joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Özge Gürel

Özge Gürel (s.  Istanbul, Turkki) on turkkilainen näyttelijä. Hän teki ensiesiintymisensä vuonna 2011 tv-sarjassa Kızım Nerede? (Missä tyttäreni on?) Zeynepin roolissa.

Gürel syntyi vuonna 1987 Istanbulissa. Hänen äitinsä oli kotoisin Thessalonikista, Kreikasta ja hänen isänsä kuului tšerkesseihin. Hän asui Silivrissä, Istanbulissa lukion loppuun asti ja kävi myöhemmin Beykentin yliopistoa jossa opiskeli kansainvälistä kauppaa.

Läpimurtonsa Gürel teki Adan roolissa tv-sarjassa Medcezir vuonna 2014. Samana vuonna hän aloitti historiallisessa draamassa Muhteşem Yüzyıl. Sinä vuonna oli sarjan viimeninen tuotantokausi mutta sarjaa on esitetty yli 50 maassa.

Pääosat televisiossa 
Ohjelma, rooli, vuosi.
 Muhteşem İkili, Nilüfer, 2018.
 Börü, Gökçe, 2018.
 Dolunay, Nazlı, 2017.
 Yıldızlar Şahidim, Haziran, 2017.
 Kiraz Mevsimi, Öykü, 2015.
 Muhteşem Yüzyıl, Rana Hatun, 2014.
 Medcezir, Ada, 2014.
 Huzur Sokağı, Melisa, 2012.
 Kızım Nerede?, Zeynep, 2011.
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Turkkilaiset näyttelijät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Henriette Nissen-Saloman

Henriette Nissen-Saloman (1819–1879) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänen opettajiaan olivat laulupedagogi Manuel García ja pianonsoittoa opettanut säveltäjä Frédéric Chopin. Nissen esiintyi vuosina 1843–1848 eri puolilla Eurooppaa ja Skandinaviassa, 1849–1850 Leipzigin Gewandhausin konserteissa. Sen jälkeen hän esiintyi kiertueilla miehensä, tanskalaisen säveltäjän Siegfried Salomanin kanssa. Hän oli Jenny Lindin aikalainen.

Nissen-Saloman opetti vuodesta 1859 Pietarin konservatoriossa, jossa hänellä oli useita suomalaisia oppilaita, tunnetuimpana Alma Fohström. Hän julkaisi vuonna 1881 laatimansa lauluoppijakson.

”Pohjolan leivoseksi” sanottu Nissen-Saloman konsertoi 1850 myös Suomessa: lokakuussa Turussa ja Helsingissä ja esiintyi vielä marraskuussa Loviisassa matkalla Pietariin viulisti Otto von Königslöwin konsertissa. Pietarissa hänen oppilaitaan olivat Fohströmin lisäksi Anna Forstén ja Ida Basilier.

Lähteet 
 Jukka Kuha, Suomen musiikkioppilaitoshistoriaa, väitöskirja Helsingin yliopisto 2017.

Aiheesta muualla

 Henriette Nissen-Saloman, Svenskt biografiskt lexikon, Riksarkivet 

Ruotsalaiset oopperalaulajat
Vuonna 1819 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Antti Taipale

Antti Taipale on pitkän linjan ammattilainen dragtaiteen saralla ja valmistunut filosofian maisteriksi vuonna 2020 Helsingin yliopistosta. Hänen pääaineensa on teatteritiede, sivuaineinaan hän opiskellut musiikkitiedettä, taiteiden tutkimusta sekä espanjaa. 

Historiaa

Taipale on aloittanut draguransa vuonna 2006, kun hän osallistui Helsingissä järjestettyihin Miss Drag Queen -kilpailuihin ja sijoittui kilpailuissa toiseksi perintöprinsessaksi.

Vuonna 2017 Taipale juhli taiteilijajuhlavuottaan suurella ja näyttävällä kiertueellaan ympäri Suomen, kiertue alkoi Lohjalta ja päättyi Helsinkiin teatteri Gloriaan. 

Taipale on ollut useassa eri produktiossa mukana: Finnvitsit yhdessä Juha Laitilan ja Jukka Laaksosen kanssa, Drag-Leidit Lavalla yhdessä kolmen muun dragartistin kanssa, Suomen Musiikkiteatterin produktioissa ja lisäksi hän on tuottanut Helsinki Drag Battle -tapahtumaa, jonka uniikki ja ainutlaatuinen lähestymistapa dragtaiteeseen on muokannut suomalaista dragkenttää. 

Tunteva keho - näyttelijöiden kokemuksia kehollisesta empatiasta

Taipaleen pro gradu -tutkielma käsitteli kehollista empatiaa ja sen näkökulmia teatterissa. Tutkielman mukaan "esiintyjät kokevat kehonsa olevan työkalu, jonka kunnosta on pidettävä huolta. Fyysinen teatterikorkeakoulutus on auttanut heitä tuntemaan oman kehonsa ja löytämään ilmaisuherkkyyden. Esiintyjän ja katsojan välisessä vuorovaikutussuhteessa kehollinen empatia on jatkuva liikkeessä oleva, molemminpuolinen sekä toistuva prosessi, jossa tuntevat kehot ovat keskiössä. Esiintyjä samaistuu yleisöönsä, mikä voi auttaa esiintyjää roolisuorituksessaan ja se voi jopa muuttaa esiintyjän suhdetta esitykseen ja sen sisältöihin."

Lähteet 

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset drag-artistit
Charles Garnier

Jean-Louis Charles Garnier (6. marraskuuta 1825 Pariisi – 3. syyskuuta 1898 Pariisi) oli ranskalainen arkkitehti. Hänen parhaiten tunnetut työnsä ovat Pariisin vanha oopperatalo eli Palais Garnier ja Monte Carlon kasino.

Elämänvaiheita 
Aikansa huippuarkkitehdiksi noussut Garnier syntyi köyhään työläisperheeseen. Ollessaan uransa huipulla hän ei salaillut olleensa kotoisin köyhästä perheestä. Hän opiskeli aluksi iltaoppilaana Ecole Gratuite de Dessinissä, kunnes pääsi Lebasin ateljeeseen vuonna 1840. Vuonna 1842 hän pääsi opiskelemaan taideakatemiaan ja voitti arvostetun Grand Prix de Romen. Roomassa Garnier vietti kaikkiaan viisi vuotta ja kiinnostui roomalaisesta seurapiirielämästä ja sen näyttävyydestä.

Rooman vuosien jälkeen Garnier kävi Kreikassa ja Turkissa tutustumassa maiden arkkitehtuuriin. Sen jälkeen hän asettui vuonna 1852 Pariisiin, jossa sai muutamia toimeksiantoja yksityishenkilöiltä. Hän suunnitteli myös julkisia rakennuksia kaupungin reuna-alueille.

Vuonna 1861 Garnier osallistui ja voitti arkkitehtuurikilpailun, jolla hän voitti suunnitelman Pariisin oopperatalosta. Rakennusta pidetään tyyppiesimerkinä "Napoleon III:n tyylistä". Suunnitelmassaan Garnier yhdisti dramatiikkaa ja loogisen rakennussuunnittelun, mikä loi erinomaisen kehyksen oopperalle ja seurapiirien näyttäytymiselle. Hän sanoi saaneensa suunnitteluun inspiraation Italian renessanssista, erityisesti Michelangelolta.  

Pariisin oopperatalon suunnittelu toi Garnierille paljon uusia töitä. Hän suunnitteli muun muassa Cercle de la Librairien vuonna 1879, Monacon Casinon vuonna 1881 ja Nizzan observatorion vuonna 1881. Lisäksi hän suunnitteli aikansa kuuluisuuksien, kuten Georges Bizetin ja Jacques Offenbachin hautamuistomerkit vuosina 1880 ja 1883.  

Oman arkkitehtitoimistonsa Garnier lopetti vuonna 1896. Hän kuitenkin jatkoi toimintaansa arkkitehtuurikilpailujen tuomarina ja esiintyi myös alan virallisissa tilaisuuksissa.

Garnierin arkkitehtuurin muotokieli ei sovi mitenkään yhteen funktionalismin kanssa. Pariisin oopperataloa varten hän joutui tekemään rakenteellisia innovaatioita. Eiffelin torni, missä kaikki rakenteet ovat näkyvillä oli hänestä ruma. Hänen linjakkaat rakennuksensa antoivat inspiraatiota art nouveau -arkkitehdeille.

Lähteet

Lisää aiheesta 
 https://structurae.net/en/persons/charles-garnier

 Ranskalaiset arkkitehdit
 Vuonna 1825 syntyneet
 Vuonna 1898 kuolleet
Kaširskajan metroasema

Kaširskaja () on Moskovan metron Zamoskvoretskaja- ja Kahovskaja (1969-2019)-linjojen asema. Asema avattiin 11. elokuuta 1969.

Moskovan metroasemat
Rooman valtakunnan rappio ja tuho

Rooman valtakunnan rappio ja tuho () on kuudessa osassa vuosina 1776–1789 ilmestynyt englantilaisen historioitsija Edward Gibbonin kirjoittama teos. Se jäljittää Rooman valtakunnan historiaa keisarikunnan loistoajoista Itä-Rooman häviöön ja kuvaa valtakunnan rappion syitä sekä kristinuskon nousua. Gibbon esitti kirjassa kritiikkiä uskontoa kohtaan ja kyseenalaisti kirkon marttyyrihistorian, mikä herätti polemiikkia. Teoksen ensimmäinen osa julkaistiin Lontoossa vuonna 1776, ja toinen ja kolmas osa vuonna 1781. Neljäs, viides ja kuudes osa ilmestyivät vuosina 1788–1789.

Teos on varsinkin anglosaksisessa maailmassa elävä klassikko ja se käännettiin jo varhain suurille kulttuurikielille, mutta se suomennettin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1999. Sen kolme ensimmäistä osaa on ilmestynyt Albionin kustantamana Erkki Salon suomennoksena.

Lähteet

Englantilaiset kirjat
Brittiläiset tietokirjat
Kirjat historiasta
Kirjat kristinuskon kritiikistä
Kirjat islamin kritiikistä
1770-luvun kirjat
1780-luvun kirjat
Tretjakovskajan metroasema

Tretjakovskaja () on Moskovan metron Kalužsko-Rižskaja- ja Kalininsko-Solntsevskaja-linjojen asema. Asema avattiin 3. tammikuuta 1971.

Moskovan metroasemat
Nuorisofestivaalien yleisurheilukilpailut 1962

Vuoden 1962 Nuorisofestivaalit järjestettiin Helsingissä ja niiden yleisurheilukilpailut Helsingin Olympiastadionilla 30.-31. heinäkuuta 1962. Tilanne oli Suomessa urheilupoliittisesti niin kriittinen, ettei ainoatakaan SVUL:ään kuuluvan SUL:n edustusurheilijaa osallistunut näihin tasokkaisiin kilpailuihin. Myös parhaat TUL:n yleisurheilijat pysyttelivät poissa kilpailuista. Kisoissa oli 224 urheilijaa 20 maasta. Kaksipäiväisten kisojen yleisömäärä oli 9 000 katsojaa. Neuvostoliittolaiset maailmanhuiput tekivät kisoissa hyviä tuloksia.Stadionin uusi ennätys syntyi yhdeksässä lajissa.

Miehet

Naiset

Lähteet
WORLD STUDENT GAMES (UIE)  - GBR Athletics

Viitteet

Vuoden 1962 yleisurheilu
Helsingin urheilutapahtumat
Suomen yleisurheilukilpailut
Suomen Työväen Urheiluliitto
Maxwel Cornet

Gnaly Maxwel Cornet (s. 27. syyskuuta 1996 Bregbo, Norsunluurannikko) on ranskalais-norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edusti Ranskan Ligue 2:ssa Metziä ja Ligue 1:ssä Lyonia. Hän siirtyi vuonna 2021 englantilaisseura Burnleyyn ja vuotta myöhemmin saman maan West ham Unitediin.

Cornet pelasi pitkään ranskalaisseura Metzin junioreissa. Edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2012–2013. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Lyoniin ja kuului kaudesta 2015–2016 lähtien joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä Lyonin joukkueessa Ligue 1:ssä 184 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Marraskuussa 2018 hän teki alkulohko-ottelussa Manchester Cityä vastaan kaksi maalia, ja elokuussa 2020 hän teki voitokkaassa puolivälieräottelussa maalin samaa joukkuetta vastaan. Eurooppa-liigassa Cornet pelasi 16 ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 Cornet pelasi Burnleyn joukkueessa 26 valioliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä.

Cornet pelasi useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa mutta on aikuisten tasolla edustanut Norsunluurannikon maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Gabonia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Namibiaa vastaan. Heinäkuun 2022 loppuun mennessä Cornet on pelannut 28 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Lähteet 

Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat
Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Bruno Guimarães

Bruno Guimarães Rodriguez Moura (s. 16. marraskuuta 1997 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia, johon hän siirtyi tammikuussa 2022 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavasta Lyonista.

Bruno Guimarães edusti kotimaassaan Audaxia ja Athletico Paranaensea. Jälkimmäisessä joukkueessa hän voitti Copa Sudamericanan vuonna 2018. Hän siirtyi ranskalaisseura Lyoniin tammikuussa 2020. Kevään 2020 aikana hän pelasi kolme Ligue 1:n ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 Ligue 1 -ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ligue 1:ssä 20 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Tammikuun lopun seurasiirron jälkeen hän pelasi Newcastle Unitedissa loppukauden aikana 17 valioliigaottelua ja teki niissä viisi maalia, joista kaksi huhtikuussa 2–1-kotivoitossa Leicester Cityä vastaan.

Bruno Guimarães pelasi Brasilian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Brasilian A-maajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2020. Maaliskuussa 2022 hän teki maalin MM-karsintaottelussa Boliviaa vastaan. Hän pelasi Tokion olympialaisissa 2021 kultaa voittaneen Brasilian olympiajoukkueen kaikissa kuudessa ottelussa lähes täydet minuutit ja oli välieräottelun Meksikoa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa yksi Brasilian neljästä maalintekijästä.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Berit Lindholm

Berit Maria Lindholm (o.s. Jonsson; s. 1934 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Lindholm teki debyyttinsä vuonna 1963 kreivittären roolissa Figaron häiden esityksessä Tukholmassa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Covent Gardenissa vuonna 1966 ja kuului Bayreuthin festivaalin laulajiin vuosina 1967–1974. Yhdysvaltain-debyyttinsä Lindholm teki vuonna 1972 San Franciscossa, ja Metropolitan-oopperaan hän pääsi esiintymään vuonna 1975. Lindholmin rooleihin kuuluivat Figaron häiden kreivittären ohella muiden muassa Kassandra (Troijalaiset), Isolde (Tristan ja Isolde), Brünnhilde (Nibelungin sormus) ja Krysothemis (Elektra). Lindholm teki esiintymisiä myös esimerkiksi Bolšoi-teatterissa, Wienin valtionoopperassa ja Scottish Operassa.

Lindholm sai hovsångerska-arvonimen vuonna 1976.

Lähteet 

Ruotsalaiset oopperalaulajat
Sopraanot
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Aviamotornajan metroasema

Aviamotornaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moskovan metroasemat
Disdrometri

Disdrometri on hydrometeorien kuten vesipisaroiden ja lumihiutaleiden kokojakauman mittaamiseen käytetty laite. Nykyaikaisilla disdrometreillä voidaan mitata myös hydrometeorien putoamisnopeutta ja muotoa. Mitattujen ominaisuuksien avulla voidaan lisäksi arvioida sateen voimakkuutta ja olomuotoa. Vastaavasti disdrometrien käyttökohteet ovat moninaisia. Niitä käytetään mm. lentokenttähavainnoissa, tieteellisessä tutkimuksessa ja hydrologisissa sovellutuksissa.

Mittalaitetyypit 
Disdrometrit voidaan jakaa toimintaperiaatteensa perusteella useisiin laitetyyppeihin, jotka soveltuvat erilaisiin käyttötarkoituksiin. 

Jo 1960-luvulta käytössä olleilla Joss-Waldvogel disdrometreillä sadepisaroiden koon mittaus perustuu putoamistörmäysten voimakkuuteen. Mittauskalvolla tapahtuvien törmäysten impulssi muutetaan sähkömekaanisen muuntimen ja vahvistimen avulla sähköiseksi impulssiksi, jonka voimakkuudesta määritetään pisaroiden koko. Toimintaperiaatteesta johtuen laitetyyppi ei sovellu lumisateen mittaamiseen.

Laseriin perustuvat laitteet mittaavat sadepartikkelien varjot, niiden pudotessa vaakasuuntaisen levymäisen valokentän tuottavan laserin ja fotodiodirivistön välistä. Hydrometeorin koko saadaan fotodiodeilla havaitun varjon leveydestä.

Monissa uudemmissa laitetyypeissä käytetään epäkoherenttia valoa ja valoherkkää kennoa. Yhden pikselirivin vaakasuuntaista kennoa käyttävissä laitteissa hydrometeorit putoavat valolähteen ja kennon välistä, jolloin suurella nopeudella kennoa näytteistämällä sadepisaroista tai lumihiutaleista voidaan muodostaa kaksiulotteinen kuva. Kahta päällekkäin ladottua kamerayksikköä käyttämällä voidaan mitata putoamisnopeus hydrometeorin havaitsemisen aikaerosta. Kaksiulotteisia kuvia tallentavia digitaalisia valokuva- tai videokameroita hyödyntävillä laitteilla saadaan tyypillisesti tarkempia kuvia hydrometeoreista, jolloin niiden koko ja muoto voidaan määrittää täsmällisemmin. Suurnopeuskameraa hyödyntävissä laitteissa putoamisnopeus määritetään hydrometeorin sijainnin muutoksista peräkkäisissä kuvissa.

Lähteet

Sade
Säähavaintolaitteet
Delovoi tsentrin metroasema

Delovoi tsentr () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. tammikuuta 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moskovan metroasemat
Iisalmen lentokenttä

Iisalmen lentokenttä  on Iisalmessa, noin kymmenen kilometriä pohjoiseen sijaitseva lentokenttä.

Perustiedot 

Iisalmen lentokentän pääkiitotie, 17/35, on kestopäällystetty asfaltilla ja 654 metriä pitkä ja lisäksi 300 metriä pitkä sorapintainen jatke.

Toiminta 
Kentällä on muun muassa ultrakevyt, moottoripurjelento, sekä lennokkitoimintaa. Ajoittain toiminta kentällä on vilkasta. Kesäisin kentällä vierailee matkailijoita ympäri Suomen.

Historia 
Iisalmen lentokenttä perustettiin Partalan kylään 1980. Toimintaa pitkään pyörittänyt Iisalmen lentokenttäyhdistys ajettiin alas vuonna 2012, minkä jälkeen kentästä on vastannut Iisalmen kaupunki.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomen lentopaikat
Iisalmen rakennukset ja rakennelmat
Lentokenttä
Tiina Laine

Tiina Laine on suomalainen yrittäjä ja entinen missi. Laine on kotoisin Seinäjoelta. Hän on Miss Suomen ensimmäinen perintöprinsessa vuodelta 1984. Laine on työskennellyt aikaisemmin myös mallina ja tekee mallintöitä satunnaisesti edelleen. Susanna Laine on Tiina Laineen sisar.

Lähteet 

Suomalaiset_missit
Read Hour

Read Hour on Lasten ja nuorten säätiön organisoima lukutaitokampanja. Sitä vietetään 8. syyskuuta, jolloin on myös YK:n kansainvälinen lukutaitopäivä. Tunnin aikana on tarkoitus keskeyttää muut meneillä olevat asiat ja keskittyä pelkästään lukemiseen.

Vuonna 2021 Read Houria vietettiin keskiviikkona 8. syyskuuta kello 19.00–20.00.

Tausta 
Kampanjan taustalla on huoli etenkin nuorten lukutaidon heikkenemisestä. Tavoitteena onkin innostaa suomalaiset – erityisesti nuoret – lukemisen pariin.

Ensimmäinen Read Hour -kampanja järjestettiin sunnuntaina 8. syyskuuta 2019 kello 19.00–20.00. Kampanja sai suurta suosiota, ja se näkyi Suomessa niin katukuvassa kuin sosiaalisessa mediassa. Esimerkiksi virallinen kampanjavideo tavoitti Ylen kanavilla 1,5 miljoonaa katsojaa. Sosiaalisessa mediassa hashtagilla #ReadHour jaettiin lähes 6 000 kertaa julkaisuja. Read Hour näkyi esimerkiksi Big Brother -talon asukkaiden päivätehtävässä ja sitä vietti koulussaan yli 6 000 nuorta eri puolilla Suomea. Kampanjan suojelijana toimi Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö.

Lähteet
Malin vallankaappaus 2020

Malin viimeisin vallankaappaus tapahtui elokuussa 2020, kun maan armeija syrjäytti presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan ja valta siirtyi sotilaiden muodostamalle juntalle.

Mali on kärsinyt pitkään islamistien ja etnisten ryhmien väkivallasta. Maan heikko talous, korruptio ja kansalliskokousvaalien kiistanalainen tulos aiheuttivat kesäkuussa 2020 laajoja mielenosoituksia, joissa vaadittiin presidentti Keïtan eroa. Myös armeija oli tyytymätön maan tilanteeseen.

Vallankaappaus tapahtui 18. elokuuta, kun Katin varuskunnasta Bamakoon saapuneet joukot pidättivät presidentti Keïtan ja pääministeri Boubou Cissén. Keïta ilmoitti televisiossa eroavansa verenvuodatuksen välttämiseksi. Hän kertoi samalla kansalliskokouksen ja maan hallituksen hajoittamisesta. Pidätetyt vietiin Katin varuskuntaan. Heidän joukossaan oli myös kansalliskokouksen puheenjohtaja Moussa Timbiné.

Kaappauksen tehneet sotilaat ilmoittivat vallan siirtyneen kansalliselle pelastuskomitealle CNSP:lle. Sen puheenjohtaja ja Malin väliaikainen valtionpäämies oli eversti Assimi Goïta. Sotilaiden mukaan heidän tavoitteenaan oli estää maan luisuminen kaaokseen. He lupasivat uusia vaaleja ja paluuta siviilivaltaan.

YK:n turvallisuusneuvosto, Afrikan unioni, Länsi-Afrikan talousyhteisö, Yhdysvaltojen ulkoministeri Mike Pompeo ja entisen siirtomaaisännän Ranskan presidentti Emmanuel Macron tuomitsivat vallankaappauksen. Malin oppositioliike M5–RFP ilmoitti tukevansa kaappajia ja heidän pyrkimyksiään. Mielenosoituksia johtanut imaami Mahmoud Dicko kertoi vetäytyvänsä politiikasta.

Länsi-Afrikan talousyhteisön edustajat kävivät sotilasjuntan kanssa neuvotteluja tilanteen ratkaisemiseksi. CNSP esitti niissä kolmen vuoden siirtymäkautta, jonka aikana maata johtaisi armeijan valitsema presidentti ja etupäässä sotilaista koostuva hallitus. Presidentti Keïta siirrettiin kotiarestiin elokuun 27. päivän vastaisena yönä ja hän lähti myöhemmin Abu Dhabiin saamaan lääkärinhoitoa.

Sotilasjuntan puheenjohtaja Assimi Goïta ilmoitti 12. syyskuuta paluusta siviilivaltaan 18 kuukauden siirtymäkauden jälkeen. Sotilaiden valitsema siirtymäkauden presidentti Bah N’Daw vannoi virkavalansa 25. syyskuuta. Goïtasta tuli samalla maan varapresidentti. Lokakuussa 2020 muodostettiin Moctar Ouanen johtama hallitus, jonka avainministereiksi nimitettiin neljä sotilasta. Länsi-Afrikan talousyhteisö päätti sen jälkeen asettamiensa talouspakotteiden poistamisesta. Joulukuussa perustettiin väliaikainen lainsäädäntöelin ja presidentti N’Daw lakkautti CNSP:n siirtymäkauden peruskirjan mukaisesti.

Siirtymäkauden aikataulu julkistettiin huhtikuussa 2021. Sen mukaan lokakuussa 2021 on määrä järjestää kansanäänestys muutoksista perustuslakiin, joulukuussa alue- ja paikallisvaalit sekä helmi-maaliskuussa 2022 presidentin- ja parlamenttivaalit. Sotilaat syrjäyttivät presidentti N’Dawin ja pääministeri Ouanen toukokuussa 2021, mutta lupasivat että vaalit tullaan järjestämään suunnitellun aikataulun mukaisesti. Siirtymäkauden presidentiksi nousi vallankaappauksen johtaja ja varapresidenttinä toiminut Goïta.

Lähteet

Malin historia
Vallankaappaukset
Savjolovskajan metroasema

Savjolovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1988.

Lähteet 

Moskovan metroasemat
Caboc

Caboc on skoltantilainen lehmänmaidosta valmistettava kermajuusto.

Roomalaiset olivat vaikuttaneet juustonvalmistuksen kehitykseen Englannissa, mutta Skotlannissa juustoja alettiin valmistaa vasta viikinkien vaikutuksesta. Tarinan mukaan Cabocin kehitti Mariota de Ile, joka oli 1400-luvulla apennut pakkoavioliittoa Irlantiin ja palatessaan Skotlantiin hän toi mukanaan Cabocin reseptin. Juuston valmistuksen perinne oli aikanaan loppua kokonaan, mutta Susannah Stone elvytti tavan vuonna 1962. Nykyisin juustoa valmistaa Highland Fine Cheese Caithnessissa.

Caboc muistuttaa skotlantilaista crowdiejuustoa, mutta cabocista poiketen crowdie valmistetaan kuoritusta maidosta. Cabociin puolestaan lisätään kermaa. Kerma valutetaan vateihin, jolloin siihen lisätään hapate. Sekoittamisen jälkeen seos jätetään sikseen kolmen kuukauden ajaksi. Syntynyt juustomassa puristetaan ja muotoillaan tahkoiksi. Lopulta juusto pyöritellään siemenrouheessa.

Valmiiden juustotahkojen paino on noin 110 gramaa ja pituus noin 8 cm. Juustoa voidaan käyttää pöytäjuustona tai esimerkiksi salaatin valmistuksessa tai haggisin kanssa grillattuna.

Lähteet

Aiheesta muualla
Highland Fine Cheese

Brittiläinen keittiö
Lehmänmaitojuustot
Neiti Aika (elokuva)

Neiti Aika on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Elina Talvensaari. Elokuva käsittelee aikaa ja unohdusta, ja se kertoo edesmenneestä naisesta, jonka asunnon ohjaaja Talvensaari osti ja jonka jäämistön hän sai samalla haltuunsa.

Arvosteluja

Palkintoja 
 Tampereen elokuvajuhlat (2020): yli 30-minuuttisten elokuvien sarjan erikoispalkinto sekä Kirkon mediasäätiön palkinto.
 Thessalonikin elokuvajuhlat (2020): Tuomariston erikoispalkinto.

Kritiikkiä 
Taidekriitikko Leena Kuumola kritisoi elokuvan asetelmaa, jossa tavallisen, tekijälle ventovieraan ei-julkisuuden henkilön yksityiselämää käsitellään julkisesti. Kuumolan mukaan oikeus yksityisyyteen ei pääty kuolemaan, mutta dokumentissa kamera tallentaa naisen muistot tavaroiden, valokuvien, päiväkirjatekstien, kaitafilmien ja kirjeiden muodossa. Sitaatit ovat yksityiskohtaisia ja hyvin yksityisiä. Kuumolan mukaan ohjaajan edesmenneen naisen elämästä tekemistä päätelmistä henkii nykyajalle ominainen historiattomuus ja sokeus menneelle ajalle. Dokumentissa ei myöskään pohdita oikeutusta tarttua ventovieraan yksityisen ihmisen yksityiseen elämään.

Lähteet 

Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Veden vartija

Veden vartija on Saara Saarelan ohjaama suomalainen 2. syyskuuta 2022 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva.

Elokuva kuvattiin vuonna 2020 Virossa, Saksassa ja Norjassa. Elokuvan tekoprosessi alkoi jo vuoden 2015 syksyllä. Elokuvan piti tulla teattereihin maaliskuussa 2022, mutta koronarajoitukset siirsivät ensi-illan syksyyn.

Elokuva perustuu Emmi Itärannan kansainvälisesti menestyneeseen, yli 20 kielelle käännettyyn Teemestarin kirja -romaaniin.

Elokuvan budjetti on yli 4,1 miljoonaa euroa, mikä tekee siitä Suomen kalleimman naisen ohjaaman elokuvan.

Veden vartija sai kehnon vastaanoton sekä yleisön että kriitikoiden keskuudessa. Elokuvakriitikot ovat kutsuneet elokuvaa muun muassa ontoksi, mitäänsanomattomaksi sekä kliseiseksi.  

Tulevaisuudessa maailman makea vesi on loppumassa. Teemestariksi valmistuva pikkukylän nuori nainen Noria saa selville sukunsa salaisuuden: he vartioivat salaista lähdettä keskellä tundraa. Samalla kun Skandinavian unionia Aasiasta kontrolloiva sotilashallitus kiristää kuria, jää Noria yksin salaisuutensa kanssa isänsä kuollessa. Isän jäämistöstä Noria saa selville vielä vaarallisemman salaisuuden – saastuneiksi luulluilla Menetetyillä mailla saattaa vielä olla puhdasta vettä. Norian ainoa tuki on hänen kyyninen ystävänsä Sanja, joka köyhempänä kärsii pahemmin kuivuudesta. Samalla kun Norian salaisuudet ajavat häntä ja Sanjaa erilleen, Noria lähentyy optimistisen liikemiehen Taron kanssa, joka sanoo tulleensa ratkomaan kylän vesipulaa – mutta Noria ei tiedä tämän valehtelevan kaikesta. Lopulta Norian on paettava, pelastettava Sanja ja saatava selville, onko elinkelvottomaksi muuttuneella maailmalla vielä toivoa.

Elokuvan tekemisestä julkaistiin elokuvatoimittaja Kalle Kinnusen kirjoittama kirja Veden vartija – Teemestarin kirjasta elokuvaksi.

Rooleissa

Arvosteluja 
Aki Lehti, Muropaketti:  

Juho Rissanen, Iltalehti:  

Tero Kartastenpää, Helsingin Sanomat:  

Juha Rosenqvist, Film-o-Holic.com:  

Jouni Vikman, Episodi:  

Rane Aunimo, Demokraatti:  

Anne Välinoro, Kulttuuritoimitus:  

Jussi U. Pellonpää, FilmiFIN:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset draamaelokuvat
Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Saara Saarelan ohjaamat elokuvat
Lydia Ylöstalo

Lydia Ylöstalo (18. heinäkuuta 1880 Janakkala – 29. marraskuuta 1961 Helsinki) oli Suomen osuuskauppojen keskuskunnan pitkäaikainen kirjanpitäjä. Yhteishyvä kuvasi Ylöstaloa seuraavasti: Lydia Ylöstalo oli yksi SOK:n uranuurtajia ja järjestön ensimmäinen naispuolinen toimihenkilö. Hän oli käynnistämässä ja kasvattamassa SOK:ta aivan sen ensiviikoista asti. Lydia oli myös ensimmäinen työntekijä, joka palveli järjestöä peräti 30 vuoden ajan.

Ura 
Ylöstalo valmistui Kuopion kauppakoulusta kirjanpitäjäksi, jonka jälkeen hän toimi tamperelaisen osuuskunta Väinämöisen kirjanpitäjänä.

Kesäkuussa 1905 Suomen osuuskauppojen keskuskunnan perustaessa tavaraliikkeen hän muutti Helsinkiin ja aloitti sen apulaisena. Keskuskunnalla oli tällöin 4 työntekijää: johtaja W. A. Lavonius, neuvoja Jalmari Sahlbom, myyjä Jussi Laitila ja kirjanpitäjä Lydia Ylöstalo. Keskuskunta oli perustettu jo Suomen osuuskauppojen edustajakokouksessa 1904, mutta ennen tavaraliikettä toiminta oli neuvontaa ja viestintää. Se oli tapahtunut Lavoniuksen ja Sahlbomin kotoa käsin tai matkustaen. Laitila puolestaan aloitti samaan aikaan kuin Ylöstalokin. Työtehtävinä Lydialla oli toimia kassanhoitajana, laskuttajana, kirjanpidon hoitajana ja saapuvien tavaraerien tarkastajana. Hän myös osallistui ympäri Suomea järjestettäviin edustajakokouksiin. Toiminnan laajettua Ylöstalon nimikkeeksi tuli pääkonttorin kirjanpitäjä. 

Ylöstalo emännöi muun työnsä ohessa 20 vuoden ajan Osuuskunta Taloutta sekä osuuskunnan maatilaa, Mäntsälän kartanoa. Talous perustettiin ensimmäisen maailmansodan pula-ajan takia ja sen tarkoituksena oli hankkia henkilökunnalle elintarvikkeita. Vuonna 1935 Lydia erosi SOK:n palveluksesta työskenneltyään siellä 30 vuoden ajan.

Yksityiselämä 
Lydia Ylöstalo kihlautui 1934 kansakouluntarkastaja ja oppikirjantekijä Aarno Saarensivun kanssa. Pariskunta meni naimisiin Ylöstalon erottua SOK:n palveluksesta 1935. Aarno Lahdensivu kuoli 1943 ja Lydia Ylöstalo  vuonna 1961. Ylöstalon testamenttilahjoituksen pohjalle perustettiin Aarno ja Lydia Saarensivun rahasto, joka on toinen rahastoista, josta Kansanvalistusseura jakaa avustuksia. Saarensivujen rahasto on perusopetuksen oppilaiden opintojen edistämiseen ja perusopetuksen opettajien täydennyskoulutukseen.

Lähteet 

Suomalaiset kirjanpitäjät
Suomalaiset osuustoimintaliikkeen vaikuttajat
Vuonna 1961 kuolleet
Vuonna 1880 syntyneet
Baltimoren piirikunta

Baltimoren piirikunta () on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 70 416 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Towsonin kunnallishallinnoton alue. Piirikunta on perustettu 30. kesäkuuta 1659.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Marylandin piirikunnat
Pirkola

Pirkola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Kalevi Pirkola (1941–1971), jääpalloilija, jalkapalloilija ja maahockeypelaaja
Matti Pirkola (1939–1989), toimittaja ja rikoskirjailija
Niko Pirkola (s. 1989), salibandymaalivahti
Karjalan kirkko

Karjalan kirkko -nimellä voidaan viitata seuraaviin:

 Karjalan kirkko on Laatokan Karjalassa Venäjällä toimiva evankelis-luterilainen uskonnollinen yhteisö
 Karjalan kirkko on Mynämäen Karjalassa Suomessa sijaitseva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus
Assimi Goïta

Assimi Goïta (s. 1983) on malilainen sotilas, joka johti elokuun 2020 vallankaappausta ja toimi sen jälkeen maan väliaikaisena valtionpäämiehenä. Hänet nimitettiin Malin siirtymäkauden varapresidentiksi syyskuussa 2020. Toukokuussa 2021 Goita nousi maan väliaikaiseksi presidentiksi.

Goïta on syntynyt upseerin perheeseen ja käynyt Katin sotakoulun. Hän erikoistui Koulikoron sotakoulussa ja sai vuonna 2002 siirron Malin pohjoisosaan taistelemaan Algeriasta tulleita terroristeja vastaan. Goïta liittyi armeijan erikoisjoukkoihin vuonna 2014 ja johti seuraavana vuonna Bamakon hotelli-iskuun liittynyttä operaatiota. Hänet nimitettiin erikoisjoukkojen komentajaksi vuonna 2018.

Malin armeija pidätti maan presidentin Ibrahim Boubacar Keïtan ja pääministeri Boubou Cissén 18. elokuuta 2020. Keïta ilmoitti eroavansa ja kertoi Malin kansalliskokouksen ja hallituksen hajoittamisesta. Kaappauksen tehneet sotilaat ilmoittivat seuraavana päivänä vallan siirtyneen Assimi Goïtan johtamalle sotilasjuntalle. Sotilasjuntan hyväksymän perustuslaillisen säädöksen (acte fondamental) mukaan Goïta toimi Malin valtionpäämiehenä 24. elokuuta – 25. syyskuuta 2020.

Sotilasjuntta nimitti Bah N’Daw’n siirtymäkauden presidentiksi 21. syyskuuta 2020. Hän ja varapresidentiksi valittu Goïta vannoivat virkavalansa 25. syyskuuta. Siirtymäkauden peruskirjan (charte de la transition) mukaan varapresidentti vastasi maan puolustuksesta ja turvallisuudesta.

Goïtan ja N’Dawin välit kiristyivät sen jälkeen kun Moctar Ouane oli nimitetty uudelleen pääministeriksi toukokuussa 2021. Uudesta hallituksesta pudotettiin sotilasjuntan jäsenet Modibo Koné ja Sadio Camara, jotka olivat aikaisemmin toimineet turvallisuus- ja puolustusministereinä. Sotilaat vangitsivat N’Dawin ja Ouanen, ja 26. toukokuuta presidentti ilmoitti eroavansa virastaan. Malin perustuslakituomioistuin julisti Goïtan siirtymäkauden presidentiksi 28. toukokuuta.

Lähteet

Malilaiset sotilaat
Malin presidentit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuusniemen ortodoksinen kirkko

Tuusniemen ortodoksinen kirkko eli Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko on ortodoksinen kirkko Tuusniemellä, Pohjois-Savossa.  

Rukoushuoneen suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen. Hän on tunnetuimpia ortodoksisten rukoushuoneiden suunnittelijoita vuosien 1950-1961 jälleenrakennuskaudella. Näinä vuosina ortodokseille, joista 70 prosenttia oli joutunut jättämään vuosien 1939-1944 sotien seurauksena aiemman kotipaikkansa Suomessa, rakennettiin 13 kirkkoa ja 41 tai 42 rukoushuonetta. Tuusniemelle noussut rakennus pyhitettiin elokuussa 1961 ortodoksiseksi tsasounaksi arkkipiispa Paavalin johdolla. Vuoden 1992 peruskorjauksen jälkeen helmikuussa 1993 arkkipiispa Johannes vihki rakennuksen ortodoksiseksi kirkoksi. Ikonostaasi on valmistunut Puolassa, ikonit on maalannut Margit Lintu.

Rakennus toimii Suomen ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Tuusniemen alueen pyhäkkönä. Temppelijuhlaa Tuusniemellä vietetään vuosittain 29. kesäkuuta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tuusniemen ortodoksinen kirkko (ortodoksi.net)

Tuusniemen rakennukset ja rakennelmat
Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Suomen puukirkot
Pohjois-Savon kirkkorakennukset
Brendan Coyle

Brendan Coyle, alun perin David Coyle, (s. 2. joulukuuta 1963) on englantilais-irlantilainen näyttelijä. Hän voitti parhaan miessivuosan Olivier-palkinnon roolistaan Brendanina näytelmässä The Weir vuonna 1999.Hänet muistetaan rooleistaan sarjoissa Etelästä pohjoiseen, Candlefordin postineiti sekä Downton Abbey. Herra Batesin roolistaan Downton Abbey -sarjassa Coyle oli ehdolla sekä Primetime Emmy-palkinnon että BAFTA- palkinnon saajaksi.

Yksityiselämä 
Brendan Coyle syntyi Corbyssa, Northamptonshiressä, irlantilaiselle isälle ja skotlantilaiselle äidille.Perheeseen kuuluu myös veli, joka työskentelee teurastajana.Coylella on syntyperänsä vuoksi kaksoiskansalaisuus. Hän on jalkapalloilija Sir Matt Busbylle sukua. 

Brendan Coylen isä työskenteli teurastajana omassa yrityksessään, jossa myös Coyle teki töitä 11-vuotiaasta alkaen.Laman aikaan perheyritys meni konkurssiin ja Coylen isä kuoli, kun Coyle oli 17-vuotias.Tuolloin Coyle alkoi miettiä elämänsä suuntaa ja päätyi seuraamaan kiinnostustaan näyttelemistä kohtaan. 

Coyle opiskeli draamaa Dublinissa vuonna 1981 ja sai apurahan Mountview Academy of Theatre Arts -kouluun Iso-Britanniaan vuonna 1983. 

Coyle asuu Norfolkissa.

Ura 
Brendan Coyle sai Olivier -palkinnon vuonna 1999 roolistaan Conor McPhersonin The Weir -näytelmässä ja voitti New York Critics Theater World Award -nimisen palkinnon saman näytelmän New Yorkin tuotannosta.Vuonna 2001 Coyle esiintyi elokuvassa Lopullinen ratkaisu Gestapon päällikkö Heinrich Müllerin roolissa. Hän esitti Kaz Sweeneyä brittiläisessä draamassa True Dare Kiss ja Nicholas Higginsiä BBC:n Etelästä pohjoiseen -minisarjassa. 

Vuonna 2008 hän näytteli Robert Timminsiä BBC:n Candlefordin postineiti -sarjassa, joka perustui Flora Thompsonin kirjoittamaan Lark Rise to Candleford -romaaniin. Vuonna 2010 hän aloitti John Batesin roolissa Julian Fellowesin draamasarjassa Downton Abbey. Fellowes kirjoitti osan Coylelle ja Coyle oli roolistaan ehdokkaana BAFTA-, IFTA- ja Primetime Emmy -palkintojen saajaksi. Hän voitti yhdessä muun Downton Abbey -kokoonpanon kanssa SAG- palkinnon vuosina 2013, 2015 ja 2016.

Filmografia

Elokuvat

Televisio

Anderson Shelter Productions -yritys 
Heinäkuussa 2014 Brendan Coyle ja Joy Harrison perustivat Anderson Shelter Productions Limited -yrityksen,jonka tehtävänä on "löytää lahjakkaita nuoria elokuvantekijöitä" ja auttaa heitä lyhytelokuvaprojektiensa rahoittamisessa.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Brendan Coyle Fansite 
    
Olivier-palkinnon saajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1963 syntyneet
Brittiläiset näyttelijät
Generalisti

Generalisti on biologiassa laji, jolle on ominaista kyky elää useissa erilaisissa ympäristöissä käyttäen niiden erilaisia mahdollisuuksia. Yhteiskunnan ja erityisesti työelämän, ammattien ja koulutuksen yhteydessä generalisti-termiä käytetään vastaparina erityisalan asiantuntijaa tarkoittavalle spesialisti-termille. Tässä artikkelissa tarkastellaan nimenomaan generalisti-asiantuntijaa.

Generalistien katsotaan osaavan esimerkiksi hahmottaa kokonaisuuksia ja tunnistaa ilmiöitä, analysoida syy–seuraussuhteita ja 
muodostaa ratkaisuvaihtoehtoja. Heidän vahvuuksinaan saatetaan pitää kriittistä ajattelua, monitieteisyyttä ja kykyä eri alojen väliseen yhteistyöhön.

Generalistialoiksi kutsutaan koulutuksen, erityisesti korkeakoulutuksen aloja, jotka eivät tuota suoraa pätevyyttä tiettyyn ammattiin. 
Generalistialan vastakohta on professioala.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 
Koulutus
Tieto
Työ
Jaan

Jaan on miehen etunimi. Se on Johannes-nimen virolainen lyhentymä ja yksi Viron yleisimmistä miehennimistä.

Jaan-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 740 miehellä. Jaanilla ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää, mutta Virossa  nimipäivä on 24. kesäkuuta.

Tunnettuja Jaaneja
Jaan Anvelt (1884–1937), virolainen bolševikki
Jaan-Frederik Brunken (s. 1990), saksalais-suomalainen tennispelaaja
Jaan Ehlvest (s. 1962), virolainen shakinpelaaja
Jaan Jung (1835–1900), virolainen opettaja ja arkeologi 
Jaan Kaplinski (1941–2021), virolainen kirjailija ja runoilija 
Jaan Kikkas (1892–1944), virolainen painonnostaja ja olympiamitalisti
Jaan Kirsipuu (s. 1969), virolainen maantiepyöräilijä
Jaan Koort (1883–1935), virolainen kuvanveistäjä ja taidemaalari
Jaan Kross (1920–2007), virolainen kirjailija ja runoilija
Jaan Kruusvall (1940–2012), virolainen kirjailija ja toimittaja
Jaan Kärner (1891–1958), virolainen kirjailija, runoilija ja päätoimittaja
Jaan Lintrop (1885–1962), virolainen kirjailija ja toimittaja
Jaan Mahlapuu (1894–1917), virolainen hävittäjälentäjä
Jaan Maide (1896–1945), virolainen kenraalimajuri
Jaan Malin (s. 1960), virolainen runoilija
Jaan Manitski (s. 1942), virolainen poliitikko, liikemies ja taiteenkeräilijä
Jaan Poska (1866–1920), virolainen poliitikko
Jaan Raamot (1873–1927), virolainen poliitikko
Jaan Rekkor (s. 1958), virolainen näyttelijä
Jaan Ross (s. 1957), virolainen musiikkitieteilijä ja psykologi
Jaan Rääts (1932–2020), virolainen säveltäjä
Jaan Soots (1880–1942), virolainen kenraali ja poliitikko
Jaan Talts (s. 1944), virolainen painonnostaja ja olympiavoittaja
Jaan Teemant (1872–1941), virolainen poliitikko
Jaan Toomik (s. 1961), virolainen videotaiteilija
Jaan Tõnisson (1868–1941), virolainen poliitikko
Jaan Õunapuu (s. 1958), virolainen poliitikko

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Jaan (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Doris Miller

Doris Miller (12. lokakuuta 1919 Waco, Texas – 24. marraskuuta 1943 Tyyni valtameri Makin-atollin edustalla) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka palveli Yhdysvaltain laivastossa toisen maailmansodan aikana. Pearl Harborin iskun aikana messipoikana toiminut Miller tarttui itse ilmatorjuntakonekivääriin, vaikkei hänelle oltu annettu sopivaa koulutusta. Lisäksi hän kantoi haavoittuneita sotilaita turvaan. Laivasto palkitsi Millerin Navy Crossilla toukokuussa 1942.

Miller oli ensimmäinen Navy Crossilla palkittu afroamerikkalainen sotilas. Hän kuoli marraskuussa 1943 Makinin taistelun aikana, jolloin USS Liscome Bay -saattuetukialus joutui japanilaisten hyökkäyksen kohteeksi.

Knox-luokan fregatti USS Miller nimettiin Millerin mukaan. Yhdysvaltain laivasto ilmoitti tammikuussa 2020 nimeävänsä neljännen Gerald R. Ford -luokan lentotukialuksen USS Doris Milleriksi. Milleristä tulee ensimmäinen afroamerikkalainen, jota on kunnioitettu lentotukialuksella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Juhan

Juhan on miehen etunimi. Se on Johannes-nimen virolainen muunnos.

Juhan-nimi on käytössä myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä 376 miehellä. Juhanilla ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää, mutta Virossa  nimipäivä on 24. kesäkuuta.

Tunnettuja Juhaneja
Juhan Aare (1948–2021), virolainen toimittaja ja poliitikko
Juhan Aavik (1884–1982) virolainen säveltäjä ja kapellimestari
Juhan af Grann (s. 1944), suomalainen dokumenttiohjaaja ja televisiotuottaja
Juhan Kukk (1885–1942), virolainen poliitikko
Juhan Kunder (1852–1888), virolainen kirjailija
Juhan Kuus (1953–2015), eteläafrikkalainen toimittaja ja valokuvaaja
Juhan Liiv (1864–1913), virolainen runoilija
Juhan Parts (s. 1966), virolainen poliitikko
Juhan Peegel (1919–2007), virolainen kirjailija
Juhan Raudsepp (1896–1984), virolainen kuvanveistäjä
Juhan Ross (1925–2002), virolainen professori 
Juhan Smuul (1922–1971), virolainen kirjailija
Juhan Sütiste (1899–1945), virolainen kirjailija
Juhan Talve (1951–2003), virolainen toimittaja ja kirjailija
Juhan Viiding (1948–1995), virolainen runoilija

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Juhan (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Tōgane

Tōgane () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kujūkurin tasangolla ja Shimōsan ylängöllä. Tōganessa on 58 081 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 89,12 neliökilometriä.

Japanin keskiajalla Tōgane kehittyi linnanaluskaupukina. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla siitä tuli paikallinen hallintokeskus, jonne Tokugawa Ieyasu perusti residenssin haukkametsästystä varten. Sinne rakennettiin Tōgane- eli Onari-kaidō-tiereitti Funabashista. Sittemmin se on kehittynyt ympäröivän alueen markkinapaikkana ja Kujūkurin seudun keskuskaupunkina. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Tōganelle myönnettiin vuonna 1954. Eräs perinteinen elinkeino on puuvillan (Kazusa-momen) tuotanto. Kaupungin ympäristössä viljellään riisiä, vihanneksia ja puuntaimia, kuten japaninpodokarpusta. Sinne on rakennettu myös teollisuutta ja asuinlähiöitä. 

Tōganen nähtävyyksiin kuuluvat kirsikankukistaan tunnettu Hakkakujärvi ja 1600-luvun alussa rakennettu tekolampi Ojagaike virkistysalueineen. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Tōgane-linja.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin internetsivut 

Chiban prefektuurin kaupungit
Hermannin rantatie

Hermannin rantatie () on Helsingin pääkatuja. Se johtaa Itäväylän ja Sörnäisten rantatien liittymäalueelta Kalasatamasta pohjoiseen Hämeentielle Kumpulaan. Kadun länsipuolella on Hermanninmäki sekä itäpuolella pohjoisesta etelään Kyläsaari, Hermanninranta ja Verkkosaari. Länsipuolella on toimisto- ja asuinrakennuksia sekä itäpuolella Kyläsaaressa ja Hermanninrannassa teollisuutta ja varastorakennuksia.

Hermannin rantatie on osa eurooppatietä 75, ja sen kautta ohjataan liikenne kohti Helsingin keskustaa. Rantatien nopeusrajoitus on 50 km/h. Katua käyttää noin 12 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, ja aivan kadun pohjoisosassa liikennemäärä on 17 000. Raskaan liikenteen osuus moottoriajoneuvojen määrästä on noin 10 %. Kadun kummatkin päädyt ovat helposti ruuhkautuvia: siirtymää Sörnäisten rantatielle hidastaa vilkas jalankulku Kalasataman metroaseman ympäristössä, kun taas pohjoisessa pullonkaulan muodostaa Hämeentien liittymä.

Hankkeet 

Rantatie on molemmilta puolilta kaavoitettu tiiviiksi kantakaupungiksi, ja sen varrelle nousee 2020–2030-luvuilla paljon korkeita asuinrakennuksia. Nihdin ja Länsi-Pasilan välinen Kalasatama–Pasila-raitiotie rakennetaan tien keskelle. Keväällä 2021 rantatiellä tehtiin raitiotiehankkeen pohjatutkimuksia ja koepaalutustöitä, ja varsinaiset katutyöt paalutuksineen alkoivat tammikuussa 2022. Raitiotien rakentamisen yhteydessä tielle toteutetaan myös linja-autokaistat, joita pitkin Kalasatamaan ohjataan osa Koillis-Helsingin ja Vantaan bussilinjoista. Kadun itäpuolen kaistat eli pohjoiseen kulkeva liikenne siirrettiin raitiotien rakentamisen myötä Kyläsaarenkadulle tammikuussa 2022. Toukokuussa 2022 koko rantatie suljettiin työmaan vuoksi liikenteeltä.

Hermannin ja Sörnäisten rantateiden välistä siirtymää pyritään sujuvoittamaan tunnelilla. Suunniteltu 1,6 kilometriä pitkä Sörnäistentunneli ulottuisi Haukilahdenkadun tuntumasta Hermannista Vilhonvuorenkadun eteläpuolelle Sörnäisiin. Tunnelin myötä Hermannin rantatien eteläosa muuttuisi pääväylästä alueelliseksi kokoojakaduksi, ja vähentyvä autoliikenne helpottaisi myös pyöräilyä ja jalankulkua Kalasataman alueella.

Katso myös 
 Kustaa Vaasan tie, osa eurooppatietä 75 Hermannin rantatieltä pohjoiseen
 Junatie, osa Itäväylän ja rantateiden väylämäistä liittymäaluetta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hermannin rantatie Helsingin karttapalvelussa

Helsingin kadut
Syvänniemen tsasouna

Syvänniemen tsasouna eli Ylienkeli Mikaelin rukoushuone on ortodoksinen rukoushuone Kuopion Karttulan pitäjän Syvänniemen kylässä, Pohjois-Savossa. Rukoushuone valmistui vuonna 1949. 

Rakennus toimii Suomen ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Karttulan alueen pyhäkkönä. Temppelijuhlaa vietetään vuosittain 8. marraskuuta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Syvänniemen ortodoksinen tšasouna (ortodoksi.net)

Karttula
Pohjois-Savon kirkkorakennukset
Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Suomen puukirkot
Risto Saalasti

Risto Vilppu Saalasti (s. 1937 Nivala) on suomalainen kuvanveistäjä. Saalasti on opiskellut Kotkan saha- ja puuteollisuusopistossa teknikoksi. Hän on ollut päätoiminen taiteilija 1970-luvun alusta asti.

Risto Saalastin äiti oli opetusneuvos Kerttu Saalasti, eno kuvanveistäjä Kalervo Kallio ja isoisä presidentti Kyösti Kallio. Saalastin isä oli maanviljelysteknikko Teuvo Saalasti, joka kuoli vuonna 1947 sodassa saamaansa keuhkosairauteen. Teuvo Saalastin isä oli agrologi Filip Saalasti. Risto Saalasti vietti lapsuutensa Nivalassa Keskitalon tilalla.

Julkisia teoksia 
 Lakeuden seppä, Ylihärmä
 Kyösti Kallio (muistomerkin reliefi), Ylivieska, 1971
 Tervansoutajan patsas, Kuhmo, 1973
 Laukunkantajan patsas, Kuhmo, 1979
 Rumpalipoika, Kokkola, 1980
 Kylväjä – nivalalaisen työn muistomerkki, Nivala, 1986
 Kolmen sodan muistomerkki, Nivala, 1987
 Roomari, Utajärvi, 1988
 Uittomiespatsas, Evijärvi, 1992
 Matti Lepistön muistoreliefi, Toholampi, 2001
 Vastatuuleen, Oulu, 2008

Valokuvia julkisista teoksista

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Mustjärv (Võrumõisa)

Mustjärv (myös Võru Mustjärv ja Poti järv) on Virossa Võrumaalla Võrussa sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järvi on 320 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee pitkittäisessä painaumassa, joka toimii rajana Võrun kaupunkialueen ja sen pohjoispuolella sijaitsevan laajan peltoaukean välillä. Järvi on 11,7 metriä syvä, mutta sen keskisyvyys on 5,5 metriä. Kummallakin puolella järveä sijaitsee laakson reunoilla asuinalueet, joiden viereen on rakennettu teollisuusalue. Järven lähirannat ovat niitymäistä kosteikkoa, jossa kasvaa harvakseltaan puita ja pensaita. Rantaviivan pituus on 700 metriä. Järvelle ei tule tietä.

Luontoarvoja 
Vesi vaihtuu järvessä hyvin hitaasti. Vedenväri on ruskehtavan punainen ja sen näkösyvyys on pieni. Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, lahna, suutari ja ruutana.

Vesistösuhteita 
Mustjärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Poti oja on Koreli ojan sivu-uoma ja Koreli oja on vuorostaan Vanajõen sivuhaara. Järvi on Poti ojan läpivirtausjärvi. Siihen ei tule muita ojia. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia

Lähteet 

Võru
Võrumaan järvet
Koreli ojan valuma-alue
Silence in the Snow

Silence in the Snow on yhdysvaltalaisen metalcoreyhtyeen Triviumin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 2. lokakuuta 2015.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Matt Heafy – kitara, laulu
 Corey Beaulieu – kitara, taustalaulu
 Paolo Gregoletto – bassokitara, taustalaulu
 Mat Madiro – rummut

Arviot 
 Kaaoszine.fi: 9+/10
 Inferno: 2,5/5
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Silence in the Snow Discogsissa 
 

Triviumin albumit
Vuoden 2015 albumit
Shoot for the Moon

Shoot for the Moon on vuonna 2020 julkaistu Tuomas Tuppuraisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva. Elokuvan kertoo Iron Sky -elokuvasarjan tekemisestä.

Elokuva on vapaasti katsottavissa ja ladattavissa elokuvan verkkosivuilla.

Lähteet 

Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2020 dokumenttielokuvat
Nilsiän museo

Nilsiän museo on Kuopion kaupungin Nilsiän pitäjän alueen kulttuuriperintöä esittelevä paikallismuseo. Museon toiminta avattiin yleisölle vuonna 1977 ensin aittamuseona, mutta on sittemmin laajentunut kattamaan koko Simolan talon pihapiirin. Museota ylläpitää Nilsiän perinne- ja kulttuuriyhdistys.

Museo ja museokahvila ovat avoinna hiihtoloma- ja kesälomakausina sekä tilauksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Nilsiän museon esittelyä verkossa (emuseo.fi)
Kuopion museot
Nilsiä
Suomen kotiseutumuseot