joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lehtijalkaiset

Lehtijalkaiset (Anostraca) on kidusjalkaisten luokkaan (Branchiopoda) kuuluva äyriäislahko. Toisin kuin muilla kidusjalkaisilla, lehtijalkaisilla ei ole ruumiin etuosaa suojaavaa selkäkilpeä (carapax). Ruumis on selvästi jakautunut etu-, keski- ja takaruumiiseen.

Lehtijalkaiset ovat yleensä suhteellisen suuria, 1–2 cm, enimmillään 15 cm. Niillä on  varrelliset verkkosilmät ja lisäksi päälaella naupliussilmä. Keskiruumiissa on yleensä 11 jaoketta, joissa kaikissa on samanlaiset yksinkertaiset lehtijalat. Takaruumis on yksinkertaisen lieriömäinen ja sen päättää telson.

Sukupuolet ovat erilliset. Naaras kantaa munia keskiruumiin kahden viimeisen jaokkeen alla olevassa hautomataskussa.

Lehtijalkaiset elävät tyypillisesti tilapäisympäristöissä, kuten ajoittain kuivuvissa sade- tai sulamisvesilammikoissa tai suolajärvissä. Kuivan kauden yli ne selviävät kovakuorisina lepomunina, kystoina, jotka ovat itse asiassa jo kehityksensä aloittaneita alkioita. Ne heräävät henkiin noin 30 tunnin kuluttua veteen jouduttuaan. Munat leviävät helposti sekä tuulen että eläinten mukana.

Ryhmän tunnetuimpia edustajia ovat suolalehtijalkaiset (Artemia-suku), erityisesti Artemia salina, jotka luonnossa elävät hypersuolaisissa järvissä. Näiden lajien lepomunia myydään kasvatettavaksi mm. akvaariokalojen ruoaksi.

Lehtijalkaiset ovat kidusjalkaisten Sarsostraca-alaluokan ainoa nykyisin elävä lahko.

Suomen lehtijalkaiset 
Suomesta tunnetaan kaksi lehtijalkaislajia, Polyartemia forcipata ja pohjanlehtijalkainen Branchinecta paludosa. Molempia on Suomessa tavattu vain Lapin perukoilta. Skandinavian vuoristossa niiden levinneisyys ulottuu etelämmäksi.

Kidusjalkaiset
Georg Schauman

Georg Carl August Schauman (14. syyskuuta 1870 Helsinki – 6. lokakuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori (1911), ylikirjastonhoitaja ja poliitikko, joka vaikutti RKP:n sisäisessä ryhmittymässä, Ruotsalaisessa Vasemmistossa.

Henkilöhistoria
Scauhmanin vanhemmat olivat olivat päätoimittaja, filosofian maisteri Josef August Schauman ja Maria Amalia Kuhlman. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1915 kuolemaan saakka Agnes Aline Sofie de la Chapelle.

Schauman toimi Helsingin yliopiston kirjastossa vt. amanuenssina 1889–1893,  amanuenssina 1893–1914, kirjastonhoitajana 1914–1918 ja ylikirjastonhoitajana 1918–1930. Hän oli Suomen tieteellisten seurain kirjastonhoitaja 1905–1914 ja Helsingin yliopiston kansantaloustieteen historian dosentti 1913–1914. 

Schauman oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä säätyvaltiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Eduskuntaan hänen valittiin ensi kerran 1919. Siellä hän istui kuolemaansa saakka, vuoteen 1930, minä aikana hän ehti olla tarkastusvaliokunnan puheenjohtaja 1921–1922 sekä 1927–1928 ja ulkoasiainvaliokunnan johdossa 1928–1930.

Vuoden 1918 hallitusmuotokiistassa Schauman oli merkittävin tasavaltaa kannattanut RKP:n poliitikko – muun puolueen ollessa lähes yksimielisesti monarkian kannalla – ja hän kirjoitti vuonna 1924 aihetta käsitelleen kirjan Valtiomuototaistelu Suomessa 1918 : tosiasioita, mietelmiä ja muistoja.

Schauman oli Suomen Matkailijayhdistyksen keskushallituksen jäsen 1893–1905 ja Prometheus-seuran varapuheenjohtaja vuodesta 1906.

Teoksia 
 Biografiska undersökningar om Anders Chydenius. 1908
 Studier i frihetstidens nationalekonomiska litteratur, väitöskirja. 1910 
 Kulturhistoriska och andra uppsatser. 1912
 Om förvaltningen af offentliga forskarbibliotek. 1913
 Kampen om statsskicket i Finland. 1924

Lähteet 
 Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961

Aiheesta muualla
 Biografiskt lexikon för Finland 

 Kansallisbiografian artikkeli (maksullinen)

Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset kirjastonjohtajat‎
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Hermannin nuorisoseura

Hermannin nuorisoseura oli 1900-luvun alussa Helsingin Hermannin kaupunginosassa toiminut nuorisoseura. Sen johtaja oli maisteri Aleksanteri Salava. Hän piti tapanaan kutsua tuttaviaan seuraan toivottamalla tapaamisen päätteeksi "tervetuloa Hermannin nuorisoseuraan", ja sanonta on jäänyt elämään yleiseen kielenkäyttöön. Muun muassa kirjailija Väinö Linna käytti sitä kaksi kertaa romaanissaan Tuntematon sotilas.

Hermannin nuorisoseura toimi Saarenkatu 4:ssä kansankodissa, jossa toimi muitakin järjestöjä. Talo valmistui 1892 ja purettiin 1970.

Suomen Nuorisoseurat valitsee vuosittain Vuoden Hermanniksi tai Vuoden Hermanskaksi Hermanni-toiminnassa mukana olevan nuorisoseuraseniorin. Nimityksestä vastasi vuoteen 2001 saakka Suomen Nuorison Tuki -säätiö ja vuodesta 2002 siitä on vastannut Suomen Nuorisoseurat. Arvonimeen liittyy kunniakirja ja vuoden ajaksi hopeiset käädyt. Hermanni- ja Hermanska-toiminta tarkoittaa maakunnallista nuorisoseuratyötä eri tavoin taustalla tukevissa maakunnallisissa killoissa.

Lähteet 

Nuorisoseurat
Hermanni
Helsingin historia
RIU Hotels

RIU Hotels on kansainvälinen TUI AG:n ja Riun perheen yhdessä omistama hotelliketju. Yhtiön toiminta alkoi Riun perheen ostettua 80 paikkaisen hotellin Mallorcalta vuonna 1953. Vuonna 2007 se oli laajentunut Espanjan toiseksi suurimmaksi hotelliketjuksi 45 000:lla vuodepaikallaan 110:ssä hotellissa 18:ssa maassa. Yhtiöllä oli tuolloin 18 000 työntekijää, ja se palveli yli kahta miljoonaa asiakasta vuodessa. RIU:n omistamia hotelleja on Afrikassa, Euroopassa, Karibianmeren saarilla, Kanariansaarilla, Kap Verden saarilla, Meksikossa ja Yhdysvalloissa.

Aiheesta muualla

Yhtiön sivut 
Riu Hotels: From a Small Family Business to an International Company 

Hotelliketjut
Primaarinen sklerosoiva kolangiitti

Primaarinen sklerosoiva kolangiitti (PSC) on krooninen tulehduksellinen sappitiesairaus. Se aiheuttaa maksan sisäisten ja ulkoisten sappiteiden ahtaumia. Pitkälle edenneessä sairaudessa sappinesteen virtaus estyy ja maksaan kehittyy kirroosi. Sairauteen liittyy kolangiokarsinooman vaara. Taudin etenemistä pyritään hidastamaan lääkityksellä, mutta paraneminen edellyttää maksansiirtoa.

Taudille altistavat tulehdukselliset suolistosairaudet, etenkin Crohnin tauti ja haavainen paksusuolen tulehdus. Henkilön elämäntavat eivät vaikuta sairauden syntyyn, mutta tupakointi ja alkoholin käyttö voivat kasvattaa komplikaatioiden riskiä. Yleensä sairaus todetaan oireettomana. Tauti on hitaasti etenevä, joten oireiden kehittymiseen voi olla aikaa vuosia. Jos sairaus on jo pitemmälle edennyt, potilaalla voi esiintyä oireina esimerkiksi keltaisuutta, kutinaa, väsymystä ja kuumeisia sappitiehyttulehduksia. 

Keskimääräinen elossaoloaika tai aika maksansiirtoon primaarissa sklerosoivassa kolangiitissa on 12 vuotta diagnoosista..

Primaarinen sklerosoiva kolangiitti määritellään niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin harvinaiseksi sairaudeksi.

Tunnettuja sairaudesta kärsineitä ovat olleet countrytähti, rodeomestari Chris LeDoux sekä amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Walter Payton.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Primaarinen sklerosoiva kolangiitti
 Primary Sclerosing Cholangitis 

Ruoansulatuselinten sairaudet
Autoimmuunisairaudet
Maksa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Robie House

Robie House on Frank Lloyd Wrightin suunnittelema rakennus Chicagossa. Se on yksi yhdysvaltalaisen arkkitehtuurin merkittävimpiä asuinrakennuksia. Robie House edusti Yhdysvalloissa kehittynyttä arkkitehtuurin suuntaa, preeriatyyliä.

Rakennuksen alkuperäinen omistaja oli Frederick C. Robie, joka palkkasi Wrightin suunnittelemaan perheelleen asuinrakennuksen ja sen huonekalut. Robien perhe asui talossa vain kaksi ja puoli vuotta. Tämän jälkeen talossa asui kaksi muuta perhettä, kunnes Chicagon teologinen akatemia osti sen. Akatemia uhkasi purkaa rakennuksen 1957, mutta suunnitelma sai runsaasti julkista vastustusta. Kiinteistötoimisto Webb and Knapp osti Robie Housen ja lupasi lahjoittaa sen taholle, joka suojelisi kohteen. Chicagon yliopisto sai rakennuksen omistukseensa 1962. Se tekee yhteistyötä Frank Lloyd Wright Preservation Trust -säätiön kanssa. Säätiön tavoitteena on rakennuksen säilyttäminen ja sen entisöimisen valvominen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Robie House Frank Lloyd Wright Preservation Trust -säätiön kotisivuilla  
Robie House Great Buildings -sivustolla 

Chicagon museot
National Register of Historic Places -kohteet Chicagossa
Yhdysvaltain asuinrakennukset
Ludvig Fabritius (eläinlääkäri)

Ludvig Julius Wolfgang Fabritius (25. huhtikuuta 1854 Viipuri – 16. maaliskuuta 1933 Turku) oli suomalainen eläinlääkäri ja Turun Hippoksen perustajajäsen sekä pitkäaikainen puheenjohtaja.

Elämä 
Fabritiuksen vanhemmat olivat lehtori Johan Gabriel Fabritius ja Emilia Elisabeth Dannenberg. Hän opiskeli Tukholman eläinlääkintäinstituutissa 1873–1876 ja toimi sitten eläinlääkärinä Viipurin läänissä sekä opettajana Kurkijoen ja Mustialan maatalousoppilaitoksissa, ennen siirtymistään läänineläinlääkäriksi Turkuun 1887. Tästä virasta hän erosi vasta vuonna 1926.

Fabritiuksen tärkeimmät harrastukset olivat suomenhevosen jalostus ja raviurheilu. Hän valmensi vuosina 1887–1895 omistamaansa juoksijaori Kirppua moninkertaiseksi voittajaksi, ottaen 16 ensimmäistä ja 6 toista palkintoa. Kirppu voitti Fabritiuksen ajamana muun muassa Suuren orikilpailun neljästi peräkkäin vuosina 1888–1891. 

Fabritius suoritti stipendiaattina 1883 zooteknillisiä opintoja Ruotsissa, Tanskassa, Englannissa, Skotlannissa, Ranskassa, Belgiassa, Saksassa ja Itävallassa perustettavaa Korkeasaaren eläintarhaa varten.  Jo ennen Turun Hipposen perustamista vuonna 1894 Fabritius oli perustanut 1890 Suomen ensimmäisen hevosvakuutusyhtiön (vuodesta 1916 Turun Eläinvakuutusyhdistys), jonka puheenjohtajana hän myös toimi. 

Fabritius kirjoitti ja julkaisi kirjoja sekä piti palstaa Turun Sanomissa otsikolla Maamies Fabritiusta tapaamassa. Hän oli lisäksi etevä viulisti, joka toimi  Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtajana. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1879 oli Wilhelmina Hagan (k. 1908) ja toinen vuodesta 1916 Aili Sigrid Bergh.

Fabritiuksen muistoksi on vuodesta 1987 lähtien järjestetty Metsämäen raviradalla kilpailu, joka nykyään tunnetaan nimellä L. Fabritius Memorial – Åbofemman.

Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, tähtitieteilijä Wilhelm Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius ja kenraaliluutnantti Johannes Kristian Fabritius.

Teoksia 
 Suomen ravisportin kalenteri (1883–1887)
 Den finska hästen (1884)
 Eläinsuojeluksesta ja kotieläinten hoidosta (1892, Tampereen Eläinsuojelusyhdistys)
 Ravikilpailujen tarkotuksesta ja suomalaisen juoksijahevosen harjoittamisesta (1914)
 Juoksijaori Kirppu jälkeläisineen (1927)

Lähteet 
Kansallisbiografia (Viitattu 7.9.2011)
 Liinaharja, suomenhevosen taival. (toim.) Pesonen Hannu, Hankimo Olavi, Pystynen Venla, Pesonen Riikka. Otava (2007)
 Suomenhevonen 100 vuotta näyttelyluettelo
 Ludvig Fabritius 70-vuotias, Turun Sanomat 25.4.1924
  Sivu 181.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Suomalaiset eläinlääkärit
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1933 kuolleet
Suomenhevonen
Tuottajain Maito

Osuuskunta Tuottajain Maito on noin tuhannen maidontuottajan omistama osuuskunta. Se on vuodesta 1992 alkaen toiminut maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi. Tuottajain Maito omistaa Valiosta noin neljäsosan.

Historia
Tuottajain Maidon toiminta alkoi vuonna 1955, kun kolmen uusimaalaisen meijerin, Myrskylän osuusmeijerin, Orimattilan osuusmeijerin ja Pakaan Maidonmyyntiosuuskunnan, toiminta siirtyi Oy Tuottajain Maito - Producenternas Mjölk Ab:lle. Seuraavina vuosikymmeninä, vuoteen 1992 mennessä, useat kymmenet uusimaalaiset, hämäläiset, päijäthämäläiset ja kymenlaaksolaiset osuusmeijerit yhdistyivät Tuottajain Maitoon tai alkoivat toimittaa maitoa Tuottajain Maidolle.

Tuottajain Maidon ensimmäinen toimitusjohtaja, vuodesta 1955 aina vuoteen 1976 asti, oli maanviljelysneuvos Pekka Liljendahl.

Makeutettujen hedelmä- ja marjajogurttien suosion Suomessa aloittivat vuonna 1968 Tuottajain Maidon Riihimäen meijerin valmistamanat Herajoen jogurtit.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oy Tuottajain Maito (Pörssitiedon yhtiöesitys)

Suomen entiset meijerit
Suomalaiset osuuskunnat
Salò

Salò on kaupunki ja kunta Brescian maakunnassa Lombardiassa Pohjois-Italiassa Gardajärven rannalla.

Historiaa 
Salò on perustettu Rooman valtakunnan aikana nimellä Pagus Salodium, ja keskiajalla siitä tuli milanolaisen Viscontin suvun vahva alue. Vuonna 1440 kaupunki joutui Venetsian tasavallan valtaan. Salò sai kaupungin arvon kuninkaallisella asetuksella 15. joulukuuta 1860.

Vuosina 1943–1945 Salò oli Benito Mussoliniin johtaman Saksan nukkevaltion, Italian sosiaalisen tasavallan eli Salòn tasavallan pääkaupunki.

Nähtävyyksiä
Duomo (katedraali), rakennettu uudelleen myöhäisgoottilaiseen tyyliin 1400-luvulla. Siinä on merkittävä renessanssityylinen portaali, Zenone Veronesen maalauksia 1500-luvulta, Paolo Venezianon koulukunnan polyptyykki ja Romaninon maalaus Madonna ja pyhimykset.
Palazzo della Magnifica Patria ("Uljaan isänmaan palatsi", 1500-luku). Palatsissa on Azure Ribbonin historiallinen museo, renessanssin historian, Italian siirtomaasotien, Espanjan sisällissodan ja fasismin vastarintaliikkeen asiakirjojen näyttely
Kunnanpalatsissa on arkeologinen museo, jossa on muinaisesta Salodiumista tehtyjä löytöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Mapquest - Salò

Lombardian kaupungit
Brescian maakunnan kunnat
Entiset pääkaupungit
Hepatorenaalinen oireyhtymä

Hepatorenaalinen oireyhtymä (HRS) on tila, jossa munuaiset äkisti pettävät vaikean maksavaurion takia. Se on yleinen komplikaatio kirroosin loppuvaiheessa, ja siihen liittyy erittäin korkea kuolleisuus. Joskus oireyhtymä voi iskeä myös henkilöön, joka kärsii akuutista maksan vajaatoiminnasta tai alkoholihepatiitista. Hoitona on maksansiirto, jonka usein estävät kontraindikaatiot ja potilaan hyvin lyhyt elinajanodote. 

Jo vuonna 1877 Friedrich Theodor von Frerichs raportoi oliguriasta potilailla, joilla oli askites. Termiä "hepatorenaalinen syndrooma" käytettiin ensi kertaa 1939.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Munuaisten vajaatoiminta

Ruoansulatuselinten sairaudet
Maksa
Munuaissairaudet
Alkoholismi
Oireyhtymät
Demokraatit (Grönlanti)

Demokraatit (, , lyh. D) on grönlantilainen liberaali ja unionistinen poliittinen puolue. Poliittiselta kirjoltaan puolue edustaa keskustaa ja istuukin Keskiryhmässä. 

Vuosina 2007–2012 puolue teki yhteistyötä Manner-Tanskan Konservatiivisen kansanpuolueen kanssa. Tämän jälkeen Demokraatit on ollut lähempänä Radikaali Venstreä.

Demokraatit eivät suoraan vastusta Grönlannin itsenäistymistä, mutta eivät myöskään halua asettaa sille mitään tiettyä tavoiteajankohtaa. Tärkeämpää on saada yhä enenevässä määrin autonomiaa, jonka avulla itsenäistymisprosessi voidaan joskus tulevaisuudessa hoitaa siististi ja kestävästi.. Puolue pyrkii myös siihen, että Grönlanti tiivistää yhteistyötään EU:n kanssa, mutta saaren liittymisestä unioniin tulisi järjestää kansanäänestys.

Demokraatit-puolue kannattaa Grönlannin parlamentin jäsenten lukumäärän vähentämistä nykyisestä 31:stä edustajasta. Heidän mukaansa poliitikkojen tulisi näyttää esimerkkiä kuluja karsimalla ja nykyisellään edustus kansalaisten lukumäärää kohti on enemmän kuin tarpeeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Demokraatit 

Grönlantilaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Swan Songs


Swan Songs on Hollywood Undeadin debyyttialbumi, joka sisältää 14 kappaletta. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 2. syyskuuta 2008 ja Isossa-Britanniassa sekä Saksassa vuoden 2009 kesällä. Alun perin albumi piti julkaista jo vuonna 2007, kun yhtyeellä oli sopimus MySpace Records -levy-yhtiön kanssa, mutta levy-yhtiö halusi poistaa ja sensuroida joitakin kappaleita albumilta mihin yhtye ei suostunut. Hollywood Undead löysi 2008 loppupuolella A&M/Octone-nimisen levy-yhtiön, joka oli valmis julkaisemaan heidän albuminsa ilman sensurointia. Heti ensimmäisellä viikolla albumia myytiin 21 000 kopiota.

Kappaleet 
Undead
Sell Your Soul
Everywhere I Go
No Other Place 
No.5
Young
Black Dahlia
This Love, This Hate
Bottle and a Gun
California
City
The Diary
Pimpin’
Paradise Lost

Iso-Britannian, Japanin & iTunesin painos 
 Pain

Indie Store Edition 
 The Loss

Smartpunk Edition 
 The Natives

Hot Topic Edition ja UK & Japanese Edition 
 Knife Called Lust

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Hollywood Undeadin albumit
Don Gilmoren tuottamat albumit
Arvosanametsästys

Arvosanametsästys (The Paper Chase) on James Bridgesin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1973. Elokuva perustuu John Jay Osborn Jr:n romaaniin The Paper Chase ja se kertoo Timothy Bottomsin esittämän James T. Hartin ensimmäisestä opiskeluvuodesta Harvardin yliopistossa. Professori Kingsfiediä esitti aikaisemmin paremmin tuottajana tunnettu John Houseman, joka sai roolistaan parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Houseman näytteli saman roolin myös elokuvaa seuranneessa televisiosarjassa.

Näyttelijät

Lähteet 

Vuoden 1973 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
20th Century Foxin elokuvat
Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Sointu (nimi)

Sointu on suomalainen etunimi, joka perustuu musiikkitermiin sointu. Sointu on sekä miehen että naisen etunimi, joka on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 2 395 naiselle ja noin 140–150 miehelle. Soinnun nimipäivä on 25. lokakuuta. Almanakassa se on ollut vuodesta 1929.

Tunnettuja Sointuja 
 Sointu Angervo (s. 1941), näyttelijä, ohjaaja, teatterinjohtaja ja kirjailija
 Sointu Borg (s. 1992), yrittäjä ja televisioesiintyjä
 Sointu Kouvo (1916–1991), näyttelijä

Lähteet 

Etunimet
Sointu (täsmennyssivu)

Sointu tarkoittaa seuraavia:

 Sointu, musiikkitermi, kolmen tai useamman eri korkuisen sävelen samanaikaisesti muodostama ääni
 Sointu, suomalainen miehen ja naisen etunimi
 Sointu, Turkuun vuonna 1938 perustettu äänilevytehdas
 Hotelli Sointu, YLE TV1:n musiikkiohjelma vuosina 2000–2001
 Hotelli Sointu, Järvenpäähän vuonna 2022 avautuva hotelli.
 Sointu, sukunimenä:
 Matias Sointu (s. 1990), suomalainen jääkiekkoilija.
Kuopion Nuorisokuoro

Kuopion Nuorisokuoro on kuopiolainen sekakuoro, joka on suunnattu 14–24-vuotiaille nuorille. Toimintansa syksyllä 2005 aloittaneen kuoron taiteellisena johtajana on toiminut alusta asti Jussi Mattila. 

Kuopion Nuorisokuoro pääsi 24.10.2009 yleisön äänillä Suomen paras kuoro -TV-ohjelman finaaliin.   Yleisö äänesti kuoron myös kilpailun voittajaksi.  

Vuonna 2010 Kuopion Nuorisokuoro osallistui Suomen lääkäriliiton Hei Kuule Suomi-kiertueelle, jossa Ultra Bra-yhtyeen musiikkia esittivät Sinfoniaorkesteri Tahdistin, kapellimestarinaan Harri Hyppölä, solisteina PMMP-yhtyeen Mira Luoti ja Paula Vesala. Pianon ääressä kiertueella oli itse UB-säveltäjä, Kerkko Koskinen.

Vuonna 2011 Kuopion Nuorisokuoro aloitti yhteistyön oopperalaulaja Jorma Hynnisen kanssa Spirituals-konserttien merkeissä. Konserteissa toisena solistina kuultiin Jorma Hynnisen tytärtä Ursulaa, pianossa Ilmari Räikköstä. Yhteistyö eteni äänilevylle saakka - keväällä 2012 julkaistiin Deep River-niminen äänite kuoron omakustanteena. 

2012 keväällä Kuopion Nuorisokuoro liittyi mukaan Kerkko Koskisen suurkokoonpanoon, joka kantoi nimeä Kerkko Koskinen Kollektiivi. Äänite valmistui kesällä 2012 ja levynjulkaisukonsertti pidettiin Helsingin Juhlaviikkojen yhteydessä Huvilateltassa. Yhtye konsertoi harvakseltaan, merkittävimmät muut esiintymiset olivat 2013 Tavastian konsertti, jolla juhlistettiin kultalevymyyntiä, sekä esiintyminen Ruisrockin rantalavalla.

2012 joulukuussa Kuopion Nuorisokuoro piti yhteiskonsertin maineikkaan lauluyhtye The Kings Singersin kanssa Kuopion Tuomiokirkossa. 

Syksyllä 2013 Yle Klassinen valitsi Kuopion Nuorisokuoron Yleisradion vuoden nuorisokuoroksi. Kuoron joulukonsertti radioitiin suorana Kuopion Pyhän Johanneksen kirkosta 1. adventtina 2013

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuoron websivut http://www.kunuku.fi 

Kuopion musiikki
Suomalaiset nuorisokuorot
Pomponius Mela

Pomponius Mela (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen kartografi. Hän oli syntynyt Etelä-Hispaniassa. Nimi Pomponius kertoo, että hän kuului tunnettuun roomalaiseen plebeijisukuun, johon kuuluivat myös Ciceron ystävä Pomponius Atticus sekä kirjailija Publius Pomponius Secundus. Muita on mainittu Tacituksen Annaaleissa. Jotkut ovat olettaneet, että hän on sama kuin Seneca vanhemman poika Lucius Annaeus Mela eli filosofi Seneca nuoremman veli.

Hänen pääteoksensa De situ orbis on luultavasti noin vuodelta 43–44, kun Claudius oli vallannut Britannian. Se ilmestyi 1471. Teos on ilmestynyt myös nimellä De chorographia, ja pieniä eroja lukuun ottamatta ne ovat suurin piirtein samanlaisia. Teoksessa De chorographia Skandinavia on nimetty latinaksi "Scadinaviaksi", mutta teoksessa De situ orbis nimellä "insula Codanonia" (lat., ”Codanonian saari”).

Jordanes sanoo lukeneensa teoksen kirjoittaessaan Geticaa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pomponius Mela: De chorographia
 Pomponius Mela Wales Swansean yliopisto 
 Rekonstruktio Pomponius Melan maailmankartasta 

Roomalaiset kartografit
Roomalaiset kirjailijat
Thames House

Thames House on toimistorakennus Millbankissa, Lontoossa. Thames House sijaitsee Thames-joen pohjoisrannalla muutaman sadan metrin päässä Westminsterin palatsista. Se on ollut MI5:n päämaja vuodesta 1994. Thames Housen suunnitteli sir Frank Baines ja rakensi John Mowlem & Co vuosina 1929–1930.

Rakennuksessa ovat toimineet Imperial Chemical Industries ja kaivosyhtiö Inco. Rakennus siirtyi Britannian hallitukselle 1980-luvun lopulla. Tuolloin siinä oli energiaministeriön tiloja.

Thames Housesta tehtiin MI5:n päämaja laajojen korjaus- ja muutostöiden ja lisärakennuksen rakentamisen jälkeen vuonna 1994.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Grade II -luokan rakennukset City of Westminsterissä
Yhdistyneen kuningaskunnan hallintorakennukset
Japaninnokkavarpunen

Japaninnokkavarpunen (Eophona personata) on Itä-Aasiassa tavattava peippoihin kuuluva varpuslintu. Laji on Ayaben ja Fukuchiyaman kaupunkien tunnuslintu.

Koko ja ulkonäkö 
Japaninnokkavarpunen on kooltaan noin 23 cm. Selästään ja vatsastaan japaninnokkavarpunen on ruskehtavan harmaa. Vatsan väri on siipien alla valkoinen. Lajin päälaki ja naaman höyhenet ovat väriltään mustat. Myös pyrstö ja siivet ovat mustat. Siivissä on valkoinen juova. Linnun nokka on suurikokoinen, tukevarakenteinen ja väriltään keltainen.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Japaninnokkavarpusta tavataan Japanissa, Siperiassa Ussuri-joen lähistöllä ja Kiinassa. Lajin elinympäristöä ovat Vuoristometsien reunamaat sekä pensaikkoiset alueet. Laji oleskelee yleensä puiden huipuissa. Japaninnokkavarpunen on tavattu kerran Suomessa, 26.5.2002 Haapajärvellä. Lintu oli kuitenkin erittäin todennäköisesti häkkikarkulainen.

Japaninnokkavarpusen ravinto koostuu siemenistä, marjoista sekä hedelmistä. Lajin pesimäkausi on heinäkuussa.

Lähteet 

Peipot
Luettelo naisten maailmanmestareista shakissa

Shakin naisten maailmanmestaruudesta alettiin pelata virallisesti 1927, jolloin Maailman shakkiliitto FIDE otti naisten maailmanmestaruuden suojelukseensa. Ennen toista maailmansotaa 1927-37 mestaruudesta pelattiin seitsemän kertaa, englanninvenäläisen Vera Menchikin voittaessa joka kerta. Menchikin kuoltua 1944 järjestettiin Moskovassa vuonna 1949–1950 ensimmäinen MM-turnaus toisen maailmansodan jälkeen. Uudeksi maailmanmestariksi tuli Ljudmila Rudenko. Tämän jälkeen FIDE lanseerasi 1952 ehdokasottelut ja ottelufinaalin täyskierrosturnauksen sijaan.

Kahden muun venäläispelaajien Rudenkon, Jelizaveta Bykovan ja Olga Rubtsovan jälkeen valta siirtyi eteläisen Gruusian neuvostotasavallan edustajalle Nona Gaprindašvilille, joka piti mestaruutta 16 vuotta 1962–1978. Gaprindasvili oli myös ensimmäinen naispelaaja, jolle FIDE myönsi suurmestarin arvon. Hänen jälkeensä koitti toisen georgialaisen, Maia Tšiburdanidzen 13-vuotinen valtakausi 1978–1991. Vuonna 1991 naisten shakin valtaistuimelle nousi ensimmäinen kiinalainen, Xie Jun, murtaen neuvostopelaajien 41 vuotta kestäneen hegemonian.

Xien jälkeisistä maailmanmestareista yksikään ei pystynyt menestyksellä uusimaan mestaruuttaan, kunnes 2011 vasta 17-vuotias kiinatar Hou Yifan menestyksellisesti puolusti mestaruuttaan intialaista Humpy Konerua vastaan. Tämän jälkeen Hou on voittanut mestaruuden vielä kaksi kertaa 2013 ja 2016. 2010- ja 2020-luvuilla Kiina on vakiinnuttanut hallintansa naisten shakissa ja ainoastaan ukrainalaiset Hanna Ušenina ja Marija Muzytšuk ovat kyenneet kerran murtamaan kiinalaisten rintaman.

Yleisen maailmanmestaruuden osalta maailmanmestaruuden yhdistymisen myötä palattiin 2008 pitkiin kaksinotteluihin, mutta naiset pelasivat vuosina 2000–2010 cup-muotoisia turnauksia. Vuosina 2011–2018 naisten maailmanmestaruudesta pelattiin vuorovuosin cup- ja ottelumuodossa.. Maailman shakkiliitto päätti vuonna 2019 siirtyä taas kaksinotteluun sitä edeltävine ehdokasturnauksineen.

Mestarit

MM-turnaukset ja -ottelut
Menchik ja Graf pelasivat vuosina 1934 ja 1937 kaksi ottelua, joita muun muassa FIDE nykyään pitää molempia maailmanmestaruusotteluina, vaikka ensimmäinen, Rotterdamissa pelattu ottelu oli vain neljä peliä pitkä. Menchik joka tapauksessa voitti sen 3–1, kuten voitti myös 1937 pelatun pidemmän ottelun. Vuoden 1937 ottelu oli myös 1924 perustetun FIDE:n tunnustama mestaruusottelu.

Huomautukset

Lähteet
 Chessbase 25.03.2006: List of all Women's World Champions. Viitattu 24.10.2009
 Vuoden 2008 naisten MM-turnauksen virallinen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla
http://www.mark-weeks.com/chess/wcc-womn.htm World Chess Championship for Women 
Chessdom: vähän historiaa 1996-2001  

naiset
Naisten maailmanmestarit
shakin maailmanmestarit
Naisten urheilu
Nouseva Suomi

Nouseva Suomi oli suomalainen poliittinen yhdistys, joka perustettiin 5. lokakuuta 1940. Se tähtäsi talvisodan hengen vaalimiseen eli yhtenäisen kansan ihanteeseen, porvarillisen puoluekentän uudelleenjärjestelyyn ja demokratian lujittamiseen kiinteämmän johdon luomisella ja henkilökohtaisen vastuun kasvattamisella. Vaikutuksen arvioidaan jääneen käytännössä vähäiseksi. Toiminta hiipui kesäkuussa 1941 alkaneen jatkosodan alussa. Järjestön mukaan sen tavoite oli koota kansalaiset niiden valtakunnallisten tunnusten ympärille, joiden arvon "koko kansamme vaistosi vapaussotatalven 1939−1940 yhteisissä suurissa koettelemuksissa". 

Järjestön perusti äärinationalistisen ja äärioikeistolaisen Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) johtaja Vilho Helanen, joka toimi myös hallituksen puheenjohtajana. Nousevaan Suomeen kuului useita merkittävässä asemassa olevia suomalaisia yhteiskunnallisia vaikuttajia, mm. Eljas Erkko. Monet olivat AKS:n tai äärioikeistolaisen Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) jäseniä. IKL kuitenkin sanoutui irti järjestöstä. Sen lisäksi jäseniä oli kaikista porvarillisista puolueista. Järjestöllä oli yhteyksiä myös Suomen kansanpuolueen taustavoimiin. 

Ryhmä julkaisi ainakin yhden kirjasen nimeltä Nouseva Suomi. Se julkaistiin vuonna 1940 ja kuului sarjaan Nousevan Suomen Julkaisuja. 14. helmikuuta 1941 Nouseva Suomi perusti yhdessä Suomen sosiaalidemokraattisen Työläisnaisliiton ja Suomalaisuuden liiton kanssa Väestöliiton Suomen väkiluvun kasvattamiseksi ja elinolojen parantamiseksi.

IKL:n puheenjohtaja Vilho Annala piti Nousevaa Suomea uhkana omalle puolueelleen. IKL levitti huhua, jonka mukaan Urho Kekkonen kuului Nousevaan Suomeen. Huhun tarkoitus oli hillitä IKL:n kannattajien mahdollisia aikeita siirtyä ”Helasen uuteen puolueeseen”. Helanen piti huhua ”pirullisena ja häikäilemättömänä valheena”.

Hallitus 
Nousevan Suomen hallituksen muodostivat joulukuussa 1940 seuraavat henkilöt:
 fil. tohtori Vilho Helanen, puheenjohtaja
 agronomi Paavo A. Viding, varapuheenjohtaja
 tuomari Eero Mantere, varapuheenjohtaja
 professori Arvo Ylinen, varapuheenjohtaja
 tekn. tohtori Reino Castrén, jäsen
 insinööri M. A. Haro, jäsen
 agronomi E. J. Korpela, jäsen
 lakitied. tohtori Veli Merikoski, jäsen
 päätoimittaja Yrjö Niiniluoto, jäsen
 kauppatied. kand. I. O. Nurmela, jäsen
 fil. maisteri L. A. Puntila, jäsen
 pääjohtaja Eero Rydman, jäsen
 fil. maisteri Jussi Saukkonen, jäsen
 lääketied. tohtori Pauli Soisalo, jäsen
 fil. maisteri Erkki Virta, jäsen
 fil. maisteri Yrjö Vuorjoki, jäsen
 lääketied. tohtori Saara Väyrynen, jäsen

Lähteet 
 Pekka Peitsi, Suomen kansan eheytymisen tie Luku 6, s. 48-52 
 Nouseva Suomi. Nousevan Suomen julkaisuja N:o 1. Helsinki 1940

Viitteet

Suomalaiset poliittiset järjestöt
Pat Quinn (poliitikko)

Patrick Joseph ”Pat” Quinn III (s. 16. joulukuuta 1948) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Illinoisin osavaltion kuvernöörinä vuosina 2009–2015. Hän nousi kuvernööriksi varakuvernöörin paikalta tammikuussa 2009 sen jälkeen, kun Illinoisin senaatti oli erottanut edellisen kuvernöörin Rod Blagojevichin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Illinois’n kuvernöörit
Yhdysvaltain osavaltioiden varakuvernöörit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Sofiero (olut)

Sofiero Original (5,2 t-%) on Kopparbergin panimon vaalea lager. Se on Ruotsin Systembolagetin myydyin olut, joka myös sijoittui toiseksi vuoden 2004 World Beer Cupissa eurooppalaisten lageroluiden sarjassa. Suomessa Sofiero Originalin alkoholipitoisuus on 4,6 t-%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sofiero.fi

Olutmerkit
Ruotsalaiset juomat
Arthur af Forselles

Arthur Edvard af Forselles (11. helmikuuta 1864 Lammi – 27. heinäkuuta 1953 Kannus) oli suomalainen lääkäri, professori ja poliitikko. 

Af Forsellesin vanhemmat olivat ylijohtaja, todellinen valtioneuvos Henrik Alexander af Forselles ja Emelie Sofie Jacquette Waenerberg ja puoliso vuodesta 1892 Emma Adèle Kolster (k. 1923). Tultuaan ylioppilaaksi af Forselles valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1891. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1894. Af Forselles toimi Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin ylimääräisenä professorina 1907–1929. Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1905–1906. Eduskuntaan  hänet valittiin kolmivuotiskaudeksi vuoden 1919 vaaleissa RKP:n edustajana. Af Forselles oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Kansanedustajat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset lääkärit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
Heidi Zeller-Bähler

Heidi Zeller-Bähler (s. 25. heinäkuuta 1967 Sigriswil) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä. 

Zeller-Bähler kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa kaudella 1986 ja oli kauden yhteiskilpailussa 19. Hän voitti urallaan kolme maailmancupin osakilpailua, kaksi suurpujottelussa ja yhden super-g:ssä. Maailmancupin kokonaiskilpailun paras sijoitus on kaudelta 95, jolloin hän sijoittui kolmanneksi. Zeller-Bähler osallistui urallaan kaksiin talviolympialaisiin. Albertvillen talviolympaisissa vuonna 1992 hän kilpaili syöksylaskussa ja Super-G:ssä sekä alppiyhdistetyssä. Vuoden 1994 talviolympialaisiin Lillehammerissa  hän kilpaili syöksylaskussa, Super G:ssä ja suurpujottelussa. Hänen paras sijoituksensa olympialaisista on Lillehammerin suurpujottelun 9. sija.

Aiheesta muualla 
 

Zeller-Bähler, Heidi
Zeller-Bähler, Heidi
Zeller-Bähler, Heidi
Hackzell

Hackzell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Antti Hackzell (1881–1946), Suomen pääministeri
Gustaf Hackzell (1889–1972), suomalainen yritysjohtaja
Johan Matias Hackzell (1816–1882), suomalainen rovasti, opettaja, valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen
Kaija Hackzell (1939–2021), suomalainen toimittaja
Kuuskoski

Kuuskoski on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Eeva Kuuskoski (s. 1946), poliitikko ja ministeri (Kokoomus, Keskustapuolue)
 Helena Kuuskoski (1919–2013), taiteilija
 Martti Kuuskoski (1917–2011), näyttelijä, taiteilija
 Reino Kuuskoski (1907–1965), hallintotuomari, Suomen pääministeri 1958
 Urpo Kuuskoski (1905–1982), filosofian tohtori, yliopettaja ja oppikirjojen tekijä
 Viljo Kuuskoski (1911–1994) tekniikan tutkija, professori

Katso myös 
Kuusakoski
Kuusankoski
Valkohammas (vuoden 1991 elokuva)

Valkohammas on Randal Kleiserin ohjaama, Jack Londonin kirjaan Susikoira (White Fang, 1906) perustuva elokuva vuodelta 1991.

Juoni 

Jack Conroy saapuu Alaskaan täyttääkseen edesmenneen isänsä toiveen; löytää kultaa tämän vanhasta kaivoksesta. Jack saa apua Alex Larson nimiseltä mieheltä, joka tunsi Jackin isän ja suostuu viemään tämän hänen isänsä vanhalle kaivaukselle. Matkalla hän käy intiaaniheimon kylässä, jossa hän näkee susikoiran nimeltä Valkohammas. Jack kiintyy koiraan, mutta jatkaa silti matkaansa isänsä vanhalle kaivaukselle. Myöhemmin Jack ja hänen toverinsa Alex lähtevät kaupunkiin, jossa Jack pelastaa Valkohampaan koiratappelusta ja vie tämän kaivaukselle. Valkohampaasta ja Jackista tulee erottamattomat ystävykset. Tämän jälkeen Jackin kultaa yritetään ryövätä, ja Valkohammas on ainoa, joka voi pysäyttää varkaat.

Rooleissa

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä luonnehtii Valkohammasta yllätyksettömäksi mutta ammattitaitoiseksi Disney-tuotteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever kehuu komeaa kuvausta ja antaa elokuvalle kolme tähteä neljästä.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Luontoelokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat
Randal Kleiserin ohjaamat elokuvat
Elokuvat koirista
Disneyn elokuvat

ja:白牙#映画
Johan Franzén (kauppaneuvos)

Johan Franzén (6. toukokuuta 1784 Oulu – 3. joulukuuta 1849 Oulu) oli suomalainen Oulussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuuden harjoittaja.

Elämäkerta 
Franzénin vanhemmat olivat oululainen kauppias ja laivanvarustaja Zachris Franzén (sukunimi aiemmin Franseen) ja Helena Schulin. Hänen veljiään olivat piispa ja runoilija Frans Mikael Franzén ja raahelainen laivanvarustaja, kauppias sekä teollisuusmies Zachris Franzén. Perheeseen kuului myös kolme tytärtä.

Franzénin isä kuoli hänen olleessaan kolmevuotias ja äiti meni 1789 uusiin naimisiin oululaisen kauppiaan Lars Henrik Keckmanin kanssa. Franzén aloitti uransa kasvatusisänsä palveluksessa ja hän sai porvarinoikeudet Oulussa 1808.

Oulun tervanvienti oli 1800-luvulla ennen Krimin sotaa Bergbomin, Granbergin ja Franzénin kauppahuoneiden hallinnassa. Kauppahuoneet toivat Ouluun muun muassa kahvia, sokeria, suolaa ja muita kulutustavaroita. Franzén toimi myös laivanvarustajana ja hän oli osakkaana useassa laivassa varsinkin Raahessa asuneen veljensä Zachris Franzénin kanssa. Hän perusti myös 1811 Oulun Korkeasaareen laivatelakan ja omisti vuodesta 1829 kolmasosan toisesta oululaisesta Kokkosaaressa sijainneesta laivatelakasta. Franzén oli lisäksi osakkaana kolmessa vesisahassa: Oulussa sijainneessa Sahansaaren sahassa vuodesta 1813, Iissä sijainneessa Kynkään sahassa vuodesta 1837 ja Hirvaskosken eli Timosen sahassa Pudasjärvellä vuodesta 1841.

Franzénin kauppahuone toimi vuodesta 1810 Oulussa Kajaaninkatu 10:ssä sijainneella tontilla. Kun toimitalo tuhoutui Oulun palossa 1822, Franzén rakennutti 1829 tilalle uuden kaksikerroksisen empiretyylisen talon, jonka suunnitteli mahdollisesti arkkitehti Carl Ludvig Engel. Franzén luovutti kauppahuoneen johdon pojalleen Frans Johan Franzénille 1841.

Franzén toimi Oulun kaupungin raatimiehenä vuodesta 1827 ja oli seuraavana vuonna perustamassa Oulun läänin talousseuraa. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1830.

Franzén oli naimisissa kaksi kertaa:
 1810–1811 Hedvig Gustava Roosin kanssa
 1816–1826 raahelaisen kauppiaan Johan Langin tyttären Charlotta Langin kanssa

Lähteet 
 

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset laivanvarustajat
Kauppaneuvokset
Oulun raatimiehet
Vuonna 1784 syntyneet
Vuonna 1849 kuolleet
Michael Grabner

Michael René Grabner (s. 5. lokakuuta 1987 Villach, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Arizona Coyotesia. Grabnerin vahvuudet ovat laukaisutaito ja luisteluvoima.

Ura

Seuraura
Grabner aloitti pääsarjauransa EC VSV -seurassa Itävallan pääsarjassa kaudella 2003–2004. Hän teki kauden 14 ottelussa kaksi tehopistettä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Pohjois-Amerikan juniorisarjan WHL:n Spokane Chiefsin joukkueeseen. Vancouver Canucks varasi Grabnerin ensimmäisellä kierroksella vuoden 2006 varaustilaisuudessa. Grabner pelasi Spokanessa kaksi ja puoli kautta ennen siirtymistä AHL:ään. Grabner pelasi kaksi täyttä kautta AHL:ssä ennen siirtymistä NHL:ään. Kaudella 2008–2009 Grabner kutsuttiin Canucksiin korvaamaan loukkaantunutta Pavol Demitraa. Samana päivänä hänet lähetettiin kuitenkin takaisin Mooseen, kun Demitra oli pelikunnossa. Hän teki kaudella 30 maalia ja 48 pistettä 66 pelissä. Hän eteni kaudella myös Calder Cupin finaalin, jonka Moose hävisi Hershey Bearsille.

Hyvän AHL-kauden jälkeen Grabner kutsuttiin Canucksin kauden 2009–2010 harjoitusleirille, mutta hänet lähetettiin takaisin farmiin. Grabnerin hyvä alku Moosessa toi hänelle paikan Canucksissa 14. lokakuuta 2009 loukkaantuneen Daniel Sedinin tilalle. Ensimmäisen maalinsa hän teki 21. lokakuuta ylivoimalla Chicago Blackhawksin Antti Niemeä vastaan. Huhtikuun alussa Grabner teki uransa ensimmäisen kypärätempun ottelussa Anaheim Ducksia vastaan. Kesällä 2010 Grabner siirtyi Florida Panthersiin Steve Bernierin ja ensimmäisen kierroksen varausoikeuden kanssa, ja Vancouver sai kaupassa Keith Ballardin ja Victor Oreskovichin.

Grabner osallistui Panthersin harjoitusleirille, jossa hänen uskottiin vakiinnuttavan paikkansa joukkueessa. Hän kuitenkin epäonnistui ja lokakuussa 2010 Panthers asetti Grabnerin waivers-listalle. Hän siirtyi muutaman päivän päästä New York Islandersiin.
Varsinaisella tulokskaudellaan Grabner onnistui erinomaisesti, tehden 76 ottelussa 34 maalia, eniten kaikista tulokkaista. Hän ansaitsi myös ehdokkuuden Calderiin, NHL:n parhaalle tulokkaalle jaettavaan palkintoon.

Kesällä 2011 Grabner ja Islanders solmivat 5-vuotisen jatkosopimuksen, minkä caphit on 5 miljoonaa taalaa.

Keväällä 2018 New Jersey Devils hankki Grabnerin New York Rangersista, johon hän oli siirtynyt Toronto Maple Leafsin kautta. 
Lokakuussa 2020 Arizona Coyotes asetti Grabnerin waiwers-listalle.

Maajoukkueura

Grabner on edustanut Itävallan alle 18-vuotiaiden joukkuetta kahdessa turnauksessa. Hän on edustanut myös alle 20-vuotiaiden joukkuetta.
Grabner oli mukana Itävallan olympiajoukkueessa 2014, jossa teki mm. hattutempun Suomea vastaan, mutta Itävalta hävisi 8–4.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Michael Grabner NHL.comissa 

Itävaltalaiset jääkiekkoilijat
Vancouver Canucksin varaamat pelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Silbannacus

Mar. Silbannacus (240-luku?) oli mahdollisesti roomalainen vallananastaja keisari Philippus Arabsin aikana. Hänen koko nimensä, aikaisempi elämä, ura ja asema ovat täysin hämärän peitossa ja hänestä tiedetään vain yhden Lorrainesta löytyneen Antoninianuksen perusteella. Kolikon etupuolella on Silbannacuksen kuva ja teksti IMP MAR SILBANNACVS AVG (Imperator Mar. Silbannacus Augustus). Kääntöpuolella kuvataan Mercurius-jumala käsissään Victoria (voitto) ja caduceus. Ympärillä lukee VICTORIA AVG.

Nimi Silbannacus viittaa kelttiläiseen alkuperään ja on esitetty, että hän oli alkujaan germaaneista koostuvien auxilia-yksiköiden komentaja Ylä-Germaniassa ja kapinoi Philippusta vastaan kun germaanit olivat toistuvasti hyökänneet provinssin kaupunkeihin. Kapina saattoi päättyä keisari Deciuksen aikana sillä Eutropius kertoo Galliassa olleesta sisällissodasta, jonka Decius kukisti. Tämä on kuitenkin vain spekulaatiota, sillä ei ole löytynyt mitään todisteita, jotka tukisivat tätä teoriaa. Varmaa saattaa olla vain se, että Silbannacuksella oli jonkinlaisia yhteyksiä Galliaan sillä Mercurius oli siellä merkittävässä asemassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Silbannacuksen kolikko 

Roomalaiset usurpaattorit
Pythagoraan kultaiset säkeet

Pythagoraan kultaiset säkeet () on muinaiskreikkalainen kokoelma moraalisia kehotuksia. Kokoelma koostuu 71 heksametrisäkeestä, jotka on perinteisesti pantu Pythagoraan nimiin.

Säkeiden todellinen alkuperä on tuntematon, ja tutkijat ovat erimielisiä niiden ajoituksesta. Vaikuttaa siltä, että säkeet on saatettu tuntea jo 200-luvulla eaa., mutta niiden olemassaolo sellaisena kuin ne nykyään tunnetaan voidaan vahvistaa vasta 400-luvulle jaa. 

”Kultaiset säkeet” olivat myöhäisantiikin aikana hyvin suosittuja, ja ne levisivät laajalle. Niitä myös lainattiin usein. Uusplatonilaiset käyttivät säkeitä osana moraalisten opetustensa johdantoa, ja säkeitä koskien on säilynyt useita uusplatonilaisia kommentaareja, kenties tunnetuimpana Hierokles Aleksandrialaisen kommentaari. Säkeiden maine säilyi läpi keskiajan renessanssiin asti, ja myöhemmin niitä on hyödynnetty muun muassa teosofiassa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Pythagoraan kultaiset säkeet Käännös fra Krieger, 2008.
 
 

Antiikin kreikankieliset kirjat
Pythagoralaisuus
Sponsianus

Sponsianus (240-luku?) saattoi olla roomalainen vallananastaja keisari Philippus Arabsin aikana. Hänet tunnetaan Transilvaniasta vuonna 1713 löytyneen aureuksen perusteella. Kolikon ongelmana on se, että sen kääntöpuoli on samanlainen kuin erään tasavaltalaisen Minucius-suvun 100-luvulla eaa. lyöttämä kolikko. Erään teorian mukaan tämä viittaisi siihen, että Sponsianus olisi johtanut senaattoreiden vastarintaa Philippusta vastaan, mutta tämä otaksuma on kumottu. Minuciusten suku oli 200-luvulla jaa. kuihtunut eikä kukaan senaattoreista enää suunnitellut tasavallan palauttamista. Nykyään kolikko on tuomittu huonolaatuiseksi väärennökseksi, joten edes Sponsianuksen olemassaolo ei ole enää varmaa.

Lähteet 

Roomalaiset usurpaattorit
Lubny

Lubny () on kaupunki Pultavan alueella Ukrainassa, Sulajoen rannalla. Se on Lubnyn piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2013 sen väkiluvuksi arvioitiin 47 643 asukasta.

Historia
Lubny tunnetaan yhtenä Ukrainan vanhimmista kaupungeista. Sen perusti vuonna 988 Kiovan Rusjin kruununprinssi Vladimir I. Ensin se oli puinen varustus Sulajoen varrella. Ensimmäiset kirjalliset viittaukset kaupunkiin ovat vasta vuodelta 1107, jolloin Kiovan Rusj löi kumaanit seudulla käydyssä taistelussa. Lubny kasvoi nopeasti kaupungiksi. Mongolit tuhosivat kaupungin 1239, ja Wiśniowieckin aatelissuku rakennutti Magdeburgin oikeudet saaneen kaupungin uudelleen 1500-luvun jälkipuoliskolla. 

Vuonna 1596 Lubny toimi näyttämönä viimeiselle taistelulle, jonka kasakkajohtaja Severyn Nalyvaiko kävi puolalaisia vastaan; Puolan armeija murskasi kapinan. Vuonna 1637–38 kaupunki oli kasakkatalonpoikien levottomuuksien keskus. Kaupunki oli 1600-luvulla yksi alueen suurimmista. Vuonna 1638 siinä oli 2 646 asukasta. 1600-luvun puolivälistä vuoteen 1781 se oli kasakoiden hallitseman valtion (hetmannikunnan) varuskuntakeskus (Lubnyn kasakkarykmentti). 1700-luvun alkupuolella perustettiin kasvitieteellinen puutarha, jossa oli lääketieteen käyttämiä kasveja ja seudulle perustettiin Ukrainan ensimmäinen kenttäapteekki. Tämän jälkeen seudusta tuli osa Venäjän keisarikuntaa. Siitä tuli Pultavan kuvernementin Lubnyn kihlakunnan keskus (1802–1917). Vuonna 1897 Lubnyn kaupungissa asui 10 097 henkeä ja kihlakunnassa 136 613 henkeä.

Lubnyn halki kulkevan rautatien valmistuttua 1901, kaupungin teollisuus kasvoi nopeasti ja monia ajoneuvo- ja maatalouskonetehtaita perustettiin. Toisessa maailmansodassa saksalaiset miehittivät kaupungin ja siellä oli paikallisen neuvostopartisaaniliikkeen päämaja.

Lubny nykyään

Nykyinen Lubny on tärkeä teollinen ja kulttuurinen keskus. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus ja metalliteollisuus. Suurimmat tuotantolaitokset ovat Šlifverst (työkoneet), Avtomaš (koneenrakennus) ja Litšmaš (tietokoneet). Se on myös tärkeä lihan, maitotuotteiden, huonekalujen ja leivän tuottaja. Lisäksi kaupungissa on tekstiili- ja vaateteollisuutta. Kaupungissa sijaitsee useita museoita ja taidegallerioita ja siellä painetaan alueen paikallista sanomalehteä Visnyk ().

Lubnyn piirin maamerkki on Mharskyn luostari (, perustettu 1619) kuusipylväisine katedraaleineen Ukrainan barokkiajalta. Katedraali rakennettiin 1682–94 ja korjattiin tulipalon jälkeen 1754. Lisäksi luostariin kuluu uusklassista tyyliä edustava kellotorni, joka valmistui 1844.

Lähteet

Aiheesta muualla

Charm, History and Hospitality Awaits in Lubny  (ukraine.com)

Pultavan alueen kaupungit
Ulmanis

Ulmanis on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Guntis Ulmanis (s. 1939), Latvian presidentti 1993-1999
 Kārlis Ulmanis (1877-1942), Latvian presidentti 1936-1940
Amerikannokkavarpunen

Amerikannokkavarpunen (Hesperiphona vespertina) on laajalla alueella Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa elävä peippoihin kuuluva varpuslintu. Laji luetaan usein kuuluvaksi nokkavarpusen kanssa samaan sukuun. jolloin sen tieteellinen nimi on Coccothraustes vespertinus.. BirdLife Suomi luokittelee linnun kuitenkin kuuluvaksi amerikannokkavarpusten sukuun.

Koko ja ulkonäkö 

Kooltaan amerikannokkavarpunen on 18–21,5 cm. Amerikannokkavarpuskoiraan selkä, rinta ja vatsa ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Yläselkä ja pää, lukuun ottamatta päälakea ja silmäkulmajuovia, ovat väritykseltään ruskeat. Päälaki on musta ja voimakkaat silmäkulmajuovat ovat keltaiset. Koiraan siivet ovat väriltään musta-valkoiset. Lyhyehkö pyrstö on musta. Naaras on yleisväritykseltään harmahtavan ruskea. Niskassa ja Siipien kupeessa on keltaista. Naarasamerikannokkavarpusen rinta on väriltään valkoinen. Naaraan siivet, pyrstö ja yläperä ovat pohjaväriltään mustat ja niissä on valkoisia täpliä. Amerikannokkavarpusen nokka on suurikokoinen ja tukevarakenteinen. Nokan väri on talvella luunvalkoinen ja keväällä hieman vihertävä.

Levinneisyys ja elinympäristö 

Amerikannokkavarpuset pesivät Kanadassa, Yhdysvaltojen länsiosissa ja Meksikossa. Talveksi laji muuttaa Yhdysvaltojen itäosiinkin. Kesäisin amerikannokkavarpusten elinympäristöä ovat havu- ja sekametsät ja toisinaan myös lehtimetsät. Vuoristoissa lajia tavataan havumetsistä ja niiden reunamailta. Talvella lajia tavataan hyvin monenlaisista metsistä. Linnut voivat myös kerääntyä kaupunkien puistoihin, joissa on saarnivaahteroita ja saarnia, joissa on siemeniä talvellakin. Ne voivat myös tulla ihmisten pihoihin, jos niitä ruokitaan auringonkukan siemenillä.

Amerikannokkavarpunen oli 1800-luvun lopussa vielä suhteellisen tuntematon Kanadan ja Yhdysvaltojen länsiosien havumetsien laji. 1850-1890- lukujen aikana laji levittäytyi itään päin aina Massachusettsiin asti. Syynä oli saarnivaahteroiden istuttaminen yhä idemmäs. Myös lintujen talviruokinta edisti lajin leviämistä itään.

Amerikannokkavarpusen kannan koko on 1970-luvun jälkeen pienentynyt merkittävästi. Laji määritellään siksi vaarantuneeksi.

Ravinto 

Amerikannokkavarpuset syövät monenlaisia siemeniä, mutta erityisesti ne ovat mieltyneet saarnivaahteransiemeniin. Lisäksi laji syö kukkien nuppuja, käpyjä, omenia ja muita hedelmiä sekä pesimiskaudella myös hyönteisiä. Poikasiaan lintu ruokkii murskatuilla siemenillä ja hyönteisillä sekä niiden toukilla. Lintujen ruokintapaikoille amerikannokkavarpuset saapuvat suurina parvina ja voivat kamppailla ruuasta hyvinkin voimakkaasti.

Pesintä 

Naaras rakentaa pesänsä yleensä puuhun. Pesä on hyvin kätketty ja voi sijaita lähellä runkoa tai lähempänä oksan kärkeä. Pesä on harva ja irtonainen kuppimainen pesä. Naaras rakentaa sen ruohoista, sammalista ja juurista. Amerikannokkavarpusnaaras munii 3–5 sinivihreää harmaa- ja ruskeatäpläistä munaa. Hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja koiras huolehtii naaraan ruokkimisesta. Koiras hoitaa ja ruokkii myös kuoriutuneita poikasia. Poikaset poistuvat pesästään noin kahden viikon kuluttua kuoriutumisestaan.

Lähteet 

Peipot
Uhanalaiset linnut