Kangasvuokko

Kangasvuokko (Pulsatilla vernalis, aikaisemmin Anemone vernalis) on ainoastaan Euroopassa tavattava kylmänkukka. Suomessa laji on luokiteltu vaarantuneeksi ja se on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.

Ulkonäkö ja koko 

Kangasvuokko on heikosti mätästävä, kukkimisaikana 6–20 senttimetriä korkea kasvi. Varsi on pitkäkarvainen. Paksut ja nahkeat aluslehdet talvehtivat vihreinä ja kasvavat matalana ruusukkeena. Ruoti on 2–10 cm pitkä. Lehtilapa on 5–7 cm leveä ja parilehdykkäinen. Lehdyköitä on 3–5 kappaletta ja ne ovat vinosti vastapuikeita ja halkoisia. 1–3 cm pitkät varsilehdet kasvavat varren tyvestä yhdyskasvuisena suojuskiehkurana. Lehtilavan liuskat ovat ehyitä, mutkaisia, väriltään ruskeita ja keltakarvaisia. Kangasvuokon suurikokoinen kukka sijaitsee yksittäin varren päässä. Kukkaperä on kukkimisaikana 3–10 cm pitkä, hedelmävaiheessa jopa yli 30 cm pitkä. Kukan kehä on teriömäinen. 2–3 cm pitkiä kehälehtiä on kuusi kappaletta. Ne kukkivat kahtena hieman erilaistuneena kiehkurana, sisimmät kehälehdet ovat ulompia selvästi leveämpiä. Kehälehdet ovat sisäpinnaltaan lähes valkoisia ja ulkopinnaltaan keltaisia tai keskiosasta punaruskeita sekä ruskeakarvaisia. Suomessa kangasvuokon kukinta-aika on huhti-kesäkuussa. Hedelmistö koostuu n. 3 mm pitkistä karvaisista pähkylöistä, joissa on 2–5 cm pitkät odat. Kangasvuokko on myrkyllinen kasvilaji.

Kangasvuokko risteytyy helposti hämeenkylmänkukan (P. patens) ja ahokylmänkukan (P. pratensis) kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla. Lajiristeymä liilakylmänkukka (Pulsatilla × intermedia) esiintyy Suomessa Etelä-Hämeessä.

Levinneisyys 

Kangasvuokko on eurooppalainen kasvilaji. Laajempia esiintymiä tavataan Pyreneillä, Alpeilla, Itä-Saksassa, Puolassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Keski-Norjassa, Itä-Suomessa sekä Venäjällä Karjalankannaksella. Lisäksi pienempiä esiintymiä tavataan Espanjasta, Ranskasta, Balkanin niemimaalta ja Tanskasta. Suomessa kangasvuokon levinneisyysalue seuraa harjuvyöhykettä lähinnä Etelä-Hämeestä Etelä-Savoon ja Etelä-Karjalaan. Suomen esiintymät keskittyvät erityisesti Salpausselkien harjuvyöhykkeelle.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut lajin elinvoimaiseksi, mutta Suomessa laji on vaarantunut.

Elinympäristö 
Suomessa kangasvuokko kasvaa karuilla harjumäntykankailla. Sitä tavataan myös harjuteiden hiekkaisilla pientareilla ja polkujen reunoilla. Suomessa laji on vähentynyt soranoton, metsien umpeenkasvamisen, metsänhakkuiden ja keräilyn takia. Keski- ja Etelä-Euroopassa kangasvuokon esiintymät keskittyvät vuoristoalueille.

Muuta 
Kangasvuokko on Etelä-Karjalan nimikkokasvi, sekä ruotsalaisen Härjedalenin maakunnan maakuntakasvi.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
 Uusitalo, Anna: Kylien kaunokit, soiden sarat. Keski-Suomen uhanalaiset kasvit. Keski-Suomen ympäristökeskus, Jyväskylä 2007.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Luontoportti: Kangasvuokko (Pulsatilla vernalis)
 Kasviatlas 2020: Kangasvuokon (Pulsatilla vernalis) levinneisyys Suomessa.
 Pohjolan kasvien pauloissa: Pulsatilla vernalis - kangasvuokko
 Pohjolan kasvien pauloissa: Pulsatilla patens x vernalis - liilakylmänkukka, hämeenkylmänkukka x kangasvuokko
 Yle: Kangasvuokko on oikukas kaunotar

Kylmänkukat
Myrkylliset kasvit
Suomen vaarantuneet kasvit
Suomen maakuntakukat