joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lamont Turner

Lamont Turner (s. 1980 tai 6. marraskuuta 1976) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Turner on Missouri Western State Universityn kasvatti. Hän on pelannut Suomen pääsarjassa ja Yhdysvaltain pienissä ammattilaissarjoissa.

Turner pelasi yliopistokoripalloa NCAA:n II-divisioonassa Missouri Western State Universityn joukkueessa. Hän pelasi tämän jälkeen yhdysvaltalaisissa ammattilaissarjoissa ennen siirtymistään suomalaiseen Pyrbasketiin elokuussa 2004. Pyrbasketissa Turner pelasi kaudella 2004–2005 35 ottelussa 23,9 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla, joka oli kauden toiseksi korkein Tim Kisnerin jälkeen. Turner saavutti IS-tähtikisassa 42 tähteä ollen Pasi Riihelän kanssa kauden päätteeksi neljäs. Pyrbasket sijoittui runkosarjassa kymmenenneksi eikä selviytynyt pudotuspeleihin. Suomen pääsarjan ottelukohtaisen piste-ennätyksensä, 45 pistettä, Turner teki KTP:tä vastaan 7. marraskuuta 2004. Suomen-kautensa jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin.

Lähteet 
 Profiili Suomen Koripalloliiton sivustolla 
 Lamont Turner basketball profile usbasket.com

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Lamhe

Lamhe (suomeksi ”Hetket”) on Yash Chopran ohjaama ja tuottama intialainen hindinkielinen draamaelokuva vuodelta 1991. Päärooleja näyttelevät Anil Kapoor ja Sridevi kaksoisroolissa.

Nykyään klassikoksi kutsuttu elokuva oli ilmestyessään suosittu rikkaiden kaupunkilaisten ja ulkomaalaisten keskuudessa, kun taas suuri intialainen yleisö hyljeksi sitä, koska elokuvaa pidettiin insestisenä. Elokuva oli kriitikoiden suosiossa ja se voitti National Film Awards -palkinnon ja viisi Filmfare Awards -palkintoa.

Yash Chopra on sanonut Lamhen olevan hänen suosikkinsa omista elokuvistaan.

Juoni 
Matkustaessaan Rajasthaniin Viren (Anil Kapoor) rakastuu itseään vanhempaan Pallaviin (Sridevi). Dai Jaa (Waheeda Rehman) on huolissaan ikäerosta, mutta Vireniä se ei haittaa. Kesken oikeustaistelun Pallavin isä kuolee sydänkohtaukseen. Pallavi on surun murtama. Viren menee lohduttamaan Pallavia, mutta saa tietää tämän olevan rakastunut toiseen. Pallavi menee naimisiin rakastettunsa kanssa ja Viren lähtee takaisin Lontooseen. Vuotta myöhemmin Pallavi ja miehensä kuolevat onnettomuudessa. Hän jättää jälkeensä tyttären, Poojan, josta kasvaa kauniin äitinsä ilmetty kaksoisolento. Kun Viren vuosien jälkeen vierailee Intiassa, hän järkyttyy nähdessään Poojan ensimmäisen kerran. Pooja paljastaa hitaasti olevansa rakastunut Vireniin, mutta hän rakastaa edelleen Pallavia, jonka muisto ei jätä häntä. Lopulta Viren ymmärtää rakastuneensa Poojaan ja he menevät naimisiin.

Näyttelijät

Soundtrack

Palkinnot 
 National Film Awards
 Paras puvustus – Neeta Lulla, Kachins, Leena Daru

 Filmfare Awards
 Paras elokuva – Yash Chopra
 Paras naispääosa – Sridevi
 Paras koominen rooli – Anupam Kher
 Paras tarina – Honey Irani
 Paras dialogi – Rahi Masoom Raza
 Ehdokkuudet
 Paras ohjaus – Yash Chopra
 Paras miespääosa – Anil Kapoor
 Paras naissivuosa – Waheeda Rehman

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1991 intialaiset elokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Intialaiset romanttiset draamaelokuvat
Intialaiset elokuvamusikaalit
Yash Chopran ohjaamat elokuvat
LATAM Challenge Series

LATAM Challenge Series on Pohjois-Amerikassa ajettava autourheilusarja. Sarja perustettiin vuonna 2008 korvaamaan vanha Formula Renault 2000 sarja. Sarjaa ajetaan pääosin Meksikon puolella, mutta yksittäisiä kilpailuja ajetaan myös Yhdysvaltojen puolella Dallasissa, Houstonissa ja vuonna 2009 ajettiin Alajuelassa Costa Ricassa. Sarjassa ajettiin kaksi ensimmäistä kautta Formula Renault 2.0 luokan autoilla ja vuodesta 2010 Tatuusin rakentamilla Formula Vee -luokan autoilla, joissa on Volkswagenin moottori ja Kumhon renkaat. 

Sarjassa jaetaan pisteitä kilpailuviikonloppuna kymmenelle parhaalle järjestyksessä 30, 24, 20, 16, 12, 10, 8, 6, 4 ja 2 ja sprinttikilpailussa 20, 16, 12, 10, 8, 6, 4 ja 2. Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta saa kaksi lisäpistettä. 

Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Giancarlo Serenelli kolmesti vuosina 2008 ja 2010-11 sekä André Solano vuonna 2009. Vuodet 2012-2013 sarjan mestaruuden voitti Francisco Cerullo.

Autourheilusarjat
Stefan Möller

Stefan Torsten Johannes Möller (s. 20. heinäkuuta 1962 Tammisaari) on RadioMedia ry:n toimitusjohtaja.

Ura 

Möllerin työura radioalalla alkoi vuonna 1978, jolloin hän pääsi kesätöihin Yleisradioon. Kaupallisen radiotoiminnan alkaessa Suomessa 1985 hän lähti Yleisradion palveluksesta vasta perustettuun helsinkiläiseen Radio Ykköseen. Hän oli mukana perustamassa  Radio Ykkösen yhteyteen Suomen ensimmäisiin äänimainostoimistoihin kuuluvaa yhtiötä, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Mix Music Oy. Möller työskenteli Radio Ykkösen markkinointijohtajana vuoteen 1995, jonka jälkeen hän perusti oman Möller & Möller -äänimainostoimiston. Vuonna 2001 hänet kutsuttiin amerikkalaisen mediayhtiön Metromedia International Inc:in Suomeen perustetun yhtiön Metromedia Finland Oy:n toimitusjohtajaksi. Metromedia Finland Oy:n omistukseen kuuluivat tuolloin GrooveFM ja Star FM, joka julkistettiin vuonna 2001 uudelleen nimellä Radio SuomiPOP. Möller kasvatti Metromedian radioasemien määrän neljään hankimalla ensin GWR-yhtiön omistuksessa olevan Classic FM:n ja myöhemmin nykyisen Metro FM -radiokanavan toimiluvat. Vuosina 2005–2006 Möller toimi konsulttina irlantilaisen Communicorp Ltd:n palveluksessa sekä projektivastaavana  Sanoma Entertainment Oy:ssä tehtävänään perustaa yhtiölle kaksi uutta valtakunnallista radiokanavaa, jotka nykyään kantavat nimiä Radio Rock ja Radio Aalto. Vuonna 2007 hänet kutsuttiin nykyisen RadioMedia Oy:n toimitusjohtajaksi.

Möller valittiin Brysselissä toimivan eurooppalaisen radioalan liiton Association Européenne Radios (AER) puheenjohtajaksi maaliskuussa 2012. Möller on ensimmäinen suomalainen tehtävässä. Hän toimi AER:n varapuheenjohtajana vuodesta 2007. Suomessa Möller on edustanut 2000-luvun alusta lähtien kaupallista radiotoimialaa erilaisissa julkisissa toimielimissä. Tällä hetkellä hän toimii myös Viestinnän keskusliiton laajassa johtoryhmässä.

Koulutus 
Radio- ja TV-alan tekninen tutkinto (Länsi-Uudenmaan ammattikoulu), radiotoimittajan ja audiotekniikan tutkinnot (YLE), Suomen armeijan radiotaktiikan koulu, lukuisia talouden ja liikkeenjohdon kursseja.

Musiikki ja näytteleminen 
Möller oli vuosina 1983–1985 mukana yhtyeissä French Kiss ja 2FUN. Hän on tehnyt vuosien varrella lukuisia äänirooleja ja ollut mukana elokuvien sivurooleissa, kuten Lauri Törhösen elokuvissa Kasvoton mies (1995) ja Raja 1918 (2007).

Lähteet 
 AER:n tiedote 21.3.2012

Suomalaiset henkilöt
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
RadioMedia
Urpo Rauhala

Urpo Rauhala (s. 26. heinäkuuta 1955 Kuhmoinen) on suomalainen director musices, muusikko ja kuoron- sekä orkesterinjohtaja.

Rauhalan vanhemmat olivat ovat Alli Rauhala (syntynyt Muolaassa) ja pianisti-urkuri Matti Rauhala (syntynyt Viipurissa). Sopraano Anneli Rauhala on hänen tätinsä.

Helsinkiläisen mieskuoron Viipurin Lauluveikkojen ensimmäinen laulunjohtaja Urpo Rauhala aloitti musiikkiopintonsa Viipurin musiikkiopistossa Lahdessa (nyk. Lahden Konservatorio) opiskellen pianon- ja urkujensoittoa isänsä Matti Rauhalan oppilaana. Opinnot jatkuivat Sibelius-Akatemiassa, jossa Rauhala suoritti orkesterin- ja kuoronjohdon tutkinnot professori Jorma Panulan ja professori Harald Andersénin johdolla sekä urkudiplomin 1988 professori Kari Jussilan johdolla.

Urpo Rauhala toimii Nurmijärven musiikkiopiston rehtorina ja on johtanut opiston orkesteriprojekteja. Hän on toiminut mm. Helsingin Poliisilaulajien, Laulu-Miehet- sekä Amadeus-kuorojen johtajana, Sulasolin kouluttajana ja Mieskuoroliiton taiteellisena johtajana. Kuorojen levytyksiä ja konsertteja Rauhala on johtanut kotimaassa, useissa Euroopan maissa sekä Kauko-Idässä.

Rauhala on konsertoinut myös pianistina, urkurina ja cembalistina ja on säveltänyt ja sovittanut musiikkia erilaisille kokoonpanoille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viipurin Lauluveikot kotisivu.
Lahden konservatorion kotisivu.
Nurmijärven musiikkiopiston kotisivu.
Nimitysuutinen Viipurin Lauluveikkojen kotisivujen arkistossa.

Suomalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutti

Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutti (MTI) on Lapin yliopiston matkailututkimuksen oppiaineen, Lapin ammattikorkeakoulun matkailu-, ravitsemus- ja talousalan ja Lapin matkailuopiston muodostama matkailualan asiantuntijayhteisö. MTI on perustettu vuonna 2009. Instituutin johtajana toimii Antti Honkanen.

MTI:n tehtävänä on kehittää matkailualan koulutusta ja tutkimusta yhteistyössä elinkeinoelämän, kansainvälisen tiedeyhteisön, koulutusorganisaatioiden ja viranomaisten kanssa vastaamaan alan tarpeita. Instituutti tarjoaa opiskelijoille mahdollisuuksia kehittää osaamistaan matkailualalla yhdistelemällä eri koulutusasteiden tarjoamia tietosisältöjä siten, että ne tukevat opiskelijan tavoitteita alan teoreettisen tiedon ja käytännön taitojen hallinnassa. 

MTI kokoaa yhteen: 
 Matkailu- ja vieraanvaraisuusalojen ammatillisen koulutuksen sekä ammattikorkeakoulu- ja yliopisto-opinnot. Kaikille Lapin matkailuopiston, Lapin AMK:n ja Lapin yliopiston matkailualojen opiskelijoille on tarjolla yhteisiä opintoja ja opiskelijat voivat valita matkailuopintoja myös ristiin toistensa valikoimista.  
 Matkailualan tutkimuksen. MTI:ssa tehdään akateemista perustutkimusta ja soveltavaa tutkimusta yhteistyössä elinkeinoelämän kanssa.  
 Matkailualan palvelut. MTI tarjoaa asiakkaiden tarpeisiin räätälölityjä palveluita elinkeinoelämälle ja yksityishenkilöille. Palveluvalikoimaan kuuluu mm. selvitykset, asiantuntijalausunnot, konsultaatio, kehittämissuunnitelmat ja arvioinnit.  

Matkailun turvallisuutta on kehitetty useissa verkostoissa ja vuonna 2013 MTI julkisti matkailun turvallisuussuunnitelmat 10 Lapin matkailualueelle. MTI:n kolmen eri taustaorganisaation - Lapin yliopiston, Lapin AMK:n ja Lapin matkailuopiston - tekemä moniulotteinen yhteistyö koulutuksessa, tutkimuksessa ja palveluissa on ainutlaatuista jopa kansainvälisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut
 MTI:n Facebook-sivu

Suomalaiset oppilaitokset
Matkailu
For Ever

For Ever Adamantran EP-levy, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2006. Yhtyeen piti alun perin mennä studioon nauhoittamaan ensimmäistä promodemoaan, mutta kesken äänitysessioiden suunnitelmat muuttuivat, kun se kiinnitettiin Tunerail Recordsille. Levyn on miksannut Jarno Hänninen D-studiolla ja masteroinut Torsti Spoof Studio Audiossa kesäkuussa 2006. For Ever -EP julkaistiin Suomessa lokakuussa 2006.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sanoittanut Tuomas Nieminen.

Kokoonpano 
 Tuomas Nieminen – laulu
 Mikko Sepponen – rummut
 Panu Kiskola – kitara
 Tommi Ahtila – kitara
 Jukka Hoffrén – basso, kitara ja koskettimet, kuorolaulu

Vierailevat muusikot
 Risto Kupiainen – koskettimet
 Tapio Kuosma – kuorolaulu
 Mikko P. Mustonen – kuorolaulu

Lähteet 
 Adamantran kotisivut
 Meteli.net: Adamantra - For Ever

Vuoden 2006 EP:t
Adamantran albumit
Porin metsä

Porin metsä on Porissa sijaitseva noin 320 hehtaarin (n.3,2 km²) laajuinen ulkoilu- ja virkistysalue. Se sijaitsee vajaan kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta Porin urheilukeskuksen tuntumassa. Porin metsä rajoittuu pohjoisessa urheilukeskukseen, idässä Porin lentoasemaan, etelässä Lattomeren ja Pinomäen laajoihin peltoaukeisiin sekä lännessä Valtatie 8:aan. 

1800-luvulla Porin metsä oli kaupunkilaisten karjan laidunmaana ja 1900-luvun alkupuolella talousmetsänä. Jatkosodan aikana viereistä lentokenttää tukikohtanaan pitäneet saksalaiset rakensivat alueelle rullausteitä ja lentokonesuojia. Rakennelmat on nykyään rauhoitettu muinaismuistolain nojalla. Varsinainen virkistyskäyttö alueella alkoi 1950-luvun lopulla, jolloin Isomäen urheilukeskusta alettiin rakentaa. Porin metsän puusto vaihtelee kuivasta kankaasta lehtomaiseen sekametsään. Alueella pesii myös erittäin runsas linnusto.

Porin metsässä on useita eri pituisia valaistuja kuntopolkuja, pisimpänä 7,5 kilometrin mittainen rata. Nämä lähtevät pääosin maauimalan ja jäähallin läheisyydestä. Alueen halki johtaa Katinkurun ampumaradalle vievä 3,5 kilometrin pituinen valaistu reitti. Näiden lisäksi on useita valaisemattomia kaupungin ylläpitämiä reittejä sekä omat ratsastuspolut hevosille. Talvisin metsässä kulkee hiihtolatuja. 

Porin metsän välittömässä läheisyydessä sijaitsee useita muita liikuntapaikkoja. Urheilukeskuksessa ovat muun muassa maauimala, jäähalli, jalkapallo- ja tennishallit sekä stadion. Jäähallin ja maauimalan vieressä sijaitsee Isomäen leirintäalue, joka on avoinna Pori Jazzin ja muiden suurtapahtumien aikana. Eri puolilla alueen reunamilta löytyy myös ratsastustalli, ampumarata sekä jousiampumarata. Myös Suomen Ilmailuopisto sijaitsee Porin metsän tuntumassa. Vuonna 2002 Porin metsä liitettiin mukaan Porin kansalliseen kaupunkipuistoon.

Lähteet 
Porin metsä - kaupunkilaisten pyhittämää luontoa
Porin kaupunki/Valaistut kuntoradat

Lisää aiheesta 
Porin metsän kartta

Porin urheilu
Porin luonto
Porin puistot
Porin maauimala

Porin maauimala sijaitsee Isomäen kaupunginosassa Porin urheilukeskuksessa. Arkkitehti Yrjö Lindegrenin suunnittelemä funkistyylinen maauimala on avattu vuonna 1957. Se on osa Porin kansallista kaupunkipuistoa ja maauimala on myös Museoviraston suojelema.

Vuosina 2002–2005 Porin maauimalassa suoritettiin suuri peruskorjaus, joka maksoi noin 4,3 miljoonaa euroa. Maauimala on syyskuun lopussa päättyvän kesäkauden lisäksi avoinna myös talvisin, jolloin uiminen on mahdollista avantouinnin tavoin 3–5-asteisessa vedessä. Kävijöitä on vuosittain noin 80 000. Maauimalassa on sauna- ja pukuhuonetilojen lisäksi kolme erikokoista allasta, hyppytorni sekä vesiliukumäki.

Teknisiä tietoja 
Iso allas: 20 m × 50 m, syvyys 1,20–4,50 m
Lasten altaat: 7 m × 25 m, syvyys 0,10–0,60 m ja 10 m × 25 m, syvyys 0,50–1,10 m
Veden lämpötila: 26 °C, talvikaudella 3–5 °C  
Hyppytelineet: ponnahduslaudat (1 m ja 3 m), lavat (5 m, 7,5 m ja 10 m)
Vesiliukumäki: 50 m
Katsomo: 500 paikkaa
Pukuhuoneita 4 kpl
Pesuhuoneita 2 kpl
Saunoja 3 kpl

Lähteet 
Porin kaupunki
Porin seudun matkailu

Maauimalat
Porin rakennukset ja rakennelmat
Tuomas Tepora

Tuomas Tepora (s. 1978) on suomalainen  historiantutkija, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hänen tutkimusalaansa ovat sodan- ja tunteiden kulttuurihistoria, nationalismi ja ryhmäsymbolit.

Tepora on Helsingin yliopiston dosentti ja työskentelee tutkijana Tampereen yliopistossa.

Teporan teos Sinun puolestas elää ja kuolla perustuu hänen väitöskirjaansa Lippu, uhri, kansakunta: ryhmäkokemukset ja -rajat Suomessa 1917–1945 (2011). Teos palkittiin vuoden 2011 tiedekirjana. Hänen talvisodan hengen muodostumista ja purkautumista tarkastellut teoksensa Sodan henki (2015) sai Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan vuonna 2016.

Teokset 
 Lippu, uhri, kansakunta: ryhmäkokemukset ja – rajat Suomessa 1917– 1945, 2011 (Väitöskirja)
 Sinun puolestas elää ja kuolla. Suomen liput, nationalismi ja veriuhri 1917–1945, WSOY, 2011.
 The Finnish Civil War 1918: History, Memory, Legacy, toim. yhdessä Aapo Roseliuksen kanssa, Brill, 2014.
 Sodan henki. Kaunis ja ruma talvisota, WSOY, 2015.
 Menneisyyden rakentajat. Teoriat historiantutkimuksessa, toim. yhdessä Matti O. Hannikaisen ja Mirkka Danielsbackan kanssa, Gaudeamus, 2018.
 Rikki revitty maa. Suomen sisällissodan kokemukset ja perintö (The Finnish Civil War 1918. History, Memory, Legacy, 2014), toim. yhdessä Aapo Roseliuksen kanssa, suom. Kati Pitkänen, Gaudeamus, 2018.
 Muukalaisten invaasio. Siirtoväki Suomen ruotsinkielisillä alueilla 1940–1950, yhdessä Aapo Roseliuksen kanssa, Kustantamo S&S, 2020.
 Kampen om den svenska jorden. Karelarna i Finlands svenskspråkiga områden 1940–1950, yhdessä Aapo Roseliuksen kanssa, kääntänyt Tobias Pettersson, Schildts & Söderströms, 2020.
 Avaimia menneisyyteen. Opas historiantutkimuksen menetelmiin, toim. yhdessä Matti O. Hannikaisen ja Mirkka Danielsbackan kanssa, Gaudeamus, 2022.

Lähteet 

Suomalaiset historioitsijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Preeriatyyli

Preeriatyyli oli arkkitehtuurin tyylisuunta, joka vaikutti Yhdysvalloissa etenkin asuinrakennusten suunnittelussa 1800-luvun lopulta ensimmäisen maailmansodan alkuun. Tyyliin kuuluvat pitkät, matalat linjat ja tasakatot. Koristeita käytetään niukasti, mutta paikallisten luonnonmateriaalien käyttö on runsasta. Tyylisuunta kehittyi Chicagossa ja levisi sieltä erityisesti Yhdysvaltojen Keskilänteen. Sen tunnetuin edustaja on Louis Sullivan ja hänen oppilaansa Frank Lloyd Wright.

Puhdastyylinen esimerkki preeriatyylistä on Robie House Chicagossa.

Preeriatyylin taloissa on usein kookas takka keskeisellä paikalla. Arkkitehtuuri on avointa sekä sisällä että ulkona; sisäosat muodostuvat suurista yhtenäisistä tiloista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Frank Lloyd Wright Kotitieto.fi

Arkkitehtuurin suuntaukset
Yhdysvaltalainen arkkitehtuuri
McKinney

McKinney on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bill McKinney (1931–2011), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Cynthia McKinney (s. 1955), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
 Joseph Crescent McKinney (1928–2010), yhdysvaltalainen katolinen piispa
 Kurt McKinney (s. 1962), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Mary McKinney (1873–1987), yhdysvaltalainen aikoinaan maailman vanhin elossa ollut ihminen
 Nanny Still McKinney (1926–2009), suomalainen lasitaiteilija
 Nathaniel McKinney (s. 1982), bahamalainen 400 metrin juoksija
 Richard McKinney (s. 1953), yhdysvaltalainen jousiammunnan maailmanmestari
 Stewart McKinney (1931–1987), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
 Tamara McKinney (s. 1962), yhdysvaltalainen alppihiihtäjä
Nascimento

Nascimento tai do Nascimento on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aldair Santos do Nascimento (s. 1965), brasilialainen jalkapalloilija
 Alexandre do Nascimento (s. 1925), angolalainen kardinaali
 André Nascimento (s. 1979), brasilialainen lentopalloilija
 André Álvaro Batista do Nascimento (s. 1977), brasilialainen beachfutispelaaja
 Basilio do Nascimento (1950–2021), itätimorilainen katolinen piispa
 Edinho Cholbi Nascimento, Edinho (s. 1970), brasilialainen jalkapalloilija
 Edson Arantes do Nascimento, Pelé (s. 1940), brasilialainen jalkapalloilija
 Eduardo Nascimento (1943–2019), angolalainen laulaja
 Fernando Nascimento Cosme, Fernandinho (s. 1983), brasilialainen futsalpelaaja
 Filomeno do Nascimento Vieira Dias (s. 1958), angolalainen katolinen piispa
 Geraldo Nascimento (s. 1936), brasilialainen katolinen piispa
 Gilberto Carlos Nascimento, Betinho (s. 1966), brasilialainen jalkapalloilija
 Icaro Nascimento (s. 1999), brasilialainen karateka
 Iomar do Nascimento, Mazinho (s. 1966), brasilialainen jalkapalloilija
 Jefferson Nascimento (s. 1988), brasilialainen jalkapalloilija
 João Ramos do Nascimento, Dodinho (1917–1998), brasilialainen jalkapalloilija
 José Belvino do Nascimento (1932–2019), brasilialainen katolinen piispa
 Marcos Paulo Costa do Nascimento (s. 2001), portugalilainen jalkapalloilija
 Matheus Leite Nascimento (s. 1983), brasilialainen jalkapalloilija
 Milton Nascimento (s. 1942), brasilialainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi
 Moacir Barbosa Nascimento (1921–2000), brasilialainen jalkapallomaalivahti
 Paulo Sérgio Silvestre do Nascimento (s. 1969), brasilialainen jalkapalloilija
 Ramires Santos do Nascimento (s. 1987), brasilialainen jalkapalloilija
 Yazaldes Nascimento (s. 1986), portugalilainen pikajuoksija.
William Press

William J. Press oli brittiläinen vapaapainija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai siellä hopeaa 54 kg -sarjassa.

Lähteet 

Brittiläiset vapaapainijat
Brittiläiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
FC-88

FC-88 Kemi eli FC Kemi on kemiläinen jalkapalloseura, joka aloitti toimintansa 1920 nimellä Karjalahden Ihme. Jalkapallossa miesten tasolla ensimmäinen virallinen ottelu pelattiin 14. joulukuuta 1971. Omaksi seurakseen jalkapallojaosto erkaantui vuonna 1988. Kaudella 2012 FC-88:n edustusjoukkue pelaa Kolmosta, ja parhaimmillaan joukkue on pelannut Kakkosessa kaudella 2001. Seuran kasvatteja ovat mm. Keijo Huusko, Juha Pasoja, Anssi Jaakkola ja Jaakko Isteri.

Lähteet

Aiheesta muualla 
www.fckemi.fi

Kemiläiset urheiluseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1988 perustetut urheiluseurat
Mikko Herranen

Mikko Herranen (s. 9. huhtikuuta 1976 Mikkeli) on suomalainen laulaja, lauluntekijä, muusikko, äänittäjä ja tuottaja. Yli 20 vuoden aikana Herranen on vaikuttanut muun muassa Velcra-yhtyeen rumpalina sekä laulajana Rust-yhtyeessä ja Iron Maiden -covereita esittävässä Mauron Maidenissa. Herranen kilpaili Voice of Finlandissa Michael Monroen joukkueessa 2012. Herrasen tuore thrash metal -yhtye Misterer on kotoisin Helsingistä ja julkaisi Backrage-debyyttisinglensä maaliskuussa 2018.

Ura 
Herranen aloitti soololevynsä äänitykset vuonna 2010 ja valmisteli soololevyään muiden töiden, tuotantojen ja miksausten välissä. Ensimmäinen soolojulkaisu, "Häviäjät"-single, julkaistiin 30. huhtikuuta 2012. Herrasen sooloalbumi Kylmä Maailma ilmestyi 20. kesäkuuta 2012 Johanna Kustannukselta. Herranen soitti levyn kaikki instrumentit selloa ja viulua lukuun ottamatta. Hän myös äänitti ja miksasi albuminsa itse.

Herranen tuottaa, äänittää ja miksaa musiikkia omassa Noise Floor -studiossaan. Aiemmin hän työskenteli muun muassa Sonic Pump Studios Oy:llä  sekä 5by5 Studiolla. Näkövammastaan huolimatta Herranen kykenee lukemaan ja käyttämään tietokoneita sekä äänityslaitteita normaalisti.

Herranen on vuodesta 2012 toiminut Kilt.-yhtyeen rumpalina ja taustalaulajana. Ennen sitä hän on vastannut yhtyeen Everything / Nothing-albumin äänityksestä ja miksauksesta ja lisäksi toiminut yhtyeessä laulajana.

Herraselta ilmestyi syksyllä 2014 toinen sooloalbumi Pahan ajan apokalypsi. Albumilta julkaistiin single "Kuolemantanssi". Hän osallistui vuoden 2016 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella Evil tone.

Misterer-yhtyeessä Mikko toimii laulajana ja rumpalina. 

Herranen asuu Helsingissä yhdessä laulunopettajana ja laulajana työskentelevän kihlattunsa Mari Multasen kanssa.

Diskografia

MISTERER 
 
 
 
 Ignoramus (2019)
 Under Attack (2020)

RUST
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Velcra
 
 
 

Mikko Herranen (soolotuotanto)

Tekijänä
 Killpretty – 
 Beagon – 
 Misery Inc. – 
 Iiwanajulma – 
 The Chant – 
 Plastic Tears – 
 Kilt – 
 Profane Omen – 
 Lullacry – 
 Kilt – 
 Nicole (yhtye) – 

Mikko Herranen
 
 Mikko Herranen – 
 
 
 Mikko Herranen –

Filmografia

 Levottomat 3 sävellys: Miss You (2004)
 Game Over sovitus: "The Bong Song – BamBamBholeRemix" (2005)
 Tuuliajolla -rockumentaari (2006)
 Not Born To Rock – säveltäjä (kuusi jaksoa, 2007)
 Pokeritähti 2007 – teemamusiikin säveltäjä (12 jaksoa, 2008)

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Misterer Facebook

Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset rockrumpalit
Suomalaiset musiikkituottajat
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Alianza PAIS

Movimiento Alianza PAIS on ecuadorilainen lähinnä alkuperäisväestöä edustava puolue. Se perustettiin vuonna 2006. PAIS pääsi ensimmäistä kertaa hallitusvastuuseen sen kannattaman Rafael Correan voitettua presidentinvaalit 2006. Correa voitti marraskuun 2006 presidentinvaalit Alianza PAISin (Patria Altiva i Soberana) ja Partido Socialista Ecuatorianon tuella. Hän aloitti virkakautensa 15. tammikuuta 2007.

Radikaalia vasemmistolaista politiikkaa harjoittanut Rafael Correa toimi Ecuadorin presidenttinä vuodet 2007–2017. Peräkkäisiä presidenttikausia koskevan perustuslaillisen rajoituksen takia hän ei voinut asettua ehdolle enää vuoden 2017 presidentinvaaleissa, joissa valituksi tuli Alianza PAIS -puolueen ehdokas ja entinen Correan varapresidentti Lenin Moreno. Hänestä tuli myös Correan jälkeen Alianza PAIS:n uusi puoluejohtaja. Morenon kaudella Alianza PAIS -puolueen linja on muuttunut huomattavasti oikeistolaisemmaksi kuin Correan aikana. Tammikuussa 2018 Rafael Correa erosi aikaisemmin johtamastaan puolueesta ja perusti uuden vasemmistolaisen puolueen. Ecuadorin presidentti Lenin Moreno on jatkanut keskustalaiseksi muuttuneen Alianza PAIS -puolueen johdossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sitio oficial Alianza PAIS
 Acuerdo PAIS

Ecuadorin politiikka
Puolueet
Jaroslav Paška

Jaroslav Paška (s. 20. kesäkuuta 1954 Banská Štiavnica) on slovakialainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen. Hän edustaa Slovakian kansallispuoluetta ja on jäsenenä Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa -ryhmittymässä.

Paška on naimisissa Juliana Paškován kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet

Slovakialaiset europarlamentaarikot
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Georges van der Poele

Georges van der Poele oli belgialainen esteratsastaja ja olympiamitalisti. Van der Poele kilpaili Pariisin olympialaisissa vuonna 1900, ja voitti hyppyjen kilpailusta hopeaa sekä korkeushypystä pronssia tuloksellaan 170 cm.

Lähteet 

 van der Poelen profiili sports-reference.com -sivustolla   

Belgialaiset esteratsastajat
Belgialaiset olympiamitalistit
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Johan Pettersson

Johan Pettersson (29. heinäkuuta 1884 Jepua – 26. syyskuuta 1952) oli suomalainen yleisurheilija. Hän osallistui Suomen joukkueen mukana vuoden 1920 olympialaisiin Antwerpenissä sijoittuen painonheitossa kuudenneksi ja moukarinheitossa yhdenneksitoista.

Pettersson on voittanut moukarinheiton Suomen mestaruuden kolme kertaa, vuosina 1912, 1913 ja 1920. Vuonna 1912 hänen voittotuloksensa oli 42,53 ja seuraavana vuonna 45,63. Vuonna 1920 hän voitti tuloksella 43,33. Pettersson on voittanut myös painonheiton Suomen-mestaruuksia. Hän oli paras vuonna 1915 tuloksella 10,09, 1916 tuloksella 9,98 ja 1917, jolloin hänen voittoheittonsa kantoi 9,10. Hän voitti painonheiton SM-kultaa vielä vuosina 1919 tuloksella 9,77, 1920 tuloksella 9,52, 1921 voittotuloksella 9,69 ja vielä 1922, jolloin hän heitti 9,40.

Pettersson teki vuonna 1912 moukarinheiton Suomen-ennätyksen 42,53, joka paransi Elmer Niklanderin ennätystä 2,49 metrillä. Pettersson paransi ennätystä seuraavana vuonna lukemiin 45,63. Tämä pysyi ennätyksenä vuoteen 1914, jolloin Niklander sai taas Suomen-ennätyksen nimiinsä.

Lähteet

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Tulen raivo

Tulen raivo on vuonna 2005 ilmestynyt Henning Mankellin lasten- ja nuortenkirja. Se on kolmiosaisen kirjasarjan viimeinen (aiemmat osat ovat Tulen salaisuus ja Tulen arvoitus) Tässä kirjassa päähenkilö Sofia varttuu aikuiseksi.

Aiheesta muualla
Teoksen esittely WSOY:n sivulla

Ruotsalaiset nuortenkirjat
Vuoden 2005 kirjat
Henning Mankellin teokset
Toyohiro Akiyama

Toyohiro Akiyama (; s. 22. heinäkuuta 1942) on japanilainen televisiotoimittaja, joka on tunnettu  lennostaan Mir-avaruusasemalle venäläisellä Sojuz-avaruusaluksella vuonna 1990. Akiyama oli ensimmäinen japanilainen avaruudessa. Hänet tunnettiin Japanissa "avaruustoimittajana" (宇宙特派員).

Koulutus ja ura

Akiyama opiskeli ICU-yliopistossa Tokiossa, missä hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon. Hän astui TBS:n palvelukseen journalistina vuonna 1966. Akiyama työskenteli BBC World Servicessä vuosina 1967–1971 ennen siirtymistään TBS:n ulkomaanuutisten osaston kirjeenvaihtajaksi. Vuodesta 1984 vuoteen 1988 Akiyama työskenteli  TBS:n johtavana kirjeenvaihtajana Washington D.C.:ssä.

Avaruuslento

Akiyama valittiin kosmonauttikoulutukseen elokuussa 1989 TBS:n ja Neuvostoliiton välillä solmitun sopimuksen mukaisesti. Akiyaman lennosta tuli historian ensimmäinen kaupallisesti järjestetty avaruuslento.

Suoritettuaan "tutkijakosmonautin" koulutuksen Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarinissa, Tähtikaupungissa, Akiyama laukaistiin 2. joulukuuta 1990 Mir-avaruusasemalle lennolla  Sojuz TM-11 yhdessä lennon komentajan Viktor Afanasjevin ja lentoinsinööri Musa Manarovin kanssa. Avaruusasemalla oloaikanaan  Akiyama antoi joka päivä suoria lähetyksiä asemalta missä hän dokumentoi aseman elämää. Hän palasi 10. joulukuuta 1990 Maahan lennolla Sojuz TM-10 yhdessä Gennadi Manakovin ja Gennadi Strekalovin kanssa. 

Akiyaman lento oli ensimmäinen japanilaista syntyperää olevan henkilön  suorittama avaruuslento ja historian ensimmäinen yksityisen henkilön sponsoroitu ja rahoitettu avaruuslento (osa 20 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sopimusta). Akiyama kärsi lennolla (avaruus)pahoinvoinnista, mikä haittasi hänen työtään. 

Akiyama ei ollut varsinainen avaruusturisti vaan "avaruuslennolle osallistuja". Ensimmäinen avaruussukkulalennolle osallistunut japanilainen ammattiastronautti oli Mamoru Mohri vuonna 1992 lennolla STS-47.

Myöhempi ura

Akiyama palasi avaruuslentonsa jälkeen TBS:ään. Hänestä tuli TBS:n uutisosaston apulaisjohtaja. Hän jäi eläkkeelle TBS:stä vuonna 1995.

Akiyama on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Spacefact.de:n elämäkertasivu

Japanilaiset avaruuslentäjät
Vuonna 1942 syntyneet
Toimittajat
Elävät henkilöt
Kiinan Grand Prix 2012

Kiinan Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 UBS Chinese Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 15. huhtikuuta 2012 Shanghai International Circuitin moottoriradalla Kiinassa. Kilpailulla oli pituutta 305 kilometriä.

Kilpailun voittoon ajoi saksalainen Nico Rosberg, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Hän lähti paalupaikalta, joka oli hänelle niin ikään uran ensimmäinen.

Viikonlopun aikataulu ja sää

Vapaat harjoitukset 
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Paul di Restan tilalla ja Caterhamin Giedo van der Garde ajoi Vitali Petrovin tilalla.

Tulokset

Aika-ajot 

 Lewis Hamiltonin sijoitusta pudotettiin viidellä lähtöruudulla vaihdelaatikon vaihtamisen takia.

Kilpailu 

 Jean-Éric Vergne lähti kilpailuun varikolta autoon tehtyjen muutosten takia.

Johtokierrokset

MM-pistetilanne 
Kymmenen kärki osakilpailun jälkeen.

Muuta 
 Mercedeksen ensimmäinen voitto sitten Italian GP:n 1955.
 Nico Rosbergin ensimmäinen paalupaikka ja voitto.
 Romain Grosjeanin ensimmäiset MM-pisteet.
 Kamui Kobayashin ensimmäinen nopein kierros.
 Sauberin ensimmäinen nopein kierros.

Lähteet

Aiheesta muualla 

2012
Morelia (kaupunki)

Morelia on Michoacánin osavaltion hallinnollinen pääkaupunki Meksikossa. Kaupunki perustettiin vuonna 1541 alun perin nimellä Vallodolid, nykyisen nimen se sai vuonna 1828. Morelian tuomiokirkko valmistui vuonna 1744. Tuomiokirkossa on kaksoistornit, jotka ovat maan korkeimmat kirkontornit. Historiallinen keskusta on rakennettu punertavasta kivestä. Itsenäisyystaistelija José María Morelos on kotoisin kaupungista. Unesco lisäsi historiallisen keskustan maailmanperintöluetteloon vuonna 1991. General Francisco J. Mujican kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin lähistöllä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Meksikon kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Meksikossa
Afrikanruohopöllö

Afrikanruohopöllö (Tyto capensis) on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa seuraavissa maissa: Angolassa, Burundissa, Etelä-Afrikassa, Kamerunssa, Keniassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Kongon tasavallassa, Lesothossa, Malawissa, Mosambikissa, Ruandassa, Sambiassa, Swazimaassa, Tansaniassa, Ugandassa ja Zimbabwessa. Sitä on tavattu myös Etiopiassa, mutta alkuperä on tuntematon.

Lajin elinympäristöä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat pensastot, kuivat savannit, kuivat, ylävät arot sekä suot.

Se painaa keskimäärin 361 grammaa.

Afrikanruohopöllö on Etelä-Afrikassa vaarantunut, sillä siellä sitä on jäljellä alle 5 000 yksilöä. Siihen kohdistuu uhkana rakentaminen, tulipalot, maanviljelysmaaksi muuttaminen, ylilaidunnus, metsittyminen ja liikenteen aiheuttamat kuolemat.

Afrikanruohopöllö poikkeaa tornipöllöstä siten, että se on suurempi ja sen ylä- ja alaosa eroavat voimakkaammin toisistaan. Ylhäältä se on tummanruskea, alhaalta vaalea. Naama on pyöreämpi kuin tornipöllöllä.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Focus on South Africa’s threatened birds African Grass-Owl  

Tornipöllöt (suku)‎
Claude Hauet

Claude A. M. Hauet (25. maaliskuuta 1925 – 21. kesäkuuta 1995) oli ranskalainen maahockeypelaaja. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1948 ja 1952. Lontoon kisoissa 1948 Ranska oli jaetulla sijalla kymmenes ja Helsingissä 1952 maa sijoittui viidenneksi. Myös Clauden kaksoisveli Jean oli maahockeypelaaja.

Lähteet 

 Hauet'n profiili sports-reference.com -sivustolla  

Ranskalaiset maahockeypelaajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Kärim Tinçurin

Kärim Ğäli ulı Tinçurin (ven. Карим Галиевич Тинчурин: Karim Galijevitš Tintšurin; 15. syyskuuta 1887, nykyinen Penzan alue - 15. marraskuuta 1938) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja teatteriohjaaja. Häntä pidetään yhtenä tataarinkielisen teatterin alullepanijoista.

Biografia 
Kärim Tinçurin syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän opiskeli lähikylän koraanikoulussa ja vuosina 1900–1906 Kazanin Muhammadija-madrasassa. Vuodesta 1910 lähtien Tinçurin työskenteli Saijar-teatteriryhmän näyttelijänä ja ohjaajana. Venäjän kansalaissodan aikana hän toimi puna-armeijan teatteriryhmän ohjaajana. Vuonna 1920 hän työskenteli Samarassa, vuonna 1921 Orenburgissa ja vuonna 1922 Taškentissa. Vuonna 1922 Tinçurinista tuli Kazaniin perustetun Valtion tataariteatterin (nykyään Kamalille nimetty Tatarstanin akateeminen teatteri) johtaja, ohjaaja ja näyttelijä. Vuosina 1928–1929 hän oli perustamassa Astrahanin tataariteatteria.

Tinçurin kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1906. Hänet tunnetaan erityisesti komedioiden ja musiikkinäytelmien tekijänä. Satiirisista näytelmistä parhaita ovat Saqla, şartlamasın! (”Varo, räjähtää!”, 1918), Josıf-Zöläyxa (1919), Amerikan (”Amerikkalainen”, 1924) ja Cilkänsezlär (”Ilman purjeita”, 1926). Salix Səydəşevin kanssa laadituista musiikkinäytelmistä ovat edelleen suosittuja Qazan sölgese (”Kazanin pyyheliina”, 1923), Zäŋgär şäl (”Sininen šaali”, 1926), İl (”Synnyinmaa”, 1927) ja Kandır buje (”Kandr-joella”, 1930). Tinçurin kirjoitti myös kertomuksia ja novelleja, jotka on koottu kokoelmaksi Märcännär (”Koralleja”, 1960).

Kirjailija ohjasi itse lähes kaikki näytelmänsä. Hänen näyttelijänroolejaan olivat muun muassa Hlestakov Gogolin Reviisorissa, Boris Godunov Aleksei Tolstoin Iivana Julman kuolemassa ja Žamaletdin Ğaliäsğar Qamalin Vararikontekijässä. Vuonna 1926 Tinçurinille myönnettiin Tatarstanin ASNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi ja vuonna 1934 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi.

Tinçurin pidätettiin Stalinin vainojen aikana syyskuussa 1937. Kuulusteluissa suurin osa kysymyksistä koski hänen yhteyksiään ulkomailla asuneeseen tataarinationalistiin Ayaz Ishakiin. Tinçurin tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1955.

Tatarstanin draama- ja komediateatteri nimettiin Kärim Tinçurinin mukaan vuonna 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Karim Tintšurin Tatarstanin kansalliskirjaston sivustolla 
 Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Karim Tintšurin 

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Neuvostoliittolaiset näyttelijät
Neuvostoliittolaiset teatteriohjaajat
Näytelmäkirjailijat
Tataarinkieliset kirjailijat
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Stalinin vainoissa kuolleet
Jurlique

Jurlique International Pty Ltd on australialainen kosmetiikkavalmistaja, joka on tunnettu kosmetiikkasarja brändin Jurlique:n tuottamisesta. Se tuottaa useita erilaisia tuotteita kasvojen ja vartalon hoitoon.

Historia 
Jurliqueen perustivat vuonna 1985 kemisti Jurgen Klein ja hänen kasvitieteilijävaimonsa Ulrike Etelä-Australiassa. Yritys viljelee itse suuren osan raaka-aineistaan. Yrityksen luomutila sijaitsee Adelaidessa, Etelä-Australiassa, jossa on hyvät viljelyolosuhteet yrttien ja kukkien viljelyyn.   Tila on sertifikoitu  NASAA Certified Organic*  - standardilla. Esimerkiksi laventeli, kamomilla, kehäkukka, rosmariini sekä rohtosalkoruusu viihtyvät niillä leveysasteilla hyvin. Yli 60 hehtaarin  maatilalla viljellään lähes 40 eri lajiketta.

Yrityksen tämänhetkinen omistaja on Pola Orbis Holdings, joka osti sen $355 miljoonalla 2011.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jurliquen www-sivut
 Jurliquen suomalaiset www-sivut
Kosmetiikkamerkit
Sirppa Sivori-Asp

Sirppa Sivori-Asp (3. heinäkuuta 1928 Viipuri – 20. maaliskuuta 2006 Helsinki)  oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja televisiotuottaja. Hänet muistetaan erityisesti television lastenohjelmien ja suomalaisen nukketeatterin uranuurtajana. Vuonna 1996 hänelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.

Elämäkerta 

Sirppa Sivori-Aspin teatteriura alkoi 1930-luvulla Viipurin kaupunginteatterista, jossa hän esiintyi jo nelivuotiaana näytelmässä Pikku Pirkko Pirkkalasta. 1940-luvulla Sivori-Asp opiskeli näyttelijäntyötä Pittsburghin Playhouse School of Theatre -oppilaitoksessa Yhdysvalloissa. Televisiotyötä Sivori-Asp opiskeli New Yorkissa The School of Radio and TV Technique -koulussa 1958–1959.

Sivori-Asp toimi 1946–1958 näyttelijänä Turun kaupunginteatterissa, jossa sai myös ohjaustehtäviä. Vuonna 1959 hän siirtyi Televisioteatterin ohjaajaksi, mistä lähtien työskenteli Yle TV1:ssä vuoteen 1991 saakka dokumentti- ja lastenohjelmien toimittajana ja ohjaajana.

Sirppa Sivori-Asp näki 1950-luvulla itävaltalaisen Salzburger Marionettentheaterin esityksiä ja innostui nukketeatterista..
Vuonna 1971 aloitti toimintansa Nukketeatteri Vihreä Omena, jossa Sivori-Asp toimi taiteellisena johtajana 1975–1995. 
Nukkenäyttelijänä ja -ohjaajana hän vieraili muun muassa Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja Venäjällä.

Sivori-Asp teki lukuisia sivuosia suomalaisissa elokuvissa sekä ohjauksia myös koti- ja ulkomaisille teattereille ja oopperayhdistyksille. Suomen Teatteriohjaajien Liiton hallitukseen hänet valittiin vuonna 1968. Nukketeatterijärjestö Suomen UNIMA ry:n puheenjohtajana Sirppa Sivori-Asp toimi 1985–1992 ja Kansainvälisen nukketeatteriliitto UNIMAn puheenjohtajana 1992–1996. Hän oli myös mukana perustamassa Suomi–Sri Lanka Seuraa.

Sirppa Sivori-Aspin isä oli muusikko Emil Sivori, joka kuoli ennen kuin tytär ehti täyttää yhtä vuotta.. Hän oli vuodesta 1951 naimisissa komentajakapteeni Eino Aspin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset televisio-ohjaajat
Suomalaiset televisiotuottajat
Suomalaiset televisiotoimittajat
Ylen toimittajat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Nukketeatteri
Mikko Kankaanpää

Mikko Kankaanpää (s. 17. huhtikuuta 1987) on suomalainen keihäänheittäjä. Seuratasolla hän edustaa Kauhavan Wisaa ja aikaisemmin hän on edustanut Lapuan Virkiää. Kankaanpää on ollut Tapio Korjuksen valmennettavana vuodesta 2004 lähtien. Hän on voittanut nuorten tasolla keihäänheiton Euroopan talvimestaruuden vuonna 2009. Maaotteluissa hän on ollut mukana neljä kertaa eri ikäluokkien edustajana.

Lähteet 

Suomalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Woman Volley

Woman Volley (lyh. WoVo) on rovaniemeläinen vuonna 1991 perustettu tyttö- ja naislentopallon erikoisseura. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 lentopallon Mestaruusliigassa. WoVo nousi mestaruusliigaan voittamalla Kuusamon Pallo-Karhut kevään 2012 liigakarsinnoissa suoraan voiton 3–0. Seura voitti naisten lentopallon 1-sarjan mestaruuden kausina 2011 ja 2012.

Ennen nousuaan mestaruusliigaan WoVo oli tuttu näky 1-sarjan kärkikamppailuissa. Seura oli liigakarsinnoissa myös vuosina 2010 ja 2011, mutta ei tehnyt nousua.

Muuta 
Seura on saanut Nuoren Suomen sinettiseura-tunnuksen ensimmäisen kerran 1996. Sinetti uudistettiin keväällä 2008.

Lähteet 

seuran perustiedot

Suomalaiset lentopalloseurat
Rovaniemeläiset urheiluseurat
Joroisten kirkko

Joroisten kirkko on tasavartinen ristikirkko, jossa on noin tuhat istumapaikkaa. Kirkko on rakennettu vuonna 1793 ja otettu käyttöön vuonna 1795. Sen on suunnitellut rakennusmestari Juhana Karppinen Iisalmesta. Kirkon itäisessä ristivarressa alttarin takana on erillinen sakaristo ja muiden ristivarsien päässä on eteiset. Kirkon harjalla kohoaa pieni lyhtytorni. Joroisten kirkon katto, joka oli alun perin paanukatto, on päistään aumattu.

Joroisista tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1631. Siihen asti Joroinen oli ollut Rantasalmen kappeliseurakunta, jota palveli Kerisalossa sijainnut kappeli. Sen sijaintipaikka on nykyisin tuntematon. Ensimmäinen kirkko Joroisiin rakennettiin 1640-luvulla, mutta se joutui rappiolle parissa vuosikymmenessä. Uusi kirkko valmistui vuonna 1686. Paajalan kartanon isännän everstiluutnantti Nils Grotenfeltin pääosin rahoittama kirkko palveli seurakuntaa vuoteen 1767, jolloin se määrättiin hylättäväksi. Sitä ennen kirkon lehteri oli eräänä sunnuntaina romahtanut alas.

Nils Grotenfeltin ja hänen perheensä lahjoituksia kirkkoon ovat vuodelta 1701 peräisin olevaan saarnatuoliin 1762–1763 tehty maalauskoristelu jossa on Jeesuksen ja apostolien kuvat sekä suuri kattokruunu vuodelta 1698. Kirkon esineistöä on siis säilynyt Joroisten aiemmasta kirkosta. Saarnatuolissa oleva tiimalasi on valmistettu Tukholmassa 1765.
 
Joroisten kirkon alttaritaulun on maalannut Pekka Halonen vuonna 1901. Alttaritaulun aiheena on 'Jeesus herättää opetuslapsia'. Taulun lahjoittivat Lovisa ja Aleksandra Grotenfelt Frugårdin kartanosta. Vanhin muisto seurakunnan historiasta on sakastiin sijoitettu viipurilaisen Valentin Betgen käsialaa oleva vanha alttaritaulu vuodelta 1667. Se on seurakunnan kolmannen kirkkoherran Tuomas Laurinpoika Iskaniuksen lahjoittama.

Kirkossa on Kangasalan urkutehtaan valmistamat pneumaattiset urut vuodelta 1955. Uruissa on 30 itsenäistä ja kaksi siirtoäänikertaa.
 

Nykyinen kellotapuli on vuodelta 1772. Ensimmäinen tapuli rakennettiin 1640-luvulla ja toinen valmistui 1694. Kellotapulissa on kaksi Tampereelta hankittua kelloa. Kellotapulissa toimii pieni kirkkomuseo, joka on avoinna kesällä torstai-illan toriajan yhteydessä. 

Joroisten kirkko toimii kesäisin tiekirkkona.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pohjois-Savon kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
Joroisten rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tamara Ecclestone

Tamara Ecclestone (s. 28. kesäkuuta 1984 Milano, Italia) on brittiläinen malli, televisiopersoona ja seurapiirihenkilö.

Varhainen elämä
Tamara Ecclestone syntyi Milanossa. Hän on kroatialaisen Armani-mallin Slavica Ecclestonen ja englantilaisen Formula 1 -sarjan päähallinnoitsijan Bernie Ecclestonen tytär. Hänellä on vanhempi sisarpuoli Deborah isänsä aiemmasta avioliitosta ja nuorempi sisar Petra Ecclestone.

Ecclestone kävi koulunsa yksityisessä Francis Holland School -tyttökoulussa Lontoossa ja opiskeli myöhemmin London School of Economicsissa ja University College Londonissa suorittamatta jälkimmäisissä kuitenkaan kokonaisia tutkintoja.

Ura

Vuonna 2006 Ecclestone debytoi televisiossa juontamalla Redbull Air Racen maailmanmestaruuskisat. Tämän jälkeen hän on esiintynyt lukuisia kertoja eri kanavilla; esimerkiksi formulakaudella 2009 Ecclestone toimi juontajana Italian Sky Sportsilla. Vuonna 2011 Sub-kanava esitti realitysarjaa Tamara Ecclestone - formulakuninkaan megatytär.

Ecclestone on tehnyt hyväntekeväisyystyötä muun muassa lahjoittamalla rahaa Great Ormond Streetin  sairaalalle ja poseeraamalla PETAn turkisten vastaisissa mainosjulisteissa.

Yksityiselämä
Vuonna 2002 Ecclestonen poikaystävä oli kiinteistövälittäjä Jonathan Keterman, joka myöhemmin nimellä Derek Rose, tuomittiin Ecclestonen kiristämisestä vuonna 2013. Vuoteen 2006 asti Ecclestone seurusteli personal trainer Patrick Toplissin kanssa. Vuosina 2007-2008 Ecclestone oli kihloissa liikemies Gavin Dein kanssa. Vuosina 2010-2012 hän seurusteli liikemies Omar Khyamin kanssa. 

Vuonna 2013 hän meni naimisiin liikemies Jay Rutlandin kanssa ja heillä on 2014 syntynyt Sofia tytär.

Lähteet

Brittiläiset juontajat
Brittiläiset mallit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Vompelit

Vompelit (The Wombles) on englantilaisen Elisabeth Beresfordin kirjoittama viisiosainen lastenkirjasarja. Kotimaassaan sarja tunnetaan parhaiten BBC:n vuodesta 1973 eteenpäin tuottamasta samannimisestä nukkeanimaatiosarjasta.

Sarja kertoo vompeleista, pörröisistä ja teräväkuonoisista olennoista, jotka elävät maan alla keräten ihmisten poisheittämiä tavaroita ja kierrättäen ne omaan käyttöönsä. Sarjan mukaan vompeleita elää maailman jokaisessa maassa, mutta se keskittyy kertomaan Lontoon Wimbledonissa elävästä vompelisuvusta.

Beresford keksi sanan "womble", kun hän oli eräänä jouluna kävelyllä Wimbledonin yhteismaalla lastensa kanssa, ja yksi hänen lapsistaan kutsui paikkaa nimellä "Wombledonin yhteismaa".

Kirjat
The Wombles (Bloomsbury, 1968)
Suom. Vompelit (WSOY, 1976)
The Wandering Wombles (Bloomsbury, 1970)
Suom. Vaeltavat vompelit (WSOY, 1979)
The Wombles at Work (Bloomsbury, 1973)
Suom. Vompelit työn touhussa (WSOY, 1980)
The Wombles to the Rescue (Bloomsbury, 1974)
The Wombles Go Round the World (Bloomsbury, 1976)

Kahta viimeistä romaania ei ole suomennettu, ja ne ovat Englannissakin kolmea ensimmäistä huonommin tunnettuja.

Neljä kirjoista kuvitti Margaret Gordon, Vompelit työn touhussa Barry Leith. Alkuperäisissä painoksissa vompelit kuvattiin 4-5 jalan (noin puolentoista metrin) pituisiksi, ja kuvissa he muistuttivat ulkonäöltään nallekarhuja. BBC:n TV-sarjassa heidät kuvattiin kuitenkin noin polvenkorkuisina ja teräväkuonoisina, ja kirjojen uudemmissa painoksissa kuvitus muutettiin tämän mukaiseksi.

Kulttuurillinen merkitys
Vompelit ovat brittiläinen kulttuuri-ikoni samalla tavalla kuin Muumit Suomessa, ja TV-sarja pysyi suosittuna 80-luvulle asti. Puhekielessä hyvää tarkoittavaan mutta hajamieliseen ja tehottomaan ihmiseen saatetaan Englannissa toisinaan viitata "vompelina".

Useita wimbledonilaisia urheiluseuroja kutsutaan lempinimellä "The Wombles", ja jalkapalloseurat Wimbledon FC ja AFC Wimbledon ovat käyttäneet maskottinaan vompelihahmoja.

Sarjan suosioon vaikutti sen kierrätysteema, joka tuli suosituksi 70-luvulla vihreän liikkeen ja luonnonsuojelun popularisoitumisen myötä.

Lastenkirjat
Rovaniemen Lappi

Rovaniemen Lappi (lyhenne RoLa) on vuonna 1932 perustettu urheiluseura. Alkuperäiseltä nimeltään seura oli Työväen Voimistelu- & urheiluseura Lappi ry. Seura on kuitenkin ihmisten keskuudessa tunnettu koko historiansa ajan paremmin nimellä Rovaniemen Lappi ja tämän vuoksi yleisessä käytössä ollut nimi vakiintui käyttöön myös virallisissa yhteyksissä.

Rovaniemen Lapin alkuperäiseen lajivalikoimaan kuuluivat voimistelu, hiihto, paini ja yleisurheilu. Seura tunnetaan vahvana yleisseurana, jonka riveissä on koko sen historian aikana urheiltu 22 eri lajissa ja mitaleita seura on saavuttanut SM-tasolla kahdeksassa eri lajissa.

Nykyisin seuraan kuuluu neljä jaostoa; suunnistus, yleisurheilu, hiihto ja veteraaniurheilu. Seura on keskittynyt vahvistamaan omaa junioritoimintaansa, mutta myös veteraanit ovat tuoneet seuralle mitaleita yleisurheilusta ja hiihdosta aina MM-kisoja myöten. Menestyneimpiä Lapin yleisurheilijoita ovat kestävyysuoksijat Johanna Peiponen ja Minna-Maria Kangas.

Jalkapallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan II divisioonaa kausina 1988 ja 1992. Kaudeksi 1993 seura yhdisti jalkapallotoimintansa Rovaniemen Reippaan kanssa, mistä muodostui edelleen toimiva FC Santa Claus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut 

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Entiset suomalaiset jalkapalloseurat
Rovaniemeläiset urheiluseurat
Vuonna 1932 perustetut urheiluseurat