joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anne Alho

Anne Alho (23. heinäkuuta 1955 Joensuu – 15. maaliskuuta 2010 Jyväskylä) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Elämä ja ura 

Anne Alhon muutti lapsuudenperheensä mukana Jyväskylään vuonna 1956. Hän opiskeli kuvanveistoa Kankaanpään taidekoulussa, josta valmistui vuonna 1984. Alho suoritti taiteilijan pedagogiset opinnot Taideteollisessa korkeakoulussa 1992–1995.

Alhoon eniten vaikuttaneita kuvanveistäjiä olivat Kankaanpään taidekoulun rehtorina toiminut Ossi Somma, jyväskyläläinen Unto Hämäläinen ja Alhon elämänkumppani Harald Karsten. Alhon töiden päämateriaali oli teräs, mutta hän käytti lukuisia muitakin materiaaleja. Veistokset olivat usein isokokoisia, jolla Alho pyrki muuttamaan käsitystä naispuolisille kuvanveistäjille oletetusta ”askartelusta”. Ideat teoksiin Alho otti yhteiskunnasta ja omasta ympäristöstään, hän ei nimennyt itselleen tyylisuuntaa ja hänen töissään oli samaan aikaan läsnä voima ja herkkyys. Kuvanveiston lisäksi Anne Alho myös maalasi.

Anne Alho osallistui lukuisiin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin Suomessa ja myös yhteis- ja ryhmänäyttelyihin Ruotsissa ja Italiassa. Yksityisnäyttelyitä hän piti 16. Alho opetti myös taideaineita Jyväskylän työväenopistossa.

Anne Alholla on yksi tytär. Alho sairastui syöpään 2000-luvun alkupuoliskolla ja kuoli vuonna 2010.

Julkiset teokset 
Anne Alhon julkisiin teoksiin kuuluvat muun muassa Jyväskylässä olevat teokset Kukka (1989), Rannasta saareen - saaresta rantaan (1997) ja Rondo (1997). Lisäksi Jyväskylässä on Alhon yhdessä Harald Karstenin kanssa toteuttama vuonna 2004 paljastettu moniosainen ympäristötaideteos Unelma. Vaasassa on teos Sopimus vuodelta 1997 ja Kankaanpäässä Portrait, joka on paljastettu vuonna 1998.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1955 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Suomen perustuslaki (kirja)

Suomen perustuslaki on vuonna 2000 jokaiseen suomalaiseen kotitalouteen jaettu 60-sivuinen vihkonen, joka sisältää 1. maaliskuuta 2000 voimaan tulleen uuden perustuslain. Eduskunta julkaisi vihkosen 17. helmikuuta 2000. Suomenkielistä versiota painettiin yli 2,2 miljoonaa kappaletta ja ruotsinkielistä 160 000 kappaletta. Lisäksi vihkosesta otettiin Saamelaiskäräjien jakama saamenkielinen painos. Vihkosen graafisesta suunnittelusta vastasi valtionyhtiö Edita ja sen painoi Vammalan Kirjapaino Oy. Kokonaiskustannukset olivat noin 5 miljoonaa markkaa.

Suomen perustuslaki -vihkonen jaettiin kirjekuoressa, joka sisälsi myös Helsingin Sanomien politiikan toimittajan Unto Hämäläisen kirjoittaman ja Pekka Vuoren kuvittaman 10-sivuisen esitteen Valtiovalta kuuluu kansalle. Kansantajuisesti kirjoitettu esite kertoo lyhyesti muun muassa perusoikeuksista, eduskunnan toiminnasta, hallituksen ja presidentin asemasta sekä kuntien itsehallinnosta. Esitteen laatimista valvoivat oikeustieteilijät Jaakko Nousiainen ja Mikael Hidén. 

Kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin Eduskunta jakoi jokaiselle kansalaiselle tarkoitetun tiedotteen. Aikaisemmat kotitalouksiin jaetut tiedotteet olivat kulloisenkin hallituksen julkaisuja. Tarkoituksena oli turvata jokaiselle kansalaiselle mahdollisuus tutustua uuden perustuslain sisältöön. Eduskunta tuki myös eri vammaisjärjestöjen tiedotusta perustuslaista, ja se julkaistiin kokonaisuudessaan internetissä oikeusministeriön verkkosivuilla. Samassa yhteydessä oli professori Jaakko Nousiaisen kirjoitus Suomen valtiosäännön kehityksestä ja uuden perustuslain keskeisistä periaatteista.

Aineiston julkistaneen eduskunnan puhemiehen Riitta Uosukaisen mukaan kansalaisia suoraan lähestyttäessä lain tulkitsijat ja tiedonvälittäjät jäivät pois, jolloin jokainen kansalainen pystyi tutustumaan materiaaliin omaa ymmärrystään käyttäen. Toimittaja Unto Hämäläinen on myöhemmin luonnehtinut kirjasen jakamista ”valtapoliittiseksi manööveriksi”, jolla puhemies Uosukainen ja eduskunnan pääsihteeri Seppo Tiitinen halusivat tehdä selväksi, että perustuslakiuudistuksen myötä Suomesta tulee parlamentaarinen tasavalta. Hän on myös kutsunut perustuslakiesitteen tekstin laatimista toimittajanuransa huippuhetkeksi.

Lähteet 

Vuoden 2000 kirjat
Korean tautienehkäisy- ja -valvontavirasto

Korean tautienehkäisy- ja -valvontavirasto (; , lyhennys KCDA; 9/2020 saakka Korean tautienehkäisy- ja -valvontakeskus ; , lyhennys KCDC) on Etelä-Korean kansanterveyden tutkimuslaitos ja viranomainen. Se toimii maan terveys- ja hyvinvointiministeriön alaisuudessa. Vuonna 2003 Korean kansallisesta terveysinstituutista (KNIH) irroitettu Korean tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (KCDC) uudelleenorganisoitiin syyskuussa 2020 ja sai huomattavasti lisäresursseja ja nykynimensä (KCDA).

Virastoa ja sen edeltäjää on kesästä 2017 lähtien johtanut tohtori (MD, PhD) Jung Eun-kyeong. Hän on noussut koronaviruspandemian aikaisen, helmi-maaliskuun 2020 toimintansa johdosta erääksi koronapandemian vastaisen taistelun esikuvaksi ja kansallissankariksi maassaan.

Korean tautienehkäisy- ja -valvontavirasto tulkitsee toimintansa saaneen alkunsa vuonna 1894 keisari Gojongin antamalla asetuksella perustetun hygieniatoimiston pohjalta. Vuosien saatossa organisaation rakenne ja nimi on muuttunut useasti. Nykyistä virastoa edeltänyt Korean kansallinen terveysinstituutti (Korea National Institute of Health, KNIH) perustettiin 1963 ja muutettiin Korean tautikeskukseksi (KCDC) vuonna 2004 (perustettu joulukuussa 2003).

Lähteet

Aiheesta muualla
 KDCA leads the world free of diseases (KCDA:n kotisivusto)  (cdc.go.kr)
 Coronavirus Disease-19, Republic of Korea (Etelä-Korean terveys- ja hyvinvointiministeriön katsaus)  (mohw.go.kr)
 Coronavirus Disease-19, Republic of Korea: Cases in Korea by City/Province  (mohw.go.kr)

Etelä-Korea
Kansanterveyslaitokset
Karl-Olof Robertson

Karl-Olof Robertson (s. 7. joulukuuta 1918, Jönköping, Ruotsi – 18. maaliskuuta 2009, Huskvarna, Ruotsi) oli ruotsalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä.

Robertson valmistui kirkkomuusikoksi Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta 1940. Hän oli opiskellut myös sellonsoittoa ja kontrapunktia.  Hän toimi musiikinopettajana, mutta jatkoi sitten sävellysopintoja Lars-Erik Larssonin oppilaana.  Vuodesta 1949 eläkkeelle jäämiseen saakka 1983 hän toimi kirkkomuusikkona Huskvarnassa.)

Hän on säveltänyt kuoroteoksia, kantaatteja, kamari- ja orkesterimusiikkia.  Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kymmenen hänen säveltämäänsä virttä.

Robertsonin säveltämät virret Ruotsin kirkon virsikirjassaː

 66 Kun sataa tai paistaa / En såningsman går där (Anders Frostenson 1958, 1984, suom. Anna-Maija Raittila 1998)
 85 Loi Luojamme maailmaan / Som mannen och kvinnan (Jan Arvid Hellström 1970, suom. Anna-Mari Kaskinen 1996) 
 292 Herramme luo käykäämme kaikki/ Worship the Lord, worship the Cre’tor  (Fred Kaan 1972, ruots. Kerstin Anér 1975, Suom. Pekka Kivekäs 1996)
 357 Ystävän tunnet, joka parhaintaan / Någon du känner är din bästa vän (Bo Setterlind 1956, suom. Pekka Turunen 1994, uud. suom. Anna-Maija Raittila 1998)
 426 Rannalla mies outo seisoo / Hör du rösten? Ser du mannen? (Karl Sundén 1970, suom. Pekka Kivekäs 1997)
 457 Yli maan käy tuomio /Domen över världen går (Anders Frostenson 1964, 1981, suom. Pekka Kivekäs 1998)
 459 Yön selkään tuskan taakkaa / At eve, when now he breathed no more (John R. Darbyshire 1931, ruots. Anna G. Wide 1963, suom. Pekka Kivekäs 1997)
 591 Rauhaa ja oikeutta puolustamaan  / This we can do for justice and for peace (Brian Wren 1975, ruots. Anders Frostenson 1984, suom. Niilo Rauhala 1997, 2000)
 655 Katso, kuninkaasi saapuu / Se din konung kommer till dig (Kertosäe Sak. 9: 9, Teksti Ps. 24, Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)
 658 Sinun luonasi on elämän lähde / Hos dig är livets källa (Kertosäe Ps. 36: 10, Teksti Ps. 36, Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)

Lähteet 

Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Ruotsalaiset säveltäjät
Nürtingen

Nürtingen on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa.

Maantiede 
Nürtingen sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa noin 20 kilometriä Stuttgartista kaakkoon. Nürtingen ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Kaupungin halki virtaa Neckar.

Historia 
Nykyisen Nürtingenin alueella asui muinoin kelttejä. Ensimmäinen asiakirjamaininta Nürtingenistä on vuodelta 1046 muodossa Niuritingin. Württembergin kreivit antoivat paikkakunnalle kaupunkioikeudet vuoden 1335 paikkeilla. Nürtingen kärsi suuria vaurioita kolmikymmenvuotisessa sodassa, ja varsinaisten sotatuhojen jälkeen seurasi ruttoepidemia, johon kuoli noin puolet kaupungin väestöstä. Vuoden 1750 suuri kaupunginpalo tuhosi 133 taloa; sen jälkeen syntynyt arkkitehtoninen kerrostuma hallitsee edelleen vanhan kantakaupungin ilmettä. Ensimmäisen reaalikoulunsa Nürtingen sai 1783. Teollistuminen alkoi 1810-luvulla, mutta varsinainen teollinen ekspansio koitti vasta 1880-luvulla, jolloin kaupunkiin syntyi muun muassa koneenrakennus- ja sementtiteollisuutta.

Nürtingen selvisi toisesta maailmansodasta suuremmitta vaurioitta, joten sitä pidettiin sopivana vastaanottokaupunkina idästä saapuneille pakolaisille. Kaupungin väkiluku oli vuonna 1936 noin 10 000 ja vuonna 1948 jo noin 17 000. Vuonna 1966 aloitettiin uuden Rossdorfin kaupunginosan rakentaminen.

Nürtingen yhdistyi vuonna 1919 Oberensingenin kanssa. Vuosina 1973–1974 kaupunkiin liitettiin Hardt, Neckarhausen, Raidwangen, Reudern ja Zizishausen.  Nürtingen kuului 1800-luvun alusta vuoteen 1918 Württembergin kuningaskuntaan, sen jälkeen Württembergin kansanvaltioon ja vuodesta 1952 alkaen uuteen Baden-Württembergin osavaltioon.

Talous ja liikenne 

Nürtingenin tekstiiliteollisuus oli 1800-luvulla huomattavan vahvaa. Sen merkitys väheni hiljalleen, kun tuotantoa siirrettiin halvempiin maihin. 2000-luvulla koneenrakennus on noussut merkittäväksi teollisuudenalaksi. Kaupungissa toimivat muun muassa Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH ja voimatyökaluja valmistava Metabowerke GmbH.

Nürtingenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Plochingen–Tübingen. Moottoritie BAB 8 kulkee kaupungin pohjoispuolitse. Kaupungin alueella kulkevat Bundesstraße 297 (Lorch–Tübingen) ja Bundesstraße 313 (Plochingen–Reutlingen). Etäisyys Stuttgartin lentoasemalle on noin 15 kilometriä.

Lähteet ja viitteet

Aiheesta muualla 
Nürtingen, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Trond Kverno

Trond Hans Farner Kverno (s. 20. lokakuuta 1945, Oslo, Norja) on norjalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko.

Elämänvaiheet ja työ 
Kverno suoritti urkurin ja kanttorintutkinnon 1967, sekä kuoronjohtajan tutkinnon 1968. Hän on toiminut kirkkomuusikkona eri puolilla Norjaa,Tanumissa, Rjukanissa, Fagerborgissa, Risissä ja Oslon Margaretetakyrkan- kirkossa, joka on Ruotsin kirkon kirkko Norjassa. Vuodesta 1970 hän toimi Oslon Musiikkikonservatorion lehtorina ja professorina vuodesta 1994. 

Hän on ollut keskeinen hahmo Norjan kirkkomusiikkielämän kehityksessä 1970 luvulta alkaen. Hän oli jäsen Norjan kirkon liturgisessa toimikunnassa ja on säveltänyt runsaasti liturgista musiikkia.  Norjan kirkon virsikirjassa on lähes 27 hänen sävelmäänsä, Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa kuusi ja Suomen ev. lut. kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa kaksi.

Hän erosi Norjan kirkosta ja vihittiin papiksi Norjan ortodoksisessa kirkossa (Den norske ortodokse kirke) 1996 ja 1998 hänet vihittiin piispaksi Christ Catholic Church International (CCCI) nimiseen kirkkoon, sen Norjassa toimivaan hiippakuntaan ”Den Hellige Oppstandelses Stift”, joka kuuluu  Apostolic Orthodox Catholic Church in Europe – nimiseen kirkkoon.

Kvernon sävellyksiä (valikoima) 
Kuoroteoksia ja kirkkomusiikkia

 Livets tre (1972) 
 Deus noster refugium (1972) 
 Jesu Kristi syv ord på korset (1973)  Jeesuksen seitsemän sanaa ristillä
 Tu solus Dominus (1974) 
 Rydd vei for Herren (1975) 
 Jesus satt i båten, Pieni koraalikantaatti lapsikuorolle ja soittimille (1976) 
 Nunc dimittis  (1976) 
 Ave maris stella (1976) 
 Missa fidei mysterii (1983) 
 Missa orbis factor (1985) 
 Passio secundum Matthaeum (Matteuspassio) (1986) 
 Markuspasjonen, liturginen, kuusiosainen kuoroteos kuorolle ja solisteille	(2004) 
 Judica me Deus (2014) 
 Myrra og røykelse angar (2014)
 Completorium In Noctibus (1989) 
 Missa Simplex (1990).

Virsisävelmät Ruotsin kirkon virsikirjassa 

Virret

 413 Jonkun on jäätävä valvomaan Noen må våke i verdens natt (Svein Ellingsen 1975, suom. Anna-Maija Raittila 1982) 
 610 Veneen kokkaan Jeesus Jesus satt i båten (Anders Frostenson 1957, suom. Anna-Mari Kaskinen 1999)
 651 Kun luova tahto kaikkeuden Herran En dag skal Herrens skaperdrømmer (Eyvind Skeie 1978,  suom. Anna-Maija Raittila 1982, 2000)

Kertosäkeiset psalmivirret

 659 Kuin peura janoissaan Som hjorten trängtar till (Kertosäe Ps. 42: 2 Teksti Ps. 42 Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999,)
 660 Herra on kuningas Herren är nu konung (Kertosäe Ps. 97: 1 Teksti Ps. 47 Muok. suom.Jarmo Kainulainen 1999)
 661 Valvokaa ja rukoilkaa sillä Herra tulee Vaka och bed, ty dagen är nära (Kertosäe Matt. 24: 42 muk. Teksti Ps. 50, muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)
 671 Nyt sieluni odottaa Herraa Min själ väntar efter Herren (Kertosäe Ps. 130: 6a Teksti Ps. 134 muk. muok, suom. Sirpa Lampinen 1999)
 675 Marian kiitosvirsi (Kertosäe Ps. 103: 1 Teksti Luuk. 1: 46‑55. Säv. VIII psalmisävelmä)
 677 Simeonin kiitosvirsi (Kertosäe Rukoushetkistä, Teksti Luuk. 2: 29‑32 )

Lähteet 

Vuonna 1945 syntyneet
Norjalaiset säveltäjät

Norjalaiset piispat
Elävät henkilöt
Hitlist

Hitlist oli MTV3-kanavalla loppuvuodesta 2019 esitetty musiikkiaiheinen visailuohjelma, jota juonsivat Esko Eerikäinen ja Shirly Karvinen. Ohjelma perustuu brittiläiseen The Hit List -formaattiin.

Ohjelmassa kahden hengen joukkueet kilpailivat siitä, kuka tunnistaa eri vuosikymmenien suomalaiset ja ulkomaiset kappaleet nopeiten. Voittajajoukkue saattoi voittaa ohjelmasta 10 000 euroa.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan jaksoja ilmaisessa mtv-suoratoistopalvelussa
 Sarjan jaksoja maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa

Suomalaiset televisiosarjat
Visailuohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Caj Södergård

Caj Södergård (s. 1954 Luoto) on VTT:n Digitaalisten palvelujen tutkimusprofessori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi 1994 Teknillisessä korkeakoulussa, nykyään Aalto-yliopistossa. Hän on työskennellyt konenäön suunnittelijana Decon Oy:ssa ja tutkijana, erikoistutkijana, teknologiapäällikkönä ja professorina VTT:llä.

Tutkimustyössä Södergård on keskittynyt isojen datamäärien (kuva, video, teksti) käsittelyyn ja soveltamiseen eri aloilla, kuten mediateknologiaan, oppimiseen, ravitsemukseen, ympäristötietoon ja viime aikoina biotalouteen. Hän oli EU:n European High Level Expert Groupissa 2015-17 alustamassa Open Science Cloudia (EOSC). Hän on Big Data Value Associationin hallituksessa vuodesta 2015 ja oli  European Big Data Value Forumin 2019 puheenjohtaja.

Huomionosoituksia 
- Suomen Leijonan ensimmäisen luokan ritarimerkki, 2010

- Hopeinen kunniamerkki, Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland (STV) , 2011

Lähteet 
 VTT:n tutkimusportaali

Elävät henkilöt
Vuonna 1954 syntyneet
Suomalaiset professorit
Suomalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Moskovan kanava

Moskovan kanava (ven. Кана́л и́мени Москвы́), vuoteen 1947 asti Moskvan-Volgan kanava, on kanava Venäjällä, joka yhdistää Moskvajoen ja Volgan. Kanava yhtyy Moskvajokeen Tushinossa, Moskovan luoteispuolella. Kanava kulkee lähes pohjois-eteläsuunnassa ja yhtyy Volgaan Dubnan kaupungin alueella, heti Ivankovon tekojärven padon yläpuolella. Kanavan pituus on 128,1km.

Moskovan kanava yhdistää Moskovan koko Venäjän laajuiseen joki- ja kanavaverkostoon, jota pitkin pääsee viidelle merelle: Vienanmeri, Itämeri, Kaspianmeri, Asovanmeri ja Mustameri. Lisäksi kanavan kautta saadaan lähes puolet Moskovassa käytettävästä talousvedestä. Kanavan matalin syvyys on 5,5 m, ja siinä on yksitoista sulkua, jotka ovat mitoiltaan 290 x 30 m.

Historia
Kanava rakennettiin vuosien 1932 ja 1937 välillä osana Josif Stalinin suuria rakennusprojekteja. Sen rakentamisessa käytettiin vankityövoimaa, ja jopa 200 000 vankia osallistui rakentamiseen.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Moskovan kanava valmistui, Suomen Kuvalehti, 04.09.1937, nro 36, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Venäjän kanavat
Moskova
Volgan vesistö
Arja Renell

Arja Renell (aik. Lehtimäki, s. 1975) on suomalainen ympäristötaiteilija ja arkkitehti.

Taiteellinen työ 
Taiteessa Arja Renell keskittyy ekologisiin ja ympäristöaiheisiin. Hänen työnsä käsittävät installaatioita, tapahtumia ja performansseja. Hän tekee myös julkisia veistoksia.

Kalle Päätalon muistomerkki 

Arja Renell suunnitteli kirjailija Kalle Päätalon muistomerkin Kirja Päätalon syntymäkuntaan Taivalkoskelle. Vuonna 2005 valmistunut moniosainen teos on kunnan keskustassa Kalle Päätalon torilla. Teos jakaantuu kahteen osaan, toisen muodostaa avoinna oleva kirja ja toisen kirjan lehdistä muodostuva puisto.

Kirja sai vuonna 2014 sisarteoksen Tampereelle, jonne Päätalo muutti sodan jälkeen ja jossa hän asui kuolemaansa vuoteen 2000 asti. Teoksen nimi on Maaltamuutto ja se sijaitsee Alexandra Siltasen puistossa Tammerkosken vierellä. Teoksessa on osia, jotka ovat peräisin Kirja-teoksesta, mutta muuta yhtenevyyttä niillä ei ole. Osat on kiinnitetty louhittuun kallionpintaan ja betonimuuriin. Maaltamuutto on oma tulkintansa.

Pinnan alla 
Eräs Renellin teos oli monitaiteellinen tutkimus aiheenaan Talvivaaran / Terrafamen kaivos Sotkamossa tarkasteltuna paikallisten asukkaiden, aktivistien, kalastajien ja kalojen näkökulmasta. Kokonaisuuteen kuului muun muassa Pinnan alla -näyttely, jonka pääosan ottaa installaatio ammattikalastajan viimeisen kesän kalastuksesta Nuasjärvellä. Näyttelyyn kuuluivat Renellin videomuistiinpanot, jotka kertovat ihmisten ja kalojen näkökulmia. Näyttelyssä oli myös postikorttisarja, jonka avulla yleisö saattoi protestoida kaivosta vastaan. Näyttely oli esillä Lapinlahden Galleriassa Helsingissä syys–lokakuussa 2018 ja Taidekeskus KulttuuriKauppilassa Iin kunnassa kesä–heinäkuussa 2019. Helsingin näyttelyyn liittyi seminaari, joka järjestettiin Koneen Säätiön tiloissa Lauttasaaren kartanossa 12. lokakuuta 2018. Pinnan alla -taiteellista tutkimusta tukivat Koneen Säätiö ja Suomen Kulttuurirahasto.

Lähteet 

Suomalaiset ympäristötaiteilijat
Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Augustín Malár

Augustín Malár (18. heinäkuuta 1894 Reitern, Itävalta-Unkari – 1945 Sachsenhausen, Saksa) oli slovakialainen kenraali.

Ura upseerina 
Ensimmäisen Tšekkoslovakian aikana 1918–1938 Malár oli ollut maan harvoja korkea-arvoisia slovakkitaustaisia upseereita. Kun saksalaiset muodostivat Böömin-Määrin protektoraatin ja Slovakia itsenäistyi maaliskuussa, 1939 Malár oli uuden valtion armeijan korkea-arvoisin ja kokenein upseeri.

Kun Slovakia julisti vuonna 1941 sodan Neuvostoliitolle, Slovakian motorisoitu divisioona siirtyi itärintarintamalle. Malár nimitettiin divisioonan komentajaksi. Hän sai saksalaisilta rautaristin ritarin arvon, hänet ylennettiin kenraaliksi ja hän palveli rintamalla vuoden 1942 alkuun saakka.

Rintamakomennuksensa jälkeen Malár oli Slovakian hallituksen sotilasasiamiehenä Italiassa ja Saksassa.  Vuonna 1944 hän astui jälleen palvelukseen Slovakian eliittijoukkojen Itä-Slovakian armeijan komentajana. Joukkojen oli tarkoitus taistella eteneviä neuvostojoukkoja vastaan. Samaan aikaan Slovakian kansalliskomitea suunnitteli kansannousua Saksaa vastaan. Oletettiin, että slavofiilina tunnettu Malár antaisi neuvostojoukkojen tulla maahan ilman taistelua.

Kansannousu ja kuolema 
Kun huonosti ajoitettu kansannousu alkoi 29. elokuuta 1944, Malár ei siirtynyt odotetusti kansannousun puolelle. Hän piti radiopuheen, jossa totesi, että sotilaiden on mentävä takaisin kasarmeihinsa. Malárin mukaan "meidän aikamme ei ole vielä". Strategina Malár olisi halunnut toimia suunnitelmallisesti eikä hätiköiden. 

Malár oli puhunut julkisesti tulevasta taistelusta saksalaisia vastaan. Saksassa hänet nähtiin nyt vihollisena. Saksan viranomaiset vangitsivat Malárin ja siirsivät hänet Saksaan. Malár kuoli Sachsenhausenin keskitysleirissä oletettavasti kesken kuulustelun.

Viitteet 

Slovakialaiset sotilaat
Kenraalit
Toisen maailmansodan henkilöt
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Harrin Jussi

Harrin Jussi (alkuaan Karrin Jussi) on Artturi Järviluoman toimittaman kansannäytelmän Pohjalaisia keskeinen roolihahmo, joka kukisti sankarillisessa kaksintaistelussa kuuluisan häjyn Karjanmaan Köystin. Roolinimi syntyi Kauhavalle 1907 toteutetun kansanlaulujen keräysretken tuloksena. 
Järviluoma antoi Harrin Jussille arvonimen ”maakunnan lukko” ja hänen esikuvanaan oli todennäköisesti myöhemmin poliisiksi noussut kauhavalainen talollinen Antti Kustaa Harri. 
Harrin Jussin rooli on vaikuttanut muun muassa 1944 perustetun elokuva-alan patsaan Jussi-palkinnon sekä pohjalaisen jussipaidan nimien syntyyn. 
 
Pohjalaisia-näytelmän on arvioitu perustuvan noin neljä viidesosaltaan härmäläissyntyisen kansakoulunopettajan Anton Kankaan (1867–1904) näytelmäkäsikirjoitukseen Härmäläisiä. Siinä Jussin sukunimenä on Karri, jonka Järviluoma yliviivasi ja nimesi uudelleen Harriksi. 
Harvinainen Karri-nimi on todennäköisesti peräisin Karrin talosta Kortesjärven Ylikylästä. Sen isäntä Juho Matinpoika oli saanut emännäkseen härmäläisen Sanna Juhontytär Hillin, jonka synnyinkoti sijaitsi kirjailija Anton Kankaan naapurina. Kun Härmäläisten kaikki roolit ovat Härmän seudulta, voi Juhoa siksi nimensä puolesta pitää alkuperäisenä Karrin Jussina. 
 
Karrin Jussin roolihenkilölle ei Alahärmästä löydy tarkkaa esikuvaa. Koska Karrin Jussi muistuttaa suuresti antiikin klassisten näytelmien sankarihahmoja, voivat tähän rooliin heijastua Kankaan kirjallisuusopinnot yliopistossa. Sen lisäksi Härmän omienkin ”puukkosankareiden uroteot” saattoivat innoittaa kirjailijaa rohkeutta ihannoiviin kuvauksiin. Härmäläisissä sankarin maineeseen nousseesta Karrin Jussista Kangas käytti nimitystä ”pitäjän lukko".

Katso myös 
 Lapuan laki
 Pitäjäkuri

Lähteet 

 Suomalaiset näytelmät
Teatteri
Pacific Southwest Airlinesin lento 182

Pacific Southwest Airlinesin lento 182 (lento 182) oli laskeutumassa San Diegon lentokentälle (Yhdysvallat) 27. syyskuuta vuonna 1978, kun se ja koulutuslennolla ollut Cessna 172 Skyhawk (Cessna)-merkkinen pienkone törmäsivät ilmassa toisiinsa, jolloin molemmat koneet putosivat asuinalueelle.

Lento 187 operoitiin Boeing 727:llä (727). 727 ja Cessna tuhoutuivat täysin ja kaikki koneissa olleet saivat surmansa. Lisäksi maassa menehtyi seitsemän ihmistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

San Diego
Lento-onnettomuudet Kaliforniassa
Vuoden 1978 lento-onnettomuudet
Lentokoneiden yhteentörmäykset
Ukrainan kansanterveyskeskus

Ukrainan terveysministeriön kansanterveyskeskus ( eli ; lyhennys TsHZ; ) on Ukrainan Kiovassa toimiva valtiollinen, kansanterveyteen keskittynyt tutkimuslaitos. Keskus perustettiin toukokuussa 2016.

Ukrainan kansanterveyskeskuksella on ollut ainakin kaksi johtajaa: syyskuussa 2016 johtajaksi valittiin Natalija Nizova () ja joulukuussa 2017 Volodymyr Kurpita (). 

Keväällä 2020 kansanterveyskeskus on ollut esillä ukrainalaisissa tiedotusvälineissä runsaasti meneillään olevan koronaviruspandemian vuoksi.

Katso myös
Puolan kansanterveyslaitos (NIZP-PZH)
Slovakian kansanterveysvirasto (ÚVZ SR)
Romanian kansanterveyslaitos (INSP)
Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)
Valko-Venäjän epidemiologian ja mikrobiologian tutkimuslaitos (RRPCEM)
Moldovan kansanterveysvirasto (ANSP)
Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto (Rospotrebnadzor)

Lähteet

Aiheesta muualla
 TsHZ:n kotisivut  (phc.org.ua)
 TsHZ:n julkaisema Ukrainan covid-19-tautitilanne  (phc.org.ua)
 Щотижнева детальна інформація щодо захворюваності на COVID-19 у розрізі областей, районів та міських рад... (Ukrainan covid-19-tautitilanne kartalla)  (arcgis.com)
 Ukrainan covid-19-sivusto   (covid19.com.ua)

Kansanterveyslaitokset
Tutkimuslaitokset
Kiovan rakennukset ja rakennelmat
Braleva

Braleva Kiinteistöpalvelut Oy on suomalainen kiinteistöyritys. Se syntyi 30. syyskuuta 2019, kun Isännöintiverkko ja Soukan Huolto yhdistivät liiketoimintansa tytäryhtiösulautumisena.

Yrityksen juuret ulottuvat yli 50 vuoden taakse, jolloin alueellinen huoltoyhtiö Soukan Huolto perustettiin vuonna 1968. Nimi Braleva on ruotsia ja tarkoittaa hyvää asumista. Yrityksen nimi löytyi henkilökunnalle järjestetyn nimikilpailun tuloksena.

Braleva Kiinteistöpalvelut Oy toimii pääkaupunkiseudulla ja Kirkkonummella sekä Keski-Uudenmaan alueella. Bralevan palveluista (isännöinti, tekninen isännöinti, kiinteistöhuolto, siivous, remontointi, viherpalvelut) asiakkaat voivat valita tarpeidensa mukaan haluamansa kokonaisuuden. Yritys tarjoaa myös kotisiivous- ja remonttipalveluita kuluttajille.

Isännöintikohteita on noin 350 ja asiakassopimuksia on yhteensä noin 900. Yritys on läsnä noin 42 000 asukkaan arjessa. Yrityksen kotipaikka on Espoo. Yrityksen liikevaihto oli 6/2021 päättyneellä tilikaudella 12,18 miljoonaa euroa.

Bralevan toimitusjohtajana toimii Janne Keränen.

Yritys on asiakkaidensa, soukkalaisten taloyhtiöiden, omistama. Yrityksessä työskentelee noin 160 ihmistä.

Lähteet 

Kiinteistöpalveluyritykset
Suomalaiset yritykset
Kauppakeskus Hansa

Hansa tai Hansakeskus on Kouvolan keskustassa, kauppatorin ja Kävelykatu Manskin välissä sijaitseva kauppakeskus. Siellä sijaitsee mm. Kouvolan keskustan S-market, Picnic, apteekki, Speden Saluuna ja muita liikkeitä. Kauppakeskus sijaitsee aivan Kouvolan torin vieressä, ja sieltä pääsee sisätiloissa käytävää pitkin suoraan kävelykatu Manskille ja Kauppakeskus Manskin ovelle. Hansakeskus rakennettiin vaiheittain vuosituhannen vaihteen molemmin puolin. Hansakeskuksen kaksi matalaa kerrostaloa valmistuivat vuonna 1998, ja kauppakeskus sekä 13-kerroksinen Hansatorni avattiin vuonna 2000.

Rakentaminen 
Nykyisen Hansakeskuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1999 ja se avattiin loppuvuonna 2000. Hansassa sijaitsee 2-kerroksisen kauppakeskuksen lisäksi kolme vuokra-asuntoja sisältävää kerrostaloa; 11-kerroksinen ns. Hansatorni sekä 5- ja 6-kerroksiset pienemmät talot. Kerrostalojen ja kauppakeskuksen julkisivu edustaa 2000-luvun lasi-arkkitehtuuria, joka tekee Hansakeskuksesta yhden Kouvolan ydinkeskustan moderneimmista rakennuksista. Maan alla, kauppakeskuksen alapuolella on 400-paikkainen autohalli.

Pommiuhka vuonna 1999 
Aamulla 9. heinäkuuta 1999 nykyistä Hansakeskusta edeltäneestä liikekeskuksesta löytyi palopommi, kun poliisit olivat tutkimassa edellisyönä tapahtunutta murtoa Hansassa sijainneessa ravintolassa. Tämän vuoksi Hansakeskus, Kävelykatu Manski sekä muutamia asuintaloja tyhjennettiin ja suuri osa Kouvolan keskustasta eristettiin.
Puolustusvoimat purki pommin saman päivän aikana ja se todettiin vaarattomaksi.

Liikkeet 

 Ananassi (vaatekauppa)
 Eurokangas
 Fennia
 Hansa-apteekki
 Huoneistokeskus Oy
 Jatke Oy
 Keskusta – Kymenlaakson piiri
 Lamykin's Cookhouse
 Baari-ravintola Lasihelmi
 Meditiimi
 Neomatrix
 Nordea Kouvola
 Parturi-kampaamo City Salon
 Picnic
 Puff Kouvola
 Ravintola Brooklyn
 Ravintola Meat Gangsters
 Ravintola Mei Lok
 Ravintola Mimosan Aito
 Sallan lihakauppa
 Studio Move Up -tanssisali
 S-market
 Pullonpalautus
 Otto-automaatti
 S-pankki
 Speden Saluuna -pub
 Tunnin Kuva
 VMP
 Yökerho Club Touba
 Yökerho Rataklubi

Lakkautettuja liikkeitä 
 Aleksi 13 (lakkautettu)
 Arnolds (muuttanut Veturiin) 
 Asuntoverkko
 Elisa-kauppa (muuttanut Veturiin)
 H&M (lakkautettu kannattamattomana, sillä Veturissa on toinen liike)
 If
 Kookenkä (muuttanut Veturiin)
 Seppälä (muuttanut Kauppakeskus Veturiin) 
 Silmälasimarket

Lähteet 

Kouvolan kauppakeskukset
Ida Vitale

Ida Vitale (s. 2. marraskuuta 1923 Montevideo) on Texasissa Yhdysvalloissa asuva uruguaylainen kirjailija. Hän on keskeinen henkilö uruguaylaisessa Sukupolvi 45 (Generación del 45) -nimisessä taiteilijaryhmässä ja sen viimeinen elossa oleva jäsen. Hän sai vuonna 2016 Federico García Lorcan kansainvälisen runoilijapalkinnon ja vuonna 2018 Miguel de Cervantes -palkinnon. Jo aiemmin hän on saanut Uruguayn tasavallan yliopiston kunniatohtorin arvon sekä palkinnot Premio Octavio Paz (2009), Premio Alfonso Reyes (2014) ja Premio Reina Sofía de Poesía Iberoamericana (2015).

Vitalen teoksia ei ole suomennettu. Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi La luz de esta memoria (1949), Jardines imaginarios (1996), El ejemplo de Antonio Machado (1940) ja Dónde vuela el camaleón (1996).

Lähteet

Uruguaylaiset kirjailijat
Uruguaylaiset kielenkääntäjät
Uruguaylaiset runoilijat
Uruguaylaiset esseistit
Vuonna 1923 syntyneet
Elävät henkilöt
Leinfelden-Echterdingen

Leinfelden-Echterdingen on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Sen pohjois- ja itäosa on verraten tiheään rakennettua esikaupunkialuetta, etelä- ja länsiosa puolestaan Schönbuchin metsää. Leinfeld-Echterdingen muodostettiin 1975 neljästä aiemmin itsenäisestä kunnasta.

Maantiede 
Leinfelden-Echterdingen sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa kymmenisen kilometriä Stuttgartin keskustasta etelään. Leinfelden-Echterdingen ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Kaupunki on myös osa historiallista Filderin aluetta, joka on Esslingenin piirikunnan länsipuoliskon ja Stuttgartin eteläiset kaupunginosat kattava ylänkö.

Historia 
Leinfelden-Echterdingenin perustettiin tammikuussa 1975, kun Leinfeldenin kaupunki ja maalaiskunnat Echterdingen, Musberg ja Stetten auf den Fildern liitettiin toisiinsa. Hedelmällinen Filderin ylänkö houkutteli ihmisiä jo kivikaudella, sen jälkeen siellä ovat eläneet keltit, roomalaiset, alemannit ja frankit. Echterdingen on frankkien perustama, ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1185. Musberg ja Stetten mainitaan ensi kerran 1229 ja Leinfelden 1269.

Leinfelden-Echterdingenin alue kuului jo varhain Württembergiin ja siellä toteutettiin uskonpuhdistus Ulrich von Württembergin johdolla 1535. Seutu oli siten protestanttista seuraavat vuosisadat. Katolista väestöä seudulla on asunut jälleen vasta 1900-luvulta lähtien.

Leinfelden-Echterdingenin historiallista arkkitehtuuria edustavat muun muassa Leinfelder Haus vuodelta 1570, evankelinen Stephanus-kirkko, jonka rakentaminen aloitettiin 1439 ja useat muut eri tyylisuuntauksia edustavat kirkkorakennukset. Echterdingenin kantakaupungissa sijaitsee vanha raatihuone, joka on rakennettu noin vuonna 1500.

Leinfelden-Echterdingenin kulinäärinen erikoisuus on filderkraut, joka on muodoltaan suippo keräkaali. Kaupungissa on pelikorttimuseo Deutsches Spielkartenmuseum.

Talous ja liikenne 
Leinfelden-Echterdingenin talouselämälle olennaista on sijainti keskellä vaurasta Baden-Württembergiä liikenteen solmukohtien tuntumassa. Kaupungin ostovoima ja elintaso on selvästi korkeampi kuin Saksassa keskimäärin. Suuria työllistäjiä ovat Stuttgartin lentoasema ja Stuttgartin messuhalli. Kaupungissa on myös muun muassa Robert Boschin tuotantolaitos, Konradin Mediengruppen pääkonttori ja suurbordelli Paradise eli Die Paradise Island Entertainment GmbH.

Leinfelden-Echterdingen kuuluu Stuttgartin paikallisliikenteen piiriin. Lähin rautatieasema on Stuttgartin päärautatieasema. Bundesautobahn 8 on reititetty kaupungin pohjoispuolitse ja Bundesautobahn 81 länsipuolitse. Stuttgartin lentoasema sijaitsee Leinfelden-Echterdingenin itäisimmässä osassa.

Lähteet ja viitteet

Aiheesta muualla 
Leinfelden-Echterdingen, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Kirchheim unter Teck

Kirchheim unter Teck on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa.

Maantiede 
Kirchheim unter Teck sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa noin 25 kilometriä Stuttgartin keskustasta kaakkoon. Kirchheim unter Teck ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen.

Historia 

Kirchheim unter Teckin alueella on eletty jo kivikaudella. Sen jälkeen alueelle jättivät jälkensä keltit ja roomalaiset. Alemannien asutuksesta on löydetty jälkiä, jotka alkavat 300-luvulta. Ensimmäinen kirjallinen maininta Kirchheimista on vuodelta 960, ja samalta ajalta on maininta myös Martinin kirkosta (Martinskirche).Paikkakunta siirtyi tuolloin Churin piispakunnalta Otto I Suuren läänityksiin. 900- ja 1000-luvuilla Kirchheim unter Teck kehittyi alueellisesti merkittäväksi markkinapaikaksi.

Zähringin suku alkoi saada jalansijaa Alppien etumaalla vuoden 1060 paikkeilla. Suvusta erkaantuneet Teckin herttuat määrittivät paikkakunnan historiaa 300 vuoden ajan. Herttuat kohottivat paikkakunnan kaupungiksi noin 1220–1230. Seuraavalla vuosisadalla he myivät kaupunkinsa vähitellen Württembergin kreiveille. 1500-luvulla kaupunki linnoitettiin. Kolmikymmenvuotinen sota miehityksineen, ryöstelyineen ja kulkutauteineen oli erityisen tuhoisa. Paikallishistoriallinen käännekohta oli vuoden 1690 kaupunginpalo, joka tuhosi lähes koko rakennuskannan.

Kirchheim unter Teckin teollistuminen alkoi 1700-luvulla ja kiihtyi 1800-luvulla. Syntyi muun muassa tekstiiliteollisuutta ja metalliteollisuutta. Rautatieyhteyden kaupunki sai 1864. Toisesta maailmansodasta Kirchheim unter Teck selvisi vähin vaurioin, joten sinne muutti peräti 7 000 pakolaista idästä. Sodan jälkeen alkoi nopean kehityksen vaihe: rakennettiin uusia teollisuusalueita, uusia asuinalueita ja parempia liikenneyhteyksiä. Myös vanhaa kantakaupunkia saneerattiin.

Kirchheimin unter Teckin vanhankaupungin ilmettä hallitsevat ristikkotalot, Martininkirkko, vanha raatihuone ja Schloss Kirchheim.

Kirchheim unter Teckiin liitettiin vuonna 1935 Ötlingen ja Lindorf ja vuonna 1974 Nabern ja Jesingen.

Talous ja liikenne 
Kirchheim unter Teck sijaitsee Sinisen banaanin vyöhykkeellä. Kaupungin teollinen rakenne on monipuolinen: siellä toimii muun muassa kolme Daimler AG:n tytäryhtiötä ja purjelentokoneita valmistava Schempp-Hirth Flugzeugbau.

Kircheim unter Teckissä on kaksi rautatieasemaa: Kirchheim (Teck)-Ötlingen ja Kirchheim (Teck). Bundesautobahn 8 on reititetty keskustan eteläpuolitse.

Lähteet ja viitteet

Aiheesta muualla 
Kirchheim unter Teck, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Christoffer Weiss

Christoffer Weiss (aik. Westerlund, s. 27. tammikuuta 1978 Karjaa) on suomalainen näyttelijä ja yrittäjä. Hän on työskennellyt ennen kaikkea tapahtuma-, media- ja koulutusalalla.

Ura 
Weiss opiskeli näyttelijän ammattiin Teatterikorkeakoulussa. Hän on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Ennen kaikkea Weiss on työskennellyt yrittäjänä: hän on muun muassa kehittänyt tanssipelilaitteita ja tuottanut tapahtumia. Lisäksi on omistanut kaksi verkkokauppaa. Weiss on niin ikään toiminut puhujana.

Weissin teatterirooleja on Tonyn osa Viirus-teatterin näytelmässä Trainers Island vuonna 2006. Hän on näytellyt myös musiikkiteatterissa: hänellä oli rooli musikaalissa Housut pois, joka esitettiin Raaseporin kesäteatterissa vuonna 2007.

Weiss on näytellyt sivuosia muun muassa elokuvissa Leijat Helsingin yllä (2001) ja Etulinjan edessä (2004). Televisiossa hän on näytellyt muun muassa sarjoissa Kimmo ja Hotel Swan Helsinki.

Weiss on koronarajoituksia vastustavan Vapauden puolesta -yhdistyksen puheenjohtaja. Hän on ollut mukana järjestämässä yhdistyksen tapahtumia ja verkkolähetyksiä, minkä lisäksi hän on tehnyt verkkolähetyksiä muiden koronarajoituksia vastustavien ryhmien tapahtumista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Puhujaprofiili
 Juontajaprofiili

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Skottipresbyteerien liitto

Skottipresbyteerien liitto () oli 1600-luvun Skotlannissa vaikuttanut kapinaliike, joka syntyi, kun Kaarle I yritti muuttaa Skotlannin presbyteeristä kirkkojärjestystä anglikaaniseksi.

Kapinan ensimmäisiä merkkejä oli suullisen perimätiedon mukaan välikohtaus St Gilesin katedraalissa, jossa torikauppias Jenny Geddes heitti pappia tuolilla, koska pappi luki ääneen anglikaanista rukouskirjaa. Skotit muodostivat National Covenant -liiton vuonna 1638 oman kirkkojärjestyksensä suojelemiseksi. Kaarle I vastasi aloittamalla piispojen sodat, jotka olivat kolmen kuningaskunnan sotien ensimmäinen vaihe. Kolmen kuningaskunnan sotien tuhoisin vaihe oli Englannin sisällissota, jonka yhteydessä Kaarle I mestattiin.

Presbyteerien johtajat muodostivat Skotlannin de facto hallituksen kolmentoista vuoden ajaksi (1638–1651). Englannin pitkä parlamentti pyysi heiltä sotilaallista apua, johon he suostuivat saatuaan vastineeksi juhlallisen vakuutuksen (Solemn League and Covenant, 1643) uskonnollisten oikeuksiensa turvaamisesta. Skotit lähettivät armeijansa Englantiin parlamentin tueksi ja voittivat rojalistien joukot Marston Moorin taistelussa vuonna 1644. Presbyteerien joukkoja johti kolmikymmenvuotisen sodan veteraani ja Ruotsin entinen sotamarsalkka Alexander Leslie.

Presbyteerien liitolla oli kuitenkin monia vastustajia Skotlannissa, ja skotit kävivät keskenään sisällissotaa. Lisäksi heidän luottamuksensa Englannin parlamenttiin alkoi hiipua varsinkin kuninkaan mestauksen jälkeen, ja he liittoutuivat Kaarle II:n kanssa. Liittouma ei ollut sotilaallisesti riittävän vahva Oliver Cromwellin joukkoja vastaan, jotka valtasivat Ylämaiden eteläpuoliset alueet Englannin sisällissodan lopulla. Cromwellin tasavallan aikana Skotlannin kirkon poliittinen merkitys väheni ja presbyteerejä yritettiin käännyttää muiden protestanttisten suuntausten kannattajiksi.

National Covenant -asiakirjassa on samantyyppisiä sanamuotoja ja poliittisia päämääriä kuin Yhdysvaltain perustuslain esipuheessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

The Covenanters BCW Project

Uskonnolliset ryhmät ja liikkeet
Skotlannin historia
Englannin historia
1600-luku
Uskonpuhdistus
Akeet

Akeet (Blighia) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, jonka kasveja kasvaa luontaisesti Afrikassa.

Lajit 
Sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
 Blighia kamerunensis
 Blighia laurentii
 Blighia mildbraedii
 Blighia sapida – akee
 Blighia unijugata
 Blighia welwitschii

Lähteet 

Saippuamarjakasvit
Aleksandr Golovnin

Aleksandr Vasiljevitš Golovnin (6. huhtikuuta (J: 25. maaliskuuta) 1821 – 15. marraskuuta (J: 3. marraskuuta) 1886) oli venäläinen valtiomies. Hän kirjoitti laajan esityksen Suomen kaupunkien historiasta ja silloisesta asemasta. Hän osallistui valmisteluihin maaorjuuden poistamiseksi, tuli 1861 kansanvalistusministeriksi, pani 1863 toimeen käänteentekevän yliopistouudistuksen, joka muun muassa antoi yliopistoille itsehallinnon, tuomiovallan ylioppilaihin nähden, lisäsi professorinvirkoja ja niin edelleen. Golovnin perusti uusia kimnaaseja ja laati kansanopetuksen järjestämiseksi laajan suunnitelman, joka vain osaksi toteutui. Hänen toimestaan valmistettiin myös uusi painolaki, joka julkaistiin 1865. Hän luopui ministerinvirastaan 1866. Golovnin oli Aleksanteri II:n alkukauden voimakkaiden uudistuspyrintöjen huomattavimpia edustajia.

Golovninin isä oli venäläinen meriupseeri ja löytöretkeilijä Vasili Golovnin.

Lähteet 

Venäjän ministerit
Vuonna 1821 syntyneet
Vuonna 1886 kuolleet
Pinkkipesu

Pinkkipesu tai pinkwashing tai sateenkaaripesu on termi, jolla kuvataan valtioiden tai yritysten tapaa esittää itsensä LGBT-ystävällisinä vain omaa imagoaan kohottaakseen. Pehmeän vaikuttamisen on tarkoitus esittää tahot suvaitsevina ja nykyaikaisina, vaikka teot jäisivät vain mainonnan ja retoriikan tasolle.

Yhdysvallat 
Yhdysvalloissa Obaman hallintoa on syytetty pinkkipesusta. Kriitikoiden mukaan pinkkipesun varjolla pyrittiin viemään huomio pois politiikan ongelmakohdista, kuten miljoonien paperittomien maahanmuuttajien karkottamisesta sekä siitä, ettei terrorismin vastaisen sodan varjolla tehtyjä ihmisoikeusrikkomuksia tuomittu.

Israel 

Israelin on kritisoitu julkisuusdiplomatiassaan hyödyntävän pinkkipesua edistääkseen imagoaan "uudenaikaisena demokratiana", "turvallisena ja varmana sijoituskohteena" sekä "auringon ja hiekkarantojen turistikohteena".  Ulkoministeriön on uutisoitu tukeneen erilaisia LGBT-kampanjoita torjuakseen kielteisiä stereotypioita, joita monilla liberaaleilla amerikkalaisilla ja eurooppalaisilla on Israelista. Pinkkipesun avulla Israel on pyrkinyt oikeuttamaan miehitystään, hallituksen korostaessa LGBT-oikeuksien toteutuvan paremmin Israelissa kuin miehitetyssä Palestinassa. Israelin retoriikka jättääkin yleensä mainitsematta palestiinalaiset sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen oikeuksia ajavat järjestöt. Suvaitsevaisuuttaan korostamalla Israelin on nähty pyrkivän vetämään huomio pois sen palestiinalaisia kohtaan tekemistään ihmisoikeusrikkomuksista.

Suomi 
Suomessa Pride-viikon aikana monet yritykset liputtavat sateenkaarilippua, mutta eivät tee konkreettisia tekoja sateenkaari-ihmisten, oikeuksien ja yhteisöjen eteen. Pinkkipesusta on syytetty myös esimerkiksi Helsinki Priden yhteistyökumppaneita, kuten kokoomusta, kirkkoa ja poliisia.

Lähteet 

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt
Friedrich Gerstäcker

Friedrich Gerstäcker (1816–1872) oli saksalainen kirjailija, joka kirjoitti romaaneja ja matkakertomuksia. Hän teki laajoja vaellusmatkoja muun muassa Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja kirjoitti niistä lukuisia kuvauksia, esimerkiksi Die Regulatoren in Arkansas (1845), Mississippibilder (1847), Amerikanische Wald- und Strombilder (1849), samoin viihderomaaneja, kuten Der Wahnsinnige (1853), Tahiti, Roman aus der Südsee (1877), Gold (1878), Die beiden Sträflinge (1881) ynnä muita. Gerstäckerin kootut teokset ilmestyivät koottuna 44 nidoksena (1872–1879).

Suomennetut teokset
Haaksirikon jälkeen, Yhteissidoksessa Karl Listner, Friedrich Gerstäcker:Siirtolaisen elämän vaiheet Ynnä Haaksirikon jälkeen: kaksi kertomusta Austraaliasta, suomentaja Alexander Ramstedt, Jyväskylässä: Weilin ja Göös'in kirjapainossa ja kustantama 1875. Verkossa saatavilla
 Maailma pienoisko'ossa: hupaisia ja opettavaisia kuvauksia maista ja kansoista (Die Welt im kleinen), suomentaja Wikki Ilmoni, Pori, Gust. Ronelius, 1903. Verkossa saatavilla
 Jumalan silmä: satu, suom. Aune Krohn, kuvittaja Märtha Nordenswan-Lindgren, Porvoo: WSOY, 1908. Sarja: Suomen lasten kirjoja, 1
 Karkuri, suomentaja Teuvo Pakkala, Otava 1909. Sarja: Mailta ja meriltä 1. Verkossa saatavilla
 Yö valaskalan selässä, suom. Teuvo Pakkala. Yhteissidoksessa: Friedrich Gerstäcker, Holger Drachmann, Jonas Lie, Yö valaskalan selässä ja muita meriseikkailuja, Otava, 1913 Sarja: Mailta ja meriltä 27. Verkossa saatavilla

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vapaasti ladattavia Friedrich Gerstäckerin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä

Saksalaiset kirjailijat
Vuonna 1816 syntyneet
Vuonna 1872 kuolleet
Ajastaika (albumi)

Ajastaika on suomalaisen pakanametalliyhtye Vornan ensimmäinen albumi. Levy julkaistiin 16. elokuuta 2013 levymerkillä Inverse Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Henri Lammintausta – kitara
 Vesa Salovaara – laulu
 Arttu Järvisalo – kitara
 Niilo Könönen – bassokitara
 Mikael Vanninen – rummut
 Saku Myyryläinen – koskettimet

Tuotanto 
Kaikki kappaleet sävelletty, tuotettu ja esitetty Vornan toimesta

 Jarno Hänninen - miksaus
 Jykä Ahola - masterointi
 Kansikuva - Jussi Leppänen, Tulimyrsky Design & Arttu Järvisalo

Vierailevat muusikot:
 Marleena Rosengren - Viulu kappaleissa 2, 5

Arvostelu 
 V2.fi:  
 Kaaoszine:  
 Soundscape:  
 Metal Temple:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuoden 2013 esikoisalbumit
Suomalaiset metallialbumit
Motionless in White

Motionless in White (lyh. MIW) on yhdysvaltalainen metalliyhtye Scrantonista, Pennsylvaniasta. Yhtyeen musiikki yhdistelee eri metallimusiikin alagenrejä, kuten metalcorea, alternative metallia ja industrial metallia. Yhtye on julkaissut yhteensä seitsemän albumia, joista viimeisin Scoring the end of the world julkaistiin 2022.

Jäsenet

Nykyiset 
 Chris Cerulli – laulu ja murina (2005–), rytmikitara (2005–2006)
 Ryan Sitkowski – soolokitara (2008–)
 Ricky Olson – rytmikitara (2011–), taustalaulu (2009–), basso (2009–2011 ja 2018–2019)
 Vinny Mauro – rummut (2014–)
 Justin Morrow – basso, taustalaulu (2019–)

Entiset 
 Kyle White – basso (2005–2006)
 Mike Costanza – soolokitara (2006–2008)
 Frank Polumbo – basso (2006–2009), soolokitara (2005–2006)
 Thomas Bell – basso, rytmikitara, laulu (2006–2011)
 Angelo Parente – rummut (2005–2013)
 Brandon Richter – rummut (2013–2014)
 Josh Balz – kosketinsoittimet, taustalaulu (2006–2017)
 Devin Sola – basso, taustalaulu (2011–2018)

Entiset sessio- ja kiertuemuusikot 
 Kimber Parrish – basso (2011)
 Pablo Viveros Segura – rummut, taustalaulu (2012)
 Tom Hane – rummut (2014)
 Marie-Christine Allard – kosketinsoittimet (2017)

Aikajana

Diskografia

Studioalbumit 
 Creatures (2010)
 Infamous (2012)
 Reincarnate (2014)
 Graveyard Shift (2017)
 Disguise (2019)
 Scoring the End of the World (2022)

EP:t 
 The Whorror (2007)
 When Love Met Destruction (2009)

Demot 
 Motionless in White (2005)

Muuta 
Yhtyeen Disguise-albumin kappale "Brand New Numb" esiintyy NHL 20- videopelissä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset metalcore-yhtyeet
Yhdysvaltalaiset alternative metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset industrial metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset goottimetalliyhtyeet
Industrial metal -yhtyeet
Tuudo (sovellus)

Tuudo on suomalainen korkeakouluopiskelijoiden opiskelua tukeva mobiilisovellus, joka on käytössä jo yli kahdessakymmenessä korkeakoulussa Suomessa ja ulkomailla. Tuudo kokoaa opiskelijoille oppilaitoksen opintojärjestelmien tietojen lisäksi myös monia muita palveluita yhdeksi kokonaisuudeksi. Tuudon kehittäjä on oululainen Tuudo Oy.

Ominaisuudet
Tuudon eniten käytetyt opiskelutoiminnot ovat automaattinen lukujärjestys, opintosuoritukset sekä kurssitarjonnan ja -tietojen esittäminen. Näiden lisäksi kursseille ilmoittautuminen Tuudon kautta on käytössä useissa oppilaitoksissa.

Muita Tuudoon sisällytettyjä ominaisuuksia on opiskelijaravintoloiden ruokalistat, oppilaitoksen sisätilanavigointi sekä työ- ja harjoittelupaikkojen välitys. Digitaalinen opiskelijakortti mahdollistaa normaalien kansallisten opiskelijaetuuksien ja valikoitujen opiskelijaravintoloiden automaattilinjastojen käytön.

Liitynnät
Tuudoon on rakennettu liitynnät useisiin opintotietojärjestelmiin. Esimerkkeinä Suomessa monessa yliopistossa käytössä oleva Oodi ja ammattikorkeakouluissa lähes standardin asemassa oleva Peppi. Muita opintojärjestelmiä ovat lukujärjestystietoja tarjoavat Asio- ja TimeEdit-järjestelmät sekä Moodle-oppimisalusta. Kirjastopalvelut ovat saatavilla Voyager-, Koha- ja Alma-kirjastojärjestelmäliityntöjen kautta.

Tuudon modulaarinen rakenne mahdollistaa myös muiden opintojärjestelmien liittämisen tarvittaessa.

Historia
Tuudo Oy on perustettu syksyllä 2015. Tuudon kehittäjätiimin tausta on Oulun yliopiston Aapo-mobiilisovellushankkeessa. Lähtökohtana oli tarjota sovellus, jolla helpotetaan ja tehostetaan korkeakouluopiskelijoiden opiskeluarkea. Ensimmäisille oppilaitosasiakkaille Tuudo-sovellus Oodi-liitännällä toimitettiin vuoden 2016 syksyllä. Seuraavana vuonna mukaan tuli ensimmäisenä Peppi-järjestelmää käyttävänä oppilaitoksen Tampereen ammattikorkeakoulu.

Ensimmäinen ulkomainen Tuudon käyttöönottanut oppilaitos oli kolumbialainen Fundación Universitaria Cafam Bogotássa vuonna 2018.

Lukuvuoden 2019–2020 loppuun mennessä Tuudon on ottanut käyttöön lähes 200 000 korkeakouluopiskelijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtiön sivut

Opetustekniikka
Ohjelmistot
Android-sovellukset
IOS-sovellukset
Ultima Thule -lasisarja

Ultima Thule on Tapio Wirkkalan suunnittelema lasiastioiden sarja.

Ultima thule -lasien pinta valmistetaan tekniikalla, jossa sula lasimassa hakee muotonsa kaiverretuissa muoteissa. Wirkkala sai tähän inspiraation jäästä ja sulavista jääpuikoista. Pintakuviota käytettiin myös Finlandia Vodka -pullossa.

Vuonna 2015 tuli kuluneeksi 100 vuotta Tapio Wirkkalan syntymästä. Juhlavuoden kunniaksi Ultima Thule -sarjaan palautettiin aiemmin tuotannossa olleet kaksi lautasta, kuohuviinilasi ja kaadin sekä tuotiin uutena tuotteena olutlasi.

Lähteet 

Taideteokset (soveltavat taiteet)