joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Æ

Æ (æ) on latinalainen kirjain, joka sisältyy fäärin, islannin, tanskan, norjan ja osseetin aakkosiin. Sitä käytettiin myös muinaisenglannissa, sekä keskiaikaisessa ja varhaismodernissa latinassa, sekä ranskassa. Merkki on ligatuuri kirjaimista a ja e.

Suomen kielessä æ-merkkiä kutsutaan toisinaan tanskalaiseksi ä:ksi. 

Islannissa æ on diftongi []. Fäärissä pitkä æ lausutaan [] ja lyhyt æ []. Tanskassa æ on [] ja norjassa [].

Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa merkki æ ilmaisee laveaa väljää etuvokaalia, jota ruotsissa ja suomessa merkitään ä-kirjaimella. 

Wolmar Schildtin 1800-luvulla kehittämässä venykekirjoituksessa suomen ä-kirjainta vastasi æ-kirjain.

Merkki tehdään Windowsilla painamalla ALT ja numeroita 0198 peräkkäin näppäimistön numero-osasta. HTML-entiteettiviittauksissa Æ on &AElig; ja æ &aelig;.

Katso myös
 Œ
 Kyrillinen Ӕ

Lähteet

Aiheesta muualla 

A
A
Islannin lippu

Islannin kansallislippu () otettiin käyttöön vuonna 1915. Siinä yhdistyvät Islannin perinteiset värit, valkoinen ja sininen. 1900-luvun alkupuolella Islannille suunniteltiin lippua, jossa olisi ollut valkoinen risti sinisellä pohjalla, kuvaamassa merta ja jäätä. Myöhemmin valkoisen ristin keskelle lisättiin kapeampi punainen risti kuvaamaan tulivuoria.

Skandinaavinen risti muistuttaa siitä, että Islanti kuuluu Skandinavian kulttuuripiiriin. Lippu on kuin Norjan lippu käänteisenä: Norjan lipussa on punaisella pohjalla sininen risti valkoisin reunoin ja Islannin lipussa sinisellä pohjalla punainen risti valkoisin reunoin. Tämä symboloi Islannin väestön polveutumista norjalaissiirtolaisista. Valtiolippu, jota myös sotalaivasto käyttää ja joka on tyypillinen halkio- eli kielekelippu, noudattaa Pohjoismaiden mallia.

Lipun mitat ja värit 

Islannin lipun korkeus on 18 ja pituus 25 mittayksikköä. Lippu jakautuu pystysuunnassa suhteessa 7:1:2:1:7 ja vaakasuunnassa (lipputangon puolelta lähtien) suhteessa 7:1:2:1:14. Ristin punaisen osan leveys on siis 2 mittayksikköä ja valkoisen reunan 1 mittayksikkö. Siniset kentät ovat seitsemän mittayksikön korkuiset. Lipputangon puoleisten sinisten kenttien leveys on seitsemän ja uloimpien kenttien vastaavasti 14 mittayksikköä.

Lipun viralliset SCOTDIC-järjestelmän (Standard Colour of Textile, — Dictionaire Internationale de la Couleur) mukaiset värit ovat:
 Sininen: SCOTDIC nr. 693009.
 Valkoinen: SCOTDIC nr. 95.
 Punainen: SCOTDIC ICELAND FLAG RED.
Lisäksi Islanti on harkinnut esittävänsä lipulle myös Pantone-, CMYK- ja RGB-järjestelmien mukaiset väriarvot. Toistaiseksi nämä ehdotetut arvot ovat kuitenkin vielä epävirallisia:

Pantone:
 Sininen: PMS 287
 Punainen: PMS 1795
CMYK:
 Sininen: CMYK 100-69-0-11.5
 Punainen: CMYK 0-94-100-0
RGB heksadesimaaliarvot:
 Sininen: #00529B
 Punainen: #EE3423

Lähteet

Aiheesta muualla 

lippu
Valtioiden liput
Amanuenssi

Amanuenssi on henkilö, joka hoitaa yliopiston tai tutkimuslaitoksen hallintovirkaa. 

Yliopistojen laitoksilla amanuenssit toimivat opintojen ohjaajina ja järjestelijöinä. Tehtävät kuitenkin vaihtelevat, sillä jotkut amanuenssit toimivat myös opetus- ja tutkimustehtävissä. Amanuenssien hallinnollisiin tehtäviin kuuluvat laitoksilla esimerkiksi opetussuunnitelmien ja opetusohjelmien laatiminen, opinto-ohjaus, henkilöstöhallinto, tiedotus ja raportointi. Amanuenssi on eräänlainen "akateeminen sekatyömies".

Museoiden amanuenssit vastaavat tyypillisesti museon kokoelmista, niiden luetteloimisesta sekä näyttelyiden järjestelemisestä. Samantapaiset tehtävät on myös kirjastoamanuenssilla ja tietopalveluamanuenssilla.

Lääketieteen opintoihin kuuluu sairaalaharjoittelu amanuenssin nimikkeellä. Vastaavasti joissakin paikoissa, kuten Hesperiassa, psykologian harjoittelijoista käytetään nimikettä psykologian amanuenssi. Ennen koulutuksen täyttä uudistusta eli noin vuoteen 1970 lääketieteen amanuenssit olivat yleensä valmiita lääkäreitä, jotka työskentelivät 3–5 vuotta sairaalalääkäreinä nimellisellä palkalla kerätäkseen kokemusta; erikoislääkäriksi pätevöityminen alkoi juuri amanuenssin toimen hoitamisesta. Sotien jälkeen amanuensseja käytettiin lähes ilmaisena ammattityövoimana, koska lääkäreistä oli tuolloin kova pula. Yksi amanuenssin velvollisuuksista tuolloin oli sairaanhoitajien ja kätilöiden opettaminen ja ohjaaminen.

Lähteet

Viitteet

Kulttuurialan ammatit
Yliopiston virat
Museot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Gallialaiset

Gallialaiset () oli roomalaisten antama nimitys niille kelttiläisille heimoille, jotka asuivat Galliassa nykyisten Ranskan, Belgian, Sveitsin ja Pohjois-Italian alueilla. Gallialaiset eivät muodostaneet yhtenäistä valtakuntaa, vaan he olivat jakautuneet keskenään taisteleviin heimoihin ja yksinkertaisiin heimoyhteiskuntiin. Tämä helpotti roomalaisten Gallian valloitusta.

Gallialaispäällikkö Brennus uhkasi valloittaa Rooman 390 eaa. Vercingetorix pyrki yhdistämään gallialaiset roomalaisia vastaan vuosien 53–52 eaa. kansannousussa. Julius Caesar kuitenkin löi hänet Alesian piirityksessä.

Laajemmassa merkityksessä galleiksi on sanottu muitakin kelttiläisiä kansoja. Heidän asuma-alueensa käsitti aikoinaan hyvin laajan osan Keski-ja Länsi-Eurooppaa ja ulottui nykyisen Espanjan Galiciasta Puolan Galitsiaan saakka. Nämä molemmat maakunnat ovatkin saaneet heistä nimensä. Myös Walesin () ja Vähän-Aasian Galatian nimet ovat samaa alkuperää.

Gallian heimoja 

 Heedut (Aedui)
 Allobrogit (Allobroges)
 Ambianit (Ambiani)
 Andecavit (Andecavi)
 Akvitaanit (Aquitani)
 Atrebaatit (Atrebates) 
 Arvernit (Arverni)
 Baiokassit (Baiocasses)
 Bellovakit (Bellovaci) 
 Biturigit (Bituriges)
 Karnuutit (Carnutes) 
 Caletesit (Caleti)
 Katalaunit (Catalauni)

 Helvetialaiset (Helvetii)
 Insubrit (Insubres)
 Mediomatrikit (Mediomatrici) 
 Medulii 
 Menapit (Menapii)
 Morinii  
 Namnetit (Namnetes)  
 Nervit (Nervii)
 Pariisit (Parisii)
 Piktonit (Pictones) 
 Redonit (Redones)

 Remit (Remi) 
 Santonit (Santones)  
 Senonit (Senones)
 Sekveenit (Sequani)
 Svessionit (Suessiones)
 Taurinit (Taurini)
 Tolosates  
 Treverit (Treveri)
 Tungrit (Tungri)
 Turonit (Turones) 
 Vangiones 
 Venetit (Veneti)
 Vocontii

Katso myös 

 Luettelo gallialaisista heimoista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Gallia
Kelttiläiset kansat
Rooman viholliset ja liittolaiset
Haapaniemi

Haapaniemi voi tarkoittaa ainakin seuraavia

Paikkoja 
 Haapaniemi, Temmeksen entinen nimi
Kyliä ja kaupunginosia
 Haapaniemi, kulmakunta Haukivuorella
 Haapaniemi, kylä Hirvensalmella
 Haapaniemi, kylä Janakkalassa
 Haapaniemi, kylä Jokioisissa 
 Haapaniemi, Jyväskylän kaupunginosa, aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan kylä
 Haapaniemi, kylä ja kaupunginosa Kangasalla
 Haapaniemi, kylä Karstulassa
 Haapaniemi, kulmakunta Kerimäellä
 Haapaniemi, kaupunginosa Kuopiossa
 Haapaniemi, entinen kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä
 Haapaniemi, kylä Rantasalmella
 Haapaniemi, kaupunginosa Vaasassa
 Haapaniemi, kylä Viitasaarella
Katuja
 Haapaniemenkatu, katu Helsingin Sörnäisissä
 Haapaniemenkatu, katu Kuopiossa

Muita
 Haapaniemen kenttä, Helsingin Sörnäisissä olevan Väinö Tannerin kentän entinen nimi
 Haapaniemen koulu, koulu Viitasaarella
 Haapaniemen linna, raunio Varsinais-Suomessa Kiskossa
 Haapaniemen sotakoulu, Rantasalmella 1780–1819 toiminut kadettikoulu

Henkilöitä 
 Erland Haapaniemi (1894–1962), suomalainen päätoimittaja ja Maalaisliiton kansanedustaja
 Harri Haapaniemi (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija
 Harri Haapaniemi (s. 1960), suomalainen jääkiekkoilija
 Hele Haapaniemi (s. 1993), suomalainen kilpakävelijä
 Herman Haapaniemi (1895–1980), suomalainen kommunisti ja Espanjan sisällissodassa taistellut upseeri
 Klaus Haapaniemi (s. 1970), suomalainen kuvittaja ja suunnittelija
 Lisa Niemi, oik. Haapaniemi (s. 1956), yhdysvaltalainen tanssija ja näyttelijä
 Markku Haapaniemi (s. 1958), suomalainen jääkiekkoilija
 Matti Haapaniemi (s. 1939), suomalainen jääkiekkoilija
 Miro Haapaniemi (s. 1973), suomalainen jääkiekkoilija
 Olavi Kauko, ent. Haapaniemi (1926–2020), musiikkitieteilijä ja -arvostelija
 Oona Haapaniemi, televisiokäsikirjoittaja ja aktivisti
 Sampo Haapaniemi, suomalainen rumpali
 Sari Haapaniemi (s. 1965), suomalainen taidemaalari
 Timo Haapaniemi (s. 1956), suomalainen urheilutoimittaja
 Timo Haapaniemi (s. 1943), suomalainen jääkiekkovalmentaja
 Vesa Haapaniemi (s. 1941), suomalainen koripalloilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kirkonkirja

Kirkonkirjat ovat seurakuntien ylläpitämä luettelo seurakunnan jäsenistä ja sen alueen kirkollisista toimituksista. Ne ovat monissa maissa väestötietojärjestelmän ydin. Suomessa tällaisessa asemassa ovat evankelis­luterilaisen ja ortodoksinen kirkon kirkon­kirjat, sillä nämä kirkko­kunnat ovat vanhastaan hoitaneet väestö­rekisterin yllä­pidon omien jäsentensä osalta. Kirkonkirjoja ovat muun muassa luettelot seurakunnan jäsenistä, kastetuista, rippikoulun käyneistä, vihityistä ja kuolleista.

Historiaa 
Katolinen kirkko määräsi 1200-luvulla, että jokaisen tuli käydä ripillä kerran vuodessa. Ruotsissa säilyi uskonpuhdistuksen jälkeenkin tapa kerran vuodessa kokoontua toistamaan Isä meidän -rukous ja osallistua ehtoolliselle. Ripittäytymisestä pidettiin kirjaa. Vuoden 1686 kirkkolaki määräsi, että rippikirjat, historiakirjat (eli syntyneet, kuolleet ja vihityt) ja muuttaneiden luettelot on pidettävä ajan tasalla jokaisessa Ruotsin (mukaan lukien siihen silloin kuuluneen Suomen) seurakunnassa. Kirkonkirjoja oli alettu pitää useilla paikkakunnilla jo aiemmin. 1800-luvulla rippikirjoihin lisättiin huomautussarake, johon pappi saattoi kirjoittaa henkilökohtaisia muistiinpanoja kustakin seurakuntalaisesta. 1900-luvulla rippikirjoihin kirjattiin myös asukkaiden kirjoitustaito ja koulusivistys sekä muun muassa rokotukset.

Sukututkimuksen apuna 
Kirkonkirjoja voidaan käyttää hyväksi muun muassa sukututkimuksissa. Niissä mainitut kylännimet eivät enää ole läheskään sellaisinaan voimassa, sillä kyliä on saattanut kadota kartalta, nimet ovat voineet muuttua toisiksi tai kirjoitusasu vaihtua huomattavastikin. Niiden merkitys on siis pääasiassa historiallinen kunkin alueen nykyisen nimistön kannalta. Vuodesta 2011 alkaen Suomen kirkkohallitus on suositellut, että yksityisyyden suojan vuoksi alle satavuotiaisiin kirkonkirjoihin ei enää suoraan pääsisi käsiksi. Tietoja saa kuitenkin tilaamalla. Kirkonkirjat on [Suomessa] pääosin saatu digitoitua vuoteen 2022 mennessä Kansallisarkiston vs. pääjohtaja Päivi Happosen mukaan.

Katso myös
Lukumerkki

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rekisterit
Väestötiede
Sukututkimus
Kristinusko
Anni-Kristiina Juuso

Anni-Kristiina Juuso (, s. 4. toukokuuta 1979 Ivalo, Inari) on varatuomari ja saamelainen näyttelijä, joka on esittänyt naispääosaa elokuvissa Käki (2002) ja Kautokeinon kapina (2008).

Tausta ja opinnot
Juuso kasvoi Ivalossa, mutta hänen sukunsa on Käsivarren Lapista, missä hän osallistui joka vuosi vasojen merkitsemiseen. Hän opiskeli lukioaikoinaan Kallion ilmaisutaidon lukiossa Helsingissä. Vuosina 1998–1999 hän opiskeli Lahden kansanopistossa teatterilinjalla.

Juuso valmistui oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunnasta vuonna 2014. Hän teki maisteritutkielmansa aiheesta: Gii jáhkát don leat? Gii lea sápmelaš? : oikeudellisen saamelaismääritelmän vaikeudesta alkuperäiskansan olemassaoloon. Juuso on auskultoinut Lapin käräjäoikeudessa ja saanut varatuomarin arvonimen vuonna 2016.

Ura ja palkinnot
Sekä Venäjän elokuva-akatemia että lehdistö valitsi Juuson Venäjän parhaaksi naisnäyttelijäksi vuonna 2002. Venäjän elokuva-akatemialta hän sai arvostetun Nika-palkinnon vuonna 2003. Juuso on saanut myös Venäjällä elokuvataiteen valtionpalkinnon, jonka luovutti presidentti Vladimir Putin. Elokuussa 2008 Anni-Kristiina Juuso palkittiin norjalaisella Amanda-palkinnolla roolistaan Kautokeinon kapinassa.

Kahden elokuvaroolinsa ja palkintojen jälkeen Juuso ei ole onnistunut saamaan elokuvarooleja Suomessa. Hän on sen sijaan työskennellyt yhteispohjoismaisen saamenkielisen uutislähetyksen Ođđasatin uutisankkurina 2010–2012. Kun Suomen hallitus käynnisti loppuvuodesta 2017 saamelaisasioiden sovintoprosessin valmistelun, Juuso työskenteli erityisasiantuntijana Valtioneuvoston kanslian palveluksessa. Kokemuksensa perusteella hän näkee saamelaisten aseman Suomessa synkkänä, kun saamelaisten pitäisi yrittää oikeuttaa olemassaolonsa valtion silmissä, eivätkä heidän oikeutensa alkuperäiskansana toteudu, erityisesti itsemääräämisoikeus. Hän totesi Helsingin Sanomille, että

Lähteet

Aiheesta muualla  
  
 
 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Saamelaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti Gregoriuksenpoika

Pentti (Benedictus) Gregoriuksenpoika (k. 1338) toimi Suomen piispana vuosina 1321–1338.

Ruotsalaissyntyinen Pentti otti viralliseksi jumalanpalveluskaavaksi dominikaanisen liturgian. Hänen aikanaan tehdyn Pähkinäsaaren rauhan (1323) johdosta jouduttiin perustamaan uusia seurakuntia ja järjestämään raja-alueiden verotus. Palmsköldin katkelman maininta "ordinarium predicatorum instituit" dominikaanien kultin järjestämisestä saattaa toisaalta merkitä myös pyhimyskultin järjestämistä, sillä Pentin edeltäjistä niin Tuomas kuin Johanneskin olivat dominikaaneja ja lienee luonnollista olettaa, että myös heidän aikanaan on jo seurattu dominikaanista liturgiaa, joka Suomen lisäksi oli käytössä myös Baltiassa, mutta ei Ruotsissa.

Lähteet

Viitteet 

Suomen keskiaikaisen roomalaiskatolisen kirkon piispat
Vuonna 1338 kuolleet
Syntymävuosi tuntematon
Keskiajan henkilöt
Tuomiokirjakortisto

Tuomiokirjakortisto on Kansallisarkiston pitkäaikainen projekti, joka tunnetaan myös lyhenteellä TUOKKO. Sen tuloksena syntyi kortistokokonaisuus, joka käsittää suuren osan läntistä Suomea sekä Käkisalmen läänin. Näistä Käkisalmen läänin kortisto on julkaistu HTML-muotoisena hakemistona Internetissä osana Arkistolaitoksen verkkopalvelua vuonna 1997. Muun Suomen osalta kortiston aineistoa on korteilta kuvatiedostoiksi luettuina julkaistu internetissä 2000-luvulla osana Kansallisarkiston digitaaliarkistoa.. 

TUOKKO käsittää sekä yksityiskohtaisen aiheenmukaisen hakemiston, paikannimihakemiston että henkilöhakemiston, jossa säätyläiset ja rahvas on erotettu toisistaan. Henkilönnimitietueita Käkisalmen TUOKKO käsittää yli 40 000. 

Tuomiokirjakortisto ei referoi itse oikeusjuttuja, mutta antaa alkuperäisasiakirjan tarkan signumin, jonka perusteella kyseinen oikeusjuttu on vaivattomasti löydettävissä muuten monimutkaisesta mikrofilmatusta alkuperäislähteestä.

Aiheesta muualla
 Tietoa tuomiokirjakortiston käyttämisestä (Arkistolaitos)

Lähteet

Sukututkimus
Collatzin konjektuuri

Collatzin konjektuuri on yksinkertaisesti muotoiltu matemaattinen väittämä, jolle ei kuitenkaan ole toistaiseksi löydetty todistusta (ks. konjektuuri). Sen mukaan tietynlaiset lukujonot päättyvät aina samalla tavalla, riippumatta mistä luvusta kyseinen lukusarja aloitetaan. Paul Erdősin mukaan "Matematiikka ei ole ehkä vielä valmis tämän kaltaisiin ongelmiin".

Väittämä voidaan havainnollistaa seuraavasti:

Mielivaltaiselle positiiviselle kokonaisluvulle suoritetaan seuraava toimenpide:

 Jos luku on parillinen, jaetaan se kahdella
 Jos luku on pariton, kerrotaan se kolmella ja lisätään yksi.

Eli matemaattisesti ilmaistuna määritellään funktio f:

 

Tämän jälkeen toistetaan operaatio useita kertoja peräkkäin alkaen mistä tahansa mielivaltaisesta kokonaisluvusta ja suoritetaan seuraava operaatio edellisen operaation lopputulokselle.
Eli:
 

Tällöin Collatzin väittämä kuuluu: Tämä prosessi johtaa aina loppujen lopuksi lukuun 1, huolimatta siitä, mikä luku valitaan sarjan aloitusarvoksi. Toisin sanoen:

 

Collatzin väittämää on tutkittu tietokoneita käyttäen huomattavan pitkälle.
Elokuun 2005 alkuun mennessä on osoitettu, että Collatzin jono päätyy triviaaliin
silmukkaan , kun jonon ensimmäiseksi luvuksi valitaan mikä tahansa lukua  (n. ) pienempi positiivinen kokonaisluku. Yhtään vastaesimerkkiä ei ole löydetty.

Väittämän kumoamiseksi tulisi löytää sellainen positiivinen kokonaisluku, josta alkava edellä kuvatulla tavalla muodostettu lukujono joko
 jatkuisi loputtomiin, ilman että sama luku esiintyy siinä kahta kertaa tai
 päätyisi silmukkaan, jossa ei esiintyisi lukua 1.

On osoitettu, että mikäli jälkimmäinen näistä toteutuu jollakin Collatzin lukujonolla, ts. löytyy ei-triviaali silmukka, niin tämä silmukka on miljardien lukujen pituinen.

Collatzin konjektuuria pyritään ratkaisemaan samannimisessä projektissa BOINC-alustalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lukuteoria
Konjektuurit
Helkavirsi

Helkavirret ovat kalevalamittaisia runoja.
 
Tunnettu tilaisuus, jossa näitä esitetään, on  Sääksmäen Ritvalan helkajuhla.

Runoilija Larin-Kyösti kirjoitti runot Helkavirsiä I ja II kokoelmassaan Kylän lauluja vuonna 1898.

Runoilija Eino Leinon runokokoelma Helkavirsiä ilmestyi kahdessa osassa vuosina 1903 ja 1916.

Muusikko Veltto Virtanen kirjoitti Helkavirsiä III -nimisen runosarjan vuonna 1995.

Lähteet

Katso myös
 helkajuhlat

Aiheesta muualla
 Eino Leino - Helkavirsiä
 Kansalliskirjasto: Eino Leinon teoksen arvosteluita sanomalehdissä

Suomalainen kansanrunous
Helkajuhla

Helkajuhla on muinainen suomalainen helatorstain ja helluntain tienoilla vietetty kevätjuhla. Juhlaan kuuluivat helavalkeat sekä helavalkealla laulettavat laulut.

Sääksmäen Ritvalan Helkajuhla 
Nykyään Helkajuhlaa vietetään erityisesti helluntaina Valkeakoskella sijaitsevan Sääksmäen Ritvalassa kalevalamittaisia helkavirsiä laulamalla. Ritvalan kylässä on jo 1100–1200-luvulta alkaen vietetty erityistä helkajuhlaa. Ajatus perustuu kristinuskoa edeltäneisiin, monilla kansoilla esiintyviin kevät- ja hedelmällisyysriitteihin, jotka sittemmin vaihtuivat peltojen kevätsiunaukseksi. Uskottiin, että mikäli helkajuhlia lakattaisiin pitämästä, loppuisi viljan kasvu.

Helkajuhlassa neidot kulkevat rituaalisen reitin Helkavuorelle, laulaen helkavirsiä. Kaksi eri suunnista tulevaa kulkuetta yhdistyy ja suuntaa sitten Helkavuorelle. Vuorella neidot asettuvat piiriin, jonka on arveltu symboloivan aurinkoa. Piirin lähettyvillä tai keskellä on myös voitu polttaa helavalkeita, isoja tulia.

Helkavirret alkoivat alkuvirrellä. Alkuvirressä on kuvaus Turun renessanssin ajan musiikista ja soittimista. Alkuvirren lopuksi neidot laulavat tekevänsä ”sinestä sillan” ja ”punasta portaan”, mennäkseen niitä pitkin ”jumaloihin puhtahisin”.

Helkavirsien keskeinen osa on kolme balladia. Mataleenan virsi on kuvitelma syntisestä Maria Magdaleenasta, jolle vastaantulija osoittaa olevansa Kristus kertomalla tämän pahat synnit. Inkerin virressä uskollisten rakastavaisten tarina päättyy poikkeuksellisesti hyvin. Annikaisen virsi on muunnelma Hansa-aikaisesta asetelmasta, jossa Turun neito joutuu ulkomaisen kauppiaan pettämäksi. Kaikissa kolmessa balladissa on vahva keskiaikainen väritys.

Balladien jälkeen seuraa lyhyt laulu siitä, miten hirvi, ilmeisesti ”hiiden hirvi”, kuolaa, ja miten kuolasta syntyy maailmanpuu.

Loppulaulussa neidot hyvästelevät Jeesuksen ja Äiti Marian, ja sanovat palaavansa (ensi vuonna). Matti Kuusi esitti tämän olevan muistuman seudulla toimineiden dominikaanimunkkien kantoalttareista ja niitten alustoista.

Nykyaikaiseen helkajuhlaan on 1900-luvun alusta lähtien kuulunut neitojen kulkueen jälkeinen ulkoilmajuhla tanhuineen ja musiikkiesityksineen. 

Vuodesta 1910 helkajuhlan järjestelyistä on vastannut Ritvalan Nuorisoseura.

Katso myös 
 Helavalkeat
 Helkanuorten liitto

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Helkajuhla – maamme vanhin kansanperinnejuhla. Ylen Elävä arkisto.
 Ritvalan Nuorisoseura.
 Kari Rydman: Ritvalan helkajuhla . Sääksmäki-seura.
 Helkajuhlat . Valkeakosken kaupunki.
 Ritvalan Helga, Suomen Kuvalehti, 03.06.1922, nro 22, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalainen kansanperinne
Hengellisen musiikin tapahtumat Suomessa
Kansanmusiikkitapahtumat Suomessa
Sääksmäki
Suonikohju

Suonikohju eli laskimolaajentuma on ihmisellä esiintyvä sairaus, jossa raajojen pinnalliset laskimot ovat laajentuneet ja pullistuneet. Tauti ilmenee ihon läpi kuultavina pullistuneina suonina, jotka ovat usein kipeitä ja lisäksi vaikea kosmeettinen haitta. Suonikohjuja voi hoitaa leikkauksilla.

Suonikohjujen synty ja aiheuttajat 

Laskimoissa on läppiä, jotka estävät veren virtaamisen väärään suuntaan. Vahingoittunut läppä laskee verta molempiin suuntiin. Tällöin seisoma-asennossa veri valuu alemmas pitkin jalkojen laskimoa ja pullistaa suonta. Mitä useampia läppiä on epäkunnossa, sitä suuremmaksi paikallinen verenpaine kasvaa, kunnes kehittyy suonikohju.

Taipumus saada suonikohjuja on usein perinnöllistä. Tavallinen syy niiden saamiseen voi olla myös ylipainossa, raskaudessa ja seisomatyössä.

Peräpukama on peräaukkokanavan suonikohju. Vatsalihasten jännittäminen ulostamisen yhteydessä kohottaa vatsaontelon painetta, ja tämä painaa verta peräaukkokanavaa ympäröiviin laskimoihin, jotka laajenevat. Peräpukamia voi syntyä myös raskauden aikana, kun kohtu painaa lantion alueen laskimoita.

Suonikohjujen hoitomenetelmät 

Suonikohjujen hoitomenetelmiä ovat kompressiohoito, termoablaatio (laserhoito ja radiotaajuushoito), vaahtoruiskutus (eli vaahtoskleroterapia). Jos mikään muu hoitokeino ei ole mahdollinen, on viimeisenä vaihtoehtona vielä suonikohjuleikkaus. Laserhoidosta ja radiotaajuushoidosta toipuminen on nopeampaa ja komplikaatiot ovat harvinaisempia kuin suonikohjuleikkauksessa.

Vaahtoruiskutus soveltuu kohjuisten laskimosivuhaarojen hoitoon ja joskus myös viallisen pintarunkosuonen käsittelyyn. Toimenpide tehdään paikallispuudutuksessa ja on varsin vaivaton.

Laskimonsisäinen laserhoito tehdään paikallispuudutuksessa. Sen jälkeen on usein tarve kipulääkitykselle noin viikon ajan ja sairauslomaa tarvitaan normaalisti 1-5 päivää. 

Radiotaajuushoitoa käytetään yleensä vialliseen pitkään ja lyhyeen pintalaskimorunkoon. Toimenpide tehdään laserhoidon tavoin paikallispuudutuksessa. 
Radiotaajuushoito aiheuttaa vähemmän toimenpiteen jälkeistä kipua kuin laserhoito ja myös sen aiheuttama sairausloman tarve on vähäinen. Radiotaajuusmenetelmä on muita hoitokeinoja parempi varsinkin silloin, kun käsiteltävä runkosuoni ulottuu esimerkiksi koko reiden matkalle. 
Ultraääniohjattu vaahtoruiskutus yhdistetään usein samaan hoitokertaan radiotaajuushoidon kanssa.

Katso myös 
Alaraajojen laskimoiden vajaatoiminta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Terveyskirjasto.fi: Osmo Saarelma, Suonikohjut, Lääkärikirja Duodecim, 13.5.2022
 Mayo Clinic: Varicose veins 
 Johns Hopkins Medicine: Varicose Veins 

Sydän- ja verisuonitaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Fredriksberg

Fredriksberg tai Frederiksberg voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:

Paikannimenä
 Frederiksberg, kunta Tanskassa
 Fredriksberg, Pasilan vanha ruotsinkielinen nimi
 Fredriksberg, taajama Ludvikan kunnassa Ruotsissa
 Fredriksberg, kaupunginosa Kööpenhaminassa Tanskassa 
 Fredriksberg, teollisuusalue Mälmön kunnassa Ruotsissa
 Fredriksberg, alue Kvarnholmenissa, Nackassa, Ruotsissa
 Fredriksberg, taajama Ludvikan kunnassa Ruotsissa

Rakennukset
 Fredriksbergin kartano Oskarshamnissa, Ruotsissa
 Fredriksbergin kartano Dala-Flodassa, Ruotsissa
 Fredriksbergin kirkko Falköpingissä, Ruotsissa
 Fredriksbergin koulu Vretstorpissa, Ruotsissa
 Fredriksbergsfortet Bergenissä, Norjassa
 Fredriksbergin linna Tanskassa
 Fredriksbergin (Sollan) ruukki, Ulvilan Kaasmarkussa vuosina 1781–1910 toiminut ruukki.
Aivokuolema

Aivokuolemalla tarkoitetaan tilannetta, jossa aivojen toiminta on peruuttamattomasti loppunut, vaikka sydän ja verenkierto vielä toimivat. Aivokuolemassa aivojen sähkötoiminta ja refleksit lakkaavat täydellisesti ja pysyvästi. Myös hengitys on lakannut, ja tilaa voidaan pitää yllä ainoastaan hengityskoneen avulla. Aivokuolema voi johtua koko aivoihin kohdistuneesta vammasta tai paikallisesta vauriosta aivorungossa.

Aivokuolemasta ei voi toipua, sillä verenkierron loputtua alkaa itsestään hajoaminen eli solujen tuhoutuminen. Aivokuolleena ei voi olla viikkoja, puhumattakaan kuukausista tai vuosista. Koska aivojen verenkierto on pysyvästi lakannut, aivot alkavat hajota. Myöskään verenpainetta ja sydämen toimintaa ei voida pitää yllä muutamia vuorokausia pitempään tehohoidonkaan avulla, vaan aivokuolleen sydämen toiminta lakkaa joka tapauksessa muutamien vuorokausien kuluessa.

Aivokuolleen henkilön aivotoiminta on peruuttamattomasti ja täydellisesti lakannut, jolloin tämä on Suomen lain mukaan kuollut. Aivokuolleen henkilön hengitystä ja verenkiertoa voidaan tilapäisesti ylläpitää, jos häneltä on tarkoitus ottaa elimiä luovutettavaksi.

Aivokuoleman toteavat neurologi ja anestesiologi yhdessä.

Katso myös

 Tajuttomuus
 Kooma
 Vegetatiivinen tila

Lähteet
 Neurologia (1. painos 2001, Kustannus Oy Duodecim)
 Artikkeli "Aivokuolema", Yleislääkärin tietokanta 11.04.1997 Kati Juva

Viitteet

Kuolema
Neurologiset sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Stroganov (ruokalaji)

Stroganov (myös Stroganoff) eli stroganovinpihvi on venäläistä alkuperää oleva ruokalaji. Sen perusraaka-aineet ovat voissa paistetut naudanlihakuutiot, jotka tarjoillaan paprikan, sipulin, tomaatin ja suolakurkun kanssa kermakastikkeessa. Ruoasta on tosin olemassa useita hyvinkin erilaisia versioita kuten nakkistroganov.

Lähteet 
 Datsha.com

Aiheesta muualla 

Raholan syötäviä sanoja
Kirsti Grönholm: Pihvi à la Stroganov, Chateaubriand ja Lindström. Hopeatarjotin 2/1990, Suomen hotelli- ja ravintolamuseon kannatusyhdistys - Understödsföreningen för Finlands restaurang- och hotellmuseum r.y.:n tiedotuslehti

Liharuoat
Venäläinen keittiö
Malm

Malm tarkoittaa seuraavia:

 Malmi, ruotsiksi Malm, kaupunginosa Helsingissä
 Malmi, ruotsiksi Malm, kylä Pyhtäällä
 malm, nimitys eräille Tukholman kaupunginosille, jotka ovat historiallisia esikaupunkeja
 Malm, pietarsaarelainen suku
 malm, jurakauden loppuvaihe.

Sukunimi
Malm on seuraavien henkilöiden nimi:

 Adam Malm (1892–1983), suomalainen painija, työväenliikkeen vaikuttaja ja Helsingin punakaartin Jyryn komppanian päällikkö
 Andreas Malm (1728–1793), suomalainen pappi ja lintutieteilijä
 August Malm (1839–1918), suomalainen rautaruukkien isännöitsijä, maanviljelysneuvos ja virka- ja valtiopäivämies
 August Wilhelm Georg Malm (1857–1926), suomalainen kenraalimajuri, Johan Wilhelm Malmin poika
 Carl Oscar Malm (1826–1863), suomalaisen viittomakielen perustaja
 Carl Wilhelm Malm (1865–1930), suomalainen eversti
 Charlotta Malm-Reuterholm (1768–1845), taidemaalari
 Einar Malm (1900–19xx), ruotsalainen runoilija
 Elli Malm (1881–1960), suomalainen näyttelijä
 Esko Malm (s. 1940), suomalainen jalkapalloilija
 Etty Malm, oik. Emelie Degerholm (1847–1909), suomenruotsalainen kirjailija
 Evert Malm (1871–1945), suomalainen maanviljelysneuvos, Suomen Suoviljelysyhdistyksen toiminnanjohtaja, August Malmin poika
 Hanna Malm (1887–1938), suomalainen poliitikko (SKP)
 Håkan Malm (1936–2018), suomalainen poliitikko (RKP), valtiopäiväneuvos
 Johan Wilhelm Malm (1820–1900), suomalainen kenraaliluutnantti
 Jussi Malm (1925–1996), suomalainen kirjailija
 Karl Wilhelm Malm (1772–1826), suomalainen sotilas
 Magnus Malm (s. 1951), ruotsalainen teologi ja kustantaja
 Mika Malm (s. 1981), sarjakuvapiirtäjä
 Mona Malm (1935–2021), ruotsalainen näyttelijä
 Niina Malm (s. 1982), suomalainen SDP:n kansanedustaja
 Otto Malm (1838–1898), suomalainen laivanvarustaja, Peter Malmin poika
 Pehr Malm (1768–1827), suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies
 Peter Malm (1800–1868), suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies, Pehr Malmin poika
 Ragnar Malm (1893–1958), ruotsalainen ratapyöräilijä
 Rauno Malm (1937–2007), suomalainen jääkiekkoilija
 Reijo Malm (s. 1934), suomalainen toimittaja ja näytelmäkirjailija
 Robert Malm (s. 1973), togolainen jalkapalloilija
 Santtu Malm (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija
 Soile Malm (s. 1957), jalkapalloilija
 Sulo Malm (1895–1959), suomalainen eversti
 Tarja Malm (s. 1977), suomalainen neurobiologian professori
 Theodor Malm (1889–1950), ruotsalainen jalkapalloilija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Carmichaelin luku

Carmichaelin luvuksi kutsutaan lukuteoriassa sellaista yhdistettyä lukua n, joka toteuttaa ehdon

jokaisella kokonaisluvulla a, kun a:n ja n:n suurin yhteinen tekijä on 1. Toisin sanoen Carmichaelin luvut ovat sellaisia kokonaislukuja, jotka ovat näennäisalkulukuja jokaisen kannan suhteen. Siitä seuraa se, että Carmichaelin lukua ei voi todeta yhdistetyksi luvuksi Fermat'n pienen lauseen avulla. 
Carmichaelin luvut on nimetty amerikkalaisen matemaatikon Robert Carmichaelin mukaan. Carmichaelin luvut ovat Knödelin luvut K1.

Jakauma
Seuraavassa C(x) tarkoittaa lukua x pienempien Carmichaelin lukujen määrää.

Carmichaelin lukuja on äärettömästi, tämän todistivat ensimmäisenä matemaatikot William Alford, Andrew Granville ja Carl Pomerance vuonna 1994. He todistivat Carmichaelin lukujen määrälle seuraavan alarajan kaikille tarpeeksi suurille luvuille x ja kaikille 

, missä  eli . 

Vuonna 2005 Glyn Harman todisti vahvemman tuloksen .

Paul Erdős todisti vuonna 1956 seuraavan ylärajan Carmichaelin lukujen määrälle:  
jollekin vakiolle k
 

Carmichaelin luvut ovat melko harvinaisia. Seuraavassa taulukossa on C(x):n arvo muutamille kymmenpotensseille:

Carmichaelin lukujen ominaisuuksia 

 Jokainen Carmichaelin luku on neliövapaa.

 Pariton, neliövapaa yhdistetty luku n on Carmichaelin luku, jos ja vain jos n jakaa Bernoullin luvun  nimittäjän.

 Carmichaelin luvuilla on ainakin kolme alkutekijää.

 Muotoa (6k + 1)(12k + 1)(18k + 1) olevat luvut ovat Carmichaelin lukuja, jos (6k + 1), (12k + 1) ja (18k + 1) ovat kaikki alkulukuja. Pienimmät sellaiset Carmichaelin luvut esiintyvät k:n arvoilla k = 1, 6, 35, 45, 51, 55, 56, 100, 121... (A046025 OEIS:ssä) ja ovat 1729, 294409, 56052361, 118901521... (A033502 OEIS:ssä).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Helppotajuinen johdatus Alfordin ja kumppaneiden todistukseen on Matti K. Sinisalo: Carmichaelin lukujen konstruktioista, Esitelmä lukuteorian päivillä 1995 (PDF). 

 Carmichael Number (englanniksi)

Lukuteoria
Tutkija

Tutkija on Suomessa ammattinimike, ja tutkijan työnantaja on yleensä yliopisto, ammattikorkeakoulu, itsenäinen tutkimuslaitos tai suuryrityksen tutkimusosasto. Lisäksi tutkijoiksi kutsutaan tieteitä tai muita asioita intensiivisesti ilman tutkijan työtehtävää tutkivia henkilöitä. Tieteen tai tutkimuksen harrastajia kutsutaankin joskus yleistermillä harrastajatutkija sekä joillakin laajemmin harrastetuilla aloilla erilaisilla tutkija-termin johdannaisilla (esimerkiksi sukututkija tai ufotutkija).

Koulutus 
Tutkijana toimimiseen vaaditaan yleensä tutkimusalalta tai sen lähialalta suoritettu ylempi korkeakoulututkinto ja ammattimaisiin tutkijanvirkoihin tohtorin tutkinto. Suomessa tutkimushenkilöstöä on kaikkiaan noin 80 000. Tutkijoista varsinainen tutkijankoulutus on noin 13 prosentilla. Tohtorintutkintoja suoritetaan vuosittain noin 1 500.

Urakehitys yliopistoissa 
Suomessa yliopistollinen tutkijanura on neliportainen. Ensimmäiselle portaalle kuuluvat väitöskirjaa tekevät tohtorikoulutettavat eli nuoremmat tutkijat, toiselle tutkijatohtorit ja yliopisto-opettajat, kolmannelle yliopistonlehtorit, yliopistotutkijat ja apulaisprofessorit, ja neljännelle professorit. Yliopisto-opettajat, yliopistonlehtorit, yliopistotutkijat ja professorit ovat tyypillisesti vakinaisia työsuhteita, muut määräaikaisia. Neliportainen järjestelmä on jo yleisesti käytössä, mutta vanhasta järjestelmä on vielä jäänteitä näkyvissä (muun muassa assistentti-, yliassistentti- ja lehtorinimikkeet). Järjestelmä tuli käyttöön aluksi Helsingin ja Oulun yliopistoissa.

Yliopistoissa monet tutkijat pitävät myös luentoja tai antavat muuta opetusta. Työehtosopimus rajoittaa muuhun kuin tutkimukseen käytettävää aikaa erityisesti tohtorikoulutettavien osalta.

Tutkimuksen rahoitus voi tulla tutkijan edustaman laitoksen rahoituksesta tai ulkopuoliselta rahoittajalta, kuten säätiöltä, Suomen Akatemialta, Euroopan unionilta tai yrityksiltä. Erilaisten apurahojen turvin työskentelemisestä ei ole aikaisemmin kertynyt eläkettä eikä se edelleenkään tarjoa tavanomaista työntekijän sosiaaliturvaa, mikä on nähty ongelmallisena. Muita tutkijoiden urakehityksen haasteita ovat Suomessa muun muassa työsuhteiden epätyypillisyys, matalaksi koettu palkka, kilpailu työpaikoista ja tutkimusrahoituksesta sekä naistutkijoiden miestutkijoita hitaampi urakehitys.

Katso myös 
 Asiantuntija
 Hyvä tieteellinen käytäntö
 Näennäistiede
 Tutkimuseettinen neuvottelukunta
 Tutkimusvilppi

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Merimaa, Juha: Pakoon yliopistolta. Acatiimi 4/2014.

Tiedealan ammatit
Yliopiston virat
Sopimus

Sopimus eli välipuhe on kahden tai useamman tahon välinen toimi, jolla luodaan tai muutetaan velvoitteita.

Sopimuksen solmiminen 
Sopimus voidaan tehdä suullisesti tai kirjallisesti. Molemmat ovat yhtä päteviä, mutta kirjallinen muoto helpottaa todistelua sopimuksen sisällöstä. Tietyissä erityistapauksissa, esimerkiksi kiinteistön kaupassa, sopimus on pätevä vain kirjallisena.

Sopimusosapuolia voivat olla erilaiset oikeussubjektit, kuten ihmiset, yritykset ja julkisyhteisöt. Sopimuksen tekeminen edellyttää, että sopijapuolet ovat oikeustoimikelpoisia ja oikeuskelpoisia. Sopimusta tehtäessä voi käyttää edustajaa. Vakiosopimus on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa.

Sopimus sisältää keskeisiä määräyksiä, esimerkiksi suoritusvelvollisuuden, ja sivumääräyksiä, kuten sopimukseen liittyvä takaus.

Sopimusoikeus oikeudenalana käsittelee sopimuksen tekemistä ja sitovuutta koskevia kysymyksiä. Sopimusrikkomuksen seuraamuksista on yleisiä säädöksiä kauppalaissa. Sopimusrikkomuksesta voi seurata korvausvelvollisuus.

Historia 
Abstrakti kirjoitustaito keksittiin Sumerissa kirjanpitoa varten. Vuoden 3000 eaa. tienoilla nuolenpääkirjoituksella pidettiin kirjaa hyödykkeiden vaihdosta ja pian myös veloista, ensimmäisistä kirjallisista sopimuksista.

Valtiosopimukset 
Valtiot tekevät keskenään valtiosopimuksia, joista tavallisia ovat kauppasopimukset, poliittiset sopimukset ja sotilaalliset sopimukset.

Kansainvälistä terminologiaa 
Monet nykypäivän kansainvälisen kaupan sopimustekniset termit perustuvat englanninkielisiin termeihin ja niistä johdettuihin akronyymeihin, joita joskus käytetään myös suomenkielisissä asiakirjoissa. Sopimusterminologiaan kuuluu esimerkiksi lupa aloittaa työ (, ATP), työn aloitus (, KO). 

Usein kaupallisten tahojen välisessä suhteessa tehdään juridisesti sitomattomia aiesopimuksia (, LOI) tai muistioita (, MOU), joiden varassa usein aloitetaan yhteistyö ennen varsinaista allekirjoitettua sopimusta.

Katso myös 
 Neuvottelu
 Älysopimus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Principles of European Contract Law 
 United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods, Vienna, 11 April 1980
 Basics of contract law (England and Wales) at lawteacher.net 
 Contracts Case Summaries 
 UK Contract Law Caselist 
 Cornell Law School

Sosiaaliset suhteet
Velvoiteoikeus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Aavekipu

Aavekipu, haamukipu tai aavesärky on kivun tunne amputoidussa raajassa (myös haamuliikkeen aistiminen on mahdollista). Tämä kipuaistimus johtuu luultavasti ärsykkeistä, jotka tulevat amputoitua raajaa huoltaneista hermoista. Potilas tuntee pystyvänsä liikuttavan amputoitua raajaansa aivan normaalisti, vaikka sitä ei enää ole. Uusimpien tutkimusten mukaan haamukipua voi esiintyä jopa silmässä silmäleikkauksen jälkeen.

Toisinaan aavekipua voi esiintyä jopa vuosien ajan, mutta potilas tottuu niihin yleensä pian. Vakavissa tapauksissa tyngän hermoja voidaan leikata.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aavekipu Tohtori.fi
 Phantom touch Scholarpedia 

Neurologia
Myllymäki

Myllymäki tarkoittaa seuraavia:

 Myllymäki, kaupunginosa Hämeenlinnassa
 Myllymäki, puistoalue Uudessakaupungissa
 Myllymäki, kylä Laitilassa
 Myllymäki, kaupunginosa Lappeenrannassa
 Myllymäki, kaupunginosa Vantaalla
 Myllymäki, kylä Ähtärissä
 Myllymäen rautatieasema Ähtärissä
 Myllymäki, kaupunginosa Jämsänkoskella
 Myllymäki, kaupunginosa Kankaanpäässä
 Myllymäki, laskettelukeskus Joutsenossa

Myllymäki-nimisiä henkilöitä
Myllymäki on seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Arvo Myllymäki (s. 1945), julkisoikeuden professori ja kirjailija
 Eeva-Liisa Myllymäki (s. 1948), juoksija
 Henri Myllymäki (s. 1986), salibandyn pelaaja
 Joonas Myllymäki (s. 1989), jalkapallomaalivahti
 Jouni Myllymäki (s. 1962), pikajuoksija
 Juha Myllymäki, jalkapalloilija
 Jussi Myllymäki (s. 1953), näyttelijä
 Kalle Myllymäki (1883–1933), taloudenhoitaja ja kansanedustaja (SDP)
 Kati Myllymäki (s. 1958), lääkäri ja järjestöjohtaja
 Lauri Myllymäki (1897–1967), kansanedustaja (Työväen ja pienviljelijäin puolue, SKDL)
 Matti Myllymäki, Taisto Kovakanki (1951–2019), pellehyppääjä
 Mauri Myllymäki (s. 1946), pituushyppääjä ja urheiluselostaja
 Pasi Myllymäki (s. 1950), underground-elokuvaohjaaja
 Pauli Myllymäki (1919–1980), päätoimittaja
 Pekka Myllymäki (s. 1960), keskustalainen poliitikko, MTK:n sokerijuurikasvaliokunnan puheenjohtaja
 Petri Myllymäki (s. 1976), lentopalloilija
 Reino Myllymäki (s. 1964), mentori, tietokirjailija ja IT-alan vaikuttaja
 Suvi Selvenius, o.s. Myllymäki (s. 1980), juoksija
 Tiina Myllymäki  (s. 1985), balettitanssija
 Urho Myllymäki (1917–1995), harmonikansoittaja ja viulisti
 Ville Myllymäki (s. 1990), suomalainen pikajuoksija.

Katso myös
Aiheeseen liittyvät läheisesti myös

 E. Myllymäki Oy, Tampereella 1947–1988 toiminut linja-autoyritys
 Myllymäen koulu, peruskoulu Hämeenlinnassa
 Myllymäen koulu, peruskoulu Laitilassa
 Myllymäen koulu, peruskoulu Lappeenrannassa
 Myllymäen koulu, peruskoulu Vantaalla
 Myllymäen koulu, peruskoulu Ähtärissä

Sukunimet
AIK

Allmänna Idrottsklubben (lyh. AIK) on vuonna 1891 perustettu urheiluseura. Seuran kotipaikka on Solna. AIK on yksi Ruotsin suurimmista ja perinteikkäimmistä urheiluseuroista. Sen lajivalikoimaan kuuluvat muun muassa jalkapallo, jääkiekko, jääpallo, käsipallo, keilailu, golf ja pöytätennis. Seura tunnetaan myös lempinimellä Gnaget.

Historia 
Ajatus AIK:n perustamisesta alkoi, kun veljekset Isidor ja Paul Behrens olivat kävelyllä Hantverkargatanissa, Tukholman keskustassa. He kävelivät nopeasti ja huomasivat, että heidän takanaan oli kaksi muuta nuorta. Vieraat yrittivät kävellä Behrensien ohi, joten he alkoivat kävellä nopeampaa vieraitten tehdessä samoin. Pian he alkoivat juosta. Kun Behrensit olivat päässeet kauas vieraista, Isidor sanoi, että heidän pitäisi perustaa uusi urheiluseura ja alkaa kilpailemaan muiden kanssa.

Veljekset alkoivat keräämään ystäviään, joilla oli kiinnostusta urheilua kohtaan ja pitivät kokouksen 15. helmikuuta 1891. Isidor esitteli ideansa kaikille ja muut pitivät siitä. He kaikki päättivät yhdessä seuran nimeksi Allmänna Indrottsklubben, joka on suomeksi "Yleinen urheiluseura". Nimen valinnalla pyrittiin siihen, että seura olisi avoin kaikille urheilua harrastaville.

Seurassa harrastettiin monia urheilulajeja, joista jalkapallo tuli mukaan 1896 ja neljä vuotta myöhemmin AIK voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruuden. Jääpallossa seura alkoi kilpailla 1905. Kuten jalkapallossakin seura voitti neljä vuotta myöhemmin Ruotsin mestaruuden. Keilailu tuli mukaan 1910 ja jääkiekko 1921. Jääkiekossa AIK voitti ensimmäisen Ruotsin mestaruuden 1934. AIK-voitti Ruotsin mestaruuksia 1940–60 -luvuilla käsipallossa, luistelussa, keilailussa, sulkapallossa ja tenniksessä. Naisjoukkueita perustettiin 1970-luvulla jalkapallossa, jääpallossa ja keilailussa. Viimeisimpänä suurena lajina on tullut mukaan salibandy, jonka jaosto perustettiin 1996.

Seuran lempinimi "Gnaget" (suom. jyrsijä) syntyi 1920-luvulla, kun mustat pelipaidat pesujen jälkeen olivat muuttuneet harmaiksi, joka yhdistettiin rotan väritykseen. Nykyisen AIK-merkin loi Fritz Carling 1898. Merkki voitti "Maailman kauneimman merkin" tittelin kilpailussa Lontoossa.

AIK:n lajijaostot
 AIK Bandy – jääpallo.
 AIK Bordtennis – pöytätennis.
 AIK Bowling – keilailu
 AIK Fotboll – miesten jalkapallo
 AIK Fotboll Damer – naisten jalkapallo
 AIK Golf – golf
 AIK Handboll – käsipallo
 AIK IF – jääkiekko
 AIK Innebandy – salibandy

Lähteet

Aiheesta muualla
 AIK:n viralliset sivut
Wieferichin alkuluku

Wieferichin alkuluku on sellainen alkuluku , joka toteuttaa kongruenssin
 .

Fermat'n pienen lauseen mukaan jokainen pariton alkuluku  toteuttaa ehdon 
 . 
Siis luku  jakaa tasan luvun , joten luku  on aina kokonaisluku. 
Luku  on Wieferichin alkuluku, jos tämäkin kokonaisluku on tasan jaollinen
luvulla .

Wieferich osoitti vuonna 1909, että jos ns. Fermat'n suuren lauseen ensimmäisellä tapauksella on olemassa vastaesimerkki eksponentilla , niin tämä eksponentti on Wieferichin alkuluku.

Wieferichin alkulukuja on pyritty systemaattisesti etsimään tietokonetta apuna käyttäen.
Toistaiseksi ainoat tunnetut Wieferichin alkuluvut ovat  ja . 
Laajamittaisten tietokoneajojen avulla on saatu selville, että muita lukua  pienempiä Wieferichin alkulukuja ei ole olemassa.

Aiheesta muualla
 Wieferich@Home

Lukuteoria
La Renaissance

La Renaissance on Keski-Afrikan tasavallan kansallislaulu. Sen sanoituksen kirjoitti Keski-Afrikan tasavallan entinen pääministeri Barthélemy Boganda. Musiikin sävelsi Herbert Pepper, joka sävelsi myös Senegalin kansallislaulun, Pincez Tous vos Koras, Frappez les Balafonsin. La Renaissancea on käytetty Keski-Afrikan tasavallan kansallislauluna vuodesta 1960 lähtien.

La Renaissance

Ranskaksi

Sangoksi

Lähteet

Keski-Afrikan tasavallan musiikki
Kansallislaulut
Keski-Afrikan tasavallan kansallissymbolit
Lesotho Fatse La Bontata Rona

Lesotho Fatse La Bontata Rona on Lesothon kansallislaulu. Sen sanoitukset kirjoitti ranskalainen lähetyssaarnaaja François Coillard ja musiikin sävelsi Ferdinand-Samuel Laur. Kappaletta on käytetty Lesothon kansallislauluna vuodesta 1967 lähtien. Perinteisten afrikkalaisten musiikkivaikutteiden sijasta laulun sävellys ja sanoitukset ovat muodostuneet eri eurooppalaisista musiikkityyleistä, muun muassa sveitsiläisestä 1800–luvun laulukirjasta. Tämän seurauksena laulun sanat ja sävellys eivät sovi hyvin yhteen, ja alkuperäisen laulun viidestä säkeistöstä keskimmäiset on poistettu niiden perinteistä kulttuuria vastustavien sanojen vuoksi.

Lesothonkieliset sanat

LESŌTHŌ FATŠE LA BO NTAT'A RŌNA

Lesōthō fatše la bo ntat'a rōna;
Ha ra mafatše le letle ke lona;
Ke moo re hlahileng,
ke moo re hōlileng,
Rea lerata,

Mōlimō ak'u bōlōke Lesōthō;
U felise lintoa le matšoenyeho;
Oho fatše lena;
La bo ntata rōna;
Le be le khotso.

Käännös
Lesotho, isiemme maa,
maitten joukossa olet kaikista kaunein
Synnytit meidät
sinussa meidät kasvatettiin
Olet meille armas.

Jumala, suojele Leshotoa
Säästä sitä törmäyksiltä ja koettelemuksilta
Oi minun maani,
isieni maa,
Olkoon rauha sinun.

Lähteet

Lesotho
Kansallislaulut
Aš al-Malik

Aš al-Malik (, ) on Saudi-Arabian kansallislaulu. Sen sanoituksen kirjoitti Ibrahim Khafaji vuonna 1935 ja musiikin sävelsi Abdul Rahman al-Khatib. Kappale valittiin Saudi-Arabian kansallislauluksi vuonna 1950.

Sanoitukset 

Arabiaksi:

سارعي للمجد و العلياء
مجدي لخالق السماء
و ارفعي الخفاق أخضر
يحمل النور المسطر
رددي الله أكبر ياموطني
موطني قد عشت فخر المسلمين
عاش الملك للعلم و الوطن

Translitteraatio:

Sār‘ī li-l-majd wa l-‘alyā’, 
Majjidī li-Ḵāliqi s-Samā'! 
Wa-rfa‘ī l-ḵaffāqa ’aḵḍar 
Yaḥmilu n-Nūra l-musaṭṭar 
Raddidī: Allāhu ’akbar, yā mawṭinī! 
Mawṭinī, qad ‘išta faḵra l-muslimīn 
‘Āša l-Malik li-l-‘alam wa-l-waṭan!

Suomeksi:

Kiiruhda kunniaan ja valtaan ylitse muiden,
Kunnioita Luojaa taivaissa
Ja nosta vihreä lippumme
Joka kantaa valon tunnusta
Toistaen: Jumala on suurin
Oi kotimaani!
Kotimaani, olet saanut elää muslimien kunniassa! 
Kauan eläköön lippumme ja maamme kuningas!

Lähteet

Kansallislaulut
Saudiarabialainen kulttuuri
Break the Cycle

Break the Cycle on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Staindin kolmas albumi. Albumi äänitettiin vuonna 2000 ja julkaistiin 22. toukokuuta 2001. Break the Cyclestä tuli yhtyeen myydyin albumi. Viisi albumin kappaletta julkaistiin myös singleinä: It's Been Awhile, Fade, Outside, For You ja Epiphany. Kyseisistä kappaleista tehtiin myös videot.

Kappaleet 
"Open Your Eyes" - 3:33
"Pressure" - 3:22
"Fade" - 4:03
"It's Been Awhile" - 4:25
"Change" - 3:37
"Can't Believe" - 2:48
"Epiphany" - 4:18
"Suffer" - 3:59
"Warm Safe Place" - 4:35
"For You" - 3:26
"Outside" - 4:52
"Waste" - 3:56
"Take It" - 3:39

Vuoden 2001 albumit
Staindin albumit
Tampereen Tietoverkko

Tampereen Tietoverkko Oy (TTV) oli vuonna 1973 perustettu suomalainen kaapelitelevisioyhtiö, jonka hallussa ollut verkko oli maan toiseksi suurin yhtenäinen kaapelitelevisioverkko.

Yhtiö toimi Tampereella ja sen lähikunnissa. TTV rakennutti ja markkinoi kaapeliverkkoa, välitti verkossa useita kaikkien nähtävissä olevia peruskanavia ja tarjosi kotipäätteen avulla tilattaviksi lukuisia erityyppisiä maksukanavia.

TTV sulautui Elisaan 1. maaliskuuta 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tampereen Tietoverkko Oy

Suomalaiset televisioyhtiöt
Tampereen media
Elisa
Tšamorron kieli

Tšamorro on austronesialainen kieli. Pääosa sen puhujista elää Guamilla ja Pohjois-Mariaaneilla. Kielellä on yli 47 000 puhujaa. Tšamorro on englannin rinnalla Guamin virallinen kieli. Kielellä on virallinen asema myös Pohjois-Mariaaneilla. Tšamorrossa on eniten lainasanoja espanjan kielestä.

Kielen katsotaan olevan uhattu ja sillä on kaksi päämurretta. Varsinkin Guamilla on jo toisesta maailmansodasta lähtien väestö on siirtynyt puhumaan yhä enenevässä määrin vain englantia.

Guamin yliopisto tarjoaa tšamorron kielisen kandidaatin ohjelman.

Fonologia ja aakkoset

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Tšamorroa on kirjoitettu jo 1660-luvulta alkaen espanjalaisten lähetyssaarnaajien aloitteesta. Tarkka aakkosisto on muuttunut, mutta nykyisin se on seuraavanlainen: ', A, Å, B, Ch, D, E, F, G, H, I, K, L, M, N, Ñ, Ng, O, P, R, S, T, U, Y

Kielioppi 
Lukusanat 1–10:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšamorro–englanti-sanakirja

Guamin kielet
Pohjois-Mariaanien kielet
Malaijilais-polynesialaiset kielet
Martin Sheen

Martin Sheen (oik. Ramón Gerard Antonio Estévez; s. 3. elokuuta 1940 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi etenkin pääosasta elokuvassa Ilmestyskirja. Nyt sekä muista elokuvista kuten Julma maa, Gandhi, Wall Street – rahan ja vallan katu, Ota kiinni jos saat, JFK – avoin tapaus ja The Departed sekä televisiosarjasta West Wing. 

Sheen on myös tunnettujen näyttelijöiden Charlie Sheenin ja Emilio Estevezin isä. Lisäksi Sheenilla on kaksi muuta lasta, Renée (s. 1967) ja Ramón (s. 1963), jotka ovat näyttelijöitä. Sheen on ollut naimisissa vuodesta 1961 lähtien Janet Templetonin kanssa.

Sheen on Irakin sodan vastainen aktivisti. Sheen on pidätetty mielenosoitusten takia noin 63 kertaa. Sheen toimii myös PETA:n puolestapuhujana.

2000-luvulla Sheen on asunut myös Irlannissa ja opiskellut muun muassa englantilaista kirjallisuutta ja filosofiaa Galwayssa sijaitsevassa yliopistossa. 

Sheen on saanut kuusi Emmy-ehdokkuutta ja voittanut Golden Globen ja pari Screen Actors Guild -palkintoa roolistaan West Wingissä.

Sheenillä on tähti Hollywood Walk of Famella.

Filmografia

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Golden Globe -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Amerikanirlantilaiset
Amerikanespanjalaiset
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
West Wing

West Wing (The West Wing) on Yhdysvaltain presidentin kanslian henkilökunnasta ja valtakunnan politiikasta kertova kuvitteellinen, osin tosipohjainen draamasarja. Yhtä pääosaa, demokraattien presidentti Jed Bartletia, näyttelee Martin Sheen. Sarja käynnistyi Yhdysvalloissa vuonna 1999, ja sitä tehtiin seitsemän tuotantokautta aina vuoteen 2006. Jaksoissa kommentoitiin ajankohtaisia teemoja, ja sarjan nähtiin ottavan epäsuorasti kantaa republikaanipresidentti George W. Bushin toimiin Valkoisessa talossa. West Wing voitti useita Emmy-palkintoja.

Sarjan mainoslause on "Right place. Right time. Right man." ().

Suomessa sarjaa on nähty kaikki seitsemän tuotantokautta Nelosella. Sarjaa on myös esitetty SuomiTV:llä.

Päähenkilöt

Aiheesta muualla 
 

1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Golden Globe -palkitut televisiosarjat
SAG-palkitut televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat