joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Brawn BGP 001

Brawn BGP 001 on Formula 1 -auto, jota Brawn GP-talli käytti kaudella . Auto julkistettiin 9. maaliskuuta 2009.

Brawn BGP 001 -auto oli kaudella  aloittaneen uuden Brawn GP-tallin ensimmäinen Formula 1 -auto. Autossa oli Mercedes-Benzin moottori ja siinä käytettiin Bridgestonen renkaita. Värityksessä käytettiin valkoista, keltaista ja mustaa. Autolla ajoivat kauden aikana Jenson Button ja Rubens Barrichello. Auton suunnittelu alkoi alun perin Hondan alaisuudessa kauden  Saksan osakilpailun aikoihin, kun talli päätti valmistautua ajoissa kauden 2009 sääntömuutoksiin, mutta projektin viimeistely jäi tallin jäänteet ostaneelle Ross Brawnille ja tämän Brawn GP-tallille.

Auto yllätti testeissä nopeudellaan ja Brawn GP oli ennakkosuosikki kauden 2009 alkaessa. Talli kiersi menestyksekkäästi sääntöä, jonka mukaan autoissa ei saanut olla ylimääräisiä ilmanohjaajia asentemalla sen pohjaan tupladiffuusorin, joka antoi autolle noin 0,3 sekunnin edun kierrokselta.".

Formula 1 -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Formula 1 -kausi 2009
Brawnin Formula 1 -autot
Spice World

Spice World (myös nimellä Spiceworld the Movie) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut elokuva englantilaisesta popyhtyeestä Spice Girlsistä. Bob Spiers ohjasi elokuvan Kim Fullerin ja Jamie Curtisin käsikirjoituksesta. Elokuvassa on joitakin yhtäläisyyksiä The Beatles -elokuvan Yeah, yeah, tässä me tulemme kanssa. Elokuva kuvailee fiktiivisiä tapahtumia, jotka johtavat suureen konserttiin Lontoon Royal Albert Hallissa. Elokuvaan on siroteltu uneksintaa ja "flashbackeja" sekä epätodellisia ja humoristisia kohtauksia.

Elokuva ilmestyi brittiteattereissa joulukuussa 1997 ja muualla maailmalla seuraavana keväänä. Elokuvan sivurooleissa esiintyivät muun muassa Roger Moore, Elton John, Jennifer Saunders, Richard E. Grant, Michael Barrymore, Elvis Costello, Stephen Fry, Hugh Laurie ja Meat Loaf.

Ohjaaja Bob Spiers työskenteli Yhdysvalloissa Disney-elokuvan That Darn Cat parissa ennen Spice Girls -huumaa ja yhtyeen antamaa työtarjousta. Spiers ei tiennyt yhtyeestä mitään heidän tarjotessaan hänelle ohjaajan paikkaa elokuvaansa. Spiers epäröi aluksi, kunnes Jennifer Saunders neuvoi häntä ottamaan paikan vastaan. Frank Bruno oli elokuvan alkuperäinen keikkabussin kuljettaja, kunnes hän riitaantui Spice Girlsin kanssa ja hänet korvasi Meat Loaf. Gary Glitter esiintyi elokuvassa omana itsenään, mutta hänet pidätettiin lapsipornon hallussapidosta juuri ennen elokuvan julkaisua, minkä johdosta tuotantoyhtiöt päättivät leikata hänen kohtauksensa pois. Spice Girls esitti elokuvassa kaikesta huolimatta Glitterin kappaleen ”Leader of the Gang”. The Couragen piti esittää elokuvassa hittikappale ”Alright” Michael Barrymoren kanssa, mutta kohtaukset leikattiin pois julkisen skandaalin vuoksi.

Näyttelijät

The Spice Girls

Sivuroolit

DVD 
Spice World - The 10th Anniversary Edition julkaistiin DVD:llä 19. marraskuuta 2007 Isossa-Britanniassa ja 27. marraskuuta 2007 Yhdysvalloissa.

Elokuvan musiikki 
 "Too Much"
 "Do It"
 "Say You'll Be There"
 "Mama"
 "Denying"
 "Saturday Night Divas"
 "Stop"
 "2 Become 1"
 "Leader Of The Gang"
 "Never Give Up On The Good Times"
 "Sound Off"
 "My Boy Lollipop"
 "Viva Forever"
 "Wannabe"
 "Who Do You Think You Are"
 "Spice Up Your Life"
 "The Lady Is A Vamp"

Aiheesta muualla 
 New York Timesin arvostelu
 San Francisco Chroniclen arvostelu
 Spice Girlsin virallinen kotisivu

Spice Girls
Vuoden 1997 brittiläiset elokuvat
Musiikkielokuvat
Vjoski

Vjoski () on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Lihoslavlin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 6 kilometriä Lihoslavlista etelään.

Kylän nimi juontuu ”kylää” tarkoittavasta valkovenäläisestä sanasta vjoska. Kunnan asutus on vanhastaan venäläistä. Osinovaja Grjadan taajamasta ja Vjoskin kylästä on linja-autoyhteys Lihoslavliin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vjoskin kunnan sivusto 

Lihoslavlin piiri
Joensuu (täsmennyssivu)

Joensuu voi seuraavia asioita:

Yleisnimitys 
 joensuu tarkoittaa virtaveden yhtymistä tai laskemista toiseen vesistöön tai mereen.

Paikannimi
Joensuu, kaupunki Pohjois-Karjalassa
 Joensuu, kylä Elimäellä
 Joensuu, kylä Somerolla
 Joensuu, kylä entisessä Harlun kunnassa, nykyään Hiidenselkä
Joensuu, kylä entisessä Käkisalmen maalaiskunnassa
Joensuun kartano (myös nimellä Åminnen kartano), kartano Halikossa Salossa

Sukunimi
Anu Pensola (ent. Harkki, o.s. Joensuu, s. 1974), juontaja, toimittaja ja kirjailija
Heikki Joensuu (s. 1956), lääkäri ja syöpätutkija
Ilmari "Pitkä-Jim" Joensuu (1916–1963), hävittäjälentäjä
Jaana Joensuu (s. 1985), näyttelijä
Jasmi Joensuu (s. 1996), maastohiihtäjä
Jesse Joensuu (s. 1987), jääkiekkoilija 
Jouni Joensuu (s. 1962), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Laura Joensuu (s. 1987), gospel-laulaja
Matti Joensuu (1915–2003), pappi, kirkollisen avioliittoneuvonnan uranuurtaja
Matti Joensuu (s. 1958), aikidoka
Matti Yrjänä Joensuu (1948–2011), ylikonstaapeli ja rikoskirjailija
Mikko Joensuu (s. 1986), laulaja-lauluntekijä
Sami Joensuu (s. 1972), pesäpalloilija
Sami Joensuu (s. 1973), säveltäjä ja sanoittaja
Timo Joensuu (s. 1959), ylilääkäri ja syöpähoitojen tutkija
Väinö Joensuu (1894–1973), toimittaja, pakinoitsija ja suomentaja

Muita
 1524 Joensuu, asteroidi
 Joensuu 1685, suomalainen rockyhtye

Sukunimet
Matti Rajula

Matti Viljam Rajula (4. maaliskuuta 1905 Oulu – 24. toukokuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen muusikko, jonka instrumentteja olivat klarinetti ja saksofoni. Hän sävelsi myös itse muun muassa klarinettipolskia.

Rajula oli vuosina 1918–1924 Suomen armeijassa soitto-oppilaana ja aliupseerina, koska tämä oli hänelle ainoa tapa päästä opiskelemaan muusikon ammattiin. Hän palveli Suomen Valkoisen kaartin soittokunnassa ja sai vuonna 1924 eron palveluksesta alikersanttina. Rajulan opettajana toimi tänä aikana Kusti Aerila. Armeijasta lähdettyään Rajula toimi ravintolamuusikkona helsinkiläisissä ravintoloissa ja soitti muun muassa Zamba- ja Rytmi-Pojat-yhtyeissä. Rajula soitti aluksi vain klarinettia mutta pian myös saksofonia.

Vuosina 1929–1932 Rajula asui Saksassa Berliinissä ja toimi Bernard Ettén viihdeorkesterin ensimmäisenä saksofonistina. Rajula palasi Suomeen 1932, ja hänet kiinnitettiin Radio-orkesterin klarinetistiksi. Tämän työn ohella Rajula jatkoi myös ravintolamuusikkona. Rajula soitti 1930-luvulla kotimaisissa elokuvissa, teki levytyksiä sekä esiintyi Radio-orkesterin ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina. Rajula sävelsi myös itse musiikkia. Maaliskuussa 1938 hän soitti Helsingin yliopiston juhlasalissa Yrjö Gunaropulosin häntä varten säveltämän saksofonikonserton. Rajulan omista sävellyksistä tunnetuimpia ovat hänen suomalaisen kansanmusiikkiperinteen pohjalta säveltämänsä klarinettipolskat. Rajula teki myös levytyksiä näistä polskista ystävänsä klarinetisti Kalle Åckerin kanssa.

Rajula ei osallistunut talvisotaan, mutta jatkosodan alkaessa hän joutui yhdessä muutaman muun helsinkiläisen muusikon kanssa Nikke Pärmin Musta nuoli -pataljoonaan, joka oli muodostettu pääosin entisistä vangeista. Rajula vapautettiin palveluksesta muutaman kuukauden kuluttua, ja hän palasi Radio-orkesteriin. Rajula esiintyi nyt kahden vuoden ajan Radio-orkesterin ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina. Hän soitti muun muassa Bernhard Henrik Crusellin f-molli-klarinettikonserton, Sulho Rannan Pienen sarjan, Aleksandr Glazunovin saksofonikonserton sekä joulukuussa 1943 ensimmäistä kertaa Suomessa Carl Nielsenin klarinettikonserton. Rajula esiintyi säännöllisesti myös radiossa soittaen kansanmusiikkia.

Rajula joutui toukokuussa 1944 Helsingin Salus-sairaalaan sota-ajan rasitusten, työnteon ja avioliiton aiheuttamien paineiden takia. Hän kuoli hypättyään sairaalan ikkunasta.

Saksofonisti Olli-Pekka Tuomisalo on kirjoittanut Matti Rajulan elämäkerran.

Rajulan sävellyksiä 
 Kilu-Kallen polkka
 
 
 Kotikylän ranta
 Kun ilta hämärtää
 Lapatossun polkka
 Liukkaat jalkineet
 Paimenpojan unelma
 Pelimannin peruja
 Pula-ajan polkka
 Rekiretki
 Riippakoivun alla
 Sirkus pellen tanssi
 Suomi-polkka
 Tuli suvi tuli sunnuntai
 Ämmän polkka

Lähteet 
 Paavo Helistön radio-ohjelman Soittajan unelma - Matti Rajula (1994) käsikirjoitus

Viitteet 

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset klarinetistit
Suomalaiset saksofonistit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Urheilusanomat

Urheilusanomat oli suomalainen aikakauslehti, jonka aihepiireihin kuuluivat urheilu, urheilupelaaminen ja veikkaus. Lehden omisti Sanoma Media Finland Oy ja se kuului Ilta-Sanomien IS Mediaperheeseen. Urheilusanomilta ilmestyi vuosittain erilaisia erikoislehtiä.

Kesällä 2017 Sanoma Media Finland osti Urheilulehden A-lehdiltä ja liitti sen Urheilusanomiin yhden nimen alle. Uuden julkaisun nimeksi tuli Urheilulehti. Urheilusanomien levikki oli ollut noin 35 000 vuonna 2016.

Historia

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi nimellä Veikkaaja 12. lokakuuta 1940. Ensimmäinen julkaisija oli SVUL, joka julkaisi sitä vuoden 1945 lopulle, jolloin Oy Tippaustoimisto Ab (myöhemmin Veikkaus Oy) osti sen. Lehdestä alkoi ilmestyä vuonna 1949 lyhyen aikaa myös ruotsinkielinen versio Tipsbladet. Lehden nimi muuttui muotoon Veikkaus-Lotto vuonna 1970, jolloin loton pelaaminen alkoi Suomessa. Vuonna 1988 nimi palautui muotoon Veikkaaja. Ilta-Sanomat osti lehden vuonna 2002, ja 29. huhtikuuta 2003 nimi muuttui muotoon IS Veikkaaja. Lehti muuttui formaatiltaan aikakauslehdeksi 17. helmikuuta 2009, ja samalla nimi palautui muotoon Veikkaaja. Vuonna 2013 lehden nimi muuttui muotoon Urheilusanomat.

Lähteet

Suomalaiset urheilulehdet
Sanoma Media Finland
Veikkaus
Media-alan tuotemerkit
Studio55

Studio55  oli vuosina 2009–2016 toiminut yli 50-vuotiaille suunnattu MTV3-kanavan ohjelma, jota esitettiin arkiaamuisin. Ohjelmassa oli päivittäin vaihtuva teema.

Ohjelmaa juonsivat vuorotellen Markku Veijalainen ja Pirjo Haapoja. Anja Snellman tuli uudeksi juontajaksi tiistain studiovieraan haastattelijaksi keväällä 2013. Raakel Lignell ja Lauri Karhuvaara aloittivat ohjelman juontajina vuonna 2014.

Ohjelman myötä Sävelradio-radiokanava palasi nettiradiona.

Aiheesta muualla 
Ohjelman kotisivut

Lähteet

Ajankohtaisohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Miguel Espino

Miguel Angel Espino (s. 16. helmikuuta 1980, Hollywood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän on esiintynyt myös televisiosarjassa Contender – Haastaja.

Nyrkkeily-ura 
Pavlik aloitti lupaavasti ammattilaisuransa voittamalla ensimmäiset kahdeksan otteluaan. Uran ensimmäinen tappio tuli täpärästi tuolloin voittamattomalle Daniel Eduardille.

Espino pääsi mukaan Contender-Haastaja tosi-tv sarjaan. Hän lähti kilpailuun tilastolla 9-1-1. Ensimmäisessä ottelussaan hän kohtasi Peter Manfredon, joka oli juuri palannut kilpailuun takaisin ensimmäisen tappionsa jälkeen. Tasainen ottelu ratkesi viimeisessä erässä ja Manfredo voitti ottelu pistein 48-47. Espino poistui pettyneenä turnauksesta. Turnauksen finaaleissa Espino otteli lämmittelyottelussa Jonathan Reidiä vastaan. Reid oli maailmanmestaruusottelussa käynyt kokenut ottelija tilastolla 33-2-0. Espino otti lukua ottelun avauserässä, mutta onnistui tyrmäämään vastustajansa ottelun viimeisessä erässä.

Haastajan jälkeen Espino voitti 10 ottelua putkeen, joista viisi tyrmäyksellä. Espinon onnistui myös voittamaan itselleen WBC:n Karibianmeren alueen mestaruus.

Miguel kohtasi 19.12.2009 Kelly Pavlikin WBC: keskisarjan titteliottelussa. Pavlik dominoi ottelua ja tyrmäsi Espinon viidennessä erässä. Ottelun jälkeen Espino astui sivuun nyrkkeilystä.

Vuoden 2010 elokuvassa Taistelija Espino esitti Micky Wardin vastustajaa, Alfonso Sanchezia.

Aiheesta muualla 
boxrec.com

Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
United Launch Alliance

United Launch Alliance (ULA) on Boeingin ja Lockheed Martinin yhteisyritys, joka laukaisee satelliitteja ja avaruusluotaimia avaruuteen. ULA perustettiin 1. tammikuuta 2006.

ULA palvelee niin NASAa kuin asevoimia ja Yhdysvaltain tiedustelua (lähinnä NRO). Yhtiö on laukaissut myös muutamia yksityisten yritysten omistamia satelliitteja.

ULA:n rakettivalikoima koostuu Atlas V-, Delta II-, ja Delta IV-kantoraketeista. Laukaisuissa ULA käyttää Yhdysvaltain ilmavoimien laukaisutukikohtia, Vandenberg Air Force Base-tukikohtaa Kaliforniassa ja Cape Canaveral Air Force Station-tukikohtaa Floridassa.

Aiheesta muualla
United Launch Alliance 
Boeing, Lockheed Martin to Form Launch Services Joint Venture
Full Summons and Complaint by SpaceX against Boeing Company and Lockheed Martin Corporation
FTC gives prelimanary clearance to United Launch Alliance
United Launch Alliance begins Operations

Avaruustoiminta
Pagan (albumi)

Pagan on Irlantilaisen folk metal -yhtye Cruachanin neljäs studioalbumi.

Kappaleet 
Michael Collins
Pagan
The Gael
Ard Ri Na Heireann
March to Cluain Tairbh
Viking Slayer
1014 AD
Some Say the Devil Is Dead
1000 Years
Lament for the Wild Geese
Erinsong
Summoning of the Sidhe
The Fall of Gondolin

Kokoonpano 
 Keith Fay – kitarat, kosketinsoitin, laulu, bodhran, mandoliini, lyömäsoittimet.
 Karen Gilligan – laulu, lyömäsoittimet
 John Clohessy – basso
 Joe Farrell – rummut, lyömäsoittimet

Arvostelut 
 Chronicles of Chaos: 7.5/10
 Metal Temple:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 albumit
Cruachanin albumit
Sabin Berthelot

Sabin Berthelot (4. huhtikuuta 1794 Marseille – 10. marraskuuta 1880 Santa Cruz de Tenerife) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja kansatieteilijä.

Berthelotin isä oli marseillelainen kauppias. Sabin Berthelot liittyi Ranskan laivastoon ja palveli Napoleonin sotien aikana. Sotien jälkeen hän siirtyi kauppalaivastoon ja palveli aluksissa, jotka kulkivat Marseillen ja Länsi-Intian välillä.

Kanariansaarilla hän kävi ensimmäisen kerran 1820. Hän toimi opettajana Teneriffalla ja perusti markiisi Villaneuva del Praton toimeksiannosta kasvitieteellisen puutarhan La Orotavaan. Berthelot perehtyi Kanariansaarten luonnonhistoriaan. Philip Barker Webb liittyi hänen seuraansa 1828 ja vuonna 1830 heillä oli kerättynä riittävästi aineistoa julkaistavaksi. He matkustivat Geneveen ja tuottivat ensimmäisen osan teoksesta L'Histoire Naturelle des Îles Canaries vuonna 1835. Berthelot jatkoi teoksen kirjoittamista kansatieteen, historian ja maantieteen aloilla, Webb luonnonhistorian ja Alfred Moquin-Tandon lintutieteen. Teos valmistui 1850.

Berthelot perusti "Société d'Ethnologique" seuran 1845. Hän palasi Teneriffalle 1846 ja nimitettiin Ranskan konsulaatin virkamieheksi 1848 ja konsuliksi 1867. Hän vetäytyi virasta 1874.

Bertheloti nimesi, yhdessä Webbin ja Moquin-Tandonin kanssa, kanarianpeipon (Fringilla teydea) 1836. Carl Bolle nimesi kanariankirvisen (Anthus berthelotii) hänen kunniakseen.

Hän nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Berthel..

Muita teoksia 
 Les Guanaches (1841 ja 1845)
 La Conquète des canaries (1879)
 Antiquités Canariennes (1879).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset eläintieteilijät
Ranskalaiset kasvitieteilijät
Ranskalaiset ornitologit
Ranskalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1794 syntyneet
Vuonna 1880 kuolleet
Lewis Wallace

Lewis "Lew" Wallace (10. huhtikuuta 1827 Brookville, Indiana – 15. helmikuuta 1905 Crawfordsville, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kenraalimajuri. Hänen tunnetuin romaaninsa on Ben-Hur – kertomus Kristuksen ajoilta (1880), josta on tehty useita elokuvia.

Wallace oli naimisissa Susan Arnold Elstonin kanssa vuodesta 1852 kuolemaansa saakka vuoteen 1905. Heillä oli yksi poika Henry Lane Wallace.

Lew Wallacen isästä tuli Indianan kuvernööri ja sen jälkeen edustajainhuoneen jäsen. Isän toinen puoliso (Lew'n äitipuoli) Zeralda G. Wallace oli tunnettu kirjailija ja äänioikeuden laajentamisen kannattaja. 

Vuonna 1846 Lew Wallace osallistui vapaaehtoisena Meksikon–Yhdysvaltain sotaan. Sodan päätyttyä hän palasi kotiin harjoittamaan lakimiehenammattia. Aiempi sotilaselämä oli sopinut Wallacelle, ja hän perusti miliisin. Kun sisällissota alkoi, tästä joukko-osastosta tuli 11. Indianan jalkaväkirykmentin (11th Indiana Infantry Regiment) ydin. Hän johti yksikköään everstinä. Maaliskuussa 1862 hänet nimitettiin liittovaltion armeijan nuorimmaksi kenraalimajuriksi.

Sisällissodan jälkeen hän pyrki kahdesti kongressiin, mutta ei tullut valituksi. Presidentti Rutherford B. Hayes nimitti Lew Wallacen New Mexicon territorion kuvernööriksi. Alusta lähtien hän oli epäsuositun Santa Fe Ringin puolella; Santa Fe Ring oli korruptoitunut juonittelijoiden piiri. Wallace yritti selvittää niin kutsutun Lincolnin piirikunnan sodan (Lincoln County War) tarjoamalla armahduksen kaikille niille, jotka olivat olleet mukana tässä väkivaltaisessa gangsterien toiminnassa. Yksi henkilö jäi ilman armahdusta: Billy the Kid.

Santa Fessä Wallace ja hänen puolisonsa asuivat kuvernöörien palatsissa (Palace of the Governors). Vapaa-aikaansa hän kulutti kirjoittamalla historiallista romaania nimeltä Ben-Hur, josta tuli hänen tunnetuin teoksensa. 

Wallace erosi virastaan vuonna 1881 ja lähti Yhdysvaltain lähettilääksi Osmanien valtakuntaan, nykyiseen Turkkiin. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1885. Ennen kuolemaansa hän kirjoitti kauno- ja tietokirjoja sekä keksi ja patentoi mekaanisia laitteita. Ben-Hurista saadut myyntitulot kasvattivat hänen varallisuuttaan.

Ben Hurin suomennetut versiot      
 Ben-Hur: kertomus Kristuksen ajoilta, suom. Aatto S., Porvoo: WSOY 1889. Sarja: Werner Söderströmin kokoelma kaunokirjallisuutta, 4. useita painoksia eri sarja-nimillä.
 Ben-Hur: haaste Rooman kotkille, mukaellut Antonio Sciotti, suom. Pirkko Eklund, Lehtimiehet 1978 Sarja: Maailman parhaita nuorisokirjoja sarjakuvina, 15. Sarjasuosikit 1978, 6.
Tekijänimellä Lew Wallace
 Ben-Hur, lyhentäen kertonut Anne de Graaf; suomennos: Hannu Kymäläinen, Helsinki: Sley-kirjat 1992. Sarja: Lastenkirjojen klassikkoja

Aiheesta muualla 

Vapaasti ladattavia Lew Wallacen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset kenraalit
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1905 kuolleet
The Morrigan’s Call

The Morrigan’s Call on folk metal -yhtye Cruachanin viides studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2006.

Kappaleet

Japanin painos

Kokoonpano 
 Keith Fay – kitarat, kosketinsoitin, laulu, bodhran, mandoliini, lyömäsoittimet.
 Karen Gilligan – laulu, lyömäsoittimet
 John Clohessy – basso
 Joe Farre – rummut, lyömäsoittimet

Arvostelut 
 Chronicles of Chaos: 7.5/10

Lähteet 

Vuoden 2006 albumit
Cruachanin albumit
Annie Ségouffin

Annie Lordet (o.s. Ségouffin, s. 2. toukokuuta 1938 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen pituushyppääjä.

Annie Ségouffin edusti Ranskaa Tukholman EM-kilpailuissa 1958 mutta karsiutui pituushypyn loppukilpailusta tuloksellaan 558 cm. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1957 ja 1959. Hän hyppäsi pari viikkoa ennen Tukholman EM-kisoja Poitiersissa Ranskan ennätyksen 602 cm mutta menetti sen vielä samassa kilpailussa Marthe Djianille. Hän on 167 senttimetriä pitkä ja painoi urheiluvuosinaan 58 kiloa. Hän edusti AI Paris -seuraa.

Lähteet

 

Ranskalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
A Celtic Legacy

A Celtic Legacy on Irlantilaisen folk/keltti metalli -yhtye Cruachanin ensimmäinen kokoelma-albumi. Kokoelma oli levy-yhtiö Karmageddon Median yritys tehdä rahaa julkaisemalla kokoelma-albumeita heidän entisiltä yhtyeiltään.

Kappaleet 

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Cruachanin albumit
Eliane Loneux

Eliane Cerf (o.s. Loneux, ent. Dudal, s. 6. toukokuuta 1926 Argenteuil, Val-d'Oise, Ranska) on entinen ranskalainen pituushyppääjä.

Eliane Loneux edusti Ranskaa Helsingin 1952 olympialaisissa mutta karsiutui pituushypyn loppukilpailusta tuloksella 521 cm. Samana vuonna hän voitti Ranskan mestaruuden ja hyppäsi uransa pisimmän hypyn 569 cm. Kesäkuussa 1946 hän sivusi Madeleine Renaudin nimissä ollutta Ranskan ennätystä 551 cm. Ennätyksen ylitti Paulette Dussarat kaksi vuotta myöhemmin.

Lähteet

 

Ranskalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1926 syntyneet
Mahdollisesti elävät henkilöt
Philip Barker Webb

Philip Barker Webb (10. heinäkuuta 1793 Surrey, Britannia – 31. elokuuta 1854 Pariisi, Ranska) oli englantilainen kasvitieteilijä ja luonnontieteilijä joka oli erityisesti kiinnostunut kasveista.

Nuoruu ja opiskelu 
Webb syntyi varakkaaseen aristokraattiperheeseen. Webb ja opiskeli kieliä: kreikkaa, latinaa, italiaa ja espanjaa sekä kasvitiedettä ja geologiaa Harrow Schoolissa ja Oxfordissa. Vuonna 1812 meni Lincoln's Inniin. Hän valmistui vuonna 1815 maisteriksi (BA).

Hänen isänsä kuoli samoihin aikoihin ja Webb peri isänsä suuren omaisuuden. Hän oli aiemmin Espanjassa ja Italiassa matkustaessaan tutustunut Alberto Paroliniin joka oli myös kiinnostunut kasvitieteestä ja gelogiasta. Myös hän oli varakkaasta perheestä ja hänen isänsä oli kuollut ja jättänyt perintöä Parolinille. He sopivat lähtevänsä tutkimusmatkalle yhdessä. Webb teki sitä ennen vielä lyhyen matkan Ruotsiin jossa kävi Göteborgissa, Uppsalassa ja Tukholmassa. 

Palattuaan Webb matkusti Napoliin jossa vietti äitinsä ja sisarensa kanssa talven 1817–1818. Parolini liittyis siellä seuraan ja Webb lähti yhdessä hänen kanssaan matkalle huhtikuussa 1818. He matkustivat Otranton, Korfun, Patraksen ja Ateenan kautta Kykladille, Konstantinopoliin ja palasivat Smyrnan ja Maltan kautta Sisiliaan. Matkan jälkeen hän julkaisi useita kirjoja ja vietti aikaansa kotonaan Milford Housessa jossa keräräsi kasveja puutarhaansa.

Webb vieräili hyönteitieteilijä Léon Dufourin luona Saint-Severissä heinäkuussa vuonna 1825 ja sen jälkeen vietti talven Etelä-Ranskassa. Hän lähti sieltä vuoden matkalle Espanjan itä- ja etelä rannikolle. Matkalla hän keräsi lintuja, kaloja, äyriäisiä ja kasveja. Vuoden 1827 huhtikuussa hän matkusti Gibraltarilta Marokkoon Tangeriin ja oli ensimmäinen, joka keräsi kasveja Tétouanin vuorilta Marokosta. Palattuaan än matkusti ratsastamalla Portugalin läpi.

Webb lähti matkalle Brasiliaan vuonna 1828 toukokuussa Lissabonista mutta poikkesi Madeiralle jossa vietti useita kuukausia. Sieltä hän jatkoi matkaansa Teneriffalle jossa hän tapasi ranskalaisen Sabin Berthelotin joka oli viettänyt kahdeksan vuotta saarella ja kerännyt tuona aikana herbaarion. Berthelot suostutteli hänet luopumaan Brasilian matkastaan. Webb ja Berthelot olivat Kanariansaarilla miltei kaksi vuotta. Tuona aikana he vierailivat Lanzarotella, Fuerteventurassa, Gran Canarialla ja La Palmassa. He tutkivat ja keräsivät kasveja, lintuja, kaloja, äyriäisiä ja hyönteisiä. Sekä tutkivat alueen geologiaa ja ilmastoa.

He lähtivät Sabin Berthelotin ja kanssa Pariisiin minne saapuivat kesäkuussa vuonna 1833. Siellä he kirjoittivat Alfred Moquin-Tandonin kanssa 9-osaisen teoksen L'Histoire Naturelle des Iles Canaries (1835–1850).

Webb valittiin Royal Societyn jäseneksi 1824. Hänen herbaarionsa testamentattiin Museo di Storia Naturale di Firenzelle Firenzessä Italiassa.

Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liittettävää auktorilyhenettä Webb.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Brittiläiset kasvitieteilijät
Brittiläiset ornitologit
Vuonna 1793 syntyneet
Vuonna 1854 kuolleet
Hoida homma

”Hoida homma” on rap-yhtye Fintelligensin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä Lisää-nimiseltä studioalbumilta. ”Hoida homma” kuultiin ensimmäisen kerran YleX-radiokanavalla 14. heinäkuuta 2008. 21. heinäkuuta kappale julkaistiin digitaalisesti ja samalla julkaistiin myös sen musiikkivideo. Myyntilistoilla single ei menestynyt kovin hyvin, sillä se nousi Suomen singlelistalle vain viikolla 32/2008, sijoittuen silloinkin vasta 20. sijalle. Suomen latauslistalla single sijoittui paremmin, sijalle 15 samalla viikolla. Listaviikkoja latauslistan puolella kertyi viisi.
__notoc__

Musiikkivideo 
Kappaleen musiikkivideolla kaksikko kiertelee pitkin Helsinkiä muun muassa helikopterilla ja moottoriveneellä.

Toiset versiot

Remix
Kappaleesta on julkaistu myös remix-versio, jolla Fintelligensin mukana räppäävät Cheek, Asa ja ruotsalainen Adam Tensta. Kyseinen versio julkaistiin Saken Instrumentals & Exclusives Vol. 2 -tuottajalevyllä.

Dissausversio
Oululaisräppärit Julma-Henri ja Panama Rayo tekivät kyseisestä kappaleesta oman versionsa. Kappaleella pilkataan Elastisen lisäksi Sereä. Kappaleen alussa ennen räppäyksen alkamista taustalla soi hiljaa Beats and Stylesin ”You Got the Light” -kappale. Kappale on ollut ilmaisladattavissa Redrum-187-sivustolla.

Aiheesta muualla 
 Poimuri.fi
 Radio Rock Store
 Lataa Hoida homma dissausversio Redrum-187:sta

Fintelligensin kappaleet
Sakke Aallon tuottamat kappaleet
Vuoden 2008 kappaleet
Behringer

Behringer International GmbH on Saksassa vuonna 1989 perustettu, äänilaitteistoja valmistava yritys.

Tuotteet

Yhtiö suunnittelee ja valmistaa muun muassa PA-laitteistoja, miksereitä, vahvistimia ja äänikortteja. Viime aikoina Behringer on laajentanut valikoimaansa käsittämään myös efektipedaaleita, digitaalipianoja ja sähkökitaroita. Tämän lisäksi yritys valmistaa valaistuslaitteita musiikkiesityksiin.

Oikeuskiistat

Yhdysvaltain telehallintoviraston kanne
Helmikuussa 2006 Yhdysvaltain telehallintovirasto (FCC) syytti Behringeriä siitä, ettei viittäkymmentä sen tuotetta oltu testattu Yhdysvaltain lakien velvoittamalla tavalla. Yritys tuomittiin miljoonan dollarin sakkoihin.

Patenttisyytteet
Behringeriä on syytetty patenttirikkomuksista ainakin Mackien ja Rolandin suunnilta. Mackien kanne kuitenkin soviteltiin oikeussalin ulkopuolella, eikä ratkaisun yksityiskohtia ole paljastettu. Patenttikiistojen ratkaisemista hankaloittaa se, että useimmat äänipiirit muistuttavat teknisten ratkaisujensa osalta pakostakin toisiaan, esimerkiksi vahvistinmalleissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kitaravalmistajat
Pianonvalmistajat
Saksalaiset elektroniikkayhtiöt
Viihde-elektroniikan tuotemerkit
Alfred Moquin-Tandon

Christian Horace Benedict Alfred Moquin-Tandon (7. toukokuuta 1804 Montpellier - 15. huhtikuuta 1863 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä ja kasvitieteilijä.

Moquin-Tandon väitteli lääketieteen tohtoriksi 1828. Hän toimi eläintieteen professorina Marseillessa 1829–1833, jolloin hänet nimitettiin Toulousen kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi ja  kasvitieteen professoriksi. 1850 Ranskan hallitus lähetti hänet Korsikalle kartoittamaan saaren kasvistoa. 1853 hän muutti Pariisiin, ja hänestä tuli myöhemmin Jardin des Plantesin ja Ranskan tiedeakatemian johtaja.

Hän laati lintutieteelliset tekstit teokseen L'Histoire Naturelle des Iles Canaries (1835-1844), jonka muita kirjoittajia olivat Philip Barker Webb ja Sabin Berthelot.

Yhdessä Webbin ja Berthelotin kanssa hän nimesi kanarianpeipon (Fringilla teydea). Hänen kunniakseen on nimetty afrikanmeriharakka (Haematopus moquini).

Moquin-Tandonin nimeämien kasvien tieteellisen nimen jälkeen liittetään auktorilyhenne Moq.

Lähteet 

Ranskalaiset ornitologit
Ranskalaiset kasvitieteilijät
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1804 syntyneet
Vuonna 1863 kuolleet
Endorama

Endorama on saksalaisen thrash metal -yhtye Kreatorin yhdeksäs studioalbumi. Endorama jäi Kreatorin viimeiseksi goottimetallista vaikutteita ottaneeksi albumiksi, sillä yhtye palasi vanhaan thrash metal -soundiinsa seuraavalla albumillaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mille Petrozza – kitara, laulu, tuottaja, kansitaide, konsepti, design
 Jürgen Reil – rummut
 Christian Giesler – basso
 Thomas Vetterli – kitara, tuottaja, ohjelmointi
 Tilo Wolff – vieraileva laulu

Tuotanto
 Peter Dell – design, konsepti, kansitaide
 Kalle – esituotanto, äänittäjä
 Brita Kühlmann – äänittäjä
 Markus Mayer – kuvitus, kansitaide
 Jörg Sahm – esituotanto, äänittäjä
 Rene Schardt – masteroija
 Chris Wolf – sovittaja

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Kreatorin albumit
Vuoden 1999 albumit
Kruununhaan yläaste

Kruununhaan yläaste on Helsingin Kruununhaassa sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 7–9. Kruununhaan yläasteella on noin 500 oppilasta. Kruununhaan yläasteen rehtorina toimii Jani Puurula.

Historia 
Kruununhaan yläasteen historia alkaa vuodesta 1905, jolloin Helsingin Uusi Suomalainen Tyttökoulu aloitti toimintansa Ritarikatu 3:n vuokrahuoneistossa. Koulu syntyi sortovuosien aikana demokratiapyrkimysten, suomalaiskansallisen heräämisen sekä naisasialiikkeen innoittamina. Koulu sai oman koulurakennuksen vuonna 1919 Hallituskatu 8:n vanhasta venäläisestä tyttökymnaasista. Pian muuton jälkeen koulun nimi muutettiin Helsingin Suomalaiseksi Tyttökouluksi. Vuonna 1950 koulun nimi muutettiin Kaksoistyttökouluksi ja vuonna 1956 se lyhennettiin Helsingin Tyttökouluksi.

Kesällä vuonna 1973 koulu joutui jättämään vanhan rakennuksensa Hallituskatu 8:ssa, koska Helsingin yliopisto purki rakennuksen. Koulu muutti entiseen Svenska Lyceumin rakennukseen Liisankatu 13:een. Samana vuonna päätettiin yhdistää Helsingin Tyttökoulu sekä Helsingin Tyttölukio Kruununhaan Yhteislyseoksi. Kruununhaan Yhteislyseo siirtyi vuonna 1977 peruskoulujärjestelmään. Koulu jaettiin kahteen osaan: Kruununhaan yläasteeseen sekä Kruununhaan lukioon, nykyiseen Sibelius-lukioon. Kruununhaan lukio tarvitsi käyttöönsä koko Liisankatu 13:n rakennuksen, joten Kruununhaan yläasteelle täytyi etsiä koulurakennus. Rakennukseksi päätettiin jakaa Kaisaniemen ala-asteen koulun käyttämä koulurakennus. Koululle etsittiin omaa rakennusta, ja vuonna 1980 koululle saatiinkin Onni Tarjanteen suunnittelema vuonna 1899 rakennettu rakennus.

Opiskelu 
Kruununhaan yläasteella on erityispiirteenä musiikki- sekä tanssilinja, joita toteutetaan yhteistyössä alan oppilaitosten, ennen kaikkea lähellä sijaitsevan Sibelius-lukion ja Cantores Minores -poikakuoron kanssa. Koulun opetus painottuu yleisestikin taito- ja taideaineisiin, aikaisemmin lisäksi matemaattisiin aineisiin. Koulu on mukana kansainvälisissä suunnittelu- ja kokeiluprojekteissa. Kruununhaan yläasteella on myös laaja valinnaisten aineiden tarjonta, esimerkiksi ilmaisutaito, kotitalous, eri kieliä, palloilua, käsitöitä ja tietotekniikkaa.

Lähteet 
http://www.kruuy.edu.hel.fi

Helsingin peruskoulut
Kruununhaka
Helsingin suojellut rakennukset
Rissanen

Rissanen on suomenkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aarne Rissanen (1914–2006), virkamies ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Aila Rissanen (s. 1946), sisätautien erikoislääkäri ja professori
Aki Rissanen (s. 1980), jazzpianisti, -säveltäjä, yhtyeenjohtaja ja musiikkipedagogi
Antti Rissanen (s. 1931), kivääriampuja
Antti Rissanen (s. 1975), jazzpasunisti, -kapellimestari ja -säveltäjä
Arvo Rissanen (1902–1985), teollisuusneuvos, uimahyppääjä ja taidemaalari
August Rissanen (1881–1967), toimittaja, sosialidemokraatti ja työläisaktivisti
Eero Rissanen (s. 1948), jalkapalloilija
Eetu Rissanen (1906–1999), pappi, kirjailija ja kirkkoneuvos
Eetu Rissanen (s. 2002), jalkapalloilija
Eeva Rissanen (1921–2004), Etelä-Suomen Sanomien päätoimittaja
Helena Rissanen (s. 1949), poliitikko, ammattiyhdistysjohtaja ja Pirkkalan pormestari
Ilpo Rissanen (1950–?), koripalloilija
Jaakko Rissanen (s. 1989), jääkiekkoilija
Jari Rissanen (s. 1956), muusikko
Jarmo Rissanen (s. 1979), maantiepyöräilijä
Johan Valter Rissanen (alk. Jalmari Rasi, 1893–1934), kommunistipoliitikko
Jorma Rissanen (1932–2020), informaatioteoreetikko ja professori
Juha Rissanen (s. 1958), jalkapalloilija
Juho Rissanen (1873–1950), taidemaalari
Jussi Rissanen (1898–1985), diplomi-insinööri, Yleisradion teknillinen johtaja
Kalle Rissanen (1885–1958), kirjailija
Kari Rissanen (s. 1966), jalkapalloilija
Kari Rissanen (s. 1959), kemian professori ja akatemiaprofessori
Kerttu Rissanen (s. 1996), näyttelijä
Kirsi Rissanen, laulaja, vuoden 1988 tangokuningatar
Kirsti Rissanen (s. 1943), juristi
Laura Rissanen (s. 1976), kokoomuslainen poliitikko
Maija Rissanen (s. 1979), näyttelijä
Matti Rissanen (1937–2018), professori ja kielitieteilijä
Mika Rissanen (s. 1978), historiantutkija ja tietokirjailija
Olavi Rissanen (s. 1947), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Olli Pekka Rissanen (1885–1953), Maalaisliiton kansanedustaja
Oskari Rissanen (1893–1957), estejuoksija ja keskimatkojen juoksija
Pirjo Rissanen (s. 1945), kirjailija
Ragni Rissanen (s. 1931), ravintoloitsija
Rasmus Rissanen (s. 1991), jääkiekkoilija
Reino Rissanen (1899–1967), insinöörikenraalimajuri
Robert Rissanen (1840–1889), kauppias ja valtiopäivämies
Santeri Rissanen (1880–1939), kirjailija
Seppo Rissanen (s. 1954), teologi, Suomen Lähetysseuran johtaja ja Suomen Lähetyssanomien päätoimittaja
Taavi Rissanen (1864–1934), poliitikko 
Tapani Rissanen (s. 1939), Mielenterveyden keskusliiton perustaja
Tero Rissanen, muusikko ja toimittaja
Timo Rissanen (s. 1964), teatteriohjaaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja
Tuomo Rissanen (s. 1981), liikemies ja sijoittaja
Veikko Rissanen (1930–2010), kirjailija
Yrjö Rissanen, Yrjö Kivimäki (1902–1942), neuvostoliitonsuomalainen kirjailija ja lehtimies.
Pattivälskäri

Pattivälskäri (Acanthurus bariene) on suurikokoinen välskärikala.

Koko ja ulkonäkö 
Pattivälskäri kasvaa 50 cm pitkäksi. Sen vartalo on ruskea, kiduskannen yläpuolella on musta täplä. Pyrstö on hevosenkengän muotoinen. Suurten koiraiden otsaan kasvaa kyhmy, joka voi roikkua jopa kalan suun edessä.

Alkuperä 
Pattiivälskäreitä elää koralliriutoilla Mosambikistä Malediiveille ja muualla indopasifisella merialueella. Aikuiset pysyvät yleensä syvemmällä kuin 30 metrissä, lähes aina vähintään 15 metrissä. Poikasia on tavattu matalikoilta 0,5–2 metrin syvyydestä pehmytkorallien keskeltä.

Käyttäytyminen 
Pattivälskäri on melko aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan. Niitä pidetään joskus suurissa, vähintään 800 litran akvaarioissa.

Ravinto 
Pattivälskäreiden pääasiallista ravintoa ovat kasvit.

Lähteet 

Välskärikalat
Tiergarten

Tiergarten () on yksi Berliinin kaupunginosista (). Se sijaitsee Mitten hallintoalueella (Bezirk) kaupungin keskustassa. Vuoden 2011 lopussa kaupunginosalla oli 12 328 asukasta. Sen pinta-ala on 5,17 km² ja väestötiheys 2 385 asukasta/km². Kaupunginosan lisäksi nimi Tiergarten voi myös viitata Berliinin tunnetuimpaan puistoon, jonka virallinen nimi on Großer Tiergarten ja joka peittää suuren osan Tiergartenin kaupunginosan alueesta.

Nykyinen Tiergartenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 2001. Vuosina 1920–2000 oli olemassa Tiergarten-niminen hallintoalue, johon kuuluivat lisäksi nykyiset Moabitin ja Hansaviertelin kaupunginosat. Puiston eteläpuolinen alue, johon nykyisen kaupunginosan asutus keskittyy, tunnettiin tuolloin nimellä Tiergarten-Süd.

Nykyinen kaupunginosa koostuu lähinnä Großer Tiergartenin puistosta ja sen lähiympäristöstä. Muun muassa Valtiopäivätalon ympäristön hallintokaupunginosa ja Potsdamer Platzin seutu kuuluvat Tiergarteniin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Perustietoja Tiergartenin kaupunginosasta Berliinin kaupungin sivuilla 

Berliinin kaupunginosat
Collections (Fintelligens)

Collections on rap-yhtye Fintelligensin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2007. Albumi kuuluu Sony BMG:n Collections-albumisarjaan.

Kappaleet 
 Kaikki peliin (Originaali)
 Stockholm–Helsinki (mukana Petter & PeeWee)
 Vaan sil on väliä
 Kellareiden kasvatit (Album Version)
 Voittamaton (Originaali)
 Kaikki tietää (Album Version)
 Heruuks? (Originaali)
 En vaihtais päivääkään (Album Version)  
 Sori
 Kaks jannuu (Album Version) 
 Pää pystyyn (Originaali)  
 Kelaa sitä (Album Version)

Aiheesta muualla 
 Radio Rock Store

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Fintelligensin albumit
Elastisen tuottamat albumit
CascaisVilla

Kauppakeskus CascaisVilla sijaitsee Cascaisissa, Portugalissa. Kauppakeskus avattiin marraskuussa 2001. Kauppakeskuksen omistaja oli tuolloin portugalilainen Grupo Terras do Atlântico.

CascaisVillan kerrospinta-ala on yli 8 500 neliömetriä ja kauppakeskuksessa sijaitsee noin 90 liikettä. Kauppakeskuksen ylimmässä kerroksessa on useita ravintoloita. Lisäksi kauppakeskuksessa on Pingo Doce valintamyymälä sekä elokuvateatteri.

Kulkuyhteydet 
Kauppakeskukseen pääsee julkisilla liikennevälineillä, kuten junalla ja busseilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 CascaisVilla kotisivut 

Portugalin kauppakeskukset
Sergio Mora

Sergio "The Latin Snake" Mora (s. 4. joulukuuta 1980 Los Angelesissa) on latinoamerikkalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Sergion valmentaja on Dean Campos, joka on luonut Sergion harvinaisen nyrkkeilytyylin.

Taustaa 

Sergio Mora kasvoi ghettossa ilman isää äitinsä kasvattamana.

Nyrkkeilyura 

Sergio oli mukana Contender - Haastaja -tosi-tv ohjelmassa. Hän päätyi lännen joukkueeseen. Kilpailun neljännellä viikolla, idän joukkueen kilpailija Najai Turpin haastoi hänet. Tiukan neljän erän jälkeen tilanne oli tasan. Lopulta Sergio nousi viidennessä erässä voittoon. Toisella kierroksella, Jesse Brinkleyn voitettua haasteen, hän valitsi ottelupareiksi Sergion ja Ishe Smithin. Hyvin suunnitellun taktiikan avulla Sergio nousi voittoon, jatkaen kärkinelikkoon. Semifinaaleissa Sergio kohtasi Jessen. Sergio voitti ottelun nopeutensa avulla, ja jatkoi finaaleihin. Finaaleissa Sergio sai vastaansa Peter Manfredo Jr:n. Sergio voitti ottelun yksimielisellä päätöksellä pistein 69-64, 69-65 ja 70-63. Hänet palkittiin miljoonalla dollarilla ja Haastaja-tittelillä.

Haastajan jälkeen 
Haastajan jälkeen Sergio voitti neljä ottelua ja yksi päättyi tasapeliin. Tämän jälkeen Mora kohtasi Vernon Forrestin WBC:n ylemmän välisarjan
maailmanmestaruusottelussa. Mora voitti ottelun enemmistöpäätöksellä pistein 116-112, 115-113 ja 114-114.

Uusintaottelu Moran ja Forrestin väillä käytiin 13.9.2008. Forrest voitti ottelun yksimielisesti 117-110, 119-108 ja 119-108, palauttaen maailmanmestaruuden itselleen.

3.4.2010 Mora teki paluuottelun kehään kohdaten Calvin Greenin, voitokkain tuloksin.

18.9.2010 Mora kohtasi entisen moninkertaisen maailmanmestarin Shane Mosleyn. Mora tuli ylipainoisena otteluun ja menetti osan rahapalkkiostaan. Ottelu päättyi 12 erän jälkeen tasan.

Helmikuussa 2011 Mora kohtasi Bryan Veran 10-eräisessä ottelussa Texasissa. Pistein 96-94, Vera vei ei-yksimielisen pistevoiton.

Marraskuussa 2011 Mora teki paluun kehään. Tuolloin hän kohtasi kokeneen maailmanmestareita haastaneen Jose Alfredo Floresin. Mora sai vastustajansa luovuttamaan ennen seitsemättä erää.

11.8.2012 Mora kohtasi Veran 12-eräisessä uusintaottelussa. Ottelun panoksena oli WBO NABO-mestaruusvyö. Vera voitti ottelun tuomarien enemmistöpäätöksellä.

28.6.2013 Mora nousi kehään yrittäen palauttaa uransa takaisin raiteilleen. Vastustajana oli kaksinkertainen Euroopan mestari Grzegorz Proksa. Moran liukas tyyli ja pitkät, nopeat kädet olivat liikaa Proksalle. Mora voitti ottelun tuomarien yksimielisellä pistetuomiolla.

16.11.2013 Mora jatkoi voittoputkeaan tyrmäämällä kolumbialaisen kehien kiertolaisen Milton Nunezin.

Aiheesta muualla 
boxrec.com

Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Sədərəkin piirikunta

Sədərəkin piirikunta () on yksi Azerbaidžanin 66 hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee varsinaisesta Azerbaidžanista erillään olevan Nahitševanin autonomisen tasavallan luoteisosassa. Pinta-alaa piirikunnalla on 151,34 neliökilometriä. Asukkaita alueella on 12 613, joista naisia on 51 prosenttia ja miehiä 49 %. Asukkaista 86,05 % asuu maalla ja loput 13,95 % puolestaan kaupungissa. Väestöstä 2,3 % on korkeakoulutettua. Piirikunnan pääkaupunki on Heydərabad.

Historia 

Sədərəkin piirikunta perustettiin 28. elokuuta 1990 erottamalla Şərurin piirikunnasta.

Vuosina 1990–1993 armenialaisjoukot hyökkäsivät Sədərəkin piirikunnan alueelle. He miehittivät Kərkin kylän ja tuhosivat esimerkiksi kylän hautausmaan, kirjaston, koulurakennuksen sekä 46 taloa.

Maantiede 

Sədərəkin piirikunta sijaitsee varsinaisesta Azerbaidžanista erillään olevan Nahitševanin autonomisen tasavallan luoteisosassa. Pinta-alaa piirikunnalla on 151,34 neliökilometriä. Kaakossa alue rajautuu Şərurin piirikuntaan ja pohjoisessa Armeniaan. Yhteistä rajaa Armenian kanssa on 24 kilometriä. Etelässä alue rajautuu Iraniin ja lännessä piirikunnalla on myös lyhyt 11 kilometrin pituinen yhteinen raja Turkin kanssa. Piirikunnan ja Turkin erottaa toisistaan Araks-joki. Piirikunnan pääkaupunki on Heydərabad. Sədərəkin piirikuntaan kuuluu armenialaisen Araratin maakunnan kokonaan ympäröimä Kərkin kylä. Kylä on siis Azerbaidžanin enklaavi.

Piirikunnassa on yksi suurempi asutuskeskittymä, Heydərabad sekä Qaraağacin ja Sədərəkin kylät. Kaikilla edellämainituilla paikkakunnilla sijaitsee hallintorakennuksia.

Piirikunnan pinta-alasta 36,8 neliökilometriä on hedelmällistä maata, 76,48 km² on maanviljelyksen käytössä ja 39,52 km² puolestaan karjan laidunnusmaina. Pinta-alasta 22,49 km² on suolamaata ja 0,46 km² hedelmäviljelyksen käytössä.

Elinkeinot 

Piirikunnan alueen pääelinkeino on maatalous. Alueella harjoitetaan muun muassa viljanviljelyä, hedelmänkasvatusta ja viininviljelyä. Maatalous on kehittynyt positiivisesti uudenaikaisten myllyjen rakentamisen, maareformien sekä vesiongelmien ratkaisun ansiosta.

Sədərəkin piirikunnan maatalouden päätuotteita ovat esimerkiksi viinirypäleet, vilja, hedelmät ja vihannekset. Piirikuntaan on rakennettu rautatie.

Lähteet 

Azerbaidžanin piirikunnat
Atrax robustus

Atrax robustus on Australiassa elävä tappavan myrkyllinen hämähäkkilaji. Sen myrkky voi tappaa ihmisen 15 minuutissa ilman hoitoa.  Myrkky aiheuttaa kuumetta, kramppeja, syljen runsasta erittymistä ja kielen nykimistä sekä monissa tapauksissa kuolemaan johtavan sydämenpysähdyksen. Hämähäkki puree uhriaan monta kertaa ja sen leukakoukut saattavat puhkaista kengän tai sormenkynnen.

Atrax robustus-lajia tavataan vain Australiassa 150 km:n säteellä Sydneystä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Encyclopedia of Life: Atrax robustus 
ITIS: Atrax robustus 

Hämähäkit
Australian kotoperäiset eläimet

fr:Hexathelidae
it:Hexathelidae
he:עכביש המשפך האוסטרלי
Husqvarna SM 125S

Husqvarna SM 125S on Husqvarnan erityisesti katukäyttöön tarkoitettu luotettava 125-kuutioinen moottoripyörä, joka edustaa supermoto-lajityyppiä.

Tekniset tiedot
Moottori
kaksitahtinen, 1-sylinterinen, 124,82 cm³, nestejäähdytys
Puristussuhde: 8,8:1
Vaihteet: 6
Kytkin: märkä monilevy
Käynnistys: poljin

Runko ja jousitus
Kaksoiskehto, valmistettu korkealujuuksisesta suorakaide- ja neliöprofiiliputkesta.
Etujarru: 260 mm levy, hydraulikäyttöinen, liukuva jarrusatula
Takajarru: 200 mm levy, hydraulikäyttöinen, liukuva jarrusatula
Jousitus edessä: hydraulisesti vaimennettu teleskooppihaarukka. Liukuputkien halkaisija 40 mm, joustomatka 260 mm.
Jousitus takana: progressiivinen Soft Damp yhdellä vaimentajalla, jousen esijännitys säädettävissä. 

Mitat, paino ja tilavuudet
Istuinkorkeus: 93,7 cm
Paino ajovalmiina: 111,5 kg
Polttoainesäiliö: 10,2 litraa (varatankin osuus 2,2 litraa)

Teho ja huippunopeus
Teho: kuristettu 11 kW, täysitehoinen noin 21 kW.
Huippunopeus: kuristettu noin 100 km/h, täysitehoinen noin 120 km/h.
Kiihtyvyys 0-100 km/h: kuristettu noin 14 sekuntia, täysitehoinen noin 8 sekuntia.

SM 125S
Slow Flux

Slow Flux on Steppenwolfin albumi vuodelta 1974. Yhtye kokoontui tuolloin uudelleen kahden vuoden tauon jälkeen. Albumilta nousi singlehitiksi "Straight Shootin' Woman" (US #29).

Kappaleet 

"Gang War Blues" (Edmonton/Kay/Fowley/McJohn) - 4:52 
"Children of the Night" (Kay) - 5:11 
"Justice Don't Be Slow" (Kay/Richie) - 5:00 
"Get into the Wind" (Cochran/Van Beel) - 3:00 
"Jeraboah" (Conrad)- 5:41 
"Straight Shootin' Woman" (Edmonton) - 4:04 
"Smokey Factory Blues" (Hammond/Hazlewood) - 4:09 
"Morning Blue" (Biondo) - 4:12 
"Fool's Fantasy" (McJohn) - 3:37 
"Fishin' in the Dark" (Kay) - 5:47

Muusikot 

John Kay: laulu, kitara
Bobby Cochran: kitara
George Biondo: basso, laulu
Goldy McJohn: kosketinsoittimet
Jerry Edmonton: rummut
Steppenwolfin albumit
Vuoden 1974 albumit
Inbound-markkinointi

Inbound-markkinointi on markkinointimalli, joka pyrkii siihen, että potentiaalinen ostaja hakeutuu itse vuorovaikutukseen markkinoijan kanssa. Inbound-markkinoinnissa on keskeistä asiakkaan suostumus vastaanottaa markkinointiviestejä. Markkinoijalle on tärkeää hyvä löydettävyys ja saavutettavuus jolloin ongelmiinsa ratkaisuja etsivät asiakkaat löytävät helposti markkinoijan tarjoamat ratkaisut. Inbound-markkinoinnin ja markkinoinnin automaation avulla markkinoija voi aktiivisesti ohjata asiakasta ostoprosessissa eteenpäin. 

Inbound-markkinointia toteutetaan internetin avulla ja keskeisiä inbound-markkinoinnin keinoja ovat:

 verkkosivustojen ja blogien käyttö asiakkaille merkityksellisen sisällön julkaisemiseen
hakukoneoptimointi
markkinointiautomaatio
sosiaalisen median hyödyntäminen sisällön jakamisessa ja sosiaalisessa myynnissä.
Lomakkeet ja erilaiset kyselyt

Inbound-markkinoinnin vastakohta on outbound-markkinointi, joka perustuu siihen, että markkinoija lähestyy potentiaalisia ostajia markkinointiviesteillään käyttäen hyväksi markkinoijan kontrollissa olevia viestintäkanavia. Outbound-markkinoinnin välineitä ovat esimerkiksi:

 televisio-, sanomalehti- ja aikakauslehtimainonta
 ulkomainonta
 radiomainonta
 internet-mainonta (bannerit)
 puhelinmyynti.

Inbound-markkinoinnin merkitys kasvaa asiakkaiden ostokäyttäytymisen muuttuessa. Muutosta ajaa etenkin teknologian kehitys.

Aiheesta muualla
 Halligan, Brian ja Shah, Dharmesh (2009): Inbound Marketing: Get Found Using Google, Social Media, and Blogs, John Wiley & Sons Inc

Markkinointi
Flyleaf (albumi)

Flyleaf on teksasilaisen vaihtoehtorockyhtyeen, Flyleafin, ensimmäinen kokopitkä studioalbumi. Se julkaistiin 4. lokakuuta 2005 ja albumi nousi välittömästi Billboard 200-listalla 88:ksi. Albumin ensimmäinen single oli I'm So Sick, jota seurasi Fully Alive ja All Around Me. 

30. lokakuuta 2007 yhtye julkaisi albumin uudestaan CD/DVD versiona. Uusintajulkaisulla on alkuperäisen version kappaleiden lisäksi myös akustiset versiot muun muassa Cassie, Fully Alive ja I'm So Sick -kappaleista. DVD:llä on Flyleafin haastattelu sekä All Around Me, I'm So Sick ja Fully Alive -kappaleiden musiikkivideot. Lisäksi julkaisun mukana on ilmainen matkapuhelimen soittoääni sekä juliste. Uusintajulkaisua myytiin 13 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan ja yhtye nousi Billboard 200 -listalla sijalle 62. Toisella myyntiviikolla sitä myytiin vielä 10 100 kappaletta.

Kappaleet

Alkuperäinen julkaisu
I'm So Sick – 3:00
Fully Alive – 2:50/2:34
Perfect – 2:53
Cassie – 3:05
Sorrow – 2:50
I'm Sorry – 2:47
All Around Me – 3:23
Red Sam – 3:20
There for You – 2:54
Breathe Today – 2:44
So I Thought – 4:50

Japanin julkaisu
 Tina – 2:34

Yhdysvaltain uusintajulkaisu
 Fully Alive (akustinen) – 2:41
Red Sam (akustinen) – 3:11
Cassie (akustinen) – 3:11
I'm So Sick (akustinen) – 3:05
All Around Me (akustinen) – 3:21

Ison-Britannian uusintajulkaisu
I'm So Sick – 2:55
Fully Alive – 2:34
Perfect – 2:48
Cassie – 2:58
Sorrow – 2:45
I'm Sorry – 2:43
All Around Me – 3:18
Red Sam – 3:20
There for You – 2:47
Breathe Today – 2:29
So I Thought – 4:50
Fully Alive (akustinen) – 2:41
All Around Me (akustinen) – 3:21
Cassie (akustinen) – 3:11

Arviot 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Yhdysvaltalaiset alternative metal -albumit
Yhdysvaltalaiset hard rock -albumit
Yhdysvaltalaiset nu metal -albumit
Yhdysvaltalaiset post-grunge-albumit
Halloween II (vuoden 2009 elokuva)

Halloween II (tunnetaan myös nimellä H2: Halloween 2) on Rob Zombien ohjaama kauhuelokuva vuodelta 2009.

Vuonna 2008 "30 Years of Terror" konventissa, Halloweenin tuottaja Malek Akkad vahvisti, että itsenäinen jatko-osa Rob Zombien Halloween-elokuvalle on valmistumassa. Elokuvan valmistus alkoi 23. helmikuuta 2009 Atlantassa, Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa, ja Dimension Films julkaisi elokuvan elokuun 28. päivänä vuonna 2009. 

Tyler Manen on jälleen Michael Myersin roolissa ja Malcolm McDowellin Tri. Loomisin roolissa. Michaelin sisarta Laurieta näyttelee Scout Taylor-Compton, ja Annieta vuoden 2007 elokuvasta tuttu Danielle Harris.

Juoni 

Kaksi vuotta ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen sarjamurhaaja Michael Myersin (Tyler Mane) ruumista ei mystisen onnettomuuden jälkeen olla löydetty, ja Myersin sisar Laurie Strode (Scout Taylor-Compton) on vanhempiensa murhien jälkeen muuttanut yhteen Annien (Danielle Harris) ja hänen isänsä, sheriffi Brackettin (Brad Dourif) kanssa. He asuvat rauhassa maalla Haddonfieldin lähellä olevilla pelloilla, ja Laurieta vainoavat yhä surulliset muistot kahden vuoden takaisesta halloweenista. Nyt on taas se aika vuodesta, ja Myers vaeltaa läpi maiden ja mantujen päästäkseen sisarensa luokse.

Näyttelijöitä

Aiheesta muualla

Arvostelut 
 

Halloween-elokuvat
Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat
Rob Zombien ohjaamat elokuvat