joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Georges Marchal

Georges Marchal (oikealta nimeltään Georges Louis Lucot, 10. tammikuuta 1920 Nancy – 28. marraskuuta 1997 Maurens, Dordogne) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä.

Marchalin ensimmäinen nimetön sivurooli oli Henri Decoinin elokuvassa Premier rendez-vous (1941). Hän siirtyi pian esittämään pääosia ja oli 1940- ja 1950-lukujen ranskalaisen elokuvan huomattavimpia näyttelijöitä. 1950-luvulla Marchal erikoistui puku- ja seikkailuelokuviin. Hän työskenteli myös Espanjassa ja Italiassa ja esiintyi useissa ystävänsä Luis Buñueln elokuvissa. 1960-luvulla Marchal työskenteli etupäässä ulkomailla ja 1970-luvulta lähtien televisiossa. Hän vetäytyi alalta vuonna 1989.

Elokuvia
 Nel segno di Roma, 1959
 Niilin legioonat, 1959
 Taistelu Rhodoksesta, 1961
 Odysseus vastaan Hercules, 1962
 Päiväperho, 1967

Lähteet

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Wildest Dreams (Taylor Swiftin kappale)

Wildest Dreams on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale, joka julkaistiin 31. elokuuta 2015 viidentenä singlenä Swiftin viidenneltä albumilta 1989. Kappale kertoo naisesta, joka haluaa rakastajansa muistavan hänet ikuisesti. ”Wildest Dreams” sai kriitikoilta positiivisia arvosteluja ja nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle viisi.

Julkaisu ja vastaanotto 
Swift kirjoitti kappaleen yhdessä tuottajien Max Martinin ja Shellbackin kanssa. ”Wildest Dreams” julkaistiin 31. elokuuta 2015, päivää myöhemmin sen musiikkivideon ensiesityksestä. Kappaletta on kutsuttu samankaltaiseksi Lana Del Reyn tuotannon kanssa ja se on tyyliltään balladi. Swift kertoi NPR:n haastattelussa, että ”Wildest Dreams” heijastaa hänen fatalistisia näkemyksiään parisuhteessa.

”Wildest Dreams” sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Sputnikmusic kuvaili kappaletta intohimoiseksi teokseksi, mikä todistaa, että Swift osaa yhdistää eri aikakausia niin että luotavasta teoksesta tulee alkuperäisen täydellinen kopio. Kappale nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle viisi ja Suomen virallisella listalla sijalle 15.

Musiikkivideo 
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Afrikassa ja Kaliforniassa sekä julkaistiin vuoden 2015 MTV Video Music Awards -palkintogaalan aikana 30. elokuuta 2015. Videossa Swift kuvaa romanttista seikkailuelokuvaa 1950-luvulla yhdessä vastanäyttelijänsä kanssa, kunnes he riitaantuvat ja rakkaussuhde päättyy. Swift tapaa vastanäyttelijänsä ja hänen vaimonsa seuraavan kerran elokuvan ensi-illassa ja on ilmeisen järkyttynyt nähdessään heidät yhdessä. Rolling Stonen mielestä videon esitystekniikka jäljittelee retroa Hollywood-glamouria.

Lähteet 

Vuoden 2015 kappaleet
Taylor Swiftin kappaleet
Olli Sulopuisto

Olli Sulopuisto (s. 1979) on suomalainen toimittaja ja podcast-tuottaja. Sulopuiston erikoisalana on elokuvaan sekä tietokoneisiin ja internetiin keskittyvä uutisointi. Hän on työskennellyt aiemmin toimittajana useissa maakuntalehdissä sekä Yleisradiolla kotimaan uutistoimittajana ja alueuutisissa. Koulutukseltaan Sulopuisto on humanististen tieteiden kandidaatti.

Sulopuisto voitti syksyllä 2015 kustannusosakeyhtiö Schildts & Söderströmsin järjestämän Tositarina-kirjoituskilpailun. Sen pohjalta syntyvä kirja on nimeltään Nepenmäen luokkatoverit, joka kertoo Nepenmäen koulussa Joensuussa 1980-luvun puolivälissä koulunsa aloittaneiden elämäntarinat .
 
Lisäksi Sulopuisto on Lehti-parodiablogiin liittyvää Aikakaus-Lehteä julkaisseen Samizdat Oy:n hallituksen puheenjohtaja.

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nettisivut
 Blogi

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Sevón

Sevón tai Sewón on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

 Aura Sevón (s. 1981), kirjailija, kirjallisuudentutkija ja suomentaja
 Cay Sevón (s. 1949), Turku 2011 -säätiön asiamies
 Guje Sevón (s. 1949), ruotsalainen taloustieteilijä ja psykologi, professori emerita
 Gurli Sevón-Rosenbröijer (1892–19??), toimittaja, kääntäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija
 Enzio Sevón (1906–1998), urheilutoimittaja
 Leif Sevón (s. 1941), oikeustieteilijä
 Pirjo Sewón (s. 1935), kasvitieteilijä.

Entinen nimi
 Olavi Seeve, vuoteen 1927 Sevón (1909–1973), ilmavoimien komentaja
Kerr

Kerr on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bobby Kerr (1882–1963), irlantilais-kanadalainen yleisurheilija
 Brian Kerr (s. 1953), irlantilainen jalkapallovalmentaja
 Brook Kerr (s. 1973), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Deborah Kerr (1921–2007), skotlantilainen näyttelijä
 George Kerr (1937–2012), jamaikalainen pikajuoksija
 Grant Kerr (s. 1985), skotlantilainen jalkapalloilija
 John Kerr (1914–1991), Australian kenraalikuvernööri 1974–1977
 Johnny Kerr (1932–2009), yhdysvaltalainen koripalloilija, valmentaja ja selostaja
 Josh Kerr (s. 1997), brittiläinen 1500 metrin juoksija
 Michael Crawford Kerr (1827–1876), yhdysvaltalainen poliitikko
 Miranda Kerr (s. 1983), australialainen malli
 Philip Kerr (1956–2018), skotlantilainen kirjailija
 Robert Kerr (1755–1813), skotlantilainen kirjailija ja eläintieteilijä
 Sam Kerr (s. 1993), australialainen jalkapalloilija
 Sari Pekkala Kerr, suomalainen taloustieteilijä
 Steve Kerr (s. 1965), yhdysvaltalainen koripalloilija ja valmentaja
 Tim Kerr (s. 1960), kanadalainen jääkiekkoilija
 Warwick Estevam Kerr (1922–2018), brasilialainen insinööri ja professori, genetiikan ja entomologian tutkija
 William Kerr, yhdysvaltalainen taloustieteilijä.
Virtuaalijääkiekon suomenmestaruuskilpailut

Virtuaalijääkiekon suomenmestaruuskilpailut on vuosittain pelattava, videopelaajille tarkoitettu turnausmuotoinen elektronisen urheilun tapahtuma. Yksittäisissä otteluissa asetetaan kaksi osallistujaa keskenään vastakkain pelaamaan Xbox One -pelikonsollilla NHL -pelisarjan viimeisintä versiota. Ensimmäiset viralliset virtuaalijääkiekon SM-kilpailut järjestettiin Helsingissä, uudenvuodenpäivänä 2016.

Säännöt
Jokainen pelaaja valitsee seitsemän NHL-joukkuetta ennen kilpailun alkua. Jokaista joukkuetta saa käyttää ainoastaan yhden kerran turnauksen aikana. Pudotuspeleissä valitulla joukkueella tulee pelata aina yksi kokonainen kierros.

Lohkovaiheessa kotiedun saa paremmin karsinnoissa pärjännyt pelaaja. Karsintasijoitusten ollessa sama arvotaan kotietu pelaajien kesken. Kotiedun saava pelaaja valitsee joukkueensa aina ensiksi.
Erän pituus on neljä minuuttia lohkovaiheessa ja jokainen ottelu koostuu kolmesta erästä.

Lohkovaiheessa pelataan yhden ottelun sarjat. Pudotuspeleissä pelataan paras kolmesta -sarjat, eli seuraavalle kierrokselle etenee vasta kahden voitetun ottelun jälkeen.

Turnausformaatti
Turnaus alkaa lohkovaiheella, jossa pelaajat on jaettu neljään lohkoon. Lohkovaiheessa jokainen pelaaja kohtaa toisensa kerran.
Lohkovaiheesta kaikki pelaajat jatkavat pudotuspeleihin. Eniten lohkovaiheessa pisteitä kerännyt pelaaja kohtaa vähiten pisteitä saaneen, toiseksi eniten kohtaa toiseksi vähiten keränneen, ja niin edelleen.
Pudotuspeleissä kaikki ottelut pelataan paras kolmesta -sarjoina, eli seuraavalle kierrokselle eteneminen vaatii kahden ottelun voittamista.

Tasapisteissä olevien pelaajien sijoitus määräytyy maalieron perusteella.

Pisteitä jaetaan seuraavasti lohkovaiheessa
Voitosta tulee kaksi pistettä, kun taas jatkoaikatappiosta saa tililleen yhden pisteen. Häviämällä menettää kaiken.

Lähteet 

Elektroninen urheilu
Videopelitapahtumat
Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat

Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat () oli keisarillisen Japanin laivaston ilma-ase, joka vastasi laivaston lentokoneiden hankinnasta ja käytöstä. Se oli määrällisesti ja laadullisesti merkittävämpi kahdesta keisarillisen Japanin asevoimien lentoaseista Tyynenmeren taisteluissa toisessa maailmansodassa.

Historia 

Kesäkuussa 1912 keisarillisen Japanin laivasto perusti laivaston ilmailun kehittämistoimikunnan. Pian toimikunnan perustamisen jälkeen lähetettiin kuusi upseeria Ranskaan ja Yhdysvaltoihin hankkimaan vesilentokoneita sekä opettelemaan niiden käyttöä ja ylläpitoa. Kaksi upseereista lensi 2. marraskuuta 1912 Farman- ja Curtiss-lentokoneita vastaperustetulle lentoasemalle lähelle Jokosukaa. Nyt alkoi laivaston lentäjien koulutus ja vuotta myöhemmin otettiin palvelukseen ensimmäinen vesilentokoneiden emälaiva Wakamiyamaru.

Lähteet

Viitteet
Inverse Records

Inverse Records on vuonna 2011 perustettu suomalainen rock-, heavy- ja metallimusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö, joka tuottaa myös julkaisupalveluita. Sen päätoimipaikka on Jyväskylä. Inverse Records on osa Inverse Music Groupia, johon kuuluu myös Secret Entertainment.

Inverse Records on Firca Oy Ltd -nimisen yrityksen aputoiminimi. Yrityksen liikevaihto vuonna 2021 oli 122 000 euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Inverse Recordsin virallinen sivusto

Suomalaiset levy-yhtiöt
Metallimusiikin levy-yhtiöt
Hanhijärvi

Hanhijärvi on Suomessa hyvin yleinen paikannimi. Kansalaisen Karttapaikan mukaan Hanhijärven paikkoja tai vesistöjä on 64 kappaletta.

Järvet 
 Hanhijärvi, järvi Hämeenkyrössä
 Hanhijärvi, järvi Hämeenlinnassa
 Hanhijärvi, järvi Jyväskylässä
 Hanhijärvi, järvi Jämsän Koskenpäällä
 Hanhijärvi, järvi Jämsän Turkinkylässä
 Hanhijärvi, järvi Konnevedellä
 Hanhijärvi, järvi Parkanossa
 Hanhijärvi, järvi Sastamalan Hornilla
 Hanhijärvi, järvi Sastamalan Houhajärvellä
 Hanhijärvi, järvi Sysmässä
 Hanhijärvi, järvi Viitasaarella Kymönkosken lähellä
 Hanhijärvi, järvi Viitasaarella Pyydysmäen lähellä
 Iso Hanhijärvi, järvi Orivedellä ja Juupajoella
 Keskinen Hanhijärvi, järvi Orivedellä

Asutusnimet 
 Hanhijärvi, kylä Enonkoskella
 Hanhijärvi, kylä Lappeenrannassa

Järvien täsmennyssivut
Bond-tyttö

Bond-tyttö on hahmotyyppi, joka toistuu James Bond -kirjoissa ja -elokuvissa.

Bond-tytöt ovat kauniita ja vietteleviä ja heillä on eksoottinen ja vihjaileva nimi. Ian Flemingin romaaneissa he olivat noin 25-vuotiaita eli kymmenisen vuotta Bondia nuorempia.

Elokuvien Bond-tytöt 

Elokuvien kaavaan kuuluu, että Bond viettelee yhdessä elokuvassa useita naisia. Se nainen, jonka kanssa Bond menee sänkyyn ensimmäisen kelan aikana, tapetaan toisen kelan loppuun mennessä. Elokuvaa Elät vain kahdesti käsikirjoittanut Roald Dahl kuvaili kaavaa niin, että Bond-elokuvaan kuuluu kolme tyttöä. Vihollinen tappaa ensimmäisen heistä ensimmäisen kelan jälkeen, mieluiten Bondin käsivarsille. Toinen tyttö on Bondia vastaan ja yleensä vangitsee hänet. Bond pelastautuu viettelemällä tytön. Tämä tyttö kuolee mielikuvituksellisella tavalla elokuvan puolessavälissä. Kolmas tyttö säilyy hengissä elokuvan loppuun asti.

Bond-tytön näyttelijä esitellään omassa lehdistötilaisuudessa. Tässä yhteydessä uutta hahmoa kuvaillaan itsenäiseksi, kovaksi ja uudentyyppiseksi hahmoksi. Etenkin varhaisissa elokuvissa Bond-tytön rooli annettiin näyttelijälle lähinnä hänen ulkonäkönsä perusteella. 1960-luvun elokuvissa Nikki van der Zyl dubbasi monen näyttelijän puheen, koska heillä oli niin vahva korostus.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

James Bond -hahmot
Perushahmot
Yritysjohdon taloustiede

Yritysjohdon taloustiede (engl. managerial economics) tarkastelee, miten yritykset ja niiden johto ja työntekijät tekevät taloudellisia valintoja ja käyttävät taloudellisia voimavaroja, kun niitä ei ole rajattomasti käytettävissä. Yritysjohdon taloustiede auttaa hahmottamaan liiketaloudellisten päätöksenteko-ongelmien luonnetta. Perinteinen näkökulma yritysjohdon taloustieteeseen on, että se on liikkeenjohdon näkökulmaa korostavaa ja rationaalista päätöksentekoa hyödyntävää soveltavaa mikrotaloustiedettä.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Taloustiede
Mackenzie Blackwood

Mackenzie Blackwood (s. 9. joulukuuta 1996 Thunder Bay, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka teki vuonna 2016 kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Devils varasi hänet 42. pelaajana kesällä 2015. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu koko, nopeus, atleettisuus ja paineensietokyky. Blackwoodilla on kuitenkin parannettavaa kokonaisvaltaisessa pelaamisessa.

Ura

Seuraura
Blackwood pelasi kaudella 2010–2011 Neebing Hawkin juniorijoukkueessa, jossa hän voitti mestaruuden ja palkittiin parhaana maalivahtina sekä kehittyneimpänä pelaajana. Seuraavalla kaudella 2011–2012 Blackwood pelasi Thunder Bay Kingsin juniorijoukkueessa, jonka jälkeen OHL-joukkue Barrie Colts varasi hänet 96. pelaajana kesällä 2012. Blackwood vietti kauden 2012–2013 GOJHL-junioriliigan Elmira Sigar Kingsissa. Hän aloitti Coltsissa seuraavalla kaudella 2013–2014, jolloin Blackwood kantoi joukkueen pääasiallisen torjuntavastuun. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. 

Kahden OHL-kauden jälkeen New Jersey Devils varasi Blackwoodin toisella kierroksella 42. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän oli varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu Pohjois-Amerikassa pelannut maalivahti sekä toisena varattu maalivahti Ilja Samsonovin jälkeen. 4. marraskuuta 2015 Sudbury Wolvesia vastaan pelatussa OHL-ottelussa Blackwood huitaisi vastustajajoukkueen Danny Desrochersia vaarallisessa tilanteessa mailalla päähän. Desrochers ei loukkaantunut, mutta Blackwood sai tilanteesta kahdeksan ottelun pelikiellon. 

Blackwood teki vuoden 2016 vaihteessa kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän pelasi kuitenkin vielä loppukauden OHL:n Coltsissa, jossa hänet valittiin sarjan parhaaksi maalivahdiksi.

Joulukuussa 2020 Blackwood teki Devilsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 8,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura
Blackwood pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän oli sivussa turnauksen kaksi ensimmäistä ottelua, sillä Kanadan jääkiekkoliitto halusi kunnioittaa Blackwoodin OHL:ssä saamaa pelikieltoa.

Tilastot

Maajoukkuetilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
New Jersey Devilsin pelaajat
New Jersey Devilsin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaikkien aikojen kosinta

Kaikkien aikojen kosinta on realityohjelma, jossa juontaja Olli Herman auttaa kosijoita yllättämään rakkaansa ikimuistettavalla koskettavalla ja tyylikkäällä tavalla. Ensimmäinen jakso esitettiin AVA-kanavalla 23. syyskuuta 2014.

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Mika Hentunen

Mika Hentunen (s. 9. kesäkuuta 1966) on suomalainen ulkomaantoimittaja ja kirjailija, joka on työskennellyt suomalaismedioiden  Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana ensin MTV:lle ja Suomen Tietotoimistolle vuosina 2001–2008 ja sittemmin Ylelle vuosina 2017–2021.

Ura

Toimittajana
Kauppatieteiden maisteriksi valmistuttuaan Mika Hentunen toimi freelance-toimittajana Münchenissä, Soulissa ja Pariisissa. Hän teki töitä Yleisradiolle, jonka palvelukseen hän palasi vuonna 2009. Vuosina 1999–2001 hän toimi MTV3:n Eurooppa-kirjeenvaihtajana ja 2001–2007 MTV3:n ja Suomen Tietotoimiston Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana. Ylen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana hän toimi 2017–2021. Keväällä 2022 Hentunen opetti Pekingissä Tsinghua-yliopiston journalismiohjelmassa, jota Bloomberg ja toimittajajärjestö International Center for Journalists rahoittavat. Syksyllä 2022 hän aloitti Ylen Nato-erikoistoimittajana.

Kirjallinen ura
Hentunen julkaisi esikoisromaaninsa Attan aarre keväällä 2017. Vuonna 2018 julkaistiin hänen toinen romaaninsa, Elämää Washingtonissa. Kirjat ovat tyylilajeiltaan trillereitä.

Hentunen on toiminut lukijana monissa lukemisesteisten Celia-kirjaston tuottamissa äänikirjoissa.

Yksityiselämä
Hentunen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän on naimisissa toimittaja, toimitusjohtaja Kristiina Heleniuksen kanssa. He tapasivat opiskeluaikoina Turun kauppakorkeakoulussa. Heillä on aikuinen tytär.

Teoksia 
Oikeaan paikkaan: toimittamisen pitkä oppimäärä. Mediapinta, 2014. ISBN:978-952-235-822-6.
Attan aarre. Reuna Kustantamo ja kirjakauppa, 2017. ISBN:9789527028933
Elämää Washingtonissa. Pulitzer, 2018. ISBN:9789522894595

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kirjailijaesittely Mediapinnan sivustolla
Hentusen radiomuistelmasarja Miehemme maailmalla Yle Areenassa

Suomalaiset toimittajat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Jevgeni Švarts

Jevgeni Lvovitš Švarts (myös Schwarz, ; 21. lokakuuta 1896 Kazan – 15. tammikuuta 1958 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostovenäläinen lasten- ja näytelmäkirjailija.

Jevgeni Švarts syntyi lääkärin perheeseen ja vietti lapsuutensa Maikopissa. Hän opiskeli Moskovan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1914–1916. Venäjän kansalaissodan aikana Švarts työskenteli näyttelijänä Donin Rostovissa. Vuonna 1921 Švarts siirtyi teatteriseurueen mukana Pietariin, jossa hän osallistui Serapion-veljet -kirjallisuusryhmän toimintaan. Vuodesta 1923 lähtien Švarts kirjoitti pakinoita ja satiirisia runoja lehtiin ja vuodesta 1924 hän työskenteli Samuil Maršakin johdolla valtion kustannusliikkeen lasten osastossa. Švarts avusti myös lastenlehtiä Jož ja Tšiž.

Švartsin ensimmäinen lastenkirja ilmestyi vuonna 1924. Hänen oberiuteilta vaikutteita saaneet lastenkertomuksensa ovat mielikuvituksellisia, hauskoja ja leikkisiä. Samat piirteet ilmenivät myös ensimmäisissä näytelmissä, joita Leningradin lasten- ja nuortenteatteri esitti vuodesta 1929 lähtien. Švartsin lapsille ja aikuisille kirjoittamat näytelmät hyödyntävät muun muassa kansanperinteen ja Hans Christian Andersenin satuaiheita. Ne yhdistävät todellisuutta ja mielikuvitusta, arkipäivää ja ihmettä, ajankohtaisia ja ikuisia teemoja. Näytelmäkirjailijana Švarts työskenteli läheisessä yhteistyössä Leningradin komediateatterin johtajan Nikolai Akimovin kanssa.

Toisen maailmansodan aikana Švarts kirjoitti totalitaristista diktatuuria ivaavan näytelmän Drakon (Lohikäärme, 1944), joka kiellettiin heti ensi-illan jälkeen ja esitettiin uudelleen vasta vuonna 1962. Švartsin muut näytelmät vapautettiin pannasta Stalinin kuoleman jälkeen ja niitä alettiin esittää myös ulkomailla. Neuvostoliitossa ne olivat hyvin suosittuja. Švartsin muita poliittisia allegorioita ovat näytelmät Golyi korol (”Alaston kuningas”, 1934) ja Ten (Varjo, 1940). Kirjailija laati myös elokuvakäsikirjoituksia ja näytelmiä nukketeatteria varten.

Suomennettu tuotanto
Julkaistu tekijänimellä Jevgeni Schwarz.
 Lohikäärme, suom. Annikki Laaksi. Helsinki: Yleisradio 1967 (kuunnelma) – Helsinki: TNL [i.a.] (näytelmämoniste)
 Tavallinen ihme, suom. Markku Lahtela, Helsinki: Yleisradio 1970 (kuunnelma)
 Punahilkka (Krasnja sapotska), suom. Marjaleena Wegelius, Helsinki: TNL 1973 (näytelmämoniste)
 Noidutut veljekset: kolminäytöksinen satu (Dva klena); suomentanut Annikki Laaksi. Helsinki: Työväen Näyttämöiden Liitto 1975 (näytelmämoniste)
 Varjo: 3-näytöksinen satu (Tenj); suomentanut Annikki Laaksi. Helsinki: TNL [i.a.] (näytelmämoniste)

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Venäläiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Venäjänkieliset kirjailijat
Venäläiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Punapääoma

Punapääoma tarkoittaa Suomen poliittisen vasemmiston yritysrypästä. Punapääomaan kuuluivat liikepankki Suomen Työväen Säästöpankki, vakuutusyhtiö Kansa-yhtymä, rakentaja Haka ja vähittäiskauppaa harjoittanut EKA. Vuonna 1987 muotoutui Osuuskunta Eka-yhtymä. Punapääoma romahti Suomen 1990-luvun alun lamassa. Osuuskunta Eka-yhtymä ajautui yrityssaneeraukseen vuonna 1993. Ekan yrityssaneeraus aiheutti Eläke- ja Henki-Kansan sekä Hakan konkurssin. EKA selvisi yrityssaneerauksesta ja siitä on jäänyt jäljelle Tradekan ravintolatoimintaa.

Nimitys ”punapääoma” vakiintui yleiseen käyttöön Työväen taloudellisen tutkimuslaitoksen julkaistua vuonna 1986 raportin Työväenliikkeen pääomat ja liikelaitokset, jossa esitettiin arvio mainitun pääoman koosta. Sitä ennen oli käytetty muun muassa nimityksiä ”työväen finanssiryhmä”, ”TF-ryhmä”, ”demokraattinen kolmiliitto”, ”työväen liikelaitokset” ja ”punainen pääoma”.

Katso myös
Edistysmielinen osuustoiminta

Lähteet

Suomen taloushistoria
Ted Moore

Ted Moore (7. elokuuta 1914 - 1987) oli elokuvaaja.

Moore syntyi Etelä-Afrikassa. Hän muutti Englantiin vuonna 1930. Toisen maailmansodan aikana hän palveli kuninkaallisissa ilmavoimissa, ensiksi lentäjänä ja sitten kuvausyksikössä. Sodan jälkeen hän siirtyi työskenteli brittiläisessä elokuvateollisuudessa kamerankäyttäjänä. Hän työskenteli muun muassa elokuvien Aissa – ruskea viettelys (1951) ja Vauhtihirmut valloillaan (1953) parissa. 1950-luvun puolessavälissä Mooresta tuli kuvaaja (Director of Photography). 1960-luvulla häntä pidettiin Britannian parhaimpina väri- ja laajakuvakuvaajana. Tätä kautta Moore päätyi kuvaamaan tunnistettavaan tyyliin kuvattuja James Bond -elokuvia.

Moorelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1963 elokuvasta Salainen agentti 007 Istanbulissa. Elokuvasta Kunnian mies hänelle myönnettiin parhaan värikuvauksen Oscar-palkinto vuonna 1966 ja parhaan brittiläisen värikuvauksen Bafta-palkinto vuonna 1967.

Moore lopetti kuvaajan uransa vuonna 1982.

Lähteet 

Elokuvaajat
Eteläafrikkalaiset henkilöt
Oscar-palkinnon saajat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Vantaan Tilapalvelut Vantti

Vantaan Tilapalvelut Vantti Oy (aiemmin Vantaan Tilapalvelut Oy) on Vantaan kaupungin omistama palveluyhtiö, joka tuottaa ateria-, kiinteistö- ja puhtauspalveluita sekä aula- ja turvapalveluita Vantaan kaupungille. Vantti työllistää noin 960 henkilöä ja sen liikevaihto oli vuonna 2019 noin 49 miljoonaa euroa. Vantti perustettiin 1. tammikuuta 2012. Yhtiö muutti nimensä ja kotisivunsa nykymuotoon loppukeväällä 2013. 

Yhtiön päätoimipiste sijaitsee Vantaan Pakkalan kaupunginosassa Yrityspalvelukeskus Leijan rakennuksessa.

Lähteet 

Vantaan kaupungin yhtiöt
Pakkala
AbbVie

AbbVie [æbviː] on vuonna 2013 Abbott Laboratories -yhtiöstä eriytetty maailmanlaajuinen lääketeollisuusyritys.

AbbVie työllistää noin 25 000 henkeä ja myy lääkkeitään yli 170 maassa.

AbbVie Suomessa
Espoossa toimivan AbbVie Oy:n liikevaihto oli 61,6 miljoonaa ja henkilöstömäärä 94. AbbVien Suomessa myytäviä tuotteita ovat muun muassa autoimmuunisairauksiin käytettävä Humira (adalimumabi), HIV-lääke Kaletra (lopinaviiri + ritonaviiri), eturauhassyöpälääke Procren (leuproreliini), inhalaatioanesteetti Sevorane (sevofluraani), krooniseen munuaisten vajaatoimintaan liittyvän sekundaarisen hyperparatyreoosin ehkäisyyn ja hoitoon käytettävä Zemplar (parikalsitoli) sekä Parkinsonin tautia hoitava Duodopa (karbidopa/levodopa).

Lähteet

Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Abbott Laboratories

Abbott Laboratories on yhdysvaltalainen pörssiyhtiö, joka toimii maailmanlaajuisesti terveydenhoidon alalla. 

Abbott Laboratories -yhtiöstä eriytettiin vuoden 2013 alussa uusi AbbVie-lääkekehitysyhtiö. Jäljelle jäänyt Abbott keskittyy diagnostiikkaan, ravintovalmisteisiin, terveydenhuoltotuotteisiin ja rinnakkaislääkkeisiin.

Yhtiön perusti chicagolainen lääkäri Wallace Calvin Abbott vuonna 1888 nimellä Abbott Alkaloid Company.

Abbott Laboratories -yhtiön tuottamia ravintovalmisteita ja -lisiä ovat muun muassa maitojauheet, Similac-vauvanruoat, Ensure-terveysjuomat, Glucerna, PediaSure, EAS ja ZonePerfect.

Diagnostiikassa Abbott on erikoistunut muun muassa immunologiaan ja verentutkimukseen.

Keväällä 2016 Abbott kertoi ostavansa sydämentahdistimia ja muuta sydäntautien hoitotekniikkaa valmistavan St. Jude Medicalin noin 25 miljardilla dollarilla.

Abbott Suomessa
Abbottin tuotteita on myyty Suomessa 1960-luvulta lähtien. Suomessa toimivan Abbott Oy:n liikevaihto vuonna 2014 oli 23 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 32.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Mihail Heraskov

Mihail Matvejevitš Heraskov (, 5. marraskuuta (J: 25. lokakuuta) 1733 Pultavan Perejaslav – 9. lokakuuta (J: 27. syyskuuta) 1807 Moskova) oli venäläinen klassismin ajan kirjailija. Hänen tuotannossaan on havaittavissa siirtyminen kohti sentimentalismia.

Valakialaisperäiseen aatelisperheeseen syntynyt Mihail Heraskov opiskeli Pietarin maasotakoulussa ja työskenteli Moskovan yliopiston johtajana ja kuraattorina. Hän julkaisi aikakauslehtiä Poleznoje uveselenije (1760–1762) ja Svobodnyje tšasy (1763) ja osallistui vapaamuurarien toimintaan. Heraskov tunnetaan parhaiten eeppisistä runoelmistaan kuten Rossijada (”Rossiada”, 1779), joka kertoo Iivana Julman Kazanin valloituksesta. Hänen näytelmistään huomattavin on tragedia Venetsianskaja monahinja (”Venetsian nunna”, 1758). Heraskovin proosa kehittyi filosofis-didaktisista romaaneista kuten Numa Pompili, ili Protsvetajuštši Rim (”Numa Pompilius eli Kukoistava Rooma”, 1768) kohti monimutkaisia rakkausseikkailuja kuten Kadm i Garmonija (”Kadmos ja Harmonia”, 1786). Romaanissa Polidor, syn Kadma i Garmonii (”Polydoros, Kadmoksen ja Harmonian poika”, 1794) kirjailija arvostelee voimakkaasti Ranskan vallankumousta. Heraskovin proosa on rytmikästä, monisanaista ja koristeellista. Lajityypeiltään monimuotoinen lyriikka kehottaa kohtuullisuuteen ja hiljaiseen elämään luonnonrauhassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mihail Heraskovin teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1733 syntyneet
Vuonna 1807 kuolleet
Susanna Saapunki

Susanna Maria Saapunki (s. 14. lokakuuta 1992 Kuusamo) on suomalainen kestävyysurheilija. Hän kilpaili kevääseen 2020 asti pääasiassa maastohiihdossa, mutta lopetti tuolloin hiihtouransa ja alkoi vuorijuoksuammattilaiseksi.

Hiihdossa Saapunki edusti Vuokatti Ski Teamia. Hänen valmentajanaan toimii Kari Miettunen.

Saapunki on naimisissa entisen kumparelaskija Ville Miettusen kanssa. Saapungin isä Pasi Saapunki osallistui yhdistetyn hiihtäjänä kaksiin olympialaisiin.

Hiihtoura 
Saapunki debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2014 Lahden 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 60. Hänet valittiin mukaan vuoden 2016 Tour de Skille. Hän sijoittui Tourin kokonaiskilpailussa 36:nneksi ja saavutti uransa ensimmäiset maailmancup-pisteet oltuaan Val di Fiemmen pitkään loppunousuun päättyneellä viimeisellä etapilla 27:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 20:nneksi Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman kokonaiskilpailussa joulukuussa 2018.

Ensimmäisen SM-mitalinsa Saapunki saavutti Vantaan SM-kilpailuissa 2018 sijoittumalla pronssille 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. 

Saapunki on osallistunut kaksiin nuorten MM-kilpailuihin, yhtä moniin alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin sekä vuoden 2013 talviuniversiadeihin.

Juoksu-ura 
Saapunki saavutti maastojuoksun SM-kilpailuissa pronssia kymmenellä kilometrillä 2022.

Heinäkuussa 2022 hän sijoittui vuorijuoksun EM-kilpailuissa viidenneksi sekä 8,9 kilometrin pituisessa ylämäkijuoksussa että 17,8 kilometrin pituisessa vuorijuoksukilpailussa, jossa vuorelle nousun lisäksi juostiin sieltä alas. Vuorijuoksun MM-kilpailuissa marraskuussa 2022 hän sijoittui ylämäkijuoksussa kuudenneksi ja vuorijuoksussa 12:nneksi.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Nikki van der Zyl

Nikki van der Zyl on brittiläinen ääninäyttelijä. Van der Zyl ääninäytteli kymmenessä James Bond -elokuvassa vuosina 1962–1979.

Tuottajat Albert R. Broccoli ja Harry Saltzman halusivat sveitsiläisen Ursula Andress elokuvaan Salainen agentti 007 ja tohtori No. Andressin äidinkieli ei kuitenkaan ollut englanti: hän puhui englantia vahvalla aksentilla ja pani painoa väärille tavuille. Van der Zyl työskenteli lontoolaisella äänistudiolla ulkomaisten elokuvien ääninäyttelijänä ja häntä suositeltiin tuottajille. Hän ääninäytteli kaikki Andressin repliikit ja lauloi myös kappaleen “Under the Mango Tree”, jonka Andressin hahmo esittää elokuvassa. Broccoli ja Saltzman olivat niin tyytyväisiä van der Zylin ääninäyttelyyn, että he pyysivät häntä dubbaamaan Moneypennyä, Miss Taroa ja erästä kiinalaista hahmoa lukuun ottamatta kaikkien naisroolien repliikit. Van der Zylille maksettiin yhdestä nauhoituskerrasta noin 60 dollaria ja koko elokuvan ääninäyttelyistä hän sai noin 200 dollaria. Hän ei työsopimuksensa mukaisesti saanut uusintapalkkioita. Hänen myös annettiin ymmärtää, että ääninäyttelyn tulisi pysyä salaisuutena.

Van der Zyl ääninäytteli Honey Rideria (jota näytteli Ursula Andress) elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No, Sylvia Trenchiä (Eunice Gayson) elokuvassa Salainen agentti 007 Istanbulissa, Jill Mastersonia (Shirley Eaton) ja Bonitaa (Nadja Regin) elokuvassa 007 ja Kultasormi, Domino Dervalia (Claudine Auger) elokuvassa Pallosalama, Kissy Suzukia (Mie Hama) elokuvassa Elät vain kahdesti ja Chew Meetä (Francoise Therry) elokuvassa 007 ja kultainen ase. Hän myös ääninäytteli osan Solitairen (Jane Seymour) repliikeistä elokuvassa Elä ja anna toisten kuolla ja monia pienempiä rooleja. Van der Zyl työskenteli ensimmäisestä Bond-elokuvasta alkaen yhtä elokuvaa lukuun ottamatta sarjan jokaisessa elokuvassa Kuurakettiin (1979) asti. Häntä ei mainita lopputeksteissä eikä hän saanut elokuvista rojalteja. Van der Zylin dubbauksia käytettiin muustakin syystä kuin näyttelijän huonon englanninkielen taidon vuoksi: näyttelijä Shirley Eaton oli brittiläinen, mutta vahvan cockney-murteensa vuoksi tuottajat halusivat hänenkin hahmolle toisen, pehmeämmän äänen.

Van der Zylin mukaan häntä suunniteltiin näyttelijäksi elokuvaan Salainen agentti 007 Istanbulissa, koska rooliin jo valittua Daniela Bianchi ei oltaisi haluttukaan elokuvaan. Van der Zylin mukaan Roger Moore kertoi hänelle myöhemmin, että Bianchi pidettiin roolissa, koska tämän sopimuksen purkaminen olisi ollut liian kallista.

Van der Zyl on kirjoittanut omaelämäkerran For Your Ears Only, jonka esipuheen on kirjoittanut Roger Moore.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Englantilaiset ääninäyttelijät
Georg Meri

Georg-Peeter Meri (8. lokakuuta 1900 Koltšanovo, Uuden-Laatokan kihlakunta,  Pietarin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. kesäkuuta 1983 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) oli virolainen diplomaatti, kirjallisuustieteilijä ja kääntäjä.

Elämä ja ura 
Georg Meri syntyi Pietarin lähistöllä, ja perhe muutti Tallinnaan vuonna 1905. Meri kävi koulunsa Tallinnassa ja opiskeli Moskovassa mutta joutui bolševikkien vangiksi vuonna 1918. Palattuaan Viroon hän osallistui vapaussotaan. Hän jatkoi opintojaan Tarton yliopistossa (1920–1923) ja Pariisin yliopistossa (1931–1933).

Meri työskenteli Viron tiedeakatemiassa vuosina 1919–1926 ja sitten vuoteen 1940 Viron ulkoasiainministeriössä ulkomaankaupan osastopäällikkönä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron hänet pidätettiin ja lähetettiin Siperiaan vuosiksi 1941–1945. Palattuaan Neuvosto-Viroon hän työskenteli toimittajana ja kääntäjänä; hän oli poliittisista syistä vangittuna 1950–1953.

Meri tunnetaan erityisesti Shakespeare-käännöksistään. Hän käänsi Shakespearen näytelmistä suuren osan viroksi sekä julkaisi näytelmistä tutkielmia. Lisäksi hän käänsi venäläisten kirjailijoiden teoksia (mm. Nikolai Dobroljubov, Nikolai Tšernyševski).

Georg Meri avioitui vuonna 1923 Alice-Brigitta Engmannin (1909–1986) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta: kirjailija, presidentti Lennart Meri ja valtionvirkamies Hindrek Meri.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Meri, Georg. Eesti biograafiline andmebaas ISIK.

Virolaiset diplomaatit
Virolaiset kielenkääntäjät
Virolaiset kirjallisuudentutkijat
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Afanasi Fet

Afanasi Afanasjevitš Fet (, toiselta sukunimeltään Šenšin, Шенши́н; 5. joulukuuta 1820 Novosjolkin kylä nykyisen Orjolin alueen Mtsenskin piirissä – 3. joulukuuta 1892 Moskova) oli venäläinen runoilija.

Afanasi Fet oli ilmeisesti saksalaisen Johann Peter Foethin poika. Hänen äitinsä lähti muutamaa kuukautta ennen lapsen syntymää kivennäisvesiparantolassa lomailleen venäläisen tilanomistajan Afanasi Neofitovitš Šenšinin mukaan. Kastajaisissa lapsi merkittiin Šenšinin pojaksi, mutta neljätoistavuotiaana hän menetti sukunimensä ja aatelisoikeutensa. Vuosina 1834–1837 Fet opiskeli sisäoppilaitoksessa Võrussa ja sen jälkeen Moskovan yliopiston filosofisen tiedekunnan kirjallisuuden osastossa, josta hän valmistui vuonna 1844. Saadakseen aatelisoikeutensa takaisin Fet meni seuraavana vuonna armeijan palvelukseen. Hän oli aliupseerina Hersonin kuvernementissa, vuonna 1853 Olhavan lähellä ja Krimin sodan aikana Viron rannikolla. Fet jätti armeijan vuonna 1856 ja meni seuraavana vuonna naimisiin. Vuonna 1860 hän hankki maatilan Mtsenskin kihlakunnasta, jossa hän sittemmin toimi maanviljelijänä ja rauhantuomarina. Vuonna 1873 runoilija sai takaisin Šenšin-sukunimen ja perinnölliset aatelisoikeutensa. Lehtikirjoittelunsa vuoksi hän tuli tunnetuksi maanomistajien etujen puolustajana ja poliittisena taantumuksellisena.

Fet julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Liritšeski Panteon vuonna 1840. Runoilijana hän kypsyi yliopistoaikansa loppuun mennessä. Vuosina 1842–1843 Otetšestvennyje zapiski -lehdessä julkaistiin 85 Fetin runoa. Vissarion Belinski mainitsi hänet Moskovan lahjakkaimmaksi runoilijaksi, jonka tuotanto on täysin verrattavissa Lermontoviin. Armeija-aikanaan Fet julkaisi vain yhden kokoelman vuonna 1850. Vuonna 1856 ilmestyi Ivan Turgenevin toimittama kokoelma, jonka uudelleenjulkaisun seuraksi ilmestyi vuonna 1863 kokoelma käännöksiä. Fet palasi kirjallisuuteen 1880-luvulla rikastuttuaan ja ostettuaan talon Moskovasta. Hän käänsi venäjäksi antiikin runoutta, Goethea, Schilleriä, Alfred de Musseta ja Heinrich Heineä. Käännösten lisäksi Fet kirjoitti pitkän tauon jälkeen myös omia runoja, jotka hän julkaisi neljänä kokoelmana yhteisnimellä Vetšernije ogni (1883, 1885, 1888 ja 1891). Vuonna 1890 ilmestyi kaksi osaa muistelmia nimellä Moi vospominanija. Kolmas osa Rannije gody mojei žizni ilmestyi runoilijan kuoleman jälkeen vuonna 1893. Ensimmäiset kootut runot Liritšeskije stihotvorenija julkaistiin kahdessa osassa vuonna 1894.

Fet tunnetaan johdonmukaisena ”puhtaan taiteen” edustajana, jonka tuotannolla ei ole lainkaan yhteiskunnallista ulottuvuutta. Hänen tunnelmarunoutensa teemoja ovat rakkaus ja luonto, joita runoilija kuvaa tarkkojen näkö- ja kuulohavaintojen sekä sisäisten kokemusten kautta. Fetin lyriikka on musikaalista ja melodista, ja monet hänen runoistaan on sävelletty lauluiksi. Venäläiset symbolistit pitivät Fetiä esikuvanaan ja näkivät hänen tuotannossaan yhteyden 1800-luvun alun venäläisen runouden ”kultakauteen”.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Afanasi Fetin teoksia Lib.ru -sivustolla 

Venäläiset runoilijat
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Lyder van Kyren

Lyder van Kyren (mainitaan 1307 – 1322) oli Turun linnan päällikkö, jonka aikana linnassa aloitettiin tärkeät rakennustyöt.

Van Kyren kuului Holsteinin ritaristoon, jonka jäseniä siirtyi Ruotsiin. Hän oli mukana Ruotsin herttuoiden tekemissä liittosopimuksissa, ja herttuat sijoittivat hänet viimeistään ennen juhannusta 1315 Turun linnan päälliköksi hoitamaan läntisen Suomen puolustusta ja hallintoa. Syyskuusta 1315 lähtien hän toimi Suomen herttuan Valdemar Maununpojan nimissä. Van Kyrenin aikana aloitettiin Turun linnan toinen rakennusvaihe, jolloin siitä tehtiin ruhtinaanlinnan vaatimukset täyttävä suljettu asuntolinna. Van Kyren tunnettiin laajasti, ja hän solmi suhteita muun muassa kaupunkiin tulleisiin saksalaisiin kauppiaisiin. Novgorodissa Turkua, Suomen ruhtinaan kaupunkia, kutsuttiin hänen mukaansa nimellä "Lyderev". Vuonna 1318 venäläisten onnistui kuitenkin linnasta huolimatta päästä tuhoamaan kaupunkia ja Turun tuomiokirkkoa. Van Kyren säilytti asemansa herttua Valdemarin kuoltuakin. Vuonna 1320 hän sai tehtäväksi neuvotella venäläisten kanssa Viipurin asemasta. Seuraavana kesänä hän puolestaan toimi herttuatar Ingeborg Norjalaisen neuvoksena. Vielä vuoden lopulla 1322 hänet mainitaan Varsinais-Suomen yhteydessä.

Lähteet

 Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt 
Suomen keskiajan henkilöt
 Turun historia
1200-luvulla syntyneet
1300-luvulla kuolleet
Clemens Aigner

Clemens Aigner (s. 2. helmikuuta 1993 Steinach am Brenner) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SV Innsbruck-Bergisel-Tirol -seuraa.

Aigner debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 Keski-Euroopan mäkiviikon Innsbruckin osakilpailussa sijoittuen sijalle 50. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti tammikuussa 2016 niin ikään mäkiviikon Innsbruckin osakilpailusta ollen 29:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut yhdeksänneksi Bad Mitterndorfissa tammikuussa 2018. 

Aigner on voittanut Continental Cupin kokonaiskilpailun kausilla 2015−2016 ja 2016−2017. Continental Cupin osakilpailuvoittoja hän on saavuttanut yhdeksän.

Vuoden 2013 talviuniversiadeista Trentinosta Aigner saavutti pronssia normaalimäen joukkuekilpailusta.

Lähteet 

Itävaltalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
OGAS

OGAS (Venäjäksi: Общегосударственная автоматизированная система учёта и обработки информации) eli vapaasti suomennettuna valtakunnallinen kirjanpidon ja tietojenkäsittelyn automatisoitu järjestelmä (VKTAJ) oli neuvostoliittolainen hanke tehdä valtakunnallinen tietoverkko. Projekti alkoi 1962 ja sen arkkitehtina toimi Viktor Glushkov. Hanketta suunniteltiin, mutta sitä ei saatu toteutettua.

OGAS ei ollut ensimmäinen hanke valtakunnallisesta tietoverkosta vaan Anatolii Kitov oli suunnitellut samankaltaista projektia 1959. Ogasin epäonnistettua Glushkov aloitti toisen hankkeen EGSVTs 1963. Hanketta suunniteltiin, muttei toteutunut. Projekti oli myös alirahoitettu.

Ogasin epäonnistuttua seuraavana yrittäjänä oli 1964 Nikolai Fedorenko, joka pyrki tekemään tietoverkkoa (SOFE), jota voitaisiin käyttää taloussuunnittelussa Neuvostoliiton suunnitelmataloudessa. Projekti onnistui mikrotasolla, muttei levinnyt laajaan käyttöön. Neuvostoliiton tietoverkkohankkeet epäonnistuivat siinä missä yhdysvaltalainen ARPANET ja jossain määrin myös ranskalainen Minitel onnistuivat. Projektien epäonnistumisesta on toisinaan pidetty niiden keskitettyä rakennetta, mutta vastaavasti Minitel oli keskitettyyn ratkaisuun pohjautuva ja onnistui ajan olot huomioon ottaen hyvin.

Lähteet 

Tietokoneverkko
Neuvostoliiton tiede ja tekniikka
Chloe Kim

Chloe Kim (s. 23. huhtikuuta 2000 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen lumilautailija, joka edustaa Mammoth Mountain Ski & Snowboard -seuraa. Kim on 157 senttimetriä pitkä ja painaa 52 kilogrammaa. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Etelä-Koreasta.

Neljävuotiaana lumilautailun aloittanut Kim saavutti kultaa vuoden 2015 X Gamesin superpipestä ollen historian nuorin kilpailija, joka on voittanut kultaa X Gamesin talvilajeissa. Jo vuonna 2014 hän saavutti hopeaa samoista kisoista. Kim oli liian nuori osallistuakseen tuon vuoden talviolympialaisiin. Hän voitti half-pipen olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 ja Pekingissä 2022 sekä maailmanmestaruuden Park Cityssä 2019 ja Aspenissa 2021.

Kim on voittanut half-pipen maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2016–2017, 2017–2018 ja 2020–2021 sekä sijoittunut kolmanneksi 2015–2016. Hän on voittanut kymmenen half-pipen maailmancupin osakilpailua ja sijoittunut kaksi kertaa toiseksi.

Kim on saavuttanut X Gameseissa SuperPipen kultaa 2015, kahdesti 2016, 2018, 2019 ja 2021 sekä sijoittunut toiseksi 2014 ja kolmanneksi 2017.

Vuonna 2015 Time-lehti valitsi hänet yhdeksi vuoden vaikutusvaltaisimmista teini-ikäisistä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset lumilautailijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Bristol-Myers Squibb

Bristol-Myers Squibb (BMS) on yhdysvaltalainen biologisiin lääkkeisiin erikoistunut lääketeollisuusyritys. Se valmistaa lääkkeitä muun muassa syöpien, sydän- ja verisuonitautien, diabeteksen, B-hepatiitin, HIV-tartunnan ja AIDSin, nivelreuman sekä veren hyytymishäiriöiden hoitoon.

Historiaa
Bristol-Myers Squibb syntyi vuonna 1989 Bristol-Myersin ja Squibb Corporationin fuusiosta. Squibbin oli perustanut New Yorkin Brooklynissa 1858 lääkäri Edward R. Squibb, Bristol-Myersin taas ystävykset William McLaren Bristol ja John Ripley Myers vuonna 1887, jolloin he ostivat New Yorkin osavaltion Clintonissa toimineen, vaikeuksiin ajautuneen lääketehtaan.

Squibb-yhtiö perustettiin alun perin tuottamaan eetteriä ja kloroformia. Se menestyi varsin hyvin ja siirtyi vuonna 1891 Edward Squibbin pojille. Toisen maailmansodan aikana Squibb-yhtiö toimitti penisilliiniä ja morfiinia sotilaskäyttöön. Vuonna 1952 yritys myytiin Mathieson Chemical -yhtiölle, jonka pian osti puolestaan Olin Industries, jolloin Squibbin emoyhtiöksi muodostui uusi Olin Mathieson Chemical. 1970-luvun alussa emoyhtiön nimeksi otettiin Squibb Corporation. 1970-luvun lopulla Squibbin menestystuote oli verenpainelääke Capoten (kaptopriili).

William Bristol ja John Myers aloittivat lääketukkureina mutta alkoivat vähitellen valmistaa itse yksinkertaisia tuotteita kuten Sal Hepatica -ulostuslääkettä ja Ipana-hammastahnaa. Myös Bristol-Myers toimitti penisilliiniä toisen maailmansodan sotilassairaaloille. Sodan jälkeen yhtiö alkoi kansainvälistyä yritysostoin hankkimalla omistukseensa muun muassa hiustenhoitotuoteyhtiö Clairolin, äidinmaidonkorviketta ja dieettituotteita valmistavan Mead Johnsonin ja ortopedisiä tarvikkeita valmistavan Zimmerin. Näistä kolmesta Bristol-Myers Squibb luopui vuosituhannen vaihteen jälkeen.

BMS tunnettiin aiemmin myös monista käsikauppalääkkeistään, kuten särkylääkkeistä Bufferin ja Excedrin. Ne myytiin vuonna 2005 Novartis-yhtiölle.

BMS tänään
Bristol-Myers Squibbilla on tuotantoa Yhdysvaltojen lisäksi Belgiassa, Britanniassa, Irlannissa, Italiassa, Ranskassa, Meksikossa ja Japanissa.

Bristol-Myers Squibbin Suomessa myytäviä tuotteita ovat muiden muassa B-hepatiitin hoitoon käytettävä Baraclude (entekaviiri), verihyytymiä ehkäisevä Eliquis (apiksabaani), immunosuppressantti Nulojix (belatasepti), iho- ja keuhkosyöpälääke Opdivo (nivolumabi), nivelreumalääke Orencia (abatasepti) sekä ihosyöpälääke Yervoy (ipilimumabi). Yhtiöllä on Suomessa myyntiyhtiö Bristol-Myers Squibb (Finland) Ab Oy, jonka liikevaihto vuonna 2014 oli noin 15 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 30.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lääkevalmistajat
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Marc Lawrence

Marc Lawrence (1910–2005) oli amerikkalainen näyttelijä. Hän näytteli 1930-luvulta 2000-luvulle asti, useimmiten gangsterin roolia.

Elämäkerta 

Lawrence syntyi New Yorkissa vuonna 1910. Hänen nimensä oli alun perin Max Goldsmith. Lawrence näytteli joitain vuosia näytelmissä, jonka jälkeen hän meni vuonna 1932 töihin Columbia Picturesille. Rokonarpisen naamansa ja painostavien maneeriensa vuoksi hän näytteli kymmenissä elokuvissa kovapintaista miestä, gangsteria tai hautausurakoitsijaa. Toisinaan hän näytteli muunkinlaisia rooleja, kuten vuorikiipeilijää elokuvassa Hämärtää vuorten takana (1941) ja hotellinomistajaa elokuvassa Hämärästä aamunkoittoon (1996).

Lawrence oli 1950-luvulla House Un-American Activities Committeen kuulusteltavana ja myönsi olleensa kommunistisen puolueen jäsen. Vastentahtoisesti hän myös kertoi työtovereidensa kommunismisympatioista. Hänen uransa Yhdysvalloissa keskeytyi ja hän muutti Eurooppaan. Lawrence näytteli monenlaisia rooleja kymmenissä italialaisissa elokuvissa 1960-luvulla ja myös ohjasi rikoselokuvia ja spagettiwesternejä. Hän palasi Yhdysvaltoihin 1980-luvulla ja jatkoi roiston roolien näyttelemistä. Hän myös kirjoitti ja ohjasi pienen budjetin elokuvia 1990-luvulle asti. Elokuvahistorioitsija Leonard Maltinin mukaan Lawrence oli kenties ainoa 1930- ja 1940-lukujen tyyppihahmonäyttelijä, joka yhä 1980- ja 1990-luvuilla näytteli samanlaisia gangsterimaisia rooleja. Lawrencen omaelämäkerta Long Time No See – Confessions of a Hollywood Gangster julkaistiin vuonna 1991. Hänen viimeinen roolinsa oli sivuosa elokuvassa Looney Tunes: Taas kehissä (2003). Lawrence kuoli 28. marraskuuta 2005 Palm Springsissä 95-vuotiaana.

Yksityiselämä 

Lawrencen vaimo kuoli vuonna 1995. Hän meni uudelleen naimisiin vuonna 2003. Lawrencella oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Jarmo Lehtinen (urheilutoimittaja)

Jarmo Lehtinen (s.  1. syyskuuta 1957) on suomalainen urheilutoimittaja, joka työskenteli Ylellä vuosina 1979–2022. Lehtisen selostamia lajeja ovat olleet muun muassa yleisurheilu, hiihto, jalkapallo, suunnistus, pyöräily ja jääpallo. Hän on ollut selostamassa olympialaisissa yhteensä 20 kertaa.

Urheilutoimittajain liitto valitsi Lehtisen vuoden urheilutoimittajaksi vuonna 2014.

Lehtinen sai Suomen urheilugaalan Urheilujournalismin palkinnon vuonna 2016. Lehtisen pitkältä uralta tuoreimpana huippuhetkenä muistetaan selostus Sotshin talviolympialaisten hiihdon parisprintistä, jossa Sami Jauhojärvi ja Iivo Niskanen saavuttivat olympiakultaa. Yksi Lehtisen legendaarisimmista selostuksista on jalkapallon EM-karsintaottelusta Suomi – Belgia vuonna 2007, kun Bubiksi ristitty huuhkaja saapui Olympiastadionille. Lehtinen oli Ylen pääselostaja tv:ssä Jalkapallon EM-kisoissa 2008, selostaen muun muassa välierät ja loppuottelun.

Lähteet

Suomalaiset urheiluselostajat
Ylen toimittajat
Suomalaiset urheilutoimittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Jarmo Lehtinen

Jarmo Lehtinen -nimisiä henkilöitä ovat:

Jarmo Lehtinen (s. 1969), rallin kartanlukija
Jarmo Lehtinen (s. 1957), urheilutoimittaja
Jarmo R. Lehtinen (s. 1949), yritysjohtaja, taloustieteilijä ja tietokirjailija
Greenville Swamp Rabbits

Greenville Swamp Rabbits on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Greenvillestä, Etelä-Carolinasta. Seura tunnettiin aiemmin nimellä Greenville Road Warriors.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 14. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Andrew Lord 
 Apuvalmentaja: Phillip Barski 
 Huoltopäällikkö: Shawn Thorns 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Greenville Swamp Rabbitsin verkkosivut 

ECHL-seurat
Etelä-Carolina
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1987 perustetut urheiluseurat
Daiichi Sankyō

Daiichi Sankyō () on japanilainen lääketeollisuusyhtiö. Se tunnetaan muun muassa naloksonin kehittäjänä. Yhtiö perustettiin vuonna 2005 Sankyō- ja Daiichi seiyaku -lääkeyritysten yhdistyessä.

Yritys oli 2014 liikevaihdoltaan Japanin viidenneksi suurin lääkeyhtiö. Se omistaa yhdysvaltalaisen Plexxikonin. Se osti vuonna 2008 saksalaisen U3 Pharman, mutta ilmoitti joulukuussa 2015 sulkevansa laitoksen ja siirtävänsä toiminnot Japaniin. Daiichi Sankyō omisti vuodesta 2008 myös intialaisen Ranbaxy Laboratoriesin, mutta vetäytyi maasta 2015.

Suomessa Daiichi Sankyōn tuotteista ovat myynnissä verenpainelääkkeet Olmetec (olmesartaanimedoksomiili) ja  Sevikar (olmesartaanimedoksomiili/amlodipiini).

Lähteet

Aiheesta muualla

Daiichi Sankyō 
Daiichi Sankyo 

Japanilaiset lääkevalmistajat
Japanilaiset teollisuusyritykset
Novo Nordisk

Novo Nordisk A/S on tanskalainen lääketeollisuusyritys, joka tuottaa mm. diabetes- ja hemofilialääkkeitä sekä kehittää kasvuhäiriöhoitojen ja vaihdevuosien hormonihoitoja.

Suomessa Novo Nordiskin reseptilääkkeistä ovat myynnissä diabetesvalmisteet Victoza, Levemir, Protaphane, Tresiba, NovoRapid, Actrapid, NovoMix, NovoNorm ja GlucaGen, vaihdevuosivalmisteet Activelle, Novofem, Estrofem, Vagifem, Kliogest ja Trisekvens, kasvuhäiriövalmiste Norditropin sekä hemofiliavalmisteet NovoSeven ja NovoThirteen.

Historia
Novo Nordisk sai alkunsa vuonna 1923 perustetusta Nordisk Insulinlaboratoriumista ja vuonna 1925 perustetusta Novo Terapeutisk Laboratoriumista, jotka molemmat alkoivat valmistaa kanadalaisten tiedemiesten vasta kehittämää mullistavaa diabeteslääkettä, insuliinia. Vuonna 1989 yritykset yhdistyivät Novo Nordisk -yhtiöksi.

Omistus 
Novo Nordiskin B-sarjan osake noteerataan New Yorkin ja Kööpenhaminan pörsseissä. Yhtiön A-sarjan osake ei ole julkisessa kaupankäynnissä, vaan ne ovat Novo Holding A/S:n hallussa, jonka puolestaan omistaa Novo Nordisk-säätiö. A-sarjan osakkeiden kautta Novo Holdingilla yli 75 prosenttia yhtiön äänimäärästä. Novo Nordisk on pörssiyritys Novozymesin tavoin Novo Holding A/S:n tytäryritys.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Novo Nordisk Global 

Lääkevalmistajat
Tanskalaiset pörssiyritykset
OMX Nordic 40 -indeksi
OMX Copenhagen 20 -indeksi
Brewster Bulldogs

Brewster Bulldogs on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Brewsteristä New Yorksta. 
Se pelaa FHL-liigaa.

Aiheesta muualla 
 Brewster Bulldogsin verkkosivut 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
Danbury Titans

Danbury Titans on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Danburysta Connecticutista. 
Se pelaa FHL-liigaa.

Aiheesta muualla 
 Brewster Bulldogsin verkkosivut 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat