joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Honkajoen seurakunta

Honkajoen seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Honkajoen kunnan alueella. Honkajoki kuului Lapuan hiippakuntaan ja Parkanon rovastikuntaan.

Historia 
Honkajoen seurakunnan alue on kuulunut ennen itsenäistymistään Hämeenkyrön, Isojoen, Ikaalisten ja lopulta Kankaanpään seurakuntiin. Alue sai kiinteän asutuksen vasta 1600-luvun lopulla ja oli harvaa aina 1700-luvun lopulle saakka. Alueen sijainti kahden maakunnan rajalla aiheutti 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa erikoisen tilanteen, jossa Honkajoki kuului hallinnollisesti Ikaalisiin, mutta kirkollisesti toisessa maakunnassa sijaitsevaan Isojokeen. Honkajokiset ja isojokiset rakensivat yhdessä kirkon Isojoelle 1710. 1732 perustettuun Isojoen kappeliseurakuntaan kuului 30 perhettä Isojoelta ja 15 perhettä Honkajoelta.

1804 Honkajoesta tuli Ikaalisten seurakunnan alainen saarnahuonekunta, joka sai luvan rakentaa oman saarnahuoneen. Honkajoen puinen ristikirkko valmistui pääosin jo kesällä 1804. Kirkko vihittiin käyttöön 1810. Honkajoen väestö halusi kovasti saada saarnahuonekuntansa kappeliseurakunnaksi ja sen jälkeen itsenäiseksi seurakunnaksi. Tuomiokapitulin mielestä asutuksen vähäisyys ja köyhyys olivat kuitenkin esteenä näille toiveille. 1815 Honkajoki sai oman saarnaajan Johan Adam Berghin tullessa alueen papiksi. 1864 Honkajoesta muodostui Kankaanpään seurakunnan alainen kappeliseurakunta ja se sai oman kappalaisen, Frans Henrik Hällforsin Ikaalisista. Vuonna 1891 seurakunnan väkiluvun noustua 2600 henkeen päätti senaatti myöntää seurakunnalle täyden itsenäisyyden. Tämä toteutui kuitenkin vasta 1905, kun Honkajoen kappalaisesta Yrjö Fabian Mittleristä tuli seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra. Nykyisenä kirkkoherrana on vuodesta 2013 alkaen toiminut Johan Lampinen.

Vuoden 2019 alussa Honkajoen seurakunta liittyi osaksi Kankaanpään seurakuntaa. Honkajokelaiset vaihtoivat samassa yhteydessä hiippakuntaa Lapuan hiippakunnasta Turun arkkihiippakuntaan. Honkajoki jatkaa kuitenkin omana kuntanaan eikä liitoksen yhteydessä tapahtunut siis kuntaliitosta.

Toimipaikat 
Seurakunnan kirkkona toimi vuonna 1810 käyttöön vihitty Honkajoen kirkko. Seurakunnan omistukseen kuuluivat myös 1960 valmistunut kirkkoherranvirasto, jonka yhteydessä on myös kirkkoherran asunto, 1967 valmistunut siunauskappeli sekä 1971 valmistunut seurakuntakoti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Honkajoen seurakunnan kotisivut

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Honkajoki
Tommi Virkkunen

Tommi Virkkunen (s. 31. maaliskuuta 1971) on suomalainen Oulun Kärpät Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on myös Oulun Kärppien edustaja SM-Liiga Oy:n hallituksessa. Virkkunen aloitti Oulun Kärppien toimitusjohtajana 1. toukokuuta 2017, Juha Junnon siirtyessä eläkkeelle.

Virkkusen ura pelaajana
Virkkunen pelaisi kaudella 1989-1990 juniorikiekkoa Kanadassa, Western Hockey Leaguen Kamploops Blazersin ja Victoria Cougarsin joukkueissa kaikkiaan 18 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi Virkkunen palasi takaisin Ouluun ja pelasi sekä A-junioreissa sekä miesten divarijoukkueessa. Virkkunen aloitti Kärpissä myös kauden 1991-92 mutta siirtyi 5 pelatun ottelun jälkeen jälleen Pohjois-Amerikkaan, tällä kertaa Yhdysvaltoihin, pelaamaan ECHL-liigaa. Kauden aikana Virkkunen pelasi Knoxville Cherokees -joukkueessa 14 ottelua, joissa teki tehot 2+9. Kaudella 1992-93 Virkkunen siirtyi saman liigan Johnstown Chiefsin riveihin, jossa pelasi 25 ottelua ennen paluutaan takaisin Kärppiin. Virkkunen pelasi Kärppien riveissä I divisioonaa vielä seuraavankin kauden kunnes lopetti uransa keväällä 1994.

Lähteet

 
 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Oulun Kärpät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylä-Tuomiojärvi

Ylä-Tuomiojärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Reijunperällä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 76 hehtaaria, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se on muodostunut Rimminmäen, Mäyrämäen ja  Orisillanmäen väliseen laaksoon. Ympäristön jyrkkyyserot jatkuvat vedenpinnan alle, missä on syvää. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, jonka nimeä ei ole kirjoitettu karttoihin. Saaressa on mökki. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 8,83 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00883 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 11,6 metriä ja suurin syvyys on 33 metriä. Noin puolet järvestä on yli 15 metriä syvää, jossa on kolme pienialaista syvännettä (26 metriä, 32 ja 33 metriä). Järven rantaviivan pituus on 5,9 kilometriä ja järven rannat ovat metsämaata. Järven koillispää on kannas Kaitajärveen päin ja se oli aikoinaan kokonaan viljeltyä Reijunperän aluetta. Järven ympäristössä on haja-asutusta ja rannoille on rakennettu lähes 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 16687, 16685 ja länsipuolelta kulkevalta kylätieltä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Syväojan valuma-alueeseen (14.293) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,7 metriä mpy.

Siihen laskee neljä puroa, jotka ovat myös Kaitajärven (32 ha) ja Pirttilammen (13 ha) yhteinen laskuoja, Vähän Tuomiojärven (5 ha) laskuoja ja Karvalammen laskuoja. Ylä-Tuomiojärven laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja se virtaa aluksi Koskelanojanan Majajärven (6 ha) läpi Myllyjärveen (16 ha), josta se jatkaa Syväojan nimisenä Tuomiojärveen.

Lähteet 

Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alue
Jyväskylän järvet
Musiikin aika

Musiikin aika on suomalainen nykymusiikkitapahtuma, joka järjestetään vuosittain Viitasaarella kesä–heinäkuun vaihteessa. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1982 lähtien, ja alun perin tapahtuman nimenä oli Uuden musiikin kesäakatemia. Tapahtuma kuuluu Finland Festivals -kamarimusiikkijuhliin. Tapahtuman virallinen järjestäjä on alusta alkaen ollut Viitasaaren kesäakatemia ry.

Historiaa
Musiikin ajan perustajia olivat säveltäjä Jukka Tiensuu ja viitasaarelainen harmonikkataiteilija Timo Kinnunen. Tiensuu toimi taiteellisena johtajana vuodet 1982–1987. Häntä ovat seuranneet Jarmo Sermilä, Tapio Tuomela ja Perttu Haapanen, ja nykyinen johtaja on säveltäjä Johan Tallgren. Tapahtuman pitkäaikainen toiminnanjohtaja oli Markku Möttönen; nykyinen toiminnanjohtaja on Vilja Ruokolainen.

Tapahtuma keskittyi aluksi musiikkikursseihin, mutta nykyään pääpaino on konserteissa. Tapahtumassa on alusta alkaen vieraillut kansainvälisesti tunnettuja säveltäjiä, muusikoita ja yhtyeitä.

Musiikin ajan historiasta muistetaan John Cagen vierailu ja hänen kaksi omintakeista konserttiaan vuodelta 1983. Viitasaaren kirkossa järjestettiin Cagen teoksen 2R/3 kantaesitys 26. heinäkuuta:
”Pöydän takana istui vanha harmaatukkainen mies sinisessä farkkupaidassaan ja tuijotti hiljaa eteensä. Pitkän hiljaisuuden jälkeen hän narisutti tuoliaan ja pöytää, taas hiljaisuutta, paperipussin rapinaa. Viimein mies kastoi kolme oikean käden sormeaan vesimaljaan, tarttui vasemmalla kädellä viinilasin jalasta ja alkoi hangata sormillaan lasin reunaa. Taas hiljaisuutta, välillä hän liikautti avainta, hipaisi vaateripustinta.
 Kun 17 minuuttia oli kulunut, vanha mies nousi hymyillen seisomaan. Hämmentynyt yleisö oli istunut kirkossa hiljaa, muutamat yrittivät pidätellä nauruaan 2R/3-teoksen maailman kantaesityksen loputtua.”
Historiaan jäi myös teos Branches: Cage katkoi risuja Viitasaaren nuorisotalossa.

Valtakunnallisissa ja kansainvälisissä lehdissä Cagen vierailua arvioitiin lähinnä ylistävästi, kun taas paikallis- ja maakuntalehdissä julkaistiin myös kriittisiä puheenvuoroja ja vaadittiin, ettei kunta enää rahoittaisi Uuden musiikin kesäakatemiaa.

Tunnettuja vieraita

Säveltäjiä
 Peter Ablinger
 Harrison Birtwistle
 John Cage
 George Crumb
 Brian Ferneyhough
 Beat Furrer
 Mauricio Kagel
 Helmut Lachenmann
 Iannis Xenakis

Yhtyeitä
 Avanti
 Ensemble Modern
 Kronos Quartet
 UMO Jazz Orchestra
 Uusinta Ensemble

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tapahtuman sivusto.

Viitasaari
Musiikkitapahtumat Suomessa
Klassisen musiikin tapahtumat
1900-luvun taidemusiikki
2000-luvun musiikki
Marquis Dendy

Marquis Dendy (s. 17. marraskuuta 1992 Middletown, Delaware) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee pituushypyssä ja kolmiloikassa. 191 senttimetriä pitkän ja 75 kilogrammaa painavan Dendyn valmentajana toimii Mike Holloway.

Ura 

Dendy oli mukana pituushypyssä vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi kuitenkin karsintaan. Vuonna 2015 Dendy voitti Yhdysvaltain mestaruuden pituushypyssä liian suureen myötätuuleen hypätyllä tuloksella 868, joka oli pisin pituushyppytulos viiteen vuoteen. Saman vuoden MM-kilpailuissa Dendy kuitenkin epäonnistui jääden finaalin ulkopuolelle sekä kolmiloikassa että pituushypyssä. Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa pituushypystä tuloksella 826. Hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sai pronssia Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 tuloksella 842. Hän voitti pituushypyn Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian -mestaruuden Torontossa 2018 tuloksella 829. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän saavutti pronssia Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 827. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 802.

Sallituissa olosuhteissa Dendy on hypännyt parhaimmillaan 842. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on 17,50.

Ennätykset

Ulkoradoilla 
 pituushyppy: 842 cm (Eugene 2016)
 kolmiloikka: 17,50 m (Eugene 2015)

Sisäradoilla 
 pituushyppy: 842 cm (Birmingham 2018)
 kolmiloikka: 17,37 m (Fayetteville 2015)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pituushyppääjät
Yhdysvaltalaiset kolmiloikkaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Rattiraivo

Rattiraivo on ilmaus jota käytetään aggressiivisesta tunnetilasta, joka valtaa moottoriajoneuvon kuljettajan, kun hänen mielestään muut eivät osaa ajaa. Rattiraivon valtaan joutunut käyttää voimakkaita ilmaisuja ja voi jopa ajotavallaan pyrkiä opettamaan muita liikenteessä olijoita. 

Poliisin mukaan rattiraivo on hyvin monentasoista, kuten torvensoittoa, nyrkinheristämistä tai ohimon osoittelua. Omat virheet jäävät kuitenkin huomaamatta.

Rattiraivo ei ole virallinen mielenterveyden häiriö, joka olisi tunnistettu yhdysvaltalaisessa DSM-diagnoosijärjestelmässä, joskin eräässä vuonna 2006 julkaistussa artikkelissa sanottiin, että rattiraivoon yhdistetyt käyttäytymispiirteet voivat johtua häiriöstä, josta käytetään nimitystä raivopuuskasyndrooma. Se on impulssikontrollihäiriö, joka mainitaan DSM:ssä. Johtopäätös tehtiin kartoituksista, joissa seurattiin 9 200 aikuista Yhdysvalloissa vuosien 2001 ja 2003 välillä ja jonka rahoitti National Institute of Mental Health.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Nämä ovat pahimmat tieraivoajatyypit. Mtv uutiset (Yhdysvaltalainen tutkimus)

Tieliikenne
Tunteet
Kendra Harrison

Kendra "Keni" Harrison (s. 18. syyskuuta 1992 Clayton, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen aitajuoksija. Harrison kilpailee 100 metrin aitajuoksussa, aiemmin myös 400 metrin aitajuoksussa. Hän piti vuosina 2016–2022 hallussaan 100 metrin aitajuoksun maailmanennätystä 12,20 sekuntia. 163 senttimetriä pitkä Harrison edustaa Kentuckyn yliopiston yleisurheilujoukkuetta.

Harrison voitti vuonna 2015 NCAA:n mestaruuden sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa ja ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa sekä oli toinen 400 metrin aitajuoksussa. Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa hän oli toinen 100 metrin aidoissa ja sai näin ollen paikan MM-kilpailuihin Pekingiin. MM-kilpailuissa hän kuitenkin epäonnistui jääden semifinaaleihin. Seuraavana talvena hän saavutti Yhdysvaltojen hallimestaruuskilpailuissa hopeaa 60 metrin aitajuoksussa. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi.

28. toukokuuta 2016 Harrison juoksi 100 metrin aitajuoksussa Yhdysvaltain ennätyksen 12,24, jääden Jordanka Donkovan maailmanennätyksestä 0,03 sekuntia. Saman vuoden Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa Harrison jäi kuudenneksi eikä tullut valituksi Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen. 22. heinäkuuta 2016 Lontoon Timanttiliigan kilpailussa hän juoksi ajan 12,20 ja alitti Jordanka Donkovan 28 vuotta vanhan maailmanennätyksen 0,01 sekunnilla.

Harrison voitti 2017 Yhdysvaltojen mestaruuden sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa ja ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa. Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi. Hän sivusi Lolo Jonesin nimissä ollutta 60 metrin aitajuoksun sisäratojen maanosaennätystä 7,72 Clemsonissa helmikuussa 2018. Maaliskuussa hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Birminghamissa ajalla 7,70, jolla sivusi Sharika Nelvisin maanosaennätystä. 

Harrison sijoittui maanosien cupissa toiseksi 2018. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa 2018 ja 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ajalla 12,46. Hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnan 2021. Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 12,52. Seuraavana kesänä hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden, mutta Eugenen MM-kilpailuissa hänet hylättiin loppukilpailussa.

Harrisonin ennätys 400 metrin aitajuoksussa on kesäkuussa 2015 juostu 54,09.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradoilla 
 100 metrin aidat: 12,20 s  (Lontoo 2016, maailmanennätys heinäkuuhun 2022 asti)
 400 metrin aidat: 54,09 s (Eugene 2015)

Sisäradoilla 
 60 metrin aidat: 7,70 s (Birmingham 2018) AR

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pika-aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Rautakauppa

Rautakaupalla tarkoitetaan myymälää, joka on erikoistunut rakennustarvikkeiden myymiseen. Rautakaupassa voidaan myydä muun muassa työkaluja, maaleja sekä erilaisia rakennusmateriaaleja. Rautakauppa voi olla keskittynyt vähittäismyyntiin tai pelkästään yritysmyyntiin. Lähes pelkästään yritysmyyntiin erikoistuneesta rautakaupasta esimerkki on vaasalaislähtöinen Hartman. Esimerkiksi Rautia myy myös vähittäisasiakkaille. Jotkut rautakaupat, kuten Hartman, rakennuttavat myös koteja.

Rautakaupoissa, esimerkiksi Biltemassa, voi olla myynnissä myös muita tuotteita, kuten vapaa-ajan välineitä.

Tunnettuja rautakauppaketjuja 
 Bauhaus
 BE Group
 Biltema
 Byggmax
 Hartman
 K-Rauta
 Rake
 Rautia
 RTV-Yhtymä
 Stark
 Taloon.com 
 Värisilmä

Lähteet
Huuhkajanvaara

Huuhkajanvaara, joissain yhteyksissä myös Huuhkajavaara, on pientalovaltainen asuinalue Kajaanissa Kajaani golfin ja Vimpelinlammen välisellä alueella. 

Huuhkajavaarassa toimi ennen koulu , ja tällä hetkellä päiväkoti. 

Huuhkajavaaran kadunnimet liittyvät retkeilyyn.

Ensimmäiset asunnot alueelle valmistuivat 1980- ja 1990-lukujen taitteessa.

Lähteet 

Suomen asuinalueet
Kajaani
Amel Tuka

Amel Tuka (s. 9. tammikuuta 1991 Kakanj, Zenica-Doboj’n kantoni, Bosnia ja Hertsegovina) on bosniahertsegovinalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 800 metrin juoksu. Hän aloitti yleisurheilun vuonna 2009. Häntä valmentaa Gianni Ghidini.

Tuka karsiutui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 800 metrin välierissä. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 ajalla 1.46,29. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa 2015 hän karsiutui alkuerissä.

Tukan ennätys vuoden 2014 jälkeen oli 1.46,12. Hän paransi heinäkuussa 2015 Bosnia ja Hertsegovinan ennätyksen ensin aikaan 1.44,19. Heinäkuun 11. päivä hän juoksi Madridissa maansa ennätyksen ja Euroopan kauden kärkiajan 1.43,84. Kuusi päivää myöhemmin hän voitti Monacon Timanttiliigan kilpailun maailman kauden kärkiajalla 1.42,51.

Tuka saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 pronssia 800 metrillä ajalla 1.46,30. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui neljänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän selviytyi 800 metrillä välierään, muttei osallistunut siihen. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui alkuerissä ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 välierissä. Hän sijoittui kuudenneksi Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai 800 metriltä hopeaa ajalla 1.43,47. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän oli 800 metrillä viides ja samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa kuudes. Hän karsiutui alkuerissä Münchenin EM-kilpailuissa 2022.

Tukan nimissä ovat Bosnia ja Hertsegovinan 400 ja 800 metrin ennätykset sekä ulko- että sisäradoilla. Ulkoradoilla hän on juossut 400 metriä 46,15 (2019) ja 800 metriä 1.42,51 (2015). Hallissa hän on juossut 400 metriä ajassa 47,14 (2018) ja 800 metriä 1.45,95 (2021).

Lähteet 

Bosniahertsegovinalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauppakatu (Kajaani)

Kauppakatu on katu Kajaanin keskustassa. Katu on luoteis-kaakkoissuuntainen. Se alkaa kaakossa Niskantieltä ja päättyy luoteessa Seminaarinkatuun. Kauppakadun ja Linnankadun risteyksessä on aukio. Osa Kauppakadusta on kävelykatua.

Aiheesta muualla 

Kajaani
Suomen kadut
Ash-Šarqiyyan pohjoinen kuvernementti

Ash-Šarqiyyan pohjoinen kuvernementti () on yksi Omanin yhdestätoista hallinnollisesta alueesta, kuvernementista.  Sen pinta-ala on 21 136 neliökilometriä. Se muodostettiin lokakuussa 2011 jakamalla aiempi ash-Šarqiyyan alue kahteen, pohjoiseksi ja eteläiseksi kutsuttuun osaan. 

Hallinnollinen keskus on Ibra, maataloustuotteistaan ja kaupankäyntipaikkana tunnettu historiallinen kaupunki, jossa on useita linnoituksia ja vanhoja moskeijoita. Sieltä on maanteitse noin 180 kilometriä pääkaupunki Masqatiin.

Ash-Šarqiyyan pohjoinen kuvernementti rajautuu lännessä ad-Dakhiliyyan, pohjoisessa Masqatin, idässä ash-Šarqiyyan eteläiseen sekä etelässä al-Wustan kuvernementtiin.

Vuoden 1993 väestönlaskennassa väkiluku oli 118 680, vuonna 2003 140 091 ja vuonna 2010 162 482 asukasta (on epäselvää sisältyykö näihin väestönlaskentalukuihin lyhytaikaisesti maassa kirjoilla olevat ulkomaalaiset vierastyöläiset). Toukokuussa 2015 väkiluvuksi kirjattiin jo 249 716 henkeä, joista omanilaisia oli 162 644 ja ulkomaalaisia 87 072.

Piirikunnat 
Aluehallinnon toisella tasolla kuvernementti jakautuu seuraavaan kuuteen piirikuntatason (wilaya) hallintoalueeseen: Ibra,  Bidiya, Dima wa at-Taiyyin, al-Mudaibi, al-Qabil ja Wadi bani Khalid. Näistä al-Mudaibi oli laajin ja väkirikkain (69 377 as. vuonna 2010).

Lähteet

Omanin alueet
Ash-Šarqiyyan eteläinen kuvernementti

Ash-Šarqiyyan eteläinen kuvernementti () on yksi Omanin yhdestätoista aluehallinnon ylemmän tason alueesta, kuvernementista.  Sen pinta-ala on 12 039 neliökilometriä. Se muodostettiin lokakuussa 2011 jakamalla aiempi ash-Šarqiyyan hallinnollinen alue pohjois- ja eteläosaan. 

Hallinnollinen keskus on historiallinen Sur, merenkulkijoiden, ja Omanin suuruuden vuosina laivanrakennuksesta tunnettu kaupunki. Kaupungissa on monia kastelujärjestelmiä (falaj) ja linnoituksia. Sieltä on maanteitse noin 200 kilometriä pääkaupunki Masqatiin. Kuvernementin eteläosassa on Masiran saari, jossa on nykyään Omanin ilmavoimien, aiemmin Yhdysvaltojen strategisesti tärkeä lentotukikohta.  

Ash-Šarqiyyan eteläinen kuvernementti rajautuu lounaassa al-Wustan, lännessä ash-Šarqiyyan pohjoiseen ja luoteessa Masqatin kuvernementtiin. Pohjoisessa vastassa on Omaninlahti ja idässä Arabianmeri.

Vuoden 1993 väestönlaskennassa väkiluku oli 139 985, vuonna 2003 173 670 ja vuonna 2010 jo 188 032 asukasta (on epäselvää sisältyykö näihin väestönlaskentalukuihin lyhytaikaisesti maassa kirjoilla olevat ulkomaalaiset vierastyöläiset). Toukokuussa 2015 väkiluvuksi kirjattiin 275 524 henkeä, joista omanilaisia oli 18764,988935 ja ulkomaalaisia 87 589.

Piirikuntatason (wilaya) aluejako
Aluehallinnon toisella tasolla kuvernementti jakautuu seuraavaan viiteen wilayatiin: Sur, al-Kamil wa al-Wafi, Jaalan bani bu Hassan, Jaalan bani bu Ali ja Masira. Näistä Sur oli väkirikkain (64 988 as. vuonna 2010).

Lähteet

Omanin alueet
San Diego Gulls

San Diego Gulls  on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura ja NHL-seura Anaheim Ducksin farmijoukkue. Sen kotipaikka on San Diego Kaliforniassa. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Norfolk Admirals.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 16. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Roy Sommer 
 Apuvalmentaja: Jason Clarke 
 Apuvalmentaja: Kris Sparre 
 Maalivahtivalmentaja: Jeff Glass 
 Videovalmentaja: Austin Violette 
 Fysiikkavalmentaja: Caylin Relkoff 
 Huoltopäällikkö: Joey Guilmet 
 Toimitusjohtaja: Rob DiMaio 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Jillian Reddin 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 San Diego Gullsin verkkosivut 

AHL-seurat
Kalifornian urheilu
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
San Diego
San Jose Barracuda

San Jose Barracuda  on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura ja NHL-seura San Jose Sharksin farmijoukkue. Sen kotipaikka on San Jose Kaliforniassa. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Worcester Sharks.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 28. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: John McCarthy 
 Apuvalmentaja: Kyle Hagel 
 Apuvalmentaja: Louis Mass 
 Maalivahtivalmentaja: Dany Sabourin 
 Fysiikkavalmentaja: John Germaine 
 Videovalmentaja: Nick Gialdini 
 Huoltopäällikkö: Mike Murphy 
 Toimitusjohtaja: Joe Will 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 San Jose Barracudan verkkosivut 

AHL-seurat
San Josén (Kalifornia) urheilu
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
Stockton Heat

Stockton Heat on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura ja NHL-seura Calgary Flamesin farmijoukkue. Sen kotipaikka on Stockton Kaliforniassa. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Adirondack Flames.

Kokoonpano
(Tilanne 31. heinäkuuta 2022)

Joukkueenjohto 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stockton Heatin verkkosivut 

AHL-seurat
Kalifornian urheilu
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
Calgary Flames
Kiskonta

Suomen rikoslaissa kiskonnaksi kutsutaan suhteettoman suuren rahan vaatimista joltakulta sopimuksen yhteydessä käyttäen hyväksi tämän taloudellista tai muuta ahdinkoa, ymmärtämättömyyttä tai ajattelemattomuutta. Kiskonnaksi kutsutaan myös koronkiskontaa eli suhteettoman suuren koron perimistä luotosta sen määrään, luottoaikaan ja muihin ehtoihin nähden.

Kiskonnasta tuomitaan sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta. Rikos voidaan tuomita myös törkeänä kiskontana, jos sillä on tavoiteltu huomattavaa hyötyä tai vahinkoa, tai se on tehty erityisen suunnitelmallisesti tai häikäilemättömästi. Törkeästä kiskonnasta tuomitaan vankeuteen enintään neljäksi vuodeksi.

Lähteet
 

Rikokset
Apollot

Apollot (Parnassius) on apolloperhosten alaheimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu ainakin useita kymmeniä lajeja ja uusia lajeja on löytynyt 2000-luvulla paljolti Keski-Aasiasta. Pohjoismaissa ja Baltiassa tavattavia suvun lajeja ovat isoapollo (Parnassius apollo) ja pikkuapollo (Parnassius mnemosyne), jotka muistuttavat pihlajaperhosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Apolloperhoset (Parnassius)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Parnassius 
Iowa State University, Bug Guide: Genus Parnassius 
Pherobase: Semiochemicals of Genus Parnassius 

Ritariperhoset
Henok (Kainin poika)

Henok (tai Eenok) oli Kainin lapsi. Henokia ei kannata sekoittaa Jaredin lapseen Henokiin. Kain antoi Henokille kaupungin nimen kun tämä syntyi. Henokille syntyi paljon lapsia. Yksi lapsista oli nimeltään Irad.

Lähteet

Vanhan testamentin henkilöt
Perälä (Jyväskylä)

Perälä on alue Jyväskylässä Muuramen rajalla (vuoden 2008 loppuun asti Jyväskylän maalaiskunnassa Jyväskylän kaupungin alueen ja Muuramen alueen välissä). Se kuuluu Vesangan alueeseen (Kuohun-Vesangan suuralueeseen).

Lähteet 

Suomen kulmakunnat
Kuohu-Vesanka
Alessandro Marzuoli

Alessandro Marzuoli on (s. 26. helmikuuta 1984) italialainen jalkapalloilija joka edustaa oululaista AC Oulua.

Lähteet

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Vilho Virta

Fredrik Vilho Virta (17. heinäkuuta 1869 Kangasala – 31. elokuuta 1897 Kuopio) oli suomalainen toimittaja ja kirjansitoja. Hän oli suomalaisen työväenliikkeen varhaisimpia sosialistisia vaikuttajia, jota on myöhemmin luonnehdittu ”Suomen ensimmäiseksi sosialidemokraatiksi”. Esimerkiksi Eetu Salin on maininnut Virran johdatelleen hänet sosialismiin.

Elämä 
Kangasalla syntynyt Virta jäi orvoksi seitsemänvuotiaana. Hän pääsi kirjansitojan oppiin Tampereelle ja kiersi 18-vuotiaasta saakka eri puolilla Suomea harjoittamassa ammattiaan. Samalla hän oppi ruotsinkieliseltä mestariltaan ja saksalaiselta työtoveriltaan molempien puhumat kielet. Myöhemmin Virta asettui Helsinkiin, jossa hän työskenteli Weilin+Göösin kirjansitomossa. Hän liittyi Helsingin Työväenyhdistykseen, joka vielä tuolloin edusti porvarillista wrightiläistä työväenliikettä. Tutustuttuaan saksalaisten sosialistien ajatuksiin Virta vaati jo vuonna 1893 wrightiläistä työväenliikettä radikalisoitumaan. Helsingin Työväenyhdistyksessä Virta kuului oppositioon, jota kutsuttiin ”rähinöitsijöiksi”.

Keväällä 1895 hän oli mukana perustamassa Työmies-lehteä, jonka ensimmäisen toimituskunnan hän muodosti Nils Robert af Ursinin, Väinö Sohlmanin ja Aatami Hermanni Karvosen kanssa. Hänelle tarjotusta päätoimittajan tehtävästä Virta kieltäytyi, mutta hän toimi lehden ensimmäisen johtokunnan puheenjohtajana. 

Samana syksynä Virta matkusti Teollisuushallituksen kustantamana opiskelemaan kirjansidontaa Saksaan. Palattuaan keväällä 1896 Virta jäi terveydellisistä syistä pois työväenliikkeen toiminnasta ja muutti Kuopioon, jossa hän oli työnjohtajana Backmanin kirjansitomossa. Vuoden 1897 alussa hän alkoi toimittaa kuukausittain ilmestynyttä Kirjansitoja-ammattilehteä. Virta kuoli Saksassa saamaansa keuhkotautiin 28-vuotiaana elokuussa 1897.

Perhe 
Vilho Virran puoliso oli Ida Seger. Pariskunnalla oli kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset sosialistit
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1897 kuolleet
Kultasiivet

Kultasiivet (Lycaeninae) on sinisiipisten heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu kaksi tribusta, Lycaenini ja Heliophorini,
joihin kuuluu kaikkiaan seitsemän sukua: Athamanthia, Hyrcana, Lycaena, Phoenicurusia, Heliophorus, Iophanus ja Melanolycaena. Ensimmäiseksi mainittuun tribukseen kuuluvia lajeja tavataan Euraasian mantereella ja toisen tribuksen lajeja tavataan lisäksi myös Keski-Amerikassa ja Uudessa-Guineassa. Pohjoismaissa ja Baltiassa tavattavat lajit kuuluvat kaikki sukuun Lycaena. Niitä ovat isokultasiipi (L. dispar), luhtakultasiipi (L. helle), ketokultasiipi (L. hippothoe), pikkukultasiipi (L. phlaeas) ja loistokultasiipi (L. virgaureae)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://bugguide.net/node/view/12665/bgimage

Sinisiivet
Silfverberg

Silfverberg-nimisiä henkilöitä:

Anu Silfverberg (s. 1974), suomalainen toimittaja ja kirjailija
Seija Silfverberg (s. 1935), suomalainen balettitanssija
Ida Silfverberg (1834–1999), suomalainen taidemaalari
Jakob Silfverberg (s. 1990), ruotsalainen jääkiekkoilija
K. W. Silfverberg (1883–1965), suomalainen kirjailija
Independence Day: Uusi uhka

Independence Day: Uusi uhka () on kesäkuussa 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen katastrofielokuva ja jatko-osa vuoden 1996 katastrofielokuvalle Independence day – Maailmojen sota, joka kertoi avaruusolentojen hyökkäyksestä Maahan. Ohjaajana toimii Roland Emmerich, ja käsikirjoituksen työstävät Emmerich, Dean Devlin ja Carter Blanchard.

Pääosaa näyttelevät Jeff Goldblum, Bill Pullman, Vivica A. Fox, Judd Hirsch ja Brent Spiner, jotka kaikki nähtiin ensimmäisessä elokuvassa. Muissa rooleissa nähdään muun muassa Liam Hemsworth, Jessie Usher ja William Fichtner.

Juoni
20 vuotta avaruusolentojen epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen Maan kansakunnat ovat rakentaneet puolustusjärjestelmän käyttäen hyödyksi olentojen aluksista löytynyttä teknologiaa. Uusi vaara kuitenkin uhkaa, sillä ennen kukistumistaan olennot ehtivät lähettää hätäsignaalin.

Näyttelijät

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat
Roland Emmerichin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset katastrofielokuvat
Elokuvat avaruusolennoista
20th Century Foxin elokuvat
Shamier Little

Shamier Little (s. 20. maaliskuuta 1995 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen juoksija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa.

Ura 
Little keskeytti 400 metrin aitajuoksun loppukilpailun Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Hän voitti kultaa 400 metrin aidoista (ajalla 55,66) ja 4 × 400 metrin viestistä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista Eugenesta 2014. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin aidoissa vuosina 2014, 2015 ja 2016. Vuonna 2015 hän voitti myös Yhdysvaltain mestaruuden ja sai paikan vuoden 2015 MM-kilpailuihin Pekingiin. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Little voitti kultaa 400 metrin aidoista ajalla 55,50 ja pitkästä viestistä. 2015 MM-kilpailuissa hän selviytyi 400 metrin aidoissa finaaliin aikavertailun kautta. Loppukilpailussa hän sai hopeaa ajalla 53,94. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä. Hän sijoittui toiseksi maanosien cupissa 2018 ja neljänneksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022.

Little on kilpaillut myös 400 metrin sileällä.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradoilla 
 400 metrin aidat: 52,39 (Tukholna 2021)
 200 metriä: 23,07 (Fayetteville 2019)
 400 metriä: 49,91 (Miramar 2021)
 800 metriä: 2.04,39 (Fayetteville 2021)

Sisäradoilla 
 400 metriä: 50,57 (Fayetteville 2021)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Yhdysvaltalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Pyhäsaari (Jyväskylä)

Pyhäsaari on yksi Leppäveden suurimmista saarista Jyväskylässä lähellä Vaajavirran luusuaa. Kapeahko salmi erottaa sen Kanavuoresta, vielä kapeampi Ruokosaaresta, joka on nimestään huolimatta niemi eikä saari. Saaren pituus on noin 2 km. Pyhäsaaren pohjoisosassa on lapinraunioita. Siellä on loma-asutusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Timo Jussila ja Timo Sepänmaa: Jyväskylä - Entisen Jyväskylän kaupungin ja maalaiskunnan alueiden muinaisjäännösinventointi 2012

Jyväskylän saaret
Leppäveden saaret
Kuusamon terveyskeskus

Kuusamon terveyskeskus on Kuusamon kaupungissa sijaitseva  terveydenhuollon yksikkö. Kuusamon terveyskeskuksessa toimii ympärivuorokautinen päivystys. Terveyskeskuksessa on lääkärinvastaanotto ja siellä tehdään laboratorio- ja kuvantamistutkimusten lisäksi myös kiireettömiä leikkauksia. Vuonna 2012 Kuusamon terveyskeskus oli Suomen kustannustehokkain terveyskeskussairaala.

Historia
Kuusamon sairaala rakennettiin vuonna 1906 valtionavun turvin, jolloin sinne tuli 15 sairaansijaa ja sairaanhoitajan virka. Aluelääkärin virkaan astui noihin aikoihin Juho Warpula. Vuonna 1921 aluelääkäriksi nimitettiin Ali Ervasti. Ervasti hoiti Kuusamon lisäksi Posion ja Taivalkosken kuntien potilaat ja joutui usein tekemään vaativiakin leikkauksia, koska matka Oulun lääninsairaalaan oli pitkä ja kelirikkojen vaikeuttama. "Pakko leikata, kuolee matkalle kuitenkin", totesi Ervasti usein lakonisesti.

Kuusamon sairaala tuhoutui sotien aikana saksalaisten ja venäläisten joukkojen poltettua Kuusamon kirkonkylän ja sairaala toimi hajautetusti useissa rakennuksissa. Aluesairaala muuttui kunnansairaalaksi ja aluelääkäri kunnanlääkäriksi vuonna 1950. Uusi kunnansairaala valmistui vuonna 1952, jossa toimi kaksi kunnanlääkäriä aina 1960-luvulle, jolloin sairaala laajennettiin 100-paikkaiseksi, uusi leikkausosasto rakennettiin ja kunnanlääkärin virkoja lisättiin. Samoihin aikoihin ensimmäinen kirurgin virka perustettiin Kuusamoon.

1972 voimaan tulleen kansanterveyslain myötä Kuusamon kunnansairaalan nimi muuttui Kuusamon terveyskeskukseksi. 1980-luvulla Raatesalmen psykiatrinen hoitopiste muutettiin terveyskeskuksen psykiatriseksi osastoksi. 1990-luvulla terveyskeskukseen perustettiin kymmenen terveyskeskuslääkärin ja yhden kirurgin työtä tukemaan myös gynekologin virka.

2003 tehtiin Kuusamon terveyskeskuksen rakennuksen peruskorjaus. Vuonna 2008 synnytykset Kuusamossa lopetettiin ja keskitettiin Oulun yliopistolliseen sairaalaan.  Nykyisellään Kuusamon terveyskeskuksessa on 20 lääkärin virkaa, viikoittaista leikkaustoimintaa, sekä useiden eri alojen erikoislääkäripalvelut.

Aiheesta muualla
Kuusamon kaupungin terveydenhuolto 
Kuusamon terveyskeskuksen päivystys

Lähteet 

Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Terveyskeskus
Arno Kölblin

Arno Kölblin (9. lokakuuta 1911 Berliini – 19. joulukuuta 1998) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka ammattilaisura ajoittui 1930-luvulta vuoteen 1950.

Ura ammattinyrkkeilijänä
Arno Kölblin aloitti ammattilaisuransa jo 20-vuotiaana maaliskuussa 1931. Hän saavutti raskaansarjan ammattilaisten Saksan mestaruuden elokuussa 1936 voittamalla maanmiehensä Vincenz Howerin tyrmäyksellä 10. erässä. Kölblin oli yrittänyt mestaruutta jo lokakuussa Howeria vastaan, mutta koki silloin pistetappion. Maaliskuussa 1937 hän saavutti Euroopan mestaruuden voittamalla belgialaisen Pierre Charlesin pisteillä. Kölblinin mennetti Euroopan mestaruutensa maaliskuussa 1938 itävaltalaiselle Heinz Lazekille keskeytyksellä toisessa erässä. Saksan mestaruuden hän menetti myös marraskuussa 1938 Walter Neuselille pistein. Marraskuussa 1939 Kölblin voitti Lazekin pistein, mutta siinä vaiheessa Euroopan mestari oli jo Max Schmeling. Kesäkuussa 1940 hän yritti saada Saksan mestaruustittelin Neuselilta, mutta koki jälleen pistetappion. Sen jälkeen käynnissä olleen maailmansodan aikaan Kölblin otteli aina marraskuuhun 1942 saavuttaen voittoja ja tappioita. Hän kohtasi mm. Neuselin vielä kolmannen kerran huhtikuussa 1941 ja koki jälleen pistetappion. Helmikuussa 1942 hän otteli Ruotsin nousevaa tähteä Olle Tandbergia vastaan Stuttgartissa 10-eräisen ottelun päättyessä ratkaisemattomana.

Suomalaisille 1930-luvulla nyrkkeilyä seuranneille Kölblin tuli tutuksi otteluistaan sen aikaista suomalaistähteä Gunnar Bärlundia vastaan. Kölblin otteli lokakuussa 1934 Göteborgissa Bärlundin toisessa ammattilaisottelussa ja voitti suomalaisen keskeytyksellä 6. erässä. Seuraava kohtaaminen Helsingissä Messuhallissa 7 000 katsojan läsnäollessa toukokuussa 1935 ensimmäisessä Suomessa järjestetyssä ammattilaisillassa päättyi suomalaisen voittoon hänen tyrmätessään Kölblinin 8. erässä.

Sodan päättymisen jälkeen Kölblin jatkoi uraansa vasta elokuussa 1946. Hän otteli kaikkiaan kymmenen ottelua aina toukokuuhun 1950 asti. Toukokuussa 1948 hän oli vielä Saksan mestaruusottelussa Hein ten Hoffia vastaan, mutta koki tyrmäystappion 5. erässä.

Ura valmentajana
Ammattilaisuransa jälkeen keväällä 1951 jakautumassa olevassa miehitetyssä Saksassa ja Berliinissä Kölbin päätyi itäisen Saksan amatöörinyrkkeilijöiden valmentajaksi. Tätä kautta kesti aina vuoteen 1956, jolloin hän siirtyi takaisin liittotasavaltaan.

Länteen siirryttyään Kölblin toimi saksalaisen ammattilaisnyrkkeilyn parissa koko loppuelämänsä.

Lähteet 

Saksalaiset nyrkkeilijät
Saksalaiset urheiluvalmentajat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Frans Olof af Brunér

Frans Olof af Brunér (16. heinäkuuta 1807 Kuopio – 28. syyskuuta 1874 Pietari) oli suomalainen senaattori ja salaneuvos.

Af Brunérin vanhemmat olivat Oulun laamannikunnan laamanni Jonas Brunér, aateloituna vuodesta 1840 af Brunér 10716 (1777–1848) ja Sara Kristina Franzén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1824 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1826. Af Brunér sai varatuomarin arvon 1832.

Af Brunér oli Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1827, talousosastolla ylimääräisenä kopistina 1827–1830 ja Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1830–1832. Hän oli senaatin kansliatoimituskunnan kopistina 1832–1838, kanslistina 1838–1841, protokollasihteerinä 1841–1849 sekä senaatin oikeusosaston esittelijäsihteerinä 1849 ja samalla sensuuriylihallituksen kopistina 1835 ja asiamiehenä 1842–1850. Tämän jälkeen hän oli päätullijohtokunnan ylitirehtöörinä 1849–1855 ja senaatin talousosaston jäsenenä 1855–1857,  kansliatoimikunnan päällikön apulaisena 1856 sekä Suomen asiain komitean jäsenenä Pietarissa 1857–1874. Af Brunérista tuli valtioneuvos 1856 ja salaneuvos 1869.

Af Brunér oli naimisissa 1838–1852 Emilia Charlotta de la Chapellen (k. 1852) kanssa jonka isä oli senaattori, vapaaherra Albrekt Fredrik Richard de la Chapelle (1785–1859) .

Lähteet 

Suomalaiset juristit
Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset senaattorit
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1807 syntyneet
Vuonna 1874 kuolleet
Aşıklı Höyük

Aşıklı Höyük on kivikautinen kylä 25 km kaakkoon Aksarayssa, Turkissa. Kylän vanhin kerrostuma on ajoitettu 8200 - 7950 eaa., joka tekee siitä vanhimman tunnetun neoliittisen kauden asuinpaikan Keski-Turkissa.

Aşıklı Höyük sijaitsi hedelmällisessä Melendizin laaksossa  Kızılkayan kylästä etelään. Läheltä sai obsidiaania jota käytettiin kivityökaluissa. Sitä vietiin Kyprokselle ja nykyiseen Irakiin asti.

Kylän ala oli 3,5 - 4 ha. Se koostui kortteleista, joiden talot olivat saman sisäpihan ympärillä.  Kussakin korttelissa oli 2-6 taloa. Ne olivat eristetyt toisistaan kapein aukoin tai sisäpihoin. Taloihin pääsi ehkä katon kautta. Talot olivat yksi- tai monihuoneisia. Huoneen ala oli keskimäärin 12 neliömetriä. On myös löydetty 20 kertaa asuintaloja suurempia, 500 m2 alaisia paksuseinäisiä rakennuksia. Nämä olivat joko eliitin rakennuksia tai kokoontumistiloja riitteihin.

Aşıklı Höyük rakennettiin ehkä 30-60 vuoden välein täsmälleen saman pohjakaavan mukaan. Tätä jatkui satoja vuosia.

70 tutkitusta lattioiden alle tehdyistä hautauksista miehet ovat kuolleet jopa 50-vuotiaina, mutta monet naiset alle 25-vuotiaina. Naiset ovat luista päätellen tehneet hyvin raskasta työtä miehiin verrattuna. Eräs nuori nainen on kuollut jokin aika kallonporauksen jälkeen. Lapsikuolleisuus oli suurta.

Katso myös 
Çatal Hüyük

Lähteet

Aiheesta muualla 

 official Aşıklı Höyük website
 
 

Arkeologiset kohteet Turkissa
Neoliittinen Anatolia
Jonathan Ive

Jonathan "Jony" Ive on brittiläinen suunnittelija, joka vastaa monen Applen tuotteen designistä. Hänen nimissään on yli 5 000 patenttia ja mallisuojaa. Hän työskenteli pitkään Applella nimikkeellä vanhempi suunnittelujohtaja, mutta toukokuussa 2015 hänet ylennettiin pääsuunnittelujohtajaksi ja hän alkoi keskittyä enemmän muotoiluhankkeisiin muun päivittäisen työn ohesta. Ive on naimisissa brittiläisen kirjailija ja historioitsija Heather Peggin kanssa.

Kesäkuussa 2019 kerrottiin Iven irtisanoutuvan 27 vuotta kestäneen työsuhteen jälkeen Applelta. Iven on kerrottu jatkavan uraansa yrittäjänä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jonathan Ive Applen sivuilla 

Apple
Brittiläiset muotoilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuorilampi

Vuorilampi voi viitata seuraaviin:

Vuorilampi, lampi Alavuden Sulkavankylässä
Vuorilampi, lampi Hirvensalmella
Vuorilampi, lampi Ikaalisissa
Vuorilampi, lampi Jyväskylän Kortepohjan kaupunginosassa, lähellä Laajavuorta 
Vuorilampi, lampi Jyväskylässä, Huhtasuon kaupunginosassa, lähellä Kangasvuorta 
Vuorilampi, lampi Jyväskylässä, Keltinmäen ja Etelä-Keljon kaupunginosien rajalla, lähellä Ylä-Myllyjärven asuinaluetta 
Vuorilampi, järvi Kivijärvellä
Vuorilampi, lampi Kouvolassa
Vuorilampi, lampi Kouvolan Tirvassa
Vuorilampi, lampi Kouvolassa
Vuorilampi, lampi Kuopion Kolmisopen kaupunginosassa
Vuorilampi, järvi Mäntyharjussa lähellä Hietaniemeä
Vuorilampi, lampi Toivakassa
Vuorilampi, järvi Viitasaaren Hämälänkylässä
Vuorilampi, järvi Viitasaaren Kotvalassa
Vuorilampi, lampi Äänekoskella
Vuorilampi, paikka Karjalan tasavallassa.
Pieni Vuorilampi, lampi Viitasaaren Hämälänkylässä

tai muodossa Vuorilammi
 Vuorilammi, järvi Jämsän Koskenpäällä
 Vuorilammi, lampi Mänttä-Vilppulassa
 Vuorilammi, järvi Pälkäneellä.

Katso myös 
 Vuorijärvi

Järvien täsmennyssivut
Babbar Khalsa

Babbar Khalsa (pandžabiksi ਬੱਬਰ ਖ਼ਾਲਸਾ) on intialainen sikhinationalistinen  separatistijärjestö. Intian hallitus pitää järjestöä terroristijärjestönä, mutta Babbar Khalsan kannattajat pitävät sitä separatistisena. Järjestö perustettiin vuonna 1978. Nykyään muutkin maat Intian lisäksi laskevat sen terroristijärjestöksi, kuten Kanada, Yhdysvallat ja Iso-Britannia.

Vuonna 1985 Air Indian lentoa 182 vastaan tehdyn terrori-iskun uskotaan olleen Babbar Khalsan tekemä. Iskussa sai surmansa 329 ihmistä.

Lähteet

Terroristijärjestöt
Sikhiläisyys
Suomen Atk-kustannus

Suomen Atk-kustannus Oy oli Suomen vanhin tietotekniikan kirjallisuuden kustantaja, jonka valikoima kattoi muun muassa ohjelmoinnin, käyttöjärjestelmät, laitetekniikan, tietoliikenteen, lähiverkot, internetin, työkaluohjelmistot ja atk:n liiketoimintasovellukset. Yritys käänsi englanninkielistä alan kirjallisuutta suomeksi ja oli merkittävä kotimaisten asiantuntijoiden kirjojen kustantaja. Yritys liittyi osaksi Kauppakaari-konsernia vuonna 2001, joka oli jo tuolloin Talentumin tytäryhtiö.

Entiset suomalaiset yritykset
Minttu (kirjasarja)

Minttu-kirjasarja on Maikki Harjanteen suosittu lastenkirjasarja. Päähenkilö on Minttu-niminen pikkutyttö, muita henkilöitä, mm. Mintun vanhemmat ja veljet Ville ja Santtu.

Sarjaan kuuluvat ainakin seuraavat kirjat:

Mintun syntymäpäivät (kirjassa juhlitaan Mintun syntymäpäivää juhannuksena)
Minttu ja mummo (kirjassa Minttu matkustaa ensi kerran yksin mummolaan ja on siellä neljä vuorokautta ja viettää aikaa mummon kanssa
Mintun esikoulukirja (kirjassa Minttu menee ensimmäistä kertaa esikouluun)
Minttu saa oman koiran (kirjassa Mintun toive saada oma koira toteutuu, mutta Minttu yllättyy siitä, kuinka vaikeaa koiran hoitaminen on)
Mintun lääkärikirja (kirjassa Minttu herää aamulla sairaana ja menee siksi lääkäriin)
Ruista ranteeseen, Minttu (kirjassa Minttu opettelee leipomaan)
Minttu ja haltia (kirjassa Minttu kohtaa haltian ja saa lahjaksi kolme toivomusta)
Minä olen Minttu (kirjassa esitellään vasta kolmevuotiasta Minttua)
Mintun vuosi (kirjassa esitellään eri vuodenaikoina tehtäviä asioita)
Minttu ja puutarha (kirjassa Minttu ja hänen veljensä Ville hoitavat puutarhoja isoäitinsä luona)
Mintun luontokirja (kirjassa Minttu kokee ensimmäisen luontoretkensä)
Minttu morsiusneitona (kirjassa Mintun eno avioituu ja Minttu pääsee morsiusneidoksi)
Minttu prinsessana (kirjassa Minttu pukeutuu prinsessaksi)
Minttu urheilee (kirjassa esitellään urheilulajeja)
Minttu harrastaa (kirjassa Minttu päättää aloittaa, jonkin harrastuksen, kun hänen ystävänsä aloitti ratsastuksen)
Mistä on pienet Mintut tehty (kirjassa esitellään ihmisen anatomiaa ja elintoimintoja)
Minttu kirjastossa (kirjassa Minttu menee kirjastoon ja saa siellä kirjastokortin)
Mintun teatterikirja (kirjassa Minttu ja hänen veljensä Ville tekevät näytelmän)
Minttu karkaa (kirjassa Minttu karkaa kauppareissun jälkeen äidiltään).

Suomalaiset lastenkirjat
Kirjasarjat
Hammond

Hammond voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Hammond, kaupunki Indianassa Yhdysvalloissa
Hammond, kaupunki Louisianassa Yhdysvalloissa
Hammond-urut, sähköinen kosketinsoitin

Etunimenä  

Hammond Innes (1913–1998), brittiläinen kirjailija

Sukunimenä 
Albert Hammond (s. 1944), brittiläinen muusikko
Albert Hammond Jr (s. 1980), yhdysvaltalainen muusikko
Aleqa Hammond (s. 1965), Grönlannin pääministeri
Andrew Hammond (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija
David Hammond (1881–1940), yhdysvaltalainen uimari
Edward Payson Hammond (1931–1910), yhdysvaltalainen evankelista ja hengellisten laulujen tekijä
Jay Hammond (1922–2000), yhdysvaltalainen poliitikko, Alaskan kuvernööri
Jeffrey Hammond (s. 1946), brittiläinen basisti
John Hammond (1910–1987), yhdysvaltalainen musiikkituottaja
Kathy Hammond (s. 1951), yhdysvaltalainen pikajuoksija
Laurens Hammond (1895–1973), yhdysvaltalainen soitinrakentaja, Hammond-urkujen keksijä
Leslie Hammond (1905–1955), intialainen maahockeypelaaja
L. Blaine Hammond (s. 1952), yhdysvaltalainen astronautti
Mary Hammond, englantilainen lauluopettaja ja laulaja
N. G. L. Hammond (1907–2001), brittiläinen historioitsija
Nicholas Hammond (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä
Philip Hammond (s. 1955), brittiläinen poliitikko ja ministeri
Richard Hammond (s. 1969), brittiläinen televisiojuontaja
Roger Hammond (s. 1974), brittiläinen kilpapyöräilijä

Kuvitteellisia henkilöitä
George Hammond, hahmo televisiosarjassa Tähtiportti
John Hammond, hahmo elokuvassa Jurassic Park

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Alex Telles

Alex Nicolao Telles (s. 15. joulukuuta 1992 Caxias do Sul) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa. Hän on pelannut myös Brasilian jalkapallomaajoukkueessa. Vasenjalkainen Telles on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura

Juventude 
Telles on Esporte Clube Juventuden kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Brasilian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Série D:ssä vuonna 2011. Telles pelasi seuran paidassa yhteensä 13 ottelua viimeistellen niissä kaksi maalia.

Grêmio 
Tammikuussa 2013 Telles siirtyi Brasilian Série A:n Grêmioon, jonka paidassa hän teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2013. Telles pelasi ainoaksi jääneellä Grêmio-kaudellaan 36 liigattelua, joissa hän teki yhden maalin.

Galatasaray SK 
Tammikuussa 2014 Telles siirtyi Turkin Superliigan Galatasaray SK:hon. Ensimmäisellä kaudellaan Telles voitti seuran kanssa Turkin cupin. Kaudella 2014–2015, eli ainoalla täydellä kaudellaan seurassa, Telles voitti liiga- ja cupmestaruuden pelaten liigassa 22 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Hän pelasi Galatasarayssa kaikkiaan 39 Superliigan ottelua ja seitsemän peliä Mestarien liigassa.

Internazionale 
Elokuussa 2015 Telles siirtyi kauden 2015–2016 kattavalla lainasopimuksella Italian Serie A:n Internazionaleen. Hän debytoi seuran paidassa syyskuussa Milanon derbyssä Milania vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 21 Serie A -ottelua.

Porto 
Heinäkuussa 2016 FC Porto ilmoitti ostaneensa Tellesin 7 miljoonan euron siirtokorvauksella Galatasaraysta. Hän pelasi seuraavien runsaan neljän kauden aikana kaikkiaan 129 Primeira Ligan ottelua, joissa teki 21 ja syötti 40 maalia. Mestarien liigan 24 ottelussa hän viimeisteli kaksi ja alusti seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän voitti Portugalin-mestaruuden 2018 ja 2020 sekä Portugalin cupin 2020.

Manchester United
Telles siirtyi noin 14 miljoonan eurolla englantilaiseen Manchester Unitediin neljävuotisella sopimuksella 5. lokakuuta 2020. Kauden 2021–2022 loppuun mennessä hän on pelaamissaan 30 Valioliigaottelussa antanut kuusi maalisyöttöä. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän on tehnyt yhden maalin.

Maajoukkueura 
Telles ei pelannut Brasilian juniorimaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa hän pelasi Panamaa vastaan maaliskuussa 2019. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Boliviaa vastaan lokakuussa 2020. Kaikkiaan hän on pelannut kuusi maaottelua.

Saavutukset 
Galatasaray SK
 Turkin Superliigan mestaruus 2014-2015
 Turkin cupin voitto 2013-2014 ja 2014-2015
 Turkin supercup 2015

FC Porto
 Primeira Ligan mestaruus 2017-2018, 2019–2020
 Portugalin cupin voitto 2019–2020
 Portugalin supercupin voitto 2018

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Rian Johnson

Rian Craig Johnson (s. 17. joulukuuta 1973 Maryland) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja elokuvaohjaaja. Hän on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvat Brick (2005), The Brothers Bloom (2008), Looper (2012) sekä Veitset esiin – kaikki ovat epäiltyjä (2019). Lisäksi hän on ohjannut kolme televisiosarjan Breaking Bad jaksoa. Johnson on ohjannut ja käsikirjoittanut Tähtien sota -elokuvan Star Wars: The Last Jedi, joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2017. Vuonna 2022 Johnson alkoi tehdä käsikirjoittamaansa 10-osaista elokuvasarjaa, rikosmysteerikomediaa Poker Face.

Filmografia

Elokuvat 

 Brick (2005)
 The Brothers Bloom (2008)
 Looper (2012)
 Star Wars: The Last Jedi (2017)
 Veitset esiin – kaikki ovat epäiltyjä (2019)

Televisiosarjat 

 Terriers (2010, 1 jakso)
 Breaking Bad (2010-13, 3 jaksoa)
 Poker Face (2022, 10 jaksoa)

Aiheesta muualla

Vuonna 1973 syntyneet
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Elävät henkilöt