joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Postimuseo

Postimuseo on vuonna 1926 perustettu erikoismuseo, joka esittelee Suomen postilaitoksen historiaa. Museo sijaitsee Tampereella museokeskus Vapriikin yhteydessä.

Postimuseo ei ole ollut aina samalla paikalla. Sotavuosina kokoelmat olivat varastoituna. Vuosina 1954–1958 ne olivat esillä Vaasassa. Vuodesta 1995 lähtien museo sijaitsi Helsingin Postitalossa, jossa se lopetti toimintansa 21. kesäkuuta 2012. Postimuseo avattiin uudelleen Tampereella syyskuussa 2014.

Postimuseossa on noin 9 000 esineen kokoelma, joka esittelee Suomen postilaitoksen kehitystä 1600-luvulta nykypäivään. Postitoimintaan liittyvän esinekokoelman lisäksi museossa on kaikki suomalaiset postimerkit käsittävä postimerkkikokoelma, kuva-arkisto sekä yleisölle avoin kirjasto, joka sijaitsee osoitteessa Lapintie 1, 33100 Tampere.

Postimuseo tallettaa myös postimerkkien suunnittelu- ja tuotantotyössä syntyvää aineistoa: taideluonnoksia, työpiirroksia, koevedoksia, värinäytteitä ja painoarkkeja. Kokoelmissa on myös arvoleima- eli ehiökuoria sekä ehiöpostikortteja sekä lahjoituksena saatuja erilaisia filateelisia näyttelykokoelmia.

Postimuseon omisti aikaisemmin Posti Group edeltäjineen, mutta Tampereelle muuton yhteydessä sen omistajaksi tuli tarkoitusta varten perustettu Postimuseosäätiö. Postimuseosäätiön tehtävä on Postimuseon ylläpitäminen ja kehittäminen sekä suomalaisen postitoiminnan ja sen pohjalta syntyneiden tieto- ja tavaraliikenteen muotojen kulttuuriperinnön säilyttäminen ja esittäminen. Postimuseosäätiö vastaa palvelusopimuksella Posti Group Oyj:n yrityshistoriaan liittyvistä säilytys-, esitys- ja tietopalveluista.

Näyttelyitä
 Salaisuuksin suljettu – kirjeiden Tom of Finland (2014–2015)
 Viestinviejät (2014–)
 Mail Art – Art Mail (2015–2016)
 Pahkasika – kymmenen kirjainta joihin voit luottaa (2016) (yhdessä Mediamuseo Rupriikin kanssa)
 Salaista jääkäripostia (2016–2017)
 Pienlehtiä ja punkpostia (2017–2018)
 Transit – rajapostia (2019–2020)
 Unohtumattomia kirjeitä Suomesta (2020–2021)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Postimuseon kotisivut

Vapriikki
Postiliikenne
Kukk

Kukk on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Johann Kukk (1885–1942), virolainen poliitikko
 Jüri Kukk (1940–1981), virolainen kemisti ja vapaustaistelija
 Mihkel Kukk (s. 1983), virolainen keihäänheittäjä
 Vladimir Kukk (1911–1990), virolainen urheiluampuja.
Sundberg

Sundberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Alexander Sundberg (s. 1981), tanskalainen jääkiekkoilija
Anneli Sundberg, suomalainen journalisti, politiikan toimittaja
Chisu oik. Christel Sundberg (s. 1982), laulaja
Gary Sundberg (s. 1941), jalkapalloilija
Harald Sundberg (1931–1988), suomalainen radiotoimittaja
Heidi Strandvall, o.s. Sundberg (s. 1981), suomalainen estejuoksija
Jaana Jokinen, o.s. Sundberg (s. 1983), judoka ja Suomen Judoliiton valmennuspäällikkö 
Jan Sundberg (s. 1949), valtiopolitiikan professori
Johan Sundberg (s. 1936), ruotsalainen musiikkitieteen professori ja musiikkiakustiikan tutkija
Julius Sundberg (1887–1931), suomalainen kansanedustaja ja toimittaja
Karl Sundberg (1894–?), jääkäri
Kosti Sundberg (1893–1967), jääkäri
Mandimai Sundberg (s. 2000), suomalainen YouTube-videoiden tekijä
Matti Sundberg (s. 1942), yritysjohtaja
Mikko Sundberg (s. 1975), jalkapalloilija
Minna Sundberg (s. 1990), suomenruotsalainen kuvittaja ja sarjakuvataiteilija 
Pär Sundberg (s. 1957), ruotsalainen entinen lapsinäyttelijä
Richard Sundberg (s. 1992), käsipalloilija, 
Sinikka Sundberg (s. 1941), pesäpalloilija
Sven-Erik Sundberg (1934–2017), jalkapalloilija
Vänskä

Vänskä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Mauri Vänskä (s. 1940), poliitikko (kokoomus)
Mia Vänskä (s. 1972), kirjailija
Osmo Vänskä (s. 1953), orkesterinjohtaja
Sami Vänskä (s. 1976), basisti
Satu Vänskä (s. 1979), viulisti
Tytti Vänskä (s. 1976), näyttelijä
Viljo Vänskä (1922–2014), kauppias ja runoilija.
Huuskonen

Huuskonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aarne Huuskonen (1898–1980), filosofian tohtori ja kouluneuvos
Aleksi Huuskonen (s. 1988), koripalloilija
Antti Huuskonen (1855–1895), kansakoulunopettaja ja oppikirjan tekijä.
Hannu Huuskonen (s. 1983), pesäpalloilija
Kalevi Huuskonen (1932–1999), ampumahiihtäjä
Lassi Huuskonen (s. 1979), mäkihyppääjä
Pekka Huuskonen (1880–1975), puutarhuri ja runoilija
Taisto Huuskonen (1925–1990), sotakirjailija
Tarja Huuskonen (s. 1965), uskonnollinen laulaja
Veikko Huuskonen (s. 1930), säveltäjä, harmonikkataiteilija, kansanlaulukuoron Peipposet johtaja
Veikko Huuskonen (1910–1973), nyrkkeilijä
Vesa Huuskonen, Parikkalan kunnanjohtaja

Muita
Kristiina Kouros o.s. Huuskonen (s. 1966), ihmisoikeuksiin erikoistunut lakimies ja Ihmisoikeusliiton pääsihteeri
Liisa Paatso o.s. Huuskonen (s. 1945), näyttelijä
Airola

Airola on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Aaro Airola, suomalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä
Aito Airola (1910–1982), suomalainen kemisti, tutkimusjohtaja ja professori
Anna Airola (s. 1994), suomalainen näyttelijä
Keijo Airola (1935–2015), suomalainen jalkapalloilija
Laura Airola (s. 1977), suomalainen viulisti
Matti Airola, entinen Bruus (1882–1939), suomalainen toimittaja, kansanedustaja (SDP)
Oona Airola (s. 1988), suomalainen näyttelijä ja laulaja
Paavo Airola (1918–1983), amerikansuomalainen ravitsemusasiantuntija, luontaislääkinnän kannattaja ja kirjailija
Santeri Airola (s. 2000), suomalainen jääkiekkoilija
Ville Airola (1872–1930), kanadansuomalainen teatterinjohtaja ja kapellimestari
Väinö Airola (1888–1931), suomalainen kirjailija.
Arvonen

Arvonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Aarne Arvonen (1897–2009), vähän aikaa Suomen vanhin ihminen, Heikki Arvosen poika
Heikki Arvonen (1870–1942), ammattiyhdistysmies ja toimittaja
Pasi Arvonen (s. 1968), jääkiekkoilija
Veli Arvonen (1908–1994), Rakennustoimisto Arvonen Oy:n toimitusjohtaja
Suupanniityn koulu

Suupanniityn koulu (elokuuhun 2017 saakka Pirkkalan yläaste) on reilun 800 oppilaan yläkoulu Pirkkalassa. Koulu kuuluu Suomen suurimpiin pelkästään yläasteen sisältäviin kouluihin. Samassa rakennuksessa toimii myös Pirkkalan yhteislukio, jossa on yläasteen oppilaiden lisäksi muutama sata oppilasta. Koulurakennus sijaitsee osoitteessa Koulutie 8 ja on osittain kaksikerroksinen.

Koulu remontoitiin perusteellisesti viimeksi vuosina 2003–2004, mutta koulusta on havaittu pahoja kosteusongelmia. Aiemmin rakennuksen rakenteissa uskottiin olevan myös hometta, mutta tätä tutkimukset eivät pystyneet osoittamaan. Suurin osa ongelmista korjataan kesälomalla 2013, mutta osa korjauksista venyy syksyyn. Tämän vuoksi kuusi opetustilaa siirretään väistötiloihin syyslukukaudeksi 2013.

Pirkkalan yläaste on panostanut teknologian käyttöön opetuksessa. Opetuskäyttöön on tarjolla kaksi täysmittaista 20-paikkaista ATK-opetustilaa, kaksi kymmenen kannettavan tietokoneen siirreltävää vaunua, joita voidaan käyttää eri tiloissa vapaasti sekä Naistenmatkan ala-asteen kanssa jaettavia iPad-taulutietokoneita. Kaikissa luokissa on tietokone, videotykki ja dokumenttikamera. Lisäksi koulun alueelle perustettiin iPadeja ja kannettavia tietokoneita varten suljettu WLAN-verkko, joka ei toistaiseksi ole oppilaiden vapaassa käytössä.

Koulu on myös selvästi liian pieni vuonna 2004 remontin yhteydessä valmistuneesta laajennusosasta huolimatta sekä yläasteelle että lukiolle. Tilojen ennustetaan olevan liian pienet pelkästään yläasteelle vuonna 2015. Uutta lukiorakennusta on suunniteltu muun muassa Rantaniittyyn, mutta se voi valmistua aikaisintaan vasta vuonna 2016.

Aiheesta muualla 
Suupanniityn koulu

Suomen peruskoulut
Pirkkalan oppilaitokset
Naistenmatka
Hyytiä

Hyytiä tarkoittaa seuraavia:

Sukunimenä 
 Ensio Hyytiä (1938–2019), mäkihyppääjä
 Jouni Hyytiä (s. 1964), jalkapalloerotuomari
 Kari Hyytiä, Metallityöväenliiton neuvottelupäällikön varamies
 Markus Hyytiä, taikuri
 Mikko Hyytiä (s. 1981), jääkiekkoilija
 Osmo Hyytiä (1939–2021), filosofian tohtori ja historiantutkija
 Riina Hyytiä (s. 1969), elokuvantekijä ja tohtori

Muita merkityksiä 
 Hyytiä, järvi Joutsassa.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kaipaus

Kaipaus () on Jack Claytonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1987. Romanttisen draaman pääosissa ovat Maggie Smith ja Bob Hoskins. Kaipaus sijoittuu 1950-luvun Irlantiin, missä Smithin näyttelemä rahaton keski-ikäinen vanhapiika Judith Hearne työskentelee pianonopettajana.

Elokuvan tuottivat Peter Nelson ja Richard Johnson. Nelson myös laati käsikirjoituksen Brian Mooren romaanin Judith Hearne (1955) pohjalta. Kaipauksen säveltäjänä toimi Georges Delerue ja kuvaajana Peter Hannan.

Vaikka romaanin juoni sijoittuu Pohjois-Irlannin Belfastiin, Kaipaus kuvattiin Irlannin Dublinissa ja Englannin Surreyssa, Sheppertonissa sijaitsevalla studiolla. Kaipaus on Aidan Gillenin elokuvadebyytti. Elokuvan radiosovituksen tuotti BBC Radio 4 vuonna 1995.

Kaipaus sai ensi-iltansa New Yorkissa 23. joulukuuta vuonna 1987. Kotimaassaan Iso-Britanniassa Kaipaus sai ensi-iltansa vasta yli vuotta myöhemmin 6. tammikuuta vuonna 1989 Lontoossa. Suomeen elokuva ilmestyi 9. helmikuuta vuonna 1990.

Maggie Smith voitti roolisuorituksestaan parhaan naispääosan BAFTA-palkinnon vuonna 1989. Smith voitti myös parhaan naispääosan Evening Standard -palkinnon. Bob Hoskins voitti parhaan miespääosan Evening Standard -palkinnon.

Näyttelijät

Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 1987 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Brittiläiset independent-elokuvat
Reposaaren saha

Reposaaren saha oli vuosina 1872–1974 Porin Reposaaressa toiminut saha. Se perustettiin alun perin nimellä Reposaaren Höyrysaha Oy (Räfsö Ångsågs Aktiebolaget).

Perustaminen ja omistajat
Reposaaressa oli jo aikaisemmin toiminut saha, joka kuitenkin oli joutunut konkurssiin nälkävuosien myötä vuonna 1866.

Reposaaren höyrysahan perustamisen pani alulle Itä-Suomesta Porin seudulle muuttanut liikemies Gustaf Tigerstedt, joka oli toiminut saha-alalla myös kotiseudullaan. Hän sai senaatilta luvan höyrysahan perustamiselle, mutta myi luvan vuonna 1871 tukholmalaiselle J. E. Franckelle.

Franckella oli suurin osa perustetun yhtiön osakkeista. Muita omistajia oli muun muassa porilainen kauppaneuvos Gustaf Sohlström.

Vuonna 1917 saha siirtyi raumalaisen liikemiehen Alfred Kordelinin omistukseen. Vuonna 1935 omistajaksi tuli Rauma Wood Ltd ja 1951 Rauma-Repola.

Reposaaren Höyrysaha Oy perusti sahalaitoksia myös muun muassa Nokian Siuroon. Lisäksi yhtiö rakennutti tukinuittoa varten Tampereelle Pispalanharjun ylittäviä tukkiteitä.

Sahan merkitys Reposaarelle

Reposaaren sahalla työskenteli parhaimmillaan yli 500 työntekijää se oli 1900-luvun alussa Suomen suurimpia sahalaitoksia. Höyrysahan myötä Reposaaresta muodostui maan suurin puutavaran vientisatama.

Suuri höyrysaha muutti aiemmin kalastaja- ja satamayhteisönä olleen Reposaaren suureksi teollisuusyhdyskunnaksi. Toinen suuri teollisuuslaitos saarella oli 1900-luvun alussa toimintansa aloittanut Reposaaren Konepaja.

Sahan työläisille rakennettiin oma asuinalue. Lisäksi Reposaari sai muun muassa oman kirkon ja koulun sekä lennätinyhteyden. Sahan ansiosta aloitti toimintansa myös Reposaaren VPK vuonna 1891.

Reposaaren höyrysahalla oli kaksi omaa hinaajaa, jotka toivat sahalle suuria tukkilauttoja Pohjanlahden rannikkoseuduilta. Sahalle uitettiin raaka-ainetta myös sisämaasta Kokemäenjokea myöten.

Tulipalot ja lakkauttaminen
Sahalla sattui sen historian aikana useita suuria tulipaloja. Vuonna 1901 koko laitos paloi, mutta se rakennettiin uudelleen. Toukokuussa 1919 paloi sahan lautatarha. Vuonna 1936 tuhoutui tulipalossa viisi työläisten asuintaloa sekä 150 metriä pitkä varastorakennus. Saman vuoden lopulla paloi vielä yksi sahan alueella ollut varastorakennus. Nämä tulipalot paljastuivat myöhemmin erään naisen sytyttämiksi tuhopoltoiksi.

Viimeisinä vuosinaan saha työllisti noin 200 henkeä. Se lakkautettiin vuonna 1974. Sahasta suunniteltiin pitkään sahateollisuusmuseota, mutta se tuhoutui pyromaanin sytyttämässä tulipalossa vuonna 1995. Jäljellä on nykyään enää sahan tiilirakenteinen savupiippu.

Lähteet
Porin kaupunki, Teollisuustyön jäljillä
Reposaari.net, Reposaaren höyrysaha
Museovirasto, Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt

Aiheesta muualla
Reposaaren höyrysaha Poritiedossa
https://www.porssitieto.fi/poistuneet/reposhoyrys.shtml
 Sammunut "ikuinen tuli", Suomen Kuvalehti, 20.09.1930, nro 38, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen sahateollisuus
Suomen teollisuushistoria
Porin rakennukset ja rakennelmat
Back

Back on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Cilla Back (s. 1971), suomalainen teatteriohjaaja
Diana Back (s. 1971), suomalainen kiekonheittäjä
Erik Back (s. 1994), suomalainen pikajuoksija
Gerhard Back (s. 1944), saksalainen kenraaliluutnantti, Saksan ilmavoimien komentaja 2001-2004
Lennart Back (1933–2022), ruotsalainen kilpakävelijä
Ralph-Johan Back (s. 1949), suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä
Rolf Back (1928–2009), suomalainen pikajuoksija
Tomas Back (s. 1964), suomalainen pikajuoksija
Tyler Back (s. 1993), yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti.
Bäck

Bäck tai Baeck on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Axel Bäck (s. 1987), ruotsalainen alppihiihtäjä 
Elmer Bäck (s. 1981), suomalainen näyttelijä
 Henrik Reinhold Baeck t. Bäck (1756−1838), suomalainen lahjoittaja ja rehtori.
Håkan Bäck (1911–2000), suomalainen kirkkoherra ja runoilija
Immanuel Bäck (1876–1939), suomalainen pappi, kansanedustaja (rkp)
Jaana Bäck (s. 1961), suomalainen kasviekologi
 Johan Fredrik Baeck (1799−1838), suomalainen lahjoittaja
 Johan Jakob Bäck (1824–1879), suomalainen kansanparantaja ja välskäri
Johannes Bäck (1850–1901), suomalainen pappi, evankelisen liikkeen johtohenkilö, Johan Jakob Bäckin poika
Johannes Bäck nuorempi (1872–1952), suomalainen pappi ja kansanedustaja
Juha Bäck (s. 1976), suomalainen maastohiihtäjä
Kristian Bäck (s.1996), suomalainen pituushyppääjä
Mike Bäck  (s. 1999), suomalainen tubettaja
Natalia Bäck (s. 1970), suomalainen yleisurheilija
Oskar Bäck (s. 2000), ruotsalainen jääkiekkoilija
Roni Bäck (s. 1993), suomalainen tubettaja
Saara Bäck, suomalainen kasvitieteilijä ja hydrobiologi
Sven-Erik Bäck (1919–1994), ruotsalainen klassisen musiikin säveltäjä
Tomas Mikael Bäck (s. 1946), suomenruotsalainen kirjailija, runoilija ja kriitikko
Yngve Bäck (1904–1990), suomalainen taidemaalari.
Ström

Ström- tai Strøm-nimisiä henkilöitä ovat:

 Anne-Grete Strøm-Erichsen (s. 1949), norjalainen tietokoneinsinööri, poliitikko ja ministeri
 Axel Ström (1889–1943), jääkäriluutnantti ja liikemies
 Carl-Erik Ström (s. 1938), ruotsinsuomalainen valokuva-, installaatio- ja käsitetaiteilija ja kirjailija
 Elina Ström (1915–2015), suomalainen lausuntataiteilija ja ilmaisutaidon opettaja
 Eva Ström (s. 1947), ruotsalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja lääkäri
 Gunnar Ström (1881–1940), Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen toimitusjohtaja
 Gunnar Ström (s. 1930), ruotsalainen pikaluistelija
 Harald Strøm (1897–1977), norjalainen pikaluistelija ja jalkapalloilija
 Keijo Ström (1920–1985), suomalainen arkkitehti
 Rolf Greger Strøm (1940–1994), norjalainen ohjaskelkkailija
 Veikko Ström (1915–1988), ekonomi, toimittaja, suomentaja, elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija.

 Kuvitteellisia Strömejä
 Pertti Ström, poliisi Leena Lehtolaisen Maria Kallio-kirjoissa sekä Epe Heleniuksen salanimi
Puttonen

Puttonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Hannu Puttonen (s. 1960), ohjaaja ja käsikirjoittaja
 Helena Rasku-Puttonen (s. 1952), kasvatuspsykologian professori.
 Juho Puttonen (1895−1980), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Lisbet Puttonen (s. 1970), poliitikko, Vapauspuolueen puheenjohtaja
 Lyydia Puttonen (1896−1982), yrittäjä ja sivistystyön edistäjä, Juho Puttosen puoliso
 Matti Puttonen (1930−2017), yritysjohtaja, metsä- ja vuorineuvos
 Pentti Puttonen (s. 1934), pesäpalloilija
 Seppo Puttonen (s. 1953)  Yleisradion kirjallisuustoimittaja
 Timo Puttonen (s. 1950), maakuntajohtaja
 Vesa Puttonen (s. 1966), kauppatieteilijä ja Aalto-yliopiston professori
 Vilho Puttonen (1906–1971), rehtori ja kirjailija
 Viljam Puttonen (1870–1926), ammattiyhdistysvaikuttaja, kansanvaltuuskunnan merenkulkulaitoksen johtaja.

Myös seuraavien henkilöiden alkuperäinen sukunimi on ollut Puttonen:

 Tuulikki Jokinen, o.s. Puttonen (s. 1962), aitajuoksija
 Hemmo Kallio, alk. Puttonen (1863–1940), näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Saalasti

Saalasti on suomalainen sukunimi. Saalasti-nimisiä henkilöitä:

 Filip Saalasti (1866–1918), kansanedustaja
 Kerttu Saalasti (1907–1995), kansanedustaja, opetusministeri ja opetusneuvos
 Lauri Saalasti (1903–1978), runoilija
 Risto Saalasti (1937–), kuvanveistäjä

Muita
 Saalasti, suomalainen yritys

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kaarlonen

Kaarlonen on suomalainen sukunimi. Kaarlonen-nimisiä henkilöitä:

 Amanda Kaarlonen (s. 1852), näyttelijä ja oopperalaulaja
 Kaarlo Kaarlonen (1892–1976), jääkärieverstiluutnantti
 Katri Kaarlonen (1915–2008), poliitikko
 Markus Kaarlonen (s. 1973), muusikko ja musiikkituottaja
Kurvinen

Kurvinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Antti Kurvinen (s. 1986), keskustalainen poliitikko ja ministeri
 Auvo Kurvinen (1916–1979), englantilaisen kirjallisuuden professori
 Esko Kurvinen (s. 1952), insinööri ja kansanedustaja (Kokoomus)
 Jarkko Kurvinen (s. 1984), tietokirjailija ja yrittäjä
 Jorma Kurvinen (1931–2002), kirjailija
 Juha Kurvinen (s. 1975), viihdetaiteilija, jonglööri ja koomikko
 Mika Kurvinen (s. 1983), näyttelijä ja musiikkivideo-ohjaaja
 Mika Kurvinen, Haamu, rap-artisti ja tuottaja
 Mikko Kurvinen (s. 1979), jääkiekkopuolustaja
 Pekka Kurvinen (1921–2004), juristi, KHO:n hallintoneuvos
 Pekka Kurvinen (s. 1963), koripalloilija
 Pietari Kurvinen (1842–1925), lähetyssaarnaaja
 Teija Kurvinen (s. 1966), televisioesiintyjä, Big Brother-voittaja 2012.
Piiparinen

Piiparinen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Piiparinen-nimisiä henkilöitä ovat:

 Jarkko Piiparinen (s. 1966), jääkiekkoilija
 Mika Piiparinen (1911–1991), säveltäjä
 Niko Piiparinen (s. 1989), jääkiekkoilija
Junnila

Junnila voi viitata seuraaviin:

 Junnila, kaupunginosa Kokkolassa
 Junnilan konepaja, vuosina 1949–2010 toiminut, maatalouskoneita valmistanut yritys

Sukunimenä:

 Arvo Junnila (1903–2003), vakuutusmatemaatikko, Suomi-yhtiön johtaja
 Ella Junnila (s. 1998), korkeushyppääjä
 Jyri Junnila (s. 1984), jääkiekkoilija
 Lauri Junnila (1908–1988), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
 Ringa Junnila (s. 1966), myöh. Ropo, pituus- ja korkeushyppääjä
 Seppo Junnila (s. 1967), kiinteistöliiketoiminnan professori
 Taave Junnila (1869–1943), maanviljelijä, kunnallisneuvos ja poliitikko
 Toni Junnila (s. 1984), jalkapalloilija
 Tuure Junnila (1910–1999), pankkimies, taloustieteilijä ja kokoomuspoliitikko
 Vilhelm Junnila (s. 1982), Perussuomalaisten kansanedustaja ja yrittäjä
 Väinö Junnila (1893–1934), jääkärivänrikki.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Kallas

Kallas on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aino Kallas (1878–1956), suomalainen kirjailija
 Kaja Kallas (s. 1977), virolainen Reformipuolueen poliitikko, Viron pääministeri
 Kyllikki Kallas (1917–1979), suomalainen kirjailija
 Madis Kallas (s. 1981), virolainen poliitikko ja ministeri
 Oskar Kallas (1868–1946), virolainen diplomaatti, kielentutkija ja filosofi
 Siim Kallas (s. 1948), virolainen poliitikko
 Teet Kallas (s. 1943), virolainen toimittaja ja kirjailija.
Bergström

Bergström voi viitata seuraaviin:

Sukunimi
Alexander Bergström (s. 1986), ruotsalainen jääkiekkoilija
Anna-Liisa Bergström (s. 1985), suomalainen tanssija
Anna Bergström-Simonsson (1853–1937), ruotsalainen laulunopettaja ja laulunopetuksen uudistaja
Ari Bergström, suomalainen muusikko, Fröbelin palikoiden taustalaulaja
Arthur Bergström (1876–1932), suomalainen jääkäri ja merikapteeni
David Bergström (1858–1946), ruotsalainen sanomalehtimies, poliitikko ja pääkonsuli
Gunilla Bergström (1942–2021), ruotsalainen lastenkirjailija ja toimittaja
Harry Bergström (1910–1989), suomalainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari
Helena Bergström (s. 1964), ruotsalainen näyttelijä
Henry Bergström (s. 1950), suomalainen jalkapalloilija
Hjalmar Bergström (1907–2000), ruotsalainen hiihtäjä
Kajsa Bergström (s. 1981), ruotsalainen curlingpelaaja
Karl Bergström (1883–1919), suomalainen jääkäri
Lucas Bergström (s. 2002), suomalainen jalkapallomaalivahti
Maalin Bergström, o. s. Buchert (1870–1936), suomalainen luonnonparantaja ja Kirvun luonnonparantolan perustaja ja johtaja
Matti Bergström (1938–1994), suomalainen muusikko ja säveltäjä
Matti Bergström (1922–2014), suomalainen fysiologi ja aivotutkija
Niklas Bergström (s. 1974), ruotsalainen riistamaaliampuja 
Pirjo Bergström (1939–2011), suomalainen muusikko, säveltäjä, sovittaja, laulaja ja näyttelijä
Rafael Bergström (1898–1938), suomalainen näyttelijä
Reijo Bergström (1941–2019), suomalainen kitaristi
Rolf Bergström, suomalainen laulaja
Sune K. Bergström (1916–2004), ruotsalainen biokemisti, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Tiina Bergström (1963–2016), suomalainen näyttelijä
Werner Bergström (1883–1948), suomalainen kansanrunoilija

Entisenä nimenä
Anna Le Moine o.s. Bergström, ent. Svärd, (s. 1973), ruotsalainen curlingpelaaja
Arvi Tuomi ent. Bergström, (1893–1951), suomalainen näyttelijä 
Emmi Jurkka o.s. Tuomi, ent. Bergström, (1899–1990), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja
Oskari Vuorivirta, ent. Bergström (1861–1923), suomalainen kansanedustaja (Suomalainen puolue)
Valter Tuomi ent. Bergström (1896–1963), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja

Muita
 Bergströmin ryhmä, valkoisten länsiarmeijaan kuulunut ryhmä Suomen sisällissodassa
 Bergströminlampi, lampi Raumalla Kourujärven kaupunginosassa
Kankaanperä

Kankaanperä on suomalainen sukunimi. Kankaanperä-nimisiä henkilöitä:

 Ari Kankaanperä (s. 1955), jääkiekkopuolustaja
 Markus Kankaanperä (s. 1980), jääkiekkopuolustaja, Ari Kankaanperän poika
 Mikko Kankaanperä (s. 1982), jääkiekkohyökkääjä, Ari Kankaanperän poika
 Risto Kankaanperä (s. 1958), jääkiekkohyökkääjä, Ari Kankaanperän veli
 Samuli Kankaanperä (s. 1992), jääkiekkopuolustaja, Ari Kankaanperän poika
Tuhkanen

Tuhkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Asko Tuhkanen, pesäpalloilija ja pelinjohtaja
 J. H. Tuhkanen (1851–1932), seminaarinjohtaja ja kirjailija
 Juho Petter Tuhkanen (1906–1962), kiteeläinen pontikankeittäjä ja moninkertainen murhamies
 Maunu Tuhkanen, Jussi Jaatinen (1899–1968), kirjailija
 Niko Tuhkanen (s. 1988), jääkiekkoilija
 T. G. Tuhkanen (1877–1957), taidemaalari
 Timo Tuhkanen, muusikko, runoilija, kääntäjä ja visuaalinen taiteilija
 Tuula Tuhkanen (s. 1960), ympäristötieteilijä ja professori.

Lähteet
Salva Sevilla

Salvador "Salva" Sevilla López (s. 18. maaliskuuta 1984 Berja, Almería, Andalusia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Sevilla pelasi kauden 2003–2004 aikana Poli Ejidossa 10 Segunda Divisiónin ottelua. Hän kävi kaudella 2004–2005 lainalla Atlético Madrid C:ssä ja pelasi myös yhden Segunda División B:n ottelun Atlético Madrid B:ssä vuonna 2005. Vuosina 2005–2008 Sevilla edusti Sevilla B:tä, jossa pelasi kahdet nousukarsinnat mukaan lukien 88 ottelua ja teki 11 maalia. Kaudet 2005–2007 seura pelasi Segunda División B:ssä ja kaudeksi 2007–2008 se nousi Segunda Divisióniin. Seuraavat kaksi vuotta hän pelasi Salamancassa tehden 73:ssa Segunda Divisiónin ottelussa 17 maalia. Kaudeksi 2010–2011 Sevilla siirtyi niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Real Betisiin. Ensimmäisellä kaudellaan Betisissä hän teki 33 ottelussa kolme maalia. Betis nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012.

Sevilla pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 27. elokuuta 2011 Granadaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 18. syyskuuta 2011 Athletic Bilbaon verkkoon ja koko kaudella maaleja syntyi 26 ottelussa kaksi.

Lähteet 
 
 
 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Midaksen kosketus

Midaksen kosketus on 24. marraskuuta 2012 MTV3-kanavalla alkanut gameshow, jossa kilpailijat pelaavat isokokoisella kostetusnäyttöruudulla. Ohjelmaa esitettiin alun perin lauantaisin, mutta ohjelma siirrettiin 30. joulukuuta esitettäväksi sunnuntaisin. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 20. tammikuuta 2013. Ohjelmaa juonsi Janne Virtanen.

Ohjelmassa kahden hengen joukkue yrittää voittaa kosketusnäytöllä pelattavissa peliosuuksissa mahdollisimman monta peliä. Pelit ovat joko tieto- taito tai action-pelejä. Jokainen voitettu peli kartuttaa joukkueen voittopottia, jonka kohtalo selviää minuutin mittaisessa finaalipelissä. Onnistuessaan pelaajat voivat voittaa jopa 10 000 euroa, mutta tappio merkitsee paluuta kotiin tyhjin käsin.

Midaksen kosketus on ohjelmaa tuottavan kotimaisen Intervisio -tuotantoyhtiön kehittämä formaatti. Kaikki ohjelmassa nähtävät pelit ja niissä käytettävä tekniikka on kehitetty ohjelmaa varten.

Jaksot

Lähteet

Viihdeohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Peter Rasmussen

Peter Rasmussen (s. 15. lokakuuta 1975 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2006 lähtien.

Aiheesta muualla 
 Peter Rasmussenin esittely World Referee -sivustolla 

Tanskalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Marko Salo

Marko Salo (8. elokuuta 1964 – 23. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori) ja yksi suomalaisen musiikkiteatterin uranuurtajista.

Salo aloitti opinnot Sibelius-akatemiassa vuonna 1986. Oopperalaulajaksi Salo kouluttautui 1990-luvun alussa opettajinaan muun muassa Matti Tuloisela, Peter Lindroos sekä hänen oma isänsä Jorma Hynninen.

Kansallisoopperassa Salo esiintyi erityisesti lapsille suunnatuissa tuotannoissa. Hän esiintyi lisäksi muun muassa Ilmajoen Musiikkijuhlilla sekä Savonlinnan oopperajuhlilla. Salo oli mukana perustamassa kahta suomalaista musiikkiteatteria, Ooppera Skaalaa sekä Musiikkiteatteri Kapsäkkiä. 

Marko Salo menehtyi aivokalvontulehdukseen 40-vuotiaana maaliskuussa 2005.

Lähteet
Marko Salon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset tenorit
Vuonna 1964 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Kirkko ja koti

Kirkko ja koti on Siilinjärven ja Kuopion seurakuntayhtymän evankelis-luterilaisten seurakuntien lehti. Sitä kustantaa kristillinen mediatalo Kotimaa-yhtiöt. Lehti perustettiin vuonna 1913, jolloin se sai nimen Siunausta koteihin. Se on Suomen toiseksi vanhin seurakuntalehti ja se jaetaan kuukauden viimeisenä keskiviikkona ilmaisjakeluna jokaiseen alueen talouteen. Lehden painosmäärä on 77 000 kappaletta (2013). Kirkko ja koti -lehti käsittelee kristinuskon peruskysymyksiä ja tiedottaa seurakuntien tapahtumista. Lehden päätoimittaja on Minna Siikaniva.

Lähteet
Paikalliset seurakuntalehdet - Kotimaa-yhtiöt 
Kirkko ja koti - Kuopion ev.lut seurakunnat

Aiheesta muualla
Kirkko ja koti -arkisto

Suomalaiset uskonnolliset sanomalehdet
Kuopion media
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon viestintä
Arc

Arc voi viitata johonkin seuraavista:

 arc, matematiikassa arkusfunktion lyhenne
 Arc, Neil Youngin ja Crazy Horsen albumi
 ARC, pakattu tiedostomuoto, tiedostopääte .arc
 Arc, joki Provencessa Etelä-Ranskassa
 Arc, joki Savoiessa Itä-Ranskassa
 ARC, Synopsysin mikroprosessori
 ARC, audio return channel, äänen paluukanava HDMI-tekniikassa
Masao Oka

Masao Oka (, 1898–1982) oli japanilainen kansatieteilijä ja Wienin yliopiston japanologi.

Oka opiskeli ennen toista maailmansotaa Wienissä ja sai siellä vaikutteita kaupungissa vaikuttaneelta antropologian koulukunnalta nimeltä Kulturkreis, joka painotti erilaisten kulttuuripiirien erottamista. Oka ehdotti, että japanilainen kulttuuri on muodostunut viiden erillisen kulttuuripiirin vaikutuksesta. Vaikka monet Okan ajatuksista on myöhemmin kumottu, niin hänen vaikutuksensa oli merkittävä. Häntä seuranneet kansatieteilijät käyttivät tutkimuksissaan Japanin kulttuurhistoriasta samantapaisia kulttuuripiirejä, jotka yhdistyivät Japanissa maalle ominaiseksi kulttuuriksi.

Lähteet 

Japanilaiset tieteilijät
Kansatieteilijät
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Mikel Rico

Mikel Rico Moreno (s. 4. marraskuuta 1984 Barakaldo, Vizcaya, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaoa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Rico pelasi juniorina kolme kautta basaurilaisessa Basconiassa, joka on Baskimaan suurseuran Athletic Bilbaon yhteistyöseura. Sen edustusjoukkue toimii Athleticin reservijoukkueena. Edustusjoukkueessa, jota tuolloin valmensi José Luis Mendilibar, Rico pelasi yhden ottelun keväällä 2001. Hän ei kuitenkaan vakuuttanut Athleticin junioripäällikkönä toiminutta Luis Fraduaa, joka sulki häneltä oven edetä Athleticin organisaatiossa.

Rico jätti Basconian kauden 2002–2003 jälkeen ja siirtyi Conquenseen, jota valmensi basaurilainen Miguel Zurro. Hän aloitti Conquensen reservijoukkueesta, mutta pelasi kevätkaudella 2003–2004 myös kahdeksan Segunda División B:n ottelua edustusjoukkueessa. Seuraavina kausina hän sai enemmän vastuuta: kaudella 2004–2005 hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 40 ottelua, joissa teki kolme maalia, ja seuraavalla kaudella 35 ottelua, joissa teki yhdeksän maalia. Jälkimmäisen kauden Rico pelasi lainalla Poli Ejidosta, johon oli siirtynyt kauden 2004–2005 jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Poli Ejidossa 20 Segunda Divisiónin ottelua.

Kaudeksi 2007–2008 Rico lainattiin Segunda División B:n Huescaan, jossa pelasi nousukarsinta mukaan lukien 39 ottelua ja teki kuusi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi nousukarsinta mukaan lukien 37 ottelua Segunda División B:hen pudonneessa Poli Ejidossa ja teki kaksi maalia. Kaudeksi 2009–2010 Rico siirtyi toissakaudelta tuttuun Huescaan tehden 41:ssä Segunda Divisiónin ottelussa viisi maalia.

Alkukaudesta 2010–2011 Rico siirtyi vain yhden ottelun Huescassa pelattuaan niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Granadaan. Ensimmäisellä kaudellaan Granadassa hän teki 44 ottelussa kaksi maalia. Granada nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012. Rico pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 27. elokuuta 2011 Betisiä vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 31. lokakuuta 2011 Sevillan verkkoon, ja koko kaudella maaleja syntyi 36 ottelussa kolme.

Kesällä 2013 huhuttiin Ricon siirtymisestä Athleticiin, mistä seurat pääsivät lopulta sopuun elokuussa. Rico teki Athleticin kanssa vuoteen 2016 ulottuneen sopimuksen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Mikel Rico Athleticin sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Baskijalkapalloilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Elenius

Elenius on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Aino Elenius (1905–1997), oopperalaulaja
Anja Elenius-Pantzopoulos (1914–2009), lastenkirjailija ja suomentaja
Edvard Elenius (1881–1957), ammattiopiston rehtori ja kirjailija.
Elsa Elenius (1897–1967), keraamikko
Emil Elenius (1977–1949), kirjailija
Hans Evald Elénij ent. Elenius (1886–1923), jääkäri
Jaakko Elenius (1939–2010), teologi ja journalisti
Oskar Elenius (1884–1965), opettaja ja taidemaalari, Edvard Eleniuksen veli
Lentopallon miesten mestaruussarjakausi 1954

Lentopallon TUL:n miesten mestaruussarjassa kaudella 1954 pelattiin kuudentoista joukkueen yksinkertainen kaksilohkoinen sarja. Kummankin lohkon kaksi parasta joukkuetta otteli mitaleista. Tämä oli ensimmäinen kerta kun mestaruudesta pelattiin sarjamuotoisesti.

Lentopalloa pelattiin Työväen Urheiluliiton lisäksi Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitossa. Molemmat liitot järjestivät omat mestaruussarjansa. Varsinaista Suomen mestaruutta ei ratkaistu.

TUL:n miesten mestaruussarja

Länsilohko

Itälohko

Lohkojen kaksi viimeistä putosi Suomensarjaan kaudeksi 1955.

Loppusarja

Mestarijoukkue Järvensivun Kisa: Eero Antila, Raimo Lehto, Seppo Nikkilä, Veikko Rantanen, Matti Mestola, Reijo Mikkonen, Pekka Myllymäki, Reijo Roine, Reijo Siren, Pekka Vilen, Lauri Syrjä, Markku Vuori ja Kalevi Vilenius.

Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton mestaruus

SKLL:n mestaruuden voittivat Eteläiset, toiseksi sijoittui Käpylän Lentopalloilijat ja pronssia otti Pirkkalan Pirkat tasapistein Helsingin Lentopalloilijain kanssa. Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista DIK-35 kuitenkin luopui sarjasta. Ratkaisuottelussa 7. syyskuuta Eteläiset voitti Käpylän suoraan 3–0 molempien joukkueiden ollessa siihen saakka tappiottomia.

Lähteet

 TUL:n toimintakertomus 1954 
 Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos I, sivu 36. (ISBN 951-99847-2-0)
 Urheilumme Kasvot 3
 Suomen urheilutietäjät - Urheiluvuosi 1954

Lentopallon SM-liiga-kaudet
Vuoden 1954 urheilu
Eduardo Galeano

Eduardo Hughes Galeano (3. syyskuuta 1940 Montevideo – 13. huhtikuuta 2015 Montevideo) oli uruguaylainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten Tulen muistot -teossarjastaan.

Suomennettuja teoksia
 Jalkapallo valossa ja varjossa. (El futbol a sol y sombra.) Suomentanut Jukka Koskelainen. Nemo, 2000.
 Tulen muistot 1: Vanha uusi maailma. (Memoria del fuego: Los nacimientos.) Suomentanut Anu Partanen. Loki-Kirjat, 1992.
 Tulen muistot 2: Kasvot ja naamiot. (Memoria del fuego 2: Las caras y las máscaras.) Suomentanut Anu Partanen. Loki-Kirjat, 1994.
 Tulen muistot 3: Tuulen vuosisata. (Memoria del fuego 3: El siglo del viente.) Suomentanut Anu Partanen. Loki-Kirjat, 1997.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Eduardo Galeanon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Uruguaylaiset kirjailijat
Toimittajat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Jesse Krohn

Jesse Krohn (oik. Jesse Kurki-Suonio, s. 3. syyskuuta 1990 Nurmijärvi) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on vuodesta 2018 ollut saksalaisen BMW:n tehdaskuljettaja.

Ura 
Krohn aloitti uransa karting-sarjoissa kuusivuotiaana voittaen kaksi mestaruutta Suomen Cadet-luokassa vuosina 1997 ja 1999 sekä yhden Mini-class luokassa vuonna 2000. Vuonna 2006 hän kilpaili lukuisissa Formula Ford -luokissa sijoittuen toiseksi Britannian Formula Ford talvisarjassa. Vuonna 2007 Krohn ajois sekä Britannian Formula Ford sarjassa että Suomen Formula 3 sarjassa, jossa sijoittui toiseksi. Vuonna 2008 Krohn voitti sekä Viron Formula Renault, Suomen Formula Renault ja Formula Renault Northen European Zone sarjojen mestaruudet. Vuonna 2009 Krohn kilpaili Formula Renault UK sarjassa saavuttaen yhden voiton ja 277 pistettä sijoittuen sarjan kuudenneksi. 

Vuonna 2010 Krohn kilpaili Italian F3 sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä seitsemänneksi. Krohn jatkoi samassa sarjassa vuonna 2011 ajaen neljä kilpailua saavuttaen kahdeksan pistettä. Samana vuonna Krohn voitti Suomen V8 Thunder -sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 Krohn kilpaili ADAC GT Masters sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan 12:sta.

Vuonna 2013 Krohn kilpaili Suomen Porsche GT3 Cup Challengessa, jossa hän sijoittui hienosti kolmanneksi, vaikka ajoi vanhimman, 1-luokan Porsche 996:lla.

Krohn voitti Daytonan 24 tunnin ajon vuonna 2020 GTLM-luokassa. Hänen lisäkseen BMW:n M8 GTE -autoa ajoivat kilpailussa John Edwards, Augusto Farfus ja Chaz Mostert.

Myös Jesse Krohnin veli Oskari Kurki-Suonio ja sisar Jenni Krohn sekä heidän isänsä Pertti Kurki-Suonio ovat kilpailleet rata-autoilussa.

FIA WEC -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jesse Krohn Driver Databasessa

Suomalaiset autourheilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Kouvolan ravirata

Kouvolan ravirata on Kouvolan Ravikylässä sijaitseva ravirata. Se on Oulun Äimäraution jälkeen Suomen toiseksi pisimpään samalla paikalla toiminut ravirata.

Historia
Vuonna 1905 perustetun Valkealan Hevosystäväinseura ry:n omistama ravirata aloitti toimintansa nykyisellä paikallaan 1910-luvun alussa. Vuonna 1916 keskikentälle valmistui paviljonki kilpailutuomareita sekä -henkilökuntaa varten. Samalla rataa myös levennettiin.

Vuonna 1948 valmistui Ravitaloksi nimetty ravintolarakennus. Kymmenen vuotta myöhemmin rakennettiin keskikentälle totalisaattoripelien vastaanottamista varten pyöreä kioskirakennus, joka purettiin vuonna 1978.

1960-luvun lopulla ryhdyttiin Kouvolaan suunnittelemaan Porin ja Forssan raviratojen mallin mukaista modernia katsomorakennusta. Noin tuhannen hengen istumakatsomon sekä lämmitetyn totohallin käsittävä rakennus valmistui vuonna 1971. Uudessa katsomorakennuksessa oli myös tuomaritorni, kahvila sekä wc-tilat. Vuonna 1974 remontoitiin kaviouraa ja samalla radalle valmistui myös valaistus. 

Seuraava suuri rakennushanke oli vuosina 1978–1979, jolloin rakennettiin uudet eläinlääkärin tilat. Lisäksi laajennettiin katsomorakennusta uudella osalla, johon tuli muun muassa ravintolakatsomo. Uusi katsomorakennus otettiin käyttöön maaliskuussa 1980. Viimeisin radan kaviouran kunnostustyö on tehty vuoden 1990 Kuninkuusravien edellä.

Suurkilpailut
Kouvolan raviradalla järjestetään vuosittain useita suurkilpailuja. Merkittävimmät ovat kesäkuussa juostava kansainvälinen Kymi Grand Prix sekä marraskuinen Kymenlaakso-ajo.

Muita suurkilpailuja ovat Valkeala-ajo, Jouni Kaikko Memorial sekä Kouvola-ajo.

Kuninkuusravit Kouvolassa on järjestetty vuosina 1952, 1964, 1973, 1990, 2007 ja vuoden 2023 isännyys on myönnetty Kouvolalle.

Lähteet
Kouvolan raviradan kotisivut 
Valkealan Hevosystäväinseuran 100-vuotishistoriikki

Suomen raviradat
Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Kouvolan urheilu
Hugo Hörtsänä

Hugo Antero Hörtsänä (5. toukokuuta 1880 Orivesi – 27. tammikuuta 1954 Orivesi) oli suomalainen kotiseutumies, maanviljelijä ja puutarhuri. 

Hugo Hörtsänän vanhemmat olivat  maanviljelijä Johannes Hörtsänä ja Vilhelmiina Toikkanen ja puoliso vuodesta 1915 Hilda Maria Lehtonen. Hän kävi kansa- ja maatalouskoulun ja tuli 1905 Ylä-Hörtsänän talon omistajaksi Oriveden Onnistaipaleen kylällä. 1920-luvulla Hörtsänä alkoi tehdä kukka- ja puulajien koeviljelyä yli kolmen hehtaarin alueella. Hänen kotitalonsa ympärille jo 1909 perustamansa arboretum laajeni sisältämään  koristepuutarhan tekolammikkoineen ja juhlakenttineen. Ennen sotia siellä arvioitiin olevan yli 1 300 erilaista kasvi-, pensas- ja puulajia.  Hörtsänän arboretumia on myöhemmin kunnostettu talkoovoimin ja EU:n rahoituksen turvin.  Vuonna 1986 siitä tuli luonnonsuojelulain perusteella rauhoitettu luonnonsuojelualue, jota on sittemmin inventoitu useaan otteeseen. Alueen hoito- ja käyttösuunnitelma laadittiin 1995. 
 
Hörtsänä harrasti myös kansankulttuuria, keräten muun muassa esineitä ja muistikuvia ja perustaen Oriveden Museoyhdistyksen, jonka puheenjohtajana hän toimi 1932-1937 ja jolle hän lahjoitti huomattavan kokoelman keräämäänsä esineistöä.

Lähteet
  Sivu 322.
 Tietoja Hortsänän arboretumista (Viitattu 29.7.2018)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Hannamari Hoikkala : Unohtunut puutarha herää unestaan Orivedellä. Hörtsänän arboretumilla on kiehtova ja monivaiheinen historia, Yle Egenland 27.3.2018
 Oriveteläisen talonpojan loistopuutarha, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 05.06.1932, nro 23, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Oriveden yrttitarha, Seura, 06.10.1937, nro 40, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineisto

Suomalaiset puutarhurit
 Suomalaiset maanviljelijät
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Konstantin Balmont

Konstantin Dmitrijevitš Balmont (, 15. kesäkuuta 1867 Vladimirin kuvernementin Gumništšin kylä – 23. joulukuuta 1942 Noisy-le-Grand) oli venäläinen runoilija.

Konstantin Balmont syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa suorittamatta loppututkintoa. Hänen ensimmäinen runokirjansa ilmestyi vuonna 1890.

Balmont asui Pariisissa vuodesta 1920 ja matkusteli eri puolilla maailmaa. Hän osasi useita kieliä. Hänen tuotannollaan oli vaikutusta venäläisen symbolismin muotoutumiseen, mutta hän käsitteli myös yhteiskunnallisia aiheita, muun muassa vallankumouksen kokemukset ilmenevät hänen runoissaan. Runojen ohella hän julkaisi omaelämäkerrallista proosaa, kritiikkiä ja matkakertomuksia.

Vuosina 1898–1903 ilmestyneet runokokoelmat tekivät Balmontista yhden venäläisen symbolismin johtohahmoista. Kirjoista tunnetuin on Budem kak solntse ('Olkaamme kuin aurinko', 1903). Vuosina 1905–1913 runoilija asui poliittisista syistä ulkomailla matkustellen eri puolilla maailmaa. Hän suhtautui myönteisesti helmikuun vallankumoukseen mutta tuomitsi bolševikkien vallankaappauksen. Vuonna 1920 Balmont siirtyi Ranskaan, jossa hän jatkoi runoilijantyötään. Elämänsä viimeisen vuosikymmenen hän vietti köyhyydessä kärsien mielisairaudesta.

Balmontin lyriikka on muodoltaan hienostunutta, intohimoista ja musikaalista. Hänen tuotantoaan leimaavat dekadentit, impressionistiset ja eksoottiset sävyt, luonnonusko ja äärimmäinen individualismi. Oman runoilijantyönsä ohella Balmont oli myös tuottelias kaunokirjallisuuden kääntäjä. Hän käänsi venäjäksi muun muassa Shelleyn teokset.

Suomennettu tuotanto
 Merililjan juuri, satu Papua-saarelta, suom. Antti Tiittanen, Väinämöinen, 1925 nro 37 s. 44 Verkossa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäläiset runoilijat
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Iiroonjärvi

Iiroonjärvi on Soinin kunnassa Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva järvi. Se kuuluu Kymijoen vesistön Saarijärven reittiin, jonka latvavesistö se on. Lyhyt osa rantaviivaa järven pohjoisosassa kuuluu Karstulan kuntaan.

Järvi laskee noin kuuden kilometrin pituista Iiroonjokea pitkin sen pohjoispuolella olevaan Hankajärveen. Iiroonjärven korkeutta säädellään joen luusuaan vuonna 1996 rakennetun pohjapadon avulla.

Järven länsirannalla sijaitsee Iiroonkivi, joka on vanha kolmen historiallisen maakunnan rajakivi.

Lähteet
Länsi-Suomen ympäristölupaviraston lupapäätös, Iiroonjokeen rakennetun pohjapadon pysyttäminen

Soinin järvet
Vahankajoen valuma-alue
Karstulan järvet
Florida’s tango

Florida’s tango on Helka Hynnisen kappale vuodelta 1997. Kappaleen on sanoittanut Helka Hynninen ja säveltänyt Veikko Laiho. Levy-yhtiö on Tatsia.

Hynninen sai aiheen lauluun, koska on itse vieraillut Floridassa useita kymmeniä kertoja esiintymässä amerikansuomalaisille.

Lähteet 

Suomalaiset iskelmät
Vuoden 1997 kappaleet
Mare Fecunditatis

Mare Fecunditatis (Hedelmällisyyden meri) on halkaisijaltaan 840-kilometrinen Kuun meri. Se sijaitsee itäpuolella sitä kuun puolikasta, joka näkyy Maahan päin.

Lähteet
http://planetarynames.wr.usgs.gov/SearchResults?target=MOON&featureType=Mare%2C%20maria

Kuun meret
Milorad Mažić

Milorad Mažić (s. 23. maaliskuuta 1973 Vrbas, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2009 lähtien.

Aiheesta muualla 
 Milorad Mažićin esittely World Referee -sivustolla 

Serbialaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Paloniemi

Paloniemi on suomalainen sukunimi ja paikannimi. Paloniemi-nimisiä henkilöitä:

 Aila Paloniemi (s. 1956), Keskustan kansanedustaja
 Matti Paloniemi (s. 1975), koreografi
 Milla Paloniemi (s. 1983), sarjakuvapiirtäjä ja graafikko
 Santeri Paloniemi (s. 1993), alppihiihtäjä

Paikannimenä:

 Paloniemi, Jyväskylän pienalue

 Paloniemi, Lohjan kaupunginosa
 Paloniemi, kylä entisessä Metsäpirtin kunnassa luovutetussa Karjalassa

Sukunimet
Täsmennyssivut
Innokenti Annenski

Innokenti Fjodorovitš Annenski (, 1. syyskuuta 1856 Omsk – 13. joulukuuta 1909 Pietari) oli venäläinen runoilija.

Innokenti Annenski valmistui Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta ja työskenteli kielten ja kirjallisuuden opettajana. Myöhemmin hän toimi lukion rehtorina Kiovassa, Pietarissa ja Tsarskoje Selossa sekä vuodesta 1906 lähtien Pietarin koulupiirin tarkastajana.

Annenskin tyyliltään dekadentti runous jäi hänen elinaikanaan melko tuntemattomaksi, mutta vaikutti myöhemmin akmeistien tuotantoon. Hän kirjoitti myös antiikin mytologiaan perustuneita näytelmiä ja kirjallisuuskritiikkiä sekä työskenteli kaunokirjallisuuden kääntäjänä.

Lähteet

Venäläiset runoilijat
Vuonna 1856 syntyneet
Vuonna 1909 kuolleet
Craig Breen

Craig Breen (s. 2. helmikuuta 1990 Waterford, Irlanti) on irlantilainen ralliautoilija.

Ura 
Breen aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 1999. Vuonna 2007 hän aloitti ralliuransa. Vuonna 2009 Breen voitti samalla kertaa sekä Irlannin, Britannian ja International Fiesta Sporting Trophys -sarjojen mestaruudet. Samana vuonna hän debytoi WRC-sarjassa Portugalin rallissa. Vuonna 2010 Breen kilpaili Britannian rallin mestaruussarjassa ja Irlannin Tarmac Rally Championship -sarjassa. Vuonna 2011 Breen voitti WRC Academy -sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 Breen saavutti ensimmäiset WRC-pisteensä ajamalla kuudenneksi kauden päättävässä Katalonian rallissa. Samana vuonna Breen voitti SWRC-sarjan mestaruuden. Breen kilpaili myös Intercontinental Rally Challenge -sarjassa samana vuonna joutuen vakavaan onnettomuuteen kesäkuussa järjestetyssä Targa Florion rallikilpailussa, jossa hänen kartturinsa Gareth Roberts sai surmansa.

WRC

Hyundai (2019–2021) 
Breen sai kaudeksi 2019 yhden rallin mittaisen sopimuksen Hyundain kanssa. Breen ajoi Suomen rallin ensimmäisenä päivänä parhaiten Hyundai-kuljettajista ollen perjantain erikoiskokeiden jälkeen viidentenä. Lauantaina tallikaveri Andreas Mikkelsen nousi Breenin edelle. Sunnuntaina Breen päästi MM-tittelistä taistelevan toisen tallikaverinsa Thierry Neuvillen edelleen ottamalla aikasakon. Breen sijoittui lopulta seitsemänneksi. Hän ajoi kauden toisen rallinsa Britanniassa lokakuussa. Breen sijoittui kahdeksanneksi.

Kaudella 2020 koronaviruspandemian vuoksi MM-ralli jäi lyhyemmäksi. Breen ajoi kauden aikana kaksi rallia ollen ensin helmikuussa Ruotsissa seitsemäs. Syyskuussa hän ajoi toisen rallinsa Virossa ollen toinen, kun Hyundai otti kaksoisvoiton Ott Tänakin voittaessa rallin. Breen onnistui voittamaan rallin aikana kaksi erikoiskoetta.

Joulukuussa 2020 Breen teki Hyundain kanssa jatkosopimuksen kaudesta 2021.

M-Sport 
Lokakuussa 2021 kerrottiin, että Breen on tehnyt kahden vuoden sopimuksen M-Sportin kanssa.

Marraskuussa 2022 M-Sport lopetti sopimuksen Breenin kanssa kauden päätteeksi. Sopimus päättyi vuoden etuajassa tuloksien epätasaisuudesta johtuen.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Craig Breenin kotisivut  
 Craig Breen World Rally Archives 

Irlantilaiset ralliautoilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdystie 2804

Yhdystie 2804 kulkee Forssan keskustasta Jokioisten keskustan kautta Vaulammille kantatie 52:n ja valtatie 10:n risteykseen. Tien pituus on 14 kilometriä. Tien ensimmäiset kilometrit kulkevat nelikaistaisella Yhtiönkadulla, joka kulkee Forssan keskustasta kauppakeskukset ohittaen kohti Pikku-Muolaata ja valtatie 2:ta. Pian valtatie 2:n liittymän jälkeen tie vaihtuu kaksikaistaiseksi kulkien Pilvenmäen ohi Jokioisiin ja sieltä edelleen Vaulammille. Taajamien ulkopuolella nopeusrajoitus vaihtelee välillä 60–80 kilometriä tunnissa. Forssan ja Jokioisten välillä tien vierellä kulkee pyörätie.

Tien varrella lähellä Forssan ja Jokioisten rajaa on Fingridin varavoimala. Kiimassuon envitech-alueelle liikennöidään yhdystieltä 2804.

Jokioisten kirkonkylän ja Vaulammin välillä tie seurailee Loimijokea, jonka varressa tällä osuudella on linnustostaan tunnettu Lintupajun luhta. Vaulammin luona tie ylittää Loimijoen sivujoen Haapajoen.

2804
Forssan liikenne
Jokioisten liikenne
Kalevi Falkin orkesteri

Kalevi Falkin orkesteri on suomalainen yhtye joka teki yhden pitkäsoiton Blue Master -levymerkille vuonna 1971. Kalevi Falk oli kuvitteellinen henkilö, jonka nimistä henkilöä yhtyeessä ei koskaan ollut.

Yhtye säesti eri solisteja kuten Katri Helenaa ja Koivistolaisia. Yhtyeen laulusolistina toimi myös Aatos Bollström. Erityisen paljon yhtye soitti Carolan kanssa.

Kokoonpano (eri aikoina)
 Jussi Mikkola, basso, laulu, piano
 Heikki Vennola, rummut, urut
 Lauri Sydänmaanlakka, kitara, laulu
 Ilkka Virto, pasuuna, laulu
 Pentti Lahti, saksofonit, huilu, laulu
 Pekka Heinonen, trumpetti
 Seppo Hovi
 Markku Johansson
Kalevi Kivimaa, basso

Diskografia
 Kalevi Falk (1971)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset yhtyeet