joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Keljo

Keljo on Jyväskylän kymmenes kaupunginosa ja osa Keljon suuraluetta. Kaupunginosan rajat ovat lähes identtiset Tarhamäen tilastoalueen kanssa. Matkaa Keljosta Jyväskylän keskustaan on 3–10 kilometriä. Alueella on melko laajoja omakotitaloalueita, mutta myös teollisuutta kuten Keljonlahden rannalla oleva Keljonlahden voimalaitos. Kaupunginosassa on myös asuinkerrostaloja.

Keljo on Jyväskylän vaurainta aluetta, sillä keskitulot vuonna 2008 alueella olivat 26  508 euroa per henkilö, kun kaupungin keskiarvo oli 22 807 euroa.

Historiaa
Keljo on muodostunut hämäläisten eräalueesta. Kulkureittinä oli Päijänne, jonka pohjoisimpia lahtia on Keljonlahti. Keljo-nimen merkitys on epäselvä. Alueen vanhoja taloja ovat Lahti, Hovila, Taipale, Ristonmaa, Tervala, Kylmälahti eli Pumperi, Särkkä, Sysmälä, Häkkinen, Hakala, Lotila ja Åström eli Huvila. Alueen läpi kulki vanha Laukaantie, joka helpotti liikkumista, mutta toisaalta mäkiseen maastoon tehty tie vaati keljolaisilta paljon työtä. Keljon koulu on perustettu 1896. 

Karhumäen veljekset aloittivat 1920-luvulla laajan lentokonetoiminnan Keljonlahdella. Osa Keljosta liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin 1941 ja alueen pääosa 1965. Alueen halki 1960- ja 1990-luvulla rakennetut tiet ja rautatie vaikuttivat suuresti sen ilmeeseen. Keljonkankaan, Kukkumäen ja Tarhamäen omakotialueet ovat syntyneet 1950-luvulla.

Palvelut
Keljossa on marketalue Keljonkeskus, jossa sijaitsevat Prisma ja K-Citymarket. Kaupunki oli aluksi varannut tontin Ekalle ja Tukolle. Talouslama 1990-luvun alussa pakotti siirtämään hanketta ja suunnitellun Euromarketin tilalle tuli Prisma. Tukon paikan sai puolestaan Citymarket. Prisman ja Citymarketin lisäksi markettialueen välittömässä läheisyydessä ovat 2000-luvulla rakennetut Lidlin, Kotipizzan ja Motonetin liikerakennukset. Keljonkankaan moottoritieristeyksen länsipuolelle on suunniteltu laaja teollisuusalue, mutta alueen kehittyminen on ollut hidasta.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla
Azərbaycan marşı

Azərbaycan marşı (Azerbaižanin marssi) on Azerbaidžanin kansallislaulu. Laulun virallinen nimi on "Azərbaycan Respublikasının Dövlət Himni" eli "Azerbaidžanin kansallishymni". Laulun on sanoittanut Ahmed Javad ja sen on säveltänyt kuuluisa azerisäveltäjä Üzeyir Hacıbəyov.

Sanat azeriksi

Käännös suomeksi
Azerbaidžan! Azerbaidžan! 
Uljaitten poikien vaalittu maa, 
Olemme kaikki valmiit antamaan henkemme puolestasi. 
Olemme kaikki valmiit kaatamaan veremme maahan edestäsi. 
Elä onnellisena trikolorisi myötä.
Elä onnellisena trikolorisi myötä.
Tuhansia sieluja uhrattiin sinulle 
Sylistäsi tehtiin taistelukenttä
Sotilaat, jotka riistivät elämänsä
tulivat kaikki sankareksi.
Tulkoon sinusta kukoistava puutarha.
Olemme valmiit uhraamaan henkemme puolestasi joka hetki. 
Sydämessäni on tuhat ja yksi lempeää sanaa, 
joilla ylläpitää kunniaasi,
joilla kohottaa lippusi,
Ja kunniaasi ylläpitämään
kaikki nuoret ovat innokkaita. 
Vaalittu maa, vaalittu maa. 
Azerbaidžan! Azerbaidžan! 
Azerbaidžan! Azerbaidžan!

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuuntele kansallislaulu

Kansallislaulut
Azerbaidžanin kansallissymbolit
Azerbaidžanilaiset musiikkikappaleet
Vapaalasku

Vapaalasku on alppihiihdon laji, jota harrastetaan hoidettujen rinteiden ulkopuolella. Muista alppihiihdon lajeista poiketen rinteeseen pääsy tapahtuu useimmiten ainakin osittain lihasvoimalla, joko kävelemällä, kiipeämällä, hiihtämällä tai skinnaamalla.

Vapaalaskua harrastetaan niin tavallisella alppihiihtotyylillä, telemarkilla kuin lumilaudallakin.

Turvallisuus 

Kunnostamattomilla rinteillä liikuttaessa lumivyöryonnettomuuden riski on olemassa, joten vapaalaskun harrastajan tuleekin tuntea hyvin lumivyöryt sekä muut lumiturvallisuuteen liittyvät seikat. Myös suojavarusteilla voidaan parantaa laskijan turvallisuutta.

Varusteet 

Vapaalaskua voidaan harrastaa tavallisilla lasketteluvarusteilla, mutta myös erityisesti vapaalaskuun soveltuvia varusteita on saatavilla. Merkittävimmät erot tavallisiin suksiin ovat niiden suurempi pituus ja leveys sekä mahdollisuus vapauttaa siteiden kantaosa siten, että siteen etuosasta muodostuu sarana ja ylöspäin nouseminen mahdollistuu. Hiihtämällä tapahtuvan nousemisen mahdollistavat pohjaan nousun ajaksi liimattavat nousukarvat, jotka estävät suksea luistamasta taaksepäin. Saman ilmiön havaitsee silittämällä eläintä vastakarvaan, alun perin nousukarvat olivatkin aitoa eläimen turkkia, mutta nykyään ne ovat pääasiassa teollisista materiaaleista valmistettuja.

Laskijan on syytä käyttää hiihtovälineiden lisäksi myös suojavarusteita. Suojavarusteista tärkein on tarkoitukseen sopiva oikean kokoinen kypärä. Polvisuojat suojaavat iskuilta ja pitäessään nivelen lämpimänä myös vähentävät trauma-alttiutta. Muita yleisesti käytettyjä suojavarusteita ovat selkäpanssari ja iskuilta suojaavat housut. Suojavarusteiksi voidaan myös laskea keliin sopivat suoja-asusteet, jotka suojaavat tarvittaessa tuulelta, vedeltä, lumelta, kylmältä jne.

Välttämättömiin lumivyörypelastusvälineisiin kuuluvat piippari (piipperi), sondi ja lapio. Jäätikkö- ja jyrkänneolosuhteet edellyttävät railopelastusvarusteita kuten ylle puettavat kiipeilyvaljaat,
joita tarvitaan turvallista köyden kiinnittämistä varten, sekä erilaiset ankkuroivat välineet kuten jääruuvit, köysilenkit, ja muut ankkurointivarusteet. Hakku on vuoristovarustuksen perustyökalu.

Kilpailut 

Vapaalasku, kuten muutkin alppihiihdon lajit, on myös kilpailulaji. Vapaalaskukilpailuissa kilpailija saa vapaasti valita rinteeltä laskulinjansa ja suorituksen arviointi perustuu tuomarin/-ien arvioon valitun laskulinjan haasteellisuudesta sekä laskijan laskutaidoista. Laskun aikana voidaan tehdä erilaisia hyppyjä, pudotuksia tms. Kilpailuissa on suojavarusteiden käyttäminen pakollista (oltava ainakin kypärä ja selkäpanssari).

Aiheesta muualla 
Suomen Hiihtokeskusyhdistys
 Matti Verkasalo: Vapaa lasku: tieto, taito, turvallisuus: sanoja, lauseita, lauselmia, faktoja, käsitteitä, fiktiota, valokuvia ja piirroksia, ajatuksia, ajatelmia, runoja!, lauluja!, iloa, surua, kertomuksia vapaalaskusta, vapaasta laskusta. Helsinki: Kustannus oy Vapaalasku, 2013. ISBN 978-952-92-7889-3 (sidottu)

Freestylehiihto
Lumilautailu
China Airlines

China Airlines () on taiwanilainen lentoyhtiö. Lentoyhtiö ei ole valtion omistama, mutta se kuuluu Kiinan ilmailun edistyssäätiöön (中華航空事業發展基金會).  Säätiö kuuluu Kiinan tasavallan hallitukselle.

Lentoyhtiön päälentoasema on Taoyuanin kansainvälinen lentoasema Taipeissa. Taipeissa sijaitsee myös lentoyhtiön pääkonttori.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 10,3 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

China Airlines

Taiwanilaiset lentoyhtiöt
Kansalliset lentoyhtiöt
SkyTeam
Judy Cornwell

Judy Cornwell (s. 20. helmikuuta 1940, Lontoo) on brittiläinen naisnäyttelijä, jonka tunnetuin televisiosarjarooli on Pokka pitää -sarjan Daisyna.

Judy Cornwell on näytellyt myös mm. elokuvissa Santa Claus ja Every Home Should Have One.

Aiheesta muualla
  

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
JUU EI

JUU EI on suomalainen komediasarja, jota esitettiin Yle TV2 -kanavalla vuonna 2003 ja uusintana vuonna 2006 ja 2010. Sarja kertoo Hyppyrin perheen elämästä ja kommelluksista. Ohjelman on käsikirjoittanut ja ohjannut Pekka Lepikkö ja tuottanut Jarmo Oksa.

Näyttelijät
Susanna Nisso – Perheen tytär Emma
Santeri Mäntylä – Perheen poika Eetu
Sanna Majanlahti – Perheen äiti, ammatiltaan opettaja
Jari Salmi – Perheen isä, ammatiltaan nikkari, korjaaja

Tilannekomediat
Suomalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Panttivanki

Panttivanki on henkilö, jota pidetään vankina, jotta voitaisiin pakottaa kolmas osapuoli toimimaan halutulla tavalla. Panttivankia uhataan vahingoittaa tai tappaa, jos kolmas osapuoli ei suostu taipumaan vangitsijan vaatimuksiin. Suomen lain mukaan panttivangin ottamisen rangaistusasteikko on vuodesta kymmeneen vuoteen vankeutta.

Nykyään panttivankeja ottavat enimmäkseen rikolliset ja terroristit.

Kihla
Germaaneilla oli tapana solmia liitto- ja rauhansopimuksia siten, että osapuolet vaihtoivat keskenään panttivankeja (gisl tai geisel). Myös yksipuolisia panttivankeja otettiin valloitettujen alueiden hallitsijan tai muiden korkeasukuisten miesten jälkeläisistä määräajaksi. Suomen kieleen tämä perinne on tuonut kihlakunta-termin.

Panttivankitapauksia

Tunnettuja tapauksia, joissa ihmisiä on otettu panttivangeiksi:

 1979 – Iranin panttivankikriisi
 1986 – Mikkelin panttivankidraama
 1994 – Torpin panttivankikriisi
 2000 – Jolon panttivankikriisi
 2012 – Atte ja Leila Kalevan sieppaus
 2014 - Sydneyn panttivankikriisi

Rikollisuus
Agrologi

Agrologi on maatalous- ja luonnonvara-alaan liittyvä ammattinimike. Nykyisin  agrologin tutkinnon voi suorittaa ammattikorkeakoulussa joko ammatikorkeakoulututkinnon tai ylemmän ammattikorkeakoulutukinnon tasoisena.
1900-luvulla agrologeja valmistui maatalousopistoista, ja ammattikorkeakoulu-uudistuksen jälkeen tutkintoja erotetaan toisinaan liitteellä "Agrologi (AMK)".

Opintojen sisältö ja työtehtävät
Perinteisesti agrologit toimivat maaseutuelinkeinojen eri tehtävissä, kuten neuvonta-, suunnittelu-, johtamis-, koulutus-, projekti-, tuotekehitys- ja markkinointitehtävissä. Myös jo ennestään suuri agrologiyrittäjien (etenkin maatalousyrittäjien) joukko on kasvussa. Pankit olivat 1980-luvulle saakka hyvin merkittävä agrologeja työllistänyt sektori.

Nykyisissä ammattikorkeakouluopinnoissa voi keskittyä myös ympäristönsuojeluun, kouluttautuen sen alan ammattilaiseksi.

Agrologit ja AMK-agrologit ovat järjestäytyneet Agrologien liittoon. Se kuuluu yhteistyöjäsenenä STTK:oon. Liitolla on noin 4 000 jäsentä. Heistä noin 2400 on maatalousyrittäjiä, loput työskentelevät perinteisesti erilaisissa neuvonta-, suunnittelu-, opetus- ja markkinointitehtävissä.

Agrologeja kouluttavat ammattikorkeakoulut
Hämeen ammattikorkeakoulu
Jyväskylän ammattikorkeakoulu
Oulun ammattikorkeakoulu
Karelia-ammattikorkeakoulu
Lapin ammattikorkeakoulu
Savonia-ammattikorkeakoulu
Seinäjoen ammattikorkeakoulu
Yrkeshögskolan Novia

Lähteet

Aiheesta muualla
Agrologien liitto
Agrologien työtehtävät  
Maaseutuelinkeinojen koulutusohjelman yleiskuvaus (Opetushallitus) 
Esimerkki maaseutuelinkeinojen koulutusohjelman toteutuksesta (AMK) (pdf)
Esimerkki maaseutuelinkeinojen koulutusohjelman sisällöstä (AMK)

Ammattikorkeakoulututkinnot
Maatalousammatit
Aníbal Cavaco Silva

Aníbal António Cavaco Silva (s. 15. heinäkuuta 1939 Boliqueime, Algarve, Portugali) on portugalilainen poliitikko, joka oli Portugalin presidentti 2006–2016. Aiemmin hän on toiminut Portugalin pääministerinä vuosina 1985–1995. Cavaco Silva edustaa keskusta-oikeistolaista Sosiaalidemokraattista puoluetta.

Elämä 
Cavaco Silva suoritti tutkinnon rahoituksesta Lissabonin ISCEF-yliopistossa ja myöhemmin taloustieteen tohtorin tutkinnon Yorkin yliopistossa. Cavavo Silva on toiminut luennoitsijana ISCEF:llä ja professorina Lissabonin NOVA-yliopiston taloustieteellisessä tiedekunnassa. Tullessaan valituksi presidentiksi Cavaco Silva toimi luennoitsijana Portugalin katolisessa yliopistossa. Asepalveluksensa hän on suorittanut upseerina Lourenzo Marquesissa (nyk. Maputo) Mosambikissa vuosina 1962–1965.

Parlamenttiin Cavaco Silva valittiin 1980 ja puolueen johtoon Mota Pinton kuoleman jälkeen vuonna 1985. Cavaco Silva toimi Portugalin pääministerinä kauemmin kuin kukaan aikaisempi demokraattisesti valittu pääministeri, muutamaa viikkoa vaille kymmenen vuotta vuosina 1985–1995.

Pääministerin tehtävästä Cavaco Silva luopui pyrkiäkseen vuoden 1996 vaaleissa Portugalin presidentiksi, mutta hävisi sosialistien ehdokkaalle, Lissabonin pormestari Jorge Sampaiolle. Tappion jälkeen Cavaco Silva vetäytyi politiikasta. Hän työskenteli vuoteen 2004 asti Portugalin keskuspankin (Banco de Portugal) johtokunnan neuvonantajana, minkä jälkeen hän toimi Portugalin katolisen yliopiston professorina.

Cavaco Silva asettui ehdolle vuoden 2006 presidentinvaaliin, jossa hänet valittiin suoralla kansanvaalilla Portugalin presidentiksi jo ensimmäisellä kierroksella. Hänet valittiin myös toiselle kaudelleen vuonna 2011 heti ensimmäisellä kierroksella. Cavaco Silvan kausi presidenttinä päättyi 6. maaliskuuta 2016.

Cavaco Silva on ollut vuodesta 1963 asti naimisissa Maria Alves da Silvan (s. 1938) kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Página Inicial da Candidatura do Professor Aníbal Cavaco Silva

Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat
Portugalin presidentit
Portugalin pääministerit
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Talviloma

Talviloma, aikaisemmin ja edelleen yleisesti myös  hiihtoloma on Suomessa koulujen kevätlukukaudella helmi-maaliskuussa pidettävä vajaan viikon eli viiden päivän mittainen, maanantaista perjantaihin kestävä loma. Sen ajankohta vaihtelee nykyään maakunnittain ja lomat on porrastettu kolmelle viikolle. Lisäksi talvilomaksi kutsutaan vuosilomalain piirissä olevien työntekijöiden lomaviikkoa, joka toisin kuin kesäloma myönnetään lomakauden ulkopuoliseksi ajaksi.

Loman ajankohta 

Talviloma ajoittuu ajankohdiltaan kalenterivuoden 8., 9. tai 10. viikolle.
 I: 8. viikko
 Etelä-Suomesta
 Uusimaa
 lounainen Suomi
 Ahvenanmaa
 Satakunta
 Varsinais-Suomi
 II: 9. viikko
 Etelä-Suomesta
 Kanta-Häme
 Päijät-Häme
 Kaakkois-Suomi
 Etelä-Karjala
 Etelä-Savo
 Kymenlaakso
 Länsi-Suomi
 Etelä-Pohjanmaa
 Keski-Pohjanmaa
 Keski-Suomi
 Pirkanmaa
 Rannikko-Pohjanmaa
 III: 10. viikko
 Itä-Suomi
 Pohjois-Karjala
 Pohjois-Savo
 Pohjois-Suomi
 Kainuu
 Lappi
 Pohjois-Pohjanmaa

Porrastuksella pyritään välttämään ruuhkahuiput eritoten Lapin talviurheilukeskuksissa.

Alusta nykyhetkeen 

Kauniaislaisen koulun, Grankulla Samskolan johdossa oli 1920-luvulla herännyt ajatus lomasta talvella vuoden alkukuukausina, jotta oppilaille tarjoutuisi tilaisuus hiihtourheilun laajamittaiselle harrastamiselle. Kouvolalainen voimistelunopettaja Santeri Hirvonen puolestaan ehdotti Kasvatus ja koulu -lehdessä vuonna 1926 koululaisille sisätiloissa työskentelyn vastapainoksi hiihtolomaa. Hän kirjoitti, että keväthangilla hiihtäessään lapset saisivat raitista ilmaa ja kestävyyttä lopun lukuvuoden puurtamiselle.

Grankulla Samskola järjesti ensimmäisen kerran kuuden päivän mittaisen ”urheiluloman” vuoden 1927 kahdeksannella viikolla. Lauri Pihkala ryhtyi ajamaan asiaa eteenpäin 1930-luvun alussa. Kouluhallitus hyväksyi idean ja vuonna 1933 hiihtoloma otettiin käyttöön kaikissa Suomen kansa- ja oppikouluissa. Suomen liikuntahallintoa tutkineen dosentti Erkki Vasaran mukaan koulujen hiihtolomat olivat yksi näkyvimmistä ja merkittävimmistä liikuntapoliittisista käytännön toimista 1920- ja 1930-luvuilla.

Nykyään hiihdon merkitys talvilomalla on vähentynyt, mutta edelleen monet hiihtävät ja/tai laskettelevat talvilomallaan.

Lähteet 

 Erkki Vasara (1997), Valkoisen Suomen urheilevat soturit, Suojeluskuntajärjestön urheilu- ja kasvatustoiminta vuosina 1918–1939, SHS, Bibliotheca Historica 23.
 Jari Kanerva (2006). Liikuntatieteellinen Seura. Ajatus hiihtolomasta syntyi 80 vuotta sitten.
 Grankulla Samskola 1907 – 1957. Holger Schildts Förlag. Helsingfors 1957
 Erkki Vasara (2004), Valtion liikuntahallinnon historia. Liikuntatieteellisen Seuran julkaisu nro 157.

Viitteet 

Koulutus
Työ
Vapaa-aika
Liikunta
Seulonnan keskeiset artikkelit
Oikeus omaan kieleen

Oikeus omaan kieleen on kansalaisoikeus, jonka perusteella ihmisillä on oikeus oman äidinkielensä ylläpitämiseen ja käyttämiseen ja itsensä julkiseen ilmaisuun omalla äidinkielellään. Kielellisten, kulttuurillisten tai etnisten vähemmistöjen oikeutta käyttää omaa kieltään on pyritty joissain maissa rajoittamaan esimerkiksi vähemmistön sulauttamiseksi valtaväestöön.

YK:n Taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien sopimuksen 15 artiklan mukaan yksilöllä on oikeus ottaa osaa kulttuurielämään ja sopimusvaltiot velvoitetaan toimenpiteisiin, jotka ovat välttämättömiä sivistyksen kehittämisen ja levittämisen kannalta. Euroopan sosiaalinen peruskirja velvoittaa Euroopan neuvoston edistämään ja helpottamaan mahdollisuuksien mukaan maahanmuuttajien lapsien äidinkielenopetusta ja myös vastaanottajamaan kielen opettamista maahanmuuttajille.
 
Suomen perustuslaki turvaa suomalaisille oikeuden käyttää tuomioistuimessa ja muiden viranomaisten kanssa asioidessa omaa kieltään, suomea tai ruotsia. Samoin taataan suomen- ja ruotsinkielisen väestön sivistykselliset tarpeet. Lisäksi perustuslaissa määritellään, että saamelaisilla alkuperäiskansana sekä romaneilla ja muilla ryhmillä on oikeus ylläpitää ja kehittää omaa kieltään ja kulttuuriaan. Perustuslain määrittelemiä oikeuksia on tarkemmin määrätty kielilaissa. Myös saamelaisten  ja viittomakielisten oikeuksista säädetään lailla. Maahanmuuttajilla on oikeus säilyttää kulttuuriaan ja kieltään myös kotouttamislain mukaan.

Katso myös
Suomen kielilaki
Suomen kielipolitiikka

Lähteet 

Oikeudet ja vapaudet
Kielipolitiikka
Perusoikeudet
Risto Hieta

Risto Hieta (s. 1956) on suomalainen rooli- ja tietokonepelikulttuurin parissa vaikuttava henkilö. Hän on laatinut itse lukuisia roolipelejä, ja hänet tunnetaan myös pelejä käsittelevissä lehdissä ilmestyneistä palstoista ja kolumneista. Hieta syntyi vuonna 1956 Mäntässä.

Hieta tuli monelle tutuksi Nordic- tai Nordic the Incurable -nimellä MikroBitti-lehden Peliluola-palstan pitäjänä. Peliluolassa julkaistiin pelivinkkejä, ennätyksiä ja pienimuotoisia peliarvosteluita. Lukijoiden lähettämillä kirjeillä oli tärkeä osa palstan sisällössä. Palstan alussa oli usein tarina, joka perustui Nordicin pelaamien roolipeliseikkailujen tapahtumiin. Ensimmäinen Peliluola oli MikroBitin numerossa 3/1985 ja viimeinen julkaistiin vuonna 1998. Varsinkin palstan alkuaikoina, jolloin pelaamista käsittelevää kirjoittelua ilmestyi Suomessa hyvin vähän, Peliluola oli merkittävä suomalaiselle tietokone- ja roolipelikulttuurille. Myöhemmin Nordic kirjoitti kolumneja Pelit-lehteen. Hieta on lisäksi avustanut suomalaisia roolipelilehtiä, kuten Sinistä lohikäärmettä, Magusta ja Claymorea. Hän on kirjoittanut myös Skrolli-lehteen.

Hieta julkaisi vuonna 1986 ensimmäisen suomalaisen roolipelin, Miekka ja magia. Muita hänen suunnittelemiaan pelejä ovat muun muassa Ace-pelien kustantamat Elhendi ja Astra sekä Myrrysmiesten kustantama Lännen maat. Hän on myös tehnyt useita pieniä roolipelejä Arctic Ranger Production -yhtiön nimissä. 

Hieta työskenteli Fantasiapelit-ketjun liikkeessä Tampereella, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2022. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin elämäntyöpalkintona Kultainen lohikäärme Ropecon-tapahtumassa.

Julkaisuja

JAMES BOND 007 Agenttipeli, Voitto Pohjola Ky, 1984
The Secret Treasure of Raguoc in the Acirema Dungeons (roolipeli), omakustanne, 1985
Miekka ja Magia roolipeli, Pro-Ultimate oy, Tampere, 1987
Rapier, roolipeli, ACE-pelit 1989
Astra, roolipeli (Ari Tukiaisen kanssa), ACE-pelit, 1991
Elhendi, roolipeli, ACE-pelit, 1993 
Roolipeliopas, ARP, Tampere 1994
Kalmo, zombiroolipeli, ARP, Tampere 1999
Väinö D20, pelinjohtajaton roolipeli, ARP, Tampere, 2000
Lännen maat, tarinapeli, Myrrysmiehet, Helsinki, 2013
Valon maa, opetusroolipeli, Otavan opisto, 2013
Marsin agentit, parviälyroolipeli, Myrrysmiehet, Helsinki, 2014
Tupilak, noppapeli Grönlannista, Myrrysmiehet, Helsinki, 2015

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Suomalaisen tietokonepelikulttuurin historiaa käsittelevä lisensiaatintyö (PDF)
 JAMES BOND 007 Agenttipeli Board Game Geek -sivustolla

Roolipelisuunnittelijat
Suomalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Herrasmies

Herrasmies tarkoittaa nykyisin hieno-, tahdikaskäytöksistä (usein myös hyvin pukeutunutta) miestä. Herrasmiehen piirteitä ovat hienostuneet käytös-, seurustelu- ja pöytätavat, kohteliaisuus ja ylimyksellinen eleganssi.

Alun perin käsite on sääty-yhteiskunnan aikainen nimitys ylimpien luokkien miehistä, 1600-luvulle saakka pelkästään aatelistoon kuuluvista. Myöhemmin sana laajeni tarkoittamaan myös korkeita virkamiehiä, puoliaatelisia, suurmaanomistajia ja porvareita. Molemmat sukupuolet käsittävä ilmaisu oli herrasväki. 

Muiden kielten herrasmiestä tarkoittava sana periytyy latinan gentilis-sanasta, joka tarkoittaa sukuun (lat. gens) kuuluvaa. Sanalla on viitattu erityisesti hyvän perheen miespuoliseen jäseneen, jolla on suvun maine suojeltavanaan. Sana kehittyi myöhemmin synonyymiksi aatelille. Silti sillä saatettiin myös viitata papistoon ja varakkaisiin porvareihin.

Katso myös 
 Kalos kagathos

Lähteet 

Sääty-yhteiskunta
Ritarillisuus
Aapinen

Aapinen on kirja, jonka tarkoituksena on opettaa lukemista ja jossa käydään tavallisesti eri kirjaimet läpi aakkosjärjestyksessä.

Suomalaisen aapisen historia
Ensimmäinen tunnettu suomenkielinen kirja oli aapinen, Mikael Agricolan Abckiria vuodelta 1543. Sitä ei tosin ollut tarkoitettu niinkään lapsille, vaan lähinnä lukutaitoa opettaville papeille. Abckirian aapisosa käsittää neljä sivua ja katekismusosa 12 sivua. Enemmän lapsille suunnattu oli Yxi paras lasten tawara, vuoden 1666 katekismuksen aapisosa, jonka oli kirjoittanut piispa Johannes Gezelius vanhempi ja joka julkaistiin erillisenä 12-sivuisena painoksena. Gezeliuksen tavoite oli saada kansa omaksumaan sisälukutaito. Pälkäneläinen Daniel Medelplan kaiversi Gezeliuksen aapisen puulaatoille, jotta sitä voitiin painaa käsin. Sota-aikoina kirjapainot eivät toimineet ja aapisista oli pulaa. Esimerkiksi ennen isovihaa 1700-luvun alussa arvioitiin vain joka kolmannen suomalaisen osaavan auttavasti lukea.

Jaakko Juteinin Lasten kirjassa (1816) oli myös ei-uskonnollista aineistoa, jonka määrä aapisissa alkoi nousta.
Henrik Gabriel Porthan oli sitä mieltä, että ensimmäisen kirjan tulisi herättää lapsen uteliaisuus ja mielenkiinto. Lapsen kyvyt ja tarpeet alettiinkin ottaa huomioon myös heille tarkoitetuissa teoksissa.

Suomenkielisen aapisen kuva-aiheena ja symbolina on perinteisesti esiintynyt aapiskukko. Maailman vanhin säilynyt aapiskukko on painettu puolalaisen aapisen kanteen 1500-luvulla. Aapiskukko esiintyy myös Pälkäneen kunnan vanhassa vaakunassa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

 Oululaisen Barckin kirjapainon painama aapinen vuodelta 1856.
Hilkka-Maija Keskinen esittelee aapisia, Kirjastokaista-video

Oppikirjat
Lukutaito
Länsi-Suomi (sanomalehti)

Länsi-Suomi on Raumalla viisi kertaa viikossa ilmestyvä, vuonna 1905 perustettu sitoutumaton sanomalehti. Lehden levikki on noin 12 000 kpl, ja sen päälevikkialuetta on Rauman seutukunta.   Länsi-Suomen printti- ja verkkosisältöjen yhteistavoittavuus on 80 000 lukijaa (KMT 2017). Nimestään huolimatta lehden levikkialue ei kata koko Länsi-Suomea, vaan se välittää paikallisia uutisia ja tapahtumatietoja Raumalla ja sen kymmenessä ympäristökunnassa. 

Lehden päätoimittaja oli marraskuuhun 2014 Pasi Katajamäki, sen jälkeen tehtävää hoiti vt. päätoimittajana Kaija Ulmanen. Toimitusjohtaja on Reima Numminen. Länsi-Suomi kuuluu Sanomalehtien liittoon. Toukokuussa 2015 päätoimittajana aloitti pitkään kaupunkilehti Uuden Rauman päätoimittajana työskennellyt Janne Rantanen. Rantasen tehtäviin kuuluu myös johtaa paikallislehti Raumalaista ja julkaisijayhtiö Marva Median digitaalista toimitusta.

Lehtiuudistus 2018-2019 
Vuonna 2018 Länsi-Suomi liittyi maakuntalehtien yhdistyksen Lännen Median osakkaaksi. Vuodesta 2019 lähtien Länsi-Suomen printtiversio on ilmestynyt viitenä päivänä viikossa aiemman seitsemän sijaan: tiistaisin, torstaisin, perjantaisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. Ilmestymispäivien vähentämisen taustalla on levikin väheneminen ja sisältöjen siirtyminen verkkoon. Ilmestymättöminä päivinä lehti keskittyy enemmän verkkosisällön tuottamiseen.

Päätoimittajat 
 Aaro Jalkanen 1905–1907
 Kaarlo Franssila 1907–1911
 Teuvo Valanne 1911
 O. W. Kankaanranta 1911–1919
 Väinö Lahtonen 1919–1932
 Toivo Armas Aalto-Setälä 1932–1933
 Olavi Kostia 1934–1935
 Lauri Lohi 1935–1938
 Toivo Armas Aalto-Setälä 1938
 Jaakko Koskela 1938–1942
 Toivo Armas Aalto-Setälä 1942
 Arvi Tapiola 1942–1955
 Kauko Vahe 1955–1980
 Matti Nurmi 1980–1989
 Mikko Uola 1989–1992
 Jyrki Niittyranta 1992–1994
 Jarmo Virmavirta 1994–1996
 Pauli Uusi-Kilponen 1996–2007
 Mikko Honkala 2008
 Pasi Katajamäki 2008–2014
 Kaija Ulmanen 2014–2015 (vt.)
 Janne Rantanen 2015–

Lähteet

Aiheesta muualla
 Länsi-Suomen verkkosivut
 Mikko Uola, Länsi Suomi 1905–1990, Rauma: Länsi-Suomi, 1990 ISBN 951-9128-24-7
 Oy Länsi-Suomen yhtiöesitys Pörssitiedossa

Suomalaiset sanomalehdet
Rauman media
Kotouttaminen

Kotouttaminen on maahanmuuttajien sopeuttamista elämään ja toimimaan uuden kotimaansa yhteiskunnassa. Se sisältää yleensä valtiovallan aktiivisia toimia, kuten maan kielen opetusta ja aktiivisia työllistämistoimia. Yleensä kotouttamiseen osallistuvat myös Punaisen Ristin kaltaiset järjestöt mutta myös maahanmuuttajien omat yhdistykset. Kotouttamisen tarkoituksena on luoda maahanmuuttajalle mahdollisimman nopeasti itsenäisen ja tasavertaisen kansalaisuuden vaatimat valmiudet. Laissa määritellään kotouttaminen määräaikaiseksi prosessiksi, yleensä kolmen vuoden mittaiseksi. Yhteiskuntaan sopeutuminen ja uuden elämän rakentaminen on todellisuudessa huomattavasti pidempiaikainen.

Suomessa kotouttamista säätelee laki kotoutumisen edistämisestä. Kotouttamisasioiden johtamisesta vastaa Suomen työ- ja elinkeinoministeriö.

Suomessa maahanmuuttaja voi valita kotouttamiskieleksi myös ruotsin kielen. Maahanmuuttajista osa on valinnut kotouttamiskieleksi ruotsin kielen, koska ovat kokeneet sen suomen kieltä helpommaksi. Työ- ja elinkeinoministeriön raportissa Osallisena Suomessa -hankkeen suosituksista Suomen ruotsinkielisiltä ja kaksikielisiltä alueilta löytyy hyviä esimerkkejä kotoutumisesta ja työllistymisestä ruotsin kielellä.

Kielipolitiikka 

Keskeisimpiä kotouttamistoimintoja on kielen opettaminen. Maahanmuuttajalapsille opetetaan sekä suomen kieltä että äidinkieltä. Äidinkieli toimii ajattelun kielenä ja on myös pohjana koko opiskelulle ja persoonallisuuden kehittymiselle. Vankka äidinkielen taito on tärkeä edellytys vieraan kielen omaksumiselle sekä menestykselliselle opiskelulle. Äidinkielen merkitystä ei helposti huomaa ennen kuin sen käyttö tulee vaikeaksi. Lapsen arkikieli voi olla hyvinkin sujuvaa, mutta ongelmia voi esiintyä vaikeimpien asioiden ja abstraktikäsitteiden käsittelyssä. Oman kielen avulla oppilas oppii muodostamaan ja ymmärtämään käsitteitä sekä omaksumaan asioita. Siksi sen hallinta on tärkeää koulumenestyksen kannalta.

Kotouttamispolitiikan arviointi 
Kaikkiaan 56 maata käsittävä ja MIPEX-indeksin avulla tehty tutkimus osoitti 2020, että Suomi yhdessä Ruotsin kanssa edusti maailman parasta kotouttamispolitiikkaa mitattuna muuttajien yhtäläisillä oikeuksilla, mahdollisuuksilla ja turvallisuuden tasolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Riku Perhoniemi& Inga Jasinskaja-Lahti: "Maahanmuuttajien kotoutuminen 7 vuoden seurannan valossa" Finnish journal of ethnicity and migration 2/2007 21-34.
 Miikka Pyykkönen: "Järjestäytyvät diasporat; etnisyys, kansalaisuus, integraatio ja hallinta maahanmuuttajien yhdistystoiminnassa" Jyväskylä studies in education, psychology and social research 306: Jyväskylän yliopisto 2007
 Tilastokeskus - Maahanmuuttajat ja kotoutuminen

Muuttoliike
Suomen politiikka
Angloarabi

Angloarabi on täysiverinen hevosrotu, joka on syntynyt muiden kahden täysiverirodun eli arabianhevosen ja englannintäysiverisen risteytyksenä. Alun perin angloarabeja alettiin kasvattaa Ranskassa 1800-luvulla. Angloarabiksi lasketaan nykyään yleensä hevonen, jonka vanhemmat ovat molemmat angloarabeja, angloarabi ja arabi, angloarabi ja englantilainen täysiverinen tai englantilainen täysiverinen ja arabi. Ranskassa angloarabirotuun hyväksymiseksi hevosen suvussa edellytetään olevan vähintään neljäsosa arabianhevosta.

Ominaisuudet 
Angloarabien ominaispiirteitä ovat avoimet sieraimet, pitkät korvat, valppaat silmät ja takana sijaitseva säkä. Angloarabin liikkuminen on notkeaa ja ylvästä ja sen luonne on rohkea ja tulinen. Säkäkorkeus on noin 163–170 cm. Angloarabi on väriltään useimmiten rautias tai ruunikko, mutta useimmat yksiväriset väritykset ovat hyväksyttyjä.

Käyttö 
Parhaissa angloarabeissa yhdistyvät arabianhevosen ja englannintäysiverisen parhaat piirteet. Angloarabit menestyvät kaikissa ratsastuksen olympialajeissa (este-, kenttä- ja kouluratsastus), ja niille järjestetään myös laukkakilpailuita. Angloarabit sopivat kevyen rakenteensa puolesta erinomaisesti myös matkaratsastukseen. 

Angloarabeja on kaikkialla maailmassa, mutta varsinkin Ranskassa rotu on hyvin suosittu. Useat ranskalaiset siittolat ovat erikoistuneet angloarabien kasvattamiseen. 

Angloarabin nimeen liitetään yläviitteenä tunnus x (joskus virheellisesti xo).

Aiheesta muualla

Angloarabi Hevosmaailma.netissä

Täysiveriset
Ranskalaiset hevosrodut
Laukkahevosrodut
Pete Sampras

Peter ”Pete” Sampras (s. 12. elokuuta 1971 Washington) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Hän voitti Wimbledonin tennisturnauksen miesten kaksinpelin seitsemän kertaa, Yhdysvaltain avoimen tennisturnauksen viidesti ja Australian avoimen turnauksen kahdesti. Ranskan avoimia hän ei kyennyt urallaan voittamaan, mutta pääsi vuonna 1996 välieriin. Sampras on voittanut 14 Grand Slam -turnausta, mikä oli miesten ennätys vuoteen 2009, kunnes Roger Federer voitti 15. Grand Slam -turnauksensa. Sampras oli maailmanlistan ykkösenä 286 viikkoa, jolla hän on kaikkien aikojen tilastossa toisena, edellään vain Roger Federer. Palkintorahoja hän keräsi urallaan yli 43 miljoonaa dollaria.

Tennis ja nuoruus

Pete Sampras syntyi Washingtonissa Sam ja Georgia Samprasin kolmantena lapsena. Hän osoitti poikkeuksellista urheilullisuutta jo nuorena. Vuonna 1978 Samprasin perhe muutti Palos Verdesiin, Kaliforniaan. Seitsemänvuotiaana Pete rupesi pelaamaan yhä enemmän tennistä. Samprasin perhe liittyi Peninsula Racquet Clubiin, jossa he pelasivat perheen kesken paljon tennistä. Peter Fisher koulutti hänestä hyvän tennispelaajan. Ammattilaiseksi hän siirtyi vuonna 1988 ollessaan 17-vuotias. Hänen ensimmäinen tittelinsä on Philadelphiasta helmikuulta 1990. Saman vuoden elokuussa hän voitti ensimmäisen Grand Slam -turnauksensa Yhdysvaltain avoimissa. Tie ei ollut helppo, sillä puolivälierissä hän voitti kahdeksankertaisen Grand Slam -voittajan Ivan Lendlin, välierissä nelinkertaisen Yhdysvaltain avointen voittajan John McEnroen ja finaalissa kahdeksankertaisen Grand Slam -voittajan Andre Agassin. Pete Samprasista tuli nuorin mies, joka on voittanut Yhdysvaltain avoimet. Voittaessaan hänellä oli ikää 19 vuotta ja 28 päivää. Sampras lopetti uransa virallisesti vuonna 2003. Viimeisessä ammattilaistason tennisturnauksessaan hän voitti US Openin vuonna 2002.

Sampras on kuusinkertainen International Tennis Federationin maailmanmestari. Hän voitti kyseisen tittelin vuosina 1993–1998. Sampras valittiin International Tennis Hall of Fameen kesällä 2007.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset tennispelaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Asetelma (maalaustaide)

Asetelma on elottomista luontokappaleista tai esineistä koottu sommitelma tai tällaista aihetta esittävä maalaus, piirustus tai valokuva. Asetelma voidaan koostaa esimerkiksi kulhollisesta hedelmiä, riistaeläimistä tai talousesineistä.

Asetelmamaalauksen taiteenlaji liittyy perinteiseen pohjoiseurooppalaiseen taiteeseen, esimerkiksi saksalaiseen, hollantilaiseen tai englantilaiseen taiteeseen. Vaikka asetelmia maalattiin jo antiikin Roomassa ja renessanssin taiteessa, ne olivat yleensä maalauksen sivussa tai vain osa sitä ja korostivat ihmisen toimintaa, kuten hedelmäasetelma Caravaggion maalauksessa Bacchus.

Asetelma on esitys arjen läheisistä esineistä. Se oli suosittu 1600-luvun Hollannissa kahdesta syystä: maan taide ei ollut vahvan kirkollisen vallan suojeluksessa ja nouseva luokka porvaristo arvosti maalaustaidetta sekä kauneudellisena kohteena että kaupankäynnin välineenä.

Asetelmissa käytetään usein trompe l'oeil -tekniikkaa, jossa viitataan osoittelevasti voimakkaan kuvasyvyyden todellisuusvaikutelmaan. Esimerkiksi Ambrosius Bosschaert vanhemman asetelmat ovat usein trompe l'oeil -maalauksia.

Asetelmaa pidetään myös erinomaisena maalauksen tai piirtämisen harjoitus- ja opiskeluaiheena.

Katoavaisuuden tunnus  
Toisinaan Hollannin asetelmamaalauksissa oli myös vanitas, joka oli varoitus katsojalle, jotta hän ei hairahtuisi jokapäiväisen elämän aisteja houkutteleviin mukavuuksiin. Toisissa asetelmissa saattoi olla piilotettuna raamatullisia aiheita.

Vanitas oli osa laajempaa aihepiiriä, jota kutsuttiin sanaparilla memento mori. Tämä latinankielinen sanonta voidaan kääntää: Muista, että olet kuolevainen, tai Muista, että kuolet, tai Muista oma kuolemasi. Se on useiden taiteenlajien ja teosten aiheena, mutta niiden kaikkien tarkoituksena on muistuttaa ihmisiä heidän omasta kuolevaisuudestaan.

Maalaustaiteen hierarkkisesti määritellyt lajityypit alkoivat menettää vaikutustaan 1800-luvulla. Asetelma, joka oli aikaisemmin katsottu vähempiarvoiseksi lajityypiksi, vaikutti avantgardetaiteessa esimerkiksi impressionistien ja van Goghin teoksissa ja erityisesti Cezannen maalauksissa, joissa asetelmaan keskityttiin historiamaalauksen kaltaisella monimutkaisuudella.

1900-luvun modernismin maalaustaide käytti asetelmaa useisiin uudennuksiin ja kubistit, futuristit ja surrealistit käyttivät vanhaa maalaustaiteen lajia teoksissaan. Nykytaiteen keinona installaatio eli valmiista esineistä koostuva asetelma tilassa on jatkoa asetelmamaalaukselle.

Käsitteen alkuperä suomen kielessä 
Sanaa asetelma käytti ensimmäisen kerran julkisesti kirjailija, kriitikko, taidemaalari ja metsänhoitaja H. Ahtela alias Einar Reuter vuonna 1917 ilmestyneessä monografiassa, jonka otsikko oli Helena Schjerfbeck. Tässä kirjoituksessa julkaistu käsite yleistyi myöhemmin kielenkäyttöön. Aikaisemmin suomen kielessä asetelmasta käytettyä sanaa ”hiljaiselo” kirjoittaja piti mahdottomana.

Asetelmamaalauksia

Lähteet 

Maalaustaide aiheen mukaan
Taidehistorian käsitteet
Elo

ELO tai elo tarkoittaa seuraavia asioita:
Elo, elämä
Elo, kypsynyt vilja
Elo-luku, kahden pelaajan peleissä käytettävä tilastollinen vahvuusluku
Elo, koirarotu
ELO, Electric Light Orchestra
Kuopion Elo, entinen suomalainen jalkapalloseura
Kauppakeskus Elo, kauppakeskus Ylöjärvellä
Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo, 1.1.2014 aloittanut työeläkeyhtiö 
Elo-säätiö, ruokakulttuuriin keskittynyt säätiö
Elo, suomalainen miehen etunimi
Elo, muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi (suomalaisia, ellei toisin mainita):
Aarre Elo (1934–2022), televisiotoimittaja ja ohjelmajohtaja
Ari Elo (s. 1941), teollisuusneuvos ja diplomi-insinööri, Elomatic Oy:n perustaja
Arpad Elo (1903–1992), unkarilais-yhdysvaltalainen fyysikko ja shakkimestari
Eero Elo (s. 1990), jääkiekkoilija
Efraim Elo (1868–1932), matematiikan opettaja ja oppikirjantekijä, Elon laskuopin kirjoittaja
Emil Elo (1879–1953), päätoimittaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko
Emil Elo (1896–1944), liikemies, hiihtäjä, pikajuoksija ja autourheilija
Emil Elo (s. 1987), Kauppalehden toimittaja
Hannu Elo (1940–2022), jääkiekkoilija
Hans Elo (1891–1981), jääkärimajuri
Jaakko Elo (1925–2017), urologian kirurgi ja professori
Jere Elo (s. 1992), jääkiekkoilija
Jorma Elo (s. 1961), koreografi
Kosti Elo (1873–1940), näyttelijä, Tampereen Työväen Teatterin ent. johtaja
Kristine Elo (s. 1945), lavastaja
Lasse Elo (1903–1992), lavastaja
Lauri Elo (s. 1928), lavastaja, Lasse Elon poika
Meri Elo (1920–2000), Matkatoimisto Oy Lomamatkan toimitusjohtaja ja kauppaneuvos
Mikko Elo (s. 1943), poliitikko (SDP)
Niilo Elo (1909–1997), toimitusjohtaja ja kauppaneuvos
Olavi Elo (1913–1979), ampuja
Paavo E. S. Elo (1911–1963), kirjallisuudentutkija
Pekka Elo (1949–2013), opetushallituksen ylitarkastaja
Pentti Elo (1929–1991), jääkiekkoilija ja maahockey-pelaaja
Raimo Elo (1939–2018), jalkapalloilija ja käsipalloilija
Simon Elo (s. 1986), kansanedustaja (Perussuomalaiset, Sininen tulevaisuus)
T. A. Elo (1884–1954), arkkitehti
Teemu Elo, muusikko ja lääkäri
Terttu Elo, Terttu Eskelinen (1920–2009), suomalainen kirjailija ja suomentaja
Tiina Elo (s. 1971), Vihreän liiton kansanedustaja
Timo Elo (s. 1966), jääkiekkovalmentaja
Toivo Elo (1888–1972), keihäänheittäjä
Unto Elo (s. 1944), meloja
Vappu Elo (1909–1947), teatteri- ja elokuvanäyttelijä, Kosti Elon kasvattitytär
Vilho Elo (1895–1947), ampuja
Viola Elo (s. 1948), kirjailija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Sukevan rautatieasema

Sukevan rautatieasema () on rautatieasema Suomen rataverkon rataosalla , Sukevan taajamassa Sonkajärvellä. Hirsinen asemarakennus on valmistunut vuonna 1905, ja sen on suunnitellut tuolloinen rautatiehallituksen pääarkkitehti Bruno Granholm.

Sukevan asemalla pysähtyvät kaikki VR:n henkilöjunat reitillä Helsinki–Kuopio–Oulu. Kaikki henkilöjunat käyttävät raidetta yksi. Asemalla kuormataan myös raakapuuta. Asemalta oli aiemmin myös pistoraide Suprom Oy:lle, mutta pistoraiteen vaihde on purettu.

Sukevan rautatieasema muutettiin miehittämättömäksi rataosan turvalaitetöiden valmistuessa syyskuussa 2006. Tällöin rataosan kaikkien liikennepaikkojen liikenteenohjaustoiminnot siirtyivät hoidettaviksi kaukokäytöllä Iisalmesta käsin. Turvalaitetöiden myötä Sukevalta purettiin kesän 2005 aikana yksi Pohjois-Suomen viimeisistä kampiasetinlaitteista. Semaforit oli purettu jo aiemmin ja korvattu valo-opastimilla.

Lähteet
 Aro, Jari: Sukevan keskusvankilan historiikki, 1989.
 Haavikko, Jari: Sonkajärven rakennusperinnettä, 1992.
 Suomen vankilat, koonnut: Jouko Nevalainen, julkaisija: Oikeusministeriön vankeinhoito-osasto, Helsinki, 2. painos, 1961, s. 49–58

Aiheesta muualla

Pohjois-Savon henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Sonkajärven rakennukset ja rakennelmat
Sonkajärven liikenne
Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
Sten

Sten, Stén tai Steen tarkoittaa seuraavia:

 Sten, miehen nimi
 Sten, brittiläinen konepistoolimalli
Sten, Stén tai Steen, sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
 Alexander Steen (s. 1984), ruotsalais-kanadalainen jääkiekkoilija
 Andreas Myran Steen (s. 1988), norjalainen maastohiihtäjä
 Anna Sten (1908–1993), venäläinen näyttelijä
 Cassandra Steen (s. 1980), saksalainen kevyen musiikin laulaja
 Daniel Sten, oik. Ina Lange (1846–1930), suomalainen pianisti, musiikkihistorioitsija ja kirjailija
 Einar Steen-Nøkleberg (s. 1944), norjalainen pianisti ja musiikkipedagogi
 Hanna van der Steen (s. 1973), suomalainen lastenkirjailija
 Harald Heide Steen (1911–1980), norjalainen elokuvanäyttelijä
 Helge Stén (1923–1965), suomalainen kuvataiteilija
 Ida Sten (s. 1984), suomalainen maantiepyöräilijä
 Jan Steen (1626–1679), hollantilainen taidemaalari
 Joakim With Steen, JOWST (s. 1989), norjalainen DJ, tuottaja ja lauluntekijä
 Juha Sten (s. 1983), suomalainen koripalloilija
 Magnus Steen (?–1697), suomalainen professori, Turun akatemian rehtori
 Meri Stén (1901–1985), suomalainen näytelmäkirjailija
 Minna Sten (s. 1987), suomalainen koripalloilija
 Oscar Steen (s. 1982), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Oskar Steen (s. 1998), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Sanna Stén (s. 1977), suomalainen soutaja
 Stefan Steen (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti
 Tapio Sten (s. 1949), suomalainen koripalloilija
 Thomas Steen (s. 1960), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Thorvald Steen (s. 1954), norjalainen kirjailija
 Tiina Sten (s. 1986), suomalainen koripalloilija
 Viveca Sten (s. 1959), ruotsalainen rikoskirjailija.
Stanislav Šuškevitš

Stanislau Stanislavavitš Šuškevitš (, łacinkaksi Stanislaŭ Stanislavavič Šuškievič, , 15. joulukuuta 1934 Minsk – 3. toukokuuta 2022) oli Valko-Venäjän korkeimman neuvoston puhemies ja virallinen valtionpäämies 1991–1994. Hän tuki markkinatalousuudistuksia ja oli avainhenkilönä luotaessa Itsenäisten valtioiden yhteisöä.

Ennen valtion johtoon tulemistaan Šuškevitš oli tiedemies ja fysiikan ja matematiikan tohtori, Valko-Venäjän akatemian jäsen, useiden oppikirjojen kirjoittaja ja julkaissut yli 150 artikkelia.

Šuškevitš allekirjoitti Venäjän Boris Jeltsinin ja Ukrainan Leonid Kravtšukin kanssa 8. joulukuuta 1991 Białowiezan metsässä Belovežin sopimuksen, jossa Neuvostoliitto julistettiin hajonneeksi ja korvattiin Itsenäisten valtioiden yhteisöllä.

Vuoden 1993 lopulla parlamentin korruption vastaisen komitean puhemies Aljaksandr Lukašenka syytti 70 hallituksen virkamiestä, mukaan lukien Šuškevitšia korruptiosta ja valtion varojen kavaltamisesta. Lukašenkan syytökset johtivat epäluottamusäänestykseen, jonka Šuškevitš hävisi. Häntä seurasi pääministeri Vjatšaslau Kebitš. Myöhemmissä tutkimuksissa syytökset Šuškevitšia vastaan osoitettiin vääriksi.

Heinäkuussa 1994 järjestetyissä ensimmäisissä presidentinvaaleissa kuudesta ehdokkaasta Kebitšiä pidettiin voittajaehdokkaana. Ensimmäisellä kierroksella Lukašenka sai kuitenkin 45 % äänistä, Kebitš 15 % ja Šuškevitš 10 %.

Vaalien jälkeen Lukašenka marginalisoi Šuškevitšin ja käytännössä pakotti tämän elämään mitättömällä eläkkeellä. Šuškevitšin saavutukset poistettiin historian oppikirjoista. Häntä syytettiin vuonna 2006 laittoman poliittisen mielenosoituksen järjestämisestä, mutta minskiläinen tuomioistuin hylkäsi syytteen.

Šuškevitš johti vuoteen 2018 asti pientä oppositiopuoluetta ja oli vuoden 2011 protestien aikaan useasti pidätettynä. Šuškevitš kertoi seuraava vuonna Valko-Venäjän hallituksen kieltäneen häneltä mahdollisuuden lähteä maasta. Lukašenko oli syyttänyt Šuškevitšia viidennen kolonnan edustajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rulers - Belarus  (rulers.org)
 Rulers - Belarus, Parliament  (rulers.org)
 Worldstatesmen.org - Belarus  (worldstatesmen.org)

Valkovenäläiset poliitikot
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Sylvester

Sylvester on miehen etunimi. Se on peräisin latinasta ja tarkoittaa metsäläistä, metsässä asuvaa.

Sylvesterin nimipäivä on 31. joulukuuta, Pyhän Sylvesterin eli paavi Sylvester I:n kuolin- ja muistopäivänä. Koska päivä on vuoden viimeinen eli uudenvuodenaatto, merkitsee nimi Sylvester tai Silvester useissa kielissä, muun muassa saksassa, myös uudenvuodenaattoa.

Suomessa nimi Sylvester on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 248 miehelle ja noin 30 naiselle.

Tunnettuja Sylvesterejä

Paavit 
Pyhä Sylvester I, paavi 314–335, pyhimys
Sylvester II, paavi 999–1003
Sylvester III, paavi 1045

Muita 
Silvestr (Sylvester) (k. 1565), venäläinen pappi, uskonoppinut ja Iivana Julman neuvonantaja
Sylvester Ahola (1902–1995), amerikansuomalainen trumpetisti
Sylwester Bednarek (s. 1989), puolalainen korkeushyppääjä
Sylvester Gozzolini (1177–1267), italialainen aatelismies, apotti ja pyhimys
Sylvester Granrose (1898–1958), yhdysvaltalainen köydenvetäjä
Sylvester Groth (s. 1958), saksalainen näyttelijä ja laulaja
Sylvester James (1947–1988), yhdysvaltalainen muusikko
Sylvester Levay (s. 1945), unkarilainen musikaalisäveltäjä
Sylvester McCoy (s. 1943), skotlantilainen näyttelijä
Sylvester Raikamo (s. 1992), suomalainen salibandyn pelaaja
Sylvester Roper (1823–1896), yhdysvaltalainen keksijä
Sylvester Stadler (1910–1995), itävaltalaissyntyinen SS-kenraali
Sylvester Stallone (s. 1946), yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Sylwester Sypień (s. 1968), puolalainen karateka
Sylwester Szmyd (s. 1978), puolalainen maantiepyöräilijä 
Sylvester Takač (s. 1940), serbialainen jalkapallovalmentaja
Sylvester Weaver (1908–2002), yhdysvaltalainen televisioalan vaikuttaja, NBC:n entinen toimitusjohtaja

Sylvester sukunimenä 
Nimi Sylvester esiintyy myös sukunimenä, esimerkiksi seuraavilla henkilöillä:

James Joseph Sylvester (1814–1897), brittiläinen matemaatikko, jonka mukaan ovat saaneet nimensä Sylvesterin-Gallain lause ja Sylvester-mitali
Sebastian Sylvester (s. 1980), saksalainen nyrkkeilijä
Tony Sylvester, brittiläinen laulaja

Kuvitteellisia Sylvesterejä 
Sylvesteri, Looney Tunes -animaatioiden kissahahmo
Sylvester Shyster, Samu Suutari, Walt Disneyn sarjakuvahahmo

Lähteet

Etunimet
Neliapila

Neliapila on harvinainen muunnos yleisestä kolmilehtisestä apilasta. Neliapilan löytämisen uskotaan tuottavan onnea.

Neliapiloita etsivät henkilöt huomaavat, että tietyltä alueilta löytyy enemmän neliapiloita kuin joltain toiselta alueelta, mikä saattaa johtua erilaisesta kasvualustasta ja muista ilmiöistä, kuten saasteista, maan koostumuksesta tai muista ympäristöllisistä tekijöistä. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan ennätysmäärä lehtiä apilalla on 56.

On arvioitu, että on yksi neliapila jokaista kymmentätuhatta kolmilehtistä apilaa kohden.

Se, onko neliapila geneettisen vai ympäristöllisen syyn seuraus, on väittelyn kohteena. Neliapilan harvinaisuus ja laajalle levinneisyys vihjaa, että nelilehtisyyden aiheuttaa geeni, mutta ympäristön muutokset eivät ole poissuljettuja vaihtoehtoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kasvitiede
Onnenkalut

de:Klee#Das vierblättrige Kleeblatt
Gambina

Gambina on Alkon vuonna 1932 alun perin Viinake-nimellä myyntiin tuoma terävänmakuinen maustettu viinipohjainen alkoholijuomasekoitus eli cocktail, joka on sekoitettu punaisesta vermutista ja ginistä sekä maustettu muun muassa appelsiininkuorella. Väriltään Gambina on punaruskea. Takaetiketin mukaan Gambina sisältää säilöntäaineena rikkidioksidia, jota muovipulloihin pakattavat viinit vaativat enemmän kuin lasipulloihin pakattavat, koska muovi läpäisee happea.

Kuvaus 
Alko luonnehtii juomaa väkevöidyksi jälkiruokaviiniksi. Sitä suositellaan aperitiiviksi tai pitkien juomien osaksi esimerkiksi tonicin tai appelsiinimehun kera. Juomalla on aikojen kuluessa ollut lempinimiä, kuten kampiviina, gee ja iso gee.

Juoman viinipohjana on aiemmin ollut omenaviini. Euroopan unioni muutti heinäkuussa 2020 juomaryhmän lainsäädännön tulkintaa. Uuden tulkinnan mukaan Gambina olisi muuttunut väkeväksi alkoholijuomaksi, jolloin juoman verotus olisi noussut merkittäväksi, jolloin valmistajan Altian mukaan yhtenä vaihtoehtona oli hinnan nosto. Altia kuitenkin muutti juoman reseptiä niin, että se perustuu valkoviiniin. Gambina (21 t-%) myydään Alkossa 0,75 litran muovipulloissa.

Martti Häikiö kirjoittaa teoksessa Alkon historiaa (2007), että Gambina on leimautunut hinta-väkevyys-suhteensa vuoksi Sorbuksen, Vineton ja Aperitan kanssa alkoholistien juomaksi. 1970-luvun lehtiartikkelin mukaan Gambina oli silloin hinta-väkevyys-suhteessa sijalla 22.

Gambina kulttuuri-ilmiönä

Musiikki 
Gambina on mainittu monissa suomalaisissa  kappaleissa:

 suomalainen hardcore-yhtye Rytmihäiriö on tehnyt albumin Gambinapsykoosi ja muun muassa kappaleet ”Sataa Gambinaa”, ”Tissit Gambinassa”, ”Gambina O.D”, ”Ison G:n armoilla” ja ”Gambinaa Vastaan”.
 Eppu Normaalin tuotannosta löytyy huumorikappale ”Esko veti ison G:n”.
 Juice Leskinen on puolestaan tehnyt kappaleen ”Iso Gee”.
 Koivuniemen Herrat ovat tehneet kappaleen ”Magista ja Gambinaa”.
 Heikki Kuula on tehnyt kappaleen ”Gambinaa”.
 Juha Vainion laulussa ”Miettinen ja Nortamaa ja monta muuta soittajaa ottaa pari Gambinaa, kun ei myydä halvempaa”.

Yhdistykset 
Useissa Suomen korkeakouluissa toimii Gambinasta innoituksensa saaneita opiskelijayhdistyksiä. Muun muassa Tampereen yliopistossa toimii Tampereen Akateemisesti Sivistyneet Gambinan Ystävät ry. Oulussa on opiskelijajärjestö Oulun Gambinan ystävät ry.

Katso myös 
 Valdemar
 Marabello

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset alkoholijuomamerkit