joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Luontokuva (lehti)

Luontokuva on Suomen Luonnonvalokuvaajat ry:n julkaisema suomalaisen luontovalokuvauksen noin 80-sivuinen erikoisaikakauslehti. Lehdessä suomalaiset kuvaajat ja asiantuntijat kertovat luonnosta ja luonnon valokuvaamisesta.

Lehdessä on runsaasti luontokuvia, jotka on painettu laadukkaalle paperille. Lehden vakituisina avustajina on tunnettuja kuvaajia ja luontokuvauksen asiantuntijoita. Lehdessä ovat esillä uudet luontokuvaukseen sopivat kamerat, objektiivit ja muu tekniikka. Lehden kuvamateriaali painottuu suomalaisten harrastajien kiinnostuksen mukaisesti lintukuvaukseen ja maisemakuvaukseen, mutta myös muita eläinkuvia ja erikoiskuvausalueita esitellään. Ajoittain on esillä ulkomaisten kuvaajienkin luontokuvia. Merkittävimpien uusien luontokirjojen arvostelut saavat lehdessä runsaasti tilaa. Tunnetuimpien suomalaisten ja ulkomaisten luontokuvakilpailujen tulokset esimerkkikuvineen julkaistaan näkyvästi.

Kuvien ja tekstin tyyli on suomalaisen luontokuvauksen perinteen mukaisesti realistis-romanttista, luonnon kauneutta ja koskemattomuutta ihailevaa. Kokeilevia ja manipuloituja kuvia sivuilla harvoin näkee. Luonnonsuojelun näkökulma nousee joskus itsenäiseksi artikkeliksi ja on usein taustalla - osittain itsestään selvyytenä - kuvauspainotteisissakin teksteissä.

Aiemmin Luontokuva tuli vain Suomen Luonnonvalokuvaajien jäsenille, nykyisin lehti on myös yleisessä myynnissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset verkkosivut

Suomalaiset valokuvauslehdet
Luontovalokuvaus
Henrik Johansén

Henrik Johansén on suomalainen tennisvalmentaja. Hän valmensi Jarkko Niemistä vuosina 1996–2003. Suomen Tennisliitto valitsi hänet vuoden 1999 valmentajaksi. Johansén toimi Suomen Davis Cup -joukkueen kapteenina vuosina 2002–2004. Davis cup -joukkueen kakkosvalmentajana hän toimi vuosina 1994–1999.

Nykyisin hän opettaa liikuntaa Luostarivuoren koulussa sekä Luostarivuoren lukiossa ja toimii tenniksen valmentajana Kerttulin lukiossa.

Lähteet

Suomalaiset tennisvalmentajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1971

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1971 järjestettiin Sveitsissä, Bernissä ja Genevessä. Alkusarjassa kukin joukkue pelasi kahdesti jokaista joukkuetta vastaan. Länsi-Saksan ja Puolan välisissä karsintaotteluissa täytettiin Itä-Saksan vapaaehtoisesti jättämä A-sarjapaikka. Länsi-Saksa voitti karsinnan. Neuvostoliitto voitti maailmanmestaruuden, mutta Euroopan-mestaruuden voitti Tšekkoslovakia. Kanada boikotoi kisoja vastalauseena Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jyrkille amatöörisäännöille.

Myös B-sarja järjestettiin Sveitsissä. C-sarja järjestettiin Alankomaissa.

Ottelut pelattin Bernissä avohallissa, jonka yhdestä aukinaisesta seinästä puhalsi voimakas tuuli sisään halliin.

Suomi turnauksessa 
Suomen joukkue kärsi turnauksessa pahoin loukkaantumisista. Vain Ilpo Koskela, Lasse Oksanen, Lauri Mononen, Seppo Lindström ja Hannu Luojola pystyivät pelaamaan kaikissa Suomen otteluissa. Ensimmäisellä kierroksella Suomella oli vaikeuksia voittaa Länsi-Saksa, mutta onnistui siinä lopulta. Jääkiekon suurmaista Suomi voitti Yhdysvallat, maalein 7–4 ja 7–2. Ensimmäisessä Yhdysvaltoja vastaan pelatussa ottelussa Suomen ensimmäisestä kentällisestä kokoonpanossa oli vain Oksanen Esa Peltosen ja Veli-Pekka Ketolan ollessa loukkaantuneina. Ruotsia vastaan Ketola pelasi loukkaantuneena, ja hän teki ottelun avausmaalin. Ruotsi kuitenkin tasoitti ottelun loppulukemiksi 1–1 onnekkaalla laukauksella, kun ottelua oli jäljellä vain hieman yli 2 minuuttia. Seuraavassa Ruotsi-ottelussa Suomi kärsi tiukan 2–1-tappion. Voittomaali syntyi Lauri Monosen istuessa 5 minuutin rangaistusta. Suomen joukkue protestoi maalia vedoten siihen, että sitä edelsi tuomarivirhe. Ilpo Koskela valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.

Karsinta A-sarjaan

A-sarja

Yhdysvallat putosi B-sarjaan.

Euroopan-mestaruus

Tšekkoslovakia voitti Euroopan-mestaruuden keskinäisten otteluiden perusteella.

B-sarja

Sveitsi nousi A-sarjaan. Itävalta ja Italia putosivat C-sarjaan.

C-sarja

Romania ja Ranska nousivat B-sarjaan.

Lähteet

Viitteet 

 SFRp's hockey archive 
 Hockeyarchives - Championnats du monde 1971 
 Passionhockey - Championnats du monde 1971 
 http://avlh.sweb.cz/MS-1971.pdf 

1971
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1971 jääkiekko
Maailmanmestaruuskilpailut 1971
Tobol

Tobol ( ja ) on Kazakstanissa ja Venäjällä virtaava Irtyšjokeen sen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee eteläisen Uralvuoriston itäpuolen arolla.

Maantietoa

Pääuoma 
Joen lähteet sijaitsevat Turgain ylätasangolla () ja se virtaa sieltä 1591 kilometriä kunnes se yhtyy Irtyšjokeen 643 kilometriä . Yläjuoksulla joki virtaa Qostanayn alueella Kazakstanissa keskijuoksulle asti. Siellä se ylittää valtiorajan ja siirtyy Venäjällä Kurganin ja Tjumenin alueille, missä se virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti koillista. Alangolla joki alkaa mutkitella muodostaen paikoin makkarajärviä. 

Suurimmat Tobolin sivujoet ovat Ui, Iset, Tura ja Tavda, jotka yhtyvät jokeen vasemmalta, ja Ubagan, joka yhtyy siihen oikealta. Tobolin varrella sijaitsevat Lisakovskin, Rudnyin, Qostanayn, Kurganin ja Jalutorovskin kaupungit. Lähellä joen suuta sijaitsee Tobolskin kaupunki. Joki on liikennöintikelpoinen Irtyškistä alkaen 437 kilometrin matkalta ylävirtaan päin, mikä on noin neljäsosa Tobolin pituudesta. Yläjuoksulla harrastetaan esimerkiksi koskenlaskua. Tobolin vesireitti jatkaa Irtyšin jälkeen yhtymällä Objokeen ja Ob laskee lopuksi Obinlahteen, joka sijaitsee Pohjoisen jäämeren Karanmeressä .

Sivujoet 
Tobol ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 426 000 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen, mikä tekee 14,5 % koko Objoen valuma-alueesta . Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):

Lähteet: 1 =

Vuodenajat ja virtaamat 
Toboljoki virtaa Siperiassa arovyöhykkeellä ja sen alajuoksu yhtyy Irtyšjokeen metsäaron alueella. Toboljoen valuma-alueella vallitsee Uralvuorten itäpuolella mannermainen ilmasto ja siellä sataa kausiluonteisesti alkukesästä alkaen enemmän, mutta sitten syksyllä vähemmän. Jokeen päätyvästä vedestä suurin osa saadaan  keväällä lumen sulamisesta. Keväällä onkin joessa eniten vettä ja joen vedenpinta alenee kesän aikana Toboljoen sivujoissa lähes olemattomaksi. Kevättulva alkaa yläjuoksulla huhtikuun puolivälissä ja päättyy kesäkuun puolivälissä. Alajuoksulla tulvakausi loppuu elokuun alussa. Ilmasto on hieman kosteampaa joen alajuoksulla, missä sademäärät ovat vastaavasti suuremmat. Talvella joki on jäässä. Se jäätyy lokakuun ja marraskuun vaihteessa ja jäät lähtevät huhtikuun loppupuoliskolla tai toukokuun alussa.

Eräs virtaaman mittauspiste sijaitsee keskijuoksulla 898 kilometriä Tobolin suusta, missä keskivirtaamaksi (MQ) on saatu 26,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Tobolin suulla keskivirtaama on 805 m³/s, keskialivirtaama (MNQ) 348 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) 6 350 m³/s. Veden keskimääräinen sameus ilmaistaan kiintoaineen määränä vedessä ja se on Tobolilla 260 grammaa kuutiometrissä. Vesi kuljettaa kiintoainetta mukanaan 1 600 tonnia vuodessa.

Huomautukset

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 https://www.unece.org/fileadmin/DAM/env/water/publications/assessment/English/E_PartIV_Chapter1_En.pdf

Kazakstanin joet
Kurganin alueen joet
Obin vesistö
Tjumenin alueen joet
Foúrnoi (saariryhmä)

Foúrnoi (; myös Foúrni) eli Foúrnoi Korseón (Φούρνοι Κορσεών) tai Foúrnoi Ikarías (, ”Ikarían Foúrnoi”) on pieni Pohjoisen Egean saariin kuuluva saariryhmä Kreikassa. Sen saaret sijaitsevat Egeanmereen kuuluvassa Ikaríanmeressä Ikarían ja Sámoksen välissä Pátmoksen pohjoispuolella.  Hallinnollisesti saaret kuuluvat Foúrnoi Korseónin kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.

Saariryhmään kuuluu yhteensä 18 saarta, joista suurin osa on hyvin pieniä. Saariryhmän kolme suurinta saarta, jotka ovat Foúrnoi, Thýmaina ja Ágios Minás, ovat asuttuja, kun taas muut saaret ovat asumattomia. Pääsaarella olevista kylistä Foúrnoin kylä on suurin, toiseksi suurin on pohjoisessa oleva Chrysomiliá. Koko saaristossa Chrysomiliá on kolmanneksi suurin, toiseksi suurin on Thýmainan kylä. Foúrnoin kylässä on kelvollinen lauttasatama, ja lauttoja kulkee myös Thýmainaan.

Saarten useat asukkaat ovat kalastajia, mutta kesäisin asukkaat saavat tuloja myös turisteista, esimerkiksi huonevuokrista ja pitopalvelusta. Pääsaarella on myös useita hiekkarantoja, kuten Vlycháda, Vitsiliá, Petrokopió, Elidáki ja Balí.

Saaret

Lähteet

Aiheesta muualla 

Foúrnoi Korseón
Pohjoisen Egean saaret
Ferdinand Flodin

Ferdinand Flodin (15. toukokuuta 1826 Vaasa – 3. heinäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja kaunokirjallisuuden ruotsintaja.

Flodinin vanhemmat olivat Vaasan läänin veromestari Johan Ulric Flodin ja Sofia Gustava Thitz. Perheessä oli neljä lasta joista Ferdinand oli toiseksi vanhin. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1842. Flodin valmistui filosofian kandidaatiksi 1850, lääketieteen kandidaatiksi 1855, lääketieteen lisensiaatiksi 1857 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1860.

Flodin toimi Vaasan vankilan ja sairaalan vt. lääkärinä vuonna 1856, Vaasan kaupunginlääkärinä ja 2. Vaasan ruotujakoisen tarkk'ampujapataljoonan lääkärinä 1857–1860 sekä Heinolan piirilääkärinä 1860–1888. Jäätyään 1888 eläkkeelle Flodin muutti Helsinkiin ja harjoitti siellä vielä yksityispraktiikkaa. Heinolassa asuessaan Flodin oli vuoden verran kaupunginvaltuuteetuna, osallistui säästöpankin perustamiseen 1883 ja oli myös aloitteentekijänä uutta kansakoulua rakennettaessa 1884. Hän oli hankkimassa myös uusia alttaritauluja Heinolan kirkkoon 1864.

Eläkevuosinaan Flodin käänsi ruotsin kielelle italialaista, ranskalaista ja englantilaista kaunokirjallisuutta muun muassa suorasanaisen version Danten Jumalaisesta näytelmästä. Monet Flodinin kääntämät tekstit ilmestyivät hänen poikansa Karl Flodinin julkaisemassa Euterpe-lehdessä. Hän harrasti myös musiikkia ja sävelsi lauluja, kaksi sonaattia ja Frühlingsouverture-nimisen orkesterikappaleen.

Flodin oli naimisissa vuodesta 1857 Matilda Sofia Melartin kanssa. Heidän poikansa oli säveltäjä, musiikkikriitikko ja toimittaja Karl Teodor Flodin.

Teoksia 
 Om tarmens perforation, väitöskirja.  Helsingfors 1857

Käännöksiä 
 Alois Bednar : Barndietik, eller Barnets naturenliga vård under de första lefnadsåren : till finska mödrars tjenst, öfversatt af Ferdinand Flodin.     Helsingfors 1860
 Albert Lortzing : Vapensmeden : komisk opera i 3 akter.   Arppe, Helsingfors 1889
 Gabriele d'Annunzio : Elden : roman i 2 delar.    Söderström, Helsingfors 1901
 Bret Harte : Sally Dows : roman.  Helsingfors 1901
 Violet Hunt : Förkonstlad.    Helsingfors 1901
 Marcel Prévost : Huslig lycka.   Helsingfors 1901
 Antonio Fogazzaro : I våra dagar : roman.   Helsingfors 1902

Lähteet 
 
 Arno Forsius : Ferdinand Flodin (1826–1916) – Heinolan piirilääkäri ja monitaitoinen kulttuurihenkilö

Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1826 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Robert Bell

Robert ”Rob” Bell (s. 30. huhtikuuta 1979 Newcastle upon Tyne, Englanti) on englantilainen autourheilija. Vuosina 2001 ja 2002 hän voitti Britannian Formula Renault 2.0 -talvisarjan mestaruuden ja oli kolmas vuonna 2003 Formula Renault 2.0 Fran-Am -sarjassa. Bell voitti Le Mans Series -sarjan mestaruuden LMGT2-luokassa vuosina 2007 ja 2008 sekä oli toinen vuonna 2009.  Bell on lisäksi osallistunut muun muassa FIA GT Championship -sarjaan, American Le Mans Seriesiin ja Le Mansin 24 tunnin ajoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Robert Bellin nettisivut
 Robert Bellin FIA GT Championship -tilastoja

Brittiläiset autourheilijat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Elitserien (dam)

Elitserien (dam) on naisten jääpallon pääsarja Ruotsissa. Sen järjestää Ruotsin jääpalloliitto. Sarjan voittaja on jääpallon naisten Ruotsin mestari. Jääpallon Damallsvenskan käynnistyi kaudella 1991–1992. Damallsvenskanista käytetään myös pelkästään nimeä Allsvenskan.

Kaudella 2021–2022 Elitserienissä pelasi kahdeksan joukkuetta.

Historia
Jääpallon naisten Ruotsin mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1973. 1. divisioona (ruots. division 1) oli naisten korkein sarjataso kauteen 1990–1991 asti. Kaudella 1991–1992 Allsvenskan korvasi 1. divisioonan korkeimpana sarjatasona. Naisten pääsarja nimettiin Elitserieniksi kaudella 1995–1996, kun nimen Allsvenskan käytöstä luovuttiin. Aiemmin naisten jääpallossa Elitserien-nimeä oli käytetty pääsarja Allsvenskanin ylemmästä jatkosarjasta.

Kaudella 2002–2003 Allsvenskan otettiin uudelleen käyttöön pääsarjan nimenä, ja nimi Elitserien siirtyi tarkoittamaan Allsvenskanin jatkosarjaa.

Joukkueet kaudella 2021–2022

AIK
Kareby IS
Skirö AIK
Skutskårs IF
Sandvikens AIK
Mölndal BK
Villa Lidköping
Västerås SK

Jääpallon naisten Ruotsin mestarit ja loppuottelut

Katso myös
Allsvenskan
Elitserien

Lähteet

Ruotsin jääpallosarjat
Karbamatsepiini

Karbamatsepiini (CBZ) on antiepileptinen lääkeaine, joka kehitettiin Sveitsissä jo 1950-luvulla. Lääke tuli käyttöön 1960-luvulla. Sitä käytettiin alun alkujaan vain pelkästään epilepsian hoitoon. Myöhemmin käyttö yleistyi manian ja kaksisuuntaisen mielialahäiriön (bipolaarinen) hoidossa. Karbamatsepiinia on käytetty myös alkoholin aiheuttamassa epilepsisissä episodeissa ja kouristeluun. Alkoholistien vieroitushoidossa karbamatsepiini on esiintynyt käytössä myös ainakin joissain määrin. Siitä ei ole katsottu tulevan riippuvaiseksi, kuten bentsodiatsepiineista. Karbamatsepiinin kauppanimiä ovat olleet Neurotol, Tegretol ja Temporol.

Nykypäivänä lääkettä käytetään kolmoishermosäryn eli trigeminusneuralgian hoidossa.

Karbamatsepiinin pitoisuutta on yleensä syytä tarkkailla hoidon aikana verikokein. Liian suurella annostuksella saattaa muun muassa esiintyä maksan toksisuutta, mistä syystä uudemmat karbamatsepiinijohdannaiset kuten okskarbatsepiini (mm. kauppanimellä Trileptal) ovatkin osin korvanneet sen rutiininomaisessa käytössä.Tavanomainen hoitoannostus eli terapeuttinen leveys liikkuu välillä 200–800 mg/vrk.

Lääkkeellä tunnetaan yhteisvaikutuksia useiden muiden eri ryhmiin kuuluvien lääkeaineiden suhteen. Jotkin masennuslääkeet eivät sovellu yhdessä karbamatsepiinin kanssa, luultavimmin lähinnä vanhat trisykliset depressiolääkkeet.

Odottaville äideille ei yleensä ole katsottu karbamatsepiinin soveltuvan, sillä se lisää sikiön vaurioitumisriskiä.

Karbamatsepiini saattaa sivuoireinaan aiheuttaa huimausta, pahoinvointia ja suun kuivumista. Näköhäiriöt ovat myös mahdollisia. Harvinaisempia, mutta vaarallisia sivuvaikutuksia voivat olla luuytimen toimintahäiriöt ja maksan toiminnan muutokset. Jälkimmäiset erityisesti tulisi ottaa huomioon, jos käytetään muunkinlaista lääkitystä.

Lähteet 
 Therapia Fennica 1974 – TF74, neljäs laitos, Lääketieteen kandidaattiseura ry., Helsinki, 1977 (s. 759, 763) ISBN 951-99041-6-6
 Lehtovaara, Raimo: Epilepsia (Seepra-sarja), WSOY, 1976
 Alfering-Olli-Tuomi: Lääkkeet ja niiden käyttö, WSOY-SHKS, 1977 (s. 190) ISBN 951-0-06936-1 (ensipainos 1973)
 Achté, Kalle & Tamminen, Tapani: Depressio ja sen hoito, Recallmed/Gummerus, Jyväskylä, 1993 (s. 263, 282–283) ISBN 951-9221-60-3
 Achté, Kalle & Tamminen, Tapani: Psykiatrian käsikirja, Recallmed/Gummerus, Jyväskylä, 1998 (s. 39, 62, 65, 72, 74, 157, 200, 202, 337, 342 & 362) ISBN 951-9221-91-3

Viitteet

 Käypä hoito

Aiheesta muualla 
PubChem: Carbamazepine 
DrugBank: Carbamazepine 
KEGG: Carbamazepine 
ChemBlink: Carbamazepine 

Antikonvulsantit
Seulonnan keskeiset artikkelit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Mielialan tasaajat
Abbazia di Monte Oliveto Maggiore

Abbazia di Monte Oliveto Maggiore on luostari Italian Toscanassa, 9 kilometriä Buonconventosta koilliseen, kukkulan rinteellä, syrjäisellä seudulla Cretessä. Se on punaisesta tiilestä rakennettu benediktiiniläisluostari, joka sijaitsee varhaisten munkkien istuttamien oliivipuiden, tammien ja sypressien siimeksessä.

Historia 

Luostarin perusti keskiajalla rikkaaseen sienalaiseen sukuun kuulunut Bernando Tolomei. 1400-luvun puolivälissä luostari oli jo niin rikas, että rahaa riitti taidehankintoihin. Isoon ristikäytävään, Chiostro Grandeen, maalattiin freskoja vuosina 1498–1508. Freskot kertovat länsimaisen luostarilaitoksen perustajana pidetyn Benedictus Nursialaisen elämästä. Freskojen maalaajiksi palkattiin kaksi sen ajan loistavaa taiteilijaa, Luca Signorelli (n. 1441–1523) ja Giovanni Sodoman (1477–1549). 

Luostarikirkossa on 1400-luvun pohjakaava ja Fra Giovanni da Veronan veistämät puiset kuorituolit. Yläkerrassa on mahtava renessanssikirjasto, jossa nykyisin munkeilla on 40 000 kirjaa ja muuta dokumenttia.

Nykyisyys 
Luostari on edelleen käytössä, ja suuri osa siitä on yleisöltä suljettu. Kuitenkin ristikäytävällä oleviin freskoihin sekä luostarikirkkoon pääsee tutustumaan. Munkit entistävät kirjoja verstaassaan sekä tuottavat viiniä, hunajaa ja oliiviöljyä, joita myydään luostarin puodissa.

Lähteet 
Firenze ja Toscana, Tammi 2007

Aiheesta muualla 

http://www.monteolivetomaggiore.it

Italian luostarit
Sienan maakunta
Benediktiiniluostarit
Riku Rajamaa

Riku Rajamaa on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi, joka on soittanut Sunrise Avenuessa kitaraa vuodesta 2007 lähtien. Sitä ennen hän toimi kitaristina mm. Hanna Pakarisen yhtyeessä. Lisäksi Rajamaa on  tehnyt yhteistyötä suomalaisen hip-hop-muusikon Timo Pieni Huijauksen kanssa biisissä "Katusoittaja". Suomessa hänet saattaa myös löytää soittamassa lavalla esimerkiksi yhdessä Elastisen tai Antti Tuiskun kanssa. 

Maaliskuussa 2022 Rajamaa teki kiertueen Tomi Salesvuo East Funk Attack -yhtyeen kanssa ja esiintyi kuudella eri keikalla soolona sekä ensimmäistä kertaa lämppärinä Saksassa.
   
Rajamaa julkaisi ensimmäisen soolodebyyttisinglensä "Painless Love" helmikuussa 2021. Sen jälkeen hän julkaisi singlet "Half Broken Heart", "My American Dream" ja "Safety Pin". Laulaja/lauluntekijä aloitti vuoden 2022 julkaisemalla tunnetun demokappaleensa "Here I Am" uuden sovituksen 25. helmikuuta

Soolotuotanto

Singlet 

 Painless Love (2021)
 Half Broken Heart (2021)
 My American Dream (2021)
 Safety Pin (2021)
 Here I Am (2022)
 Flavour (That I Favour) (2022)
 Ghost Town Soul (2022)

Musiikkivideot

• Half Broken Heart (2021)

• Safety Pin (2021)

• Here I Am (2022)

• Ghost Town Soul (2022)

Lähteet

Suomalaiset kitaristit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Sunrise Avenuen jäsenet
Rajamäen Kehitys

Rajamäen Kehitys on nurmijärveläinen urheiluseura. Se on yleisseura, jossa on tällä hetkellä seuraavat jaostot: Hiihtojaosto, Jalkapallojaosto, Kuntourheilujaosto ja Veteraanit. RaKe on perustettu vuonna 1924. Rajamäen Kehityksen jalkapallojaos pelasi 2018 Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin kolmannen divisioona lohkossa.

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Nurmijärveläiset urheiluseurat
Suomalaiset urheilun yleisseurat
5
Kundalinijooga

Kundaliinijooga on joogan laji. Sitä kutsutaan tietoisuuden joogaksi, sillä se opettaa kannattajiensa mukaan tiedostamaan ja olemaan läsnä nykyhetkessä. Kyseessä on tuhansia vuosia vanha joogamuoto.

Vaikutukset 
Kundaliinijooga tähtää kehon ja mielen yhteyteen ja tasapainoon. Harrastajien mukaan tietoisuuden jooga lisää fyysistä ja henkistä hyvinvointia.

Harjoittelu 
Kundaliinijoogatunti koostuu hathajoogan asentojen tyyppisistä dynaamisemmista liikesarjoista (kriya), hengitysmenetelmistä (pranayama), rentoutuksesta sekä musiikista, meditaatiosta ja mantroista. Menetelmä on lempeä, vaikka sykettä nostattavia liikesarjojakin löytyy. Harjoituksia tehdään omaan tahtiin ja usein silmät kiinni, omaan olotilaan keskittyen.

Historia 
Intialainen joogamestari Yogi Bhajan toi kundaliinijoogan Yhdysvaltoihin vuonna 1969 ja ryhtyi opettamaan menetelmää halukkaille. Tätä ennen kundaliinijoogaa oli opetettu vain mestarilta oppipojalle, eivätkä kundaliinijoogan opit olleet avoimia kaikille. 

Yogi Bhajan teki elämäntyönsä markkinoimalla kundaliinijoogaa läntiselle maailmalle. Hän perusti 3HO-organisaation ja aloitti myös kundaliinijoogan opettajien kouluttamisen. Nykyään kundaliinijoogaa harrastetaan lähes kaikissa Länsimaissa. Suomessakin on mahdollista opiskella kundaliinijoogan opettajaksi.

Yhdysvaltain kongressi on antanut tunnustukseksi Yogi Bhajanin elämäntyöstä päätöslauselman (The Congressional Resolution), joka on myönnetty aiemmin muun muassa Martin Luther Kingille, Äiti Teresalle ja Paavi Johannes Paavali II:lle.

Kirjoja aiheesta 
 Maya Fiennes: Täyttä elämää joogalla 
 Irene Hopkins: Kundaliinijooga sisäisen voiman lähde
 Inderjit Kaur Khalsa: Voiman tie, Kundaliinijoogaa Yogi Bhajanin mukaan
 Hjalmarsson Wiveca: Kundaliniyoga (ruotsiksi)
 Shakti Parwha Kaur Khalsa: Kundalini Yoga The Flow of Eternal Power (englanniksi)
 The Power of Spoken Word (Yogi Bhajanin viisauksia, englanniksi)
 Gurmukh: The 8 Human Talents (englanniksi)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Kundaliinijoogayhdistys
 3HO Organisation (englanniksi)
 International Kundalini Yoga Teacher Association 

Jooga
Afrin

Afrīn (, ) on kaupunki Syyrian luoteisosassa. Se on osa Aleppon maakuntaa ja Afrinin piirikuntaa. Afrinin piirikunnan koko on 2 033 km². Afrinin kaupungin väkiluku oli vuonna 2004 yhteensä 36 562.

Afrin-nimen alkulähteestä on monta teoriaa, joilla on kuitenkin sama alkulähde. Sen on arvioitu juontavan juurensa kurdin kielen ilmaisusta ava riwen, joka tarkoittaa punaista ja epäpuhdasta vettä. Toisten arvioiden mukaan sana juontaisi juurensa sanasta avrin, joka tarkoittaa virtaavaa vettä. Afrin mainitaan kuitenkin ensimmäistä kertaa muodossa Apre assyrialaisissa kirjoissa 800-luvulta. Jotkut uskovat Afrinin tulevan sanasta afro, joka tarkoittaa hedelmällistä maaperää aramean kielellä.

Syyrian sisällissodan aikana kurdien sotilasjärjestö YPG otti vallan alueella ja Afrinin alue julistettiin itsehallinnolliseksi kantoniksi. Isis hyökkäsi aluetta vastaan vuonna 2013, mutta hyökkäys torjuttiin. Al-Nusran rintama hallitsee joitakin alueita Afrinin kantonin ulkopuolella. Kurdit ovat syyttäneet järjestöä hyökkäyksen valmistelusta aluetta vastaan.

Maaliskuun 18. päivä 2018 Turkki ilmoitti sen tukemien Syyrian kapinallisjoukkojen valloittaneen kokonaan kaupungin keskustan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Syyrian kaupungit
Kiuruveden jäähalli

Kiuruveden jäähalli (sponsorinimeltään Aamulypsy-Areena) on vuonna 2004 valmistunut jäähalli Kiuruvedellä. 

Hallissa toimi myös Kiuruveden keilahalli ennen sen siirtymistä Kiuruveden ydinkeskustaan. Halli toimii kotiareenana Kiuruveden Kiekko 81:n joukkueille. Kaukalo on jäädytettynä vuosittain elokuusta huhtikuuhun. Hallissa on käytössä pienen jäähallin perusvarustus ja 400 hengen katsomo.

Hallin uutta sponsorinimeä, Aamulypsy-Areena, juhlittiin kansanjuhlassa 12. maaliskuuta 2022.

Lähteet

Kiuruveden rakennukset ja rakennelmat
Suomen jäähallit
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975 pelattiin Länsi-Saksassa Düsseldorfissa ja Münchenissä, B-sarja Japanissa Sapporossa ja C-sarja Bulgariassa Sofiassa. Osallistuneita maita oli kaikkiaan 21. Erikoista oli, että isäntämaa Länsi-Saksa ei pelannut kisoissa A-sarjassa. Kanada boikotoi kisoja kokonaan vastalauseena Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jyrkille amatöörisäännöille.

Suomi turnauksessa 
Leijonien päävalmentajana turnauksessa toimi Seppo Liitsola yhdessä Lasse Heikkilän kanssa. Turnauksen alussa Suomi voitti jääkiekon suurmaista Yhdysvallat maalein 7–4. Suomi kamppaili myös Neuvostoliittoa vastaan kohtalaisen tasaväkisesti kaksi ensimmäistä erää, mutta hävisi lopulta selvin luvuin 2–5. Ruotsia vastaan peli oli hyvin tasaväkinen, mutta Suomi hävisi sen lopulta Mats Åhlbergin maalilla 0–1 menettäen samalla mahdollisuutensa mitaliin. Asiaa ei tosin tiedetty vielä tässä vaiheessa turnausta. Molempien joukkueiden maalivahdit Suomen Antti Leppänen ja Ruotsin Leif Holmqvist pelasivat erinomaisesti. Tämän jälkeen Suomi voitti Yhdysvallat ylivoimaisesti 9–1.

Toisessa Ruotsia vastaan pelatussa ottelussa Ruotsin ykkösketju oli tehoton. Sitä vastoin Suomen Henry Lepän, Matti Murron ja Harri Linnonmaan ketju pelasi hyvin, varsinkin puolustuspeliä. Seppo Repo ja Lauri Mononen pelasivat myös hyvin. Mononen teki ottelun avausmaalin sekä 2–1-voittomaalin. Vaikka Suomi voitti toisen ottelun, Ruotsi voitti pronssia. Tämä johtui maalimääristä, sillä Suomi oli jäänyt maiden ensimmäisessä kohtaamisessa maaleitta, mutta toisessa pelissä Ruotsi teki tappiostaan huolimatta yhden maalin. Ruotsin maaliero koko turnauksessa oli myös Suomea parempi.

A-sarja

1. kierros

2. kierros

Euroopan mestaruus

B-sarja

Itä-Saksa ja Länsi-Saksa nousivat A-sarjaan.

C-sarja

Norja ja Bulgaria nousivat B-sarjaan.

Lähteet

Viitteet 

 SFRp's hockey archive 
 Hockeyarchives - Championnats du monde 1975 
 Passionhockey - Championnats du monde 1975 
 http://avlh.sweb.cz/MS-1975.pdf 

1975
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1975 jääkiekko
Eurooppatie E95

E95 eli Eurooppatie 95 on runsaat 2 500 kilometriä pitkä eurooppatie, joka johtaa Pietarista etelään Valko-Venäjän itäosien ja Ukrainan läpi, Mustanmeren yli ja lopuksi Turkin keskiosissa sijaitsevaan Merzifoniin.

Reitti

Eurooppatien E95 reitti kulkee seuraavien valtioiden ja kaupunkien kautta:

Venäjä 

Eurooppatie E95 eli aluksi venäläisen valtatie M20:n voidaan katsoa alkavan Pietarin eteläosissa etelään johtavan Moskovan puistotien () jatkona alkavan kahdeksankaistaisen Pulkovon maantien () pohjoispäästä (). Tämä maantie alittaa Pietarin kehätien ja jatkaa Pulkovon lentoaseman itäpuolitse etelään.  E95 jatkuu ensin etelään Leningradin alueella, sitten ja lounaaseen kohti Pihkovaa ja myöhemmin Pihkovan alueella etelään ja kaakkoon. Suur-Pietarin ulkopuolella tien kunto on ollut vuosia huono, mikä haittaa liikenteen sujuvuutta ja vaikuttaa myös reitin turvallisuuteen. Tieluokitusta on siten vaikea uskoa edes venäläiseksi valtatieksi, saati eurooppatieksi. Tärkeimmät kaupungit reitin varrella ovat: 

 Pietari
 Hatsina (Gattšina)
 Luga (Ylä-Laukaa)
 Pihkova
 Ostrov
 Nevel

Valko-Venäjä 

Venäjän rajan jälkeen eurooppatie E95 jatkuu valkovenäläisenä valtatienä M8 . Tien kunto paranee merkittävästi (valtatie); valtatie on kaksi- tai nelikaistainen. Valtatien varrelle osuvat: 

 Vitsebsk, ohitus kaupungin itäpuolelta
 Orša, ohitus kaupungin itäpuolelta
 Mahiljou, ohitus kehätietä pitkin kaupungin länsipuolelta
 Homel

Ukraina 

Valko-Venäjän ja Ukrainan välisen rajan jälkeen E95 koostuu valtatiestä M01. 50 km Tšernigovin eteläpuolella tiehen liittyy myös Kiovaan vievä . Kiovasta etelään Mustanmeren rannalle jatkuva reitti seuraa valtatietä M05. 

Tärkeimmät reitin varralle osuvat kaupungit ovat: 
 
 Tšernihiv (), ohitus länsipuolelta
 Kiova
 Vasilkov, ohitus länsipuolelta
 Bila Tserkva (), ohitus itäpuolelta
 Žaškov (), ohitus länsipuolelta
 Uman, ohitus itäpuolelta
 Uljanovka (, ), ohitus itäpuolelta
 Odessa

Odessasta reitti jatkuu meriteitse Mustanmeren toiselle puolelle Turkkiin.

Turkki 

 Samsun
 Merzifon

Lähteet

Aiheesta muualla 
 YK:n Euroopan talouskomission sopimus eurooppateistä 2008 (pdf) 
 YK:n Euroopan talouskomission yhteenvetokartta eurooppateistä 2007 (pdf)   ja  (www.unece.org)

95
Venäjän_valtatiet
Valko-Venäjän tiet
Ukrainan tiet
Turkin tiet
Hubbard

Hubbard on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Al Hubbard (1915–1984), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
 Charles Edward Hubbard (1900–1980), englantilainen kasvitieteilijä
 Elbert Hubbard (1856–1915), yhdysvaltalainen kirjailija, kustantaja, taiteilija ja filosofi
 Freddie Hubbard (1938–2008), yhdysvaltalainen jazztrumpetisti
 Howard James Hubbard (s. 1938), yhdysvaltalainen katolinen piispa
 Jesse Hubbard (s. 1975), yhdysvaltalainen haavipalloilija.
 L. Ron Hubbard (1911–1986), yhdysvaltalainen kirjailija, skientologian ja dianetiikan perustaja
 Rob Hubbard (s. 1956), brittiläinen pelimusiikin säveltäjä
 Sue Hubbard, englantilainen kirjailija ja taidekriitikko 
 William DeHart Hubbard (1903–1976), yhdysvaltalainen yleisurheilija.

Hubbard on myös asteroidi, 4331 Hubbard.
Sensai

Sensai on Kanebo Cosmeticsin tuotemerkki. Kanebo on japanilainen yritys, joka on perustettu vuonna 1887. Kosmetiikkatuotteita yritys on valmistanut vuodesta 1937. Vuonna 2006 japanilainen suurkonserni Kao Group osti Kanebo Cosmeticsin. Kanebo Cosmeticsin slogan on ”Feel your beauty”.

Kanebo Cosmeticsin tuotteissa on silkillä on aina ollut suuri merkitys. Ihonhoitotuotteiden tavoitteena on ollut auttaa naisia saavuttamaan iho, joka on yhtä pehmeä kuin japanilainen Kaishimaru-silkki. Tänäkin päivänä tuotteiden koostumuksessa pyritään hyödyntämään silkin ominaisuuksia, ja tuotteet sisältävät esimerkiksi silkkiuutetta. Sensai-tuotteet on kehitetty erityisesti ehkäisemään ikääntymisen merkkejä. Tuotesarjaan kuuluu monipuolisesti ihonhoitotuotteita eri ikäisille ja eri ihotyypeille sekä hiustenhoitotuotteita.

Suomessa Sensai-tuotteiden maahantuojana toimii suomalainen Berner Oy.

Aiheesta muualla

Sensain kansainväliset kotisivut
Kanebo Cosmeticsin kansainväliset kotisivut 
Maahantuojan sivut

Kosmetiikkamerkit
Madison De La Garza

Madison De La Garza (s. 28. joulukuuta 2001, Dallas, Texas, Yhdysvallat) on amerikkalainen lapsinäyttelijä. Parhaiten De La Garza tunnetaan roolistaan Juanita Solisina tv-sarjasta Täydelliset naiset. De La Garza on esiintynyt myös elokuvassa Operaatio Prinsessa sekä ohjelmissa Sonny with a Chance ja Bad Teacher.

De La Garzan vanhemmat ovat Eddie De La Garza ja Dianna Lovato (o.s. Hart). Hänellä on kaksi sisarpuolta; Dallas Lovato ja Demi Lovato.

Filmografia

Televisio

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Kevin Rahm

Kevin Rahm (s. 7. tammikuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan Kyle McCartyna CBS:n televisiosarjassa Amyn lailla ja Lee McDermottina sarjassa Täydelliset naiset.

Rahm syntyi Mineral Wellsissa, Texasissa mormoniperheeseen. Rahm on tehnyt lähetystyötä muun muassa Ranskassa, Sveitsissä ja Intian valtameren saarilla (Mauritius ja Réunion) vuosina 1990–1992. Palattuaan Yhdysvaltoihin Rahm opiskeli lakia Brighamin yliopistossa ennen kuin vaihtoi opintonsa draamaan. Vuonna 1994 Rahm sai parhaan college-näyttelijän Irene Ryan -palkinnon ja vuonna 1996 keskeytti yliopisto-opintonsa voidakseen keskittyä näyttelijänuraansa Hollywoodissa.

Rahm esitti Nicole de Boerin hahmo veljeä Norco Tigania ohjelman Star Trek: Deep Space Nine jaksossa ”Prodigal Daughter”. Hän on myös esittänyt 'meedio'-potilasta Greyn anatomian ensimmäisellä kaudella.

Syyskuussa 2006 Rahm sai roolin CSI:n seitsemännen kauden kaksiosaiseen avausjaksoon. 21. lokakuuta 2007 Rahm teki ensimmäisen esiintymisensä uutena Wisteria Lanen asukkaana, Lee McDermottina ABC:n draamasarjassa Täydelliset naiset. Rahmin esittämä hahmo Lee on homo ja hänellä on aviomies Bob Hunter (Tuc Watkins).

Rahm on myös vieraillut suositun komediasarjan Frendit kahdeksannen kauden jaksossa ”The One with Rachels Date”, jossa hän näytteli Monican kokkia, Timiä. Hänet nähdään myös draamasarjan Ilman johtolankaa jaksossa 701, jossa hänen esittämä henkilöhahmo, Ryan Mitchell, on kadonnut.

Aiheesta muualla 
 Star Trek wiki 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Mari Ahokoivu

Mari Ahokoivu (s. 29. syyskuuta 1984 Oulu) on suomalainen sarjakuvataiteilija, graafikko ja freelancer-kuvittaja. Hän on Suomen sarjakuvaseuran julkaiseman Sarjainfo-lehden entinen päätoimittaja.

Vuosina 2004–2005 Ahokoivu opiskeli Limingan Taidekoulun sarjakuvalinjalla ja taidehistorian opintoja avoimessa yliopistossa. Hän opiskeli kuvallista viestintää Oulun seudun ammattikorkeakoulussa ja valmistui medianomiksi 2011. Ahokoivu on opiskellut sarjakuvaa myös Malmössä ja Angoulêmessa.

Ahokoivu on julkaissut verkossa sarjakuvablogia J'ai le réveil difficile vuodesta 2003. Hän on julkaissut omakustanteita ja pienlehtiä sekä kirjamittaiset albumit Sarjakuvantekijän opas (2007), Löydä minut tästä kaupungista (2009) ja Oksi (2018). Oulun sarjakuvaseura palkitsi Ahokoivun Skrew you -tunnustuksella 2014. Oksi oli ehdolla Sarjakuva-Finlandian saajaksi 2019.  Vuonna 2021 Ahokoivun ja Laura Ertimon teos Aika matka! Lotta, Kasper ja luontokadon arvoitus on lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia -palkintoehdokkaana. Teos sai Tieto-Lauri -palkinnon 2022.

Ahokoivu asuu Kööpenhaminassa.

Tuotantoa

Albumit 
 Tarinoita kissojen kirjasta: kaksi tarinaa rakkaudesta (omakustanne, 2006)
 Siilisalaatti n:o 2: Mikä oikeus on sinun tulla hulluksi? (omakustanne, 2006)
 
 
 Ennustus (Asema kustannus, 2010)
 Batuman (Daada 2010)
 Batuman returns (Daada 2012)

Kuvituksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mari Ahokoivun verkkosivut
 Ahokoivun sarjakuvablogi J'ai le réveil difficile
 Kalle Hakkola ja Mari Ahokoivu: Sanni ja Joonas – Kotimaisen lasten sarjakuvan tekeminen Kirjastokaista.fi. 7.10.2021.
 Jokinen, Heikki: Tutuksi vieras käy. Helsingin Sanomat 21.9.2009.
 Rojola, Johanna: Helppo ja hauska opas sarjakuvantekemisen perusasioihin. Kvaak.fi 19.12.2007.
 Hannini, Petri: Sarjakuvantekijän opas. Keskisuomalainen 2.3.2008.
 Valta, Reijo: Ensimmäinen osa Talviunta. Kvaak.fi 23.3.2013.
 Valta, Reijo: Saanko mennä uimaan? Pois työpöydältä 17.10.2013.

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Neil Paterson

Neil Paterson (31. joulukuuta 1915 Greenock, Skotlanti – 19. huhtikuuta 1995 Crieff, Skotlanti) oli brittiläinen kirjailija, käsikirjoittaja ja jalkapalloilija. Jalkapalloilijana hän pelasi muun muassa Dundee Unitedissa, ollen joukkueen kapteeni kaudella 1936–1937. Hän kuitenkin jätti jalkapallon pian tämän jälkeen, pyrkimyksenään tulla urheilutoimittajaksi.

Urheilutoimittajan ura keskeytyi toiseen maailmansotaan, jonka Paterson palveli pääasiassa miinanraivaajilla. Sodan jälkeen hän kirjoitti novelleja, joita käännettiin useille kielille. Vuonna 1948 Paterson julkaisi kirjan The China Run, jonka W. Somerset Maugham valitsi The New York Timesissa vuoden kirjaksi.

Paterson kirjoitti vielä muun muassa romaanit Thy Daughter (1950) ja Man on the Tightrope  (1953) sekä novellikokoelman And Delilah (1951) ennen keskittymistään elokuvakäsikirjoituksiin. Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon hän sai vuoden 1959 elokuvasta Tilaa huipulla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Brittiläiset kirjailijat
Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat
Oscar-palkinnon saajat
Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Panu Raatikainen

Panu Raatikainen (s. 8. lokakuuta 1964 Kajaani) on suomalainen filosofi. Hän on filosofian professori Tampereen yliopistossa ja teoreettisen filosofian dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on toiminut muun muassa Suomen Akatemian ja Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin tutkijana sekä vierailevana tutkijana Lontoon, New Yorkin ja St. Andrewsin yliopistoissa. Raatikainen on tutkinut muun muassa logiikkaa, matematiikan filosofiaa, kielifilosofiaa, mielen filosofiaa, tieteenfilosofiaa, metafysiikkaa, filosofisia totuusteorioita ja 1900-luvun filosofian historiaa.

Muuta
Vuonna 2019 Raatikainen aiheutti julkisen kohun jakamalla yliopiston tietojärjestelmistä TV-toimittaja Ivan Puopolon opintosuoritteita Twitterissä.

Raatikainen on Vasemmistoliiton jäsen. Huhtikuussa 2020 hänet valittiin puolueen ajatuspaja Vasemmistofoorumin puheenjohtajaksi.

Teokset 
 Panu Raatikainen, Heikki Tunkkari, Nopeammin, tehokkaammin, tuloksellisemmin: tiedepolitiikka 1990-luvulla? Gaudeamus, 1991 ISBN 951-662-524-X
 Tieto, totuus ja todellisuus: kirjoituksia Ilkka Niiniluodon 50-vuotispäivän kunniaksi, toimittaneet I. A. Kieseppä, Sami Pihlström ja Panu Raatikainen. Gaudeamus, 1996 ISBN 951-662-664-5
 
 Complexity, information and incompleteness. Helsingin yliopiston filosofian laitos, 1998 (Helsingin yliopiston filosofian laitoksen julkaisuja 2, 1998 ISSN 0357-4172) ISBN 951-45-8385-X. Väitöskirja Helsingin yliopisto
 (toim.) Universaalikieli: Suomen filosofisen yhdistyksen ja Helsingin yliopiston filosofian laitoksen järjestämä kollokvio 16.4.1999. Helsingin yliopisto, 2000 (Helsingin yliopiston filosofian laitoksen julkaisuja no 3, 2000 ISSN 0357-4172) ISBN 951-45-9671-4

 
 Approaching truth: Essays in Honour of Ilkka Niiniluoto. Tributes , vol. 5, toimittaneet Sami Pihlstrom, Panu Raatikainen, Matti Sintonen. London: College Publications, 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 [https://www.tuni.fi/fi/panu-raatikainen Tampereen yliopisto Panu Raatikaisen profiili Tampereen yliopiston verkkosivuilla
 Profiili.  PhilPapers -tietokannassa

Suomalaiset filosofit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Lars Johan Hierta

Lars Johan Hierta (22. tammikuuta 1801 Uppsala, Ruotsi – 20. marraskuuta 1872) oli ruotsalainen sanomalehdenkustantaja,  yhteiskuntakriitikko, liikemies ja poliitikko. Hän perusti Aftonbladetin.

Nuoruus ja ura 
Hiertan vanhemmat olivat Carl Didrik Hierta ja Hedvig Johanna Schméer. Hän sai peruskoulutuksensa yksityiskoulussa ja aloitti opinnot Uppsalan yliopistossa vuonna 1814. Hän saavutti filosofian tohtorin arvon ja suoritti lainopin tutkinnon vuonna 1821. Samana vuonna hän sai töitä palkattomana harjoittelijana.

Hierta alkoi kirjoittaa Conservationsbladetiin vuonna 1823. Hän kirjoitti myös lehtiin Argus vuosina 1824–1826 ja satunnaisesti Stockholmsposteniin vuosina 1826–1828. Hän kirjoitti ensin humoristina, mutta siirtyi myöhemmin kirjoittamaan uutisia. Vuonna 1829 Hierta perusti kustantamon Hiertas bokförlag.

Hierta palveli ensin virkamiehenä, osti 1829 kirjapainon ja alkoi harjoittaa kustannusliikettä. Hän perusti 1830 Aftonbladet-lehden, joka pysyi hänen hallussaan vuoteen 1852. Hän pyrki lehtensä kautta edistämään eri alojen uudistuksia ja herättämän yleisön kiinnostuksen yhteiskunnallisista asioista kohtaan. Lehden levikki nousi, ja siitä tuli vaikutusvaltainen, vaikka sitä vastaan nostettiin useita kanteita ja yritettiin saada se lakkautetuksi. Hierta toimi myöskin valtiopäivämiehenä, ensin säätyvaltiopäivillä ja kun hänen kannattamansa valtiopäiväuudistus oli toteutettu, hän oli vuodesta 1866 toisen kamarin jäsen. Hierta harjoitti myös laajaa yritystoimintaa ja kokosi suuren omaisuuden, josta hänen vaimonsa lahjoitti 100 000 kruunua taloustieteen professorin viran ylläpitämiseksi Tukholman korkeakoulussa ja (1878) 400 000 kruunua Lars Hiertan muistorahastoksi, jonka tuotoilla on edistetty erilaisia tieteellisiä keksintöjä, yhteiskunnallisia uudistuksia, joista voi olla hyötyä yleisesti, mutta erityisesti Ruotsin kansalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Aftonbladetin sivu 

Ruotsalaiset poliitikot
Ruotsalaiset toimittajat
Kustantajat
Vuonna 1801 syntyneet
Vuonna 1872 kuolleet
Mika Kivelä

Mika Kivelä (s. 28. tammikuuta 1971 Turku) on suomalainen kirjailija.

Kivelä on julkaissut useita runoteoksia ja kolme romaania. Hän on myös esiintynyt lukuisissa kirjallisuus- ja runoustapahtumissa. Runoilija Kalevi Seilonen valitsi Kivelän runon Hiukset sekaisin julkaistavaksi Nuori Voima-lehden numerossa 2/1991. Runo ilmestyi myös Kivelän esikoiskokoelmassa Revittyjä sivuja vuonna 1996. Vuonna 2006 Kivelä julkaisi 1996-2006 valittujen runojen kokoelman Nyrkit puhuvat ja esiintyi Yle TV1n Runoraati-ohjelmassa. Mika Kivelä hyväksyttiin Suomen Kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 2004.

Hänen runojaan on myös käännetty italiaksi suomalaista nykyrunoutta esittelevässä antologiassa Il limite della neve. La nuova poesia finlandese, kääntäjä Antonio Parente (Mimesis Edizioni, 2011). Vuonna 2015 ilmestyneen Kivelän runokokoelman Räkäkännirakkautta (MKK 2015) esipuheen on kirjoittanut Tapani Kinnunen. Räkäkännirakkautta voitti Image-lehden ja Books On Demand Finlandin järjestämän Indie Book Awards 2015 -kilpailun.

Vuonna 2016 ilmestyi Kivelän esikoisromaani Elukkavaunu. Hänen uusin teoksensa on vuonna 2022 ilmestynyt romaani Marilynin kiehkura.

Teokset 
Romaanit

 Elukkavaunu (Kirjokansi, 2016)
 Ja kahdeksantena päivänä (Enostone, 2019)
 Marilynin kiehkura (Enostone, 2022)

Runoteokset

 Revittyjä sivuja (MKK, 1996)
 Aivoja kaupan (MKK, 1997)
 Kuu on kuollut (MKK, 1998)
 Huone 3 (MKK, 1999)
 Sääriluut ristissä (MKK, 2001)
 Hirttosilmukan läpi (MKK, 2003)
 Nyrkit puhuvat. Runoja 1996 - 2006 (MKK, 2006)
 Haudattu (MKK, 2010)
 Dumdum (MKK, 2012)
 Räkäkännirakkautta (MKK, 2015)
 Poliisin eristämä alue. Runot 2010 - 2017 (MKK, 2017)
 Alibi (Enostone, 2021)

Antologia

 Il limite della neve. La nuova poesia finlandese  (Mimesis Edizioni, Milano,  2011)

CD

 Ääniä lännestä. Turkulaisia runoilijoita Säkeet-orkesterin kanssa 2015 - 2016 (Lounais-Suomen Kirjailijat, 2018)

Palkinto 

 Indie Book Awards 2015 -kilpailun 1. sija

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mika Kivelän kotisivu
 Mika Kivelä luottaa edelleen nyrkkirautaan (Turun Sanomat)
 Pimeiden lähiökatujen beat (Turun Sanomat)
 Mika Kivelä: Sääriluut ristissä (Kiiltomato, arkistoitu versio Wayback Machinessa) 
 Julma Ja Pimeä Runojen Maailma (Unikankareen artikkeli Nyrkit puhuvat -kokoelmasta, arkistoitu versio Wayback Machinessa)

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Valtakunnallinen painijapatsas

Valtakunnallinen painijapatsas on suomalaisen painiurheilun kunniaksi pystytetty patsas Seinäjoen Nurmossa. Sen on veistänyt Elis Räsänen vuonna 1984 poikansa Heikin avustuksella. Patsas on 250 senttimetriä korkea. Se sijaitsee Valkiavuoren mäellä Nurmoo-talon eli entisen Nurmon kunnantalon vieressä. Se nousi entisen maineikkaan painikämpän Jymylän paikalle. Patsaan paljastustilaisuudessa 25. elokuuta 1984 patsaan paljasti nurmolainen painin olympiavoittaja Jouko Salomäki. Kunniavartiostossa olivat Nurmon Jymyn puheenjohtajinakin toimineet painiveteraanit Erkki Penttilä ja Tauno Jaskari. Paini ja pesäpallo olivat Nurmon kunnan tunnusmerkkejä ja siksi ei olekaan ihme, että painijapatsas nousi juuri Nurmoon. Patsas kertoo muun muassa sen, että Nurmo on mitaleilla mitattuna painissa eniten olympiamenestystä saavuttanut Suomen paikkakunta. Vuonna 2008 painijapatsaalle tuli kameravalvonta.

Lähteet 

Seinäjoen patsaat ja veistokset
Seinäjoen urheilu
Nurmo
Stefan Richter

Stefan Richter (s. 1972 Tampere) on suomalainen, Saksassa koulunsa käynyt ravintolakokki. Hän tuli tunnetuksi sijoituttuaan toiseksi Yhdysvaltojen Top Chef -televisio-ohjelmassa sen viidennellä tuotantokaudella 2008–2009. Hän asui ja työskenteli tuolloin Yhdysvalloissa.

Stefan Richter syntyi Tampereella saksalais-tšekkiläisen arkkitehti-isän ja kokkina toimineen suomalaisen äidin perheeseen, joka muutti Saksaan kun poika oli seitsenvuotias. Richter kävi varusmiespalveluksen Suomessa, opiskeli hotelli- ja ravintola-alaa Saksan Immenstadtissa ja Bad Wörishofenissa ja suoritti sitten kondiittoriopintoja Sveitsin Zürichissä. Loppututkinnon hän sai Würzburg-Schweinfurtin ammattikorkeakoulusta. Richter teki töitä Saksassa, Thaimaassa ja Kanadassa kunnes muutti 1998 Yhdysvaltoihin ja pääsi töihin Ritz-Carlton-hotelliin Michiganin Dearbornissa. Sieltä hän siirtyi Las Vegasiin avatun Bellagio Hotelin keittiötiimiin, kunnes ryhtyi ravintolayrittäjäksi Kalifornian Santa Monicassa. Richter omisti siellä Stefan’s European Catering -pitopalvelun ja L.A Farm -nimisen ravintolan syksyyn 2014 saakka. Vuoden 2010 ajan hänellä oli myös ravintola nimeltä Stefan's on Montana, joka suljettiin tammikuussa 2011. Hän laittoi keväällä 2014 talonsa Santa Monicassa myyntiin ja muutti Suomeen. Hänellä oli vuonna 2014 oma tosi-tv-sarja Richterin asteikko TV5-kanavalla.

Yhdessä Restamax Oyj:n kanssa Stefan Richter on avannut Stefan’s Steakhouse -nimiset ravintolat 2010-luvulla Tampereelle, Turkuun, Helsinkiin, Jyväskylään, Rukalle ja Hankoon.

Richter tuomittiin elokuussa 2022 Pohjois-Savon käräjäoikeudessa kymmenen kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä veropetoksesta. Hän oli salannut verottajalta suuren osan henkilökohtaisista tuloistaan vuosina 2017–2020.

Yksityiselämä 
Richter osallistui vuonna 2014 Millionaire Matchmaker -tv-ohjelmaan Yhdysvalloissa. Hän on ollut aiemmin naimisissa, mutta eronnut.  Hän asui avoliitossa Riikka Vikmanin kanssa 2015–2019 Suonenjoella, ja heille syntyi vuoden 2016 lokakuussa poikalapsi. Richter ja Vikman erosivat vuonna 2019.

Lähteet

Suomalaiset kokit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Loaded (yhtye)

Loaded (tunnettu myös nimellä Duff McKagan's Loaded) on yhdysvaltalainen superyhtye, jonka yksi perustajista on entinen Guns N' Roses -basisti Duff McKagan. Loaded perustettiin vuonna 1999 ja se sai suosiota varsinkin Guns N' Roses -faneilta, mutta se jäi tauolle vuonna 2002 Velvet Revolverin perustamisen takia. Velvet Revolverin hajottua vuonna 2008 Loaded palasi esiintymislavoille, ja studioon äänittämään uutta albumia. Yhtye julkaisi ensin Wasted Heart EP:n, joka sisälsi viisi kappaletta. Kesällä 2009 bändi julkaisi Sick-albumin. Sen jälkeen bändi on keikkaillut aktivisesti maailmalla, ja enimmäkseen Amerikassa.

Diskografia 
Albumit
 Episode 1999: Live (1999)
 Dark Days (2001)
 Sick (2009)
 The Taking (2011)

Muut
 Wasted Heart (2008) (Promo)
 Wasted Heart EP (2008)
 Flatline (2009) (Promo)
 Sleaze Factory (2009) (Promo)
 No More (2009) (Promo)
 Dead Skin (2011) (Promo)

Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Baleaarien sosialistien puolue

Baleaarien sosialistien puolue () on Baleaareilla toimiva PSOE:n alueellinen puolue. Nykyinen puheenjohtaja on Teresa Riera.

Aiheesta muualla
 http://www.psoe.es/ambito/islasbaleares/news/index.do 

Espanjalaiset puolueet
Sosialistiset puolueet
Kuningas (albumi)

Kuningas on suomalaisen pop/rock-yhtye Cliftersin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1987. Levy on äänitetty Finnvox-studiolla ja sen on julkaissut Fazer Finnlevy -levy-yhtiö Kräk!-merkillä sarjanumerolla KRÄLP 35. Levykannen on valmistanut Kirjapaino Erkki Kuronen.

Kappaleiden kaikki sanoitukset on tehnyt Jaana Rinne ja ne on painettu alkuperäisen LP-levyn levypussiin. Levyltä on julkaistu ainakin single Kuningas (KRÄK! KRÄKS 114). Albumi sisältää alkuperäismateriaalin lisäksi kolme cover-versiota, mm. The Kinks-yhtyeen kappaleen Set Me Free ja The Who -yhtyeen kappaleen I Can't Explain.

Kappaleet

Muusikot

 Jiri Nikkinen – kitara, laulu
 Luri Luokkala - basso, laulu
 Lare Murtomaa – kitara
 Petri Peevo   - kitara
 Sande Vettenranta - rummut
 Timo Perälä, nyk. Nissinen - rummut: Yeah, mä sun tyrkky oon
 Petri Pesonen -huuliharppu: Yeah, mä sun tyrkky oon

Vuoden 1987 albumit
Vuoden 1987 esikoisalbumit
Cliftersin albumit
Paramount Television

Paramount Television Studios (aiemmin Paramount Television) on yhdysvaltalainen televisio-ohjelmien tuotantoyhtiö. Se aloitti toimintansa 1967. Sen edeltäjäyhtiö oli 1951 perustettu Desilu Productions. Yhtiö lopetti toimintansa 17. tammikuuta 2006, mutta se otettiin uudelleen käyttöön 4. maaliskuuta 2013. Sen seuraaja on CBS Television Studios.

Merkittäviä Paramount Picturesin TV-sarjoja 
Huom. Kaikkien tv-sarjojen oikeudet omistaa CBS Corporation ja CBS Paramount Television

1960-luku 
 Vaarallinen tehtävä (1966-73)
 Star Trek: The Original Series (1966-69)
 The Brady Bunch (1969-74)

1970-luku 
 The Odd Couple (1970-75)
 Star Trek: The Animated Series (1973-75)
 Onnen päivät (1974-84)
 Laverne ja Shirley (1976-83)
 Lemmenlaiva (1977-86)
 Ystäväni ulkoavaruudesta (Mork and Mindy) (1978-82)
 Taksi (1978-83)

1980-luku 
 Solid Gold (1980-88)
 Entertainment Tonight (1981- )
 Perhe on paras (1982-89)
 Cheers (1982-93)
 Webster (1983-89)
 MacGyver (1985-92)
 Star Trek: The Next Generation (1987-94)
 Friday the 13th: The Series (1987-90)
 Maailmojen sota (1988-90)

1990-luku 
 Wings (1990-97)
 Sightings (1991-1997)
 Indiana Jones Junior (1992-93)
 Star Trek: Deep Space Nine (1993-99)
 Frasier (1993-2004)
 Kunnian miehet (1995-2005)
 Star Trek: Voyager (1995-2001)
 Seitsemäs taivas (1996-2006)
 Moesha (1996-2001)
 Sabrina, teininoita (1996-2003)
 The Sentinel (1996-99)
 Becker (1998-2004)
 Seven Days (1998-2001)
 Siskoni on noita (1998-2006)

2000– 
One on One (2001- )
Star Trek: Enterprise (2001-2005)
Dr. Phil (2002- )
NCIS Rikostutkijat (2003- )
Unexplained Mysteries (2003-2004)
The Insider (2004- )
Sex, Love & Secrets (2005)
Lapsuuteni luuserina (2005- )
South Beach (2006)

Yhdysvaltalaiset televisioyhtiöt
Paramount Global
Aune Huotari

Aune Annikki Huotari (18. marraskuuta 1903 Viipuri – 27. joulukuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija.

Teoksia 
 Satu lihavasta ja laihasta noita-akasta ynnä muita satuja.   WSOY 1931

Lähteet 
 

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet