joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sondre Nordstad Moen

Sondre Nordstad Moen (s. 12. tammikuuta 1991 Trondheim) on norjalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa oslolaista SK Vidar -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm.

Moen sijoittui maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa kuudenneksi Torossa 2007. Seuraavana vuonna hän oli Edinburghin maastojuoksun MM-kilpailuissa samassa ikäluokassa 28:s ja  Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 5 000 metrillä neljästoista. Brysselin EM-maastojuoksuissa 2008 hän saavutti alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa.

Moen sijoittui 2009 Ammanin MM-maastojuoksuissa alle 20-vuotiaissa 74:nneksi ja Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi. Dublinin EM-maastojuoksuissa hän sijoittui alle 20-vuotiaissa neljänneksi ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Hän oli Bydgoszczin MM-maastojuoksuissa alle 20-vuotiaiden sarjassa 31:s. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 10 000 metrillä 14:nneksi ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Albufeiran maastojuoksun EM-kilpailuissa 2010 hän oli alle 20-vuotiaissa viides.

Moen sijoittui Punta Umbrían MM-maastojuoksuissa 2011 miesten sarjassa 36:nneksi. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa Ostravassa 2011 ajalla 28.41,66. Velenjen maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti samana vuonna alle 23-vuotiaiden sarjassa henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia ja joukkuekilpailussa kultaa.

Moen sijoittui 2014 Zürichin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä yhdeksänneksi ja maastojuoksun EM-kilpailuissa Samokovissa 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui ensimmäisellä maratonillaan Firenzessä neljänneksi ajalla 2.12.54. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui maratonilla 19:nneksi. Saman vuoden EM-maastojuoksuissa Chiassa hän oli kolmastoista.

Moen juoksi maratonin Norjan ennätyksen 2.10.07 Hannoverissa huhtikuussa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Saman vuoden lokakuussa hän juoksi Valenciassa puolimaratonin Norjan ennätyksen ja Euroopan tilaston kaikkien aikojen kolmanneksi parhaan ajan 59.48. Hän juoksi maratonin Euroopan ennätyksen 2.05.48 voittaessaan Fukuokan maratonin 3. joulukuuta 2017. Aiempi Euroopan ennätys oli turkkilaisen Kaan Kigen Özbilenin 2.06.10. Mo Farah rikkoi Moenin Euroopan ennätyksen vuonna 2018. Moen keskeytti maratonin Berliinin EM-kilpailuissa 2018.

Moen juoksi 10 000 metrin Norjan ennätyksen 27.24,78 Kristiansandissa elokuussa 2019. Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla 12:nneksi. Hän juoksi 25 000 metrin Euroopan ennätyksen 1.12.46,5 Oslossa 11. kesäkuuta 2020. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui maratonilla 40:nneksi.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat 

NR = maan ennätys

Lähteet 

Norjalaiset kestävyysjuoksijat
Norjalaiset maastojuoksijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Kauhajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kauhajoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää eteläpohjalaisessa Kauhajoen kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. 



Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kauhajoki
Kauhajoen nähtävyydet
Luettelo Leppävirran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Leppävirran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Leppävirran kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.



Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Leppävirta
Leppävirta
Toni Bou

Toni Bou (s. 17. lokakuuta 1986 Piera, Katalonia, Espanja) on espanjalainen trial-kuljettaja. Hän on voittanut trialin maailmanmestaruuden ennätykselliset yksitoista kertaa vuosina 2007–2017. Trialin hallimaailmanmestaruuden hän on voittanut samaten yksitoista kertaa vuosina 2007–2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Espanjalaiset trial-kuljettajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Niemiö

Juha Niemiö on suomalainen, Pälkäneellä asuva keittiömestari. Hän edusti Suomea vuoden 1993 Bocuse d’Or -kokkikilpailussa. 

Niemiö siirtyi keväällä 2004 Haikon kartanon keittiömestarin tehtävistä tamperelaisen ravintola Bodega Saludin keittiöpäälliköksi. Sittemmin hän siirtyi Tampereen Messujen tytäryhtiö Finnrestan konsultoivaksi keittiömestariksi. Niemiö on työskennellyt aiemmin muun muassa Näsinneulan, hotelli Rosendahlin, Wälskärin kellarin, Kaivohuoneen ja Kulosaaren kasinon palveluksessa.

Luottamustehtävänään hän on toiminut muun muassa Suomen keittiömestareiden ja Suomen kokkimaajoukkueen hallituksen jäsenenä, aiemmin myös joukkueen valmentajana ja johtajana.

Teokset
 Laitinen, Heli & Niemiö, Juha (1993) 60 ja risat : senioriruokaa arkeen ja juhlaan. SR-julkaisut. ISBN 951-96350-4-1.

Lähteet

Aiheesta muualla
Henni Laitala (7.8.2016) 1980-luvulla saattoi "lounaalla" mennä kellonympärystä (maaseuduntulevaisuus.fi)
Annamari Nurminen (16.1.2014) Konkarit mentoroivat kokkiopiskelijoita (ts.fi)

Suomalaiset kokit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Fenyylipropanoliamiini

Fenyylipropanoliamiini eli norefedriini (C9H13NO) on aromaattisiin alkanoliamiineihin eli aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa allergisen nuhan hoitoon ja laihdutuslääkkeenä, mutta se on haittavaikutuksien vuoksi vedetty markkinoilta eräissä maissa.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö 
Huoneenlämpötilassa fenyylipropanoliamiini on kiteistä ainetta. Yhdiste on emäs, ja sen pKa-arvo on 9,44. Fenyylipropanoliamiini on sympatomimeettinen yhdiste ja sitoutuu adrenergisiin α- ja β-reseptoreihin. Se aktivoi keskushermostoa ja supistaa verisuonia. Vaikutukset ovat hieman vähäisempiä kuin efedriinillä. Fenyylipropanoliamiinia voidaan käyttää vähentämään nenän tukkoisuutta, koska se supistaa nenän limakalvoja ja vähentää siten turvotusta. 

Fenyylipropanoliamiinilla on myös ruokahalua vähentävä ominaisuus, minkä vuoksi sitä on käytetty laihdutuslääkkeenä. Tyypillisiä fenyylipropanoliamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat hermostuneisuus, unettomuus, huimaus ja pääkipu. Yhdisteen on havaittu kasvattavan aivoverenvuodon riskiä nuorilla naisilla, minkä vuoksi se vedettiin Yhdysvalloissa markkinoilta vuonna 2000 ja Kanadassa vuonna 2001. Huomiota on myös herättänyt fenyylipropanolin mahdollinen käyttö amfetamiinin valmistukseen. 

Fenyylipropanoliamiinia valmistetaan lähtien propiofenonista. Ensimmäisessä vaiheessa propiofenonista muodostetaan oksimiinojohdannainen, joka pelkistetään vedyttämällä jalometallikatalyyttien läsnä ollessa fenyylipropanoliamiiniksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Human Metabolome Database (HMDB): Phenylpropanolamine 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenylpropanolamine 
ChemBlink: Norpseudoephedrine 

Lääkkeet
Formula 3000 -kausi 2004

Formula 3000 -kausi 2004 oli Formula 3000 -sarjan 20. ja viimeinen kausi. Kausi alkoi 24. huhtikuuta Italian San Marinosta ja päättyi 11. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä. Kausi jäi viimeiseksi sillä sarjan korvasi vuonna 2005 GP2-sarja.

Kauden mestaruuden voitti italialainen Vitantonio Liuzzi. Toiseksi sijoittui italialainen Enrico Toccacelo ja kolmanneksi hollantilainen Robert Doornbos.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Mestaruuspisteet

Kuljettajat
Revolver Studio

Revolver Studio on Vantaan Tikkurilassa sijaitseva äänitysstudio, joka aloitti toimintansa vuonna 1994. Studio on erikoistunut musiikin äänittämiseen, editointiin, miksaukseen sekä masterointintiin, minkä lisäksi se tekee jälkiäänityksiä ja dubbauksia TV- ja elokuvatuotantoihin. Studion päällikkönä toimii Asko Ahonen.

Studion asiakkaina ovat olleet mm. Joel Hallikainen, Tapani Kansa, Tommi Läntinen, Kirka, Muska ja Kake Randelin. Studiossa dubattuja elokuvia ja sarjoja ovat muiden muassa Muumi ja vaarallinen juhannus, Muumi ja punainen pyrstötähti, Veljeni Leijonamieli, Keksijäkylän Lotta, Viiru ja Pesonen, Pipsa Possu ja Ryhmä Hau.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivu

Suomalaiset musiikkistudiot
Tikkurila
Formula 3000 -kausi 2003

Formula 3000 -kausi 2003 oli Formula 3000 -sarjan 19. kausi. Kausi alkoi 20. huhtikuuta Italian San Marinosta ja päättyi 13. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.

Kauden mestaruuden voitti ruotsalainen Björn Wirdheim. Toiseksi sijoittui brasilialainen Ricardo Sperafico ja kolmanneksi italialainen Giorgio Pantano.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Mestaruuspisteet

Kuljettajat
Bob & Carol & Ted & Alice

Bob & Carol & Ted & Alice on Paul Mazurskyn ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1969. Elokuvan käsikirjoituksen laati Mazursky yhdessä Larry Tuckerin kanssa. Nimiosia näyttelevät Robert Culp (Bob), Natalie Wood (Carol), Elliott Gould (Ted) ja Dyan Cannon (Alice). Elokuva oli Mazurskyn ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö.

Juoni
Vietettyään viikonlopun muodikkaassa parisuhderetriitissä Los Angelesin elokuvapiirejä edustavat Bob and Carol Sanders päättävät antautua avioliitossaan täydelliselle avoimuudelle, jossa voi harrastaa syrjähyppyjä kunhan kertoo niistä ja kunhan kyse on vain seksistä. He yrittävät käännyttää ryhmäseksiaatteelleen myös heitä konservatiivisemman pariskunnan, Ted and Alice Hendersonin, mutta he suhtautuvat Bobin ja Carolin uusiin ajatuksiin pidättyvämmin.

Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Elokuva sai suopean vastaanoton sekä kriitikoilta että yleisöltä ja nousi Yhdysvalloissa vuoden 1969 viidenneksi tuottoisimmaksi. Natalie Wood otti riskin ja vaihtoi 750 000 dollarin kertakorvauksensa lipputuloista riippuvaiseksi sopimukseksi ja ansaitsi elokuvalla seuraavien vuosien kuluessa viitisen miljoonaa dollaria. Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta, kaksi Golden Globe -ehdokkuutta ja kaksi Bafta-ehdokkuutta.

Paula Talaskivi ei Helsingin Sanomien ensi-iltakritiikissään lämmennyt Mazurskyn esikoisohjaukselle. Hänestä elokuva ei muodikkaasta ja provokatiivisesta aiheestaan huolimatta ole oikein mitään kunnolla, vaan ihmisten keskeisen avoimuuden asia tarjotaan katsojalle ”tuiki lapsellisesti, ulkokohtaisesti ja teennäisesti”. Hänen loppuvaikutelmakseen jäi ”paljon melua tyhjästä”.

Elokuvan suosion myötä ABC-televisioverkko tuotti esityskaudella 1973–1974 lähetetyn samannimisen tilannekomediasarjan, jossa pääosia esittivät Anita Gillette, Robert Urich, David Spielberg ja Anne Archer. Toisen pariskunnan nuorta tytärtä esitti Jodie Foster.

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Ääniraita 
Elokuvan ääniraidan on tehnyt Quincy Jones.

Lähteet

Paul Mazurskyn ohjaamat elokuvat
Vuoden 1969 yhdysvaltalaiset elokuvat
Seksikomediat
Eleven

Eleven on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Stranger Things. Hahmon ovat luoneet Dufferin veljekset ja häntä näyttelee Millie Bobby Brown.

Eleven kaapattiin äidiltään, ja hän joutui kuvitteelliseen Hawkinsin kaupungin labroratorioon testattavaksi. Pian hän sai samaisesta laboratoriosta telekinesiavoimansa, eli voiman liikuttaa esineitä mielensä avulla. Eleven kuitenkin vahingossa myös avasi portin niin sanottuun ylösalaiseen maailmaan, mihin nuori poika Will Byers pian katoaa.

Pian Eleven kuitenkin onnistuu pakenemaan laboratoriosta ylösalaisen maailman kautta, ja hän löytää poikia, jotka ovat etsimässä ystäväänsä, Will Byersia. Ei mene kauaakaan, kuin Eleven kertoo tietävänsä missä Will on.

Kuvitteelliset lapset
Kuvitteelliset telekineetikot
Televisiohahmot🦄
Formula 3000 -kausi 2002

Formula 3000 -kausi 2002 oli Formula 3000 -sarjan 18. kausi. Kausi alkoi 30. maaliskuuta Brasiliasta ja päättyi 14. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.

Kauden mestaruuden voitti ranskalainen Sébastien Bourdais. Toiseksi sijoittui italialainen Giorgio Pantano ja kolmanneksi tšekkiläinen Tomáš Enge.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Mestaruuspisteet

Kuljettajat

Lähteet
Töölöntori

Töölöntori () on tori Helsingissä Taka-Töölössä Runeberginkadun ja Topeliuksenkadun risteyksessä. Se rajoittuu Runeberginkadun, Tykistönkadun, Töölöntorinkadun ja Sandelsinkadun väliin. 

Useimmat talot Töölöntorin ympärillä ovat umpikorttelitaloja jotka on rakennettu 1930-luvulla. Taka-Töölön 1930-luvun alun asuin­kerros­talo­arkkitehtuurissa on vaikutteita klassismista ja art deco -tyylistä sekä myös funktionalismista. Torin kohdalla Runeberginkadun toisella puolella sijaitsee Kulttuuritalo Sandels, jonka naapurina on myös Töölön kirkko.

Tori oli merkittynä jo Töölön vuosina 1906 ja 1916 vahvistetuissa asemakaavoissa. Aluksi sen nimenä oli Iso tori tai Isotori (), mutta vuonna 1928 se sai nykyisen nimensä.

Torilla on torikauppaa maanantaisin klo 6.30–14 ja tiistaista lauantaihin klo 6.30–18.

Raitiovaunulinja viidellä oli päätepysäkki Töölöntorilla vuosina 1958–1985.

Sandelsinkadulla Töölöntorin reunalla sijaitseva Alko muutti syyskuussa 2017 tyylinsä nostalgiseksi. Siellä on palvelutiski, jolta myynti tapahtuu vanhaan malliin. Alkon toimitusjohtajana vielä alkuvuodesta 2017 toiminut Hille Korhonen on todennut: "Siihen aikaan, kun Alkossa oli tiskimyymälöitä, rekrytointiohjeissa todettiin, että pitää olla virkamiesmäinen käytös eli ei saanut hymyillä. En tiedä, onnistuuko se tänä päivänä"

Lähteet

Aiheesta muualla 
Töölön art deco-porrashuoneet 

Helsingin aukiot ja torit
Taka-Töölö
Toinen maailma (televisio-ohjelma)

Toinen maailma () on vuonna 2016 valmistunut tanskalainen koko perheelle suunnattu joulukalenteri. Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin Tanskan DR1-kanavalla 1. joulukuuta 2016 ja uusi jakso lähetettiin joka päivä jouluaattoon asti.

Sarjan kuvaukset alkoivat marraskuussa 2015  ja viimeiset jaksot kuvattiin Egeskovin linnassa 30. kesäkuuta 2016.

Käsikirjoituksen ovat kirjoittaneet Bo Hr. Hansen ja Nikolaj Scherfig, joiden käsiala on myös Jesus og Josefine (2003) ja Mikkel og Guldkortet (2008). Sarja on ohjannut Lars Kaalund, joka on ohjannut mm. Rita.

Näyttelijät 
 Anna – Fanny Leander Bornedal
 Sara –  Caroline Vedel Larsen
 Annan ja Saran äiti Rikke – Christine Albeck Børge
 Philip – Lars Brygmann
 Janus – Jacob August Ottensten
 Emma – Katrine Lund Filopovich
 Kuningatar – Sofie Gråbøl
 Prinssi – Andreas Jessen

Lähteet 

Tanskalaiset televisiosarjat
Joulukalenteriohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Lastenohjelmat
Torstai-lehti

Torstai-lehti on Alajärvellä ilmestyvä ilmaisjakelulehti, joka jaetaan kotitalouksiin 12 kunnan alueella. Keskiviikkoisin ilmestyvän lehden levikki on noin 15 000. Näköislehti on luettavissa tiistaisin. Lehden kustantaja on Järvi-Pohjanmaan Viestintä Oy. Päätoimittaja on Tuula Jokiaho. 

Lehteä jaetaan Alajärvellä, Soinissa, Vimpelissä, Lappajärvellä, Kyyjärvellä, Karstulassa, Perhossa ja Evijärvellä sekä Vetelin Patanassa, Räyringissä ja Pulkkisessa, Ähtärin Itä-Ähtärissä, Kuortaneen Ruonalla ja Leppälänkylässä sekä Lapuan Kauhajärvellä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Torstai-lehti verkossa
 Sähköinen näköislehti 

Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Formula 3000 -kausi 2001

Formula 3000 -kausi 2001 oli Formula 3000 -sarjan 17. kausi. Kausi alkoi 31. maaliskuuta Brasiliasta ja päättyi 15. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.

Kauden mestaruuden voitti brittiläinen Justin Wilson. Toiseksi sijoittui australialainen Mark Webber ja kolmanneksi tšekkiläinen Tomáš Enge.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Mestaruuspisteet

Kuljettajat

Lähteet

Vuoden 2001 moottoriurheilu
Formula 3000 -kausi 2000

Formula 3000 -kausi 2000 oli Formula 3000 -sarjan 16. kausi. Kausi alkoi 8. huhtikuuta Italian San Marinosta ja päättyi 26. elokuuta Belgiaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.

Kauden mestaruuden voitti brasilialainen Bruno Junqueira. Toiseksi sijoittui ranskalainen Nicolas Minassian ja kolmanneksi australialainen Mark Webber.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Mestaruuspisteet

Kuljettajat

Lähteet

Vuoden 2000 moottoriurheilu
Formula 3000 -kausi 1999

Formula 3000 -kausi 1999 oli Formula 3000 -sarjan 15. kausi. Kausi alkoi 1. toukokuuta Italian San Marinosta ja päättyi 25. syyskuuta Saksan Nürburgringille. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä.

Kauden mestaruuden voitti saksalainen Nick Heidfeld. Toiseksi sijoittui tanskalainen Jason Watt ja kolmanneksi Uruguaylainen Gonzalo Rodríguez.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri

Mestaruuspisteet

Kuljettajat

Lähteet

Vuoden 1999 moottoriurheilu
Kajsa Vickhoff Lie

Kajsa Vickhoff Lie (s. 20. kesäkuuta 1998) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Bærums Skiklubia.

Lie voitti nuorten syöksylaskun ja supersuurpujottelun maailmanmestaruuden 2018. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui alppiyhdistetyssä seitsemänneksi ja supersuurpujottelussa 13:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli supersuurpujottelussa viides.

Alppihiihdon maailmancupissa Lie kilpaili ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 2017. Maailmancupin pisteille hän laski ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2017 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2021.

Lähteet 

Norjalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Itsenäisyydentie

Itsenäisyydentie on Luumäellä sijaitseva Jurvalan liittymästä Taavettiin johtava tie, jonka varrella on useita historiallisia kohteita, muun muassa P. E. Svinhufvudin kotimuseo Kotkaniemi sekä Salpalinja.. Tiehen liittyviä infotauluja on pystytetty ravintola Kahvi-Pakarin ja Satun Makioiden pihalle. 

Itsenäisyydentie on osa vanhasta Kouvolan ja Lappeenrannan välisestä tiestä. Aikaisemmin se oli osa valtatietä 6, kunnes tien uusi linjaus valmistui moottoriliikennetienä Jurvalan kylän eteläpuolelle ja vanha tie jäi sen rinnakkaistieksi. Nykyisin se on osa yhdystietä 3846.  Nimen Itsenäisyydentie sai marraskuussa 2017. Suunnitelmissa on jatkaa sitä tämän nimisenä Kouvolan rajalle asti.

Luumäen Itsenäisyydentie esittelee kohteita ja kertoo tarinoita sekä paikallisesta että koko Suomen historiasta. Vuosisatoja vanhan tien linjaus kertoo hallitsijoiden vaihtumisesta, itsenäistymisen vaikeista alkuvaiheista sekä viime sotien tapahtumista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomen valtatieverkon entiset osat
Luumäen liikenne
Espresso House

Espresso House on ruotsalainen kahvilaketju. Ketju perustettiin Lundissa vuonna 1996. Sittemmin ketju on laajentunut myös Norjaan, Tanskaan, Suomeen ja Saksaan.

Espresso Housessa on valikoima erilaisia kahvijuomia, joista monien pohjana on ketjun oma espresso. Lisäksi kahviloissa on laajat valikoimat teetä, kaakaota ja erilaisia kylmiä juomia. Espresso Housen valikoimiin kuuluu myös leivonnaisia, täytettyjä leipiä, salaatteja ja jogurtteja. Leivonnaiset valmistetaan ketjun omassa leipomossa Malmössä. Salaatit valmistetaan paikan päällä kahvilassa.

Vuonna 2012 Espresso House siirtyi norjalaisen pääomasijoittajan Herkules Capitalin omistukseen ja vuonna 2015 luxemburgilaisen JAB Holding Company -sijoittajan omistukseen. Ketjun liikevaihto oli vuonna 2014 937 miljoonaa Ruotsin kruunua (noin 102 miljoonaa euroa). Ketjun toimitusjohtaja on norjalainen Adriano Capoferro.

Espresso House Suomessa

Suomen ensimmäiset Espresso Houset avattiin syyskuussa 2015 Helsingin Kampin keskukseen ja Espoon kauppakeskus Selloon. Ketjun Suomen toimitusjohtaja on Anssi Thureson. Viimeisin kahvila avattiin Mikkeliin joulukuussa 2020.

Helmikuussa 2021 Suomessa oli 58 Espresso Housea: Espoossa kuusi, Helsingissä 23, Hyvinkäällä yksi, Jyväskylässä kaksi, Kokkolassa yksi, Kotkassa yksi, Kouvolassa yksi, Kuopiossa yksi, Lahdessa kaksi, Lempäälässä yksi, Porissa yksi, Mikkelissä yksi, Raisiossa yksi, Salossa yksi, Seinäjoella yksi, Tampereella kaksi, Turussa kolme, Vaalimaalla yksi, Vaasassa kaksi, Vantaalla kolme, Oulussa kaksi, Kempeleessä yksi ja Rovaniemellä yksi.

Työolot Suomessa
Helsingin Sanomat teki lokakuussa 2021 jutun Espresso Housen työoloista. Jutun mukaan työvuoroissa yksin olevien on soitettava tuuraaja muista kahviloista esimerkiksi vessassa käyntiä varten, mutta yleensä ketään ei lähetetä. Jutussa kerrottiin myös työntekijästä, joka sai sairauskohtauksen kesken työvuoronsa, mutta ei saanut lupaa poistua ennen vuoronsa loppumista. Lopulta hänen äitinsä tuli siivoamaan kahvilan ja auttamaan sen sulkemisessa.

Kahvilaketjun laajenemisen aikana yrityksen yhteishenkeä rakennettiin voimakkaasti. Kahviloita siivottiin välillä yömyöhään asti työntekijöiden talkoovoimin ruokapalkalla, jotta kahvila menestyisi yrityksen sisäisissä tarkastuksissa. Talkoosiivoukset on kuitenkin yhtiön johdon mukaan kielletty, ja valtaosaan kahviloista on 2021 hankittu siivoojat tekemään loppusiivoukset, joiden työntekijät saattoivat joutua tekemään ilman palkkaa.

Tammikuussa 2022 Ylen MOT-ohjelma kertoi muun muassa Espresso Housen keskuskeittiöön liittyvistä ongelmista. Keittiön työympäristön ja hygieniatason kerrottiin olevan heikolla tasolla, paikoin jopa hengenvaarallinen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Espresso Housen suomenkieliset verkkosivut

Kahvilaketjut
Ruotsalaiset yritykset
Romeo Void

Romeo Void oli yhdysvaltalainen uuden aallon / post-punkin yhtye San Franciscosta, Kaliforniasta, joka perustettiin vuonna 1979. Yhtye koostui saksofonistista Benjamin Rossista, laulajasta Debora Iyallista, kitaristista Peter Woodsista sekä basistista Frank Zincavagesta. Yhtyeellä oli historiansa aikana neljä rumpalia, ensimmäisenä Jay Derrah ja viimeisenä Aaron Smith. Romeo Void julkaisi kolme studioalbumia, It’s a Conditon vuonna 1981, Benefactor vuonna 1982 ja Instincts vuonna 1984. Tämän lisäksi he julkaisivat yhden kokoelma-albumin sekä yhden EP-levyn. Heidät tunnetaan parhaiten kappaleista ”Never Say Never” ja ”A Girl in Trouble (Is a Temporary Thing)”.

Jäsenet

Lopullinen kokoonpano
Debora Iyall – laulu (1979–1985, 1993, 2004)
Peter Woods – kitara (1979–1985, 1993, 2004)
Frank Zincavage – bassokitara (1979–1985, 1993, 2004)
Benjamin Bossi – saksofoni (1980–1985, 1993)
Aaron Smith – rummut, lyömäsoittimet (1984–1985, 1993, 2004)

Edelliset jäsenet
Jay Derrah – rummut, lyömäsoittimet (1979–1981)
John ”Stench” Haines – rummut, lyömäsoittimet (1981)
Larry Carter – rummut, lyömäsoittimet (1981–1984)

Diskografia

Albumit

Studioalbumit
It’s a Condition (1981)
Benefactor (1982)
Instincts (1984)

Kokoelma-albumit
Warm, in Your Coat (1992)

EP-levyt
Never Say Never (1981)

Singlet
”Myself to Myself / White Sweater” (1981)
”Never Say Never” (1982)
”Undercover Kept” (1982)
”A Girl in Trouble (Is a Temporary Thing)” (1984)
”Say No” (1984)

Lähteet

Yhdysvaltalaiset post-punk-yhtyeet
Yhdysvaltalaiset uuden aallon yhtyeet
Kihniänkylä

Kihniänkylä on kylä Seinäjoen kaupungissa entisen Peräseinäjoen kunnan alueella, noin 38 kilometriä Seinäjoen keskustasta ja 8 kilometriä Peräseinäjoen keskustasta etelään. Kylä sijaitsee Seinäjoen sivujoen Kihniänjoen ja seututien 694 varrella.

Kihniänkylän jokivarsiasutus kuuluu yhdessä pohjoisempana sijaitsevan Viitalan kylän kanssa Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Kapealle peltonauhalle rakentuneen kylän maasto on niin avointa, että melkein kaikkien tilojen päärakennukset ovat näköyhteydessä toisiinsa. Museoviraston mukaan hyviä esimerkkejä pohjalaisesta rakennuskulttuurista ovat Yli-Kihniän, Rinta-Kihniän, Viitasaaren, Tuovilan ja Kallio-Kujalan tilat sekä jugendtyylisen seurojentalo Sampolan ympäristö Niemenmäessä. Kylän etelälaidalla toiminut Kihniän koulu lakkautettiin 2016.

Lähteet

Peräseinäjoen kylät
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
CART-kausi 2003

CART-kausi 2003 oli CART-sarjan 25. ja viimeinen CART -nimellä ajettu kausi. Kausi alkoi 23. helmikuuta ja päättyi 26. lokakuuta. Mestaruuden voitti kanadalainen Paul Tracy. Kaudesta 2004 lähtien sarja kulki nimellä Champ Car.

Tallit ja kuljettajat

Kilpailukalenteri 

Champ Car
Vuoden 2003 moottoriurheilu
Gala (laulaja)

Gala Rizzatto, joka esiintyy etunimellään Gala (s. 6. syyskuuta 1975 Milano, Italia), on italialainen poplaulaja ja lauluntekijä, joka asuu New Yorkissa. Gala on myynyt yli kuusi miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti. Hänen esikoisalbuminsa Come into My Life sisälsi platinaa myyneet singlet ”Freed from Desire”, ”Let a Boy Cry” ja ”Come into My Life”, jotka sijoittuivat musiikkilistojen kärkisijoille Euroopassa, Etelä-Amerikassa, Venäjällä sekä Lähi-idässä.

Diskografia

Albumit
Come into My Life (1997)
Tough Love EP (2009)
Tough Love (2009)

Singlet 
 Everyone Has Inside (1996)
 Freed from Desire (1996)
 Let a Boy Cry (1997)
 Come into My Life (1997)
 Suddenly (1997)
 Faraway (2005)
 Tough Love (2009)
 Lose Yourself in Me (2012)
 Taste of Me (2013)
 The Beautiful (2014)
 Rock Your World (2015)
 Love Impossible (2015)
 Start it Over (2015)

Lähteet

Aiheesta muualla

Elävät henkilöt
Italialaiset elektronisen musiikin artistit
Italialaiset poplaulajat
Vuonna 1975 syntyneet
Samuli Halonen

Samuli Halonen (s. 26. toukokuuta 1976 Ruokolahti) on suomalainen muusikko. Hän on toiminut rumpalina muun muassa yhtyeissä Marko Haavisto & Poutahaukat, Jytäjyrsijät, Puolikuu, Turo’s Hevi Gee, The ASAP’s ja Rok-Gryzuny. Lisäksi Samuli Halonen toimii freelancer-rumpalina.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Samuli Halosen tuotanto Fono-äänitetietokannassa

Suomalaiset rumpalit
Palkka pankkiin

Palkka pankkiin -järjestelmä tarkoittaa Suomessa sitä, että palkka maksetaan pankkitilille. Järjestelmän käyttö on Suomessa nykyisin pakollista erityistilanteita lukuun ottamatta.

Palkka pankkiin -järjestelmä otettiin Suomessa käyttöön 1950-luvulta alkaen. Järjestelmä yleistyi erityisesti 1960-luvulla. Kehityksen kärjessä olivat Kansallispankki ja Postisäästöpankki. Lopullisesti järjestelmä yleistyi ja muodostui pääsääntöiseksi palkanmaksumuodoksi 1968. Pakolliseksi se tuli vuonna 2013.

Palkansaajan kannalta järjestelmän etuja ovat olleet mm. seuraavat Yhdyspankin mainostamat hyödyt:
 rahat kasvavat korkoa palkkapäivästä lukien
 asiakas ei ole riippuvainen palkkapäivistä, vaan voi nostaa käteisrahaa aina tarvittaessa
 säästäminen helpottuu
 vararahasto pankissa antaa turvallisuuden tunnetta
 luoton saanti helpottuu
Pankeille järjestelmä toi lisää henkilöasiakkaita. Sen avulla pankit saivat myös lisää likviditeettiä toiminnan pyörittämiseen. Kääntöpuolena oli pankkien työmäärän nopea kasvu, mikä kasvatti kustannuksia. Järjestelmän yleistyessä pankkeihin syntyi suuri joukko ilmaispalveluja, joiden muuttaminen myöhemmin maksullisiksi aiheutti palkansaajissa levottomuutta. Palkkatilit eivät ainakaan Yhdyspankille olleet kovin kannattavia: suuri tapahtumamäärä vaati työvoimaa, tietokonekapasiteetteja ja tiloja.

Lähteet 
 Vihola, Teppo: Rahan ohjaaja. Yhdyspankki ja Merita 1950–2000. Jyväskylä: Merita Pankki Oyj, 2000. Sivut 206–211. ISBN 951-889-103-6.

Viitteet 

Pankkitoimi
Työ
2,5-dimetoksi-4-klooriamfetamiini

2,5-dimetoksi-4-klooriamfetamiini (DOC) on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja fenyylietyyliamiinin johdannainen. DOB kuuluu DOx-yhdisteisiin. DOB:n popularisoi Alexander Shulgin 1991 kirjassaan PiHKAL: A Chemical Love Story, jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu.

Biokemia 
DOC on agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A reseptoriin.

Annostus ja vaikutusten kesto 
Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 1,5–2,5 mg suun kautta. Kevyt annos on 1–1,5 mg ja vahva 2,5–5 mg. Täydet vaikutukset ilmenevät noin 0,5–2,5 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta ja kestävät 8–20 tuntia.

Laki 
DOC on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.

Katso myös 
 2C-C
 2C
 Luokka:NBOMe
 Luokka:Psykedeeliset tryptamiinit‎
 Lysergihapon amidit
 Luettelo YK:n yleissopimusten mukaisista huumeista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Erowid-portaali 
 PiHKAL-kirja osoitteessa Erowid 
 isomerdesign.com 

Psykedeeliset fenetyyliamiinit
Amfetamiinit
Klooriyhdisteet
Hugo Jalava

Hugo Jalava (3. helmikuuta 1874 Pietari – 28. huhtikuuta 1950 Petroskoi) oli pietarinsuomalainen veturinkuljettaja, joka teki myös pitkän uran Neuvostoliiton kommunistisen puolueen hallinnollisissa tehtävissä. Jalava tunnetaan erityisesti Venäjän vallankumouksen tapahtumien yhteydestä, jolloin hän auttoi V. I. Leniniä aluksi pakenemaan Suomeen heinäkuussa 1917 ja myöhemmin palaamaan takaisin Pietariin juuri ennen lokakuun vallankumousta. Lenin teki molemmat matkat Jalavan kuljettamassa veturissa lämmittäjäksi naamioituneena.

Elämä 

Jalava työskenteli Pietarissa tehdastyöläisenä vuodesta 1889 lähtien, mutta hänet erotettiin poliittisen toimintansa vuoksi 1898. Tämän jälkeen Jalava työskenteli Suomen asemalla, kunnes ryhtyi veturinkuljettajaksi 1901. Jalava oli mukana rautatieläisten ammattiliiton toiminnassa ja vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän oli rautatieläisten lakkokomitean puheenjohtaja. Epäonnistuneen vallankumouksen jälkeen Jalava salakuljetti Venäjälle laittomia painotuotteita, aseita sekä auttoi vallankumouksellisia matkustamaan salaa. Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen Jalava liittyi 1906.

Vuoden 1917 vallankumouksen aikana Jalava kuljetti heinäkuussa viranomaisten etsimän Leninin turvaan Suomeen kuuluisalla höyryveturi nro 293:llä, jonka Suomen valtio lahjoitti Neuvostoliitolle vuonna 1957 lokakuun vallankumouksen 40-vuotisjuhlien yhteydessä. Nykyään veturi on esillä Suomen asemalla Pietarissa. Hieman ennen lokakuun vallankumousta Lenin matkusti Jalavan kyydillä takaisin Pietariin. Paluumatkalla mukana olivat myös Eino Rahja, Aleksanteri Schottmann sekä Rahjan appi Pekka Parviainen, joka luona Lenin oli piileskellyt. Pietarissa Lenin asui Jalavan asunnossa, jossa hän järjesti myös salaisia vallankumouksellisten kokouksia. Vallankumouksen käynnistyessä 7. marraskuuta 1917 Lenin siirtyi Jalavan asunnosta Rahjan saattamana vallankumouksellisten bolševikkien keskuspaikkaan Smolnaan. 

Suomen sisällissodan aikana Jalava toimi punaisten kansanvaltuuskunnan palveluksessa Yrjö Sirolan johtaman ulkoasiainvaltuuskunnan sihteerinä, ja pakeni sodan loppuvaiheessa takaisin Pietariin.

Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen Jalava liittyi 1925. Vuodesta 1930 lähtien hän työskenteli Karjalan tasavallan toimeenpanevassa keskuskomiteassa ja toisen maailmansodan aikana Sverdlovskin rautatiehallinnossa. Jalava palasi Petroskoihin sodan jälkeen ja ehti vielä ennen kuolemaansa työskentelemään Karjalan tasavallan ministerineuvostossa.

Perhe 
Jalava oli naimisissa suomalaisen Lydia (Lyyli) Hermanssonin (1886–1975) kanssa vuodesta 1903 lähtien.

Kunnianosoituksia 
Jalavalle myönnettiin työn sankarin arvonimi vuonna 1931 ja Leninin kunniamerkki 1948. Hän esiintyy myös Aleksandr Lopuhovin vuonna 1953 tekemässä historiamaalauksessa Kohti Petrogradia (В Петроград), jossa ovat Jalavan lisäksi ovat kuvattuna veturin ohjaamossa V. I. Lenin ja Eino Rahja. Maalaus on kuitenkin virheellinen, sillä Jalava lapioi siinä hiiliä, vaikka tosiasiassa höyryveturin polttoaineena olivat koivuhalot.

Lähteet 

Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt
Pietarinsuomalaiset
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Suomen Ilotulitus

Suomen Ilotulitus Oy on suomalainen ilotulitealan yritys joka valmistaa ja maahantuo ilotulitteita kuluttaja- ja ammattilaiskäyttöön. Suomen Ilotulitus on pohjoismaiden suurin ilotulitealan yritys. Yrityksen toimitusjohtaja on Niila Rajala.

Ilotulitteiden oma valmistus loppui 2000-luvun alussa. 
Nykyisin yritys tuo ilotulitteet maahan pääosin Kiinasta. Liikevaihto vuonna 2018 oli noin 10 miljoonaa euroa. 

Yritys järjestää näytöksiä ja suunnittelee ja toteuttaa yritysten ja kuntien ilotuksia, vuosittain yli sata.

Historia 
Suomen ilotulitus perustui vuonna 2010 kun Lohjan Ilotulitus Oy (Tähtiraketti), Pyrostar Oy ja Ilotulitus Oy yhdistivät liiketoimintansa. 

Yrityksen edeltäjä, Ilotulitus Oy, toimi vuodesta 1948. Sen perusti insinöörimajuri Ali Mustonen, joka tuolloin osti sotatarvikkeita valmistavan Lataus Oy:n ja alkoi pian sotatarvikkeiden sijastaa valmistaa ilotulitteita nimellä Ilotulitus Oy. Yritys muutti 1960-luvun alussa tuotannon Helsingin Vartiokylästä Tuusulaan. Omistaja vaihtui välillä pari kertaa, ja vuonna 2004 yrityksen omisti monikansallinen Truebell Plc.

Ilotulitus Oy:n toiminnassa oli kotimaisuus keskeinen, ja vielä 2004 se tuoreen toimitusjohtaja Oiva Piiran mukaan suunnitteli laajentavansa tuotantoa. Tuolloin tuotteista noin 12 prosenttia valmistettiin Tuusulassa. 

Ilotulitus Oy voitti Suomenlinnassa järjestetyn ilotulituksen SM-kisan useita kertoja.

Vuonna 2011 alan johtavaksi yritykseksi mainitusta Suomen Ilotulitus Oy:n toiminnasta tehtiin silloin tutkintapyyntö, koska kilpailijan mukaan sen toiminnassa oli lainvastaisuuksia. Entinen tehtaanjohtaja halusi selvitettävän, oliko silloinen toimitusjohtaja Kalervo Kaarre syyllistynyt räjähderikoksiin, vero- ja työeläkevakuutuspetoksiin sekä työsyrjintään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 yrityksen kotisivut 

Suomalaiset yritykset
Ilotulitus
Lokal

Lokal on Helsingissä sijaitseva taidegalleria ja konseptimyymälä, joka on erikoistunut käyttö- ja taide-esineisiin. Galleria sai vuonna 2017 muotoilun valtionpalkinnon.

Valokuvaaja Katja Hagelstam perusti Lokalin huhtikuussa 2012. Hänen tavoitteenaan oli luoda suomalaisille taiteilijoille ja muotoilijoille paikan, jossa esitellä taidettaan. Lokal liittyi vuonna 2017 kansainväliseen Artsy-verkkosivustoon, jolla on maailman suurin modernin taiteen internet-tietokanta.

Galleriassa on esillä teemoittan koottuja ryhmänäyttelyitä, jotka vaihtuvat kuukausittain. Yksi näyttelyistä on tarkoitettu alle 30-vuotiaille uransa alussa oleville taiteilijoille. Galleria sai vuonna 2017 toimintansa ansiosta muotoilun valtionpalkinnon. Palkintoperusteluiden mukaan Lokal on tuonut esille suomalaista muotoilua, taidetta ja taideteollisuutta mielenkiintoisella ja raikkaalla tavalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lokalin kotisivut 

Helsingin taidegalleriat
Muotoilu
John Roberts (pormestari)

John Roberts (1932 tai 1933 – 2017) oli walesilaisen Milford Havenin () kaupungin pormestari ja kunnanvaltuuston jäsen. Hänen väitetty palvelusaikansa Kuninkaallisessa laivastossa paljastui valheelliseksi vuonna 2013. Roberts oli käyttänyt itsestään titteliä ”komentajakapteeni John Roberts RNR RD”, missä kirjaimet RNR merkitsevät laivaston reserviä ja RD reservin upseerin mitalia.

Roberts kävi omien sanojensa mukaan koulunsa Milford Grammar Schoolissa. Hän liittyi Yhdistyneen kuningaskunnan kauppalaivastoon 24. toukokuuta 1956 ja työskenteli sen palveluksessa yli 30 vuotta vuoteen 1987 asti. Vuosina 1987–1992 hän toimi Pembrokeshiren kreivikunnan Punaisen Ristin johtajana. Roberts itse sanoi, että nimitys ”komentajakapteeni” syntyi tänä aikana, mutta että hänellä itsellään ei ollut asian kanssa tekemistä. Roberts väitti myös, että hänet oli kutsuttu vierailulle Buckinghamin palatsiin 18. heinäkuuta 1991 ja palkittu pitkästä urastaan kauppalaivastossa.

2000-luvulla Roberts toimi Milford Havenissa kunnanvaltuutettuna kahdentoista vuoden ajan alkaen huhtikuusta 2000 ja pormestarina vuodesta 2008 vuoteen 2009. Pormestarina Roberts oli mukana tarkastamassa uutta Qatariin perustettua Milford Havenin sataman kautta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan toimitettavan maakaasun varastointikeskusta huhtikuussa 2008. Milford Havenin pormestarina vuosina 1993–1994 toimineen ja entisen laivaston upseerin John Leen kuollessa marraskuussa 2009 Roberts väitti käyneensä laivaston oppiaikansa Davenportissa 1950-luvulla yhdessä Leen kanssa.

Kun paikallislehti The Milford Mercury alkoi saada paikallisilta yhteydenottoja Robertsin laivastouraa koskien tämä ilmoitti, ettei ollut tosiasiassa koskaan ollut laivaston palveluksessa. Myöskään Kuninkaallisella laivastolla ei ollut arkistoissaan merkintöjä Robertsin väitetystä palvelusajasta. Roberts ei suostunut kommentoimaan sitä, mistä hänen laivaston univormunsa oli peräisin. Hän jätti tehtävänsä kunnanvaltuutettuna 17. tammikuuta 2013 vedoten terveyssyihin ja kuoli vuonna 2017.

Lähteet 

Brittiläiset merimiehet
Walesilaiset henkilöt
1930-luvulla syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Huijarit
Giuseppe Amisani

Giuseppe Amisani  (7. joulukuuta 1881 Mede Lomellina, Italia – 8. syyskuuta 1941 Portofino) oli italialainen taidemaalari. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.

Aiheesta muualla 
 https://www.the-athenaeum.org/art/list.php?m=a&s=tu&aid=9999

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Antonio Rotta

Antonio Rotta (20. helmikuuta 1828 Gorizia, Italia – 10. syyskuuta 1903 Venetsia, Italia) oli merkittävä italialainen taidemaalari.

Taidemarkkinat
Sotheby'sin Lontoon huutokaupassa vuonna 2001 Antonio Rottan "Venetsialainen vesijuhla" (Una festa Veneziana, 1863), öljy kankaalle, myytiin 158 000 eurolla plus huutokauppamaksut.

Museo 
 
 Philadelphia Museum of Art, Yhdysvallat
 MAM - Milwaukee Art Museum, Yhdysvallat
 The Walters Art Museum, Stati Uniti
 Museo Revoltella, Trieste
 Civici Musei di Storia ed Arte, Trieste (inv. 20075)
 Musei Provinciali di Storia ed Arte di Gorizia
 Raccolte d'arte dell'Ospedale Maggiore, Milano
 Pinacoteca della Fondazione Cassa di Risparmio di Gorizia
 Museo civico di Padova
 MAG Museo Alto Garda, Arco, Riva del Garda 
 Fondazione Palazzo Coronini Cronberg
 Museo provinciale della grande guerra
 Civico museo d'arte orientale, Trieste

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1828 syntyneet
Vuonna 1903 kuolleet
Vincenzo Petrocelli

Vincenzo Petrocelli (6. heinäkuuta 1823 Cervaro, Italia – 2. helmikuuta 1896 Napoli, Italia) oli italialainen taidemaalari. Hän maalasi historiamaalauksia ja muotokuvia.

Italialaiset koristeet 
  Italian sotilasritarikunnan ritari taiteellisista ansioista

Museo 
 Savoijin kuningashuone, "Marin Faliero"
 Eremitaasi, Pietari
 Casertan palatsi, "Bice nel Castello di Rosato"

Lähteet 

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
Salvatore Garau

Salvatore Garau  (1953 Santa Giusta, Italia) on italialainen taidemaalari.

Aiheesta muualla 
 http://www.artnet.com/artists/salvatore-garau/

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Francesco Filippini

Francesco Filippini  (18. syyskuuta 1853 Brescia, Italia – 6. maaliskuuta 1895 Milano, Italia) oli italialainen taidemaalari. Hän oli yksi 1800-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.

Aiheesta muualla 
 
 http://www.artnet.com/artists/francesco-filippini/

Italialaiset taidemaalarit
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Kenneth Cook

Bert Kenneth Cook, myös: Kenneth Bernard Cook, kirjailijanimiä: Alan Hale, John Duffy (5. toukokuuta 1929 Lakemba, Sydney, New South Wales, Australia – 18. huhtikuuta 1987 Narromine, New South Wales, Australia) oli australialainen toimittaja, kirjailija ja elokuvantekijä. Hän oli Australian yleisradioyhtiön Australian Broadcasting Commissionin (ABC1) palveluksessa 1952–1961 ja omistautui sitten kirjoittamiselle. Myöhemmin hän teki jälleen töitä ABC:lle tuottamalla kymmeniä lyhytelokuvia, lähinnä lastenfilmejä, oman yhtiönsä Patrician Filmsin kautta.

Ensimmäisen romaaninsa Cook kirjoitti 1950-luvun alussa. Ensin kustantaja hyväksyi sen, mutta piti sitä kuitenkin niin ala-arvoisena, että se jäi julkaisematta. Ensimmäinen julkaistu romaani on Wake in Fright vuodelta 1961. Sitä pidetään Cookin tuotannosta parhaana, ja kymmenkunta vuotta myöhemmin Evan Jones käsikirjoitti ja Ted Kotcheff ohjasi siitä elokuvan Kova loma. Cook on liikkunut monissa kirjallisuudenlajeissa, kirjoittanut rikoskirjallisuutta, käsitellyt historiaa, Vietnamin sotaa, esittänyt aborttiin liittyviä moraalikannanottoja, kirjoittanut Australian elokuva-alasta. Hän on käsitellyt Eurekan kapinaa vaimonsa Patrician kanssa tekemässään näytelmässä. Hän pohti Stockadessa Vietnamin sotaa ja väkivallan oikeutusta vallankäytössä. Näytelmä esitettiin 1971 Independent Theatressa Sydneyssä, ja heti kauden päätteeksi näyttelijät tekivät siitä elokuvaversion. Kriitikot suhtautuivat siihen nuivasti, mutta se kertoi kuitenkin Australian elokuva-alan surkeasta tilasta ja erityisesti siitä, kuinka paikalliset elokuvantekijät ovat jääneet vaille viranomaisten tukea.

Ensimmäisen avioliiton Cook solmi Patricia Hickien kanssa. Avioliitto päättyi eroon. Cook ajautui konkurssiin ollessaan takaajana epäonnisessa elokuvahankkeessa. Sairaana ja masentuneena hän kirjoitti kirjan The Killer Koala (1986). Kirja menestyi ja palautti hänen itseluottamuksensa. Hän avioitui Jacqueline Frances Kentin kanssa tammikuussa 1987.

Cook oli myös poliittisesti aktiivinen. Hän oli kahdesti ehdokkaana parlamenttiin, mutta ei tullut valituksi. ensimmäisen kerran 1966 ja toisen kerran 1969. Cook kuoli sydänkohtaukseen.

Palkinnot ja tunnustukset
 2016 ehdokkaana Aurealis Awards for Excellence, australialainen spekulatiivinen fiktio, kauhukirjallisuus: teoksesta Fear Is the Rider (2016) 
 1979 ehdokkaana Ditmar Awards, australialainen kaunokirjallisuus: teoksesta Play Little Victims (1978)

Suomennetut teokset
 Pimeyden kahle (Chain of darkness) suomentaja Arto Tuovinen. Karisto, 1963. (Punaiset dekkarit 3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kenneth Cook Jan Wositskyn yhteenveto ohjelmasta kanavalla Radio National (ABC) 24.8.2002 
 "Out of Control in Oz: The Novels of Kenneth Cook" 

Australialaiset kirjailijat
Australialaiset elokuvatuottajat
Australialaiset toimittajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Tapiolan ortodoksinen kirkko

Tapiolan ortodoksinen kirkko eli Pyhittäjä Herman Alaskalaisen kirkko on Espoon Tapiolassa sijaitseva ortodoksinen kirkkorakennus. Kirkko kuuluu Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan.

Varhaisvaiheita

Ensimmäiset palvelukset
Ortodoksiset jumalanpalvelukset Espoossa aloitti tapiolalainen, alkujaan vepsäläistaustainen rovasti Serafim Fiilin (1903–82) vuonna 1954. Hän toimitti palvelukset kotonaan.

Luterilaisten suojissa
Fiilinin jälkeen toimituksissa oli vuosien ajan katko, kunnes tapiolalainen Kirill Gluschkoff yhdessä isä Timo Lehmuskosken kanssa ryhtyi niitä elvyttämään. He saivat Tapiolan seurakunnan kirkkoherralta Samuel Lehtoselta luvan käyttää Tapiolan kirkon kerhotilaa palvelusten järjestämiseen. Ensimmäinen jumalanpalvelus oli paastonajan liturgia 8.3.1981, johon osallistui 60 henkeä. Jumalanpalvelukset kerhotilassa jatkuivat 10 vuoden ajan siten, että niitä oli 3–4 vuodessa osallistujamäärän ollessa 60–120 henkeä. Isä Serafim toimi kuolemaansa v. 1982 asti palveluksissa rippi-isänä. Isä Timon kansainvälisten kontaktien kautta Tapiolassa vieraili mm. kreikkalainen kirkkokuoro vuonna 1987.

Välivaihe
Kerhotilan jälkeen espoolaisten ortodoksien yhteisö eli kiertolaiselämää, kun palveluksia toimitettiin milloin missäkin lähiössä. Espoon ortodoksien papiksi vuonna 1989 tullut isä Heikki Huttunen kehitti tästä yhteisölle uuden työmuodon, lähiöpalvelukset, joita on toimitettu noin kymmenessä espoolaislähiössä.

Suomen kellomuseon tiloissa
Vuodesta 1992 lähtien palveluksia järjestettiin Suomen kellomuseon tiloissa sijainneessa kappelissa, joka vihittiin 4.10.1992 ja pyhitettiin Herman Alaskalaiselle. Ajatus Herman Alaskalaisesta tuli Kirill Gluschkoffilta, joka oli kuullut hänestä viettäessään vuoden vaihto-opiskelijana New Yorkissa 1980-luvun alussa. Hänen mukaansa Suomessa oli jo tarpeeksi venäläisille pyhille, venäläisille jumalanäidin ikoneille ja pyhälle Nikolaokselle omistettuja kirkkoja ja tšasounia, kun taas Herman Alaskalainen edusti jotain uutta ja kiinnostavaa, ja hänellä oli myös yhteys Suomeen Valamon luostarin kautta. Kellomuseon kappelissa vieraili muun muassa Viron setukaisten kuoro Värskasta vuonna 1993.

Oma kirkko
Esitys Tapiolan kirkon rakentamisesta tehtiin seurakunnan valtuustolle ensimmäisen kerran vuonna 1985. Kirkko rakennettiin vuosina 1997–1998 ja sen vihki käyttöön Helsingin metropoliitta Leo lokakuussa 1998. Kirkon suunnittelijana toimi arkkitehti Paul Hesse. Kirkon seinämaalaukset maalasi Alexander Wikström, joka sai työnsä valmiiksi vuonna 2008.

Yhteisön pitkäaikaisina emäntinä ovat toimineet Raisa Tuomola 10 vuoden ajan ja Heli Witting 20 vuoden ajan. Kirkonisäntänä toimi kappelivaiheesta alkaen yli 20 vuoden ajan Seppo Ketola.

Lähteet

Aiheesta muualla

Espoon kirkkorakennukset
Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
Tapiola
Luettelo Suomen ministereistä syntymäajan mukaan

Tämä on luettelo Suomen historian kaikista ministereistä syntymäajan mukaan järjestettynä. Ministeripäivien mukaan järjestettyinä ministerit ovat luettelossa Suomen ministereistä.

Lähteet 
 

Luettelot Suomen ministereistä
Pajukirppa

Pajukirppa (Crepidodera fulvicornis) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon kuuluva kiiltokirppalaji. Pajukirpat ovat vihreän tai pronssin hohtoisia kuoriaisia ja niillä on kirpoille tyypilliset paksuuntuneet takajalat. Kooltaan ne ovat noin 3 mm. Aikuiset pajukirpat voivat esiintyä suurina määrinä syöden pajujen lehtiä, mutta voivat ruokailla myös haavan lehdillä. Aikuisena pajukirpat talvehtivat maassa ja puiden kuorten raoissa. Toukkavaiheessa pajukirpat syövät kasvien juuria.

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Pajukirppa (Crepidodera fulvicornis)
Ötökkätieto: Pajukirppa (Crepidodera fulvicornis)
Coleoptera.org: Crepidodera fulvicornis 
University of Wrocław: Crepidodera fulvicornis 

Lehtikuoriaiset
Tomppabeats

Tomi Lahtinen tai Tomppabeats on helsinkiläinen hip-hop tuottaja, joka on tuottanut vuodesta 2013 asti hip-hop ja lo-fi musiikkia. Tomi on ottanut vaikutteita musiikkiinsa J Dillalta, Nujabesilta, Madlibilta, Flying Lotusilta ja Black Moth Super Rainbowilta.

Diskografia 

Albumit

 Harbor LP (2015)
 Arcade (2017)

EP - levyt

 Summer Festival (2015)
 Tyttö EP (2015)
 Oldies and Throwaways (2016)
 Summer Lover EP (2016)
 Habits (2022)

Kokoelma - levyt

 Discography (2015)
 Discography 2016 (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bandcamp: Tomppabeats 

Suomalaiset hip hop -tuottajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Real Love

Real Love on John Lennonin kirjoittama rock-tyylinen kappale. The Beatlesin hengissä olleet jäsenet Ringo Starr, George Harrison ja Paul McCartney levyttivät kappaleen uudelleen helmikuussa 1995 jo edesmenneen John Lennonin äänittämän demonauhan päälle. Anthology 2 -albumille sisältyvä kappale ilmestyi myös singlenä. Real Love oli The Beatlesin viimeinen uusi kappale.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kappaleen virallinen musiikkivideo Youtubessa

Vuoden 1996 kappaleetThe Beatlesin kappaleet
Karen Sisco

Karen Sisco on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka pääosassa näyttelee Carla Gugino. Sarjan loi romaanikirjailija Elmore Leonard, joka perustuu hahmoon joka esiintyi useissa hänen töissään ja elokuvassa Mieletön juttu (1998). Sarja debytoi 1. lokakuuta 2003 American Broadcasting Companyn kanavalla. Sarja lopetettiin seitsemän jakson jälkeen.

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Nivan koulu (Suomussalmi)

Nivan koulu oli Suomussalmen Vaaranivan kylässä Kainuussa sijainnut peruskoulun alakoulu. Koulussa oli 21 oppilasta lukuvuonna 2015–2016. Enimmillään koulussa on ollut yli sata oppilasta.

Nivan koulun nykyinen keltainen koulurakennus on vuodelta 2008, sen tieltä purettu, liian suureksi käynyt kivikoulu vuodelta 1954. Uusi koulu oli ensimmäinen Suomussalmelle rakennettu uusi koulurakennus sitten 1960-luvun.

Koulu lakkautettiin vuonna 2019.

Historiaa
Nivan (Polvelan) kansakouluun tuli perustamisvuonna 1927 oppilaita alakouluun 17 ja yläkouluun 27. Tilat oli vuokrattu Korkeaisen talosta: luokkahuone, veistohuone, keittiö sekä opettajan kamari. Alusta asti kouluun kuului myös oppilasasuntola pitkämatkalaisia varten.

Vuonna 1954 saatiin vuokratilojen korvaajiksi omat uudet tilat oppilasmäärän kasvettua lähes 80:een. Oppilaista puolet käytti asuntolaa, ja koulussa oli kolme opettajaa. Autoistumisen myötä koulukuljetukset tekivät asuntolan tarpeettomaksi vuonna 1963. Vuonna 1972 siirryttäessä kansakoulusta peruskouluun oppilaita oli 61, vuonna 1980 enää 52 ja vuonna 1995 kahdeksantoista. Uuden koulun valmistuessa 2008 Suomussalmen muita kouluja olivat Nivan lisäksi vielä Piispajärvi, Ruhtinansalmi, Pesiönlahti, Haukila ja Jumaliskylä, mutta kun Piispajärven koulukin vuonna 2015 lakkautettiin, Nivan koulu jäi Suomussalmen viimeiseksi kyläkouluksi.

Lähteet

Kirjallisuutta
Heikkinen, Reijo: Kasvatus ja koulutus Kainuussa : Kainuun koulutusjärjestelmän kehitys syyskuuhun 1945 mennessä. Väitöskirja, Kajaanin opettajankoulutuslaitos, Oulun yliopisto, 1995. ISBN 952-90-6419-5.
Vester, Lippo (toim.): ''Pirttikoulusta luokattomaan lukioon : Suomussalmen koululaitos 1895–1995. Suomussalmen koulutuslautakunta, 1996. ISBN 951-9390-24-3.

Suomussalmen peruskoulut
Entiset suomalaiset oppilaitokset