joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eduard Dippell

Carl Eduard Dippell (10. lokakuuta 1855 Viipuri – 30. joulukuuta 1912 Nizza) oli suomalainen arkkitehti ja liikemies.

Henkilöhistoria ja työura
Dippellin vanhemmat olivat Hannoverin konsuli Viipurissa, kauppias ja liikemies Henrik Wilhelm Julius Dippell (1816–1868) ja Maria Alfthan (1826–1878). Veljestä Wilhelm Dippellistä tuli merkittävä liikemies ja kunnallispoliitikko, jonka liiketoimet Eduard peri Wilhelmin kuoltua. Dippell pääsi ylioppilaaksi Saksassa ja nähtävästi myös opiskeli arkkitehdiksi siellä. Hän oli naimisissa Dagmar Maria von Alfthanin (1865–1952) kanssa, jonka isä oli kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori Georg von Alfthan. Heidän tyttärensä Harriet Dippell (1891–1965) oli naimisissa vuoteen 1918 saakka kenraalimajuri, sotaministeri Wilhelm Alexander Thesleffin kanssa. Dippellin tyttärentytär Dagmar Elisabet Thesleff taas oli naimisissa professori, kirjallisuudentutkija Olof Enckellin kanssa.  

Dippell sairasti viimeisinä elinvuosinaan keuhkotautia ja diabetesta ja asui sen vuoksi enimmäkseen Etelä-Ranskassa Nizzassa, jossa hän myös kuoli 57-vuotiaana.

Dippell oli Viipurin ensimmäinen arkkitehti, joka ei ollut virkamies, vaan hänellä oli oma yksityinen arkkitehtitoimistonsa. Hän suunnitteli mm. lukuisia asuinrakennuksia kaupunkiin, samoin kuin näkötornin eli ”huvihuoneen” Papulan puistoon, Nuijamaan puukirkon ja Viipurin suomalaisen seurakunnan kirkon, josta tuli myöhemmin Viipurin uusi tuomiokirkko. Tehdas- ja varastorakennuksista tunnetuimpia lienevät Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan rakennukset.
 
Arkkitehdin työnsä ohella Dippell oli yhteiskunnallisesti aktiivinen. Hän oli perustamassa Viipurin taiteenystäviä vuonna 1891 ja vuonna 1895 Viipurin teknillistä klubia (Tekniska klubben i Wiborg), jonka puheenjohtajana hän toimi 1896–1903. Dippell omisti vuodesta 1889 kaakelitehtaan Rakkolanjoella ja yhdessä veljensä Wilhelm Dippellin kanssa Hovinmaan puuhiomon. Wilhelm Dippellin kuoltua myös Verlan puuhiomo tuli hänen haltuunsa.

Kuvia Dippellin suunnittelemista rakennuksista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset arkkitehdit
 Suomalaiset liikemiehet
Vuonna 1855 syntyneet
Vuonna 1912 kuolleet
Häkli

Häkli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Bernhardt Häkli (1890–1962), suomalainen taidemaalari ja huonekalutehtaan johtaja
 Esko Häkli (s. 1936), suomalainen Helsingin yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja
 Jaakko Häkli (1848–1902), suomalainen liikemies, valtiopäiväedustaja, taiteiden ja kansansivistystyön tukija
 Juho Häkli (1892–1951), suomalainen jääkärivääpeli
 Pekka Häkli (1893–1957), suomalainen kirjailija ja suomentaja
 William Häkli (1893–1967), suomalainen jääkärieversti.
Geuzenpenning-mitali

Geuzenpenning-mitali on alankomaalainen tunnustus, joka myönnetään vuosittain ihmisoikeuksien edistämisestä.
Se on myönnetty vuosittain vuodesta 1987 lähtien Vlaardingenin kaupungissa.

Geuzenpenning on Geuzen Resistance 1940–1945 -säätiön aloite. Järjestö on saanut nimensä vastarintaryhmästä Geuzen, joka oli aktiivinen toisen maailmansodan aikana Vlaardingenin, Maassluisin ja Rotterdamin ympäristössä. Tuo vastarintaryhmä puolestaan sai nimensä Geuzenista. Se oli aseellisten ryhmien koostumus, joka taisteli Espanjan miehitystä vastaan Alankomaissa 16. vuosisadalla Alankomaiden kapinan aikana.

Saksalaiset joukot teloittivat toisen maailmansodan viisitoista Geuzen-rymään kuulunutta Waaldorpin tasangolla 13. maaliskuuta 1941 yhdessä Amsterdamin helmikuun lakkojen kolmen johtajan kanssa. Kunnioittaakseen kaatuneitten tovereittensa ja Geuzen-ihanteitten muistoa sodan jälkeen eloonjääneet ryhmän jäsenet perustivat Geuzen Resistance 1940–1945 -säätiön demokratian edistämiseksi ja ylläpitämiseksi Alankomaissa sekä tietoisuuden lisäämiseksi kaikista diktatuurin, syrjinnän ja rasismin muodoista.

Suomalainen palkittu

Geuzen-säätiö myönsi presidentti Martti Ahtisaarelle 13. maaliskuuta 2008 arvostetun Geuzenpenning-mitalin hänen työstään kansainvälisten kriisien selvittäjänä. Mitalin luovutustilaisuus oli Vlaardingenin Suuressa kirkossa (Grote Kerk). Juhlassa oli läsnä myös kuningatar Beatrix.

Palkitut

Lähteet 

Rauhanpalkinnot
Ihmisoikeuspalkinnot
Enqvist

Enqvist (kirjoitusasuina myös Enquist tai Enkvist) on ruotsinkielinen sukunimi, joka suomeksi tarkoittaa "katajanoksaa". Nimi voi viitata seuraaviin henkilöihin:

Enqvist
 Anders Erik Wilhelm Enqvist (1821–1891), suomalainen kenraalimajuri
 Eero Enqvist (s. 1966), näyttelijä ja viittomakielen tulkki
 Frans Enqvist (1859–1903), suomalainen toimittaja ja suomentaja
 J. W. Enqvist (1853–1907), suomalainen tehtailija ja liikemies, J. W. Enqvist Oy:n perustaja 
 Jaakko Enqvist (1877–1933), suomalainen sosialistipoliitikko
 Jan Enqvist (s. 1966), Mobilisti-lehden päätoimittaja 
 Jens Enqvist (1923–2013), suomenruotsalainen runoilija
 Kaarlo Enqvist-Atra (1879–1961), suomalainen kuvataiteilija ja kirjailija
 Kari Enqvist (s. 1954), Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan professori
 Mervi Enqvist, Inderjit Kaur Khalsa (ent. Mervi Rannikko, s. 1970), elokuvaohjaaja ja joogaopettaja
 Oskar Enqvist (1849–1912), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
 Ove Enqvist (s. 1953), suomalainen tietokirjailija
 Simon Enqvist (s. 1988), suomalainen jalkapallomaalivahti
 Thomas Enqvist (s. 1974), ruotsalainen tennispelaaja

Enquist

 Karl Enquist (1890–1934), suomalainen jääkärikapteeni
 Paul Enquist (s. 1955), yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja
 Per Olov Enquist (1934–2020), ruotsalainen kirjailija

Enkvist
 Ludvig Enkvist (1856–1934), suomalainen rovasti ja kirjailija
 Nils Erik Enkvist (1925–2009), suomalainen kielitieteilijä ja akateemikko, Åbo Akademin kansleri
 Terje Enkvist (1904–1975), suomalainen kemisti, professori
Theon Aleksandrialainen

Theon Aleksandrialainen (, n. 335 – n. 405) oli Aleksandrian Museionissa toiminut matemaatikko. Hän toimitti Eukleideen Alkeiden version, johon hän lisäsi joukon selvennyksiä ja kommentaareja. Theonin versio oli pitkään ainoa Alkeista säilynyt alkukielinen versio. Sittemmin löytyneet Theonia aikaisemmat kreikankieliset Alkeiden käsikirjoituskopiot osoittavat, että Theonin tavoitteena oli muodostaa Alkeista paremmin oppikirjaksi käyvä laitos.

Theon toimitti myös Ptolemaioksen Almagestin kommentoidun laitoksen. Vaikka Theonilta ei ole säilynyt omaperäisiä matemaattisia tuloksia, hänen merkityksensä opettajana ja historiallisena tietolähteenä on kiistaton.

Theonin tytär Hypatia oli myös matemaatikko, sekä astronomi. Hän ilmeisesti avusti isäänsä ainakin Ptolemaios-editioden valmistamisessa.

Kirjallisuutta 
 Heath, Thomas, A History of Greek Mathematics, Dover Publications, New York 1981.

Aiheesta muualla 
 Theon of Alexandria  School of Mathematical and Computational Sciences, University of St Andrews 

330-luvulla syntyneet
400-vuosikymmenellä kuolleet
Antiikin kreikkalaiset matemaatikot
Lokomobiili

Lokomobiili (myös höyrylokomobiilina tunnettu) on pääasiassa maatalouden voimakoneena käytetty yhdeksi kokonaisuudeksi rakennettu höyrykattila ja mäntähöyrykone teholtaan yleensä 5–10 kW, joka oli tavallisesti varustettu pyörillä niin, että sitä voitiin kuljettaa käyttöpaikalta toiselle hevosten vetämänä. Lokomobiiliksi on nimitetty myös suurempitehoisia, kiinteästi asennettavia höyrykoneen ja -kattilan yhdistelmiä, joita valmistettiin teollisuuden voimakoneiksi.

Lokomobiilin polttoaineena maataloudessa käytettiin Suomessa lähes poikkeuksetta puuta. Lokomobiili kehittyi käyttökelpoiseksi Englannissa ja Yhdysvalloissa 1800-luvun puolivälissä. Suomessa ne alkoivat yleistyä 1890-luvulla, ensin ulkomailta tuotuina ja sitten kotimaassa valmistettuina. Tärkein käyttötarkoitus oli puimakoneen pyörittäminen. Polttomoottori syrjäytti lokomobiilin uusien koneiden markkinoilta 1920-luvulla. Sodan aiheuttaman moottoripolttoainepulan vuoksi lokomobiileja oli käytössä  aina 1950-luvun alkuun saakka kunnes maaseudun sähköistys ja yleistyvät traktorit (joissa oli hihnapyörä paikallaan olevien kuormakoneiden pyörittämiseen) tekivät ne lopullisesti tarpeettomiksi. Enimmillään Suomessa oli käytössä noin 6000 lokomobiilia.

Oman höyrykoneensa voimalla itsenäisesti liikkumaan kykeneviä lokomobiileja nimitetään vetokoneiksi.

Aiheesta muualla 

Höyrykoneet
Maatalouskoneet
Kuurolan koulu

Kuurolan koulu oli kyläkoulu Kokemäen Kuurolassa. Se lakkautettiin vuonna 2006. Oppilasmäärä oli tuolloin vähän yli kaksikymmentä. Koululla oli pitkä historia – se toimi 120 vuotta. Siellä oli oma jääkiekkokenttä, mutta se poistatettiin koulun lakkauttamisen jälkeen. Tämä oppilaitos perustettiin vuonna 1886, ja sitä remontoitiin viimeksi 1950-luvulla. Koulun viimeisenä rehtorina toimi Tuulevi Kava.

Suomen peruskoulut
Kokemäen oppilaitokset
Joulun tähdet (vuoden 1994 albumi)

Joulun tähdet – uusia joululauluja - ja tuttujakin! on eri suomalaislaulajien joululauluja sisältävä albumi. Se julkaistiin vuonna 1994.

Albumin laulut ovat uusia, lukuun ottamatta kappaleita "Valkea joulu", "Helkkää pienet tiu'ut" sekä "Tähti tähdistä kirkkain".

Kappaleet 

 Katri Helena: Muistojen kultaamat joulut
 Joel Hallikainen: Joulurauhaa
 Essi Wuorela: Helkkää pienet tiu'ut
 Ressu Redford: Taas joulu saapuu
 Paula Koivuniemi: Tähti tähdistä kirkkain
 Armi ja Danny: Jouluaattona vasta
 Anna Hanski: Kun jouluyö taas saa
 Kake Randelin: Koivukuja viiden joulu
 Arja Koriseva: Milloin on joulu
 Timo Turpeinen: Joulupuun haaveistain rakennan
 Taneli Mäkelä: Tuo meille jouluksi lunta
 Eino Grön: Valkea joulu
 Meiju Suvas: Joulun tunnelma
 Heikki Salo: Kyyneleitä joulupuurossa

Lähteet 
 Joulun tähdet -CD 

Vuoden 1994 joulualbumit
Suomalaiset joulualbumit
Joulun tähdet (vuoden 2002 albumi)

Joulun tähdet on eri suomalaislaulajien joululauluja sisältävä albumi. Se julkaistiin vuonna 2002.

Kappaleet 
 Jore Marjaranta: Adeste Fideles (O Come, All Ye Faithful)
 Susanna Haavisto: Pieni rumpali
 Veeti: Marian poika
 Sakari Kuosmanen: Joulu ilman sinua
 Tapio Liinoja: Tonttu
 Vuokko Hovatta: On hanget korkeat nietokset
 Sami Saari: Maa on niin kaunis
 Pinja Hanski: Sylvian joululaulu
 Jorma Kääriäinen: Kirkossa
 Jukka Perko ja Virtuoosi Di Kuhmo: Mua siipeis suojaan kätke (instr.)
 Juha Lehti: En etsi valtaa, loistoa
 Minna Lasanen: Joululaulu (- The Christmas Song -)
 Pentti Hietanen: Talven rauha
 Jouluyö, juhlayö

Lähteet 
 Joulun tähdet -CD 

Vuoden 2002 joulualbumit
Suomalaiset joulualbumit
Urheilukeihäs

Urheilukeihäs on keihäänheittoon tarkoitettu säännöissä määritelty keihäs. 

Miesten keihäs on 2,6–2,7 metriä pitkä, ja sen massa on 800 grammaa. Naisten keihään pituus on 2,2–2,3 metriä ja massa 600 grammaa.

Vuonna 1986 IAAF:n tekninen komitea määräsi miesten keihään painopistettä siirrettäväksi 4 cm eteenpäin, jotta keihäät eivät niin usein olisi tulleet maahan lappeelleen. Naisten keihään painopistettä siirrettiin 3 cm eteenpäin vuonna 1999.

Lähteet 

Urheiluvälineet
Keihäät
Ismo Jokinen

Ismo Jokinen  (s. 1961) on suomalainen toimittaja ja viestintäkouluttaja. Hän on juontanut ja tehnyt MTV3-kanavalle erilaisia juontoja ja tuottanut 1994-2004 Ruututoimitus ohjelmaa. Jokinen on esiintynyt erilaisissa juontotehtävissä yli 30 vuotta. Viestintäkouluttajan työssä hän on luennoinut ja valmentanut useissa johtavissa suomalaisissa yrityksissä. Hän on erikoistunut valmennuksissaan median kohtaamiseen. Viimeisin televisiojuontotyö on kesän 2019 Tangomarkkinoiden suorat finaalilähetykset yhdessä Lola Odusogan kanssa.

Aiheesta muualla 
 Ismo Jokisen kotisivut Web Arcivessa

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset televisiokuuluttajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1961 syntyneet
Lappeenrannan Hiekkalinna

Lappeenrannan Hiekkalinna on Lappeenrannassa vuosittain rakennettava hiekkalinna. Hieman yli kolme miljoonaa kiloa hiekkaa kasataan haluttuihin kohtiin, tampataan ja tarvittaessa muotitetaan, jonka jälkeen itse veistäminen voi alkaa. Veistokset kestävät hyvin säävaihteluita. Syynä tähän on viimeistelyvaiheessa taideteosten päälle ruiskutettava puuliima-vesiseos, joka liimaa pienimmätkin yksityiskohdat säänkestäväksi.

Ensimmäisen kerran hiekkalinna rakennettiin Lappeenrannan sataman lähelle vuonna 2004. Linnan teemat vaihtuvat joka vuosi.

Vuoden 2010 ja 2011 hiekkalinnat suunniteltiin lasten ideoista ja piirustuksista. Vuoden 2011 Sirkus-teemaa oli suunnittelemassa jopa 250 lasta eri kouluista ja päiväkodeista.

Hiekkalinnan yhteydessä järjestetään monenlaisia aktiviteetteja lapsille ja lapsiperheille. Vuonna 2010 linnan yhteydessä oli teatteri-esityksiä lapsille, jättisuuri hiekkalaatikko, pomppulinna, Nikko-autorata, katusählykenttä, kahvila ja jäätelökioski. Tämän lisäksi myös leikkimökkikylä Williranta rakennetaan linnan kupeeseen. Willirannan rakentamisesta ja järjestelyistä vastaa Lappeenrannan Nuorkauppakamari ry. 

Hiekkalinnan vuotuinen kävijämäärä on ollut jatkuvasti kasvussa, ja on jo yli 180 000 henkilöä. Hiekkalinna on osa Huvisataman kokonaisuutta, jossa on tarjolla erilaisia ilmaishuveja. Hiekkalinna on avoinna kesäkuusta elokuun loppuun. 

Vuonna 2018 myös yleisöllä on mahdollisuus hiekkalinnan veistämiseen kaikille avoimilla veistovuoroilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://www.huvisatama.fi
http://www.lappeenranta.fi/hiekkalinna 
goSaimaa.com-matkailusivusto 

Lappeenrannan nähtävyydet
Heinrich Iffland

Heinrich Richard Karl Johannes Iffland (3. huhtikuuta 1897 Danzig-Langfuhr, Saksan keisarikunta – maaliskuu 1944 Königsberg, Saksa) oli saksalaissyntyinen valokuvaaja, joka työskenteli Helsingissä vuosina 1922–1939. Häntä pidetään yhtenä Suomen merkittävimmistä 1920–1930-luvun valokuvaajista.

Heinrich Ifflandin vanhemmat olivat salaylifinanssineuvos Richard Iffland ja Marie Peiker. Hän otti osaa ensimmäiseen maailmansotaan Feld Artillerie-Regiment 97:n luutnanttina 1914–1918 ja tutustui sotatehtävissä Suomeen. Sodan jälkeen Iffland suoritti ylioppilastutkinnon 1919, opiskeli valokuvausta Münchenissä 1920–1922 ja toimi sitten vuodesta 1922 alkaen valokuvaajana Helsingissä. Hän osti vuonna 1930 Karl Emil Ståhlbergin perustaman perinteikkään valokuvaamon Atelier Apollon, jossa oli työskennellyt vuodesta 1922 lähtien.

Iffland kuvasi paljon henkilö- ja muotikuvia ja harjoitti lisäksi teollisuus- ja arkkitehtuurikuvausta. Hän kuului modernia valokuvakäsitystä suosineeseen ABISS-ryhmään ja osallistui Kameraseuran toimintaan.

Iffland poistui Suomesta syksyllä 1939 ja kuoli Königsbergissä toisen maailmansodan loppuvaiheissa.

Lähteet

Kirjallisuus
Suomen valokuvataiteen museo

Viitteet

Saksalaiset valokuvaajat
Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Pyhiinvaeltajat

Pyhiinvaeltajat on Pelle Miljoonan yhdeksäs kaunokirjallinen teos. WSOY julkaisi sen vuonna 2006.

Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1960-luvulle. Tarina kertoo päähenkilö Repan matkasta Haminasta maailmalle. Muita hahmoja ovat mm. brasilialainen Carmen ja suomalainen kirkonmies Elias sekä heidän lapsensa Santos ja Maria.

Lähteet 

 Kirja Pelle Miljoonan sivuilla
 Bookplus.fi

Pelle Miljoonan kirjat
Vuoden 2006 kirjat
Heikki Hiilamo

Heikki Tuomas Hiilamo (s. 4. joulukuuta 1964 Lahti) on suomalainen valtiotieteiden ja filosofian tohtori sekä tietokirjailija. Hän on työskennellyt Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan professorina elokuusta 2013. Tätä ennen hän työskenteli Kansaneläkelaitoksessa tutkimusprofessorina. Hiilamo nimettiin vuonna 2008 Tampereen yliopiston terveystieteen laitokselle sosiaali- ja terveyspolitiikan dosentiksi.

Hiilamon tutkimusalueita dosenttina olivat muun muassa tupakkayhtiöiden toiminta suomalaisissa oikeudenkäynneissä ja  sosiaalipolitiikan alalla etenkin perhepolitiikka ja köyhyys. Heikki Hiilamo on aiemmin toiminut muun muassa diakonia- ja yhteiskuntatyön johtajana kirkkohallituksessa sekä Diakonia-ammattikorkeakoulun Diak Etelän -yksikön johtajana Helsingissä. Hän on harjoittanut tutkivaa journalismia sekä julkaissut dokumentti- ja tietokirjallisuutta. Hiilamo omistaa osan Voima-lehden kustantamosta ja Into-kustannuksesta. 1990-luvun keskivaiheilla Hiilamo toimi Ydin-lehden päätoimittajana ja vuosina 1994–1997 Yleisradion toimittajana. Vuosina 1993–1994 Hiilamo teki Ylessä kokeellista ja ärhäkkää ajankohtaisohjelmaa A-mok yhdessä Jouko Salokorven, Ari Korvolan, Kari Tervon ja Heikki Vuennon kanssa. Hiilamo on kirkon uudistamista ajavan liberaali Tulkaa kaikki-liikkeen perustajajäsen ja aktiivi.

Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Hiilamo oli vihreiden ehdokkaana Uudellamaalla saaden 1 596 ääntä.

Näkemyksiä

Hiilamo on pitänyt Vihreiden nuorten esittämää 600 euron perustuloa liian kalliina. Hän on pitänyt realistisempana tasona toimeentulotuen perusosaa, joka on ollut yksinasuvalle 491,21 euroa kuukaudessa.

Hiilamon mielestä veloista vapauttava henkilökohtainen konkurssi pitäisi sallia.

Teokset

Palkinnot ja tunnustukset
 Lumilapio-palkinto 1996, Skop – lyhyt historia (kirja)
 2010 Olli-palkinto, jonka myöntää Suomalainen Sanomalehtimiesliitto
 2011 Vuoden Lykkiläinen. Lahden yhteiskoulun entisten oppilaiden yhdistyksen hallituksen valitsemana.
 2016 tiedonjulkistamisen valtionpalkinto teoksesta Hyvinvoinnin vakuutusyhtiö: Mistä SOTE-uudistuksessa on kysymys?
 Suomen kulttuurirahaston 35 000 euron suurpalkinto 2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Professori puolustaa perustuloa – "Huomattava saavutus" (29.8.2016) (helsinginuutiset.fi)
 Matti Mielonen: Professorilla on tupakka aina mielessä. Helsingin Sanomat 16.2.2015.
 Anna-Kaisa Hiltunen: Professori tasa-arvo (ulkopolitiikka.fi)

Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset päätoimittajat
Yhteiskunnalliset ajattelijat
Suomalaiset sosiaalipoliitikot
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Radio Aino

Radio Aino oli Yleisradion digitaalinen radiokanava. Kanava lähetti marraskuusta 1999 vuoden 2002 loppuun ohjelmaa nuorille aikuisille, erityisesti naisille. Uuden digitaalisen radiokanavan oli tarkoitus olla vaihtoehto Radio Suomen ja Radiomafian väliin putoavalle kuuntelijajoukolle. 

Kanava kuului internetissä ja 29. marraskuuta 1999 alkaen myös pääkaupunkiseudun ULA-verkossa taajuudella 103,7 MHz. Tampereella kanava kuului ULA:lla taajuudella 88,3.

Radio Ainon ohjelmisto koostui pääosin ulkomaisesta pop- ja rock-musiikista sekä lifestyle-puheohjelmistosta. Eniten medianäkyvyyttä saivat kanavan radiopersoonat Maria Guzenina, joka  toimitti Seppo Pietikäisen kanssa Parisuhdepalvelu - ohjelmaa sekä radiokokki Sami Garam. Kanavan uutiset tuotti Ylen Radiouutisten ns. ainomafia-ryhmä. Kanavan ohjelmapäällikkönä toimi Tuija Aalto.

Radio Aino pyrki panostamaan äänen laatuun sekä musiikissa että omissa jutuissa, koska tarkoitus oli houkutella pääkaupunkiseudun ulakuuntelijat ostamaan digitaalisia radiovastaanottimia. 

Radio Aino ei saavuttanut sille asetettuja kuuntelijamäärätavoitteita. Vuoden 2003 radiouudistuksessa sen tilalle perustettiin YleQ, joka myös jäi lyhytikäiseksi: se lopetti syyskuussa 2006.

Lähteet 

 YLEn uusin digiradio, Radio Aino, on aloittanut. 1999. YLE Info.  
 Turun Sanomat 4.12.2002: Yle pani kaiken uusiksi

Aiheesta muualla 

 Nettiradio Mikaeli (1999): Räväkkä Radio Aino aloittaa
 Tutkija Marko Ala-Fossi: Radiotoiminta Suomessa: lyhyt oppimäärä (2004)
 YLE tk-lehti huhtikuu 2005: Kilpailu kuluttajan taskuun kiihtyy - radion reviirille on tungosta

Ylen radiokanavat
Rögle BK

Rögle BK on ruotsalainen jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Ängelholm. Seura pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä, jonne se nousi kaudeksi 2015–2016. Aikaisemmin se on pelannut Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä 1992–1996, 2008–2010 ja 2012–2013. Joukkue on hallitseva mestari Mestarien liigassa, CHL:ssä.

Jäädytetyt numerot 
 1 Kenth Svensson
 9 Lennart Åkesson
 13 Roger Elvenes
 19 Kenny Jönsson
 25 Stefan Elvenes

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Cam Abbott 
 Apuvalmentaja: Lars Johansson 
 Apuvalmentaja: David Printz 
 Maalivahtivalmentaja: Peter Hirsch 
 Fysiikkavalmentaja: Erik Olsson 
 Huoltopäällikkö: Frederik Andersen 
 Huoltopäällikkö: Jonas Elofsson 
 Puheenjohtaja:  Håkan Eriksson 
 Toimitusjohtaja:  Chris Abbott 
 Apulaistoimitusjohtaja:  Hampus Sjöström 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rögle BK 
 AIA 

SHL-joukkueet
Ängelholmin kunta
Vuonna 1932 perustetut urheiluseurat
Finnkino Plaza

Finnkino Plaza on Finnkino-ketjun elokuvateatteri Oulussa Vanhatullin kaupunginosassa.  Teatterissa on kahdeksan salia, joissa on yhteensä 1 156 asiakaspaikkaa.

Finnkino Plazan ovat suunnitelleet arkkitehdit Juha Paldanius ja Jorma Teppo, ja se avattiin 23. marraskuuta 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finnkino Plaza 

Vanhatulli
Oulun rakennukset ja rakennelmat
Oulun elokuvateatterit
Kreivi Duckula

Kreivi Duckula (alkuperäiseltä nimeltä Count Duckula) on brittiläinen vuosina 1988–1993 valmistunut piirrossarja. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta, joka sisälsi 65 jaksoa.

Sarja kertoo Transylvaniassa asuvan vampyyriankan Kreivi Duckulan (Count Duckula) elämästä hänen hovimestarinsa Igorin ja kodinhoitaja Nannyn (Tädin) kanssa.

Sarjaa on esittänyt Britanniassa televisiokanava ITV. 

Suomessa sarjaa ei ole esitetty televisiossa, mutta sen jaksoja on julkaistu 1990-luvulla VHS-kaseteilla suomenkielisellä jälkiäänityksellä. Suomenkielisestä dubbauksesta vastasi Finnkasper ja Matti Ranin Ky.

Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Kreivi Duckula oli sijalla 61.

Äänirooleissa
Englanninkielinen jälkiäänitys:

Suomenkielinen jälkiäänitys:

Lähteet

1980-luvun piirrossarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
Kuvitteelliset linnut
Kuvitteelliset vampyyrit
1980-luvun televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Ytimennävertäjät

Ytimennävertäjät (Tomicus) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva suku. Ytimennävertäjät lukeutuvat Suomessa pahimpiin mäntyjen hyönteistuholaisiin. Ytimennävertäjät katkovat mäntyjen latvakasvaimia tunkeutumalla versojen ytimiin ja aiheuttavat näin kasvutappioita. Tästä ytimiin tunkeutumisesta juontuu myös suvun nimi. Ytimennävertäjät eivät pysty tappamaan terveitä puita. Ytimennävertäjien työstä seuraa puiden latvojen harsuuntuminen ja latvat saattavat kuivua kokonaan, jos tuhot jatkuvat vuodesta toiseen. Näin käy useasti sahojen ja pysyvien varastopaikkojen lähellä.

Laki määrää, että tuore mäntypuutavara on kuljetettava metsistä ja metsävarastoista pois heinäkuun alkuun mennessä. Tämä johtuu ytimennävertäjien aiheuttamista suurista kasvutappioista.

Lisääntyminen 
Ytimennävertäjät lisääntyvät metsässä yli keskikesän olleessa mäntypuutavarassa. Juhannuksen jälkeen uudet ytimennävertäjät kuoriutuvat, jonka jälkeen lentävät mäntyjen latvoihin. Latvuksissa uusi sukupolvi tunkeutuu vuosikasvaimiin. Syksyn kuluessa kasvaimet karisevat kuolleina maahan. Joskus ytimennävertäjät saattavat lisääntyä ilman metsään jätettyä puutavaraa. Esimerkiksi lumi voi katkoa etenkin nuoria mäntyjä, jonka jälkeen metsässä on paljon lisääntymismateriaalia ytimennävertäjille.

Lajit 
Tomicus destruens
Vaakanävertäjä (Tomicus minor)
Pystynävertäjä (Tomicus piniperda)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Ytimennävertäjät (Tomicus)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Ytimennävertäjät
Fauna Europaea: Tomicus 
Bug Guide: Genus Tomicus 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Tomicus 
Pherobase: Semiochemicals of Genus Tomicus 

Kaarnakuoriaiset
Kasvien tuhohyönteiset
Metsätuhot
Jääkiekon SM-liigakausi 1986–1987

Jääkiekon SM-liigan kausi 1986–1987 oli järjestykseltään kahdestoista Jääkiekon SM-liigan kausi. Mestaruuden voitti Tappara, hopeaa sai Kärpät ja pronssia HIFK. Runkosarjan voitti Kärpät. Mestaruus oli Tapparalle kuudes SM-liigan historiassa ja kaikkiaan kolmastoista.

Uudistuksena pelattiin runkosarjassa 44 ottelukierrosta entisen 36 kierroksen asemesta. Ottelumäärän lisäys toteutettiin pelaamalla ns. välisarjan kierrokset kahdessa viiden joukkueen lohkossa.
Runkosarjassa saavutettiin uusi yleisöennätys. Ensimmäistä kertaa rikottiin tavoitteena ollut miljoonan katsojan raja keskiarvonkin ottelua kohden noustessa lähelle 5000 katsojan haamurajaa.

Runkosarja 

Jokerit putosi liigasta. Tilalle nousi KooKoo.

Pistepörssi

Ottelut

1. ja 2. kierros 
21.9. - 16.11.1986

välisarja 
18.11.86 - 10.1.87

3. ja 4.kierros 
23.11.86 - 26.2.87

x ottelutuloksen perässä = tulos jatkoajan jälkeen.

Semifinaalit 

 Tappara - TPS 5-6 , TPS - Tappara 1-2 , Tappara - TPS 6-0 , TPS - Tappara 3-5. Tappara finaaliin voitoin 3–1.
 Kärpät - HIFK 3-2 , HIFK - Kärpät 6-1 , Kärpät - HIFK 8-4 , HIFK - Kärpät 2-4. Kärpät finaaliin voitoin 3–1.

Pronssiottelu 

 TPS - HIFK 1-5

Loppuottelut 

 Kärpät - Tappara 3-5 , Tappara - Kärpät 6-4 , Kärpät - Tappara 5-1 , Tappara - Kärpät 6-3 , Kärpät - Tappara 2-5. Tappara mestariksi voitoin 4–1.

Liigakarsinta 

KalPa säilyi SM-liigassa.

Lähteet
 Hockey Archives
 Jääkiekkokirja 27 1987-88

Jääkiekon SM-liigakaudet
Jääkiekkosarjojen kausi 1986–1987
Ville Kiviniemi

Vilhelm (Ville) Kiviniemi (17. maaliskuuta 1877 Kittilä – 21. kesäkuuta 1951 Kittilä) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Kiviniemi syntyi talollinen Johan Kiviniemen ja Greta Stina Hakalan lapsena vuonna 1877 Kittilässä. Nuoruutensa hän työskenteli vanhempiensa maatilalla ja hän jatkoi vanhempiensa jälkeen tilanpitoa. Vuonna 1918 Suomen sisällissodan jälkeen Kiviniemi pakeni valkoista terroria Venäjälle, josta hän kuitenkin palasi takaisin Suomeen. Suomeen palattuaan hän oli vangittuna poliittisista syistä noin neljän vuoden ajan. 

Kansanedustajana Kiviniemi toimi vuosina 1917–1918 edustaen Lapinmaan vaalipiiriä ja eduskunnassa hän oli jäsenenä Talousvaliokunnassa.

Kiviniemi oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Ensin vuosina 1897–1906 Elisabet Rannan kanssa ja myöhemmin vuodesta 1908 lähtien Susanna Kristiina Rantakaukosen kanssa.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Lapin vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Kansainvälinen ajokortti

Kansainvälinen ajokortti (, IDP, ) on asiakirja, joka oikeuttaa haltijan käyttämään motorisoitua ajoneuvoa muussa kuin vakituisessa asuinmaassaan tai kortin myöntäjämaassa. Asiakirja on käännös haltijan kansallisesta ajokortista useille kielille, ja se on esitettävä pyydettäessä varsinaisen ajokortin lisäksi ajomaan viranomaisille.

Kansainvälinen ajokortti sisältää mm. seuraavat tiedot: kortin numero, voimassaoloaika, kortin myöntäjä, ajokortin tiedot, haltijan valokuva ja henkilötiedot sekä ajokorttiluokka (A, B, C, D, E tai näiden yhdistelmä).

Kansainvälistä ajokorttia koskevat useat kansainväliset tieliikennesopimukset: Pariisin sopimus 1928, Geneven sopimus 1949 ja Wienin sopimus 1968. Näistä keskimmäinen, Geneven sopimus, on useimpien valtioiden ratifioima. Geneven sopimuksen mukainen asiakirja on voimassa vain vuoden myöntämispäivästä lukien, Wienin sopimuksen mukainen asiakirja on voimassa kolme vuotta. Suomessa valtioneuvosto on antanut kansainvälisten ajokorttien kirjoittamisoikeuden Autoliitolle, joka tarkastaa ajo-oikeuden Traficomilta, ennen niiden luovuttamista asiakkaalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kansainvälisen ajokortin hakemuslomake
Kansainvälisen ajokortin vaatimukset maittain
Wienin sopimus 1968 

Ajokortti
Kansainväliset sopimukset
Matkailu
Autoilu
Johannes I Antiokialainen

Johannes I Antiokialainen oli Antiokian patriarkka vuosina 429-441 ja johti maltillista idän piispojen ryhmää nestoriolaisuuskiistassa. Hänet sekoitetaan joskus Johannes Krysostomokseen, jota on myös kutsuttu Johannes Antiokialaiseksi. Johannes tuki aktiivisesti ystäväänsä Nestoriosta Kyrillos Aleksandrialaista vastaan.

Vuonna 431, Johannes saapui myöhässä Efesoksen kirkolliskokoukseen. Kyrillos päätti olla odottamatta häntä ja aloitti kokouksen ilman Johannesta ja hänen kannattajiaan, jolloin kokous tuomitsi Nestorioksen. Kun Johannes saapui paikalle muutama päivä myöhemmin, hän kokosi vasta-kokouksen (tunnetaan myös nimellä 'rosvokokous), joka tuomitsi Kyrilloksen ja kumosi Nestorioksen tuomion.

Vuonna 433 Johannes sopi Kyrilloksen kanssa, menettäen samalla monia kannattajia patriarkaattinsa alueella.

Patriarkat
300-luvulla syntyneet
400-luvulla kuolleet
Rev Hammer

Rev Hammer (s. 1965), oikealta nimeltään Stephen Ryan, on englantilainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä.

Ryan syntyi Kentissä sukutaustaltaan lontoolais-irlantilaiseen perheeseen. Lapsuutensa hän vietti Buntingfordin kylässä Herefordshiressä. Ensimmäistä kertaa lavalla hänet nähtiin kouluaikoina kokoonpanossa Featus and the Undertakers. Sen hajottua hän muodosti yhdessä Grant Davidsonin kanssa duon Hammer & Sickle. Keikkojen ohella he levyttivät vuonna 1986 kappaleet ”Buntingford Town Blues” ja ”Far Too Many Heroes” kokoelma-albumille Buntingford Centre of the Universe, josta otettiin vain 500 kappaleen painos. Levyllä soittivat myös New Model Army -yhtyeen Justin Sullivan ja Rob Heaton peitenimillä Crowman ja Rokk Artthrobbe.

Vuonna 1986 Rev Hammer perusti yhdessä Justin Sullivanin, Joolzin ja basisti Brett Selbyn kanssa kiertävän lavashow'n nimeltä Red Sky Coven. Monipuoliset esitykset sisälsivät Rev Hammerin laulujen ja vitsinkerronnan lisäksi Sullivanin esittämiä akustisia versioita New Model Armyn lauluista sekä Joolzin tarinoita ja runonlausuntaa.

Vuonna 1991 Rev Hammer levytti ensimmäisen oman albuminsa Industrial Sound and Magic, jonka taustayhtyeenä soittaa The Levellers. Seuraava albumi, Bishop of Buffalo, ilmestyi 1994. Vuonna 1995 The Levellers versioi Rev Hammerin kappaleen ”The Maid of the River” Britannian albumilistan kärkisijan saavuttaneelle Zeitgeist-albumilleen. Samana vuonna The Levellers levytti myös Rev Hammerin kappaleen ”Searchlights” hyväntekeväisyyslevylle Help, jolla kerättiin rahaa Bosnian sodan uhreille. Green Fool Recordings, Rev Hammerin kolmas soololevy, ilmestyi vuonna 1996.

Rev Hammerin uran suurin yksittäinen projekti on epäilemättä ollut vuonna 1997 ilmestynyt konseptialbumi Rev Hammer's Freeborn John: The Story of John Lilburne – The Leader of The Levellers, joka kertoo Englannin sisällissodan aikaisen Levellers-liikkeen johtajasta John Lilburnesta. Levyllä esiintyy Rev Hammerin itsensä lisäksi muun muassa Maddy Prior, Justin Sullivan ja The Levellers – edellä mainitun poliittisen liikkeen mukaan nimetty nyky-yhtye. Vuonna 2005 Freeborn John esitettiin ensimmäistä kertaa yleisön edessä Beautiful Days -festivaalilla ja esitys taltioitiin DVD:lle ja CD:lle. Helmikuussa 2008 show kiersi kuudessa englantilaisessa teatterissa. Lähes kaikki alkuperäiset esiintyjät olivat yhä mukana.

Rev Hammerin viimeisimmät soololevyt ovat Spitting Feathers vuodelta 2004 ja Down the Alley vuodelta 2010. Lisäksi hän on viime vuosina esiintynyt yhdessä The Levellersin jäsenten kanssa akustisella kokoonpanolla Drunk in Public.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Rev Hammerin kotisivut

Brittiläiset laulajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Eira Kasper

Eira Kasper (s. 1951 Äänekoski) on suomalainen musiikinopettaja. Hän toimi vantaalaisen Vaskivuoren lukion rehtorina vuosina 1989–2017. Hän on ollut mukana tekemässä useita musiikin oppikirjoja kouluihin.

Vuonna 2008 Kasper sai Vantaan SDP:n Vuoden yhteiskunnallinen teko-palkinnon. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin Cygnaeus-palkinto.

Teoksia
 Eira Kasper, Raija Lampila, Riitta Tikkanen: Koulun musiikki 7: Selvät sävelet (Otava 1985)
 Eira Kasper, Raija Lampila, Riitta Tikkanen: Koulun musiikki 8–9: Maailma soi (Otava 1987)
 Eira Kasper, Raija Lampila, Riitta Tikkanen: Musiikinystävän käsikirja (Otava 1991)
 Eira Kasper, Raija Lampila: Opus
 Lukion musiikki, kurssit 1–2 (Otava 1991)
 Lukion musiikki, kurssit 3–4 (Otava 1992)
 Musiikin työpaja (Otava 1994)
 Suomalaisena musiikin maailmassa (Otava 1994)
 Maailmanmusiikista populaarimusiikkiin (Otava 1996)
 Näyttämömusiikkia (Otava 1998)
 Petri Kangas, Eira Kasper, Raija Lampila, Antti Paavilainen, Matti Suomela: Selvät sävelet 8–9 (Otava 1998)
 Eira Kasper, Raija Lampila, Riitta Tikkanen: Selvät sävelet 7 (Otava 1997)
 Eira Kasper, Raija Lampila: Amadeus
 Johdatus musiikin maailmaan (Otava 1999) 
 Musiikkimaisemia (Otava 2000)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vaskivuoren lukio 

Suomen koulujen rehtorit
Suomalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Polttoitsemurha

Polttoitsemurha on itsemurha, jonka tekijä sytyttää itsensä palamaan. Monesti polttoitsemurha on tarkoitettu poliittiseksi protestiksi, jolloin se toteutaan julkisella paikalla.

Tunnettuja polttoitsemurhan tehneitä ovat buddhalainen munkki Thích Quảng Đức vuonna 1963 Etelä-Vietnamin politiikkaa protestoidakseen, Norman Morrison vuonna 1965 vastalauseeksi Vietnamin sodalle sekä Jan Palach vuonna 1969 protestiksi Neuvostoliiton edellisenä vuonna suorittamalle Tšekkoslovakian miehitykselle. Jan Palachin esimerkkiä seurasivat Tšekkoslovakiassa muutamat muutkin henkilöt.

Vuonna 2001 Kiinan media näytti kuvia useiden Falun Gong -järjestön kannattajien julkisesta polttoitsemurhista Tiananmenin aukiolla.
Liikkeen mukaan tapaukset olivat lavastettuja sen mustamaalaamiseksi.

Vuonna 2003, kun Ranskan poliisi oli pidättänyt iranilaisten Kansan mujahedin -järjestön johtajan Maryam Rajavin Pariisissa, kymmenen liikkeen jäsentä sytytti itsensä tuleen Euroopan eri kaupungeissa. Heistä kaksi kuoli.

Tunisialainen katukauppias Mohamed Bouazizi teki 17. joulukuuta 2010 polttoitsemurhan Sidi Bouzidin kaupungissa, kun korruptoitunut poliisi oli takavarikoinut lupien puutteeseen vedoten hänen vihanneskärrynsä ja vaakansa. Tapaus johti pian mellakoihin, jotka levisivät koko maahan, ja Tunisian kansannousu ajoi lopulta maata parikymmentä vuotta hallinneen presidentti Zine el-Abidine Ben Alin maapakoon 14. tammikuuta 2011. Tunisian esimerkki sai ainakin kahdeksan muuta henkilöä yrittämään polttoitsemurhaa eri arabimaissa tammikuussa 2011, osa menehtyi vammoihinsa. Venäläinen udmurttivähemmistöön kuulunut sosiologi ja kieliaktivisti Albert Razin teki vuonna 2019 polttoitsemurhan Udmurtian tasavallan hallintopalatsin edessä Iževskissä.

Tiibetissä on vuoden 2009 helmikuusta lähtien 130 henkilöä sytyttänyt itsensä palamaan vastareaktiona Kiinan harjoittamalle sorrolle, joka kohdistuu erityisesti miehitetyn Tiibetin buddhalaiseen uskontoon sekä Tiibetin kieleen ja kulttuuriin. Polttoitsemurhien tekijät ovat ilmaisseet haluavansa Dalai Laman palaavan takaisin Tiibetiin ja vapautta tiibetiläisille. Itsensä tuleen sytyttäneistä 110 on miehiä ja 20 naisia. Näissä polttoitsemurhissa on kuollut 112 henkilöä.

Lähteet

Itsemurha
Tuli
Allu Finland

Allu Finland Oy suunnittelee, valmistaa ja markkinoi maanrakennuslaitteita ympäristön hoitoon, kierrätysmenetelmien tehostamiseen ja erilaisten maa-ainesten ja materiaalien käsittelyyn. 

Yhtiön pääkonttori ja tehdas ovat Orimattilassa. Konsernilla on toimintaa muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa, Argentiinassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Kaiken kaikkiaan jakeluverkosto käsittää yli 30 maata. 

Allu Finlandin toiminta perustuu ISO9001:2000-, ISO14001- ja OHSAS18001-sertifikaatteihin.

Tuoteperhe 
 Seulamurskaimet
 Seulakauhat
 Stabilointijärjestelmä 
 Tärylevyt

Aiheesta muualla 
 Allu Finland Oy -kotisivut

 Suomalaiset yritykset
DOI

DOI (digital object identifier) on vuonna 2000 käyttöön otettu elektronisille asiakirjoille, teksteille, kuville, äänelle, videoille ja ohjelmistoille annettava pysyvä tunniste. DOI-tunniste toimii samaan tapaan kuin URI-tunnisteissa URN, eli se viittaa tiettyyn nimenomaiseen dokumenttiin osoitteesta riippumatta, toisin kuin URLit, jotka viittaavat tiettyyn sijaintiin. DOI-tunnisteiden jakelua säätelee International DOI Foundation (IDF). DOI-tunnisteita jakavat IDF:n valtuuttamat rekisteröintiauktoriteetit, yleensä maksua vastaan. Tunnisteita käytetään hyvin usein tiedeartikkeleiden yhteydessä.

DOI-tunnisteet ovat muotoa 10.1000/182, missä 10. on hakemistokoodi joka ilmaisee rekisteröintiauktoriteetin, 1000 julkaisijakoodi joka ilmaisee dokumentin julkaisijan, ja 182 on dokumentin koodi. Selkeyden vuoksi koodissa käytetään usein etuliitettä "doi:", esimerkiksi "doi:10.1000/182". Tunnisteet voidaan useimmiten löytää DOI-hakemistojen kautta, esimerkiksi haettaessa edellä mainittua asiakirjaa DOI:n omalta hakemistopalvelimelta, se voidaan hakea muodossa http://dx.doi.org/10.1000/182, mutta myös hakukoneella, esimerkiksi Googlella.

Lähteet

Metadata
Tunnisteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Adam Honkanen

Adam Adaminpoika Honkanen (1835 Mansikkamäki, Pertunmaa – 1913 Hartola) oli suomalainen kansanrunoilija ja ennustaja.

Hartolan, myöhemmin Pertunmaan Mansikkamäen kylässä Mansikkamäen talossa syntyneen Adam Honkasen vanhemmat olibat itsellisiä jotka myöhemmin ryhtyivät torppareiksi Hartolan Nipulin kylän Hongiston torppaan ja Honkanen otti sukunimensä torpan nimen mukaan. Hän opetteli itsekseen lukemaan ja kirjoittamaan ja luki kaikki kirjat jotka sai käsiinsä. 

Riitauduttuaan kotonaan Honkanen vietti elämänsä kiertolaisena. Hän laati runoja ja virsiä joita julkaistiin parina runovihkona. Naimattomana elänyt Honkanen kuoli 87-vuotiaana vaivaistalossa toukokuussa 1913 ja hänet on haudattu Hartolan hautausmaalle. Honkanen varoitti runoissaan muun muassa viinan kiroista sekä uskonnollisista lahkolaisliikkeistä. Suurin on hänen runoistaan on kadonnut sillä vain muutamia niistä julkaistiin painettuina. Honkanen oli myös taitava hautapatsaiden maalaaja ja maalasi vanhemmalla iällään ulkomaalauksia ja korjasi kalanpyydyksiä.

E. J. Ellilän kirjan mukaan Adam Honkasen kerrotaan myös ennustaneen 1885 että vuonna 1915 olisi käynnissä maailmansota ja hän toivoi kuolevansa ennen sitä.

Teoksia 
 Uusia kauniita lauluja. 1883
 Uskonnollisia virsiä.  1884

Kirjallisuutta 
 E. J. Ellilä : Adam Honkanen, Hartolan seurakunnasta.   1938
 Lauri Honkanen: Kansanrunoilija Adam Honkanen. Paikalliskulttuuria Pertunmaan kunnan Mansikkamäen- ja Nipulin kylistä vuosilta 1826 -1913.  Mansikkamäen-Nipulin kyläyhdistys ry 1998, ISBN 952-91-0482-0

Lähteet 
 Hartolan kirjailijat 

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1835 syntyneet
Vuonna 1913 kuolleet
Boomi

Tampereen yliopiston kauppatieteiden opiskelijat – Boomi ry on Tampereen yliopiston johtamisen ja talouden tiedekunnan kauppatieteiden opiskelijoiden etu- ja palvelujärjestö. Se on yksi Suomen Ekonomien kylteriyhdistyksistä.

Boomi on perustettu vuonna 1965 ja rekisteröity 13.9.1968. Se on yksi Suomen aktiivisimmista opiskelijajärjestöistä ja Tampereen opiskelijajärjestöistä suurin. Boomin tehtävänä on valvoa jäsentensä opiskelijaetuja ja kehittää yhteistyötä opiskelijoille tarpeellisten verkostojen kanssa. Tapahtumapuolella Boomi järjestää monipuolisesti esimerkiksi yritysvierailuita ja juhlia.

Yhdistyksessä on noin 1000 opiskelijajäsentä. Järjestön toimintaa johtaa nykyisin 10-henkinen hallitus, joka valitaan vuosittain syyskokouksessa. Järjestön toimitilana on Tampereella Boomilaakso, jonka lempinimi opiskelijoiden keskuudessa on Bola. Boomilaakson lisäksi Boomin tilana on myös Bolan yhteydessä toimiva Klubi 57, joista jälkimmäinen on vajaan kahdensadan hengen juhlatila. Molemmat tilat ovat vuokrattavissa myös ulkopuolisten käyttöön.

Nykyisin Boomi tunnetaan hyvin vuodesta 1993 järjestetyistä suosituista Poikkitieteellisistä Haalaribileistä, jotka pidetään yhdeksän kertaa vuodessa perinteisesti opintotuen maksun jälkeisenä torstaina. 

Boomin suurin ja tunnetuin tapahtuma on Hämeenkadun Appro, jonka se on järjestänyt jo vuodesta 1982. Hämeenkadun Appro on nykyisin Suomen suurin opiskelijatapahtuma ja se keräsi yli 11 000 kävijää vuonna 2019.

Vuoden 2015 keväällä Boomi lanseerasi uuden tapahtuman nimellä Särkän Märkä, joka pidetään Särkänniemessä.

Boomin kulttuuri 

‎Boomin jäsenistöä kutsutaan tuttavallisemmin boomareiksi. Ensimmäisen vuoden opiskelijoita kutsutaan smurffeiksi ja heistä tulee virallisesti boomareita heti kastajaisten jälkeen. Boomarit pukeutuvat usein Boomin vapaa-ajan tapahtumiin haalareihin, jotka ovat väriltään laivastonsiniset. Boomi julkaisee myös ainejärjestön omaa lehteä nimeltä VapaaBoomari, jonka nimi periytyy Boomin edustajistoryhmittymän nimestä (Vapaaboomarit) Tampereen ylioppilaskunnan (Trey) edustajistossa.

Boomin puheenjohtajat 1998–2022 
 2022 Eveliina Aakula
 2021 Heli Mäki
 2020 Santeri Seppälä 
 2019 Mikko Malmström
 2018 Niko Pankka
 2017 Antti Poikolainen
 2016 Janne Vikman
 2015 Heta Häkkinen
 2014 Lauri Linnainmaa
 2013 Ville Kaukoranta
 2012 Riku Jokinen
 2011 Topias Nurminen
 2010 Jouni Markkanen
 2009 Anneli Klinga
 2008 Antti Nikkanen
 2007 Tuomas Räsänen
 2006 Jarkko Forsberg
 2005 Juhana Tikka
 2004 Jarno Lahtinen
 2003 Jussi Lehtonen
 2002 Kristian Hiljander
 2001 Jussi Leskinen
 2000 Sanna Ruokola
 1999 Sampo Lehtiniemi
 1998 Tapani Nenonen

Aiemmin muun muassa
 1981–1982 Sakari Tamminen

Lähteet 
 Boomi ry:n kotisivut
 Klubi 57
 Boomi30Historiikki - eli tamperelaisen ekonomikoulutuksen lieveilmiöiden historia

Aiheesta muualla 
Boomi ry:n kotisivut
Hämeenkadun Appro
Särkän Märkä 
Klubi 57

Suomalaiset ainejärjestöt ja killat
Tamperelaiset järjestöt
Tampereen yliopisto
Tampereen yliopisto (1925–2018)
Marianne Stenius

Marianne Stenius (s. 1951) on suomalainen taloustieteilijä. Stenius valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi vuonna 1973, lisensiaatiksi vuonna 1979, ja valtiotieteen tohtorin arvon hän sai vuonna 1986. Vuodesta 2014 hän on Åbo Akademin hallituksen puheenjohtaja.

Stenius on toiminut Svenska handelshögskolan -kauppakorkeakoulun rahoituksen professorina vuodesta 1990 lähtien. Lisäksi hän on dosentti Åbo Akademissa ja Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Stenius toimi Kansantaloustieteen valtakunnallisen jatkokoulutusohjelman johtajana vuosina 1991-1992. Stenius valittiin kauppakorkeakoulun rehtoriksi ensimmäisen kerran vuonna 1993, ja hänen toimikautensa jatkui vuoteen 2010. Hän on yksi ensimmäisistä yliopistotason oppilaitosten naisrehtoreista Suomessa.

Stenius sai vuonna 1998 Helsingin kauppakorkeakoulun myöntämän Jaakko Honko -mitalin ansioistaan tieteiden välisen tutkimuksen edistämisessä. Hänelle on myönnetty myös kauppatieteellisen yhdistyksen Huugo Raninen -mitali vuonna 2002 sekä Helsingin kaupungin kultainen Helsinki-mitali vuonna 2000.

Stenius on Suomen Tiedeseuran jäsen ja on toiminut Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana.

Lähteet

Suomalaiset taloustieteilijät
Svenska handelshögskolanin professorit
Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Operaatio Lähde

Operaatio Lähde () oli Britannian laivaston hyökkäyssarja Norjan Alattionvuonon sivu-uomiin Kåvuonoon ja Langevuonoon sijoitettujen Saksan laivaston  taistelulaiva Tirpitzin, taisteluristeilijä Scharnhorstin ja raskaan risteilijä Lützowin lamauttamiseksi X-luokan pienoissukellusveneiden avulla. Operaatio Lähde toteutettiin syyskuussa 1943. Operaation tuloksena Tirpitziä vahingoitettiin niin paljon, ettei se enää aktiivisesti osallistunut sotatoimiin.

X-luokan alukset 
X-alukset olivat 15,6 metriä (51,3 jalkaa) pitkiä ja 1,77 m (5,8 jalkaa) leveitä. Niiden maksimikorkeus oli 1,8 metriä (5,9 jalkaa). Alusten pääkoneena oli 42-hevosvoimainen, Lontoon kaksikerrosbusseissa käytetty Gardner-dieselmoottori. Sukelluksissa ajoon käytettiin 30 hevosvoiman Keith Gardner Electric Motor -sähkömoottoria. Alusten maksiminopeus pinta-ajossa oli 6,5 solmua ja sukelluksissa 5,5 solmua. X-aluksen toimintasäde oli 1 860 merimailia. 

Hyökkäystä varten aluksissa oli nelihenkinen miehistö: päällikkö, sukeltaja, kone- ja ruorimies sekä muun muassa aluksen syvyytyksestä ja tasapainosta huolehtiva ensimmäinen luutnantti. Kuljetusmiehistöön ei kuulunut sukeltajaa.

Prototyypit valmistettiin yksityisellä Varley Marine Ltd:n telakalla, yrityksen omistajan Cromwell Varleyn, entisen merivoimien komentajakapteenin, johdolla. Ensimmäinen X-alus, prototyyppi X-3 laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1942 ja se saatiin viimeistellyksi toukokuussa.Operaatio Lähteeseen tarkoitetut kuusi tuotantosarjan alusta (tunnuksiltaan X-5:stä X-10:een) rakennettiin Vickers-Armstrongin telakalla syyskuun 1942 ja tammikuun 1943 välisenä aikana. Kunkin X-aluksen aseistuksena oli kaksi rungon ulkopuolisiin ripustimiin kiinnitettyä ja sisäpuolelta mekaanisesti irrotettavaa n. 2 tonnin ”kylkipanosta”, joissa oli aikasytytin ja räjähteenä amatoli.

Valmistelut ja koulutus 
Miehistöt valittiin vapaaehtoisista, ja heille annettiin tehtävän mukainen erikoiskoulutus muun muassa HMNB Portsmouthissa ja Skotlannin Port Bannatynessä. Samalla testattiin muun muassa hinausjärjestely ja siinä tarvittavat välineet. Sukeltajat koulutettiin muun muassa leikkaamaan aluksille läpimenotiet sukellusveneverkkoihin vedenpaineella toimivilla leikkauslaitteilla. Koulutus käsitti myös erityistä totuttelua oleskeluun pienoissukellusveneen ahtaissa tiloissa.

Kuljetusmatka ja hyökkäys 
X-alukset lähtivät täysikokoisten sukellusveneiden hinaamina Loch Cairbawnista Skotlannista 11. syyskuuta 1943.

Tietoja kohteena olevien alusten sijainnista ja toiminnasta hankittiin asiamiestiedustelulla (mm. Torstein Raaby) sekä ilmakuvauksilla. Kohteiden sijainti 15. syyskuuta ratkaisi, että valittiin suunnitelma, jossa X-5, X-6 ja X-7 hyökkäisivät Tirpitziä, X-8 ja X-9 Scharnhorstia sekä X-10 Lützowia vastaan.

Tulokset 
Hyökkäykset Scharnhorstia ja Lützowia vastaan eivät eri syistä onnistuneet. Tirpitzin alla panokset laukesivat kello 8.12 kahtena räjähdyksenä. Alukseen tuli vuotoja, se menetti suurimman osan käyttövoimaansa ja sai vakavia vaurioita muun muassa runkoonsa, potkuriinsa ja eri järjestelmiin.

Lähteet

Viitteet 

Lähde
Kirjayhtymä

Kirjayhtymä Oy oli suomalainen kirjankustannusyhtiö. Se perustettiin 25. Heinäkuuta 1958, ja sen kotipaikka oli Helsinki. Yhtiön toiminta lakkasi 31. joulukuuta 1999, jolloin se sulautui Kustannusyhtiö Tammeen.

Kirjailijat 
Kirjayhtymän kirjailijoita olivat kirjailijoiden lisäksi monet tunnetut taiteilijat, kuten Juice Leskinen.

Henkilökuntaa  
 Keijo Immonen 1958–1989, kirjallinen johtaja vuodesta 1960, varatoimitusjohtaja 1971–1989
 Anna-Kristiina Kervinen
 Satu Koskimies 1973–1993
 Tuula Kousa
 Heikki Rönnqvist 1972–1996, toimitusjohtaja 1990–1996

Lähteet 
 Tuula Kousan nimitysuutinen Markkinointi&Mainonta

Viitteet 

Suomalaiset kirjankustantamot
Dick Biondi

Dick Biondi (s. 1932 Endicott, New York) on yhdysvaltalainen DJ.

Biondi aloitti uransa radiossa Corningissa, New Yorkissa, mutta joutui erotetuksi jo kolmen kuukauden jälkeen. Työskenneltyään lyhyen aikaa Los Angelissa, hän muutti Pennsylvaniaan, jossa hän radiotyön ohella järjesti muun muassa Jerry Lee Lewisin ja Elvis Presleyn konsertteja. 1958 Biondi siirtyi Buffaloon ja kahta vuotta myöhemmin Chicagoon WLS-AM:lle. WLS:n 50 kilowatin lähettimen ansiosta hänen ohjelmansa olivat kuultavissa 40 osavaltiossa ja osassa Kanadaa. Vuonna 1963 Biondi siirtyi Los Angelesiin ja vuotta myöhemmin Mutualille, jonka kautta hänen ohjelmansa pääsi syndikointiin. Hän palasi Chicagoon 1967, kunnes vuonna 1973 siirtyi eteläcarolinalaiselle WNMB-asemalle, jossa hän vietti seuraavan kymmenen vuotta. Vuonna 1984 Biondi palasi Chicagoon, jossa hän oli mukana perustamassa WJMK-asemaa.

Dick Biondi nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1998.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset DJ:t
Radio Hall of Fame
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt