joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mildred Pierce – amerikkalainen nainen

Mildred Pierce – amerikkalainen nainen () on yhdysvaltalainen Michael Curtizin ohjaama dramaattinen film noir -elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1945. Mildred Pierce on tehty kirjailija James M. Cainin samannimisen romaanin pohjalta. Mildred Piercen nimiroolin näytteli Joan Crawford, ja Ann Blyth, Jack Carson, Zachary Scott ja Eve Arden olivat mukana elokuvan sivurooleissa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 24. syyskuuta ja Suomessa seuraavana vuonna 22. marraskuuta. Se kestää 111 minuuttia, (tunti ja 51 minuuttia) ja tuotantoyhtiönä oli Warner Bros..

Elokuvan tapahtumat 
Mildred Pierce kertoo menestyvästä liikenaisesta Mildred Pierce Beragonista (Crawford), joka tuodaan kuulusteltavaksi epäiltynä aviomiehensä (Scott) murhasta. Tarinaa kerrotaan lukuisten takautumien kautta, ja sen kertojana toimii Mildred. Tarinaa muutettiin jonkin verran alkuperäisestä romaanista. Muun muassa Mildredin miehen murha lisättiin, useita hahmoja poistettiin ja juonta muutenkin yksinkertaistettiin. Kirjailija James M. Cainin kerrotaan olleen närkästynyt muutoksista.

Crawford voitti roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon. Mildred Pierce sai lisäksi useita muita Oscar-ehdokkuuksia, kuten parhaan elokuvan ja parhaan naissivuosan ehdokkuuden. 

Vuonna 1996 Mildred Pierce valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.

Romaanin pohjalta on tehty lisäksi samanniminen minisarja, jonka pääosaa näyttelee Kate Winslet.

Näyttelijät

Palkinnot ja ehdokkuudet

Palkinnot 
 National Board of Review-palkinto: paras naispääosa - Joan Crawford, 1945
 Oscar-palkinto: paras naispääosa - Joan Crawford, 1946

Ehdokkuudet 
Oscar-ehdokkuudet, 1946
 Paras elokuva - Warner Bros. (Jerry Wald, tuottaja)
 Paras naissivuosa - Eve Arden
 Paras naissivuosa - Ann Blyth
 Paras kuvaus - Ernest Haller
 Paras sovitettu käsikirjoitus - Ranald MacDougall

Aiheesta muualla 
 
 
 Mildred Pierce - amerikkalainen nainen Leffatykissä
 Mildred Pierce - amerikkalainen nainen Sediksen elokuvablogissa

Vuoden 1945 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Film noir -elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Michael Curtizin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Warner Brosin elokuvat

zh:幻世浮生 (電影)
CBU-87/B (kuorma-ammus)

CBU-87/B on lentokoneesta pudotettava kuormapommi, jollaisia on käytetty Persianlahden sodassa, Kosovon sodassa sekä Irakin sodassa. Ne sisältävät 202 tytärpommia (tytärammusta) ja niitä voi pudottaa monenlaisilla lentokoneilla, esimerkiksi F-16:n kaltaisella hävittäjällä tai B-52-pommikoneella.

Lentokoneet

Ilman kerrointa oleva luku ilmoittaa, montako kasettipommia pommikone kykenee kuljettamaan pommisäiliössään. Kertoimella varustettu luku puolestaan sen, miten monta kasettipommia mahtuu rungon ulkopuolelle kummankin siiven alle. Yhteislukumäärä kertoo, miten monta tytärammusta kyetään kuljettamaan, mikäli kuormapommeja on kiinnitetty  lentokoneeseen suurin määrä, minkä se kykenee kuljettamaan. F-16:n kahdessa kuormapommissa kulkee yhteensä 404 tyrtärammusta, kun taas B-52:n 24 kasettipommiin mahtuu 4 848 tytärammusta. Strategisella pommikoneella pystytään siis kuljettamaan 12 kertainen määrä tytärammuksia verrattuna Euroopan unionissakin yleiseen torjuntahävittäjä F-16 Fighting Falconiin verrattuna.

Aiheesta muualla

Designations Systems, Andreas Parsch, CBU Cluster Bombs  laaja englanninkielinen luettelo kuormapommeista sekä niihin liittyvistä tytärpommien sirottimista ja tytärpommien teknisine ominaisuuksineen
Federation of American Scientists: 
Turun Sanomat:  Kiistellyt rypälepommit, 27. lokakuuta 2001 01:22:29
GlobalSecurity.org: CBU-87/B Combined Effects Munitions (CEM)

Kuorma-ammukset
PubChem

PubChem on molekyylitietokanta. Sitä ylläpitää USA:n kansallisen lääketieteellisen kirjaston (National Library of Medicine, NLM) osasto NCBI (National Center for Biotechnology Information). NLM on osa Yhdysvaltain terveysvirastoa (National Institutes of Health, NIH).

Aiheesta muualla 
 PubChem viralliset sivut
 PubChem hakupalvelu
 PubChem FAQ
 PubChem Help

Kemia
Biologiset tietokannat
The Queen

The Queen (esitetty televisiossa Suomessa myös nimellä Kuningatar) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Stephen Frearsin ohjaama brittiläinen draamaelokuva. Sen on käsikirjoittanut Peter Morgan. Elokuvan pääosassa kuningatar Elisabet II:na on Helen Mirren. Muissa päärooleissa ovat Michael Sheen, James Cromwell, Helen McCrory, Alex Jennings ja Sylvia Syms.

Elokuva antaa yksityiskohtaisen kuvan kuningatar Elisabet II:n ja Tony Blairin (Michael Sheen) välisestä vuorovaikutuksesta prinsessa Dianan kuoleman jälkeen. The Queen keskittyy heidän taisteluunsa löytää kompromissi Dianan kuoleman käsittelyssä, kun vaihtoehtoina olivat sen pitäminen kuninkaallisen perheen yksityisenä tragediana tai kansan vaatimana laajempana surunosoituksena.

Helen Mirrenin roolisuoritus pääosassa sai runsaasti ylistäviä arvosteluita ja hän voitti roolistaan useita palkintoja, kuten Oscarin, BAFTAn, Golden Globen, SAG-palkinnon ja Venetsian elokuvajuhlien näyttelijäpalkinnon. Lisäksi elokuvalle meni mm. parhaan elokuvan BAFTA ja parhaan käsikirjoituksen Golden Globe.

Näyttelijät

Palkintoja 
Oscar-palkinto: Paras naispääosa – Helen Mirren
Oscar-ehdokkuus: Paras elokuva
Oscar-ehdokkuus: Paras ohjaus – Stephen Frears
Oscar-ehdokkuus: Paras alkuperäinen käsikirjoitus – Peter Morgan
Oscar-ehdokkuus: Paras puvustus – Consolata Boyle
Oscar-ehdokkuus: Paras alkuperäinen musiikki – Alexandre Desplat
BAFTA-palkinto: Paras elokuva
BAFTA-palkinto: Paras naispääosa – Helen Mirren
BAFTA-ehdokkuus: Paras brittiläinen elokuva
BAFTA-ehdokkuus: Paras miessivuosa – Michael Sheen
BAFTA-ehdokkuus: Paras ohjaus – Stephen Frears
BAFTA-ehdokkuus: Paras alkuperäinen käsikirjoitus – Peter Morgan
BAFTA-ehdokkuus: Paras leikkaus – Lucia Zucchetti
BAFTA-ehdokkuus: Paras puvustus – Consolata Boyle
BAFTA-ehdokkuus: Paras maskeeraus – Daniel Phillips
BAFTA-ehdokkuus: Paras elokuvamusiikki – Alexandre Desplat
Golden Globe -palkinto: Paras naispääosa – Helen Mirren
Golden Globe -palkinto: Paras käsikirjoitus – Peter Morgan
Golden Globe -ehdokkuus: Paras draamaelokuva
Golden Globe -ehdokkuus: Paras ohjaus – Stephen Frears

Arvioita 
Anna-lehteen kirjoittaneen Lauri Lehtisen mukaan ”hienovaraisen nautittava The Queen on yhtä aikaa satiirinen ja lempeä jämähtäneen instituution muotokuva”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Elokuvan viralliset brittiläiset sivut 

Vuoden 2006 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Brittiläiset independent-elokuvat
Poliittiset elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Stephen Frearsin ohjaamat elokuvat
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat
SAG-palkitut elokuvat
Verimyrkky

Verimyrkky eli hemotoksiini on myrkkytyyppi, joka vaikuttaa vereen. Verimyrkyn nimi on hieman harhaanjohtava, sillä verimyrkyt eivät vaikuta pelkästään vereen, vaan tuhoavat myös muuta kudosta solumyrkkyjen tapaan.

Verimyrkyt vaikuttavat pääasiassa kahdella tavalla. Ensinnäkin ne tuhoavat punasoluja ja verisuonten seinämiä, toiseksi verimyrkky aiheuttaa verisuonissa tukoksia ja muodostaa lopulta kuolioita.

Verimyrkky aiheuttaa usein tuskallisen kuoleman, joka johtuu sisäisistä verenvuodoista ja kuolioista. Verimyrkyn aiheuttama kuolema on kuitenkin hidas verrattuna esimerkiksi hermomyrkkyyn. Verimyrkyn ihmisille aiheuttamat oireet, kuten pahoinvointi, sekavuus ja päänsärky, voivat ilmestyä vasta monen tunnin kuluttua myrkytyksestä.

Monien myrkyllisten eläinten myrkyssä on verimyrkkyjä. Esimerkiksi käärmeet, kuten kyy, tappavat ja sulattavat saaliinsa verimyrkyillä.

Lähteet
 Tieteen Kuvalehti 4/2007 sivu 63.

Toksikologia
Lean

Lean on johtamisfilosofia, joka keskittyy turhien eli lopputuotteeseen arvoa tuottamattomien toimintojen poistamiseen jostain prosessista. Leanin avulla yritys pyrkii parantamaan asiakastyytyväisyyttä ja palvelunsa laatua, pienentämään toiminnan kustannuksia, vähentämään niiden palveluiden ja tuotteiden tuottamista, joille ei ole markkinoita ja lyhentämään tuotannon läpimenoaikoja eli aikaa tilauksen vastaanottamisesta tuotteen toimitukseen asiakkaalle.

Kuvaus 
Lean on muodostettu pääosin Toyota Production Systemin (TPS) periaatteiden pohjalta. Sanana Lean esiteltiin ensimmäisen kerran Womackin ja Jonesin kirjoittamassa 1990-luvulla julkaistussa kirjassa The Machine That Changed the World. Kirja kertoo Toyotan menestyksestä ja autoteollisuuden muutoksista Lean-tuotantoa kohti ja esittelee viisi ydinkonseptia:

 Arvon määrittämisen perustuminen asiakkaan näkemykseen
 Arvoketjun tunnistaminen ja kaiken arvoa tuottamattoman toiminnan poistaminen
 Arvoketjun perustaminen asiakkaan tarpeisiin perustuvaan tuotannonohjaukseen
 Työntekijöiden osallistaminen kehittämiseen
 Toiminnan jatkuva kehittäminen

Leanin käyttöönotto 
Leanissa on keskeistä tunnistaa ja poistaa prosessin turhat toiminnot nopeasti ja tehokkaasti, pienentää kustannuksia ja parantaa laatua. Turhilla toiminnoilla tarkoitetaan ylimääräisiä, tuottamattomia toimintoja jotka hidastavat prosessia tai tuottavat tarpeettomia kustannuksia, ja niihin lasketaan ainakin tuotteen kuljetus, varastointi ja käsittely sekä odotusajat ja koneiden korjaus. Turhat toiminnot ovat seurausta prosesseissa tapahtuvista vioista ja virheistä, jotka vaihtelu aiheuttaa.

Edut 
Leanin projektinhallinnan etuja ovat:
 Aito asiakaslähtöisyys. Leanin perusperiaatteen mukaan tarkoitus on lisätä maksimaalisesti arvoa asiakkaalle ja karsia kaikki, jota asiakas ei arvosta. Tämä tarkoittaa myös odotusaikojen minimoimista.
 Jatkuvan kehittämisen periaate. Leanin pyrkimys on ajan myötä vähentää tehtäviä, jotka ovat ennakoimattoman laajuisia ja joista puuttuu standardoitu työmalli.
 Kustannustehokkuus. Tarkoitus on minimoida hukka-aikaa, karsia turhaa työtä, lisätä laatua, noudattaa just-in-time-imuohjausperiaatetta ja välttää ylilaadun tuottamista.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Liiketaloustiede
Johtaminen
Logistiikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hanno

Hanno on useiden karthagolaisten nimi:

Hanno Merenkulkija, karthagolainen tutkimusmatkailija
Hanno Suuri, valtiomies, Karthagon rauhanpuolueen johtaja ensimmäisen ja toisen puunilaissodan aikana
Hanno (kenraali), karthagolainen kenraali ja Hannibalin adjutantti toisen puunilaissodan aikana

Muita tunnettuja Hannoja 
Hanno J. Kunnas (1894–1958), suomalainen varatuomari, Valtiollisen poliisin johtaja 1947
Hannu Leminen (oik. Hanno Leminen) (1910–1997), suomalainen elokuvaohjaaja
Hanno Möttölä (s. 1976), suomalainen koripalloilija
Hanno Pevkur (s. 1977), virolainen Reformipuolueen poliitikko ja ministeri
Hanno Selg (1932–2019), virolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti

Hanno paikannimenä
 Hannō, kaupunki Saitaman prefektuurissa Japanissa
Uhta

Uhta (ven. ja komiksi Ухта́) on teollisuuskaupunki Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan keskiosassa Petšoran jokialtaan alueella tärkeiden öljy- ja kaasukenttien ympäröimänä. Lännessä kaupunki rajoittuu Knjažpogostin, idässä Sosnogorskin, pohjoisessa Ižman sekä etelässä Ust-Kulomin ja Kortkerosin piireihin. Etäisyys Syktyvkarista on 325 kilometriä.

Vuonna 2005 perustetun Uhtan kaupunkipiirikunnan pinta-ala on 13,2 tuhatta neliökilometriä, ja siihen kuuluu kaupungin lisäksi 4 taajamaa ja 12 kylää. Asukkaita on (2006) 127 tuhatta henkeä, joista vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 75 % on venäläisiä, 9 % komeja, 6 % ukrainalaisia, 2 % valkovenäläisiä ja 1 % tataareja.

Uhtan öljylähteet on tunnettu jo 1600-luvulla ja 1920–1921 siellä toimi kotitekoinen öljykenttä. Asutus perustettiin 1929 aluksi nimellä Tšibju (Чибью) ja vuonna 1939 nimettiin Uhtaksi pienen joen mukaan. Vuonna 1943, kun se liitettiin Petšoran rautatiehen, se sai kaupungin aseman. 1940- ja 1950-luvuilla kaupunki laajeni vankityövoiman avulla.

Kaupungin talous perustuu sähköntuotantoon, öljynporaukseen ja –jalostukseen sekä rakennusmateriaalien valmistukseen. Öljystä osa jalostetaan paikallisesti, osa taas kuljetetaan putkistoissa Pietarin ja Moskovan välisiin jalostamoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://mo.ukhta.net/
Sergei Mironov

Sergei Mihailovitš Mironov (, s. 14. helmikuuta 1953) on venäläinen poliitikko, Liittoneuvoston puhemies 2001–2011.

Mironov on kotoisin Puškinista läheltä Pietaria. Hän valmistui Leningradin kaivosinstituutista 1980, Pietarin teknillisestä yliopistosta 1998 ja hallintokoulusta 1998. Päätettyään opintonsa hän työskenteli 1986–1991 geofyysikkona.

Mironov valittiin Pietarin valtuustoon 1994 ja uudelleen 1998. Liittoneuvostoon hänet valittiin 2001 Pietarista. Mironov perusti Elämän puolueen 2003 ja ryhtyi sen johtajaksi. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa hän sai 0,75 % äänistä.
Mironov on tukenut pääministeri Vladimir Putinia, mutta on usein korostanut elinolojen parantamista sosiaalisilla uudistuksilla.

Elämän puolue yhdistyi lokakuussa 2006 Rodinan ja Eläkeläisten puolueen kanssa Oikeudenmukaiseksi Venäjäksi (Справедливая РОССИЯ).

Vappuna 2011 Mironov sanoi Oikeudenmukaisen Venäjän ottavan enemmistön Pietarissa joulukuun vaaleissa Yhtenäiseltä Venäjältä. Tuolloin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Vadim Tjulpanov sanoi puolueensa vetävän Mironovin pois liittoneuvostosta, johon alueen lähettävät edustajansa. Mironov sanoi erottamisensa jälkeen puolueensa pyrkivän vaihtamaan kaupungin kuvernööriä.

Duuman vaalien jälkeen Mironov ilmoitti asettuvansa Oikeudenmukaisen Venäjän presidenttiehdokkaaksi kevään 2012 vaaleissa. Hän sai vaaleissa virallisen tuloksen mukaan 3,85 % äänistä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Mironovin kotisivu 
 Mironovin kotisivu 
 Sergei Mironov (MosNews MN-files)

Venäläiset poliitikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Kerttu Saariaho

Kerttu Saariaho (o.s. Marjala) (28. joulukuuta 1918 Kittilä – 17. maaliskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen posliinimaalari, joka maalasi posliinilaattatauluja ja maljakoita.

Saariaho aloitti uransa 1950-luvulla Sirkku Tuurnan posliininmaalauskoulussa, perusti 1960 oman posliininmaalauskoulun, suoritti 1962 posliininmaalaajan mestaritutkinnon ja opiskeli 1963–1966 Taideteollisessa Oppilaitoksessa. 

Opintojen jälkeen syntyi paksuvärimaalauksia, palettiveitsimaalauksia, valutuksia, akvarellitekniikan sovellutuksia ja lysterivärikokeiluja. Saariaho maalasi tuotantonsa pääosan 1970- ja 1980-luvuilla, arviolta parisataa maalausta.

Markku Saariaho laati äitinsä elämäntyöstä kuvateoksen Kerttu Saariaho - Posliinitaiteilija. Kirjaan on valokuvattu 136 Kerttu Saariahon työtä. Ne antavat kuvaa hänen urastaan ja siinä ohessa posliininmaalauksesta Suomessa 1900-luvun jälkipuoliskolla.

Kirjallisuutta
Markku Saariaho : Kerttu Saariaho – Posliinitaiteilija, 2005. Omakustanne. ISBN 952-91-8213-9
Markku Saariaho : Kerttu Saariaho – Porcelain Painter, 2005. ISBN 952-91-9226-6

Suomalaiset taiteilijat (soveltavat taiteet)
Posliininmaalaus
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Auton tuonti ja vienti Suomessa

Tämä artikkeli käsittelee auton tuontia Suomeen tai vientiä Suomesta eli Suomen lainsäädännön kannalta. Yksittäisen henkilön auton tuonnille ja viennille on Suomen lainsäädännössä asetettu rajoituksia muun muassa ulkomailla asumisen keston ja auton omistamisen suhteen. Tuontiautona Suomeen tuotua autoa ei saa myydä vapaasti, vaan sen on oltava tuojan käytössä määräajan ennen myyntiä. Ulkomaille muuttaminen tai väliaikaisempi ulkomailla työskentely ovat yleisimpiä perusteita verovapaan auton hankkimiselle. Myös jo ulkomailla asuvat suomalaiset voivat hankkia auton Suomesta ennen paluutaan.

Tuontiautolla tarkoitetaan autoa, joka tuodaan maahanmuuton yhteydessä ja josta ei tästä syystä makseta autoveroa eikä arvonlisäveroa.

Taxfreeautolla ja vientiautolla tarkoitetaan puolestaan autoa, josta ei ole ostettaessa maksettu auto- tai arvonlisäveroa. Suomessa autojen verottomat hinnat saattavat löytyä maahantuojien sivuilta, joskus otsikon diplomat sales -alta.  Verottomasti hankittu ajoneuvo voidaan rekisteröidä Suomen vientirekisteriin. Vientirekisteröidyn auton tunnistaa rekisterinkilven reunassa olevasta punaisesta osasta, johon on merkitty rekisteröinnin päättymiskuukausi. Vientirekisteriin merkitään vuosittain Suomessa runsaat 1000 autoa.

Muuttoautoksi kutsutaan autoa, joka tuodaan Suomeen maahanmuuton yhteydessä. Vaatimuksena muuttoauton verottomuudelle on, että oleskelu ulkomailla on kestänyt vähintään vuoden ja auto on ollut muuttajan käytössä vähintään 6 kuukautta. Tyypillisesti kriisinhallintajoukoissa palvelevat suomalaiset sotilaat hankkivat tällaisen auton. Auto voi olla alun perin vientiauto, joka on ensin merkitty Suomen vientirekisteriin ja sittemmin rekisteröity jonkun muun maan rekisteriin ja päätyy omistajan muuttaessa ulkomailta Suomeen.

Auton tuonti Saksasta

Suomalaiset tuovat paljon käytettyja autoja Suomeen Saksasta. Saksassa autot ovat halvempia kuin Suomessa, koska Saksassa on pienempi arvonlisävero, automarkkinoilla on Saksassa kovempi kilpailu ja Saksassa ei ole erityistä autoveroa. Auton arvo laskee Saksassa nopeammin kuin Suomessa, koska suomalainen henkilöauto romutetaan keskimäärin 18 vuoden ikäisenä, mutta saksalainen jo 5-6 vuotta aikaisemmin.  Tämä johtuu siitä, että Saksassa ajetaan paljon moottoriteillä joissa ei ole nopeusrajoituksia, jolloin autot kuluvat nopeammin. Toisaalta Saksassa ei ole talven aiheuttamaa kulumista yhtä paljon kuin Suomessa.

Saksalaisten autojen kilometrimittarien peukaloimisesta on keskusteltu paljon. Mittarilukemien käsitteleminen kiellettiin Saksassa lailla vuonna 2006. Tätä ennen Saksassa oli liikkeitä, joissa mittareita käännettiin maksua vastaan. Myös nykyään on syytä olla tarkkana petosvaaran takia. 

Käyttöönottoilmoitus tarkoittaa tuotavan ajoneuvon käyttöönoton ilmoittamista viranomaisille eli Suomen tullille mikäli ajoneuvo tullaan rekisteröimään ja ottamaan liikenteeseen Suomessa. Miten onnistut tekemään käyttöönottoilmoituksen? Tärkein asia on löytää "tavaran koodi" (HS code), jotta saadaan oikeanlainen verokanta sekä muodostettua tullauspäätös/-lasku.

Henkilöautoille (M1) tavaran koodi on seuraava 8703239000.

Lähteet

Autot
Verotus
Isä Akaki

Isä Akaki, siviilinimeltään Andrei Kuznetsov () oli venäläinen munkki ja kuollessaan Valamon luostarissa Pohjoismaiden vanhin asukas sekä tiettävästi vanhin Suomessa koskaan elänyt mies ennen Aarne Arvosta. Hänen iästään ei ole täyttä varmuutta. Hän oli oman ilmoituksensa mukaan syntynyt 30. lokakuuta 1874, jolloin hän olisikin ollut kuollessaan 109-vuotias.

Elämäkerta 
Kuznetsov lähti teini-ikäisenä luostariin, koska arveli elämän siellä voittavan kotiolot. Lisäksi hän halusi välttää asepalveluksen tsaarin armeijassa. Ratkaisuun vaikutti myös synnynnäinen huonokuuloisuus, joka olisi ollut toimeentulon esteenä luostarin ulkopuolella. 

Kuznetsov lähti Solovetskin luostariin Vienanmeren yksinäiselle saarelle. Siellä hän työskenteli hevosten hoitajana ja tallimiehenä. Vuonna 1898 hän siirtyi Petsamoon Pyhän kolminaisuuden luostariin, jossa hänet vihittiin munkiksi 1913 viidentoista kilvoitteluvuoden jälkeen. Nimen Akaki hän sai Maltan piispan, pyhän Akakioksen mukaan.

Petsamon luostarissa elettiin arktisista oloista huolimatta vilkkaan rakentamisen aikaa, ja luostarista muodostui hengellinen ja kulttuurikeskus. Munkki Akaki jatkoi tallirengin töissä, jotka hän hallitsi hyvin. Suurimmillaan hänellä oli huollettavanaan sadan hevosen lauma. 

Luostarin elämä häiriintyi pahasti talvisodan ja jatkosodan aikana, joten munkit siirtyivät 1942 Uuden Valamon luostariin Heinävedelle, jonne Valamon luostari oli siirtynyt Laatokalta sodan jaloista. Isä Akaki hoiti siellä hevosia vielä 90-vuotiaana, kunnes luostari lopetti hevosten pidon. Loppuun asti hänellä oli viittansa taskuissa omenoita ja sokeripaloja hevosilleen, joita hän hoiti kuin omia lapsiaan. 

Niin kauan kuin luostarissa oli ajopelejä ja niitä vetämään pystyviä hevosia, hän toimi myös ajomiehenä kuljettaen niin asioilla käyneitä luostarin toimihenkilöitä kuin vieraitakin. Yleensäkin hevosilla ajelu joskus hurjaakin kyytiä oli kaikkien munkkien ainoita todellisia huvittelumuotoja; esimerkiksi Valamon saarilla missä heillä oli omat tiet ja rauha ajaa mielen mukaan, he käyttivät tilaisuutta täydestä sydämestään. Hevoset olivat aina hyvin hoidettuja ja kurinalaisia. 

Vielä tämänkin jälkeen hän osallistui kevyempiin töihin. Hän tyytyi niukkaan ravintoon ja askeettiseen elämänmenoon. Raamattu ja rukoileminen olivat hänen voimansa vielä satavuotiaana.

Vielä yli 100-vuotiaana hän jaksoi kävellä omin jaloin kirkkoon. Vuonna 1980, jolloin isä Akakin syntymästä oli tulossa 107 vuotta, hän sai Heinäveden kunnalta kirjeen, jossa hänet kutsuttiin peruskoulun ensimmäiselle luokalle tietokoneohjelman väärinkäsityksen takia: tietokone ei osannut erottaa eri vuosisadoilla syntyneitä toisistaan ja sen johdosta kaikille, joiden syntymävuosi päättyi -73, lähetettiin kutsu kouluun.
Väärinkäsitys huvitti isä Akakia suuresti.

Hän kuoli 110 vuoden ja 106 päivän ikäisenä 31. tammikuuta 1984 nautittuaan viimeisenä iltanaan Herran ehtoollisen ennen nukkumaan menoa.

Lähteet
Antti Hervonen: Vuosisadan vartijat, Ikääntymisen suomenmestarit kertovat (Tammi 2001) ISBN 951-31-2056-2

Viitteet 

Kristityt munkit
Yli 110-vuotiaiksi eläneet suomalaiset
Suomen venäläiset
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Mihail Kotov

Mihail Grigorjevitš Kotov (1918–1993) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi suurlähetystöneuvoksena Helsingissä vuosina 1955–1957 ja 1971–1974.

Neuvostoliittolaiset diplomaatit
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Koillissanomat

Koillissanomat on puolueisiin sitoutumaton paikallislehti, jota kustantaa Kaleva365 Oy. Lehden kotipaikka on Kuusamo ja päätoimittaja Jenny Halvari. Lehti on perustettu 1950. Uutiset ilmestyvät netissä joka päivä, paperisena lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja leviää Koillismaan alueella Kuusamoon, Posiolle ja Taivalkoskelle. Sen arkilevikki vuonna 2012 oli 6 585.

Koillissanomien perustaja oli kirjailija Reino Rinne. Hän toimi lehden päätoimittajana vuosina 1950–1968 ja kirjoitti myös pakinoita lehteen nimimerkillä Kitkalainen. Kirjailija Arto Paasilinna oli Koillissanomien toimittajana ja toimitussihteerinä vuosina 1964–1965.

Kesäkuussa 2018 Kaleva Oy osti Koillissanomat-lehden oululaiselta Joutsen Medialta.

Katso myös 
 Luettelo suomalaisista sanomalehdistä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koillissanomat

Suomalaiset paikallislehdet
Kuusamon kulttuuri
Kaleva Media
Risto Lång

Risto Lång (s. 1968 Kiuruvesi) on joensuulainen tanssitaiteilija. Hänellä on meningomyeloseele ja hydrokefalia. Hänet on palkittu Philanthropist International -palkintogaalassa Moskovassa 20-vuotisesta taiteilijaurastaan.

Lång on vuodesta 1996 alkaen harrastanut pyörätuolitanssia. Vuonna 1998 hän voitti Suomen-mestaruuden 10-tanssissa. Nykyisin hän tanssii soolona. Hän valmistui ammattitanssijaksi 1. kesäkuuta 2011 Keskuspuiston ammattiopistosta Helsingistä.

Vuonna 2012 Långille tehtiin molempien jalkojen sääriamputaatio parantumattomien säärihaavojen takia. Hänellä on lisäksi ollut lukuisia muita terveysongelmia, joista selvittyään hän on kyennyt jatkamaan tanssijana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Risto Långin kotisivut
 Tanssitaiteilija Risto Lång Suomen CP-liitto.

Suomalaiset tanssijat
Suomalaiset monivammaiset henkilöt
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Spring 76

Spring 76 on Royals-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1976. Albumi koostuu pääasiassa blues -ja funk -vaikutteisista lainakappaleista sekä yhtyeen omasta materiaalista. Viimeinen kappale "Hgih" perustuu nauhaefektiin, jossa avausraita "High" on soitettu väärinpäin. Levy myi noin 30 000 kpl kultalevyrajan ollessa tuolloin 25 000 kpl. Sekä "High" että "Everything's Alright" ovat Albert Järvisen sanoittamia.

"Dancing in the Street" on Martha & The Vandellas -yhtyeen tunnetuksi tekemä laulu. "Badge" on Cream-yhtyeen viimeiseksi jääneeltä albumilta Goodbye (1969). "The Real Me" on Eric Burdon Bandin ohjelmistosta. Reggae-tyylinen "You Can't Go Halfway" on alun perin Johnny Nashin esittämä ja jossa Gloria Gaynor käytti säveltäjänimenä oikeata sukunimeään. "Hoochie Coochie Man" on ikivihreäksi tullut blueskappale, jonka teki tunnetuksi Muddy Waters.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Royals, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Albert Järvinen – kitara
 Pave Maijanen – laulu, bassokitara
 Ippe Kätkä – rummut, lyömäsoittimet

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Royalsin albumit
Vuoden 1976 esikoisalbumit
Love Recordsin albumit
Mike Mangini

Mike Mangini (s. 18. huhtikuuta 1963 Newton, Massachusetts) on Dream Theaterin rumpali, jolla on ollut viisi maailman nopeimman rumpalin ennätystä. Hän on voittanut kolmesti WFD-kilpailun (World Fastest Drummer), vuosina 1996, 1998, 2003.

Hänellä on hallussaan neljä eri ennätystä; eniten iskuja vuorokäsin minuutissa (1247), paljain käsin minuutissa (1138) sekä traditionaalisella otteella minuutissa (1126). Mikella oli myös 15 minuutin kestävyysennätys tuplapedaalilla (13222), mutta Mike ”The Machine” Mallais rikkoi sen muutamalla iskulla viime vuonna, tuplapedaalilla Mike on soittanut 5222 iskua viidessä minuutissa, mikä oikeuttaa hänelle ykkössijan viiden minuutin ennätyksessä. 

Mike Mangini valittiin Dream Theaterin uudeksi rumpaliksi Mike Portnoyn lähdön jälkeen. Valinta paljastettiin 29. huhtikuuta 2011 julkaistussa Dream Theaterin ”The Spirit Carries On” -dokumentin kolmannessa osassa. Dokumentti kertoo uuden rumpalin valintaprosessista ja näyttää seitsemän yhtyeen kutsuman rumpalin koe-esiintymistilaisuudet New Yorkissa.

Diskografia

Annihilator

Dream Theater

Extreme 
  (kappaleet: "Hip Today", "Leave Me Alone" ja "No Respect")

Steve Vai 
  (kappaleet: "Bangkok" ja "The Fire Garden Suite")
 
  (kappaleet: "Jibboom", "Windows to the Soul" ja "Here I Am")

MullMuzzler/James LaBrie

Tribe of Judah

Mike Visconti

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset metallimusiikin rumpalit
Dream Theaterin jäsenet
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Utelias Vili

Utelias Vili on kuvitteellinen apina. H. A. ja Margret Rey kirjoittivat vuonna 1941 ensimmäisen Utelias Vili -lastenkirjan. Alkuperäinen kirjasarja sisälsi yhteensä seitsemän lastenkirjaa, jotka kirjoitettiin vuosina 1941–1966. Vuonna 2006 Uteliaasta Vilistä tehtiin elokuva. Vilistä on olemassa myös televisiosarja, jota on esitetty Suomessa Yle TV2 -kanavalla.

Hahmon kuvaus  
Utelias Vili on pieni ja ketterä apina. Hänellä on paljon opittavaa ja hän puuhaa mielellään kaikenlaista. TV-sarjassa Viliä kiinnostavat monet asiat, ja kun muut ovat poissa, Vili tuppaa tekemään jotain, josta pelkää joutuvansa vaikeuksiin - kaikki tosin kääntyy aina parhain päin.

Muuta
Suomen Kotijäätelön jäätelöautoilla myytiin Utelias Vili -jäätelöpuikkoja.

TV-sarjan päähahmot    
Utelias Vili   
Keltahattuinen mies - Vilin ystävä/isäntä
Pena - poika, joka on Vilin hyvä ystävä sekä naapuri maaseudulla
Olli Orava - Orava maaseudulla, Vilin ystävä
Kokki Vispilä - Vilin ystävä, jolla on oma ravintola
Kompassi - kirjekyyhky
Seppo ja Paula - Vilin ystäviä
Karkki - Sepon ja Paulan koira
Professori Fiksu - tiedenainen
Koiranen - hotellin aulakoira, Vilin hyvä ystävä
Rouva Renki - Keltahattuisen miehen ja Vilin naapuri maaseudulla
Herra Renki - Rouva Rengin mies
Keijo Pulska - kalastaja
Reijo Pulska - asemapäällikkö
Veijo Pulska - konstaapeli

Suomessa esitetyt jaksot

Kausi 1

Kausi 2

Kausi 3 
    
 
Kuvitteelliset apinat
Pokerilehti

Pokerilehti on vuonna 2006 perustettu ensimmäinen suomalainen pokeriin keskittyvä aikakauslehti. Järvenpääläinen Media Ace Oy julkaisi sitä yhteistyössä yhdysvaltalaisen Card Player Media LLC:n kanssa vuoteen 2010 saakka siten, että osa lehden sisällöstä oli käännöksiä CardPlayerin ulkomaisista artikkeleista. Koska Suomessa ei saa mainostaa rahapelejä, lehden kustannusoikeudet siirtyivät virolaiselle Fraudon Ou:lle 2010, ja yhtiö pystyi siten välttämään mainontakiellon. Joulukuusta 2011 alkaen  lehden kumppaniksi vaihtui brittiläisen Dennis Publishing Limitedin Poker Player. Toukokuussa 2012 Poliisihallitus kielsi  Lehtipistettä jakelemasta lehteä siinä olevien pokerimainosten vuoksi ja lehti poistui Suomen irtonumeromyynnistä. Kustantajan mielestä Poliisihallituksen toiminta oli laiton, koska lehti ei ole suomalainen ja siksi siihen ei sen mukaan voida soveltaa Suomen lakeja.

Heinäkuussa 2012 lehteä kustantava Fraudon Ou ilmoitti poistavansa Poliisihallituksen mielestä laittomat mainokset irtonumeromyyntikappaleista, mutta lisäävänsä Suomessa kiellettyjen tuotteiden mainontaa tilaajille postitse toimitettuihin numeroihin. Elokuussa 2012 lehti alkoi ilmestyä myös App storessa  iPad- ja iPhone-versioina.

Lehden päätoimittaja on Lauri Riisberg  ja kustannusosakeyhtiön toimitusjohtajana Timo Uusi-Kerttula 17. syyskuuta 2012 saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pokerilehden verkkosivusto
 iTunes App Store

Suomalaiset pokerilehdet
Lansana Kouyaté

Lansana Kouyaté (s. 1950) oli Guinean pääministeri 2007–2008.

Kouyaté syntyi Kobassa Guineassa. Hän opiskeli valtiotieteitä Conakryn yliopistossa, jonka jälkeen liittyi virkamieskuntaan. Vuonna 1976 hänet nimitettiin työllisyysministeriksi, seuraavana vuonna kauppa- ja tilastoministeriksi. Tässä virassa hänellä oli vastuu valtionomisteisista yhtiöistä.

Kouyaté asetettiin ehdolle Guinean pääministeriksi 26. helmikuuta 2007. Presidentti Lansana Conte valitsi hänet virkaan ammattiyhdistysten ja opposition laatimalta listalta pitkällisen yleislakon jälkeen, jonka yhteydessä turvallisuusjoukot ampuivat noin 150. Levottomuudet laukaisi presidenttiä lähellä olleen Eugene Camaran nimitys pääministeriksi helmikuun alussa.

20. toukokuuta 2008 presidentti Conté erotti Kouyatén väärinkäytöksistä syytetyn hallituksen. Guinean ammattiliittojen edustaja syytti presidenttiä helmikuun 2007 sopimuksen rikkomisesta. Hänen seuraajaansa Ahmed Tidiane Souaréa pidettiin jälleen Contélle läheisenä henkilönä. Ammattiyhdistykset pidättäytyivät kuitenkin lakoista, mutta lähes välittömästi puhkesi sotilaskapina, kun sotilaat uskoivat menettävänsä palkkarästinsä, jotka Kouyaté oli luvannut maksaa.

Aiheesta muualla
 "Guinea PM named in strike deal" 26 February 2007, BBC News

 
Guinean pääministerit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Break the News


Break the News on ruotsalaisen Idol 2004 -tv-ohjelmasta tähdeksi nousseen poplaulajan, Darinin, kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 22. marraskuuta 2006. Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin ensimmäisellä sijalla.

Kappaleet 
Insanity
Extra Ordinary Love
Perfect
Everything But the Girl
Desire
Like No One
Saturday Night
What If I Kissed You Now
Everything You're Not
If You Wanna
The Thing About You
Homeless

Lähteet 

Darinin albumit
Vuoden 2006 albumit
Noninvasiivinen ventilaatio

Noninvasiivinen ventilaatio tarkoittaa mekaanista hengityslaitehoitoa, joka toteutetaan ilman keinoilmatietä. Keinotekoinen ilmatie voidaan saada aikaan endotrakeaalisen intubaation tai henkitorveen tehdyn avanteen eli trakeostomian tai krikotyreostomian kautta. Noninvasiivisessa ventiloinnissa sen sijaan käytetään apuna nenä- tai kasvonaamaria.

Tyypit
Noninvasiiviseen ventilaatioon käytetään samantyyppisiä tilavuussäätöisiä ja painesäätöisiä hengityslaitteita kuin intuboitujen potilaiden hengityslaitehoidossa. Usein käytetty painesäätöinen hengitysmuoto, jossa on positiivinen loppu-uloshengityspaine, tunnetaan nimellä kaksivaiheinen positiivinen paineventilaatio eli BIPAP-hoito (). Suhteellinen hengitysavustus eli PAV () on hengitysmalli, jossa potilaan saama hengitystuki vaihtelee suhteessa potilaan oman hengityksen voimakkuuteen. Toisinaan noninvasiiviseen ventilaatioon lasketaan mukaan jatkuva positiivinen ilmatiepainehoito eli CPAP-hoito ().

Käyttöaiheet
Noninvasiivista ventilaatiota käytetään akuutin hengitysvajauksen hoidossa, jossa se on happihoitoa tehokkaampaa mutta vähemmän tehokasta kuin intubaation avulla toteutettu hengityslaitehoito. Parhaat tulokset on saatu keuhkoahtaumataudin pahenemisvaiheen hoidosta. Muita sairauksia, joissa noninvasiivista ventilaatiota voidaan käyttää, ovat lihastaudit, kyfoskolioosi, vaikea uniapnea, astman pahenemisvaihe ja leikkauksen jälkeinen hengitysvajaus. Myös käyttö kaasujenvaihtohäiriöiden kuten keuhkopöhön ja keuhkokuumeen hoidossa on mahdollista.

Katso myös 
 Hengityslaite

Lähteet
 

Hengityselinten sairaudet
ABC-kaupunki

ABC-kaupunki oli ruotsalainen kaupunkisuunnitteluperiaate, jossa asuminen, työpaikat ja peruspalvelut oli sijoitettu lähelle toisiaan samalle alueelle. Nimi tulee ruotsin kielen sanoista arbete, bostad ja centrum. ABC-kaupunkeja rakennettiin Ruotsiin 1950-luvulta alkaen. 

Tukholman vuoden 1952 yleiskaavassa varauduttiin suureen väestönkasvuun seuraavina vuosikymmeninä. Ratkaisuksi esitettiin satelliittikaupunkeihin perustuvaa ja raideverkon varaan rakentuvaa nauhamaista rakennetta, jossa palveluiltaan eritasoiset naapurustoyksiköt järjestäytyisivät hierarkkisesti suhteessa toisiinsa. Jokaiselle kaupunginosalle olisi ollut oma keskuksensa, ja jokaiselle kaupunginosaryhmälle oma aluekeskuksensa. Näistä varhaisista satelliittikaupungeista tunnetuimmat olivat ABC-periaatteella rakennetut aluekeskukset Vällingby ja Farsta. Varhaiset ABC-kaupungit rakentuivat metroaseman ympärille sijoittuneen laajan kävelyalueen ympärille. Vaikka alueilla sijaitsikin paljon palveluita, työpaikkatavoitteista jäätiin jälkeen. 

ABC-kaupungit eivät ratkaisseet Ruotsin sotien jälkeistä asuntopulaa. Vuonna 1965 Ruotsin eduskunta päätti miljoonaohjelmaksi nimetystä asuntotuotanto-ohjelmasta, jonka tarkoituksena oli luoda miljoona uutta asuntoa vuosina 1964–1975. Suurin osa asunnoista rakennettiin kerrostalolähiöihin.

ABC-kaupunkeja
Farsta
Vällingby

Katso myös
Kompaktikaupunki

Lähteet

Söderström, Panu: Tukholman kehityskuva. s. 62—82

Viitteet

Kaupunkisuunnittelu
Ruotsin maantiede
Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri

Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri on avoin matemaattinen ongelma, joka liittyy rationaalisiin pisteisiin elliptisellä käyrällä. Rationaaliset pisteet tarkoittavat pisteitä, joiden koordinaatit ovat rationaalilukuja. Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri on yksi seitsemästä Clay-instituutin Millennium-ongelmasta. Sen ratkaisusta Clay-instituutti on luvannut miljoona Yhdysvaltain dollaria. Konjektuurin loivat brittiläiset matemaatikot Bryan John Birch ja Peter Swinnerton-Dyer 1960-luvun alkupuolella tutkiessaan elliptisten käyrien rationaalisia pisteitä tietokoneavusteisesti. Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri oli ensimmäisiä matemaattisia otaksumia, joiden synnyssä tietokoneet olivat merkittävässä roolissa.

Taustaa 
Elliptinen käyrä voidaan määritellä yhtälön  avulla. Tavoitteena on löytää pisteet  ja , jotka ovat molemmat rationaalilukuja ja samalla toteuttavat kyseisen yhtälön. Näitä rationaalisia pisteitä voi yleisesti ottaen olla mikä tahansa määrä nollasta äärettömään eri tilanteissa. Osoittautuu, että rationaalisten pisteiden löytäminen elliptiseltä käyrältä on vaikeaa. Toiveena on, että Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri auttaa näiden pisteiden löytämisessä.

Ongelma rationaalisten pisteiden löytämisestä elliptiseltä käyrältä muistuttaa Fermat'n viimeistä teoreemaa. Fermat'n viimeinen teoreema todistettiinkin lopulta elliptisten käyrien avulla ja se liittyy samaan matematiikan alaan kuin Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri.

Väite 
Birchin ja Swinnerton-Dyerin konjektuuri käsittelee elliptiseen käyrään E liittyvää L-funktiota. L-funktion määritelmää ei voida esittää lyhyesti, joten sitä ei anneta tässä. Sen arvoja kuitenkin kyetään laskemaan moderneilla matemaattisilla laskentaohjelmistoilla. Helpoimmassa muodossaan konjektuurin väite on seuraava: 

 Elliptisellä käyrällä on ääretön määrä rationaalisia pisteitä jos ja vain jos siihen liittyvälle L-funktiolle pätee .

Konjektuuri kokonaisuudessaan kertoo kuitenkin vielä enemmän rationaalisista pisteistä. Konjektuuri liittää L-funktion pisteen 1 ympärillä kehitetyn Taylorin sarjan ensimmäisen nollasta poikkeavan termin asteen siihen, kuinka tiheästi käyrällä on rationaalisia pisteitä. Kaikkein tiukimmassa muodossaan konjektuuri ennustaa myös Taylorin sarjan ensimmäisen nollasta poikkeavan termin kertoimen. Jos tämä muoto pitää paikkansa, se voisi antaa tehokkaan tavan löytää rationaalisia pisteitä elliptisellä käyrällä.

Lähteet
Lukuteoria
Konjektuurit
Ratkaisemattomat matemaattiset ongelmat
Pat Verbeek

Patrick ”Pat” Verbeek (s. 24. toukokuuta 1964 Sarnia, Ontario, Kanada) on kanadalaissyntyinen jääkiekkoilija, joka on pelannut NHL-liigan seuroissa New Jersey Devils, Hartford Whalers, New York Rangers, Dallas Stars ja  Detroit Red Wings. Hänen tehopisteensä 1982–2002 kestäneellä uralla NHL:n runkosarjassa olivat 1424 ottelussa 522 maalia ja 541 maalisyöttöä, joista kertyi 1063 pistettä. Jäähyjä hänelle tuomittiin 2905 minuuttia. Verbeek on ainoa sekä yli 500 maalia tehnyt että yli 2500 jäähyminuuttia kerännyt NHL-pelaaja.

Hänen lisänimensä pelaajana oli ”The Little Ball of Hate”. Oman pelaajauransa jälkeen Verbeek on toiminut pelaajatarkkailijana. Vuodesta 2010 alkaen hän on työskennellyt Tampa Bay Lightningin pelaajatarkkailijana, mitä ennen hän työskenteli vuodesta 2006 Detroit Red Wingsissä.

Saavutuksia ja palkintoja 
 OHL:n vuoden tulokas 1982
 pelasi NHL:n tähdistöottelussa 1991 ja 1996
 Hartford Whalersin kapteeni 1992–1995
 Stanley Cup -voittaja 1999

Tilastot

Katso myös 
 Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
 Luettelo 500 NHL-maalia tehneistä pelaajista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
New Jersey Devilsin varaamat pelaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruth Fuchs

Ruth Fuchs (o.s. Gamm, s. 14. joulukuuta 1946 Egeln, Saksa) on Itä-Saksaa edustanut keihäänheittäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja sekä saksalainen poliitikko.

Fuchs voitti naisten keihäänheiton olympiakultaa Münchenissä 1972 ja Montréalissa 1976 sekä sijoittui Moskovan 1980 olympialaisissa kahdeksanneksi. Hän teki kuusi kertaa keihäänheiton maailmanennätyksen vuosina 1972–1980, parhaana ennätystuloksenaan 69,96 m. Hän saavutti pronssimitalin Helsingin EM-kilpailuissa 1971 sekä Euroopan mestaruuden Roomassa 1974 ja Prahassa 1978.

Fuchs siirtyi politiikkaan urheilu-uransa jälkeen. Hän oli Saksan liittopäivillä Demokraattisen sosialismin puolueen (nyk. Vasemmisto) edustajana vuodet 1990 ja 1992–2002.

Lähteet 

Fuchs,Ruth
Itäsaksalaiset olympiavoittajat
Saksalaiset poliitikot
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Everglades

Everglades on Etelä-Floridassa Yhdysvalloissa sijaitseva subtrooppinen suoalue. Se saa vetensä Kissimmeejoesta ja Okeechobeejärvestä, joiden kanssa se muodostaa yhteisen valuma-alueen. Everglades on noin 95 km leveä ja 160 km pitkä, ja valuu hitaasti etelään päin kohti merta. Alueen eteläosassa oleva Evergladesin kansallispuisto on nimetty Unescon maailmanperintöluetteloon.

Maantiede

Evergladesin pohjoisrajalla on Okeechobeejärvi, johon laskee Kissimmeejoki. Järvi laskee hyvin hitaasti virraten etelään, ja vettä alue saa myös sateista. Järvi on vain neljän metrin korkeudella merenpinnasta, joten yli 150 kilometrin virtausmatkalla ei ole juuri lainkaan pudotusta. Koko suo onkin yhtä tulvatasankoa, 80 kilometrin levyinen ja noin yhden metrin syvyinen joki, joka virtaa kohti etelää paikoin vain 30 metriä vuorokaudessa.

Koko vuoden aikana Evergladesissa sataa 130–150 senttimetriä. Sadekaudella toukokuusta marraskuuhun alue on enimmäkseen matalan veden peitossa, mutta kuivalla kaudella vesi vetäytyy puroiksi ja pieniksi altaiksi, ja saaret laajenevat.

Eliöstö

Evergladesin hallitseva kasvi on ruokomainen sahalehtinen jamaikanisotaarna. Se muodostaa tiheitä ja laajoja kasvustoja, joiden mukaan seutua on kutsuttu ”Ruohojoeksi”. Evergladesissa on monia muitakin ekosysteemejä, kuten mangrovemetsiä. Myös eläimistö on hyvin rikas; näyttävimpiä eläimiä ovat alligaattorit, krokotiilit, manaatit ja floridanpuumat. Kaikkiaan Evergladesissa elää yli 50 matelijalajia, 40 nisäkäslajia, 350 lintulajia, 15 sammakkoeläinlajia ja 300 kalalajia.

Yksi Evergladesin suurimmista uhista ovat ulkomaiset vieraslajit, jotka syrjäyttävät kotoperäiset lajit ja vievät eläimiltä ruoan ja pesimäpaikat. Suolla elää myös paljon karanneista lemmikki- ja kotieläimistä syntyneitä populaatioita.

Historia

Koska Everglades on kauttaaltaan hyvin alavaa maata, alue on ollut viimeisten miljoonien vuosien ajan useasti merenpinnan alapuolla. Kallioperä on enimmäkseen kalkkikiveä, joka on muodostunut merieläinten jäänteistä. Viimeisellä jääkaudella Evergladesin alue oli viileää autiomaata. Suoksi alue on muuttunut vasta viimeisten 10 000 vuoden aikana.

Intiaaneja alkoi muuttaa pysyvästi Evergladesiin noin 5000 vuotta sitten. Suurimmat heimot olivat calusat lännessä ja tequestat idässä. Intiaanit tekivät työkalunsa luusta, puusta ja simpukoista ja liikkuivat kanooteilla. Portugalilaiset löysivät paikalle vuonna 1513, minkä seurauksena jotkin heimot pakenivat syvemmälle sisämaahan. 1700-luvulla jäljellä ei enää ollut juurikaan intiaaneja. Evergladesissa yhä asuneita heimoja alettiin kutsua yhteisnimityksellä seminolet. Eurooppalaiset siirtolaiset alkoivat kuivattaa Evergladesia viljelytarkoituksiin 1880-luvulla ja metsästää sen villieläimiä ruoaksi. Hupenevaa suota alettiin 1900-luvulla myös suojella. Evergladesin kansallispuisto perustettiin vuonna 1934, joskaan siihen ei kuulu koko suoaluetta.

Lähteet

Viitteet

Suot
Floridan maantiede
Bagarmossen

Bagarmossen on yksi Tukholman kaupunginosista. Se kuuluu Skarpnäckin kaupunginosa-alueeseen. Alueen kerrotaan saaneen nimensä yksinkertaisesti nackalaisesta leipurista, joka omisti alueen eteläosassa olevan suon. Alueen kaavoitus valmistui vuonna 1950. Asukasluku on nykyään noin 10 000 henkeä.

Aluetta ryhdyttiin rakentamaan 1950-luvulla, jolloin valmistui useita kerrostaloja. Alueen eteläosaan muodostui rivitaloalue. Kouluja valmistui vuosina 1954, 1956 ja 1959. Alue oli osa Skarpnäckin kartanoa vuoteen 1922 saakka, jolloin se ostettiin Tukholman kaupungille. Vuonna 1959 Nackan ja Tukholman välistä kaupunginrajaa muutettiin siten, että Bagarmossenin alue suureni. Bagarmossenista tuli oma kaupunginosansa vuonna 1963, kun sitä ennen se oli ollut osa Skarpsnäcks gårdin kaupunginosaa.

Bagarmossenissa on Tunnelbanan samanniminen asema.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Bagarmossens Hembygdsförening / Gamla Skarpnäcks Vänner 

Tukholman kaupunginosat
Potilasvakuutus

Potilasvakuutus on vakuutus, joka korvaa terveyden- ja sairaanhoidon yhteydessä potilaalle aiheutuneita henkilövahinkoja.

Suomessa potilasvakuutus on lakisääteinen vakuutus. Terveydenhuoltoa tai sairaanhoitotoimintaa harjoittavalla on oltava vakuutus potilasvahinkolaissa säädetyn vastuun varalle.

Vakuuttaminen

Suomen valtion ja kuntien potilasvakuuttaminen toteutetaan niin, että sairaanhoitopiirit ja valtion laitokset ottavat yleensä Potilasvakuutuskeskukselta vakuutuksen. Yksittäisen sairaanhoitopiirin vakuutus kattaa kyseisen piirin alueella sijaitsevien kuntien ja kuntayhtymien omistamien ja ylläpitämien laitosten harjoittaman terveyden- ja sairaanhoitotoiminnan.

Yksityisellä sektorilla vakuutusvelvollisuus koskee ammatinharjoittajina toimivia terveydenhuollon ammattihenkilöitä. Vakuutusvelvollisuus on pääosin hoidettu terveydenhuollon ammattihenkilöitä edustavien ammattijärjestöjen kautta. Nämä järjestöt ovat ottaneet vakuutuksen jäsentensä puolesta. Ryhmävakuutukset on otettu joltakin suomalaiselta vahinkovakuutusta hoitavalta vakuutusyhtiöltä.

Vahinkojen korvaaminen

Potilasvakuutus korvaa Suomessa annetun terveyden- ja sairaanhoidon yhteydessä aiheutuneita
Hoitovahinkoja: tutkimus- tai hoitotoimenpiteestä tai niiden laiminlyönnistä aiheutuvia vahinkoja.
Sairaanhoitolaitteen tai –välineen vian aiheuttamia vahinkoja
Infektiovahinkoja
Tutkimus- tai hoitotoimenpiteen yhteydessä sattuneita tapaturmia
Hoitolaitoshuoneiston tai laitteiston palon tai muun vastaavan vahingon yhteydessä tapahtuneita vahinkoja
Lääkkeen virheellisestä toimittamisesta aiheutuneita vahinkoja
Tutkimuksesta tai hoidosta aiheutuneita kohtuuttomia vahinkoja.

Korvausmenettely

Korvausta haetaan Potilasvakuutuskeskukselta. Se on Suomessa potilasvakuutusta myöntävien vakuutusyhtiöiden yhteistoimintaa hoitava toimielin. Korvausta on haettava kolmen vuoden kuluessa siitä, kun korvaukseen oikeutettu sai tietää vahingosta.

Korvauspäätökseen haetaan muutosta liikenne- ja potilasvahinkolautakunnalta.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
Potilasvakuutuskeskus

Vakuutukset
Terveydenhoito
Pahkajärven ampuma-alue

Pahkajärven ampuma-alue, varsinaisesti Pahkajärven ampuma- ja harjoitusalue, on Suomen puolustusvoimien käyttämä ampuma-alue Kouvolassa ja Mäntyharjulla, Repoveden itäpuolella. Alue sijaitsee Vekaranjärven varuskunnan pohjoispuolella ja on osa samaa kokonaisuutta. Repoveden itäpuolella oli myös Tervarummun kylä, jossa asuvien maat pakkolunastettiin valtiolle ampuma-alueen perustamiseksi. Aholan, Kaljun, Niinilammen ja Uutelan tilat menivät valtiolle. Varuskunta tuli alueelle pari vuosikymmentä ampuma-alueen perustamisen jälkeen.

Pahkajärven ampuma-alue sisältyy Repoveden kansallispuistosta annetun asetuksen 994/2002 mukaan osin kansallispuiston alueeseen, mutta puolustusvoimat voivat käyttää aluetta sissi- ja tiedustelukoulutukseen tai muuhun vastaavaan koulutukseen.

Ampumarata
Alueen lähellä on myös Vekaranjärven ampumarata, jossa on kuusi ampumarataa. Ampumarata 1 on 150 metrin pituinen. Ampumarata 2 on liikeampumaratana 150 metrin, 100 metrin ja 50 metrin pituinen. Ampumarata 3 on 300 metrin ja 150 metrin pituinen. Ampumarata 4 on 50 metrin pituinen, ampumarata 5 on 150 metrin pituinen ja ampumarata 6 on 25 metrin pituinen. Kaikkiaan 120 ampumapaikalla 2007 lyijykuormitus oli 4 172 kg.

Pahkajärven ampuma-alue liittyy Karjalan Prikaatiin ja sijaitsee Vekaranjärven varuskunnan pohjoispuolella. Alueella harjoittelee myös Reserviupseerikoulu. Pahkajärven ampuma-aluetta käytettiin vuonna 2005 290 vuorokautta. Sen pinta-ala on noin 8 300 hehtaaria.

Lähteet 

Suomen ampuma-alueet
Valkeala
Itä-Suomen sotilaslääni
Karjalan prikaati
Mäntyharju
Vuosangan ampuma-alue

Vuosangan ampuma-alue (Vuosangan ampuma- ja harjoitusalue) on yksi neljästä maavoimien pääampumaharjoitusalueesta. Se sijaitsee Kuhmossa. Valtion maa- ja vesialueita hallinnoiva Metsähallitus on vuokrannut alueen Puolustusvoimille ampuma- ja harjoitusalueeksi.

Siellä harjoittelee pääsääntöisesti lähin varuskunta, Kainuun Prikaati, mutta aluetta käyttävät myös useat muut maavoimien joukko-osastot Maanpuolustuskorkeakoulu, Maasotakoulu, Jääkäriprikaati ja Kainuun rajavartiosto sekä vapaaehtoiseen maanpuolustuskoulutukseen keskittynyt Maanpuolustuskoulutusyhdistys.

Vuosangan ampuma-alue on vuosittain käytössä noin 160 vuorokautta. Alueen pinta-ala vuonna 2020 on 17 737 hehtaaria.. Maalialueen laajuudeksi on ilmoitettu 3 374 hehtaaria.

Vuosangassa harjoitellaan taistelua ja ampumista jalkaväen, panssarintorjunnan, kranaatinheittimistön, tykistön ja ilmatorjunnan aseilla ja asejärjestelmillä sekä harjoitellaan räjäytystoimintaa. Käytössä on lähes kaikki Puolustusvoimien ajoneuvot, muun muassa telakuorma-autot sekä erilaiset panssari- ja pyöräajoneuvot.

Ampuma- ja harjoitusalueella on siviileillä vapaa kulkuoikeus vain silloin, kun kovapanosammuntoja ei ole eikä aluetta käytetä joukkojen ryhmitysalueena. Jos aluetta käytetään ryhmitysalueena ammunta-ajan ulkopuolella, siviilien (esim. metsästäjät) liikkuminen on sallittua teiden suunnassa.

Metsähallitus toteuttaa harjoitusalueella Puolustusvoimien tilaamat metsänkäsittelyt, jotka suunnitellaan yhdessä. Maalialueella tehtävistä töistä ei tehdä metsänkäyttöilmoitusta, koska niitä eivät koske metsälaki tai metsäserfifiointi.

Koko ampuma-alue on merkitty maastoon puihin maalatuin keltaisin merkinnöin ja tiestön varteen asetetuin kieltotauluin. Maalialue on merkitty maastoon punaisilla maalimerkinnöillä joko puihin tai erillisiin rajapaaluihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Metsähallitus: Kainuun prikaatin harjoitus- ja ampuma-alue laajenee Kuhmossa, 25.1.2000
Kuhmon VPK: vuoden 2005 toiminta  ("Vuosanka" ja "Vuosangantie")
 Verkkouutiset: Ampumaharjoitusten vaaratilanne aiheutui harvinaisesta kimpoamisesta, 21.9.2006

Suomen ampuma-alueet
Kainuun prikaati
Kainuun sotilasalue
Kuhmo