joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Single Ladies (Put a Ring on It)

"Single Ladies (Put a Ring on It)" on Beyoncén single hänen albumiltaan I Am... Sasha Fierce.

Versiot 
Digital  Remix EP 
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Dave Aude Club Mix) - 8:24
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Karmatronic Remix) - 5:58
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Club Mix) - 6:59
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Dub) - 7:05
 "Single Ladies" (DJ Escape & Tony Coluccio Club) - 6:58
 "Single Ladies" (DJ Escape & Tony Coluccio Dub) - 6:11
 "Single Ladies" (Lost Daze Dating Service Remix) - 6:52
 "Single Ladies" (Craig C's Master Blaster Radio Remix) - 8:19

US Promo Remixes EP
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Dave Aude Club) - 8:24
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Dave Aude Radio) - 3:50
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Karmatronic Club) - 5:58
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Karmatronic Radio) - 3:47
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Club) - 6:59
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Dub) - 7:05
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Radio) - 3:36
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (DJ Escape & Tony Coluccio Club) - 6:58
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (DJ Escape & Tony Coluccio Dub) - 6:11
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (DJ Escape & Tony Coluccio Radio) - 3:44
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Lost Daze Dating Service Remix) - 6:52
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Lost Daze Dating Service Radio) - 3:32
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Craig C's Master Blaster Remix) - 8:19
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Craig C's Master Blaster Radio) - 3:31

CD Single
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Main) - 3:13
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Maurice Joshua Club Edit) - 3:44
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Maurice Joshua Club Mix ) - 6:47
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Instrumental) - 3:11
 "If I Were a Boy" - 4:10

UK CD Single
 "Single Ladies (Put a Ring on It)"
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Remix)

UK Promo CD Single
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Redtop Club) - 6:59
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (My Digital Enemy Remix) - 6:39
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Olli Collins & Fred Portelli Remix) - 7:43
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Japanese Popstars Remix) - 7:46
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Craig C's Master Blaster Remix) - 8:19
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Karmatronic Club) - 5:58
 "Single Ladies (Put a Ring on It)" (Main) - 3:13

Lähteet

Vuoden 2008 kappaleet
Beyoncé Knowlesin kappaleet
Grammy-palkitut kappaleet
Coloradon laakio

Coloradon laakio () on Lounais-Yhdysvalloissa Kalliovuorten vuorijonojen välissä oleva kuiva ylätasanko, jossa on muun muassa Grand Canyon ja useita muita luonnonpuistoja. 337 000 neliökilometrin laajuinen alue ulottuu Utahiin, Coloradoon, Arizonaan ja New Mexicoon ja on osin sama kuin niin kutsuttu Four Cornersin alue.

Aiheesta muualla 

 Why is the Colorado Plateau Rising?  Geology.com. 

Ylängöt
Yhdysvaltain aavikot
Arizonan maantiede
Coloradon maantiede
New Mexicon maantiede
Utahin maantiede
Beverly Hillsin hienostohauva

Beverly Hillsin hienostohauva (Beverly Hills Chihuahua) on Walt Disney Picturesin vuonna 2008 julkaisema komediaelokuva. Pääosan esittäjänä on Piper Perabo beverlyhillsiläisenä Rachelina, joka saa hoidettavakseen tätinsä Vivin Jamie Lee Curtis chihuahuansa Chloen. Rachel matkustaa kavereineen Meksikoon viettämään lomaa, mutta matkalla tulee pieniä mutkia, Chloe kidnapataan ja Papin tehtävänä on löytää Chloe ennen kuin kaikki on liian myöhäistä.

Alkuperäiset näyttelijät 

 Chloe (ääni): Drew Barrymore
 Rachel Ashe Lynn: Piper Perabo
 Aunt Viv: Jamie Lee Curtis
 Papi (ääni): George Lopez 
 Delgado (ääni): Andy Garcia
 Mother Dog (ääni): Grey DeLisle

Suomenkieliset äänet 

 Pamela Tola: Chloe
 Raili Raitala: Rachel
 Matti Ristinen: Papi
 Jari Sillanpää: Montezuma
 Samuli Vauramo: Sam
 Kristiina Halttu: Viv-täti
 Jussi Lampi: El Diablo
 Antti Reini: Delgado
 Petri Hanttu: Vasquez
 Kari Tamminen: Etsivä Ramirez
 Mari Riikonen: Bimini

Henkilöt
Chloe
Papi
Rachel Ashe Lynn
Viv-täti
Delgado
El Diablo
Vasquez

Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Raja Gosnellin ohjaamat elokuvat
Elokuvat koirista
Disneyn elokuvat
Oscar Kleineh

Oscar Conrad Kleineh (18. syyskuuta 1846 Helsinki – 16. marraskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Kleinehin vanhemmat olivat ravintoloitsija Louis Gabriel Kleineh ja Maria Kristina Forsell. Hän kävi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun 1863–1864 ja opiskeli sitten Düsseldorfissa, Karlsruhessa ja Pietarissa vuosina 1866–1878 sekä vielä Pariisissa 1881–1885.

Kleineh maalasi muun muassa meri- ja rannikkomaisemia Suomenlahden rannikolta ja saaristosta, Ranskasta, Tanskasta, Norjasta sekä Välimeren maista, samoin kuin purjehduskuvia ja kaupunkinäkymiä eri puolilta Eurooppaa, kuten 1870-luvulla Pohjois-Ranskasta. Edellisistä teoksista Myrskyn jälkeen voitti vuonna 1874 Taideyhdistyksen dukaattipalkinnon ja on Ateneumin kokoelmissa. Jälkimmäisiä taas edustaa Katukuva Quimperistä vuodelta 1871. Hänen maalauksensa Helsingin Eteläsatamasta on puolestaan esillä tasavallan presidentin virka-asunnossa.

Kleineh oli naimaton.

Kuvia teoksista

Lähteet

Kirjallisuus
 
 
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961.
 Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli.

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Tervo, Tuija & Lindgren, Liisa & Ericsson, Christoffer H.: Oscar Kleineh 1846–1919 : Oscar Kleinehin matkassa. Amos Andersonin taidemuseo 2003.

Aiheesta muualla

 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1846 syntyneet
Vuonna 1919 kuolleet
Trine

Trine on suomalaisen Frozenbyten kehittämä tasohyppelypeli. Projekti julkistettiin 5. joulukuuta 2008. Peli julkaistiin Windowsille 10. heinäkuuta , mutta bugien takia PlayStation Networkiin vasta 23. lokakuuta 2009. 

Pelille on julkaistu jatko-osat Trine 2, Trine 3: The Artifacts of Power ja Trine 4: The Nightmare Prince.

Pelaaminen 
Peli on fantasiamaailmaan sijoittuva toimintapainotteinen tasohyppely- ja älypeli, jossa pelaaja kontrolloi kolmea erilaista hahmoa yrittäen läpäistä kenttiä. Tärkeässä osassa peliä on fysiikka, jonka avulla pelaaja kykenee selvittämään ongelmia, tekemään taikoja ja taistelemaan epäkuolleita vihollisia vastaan.

Pelissä on 16 kenttää, joissa on 4–5 herätyspistettä. Pelaajan hahmoja voi kuolla matkan varrella, mutta pelaaja voi yhä jatkaa pelaamista jäljellä olevilla hahmoilla, ja elvyttää kuolleet hahmonsa herätyspisteessä. Pelin vaikeustasoa on mahdollista vaihtaa minkä myötä vihollismäärät kasvavat.

Päähenkilöt 
Pelissä on kolme päähenkilöä: Pontius, vahva ja fyysistä toimintaa painottava soturi; Amadeus, tehtävistä selviämisessä auttavia objekteja taikomaan kykenevä velho; sekä Zoya, tarkka ja ketterä hiippailija varas.

Pelin tarinan mukaan päähenkilöt ovat juuttuneet mystiseen Trineksi kutsuttuun kojeeseen, josta ulkona voi olla vain yksi hahmo kerrallaan, mikä mahdollistaa hahmon vaihtamisen lennossa tilanteen mukaan.

Pelimoottori 

Trinen pelimoottorina toimii rankalla kädellä muokattu Frozenbyten esikoispelin Shadowgroundsin moottori. Grafikkamoottori on uudelleenkirjoitettu PlayStation 3 -versiota varten. Pelin ohjelmointi on suoritettu kokonaan C++:lla, ja omien työkalujensa ohella tekijätiimi on käyttänyt myös Visual Studiota.

Fysiikoiden toteutukseen pelissä käytetään Nvidian PhysX-moottoria, jota tekijätiimi käytti jo ennemmin Shadowgrounds Survivor pelissään.

Trine: Enchanted Edition 

Heinäkuussa 2014 Frozenbyte julkaisi uudelleentehdyn version pelistä nimellä Trine: Enchanted Edition. Eroja alkuperäiseen peliin ovat mukautettu Trine 2:n pelimoottori ja tuki verkkomoninpelille. Enchanted Editionin myötä peli julkaistiin myös Linuxille ja Mac OS X:lle.
Uuden julkaisun myötä peli on julkaistu myös uusille alustoille kuten PlayStation 4 ja Wii U.

Vastaanotto 

Peli on saanut paljon positiivista palautetta julkaisunsa jälkeen. Muun muassa V2-sivusto, Plazan eDome ja Pelaaja-lehti ovat antaneet pelille positiivisia arvioita. eDome-sivusto antoi pelille lisäksi "suosittelemme"-leiman. Peli voitti myös E3 09 Editors' Choice Awardseissa palkinnon kategoriassa "Paras ladattava peli". Trine oli myös E3-messuilla finalisti myös Best Platformer ja Best PC Game -kategorioissa.

Loppuvuoteen 2011 mennessä peliä oli myyty 1,1 miljoonaa kappaletta.

Ääninäyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 Viralliset kotisivut

Trine
Fantasiavideopelit
Tasohyppelyt
Pulmapelit
Indie-videopelit
Linux-pelit
Mac OS -pelit
Windows-pelit
PlayStation Network -pelit
PlayStation 3 -pelit
PlayStation 4 -pelit
Wii U -pelit
Vuoden 2009 videopelit
Ruoska (täsmennyssivu)

Ruoska tarkoittaa seuraavia asioita:
Ruoska, esine
Ruoska, suomalainen industrial metal -yhtye
Ruoska, Clint Eastwoodin elokuva
Marja Kanervo

Marja Kanervo (s. 6. joulukuuta 1958 Mikkeli on suomalainen kuvataiteilija. Hän on suomalaisen tila- ja installaatiotaiteen uranuurtajia.

Kanervo opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1977–1981 ja Konstfackskolanissa Tukholmassa 1985–1986. Jo opiskeluaikoinaan hän kiinnostui kolmiulotteisesta taiteesta. Hänen töitään on ollut näytteillä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Kanervo nimettiin vuoden 1992 taiteilijaksi. Vuonna 2001 hän sai Kuvataiteen valtionpalkinnon ja vuonna 2013 Pro Finlandia -mitalin.

Kanervon teokset ovat useimmiten tiettyyn tilaan rakennettuja, eivätkä ne aina ole liikuteltavissa ja siirrettävissä näyttelystä toiseen. Useimmiten juuri tilan purkamiseen ja uudelleenmuokkaamiseen liittyvät tilateokset on toteutettu paikanpäällä, ja ne on uusia näyttelyitä varten aina työstettävä uudelleen. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että teokset olisivat ainutkertaisia, vaan saman taiteilija saattaa toteuttaa saman teoksen uudelleen uuteen tilaan sovitettuna.

Kanervo ei ole sitoutunut töissään tiettyihin materiaaleihin. Hän hyödyntää ihmisen tuottamia materiaaleja, kuten pahvilaatikoita, muovipusseja ja lasia, mutta myös eloperäisiä materiaaleja. Erityisesti 1990-luvun loppupuolelta lähtien Kanervon töiden keskeinen piirre on ollut materiaalien poistaminen, esimerkiksi seinäpintoja paljastaen. Maalin raaputtaminen pinnoista tai jopa seinien ja lattioiden suoranaiset purkutyöt ovat tyypillisiä Kanervon teoksille. Usein myös purkamisesta syntyvä aines, purkujäte, asetetaan näytteille. Tällaisella tilojen purkamisella taiteilija pyrkii vaikuttamaan näyttelytilan koskemattomaan luonteeseen - installaatio luodaan tyhjää näyttelytilaa purkamalla ja paljastamalla.

Kanervo on tehnyt myös Suomenlinnan vankileirin muistopaikan (2004), joka valittiin paljastamisvuotenaan Vuoden ympäristötaideteokseksi. Teos rakentuu kahdesta kivestä; muokkaamattomasta luonnonkalliosta ja louhitusta kivestä. Elementtinä on lisäksi jatkuvasti virtaava, kalliota vähitellen kuluttava vesi. Kallioon on kaiverrettu vankileirien vuosiluvut 1918 ja 1919.


Palkinnot ja tunnustukset 

Vuoden taiteilija 1992
Kuvataiteen valtionpalkinto 2001
Pro Finlandia 2013
taiteilijaeläke 2022

Lähteet 

Kuvataiteen valtionpalkinto

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Marja Kanervo. Vuoden taiteilija. Helsingin Taidehalli, 1992
 Marja-Terttu Kivirinta, Yhdeksän taiteilijaa. WSOY, ISBN 978-951-0-32435-6

Aiheesta muualla 
Näyttely Sculptorissa 2008 
Suomenlinnan vankileirin muistomerkki 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Yöradio

Yöradio on Yle Radio Suomessa ja YleX-kanavalla kuultava lähetys. Ohjelman alkajaiset vietettiin 1. kesäkuuta 1987 kello 0.05 kutsuvieraiden kera Pasilassa. Tuolloin ohjelmaa lähetettiin silloisessa radion kakkosverkossa. Vuoden 1990 radiouudistuksen jälkeen Yöradiota on lähetetty Yle Radio Suomessa ja tammikuusta 2003 alkaen myös YleX:llä. YleX:n edeltäjältä Radiomafialta kuului öisin Yöklassinen, jota lähettää nykyisin Yle Radio 1. Ennen Yöradiota radion lähetys oli päättynyt kello 0.05 Maamme-lauluun, jota seurasi lähettimien sammutus. Radion ykkösverkossa/Ylen Ykkösellä Maamme-laulu soitettiin lähetyksen päätteeksi vielä vuoteen 1994 asti ja ruotsinkielisellä Riksradionilla vuoteen 1995 asti.

Nykyisin Yöradiota kuullaan vuoden jokaisen yönä kello 23.03–04.00. Kyseessä on Suomen ainoa juonnettu yöradio, joka tuotetaan suorana lähetyksenä ja säännöllisesti.

Yöradion kaksi ensimmäistä tuntia on suoraa juonnettua lähetysvirtaradiota, joista jälkimmäinen on musiikin teematunti. Yöradion muilla tunneilla kuullaan uusintoja musiikin erikoisohjelmista sekä muusta Yle Radio Suomen ohjelmistosta. Sähkeuutiset kuullaan tasatunnein Yöradiossa. Kuuntelijat voivat osallistua Yöradioon tekstiviestein, sähköpostein ja puhelimitse ottaen kantaa toimittajan ehdottamaan aiheeseen. 

12. helmikuuta 2009 alkaen Yöradiossa toteutetaan kuuntelijoiden musiikkitoiveita Toiveiden yö -osuudessa keskiviikon ja torstain välisinä öinä kello 23.03–1.00.

Yöradion toimittajia 

 Aki Räty
 Vellu Salminen
 Sami Huohvanainen
 Heikki Tikkanen
 Justus Laitinen
 Lasse Olkinuora
 Laura Haikala
 Olli Aimola
 Olli Haapakangas
 Minna Uusi-Eskola
 Simo Kurki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Yle Areena – Yöradio
 Yle Areena – Toiveiden yö
 Yle Areena – Yöradion Tunti 60-lukua
 Yle Areena – Yöradion Tunti 70-lukua
 Yle Areena – Yöradion Kasaritunti
 Yle Areena – Yöradion Ysäritunti
 Yle Areena – Yöradion tunti 2000-lukua
 Yle Areena – Yöradion tunti balladeja

Yle Radio Suomen ohjelmat
YleX:n ohjelmat
Kenttätykistörykmentti 14 (jatkosota)

Kenttätykistörykmentti 14:n (KTR 14) oli Suomen maavoimien tykistöyksikkö jatkosodassa. Rykmentti liitettiin osaksi 6. divisioonaa.

Perustaminen

Esikunta ja Esikuntapatteri 
I patteristo (I/KTR 14)
II patteristo (II/KTR 14)
III patteristo (III/KTR 14)

.

Komentaja
Rykmentinkomentajana oli perustamisesta 12. kesäkuuta 1941 lakkauttamiseen 20. marraskuuta 1944 eversti Anton Mäki.

Lähteet

Viitteet 

Jatkosodan suomalaiset tykistöyksiköt
Böömin jääkiekkomaajoukkue

Böömin jääkiekkomaajoukkue oli Böömiä kansainvälisissä kilpailuissa edustanut jääkiekkomaajoukkue, joka voitti jääkiekon Euroopan mestaruuden kahdesti, vuosina 1911 ja 1914.

Vuonna 1908 Böömi oli yksi IIHF:n perustajajäsenistä. Böömi ei ollut itsenäinen valtio, vaan osa Habsburgien valtakuntaa. Böömissä pelattiinkin jääkiekkoa jo 1800-luvulla, ja se olikin yksi ensimmäisistä paikoista Euroopassa, jossa peliä pelattiin.

Böömin jääkiekkojoukkueen pohjalta muodostui Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkue, josta tuli nykyinen Tšekin jääkiekkomaajoukkue.

Erillinen Böömin ja Määrin protektoraatin nimeä kantanut joukkue oli natsi-Saksan liittolaisineen hallitseman Euroopan epävirallinen mestari vuonna 1940.

Lähteet
 Böömin ja Tŝekin jääkiekkomaajoukkueiden ottelut kautta aikain
 Böömi-Määrin protektoraatin jääkiekkojoukkue National Teams of Ice Hockey -verkkosivuilla

Jääkiekkomaajoukkueet
Noël Bernard

Noël Bernard (aik. Bercovici, 25. helmikuuta 1925 – 23. joulukuuta 1981) oli romanialainen journalisti, joka oli töissä Radio Free Europen romaniankielisellä radioasemalla. Bernard kuoli syöpään, ja on väitetty että Romanian salainen poliisi Securitate oli tappanut hänet kovan Nicolae Ceaușescun vastaisen kritiikin vuoksi.

Elämäkerta 

Bercovici syntyi juutalaiseen perheeseen Romaniassa. Vuonna 1940 hän muutti perheineen Brittiläiseen Palestiinaan. Bercovici opiskeli matematiikkaa Jerusalemin yliopistossa, jossa tapasi tulevan vaimonsa Yvette Bourlan. Muutettuaan Lontooseen Bercovici muutti nimensä Bernardiksi ja meni töihin BBC:hen, jossa hän työskenteli romaniankielisellä osastolla.

Vuodesta 1953 Bernard työskenteli Länsi-Saksassa Radio Free Europessa romaniankielisellä osastolla, kunnes lähti vuonna 1958 ja muutti Roomaan perheineen. Bernard toimi journalistina Roomassa, kunnes palasi takaisin Lontooseen ja työskenteli Radio Press Internationalin listalla. Kahdeksan vuotta oltuaan Lontoossa Bernard muutti Müncheniin ja palasi Radio Free Europen romaniankieliselle osastolle kuolemaansa asti vuonna 1981.
Vuonna 1972 hän meni naimisiin Ioana Măgurăn kanssa, joka oli länteen vuonna 1970 loikannut entinen Romanian radion työntekijä.

Bernardin ollessa Radio Free Europen romaniankielisen osaston päällikkönä siitä tuli radioaseman suosituin kieli. Vuonna 1977 Bukarestissa tapahtui iso maanjäristys ja Bernard sai luvan 24-tuntiseen ohjelmaan. Bernardin johdossa ohjelmissa hyökättiin Romanian diktaattori Nicolae Ceaușescua ja hänen nepotististä valtaansa vastaan.

Romanian salainen poliisi Securitate yritti päästä eroon Bernardista ja romaniankielisestä RFE:n ohjelmistosta.

Bernard kuoli vuonna 1981 syöpään. Vaimo Ioana Măgură muutti Kaliforniaan ja jatkoi miehensä työtä. Măgurăn mielestä Securitate surmasi Bernardin altistamalla tämän säteilylle, ja hän yhdisti kuoleman RFE:n toimittajien Cornel Chiriacin ja Vlad Georgescun kuolemantapauksiin. Myös Bulgarian salainen poliisi oli surmannut vuonna 1978 bulgarialaisen toimittajan Georgi Markovin.

Romanialaiset henkilöt
Toimittajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Saksan demokraattisen tasavallan jääkiekkomaajoukkue

Saksan demokraattisen tasavallan jääkiekkomaajoukkue edusti Saksan demokraattista tasavaltaa (DDR) jääkiekossa vuodesta 1951 vuoteen 1990. Joukkue pelasi vaihtelevasti maailmanmestaruuskisojen A- ja B-sarjoissa yltämättä koskaan mitaleille. Joukkue saavutti kuitenkin EM-pronssia vuoden 1966 maailmanmestaruuskisoista sijoittuessaan kolmanneksi parhaana eurooppalaisena joukkueena kokonaiskilpailussa viidenneksi. Olympialaisiin joukkue osallistui vain kerran, vuonna 1968 Grenoblessa, mutta muulloin se kieltäytyi osallistumasta osallistumisoikeudestaan huolimatta. Koska joukkueen mitalimahdollisuudet arvioitiin heikoiksi, lopetettiin huipputason jääkiekon rahoittaminen vuonna 1970. Poikkeuksen muodosti sisäisen turvallisuuden ministeriön rahoittama Dynamo-urheiluseura, jonka kaksi joukkuetta Dynamo Berlin ja Dynamo Weißwasser pelasivat kahden vuosikymmenen ajan keskenään maan pääsarjaa ja tuottivat myös pelaajat maajoukkueelle.

Maalla ei ollut alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta, mutta maan alle 18-vuotiaat osallistuivat muutamiin turnauksiin. 

Suomessa Saksan demokraattisen tasavallan jääkiekkomaajoukkue muistetaan voitoistaan Suomea vastaan vuoden 1983 maailmanmestaruuskisoissa. Maat kohtasivat silloin kaksi kertaa, ja molemmilla kerroilla Suomi hävisi selkein numeroin (4–6 ja 2–6).

Sijoitukset

Olympialaiset 
 1956 - B-sarja; 1. 
 1964 - karsiutui
 1968 - 8.

Maailmanmestaruuskisat 

1956 - 11. (B-sarjan 1.)
1957 - 5.
1959 - 9.
1963 - 6.
1965 - 5.
1966 - 5.
1967 - 7.
1969 - 7. (B-sarjan 1.)
1970 - 5.
1971 - 9. (B-sarjan 3.)
1972 - 9. (B-sarjan 3.)
1973 - 7. (B-sarjan 1.)
1974 - 6.

1975 - 7. (B-sarjan 1.)
1976 - 8.
1977 - 9. (B-sarjan 1.)
1978 - 8.
1979 - 10. (B-sarjan 2.)
1981 - 12.
1982 - 9.
1983 - 6.
1985 - 8.
1986 - 11.
1987 - 13.
1989 - 13.
1990 - 13.

Katso myös
Saksan jääkiekkomaajoukkue

Lähteet

 http://www.dgour.webcentre.ca/hockeyalmanac/49INTERNATIONAL.html
 Nationalteamsoficehockey - East Germany

Viitteet

Jääkiekkomaajoukkueet
Saksan demokraattisen tasavallan urheilu
Luettelo uskonnottomista joululauluista

Tämä on luettelo joululauluista, jotka eivät sisällä uskonnollisia sanoituksia. Kappaleita lauletaan Suomessa esimerkiksi koulujen, päiväkotien, yritysten ja muiden yhteisöjen joulunajan juhlissa ohjelmana, jotka sopivat kaikille osanottajille.

Englanninkielisiä

Ruotsalaisia

Suomalaisia

Virolaisia 

 Jos joulua ei tänä vuonna tulekaan
 Jouluaatto on nyt herttainen
 Joululaulu (Christmas Song, Hiljaa leijaa maahan hiutaleet)
 Joulun kaksitoista heilaa (Twelve Days of Christmas)
 Joulu on taas
 Joulupukin maa
 Joulupukki matkaan jo käy (Santa Claus Is Coming to Town, sävel J. Fred Coots ja Haven Gillespie, suom. sanat Saukki)
 Joulupukki, vanha ukki
 Joulu saapuu portin luo (sävel Jean Sibelius, suom. sanat Ilta Koskimies)
 Juhla on verraton
 Juokse porosein 
 Kellot soi (Silver Bells, sävel Jay Livingston, suom. sanat Jukka Itkonen)
 Koska meillä on joulu
 Kulkuset
 Kuuraparta (Frosty the Snowman)
 Kun Joulupukki suukon sai
 Nisse-polkka (Tomtepolka), sävel Köie Henning
 No onkos tullut kesä
 Nyt joulun valkeat välkkyy
 Oi kuusipuu 
 On jouluyö, nyt laulaa saa
 Petteri Punakuono (Rudolph the Red-Nosed Reindeer), sävel Johnny Marks, suom. sanat Saukki
 Pikkuoravien joululaulu (sävel Ross Bagdasarian, suom. sanat Saukki)
 Porsaita äidin
 Ratiritiralla
 Reippahasti käypi askelet
 Rekiretki
 Revontulten leikki, sanat Ilmari Kianto
 Saa joulu aikaan sen 
 Siitä tuntee joulun, sävel ja sanat Kari Tuomisaari 
 Sika
 Sinivuorten yö
 Sylvian joululaulu, sävel Karl Collán, suom. sanat Martti Korpilahti
 Tanssiva lumiukko (Tanssivat öisin kuusten alla)
 Tonttu 
 Tonttujen joulukiireet
 Tonttujen joulupolkka (Jaromir Vejvoda, suom. sanat Reino Helismaa)
 Tonttujen jouluyö
 Tonttuparaati (Heinzelmännichens Wachtparade)
 Tonttu Torvinen
 Valkea joulu (White Christmas, sävel Irving Berlin, suom. sanat Kullervo)

Lauluja, joiden ensimmäiset säkeistöt ovat ei-uskonnollisia:

 Arkihuolesi kaikki heitä
 Joulupuu on rakennettu, sanat Ilmari T. Haapalainen
 Joulu tullut on
 Kun joulu on
 On hanget korkeat nietokset
 Tuikkikaa, oi joulun tähtöset
 Varpunen jouluaamuna, sävel Otto Kotilainen sanat Sakari Topelius, suomennos  K. A. Hougberg

Katso myös 
 Luettelo joululauluista

Lähteet 

Joululaulut
Uskonnottomista joululauluista
Uskonnoton tapakulttuuri

en:List of Christmas Songs
Maybelline

Maybelline on vuonna 1915 perustettu yhdysvaltalainen kosmetiikkayhtiö, jonka tuotteita myydään yli 90 maassa. Se on vuodesta 1996 kuulunut ranskalaiseen L’Oréal-konserniin.

Historia 
Maybelline Companyn perusti vuonna 1915 nuori kemisti Tom Lyle Williams. Hänen Maybel-siskonsa innoitti häntä kehittämään ensimmäisen tuotteensa, jolla sai ripset tummemmiksi. Williams katseli siskoaan, kun tämä levitti ripsiinsä vaseliinin ja hiilipölyn sekoitusta, jolloin niistä tuli tummemmat ja täyteläisemmät.

Sisaren mukaan nimetyn Maybellinen vuosiin kuuluu useita myyntimenestyksiä. Vuonna 1917 lanseerattiin kakkumaskara, jota myytiin ja mainostettiin postitse. 1960-luvulla Maybelline kehitti ensimmäisen putkiloon pakatun ripsivärin, jonka nimeksi tuli Ultra Lash Mascara.

Vuonna 1971 Maybelline esitteli Great Lash -maskaran. Siitä tuli suuri myyntimenestys, ja tuote on edelleenkin hyvin suosittu. Tuote on myös ammattimeikkaajien käytössä, ja sen voi tunnistaa pakkauksen roosan ja kirkkaan vihreästä väriyhdistelmästä.

Vuonna 1991 Maybelline otti käyttöön iskulauseen ”Maybe she's born with it. Maybe it's Maybelline” (suom. ”Ehkä se on synnynnäistä. Ehkä se on Maybelline”). Yritys on kuulunut L'Oréal Paris -konserniin vuodesta 1996 lähtien, jolloin Maybelline muutti New Yorkiin. Vuonna 2004 yhtiöstä tuli virallisesti Maybelline New York.

Yrityksen tuotteiden suosio nousi, kun se palkkasi Wonder Woman -sarjasta tutun Lynda Carterin mainoksiinsa. Huippumallit Christy Turlington, Josie Maran, Erin Wasson, Adriana Lima ja näyttelijättäret Sarah Michelle Gellar ja Kristin Davis ovat mainostaneet Maybellinen tuotteita. Yrityksen nykyinen malli on intialainen Deepika Padukone ja johtava meikkitaiteilija on Troy Surratt.

Lähteet

 Maybelline New York: Our History

Aiheesta muualla 
Yrityksen kotisivu 
Maybellinen historiaa Kotiliedessä

L’Oréalin tuotemerkit
Kosmetiikka- ja kauneusalan yritykset
Yhdysvaltalaiset yritykset
Kosmetiikkamerkit
Voikkaa

Voikkaa on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, joka käsittää taajaman entisen Kuusankosken kaupungin pohjoisosassa Kymijoen itäpuolella. Voikkaalla toimi Voikkaan paperitehdas vuoteen 2006 saakka. Voikkaan postinumeroalueen (45910 Voikkaa) väkiluku oli 2 513 vuonna 2020.

Osa-alueet

Asuinalueet

Voikkaan keskusta 
Sikomäki
Virtakivi
Sipinmäki
Hirvelä

Liike- ja teollisuusalueet
Voikkaan keskusta
Voikkaan tehdas- ja yritysalue

Palvelut ja teollisuus

Kunnalliset ja julkiset palvelut
Voikkaan koulu (luokat 1–6)
Hirvelän koulu (luokat 7–9)
Voikkaan päiväkoti
Voikkaan urheilukeskus
Voikkaan pallokenttä
Tenniskenttä
Kuusankosken vapaapalokunta 
Voikkaan linja-autoasema

Kaupalliset palvelut
Sale Voikkaa
Voikkaan apteekki 
K-Market Woikantori
Otto-automaatti
St1 Voikkaa -kylmäasema

Kirkolliset palvelut
Voikkaan kirkko

Voikkaan paperitehdas lakkautettiin vuonna 2006.

Katso myös 
 Kuusankosken–Voikan rautatie, entinen 600 mm:n kapearaiteinen rautatie

Lähteet 
Kouvolan karttapalvelu
Kouvolan kaupunki

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Peda.net - Voikkaan synty ja kukoistus (Internet Archive)

Kouvolan kaupunginosat
Kuusankoski
Kymenlaakson maakunnan entiset taajamat
Kymintehdas (kaupunginosa)

Kymintehdas () on Kouvolan kaupunginosa Kuusankosken suuralueella. Alue käsittää entisen, vuonna 2009 Kouvolaan liitetyn Kuusankosken kaupungin eteläosan. Alueella sijaitsee Kymintehdas, jota on nykyään kehitetty yritysalueeksi. Tilastollisesti Kymintehtaan kaupunginosa jakautuu kolmeen tilastoalueeseen, jotka ovat Mäyrämäki, Ruotsula ja Rantakulma. Tilastoalueet jakautuvat edelleen 19 pienalueeseen.

Kymintehtaalla sijaitsee muun muassa Kymintehtaan koulu (luokat 1-9), päiväkoti, Kuusankosken ensimmäinen paperitehdas ja Tervaskankaan–Katajaharjun liike- ja teollisuusalue, jossa sijaitsee myös vuonna 2012 avattu Kauppakeskus Veturi sekä paljon muita liikkeitä ja yrityksiä.

Lähteet
Kuusankosken karttapalvelu
http://www.kuusankoski.fi

Viitteet 

Kouvolan kaupunginosat
Kuusankoski
Suomen Työnantajain Keskusliitto

Suomen Työnantajain Keskusliitto (lyhenne STK) oli työnantajajärjestö. Sen juuret olivat vuonna 1907 perustetussa Suomen Yleisessä Työnantajaliitossa, joka muutti nimensä Suomen Työnantajain Keskusliitoksi vuonna 1918. STK oli yksityisen ja valtio-omisteisen teollisuuden, rakennustoiminnan ja liikenteen työnantajien keskusjärjestö. Sen jäsenjärjestöt oli muodostettu teollisuusliittoperiaatteella siten, että saman toimialan työnantajat kuuluivat samaan liittoon.

Vuonna 1992 STK ja Teollisuuden Keskusliitto yhdistyivät, jolloin syntyi Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitto (TT). Vuonna 2005 TT ja Palvelutyönantajat yhdistyivät muodostaen nykyisen Elinkeinoelämän keskusliiton.

STK:n toimitusjohtajina ovat toimineet:

Axel Palmgren 1918 – 1936
Antti Hackzell 1936 – 1945
V. A. M. Karikoski 1945 – 1958 (vt. elokuusta 1944)
Johan Nykopp 1958 – 1961
Päiviö Hetemäki 1962 – 1971
Timo Laatunen 1971 – 1975
Pentti Somerto 1975 – 1988
Tapani Kahri 1988 – 1990
Johannes Koroma 1990 – 1992

Lähteet

Suomalaiset työnantajajärjestöt
Aaron Rodgers

Aaron Charles Rodgers (s. 2. joulukuuta 1983 Chico, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edustaa NFL-seura Green Bay Packersia.

Ura 
Ennen ammattilaisuraansa Rodgers edusti kaudet 2003 ja 2004 University of California, Berkeleyn yliopistojoukkuetta California Golden Bearsia. Hän pelasi Golden Bearsin riveissä kahden kauden aikana yhteensä 25 ottelua, joista 22 aloittavana pelinrakentajana, ja vuonna 2004 hänet nimettiin Pacific-10 Conferencen ensimmäiseen tähdistöön. Ennen Golden Bearsia Rodgers oli pelannut kauden 2002 Butte Collegen joukkueessa.

Rodgers sai NFL-varauksen huhtikuussa 2005, kun Green Bay Packers varasi hänet numerolla 24 NFL Draftin ensimmäisellä kierroksella. Hänestä tuli kautta aikain kahdeksas pelinrakentaja, jonka Packers on varannut ensimmäisellä kierroksella, ja joukkueen ensimmäinen ensimmäisellä kierroksella varattu pelinrakentaja sitten vuoden 1981. Hän teki joukkueen kanssa ammattilaissopimuksen elokuussa 2005. Brett Favre oli Packersin ykköspelinrakentaja vuodesta 1992 ja Rodgers oli hänen varamiehensä kaudet 2005–2007. Kaudella 2005 Rodgers pelasi kolmessa NFL:n runkosarjaottelussa ja kausilla 2006 ja 2007 molemmilla kahdessa ottelussa. 29. marraskuuta 2007, jolloin Packers kohtasi Dallas Cowboysin, hän antoi NFL-uransa ensimmäisen touchdown-syötön. 

Maaliskuussa 2008 Brett Favre ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa ja Rodgers nostettiin Packersin ykköspelinrakentajaksi. Muutama kuukausi myöhemmin Favre pyörsi lopettamispäätöksensä, mutta joukkue piti päätöksensä antaa Rodgersille mahdollisuus aloittaa ykköspelinrakentajana ja Favre siirtyi elokuussa 2008 New York Jetsiin. 

Kaudella 2010, kolmannellaan Packersin ykköspelinrakentajana, Rodgers oli voittamassa Super Bowlia, kun Packers voitti mestaruusottelussa (Super Bowl XLV) Pittsburgh Steelersin. Hänet nimettiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän keräsi luvuin 31–25 päättyneessä ottelussa 304 syöttöjaardia, onnistui 24:ssä heitossa 39:stä ja syötti kolme touchdownia.

Elokuussa 2018 Rodgers teki Packersin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen.

Maaliskuussa 2022 Rodgers teki Packersin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 150 miljoonan arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Aaron Rodgers Green Bay Packersin verkkosivuilla 
Rodgers sivustolla NFL.com

Viitteet

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Työterveyshuolto

Työterveyshuolto Suomessa on lakisääteistä toimintaa. Työnantajan on kustannuksellaan järjestettävä työntekijöille työterveyshuolto. Se voi olla joko pelkästään ennalta ehkäisevää ja sisältää terveystarkastuksia tai, kuten nykyään useimmiten, sisältää myös sairaanhoitoa.

Käytännössä työnantaja voi järjestää työterveyspalvelut kunnan terveyskeskuksen palveluna, tai se voi järjestää ne itse tai ostaa yksityiseltä palvelujentuottajalta. Yrittäjä voi halutessaan liittyä työterveyshuoltoon. Työterveyshuollon piirissä oli vuonna 2017 noin 86 prosenttia suomalaisista palkansaajista ja sen kokonaiskustannukset olivat 814,5 miljoonaa euroa. Tämä edustaa 4,3 prosenttia koko terveydenhuollon kustannuksista.

Työterveyshuollon ammattilaisia ovat työterveyshoitajat, työterveyslääkärit, työfysioterapeutit.

Työterveyslaitoksen professori Guy Ahosen mukaan työterveyshuollon tulisi olla ennalta ehkäisevää. Käytännössä kuitenkin sairauksien hoito korostuu, ja myös tehokkuus ja lyhytnäköinen kilpailuttaminen haittaavat työterveyshuoltoa. Ahosen mukaan liike-elämän palveluyritykset panostavat eniten työterveyshuoltoon, kun taas vähiten siihen satsataan liikennealalla ja kunnissa.

Lähteet
Työterveyslaitos

Viitteet

Aiheesta muualla
Yrittäjän työterveyshuolto-opas
Työterveyshuolto Työturvallisuuskeskuksen sivuilla

Terveydenhoito
Työterveys
Maltanristi

Maltanristi eli Amalfin risti on kuvio, joka tunnetaan etenkin johanniittain ritarikunnan (Pyhän Johanneksen hospitaalin sääntökunnan) sekä siihen läheisesti liittyvän Maltan ritarikunnan käyttämänä symbolina. Alkujaan 1000-luvulla se oli Etelä-Italiassa sijainneen pienen valtion, Amalfin, tunnus. Symboli on kahdeksankärkinen symmetrinen kuvio, jonka kahdeksan kärkeä ovat pareittain liittyneet tyvestään yhteen. Sen muoto perustuu ensimmäisen ristiretken aikaisiin risteihin.

Maltanristi on vielä nykyäänkin käytössä Pyhän Johanneksen hospitaalin sääntökunnan tunnuksena, mutta myöhemmin se on otettu käyttöön myös useiden maiden kunniaritarikuntien merkeissä, muun muassa briteissä ja Ruotsissa. Maltanristi esiintyy heraldisena kuviona myös vaakunoissa, esimerkiksi Saksan Mecklenburg-Strelitzin piirikunnan vaakunassa ja Australian Queenslandin osavaltion lipussa. 

Maltalla maltanristi kuuluu kansallissymbolien joukkoon ja esiintyy maan kauppalaivaston lipussa sekä vuonna 2008 käyttöön otetuissa yhden ja kahden euron kolikoissa.

Katso myös 
 Rautaristi

Aiheesta muualla

Maltanristin historia 
Palomiesten ristin historia
The Maltese Cross: A Cherished Symbol  – Artikkeli

Ristisymbolit
Malta
Kristilliset ristit
Heraldiset kuviot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Bertel Nilsson

Bertel Axel Nilsson () oli suomalainen kuvanveistäjä.

Nilssonin vanhemmat olivat eversti Karl Axel Nilsson ja Kaisi Elfving. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909 ja 1910–1911 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa. Nilsson teki opintomatkat Kööpenhaminaan 1910 ja Pariisiin 1911–1912. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1909–1912 ja hänen töitään oli esillä Tukholmassa 1916, Kööpenhaminassa 1919 sekä Tukholmassa ja Oslossa 1929.

Nilsson työskenteli piirustuksenopettajana useissa eri oppikouluissa.

Teoksia 
 Kalastava karhu, punagraniittinen juoma-allasveistos, Kaivopuisto, Helsinki (1916)
 Kotkia, pronssipatsas, sijaitsi alun perin Ateneumin puistikossa, josta siirrettiin vuonna 1974 Helsingin yliopiston kasvitieteelliseen puutarhaan, Helsinki (1913)
 Hangon vapaudenpatsas, Hanko (1921) (purettiin Hangon ollessa venäläisten vuokra-alueena 1940–1941, korjattiin ja pystytettiin uudelleen 1943, purettiin uudelleen vuonna 1946 ja pystytettiin korjattuna jälleen 1960; monumentissa ollut saksalaisen sotilaan kohokuva oli kuitenkin poistettu)
 Sigfrid Aronus Forsiuksen muistomerkki, Tammisaaren kirkon itäpääty (1924)
 Nils Ehrenskiöldin muistopatsas, Riilahti (1928)
 Siltapatsas, Karjaa (1934)
 Useita Suomen sisällissodan valkoisten sankaripatsaita Länsi-Uudellamaalla

Palkinnot 
 III palkinto dukaattikilpailussa 1913
 II palkinto valtion kuvanveistokilpailussa 1914

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet 
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

Viitteet

Aiheesta muualla

Nilsson, Bertel
Nilsson, Bertel
Nilsson, Bertel
Against

Against on brasilialaisen thrash metal -yhtyeen Sepulturan seitsemäs studioalbumi. Se on yhtyeestä eronneen Max Cavaleran tilalle tulleen Derrick Greenin ensimmäinen albumi Sepulturassa.

Againstia on myyty yli 130 000 kappaletta Yhdysvalloissa ja sen paras sijoitus Billboard 200 -albumilistalla oli 82.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Brasilian bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Derrick Green – laulu, kitara
 Andreas Kisser – kitara
 Paulo Jr. – basso
 Igor Cavalera – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Chronicles of Chaos:

Singlet 
 "Against" (marraskuu 1998)
 "Choke" (1998)
Choke
Gene Machine / You Don't Bother Me
Against
 "Tribus" (kesäkuu 1999)

Lähteet 

Vuoden 1998 albumit
Sepulturan albumit
Public Ivy

Public Ivy on Richard Mollin kirjassaan Public Ivys: A Guide to America's best public undergraduate colleges and universities (1985) esittämä käsite. Hän tarkoittaa sillä Yhdysvaltojen julkisia yliopistoja, jotka tasoltaan vastaavat Ivy League -yliopistoja.

Nimitystä käytetään lisäksi monista yliopistoista arkipuheessa ja yliopistojen omassa markkinoinnissa vailla sen kummempia perusteita.

Public Ivy -yliopistot
Mollin kirjan luettelossa oli alun perin kahdeksan yliopistoa:
 Kalifornian yliopisto
 College of William & Mary (Williamsburg, Virginia)
 Miamin yliopisto (Oxford, Ohio)
 Michiganin yliopisto (Ann Arbor) 
 Pohjois-Carolinan yliopisto Chapel Hillissä
 Texasin yliopisto, Austin
 Vermontin yliopisto (Burlington)
 Virginian yliopisto (Charlottesville)

Myöhemmin Greene’s Guides lisäsi luetteloon seuraavat yliopistot:
 Arizonan yliopisto (Tucson)
 Binghamtonin yliopisto (Vestal, New York)
 Coloradon yliopisto Boulderissa
 Connecticutin yliopisto (Mansfield)
 Delawaren yliopisto (Newark)
 Floridan yliopisto (Gainesville)
 Georgian yliopisto (Athens)
 Illinois'n yliopisto, Urbana-Champaign
 Indianan yliopisto Bloomingtonissa 
 Iowan yliopisto (Iowa City) 
 Marylandin yliopisto, College Park
 Michiganin osavaltionyliopisto (East Lansing)
 Minnesotan yliopisto (Minneapolis-St. Paul)
 Ohion osavaltionyliopisto (Columbus)
 Pennsylvanian osavaltionyliopisto (University Park)
 Rutgersin yliopisto (New Jersey)
 Washingtonin yliopisto (Seattle)
 Wisconsinin yliopisto, Madison

Lähteet

Yhdysvaltain yliopistot ja korkeakoulut
Milwaukee Admirals

Milwaukee Admirals on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Milwaukeesta, Wisconsinista. Joukkue pelaa AHL:ssa ja kotiottelunsa UW–Milwaukee Panther Arenalla. Joukkue toimii Nashville Predatorsien farmijoukkueena.

Joukkueen ennätykset
Maalit: 75  Danny Lecours (1982–83)
Syötöt: 100  Dale Yakiwchuk (1982–83)
Pisteet: 138  Dale Yakiwchuk (1982–83)
Rangaistusminuutit: 381  Don Gibson (1992–93)

Jäädytetyt numerot
 9  Phil Wittliff, C, 1973–77
 14 Mike McNeill, C, 1992–98 ja Fred Berry, C, 1980–84, 85–87
 26 Tony Hrkac, C, 1994–97, 2003-05
 27 Danny Lecours, LW, 1975–84, 85–87
 44 Gino Cavallini, C, 1993–96 ja Kevin Willison, D, 1981–84, 85–86

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 19. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Karl Taylor 
 Apuvalmentaja: Scott Ford 
 Apuvalmentaja: Greg Rallo 
 Fysiikkavalmentaja: Jason Nordby 
 Huoltopäällikkö: Adam Kocsis 
 Puheenjohtaja: Jon Greenberg 
 Toimitusjohtaja: Scott Nichol 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Ryan Costello 
 Omistaja: Harris Turer 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Milwaukee Admirals Official Website
MilwaukeeHockey.com
The Original Unofficial Milwaukee Admirals Website 
The Internet Hockey Database - Milwaukee Admirals (AHL)
The Internet Hockey Database - Milwaukee Admirals (IHL)
The Internet Hockey Database - Milwaukee Admirals (USHL)
The Internet Hockey Database - Milwaukee Admirals (Independent)
Milwaukee Admirals Crew Booster Club 

AHL-seurat
Nashville Predators
Syracuse Crunch

Syracuse Crunch on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Syracusesta New Yorkin osavaltiossa. Joukkue pelaa AHL:ssä ja toimii Tampa Bay Lightningin farmijoukkueena. Joukkue pelaa kotiottelunsa Oncenter War Memorial Arenalla.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 11. lokakuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Benoît Groulx 
 Apuvalmentaja: Gilles Bouchard 
 Apuvalmentaja: Éric Veilleux 
 Maalivahti- & Videovalmentaja: Joe Palmer 
 Fysiikkavalmentaja: Mark Powell 
 Huoltopäällikkö: Brandon Guidotti 
 Puheenjohtaja & Omistaja: Howard Dolgon 
 Toimitusjohtaja: Stacy Roest 

Lähde: EliteProspects

Jäädytetyt numerot

14 John Badduke
 #7 Paul Newman

Historia

Syracuse Stars (1930–36)
Syracuse Warriors (1951–54)
Syracuse Eagles (1974–75)
Syracuse Firebirds (1979–80)

Tilastot

Ennätykset runkokaudella 
Maalit: 40  Lonny Bohonos (1995–96)
Syötöt: 58  Bill Bowler (2000–2001)
Pisteet: 79 Lonny Bohonos (1995–96), Bill Bowler (2000–2001)
Rangaistusminuutit: 357  Jody Shelley (2000–2001)

Lähteet

Aiheesta muualla
Syracuse Crunch Official Website
The Internet Hockey Database - Syracuse Crunch
Syracuse Crunch blog
Syracuse Crunch forum 
Syracuse Crunch sponsored race team

AHL-seurat
New Yorkin osavaltion urheilu
Tampa Bay Lightning
Syracuse
Arabiemiirikuntien jääkiekkomaajoukkue

Yhdistyneiden arabiemiirikuntien jääkiekkomaajoukkue on Arabiemiirikuntien edustusjoukkue kansainvälisessä jääkiekossa. Maa on liittynyt Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 2001. Vuonna 2021 maassa oli neljä jäähallia ja 155 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa. Arabiemiriikunnissa on parhaat edellytykset jääkiekkoilulle Arabimaissa.

Historiaa 
Arabiemiraateissa on pelattu jääkiekkoa 1980-luvulta asti. Maajoukkue sijoitettiin jääkiekon maailmanrankingiin toukokuussa 2010, jolloin se oli listan kolmanneksi viimeinen, eli 47. sijalla. Joukkue otti ensi kertaa osaa maailmanmestaruuskilpaihin niiden 3. divisioonassa vuonna 2010.

Kausilla 2011–2016 joukkueen valmennuksessa on toiminut suomalainen Juhani Ijäs, joka on ollut pääasiassa joukkueen apuvalmentajana, mutta myös hetkellisesti päävalmentajana. Joukkueen valmennustehtävissä on toiminut myös suomalainen Matti Fagerström kausina 2011–2012 ja 2012–2013 sekä uudelleen kaudesta 2014–2015 kauteen 2016–2017. Jääkiekko on maassa suosittu harrastuslaji, mutta peleissä ei vielä vuonna 2018 ollut suuria katsojamääriä. Joukkueessa ei aina ole ollut paikallisia pelaajia riittävästi, joten sen vuoksi joukkueessa on pelannut myös yksi suomalainen, hämeenlinnalainen Jussi Korvakangas.

Vuonna 2019 maa isännöi maailmanmestaruuskilpailujen 3. divisioonan karsintoja. Maa voitti karsinnat. Vuonna 2022 joukkue voitti maailmanmestaruuskilpailujen 3. divisioonan A-lohkon.

Sijoitukset

Maailmanmestaruuskilpailut 

 2010 – 3. divisioona, 4.
 2013 – 3. divisioona, 6.
 2014 – 3. divisioona, 5.
 2015 – 3. divisioona, 6.
 2017 – 3. divisioona, 4.
 2018 – 3. divisioonan karsinta, 3.
 2019 – 3. divisioonan karsinta, 1.
 2020 – 3. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. 
 2021 – 3. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. 
 2022 – 3. divisioonan A-lohko, 1.
 2023 – 2. divisioonan B-lohko

Maailmanranking 
 2010 - 47.
 2011 - 47.
 2012 - 47.
 2013 - 47.
 2014, helmikuu - 47.
2014, toukokuu - 45.
 2015 - 44.
 2016 - 46.
 2017 - 46.
 2018, helmikuu - 46.
2018, toukokuu - 47.
2019 - 48.
2020 - 47.
2021 - 47.
2022, helmikuu - 44.

Lähteet

Aiheesta muualla
Arabiemiraattien jääkiekkoliiton sivusto  

Jääkiekkomaajoukkueet
Jääkiekkomaajoukkue
Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue

Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Saksaa kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa, ja joukkue toimii Deutscher Eishockey-Bundin alaisuudessa. 

Saksassa li vuonna 2017 noin 2 400 naispelaajaa. Vuonna 2022 maassa oli 2 251 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa. Vuoden 2022 lopulla joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämällä maailmanrankinglistalla 10. sijalla.

Historia 
Vuonna 2017 joukkue eteni ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailujen pronssiotteluun, mutta hävisi sen Suomelle maalein 8–0.

Vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuiden alkusarjan viimeisessä ottelussaan Saksan oli voitettava Tanska varsinaisella peliajalla, jotta Saksa ei putoaisi 1. divisioonan A-lohkoon seuraavaksi kaudeksi. Saksa haki ottelun varsinaisen peliajan lopussa 2–2-tilanteessa tarvitsemaansa voittomaalia ilman maalivahtia kuudella kenttäpelaajalla. Lopulta Saksan Tanja Eisenschmidin teki voittomaalin, kun pelikellossa oli jäljellä vain 0,1 sekuntia. Saksa säilytti paikkansa, mutta kisaemäntä Tanska putosi 1. divisioonan A-lohkoon. Jos ottelu olisi edennyt jatkoajalle, Tanska olisi sen sijaan edennyt historiallisesti kisojen pudotuspeleihin.

Valmentajia 
Joukkueen valmentajana on toiminut muun muassa Benjamin Hinterstocker ja hänen jälkeensä Christian Künast. Nykyinen valmentaja on Thomas Schädler.

Sijoitukset

Euroopan-mestaruuskisat 
 1989 – Pronssia (Länsi-Saksa)
 1991 – 6.
 1993 – 4.
 1995 – 5.
 1996 – 6.

Maailmanmestaruuskisat 
 1990 – 7. Länsi-Saksan joukkueena
 1994 – 8.
 1999 – 7.
 2000 – 7.
 2001 – 5.
 2003 – Turnaus peruttiin SARS-epidemian vuoksi.
 2004 – 6.
 2005 – 5.
 2007 – 8.
 2008 – 9.
 2009 – 1. divisioona; 2.
 2011 – 1. divisioona; 1.
 2012 – 7.
 2013 – 5.
 2015 – 8.
 2016 – 1. divisioona, A-lohko; 1.
 2017 – 4.
2019 – 7. 
2020 – Kisat peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. 
2021 – 8. 
2022 – 9.

Olympialaiset 
 2002 – 6.
 2006 – 5.
 2010 – 11. (karsiutui)
 2014 – 6.*
*Saksan alkuperäinen sijoitus oli 7., mutta edellä olleen Venäjän joukkueen diskauksen myötä Saksa nousi 6:nneksi.

Maailmanranking 

 2003 – 6.
 2004 – 6.

 2005 – 5.

 2006 – 5.
 2007 – 5.
 2008 – 7.
 2009 – 10.
 2010 – 11.
 2011 – 10.
 2012 – 8.
 2013 – 7.
 2014, helmikuu – 7.
 2014, huhtikuu – 7.
 2015 – 7.
 2016 – 8.
 2017 – 7.
 2018, helmikuu – 7.
 2018, huhtikuu – 8.
 2019 – 9.
 2020 – 8.
 2021 – 8.
 2022, helmikuu – 9.
 2022, syyskuu – 10.

Tunnetuimpia pelaajia 
Claudia Grundmann
Michaela Lanzl
Christina Oswald
Denise Soesilo
Raffaela Wolf

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Saksa nationalteamsoficehockeyssä 

Naisten jääkiekkomaajoukkueet
Saksan jääkiekko
Amanda Donohoe

Amanda Donohoe (s. 29. kesäkuuta 1962) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli Central School of Speech and Dramassa. Hän nousi julkisuuteen roolillaan Nicolas Roegin elokuvassa Aution saaren unelma (Castaway, 1986). Myöhemmin hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Hullu kuningas (The Madness of King George, 1994) ja Valehtelija, valehtelija (Liar, Liar, 1997). 

Donohoe tunnetaan myös teatterista ja televisiosta. Vuonna 1992 hän sai Golden Globen roolistaan televisiosarjassa L.A. Law. Vuonna 2008 ilmoitettiin, että hän liittyy miljonääri Natasha Wylden roolissa Emmerdale-televisiosarjaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Epäviralliset sivut näyttelijästä 

Brittiläiset näyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Roorback


Roorback on Sepulturan yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2003. Se on Sepulturan ensimmäinen levy-yhtiö SPV Recordsin kautta julkaistu albumi. Muualla kuin Yhdysvalloissa julkaistu digipak-versio sisälti Revolusongs EP:n sekä musiikkivideon kappaleesta ”Bullet the Blue Sky”.

Kappaleista ”Mindwar” ja ”Bullet the Blue Sky” kuvattiin musiikkivideot.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Derrick Green – laulu, kitara
 Paulo Jr. – basso
 Igor Cavalera – rummut
 Andreas Kisser – kitara

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 
 Chronicles of Chaos: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2003 albumit
Sepulturan albumit
Mario Van Peebles

Mario Van Peebles (alk. Mario Peebles) (s. 15. tammikuuta 1957, México, Meksiko) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Mustat pantterit (1995) ja Ali (2001). Hän on ohjaaja Melvin Van Peeblesin ja näyttelijä Maria Marxin poika.

Eniten palkintoehdokkuuksia Van Peebles on saanut vuoden 2003 elokuvallaan How to Get the Man’s Foot Outta Your Ass (tai Baadasssss!), joka teki kunniaa hänen isänsä tunnetulle blaxploitaatioelokuvalle Sweet Sweetback’s Baadasssss Song (1971). Puolidokumentaarisesta elokuvasta hän voitti Black Reel Awards -gaalan käsikirjoituskategorian ja parhaan ohjaajan palkinnon ja oli ehdolla myös näyttelijänä ja parhaasta elokuvasta. Elokuva sai myös muun muassa kolme Film Independent Spirit Awards -ehdokkuutta.

Suomessa Mario Van Peebles vieraili tammi–helmikuussa 2010 Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystön ja Kansallisen audiovisuaalisen arkiston (Kava) kutsumana liittyen elokuvateatteri Orionissa esitettyyn Black History Month -teemasarjaan, joka oli ensimmäinen afroamerikkalaisen elokuvan retrospektiivi Suomessa. Van Peebles vieraili luennoimassa myös Tampereella ja Oulussa elokuvansa Posse (1993) esitysten yhteydessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Erkki Niemi

Erkki Olavi Niemi (s. 18. huhtikuuta 1962 Vaasa) on suomalainen korkeushyppääjä. Kalevan Kisoissa Kajaanissa 1984 hypätty ennätystulos 228 pysyi Suomen ennätyksenä vuodet 1984–1990. Niemen Los Angelesin finaalissa tuloksella 224 saavuttama yhdeksäs sija on paras suomalaisen korkeushyppääjän olympiasuoritus sitten Kalevi Kotkaksen neljännen sijan 1936. Hän edusti kasvattajaseuraansa Vaasan Vasamaa koko urheilu-uransa ajan.

Saavutukset
Olympiakisojen 9. 1984
Suomen mestari: 1984
SM-hopea: 1980, 1982

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
HK Neftehimik Nižnekamsk

HK Neftehimik Nižnekamsk (), on KHL:n itäisen konferenssin Harlamov-divisioonassa pelaava jääkiekkoseura Venäjän Tatarstanin tasavallan Nižnekamskin kaupungista.

Noin 230 000 asukkaan (2010) Nižnekamsk on Tatarstanin petrokemiallisen teollisuuden keskuksia. Jääkiekkoseuran logo ja nimi viittaa suoraan seuran päärahoittajaan, tatarstanilaiseen öljyteollisuusyhtiö OAO Nižnekamskneftehimiin. Yhtiö listaa sivuillaan jääkiekkoseuran osaksi urheilutoimintojaan. Seuran kotikaukalo on tämän yrityksen 5 500 katsojan urheilun ja kulttuurin Neftehimik-monitoimitalossa (Спортивно-культурный комплекс «Нефтехимик»). Yrityksellä on kaupungissa myös pienempi, 2 200 katsojan jäähalli. Lisäksi se on rakentanut lähiseudulle jääkiekkokaukaloita ja monia muita liikuntatiloja.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Oleg Leontiev 
 Apuvalmentaja: Robert Harisov 
 Apuvalmentaja: Marcel Ozimak 
 Maalivahtivalmentaja: Aleksei Mitrošin 
 Videovalmentaja: Igor Makarov 
 Fysiikkavalmentaja: Aleksandr Urakov 
 Toimitusjohtaja: Igor Larionov 

Lähde: EliteProspects

Saavutukset
Vysshaya Liga: 1
 1995
Tampere Cup: 1
 2002

Lähteet
Neftekhimik Nizhnekamsk official website
nknk.ru 
eurohockey.net

Viitteet

Aiheesta muualla

Neftehimik Niznekamsk
Tatarstan
Vuonna 1968 perustetut urheiluseurat