joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vanhakylä (Jaaman piiri)

Vanhakylä () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Rosonajoen varrella kahdeksan kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 22 asukasta (vuonna 2010).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä Ilkina. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se esiintyy nimillä Wenekyla, Wenekylla, Wännekylla. Nimitys Ilkino perustuu ortodoksiseen ristimänimeen Ilja. Sen rinnalla käytetty inkeroisnimi Vanakylä vakiintui viralliseksi nimimuodoksi Viron Inkerin aikana.

Vuonna 1848 Vanhassakylässä asui 127 inkerikkoa ja 41 inkerinsuomalaista. Inkerikot kuuluivat Haavikon ortodoksiseen ja suomalaiset Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Kylän suomalaissukuja olivat Kipatsa, Pekki, Pärnänen ja Varkki. Paikalliset talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia, kunnes kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät vuonna 1848 velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 26 taloa ja 180 asukasta. Vuonna 1899 Vanhakylä kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Sen 208 asukasta olivat väestönlaskennan mukaan kaikki suomalaisia, mutta luterilaisia heistä oli vain 40 henkeä.

Tarton rauhan jälkeen Vanhakylä kuului Viroon. Kylässä oli tsasouna ja baptistien rukoushuone. Naapurikylän koulussa opetettiin sekä suomeksi että viroksi. Saksalaismiehityksen aikana Vanhakylän asukkaat säästyivät väestönsiirrolta Suomeen piiloutumalla metsään. Vuonna 1944 Narvan taisteluiden aikana heidät evakuoitiin Volossovan piirin Kalmusiin, josta he pian palasivat sodalta pääosin säästyneeseen kotikyläänsä. Samana vuonna Viron Inkeri liitettiin Venäjän SFNT:n Jaaman piiriin. Vuonna 1948 Vanhaankylään perustettiin kolhoosi Voshod. Miehet komennettiin metsätöihin ja nuoriso alkoi muuttaa kaupunkeihin, etupäässä Narvaan. Vanhankylän ja Karstalan kolhoosit liitettiin pian Väikylän kalastuskolhoosiin ja sittemmin Narvusin Udarnik-Ropša -sovhoosiin.

Vanhakylä koostuu Rosonajoen molemmin puolin useilla eri alueilla sijaitsevista omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan sata henkeä. Kylässä toimii yksityinen maatila, lomakylä ja hotelli.

Lähteet

Jaaman piiri
Kosemkinan kylät
Ravintola C

Ravintola C on tamperelainen ravintola, joka valittiin vuoden ravintolaksi alkuvuodesta 2011. Ravintola sai tunnustusta erityisesti laadukkaista raaka-aineista, huolellisesta sesonkeja seuraavasta ruoan valmistuksesta ja osuvasta ruuan ja viinien yhteensovittamisesta. 

Ravintola sijaitsee aivan Tampereen rautatieaseman länsipuolella Kyttälän kaupunginosassa. Keittiömestarina ravintola C:ssä toimii Ilkka Isotalo ja sommelièrenä on Christina Suominen. Aiemmin samassa osoitteessa on toiminut ravintola Perla.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vesa Laitinen: Ravintola C on Tampereen paras kunnes toisin todistetaan (29.7.2016) (aamulehti.fi)
Jani Kinnunen: Tampereen parhaat ravintolat ja muut ruokakohteet (24.2.2015) (mtv.fi)
C  (tripadvisor.com)
Ravintola C  (lonelyplanet.com)
Romanttisimmat ravintolat (visittampere.fi)

Ravintolat Tampereella
Suomen gastronomien seuran vuoden ravintolat
Kyttälä
Tango Moderato

Tango Moderato on Pedro's  Heavy Gentlemenin albumi vuodelta 1982. Levyn tunnetuin laulu on Harri Marstion tulkitsema "Romany Violin". Levy julkaistiin Kerberos-levymerkillä vinyylinä (koodilla KEL 626) ja c-kasettina (koodilla KEC 626).

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 Osa I – Habanera
 Osa II – Tempo di Deutschland

Aiheesta muualla 
 Tango Moderato discogs.com -sivustolla

Vuoden 1982 albumit
Pedro’s Heavy Gentlemenin albumit
Bitten

Bitten on kanadalainen televisiosarja, joka perustuu Kelley Armstrongin kirjasarjaan Women of the Otherworld.

Sen esittäminen alkoi Kanadassa Bell Media -yhtiön omistamalla Space-kanavalla 11. tammikuuta 2014. Syfy osti sarjan esittämisoikeudet ja aloitti esittämisen Yhdysvalloissa kolme päivää myöhemmin. Suomessa sarjaa on voinut seurata Netflixin kautta.

18. maaliskuuta 2014 julkaistiin 32 kappaletta sisältävä ääniraita "Bitten – Score Soundtrack Vol. 1".

Juoni 
Sarjassa seurataan naispuolisen ihmissuden Elena Michaelsin tasapainottelua normaalin elämän ja ihmissusilauman tuoman vastuun välillä.

Näyttelijät

Tuotanto 
Toukokuussa 2014 vahvistettiin Spacen tilanneen toisen tuotantokauden. Kolmannen tuotantokauden tilaus vahvistettiin 25. toukokuuta 2015.

Joulukuussa 2015 vahvistettiin kolmannen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.

Tuotantokaudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Bitten Netflix.comissa

Kanadalaiset televisiosarjat
Kanadalaiset fantasiasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Ihmissudet taiteessa
CTV Sci-Fi Channelin televisio-ohjelmat
Syfyn televisio-ohjelmat
Karin Erlandsson

Karin Erlandsson (s. 1978 Uusikaarlepyy) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Erlandsson opiskeli kirjallisuustiedettä ja naistutkimusta Åbo Akademissa ja valmistui maisteriksi 2005. Vuosina 2001–2002 hän osallistui Åbo Akademin ensimmäistä kertaa järjestettyyn Litterärt skapande -kirjailijakoulutukseen. Hän on työskennellyt Ahvenanmaalla vuodesta 2006, ensin yleistoimittajana ja sitten kulttuuritoimittajana Nya Åland -lehdessä Maarianhaminassa vuodesta 2011.

Erlandssonin esikoisromaani Minkriket (suom. Minkkitarha) ilmestyi vuonna 2014 ja oli Ahvenanmaan ehdokas Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi 2015. Hän on kirjoittanut neliosaisen fantasiaromaanisarjan Taru Silmäterästä, jonka osat ovat Helmenkalastaja, Linnunkesyttäjä, Vuorikiipeilijä ja Kukistaja. Sarjan avausosa oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana 2018 ja päätösosa Ahvenanmaan Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoehdokkaana. Vuonna 2021 Erlandsson sai Runeberg Junior -palkinnon teoksestaan Nattexpressen (suom. Yöjuna). Romaani Hem (suom. Koti) valittiin Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi vuonna 2022.

Teoksia

Ruotsiksi
 Erlandsson, Karin – Gäddnäs, Katarina – Sandelin, Annika ym.: Man har sina sidor: En antologi om män, Söderströms, Helsingfors 2003, ISBN 951-52-2087-4
 Sött och nött. Söderströms, Helsingfors 2012. ISBN 978-951-52-2890-1
 Minkriket. Schildts & Söderströms, Helsingfors 2014. ISBN 978-951-52-3451-3
 Missdåd. Schildts & Söderströms, Helsingfors 2016. ISBN 978-951-52-3797-2
 Pärlfiskaren. Schildts & Söderströms 2017. ISBN 978-951-52-4656-1
 Fågeltämjaren. Schildts & Söderströms, 2018. ISBN 978-951-52-4630-1
 Pojken. Schildts & Söderströms, 2018. ISBN 978-951-52-4410-9
 Hela himlen stormar. Fontana Media, 2018. ISBN 978-951-550-846-1
 Bergsklättraren. Schildts & Söderströms, 2019. ISBN 978-951-52-4807-7
 Alla orden i mig. Schildts & Söderströms, 2019. ISBN 978-951-52-4806-0
 Segraren. Schildts & Söderströms, 2019. ISBN 978-951-52-4927-2
 
 Pussel. Ålands handikappsförbund, Mariehamn 2021.
 Det blå garnet. Schildts & Söderström, Helsingfors 2022. ISBN 978-951-52-5773-4

Suomennoksia
Minkkitarha (Minkriket). Suomentanut Taija Mård. Schildts & Söderströms. 2014 ISBN 978-951-52-3426-1
Kuolonkielot (Missdåd). Suomentanut Taija Mård. Kustantamo S&S, 2016. ISBN 978-951-52-3776-7
 
 
 

 Taru Silmäterästä

Lähteet

Aiheesta muualla
 Karin Erlandssonin verkkosivut
 Kirjailijan ruotsinkielinen verkkosivusto
 

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Alfa Romeo 75

Alfa Romeo 75 on Alfa Romeon vuosina 1985–1992 valmistama ylemmän keskiluokan neliovinen sedan, joka korvasi Alfa Romeo Giuliettan. Pohjois-Amerikassa autoa myytiin nimellä Alfa Romeo Milano. 75-mallin korvaajaksi tuli etuvetoinen 155, jolloin se jäi pitkäksi aikaa valmistajan viimeiseksi sarjavalmisteiseksi takavetoiseksi malliksi, kunnes vuonna 2015 esiteltiin uusi takavetoinen Giulia.

Alfa Romeo 75 esiteltiin keväällä 1985. Suuri osa tekniikasta oli peräisin Alfetta-mallista. Korin ilmanvastuskerroin oli 0,34. Bensiinimoottorivalikoimassa olivat aluksi 1,6- (110 hv), 1,8- (120 hv) ja 2,0-litraiset (128 hv) kaasutinmoottorit sekä polttoaineen suihkutuksella varustettu 2,5-litrainen V6 (156 hv) Quadrifoglio Verde -mallissa. Ainoa dieselvaihtoehto oli turboahdettu 2,0-litrainen (95 hv). Vuonna 1986 markkinoille tuli 1,8-litraisesta myös turboahdettu versio, jonka teho oli 155 hevosvoimaa.

Vuonna 1987 2,0-litrainen moottori muuttui suihkutustyyppiseksi ja sai myös muuttuvan venttiilien ajoituksen sekä kaksi sytytystulppaa sylinteriä kohden. Uudistusten myötä moottorin teho nousi 148 hevosvoimaan. Samaan aikaan valmistaja esitteli Yhdysvaltain markkinoille 3,0-litraisen (186 hv) version V6-moottorista.

Seuraavana vuonna myös 1,8-litrainen moottori sai polttoaineen suihkutuksen. Teho pysyi ennallaan, mutta moottori oli aiempaa vääntävämpi. Dieselvalikoima laajentui 2,4-litraisella (110 hv) turbodieselillä.

Vuodenvaihteessa 1989–1990 moottorivalikoimaan lisättiin polttoaineen suihkutuksella varustettu 1,6-litrainen (105 hv), mutta vanha 1,6-litrainen kaasutinversio jäi sen rinnalle vielä joksikin aikaa. Samalla 2,0-litrainen ja 3,0 litran V6 saivat katalysaattorit. Vuonna 1990 myös 1,8-litrainen turbomoottori sai 10 hevosvoimaa lisää tehoa. 3,0-litraista V6-moottoria uudistettiin uudella ruiskutusjärjestelmällä, nokka-akselilla ja pakoputkistolla, jolloin sen teho nousi 192 hevosvoimaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

75
D-segmentin autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
Vihantola

Vihantola voi tarkoittaa:

 Emilia Vihantola (s. 1985), crossfit-urheilija ja painonnostaja
 Oskari Vihantola (1876–1936), toimittaja, kansanedustaja ja herännäinen
 Siiri Vihantola (1905–1983), kirjailija

Sukunimet
Vjatšeslav Menžinski

Vjatšeslav Rudolfovitš Menžinski (; 31. elokuuta (J: 19. elokuuta) 1874 Pietari – 10. toukokuuta 1934 Arhangelskoje, Moskovan alue) oli puolalaissyntyinen bolševikki, joka toimi Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi OGPU:n johtajana vuosina 1926–1934.

Elämä
Menžinskin isä oli Pietarin kadettikoulun historianopettaja. Menžinski valmistui juristiksi Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1898. Hän toimi jo opiskeluaikanaan vallankumouksellisessa liikkessä ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1902. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän toimitti bolševikkien sotilasjärjestön Kazarma-lehteä. Menžinski vangittiin vuonna 1906, mutta hän onnistui pakenemaan ulkomaille ja asui pääasiassa Länsi-Euroopassa vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen asti. Tänä aikana hän kuului niin sanottuun Vpered-ryhmään, joka arvosteli bolševikkien johtoa. Palattuaan Venäjälle Menžinski osallistui lokakuun vallankumoukseen Pietarissa. Hän oli maaliskuuhun 1918 saakka Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä valtiovarainasioiden kansankomissaarina, aluksi virkaatekevänä, sillä tehtävään alkuaan nimetty Ivan Skvortsov-Stepanov ei pystynyt hoitamaan sitä. Menžinskin johdolla Venäjän pankkitoiminta kansallistettiin kovaotteisesti. Hän oli vuonna 1918 lyhyen aikaa Neuvosto-Venäjän pääkonsulina Berliinissä ja vuonna 1919 Rabkrinin edustajana Ukrainassa.

Menžinski työskenteli syksystä 1919 alkaen turvallisuuspoliisi Tšekassa, jonka nimi vaihtui myöhemmin OGPU:ksi. Hän oli vuodesta 1923 organisaation varajohtaja ja sen ensimmäisen johtajan Feliks Dzeržinskin kuoltua vuonna 1926 Menžinski kohosi hänen seuraajakseen. Menžinski kuului myös kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1927–1930. Menžinskin johtajakaudella OGPU järjesti puolueen pääsihteeri Josif Stalinin toiveesta muun muassa Šahty-oikeudenkäyntinä, Teollisuuspuolueen oikeudenkäyntinä ja ”menševikkien liittokeskuksen oikeudenkäyntinä” tunnetut näytösoikeudenkäynnit sekä osallistui maatalouden kollektivisoinnin yhteydessä suoritettuun kulakkien tuhoamiseen. Menžinskiä on luonnehdittu hienostuneeksi ja keikarimaiseksi älyköksi. Hänen on kerrottu muun muassa suorittaneen kuulusteluja silkkisohvalla makoillen.

OGPU:n valta Neuvostoliitossa kasvoi Menžinskin johtajakaudella suunnattomaksi, mutta reistailevan terveytensä vuoksi hän itse menetti otteensa päätöksentekoon ja 1920-luvun lopulta alkaen hänen alaisensa Genrih Jagoda hoiti useimmat luottamukselliset tehtävät. Menžinski kärsi muun muassa angiinasta. Hän kuoli datšallaan Moskovan lähellä vuonna 1934 ja hänet haudattiin Kremlin muuriin. Vuoden 1938 Moskovan kolmannessa oikeudenkäynnissä Jagoda pakotettiin tunnustamaan myrkyttäneensä Menžinskin, mutta väitettä ei ole pidetty uskottavana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Bolševikit
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
USB-C

USB-C eli USB Type-C on 24-nastainen datan ja energian siirtoon käytettävä USB-liitäntä. Se sopii USB-C-porttiin kummin päin tahansa. Myös Intelin Thunderbolt 3 käyttää USB-C-liitintä.

Euroopan unionin päätöksellä tulevissa EU:n alueella myytävissä kaapelilla ladattavissa laitteissa on USB-C-liitäntä. Laki tulee voimaan syksyllä 2024. Päätös koskee elektronisia laitteita kuten älypuhelimia, taulutietokoneita, digitaalikameroita, kuulokkeita, käsikonsoleita ja sähkökirjoja. Kannettavia tietokoneita päätös koskee myöhemmin. Päätöstä on valmisteltu yli kymmenen vuotta vähentämään eri laitteiden mukana tulevien uusien latureiden määrää. Yhteisellä laturilla tarkoitus on vähentää elektroniikkaromua sekä helpottaa kuluttajien elämää sekä vähentää latureista syntyviä kustannuksia. Päätöksessä on jätetty varaus myöhemmälle langattomalle lataukselle ja nopean latauksen standardille. Päätöstä voidaan päivittää kun uutta tekniikkaa kehitetään.

USB-C on standardoitu IEC-standardissa IEC 62680-1-3:2021.

Kehitys 
Tietoteknisten laitteiden kehittyessä yhä ohuemmiksi myös liitännöistä tuli kehittää ohuempia. Viimeinen USB-C:tä edeltävä merkittävä päivitys USB-standardiin oli vuonna 2013 julkaistu USB 3.1. Noin 700 tietotekniikka-alan yrityksestä koostuva USB Implementers Forum (USB-IF) julkaisi USB-C:n elokuussa 2014. USB-C on tehty korvaamaan aiemmat USB-liitännät, mutta se on sovittimen kanssa taaksepäin yhteensopiva aiempien USB-liitäntöjen kanssa.

Vuonna 2019 julkaistu USB4-standardi on ensimmäinen USB-versio, joka vaatii Type-C -liitännän.

Erot aiempiin versiohin 
USB-C -liitännän koko on 8,3 × 2,5 millimetriä. Se on liittimiltään symmetrinen, joten sen voi asettaa tietotekniseen laitteeseen kummin päin tahansa. USB-C -standardin mukaisen johdon molemmat päät ovat samanlaisia, joten kumman tahansa pään voi laittaa laitteeseen. USB-C voi myös korvata 3,5 millimetrin jakkiliitännän, sillä se osaa äänen kanssa samaan aikaan siirtää muuta dataa ja energiaa. 

USB-C:n suurin tiedonsiirtonopeus on 40 gigabittiä sekunnissa (Gbps). Siirtonopeus kasvaa 80 gigabittiin sekunnissa USB4 Version 2.0 -määrittelyn myötä. Siirtonopeuden ansiosta USB-C:n Alternate Mode -moodi voi välittää myös DisplayPort-standardin mukaista videokuvaa.

USB-C tukee USB Power Delivery (USB PD) -standardia, jonka mukaan suurin latausteho on ollut 100 wattia, (20 volttia ja 5 ampeeria). USB PD versio 3.1 kasvatti määrän 240 wattiin ja lisäsi suurempia jännitteitä.

Kaapelointi 
DisplayPort, Mobile High-Definition Link (MHL), HDMI ja Thunderbolt (20 Gbit/s) laitteet voidaan kytkeä standardin mukaisilla passiivilla USB-C-kaapeleilla toisiinsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Väylät ja liitännät
Tietoliikenneprotokollat
Pyhän Leonardin katolinen kirkko (Madison, Nebraska)

Pyhän Leonardin katolinen kirkko () on National Register of Historic Places -rekisteriin merkitty kirkko Madisonissa, Nebraskassa. Kirkko valmistui vuonna 1913. Keskilaiva on 98 jalkaa pitkä. Alttarilla olevassa pyhäinjäännöslippaassa on Leonardin, kirkon nimikkopyhimyksen, luunsiru.

Lähteet 

National Register of Historic Places
Nebraska
Yhdysvaltain kirkot
SHL-kausi 2015–2016

SHL-kausi 2015–2016 oli SHL:n 41. kausi. Kausi alkoi 16. syyskuuta 2015 ja runkosarja päättyi 8. maaliskuuta 2016. Pudotuspelit alkoivat 10. maaliskuuta ja päättyivät 24. huhtikuuta.

Edellisiin kausiin verrattuna joukkuemäärää oltiin nostettu kahdella, sillä kauteen osallistui 14 joukkuetta. Skellefteå AIK voitti SHL:n runkosarjan neljännen kerran peräkkäin. Mestaruuden voitti lopulta Frölunda HC, jolle mestaruus oli seurahistorian neljäs. 

Runkosarjan kaksi heikointa, Modo Hockey ja Karlskrona HK, joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Karlskrona onnistui säilyttämään paikkansa, mutta Modo tippui alemmalle sarjatasolle. HockeyAllsvenskanista SHL:ään nousi Leksands IF.

Runkosarjan aikana otteluita kävi seuraamassa 2 127 944 katsojaa, ottelua kohden keskimäärin siis 5 846 katsojaa.

Runkosarja

Tilastojen kärjessä

Pudotuspelit

Kaavio

Tilastojen kärjessä

Palkinnot 

 SHL:n runkosarjan voittaja: Skellefteå AIK
 SHL:n mestari: Frölunda HC 
 Paras maalivahti:  Lars Johansson, Frölunda HC
 Paras puolustaja:  Jonas Junland, Linköpings HC
 Paras hyökkääjä:  Patrick Thoresen, Djurgårdens IF
 Paras valmentaja:  Hans Wallson, Skellefteå AIK
 Paras tulokas:  Ludvig Rensfeldt, Rögle BK
 Arvokkain pelaaja:  Patrick Thoresen, Djurgårdens IF
 Maalipörssin voittaja:  Nick Johnson, Brynäs IF
 Pistepörssin voittaja:  Ryan Lasch, Frölunda HC
 Torjutanpörssin voittaja:  Lars Johansson, Frölunda HC
 Paras maali:  Lucas Carlsson, Brynäs IF (ottelussa Örebro HK:ta vastaan)
 Paras erotuomari:  Mikael Nord

Lähteet 

2015–2016
Jääkiekkosarjojen kausi 2015–2016
Lupaus (Ajattaran albumi)


Lupaus on metalliyhtye Ajattaran yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2017 levymerkillä Svart Records. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2011 albumin Murhat, minkä jälkeen yhtye hajosi vuosien 2012–2016 ajaksi.

Albumi äänitettiin Espanjan Andalusiassa. Se on yhtyeen antaman tiedotteen mukaan sen raain ja henkilökohtaisin julkaisu.

Arvostelut 
 Metalliluola.fi: 
 Kaaoszine: 
 Imperiumi.net:

Kappaleet

2LP: C-puoli 
Saatana palvoo meitä
Mitä kuolema parantaa?
Massat

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Ajattaran albumit
Svart Recordsin albumit
Speedway GP

Speedway GP (eng. Speedway Grand Prix) on Speedway-moottoriurheilun MM-sarja. 

Sarjassa ajetaan eri radoilla, eri maissa ja kuljettajia on eri maista. Suomalaisia GP-sarjassa ajaneita kuljettajia ovat Kaj Laukkanen vuonna 2004. Yksittäisiä osakilpailuja ovat ajaneet mm. Joonas Kylmäkorpi, Kauko Nieminen ja Timo Lahti. 

Suomessa järjestettiin vuosina 2014–2015 kaksi Speedwayn MM-osakilpailua, Tampereen Ratinan stadionilla. 

Kaudella 2016 ajettiin 11 osakilpailua, ja maailmanmestariksi kruunattiin 4. kerran 46-vuotias yhdysvaltalainen Greg Hancock. 
Kaudella 2017 ajettiin 12 osakilpailua ja maailmanmestaruus meni Jason Doylelle. 

Moottoripyöräurheilu
Maailmanmestaruuskilpailut
Clément Lenglet

Clément Lenglet (s. 17. kesäkuuta 1995 Beauvais, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenhamia lainalla espanjalaisesta Barcelonasta. Lenglet on  pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura 
Lenglet on ranskalaisseura AS Nancyn nuorisoakatemian kasvatti. Seuran edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 27. syyskuuta 2013 ottelussa AC Arlesia vastaan.

4. tammikuuta 2017 Lenglet siirtyi espanjalaisseura Sevillaan 4½-vuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.

Kesällä 2018 Lenglet siirtyi FC Barcelonaan. Lokakuussa 2020 Lenglet teki Barcelonan kanssa kesään 2026 ulottuvan jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 

Lenglet pelasi useissa Ranskan juniorimaajoukkueissa. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 Andorraa vastaan. Vuoden 2019 aikana hän pelasi kaikkiaan seitsemän EM-karsintaottelua ja oli niissä kaikissa kentällä alusta loppuun. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 Andorraa vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Clément Lengletin tilastot Soccerway-sivustolla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruth Buscombe

Ruth Buscombe on brittiläinen Sauberin Formula 1 -tallin strategiapuolen insinööri. Buscombe työskenteli vuodesta 2012 alkaen Ferrarin kehitystyöinsinöörinä ja maaliskuusta 2013 lokakuuhun 2015 asti strategiapuolen insinöörinä. Marraskuussa 2015 hän siirtyi Haas-tiimiin samaan tehtävään mutta jätti tallin heinäkuussa 2016. Buscombe siirtyi Sauberille syyskuussa 2016 puolestaan strategiapuolen insinööriksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Twitter
 Linkedin

Brittiläiset insinöörit
Formula 1 -tallien työntekijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Muukko

Muukko on Lappeenrannan kaupungissa sijaitseva kylä. Muukko sijaitsee haja-asutusalueella noin 10 kilometriä Lappeenrannan keskustasta Joutsenon suuntaan valtatie 6:n molemmilla puolilla. Muukon ja lähikylien muodostamalla Muukon–Ilottulan tilastoalueella on 232 asukasta (2015), joista Muukossa noin 70.

Muukossa sijaitsevat tiet ovat nimeltään Muukontie, Muukonkankaantie, Muukonkuja, Muukkolanrinne, Ilottulantie, Kumpulantie, Nurmentie, Terhomäentie ja Kimintie. Muukossa on Lappeenrannan kaupungin omistama moottori- ja ampumaurheilukeskus, joka sijaitsee Muukonkankaantien päässä. Muukossa sijaitsee myös Kimi Räikkösen mukaan nimetty kartingrata Kimi Circuit. Kimi Circuitin vieressä on uimamonttu. Muukossa on myös Muukon rautatieasema.

Muukossa on myös Lappeenrannan Lauritsalan seurakunnan hautausmaa. Sen nimi on Lepoharjun hautausmaa. Tämän lisäksi Muukossa on vanha eläinten hautausmaa.

Kylän tuntumassa Muukonkankaalla on Etelä-Karjalan ensimmäinen tuulipuisto TuuliMuukko. Kesällä 2013 valmistuneen puiston seitsemän turbiinin yhteisteho on 21 megawattia.

Lähteet 

Lappeenrannan kaupunginosat
Oscaria Sarén

Oscaria Albertina Sarén (5. tammikuuta 1851 Helsinki – 22. lokakuuta 1934 Helsinki) oli Lappeenrannassa vuosina 1893–1909 toiminut valokuvaaja ja kaupungin ensimmäinen ympärivuotisesti toiminut ammattivalokuvaaja.

Oscaria Sarén aloitti uransa samanaikaisesti sisarustensa Alman (1852–1937) ja Annan (1860–1943) valokuvaaja Daniel Nyblinin atelierissa vuonna 1879. Oscaria ja Alma aloittivat retusoijina eli korjailijoina, ja Anna kopioitsijana. Oscaria jatkoi Nyblinin palveluksessa kymmenkunta vuotta. 

Oscaria Sarén kokeili uransa alkuvaiheessa valokuvaamon perustamista Tammisaareen (1888) ja Kotkaan (1889–1891), jossa hän kuvasi kesäaikana. Yhdessä sisarensa Alman kanssa hän perusti valokuvaamon Helsinkiin vuonna 1892, mutta kuvaamon toiminta ei jäänyt pitkäikäiseksi. Oscaria Sarén siirtyi valokuvaamaan Lappeerantaan kesäkausiksi 1893 ja 1894. Kesäkuusta 1895 toukokuuhun 1909 hänen valokuvaamonsa toimi Lappeenrannassa  ympärivuotisesti kauppias Wohlosen talossa Rantakadun ja Kirkkokadun kulmassa.

Sarénin pääasiallinen tuotanto koostuu henkilökuvista. Etelä-Karjalan museon kuva-arkistossa on säilynyt noin 1500 lasinegatiivia, jotka ovat lähes tyystin henkilökuvia.  Sarénin tiedetään ottaneen myös kaupunki- ja maisemavalokuvia Lappeenrannasta ja Saimaan kanavalta, mutta tuotannon laajuudesta ei ole olemassa tarkkoja tietoja.

Lähteet 

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
Michelin Le Mans Cup

Michelin Le Mans Cup (aiemmin nimellä GT3 Le Mans Cup) on vuonna 2015 perustettu kansainvälinen autourheilusarja, jonka ensimmäinen kausi ajettiin vuonna 2016.

Tietoja

Historiaa 
GT3 Le Mans Cup sai alkunsa 18. lokakuuta 2015, kun ACO:n puheenjohtaja Pierro Fillon, ELMS toimitusjohtaja Gérard Neveu sekä Michelin Motorsportin johtaja Pascal Couasnon perustivat sarjan.

Kausi 2016 
Historian ensimmäinen GT3 Le Mans Cup -kausi alkoi toukokuussa 2016 Imolan moottoriradalta Italiasta ja päättyi lokakuussa Estorilin moottoriradalle Portugalissa. Sarjan mestaruuden voittivat venäläisen SMP Racing tiimin kuljettajat Aleksey Basov ja Viktor Shaitar.

Mestarit

Kuljettajat

Talli

Lähteet 

Urheiluautosarjat
Wolt

Wolt on suomalainen vuonna 2014 perustettu teknologiayritys, joka välittää ruokaa kotiinkuljetuksena omalla verkkoalustallaan. Woltin mobiilisovelluksella tai verkkosivuilta asiakkaat voivat tilata ruokaa alustan kumppaniravintoloista ja joko noutaa ruoan itse tai saada sen kotiinkuljetettuna. Vuoden 2020 aikana yritys laajensi kuljetukset ruokakauppaostoksiin sekä muihin päivittäistavaroihin.

Wolt on perustettu Helsingissä, jossa sen pääkonttori toimii edelleen. Wolt toimii 23 maassa ja yli 100 kaupungissa, mukaan lukien Tampereella, Turussa, Tallinnassa, Tukholmassa, Vilnassa, Kööpenhaminassa, Prahassa, Brnossa, Bakussa, Tbilisissä, Ateenassa ja Tel Avivissa. Marraskuussa 2020 Woltilla oli yli 27 000 ravintolakumppania, 48 000 lähettikumppania, kahdeksan miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää sekä noin 1700 työntekijää. Yritys kertoi vuonna 2019 aikovansa palkata yli 1 000 uutta työntekijää vuoden 2020 loppuun mennessä.

Wolt on kerännyt yhteensä 267 miljoonaa euroa rahoitusta. Sen sijoittajiin kuuluvat muun muassa ICONIQ Capital, Highland Europe, 83North, EQT Ventures, Inventure, Lifeline Ventures, Supercellin perustaja ja toimitusjohtaja Ilkka Paananen ja Nokian hallituksen entinen puheenjohtaja Risto Siilasmaa. 

Marraskuussa 2021 yhdysvaltalainen ruoan tilauspalvelu DoorDash ja Wolt kertoivat päässeensä sopimukseen, jossa DoorDash ostaa Woltin noin seitsemällä miljardilla eurolla. Kauppahinta maksetaan osakkeilla, eli Wolt fuusioituu DoorDashiin. Kaupan on tarkoitus toteutua vuoden 2022 ensimmäisellä puoliskolla.

Woltin lähetit eivät työskentele yhtiölle vaan toimivat itsenäisinä yrittäjinä, jotka voivat päättää milloin, missä ja kuinka paljon he työskentelevät. Yrittäjinä lähettien on itse maksettava laskuttamastaan palkkiosta kaikki työn sivukulut, kuten eläkemaksut, sosiaaliturvamaksut ja työvälinekulut. Heidän eläke- ja sairausajan turvansa hoidetaan tyypillisesti YEL-vakuutuksen (yrittäjän eläketurva) kautta. Esim. autoa käytettäessä bensa-, vakuutus- ja muut kulut kuuluvat yrittäjän maksettavaksi. Lähetit eivät yrittäjinä saa palkallisia lomapäiviä. Woltin mukaan noin kolmannes läheteistä on täysipäiväisiä. Noin neljännes on opiskelijoita. Maahanmuuttajia on huomattava osa esimerkiksi Helsingissä.

Lähteet 

Internet-yhtiöt
Logistiikkayhtiöt
Suomalaiset yritykset
Alustatalous
Neuvostoliiton peitejärjestöt

Neuvostoliiton peitejärjestöt olivat näennäisesti riippumattomia kansainvälisiä järjestöjä, joiden kautta Neuvostoliitto pyrki vaikuttamaan mielipiteisiin.

Peitejärjestöjä olivat muun muassa International Organisation of Journalists, Maailman rauhanneuvosto, Maailman opettajien ammattijärjestöjen liitto, Maailman tiedemiesten liitto, Afro-aasialaisten kansojen solidaarisuusjärjestö, Kansainvälinen opiskelijaliitto, Kristillinen rauhanliike ja Kansainvälinen rauhaninstituutti.

Peitejärjestöjen verkostojen kautta Neuvostoliitto pyrki vaikuttamaan mielipiteisiin. Esimerkiksi Kansan Uutiset siteerasi APN:n väitettä, että HI-virus olisikin Yhdysvaltojen biologiseen sodankäyntiin kehittämä. Eräs toinen levitetty väite oli, että yhdysvaltalaiset sairaalat ostaisivat sisäelimiä kehitysmaista.

Katso myös
 Neuvostopropaganda

Lähteet

Neuvostoliiton peitejärjestöt
Propaganda Neuvostoliitossa
John Chisum

John Simpson Chisum (15. elokuuta 1824 Tennessee – 22. joulukuuta 1884 Eureka Springs, Arkansas) oli suurtilallinen 1800-luvun villissä lännessä. Chisum oli huomattava henkilö lounaisen Amerikan karjankasvatuksessa lähes kolmenkymmenen vuoden ajan, joista 18 vuotta (1854–1872) Texasissa.

Vuonna 1837 Chisum oli työssä Parisissa Texasissa kauppa-apulaisena. Vuosina 1852–1854 hän toimi Lamarin piirikunnan virkamiehenä. Hän omisti myös useita sekatavarakauppoja.

Chisum ryhtyi yhteistyöhön Stephen K. Fowlerin kanssa ja aloitti karjankasvatuksen Dentonin piirikunnassa. 1860-luvulla Chisum oli saanut lujan jalansijan suurtilallisena. Hän omisti Pohjois-Texasissa 5 000 nautaa ja kuusi orjaa. Sisällissodan alkaessa hänet vapautettiin palveluksesta etelävaltioiden armeijassa ja sen sijaan sijoitettiin vastaamaan karjalaumoista. Hän ajoi karjaa etelävaltioiden joukoille Vicksburgiin Mississippin lähelle. Kun yhteistyö Fowlerin kanssa päättyi, hän liittoutui uusien liikekumppaneiden kanssa. He omistivat ennen pitkää 18 000 nautaa.  

Sisällissodan jälkeen hän ajoi karjaa Bosque Redondoon Fort Sumneriin. Yhdessä Charles Goodnightin kanssa hän toimitti lihaa Bosque Redondon reservaattiin tuhansille navajoille. Vuonna 1867 hänen tilansa päämaja sijaitsi noin 56 kilometriä Roswellista pohjoiseen. Vuonna 1875 hän siirsi päämajansa (South Spring) lähemmäs Roswellia. Hänestä tuli ”Pecosin kuningas”. 

Hän otti käyttöön Long Rail -polttomerkin ja jinglebob-korvamerkin. Liiketoimiensa huipulla hän työllisti 100 ratsastajaa ja piti 80 000 nautaa valtavilla laitumilla New Mexicossa. 

Vuosi 1877 oli vaativin vuosi Chisumin karjankasvattajauralla. Huomattiin, että hänen karjaansa varastettiin yhä enemmän. Chisum uskoi, että suurin osa Seven Riversin karjankasvattajista oli karjavarkaita, ja että James Dolan ja John Riley ostivat heiltä eläimiä tietäen, että ne oli varastettu. Hän muuttui yhä vihamielisemmäksi sen jälkeen, kun hänen työnjohtajansa oli ammuttu.

Vuonna 1878 Lincolnin piirikunnan sodassa olivat vastakkain kaksi riitelevää ryhmää: Toinen ryhmä muodostui lakimies Alexander McSweenistä sekä kauppias ja tilallinen John Tunstallista, joille Chisum antoi tukensa. Toisella puolella olivat Lawrence G. Murphy ja James Dolan, joiden yhteenliittymä tunnettiin nimellä ”Talo”. Santa Fe Ring tuki Murphy–Dolanin ryhmää. Karismaattisena johtajana Chisum vastusti Lincolnin piirikunnassa esiintynyttä korruptiota ja monopolistisia kaupankäyntitapoja. Vaikka Chisum ei osallistunut itse taisteluihin, hänellä oli keskeinen osa Lincolnin piirikunnan sodassa.  Vuoteen 1880 mennessä Murphy, Tunstall ja McSween olivat jo kuolleet. Chisum oli riidoissa Billy the Kidin kanssa. Billy the Kidin mukaan Chisum oli hänelle velkaa. 

Heinäkuussa 1884 Chisumilta leikattiin syöpä Kansas Cityssä. Hän lähti Eureka Springsiin toivoen ihmeparantumista. Hän kuoli syöpään pari päivää ennen joulua 1884. Hänet haudattiin Parisiin Texasiin.

Lähteet  
Boggs, Johnny D.: The Toughest Man West of the Pecos 
Chisum, John Simpson

Viitteet 

Villin lännen henkilöt
Vuonna 1824 syntyneet
Vuonna 1884 kuolleet
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Embers of a Dying World


Embers of a Dying World on melodisen death metalin yhtye Mors Principium Estin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta levymerkillä AFM Records. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 32.

Kappaleet ”Reclaim the Sun” ja ”Apprentice of Death” julkaistiin ennakkoon ja niistä kuvattiin musiikkivideot.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille arvosanan 9+, ja piti sitä myös varteenotettaviin edeltäjiinsä nähden kokonaisuuksista yhtenäisimpänä, ja sanoi yhtyeen säilyttäneen raivonsa melodisuuden lisäämisestä huolimatta. Kaaoszinen Juri Hiltunen piti albumia kohtalaisen sieluttomana mutta hyvänä, perusvarmana teoksena, joka tarjoaa iskeviä kappaleita. Kritiikkiä saivat ohuet kitarasoundit ja ajoittainen sanoitusten naiivius.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säv. Andy Gillion ja san. Ville Viljanen, Andy Gillion, ellei toisin mainita.

Kokoonpano
 Ville Viljanen – laulu, sanoittaja, tuottaja
 Andy Gillion – kitara, säveltäjä, sanoittaja, tuottaja, levyttäjä
 Teemu Heinola – bassokitara
 Mikko Sipola – rummut
 Paul Wardingham – kitara (kappale 4)
 Matt Powell – soolokitara (kappale 5)
 Christina Marie – laulu (naisääni; kappale 6)
 Thomas Johansson – miksaus, masterointi

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Imperiumi.net: 9+/10
 Kaaoszine: 7.5/10

Lähteet 

Vuoden 2017 albumit
Mors Principium Estin albumit
Source Code Control System

Source Code Control System (SCCS) on yksi varhaisista versiohallintajärjestelmistä. Se on kehitetty vuonna 1972 Bell Labsissa IBM System/370 -tietokoneelle. Vuonna 1975 SCCS:stä oli versio myös Unixille PDP-11-tietokoneella. SCCS:n kehitti Marc Rochkind SNOBOL-kielellä ja suunniteltiin myöhemmin uudestaan C-kielellä Unixille.

SCCS:lle on tehty avoimen lähdekoodin korvike GNU CSSC sekä POSIX-yhteensopiva versio.

SCCS on niin sanottu ensimmäisen sukupolven versionhallintajärjestelmä.
SCCS on vaikuttanut muun muassa RCS-versionhallintajärjestelmän kehitykseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 SCCS Source Code Control System 
 sccs front end for the SCCS subsystem  
 An Introduction to the Source Code Control System 

Versionhallintajärjestelmät
Bell Labs
Kalevalaseuran vuosikirja

Kalevalaseuran vuosikirja on vuosittain loka-marraskuun vaihteessa ilmestyvä Kalevalaseuran julkaisu. Sarja alkoi ilmestyä 1921, ja ensimmäisen teoksen julkaisi Otava. Sen aiheena oli Suomen ja suomalais-ugrilaisten kansojen kansatiede.

Teoksiin on koottu vertaisarvioituja artikkeleita perinteen- ja kulttuurintutkimuksen alalta. Numeroon 95 mennessä niissä on julkaistu pari tuhatta tutkijoiden ja muiden asiantuntijoiden kirjoittamaa artikkelia suullisesta perinteestä, kansanrunoista, runolaulajista, perinteentutkijoista, Kalevalasta, Kalevalan kääntäjistä ja taiteilijoista, Lönnrotista ja muista merkittävistä runonkerääjistämme. Teoksen toimitusneuvostona on Kalevalaseuran hallitus, ja sen vastaava toimittaja on seuran toiminnanjohtaja, filosofian tohtori Niina Hämäläinen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vuosikirjojen hakemisto 1–93 (pdf)
 Kalevalaseuran vuosikirja, 2 (1922)

Suomalaiset tietokirjat
Vuosikirjat
Antti Autio

Antti Autio (s. 26. huhtikuuta 1990) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, muusikko ja näyttelijä . Autio julkaisee musiikkia yhtyeensä kanssa omalla nimellään. Hän säveltää ja sanoittaa kappaleensa itse.

Autio on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri ja valmistunut Nätyltä Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmasta vuonna 2016. Autio on näytellyt mm. Teatteri Takomossa, Kolmas Tila –ryhmässä sekä Meriteatterissa. Autio on ollut monessa näyttelemässään produktiossa myös säveltämässä esityksen musiikkia.

Autio julkaisi Minä tuon mukanani sateet -debyyttialbuminsa 14.2.2017. Albumin on tuottanut Antti Lehtinen, äänittänyt ja miksannut Oona Kapari sekä masteroinut Pauli Saastamoinen. Levy on äänitetty Finnvoxin studiolla. Antti Autio -yhtyeessä soittavat Aution lisäksi Ella Rosenlund, Erik Michelsen, Joel Parvamo sekä Joska Saarinen . 

Aution aiemmassa kokoonpanossa Antti Autio Trio soittivat Severi Lajunen, Erik Michelsen sekä Joska Saarinen. Yhtye julkaisi yhden Vieraita kankaita -EP:n Sumuinen gorilla -levymerkillä vuonna 2012.

Diskografia

Albumit

 Minä tuon mukanani sateet (2017), Rapu Records
 Pihalla tuulee taas (2019), Soit Se Silti
 Kaikki talot huojuu (2022), Soit Se Silti

EP:t
Vieraita kankaita (2012), Sumuinen gorilla

Singlet

Merkit (2015), Johanna Kustannus
Minä tuon mukanani sateet (2016), Rapu Records
Haikara (2017), Rapu Records
Tehty Sinulle (2018), Soit Se Silti
Kallio (2018), Soit Se Silti
Mustaa (2019), Soit Se Silti
Liikaa (2019), Soit Se Silti
Pihkassa (2021), Soit Se Silti
Kaunein sana maailmassa (2021), Soit Se Silti

Musiikkivideot
 Merkit (2015) ohj. Vilja Autiokyrö
 Minä tuon mukanani sateet (2016) ohj. Vilja Autiokyrö 
 Kivi (2017) ohj. Vilja Autiokyrö
 Kallio (2018)
 Kaunein sana maailmassa (2022)
 Hukkasin sut (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Us-Parts Finn-Am

US-Parts Finn-Am Oy on Helsingissä sijaitseva amerikkalaisten autojen varaosien, autourheiluvarusteiden, vanteiden, veneilytarvikkeiden ja voiteluaineiden maahantuontia ja myyntiä harjoittava kotimainen yhtiö.

Toimipisteet 

US-Parts Finn-Am Oy:llä on kolme toimipistettä. Yrityksen on päätoimipiste on Helsingin Roihupellolla. Yrityksen toinen toimipiste Autoracing muutti syksyllä 2016 Roihupellolta Vantaalle. Yrityksellä on kolmas toimipiste Tallinnassa.

Historia 

Yhtiön juuret sijoittuvat 1970-luvun Helsinkiin, jolloin Ilkka Ruoppa perusti "autotallifirmansa". Tällöin käynnistyi amerikkalaisten autojen varaosien maahantuonti. Vuonna 1989 yrityksen nimeksi tuli US-Parts Oy. Vuonna 1995 US-Parts Oy yhdistyi kilpailijansa Finn-Am International Oy:n kanssa ja nimeksi tuli US-Parts Finn-Am oy. Helmikuussa 2008 US-Parts Finn-Am Oy osti Autoracing Ax Oy:n, joka on johtava kilpa-autourheilun osien ja ajovarteiden maahantuoja ja jälleenmyyjä Suomessa.

Edustamat merkit 

Vuodesta 2003 US-Parts Finn-Am Oy on edustanut kansainvälisesti tunnetun Gulf-brändin voiteluaineita Suomessa. Vuodesta 2008 lähtien yhtiöllä on ollut myös oikeus myydä Gulf-polttonesteitä. Gulf-asemia oli Suomessa vuoteen 1973, jolloin Gulf Oil International vetäytyi Euroopasta. 

Gulf-brändi on tuttu mm. moottoriurheilussa. Moninkertaisen rallin suomenmestari Juha Salon autossa näkyy Gulf-logo.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Usparts.fi
 TS: Gulf palaa teiden varsille
 The Gulf brand on the roll in Finland 
 FHRA JA Us-Parts Finn-AM Oy 

Helsinkiläiset yritykset
Tukkukaupat
Almaz Mirgazov

Almaz Nailovitš Mirgazov (, s. 23. heinäkuuta 1992 Pervouralsk, Sverdlovskin alue Neuvostoliitto) on venäläinen hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Krasnojarskin Jeniseitä.  

Mirgazov aloitti uransa kotiseutunsa Pervouralskin Uralski Trubnikissa, mutta siirtyi syksyllä 2009 Abakanin Sajany-Hakasijaan. Venäjän superliigaura alkoi Rodina Kirovissa, jossa hän pelasi kolme kautta. Syksyllä 2012 hän siirtyi Krasnogorskin Zorkiin, jossa hän saavutti Venäjän mestaruushopeaa ja -pronssia sekä kansainväliset Champions ja maailmancup-voitot. Syksyllä 2015 seuraksi tuli Krasnojarskin Jenisei, jossa saavutuksena oli keväällä 2016 Venäjän mestaruus.

Venäjän nuorten U15 ja U17-maajoukkueissa Mirgazov oli juniorivuosinaan ja liittyi syksyllä 2015 Venäjän maajoukkueeseen, joka seuraavana keväänä 2016 voitti maailmanmestaruuden.

Saavutukset
Seurajoukkueissa
 Venäjän mestaruus 2016 Jenisein riveissä,
 Venäjän mestaruushopeaa 2013 Zorkin riveissä,
 Venäjän mestaruuspronssia 2014 Zorkin riveissä,
 Jääpallon Champions Cup voitto 2012 Zorkin riveissä,
 Jääpallon maailmancup voitto: 2012 Zorkin riveissä ja 2015 Jenisein riveissä.

Maajoukkueessa
 Maailmanmestaruus 2016,
 MM-hopea 2017

Lähteet
 Mirgazov Bandysidan-tietokannassa 
 Mirgazov rusbandy.ru-tietokannassa 
 Šardakov Zorkin sivuilla  

Venäläiset jääpalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
From Ashes to New

From Ashes to New on yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka musiikissa voi kuulla vaikutteita myös nu metallista ja alternative metallista. Yhtye perustettiin elokuussa 2013. Se julkaisi ensimmäisen EP:nsä samana vuonna. Seuraava EP ilmestyi vuonna 2015 Eleven Seven Musicin kautta. Debyyttialbumi, Day One julkaistiin helmikuussa 2016.  Yhtyeen toinen albumi The Future julkaistiin huhtikuussa 2018.

Diskografia

Studioalbumit 
 Day One (2016)
 The Future (2018)
 Panic (2020)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Vitelen rautaruukki

Vitelen rautaruukki toimi Venäjällä Aunuksessa lähellä Suomen rajaa Vitelejoen suussa Laatokan rannalla vuosina 1894–1904. 

Vitelen ruukkiin kuului kaksi vuonna 1895 valmistunutta masuunia jotka rakennutti pietarilaisen kollegineuvos Nikolai Putilovin (k. 1880) perustama teräsyhtiö Obschestvo Putilovskij Zavod jolla oli tehtaat Pietarissa. Masuunit käyttivät Suomen puolelta Impilahdessa sijainneelta Välimäen vuonna 1894 avatulta kaivokselta louhittua malmia. Masuunit oli sijoitettu Venäjän puolelta koska Suomesta Venäjälle tuodulle takkiraudalle oli asetettu tulleja mutta toisaalta malmia saattoi tuoda tullivapaasti. Malmi kuljetettiin laivoilla Välimäen kaivokselta Viteleen. 

Välimäen kaivokselta louhittiin vuosina 1895–1906 yhteensä 354 100 tonnia malmia ja kaivos oli Suomen toiseksi suurin rautakaivos Pitkärannan kaivoksen jälkeen. Vitelen ruukin kaksi masuunia tuottivat vuodessa yhteensä 4 900 tonnia takkirautaa joka laivattiin Putilovin Pietarin tehtaille. Masuunit toimivat vuoteen 1904 saakka jolloin ne suljettiin. Välimäen kaivoksen toiminta päättyi pari vuotta myöhemmin vuonna 1906.

Lähteet 

Karjalan tasavalta
Venäläiset teollisuusyritykset
Sassi di Matera

Sassi di Matera, sananmukaisesti Materan kivet, Etelä-Italiassa Basilicatan alueella sijaitsevan Materan kaupungin vanhakaupunki. Se koostuu kahdesta osasta, Sasso Caveososta ja Sasso Barisanosta. Materan luola-asumukset kirkkoineen (, ) on Unescon maailmanperintökohde.

Historiaa 
Sassissa on satoja huokoiseen kallioon koverrettuja asuntoja ja muun muassa kirkkoja, jotka ovat olleet yhtämittaisessa käytössä tuhansia vuosia. Sitä pidetään yhtenä Italian pisimpään asuttuina olleista paikoista. 1980-luvulle asti asumuksia pidettiin slummeina, koska ne ovat hädin tuskin ihmisasumuksiksi kelpaavia loukkoja. Viime vuosikymmeninä niitä on kehitetty matkailukohteiksi.

Elokuvat 
Materassa on kuvattu monia tunnettuja elokuvia, muun muassa Matteuksen evankeliumi (1964), Kauhujen kylä (1972), Kristus pysähtyi Eboliin (1979), The Passion of the Christ (, 2004),  The Omen (2006), Matkalla Beetlehemiin (2006), 007 Quantum of Solace (2008), Ben-Hur (2016), Wonder Woman (2017) ja Mary Magdalene (2018).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Matera
Toro y Moi

Chazwick Bradley Bundick (s. 7. marraskuuta 1986), joka tunnetaan paremmin taiteilijanimeltään Toro y Moi, on yhdysvaltalainen muusikko ja tuottaja. Bundickin musiikki on ollut monimuotoista siitä lähtien, kun hän aloitti musiikin tekemisen, mutta hänet yhdistetään useimmin chillwave-musiikin popularisoitumiseen 2010-luvun alussa. Hänen taiteilijanimensä on monikielinen lause, joka koostuu espanjankielisistä sanoista toro ja y (tarkoittavat ”härkä” ja ”ja”) sekä ranskankielisestä sanasta moi (tarkoittaa ”minä”).

Varhainen elämä ja nuoruus  

Chazwick Bradley Bundick syntyi 7. marraskuuta 1986 Columbiassa, Etelä-Carolinassa filippiiniläisäidille ja afroamerikkalaisisälle. Hän kävi Ridge Viewin High Schoolia, jossa hän perusti indie rock -yhtyeen The Heist and The Accomplice kolmen koulukaverinsa kanssa. 

Bundick valmistui Etelä-Carolinan yliopistosta vuoden 2009 keväällä graafisen suunnittelun kandidaatin tutkinnolla. Hänen koulu-uransa loppupuolella Bundick muodosti läheisen musikaalisen suhteen toiseen chillwave-artistiin nimeltä Ernest Greene, joka esiintyy nimellä Washed Out.

Diskografia

Studioalbumit
 Causers of This (2010)
 Underneath the Pine (2011)
 Anything in Return (2013)
 Michael (nimellä ”Les Sins”) (2014)
 What For? (2015) (Billboard 200 #123)

Kokoelmat
 June 2009 (2012)
 Samantha (2015)

Livealbumit
 Live from Trona (2016)

EP:t
 Body Angles (2009)
 Freaking Out (2011)

Singlet
 ”Blessa” (2009)
 ”Left Alone at Night” (2009)
 ”Leave Everywhere” (2010)
 ”I Will Talk to You”/”For No Reason” (2010)
 ”Sides of Chaz” (2010)
 ”So Many Details” (2012)
 ”Say That” (2013)
 ”Campo” (2013)
 ”Slough” (2013)
 ”Empty Nesters” (2015)
 ”Buffalo” (2015)

Demolevyt
 Woodlands (2007)
 My Touch (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla

Elektronisen musiikin artistit
Elävät henkilöt
Chillwave-artistit
Vuonna 1986 syntyneet
Yhdysvaltalaiset elektronisen musiikin artistit
Skärblacka

Skärblacka on taajama Norrköpingin kunnassa Ruotsissa.

Taajama sijaitsee noin 20 kilometriä Norrköpingin keskustasta länteen Motalajoen varrella Roxen- ja Glan-järvien välissä.

Talous
Skärblackan suurin työnantaja on Skärblackan paperitehdas, joka kuuluu BillerudKorsnäs-konserniin. Tehdas on perustettu 1870-luvulla, mutta nykyinen paperitehdas on vuodelta 1961. Tehtaalla on sellutehdas ja kuivatuskone sekä 4 toimivaa paperikonetta. Vuonna 2018 tehtaalla käynnistyy viides paperikone, joka on Valkeakoskelta siirretty Tervasaaren paperitehtaalla vuonna 2016 pysäytetty paperikone PK 7.

Skärblackan paperitehtaan paperikoneet:
 PK 4 (fluting-kartonki)
 PK 7 (konekiillotettu MG-paperi)
 PK 8 (konekiillotettu MG-paperi)
 PK 9 (säkkipaperi)
 PK 10 (MG-paperi), joka on vanha Tervasaaren PK 7

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin taajamat
Norrköpingin kunta
Níkaian metroasema

Níkaia ( eli Σταθμός Νίκαια, Stathmós Níkaia) on Ateenan metron asema Linjalla 3 (sininen). Se sijaitsee Níkaian kaupungissa Suur-Pireuksen alueella Ateenan metropolialueen länsiosassa.

Metroasema avattiin 7. heinäkuuta 2020. Se valmistui Linjan 3 laajennokselle, joka yhdisti linjan aiemman läntisen pääteaseman Agía Marínan Pireukseen, ja toimi linjan läntisenä pääteasemana vuoteen 2022 saakka. Seuraava asema pohjoiseen on Korydallós ja lounaaseen Maniátika.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ateenan metron asemat
Níkaia-Ágios Ioánnis Réntis
Sesay

Sesay on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Hassan Sesay, sierraleonelainen jalkapalloilija
Lamin-Sullay Sesay, sierraleonelainen kirjailija ja toimittaja
Muwahid Sesay, sierraleonelainen jalkapalloilija

Sukunimet
GNU Bazaar

GNU Bazaar on Canonicalin kehittämä hajautettu versionhallintajärjestelmä, josta tuli avoimen lähdekoodin GNU-projekti 26. helmikuuta 2008.

GNU Bazaar on toteutettu Python-kielellä.
Launchpad-palvelu tukee Bazaaria Gitin lisäksi.

Eräät projektit kuten Bugzilla ovat siirtyneet käyttämään Gitiä: Git nähdään de facto -standardina kun taas Bazaarin bugikorjaukset vievät pitkään.

Bazaarista on forkattu Breezy, jossa toteutus siirretään Python-kielen versiosta 2 versiolle 3. Breezy on korvannut Bazaarin Fedoran versiossa 32.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Canonicalin sivuilla 
 Free Software Foundationin sivuilla

Kirjallisuutta 
 

GNU-projektin ohjelmat
Canonical
Versionhallintajärjestelmät
Lion (elokuva)

Lion on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Garth Davis. Sen pääosissa ovat  Dev Patel, Rooney Mara,  David Wenham ja Nicole Kidman.

Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuonna 2017 parhaasta elokuvasta, miessivuosasta (Patel), naissivuosasta (Kidman), sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista ja kuvauksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Vuoden 2016 australialaiset elokuvat
Vuoden 2016 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat
Tietokirjoihin perustuvat elokuvat
Olle Eksell

Olle Eksell (syntyjään Carl Olov Lennart; 22. maaliskuuta 1918 – 11. huhtikuuta 2007) oli ruotsalainen taidegraafikko, professori ja kirjailija.

Elämä
Eksell syntyi Taalainmaan läänissä Ruotsissa vuonna 1918. 14-vuotiaana hän päätti ryhtyvänsä mainosten kuvittajaksi, ja hän opiskeli kuvitusta sekä taidegrafiikkaa Tukholmassa vuosina 1939–1941. Tämän jälkeen hän työskenteli mainostoimistossa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, göteborgilaisen muotisuunnittelija Ruthel Eksellin. He menivät Los Angelesiin vuonna 1946 jatkaakseen opintojaan. Yhdysvalloissa Eksell tapasi muita saman ajan tunnettuja suunnittelijoita, kuten Paul Randin, Alvig Lustigin ja Lester Bellin. Opintojensa jälkeen Eksellit asuivat Tukholman Ladugårdsgärdetissä yli 40 vuoden ajan. Suunnittelun ja kirjoittamisen lahjojensa ohella Olle Eksell oli myös taitava visionääri, mikä käy ilmi hänen kirjastaan Design = ekonomi, joka julkaistiin vuonna 1964. Vuonna 2001 Ruotsin hallitus nimitti hänet kunniaprofessoriksi. Hän kuoli 11. huhtikuuta 2007.

Bibliografia
Design = ekonomi, 1964
Corporate Design Programs, Harcourt Brace, New York och Studio Vista, 1967
Mina ögonblick, 1999
Formulerat, 1999
Typiska arbeten, 2000

Lähteet

Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Ruotsalaiset professorit
Ruotsalaiset taidegraafikot
Ermistu järv

Ermistu järv (myös Tõstamaa järv, Ärmistu järv, Mõisajärv, Härmesi järv)  on Virossa Tõstamaan maalaiskunnassa Pärnumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 456 hehtaaria (ha) ja se on 4,1 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Järven laskuojoki on Tõstamaa jõgi ja järven valuma-alueen laajuus on 32,3 km². Järvi on luodattu ja sen mukaan järven suurin syvyys on vain 2,9 metriä ja keskisyvyyskin 1,3 metriä. Näillä arvoilla järven laskennallinen tilavuus on 0,0059 km³ eli 5,9 miljoonaa kuutiometriä (m³). Järvessä on 14 pientä saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 3,6 ha. Toisen lähteen mukaan saaria onkin 13 ja niiden yhteispinta-ala olisi 4,75 ha . Järven rantaviivan pituus on 19,5 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on mutapohjainen järvi, jossa vesikasvillisuus ja rantojen ruohottuminen on vallannut avovedeltä laajoja alueita. Vedessä on kallioperän kalkkikivestä liuennutta vetykarbonaattia niin paljon, että vedestä on tullut keskikova (80−240 mg/l). Järven mataluudesta ja laajuudesta johtuen sen vesi ei koskaan lämpötilakerrostu. Järvellä pesii harvinaisina lajeina muun muassa maakotka ja siellä elää uhanalainen sirolampikorento.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eesti Entsüklopeedia: Ermistu järv, viitattu 23.2.2017
 Tõstamaa vald: Tõstamaa jõgi , viitattu 23.2.2017

Pärnu
Pärnumaan järvet
Pärnun alavesistöalue