joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
St Dunstan-in-the-West

St Dunstan-in-the-West on kirkko Fleet Streetin varrella Lontoon Cityssä. Paikalla on ollut kirkko jo keskiajalla, mutta nykyinen rakennus on valmistunut 1830-luvulla. Alkuperäisen kirkon rakennuttaja saattoi olla Pyhä Dunstan itse. William Tyndale työskenteli St Dunstan-in-the-Westissä ja John Donne piti siellä saarnoja. Lontoon palo vuonna 1666 saatiin pysäytettyä muutaman metrin päähän St Dunstanista. Nykyinen kirkko sijaitsee vanhan kirkon hautausmaan päällä, koska Fleet Streetiä on levennetty. Kirkon laiva on kahdeksankulmainen.

St Dunstan-in-the-Westin seinässä kadun puolella on kello, joka kuului jo vanhan kirkon varustukseen. Se on Lontoon vanhin julkisella paikalla oleva kello, jossa on minuuttiviisari. Kello mainitaan Charles Dickensin romaanissa David Copperfield. Välillä kello oli sata vuotta erään markiisin huvilalla, mutta se palautettiin Fleet Streetille vuonna 1935. Kadunpuoleisella seinällä on myös kuningatar Elisabet I:n patsas, joka on Lontoon vanhimpia patsaita ellei vanhin lukuun ottamatta Egyptistä tuotuja veistoksia. Se on peräisin vuodelta 1586 eli kuningattaren elinajalta.

St Dunstan-in-the-West on anglikaanisen seurakunnan lisäksi Lontoon romanialaisten ortodoksien käytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Grade I -luokan rakennukset Lontoon Cityssä
Lontoon kirkot
Fjodor Dan

Fjodor Iljitš Dan (oikea nimi Fjodor Gurvitš; 19. lokakuuta 1871 Pietari, Venäjän keisarikunta – 22. tammikuuta 1947 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen vasemmistopoliitikko ja yksi menševikkien johtajista.

Dan oli taustaltaan juutalainen ja koulutukseltaan lääkäri. Hän valmistui Tarton yliopistosta. Hän liittyi nuoruudessaan Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi -nimiseen vasemmistolaiseen järjestöön. Hänet pidätettiin poliittisen toimintansa vuoksi elokuussa 1896 ja karkotettiin kolmeksi vuodeksi Orjoliin. Palattuaan karkotuksesta hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Hän osallistui vuoden 1902 Bialystokin puoluekokoukseen. Seuraavana vuonna hänet pidätettiin ja tuomittiin uudelleen karkotettavaksi Siperiaan, mutta hän onnistui pakenemaan ulkomaille. Dan osallistui myös sosiaalidemokrraattien vuoden 1903 Lontoon puoluekokoukseen, jossa puolue jakaantui bolševikkeihin ja menševikkeihin. Dan valitsi maltillisemmat menševikit. Hänet valittiin puolueen pää-äänenkannattajan Iskran toimitusneuvostoon. Dan eli vuosia maanpaossa. Vuosina 1905–1908 hän asui Venäjällä, mutta joutui lähtemään uudelleen maasta. Hän toimitti yhdessä Julius Martovin kanssa Golos sotsial-demokrata -lehteä. Saatuaan armahduksen Dan palasi tammikuussa 1913 Venäjälle ja toimitti useita menševikkien lehtiä. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Dan vangittiin ja hänet karkotettiin Minusinskiin. Karkotus peruttiin vuonna 1915 hänen suostuttuaan toimimaan Venäjän armeijan sotilaslääkärinä.

Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Danista tuli yksi menševikkien keskustasuuntauksen johtajista. Hän kannatti puolueensa osallistumista väliaikaiseen hallitukseen ja hyväksyi puolustussodan jatkamisen. Hän kuului Pietarin neuvoston puhemiehistöön ja neuvostojen edustajakokouksen asettamaan yleisvenäläiseen toimeenpanevaan keskuskomiteaan. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Dan esiintyi bolševikkihallinnon vastustajana ja hänet valittiin edustajaksi lyhytikäiseen perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Neuvostohallinto pidätti Danin lopulta vuonna 1921 ja hänet karkotettiin maasta. Hän osallistui vuonna 1923 Sosialistisen työväeninternationaalin perustavaan kokoukseen Hampurissa ja kuului venäläisten emigranttisosiaalidemokraattien julkaiseman Sotsialistitšeski vestnik -lehden toimituskuntaan. Vuodesta 1940 hän asui New Yorkissa Yhdysvalloissa ja julkaisi vuodesta 1941 Novyi Put -lehteä. Toisen maailmansodan aikana Dan julkaisi kirjoituksia, joissa hän kehotti tukemaan Neuvostoliittoa Saksan hyökkäystä vastaan.

Lähteet

Menševikit
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Laulurovio


Laulurovio on metalliyhtye Mokoman 11. albumi sekä toinen akustinen albumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2016 levymerkillä Sakara Records. Albumi koostuu yhtyeen aiemmin levyttämien kappaleiden uudelleensovitetuista akustisista versioista. Albumilla vierailevat mm. Ensiferumin hanuristi Netta Skog sekä Ninni Poijärvi, ja sen on tuottanut Janne Saksa.

Albumin julkaisun myötä yhtye lähti akustiselle Tuhkatkin pesästä 2016 -kiertueelle.

Taustaa 
Yhtyeen meni studioon syyskuussa 2016 ilman selkeää päämäärää ja valmistautumista. Alkuperäiset kappaleiden sähköiset versiot olivat vaikuttavasti sävelletty, joka edesauttoi sovitusideoiden nopeaa toteutusta ja albumi äänitettiin lyhyessä ajassa. Edelliseen akustiseen albumiin (Varjopuoli, 2011) verrattuna Laulurovion toteuttaminen oli helpompaa ja määrätietoisempaa, eikä yhtyeen ulosanti ole yhtä varovaista.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen piti albumia parhaimmillaan hyvinkin elinvoimaisena, ja intohimon välittyvän parhaiten rohkeimpien sovitusten kautta, vaikka epäilikin albumin iskevyyttä yhtyeen tuoreiden kuuntelijoiden kohdalla. Savon Sanomien Aki Lehti piti Lauluroviota kaikin osa-aluein edeltävää akustista albumia parempana, ja piti laulaja Marko Annalan puhdasta ulosantia kehittyneenä.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Marko Annala – laulu
 Tuomo Saikkonen – kitara, laulu
 Kuisma Aalto – kitara, laulu, ohjelmointi
 Santtu Hämäläinen – kitara, basso, dulcimer, banjo, laulu
 Janne Hyrkäs – lyömäsoittimet, laulu

Vierailevat muusikot 
 Janne Saksa – laulu (kappaleet 3, 8 ja 11), dobro (kappale 5)
 Netta Skog – hanuri (kappaleet 3, 5, 6 ja 9), laulu (kappale 6)
 Áilu Valle – laulu (kappale 3)
 Ninni Poijärvi – laulu (kappale 4), viulu (kappaleet 5 ja 6)
 Jani Kemppinen – koskettimet (kappaleet 7 ja 11)
 Maija Koskenalusta – tinapilli (kappale 3)
 Noora Karjalainen – tinapilli (kappale 3), bodhrán (kappaleet 3 ja 5)
 Iita Annala – laulu (kappale 9)

Tuotanto 
 Janne Saksa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Anssi Kippo – masteroija
 Joonas Brandt – valokuvat
 Ville Pirinen – kansitaide
 Rami Mursula – kannen suunnittelu

Arvostelut 
 Savon Sanomat: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2016 albumit
Mokoman albumit
Janne Saksan tuottamat albumit
Sakara Recordsin albumit
Kari Niemistö

Kari Pertti Henrik Niemistö on suomalainen suursijoittaja.

Ura sijoittajana 
Niemistö on koulutukseltaan ekonomi. Hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1989. Vuonna 1993 Niemistö aloitti toimitusjohtajana perheensä sijoitusyhtiössä Selective Investorissa. Yhtiön sijoitusvarallisuus oli peräisin hänen äidinisänsä Hannes Seppälän vuonna 1933 perustamasta Suomen ensimmäisestä perunajauhotehtaasta, Hämeen Perunasta, joka oli vuonna 1984 myyty Raisiolle, sekä Niemistöjen 1970-luvulla ostaman Suunnon myynnistä.

Talouselämä on kuvaillut Niemistön olevan "harvoja suomalaisia, joiden omaisuus riittää tekemään hänestä merkittävän ankkuriomistajan pörssiyhtiöissä". Niemistön sijoitusvarallisuuden arvo lokakuussa 2016 oli noin sata miljoonaa euroa, josta Stockmannin osakkeiden osuus oli 29 miljoonaa euroa ja Raision osakkeiden 11,2 miljoonaa euroa. Lisäksi miljoonan euron arvoiset osakeomistukset hänellä oli myös Uponorissa, UPM:ssä, Metsossa, Nokiassa, Nordeassa, Fortumissa ja Applessa. Osakkeiden lisäksi Niemistön varallisuus käsitti tuolloin muun muassa noin 15 miljoonan euron arvosta kiinteistöjä ja noin tuhat hehtaaria metsää.

Suurimmissa omistuksissaan Stockmannissa ja Raisiossa Niemistö on ollut mukana myös muutoin kuin omistajana. Hän on Raision hallintoneuvoston ja nimitysvaliokunnan jäsen ja entinen Stockmannin hallituksen jäsen.

Niemistö oli vuosina 2004–2006 Suomen 50 eniten ansainneen henkilön joukossa. Hänen pääomatulonsa ylsivät noin 6,5 miljoonaan euroon sekä vuonna 2004 että vuonna 2006.

Omistuksia 
 Niemistö on Stockmann-konsernin viidenneksi suurin osakkeenomistaja 5,83 prosentin osuudella.

Muu toiminta ja yksityiselämä 
Niemistö asuu Helsingin Munkkiniemessä. Hän harjoittaa maanviljelyä kahdella maatilalla, jotka sijaitsevat Viialassa ja Lopella. Hän on vanhempiensa perustaman Henna ja Pertti Niemistön Kuvataidesäätiö – Ars Fennica sr:n hallituksen puheenjohtaja ja Aivosäätiön hallituksen jäsen. Niemistö kuuluu Munkkiniemen Rotaryklubiin.

Niemistö on ollut vuodesta 1989 lähtien naimisissa sijoittajan ja Dextran entisen toimitusjohtajan Leena Niemistön (o.s. Lammenranta, s. 1963) kanssa. Heillä on kolme poikaa, joista Henri Niemistö (s. 1996) on koripalloilija.

Vuonna 2017 Helsingin kaupungin pelastuslaitos myönsi Kari Niemistölle Elämän liekki -palkinnon onnistuneesta hengenpelastussuorituksesta.

Lähteet 

Suomalaiset suursijoittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Tahereh Mafi

Tahereh Mafi (s. 9. marraskuuta 1988 ) on iranilais-yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi menestyneestä esikoisromaanistaan Shatter Me.  Mafi asuu Santa Monicassa Kaliforniassa ja on naimisissa lasten- ja nuortenkirjailija Ransom Riggsin kanssa.  Mafin teoksia ei ole käännetty suomen kielelle.

Teokset

The Juliette Chronicles -sarja

Shatter Me (2011) 
Unravel Me (2013) 
Ignite Me (2014) 
Restore Me (2018) 

E-kirjat:

Destroy Me (2012) 
Fracture Me (2013) 
Unite Me (2014) 

Muut teokset

Furthermore (2016) 
Whichwood (2017) 
A Very Large Expanse of Sea (2018)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Ortodoksinen trotskilaisuus

Ortodoksisessa trotskilaisuudella tarkoitetaan trotskilaisuuden haaraa, joka filosofiansa ja metodiensa puolesta on lähempänä Lev Trotskin ja varhaisen Neljännen Internationaalin sekä Marxin ja Leninin näkemyksiä kuin muut trotskilaiset.

Trotskilaisuus
Walking on a Dream

Walking on a Dream on australialaisen elektronisen musiikin yhtye Empire of the Sunin esikoisalbumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2008. Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 97.

Albumin nimikkosinglestä kuvattiin musiikkivideo, ja se kuvattiin Kiinan Shanghaissa Auringon valtakunta -elokuvan tapahtumaympäristössä. Toinen single, ”We Are the Peoplen”, kuvattiin Meksikossa. Kolmas single ”Standing on the Shore” kuvattiin Perthissä.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 61/100
 Allmusic: 
 Pitchfork Media: 6.4/10
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Australialaiset elektronisen musiikin albumit
Australialaiset synthpop-albumit
Uranoseeni


Uranoseeni on uraanin organometallinen yhdiste. Se on ns. sandwich-rakenteinen yhdiste, jossa uraanin atomi on ligandina kahden syklo-oktatetraeeni-renkaan välissä. Se on eräs ensimmäisistä löydetyistä organouraaniyhdisteistä. Se kuuluu aktinoseeneihin; nämä ovat metalloseenejä joissa metalliatomi kuuluu aktinoideihin. Uranoseenilla ei ole käyttöä puhtaan tieteellisen tutkimuksen ulkopuolella.

Ominaisuudet 

Uranoseeni on vihreää, kiteistä jauhetta. Se syttyy itsestään ilmassa eli on pyroforista. Se liukenee vähäisissä määrin useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Se on paramagneettista.

Valmistus 

Uranoseenin rakenne kuvailtiin ensimmäisen kerran 1968, kun Streitweiser ja Müller‐Westerhoff valmistivat sitä syklo-oktatetraenyylikaliumin (K2C8H8) ja uraanitetrakloridin reaktiolla:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 PubChem: Uranocene

Organometalliyhdisteet
Uraaniyhdisteet
Zero Distance


Zero Distance on ruotsalaisen metalliyhtye Dark Tranquillityn EP-levy, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 23. lokakuuta 2012 levymerkillä Century Media. Sen nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Martin Henriksson – kitara
 Anders Jivarp – rummut
 Niklas Sundin – kitara
 Mikael Stanne – laulu
 Martin Brändström – kosketinsoitin
 Daniel Antonsson – basso

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Metal Underground: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Vuoden 2012 EP:t
Dark Tranquillityn albumit
Legacy: 1998–2014


Legacy: 1998–2014 on metalliyhtye Lullacryn tuplakokoelma-albumi, joka julkaistiin 9. toukokuuta 2014 levymerkillä Spinefarm Records. Se on samalla yhtyeen jäähyväisalbumi, joka sisältää vanhojen kappaleiden lisäksi bonusmateriaalia, kuten livekappaleita, ennen julkaisematonta materiaalia sekä yhden uuden kappaleen, ”Hell on High Heels”.

Kappaleet

CD 1

CD 2

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Lullacryn albumit
Vuoden 2014 kokoelma-albumit
Venäjänsaari

Venäjänsaari on Viipurinlahdella sijaitseva saari, joka aikaisemmin kuului Viipurin maalaiskunnan Alasommeen kylään. Nykyään se on osa Johanneksen eli Sovetskin kaupunkikuntaa. Noin 10 hehtaarin kokoinen Venäjänsaari sijaitsee Viipurinlahden itärannalla Lihaniemen koilliskärjen edustalla. Viipurin keskustaan saaresta on matkaa noin kuusi kilometriä.

Historia 
Venäjänsaari tunnetaan vuonna 1913 valmistuneesta kauppaneuvos E. V. Sellgrenin jugend-huvilasta eli Villa Sellgrenistä, jonka on suunnitellut tunnettu viipurilainen arkkitehti Uno Ullberg.

Hieman ennen Suomen sisällissodan alkua tammikuussa 1918 saarelle pakeni noin 500 suojeluskuntalaista, jotka olivat yrittäneet vallata Viipurin. Punaiset kuitenkin pakottivat heidät vetäytymään Viipurinlahden jäätä pitkin Venäjänsaarelle, jonne joukko saapui 23. tammikuuta 1918. Kauppaneuvos Sellgren luovutti saaren suojeluskuntalaisten käyttöön ja kolme päivää myöhemmin Venäjänsaaren retkikunnaksi kutsuttu ryhmä jatkoi kohti Viipurin pohjoispuolella sijaitsevaa Antreaa. Matkalla käytiin myös sisällissodan ensimmäinen taistelu Kämärän rautatieasemalla. Vuonna 1923 Uno Ullberg suunnitteli Villa Sellgrenin pihalle pystytetyn Venäjänsaaren retkikunnan muistomerkin.

Nykytila
Villa Sellgrenin rakennukset ovat nykyisin venäläisen Sever-nimisen yhtiön omaisuutta. Yhtiön omistuksessa oleva maa-alue käsittää koko Venäjänsaaren ja merkittävän osan viereistä Lihaniemeä, yhteensä 108 hehtaaria. Yhtiö kuului presidentti Vladimir Putinin vanhalle ystävälle, vuonna 2015 kuolleelle Oleg Rudnoville, ja nykyisin sen arvellaan olevan Putinin käytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jääkärimajuri Urho Sihvonen : Karjalan miesten nousu. Venäjänsaaren retki. Mukana olleen muistelmia, Hakkapeliitta, 28.01.1928, nro 5, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Viipurin maalaiskunta
Viipurinlahden saaret
Fastroi

Fastroi Oy on suomalainen teknologiayritys, joka on erikoistunut sosiaali- ja hoiva-alan sekä asumispalvelujen toiminnanohjaukseen. Fastroin toimipisteet sijaitsevat Joensuussa, Espoossa, Tampereella ja Lancashiressa Isossa-Britanniassa. Yhtiössä on 57 työntekijää (2019). Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2019 noin 5,2 miljoonaa euroa. Fastroin toimitusjohtaja on Risto Jalovaara. Yhtiön hallitukseen kuuluvat puheenjohtaja Matti Kurki, Risto Jalovaara, Ilpo Kettunen, Ukko Lappalainen ja Jyrki Saarinen.

Historia 

Fastroi Oy perustettiin vuonna 2003. Vuonna 2015 yritys osti tamperelaisen järjestelmätoimittaja Necora Systems Oy:n. Fastroi jakautui kesällä 2016 kahdeksi yhtiöksi niin, että infran ja kiinteistöjen rakentamista sekä kunnossapitoa palveleva liiketoiminta siirtyi Softroi-yhtiöön (nykyinen Fluent Progress). Sosiaali- ja terveyspalvelujen liiketoiminta jäi Fastroi-yhtiöön. Fastroi ja Necora sulautuvat yhdeksi yhtiöksi joulukuussa 2017. 
Yritys perusti syksyllä 2018 maayhtiön Lancashireen Isoon-Britanniaan.

Tuotteet 
Yritys tekee ratkaisuja sosiaali- ja hoiva-alan toiminnanohjaukseen; töiden suunnitteluun ja ohjaukseen sekä toteumatiedon käsittelyyn.

Asiakkaat 
Vuonna 2015 Fastroi Hilkka oli käytössä yli tuhannessa yksityisen tai julkisen sektorin toimipisteessä ympäri Suomea. Yrityksen Hilkka-asiakkaisiin kuuluu noin 750 yritystä ja 90 kuntaa. Loppukäyttäjiä on yli 35 000. Nappula-järjestelmällä on yli 8 000 käyttäjää 350 yrityksessä ja yhteisössä.
 Fastroin ensimmäinen asiakas Isossa-Britanniassa on Leedsin kaupunki, joka huhtikuussa 2019 teki Fastroin kanssa viisivuotisen sopimuksen reaaliaikaisen hoivajärjestelmän toimittamisesta.

Saavutuksia 
Yritys on päässyt vuosina 2011–2015 Suomen nopeimmin kasvavien teknologiayritysten Deloitte Technology Fast 50 -listaukseen. Vuonna 2012 Fastroin hoivajärjestelmä voitti Suomen-osuuden ja pääsi finaaliin Euroopan komission järjestämässä kilpailussa vuoden parhaasta eurooppalaisesta terveydenhuollon ratkaisusta. Suomen Asiakastieto on valinnut Fastroin Pohjois-Karjalan Vahvimmaksi yritykseksi vuonna 2014. Fastroi Hilkka on THL:n, Sairaanhoitajaliiton ja Tehyn tutkimuksen mukaan käyttäjäystävällisin potilastietojärjestelmä sekä yksityisellä sektorilla että sosiaalihuollossa.  Fastroille myönnettiin vuonna 2019 ISO 27001 -sertifikaatti. Sertifikaatti osoittaa, että yrityksen tietoturvajohtamisjärjestelmä on sertifioitu parhaiden käytäntöjen mukaisesti, ja että se täyttää kaikki standardin asettamat vaatimukset. Joensuun Yrittäjät myönsi Fastroille Vuoden Yrittäjä -palkinnon marraskuussa 2019.  Vuoden Yrittäjä -palkinto myönnetään vuosittain yritykselle, joka on osoittanut toiminnassaan jatkuvuutta ja joka rakentaa toimintaansa vankalle pohjalle.

Aiheesta muualla 
Fastroin verkkosivusto

Lähteet 

Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Sosialistinen työväenpuolue (Yhdysvallat)

Sosialistinen työväenpuolue () on vuonna 1938 perustettu, taustaltaan trotskilainen yhdysvaltalainen poliittinen puolue.

Yhdysvaltojen vanhin trotskilainen järjestö oli vuonna 1928 syntynyt Communist League of America. Sen perustivat Yhdysvaltain kommunistisen puolueen entiset jäsenet, joiden joukossa olivat James P. Cannon ja Max Schachtman. Communist League sulautui 1930-luvun alussa A. J. Musten American Workers’ Partyyn. Vuonna 1936 trotskilaiset liittyivät Norman Thomasin sosialistipuolueeseen, mutta päättivät sittemmin perustaa oman puolueen.

Sosialistisen työväenpuolueen historiaa ovat leimanneet ideologiset ristiriidat ja ryhmätaistelut. Schachtmanin johtama ryhmä erosi puolueesta jo kahden vuoden jälkeen ja 1950-luvun alussa se kutistui muutaman sadan jäsenen ryhmäksi. Vuonna 1941 puoluetta syytettiin ns. Smithin lain perusteella Yhdysvaltojen hallituksen väkivaltaisen kumoamisen kannattamisesta ja 12 sen jäsentä tuomittiin vankilaan.

Sosialistisen työväenpuolueen merkitys on aina ollut vähäinen. 1960- ja 1970-luvun uusvasemmiston aikana se oli kuitenkin aktiivisesti mukana mustien ja naisten vapautusliikkeissä sekä sodanvastaisessa toiminnassa. Puolueen jäseninä on ollut tunnettuja kirjailijoita ja älymystön edustajia kuten Hal Draper, Irving Howe, C. L. R. James, Sidney Lens ja Staughton Lynd. 1980-luvulla puolue siirtyi yhä kauemmaksi alkuperäiseltä linjaltaan, eikä se enää pidä itseään trotskilaisena järjestönä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Sosialistisen työväenpuolueen lehti The Militant 

Trotskilaiset järjestöt
Yhdysvaltalaiset puolueet
Aimo Hallberg

Aimo Theodor Albinius Hallberg (1. maaliskuuta 1865 – 21. tammikuuta 1937) oli kotkalainen pankinjohtaja. Ensimmäisen sortokauden aikana Hallberg toimi vastarintajärjestö Kagaalin Kotkan asiamiehenä. Valtiopäivillä 1905–1906 hänet valittiin porvarissäädyssä valtiovarainvaliokunnan jäseneksi.  

Aimo Hallbergin vanhemmat olivat tehtaanhoitaja Carl Johan Hallberg ja Amanda Theresia Björklund ja puoliso vuodesta 1897 Evy Wilhelmina Margareta Calonius (k. 1937). Hallberg kävi kadettikoulun 1887 ja toimi  Uudenmaan  l. tarkk'ampujapataljoonan upseerina 1887–1888, Suomen Yhdyspankin pääkonttorin virkailijana 1888–1890 ja pankin Hämeenlinnan konttorin apulaisjohtajana 1890–1895, Haminan konttorin apulaisjohtajana 1895–1896 ja Kotkan konttorin johtajana 1896–1919. PYP:n Kotkan konttorin johtaja hän oli 1919–1937 ja Kotkan anniskelu Oy:n toimitusjohtaja 1911–1917. Hallberg oli Kotkan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1910–1912 ja 1914–1915.

Hallberg oli aktiivinen toimija Suomen itsenäistymisvaiheessa. Hänestä tuli Sotilaskomitean jäsen vuonna 1916. Sotilaskomitean jäsenenä hänet valittiin syyskuussa 1917 komiteaan, joka käsitteli suojeluskuntien perustamiskysymystä. Käytännössä kyse oli asevelvollisuuslain valmistelukomiteasta. Hallberg toimi sisällissodassa 1918 Mannerheimin esikunnassa lyhytaikaisesti pääintendenttinä ja sen jälkeen everstiluutnanttina ylipäällikön erikoistehtävissä.

Lähteet 

Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Suomen sisällissodan valkoiset
Suomalaiset pankinjohtajat
Kotkan kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset everstit
Kotkan historia
Jääkäriaktivismi
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Taina Myllyharju

Taina Kaarina Myllyharju (s. 1. toukokuuta 1968 Rauma) on Tampereen taidemuseon ja Muumimuseon entinen johtaja. Hän on ollut mukana kehittämässä useita suomalaisia taidemuseoita.

Lapsuus ja nuoruus
Myllyharju syntyi Raumalla vuonna 1968. Hänen perheeseensä kuului vanhemmat ja pikkusisko. Perheen äiti teki elämäntyönsä Oras Oy:ssä ja isä työskenteli levyseppähitsaajana telakalla. Lapsuudenkodissa arvostettiin kädentaitoja; siskokset piirsivät paljon ja kävivät kuvataidekoulussa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi vuonna 1987 Myllyharju suunnitteli ryhtyvänsä kuvaamataidonopettajaksi, mutta myöhemmin toimiessaan apulaisena Rauman museossa hän innostui museoalasta. Myllyharju muutti Turkuun opiskelemaan taidehistoriaa ja yleistä historiaa. Opiskelun ohessa hän hoiti erilaisia työtehtäviä Rauman museossa.

Työura
Myllyharju valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1995. Ensimmäisen virkansa hän sai Alajärveltä, missä hän työskenteli Nelimarkka-museon ensimmäisenä museolehtorina vuosina 1995–1998. Myllyharjulle kertyi kokemusta museotyön eri vaiheista, ja hän päätti opiskella myös johtamista voidakseen paremmin vaikuttaa asioihin. 1990-luvun lopulla hänestä tuli Suomen nuorin museonjohtaja, kun hänet valittiin johtamaan Salon taidemuseota (1998–2002). Myllyharju sai tehtäväkseen perustaa Salon vanhaan veturitalliin kokonaan uuden taidemuseon. Myöhemmin hän siirtyi johtamaan Oulun taidemuseota (2002–2007), jossa hänen työnsä keskittyi pitkälti henkilöstöasioiden hoitamiseen.

Tampereella Myllyharju aloitti museonjohtajana vuonna 2008. Siellä hän huolehti Suomen toiseksi laajimmasta julkisesta taidekokoelmasta. Hänen johtajakaudellaan Tampereen taidemuseon uudesta museorakennuksesta järjestettiin kansainvälinen arkkitehtuurikilpailu ja Tampere-talon yhteyteen tehtiin Muumimuseo. Myllyharju jätti irtisanoutumisilmoituksen kesäkuussa 2022, ja hänen työnsä Tampereen kaupungin palveluksessa päättyi elokuun lopussa.

Myllyharju oli Suomen museoliiton hallituksen jäsen vuosina 2018–2021.

Yksityiselämä
Myllyharjun perheeseen kuuluu puoliso ja kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset taidemuseonjohtajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Belle ja Sebastian

Belle ja Sebastian (Belle et Sébastien) on ranskalainen koko perheen televisiosarja vuodelta 1965. Kolmetoistaosaisessa sarjassa pieni orpopoika Sébastien seikkailee Ranskan Alpeilla pyreneittenkoira Bellen kanssa. Poika ja koira ovat syntyneet samana päivänä. 

Sarjan käsikirjoitti ja ohjasi Cécile Aubry oman kirjansa Belle et Sébastien pohjalta, ja Sébastieniä näyttelee hänen oma, tuolloin kuusivuotias poikansa Mehdi El Glaoui. Sarjan suosituksi tulleen tunnusmelodian ”L’Oiseau” (säv. Eric Demarsan) esittää kuitenkin toinen ranskalaispoika; El Glaoui kertoi tämän aikuisiällä. Laulu ”L’Oiseau” on suomeksi levytetty nimillä ”Lintu” (suom. Hilkka Norkamo) ja ”Belle” (suom. Pertti Reponen).

Juoni
Sebastian on romaninaisen orvoksi jäänyt poika, jonka on kasvattanut lammasfarmari César. Poika on löytänyt kaverikseen vuorilla harhailevan, väkivaltaiselta isännältään karanneen pyreneittenkoiran.

Rooleissa

Jatkosarjoja ja myöhempiä sovituksia

Vuonna 1968 sarjalle tehtiin samanpituinen jatkosarja Sébastien parmi les hommes, jossa poika on noin kahdeksanvuotias, on löytänyt biologisen isänsä ja asuu tämän ratsutilalla. Vuonna 1969 sai ensi-iltansa samanniminen pitkä näytelmäelokuva, jota esitettiin Suomenkin teattereissa vuonna 1974 nimellä Belle & Sebastien seikkailevat.

Vuonna 1970 tehtiin kolmas sarja Sébastien et la Mary-Morgane, jossa poika on noin 12-vuotias ja hänet lähetetään Belle-koiran kuoltua viettämään kesälomaa kalastajasetänsä luona Normandiassa.

Vuonna 1981 tarinoiden pohjalta tuotettiin Japanissa animaatiosarja, joka julkaistiin Suomessa 3 × 95 minuutin VHS-videokasetteina nimellä Belle ja Sebastian 1–3.

Vuonna 2013 tuli ensi-iltaan Nicolas Vanier’n ohjaama  pitkä näytelmäelokuva pojan ja koiran tarinasta nimeltä Belle ja Sebastian.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sarjan jaksojen alkutekstiosuus ina.fr-sivustolla 

 Ranskalaiset televisiosarjat
 1960-luvun televisiosarjat
Lastenohjelmat
Pyhän Markuksen luterilainen seurakunta

Pyhän Markuksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Helsingissä. Seurakunta perustettiin vuonna 2003, mutta taustalla oli Suomen Luther-säätiön vuonna 2000 alkanut messutoiminta. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksensa Helsingin adventtikirkon tiloissa.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Helsingin seurakunnat
Pyhän Matteuksen luterilainen seurakunta

Pyhän Matteuksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Hämeenlinnassa. Seurakunta perustettiin vuonna 2006, mutta taustalla oli Suomen Luther-säätiön Rengossa vuonna 2002 alkanut toiminta.

Historia 
Seurakunnan toiminnan juuret ovat Rengossa syksyllä 2002 aloitetuissa jumalanpalveluksissa. 2. lokakuuta 2005 toiminta siirtyi Hämeenlinnan adventtikirkon tiloihin. 24. syyskuuta 2006 jumalanpalvelusväki muodostui seurakunnaksi. Vuonna 2008 seurakunnan pastorina toimi Antti Lehrbäck ja vuosina 2009-2010 Esko Murto. 5. syyskuuta 2010 lähtien on pastorina toiminut nykyinen pastori Markus Nieminen.

Toiminta 
Seurakunnan päätoimintamuoto on sunnuntainen ehtoollisjumalanpalvelus, jonka saarnan aikana on pyhäkoulut pienille lapsille ja koululaisille. Seurakunta järjestää myös koululaisiltoja, nuorteniltoja, raamattupiirejä ja perhekahvilatoimintaa. Seurakunta toimii Hämeenlinnan lisäksi Hyvinkäällä.

Seurakunnan jäsenmäärä vuosittain

Lähteet

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Hämeenlinna
Sakkeuksen seurakunta

Sakkeuksen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Porissa. Seurakunnan toiminta alkoi vuonna 2007. Seurakunnan jumalanpalvelukset järjestetään Suomen Vapaakirkon tiloissa.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Pori
Luukkaan luterilainen seurakunta

Luukkaan luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Seinäjoella. Seurakunta perustettiin vuonna 2006, mutta messuja alettiin viettää jo vuonna 2005. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksensa Seinäjoen adventtikirkon tiloissa.

Historia 
Vuonna 2005 joukko eteläpohjalaisia kutsui Suomen Luther-säätiön aloittamaan jumalanpalvelusten toimittamisen Seinäjoella. Vuonna 2006 näihin jumalanpalveluksiin kokoutunut joukko järjestäytyi nimellä Luukas-yhteisö ja liittyi Luther-säätiön jumalanpalvelusyhteisöjen joukkoon. Vuonna 2007 yhteisö sai oman pastorin, minkä myötä alkoivat jokasunnuntaiset jumalanpalvelukset. Vuodesta 2011 alkaen seurakunta alkoi pitää säännöllisiä jumalanpalveluksia myös Vaasassa. 2013 yhteisöstä tuli tuolloin perustetun Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan jäsenseurakunta.. Tuolloin Seinäjoen jumalanpalveluksissa kävi säännöllisesti 80-100 henkeä, Vaasassa 35-50.. Samana vuonna 1. joulukuuta järjestäytyi Vaasassa jumalanpalveluksiin kokoontunut joukko itsenäiseksi Mikaelin seurakunnaksi.. Maaliskuussa 2017 seurakunta alkoi viettää Seinäjoella kahta jumalanpalvelusta joka sunnuntai, sillä tilat olivat käyneet liian pieniksi jatkuvasti kasvaneelle jumalanpalvelusväelle.

Toiminta 
Seurakunnan toiminnan keskiössä ovat viikoittaiset jumalanpalvelukset, joita on joka sunnuntai kaksi, klo 11 ja klo 16. Ne järjestetään Seinäjoen adventtiseurakunnan tiloissa. Muuta säännöllistä toimintaa ovat ainakin miesten ja naisten illat sekä raamattupiiri.

Seurakunnan jäsenmäärä vuosittain

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Seinäjoen seurakunnat
Samuelin luterilainen seurakunta

Samuelin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan vuonna 2003 toimintansa aloittanut seurakunta Lahdessa. Vuodesta 2008 sen jumalanpalvelukset on järjestetty Lahden adventtikirkon tiloissa.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Lahden seurakunnat
Pyhän Johanneksen luterilainen seurakunta

Pyhän Johanneksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Tampereella. Seurakunnan toiminta alkoi vuonna 2004 ja vuonna 2005 se järjestäytyi nimellä Johannes-yhteisö. Vuodesta 2009 lähtien seurakunnan messut on vietetty Tampereen adventtikirkossa.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Tampereen seurakunnat
Danielin luterilainen seurakunta

Danielin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan 2012 perustettu seurakunta Iisalmella. Sen taustalla on Suomen Luther-säätiön vuonna 2009 alkanut toiminta.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Iisalmi
Pyhän Pietarin luterilainen seurakunta

Pyhän Pietarin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Kuopiossa. Seurakunta perustettiin nimellä Pietari-yhteisö vuonna 2005.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Kristinusko Kuopiossa
Joonan luterilainen seurakunta

Joonan luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Lappeenrannassa. Seurakunta perustettiin vuonna 2011, mutta messutoiminta oli alkanut jo edellisenä vuonna.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Lappeenranta
Tiituksen luterilainen seurakunta

Tiituksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Mikkelissä. Seurakunnan toiminta alkoi vuonna 2006.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Mikkeli
Pyhän Jaakobin luterilainen seurakunta

Pyhän Jaakobin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Savonlinnassa. Seurakunnan toiminta alkoi vuonna 2011.

Lähteet

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Savonlinna
Sankt Jakobs församling

Sankt Jakobs församling on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Pietarsaaressa. Seurakunta kokoontuu Pietarsaaren adventtikirkossa.

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Uskonto Pietarsaaressa
Pyhän Marian seurakunta (Rauma)

Pyhän Marian seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan vuonna 2012 toimintansa aloittanut seurakunta Raumalla. Sen taustalla toimii Rauman luterilainen jumalanpalvelusyhdistys ry.

Lähteet

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rauma
Filippuksen luterilainen seurakunta

Filippuksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Kajaanissa. Seurakunta perustettiin vuonna 2008, mutta messutoiminta alkoi jo vuonna 2006. Seurakunnan aikaisempi nimi on Filippuksen jumalanpalvelusyhteisö.

Seurakunnan jäsenmäärä vuosittain

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Kajaani
Timoteuksen luterilainen seurakunta

Timoteuksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Oulussa. Seurakunnan jumalanpalvelukset järjestetään adventtikirkon tiloissa

Seurakunnan jäsenmäärä vuosittain

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Kristinusko Oulussa
Stefanoksen luterilainen seurakunta

Stefanoksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Rovaniemellä. Seurakunnan messutoiminta alkoi vuonna 2010. Seurakunnan jumalanpalvelukset vietetään Rauhantuvalla.

Seurakunnan jäsenmäärä vuosittain

Lähteet 

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovaniemi
Pyhän Ristin luterilainen seurakunta

Pyhän Ristin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan vuonna 2014 toimintansa aloittanut seurakunta Lohjalla. Seurakunnan jumalanpalvelukset vietetään Lohjan rukoushuoneella.

Lähteet

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Lohja
Pyhän Kolminaisuuden luterilainen seurakunta

Pyhän Kolminaisuuden luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Vantaalla. Seurakunnan jumalanpalvelukset järjestetään Hakunilan kotikirkolla, Kaviokuja 7.

Lähteet

Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Vantaan seurakunnat
Tequila (kaupunki)

Santiago de Tequila (Tequillan, Tecuila) on kaupunki ja kunta Meksikossa Jaliscon osavaltiossa noin 60 km:n päässä Guadalajarasta. Tequila tunnetaan parhaiten paikkana, jossa syntyi samanniminen juoma, "tequila", joka on valmistettu Tequila-agaave-kasvista, jota kasvaa tällä alueella. Kasvi sisältää sokereita ja alkuperäiskansoilla oli tapana valmistaa siitä juomaa käymisteitse. Kun espanjalaiset saapuivat, he tislasivat siitä nykyään tequilana tunnettua väkijuomaa. Juomaan liittyvän historian vuoksi kaupunki on Unescon maailmanperintökohde.

Santiago de Tequilan kylän perustivat vuonna 1530 fransiskaanimunkit.

Vuoden 2010 väestönlaskennassa Tequilan kunnassa oli noin 40 000 asukasta, joista 29 000 asui sen kaupunkimaisessa keskustassa.

Unescon maailmanperintökohteeksi on määritelty 34 658 hehtaarin alue Tequilan tulivuorta ympäröivien kukkuloiden ja Rio Granden jokilaakson välissä. Kohteeseen kuuluu agaavepeltoja ja Tequilan, Arenalin ja Amatitanin taajamat, joissa agavemehua käytetään tequilan tislauksen raaka-aineena.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unescon maailmanperintökohteet Meksikossa
Meksikon kaupungit
UniCredit

UniCredit S.p.A. suuri italialainen pankki- ja finanssiryhmittymä. UniCreditin kotipaikka on Rooma, mutta sen pääkonttori toimii Milanossa.

Taseella mitaten (934,54 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2016 maailman 26. suurimmaksi ja Italian suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 27).

Vuonna 2016 italialaispankki sijoittui talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla sijalle 195. Markkina-arvoltaan 23,6 miljardin dollarin arvoinen UniCredit oli tällä listalla Italian neljänneksi suurin julkisesti noteerattu yritys. Italialaisista pankeista markkina-arvoltaan sitä suurempi oli saman maailmanlistan sijalla 92 ollut Intesa Sanpaolo.

Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla Unicredit Group luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).

Lähteet

Aiheesta muualla

Italialaiset pankit
Italialaiset pörssiyhtiöt
Vaa’ankieliosavaltio

Vaa’ankieliosavaltio () tarkoittaa Yhdysvaltain presidentinvaaleissa kannatukseltaan tasaista osavaltiota. Yhdysvaltain presidentin valinta ratkaistaan valitsijamiesvaalilla, jossa osavaltiossa eniten ääniä saanut ehdokas saa taakseen osavaltion kaikki valitsijamiehet. Voittaakseen presidenttiehdokkaan on saatava osavaltioista yhteensä vähintään 270 valitsijamiestä. Useimpien osavaltioiden äänestystulokset ovat ennalta arvattavissa, esimerkiksi republikaanien presidenttiehdokas ei ole voittanut Kaliforniassa sitten vuoden 1988, kun taas demokraatit eivät ole voittaneet Texasissa sitten vaalien 1976. Siksi vaalien lopputulos ratkaistaan yleensä niin sanotuissa vaa’ankieliosavaltioissa, joissa kahden pääehdokkaan kannatusluvut ovat yleensä tasaväkisiä.

Vaa’ankieliosavaltioita ovat olleet esimerkiksi Pennsylvania, Florida, Ohio, Pohjois-Carolina ja Virginia.

Katso myös 
 Vaa’ankieliasema

Lähteet 

Yhdysvaltain presidentinvaalit
Muotoilun tutkimuslaitos

Muotoilun tutkimuslaitos perustettiin Lahteen vuonna 1997. Sen perustamiseen vaikutti vahvasti Antti Hassi, joka myös toimi tutkimuslaitoksen johtajana vuoteen 2000 asti. Muotoilun tutkimuslaitos tarjosi elinkeinoelämälle ja julkiselle sektorille muotoiluun ja tuotesuunnitteluun liittyviä kehitystutkimuspalveluja. Toiminnan taustalla oli yhdistys (Muotoilun tutkimuslaitoksen tuki ry), jonka tarkoituksena oli edistää suomalaisten yritysten kilpailukykyä käyttäjälähtöisen suunnittelun avulla. 

Tutkimuslaitoksen toiminnan tavoitteena oli luoda yrityksille edellytyksiä onnistuneiden käyttäjäkokemusten tuotteistamiseen ja tukea yrityksiä toiminnan uudistamisessa. Laitos toimi lisäksi veturina erilaisissa kehitystutkimushankkeissa. 

Tutkimuslaitoksen palvelut liittyivät käyttäjätutkimuksen, strategiseen suunnittelun ja tuotesuunnittelun toimintamallien kehittämiseen. Laitoksen toteuttamia tutkimushankkeita olivat mm. ikääntyneiden tulevaisuuden asumisratkaisuja kehittänyt Väinö-hanke vuonna 2002  sekä KIDE-hankkeet.  

Keväällä 2005 Muotoilun tutkimuslaitoksesta tuli osa Lahden ammattikorkeakoulun innovaatiokeskusta ja hanketoiminta jatkui niissä puitteissa.

Lähteet 

Lahden rakennukset ja rakennelmat
Muotoilu
Suomen tutkimuslaitokset
The Weirdness

The Weirdness on The Stooges-rockyhtyeen neljäs albumi. Se ilmestyi 6. maaliskuuta 2007. Kyseessä on Stoogesin ensimmäinen albumi sitten vuoden 1973 Raw Power-albumin jälkeen sekä jäi yhtyeen kitaristin Ron Ashetonin viimeiseksi albumiksi. Asheton kuoli tammikuussa 2009. The Weirdnessillä soittavat yhtyeen alkuperäisjäsenet Iggy Pop, Ron Asheton ja Scott Asheton, sekä uudet jäsenet Mike Watt ja Steve Mackay. Albumin kappaleet ovat kaikki Popin ja Ashetonin veljesten käsialaa.

Levy äänitettiin lokakuussa 2006. Mike Watt kirjoitti studiopäiväkirjaa äänityksistä yhtyeen kotisivuille, mutta se poistettiin pian ilman selityksiä. Levyn kappaleet "My Idea of Fun" ja "Free & Freaky" julkaistiin singleinä 20. helmikuuta 2007. The Weirdness sai kriitikoilta enimmäkseen negatiivisen vastaanoton.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Iggy Pop – laulu
 Ron Asheton – kitara
 Mike Watt – basso
 Scott Asheton – rummut
 Steve Mackay – saksofoni

Arvostelut 
 Metacritic: 44/100
 Allmusic: 
 Soundi: 
 Pitchfork Media: 1.0/10
 Rolling Stone:

Lähteet 

The Stoogesin albumit
Vuoden 2007 albumit
Harmondsworth

Harmondsworth on kylä Britanniassa Hillingdonin kaupunkipiirissä. Se rajoittuu Heathrow'n lentokenttäalueeseen. Kylässä on noin 1 500 asukasta. Sen tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat 1100-luvulta peräisin oleva Mariankirkko ja 1400-luvulta peräisin oleva puurakenteinen maatilan ulkorakennus Great Barn. Ulkorakennuksen omistaa nykyisin English Heritage, ja se on säännöllisesti avoinna yleisölle..

Harmondsworthin uhkana on lentokentän laajennussuunnitelma. Kylästä ja naapurikylistä puretaan suunnitelman mukaan 750 taloa. Suojellut rakennukset, kirkko ja puinen talousrakennus, säilyvät. Laajennustöiden aloittaminen vaatii vielä parlamentin hyväksynnän kahdessa äänestyksessä 2017 ja 2018. Purku- ja rakennustyöt on suunniteltu aloitettavaksi 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mariankirkko, Harmondsworthin verkkosivu

Hillingdon
Lontoon kaupunginosat
Mariankirkko (Harmondsworth)

Mariankirkko (St Mary's Church) Harmondsworthissa on suojeltu keskiaikainen kivikirkko. Se on osittain peräisin 1100-luvulta. Heathrow'n lentoasema on vastuussa kirkon säilyttämisestä, sillä lentoasema omistaa maa-alueen, joka aiemmin kuului Heathrow'n kylään. Lentokentän laajennussuunnitelman mukaan laajennuksen tieltä puretaan kirkkoa ympäröivän kylän ja lähiseudun rakennuksia.

Harmondsworthin pappeja on ollut muun muassa Robert Lill De Burgh, joka oli Harmondsworthin kirkkoherra (1844–1874) ja West Draytonin kirkkoherra  (1844–1879).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Harmondswothin Mariankirkonn historia 

Hillingdon
Kivikirkot
Lontoon kirkot
Frekvenssitekijä

Frekvenssitekijä eli (tunnus A) on Arrheniuksen yhtälössä esiintyvä vakio, joka kuvaa reaktioon johtavien reagenssien törmäyksien yleisyyttä ja lämpötilan vaikutusta reaktionopeuteen. Frekvenssitekijän yksikkö on sama kuin nopeusvakion yksikkö, , missä  on standarditilan konsentraatio ja  on reaktion molekyylisyys. 

Frekvenssitekijän arvo voidaan määrittää kokeellisesti tai teoreettisesti törmäysteorian avulla. Frekvenssitekijän suuruus riippuu reaktion entropiasta. Suuri frekvenssitekijä kuvastaa reaktion tapahtumisen kannalta suotuisaa entropian muutosta ja pieni arvo vähemmän suotuisaa muutosta. Frekvenssitekijän katsotaan usein olevan lämpötilasta riippumaton. Siirtymätilateorian termodynaamisen lähestymistavan mukaan frekvenssitekijä on ensimmäisen kertaluvun reaktiolle

, 
missä  on Boltzmannin vakio,  on absoluuttinen lämpötila,  on Planckin vakio,  on yleinen kaasuvakio ja  on reaktion standardinen aktivoitumisentropia.

Lähteet

Kemiallinen kinetiikka
Speedo Masters Finland

Speedo Masters Finland on lahtelainen uimaseura, joka on erikoistunut masters-uintiin. Seura perustettiin 17.9.2013 ja hyväksyttiin samana vuonna Suomen Uimaliiton jäseneksi. Vuonna 2020 seuraan kuuluu 24 jäsentä. Seura järjestää harjoitus- ja valmennustilaisuuksia, antaa tietopuolista opetusta sekä toimeenpanee leirejä.

Masters-uintisaavutukset (MM- ja EM-kilpailut) 

EM-kilpailut 2022 (Rooma, Italia)

 Tommy Rundgren: 1 kultamitali, 1 pronssimitali
 Juri Logvin:    2 hopeamitalia, 1 pronssimitali
 Janne Virtanen: 1 hopeamitali

 Viestijoukkue: 1 kultamitali, 1 hopeamitali (Tero Matkaniemi, Juri Logvin, Janne Virtanen, Tommy Rundgren)

MM-kilpailut 2019 (Gwangju, Korea)

 Tommy Rundgren: 1 kultamitali, 2 hopeamitalia
 Janne Virtanen: 1 kultamitali, 1 hopeamitali, 2 pronssimitalia

EM-kilpailut 2018 (Kranj, Slovenia)

 Tommy Rundrgen: 3 kultamitalia  
 Janne Virtanen: 1 hopeamitali, 1 pronssimitali

 Viestijoukkue: 1 kultamitali, 1 hopeamitali (Juri Logvin, Janne Virtanen, Tero Matkaniemi, Tommy Rundgren)

EM-kilpailut 2016 (Lontoo, Englanti)

 Tommy Rundgren: 2 kultamitalia, 1 hopeamitali
 Janne Virtanen: 1 hopeamitali, 1 pronssimitali
 Viestijoukkue: 2 hopeamitalia (Petri Heikkilä, Tero Matkaniemi, Tommy Rundgren, Janne Virtanen)

MM-kilpailut 2015 (Kazan, Venäjä)
 Janne Virtanen: 2 kultamitalia, 1 pronssimitali
 Tommy Rundgren: 2 pronssimitalia

MM-kilpailut 2014 (Montreal, Kanada)
 Janne Virtanen: 1 pronssimitali

Masters-uintiennätykset 
Euroopan ennätykset:
 Juri Logvin: 50 m vapaauinti, ikäluokka 60-64, 25,97, Mäkelnärinteen Uintikeskus, Helsinki 9.10.2022
 Juri Logvin: 100 m vapaauinti, ikäluokka 60-64, 58,35, Myyrmäki, Vantaa 5.2.2022
 Janne Virtanen: 50 m vapaauinti, ikäluokka 55-59, 25,17, Palma de Mallorca 27.4.2019
 Viestijoukkue: (Petri Heikkilä, Tero Matkaniemi, Tommy, Rundgren, Janne Virtanen): 4 x 100 m sekauintiviesti (ikäluokka 200–249), 4.15,94, Kokkola 13.3.2016
 Viestijoukkue: (Janne Virtanen, Tero Matkaniemi, Tommy Rundgren, Frans Veck): 4 x 100 m sekauintiviesti (ikäluokka 160–199), 4.10,15, Lappeenranta 30.3.2014

Lähteet
 https://uinti.onedu.fi (Speedo Masters Finland, verkkolehti)
https://www.uimaliitto.fi
https://www.facebook.com/SpeedoMasters/  

Suomalaiset uintiseurat
Lahtelaiset urheiluseurat
Vuonna 2013 perustetut urheiluseurat
Ready to Die (The Stoogesin albumi)

Ready to Die on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Stoogesin viides ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin 30. huhtikuuta 2013 levymerkillä Fat Possum Records. Kaksi kuukautta aiemmin helmikuussa yhtyeen laulaja Iggy Pop oli ilmoittanut yhtyeeltä olevan ilmestymässä uutta musiikkia. Albumi on saanut hyviä arvioita kriitikoilta. Sen kappaleista eniten huomiota on saanut "DD's", jossa Pop laulaa rakkaudestaan suuria rintoja kohtaan.

Ready to Dien lupailtiin olevan jatko-osa The Stoogesin klassikkoalbumille Raw Power. James Williamson palasi tällä albumilla takaisin yhtyeeseen korvaamaan vuonna 2009 kuolleen Ron Ashetonin. Williamson on myös tuottanut levyn ja tehnyt Popin kanssa sen kappaleet. Yhtyeen rumpali Scott Asheton ja saksofonisti Steve Mackay kuolivat vuosina 2014 ja 2015, minkä myötä The Stooges vaipui ensin hiljaiseloon ja lopulta hajosi kesäkuussa 2016.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Iggy Pop – laulu
 James Williamson – kitara
 Mike Watt – basso
 Scott Asheton – rummut
 Steve Mackay – saksofoni

Vierailevat muusikot 
 Jason Butler – lyömäsoittimet
 Mark Culbertson – basso
 Toby Dammit – rummut, lyömäsoittimet
 Petra Haden – viulu, taustalaulu
 Hugh Marsh – viulu
 Scott Thurston – koskettimet
 Michelle Willis – urut

Arvostelut 
 Metacritic: 66/100
 Allmusic: 
 The A.V. Club: C
 Rolling Stone:

Lähteet 

The Stoogesin albumit
Vuoden 2013 albumit
Full Frontal with Samantha Bee

Full Frontal with Samantha Bee on yhdysvaltalainen  satiirinen uutisohjelma. 

Ohjelma koostuu pääosin Samantha Been monologista ja sekä ajoittaisista reporteista ja haastatteluista. Samantha Bee toimi aikaisemmin The Daily Shown kirjeenvaihtajana.

Full Frontalin ensi-ilta oli 8. helmikuuta 2016. Ohjelmaa esittää Yhdysvalloissa TBS ja Kanadassa Comedy Network.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Full Frontal Kotisivut

Satiirisarjat
Yhdysvaltalaiset televisio-ohjelmat
TBS:n televisio-ohjelmat
Koukkula

Koukkula voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Koukkula eli Seppälä, kylä Kivennavalla
 sukunimenä:
 Katja Koukkula, suomalainen kilpatanssija ja tanssinopettaja
 Topias Koukkula (s. 1996), suomalainen kolmiloikkaaja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Ryan Carpenter

Ryan Carpenter (s. 18. tammikuuta 1991 Oviedo, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa New York Rangersia.

Ura 
Sioux City Musketeers varasi Carpenterin 99. pelaajana vuoden 2008 USHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2009–2010. Tällöin hän pelasi 58 ottelua tehden kymmenen maalia sekä 12 syöttöpistettä. Carpenter valittiin seuraavalla kaudella Musketeersin kapteeniksi. Hän teki 59 ottelussa tehot 13+32=45. Kolmeen pudotuspeliotteluun hän teki kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen.

Kahden Musketeersissa pelatun kauden jälkeen Carpenter siirtyi Bowling Greenin osavaltionyliopiston joukkueeseen. Hän pelasi 44 ottelua, joissa teki tehot 11+19=30. Carpenter valittiin toiseksi kaudekseen 2012–2013 joukkueensa kapteeniksi. 41 ottelussa syntyi 18 maalia sekä 15 syöttöpistettä. Kausi 2013–2014 oli Carpenterin viimeinen yliopistosarjassa. Hän pelasi vain 15 ottelua tehden niissä kahdeksan maalia sekä kahdeksan syöttöpistettä eli yhteensä 16 tehopistettä.

Yliopistokauden päätyttyä NHL:ään varaamaton Carpenter teki tulokassopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Loppukauden aikana hän pelasi Sharksin AHL-farmiseura Worcester Sharksissa. Hän pelasi 12 runkosarjaottelua, joissa sai tilastoihinsa kaksi syöttöpistettä sekä neljä kahden minuutin rangaistusta. Carpenter osallistui Sharksin kautta 2014–2015 edeltäneelle harjoitusleirille. Hänet kuitenkin lähetettiin farmiin. Ensimmäisellä täydellä ammattilaiskaudellaan Carpenter pelasi Worcesterissa 74 ottelua tehoin 12+22=34. Lisäksi hän pelasi neljä pudotuspeliottelua, joissa teki yhden maalin sekä kaksi syöttöpistettä.

Myös ennen kautta 2015–2016 Sharks lähetti Carpenterin AHL:n puolelle uuteen farmiseuraan San Jose Barracudaan. Carpenter ehti pelata 20 AHL-ottelua tehoin 2+16=18 ennen kuin hänet nostettiin ensimmäisen kerran urallaan NHL-kokoonpanoon 11. joulukuuta 2015. Hän debytoi liigassa seuraavana päivänä Sharksin ottelussa Minnesota Wildia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.27 minuuttia. Hänet lähetettiin debyytin jälkeen takaisin AHL:ään, jossa hän teki kauden aikana yhteensä 55 tehopistettä 66 ottelussa.

Kesällä 2016 Carpenter solmi yksivuotisen jatkosopimuksen Sharksin kanssa. Carpenter aloitti kauden 2016–2017 Sharksissa NHL:n puolella, mutta hänet lähetettiin 22. lokakuuta AHL:ään ilman, että hän ehti pelata peliäkään.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
New York Rangersin pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Persialainen puutarha

Persialainen puutarha on vuonna 2011 luotu Unescon maailmanperintökohde, johon kuuluu yhdeksän klassista puutarhaa eri puolilla nykyistä Irania. Ne noudattavat Kyyros II Suuren ajalta peräisin olevia suunnitteluperiaatteita. Kaikki puutarhat on jaettu neljään osaan, jotka kuvaavat zarathustralaisuuden neljää elementtiä (taivas, maa, vesi, kasvit) ja vedellä on niissä keskeinen osa sekä maiseman elementtinä että kasvien kastelussa. Puutarhoissa on myös erilaisia rakennelmia, huvimajoja ja muureja. Ne ovat vaikuttaneet puutarhasuunnitteluun Intiassa ja Espanjassa asti.

Puutarhat ovat
 Pasargad, Pasargadae
 Chehel Sotoun, Isfahan
 Fin, Kashan
 Eram, Shiraz
 Shazdeh, Mahan, Kermān
 Dolatabad (Dowlat Abad), Yazd
 Abbasabad, Mazandaran
 Akbarieh, Khorāsān-e Junoubi
 Pahlevanpour, Yazd

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puutarhat
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa