppälä kannattaa ydinvoiman käyttöä osana suomalaista energiapalettia ja hän on puhunut myös EU tasolla ydinvoiman puolesta 

Seppälä on kritisoinut teekkarikulttuurissa esiintyvää häirintää, naisiin kohdistuvaa syrjintää sekä kutsukerhotoimintaa.

Lähteet 

Vihreiden nuorten puheenjohtajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Pär Sundberg

Pär Tomas Carl Sundberg (s. 22. lokakuuta 1957 Skarpnäck, Tukholma) on entinen ruotsalainen lapsinäyttelijä. Hän esitti Tommia Peppi Pitkätossu -elokuvissa ja -televisiosarjassa.

Filmografia 
 1969 – Peppi Pitkätossu
 1970 – Peppi Pitkätossu seitsemällä merellä
 1970 – Peppi Pitkätossu karkuteillä
 1973 – Här kommer Pippi Långstrump

Ruotsalaiset näyttelijät
Lapsinäyttelijät
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Antero Laine (ralliautoilija)

Antero Laine (s. 13. joulukuuta 1949) on suomalainen ralliautoilija. Laine osallistui urallaan 22 MM-ralliin, joista parhaana suorituksena viides sija Suurajoissa 1982. EM-tasolla Laine kilpaili 39 kertaa, pääasiassa Hanki- ja Tunturirallissa. EM-tasolla Laine voitti viidesti ja oli yhdeksän kertaa kolmen parhaan joukossa. Viimeisen EM-kisansa Laine ajoi vuoden 1994 Tunturirallissa. 

SM-ralliuransa Laine aloitti vuonna 1974 ja lopetti sen vuoteen 1994. Vuosina 2009 ja 2010 Laine kilpaili kerran kaudessa Rallin F-Cupissa ja vuodesta 2015 alkaen hän on kilpaillut Audi Quattrolla Historic Rally Trophyn kisoissa parhaana saavutuksenaan yleiskilpailun kolmas sija Lahden Historic EM-rallissa 2018. SM-tasolta Laineella on kaksi mestaruutta B-ryhmän Audi Quattrolla vuosilta 1984 ja 1985.

Lähteet 

Suomalaiset ralliautoilijat
Rallin Suomen-mestarit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Robert Wagner

Robert Wagner voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

 Robert Wagner (s. 1930), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Robert Wagner (1895–1946), saksalainen natsipuolueen aluejohtaja
 Robert F. Wagner (1877–1953), yhdysvaltalainen poliitikko
 Robert F. Wagner Jr. (1910–1991), yhdysvaltalainen poliitikko, New Yorkin pormestari 1954–1965
 Robert Wagner (1915–2008), itävaltalainen kapellimestari ja säveltäjä
Newburyport

Newburyport on kaupunki Massachusettsissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee osavaltion koillusnurkassa Merrimackjoen etelärannalla. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 18 289 ihmistä, ja sen maapinta-ala on 2,16 neliökilometriä.

Newburyport asutettiin vuonna 1635, jolloin se oli vielä osa Newburyä. Sen suojaisa satama houkutteli kalastajia sekä laivanrakentajia ja sinne muutti myös muita käsityöläisiä. Newburyport sai vuonna 1764 oman kunnallishallinnon. Sen satamaa oli Yhdysvaltain sisällissotaan asti ison kauppalaivaston kotisatama.

Newburyportin sataman taloudellinen merkitys kuihtui Thomas Jeffersonin vuosien 1807–1808 ulkomaankauppaan kohdistunut kauppasulun sekä vuoden 1811 tulipalon ja vuoden 1812 sodan takia. Donald McKayn johdolla paikalliset telakat rakensivat 1840-luvulla useita tunnettuja klippereitä, mikä nosti hetkellisesti alueen taloutta. Newburyportiin liitettiin vuonna 1851 osia Newburystä, ja samana vuonna se sai kaupunginoikeudet. Newburyportin talous alkoi 1800-luvun toisella puoliskolla keskittyä tekstiilien, kenkien, hopeaesineiden ja rommin valmistamiseen. Myöhemmin talous on erikoistunut kevyeen valmistusteollisuuteen ja matkailuun.

Newburyportin keskustassa on monia Federal-tyylillä rakennettuja taloja, jotka todistavat kaupungin merenkäynnin historiasta. Monet niistä on laivanomistajien ja merikapteenien rakennuttamia. Caleb Cushing Housessa on paikallishistorian seuran päämaja. Robert Millsin suunnittelemassa rakennuksessa on puolestaan Custom Housen merimuseo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Massachusettsin kaupungit
Stenbockin talo

Stenbockin talo on vuonna 1792 valmistunut Viron pääministerin virka-asunto. Talon suunnitteli Johann Caspar Mohr ja se sijaitsee Viron pääkaupungissa Tallinnassa.

Historia
Talon rakennustöitä johti kartananonomistaja Jakob Pontus Stenbock ja talo valmistui vuonna 1792 oikeuslaitokseksi. Stenbockin kuoltua taloa käytettiin moniin eri tarkoituksiin, kunnes siitä tuli oikeustalo. Talo toimi tässä tarkoituksessa vuoteen 1987.

Tämän jälkeen talo oli käyttämättömänä vuoteen 1996, kunnes sitä alettiin kunnostaa valtion käyttöä varten. Ensimmäinen istunto talossa käytiin elokuussa 2000.

Arkkitehtuuri

Talo koostuu kolmesta osasta, päärakennuksesta, kaarevasta ulkorakennuksesta ja sisäpihasta. Talo rakennettiin rahapulassa, joka on yksi syy talon vaatimattomuuteen.

Päärakennus 
Päärakennus on kolmikerroksinen ja siitä on näkymät sisäpihalle ja merelle. Molemmat merelle ja sisäpihalle avautuvat puolet talosta ovat simppeleitä ja koristeellisia.

Sisäpiha ja kaareva ulkorakennus 
Talon takana sijaitseva kaareva sivurakennus oli alun perin tarkoitettu mm. varastoksi, vanginvartijoiden olinpaikaksi ja osittaiseksi vankilaksi. Rakennus on tarkoituksellisesti täysin umpinainen ja eristetty, jotta se voisi toimia vankilana.

Muistolaatta

Talon julkisivulla sijaitsee muistolaatta. Muistolaatta on omistettu Viron hallituksen jäsenille, jotka menehtyivät Stalinin terrorissa.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Virka-asunnot
Iisakki Hannuksela

Iisakki Hannuksela (1827 – 11. kesäkuuta 1889 Ilmajoki)oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Hannuksela oli Ilmajoen ensimmäisen lainakirjaston hoitaja. Hän oli talonpoikaissäädyssä Ilmajoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867,  1877–1878 ja 1882. Valtiopäivillä Hannuksela oli useiden eri lähetystöjen jäsen ja kannatti puheenvuoroissaan ja esityksissään muun muassa miesten ja naisten tasa-arvoa ja kansakoulupakkoa.

Lähteet 

Suomalaiset maanviljelijät
Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet
Ilmajoen historia
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet
Kalmavesi

Kalmavesi on järvi Koskenpään kylän pohjoispuolella Jämsän pohjoisosassa. Sen pinta-ala on noin 4,9 neliökilometriä. Wanhan Witosen melontareitti kulkee Kalmaveden kautta.

Maantiede 
Kalmavesi on rannoiltaan polveileva, runsassaarinen ja matala. Saarista suurin on järven pohjoisosan Kotisaari, jonka pinta-ala on kuutisen hehtaaria. Järven eteläosassa on Riipaleensaari, jonka pinta-ala on kolmisen hehtaaria. Muita saaria etelästä lueteltuina ovat esimerkiksi Kotasaari, Vihtasaaret, Selkäsaari, Nuottasaari ja Pylvässaari.  Viimeksi mainittu sijaitsee Naarasalmessa, jonka pohjoispuolella Kalmavesi jälleen levenee, kunnes kaventuu aivan pohjoisessa Kalmalahdeksi.

Kalmaveden itäpuolella sijaitsee Salosvesi, jonka pinta on vain kymmenen senttimetriä Kalmavettä korkemmalla. Pohjoispuolella sijaitsee kolme pientä järveä: Iso Hallinlammi, Vähä Hallinlammi ja Kilpalammi. Kalmalahden länsipuolella sijaitsee Kotilammi.

Kalmavesi kuuluu Iso Rautaveden alueeseen, joka on osa Jämsän reitin valuma-aluetta. Valuma-alue kuuluu Kymijoen päävesistöön.

Jämsän reitti 
Kalmavesi sijaitsee Jämsän reitillä. Ohessa reitin kulku Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kalapaikkaopas: Kalmavesi
Fishing.fi: Kankarisveden yhteislupa-alue

Jämsän järvet
Iso Rautaveden alue
Siniäinen (Jämsä)

Siniäinen on järvi Koskenpään kylän luoteispuolella Jämsän pohjoisosassa. Sen pinta-ala on noin 17 hehtaaria. Wanhan Witosen melontareitti kulkee Siniäisten kautta.

Maantiede 
Siniäisten itäpuolella sijaitsee Kalmavesi. Siniäisten ja Kalmaveden välissä puolestaan on Siniänvirta. Sinäisten vedet laskevat Survosenkosken kautta etelään Ison Rautaveden koilliskulmaan.

Siniäinen on saareton. Järven lounaisrannalla levittäytyy pieni viljelysaukea. Sen koillispuolella sijaitsee muutaman aarin laajuinen Siniänlammi, josta kulkee laskuoja Siniäisiin. Siniäisten länsipuolella sijaitsee Puonnasjärvi.

Siniäinen kuuluu Iso Rautaveden alueeseen, joka on osa Jämsän reitin valuma-aluetta. Valuma-alue kuuluu Kymijoen päävesistöön.

Jämsän reitti 
Siniäinen sijaitsee Jämsän reitillä. Ohessa reitin järvet, virrat ja kosket Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet 

Jämsän järvet
Iso Rautaveden alue
Uuttana

Uuttana on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva noin 2,8 neliökilometrin laajuinen matala ja runsassaarinen järvi. Se kuuluu Kymijoen vesistöön. Wanhan Witosen melontareitti kulkee Uuttanan kautta, joka sijaitsee suunnilleen reitin puolessa välissä.

Maantiede 
Uuttanan itäpuolella sijaitsee Iso Rautavesi, jonka pinta on vain kymmenen senttimetriä Uuttanaa korkeammalla. Järviä yhdistää Rautavirta, jonka eteläpuolella on Virransaari.

Uuttanan etelärannalta johtaa Juusanvirta Myllykoskeen, joka laskee Pirttijärveen, jonka pinta on noin metrin Uuttanaa alempana. Uuttanan pieniä lähijärviä ovat muun muassa Valkeajärvi lännessä, Hanhijärvi pohjoisluoteessa ja Vilus kaakossa.

Uuttana on rannoiltaan polveileva. Sen useista saarista suurimmat ovat Lehmisaari ja Retkussaari. Uuttanan syvin kohta on Riilahdenselällä järven länsiosassa. Uuttanan koillisosassa on pitkänomainen lahti, joka laajenee Pitkä-Uuttana -nimiseksi vakaveden osaksi. Pitkän-Uuttanan pohjoispuolella on Koijärvi, joka on pinta-alaltaan suurin Suomen useista saman nimisistä järvistä. Koijärven vedet laskevat Vataanjokea Uuttanaan.

Uuttana muodostaa oman kolmannen jakovaiheen vesistöalueensa, joka kuuluu Iso Rautaveden alueeseen. Ison Rautaveden alue kuuluu Jämsän reitin valuma-alueeseen. Päävesistönä on Kymijoen vesistö.

Ainila 
Uuttanan pohjoisrannalla sijaitsi aikoinaan Jämsän seurakunnan omistama Ainilan leirikeskus, jonka myynti vahvistettiin vuonna 2018.

Jämsän reitti 
Uuttana sijaitsee Jämsän reitillä. Ohessa reitin järvet, virrat ja kosket Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fishing.fi: Kankarisveden yhteislupa-alue

Jämsän järvet
Iso Rautaveden alue
Kerkko Sariola

Kerkko Torbjörn Sariola (s. 29.1.1999 Kirkkonummi) on kansainvälisesti menestynyt suomalainen malli.

Työura 
Kerkko Sariolan löysi ruotsalaisen mallitoimiston Nisch Managementin skouttaaja alkusyksystä 2016. Hän pääsi tammikuussa 2017 Milanon muotiviikoilla Pradan näytökseen malliksi ja solmi muotitalon kanssa kansainvälisen exclusive-sopimuksen. Sariola tähditti Pradan syys-talvi 2017-18 -kampanjaa, jonka kuvat otettiin Sveitsin lumisissa maisemissa kuvaajana Willy Vanderperre ja stailaajana Olivier Rizzo.

Sariola oli Firenzen muotiviikoilla Pitti Uomolla tammikuussa 2018, kun Suomi oli viikkojen teemamaana. Samana vuonna lokakuussa hän oli Manifesto-lehden kannessa sekä ODDA Magazine lehden artikkelissa, jossa esiteltiin Just Cavallin syys/talvi 18-19 mallistoa.

Vuonna 2019 Sariola oli mukana ylellisyystavaroita myyvän Luisaviaroman City Adventure: Milan Edition kampanjan mallina. Kuvaajana tässä kampanjassa oli Vito Fernicola. Miesten muotiin keskittynyt Man About Town lehti teki ison artikkelin, jossa Alexandra Bickendalen stailaama Sariola oli Pohjois-Yorkshiren maisemissa Danny Lowen kuvaamana.

Louis Vuitton käytti Sariolaa mallinaan esitellessään miesten kevät/kesä 2021 mallistoaan heinäkuussa 2020.

Mallitoimistot 

 Nisch Management, Tukholma
 Supa Model Management, Lontoo
Premium models, Pariisi

Lähteet 

Suomalaiset mallit
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirttijärvi (Jämsä, Jämsänkoski)

Pirttijärvi on Jämsän pohjoisosassa sijaitseva noin 1,2 neliökilometrin laajuinen matala ja saareton järvi. Wanhan Witosen melontareitti kulkee sen kautta. Reitin suunta on Pirttijärvelle saakka etelälounainen, Pirttijärveltä alaspäin suunta on eteläkaakkoinen.

Maantiede 
Pirttijärven pohjoispuolella on Uuttana, järviä yhdistää Juusanvirta. Pirttijärven kaakkoispuolella puolestaan on Lahnajärvi, jonka pinta on 20 senttimetriä Pirttijärveä alempana. Järviä yhdistää Luomenvirta.

Pirttijärvi jakautuu pohjoiseen ja eteläiseen osaan. Eteläosan nimi on Vihtalahti, ja osia yhdistää Vihtasalmi. Pirttijärven ympäristössä on pieniä viljelysaukeita, kuten Hirvelänkylä ja Valkealuomi.

Pirttijärvi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue.

Jämsän reitti 
Pirttijärvi sijaitsee Jämsän reitillä. Ohessa reitin kulku Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kalapaikka: Pirttijärvi
Fishing.fi: Kankarisveden yhteislupa-alue

Jämsän järvet
Jämsänjoen alue
Lahnajärvi (Jämsä, Jämsänkoski)

Lahnajärvi on Jämsän pohjoisosassa sijaitseva noin 2,1 neliökilometrin laajuinen matala järvi. Wanhan Witosen melontareitti kulkee Lahnajärven kautta.

Maantiede 
Lahnajärven luoteispuolella on Pirttijärvi, järviä yhdistää Luomenvirta. Lahnajärven kaakkoispuolella on puolestaan Kankarisveteen kuuluva Uuhivesi, järviä yhdistää Väännäkoski. Kankarisveden pinta on 20 senttimetriä Lahnajärveä alempana.

Lahnajärven pituus Luomenvirralta Väännäkoskelle on nelisen kilometriä. Järven itärannalla on pieniä viljelysaukeita. Sen kaakkoisosassa on muutama saari. Koillisessa on Ritolahti, jonka itäpuolella sijaitsee Ritolammi hieman Lahnajärveä korkeammalla.

Lahnajärven ja Uuhiveden länsipuolella on useita Lahnajoen valuma-alueeseen kuuluvia pieniä järviä, kuten Karppijärvi, Jumijärvi, Murtojärvi ja Kotijärvi. Niiden vedet virtaavat Lahnajoen kautta Lahnajärveen.

Lahnajärvi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue.

Jämsän reitti 
Lahnajärvi sijaitsee Jämsän reitillä. Ohessa reitin kulku Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kalapaikka: Lahnajärvi
Fishing.fi: Kankarisveden yhteislupa-alue

Jämsän järvet
Jämsänjoen alue
Koskikeskinen

Koskikeskinen on Jämsänkosken keskustassa Jämsässä sijaitseva noin 14 hehtaarin laajuinen järvi. Sen pohjoispuolella on Kankarisvesi, josta vedet laskevat Naiskoskea ja Rekolankoskea Koskikeskiseen. Eteläpuolella on Jämsänjoki, johon vedet laskevat Patalankoskea. Koskikeskisen pinta on 5,6 metriä Kankarisvettä alempana ja 13,9 metriä Jämsänjokea ylempänä.

Maantiede ja kulttuurikohteet 
Koskikeskinen on osa Jämsänkosken teollisuusympäristöä. Jämsänkosken paperitehdas sijaitsee sen eteläpuolella. Aivan Koskikeskisen etelärannalla sijaitsee tehdasyhtiön vanha klubirakennus ja punatiilinen paperimakasiini. Koskikeskisen länsirannalla on Pässinmäki, jossa järjestetään taidenäyttelyitä. Pohjoisrannalla puolestaan on Naiskosken ja Rekolankosken historiallinen teollisuusympäristö voimalaitoksineen ja ravintolakäyttöön muutettuine vanhoine myllyineen.

Koskikeskisen koilliskulmassa on noin kahden hehtaarin laajuinen Viikinlahti, lahden suun ylittää puinen kävelysilta. Koskikeskisen kaakkoisrannalla on uimahalli ja Jukka Virtasen pallokenttä. Jämsänkosken liikekeskusta sijaitsee Koskikeskisen kaakkoispuolella.

1930-luvulla rakennettu Ilveslinna sijaitsee Patalankosken itärannalla.

Koskikeskinen kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue.

Jämsän reitti 
Koskikeskinen sijaitsee Jämsän reitillä. Ohessa reitin kulku Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,5) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Naiskoski / Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kalapaikka: Koskikeskinen

Jämsän järvet
Jämsänjoen alue
Siuntion suomenkielinen puukirkko

Siuntion suomenkielinen puukirkko (ruots. Sjundeå finska kyrkan) oli 1600-luvulla rakennettu luterilainen puukirkko Siuntiossa Uudellamaalla, joka rakennettiin sivistämään Siuntion suomenkielistä väestöä. Ajan mukaisesti Pietari Brahen kenraalikuvernöörikaudella ruotsinkielisillä alueilla rakennettiin pääkirkkojen vierille pienempiä ja kirkkoja suomenkielisen väestön kirkonmenoja varten. Kirkko purettiin ja siirrettiin 1880-luvulla pois Siuntion kirkonkylästä, eikä siitä ole tiettävästi säilynyt jäljellä valokuvia.

Arkkitehtuuri 
Siuntion suomenkielinen puukirkko oli suorakaiteen muotoinen hirsistä rakennettu kirkko. Kirkko sijaitsi Siuntion Pyhän Pietarin kirkon vieressä nykyisen kirkon ja Siuntion seurakuntakodin välissä. Länsiseinustalla sijainneen pääsisäänkäynnin edessä oli pieni asehuone. On myös luultavaa, että kirkossa oli pieni torni. Kirkon pitkillä seinillä oli muutamia ikkunoita ja idässä kuori-ikkuna. Sisällä kirkossa oli yksinkertainen lautakatto. Kirkossa ei ollut lehtereitä.

Pääkirkon, eli Pyhän Pietarin kirkon remonteissa suomenkieliseen puukirkkoon siirrettiin pääkirkon vanhaa esineistöä, kuten kirkon vanha kolmiosainen alttaritaulu ja niin kutsuttu Tottien saarnastuoli 1600-luvulta, jonka osia on nykyisin on nähtävillä Pyhän Pietarin kirkossa. Sisustukseltaan Siuntion suomenkielinen puukirkko oli näyttävämpi paljon kuin sisämaan suomenkieliset puukirkot.

Historia 
Suomenkielinen puukirkko oli 1820-luvulle tultaessa jo miltei 200-vuotias ja tuolloi heräsi kysymyksiä muun muassa kirkon remontoinnin tarpeesta. Lopulta vuonna 1881 suomenkielinen puukirkko päätettiin korjaamisen sijaan myydä huutokaupalla. Kirkon osti Johan Malm Finnäsin talosta Bolstan kylästä. Kirkko siirrettiin hirsi kerrallaan Pyhän Pietarin kirkon vierestä Johan Malmin maille. Näistä hirsistä Malm rakensi Passilan koskeen myllyn ja tuvan. Myöhemmin kirkon hirsistä rakennettu mylly tuhoutui tulipalossa.

Kirkon myymisen selittää muun muassa myös se, että pääkirkkoon oli hankittu urut jo 1700-luvun puolella mikä houkutteli myös suomenkielistä väestöä käymään Pyhän Pietarin kirkossa. Lisäksi suomenkielinen väestö oli myös sulautunut suurelta osin ruotsinkieliseen väestöön, joka osaltaan pienensi tarvetta suomenkieliselle kirkolle.

Lähteet 

Suomen entiset kirkkorakennukset
Siuntion rakennukset ja rakennelmat
Badaber

Badaber on pikkukaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan maakunnassa. Paikalla sijaitsee nykyisin Pakistanin ilmavoimien tukikohta. Aikaisemmin sillä on ollut myös Yhdysvaltain ilmavoimien toimintaa. 

Badaber sijaitsee noin 10 kilometriä etelään Peshawarin kaupungista. Vuosina 1958–1970 Badaberissa toimi Yhdysvaltain ilmavoimien tiedustelun salainen tukikohta. Badaberista lähti ilmaan esimerkiksi Neuvostoliittoon suuntautunut Gary Powersin U-2-vakoilulento, joka ammuttiin alas Neuvostoliiton yllä 1. toukokuuta 1961. 

Afganistanin sodan sytyttyä Pakistanin puolelle alkoi saapua pakolaisia Afganistanista. Yksi suurimmsita pakolaisleireistä perustettiin Badaberiin. Leirin asukasluku oli vuonna 1981 29 012. Paikalla alettiin kouluttamaan  Burhan al-Din Rabbanin Afganistanin Islamilaisen Yhdistyksen asejoukkoja, jotka sotivat Neuvostoliittoa vastaan Afganistanissa. Badaberissa sijaitsi myös vankilalinnoitus, jota käytettiin aseiden ja ammusten varastointiin. Paikalle tuotiin lopuolta myös joitakin sotavankeja, heidän joukossaan neuvostoliittolaisia. Sotavankien käynnistämä Badaberin kapina huhtikuussa 1985 päättyi räjähdykseen linnalla ja sen tuhoutumiseen.

Badaberissa on sittemmin sijainnut Pakistanin ilmavoimien tukikohta. Sillä ei ole ollut lentotoimintaa, mutta sillä on asunut Peshawarin lentotukikohdan työntekijöitä. Alueen turvallisuustilanne oli huono vuoden 2008 jälkeen. Vuonna 2015 Tehrik-i-Taliban Pakistan (TTP) teki 16 henkilön hengen vaatineen iskun ilmavoimien tukikohtaan.

Lähteet

Pakistanin kaupungit
Apila Pepita Miettinen

Apila Pepita Miettinen (s. 1991) on suomalainen siilinjärveläislähtöinen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja. Hän asuu Helsingissä. Hän on käynyt lukion Lapinlahden kuvataidelukiossa ja opiskelee parhaillaan Aalto-yliopistossa graafisen suunnittelun maisteriohjelmassa. Apila Pepita Miettinen toimii RIKKI-lehden päätoimittajana. Hänen ensimmäinen pitkä albuminsa MOSSDASH ilmestyi vuonna 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Apila Pepitan kotisivut
Katja Lösönen

Katja Lösönen (s. 1979 Lapinlahti) on valokuvaaja ja Katinka Kreativen luova johtaja. Hän on opiskellut lukion Lapinlahden kuvataidelukiossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Katinka Kreative
 100 Finnish photographers: Katja Lösönen
Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto

Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto SHKL ry on vuonna 1976 perustettu hevosenomistajien edunvalvontajärjestö. Liiton tarkoitus on valvoa hevosenomistajien yleisiä ja yhteisiä etuja. Suomen Hevosenomistajien Keskusliittoa edelsi Suomen Raviurheilijain Liitto, joka oli perustettu vuonna 1957.  

SHKL ry on Suomen Hippoksen sekä kansainvälisen amatööriraviurheilijoiden liitto FEGAT:n jäsenjärjestö. Liitto hallinnoi vuonna 1983 perustettua Suomen Ravihevoskasvattajien Säätiötä ja omistaa hevoshuutokauppayhtiö Starinita Oy:n yhdessä Suomen Ravihevoskasvattajat ry:n kanssa.

Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto ry:n puheenjohtajana on vuodesta 2020 alkaen toiminut europarlamentaarikko Henna Virkkunen.

Alueyhdistykset  

 Uudenmaan Hevosenomistajat ULHO ry
 Varsinais-Suomen ja Satakunnan Hevosenomistajainyhdistys VAR-SAT ry
 Hämeen Hevosenomistajain Yhdistys ry
 Kymen-Karjalan Hevosenomistajat ry
 Etelä-Savon Hevosenomistajat ry
 Pohjois-Karjalan Hevosenomistajien Yhdistys r.y.
 Pohjois-Savon Hevosenomistajat ry
 Keski-Suomen Hevosenomistajat ry
 Pohjanmaan Hevosenomistajat ry
 OLHY-hevosenomistajat ry
 Lapin läänin Hevosenomistajat ry

Toiminta

Julkaisutoiminta 
SHKL ry julkaisee kuudesti vuodessa ilmestyvää Hevosenomistaja-jäsenlehteä.

Keinoemovälitys 
SHKL:n Keinoemovälitystoiminta on ollut koordinoitua ja ympärivuorokautista vuodesta 2000 alkaen. Keinoemovälityksestä on vastannut koko nykymuotoisen toiminnan olemassaolon ajan Heli Lepo. Varsansa menettäneiden tammojen ja emänsä menettäneiden varsojen yhteensaattaminen pelastaa usein varsan hengen ja mahdollistaa sen kehittymisen terveeksi ja tasapainoiseksi hevoseksi.

Liiton järjestämiä kilpailuja 

 Suurmestaruusajo sekä Lämminveristen Suurmestaruusajo
 SHKL Hevosenomistajapokaali 2-vuotiaille lämminverisille
 SHKL Cup 3-vuotiaille lämminverisille ja 4-vuotiaille suomenhevosille
 Amatööriohjastajien SM. Suomessa on ajettu myös kansainvälisiä amatööriohjastajakilpailuja.

Lisäksi Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto ry on yksi Varsakunkku-kilpailun yhteistyökumppaneista.

Lähdeluettelo 

Suomen raviurheilu
Suomalaiset järjestöt
Suomen pienin kauppamuseo

Suomen pienin kauppamuseo on Loviisan Skinnarbyssä sijaitseva yksityinen museo.

Museo sijaitsee vuonna 1958 rakennetussa kyläkaupparakennuksessa, joka on edelleen alkuperäisessä ulkoasussaan, vaikka kauppa oli toiminnassa 1980-luvulle asti. Museossa on esillä pääosin 1950- ja 1960-lukujen kauppatavaraa, mutta kokoelmasta löytyy myös uudempia ja vanhempia esineitä. Museon valikoimiin kuuluvat erilaiset tuotepakkaukset tupakkarasioista sukkahousuihin ja sillipurkkeihin. Esillä on myös laaja kokoelma esimerkiksi kahvipurkkeja ja leivontaan liittyviä tuotteita.

Aiheesta muualla
Suomen pienin kauppamuseo

Suomen museot
Loviisa
Marie Cardinal

Marie Cardinal (1929 Alger, Algeria – 2001 Valréas, Vaucluse, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja filosofi. Hän osallistui politiikkaan ja feministiseen liikkeeseen. 

Teoksessaan Vapauttavat sanat Cardinal käsittelee lapsuudenkokoemuksia katolisessa yläluokaisessa perheessä, ja teos sai Ranskassa paljon huomiota. Cardinal vastasi kirjasta saamaansa palautteeseen raporttikirjalla Autrement dit (1976), jonka hän teki yhdessä Anne Leclercin kanssa.

Suomennetut teokset
 Vapauttavat sanat (Les mots pour le dire); suom. Marjatta Ecaré, Helsinki: Tammi 1981 ISBN 951-30-4983-3
 Jälkipistoja (Le passé empiété); suom. Annikki Suni, Helsinki: Tammi 1984 ISBN 951-30-5880-8

Lähteet

Ranskalaiset kirjailijat
Ranskalaiset filosofit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Afrodisias (Kilikia)

Afrodisias (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kilikiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Mersinin maakunnan Tisania.

Maantiede 

Afrodisiaksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Kilikian rannikolla eli Vähän-Aasian etelärannikolla noin 31 kilometriä lounaaseen Seleukeiasta. Se oli rakennettu Zefyrionin niemelle eli nykyiselle Tisan niemelle sen mantereeseen yhdistävän kannaksen itärannalle. Pseudo-Skylaksin mukaan kaupungilla oli kaksi satamaa, toinen kannaksen itäpuolelle ja toinen länsipuolelle muodostuneessa lahdessa.

Afrodisiaksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.  Stadiasmus Maris Magni kuvaa Afrodisiaksen olleen Kyprosta lähin paikka mantereen puolella. Rannikolla kaupungista länteen päin sijaitsivat muun muassa Kelenderis ja Anemurion ja itään Korykos ja Elaiussa.

Kilikian Afrodisiasta ei tule sekoittaa suurempaan ja tunnetumpaan Afrodisiakseen Kaariassa.

Historia 

Afrodisiaksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu muun muassa siihen, että kaupunki löi omaa aiginalaisen standardin mukaista hopearahaa arkaaiselta kaudelta noin vuodesta 520 eaa. lähtien. Klassiselta kaudelta noin vuodesta 379–374 eaa. raha oli mahdollisesti persialaisen standardin mukaista. Hellenistisellä kaudella Seleukeian perustamisen jälkeen Afrodisiaksen alue tuli todennäköisesti osaksi sen aluetta.

Antiikin lähteistä kaupungin mainitsevat jo mainittujen lisäksi myös muun muassa Diodoros Sisilialainen ja Livius sekä Plinius vanhempi, joka käyttää siitä nimeä Oppidum Veneris, mutta ei esimerkiksi Strabon.

Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaiseksi polikseksi, sen asujaimisto vaikuttaa koostuneen pääasiassa seudun ei-kreikkalaisesta väestöstä. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Afrodisios () ja Afrodisias ().

Rakennukset ja löydökset 

Kaupungin paikalta on löydetty asutusjäänteitä sen kannaksen ja satamien läheisiltä kahdelta kukkulalta. Paikka on ollut ympäröity tornein varustetulla muurilla, joka on ajoitettu klassiselle kaudelle 400–300-luvuille eaa. Jäänteitä on myös idemmän sataman läheisellä tasangolla, jossa on ollut noin 15 hehtaarin kokoinen asutus.

Kaupungissa on ollut Afroditen kultti sekä sen nimen että rahojen kuvituksen perusteella. Rahoissa esiintyvät myös Athene ja Hermes. Näin kaupungissa on oletettavasti ollut myös näille jumalille omistetut pyhäköt.

Lähteet 

Kilikian kaupungit
Mersinin maakunta
Katabathmos Megas

Katabathmos Megas (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Marmarikassa Välimeren rannikolla. Nykyisin sen paikalla sijaitsee Salumin kylä.

Katabathmos, suomeksi ”Laskeutuminen”, sijaitsi Egyptin ja Libyan Kyrenaikan rajaseudulla samannimisellä niemellä, jota pidettiin ptolamaiolaisen ja roomalaisen Egyptin sekä Kyrenaikan rajana. Sen paikka on myös lähellä nykyisten Egyptin ja Libyan valtioiden rajaa. Kaupungin kohdalla on jyrkkä rinne, jonka yläpää on noin 180 metrin korkeudella merestä. Kulku ei ole mahdollista suoraan rantaa seuraten vaan hankalammin yläkautta. Näin se muodosti luonnollisen rajan. Strabon mainitsee paikan Egyptin länsirajana. Antiikin kirjallisuudessa sen mainitsevat myös muun muassa Polybios, Pomponius Mela, Plinius vanhempi ja Orosius. Paikka tunnettiin myös nimellä Tetrapyrgia, ”Neljä tornia”, mikä kertoo sen olleen linnoitettu. Sen sataman nimi oli Plynos (Plynos Limen).

Lähteet 

Antiikin Kreikan kaupungit Egyptissä
Ostrakine

Ostrakine (; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä Niilin suiston itäpuolella, ja sijoitetaan Serbonis-järvelle (nyk. Buḥayrat al-Bardawīl) nykyiselle El-Felusiyatin saarelle.

Ostrakine sijaitsi Pelusionin ja Rhinokoluran välisellä tiellä. Plinius vanhempi laski sen ja Pelusionin väliseksi etäisyydeksi 65 roomalaista mailia eli noin 96 kilometriä. Klaudios Ptolemaios sijoitti kaupungin Kassiotikseen Kassios-vuoren (nyk. Ras Kouroun) ja Rhinokoluran välille. Kaupungilla ei ollut omaa vesilähdettä, ja se sai vetensä kanavalla Niilistä.

Roomalaisella kaudella kaupunki oli sotilasasema, jossa oli varuskunta. Se mainitaan muun muassa, kun Vespasianus palasi joukkoineen Aleksandriasta Palestiinaan ensimmäisen juutalaissodan aikaan vuonna 69. Tuohon aikaan sitä ei ollut linnoitettu.

Myöhäisellä roomalaisella kaudella Ostrakine kuului Augustamnica Priman provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli Pelusionin metropoliitan alainen piispanistuin. Kaupungin piispoista tunnetaan Theoktistos, Serapion ja Abraham 300- ja 400-luvuilla. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä Ostracine (Ostracinensis).

Lähteet 

Antiikin Kreikan kaupungit Egyptissä
Paraitonion

Paraitonion (, ) eli Ammonia ()<ref>Pseudo-Skylaks: Periplus s. 44; Strabon: Geografika 17 s. 799; Pomponius Mela: '*De situ orbis 1.8.2; Plinius vanhempi: Naturalis historia 5.5; Klaudios Ptolemaios: Geografia 4.5.4; Itinerarium Antonini Augusti; Hierokles: Synekdemos.</ref> oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Välimeren rannalla Egyptin ja Libyan rajaseudulla. Nykyisin kaupungin paikalla sijaitsee Marsa Matruhin kaupunki.

 Maantiede 

Paraitonion luettiin joskus Marmarikaan. Diodoros Sisilialainen luki sen kuuluvaksi Libyaan, Klaudios Ptolemaios puolestaan Egyptiin ja sen Libyan nomokseen. Kaupungilla oli laaja satama, jonka pituudeksi mainitaan jopa 40 stadioninmittaa,Strabon: Geografika 17 s. 799; vrt. Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 1.31. mutta johon tosin oli hankala purjehtia riuttojen vuoksi. Strabon laski Paraitonionin ja Aleksandrian väliseksi etäisyydeksi  stadionia, kun taas Stadiasmus Maris Magnissa etäisyys on  stadionia.Strabon: Geografika 17 s. 799; Stadiasmus Maris Magni 19.

 Historia 

Paraitonionin vaiheista tunnetaan antiikin lähteistä lähinnä yksittäisiä mainintoja. Aleksanteri Suuri kulki kaupungin kautta vuonna 331 eaa. ollessaan matkalla Ammonin oraakkelin luo. Marcus Antonius pysähtyi siellä ennen Aktionin taistelua. Tuohon aikaan kaupungissa oli Pinariuksen johtamia roomalaisia joukkoja, joiden tehtävänä oli suojella Egyptiä. Kaupungin nimi esiintyy myös latinankielisessä runoudessa Ovidiuksella ja Lucanuksella.

Myöhäisellä roomalaisella kaudella Paraitonion kuului Libya Inferiorin provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli Darniksen metropoliitan alainen piispanistuin. Sen piispoista tunnetaan kolme, Nikaian kirkolliskokoukseen vuonna 325 osallistunut Titus, areiolainen Siras sekä Gaius (362). Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä Paraetonium (Paraetoniensis). Justinianus I linnoitutti kaupungin rajalinnoitukseksi suojaamaan Egyptiä lännen puolelta tulevia hyökkäyksiä vastaan.Prokopios: Rakennukset (De aedificiis) 6.2.

Arabikauden alussa paikka tunnettiin antiikin aikaisesta nimestä muuntuneella nimellä Baretoun''.

Lähteet 

Antiikin Kreikan kaupungit Egyptissä
Demre

Demre (entinen Kale) on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Demren väkiluku oli 26 362.

Demre tunnettiin ennen nimellä Kale, mutta se nimettiin uudelleen vuonna 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla

Turkin piirikunnat
Antalyan maakunta
Metal Galaxy

Metal Galaxy on japanilaisen kawaii metal -yhtyeen Babymetalin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin ensimmäisenä Japanissa 8. lokakuuta 2019 ja sen jälkeen kansainvälisesti 11. lokakuuta 2019.

Metal Galaxy on Babymetalin ensimmäinen albumi ilman yhtyeestä vuonna 2018 eronnutta jäsentä, Yuimetalia (Yui Mizuno). Albumilla esiintyy myös muita artisteja, kuten ruotsalaisen Sabaton-yhtyeen laulaja Joakim Brodén.

Kappaleet 

Babymetal julkaisi kappaleen BxMxC myös erikseen singlenä.

Albumilla esiintyvät 

 Su-metal (Suzuka Nakamoto) – päälaulu
 Moametal (Moa Kikuchi) – taustalaulu

Kappaleissa mukana 

 Tak Matsumoto – kitara kappaleessa DA DA DANCE
 Joakim Brodén – laulu kappaleessa Oh! MAJINAI
 Tim Henson, Scott LePage – kitara kappaleessa Brand New Day
 Alissa White-Gluz – laulu kappaleessa Distortion
 F. HERO – laulu kappaleessa PA PA YA!!

Tuotantoryhmä 
 Kobametal (Key Kobayashi) – tuotanto
 Watametal – äänitys
 Tue Madsen – miksaus
 Nick Sampson – miksaus
 Yuppemetal (Takehiro Mamiya) – miksaus
 Tucky-metal – masterointi

Arvostelut 
 Inferno: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit