joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hietakastikka

Hietakastikka (Calamagrostis epigejos) on monivuotinen isokokoinen heinälaji, jonka tunnistaa muihin pohjoiseurooppalaisiin kastikoihin verrattuna tiheistä ja kookkaista röyhyistä. Tähkylät ovat harmaanvihreät tai sinipunertavan ruskeat.

Hietakastikka voi risteytyä luhtakastikan (C. stricta), viitakastikan (C. canescens), metsäkastikan (C. arundinacea) ja merikastikan eli rantakauran (C. arenaria, syn. Ammophila arenaria) kanssa. Hietakastikan ja rantakauran risteymä tunnetaan nimellä itämerenkastikka eli itämerenkaurikka (Calamagrostis × baltica). Hietakastikan ja metsäkastikan risteymä tunnetaan tupaskastikkana (Calamagrostis × acutiflora).

Elinympäristö ja levinneisyys 
Kastikoiden joukossa hietakastikka on kuivien paikkojen suosija. Se kasvaa enimmäkseen kuivilla paikoilla, muun muassa valoisissa kangasmetsissä, kallioilla, hietikoilla, harjurinteillä, rantakivikoissa, kulo- ja hakkuualoilla sekä tienpenkereillä. Kasvustot ovat usein laajoja.

Hietakastikka kasvaa lähes koko Euroopassa eteläisimpiä Välimeren maita lukuun ottamatta. Aasiassa sitä kasvaa Siperian halki Japaniin, Koreaan ja Koillis-Kiinaan ulottuvalla alueella. Lisäksi lajia tavataan uustulokkaana itäisessä Pohjois-Amerikassa.

Suomessa hietakastikka on hyvin yleinen maan etelä- ja keskiosissa. Pohjois-Pohjanmaan ja Keski-Lapin välillä sen yleisyys vaihtelee yleisestä melko yleiseen. Pohjois-Lapissa hietakastikkaa kasvaa vain harvakseltaan.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Hietakastikka (Calamagrostis epigejos)
 Kasviatlas 2020: Hietakastikan (Calamagrostis epigejos) levinneisyys Suomessa.
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hietakastikka (Calamagrostis epigejos)
 Den virtuella floran: Bergrör (Calamagrostis epigeios) 
 ITIS: Calamagrostis epigeios 
 United States Department of Agriculture (USDA): Calamagrostis epigeios 
 Flora of China: Calamagrostis epigeios 

Kastikat
Vasili Baženov

Vasili Ivanovitš Baženov (; 12. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1737 tai 1738 – 13. elokuuta (J: 2. elokuuta) 1799 Pietari) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänen töissään esiintyy myös muinaisvenäläisen arkkitehtuurin ja uusgotiikan vaikutteita.

Vasili Baženov syntyi diakonin perheeseen Dolskojen kylässä Malojaroslavetsin lähellä, toisten tietojen mukaan Moskovassa. Hän työskenteli Moskovassa arkkitehti Dmitri Uhtomskin työryhmässä, opiskeli Moskovan yliopiston kymnaasissa sekä vuodesta 1756 lähtien Pietarissa aluksi Venäjän tiedeakatemiassa Savva Tševakinskin ja myöhemmin Pietarin taideakatemiassa Aleksandr Kokorinovin ja Jean-Baptiste Vallin de la Mothe johdolla. Vuosina 1760–1762 Baženov opiskeli Pariisin taideakatemiassa ja vuosina 1762–1764 hän asui Italiassa. Vuonna 1765 hänestä tuli Pietarin taideakatemian akateemikko ja vuonna 1799 sen varapresidentti.

Baženovin varhaisista töistä merkittävimpiä ovat Moskovan kremlin ja Tsaritsynon keisarillisen palatsin toteutumatta jääneet rakennussuunnitelmat. Moskovaan hän rakensi Dolgovin (1770), Paškovin (1784–1786) ja Juškovin (1780-luvun loppu) talot. Baženovin suunnittelemina pidetään myös Bykovon kartanon Vladimirin kirkkoa (1789) sekä eräitä muita Moskovan ympäristön rakennuksia. Pietarissa Baženovin töinä on pidetty Bezborodkon huvilaa, Mikaelinlinnaa, Aleksanterin instituuttia sekä arsenaalin ja ensimmäisen kadettikorpuksen rakennuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset arkkitehdit
Akateemikot
Uusklassinen arkkitehtuuri
1730-luvulla syntyneet
Vuonna 1799 kuolleet
12 Gauge

12 Gauge on Kalmahin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt A. Kokko ja sanoittanut P. Kokko, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano
 Pekka Kokko – laulu, kitara
 Antti Kokko – kitara
 Timo Lehtinen – basso
 Janne Kusmin – rummut 
 Marco Sneck – kosketinsoitin

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Soundi:

Lähteet 

Kalmahin albumit
Vuoden 2010 albumit
Faddei Bulgarin

Faddei Venediktovitš Bulgarin (, puolaksi Jan Tadeusz Krzysztof Bułharyn; 5. heinäkuuta (J: 24. kesäkuuta) 1789 Minskin lääni – 13. syyskuuta (J: 1. syyskuuta) 1859 Karlova, Tarton lähellä) oli puolalaissyntyinen venäläinen lehtimies ja kirjailija.

Faddei Bulgarinin isä oli puolalainen aatelinen, joka venäläisen kenraali Voronovin murhan takia karkotettiin vuonna 1794 Siperiaan. Äiti toi pojan Pietariin kadettikouluun, josta tämä valmistui vuonna 1806. Bulgarin osallistui vuosina 1806–1807 ranskalaisten ja vuosina 1808–1809 ruotsalaisten vastaisiin sotatoimiin. Vuonna 1811 hänet erotettiin armeijasta, minkä jälkeen hän liittyi Ranskan puolalaiseen legioonaan, osallistui Espanjan sotaan ja Napoleonin sotaretkeen Venäjälle.

Vuonna 1819 Bulgarin liittyi Vilnan puolalaiseen kirjallisuusseuraan ja saavutti mainetta puolalaisessa lehdistössä julkaisemillaan teoksilla. Samana vuonna hän muutti Pietariin, jossa julkaisi Nikolai Gretšin kanssa Severnyi arhiv (1822–1828) ja Syn otetšestva (1825–1839) -aikakauslehtiä sekä Venäjän ensimmäistä kirjallispoliittista sanomalehteä Severnaja ptšela. Dekabristikapinan jälkeen vuonna 1825 Bulgarinista tuli jyrkkä tsaarinvallan kannattaja. Hän laati hallitukselle ehdotuksia vapaamielisyyden kitkemiseksi Venäjältä, teki yhteistyötä poliittisen poliisin kanssa, kirjoitti ilmiantoja kilpailijoistaan ja kävi katkeraa kamppailua Aleksandr Puškinia ja tämän lähipiiriä sekä realistisen suuntauksen edustajia vastaan. Bulgarinin huonosta maineesta huolimatta hänen lehtensä ja tapainkuvauksensa olivat aikanaan suosittuja suuren yleisön keskuudessa. Hän oli myös ensimmäisiä venäläisiä romaanikirjailijoita.

Bulgarin kertoo osallistumisestaan Suomen sotaan vuonna 1848 julkaisemassaan muistelmateoksessa Vospominanija. Vuonna 1838 hän kävi uudestaan Suomessa. Matkakertomuksessaan hän kuvaa suomalaisia uskollisiksi keisarin alamaisiksi ja ylistää maassa Venäjän vallan aikana tapahtunutta kehitystä. Vuonna 1840 Bulgarin osallistui Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlallisuuksiin.

Suomennettu teos
 Sotilaan sydän: Suomen sodasta Engelin Helsinkiin. Toimittanut ja suomentanut Marja Itkonen-Kaila. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1996.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Faddei Bulgarinin teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1789 syntyneet
Vuonna 1859 kuolleet
Hangon satama

Hangon Satama Oy ( Ab,  Ltd, LOCODE:   FI HKO) on Hangon kaupungin omistama osakeyhtiö. Se on Suomen eteläisin  satama. Hangon satama koostuu kolmesta satamanosasta: Länsisatamasta, Ulkosatamasta ja Koverharin satamasta, jotka kuuluvat Hangon Satama Oy:n yhtiön hallintaan. Hangon satama on perustettu vuonna 1872. Transfennica on sataman suurin käyttäjä. Finnlines ilmoitti tammikuussa 2018 siirtävänsä Rostockiin kulkevan reittiliikenteen Hangon Satamaan. DFDS Seaways liinennöi Hangosta M/S Sailor-aluksella Paldiskiin.

Sataman osat

Länsisatama

Hangon kantakaupungin etelälaidalla sijaitsevan Länsisataman kautta kulkeva rahti on lähinnä paperin vientiä, autojen tuontia sekä traileri- ja konttiliikennettä. Samassa on myös ro-ro-toimintoihin liittyvää matkustajaliikennettä. Satamassa vierailee vuosittain 1 350 alusta.

Länsisatamassa on viisi ro-ro-laituria:
 1 (syvälaituri) Pituus 245 metriä, altaan syvyys 13 m. 45 tonnin monitoiminosturi.
 2 Pituus 220 m, syvyys 9,0 m. Peräporttipaikka.
 3 Pituus 280 m, syvyys 7,3 m. Peräporttipaikka.
 4 Pituus 165 m, syvyys 9,0 m. Peräporttipaikka.
 5 Pituus 300 m, syvyys 7,8 m. Peräporttipaikka.
 Lisäksi muuta laituria on 120 metriä ja sen syvyys on 6,8 m.

Katettua varastotilaa alueella on 55 300 m² ja avointa varastotilaa 128 000 m².

Ulkosatama
Hangon Tulliniemessä sijaitsevaan Ulkosatamaan tuodaan autoja sekä sitä käytetään purkauspaikkana. Satamassa vierailee vuosittain 250 alusta. Satamaan kuuluu Suomen ja EU:n tullialueen ulkopuolinen vapaa-alue (vapaasatama).

Ulkosatamassa on kaksi ro-ro-laituria, joiden pituudet ovat 170 ja 180 metriä. Altaan syvyys on 7,2 metriä. Avointa kenttätilaa alueella on 600 000 m² ja katettua varastotilaa 21 000 m².

Koverharin satama 
Hangon Lappohjan kylän lähellä sijaitsee Koverharin satama, jossa satamatoiminnot kännistyivät osana Hangon satamaa keväällä 2017. Satamasta lähtee maakaasuputkijunia Riihimäelle. Hangon satama on aikeissa laajentaa satamaa.

Rahtiliikenne

Hangon sataman tavaraliikenne käsitti vuonna 2011 yhteensä runsas 3,8 miljoonaa tonnia. Tuonnin osuus oli 1,774 ja viennin 2,089 miljoonaa tonnia. Ulkomaan tavaraliikenteen tuonnin suurimman tavararyhmän (0,739 milj. t) muodostivat kappaletavarat; viennissä suurimmat tavararyhmät olivat paperi ja kartonki (0,852 milj. t) ja kappaletavara (0,256 milj. t).

Hangon sataman vuosittainen rahtimäärä:

(*) Alkuvuoden 2012 tilastossa on vain ulkomaanliikenne. Kotimaan rahti tulee tämän lisäksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hangon sataman verkkosivut
 Hangon Tulliniemen säämittauksia (ilmatieteenlaitos.fi)

Hangon liikenne
Suomen Itämeren satamat
Kukkonen

Kukkonen voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi
Kukkonen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Aarne Kukkonen (1903–1967), nuortenkirjailija
Ada Kukkonen (s. 1990), näyttelijä
Albert Kukkonen (1835–1918), kansanrunoilija
Anneli Kukkonen (s. 1946), muotitaiteilija
Annika Kukkonen (s. 1990), jalkapalloilija
Anssi Kukkonen (s. 1934), toimittaja ja urheiluselostaja, Reino "Retu" Kukkosen poika
Antti Kukkonen (1889–1978), poliitikko
Elias Kukkonen (1904–1997), huutokauppameklari ja nuohoojamestari
Emil Kukkonen (1908–1940), kestävyysjuoksija
Erkki Kukkonen (s. 1954), Järvenpään kaupunginjohtaja
Erkki William Kukkonen (1903–1961), kenraaliluutnantti
Greta Peck (myös Greta Konen, alk. Eine Matilda Kukkonen, 1911–2008), amerikansuomalainen liikenainen ja hyväntekeväisyyden harjoittaja
Heikki Kukkonen (s. 1987), kilpakävelijä
Henrik Renqvist (alk. Heikki Kukkonen, 1789–1866), kirkonmies, rukoilevaisliikkeen vaikuttaja, uskonnollinen kirjailija ja kirjankustantaja
Henry Oinas-Kukkonen, Oulun yliopiston historian lehtori ja dosentti
Ilkka Kukkonen (1926–2020), kasvitieteilijä
Janne Kukkonen (s. 1983), animaatio-ohjaaja ja sarjakuvataiteilija
Jenni Kukkonen (s. 1988), pikaluistelija ja ratapyöräilijä
Jorma Kukkonen (s. 1950), pappi ja poliitikko (SDP)
Jouko Kukkonen (1920–1964), toimittaja sanoittaja
Juha Kukkonen, näyttelijä
Jussi Kukkonen (1892–1955), toimittaja ja kirjailija
Jussi Kukkonen (s. 1962), ympäristötieteilijä ja professori
Kalle Kukkonen (1889–1954), toimittaja ja kirjailija 
Lasse Kukkonen (s. 1981), jääkiekkoilija
Maire Kukkonen (s. 1955), kestävyysjuoksija
Martti Kukkonen (1942–2013), arkkitehti
Mikko Kukkonen (myöh. Salo, 1842–1894), kansakoulunopettaja, toimittaja ja runoilija
Mikko Kukkonen (s. 1988), jääkiekkoilija
Miska Kukkonen (s. 2000), jääkiekkoilija
Otso Kukkonen (1928–2021), Kainuun Sanomien päätoimittaja
Pehr Gullstén eli Pekka Kukkonen (1770–1825), runonlaulaja ja lukkari
Pertti Kukkonen (s. 1954), kuvanveistäjä
Pertti Kukkonen (s. 1931), ekonomisti ja professori
Petter Kukkonen (s. 1981), yhdistetyn hiihtäjä ja valmentaja
Pirjo Kukkonen (s. 1949), kielitieteilijä ja professori
Raino Kukkonen (s. 1951), liikemies
Reijo Kukkonen (s. 1963), aitajuoksija
Reino "Retu" Kukkonen (1903–1979), toimittaja ja urheilujohtaja
Sinikka Kukkonen (1947–2016), suunnistaja ja hiihtosuunnistaja
Sirpa Kukkonen (s. 1958), hiihtosuunnistaja
Timo Kukkonen (s. 1984), salibandyn pelaaja
Tuomas Kukkonen (s. 1998), tubettaja
Tuuli Kukkonen (s. 1999), lentopalloilija
Veli-Sakari Kukkonen (s. 1960), rumpali, perkussionisti, säveltäjä ja musiikkituottaja
Wilhelm Kukkonen (1843–1908), opettaja ja toimittaja

Katso myös
Gullstén
Paasilinna
Renqvist
Reenpää

Muita
Salapoliisi Asko Kukkonen, kuvitteellinen henkilö Timo Surkan Asko Kukkosen seikkailut -tarinoissa
Kukkonen, järvi Karstulassa
Kukkonen, pohjoiskarjalainen perinneruoka
Vesipallo kesäolympialaisissa 1900

Vuoden 1900 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 11. – 12. elokuuta 1900 ja se oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Ainoastaan miehet kilpailivat tässä lajissa. Mukana oli 58 pelaajaa neljästä eri maasta. Joukkueita oli seitsemän, joista neljä oli Ranskasta. Pronssiottelua ei pelattu, jonka takia kolmas sija jaettiin kahden joukkueen kesken.

Mitalistit

Lopputulokset

Turnauksen kulku

Lähteet

Viitteet
Rovaniemen vaakuna

Rovaniemen vaakuna on Rovaniemen kaupungin tunnus. Vaakuna on Toivo Vuorelan suunnittelema. Sen selitys on ”vihreässä kentässä hopeinen haaruristi, jonka ylähaarat salamakoroiset; saatteena yläkulmassa kultainen liekki”. Se on alun perin hyväksytty 15. elokuuta 1956 Rovaniemen maalaiskunnan kunnanvaltuustossa ja vahvistettu 26. lokakuuta Sisäasiainministeriössä Rovaniemen maalaiskunnan vaakunaksi. Kun Rovaniemen kaupunki ja maalaiskunta yhdistyivät 2006, vaakuna valittiin yhdistyneen kaupungin vaakunaksi. Aiheen haaruristi symboloi Kemi- ja Ounasjokien risteystä, ylähaarojen salamakorot viittaavat valjastettujen jokien sähköntuotantoon ja liekki kuvastaa muinoin jokien varsilla vihollisista varoittaneita merkkitulia, tottoja.

Alkuperäinen Rovaniemen kauppalalle 14. huhtikuuta 1930 tasavallan presidentti Lauri Kristian Relanderin asetuksella vahvistama vaakuna oli Väinö Tigerin suunnittelema. Vaakunan aiheen tunturi viittaa Ounasvaaraan ja revontulet pohjoiseen sijaintiin napapiirillä. Vaakunan selitys on ”kilpi, jossa on sinisellä pohjalla hopeinen tunturi, sen yläpuolella hopeinen goottilainen kirjain R ja ylimpänä revontulien säteistä muodostettu kruunu, sekin hopeinen.” Vaakuna oli heraldisten sääntöjen vastainen, sillä heraldisten sääntöjen mukaan vaakunoissa ei saa olla kirjaimia.

Lähteet 
 

Vaakuna
Suomen kuntien vaakunat
Siilin ongelma

Siilin ongelma on analogia intiimin ihmissuhteen haasteista. Se kuvaa tilanteen jossa ryhmä siilejä hakeutuu lähemmäs toisiaan jakaakseen lämpönsä kylmällä ilmalla. Ne eivät kuitenkaan voi välttää satuttamasta toisiaan terävillä piikeillään, jolloin niiden tulee siirtyä kauemmas. Vaikka ne kaikki jakavat halun läheiseen yhteishyödylliseen suhteeseen, sitä ei välttämättä tapahdu välttämättömistä syistä.

Sekä Arthur Schopenhauer että Sigmund Freud ovat käyttäneet tätä tilannetta kuvaamaan tilaa jossa he katsovat että yksilö on suhteessa muihin. Siilin ongelma ehdottaa että hyvästä tahdosta huolimatta, ihmisten välistä intiimiä suhdetta ei voi tapahtua ilman merkittävää molemminpuolista haittaa, ja tästä seuraa varovainen käyttäytyminen ja heikot suhteet. Siilin ongelman myötä suositellaan harkintaa suhteissa muiden kanssa sekä yksilön oman edun että muiden huomioon ottamisen kannalta. Siilin ongelmaa on käytetty oikeuttamaan tai selittämään introverttiutta ja isolationismia.

Ihmissuhteet
Ongelmat
Kari

Kari on muun muassa:

 kari, pieni saari tai vedenalainen, laivaliikenteelle vaarallinen matalikko tai kivi
 Kari, suomalainen miehen etunimi, myös norjalainen naisen etunimi
 nimimerkkinä pilapiirtäjä Kari eli Kari Suomalainen 
 KARI, Etelä-Korean avaruusjärjestö
 Kari, yksi Saturnuksen kuista
 Kari, Kari Asikaisen suunnittelema julkiskalustesarja
 Kari (1903), japanilainen 1903–1922 käytössä ollut torpedovene
 Kari (1937), japanilainen 1937–1945 käytössä ollut torpedovene
 Kari Lake, (s. 1969), yhdysvaltalinen poliitikko

Kari sukunimenä 

 Acre Kari (1929–1993), suomalainen jazzmuusikko
 Aili Kari (1899–1994), suomalainen elokuva-alalla työskennellyt toimistopäällikkö, tuotantosihteeri ja elokuvanäyttelijä
 Alvar Kari, suomalainen jännityskirjailija
 Annikki Kari (1891–1951), suomalainen näytelmäkirjailija
 Antti Kari (1949–2015), suomalainen elokuva-animaattori, -leikkaaja ja -ohjaaja
 Aunimarjut Kari (s. 1967), suomalainen runoilija
 Dagur Kári (s. 1973), islantilainen elokuvaohjaaja
 Eino Kari (1897–1954), suomalainen elokuvaaja, elokuvien leikkaaja ja elokuvalaboratorion omistaja
 Emma Kari (s. 1983), suomalainen poliitikko, tietokirjailija ja ministeri
 Hannu Kari (s. 1961), suomalainen tietotekniikan ja tietoturvan tutkija
 Ilkka J. Kari (s. 1952), suomalainen toimitusjohtaja, insinööri ja kunnallispoliitikko
 Irja Seurujärvi-Kari (s. 1947), suomensaamelainen kielitieteilijä
 (Juho) Kyösti (J. K.) Kari (1868–1921), suomalainen puoluesihteeri, valtiopäivämies ja senaattori
 Jaakko Kari (1947–1993), suomalainen poliittinen sihteeri, Veronmaksajain keskusliiton toimitusjohtaja
 Jarkko Kari (s. 1964), matematiikan professori
 Jouko Kari (1939–2021), kasvatustieteilijä ja professori
 Jussi Kari (1887–1951), suomalainen lavastaja ja taidemaalari
 Kaarina Kari (1888–1982), suomalainen lääkäri, voimistelunopettaja
 Kaarle Kari (1897–1944), suomalainen eversti ja Mannerheim-ristin ritari
 Kaarlo Kari (1890–1918), suomalainen jääkärikapteeni
 Kaarlo Kari (1872–1941), suomalainen kuvataiteilija ja pilapiirtäjä
 Lempi Kari (1898–1976), suomalainen näyttelijä
 Marko Kari (s. 1963), suomalainen kirjailija
 Martti J. Kari (s. 1960), suomalainen tiedustelueversti ja kyberturvallisuuden opettaja
 Mika Kari (s. 1967), suomalainen poliitikko ja kansanedustaja
 Naimi Kari (1878–1968), elokuvanäyttelijä
 Niko Kari (s. 1999), autourheilija
 Nikolai Kari (1852–1876), suomalainen kirjailija ja kääntäjä
 Paavo A. Kari (1905–1982), suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija
 Pauli Kari (1898–1967), suomalainen näytelmäkirjailija
 Pekka Kari (1931–2021), suomalainen viulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin konserttimestari 1966–1991
 Petteri Kari (s. 1971), suomalainen jalkapalloerotuomari
 Regina Kari (1892–1970), suomalainen uimari
 Tanja Kari (s. 1971), suomalainen vammaisurheilija
 Toivo Kari, T. E. Kivipelto (1886–?), suomalainen kirjastonhoitaja ja näytelmäkirjailija
 Tommi Kari (s. 1986), suomalainen jalkapalloilija
 Urpo Kari (1906–1992), toimittaja ja kirjailija
 Vieno Kari (1899–1985), suomalainen uimahyppääjä
 Yrjö Kari (1901–1982), suomalainen taidemaalari

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Thomas Reiter

Thomas Arthur Reiter (s. 23. toukokuuta 1958 Frankfurt, Länsi-Saksa) on entinen ESA:n avaruuslentäjä ja Luftwaffen prikaatikenraali Vuonna 2008 hän oli 25:n eniten aikaa avaruudessa viettäneen avaruuslentäjän joukossa. 8.elokuuta 2007 Thomas Reiter nimitettiin DLR:n johtokunnan jäseneksi. Keväästä 2011 alkaen hän johtaa Euroopan avaruusjärjestön Miehitettyjä lentojen direktoraattia.

Ura
Vuonna 1982 Reiter valmistui lento- ja avaruustekniikasta Saksan armeijan yliopistosta Universität der Bundeswehr Münchenistä. Hän sai lentäjänkoulutuksen Saksassa ja suihkukonekoulutuksen Texasissa.

Hän palveli insinöörinä Mir-avaruusaseman miehistössä Mir EO-20 (Euromir 95)/Sojuz TM-22 lennolla. 179 vuorokautta kestäneen Mir-lentonsa aikana hän osallistui kahdelle avaruuskävelylle  suorittaen  ensimmäisenä saksalaisena avaruuskävelyn.

Vuosina 1996 ja 1997 hän täydensi koulutustaan Sojuz-avaruusaluksella suorittaen ”Sojuzin paluukomentajan” tutkinnon, mikä sallii hänen toimia kolmihenkisen Sojuz-miehistön komentajana sen palatessa avaruudesta.

Hän harjoitteli kuusi kuukautta kestävälle lennolle Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS), minne hänet laukaistiin sään viivästettyä lähtöä 4. heinäkuuta 2006 avaruussukkula Discoverylla lennolla STS-121 liittymään Retkikunta 13:een. Discovery erkani avaruusasemalta 15. heinäkuuta jättäen Reiterin ISS:lle. Hän jatkoi Retkikunta 14:n miehistössä ennen paluutaan Maahan avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-116.

Euroopan avaruusjärjestö nimesi ISS-lennon Astrolabiksi.

Reiter on viettänyt avaruudessa enemmän aikaa kuin yksikään ei-amerikkalainen tai ei-venäläinen, 350 vuorokautta.

Hän asuu Wahnbekissä (Oldenburgin lähellä) Ala-Saksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Euroopan avaruusjärjestön elämäkerta
 Virallinen NASAn elämäkerta
 Spacefacts.de:n elämäkerta
 ESA astronaut to carry out first European long-duration mission on the ISS
 NASAn lento STS-121
 Thomas Reiterin video ISS:ltä

Saksalaiset avaruuslentäjät
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Roberto Cavalli

Roberto Cavalli (s. 15. marraskuuta 1940) on italialainen muotisuunnittelija. Hänen nimeään kantaa myös hänen vaatemerkkinsä.

Ura lyhyesti 
Roberto Cavalli on kotoisin Firenzesta. Roberton taiteellisen perheen isänsä kuului Italian taiteen uudistamista ajaneeseen Macchiaioli -liikkeeseen. Roberto opiskeli paikallisessa taide-instituutissa, erikoistuen tekstiilien painotekniikkaan. Kukka-aiheisilla painatuksillaan Cavalli alkoi saada huomiota Italiassa ja 1970-luvulla hän patentoi vallankumouksellisen painotekniikkansa. Hänen tekniikkaansa käytettiin esikertaa Pariisissa Hermèsin ja Pierre Cardinin muotitaloissa. Kolmekymmentävuotiaana hän esitteli ensimmäisen nimeään kantavan kokoelman ja avasi Saint-Tropezissa ensimmäisen liikkeensä. Seuraavilla vuosikymmenillä Cavalli on avannut uusia liikkeitään ympäri maailmaa ja julkaissut useita mallistoja. Vuonna 2007 Cavalli suunnitteli malliston myös ruotsalaiselle H&M ketjulle. Vaatteiden lisäksi Cavallilla on  mm. nimeään kantava vodka -ja viinituotemerkit.

Cavallin tuotemerkkejä 
 Just Cavalli
 Just Cavalli Underwear & Beachwear
 Roberto Cavalli Underwear
 Class Roberto Cavalli
 Roberto Cavalli Naccessori
 Roberto Cavalli Angels  
 Roberto Cavalli Devils

Aiheesta muualla 
Roberto Cavallin viralliset sivut
Roberto Cavallin viinin viralliset sivut
Roberto Cavalli vodkan viralliset sivut
Fashion Forum.org - Fashion designers | Roberto Cavalli
Kuvia Roberto Cavallin huvijahdista

Cavalli, Roberto
Cavalli, Roberto
Cavalli, Roberto
Cavalli, Roberto
Derek Boateng

Derek Owusu Boateng (s. 2. toukokuuta 1983 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Eibaria ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura 
Boateng kasvoi kotimaansa pääkaupungissa Accrassa ja liittyi 10-vuotiaana paikallisseura Liberty Professionalsiin. Joukkueessa pelasi samaan aikaan myös muun muassa Michael Essien.

Hän siirtyi vuonna 1999 kreikkalaisseura Kalamataan, jossa hän pelasi kaksi vuotta. Vuodet 2001–2003 hän edusti Panathinaikosia ja OFI Kreetaa. Tuolloinen Manchester Unitedin apuvalmentaja Steve McClaren oli nähnyt Boatengin pelaavan ja siirtyessään Middlesbroughin päävalmentajaksi vuonna 2002, McClaren halusi hankkia hänet joukkueeseensa. Hyväksyntä siirrolle Panathinaikosinkin osalta tuli, mutta lopulta Boateng ei saannut työlupaa eikä täten pystynyt siirtymään englantilaisseuraan.

Elokuussa 2003 hän teki lopulta sopimuksen ruotsalaisen AIK:n kanssa, kuukausia kestäneiden etsintöjen jälkeen. Ensimmäinen kausi uudessa seurassaan oli kuitenkin pettymys, sillä hän loukkaantui ensimmäisessä ottelussaan ja joutui olemaan poissa koko loppukauden. Seuraava kausi 2004 päättyi niin ikään pettymykseen AIK:n pudottua maan pääsarjasta kolmatta kertaa historiassaan. Boatengia ja koko muuta joukkuetta kritisoitiin rajusti ja putoamisen varmistuttua pelaajat jouduttiin saattamaan poliisisaattueessa pois stadionilta.

Hän jatkoi AIK:ssa myös kaudella 2005, koska sopimuksia muiden seurojen kanssa ei syntynyt. AIK voitti Superettanin näytöstyyliin ja palasi pääsarjaan kaudeksi 2006. Vuonna 2006 Boateng teki vuoden kestävän jatkosopimuksen, mutta lopulta päätyikin lähtemään seurasta ja siirtyi Beitar Jerusalemiin. Hän totesi monissa haastatteluissa rakastavansa Ruotsia ja AIK:ta, sekä jonain päivänä aikovansa palata joukkueeseen.

Siirryttyään heinäkuussa 2006 Beitar Jerusalemiin hän teki joukkueen kanssa vuoden 2009 kesäkuuhun asti kestävän sopimuksen. Hän kuului alusta alkaen joukkueen avauskokoonpanoon ja oli koko Ligat ha'Alin vaikuttavampia pelaajia läpi kauden.

21. tammikuuta 2009 hän siirtyi Kölniin ja teki joukkueen kanssa sopimuksen kesään 2013 asti. Ura saksalaisseurassa jäi kuitenkin vain puolivuotiseksi, kun Boateng siirtyi 31. heinäkuuta 2009 yhden miljoonan euron siirtokorvauksella Getafeen. Hänet esiteltiin espanjalaismedialle 6. elokuuta 2009, jossa hän pääsi myös tapamaan joukkueen kannattajia.

Maajoukkue
Boateng oli Ghanan maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa arvokilpailuissa 17. kesäkuuta 2006 tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa Tšekkiä vastaan. Ghana voitti ottelun numeroin 2–0.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Esittely Getafen virallisella sivustolla 

Ghanalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Itävallan asevoimat

Itävallan asevoimat  eli Bundesheer on Itävallan tasavallan asevoimat. Se jakautuu viiteen päähaaraan: maavoimat (Kommando Landstreitkräfte; KdoLaSK), Itävallan ilmavoimat (Kommando Luftstreitkräfte; KdoLuSK), valmiusjoukot (Kommando Einsatzunterstützung; KdoEU), kansainväliset tehtävät (Kommando Internationale Einsätze; KdoIE), huoltojoukot (Kommando Führungsunterstützung; KdoFüU) ja erikoisjoukot (Kommando Spezialeinsatzkräfte; KdoSEK). Itävallalla ei sisämaavaltiona ole laivastoa. Asevoimien ylipäällikkö on liittopresidentti.

Itävallan asevoimien nimi on ollut Bundesheer vuodesta 1921 lukuun ottamatta Anschlussin aikaa 1938–1945. Kun Itävalta julistautui 1955 puolueettomaksi, asevoimien päätehtävä on sen jälkeen ollut puolueettomuuden puolustaminen. Kylmän sodan päättymisen jälkeen se on tukenut rajaviranomaisia rajanvalvontatehtävissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Happyland


Happyland on ruotsalaisen Amanda Jenssenin toinen studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2009. Ensimmäinen albumilta julkaistu single oli albumin nimikkoraita, ”Happyland”, joka nousi Ruotsin singlelistan sijalla kolme.

Albumi ylsi Ruotsissa Sverigetopplistanin kolmannelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 48 viikkoa.

Kappaleet 
Happyland
Save Me for a Day
Autopilot
Morning Light
Our Time
Sing Me to Sleep
The Rebounder
The End
Charlie
Common Henry
Borderline
I Choose You
We’re All Friends Together (vain iTunes)

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Happyland discogs.com -sivustolla

Amanda Jenssenin albumit
Vuoden 2009 albumit
Drogo

Drogo (670–708) oli Burgundin major domus eli käskynhaltija 695–708. Hän oli Pipin Heristalilaisen ja Plektrudiksen poika. Pipin nimitti hänet Champagnen herttuaksi joko 688 tai 690 ja Burgundin herttuaksi 697.

Eräiden lähteiden mukaan Drogo oli naimisissa Bertharin tyttären Adaltrudiksen kanssa, ja heillä oli neljä poikaa: Hugo, Arnulf, Godefroy ja Pipin. Joidenkin lähteiden mukaan Drogon vaimo olisi kuitenkin ollut Bertharin leski Anstrude.

Lähteet 

Frankkien major domukset
670-luvulla syntyneet
700-luvulla kuolleet
Raimo Manninen (alppihiihtäjä)

Raimo Ensio ”Rami” Manninen (3. lokakuuta 1940 Lahti – 6. helmikuuta 2009 Janakkala) oli suomalainen alppihiihtäjä.

Manninen edusti Suomea kaksissa talviolympialaisissa. Innsbruckissa 1964 hän sijoittui suurpujottelussa 17:nneksi sekä pujottelussa ja syöksylaskussa 22:nneksi. Grenoblessa 1968 hän oli suurpujottelussa 30:s, mutta syöksylaskussa hänet hylättiin ja pujottelussa hän keskeytti.

Manninen sijoittui 17-vuotiaana Bad Gasteinin MM-kilpailuissa 1958 alppiyhdistetyssä 28:nneksi. Chamonix’n MM-kilpailuissa 1962 hän oli pujottelussa kymmenes, alppiyhdistetyssä 13:s ja syöksylaskussa sijalla 22. Val Gardenan MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 17:nneksi. Hän voitti Holmenkollenin kisoissa pujottelun ja alppiyhdistetyn vuonna 1961 sekä syöksylaskun vuonna 1964.

Manninen voitti Suomen mestaruuden pujottelussa vuosina 1961–1965 ja 1969, suurpujottelussa vuosina 1961–1963 ja 1969–1970 sekä syöksylaskussa vuosina 1965 ja 1970. Hän toimi myöhemmin alppihiihtovalmentajana Suomen Hiihtoliiton palveluksessa sekä Suomen urheiluopistossa.


Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla
 Raimo Mannisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Suomalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Lapuan keskuskoulu

Lapuan Keskuskoulu on Lapuan kaupungissa sijaitseva peruskoulu, jossa on vuosiluokat 1–6 ja esiopetus. Lisäksi koulussa järjestetään koululaisten iltapäivätoimintaa. Oppilaita on noin 350, ja koulun rehtorina toimii Jukka Kodis.

Lähteet 

Lapuan oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Nils-Börje Stormbom

Yngve Nils-Börje Stormbom (26. syyskuuta 1925 Vaasa – 26. marraskuuta 2016 Vaasa) oli suomalainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja.

Stormbom käänsi noin 100 teosta suomesta ruotsiksi tai päinvastoin. Hänen huomattaviin käännöstöihinsä kuuluvat muun muassa Väinö Linnan Tuntematon sotilas ja Täällä Pohjantähden alla -trilogia sekä Urho Kekkosen myllykirjekokoelmat ja muistelmat. Stormbom oli Hufvudstadsbladet-lehden kulttuuritoimituksen päällikkönä 1951–1964 ja nosti lehdessä suomenkielistä kirjallisuutta näkyvästi esiin. Vuodesta 1964 hän työskenteli Vasabladetissa sekä vuodesta 1965 myös Yleisradiossa Eino S. Revon alaisena.

Vuonna 1963 julkaistussa ensimmäisessä Linna-monografiassaan Stormbom vakiinnutti käsityksen, jonka mukaan Linna kykeni taiteellisilla ansioilla murtamaan Tuntematon sotilas -romaaniaan aluksi kohdanneen laajan julkisen vastustuksen. Stormbom oli myös Linnan henkilökohtainen ystävä.

Stormbom sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1971, Eino Leinon palkinnon vuonna 1977 ja professorin arvonimen vuonna 1978.


Teoksia
 Stormbom, Nils-Börje: In memoriam: Dikter. Helsingfors: Söderström, 1953.
 Stormbom, Nils-Börje: Pejlingar: Essäer. Helsingfors: Söderström, 1973.
 Stormbom, Nils-Börje (toim): Suomenruotsalaisen lyriikan antologia Edith Södergranista Bo Carpelaniin. Suomentanut Tuomas Anhava. Porvoo: WSOY, 1968.
 Stormbom, Nils-Börje: Väinö Linna: Kirjailijan tie. Suomentanut Antti Nuuttila. WSOY, 1963.
 Stormbom, Nils-Börje. Väinö Linna: Kirjailijan tie ja teokset. Juva: WSOY, 1992.

Lähteet

Kirjallisuus

Svenskösterbottniska författare: Nils-Börje Stormbom. KulturÖsterbotten / SÖFUK 2018. Viitattu 28.2.2018.

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kielenkääntäjät
Pro Finlandia -palkitut
Eino Leinon palkinnon saajat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Heal the World Foundation

Heal the World Foundation oli alun perin Michael Jacksonin vuonna 1992 perustama hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestön perustaminen sai alkunsa saman nimisestä hyväntekeväisyyssinglestä. Järjestön kautta Jackson muun muassa lennätti 46 tonnia tarvikkeita Sarajevoon, perusti koulutuksen huumeiden ja alkoholin väärinkäyttöä vastaan ja lahjoitti miljoonia dollareita vähemmän onnekkaille lapsille, sisältäen kokonaan maksetun unkarilaisen lapsen maksasiirron. Jackson tuki järjestöä muun muassa lahjoittamalla kaikki tulot Dangerous World Tour -kiertueesta. Epäonnistuneen vuosittaisen tilinpäätöksen takia hyväntekeväisyysjärjestö menetti verovapaan asemansa vuonna 2002.

Eri organisaatio, jolla ei ole mitään tekemistä Michael Jacksonin järjestön kanssa, rekisteröi Kalifornian osavaltiossa samannimisen järjestön ja haki verovapaata asemaa vuonna 2008. Jacksonin perikunta on parhaillaan ryhtymässä oikeustoimiin vilpillisen kilpailun ja tavaramerkin rikkomisen takia.

Lähteet 
 

Hyväntekeväisyysjärjestöt
Michael Jackson
Andrew Jacobson

Andrew Jacobson (s. 25. syyskuuta 1985 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Major League Soccerin Dallasia.

Seurajoukkueura 

Jacobson pelasi yliopistojalkapalloa Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksen joukkueessa Golden Bearsissä vuosina 2003–2007. Hänet valittiin kolmesti Pacific-10-konferenssin tähdistöjoukkueeseen sekä viimeisellä kaudella Pacific-10:n vuoden pelaajaksi ja kansallisen jalkapallovalmentajaliiton NSCAA:n tähdistöjoukkueeseen.

D.C. United varasi Jacobsonin Major League Socceriin vuoden 2008 MLS SuperDraft -varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 24, mutta MLS-sopimuksen solmimisen sijaan hän siirtyi Ranskan Ligue 1:n Lorientiin. Ura Ranskassa ei kuitenkaan sujunut toivotusti, sillä hän mursi jalkansa pian siirron jälkeen, eikä toivuttuaan onnistunut nousemaan seuran edustusjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon.

Jacobson palasi Yhdysvaltoihin hänet alun perin varanneeseen D.C. Unitediin helmikuussa 2009. Hän teki MLS-debyyttinsä kauden 2009 avauskierroksella ottelussa Los Angeles Galaxyä vastaan.

Kaudeksi 2010 Jacoboson siirtyi MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unioniin, joka varasi hänet vuoden 2009 MLS Expansion Draft -laajennusvaraustilaisuudessa, ja kaudeksi 2011 Dallasiin.

Maajoukkueura 

Jacobson kuului Yhdysvaltain futsalmaajoukkueeseen vuoden 2008 MM-kilpailuissa ja pelasi joukkueen kaikissa neljässä ottelussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Andrew Jacobsonin esittely Dallasin sivustolla 
 Andrew Jacobsonin esittely Major League Soccerin sivustolla  

Yhdysvaltalaiset futsalpelaajat
Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauppakeskus Maxim

Kauppakeskus Maxim on Kokkolan keskustassa sijaitseva ostoskeskus. Maxim on rakennettu 1960–1970-luvulla. Kauppakeskus Maxim sijaitsee Rantakadulla. Maximissa on 11 liikettä, ja kolme kerrosta. Keskuksen kolmannessa kerroksessa sijaitsee kahvila Minna. Heti Maximia vastapäätä sijaitsee kauppakeskus Rantakulma.

Kokkolan kauppakeskukset
Leif Åberg

Leif Eric Gustav Åberg (19. toukokuuta 1948 Helsinki – 21. joulukuuta 2020 Sipoo) oli suomalainen organisaatioviestinnän professori Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa Information Seeking Structures in Work Organizations (1986) käsitteli tiedon etsinnän rakenteita. Sittemmin Åberg kehitti useita viestinnän malleja.

Tulosviestinnän mallissa (1985), joka tunnetaan myös nimellä Åbergin pizza, hän tarkasteli organisaatioviestinnän funktioita. Viestinnän ja vision suuntaan johtamisen suhdetta hän kuvasi mallilla nimeltä Åbergin leija (1997). Viestinnän fasettiteoriassa (1989) Åberg mallinsi kognitiivisen ja semioottisen näkökulman kautta ihmisen tietojenkäsittelyä. 1990-luvulla Åberg keskittyi työyhteisöjen profilointimalleihin. Myöhemmin hän keskittyi julkisuuden kenttien dynamiikkaan (yhdessä Jyrki Iivosen kanssa) ja spontaanin aktiivisuuden dynamiikkaan.

Viestinnän professorina Åberg toimi vuodesta 1995 alkaen, ja hän jäi virastaan eläkkeelle vuonna 2014.

Åberg kirjoitti useita kirjoja organisaatioviestinnästä. Hän sai valtiotieteellisen tiedekunnan vuoden kouluttajapalkinnon vuonna 2005 ja Palmenian vuoden kouluttajapalkinnon vuonna 2009.

Åberg oli naimisissa. Hän sai kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Åbergin henkilökuntasivusto. Helsingin yliopisto.
Leif Åbergin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Maailman valtateillä

Maailman valtateillä on Jukka Raitasen julkaisema albumi vuodelta 1980.

Kappaleet 
 Ensimmäinen kevät
 Kotitie
 Maailman valtateillä
 Parhaasta päästä
 Kuollut maa
 Paljon on mennyt
 Sinne missä pohjantuuli laulaa
 Vapaa mies
 Kun sinut näin ensi kerran
 Viikonloppuisä
 Viimeinen taival 
 Parempi päivä

Albumi sisältää muun muassa neljä Toivo Kärjen ja kolme Kari Haverisen sävellystä sekä Unto Monosen säveltämän kappaleen Kotitie ja Jukka Kuoppamäen säveltämän kappaleen Viikonloppuisä.

Lähteet 

Vuoden 1980 albumit
Jukka Raitasen albumit
El Jem

El Jem (El Djem) () on kaupunki Tunisian itäosassa Mahdian kuvernoraatissa. Kaupungin väkiluku on 18 302 (vuonna 2004). Kaupunki sijaitsee laajojen oliivipuuviljelmien keskellä.

Historia 

100-luvulla paikalla sijaitsi roomalainen Thysdrusin kaupunki. Se oli koko Rooman oliivituotannon keskus ja sieltä vietiin oliiviöljyä Rooman kauppiaille.

Roomalainen amfiteatteri 

Kaupunkia lähestyttäessä erottuu jo kauas sitä hallitseva roomalainen amfiteatteri. Se oli Rooman valtakunnan suurimpia amfiteattereita. Siellä oli 35 000 istumapaikkaa ja se rakennettiin 200-luvulla. Nykyään jäljellä olevista amfiteattereista sitä suurempi on vain Rooman Colosseum. El Jemin amfiteatteri on nykyään Unescon maailmanperintökohde.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tunisian kaupungit
Italian–Etiopian sota (1935–1936)

Toinen Italian–Etiopian sota oli osa Abessinian kriisiä, jossa Italian asevoimat hyökkäsivät Etiopiaan ja miehittivät maan. Sota käytiin 3. lokakuuta 1935 – 9. toukokuuta 1936. Italialla oli suuri tekninen ylivoima etiopialaisiin nähden. Italialla oli käytössään hyökkäysvaunuja ja pommikoneita, joita vastustajalla ei ollut. Italialaiset turvautuivat jopa laajamittaiseen taistelukaasun käyttöön. Kansainvälinen yhteisö tuomitsi Italian sotatoimet, joissa Etiopian itsemääräämisoikeutta loukattiin, ja Kansainliitto asetti hyökkääjää vastaan talouspakotteita. Keisari Haile Selassie pakeni Isoon-Britanniaan. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 liittoutuneet ajoivat italialaiset miehittäjät maasta, ja Etiopian itsenäisyys palautettiin.

Wal Walin välikohtaus 

Hyökkäystä suvereeniin Etiopiaan Italia puolusteli vuonna 1934 tapahtuneella Wal Walin välikohtauksella. 23. marraskuuta 1934 brittien ja etiopialaisten yhteinen rajavaltuuskunta saapui Wal Walin keitaalle Ogadenissa. Valtuuskunta kohtasi yllättäen Italian Somalimaasta tulleen italialaisen joukko-osaston. Britit vetäytyivät välttääkseen kansainvälisen selkkauksen, mutta etiopialaiset jäivät. Seuraavien kahden viikon aikana syntyi epäselvä laukaustenvaihto ja taistelukontakti, jonka aloittajaksi kumpikin osapuoli syytti toisiaan. Italia vaati tiukasti julkista anteeksipyyntöä, kipurahoja, kunniaa Italian lipulle ja vastuullisten rankaisemista, mistä Etiopian hallitus luonnollisesti kieltäytyi, sillä se olisi merkinnyt itsemääräämisoikeuden kaventamista ja Italian mahdin tunnustamista. Benito Mussolini kieltäytyi neuvottelemasta keisarin kanssa, ja Haile Selassie vei kiistan Kansainliittoon. Kansainliitto keskusteli asiasta kuukausia saavuttamatta yksimielisyyttä, minkä aikana Italia valmistautui sotaretkeen.

Vaikutus 

Etiopia oli 1900-luvulle tultaessa harvoja länsimaiden kolonisaatiolta säästyneitä afrikkalaisia valtioita. Italia oli yrittänyt laajentaa vaikutusvaltaansa Afrikan sarvessa jo 1800-luvulta alkaen, jolloin käyty ensimmäinen Italian–Etiopian sota päättyi eurooppalaisen vallan tappioon Adowan taistelussa. 1930-luvulla poliittiset jännitteet kasvoivat Euroopassa ja diktaattorit nousivat valtaan. Abessinian kriisi ja sitä seurannut sota, jonka seurauksena tuhatvuotinen afrikkalainen itsenäisyys lakkautettiin, osoitti Kansainliiton hampaattomuuden ja demokraattisesti hallittujen länsivaltojen haluttomuuden puuttua aggressioon, mikä vahvisti fasistien jalansijaa myös Euroopassa. Tämä myötävaikutti osaltaan suuremman konfliktin, toisen maailmansodan syttymiseen vain kolme vuotta myöhemmin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuinka sota alkaa, Suomen Kuvalehti, 28.09.1935, nro 39, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Etiopian sodat
Italian sodat
1900-luvun sodat
1930-luku
Seulonnan keskeiset artikkelit
Max ja Meeri

Max ja Meeri (Max & Ruby) on kanadalais-yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja, jota alettiin esittää vuonna 2002. Sarja perustuu lastenkirjailija-kuvittaja Rosemary Wellsin kirjoihin. Se kertoo kahdesta nuoresta kaniinisisaruksesta, Maxista ja Meeristä.

Hahmot 
 Meeri (Ruby)
 Max
 Louise
 Mummi (Granny)

Aiheesta muualla 
 Max ja Meeri Treehousen sivuilla 
 
 Max ja Meeri Yle Areenassa 

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Lastenohjelmat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
Kanadalaiset televisiosarjat
Douz

Douz ( on kaupunki Tunisian keskiosassa. Se on keidaskaupunki, jota sanotaan Saharan portiksi, koska sieltä alkaa satojen kilometrien päähän etelään ulottuvat Saharan hiekkadyynit.

Elinkeino 
Douz on perinteinen kauppapaikka. Keidaskaupunkina siellä on myös muun muassa taatelien viljelyä. Nykyään turismilla on alueelle tärkeä osuus. Alueella on hotelleja ja sieltä järjestetään erilaisia retkiä, kuten kameliretkiä, Saharan hiekkadyyneille.

Aiheesta muualla

Tunisian kaupungit
Maailman rauhanneuvosto

Maailman rauhanneuvosto (, WPC) on väitteensä mukaan anti-imperialistinen ja sitoutumaton kansainvälinen liike. 

WPC oli Neuvostoliiton tiedustelupalvelujen ohjailema järjestö. WPC:n vuonna 1989 julkaiseman tiedon mukaan 90 prosenttia sen rahoituksesta tuli Neuvostoliitolta

Suomen rauhanpuolustajat oli aiemmin WPC:n jäsenjärjestö.

Historia
WPC perustettiin vuonna 1949 samaan aikaan kuin Nato. Se oli mukana monissa protesteissa ja mielenosoituksissa 1980-luvun lopulle asti. Kiinan kansantasavalta erosi neuvostosta 1966 Neuvostoliiton ja Kiinan välien rikkouduttua.

Järjestön ensimmäinen päämaja sijaitsi Pariisissa, mutta se karkotettiin Ranskasta vuonna 1951 hallituksen päätöksellä "viidentenä kolonnana toimimisen takia". Tämän jälkeen se siirtyi Tšekkoslovakiaan Prahaan, josta se siirtyi vuonna 1954 Wieniin. Järjestö kiellettiin Itävallan hallituksen päätöksellä vuonna 1957 valtion etujen vastaisen toiminnan vuoksi, ja sen jälkeen se toimi vielä kymmenen vuotta naamioituneena vasta perustetuksi Kansainvälisen rauhan instituutiksi.

Neuvostoliiton pyrkimyksenä oli vaikuttaa mielipiteisiin WPC:n kautta.

WPC:ssä oli vuonna 1971 noin 600 ihmistä 104 maasta. WPC oli erityisen aktiivinen Yhdysvaltojen Euroopassa sijaitseviin sotilastukikohtiin liittyvissä asioissa. Se toteutti suuria kampanjoita, joilla se vastusti Yhdysvaltojen operaatioita, etenkin Vietnamin sotaa. Toisaalta Neuvostoliiton rahoittama ja kommunistien hallitsema WSG ei tuominnut Neuvostoliiton samanaikaisia operaatioita Unkarissa (1956), Afganistanissa (1979–1989) ja muualla.

Läntisten ja neuvostoliittolaisten edustajien kiistan vuoksi 40 sitoutumatonta järjestöä muodosti WPC:stä erillisen organisaation International Confederation for Disarmament and Peace. Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 WPC kutistui pienemmäksi.

WPC:n päämaja oli Helsingissä osoitteessa Lönnrotinkatu 25 A, kunnes se muutti 1990-luvulla Kreikkaan. WPC jakoi kansainvälistä rauhanpalkintoa ja julkaisi kahta lehteä, nykyään yhtä. Vuoden 2008 kokous pidettiin Venezuelassa.

Katso myös 
Kanadan rauhankongressi
 Rauhanliike
 USA:n rauhanneuvosto
 Maailmanrauha

Lähteet

Aiheesta muualla 

 World Peace Council (kotisivu)
 Prince, Rob: The Ghost Ship of Lonnrotinkatu, Peace magazine, vol. 8, no. 3, s. 16, May/Jun 1992. 
 Prince, Rob: Following the Money Trail at the World Peace Council, Peace magazine, vol. 8, no. 6, s. 20, Nov/Dec 1992.
 World Youth Peace Council 
Welcoming Address to 1979 Session of the World Peace Council. Erich Hoenkers speech to the WPC meeting in East Berlin
 U.S. Peace Council

Rauhanjärjestöt 
Neuvostoliiton peitejärjestöt
Aleksandr Bereznjak

Aleksandr Jakovlevitš Bereznjak (, 29. joulukuuta 1912 Bojarkino, Moskovan alue – 7. heinäkuuta 1974 Dubna, Moskovan alue) oli neuvostoliittolainen lentokoneiden ja ohjusten suunnittelija. Hän oli MKB Raduga -suunnittelutoimiston johtaja vuodesta 1957.

Bereznjak valmistui lentokonesuunnittelijaksi Moskovan ilmailuinstituutista ja toimi lentokoneteollisuudessa vuodesta 1931 alkaen. Vuonna 1932 hän pääsi kommunistipuolueen jäseneksi. Hän toimi Viktor Bolhovitinovin erikoislentokoneiden suunnittelutoimistossa, jossa suunniteltiin Aleksei Isajevin kanssa yhteistyössä vuonna 1942 valmistunut Neuvostoliiton ensimmäinen rakettilentokone, BI-1, joka toimi nesteraketin avulla. Bereznjak  nousi OKB-2-suunnittelutoimiston varajohtajaksi vuonna 1946, ja pääsuunnittelijaksi vuonna 1957. Bereznjak sai työstään Lenin-palkinnon ja muita mitaleita.

Lentokoneet
 Bereznjak-Isajev BI-1 – rakettihävittäjä, ensimmäinen lajissaan. 8 konetta valmistettiin. 
 Bereznjak-Isajev BI-7 – 5 kehitysversiota BI-1-koneen pohjalta.
 Bereznjak 302P
 Bereznjak 346 – ylisooninen koekone v. 1946.
 Bereznjak 468 – suihkukone, v. 1948–1949.

Lähteet
Great Soviet Encyclopedia, Vol. 30, 3rd edition, Moscow, 1978, p.579.
Alexander Bereznyak

Neuvostoliittolaiset raketti-insinöörit
Neuvostoliittolaiset lentokonesuunnittelijat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Öjan vaakuna

Öjan vaakuna oli Öjan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa Tankarin majakkaan. Tankarin nimi voidaan johtaa vanhasta suomenkielen sanasta tankokari, joka osoittaa ulkosaariston olleen tärkeä merimerkki jo kauan ennen majakan rakentamista.

Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva musta majakka, jonka lyhdyn ruudut hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Öjan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. heinäkuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. syyskuuta samana vuonna.

Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1969 Öjan liityttyä Kaarlelan kuntaan.

Lähteet 
 
 

Öja
Gustaf von Numersin suunnittelemat kunnanvaakunat
Öja
Josephine Hull

Josephine Hull (3. tammikuuta 1886 Newtonville, Massachusetts - 12. maaliskuuta 1957 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Ura

Josephine Hull loi yli viisikymmenvuotisen uran teatterissa. Hän näyttelikin urallaan vain kuusi kertaa elokuvissa. Hullin tunnetuimmat elokuvaroolinsa ovat sivuroolit elokuvissa Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace, 1944) ja Ystäväni Harvey (Harvey, 1950), joiden roolit hän oli aikaisemmin tehnyt myös teatterissa. Elokuvasta Ystäväni Harvey hän sai sekä parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon että parhaan naissivuosan Golden Globen. Hullin viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Vaeltava ratsastaja (The Lady from Texas, 1951). Tämän lisäksi hän näytteli jonkun verran myös televisiossa. Pienestä elokuvamäärästä huolimatta, Hull on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä

Hull syntyi nimellä Josephine Sherwood, mutta mennessään naimisiin Shelly Hullin kanssa hän otti miehensä sukunimen. Shelly Hull kuoli vuonna 1919, eikä Josephine mennyt koskaan uudestaan naimisiin. Lapsia Josephinelle ei ollut. Vaikka Hullin raportoitu syntymävuosi on 1886, antavat jotkut lähteet hänen syntymävuodekseen 1883. Hän kuoli aivoverenvuotoon vuonna 1957.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Josephine Hull NNDB:ssä
 Josephine Hull TCMDB:ssä
 
 Josephine Hullin näyttelemät Broadway-näytelmät

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Oscar-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Merpati Nusantara Airlines

Merpati Nusantara Airlines on indonesialainen lentoyhtiö. Lentoyhtiö lentää pääasiassa kotimaanlentoja, mutta sillä on kohteita myös Itä-Timorissa, Malesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Filippiineillä. Yhtiön päälentokenttä on Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema.

Laivasto 

Laivasto 22. syyskuuta 2008:

12 Boeing 737-200
12 Boeing 737-300
2 Boeing 737-400
3 Fokker 100
2 Fokker F28 Mk4000
3 Indonesian Aerospace CN-235-100
4 Indonesian Aerospace 212-200
5 De Havilland Canada DHC-6-300 Twin Otter
2 Xian MA60

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset kotisivut

Indonesialaiset lentoyhtiöt
Rafael López Gómez

Rafael López Gómez, yleensä vain Rafa (s. 9. huhtikuuta 1985 Peñafiel, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan laita- tai keskuspuolustaja.

Ura 
Rafa on Real Valladolidin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 8. helmikuuta 2004 ottelussa Espanyolia vastaan. Kahden ensimmäisten ammattilaiskausien aikana hän pelasi yhteensä kuusi ottelua edustusjoukkueessa.

Kauden 2005–2006 Rafa pelasi lainalla Eibarissa Segunda Divisiónissa. Lainan jälkeen hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa, joka onnistui lopulta kauden 2006–2007 päätteeksi nousemaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin kolmen vuoden tauon jälkeen. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua.

Huhtikuussa 2008 hän teki sopimuksen madridilaisseura Getafen kanssa, jonne hän siirtyi ilmaisella siirrolla. Hän pelasi suurimman osan ensimmäisestä kaudestaan vasempana laitapuolustajana.

Aiheesta muualla 
 Esittely Getafen virallisella kotisivustolla 
 Tilastot BDFutbol -sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt