joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aleksandrovskojen piiri

Aleksandrovskojen piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tomskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 29 900 neliökilometriä ja asukkaita on 10 000 henkeä (vuonna 2008).

Piirin halki virtaa Objoki, joka toimii tärkeimpänä liikenneväylänä. Sen rannalla sijaitsevat kaikki asutuskeskukset. Pinta-alasta 47 % on metsää ja loput etupäässä suota. Seudulla on huomattavat öljy-, kaasu- ja turvevarat.

Hallinnollinen keskus on Aleksandrovskojen kylä, josta on 941 kilometriä matkaa alueen pääkaupunkiin Tomskiin. Piiriin kuuluu 6 maalaiskuntaa: Aleksandrovskoje, Lukaškin Jar, Nazino, Novonikolskoje, Oktjabrski ja Severnyi. Alueella sijaitseva Streževoin kaupunki muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan.

Asukkaista 80 % on venäläisiä, 9 % saksalaisia ja 4,8 % hanteja ja selkuppeja.

Seudun kanta-asukkaita ovat selkupit. Hantit ja venäläiset kasakat saapuivat alueelle 1500-luvun lopulla. Ortodoksisia seurakuntia alettiin perustaa paikallista väestöä varten 1700-luvulla. Vakituista venäläisasutusta syntyi vasta 1800-luvulla. Aleksandrovskojen kylän nimenä oli vuoteen 1924 saakka Nižne-Lumpokolskoje. Suomalainen kielitieteilijä M. A. Castrén kuvasi sitä vuonna 1845 seuraavaan tapaan: ”Nižni-Lumpokolsk on surkea pieni kyläpahanen, joka koostuu puoliksi hajonneesta kirkosta, kolmesta hatarasta venäläispirtistä ja kolmesta venäläistyyliin rakennetusta ostjakkijurtasta.” 1900-luvun vaihteessa väestöstä puolet oli venäläisiä ja puolet hanteja. Tärkeimmät elinkeinot olivat metsästys ja kalastus.

1930-luvun alussa seudulle siirrettiin maatalouden kollektivisoinnin yhteydessä karkotettuja talonpoikia. Toukokuussa 1933 Nazinon kylän lähellä sijaitsevalle saarelle jätettiin yli 6 000 Euroopan-puoleisista suurkaupungeista karkotettua, joista suurin osa menehtyi. Toisen maailmansodan aikana alueelle siirrettiin saksalaisia, puolalaisia ja virolaisia. 1960-luvulla alkoi öljyvarojen hyödyntäminen, jonka yhteydessä rakennettiin Streževoin kaupunki. Vuonna 1969 valmistui Aleksandrovskojen ja Nižnevartovskin välinen öljyjohto ja vuonna 1972 Tomskiin ja Anžero-Sudženskiin johtava öljyputki.

Tärkeimmät tuotannonalat ovat öljy-, metsä- ja elintarviketeollisuus. Perinteinen elinkeino on kalastus.

Aiheesta muualla
 Aleksandrovskojen piirin sivusto 
 Aleksandrovskojen piiri Tomskin alueen sivustolla
Streževoi

Streževoi () on kaupunki Tomskin alueella Venäjällä.  Se sijaitsee Obin rannalla 931 kilometriä Tomskista luoteeseen. Streževoi muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan, joka ei kuulu sitä ympäröivän Aleksandrovskojen piirin yhteyteen. Asukkaita on 44 500 henkeä (vuonna 2008).

Streževajan kalastajakylän perustivat 1930-luvun alussa seudulle karkotetut ”erityissiirtolaiset”. Vuonna 1966 sen lähelle alettiin rakentaa öljynporaajien taajamaa, josta vuonna 1978 tuli kaupunki. Nykyään se on huomattavan öljy- ja kaasuntuotantoalueen keskus. Kaupungissa on öljynjalostamo, lentokenttä ja laivalaituri. Sieltä on maantieyhteys Nižnevartovskiin.

Aiheesta muualla

 Streževoin kaupungin sivusto  

 Tomskin alueen kaupungit
Urhea pikku leivänpaahdin

Urhea pikku leivänpaahdin (The Brave Little Toaster) on vuonna 1987 julkaistu koko perheen elokuva. Elokuva pohjautuu Thomas M. Dischin samannimiseen pienoisromaaniin. Elokuva on saanut myös Parents' Choice -palkinnon.

Juoni 

Elokuva alkaa vanhasta ja autiosta mökistä, jossain kaukaisella mäellä metsän keskeltä. Mökki ei ole täysin autio, sillä sisälle on jätetty huonekaluja. Aamu alkaa hiljaisesti radion soidessa. Uneliaat pikku sähkölaitteet leivänpaahdin, radio, imuri, lamppu ja sähköhuopa heräilevät. Hetkessä kaikki havahtuvat auton ääneen jossain kaukana. Leivänpaahdin autetaan ylös ullakolle, josta hän näkee pitkälle aivan tielle asti. "Se tulee tänne" Leivänpaahdin riemuitsee tullessaan alas ullakolta. Kaikki ovat innoissaan isännän saapumisen johdosta ja yrittävät kukin mennä paikoilleen elottomiksi. Auto käy pihassa ja kaikki kuulevat auton taas jatkavan matkaa, jolloin kaikki kiipeävät ikkunalle ja huomaavat pihassa uuden kyltin, jossa lukee "Myytävänä". Suruissaan kaikki nyyhkivät, ettei se ollutkaan isäntä.

Suomenkieliset ääninäyttelijät 
Listassa näkyy vain osa hahmoista.

 Sami Hassinen - Leivänpaahdin, sivuroolit
Kari Tamminen - Lamppu, TV-mies, sivuroolit
 Pepe Laaksonen - Imuri, sivuroolit
 Jape Kantola - Radio, sivuroolit
 Christian Lönegren - Ilmastointi, Rob McGroarty, sivuroolit
 Katja Ståhl - Christine, sivuroolit
Jari Silventoinen - sivuroolit

Lähteet 

Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat
Yhdysvaltalaiset lastenelokuvat
Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Contradictions Collapse



Contradictions Collapse on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin vuonna 1991 julkaistu debyyttialbumi. Levyn alkuperäinen nimi oli (All This Because of) Greed. 

Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1998 Contradictions Collapse & None -nimellä None -EP:n kanssa, lukuun ottamatta EP:n viimeistä kappaletta. Albumi julkaistiin vielä toistamiseen Nuclear Blastin "Reloaded" - julkaisuna vuonna 2008, tosin ollen sisällöltään sama kuin vuoden 1998 julkaisu.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Japanin bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu, rytmikitara
 Fredrik Thordendal – soolokitara, laulu
 Peter Nordin – basso, taustalaulu
 Tomas Haake – rummut, laulu

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1991 esikoisalbumit
Meshuggahin albumit
Brig o’ Doon

Brig o' Doon on myöhäiskeskiaikainen silta joka tunnetaan siitä että se on tapahtumapaikkana Robert Burnsin legendaarisen kuuluisan Tam o' Shanter runon viimeisen säkeistön osalta. Tam on hevosen selässä ja häntä jahtaa Nannie noita. Hän onnistuu juuri ja juuri pakenemaan häneltä kulkemalla sillan yli jonka alla juoksee virta. Noita ei onnistu kuin repimään hevoselta hännän irti.

Silta sijaitsee lähellä Allowaytä Etelä-Ayrshiressä ja kulkee Doon-joen yli. Silta rakennettiin uudelleen 1700-luvulla. Sen lähellä on Burnsille pystytetty muistomerkki.

On spekuloitu myös että silta olisi saattanut toimia inspiraationa Lumottu laakso elokuvan englanninkieliselle nimelle Brigadoon.

Silta näkyy myös vuoden 2007 viiden punnan skottilaisissa seteleissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Photograph at UndiscoveredScotland.com
Pictures of Brig O' Doon House, Alloway

Etelä-Ayrshire
Skotlannin sillat
Holvisillat
Kivisillat
Robert La Caze

Robert La Caze (26. helmikuuta 1917 Pariisi – 1. heinäkuuta 2015 Le Cannet) oli ranskalainen F1-kuljettaja, mutta hän ajoi marokkolaisella lisenssillä.  

La Caze ajoi uransa aikana enimmäkseen Pohjois-Afrikan ralleja, joissa hän tutustui Ken Tyrrelliin. Hän osallistui Tyrrellin tarjouksesta F2-luokan autolla yhteen F1-osakilpailuun, Marokon GP:hen vuonna 1958. Hän oli kilpailussa 14. eikä saavuttanut pisteitä. Myöhemmin La Caze perusti korjaamon Marrakechiin ja oli hiihtolajeissa kansallisen tason mestari. Hän kuoli Le Cannet´ssa vuonna 2015.

Lähteet

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Helsingin Yliopistokiinteistöt

Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy () on yksi kolmesta vuonna 2009 perustetusta kiinteistösijoitusalan osakeyhtiöstä, joihin siirrettiin valtionyhtiö Senaatti-kiinteistöjen koko yliopistokiinteistöjen toimiala. 

Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy:n kotipaikka on Helsinki. Yhtiö on nykyisin kokonaan Helsingin yliopiston omistama, ja sen kiinteistöomaisuus koostuu pääosassa yliopiston käytössä olevista toimitiloista. Yhtiön toimitusjohtajana toimi vuonna 2021 Jaana Ihalainen.


Historia 
Alun perin kiinteistöyhtiön osakkaina olivat kaikki pääkaupunkiseudun julkisoikeudelliset yliopistot Aalto-yliopistoa lukuun ottamatta, eli Helsingin yliopisto, Svenska handelshögskolan ja Taideyliopisto sekä lisäksi Senaatti-kiinteistöt yhden kolmasosan omistusosuudella. Ratkaisulla haluttiin turvata yliopistolain muutoksen myötä valtiontaloudesta irtautuneiden yliopistojen vakavaraisuus.

Senaatti-kiinteistöjen omistusosuus yliopistokiinteistöyhtiöissä ja sen aiheuttamat korkeat vuokrat herättivät keskustelua keväällä 2014. Myös eduskunnan tarkastusvaliokunta piti yliopistoilta saatujen vuokratulojen tulouttamista valtiolle ongelmallisena. 

Valtio luopui omistusosuudestaan vuonna 2015, kun Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy osti omat osakkeensa Senaatti-kiinteistöiltä markkinahinnalla. Saman vuoden lopulla Helsingin Yliopistokiinteistöt osti omat osakkeensa Svenska handelshögskolanilta ja Taideyliopistolta, jolloin Helsingin yliopisto jäi yhtiön ainoaksi osakkaaksi. Järjestelyn jälkeen Helsingin yliopisto omistaa käytännössä kaikki toimitilansa Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy:n tai Helsingin yliopiston rahastot -konsernin kautta.

Katso myös 
 Aalto-Yliopistokiinteistöt 
 Suomen Yliopistokiinteistöt

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy 

Helsingin yliopisto
Taideyliopisto
Suomalaiset kiinteistöomistajat
Suomalaiset rakennuttajat
Svenska handelshögskolan
Troy

Troy voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Paikannimenä 
Troija (), muinainen kaupunki
Troy, kaupunki Alabamassa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki Illinois'ssa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki Michiganissa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki Missourissa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki New Yorkissa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki Nova Scotiassa, Kanadassa
Troy, kaupunki Ohiossa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki St. Croixin piirikunnassa, Wisconsinissa, Yhdysvalloissa
Troy, kaupunki Walworthin piirikunnassa, Wisconsinissa, Yhdysvalloissa

Henkilönnimenä

Etunimenä 
 Troy Aikman (s. 1966), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Troy Baker (s. 1976), yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko ja ääninäyttelijä
 Troy Bayliss (s. 1969), australialainen ratamoottoripyöräilijä
 Troy Bodie (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija 
 Troy Brouwer (s. 1985), kanadalainen jääkiekkoilija
 Troy Dalbey (s. 1968), yhdysvaltalainen uimari
 Troy Davis (1968–2011), yhdysvaltalainen rikollinen
 Troy Deeney (s. 1988), englantilainen jalkapalloilija
 Troy Donahue (s. 1936), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Troy Donockley (s. 1965), englantilainen säveltäjä ja muusikko
 Troy Douglas (s. 1962), alankomaalainen pikajuoksija
 Troy Glaus (s. 1976), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
 Troy Grosenick (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
 Troy Kemp (s. 1966), bahamalainen korkeushyppääjä
 Troy Loney (s. 1963), kanadalainen jääkiekkoilija
 Troy Mallette (s. 1970), kanadalainen jääkiekkoilija
 Troy Milam (s. 1980), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Troy Polamalu (s. 1981), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Troy Ruttman (1930–1997), yhdysvaltalainen autourheilija
 Troy Seals (s. 1938), yhdysvaltalainen muusikko
 Troy Smith (s. 1984), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Troy Stecher (s. 1994), kanadalainen jääkiekkoilija
 Troy Stetina (s. 1963), yhdysvaltalainen kitaristi ja kitaransoiton opettaja
 Troy Tulowitzki (s. 1984), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
 Troy Van Leeuwen (s. 1970), yhdysvaltalainen muusikko
 Troy Vance (s. 1993), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija

Sukunimenä 
 Joseph Edward Troy (s. 1931), kanadalainen katolinen piispa
 Michael Troy (1940–2019), yhdysvaltalainen uimari
 Murphy Troy (s. 1989), yhdysvaltalainen lentopalloilija

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Troy Bolton, hahmo High School Musical -elokuvissa
 Troy McClure, hahmo Simpsonit-televisiosarjassa

Muita merkityksiä 
Troija (Troy), elokuva vuodelta 2004
Troy-naula, jalometallien mittayksikkö
Troy-unssi, jalometallien mittayksikkö
Leppävaaran Sisu

Leppävaaran Sisu (LeSi) on vuonna 1923 perustettu espoolainen urheiluseura, jonka lajeja ovat yleisurheilu, ryhmäliikunta, suunnistus, hiihto, kuntolentopallo ja shakki. Seura järjestää yhdessä Espoon Akilleksen kanssa Espoorastit-kuntosuunnistusta sekä yhdessä Viipurin Urheilijoiden kanssa vuosittain Länsiväyläjuoksun.

Suunnistaja Marita Ruoho, aitajuoksija Jarmo Ikävalko, korkeushyppääjä Veli-Pekka Kokkonen ja keihäänheittäjä Seppo Hovinen ovat edustaneet seuraa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran kotisivut

Espoolaiset urheiluseurat
Suomalaiset suunnistusseurat
Leppävaara
Vuonna 1923 perustetut urheiluseurat
Tuomas Sallinen

Tuomas Sallinen (s. 1958) on suomalainen elokuvaohjaaja ja muusikko. Hän opiskeli ensin ammattimuusikoksi Sibelius-Akatemiassa pääaineenaan sello. Hän on toiminut ammattimuusikkona vuosina 1978–1983 soittaen muun muassa Helsingin, Kuopion ja Kotkan kaupunginorkestereissa.

Sallisen ehkä tunnetuin työ on hänen ainoa valkokangaselokuvansa Routasydän (1993), joka on tulevaisuuteen sijoittuva tarina EU-Suomesta. Televisiolle hän on ohjannut muun muassa televisiosarjan Mikset sä soita? (1994). Sallinen on ohjannut lukuisia dokumenttielokuvia (osan Ranskassa) ja televisiodraamaa sekä toiminut myös tuottajana. Tuottajana hänen ohjelmistonsa on laaja aina realitysarjoista kansainvälisiin yhteistuotantoihin. Realitysarjoista hän on tuottanut muun muassa Suurta Seikkailua ja Unelmakämppää. 

Sallinen valittiin 1990-luvun alussa niin sanottuun "sparrausrinkiin", jonka rahoittamana hän ohjasi elokuvan Kuvia kuolemasta. Sallisen menestynein ohjaustyö on fiktio Yön lapsi (1991), jota on myyty yli kahteenkymmeneen maahan.

Sallinen on säveltäjä Aulis Sallisen poika. Hän on tehnyt isästään elokuvan Kohtaamisia isäni Aulis Sallisen kanssa (2006).

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Mutsun provinssi

Mutsun provinssi () on entinen Japanin provinssi, joka sijaitsi Honshūn pohjoisosassa. Se koostui nykyisistä Fukushiman, Miyagin, Iwaten ja Aomorin prefektuureista sekä Akitan prefektuuriin kuuluvista Kazunon ja Kosakan kunnista. Joskus siitä käytettiin myös nimeä Ōshū, vaikka virallisesti nimitys tarkoittaa Mutsun ja Dewan yhdistettyjä provinsseja.

Mutsu oli yksi viimeisistä provinsseista, jotka Japani valtasi alkuperäisiltä Ainuteilta. Provinssin muinainen pääkaupunki sijaitsi nykyisen Miyagin prefektuurin alueella. Vuonna 709 Mutsu ja naapuriprovinssi Echigo kapinoivat, mutta hallinto lähetti joukkoja tukahduttamaan kapinan. Vuonna 712 Mutsu erotettiin Dewasta ja siitä tehtiin oma provinssinsa.

Meiji-kauden aikana Mutsu hajotettiin neljään uuteen provinssiin: Rikuchū, Rikuzen, Iwaki, and Iwashiro.

Japanin provinssit
Gilbert (Arizona)

Gilbert on kaupunki Yhdysvalloissa Arizonan osavaltiossa. Kaupunki kuuluu Maricopan piirikuntaan. Sen pinta-ala on 176 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2018 arvion mukaan 248 279 asukasta. Vuosina 2010–2018 Gilbertin asukasluku kasvoi 19,1 prosenttia.

Ystävyyskaupungit 
Gilbertillä on kaksi ystävyyskaupunkia:

  Newtownabbey, Pohjois-Irlanti
  Leshan, Kiina

Lähteet 

Maricopan piirikunta
Arizonan kaupungit
KPMG

KPMG on konsulttiyritys, joka tarjoaa tilintarkastus- ja varmennuspalvelujen lisäksi vero- ja lakipalveluja, liikkeenjohdon ja teknologian konsultointia sekä yritysjärjestelypalveluja. KPMG:n pääkonttori sijaitsee Amstelveenissa, Alankomaissa. KPMG:n jäsenyritysten verkosto toimii 236 000 henkilön voimin 144 maassa.

KPMG:n keskeiset kilpailijat ovat Deloitte, Ernst & Young ja PwC; näitä alan kansainvälisiä jättejä kutsutaan yhteisnimellä The Big Four.

Suomessa 
Suomessa ja Virossa yhtiöllä on yli 1600 työntekijää. KPMG toimii 20 paikkakunnalla Suomessa ja kahdella Virossa. 

KPMG Suomen pääkonttori sijaitsee Helsingissä osoitteessa Töölönlahdenkatu 3 A. Toimitusjohtajana toimii Kimmo Antonen.

Katso myös
 Deloitte
 Ernst & Young
 PricewaterhouseCoopers (PwC)
 Luxemburg-vuodot

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhtiön kotisivut

Tilintarkastusyhtiöt
Alankomaalaiset yritykset
Kaunis päivä

Kaunis päivä on Anna Puun esikoisalbumin toinen single, joka julkaistiin digitaalisesti 8. kesäkuuta 2009.

Atria on käyttänyt kappaletta Fresh -tuotesarjansa mainoksessa vuonna 2009.

Kappaleet

Musiikkivideo
Jukka Immosen ohjaama musiikkivideo esitettiin ensimmäisen kerran The Voice -kanavalla elokuun alussa 2009. Video on kuvattu studiolla, jossa Anna Puu levyttää kappaletta. Videolla esiintyvät myös levyn tuottajat Lasse Kurki ja Knipi, sekä trumpettia soittava Mikko Karjalainen.

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2009 kappaleet
Anna Puun kappaleet
Pyhän Agnesin tuomiokirkko

Pyhän Agnesin tuomiokirkko () on roomalaiskatolinen tuomiokirkko Rockville Centressä Long Islandilla New Yorkin osavaltiossa, joka on Rockvillen Centren hiippakunnan pääkirkko. Nykyinen kirkko valmistui vuonna 1935 ja vuonna paavi 1957 Pius XII teki siitä hiippakunnan pääkirkon.

Aiheesta muualla

Pyhän Agnesin tuomiokirkko

Yhdysvaltain katedraalit
New Yorkin osavaltion kirkot
Katolinen kirkko Yhdysvalloissa
Kivikirkot
Agía Rouméli

Agía Rouméli () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 57 (vuonna 2011).

Agía Rouméli sijaitsee Välimereen kuuluvan Libyanmeren rannalla Euroopan syvimmän ja pisimmän rotkon, Samarián rotkon eteläpäässä. Kylässä on muun muassa uimaranta, huoneiden vuokraajia, hotelleja, baareja ja tavernoja. Agía Roumélista kulkee laivoja Loutróon ja Chóra Sfakíoniin sekä Palaióchoraan. Kylään päättyy Samarián rotkon vaellus, jonka jälkeen jatketaan useimmiten laivalla Chóra Sfakíoniin ja sieltä edelleen linja-autolla.

Agía Rouméli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίας Ρουμέλης, Topikí Koinótita Agías Roumélis), johon kuuluu varsinaisen Agía Roumélin kylän lisäksi nykyisin asumaton Palaiá Agía Rouméli.

Historia 

Kylän nimi saattaa tarkoittaa ”kreikkalaista vettä”, ja se on mahdollisesti arabialaista alkuperää. Nykyisen Agía Roumélin seudulla, Samarián rotkon itäreunalla on sijainnut muinoin Tarrhan kaupunkivaltio, jolla oli siirtokuntia Kaukasuksella ja Italiassa asti.

Kylässä oli antiikin aikana laivanrakennustoimintaa, ja sieltä hankittiin puutavaraa Samarián rotkon runsaan puuston ansiosta. Kylässä oli myös sahaustoimintaa vuolaan joen ansiosta. Samarián rotko oli kulkureitti Agía Roumélista kohti pohjoista, ja samalla se suojasi valloittajilta. Vanha Agía Roumélin kylä sijaitsi ylempänä Samarián rotkossa, ja on nykyisin raunioina.

Aikoinaan lähellä Agía Roumélia sijaitsi Artemiin ja Apollonin temppeli, jonka paikalle rakennettiin Pyhän Äidin bysanttilaiskirkko. Agía Roumélin läheisyydessä sijaitsevat myös vanhan osmanivallan aikaisen linnoituksen rauniot.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Agía Rouméli. Kreeta.info.

Kreetan kylät
Sfakiá
Benz Patent-Motorwagen

Benz Patent-Motorwagen Nummer 1 (, tunnetaan Benzin automobiilina) oli maailman ensimmäinen polttomoottorilla kulkenut automobiili, jonka rakensi saksalainen insinööri Karl Benz vuonna 1885. Benz jätti patenttihakemuksen keksinnöstään 29. tammikuuta 1886 ja patentti myönnettiin saman vuoden lopulla 2. marraskuuta. Benz esitteli ajoneuvoaan ensimmäisen kerran julkisesti Mannheimissa 3. heinäkuuta 1886. 

Benz Patent-Motorwagenin voimanlähteenä oli yksisylinterinen nelitahtimoottori, jonka iskutilavuus oli 954 cm³. Moottori oli aikalaisiinsa nähden kevyt, se painoi noin 100 kg ja kehitti Benzin omien mittausten mukaan ⅔ hevosvoiman (noin puolen kilowatin) tehon, kun kierrosluku oli 250/min. Autossa oli kolme suurta, täyskumista pinnarengasta. Ajoneuvoa ohjattiin ohjaustangolla, joka käänsi jousittamatonta eturengasta hammaspyörän välityksellä. Motorwagen saavutti ennätyksellisen 16 kilometrin tuntinopeuden.

Karl Benz paranteli myöhemmin automobiiliaan ja kehitti mallit 2 ja 3.

Maailman ensimmäisen automatkan teki Karl Benzin vaimo Bertha Benz mallilla 3 elokuussa 1888.

Aiheesta muualla 

 Automuseum Dr. Carl Benz, Ladenburg (Heidelberg). 
 Bertha Benz Memorial Route. 
 Ziemann, Marcus: Kansa nauroi maailman ensimmäiselle autolle. Yle Uutiset 29.1.2011.
 Ziemann, Marcus: Auto 130 vuotta – Benzin hevosettomia vaunuja pilkattiin ankarasti. Yle Uutiset 29.1.2016.

Benz
1800-luvun autot
Juhani Forsberg

Kaarle Juhani Forsberg (s. 8. kesäkuuta 1939 Pyhäjärvi Vpl) on eläkkeellä oleva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja Kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden sihteeri.

Koulutus ja työura
Juhani Forsberg suoritti ylioppilastutkinnon Lauttakylän yhteiskoulussa 1958, valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1963, väitteli tohtoriksi 1985 ja nimitettiin Helsingin yliopiston ekumeniikan dosentiksi 1985.

Forsberg toimi papiksivihkimisen jälkeen (1963) jonkin aikaa seurakuntapappina Helsingissä ja Espoossa. Huomattavimman uransa hän on tehnyt Helsingin yliopiston pitkäaikaisena ekumeniikan assistenttina 1966-1990 ja kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden sihteerinä vuodesta 1994 eläkkeelle jäämiseensä saakka 2002. Väliajan hän toimi Suomen lähetysseuran lähetysteologina.

Forsberg oli Suomen Jerusalemin instituutin säätiön hallituksen jäsen vuodesta 1994 sekä Luterilaisen maailmanliiton neuvoston ja sen teologisen tutkimuskomitean jäsen 1990-1997.

Forsberg on keskeinen henkilö Suomen evankelis-luterilaisen kirkon oppineuvottelujen valmistelijana. Hänellä oli merkittävä rooli valmisteltaessa Pohjoismaiden luterilaisten kirkkojen ja Britteinsaarten anglikaanisten kirkkojen yhteistä Porvoon sopimusta, joka loi kirkkojen välille merkittävän teologisen yhteisymmärryksen kirkon jäsenyydestä, opista ja kirkon hengellisestä virasta. Sopimuksen myötä kirkot tunnustavat toistensa pappisviran, ja kirkkojen jäsenet pääsevät vastavuoroisesti osallistumaan seurakuntien toimintaan samoilla edellytyksillä kuin niiden omat jäsenet.

Toiminnastaan Porvoon kirkkoyhteisön ja anglikaanisen kirkon hyväksi kuningatar Elisabet II kutsui Juhani Forsbergin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniajäseneksi (Member of the Order of the British Empire, MBE) 2003.

Suomen evankelisluterilaisen kirkon nykyisessä, vuonna 1986 käyttöön otetussa virsikirjassa on kaksi Forsbergin vuosina 1967-1968 kirjoittamaa virttä. Tiellä ken vaeltaa, joka tunnetaan myös nimellä Adventtilaulu, on nyt virsi nro 15, ja Nouskaamme vuorelle korkeimmalle virsi nro 515. Forsberg kirjoitti molemmat virret Israelissa oppimiinsa sävelmiin, joita hän luuli sikäläisiksi kansanlauluiksi. Myöhemmin on kuitenkin ilmennyt, että Adventtilauluun otetun melodian oli säveltänyt Yossif Hadar. Vuonna 2015 ilmestyneessä Virsikirjan lisävihkossa on yksi Forsbergin suomentama virsi, ruotsalaisen virsirunoilijan Anders Frostensonin virsi "Vinden ser vi inte", virsi 946 En voi nähdä tuulta..

Sotilasarvoltaan Forsberg on vänrikki. Juhani Forsbergin puoliso on kirkkoherra (emerita) Silja Forsberg, ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Jussi Albert Haapala

Jussi Albert Haapala (2. elokuuta 1927 Oulu – 31. elokuuta 2008 Oulu) oli suomalainen postikonttorin johtaja, joka tuli tunnetuksi oman konttorinsa ryöstöstä ja vaimonsa murhasta.

Haapala toimi Tornion postipiirin esimiehenä. Vuonna 1985 hän jäi kiinni yrityksestä varastaa omasta postikonttoristaan 438 000 markkaa, jotka sinne oli tilattu Suomen Pankista. Tutkimuksissa paljastui, että hän oli syyllinen myös vuonna 1984 tapahtuneeseen törkeään petokseen Kukkolan postissa, missä 75 000 markkaa vaihdettiin paperisilppuun.

Haapalan vaimon, 50, kuolema tuli ensi kertaa julkisuuteen heti sen tapahduttua 10. marraskuuta 1977. Haapala oli lavastanut murhan onnettomuudeksi, jossa silitysraudan rispaantunut johdin olisi aiheuttanut kuolemaan johtaneen sähköiskun. Erikoinen onnettomuus uutisoitiin laajasti lehdistössä ja johti varoituksiin silitysrautojen johtimien vaarallisuudesta. Tosiasiassa Haapala johdatti sähkövirtaa nukkuvaan uhriin. Tornion raastuvanoikeus ja Rovaniemen hovioikeus tuomitsivat Haapalan murhasta, erittäin raskauttavien asiahaarojen vallitessa tehdystä petoksesta, törkeästä varkauden yrityksestä sekä pontikan keitosta elinkautiseen vankeuteen.

Vaimon murhan motiivina oli Haapalan halu päästä naimisiin rakastajattarensa kanssa. Haapala toimi kirkkovaltuutettuna ja Haapalan vaimo kuului Tornionjokilaaksossa vaikuttaneeseen Kolströmin pappissukuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset murhaajat
Talousrikolliset
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Jäämiina

Jäämiina on painesytytteinen miina, joka sijoitetaan jäähän tehdyn reiän kautta jään alle. Räjähtäessään se rikkoo jään ja estää vihollisen etenemisen jäätä pitkin. Jäämiinat asennetaan sarjaksi, jossa yhden miinan aikaansaama paineaalto räjäyttää muutkin samaan sarjaan kuuluvat jäämiinat. Miinassa on räjähdysainetta 1–2 kiloa. Jäämiinasarja saadaan räjähtämään asettamalla painesytytteisten miinojen joukkoon sähkösytytteinen jäämiina, joka laukaistaan rannalta. Jatkosodan aikana suomalaiset käyttivät noin 546 000 jäämiinaa. Niitä käytettiin runsaasti muun muassa Äänisellä ja Suomenlahden itärannikolla. Vuosina 1943–1944 suomalaisvalmisteisia jäämiinoja myytiin Saksaan yli 770 000 kappaletta. Sodanaikaisia jäämiinoja nimitettiin myös ARSA-miinoiksi kehittäjänsä Arvo Ensio Salorannan mukaan.

Lähteet
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966, hakusanat jäämiina ja miina.
 http://www.jaegerplatoon.net/landmines2.htm (kuva ja tietoja jäämiinoista) 

Miinat
Funky Team

Funky Team Ry on vuonna 1995 perustettu helsinkiläinen cheerleading-seura. Joukkueita on cheer- ja tanssisarjoissa yhteensä yli kolmekymmentä, alkeistasolta edustusryhmiin. Parhaat ryhmät kilpailevat kansainvälisissä kisoissa. Urheiluseuroille tyypillisesti Funky Team toimii pääosin vapaaehtoisvoimin. Rahoitus tulee jäseniltä ja Helsingin kaupungin avustuksesta. Seuran Gorillaz-joukkue voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2018 Helsingissä järjestetyissä kisoissa. Gorillaz on myös 20-kertainen Suomen-mestari vuodesta 2001 alkaen. Seuran juniorisekajoukkue Blackbackz edusti Suomea junioreiden MM-kisoissa vuosina 2017 ja 2018. Naisten edustusjoukkue Wild Flyers edusti Suomea MM-kisoissa naisten sarjassa vuonna 2014, ennen liittojohtoista maajoukkuetta.

Cheerleading-joukkueet

♙

Cheertanssi-joukkueet

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut

Suomalaiset tanssiurheiluseurat
Vuonna 1995 perustetut urheiluseurat
None (EP)

None on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin vuonna 1994 julkaistu EP-levy. Albumi on järjestykseltään yhtyeen kolmas julkaisu.

Albumin kappale "Ritual" on Meshuggahin ainoa kappale, jossa laulaja Jens Kidmanin kuullaan laulavan puhtaalla laulutyylillä murinalaulun sijaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu
 Fredrik Thordendal – kitara, taustalaulu
 Mårten Hagström – kitara, taustalaulu
 Peter Nordin – basso
 Tomas Haake – rummut

Vuoden 1994 EP:t
Meshuggahin albumit
Meshuggah (EP)

Meshuggah (myös nimellä Psykisk Testbild) on ruotsalaisen extreme metal -yhtye Meshuggahin vuonna 1989 julkaistu EP-levy. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu.

EP julkaistiin 12 tuuman vinyylilevynä tuhannen kappaleen painoksena. Sitä myytiin yhtyeen kotikaupungissa Uumajassa Garageland-liikkeessä. Levy poikkeaa yhtyeen myöhemmästä tuotannosta, sillä se on thrashmetallia.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu, rytmikitara
 Fredrik Thordendal – kitara, laulu
 Peter Nordin – basso
 Niclas Lundgren – rummut

Lähteet 

Vuoden 1989 EP:t
Meshuggahin albumit
Tomas Haake

Tomas Haake (s. 13. heinäkuuta 1971 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalaisen extreme metal -yhtyeen Meshuggahin rumpali. Hän myös sanoittaa suuren osan yhtyeen kappaleista ja esittää puhelaulua monissa kappaleissa (esimerkiksi ”The Exquisite Machinery of Torture” Chaosphere-albumilta ja ”Spasm” Nothing-albumilta). Haake on ollut yhtyeen rumpalina vuodesta 1990 asti ja on esiintynyt kaikilla yhtyeen julkaisuilla lukuun ottamatta Meshuggah-EP:tä, jolla rumpuja soitti Niclas Lundgren.

Haake tunnetaan hyvin taitavana ja teknisenä rumpalina. Hän käyttää soitossaan paljon polyrytmejä. Haake on saanut soittoonsa vaikutteita tunnetuilta progressiivisen metallin ja rockin rumpaleilta, kuten Dream Theaterin Mike Portnoylta ja Rushin Neil Peartilta. Hän käyttää rumpusetissään monin paikoin ride-peltejä crashien tilalla, ja hänen settinsä on muiltakin osin asettelultaan hyvin epätavanomainen.

Haake käyttää Sonorin rumpuja, Axisin pedaaleja, Vic Firthin kapuloita ja Evansin kalvoja.

Diskografia 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 The Violent Sleep of Reason (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Meshuggahin kotisivut 
 Tomas Haake Vic Firthin sivuilla 

Ruotsalaiset metallimusiikin rumpalit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Lankosken paperitehdas

Lankosken paperitehdas toimi Merikarvian Lankosken kylässä vuosina 1842-1873. Lumppuja raaka-aineena käyttänyt tehdas valmisti käärepaperia, kartuusipaperia ja pinkopahvia neljän työntekijän voimin.

Tehtaan perusti Lapväärtistä kotoisin ollut kirjanpitäjä Johan Liljeblad joka oli mennyt naimisiin Lankoskella maatilan omistaneen Johan Långforsin tyttären kanssa. Liljeblad perusti Lankoskelle paperitehtaan ohella 1835 jauhomyllyn, vesisahan ja saviastiatehtaan. Saviastiatehtaassa valmistettiin erilaisia käyttöastioita sekä kaakeleita.

Liljebladin kuoltua 1847 tehtaat jäivät hänen leskelleen Margaretille. Tämä meni naimisiin joulukuussa 1850 itseään 15 vuotta nuoremman Antti Ahlströmin kanssa. Antti Ahlström oli vauraan merikarvialaisen Yli-Kaasan talon poika joka oli käynyt koulua Porissa. Ahlströn lunasti vaimonsa lapsilta näiden osuudet Liljebladin jättämään omaisuuteen. Hän aloitti puutavaran myynnin ulkomaille, viljan tuonnin ja laivojen rakentamisen. Ahlström rakensi myös 1863 kaksiraamisen sahan Lankoskelle. Vuonna 1872 Ahlström muutti Lankoskelta Noormarkkuun ja seuraavana vuonna myös Lankosken paperitehtaan toiminta päättyi.

Lähteet 
 Marja Roiha: Merikarvian Lankoski - Perusselvityksiä maankäytön suunnittelua varten. Tampereen teknillinen yliopisto 2004
 Lankosken kylän historiaa

Merikarvian rakennukset ja rakennelmat
Suomalaiset paperinvalmistajat
Suomen teollisuushistoria
I (EP)

I on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin vuonna 2004 julkaistu EP-levy. Albumi sisältää vain yhden tasan 21 minuuttia kestävän albumin nimeä kantavan kappaleen. Kappaleen on kirjoittanut rumpali Tomas Haake ja kitaristi Fredrik Thordendal.

Albumi tehtiin Mushroomhead-yhtyeen laulajan Jason Popsonin uudelle Fractured Transmitter -pienlevy-yhtiölle. Popson, joka on itse suuri Meshuggah -fani, oli juuri aloittelemassa levy-yhtiönsä toimintaa ja I:n piti olla sen ensimmäinen julkaisu. Albumi julkaistiin ja se myi kohtalaisen hyvin.

Albumi on julkaistu rumpali Tomas Haaken 33-vuotissyntymäpäivänä 13. heinäkuuta 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu
 Fredrik Thordendal – kitara, basso
 Mårten Hagström – kitara
 Tomas Haake – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 8.5/10
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Vuoden 2004 EP:t
Meshuggahin albumit
Korsholman linnalääni

Korsholman linnalääni oli keskiaikainen ruotsalainen linnalääni Perämerta ympäröivällä alueella. Linnalääni ulottui alun perin Uumajan seudulta lännessä aina Vaasaan saakka idässä. Se sai nimensä Vaasan edustalla olevasta Korsholman linnasta, joka mainitaan ensimmäisen kerran Bo Joninpoika Gripin testamentissa vuonna 1384 nimellä Krytzeborg.

Bo Joninpoika oli vuodesta 1374 ollut kaikkien Suomen läänien sekä Suur-Hälsinglandin hallitsija. Hänen kuolemansa jälkeen vitaaliveljet kuten Arent Styke olivat herroina Korsholmassa, mutta luovuttivat vuonna 1399 linnan alueineen kruunulle. Kuningatar Margareeta asetti entisen vitaaliveljen Otte Peccatelin linnanvoudiksi. Bridget Ottentytär Peccatel, joka oli todennäköisesti hänen tyttärensä, nai vuonna 1428 Nils Gustafinpoika Båtin Rossvikin suvusta. Hänestä tuli seuraava Korsholman linnan vouti.

Viimeistään tähän aikaan Perämeren ympäristö muodosti erillisen linnalääniin. Hallinnollinen yhteys Hälsinglandiin oli lopullisesti katkennut.

Vuonna 1413 tehtiin verollepano seuraavissa Korsholman linnaläänin pitäjissä: Mustasaari, Kyrö, Kemi ja Ranta (muodostivat yhden pitäjän), Tornio, Luulaja, Piitime, Skellefteå, Lövånger, Bygdeå ja Uumaja.

Nils Gustafinpojan kuoleman jälkeen valtionhoitaja Kaarle Knuutinpoika Bonde otti haltuunsa Korsholman linnaläänin ja koko Suomen. Hänen vastustajansa Krister Niilonpoika Vaasa onnistui kuitenkin voittamaan kuningas Kristoferin luottamuksen ja sai riistettyä Kaarle Knuutinpojalta suuren osan läänistä. Ratkaisu johti siihen että Korsholman linnalääni jaettiin vuonna 1435 kahteen laamannikuntaan Upsalan ja Turun hiippakuntien välisen rajan mukaisesti, Kemijoesta hieman pohjoiseen.

Vuonna 1441 myös itse lääni jaettiin saman rajan mukaisesti. Entisen suurläänin länsiosaa alettiin nimittää Västerbotteniksi ja itäosaa Pohjanmaaksi (ruotsiksi Österbotten). Tästä lähtien Korsholman lääni käsitti ainoastaan Pohjanmaan. Kaarle Knuutinpojan jälkeen lääniä hallitsivat useat muut Ruotsin ylimykset. Tunnetuimpia heistä on Sten Sture vanhempi. Vuoden 1634 lääniuudistuksen jälkeen entisen Korsholman linnaläänin alue tuli kuulumaan Pohjanmaan lääniin

Vielä vuonna 1569 käyttivät Västerbottenin talonpojat Korsholman läänin länsiosan (provincie Corsholms partis occidentalis) sinettiä. Sillä sinetöitiin säädyn uskollisuudenvala Juhana III:lle. Vaakunassa kaksi karhua hyökkää miestä vastaan.

Lähteet
 Wallerström, Thomas (1995). Norrbotten, Sverige och medeltiden. Lund Studies in Medieval Archaeology 15:1. Sivut 13–14 
 Övre Norrlands historia, del I: tiden till 1600. 1962. Sivut 179–201

Viitteet

Suomen linnaläänit
Forsberg

Forsberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anders Forsberg (1864–1937), suomalainen kansanedustaja (RKP)
 Anton Forsberg (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti
 Bengt Forsberg (s. 1952), ruotsalainen pianisti
 Bengt Olof Forsberg (s. 1941), suomalainen laulaja 
 Börje Forsberg (1944–2017), ruotsalainen musiikkituottaja
 Elmer A. Forsberg (1883–1950), amerikansuomalainen taidemaalari ja professori
 Emil Forsberg (s. 1991), ruotsalainen jalkapalloilija
 Filip Forsberg (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Hannu Forsberg (s. 1960), suomalainen oopperalaulaja
 Helge Forsberg (s. 1920), suomalainen kilpasoutaja
 Henrik Forsberg (s. 1967), ruotsalainen maasto- ja ampumahiihtäjä
 Henrik Forsberg (s. 1985), suomalainen jääkiekkoilija
 Jere Forsberg (s. 1994), suomalainen vammaisurheilija, jousiammunnan paralympiavoittaja
 John Forsberg (1917–2014), suomalainen kansanedustaja (RKP), kirkkoherra ja rovasti
 Juhani Forsberg (s. 1939), suomalainen pappi, Kirkon ulkoasiain osaston teologisten asioiden ent. sihteeri ja virsirunoilija
 K. M. Forsberg (1825–1868), suomalainen lääkäri ja kirjallisuuden suomentaja
 Karl Johan Forsberg (1828–1901), suomalainen valtionagronomi
 Kent Forsberg (s. 1947), ruotsalainen jääkiekkovalmentaja
 Knut Forsberg (1829–1895), ruotsalainen puutarhuri ja maisema-arkkitehti
 Kristian Forsberg (s. 1986), norjalainen jääkiekkoilija
 Lars Lennart Forsberg (1933–2012), ruotsalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, säveltäjä ja elokuvatuottaja
 Magdalena Forsberg (s. 1967), ruotsalainen maasto- ja ampumahiihtäjä
 Osrik Forsberg (1912–1994), suomalainen kilpasoutaja
 Pepe Forsberg, suomalainen tietokirjailija
 Peter Forsberg (s. 1973), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Roland Forsberg (s. 1939), ruotsalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä
 Sara Maria Forsberg (s. 1994), suomalainen laulaja, lauluntekijä ja Internet-julkkis
 Thomas Forsberg, Quorthon (1966–2004) ruotsalainen viikinki- ja black metal -muusikko
 Tuomas Forsberg (s. 1967), Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professori
 Ulla-Maija Forsberg (s. 1960), suomalainen kielitieteilijä, Helsingin yliopiston ent. vararehtori
 Väinö Forsberg (1895–1966), suomalainen jääkärieversti
 Åke Forsberg (1925–2006), suomalainen jalkapalloilija.
Nothing



Nothing on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin vuonna 2002 julkaistu studioalbumi.

Nothingin kappaleet ovat Meshuggahin aiempaan tuotantoon verrattuna paljon thrash metalista poikkeavia; kappaleissa on enemmän fuusiojazz-vaikutteita ja ne ovat tempoltaan hitaampia.

Kappaleet

Uudelleenjulkaisu 

Nothing julkaistiin uudelleen 31. lokakuuta 2006. Albumin kitararaidat äänitettiin uudelleen 7-kielisten kitaroiden sijasta 8-kielisillä.

Uudelleenjulkaisun kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 Uudelleenjulkaisun kokonaiskesto 58:33

Videot 
 "Straws Pulled at Random" (Live, Download 2005) 	 
 "In Death—Is Death" (Live, Download 2005) 	 
 "Future Breed Machine" (Live, Download 2005) 	 
 "Rational Gaze" (musiikkivideo) 	 
 "Shed" (musiikkivideo) 	 
 "New Millennium Cyanide Christ" (musiikkivideo) 	 
 "Rational Gaze" (Mr. Kidman Delirium -versio)

Kokoonpano 
 Jens Kidman – laulu
 Fredrik Thordendal – soolokitara, basso, lisäksi rytmikitara uudelleenjulkaisussa
 Mårten Hagström – rytmikitara
 Tomas Haake – rummut, puhelaulu

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Pitchfork Media: 8.1/10
 PopMatters: 
 Soundi:

Lähteet 

Meshuggahin albumit
Vuoden 2002 albumit
NCIS: Los Angeles

NCIS: Los Angeles (NCIS:LA) on yhdysvaltalainen CBS-kanavan rikosdraamasarja, joka kertoo Naval Criminal Investigative Service -viraston Los Angelesin yksiköstä, joka tutkii Yhdysvaltain laivastossa ja merijalkaväessä tapahtuneita rikoksia. NCIS: Los Angeles ja NCIS: New Orleans ovat NCIS Rikostutkijat -sarjan sisarsarjoja.

Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2009 CBS-kanavalla. Suomessa sarjaa on esitetty Nelosen ja Heron kanavilla.

Sarjan luojana toimii NCIS Rikostutkijat sarjankin vastaavana tuottajan toiminut Shane Brennan.

Hahmot

Tuotanto 

Sarjan kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2009. NCIS: Los Angelesin uudet roolihahmot esiteltiin alkuperäisen sarjan kaksiosaisessa jaksossa. NCIS:n roolihahmot olivat aikanaan vierailleet samaan tapaan Kunnian miesten kuudennella tuotantokaudella.

Crossover jaksot 
NCIS: Los Angeles ja Havaiji 5-0 ovat tehneet muutamia crossover jaksoja, joissa kummankin sarjan hahmoja nähdään toisessa sarjassa. Crossover-jaksoilla on yhdistetty sarjojen NCIS: Los Angeles, Havaiji 5-0 ja Nuori MacGyver tapahtumat toisiinsa.

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 NCIS: Los Angeles CBS.comissa 
 
 NCIS: Los Angeles TV.comissa 

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Jeesus elokuvissa

Jeesuksesta kertovia elokuvia:

Kirjallisuutta 
Olli Seppälä – Marko Latvanen: Vapahtajia valkokankaalla. Kirjapaja 1996.

Lähteet

Elokuvissa

Taiteen aiheet
Arthur Rackham

Arthur Rackham (19. syyskuuta 1867 Lontoo – 6. syyskuuta 1939 Limpsfield, Surrey) oli englantilainen kuvittaja. Hänet tunnetaan useista satukuvituksistaan (mm. Liisan seikkailut ihmemaassa) sekä Nibelungin sormuksen ja kuningas Arthurin legendojen kuvituksista. 

Arthur Rackham päätti jo varhain ryhtyä taidemaalariksi, ja harrasti nuorena maalausta ahkerasti. Vartuttuaan hän työskenteli toimistoapulaisena vakuutusyhtiössä ja alkoi vuonna 1884 opiskella iltaisin Lambeth School of Art -taidekoulussa. Vuosina 1892–1896 Rackham työskenteli The Westminster Budget -lehden kuvittajana. Rackham oppi hyödyntämään kuvituksissa uutta rasteritekniikkaa. Rackham alkoi saada eri lehdiltä kuvitustöiden tilauksia, mutta hänen päätavoitteenaan pysyi edelleen maisema- ja muotokuvamaalarin ammatti. Muun muassa pilalehti Punch ja viikkolehti Pall Mall Budget tilasivat 1890-luvulla Arthur Rackhamilta kuvituksia, ja niistä sai alkunsa groteski ja humoristinen tyyli, josta tuli myöhemmin Rackhamin tavaramerkki.

Rackham alkoi tehdä kuvituksia myös kirjoihin. Rackhamin läpimurto kirjankuvittajana oli The Ingoldsby Legends -kirjan kuvitus vuonna 1898. Sen jälkeen hän kuvitti vuonna 1900 Grimmin veljesten sadut ja Jonathan Swiftin Gulliverin retket. Varsinkin Grimmin satujen kuvitus toi Rackhamille mainetta. Rackhamin tulot pysyivät silti vielä vaatimattomina, ja lisäksi toinen buurisota pahensi yleistä taloustilannetta.

Arthur Rackham alkoi 1900-luvun alussa seurustella taidemaalari ja kuvanveistäjä Edyth Starkien kanssa. Edythin kehotuksesta Rackham asetti vuonna 1902 Royal Society of Painters in Watercolours -seuran näyttelyyn esille joitakin fantasia-aiheitaan. Hänen yllätyksekseen nämä työt herättivät suurta kiinnostusta ja kaikki myytiin. Menestys vahvisti Rackamin itseluottamusta ja sai hänet vakuuttumaan siitä, että hänen tulisi keskittyä kuvitustöiden tekemiseen. Arthur ja Edyth menivät naimisiin vuonna 1903. Rackham kuvitti Washington Irvingin ”Rip Van Winkle” -teoksen rajoitetun painoksen (1905), joka teki hänet tunnetuksi myös Yhdysvalloissa. 

Seuraavina vuosina Rackhamista tuli tunnettu ja menestynyt kuvittaja. Hän kuvitti muun muassa J. M. Barrien kirjan Peter Pan in Kensington Gardens (1906), Lewis Carrollin Liisa ihmemaassa (1907) ja teki myös Richrad Wagnerin Nibelungin sormukseen pohjautuvat kuvitukset (1910–1911). Hänen kuvituksensa levisivät laajalti sekä Iso-Britanniassa että Yhdysvalloissa, ja myös hänen alkuperäistyönsä myivät hyvin. Vuonna 1908 Rackham hyväksyttiin Royal Society of Painters in Watercolours -seuran täysjäseneksi. 

Arthur Rackham kuvitti uransa aikana yli 60 kirjaa, mukaan lukien William Shakespearen, J. M. Barrien, Charles Dickensin, Jonathan Swiftin, Izaak Waltonin, John Miltonin ja Edgar Allan Poen teoksia. Lisäksi hän teki kuvitukset Hanhiemon satuaarteeseen ja lukuisiin muihin satu- ja lastenkirjoihin. Rackham sai töihinsä vaikutteita 1500-luvun taiteilijoilta Albrecht Düreriltä ja Albrecht Altdorferilta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset taiteilijat
Fantasiataiteilijat
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1939 kuolleet
Englantilaiset kuvittajat
Richard Sykes

Sir Richard Sykes (1921 – 22. maaliskuuta 1979) oli brittiläinen diplomaatti. Hän toimi vuodesta 1977 Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähettiläänä Alankomaissa. Hän kuoli vuonna 1979 salamurhan uhrina, kun hänet ja hänen palvelijansa, 19-vuotias Karel Straub ammuttiin Haagissa. Tekoon syyllisiksi paljastuivat IRA:n jäsenet. Sykes ei ollut joutunut ennen kuolemaansa uhkausten kohteeksi. 

Sykes teki raportin brittiläisten diplomaattien turvallisuudesta vuonna 1976 tapahtuneen Christopher Ewart-Biggsin murhan jälkeen. 

Ennen lähtemistään Alankomaihin Sykes oli työskennellyt muun muassa Kuubassa ja Yhdysvalloissa, joista Kuubassa suurlähettiläänä (1970–1972). Kotimaassaan hän toimi Foreign and Commonwealth Officessa vara-alivaltiosihteerinä. Sykes oli toisen maailmansodan veteraani, joka palkittiin Military Crossilla ja Croix de Guerrella.

Aiheesta muualla 
 1979: British ambassador assassinated in Holland 
 British ambassador, butler slain 

Suurlähettiläät
Brittiläiset diplomaatit
Brittiläiset henkirikosten uhrit
Haagin historia
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
MAO-estäjät

MAO-estäjät eli monoamiinioksidaasiestäjät tai monoamiinioksidaasi-inhibiittorit tai MAO-inhibiittorit (MAOI, ) estävät monoamiinivälittäjäaineiden metabolisoitumisesta vastuussa olevien monoamiinioksidaasi-entsyymien toimintaa. Niitä käytetään lääkkeenä muun muassa masennuksen hoidossa. Koska MAO-estäjät estävät monoamiinien (kuten serotoniinin, noradrenaliiniin ja dopamiiniin) metabolisoitumista, lisäävät MAO-estäjät näiden määrää synapseissa.

Kuten serotoniinin takaisinimeytymisen estäjätkin, MAO-estäjät toimivat serotoniinin määrää lisäävästi. Kuitenkin toisin kuin SSRI-lääkkeillä, MAO-estäjien määrä on riippuvainen serotoniinista. Täten serotoniinia lisäävien kemikaalien kuten MDMA:n käyttö yhdessä MAO-estäjien kanssa saattaa aiheuttaa jopa kuolettavan serotoniinioireyhtymän. Tästäkin syystä johtuen on muiden antidepressanttien käyttö vasta-aiheista yhdessä minkään MAO-estäjän kanssa. Yleensä masennuslääkkeitä saatetaan käyttää yhdessä, mutta tästä tekevät MAOI:t ehdottoman poikkeuksen. Muidenkin monoamiinien vapautumista lisäävien ja takaisinottoa estävien aineiden käyttöä on vältettävä, koska liian suureksi kohonneet välittäjäainemäärät voivat johtaa serotoniinioireyhtymän lisäksi hypertensiiviseen kriisiin.

Masennuslääkkeenä käytetään monoamiinioksidaasientsyymin A-tyypin estäjiä. Suomessa rekisteröityjä MAO-A -estäjiä on moklobemidi, jota myydään tuotenimillä Aurorix ja Moclobemide Ratiopharm. Moklobemidi on ollut käytössä Suomessa pitkään, sillä se tuli siellä käyttöön 1970-luvun lopulla. Aikaisemmin käytettiin epäselektiivisiä MAO:n salpaajia, kuten iproniatsidi, Marsilid sekä nialamidi, Niamid. 

MAO-B-estäjiä, esimerkiksi selegiliini ja rasagiliinia, käytetään Parkinsonin taudin hoidossa. Vuodesta 2006 MAO-B-estäjiä on käytetty Yhdysvalloissa myös masennuksen hoitoon.

Tupakka on luonnollinen, epäselektiivinen monoamiinioksidaasiestäjä sen sisältämien beetakarboliinien takia. Positroniemissiotomografialla tehty tutkimus osoittaa tupakoijien MAO-A aktiivisuuden olevan 30 % heikentynyt ja MAO-B aktiivisuuden 40 % heikentynyt.

MAO-A:n toiminta voi olla myös geneettisesti heikompaa.

MAO-estäjien ja tyramiinin yhteisvaikutus 
Ensimmäisen sukupolven palautumattomilla MAO-estäjillä oli ruokavaliorajoituksia runsaasti tyramiinia sisältävien ruoka-aineiden, kuten kypsytettyjen juustojen ja punaviinin, osalta. Moklobemidin yhteisvaikutusta tyramiinin kanssa pidetään mitättömänä, eikä ruokavaliorajoituksiin ole aihetta. Hypertensiivistä vaikutusta saattaa silti esiintyä kliinisesti merkittävänä epätavanomaisen suurilla, yli 900 mg vuorokausiannoksilla tai jos tyramiinipitoista ruokaa syödään suuria määriä ja etenkin jos henkilö kärsii verenpainetaudista.

Lähteet 
 Achté & Tamminen: Psykiatrian käsikirja, Recallmed, 1988 (s. 352–355)
 Tuomi, Olli & Alfering: Lääkkeet ja niiden käyttö, SHKS, 1977 (s. 182–183)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Parkinsonin taudin lääkkeet

Seulonnan keskeiset artikkelit
Kreetan valtio

Kreetan valtio () oli Välimerellä sijaitsevalle Kreetan saarelle vuonna 1898 perustettu autonominen tasavalta, joka kuului Osmanien valtakuntaan. Vuonna 1913 Kreetan valtio liitettiin Kreikkaan.

Historia 

Kreikka itsenäistyi Osmanien valtakunnasta vuonna 1821, mutta Kreeta jäi edelleen osaksi valtakuntaa. Kreetalaiset järjestivät usein kapinoita osmanivaltaa vastaan ja painostivat Ateenaa tulemaan apuun. Vuoden 1866 kapinan johtomiehet alkoivat vaatia énosista eli liittoa Kreikan kanssa. Kreikkalaiset ympäri maailmaa alkoivat kerätä rahaa aseita varten, ja saarelle alkoi saapua vapaaehtoisjoukkoja. Kreetalaiset jäivät kuitenkin yksin, sillä suurvallat painostivat Kreikan luopumaan kreetalaiskapinallisten tukemisesta.

Vuonna 1898 suurvallat kuitenkin taipuivat ja vaativat osmaneja myöntämään Kreetalle itsehallinnon. Kreeta oli yhä nimellisesti osa Osmanien valtakuntaa, mutta se jaettiin neljään miehitysalueeseen Ranskan, Italian, Venäjän ja Britannian kesken. Suurvallat pakottivat osmanit hyväksymään valtion ylikomissaariksi Kreikan kuninkaan Yrjö I:n pojan Kreikan prinssin Yrjön.

Ylikomissaari prinssi Yrjö muodosti Kreetaa hallinneen kreetalaisista ja osmaneista koostuneen neuvoston. Muutaman vuoden kuluttua kreetalaiset alkoivat vaatia énosista Kreikan kanssa, ja saarta uhkasi kapina. Kreetaa hallinneeseen neuvostoon kuului kreetalaispoliitikko Elefthérios Venizélos, joka nousi énosikseen tähtäävän liikkeen johtoon. Venizélos kutsui koolle vallankumousneuvoston vuonna 1905. Se oli laiton ja se hajotettiin. Venizéloksella oli kuitenkin niin suuri kannatus, että tilanne johti prinssi Yrjön eronpyyntöön vuonna 1906. Prinssi Yrjön jälkeen Kreetan valtion ylikomissaariksi nousi Aléxandros Zaḯmis.

Kreetaa hallinnut neuvosto julisti vuonna 1908 saaren olevan Kreikan kanssa liitossa. Venizéloksesta tuli Kreikan pääministeri vuonna 1910, ja énosis Kreikan kanssa saavutettiin lopulta hänen johdollaan vuonna 1913.

Katso myös 
Kreetan historia

Lähteet

Aiheesta muualla 

92 Euroopan historia
Euroopan entiset valtiot
Kreetan historia
Historialliset saarivaltiot