joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Islannin Naisyhdistys

Islannin Naisyhdistys (islanniksi Kvenfélagasamband Íslands, lyh. KÍ) on islantilainen puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö, joka työskentelee sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi Islannissa. Yhdistys on Naisten Kansainvälisten Allianssin jäsen.

Islannin Naisyhdistys perustettiin 27. tammikuuta 1907, kun ryhmä naisia kokoontui Reykjavíkissä Bríet Bjarnhéðinsdóttirin kotiin. Toimintaa kuuluu edelleen myös lasten tukeminen: esimerkiksi vuonna 2005 yhdistys teki 172 500 kruunun lahjoituksen Islannin Unicefille. Yhdistys pyrkii myös kouluttamaan poliittisia päättäjiä ja opettajia, jotta nämä pystyisivät tunnistamaan tasa-arvo-ongelmia työssään. Vuonna 2017 KÍ jakoi kaikille lukio-opintonsa aloittaville oppilaille Chimamanda Ngozi Adichien kirjoittaman kirjan We Should All Be Feminists.. Nykyään yhdistys koostuu seitsemästä jäseyhdistyksestä:

 Druslubækur og doðrantar
 Femínísk fjármál
 Fjöruverðlaunin
 Rótin
 Samtök um kvennaathvarf
 Trans-Ísland
 W.O.M.E.N. in Iceland

Yhdistyksen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2019 lähtien Tatjana Latinovic. Hän on istunut yhdistyksen hallituksessa vuodesta 2015 lähtien ja liittyi KÍ:hin muuttaessaan Islantiin vuonna 1994..

Lähteet 

Naisjärjestöt
Mahamat Idriss Déby Itno

Mahamat ibn Idriss Déby Itno (), tunnettu myös nimellä Mahamat Kaka (s. 1. tammikuuta 1984), on Tšadin presidentti huhtikuusta 2021 alkaen. Hänet valittiin virkaansa erillislailla hänen isänsä Idriss Déby Itnon kaaduttua sisällissodassa. Siirtymäkauden hallinnon piti kestää 18 kuukautta ja päättyä uusiin vaaleihin loppuvuodesta 2022, mutta näyttää siltä, että aikataulu venyy. 

Mahamat Kaka on kenraali. Hän on saanut sotilaskoulutuksensa Ranskassa Aix-en-Provencen sotakorkeakoulussa ja hän on taistellut vuodesta 2006.

Lähteet 

Tšadin presidentit
Vinesh Phogat

Vinesh Phogat (s. 25. elokuuta 1994 Bhiwanin piirikunta) on intialainen vapaapainija.

Phogat on kilpaillut vuodesta 2013 lähtien aikuisten arvokisoissa. Phogat kilpaili Rio de Janeiron olympialaisissa 48 kg sarjassa. Hän voitti toisella kierroksella romanialaisen Alina Vucin. Puolivälierissä hän loukkasi polvensa ja joutui näin luovuttamaan ottelun. Phogat on ollut MM-kilpailuissa parhaimmillaan kolmas (2019). Hänellä on yksi Aasian-mestaruus vuodelta 2012, kolme AM-hopeaa ja neljä AM-pronssia.

Lähteet

Intialaiset naispainijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Kenojuak Ashevak

Kenojuak Ashevak (3. lokakuuta 1927 – 8. tammikuuta 2013) oli kanadalainen inuittitaiteilija, joka tuli erityisen tunnetuksi taidegraafikkona. Hänen ehkä kuuluisin työnsä on The Enchanted Owl vuodelta 1960.

Elämäkerta
Kenojuak Ashevak syntyi Ikerrasakissa Baffininsaaren eteläosassa 3. lokakuuta 1927. Hänen perheensä eli perinteisten inuittitapojen mukaisesti. He asuivat igluissa tai nahoista tehdyissä telotissa hankkien elantonsa metsästyksellä. Ashevak sairaistui tuberkuloosiin, jolloin hänet oli vietävä Québecin kaupunkiin mantereelle. Ashevak oli sairaalassa vuodesta 1952 vuoteen 1955. Tänä aikana hän tutustui Harold Pfeifferiin, joka opetti sairaalan potilaita tekemään taidetta ja käsitöitä. Potilaat saattoivat näin tehdä rahaa sairaalan myydessä potilaidensa töitä. Lopulta Ashevak palasi Baffininsaaren Cape Dorsetille, jossa James Houston kannusti häntä jatkamaan työtä taiteen parissa. Houston opetti inuiteille painotekniikoita West Baffinin osuuskunnalla. Ashevak alkoi tehdä töitä yhdessä miehensä Johnniebo Ashevakin kanssa.

Ashevakin ensimmäinen työ oli Rabbit Eating Seaweed vuodelta 1958 ja hän alkoi saada huomiota miltei heti töitä julkaistaessaan. Hänen varhaiset työnsä olivat usein yksinkertaisia. Yleisiä aiheita olivat linnut tai muut olennot, jotka sulautuvat toisiinsa. The Enchanted Owl vuodelta 1960 oli yksi hänen tunnetuimpia töitään. Se esiintyi myös Luoteisterritorion 100-vuotisjuhlana 1970-luvulla painetussa postimerkissä. Muita Ashevakin töitä on käytetty postimerkeissä vuosilta 1980 ja 1993. Hänen tyylinsä kehittyi sittemmin monimutkaisemmaksi ja tyylitellymmäksi. Dog Caribou Spirit with Birds (1988/1989) esittää ihmispäistä ja linnunjalkaista karibua, jonka kyljiltä ilmestyy lintu. Viimeisillä päivillään hän teki puolestaan alkuaikojensa mukaista yksinkertaisempaa, mutta värikkäämpää taidetta. Fine Feathers vuodelta 2013 esittää pöllöä oranssein sulankärjin.

Ashevak tunnettiin etnekin taidegraafikkona, mutta hän teki myös esimerkiksi kaiverruksia ja suunnitteli kankaita. Vuonna 1970 hän suunnitteli muraalin maailmannäyttelyyn Osakassa ja vuonna 2004 pöllö- ja nieriäaiheisen lasimaalauksen Appleby Collegella Ontarion Oakvillessa. Ashevak sai Order of Canada-kunniamerkin vuonna 1982 ja hän oli Kanadan kuninkaallisen taideakatemian jäsen vuodesta 1974. Ashevak kuoli Cape Dorsetissa 8. tammikuuta 2013.

National Film Board of Canadan elokuva Eskimo Artist: Kenojuak vuodelta 1960 seuraa Ashevakin elämää.

Lähteet

Kanadalaiset taiteilijat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Sara Shamma

Sara Shamma (26. marraskuuta 1975 Damaskos) on syyrialainen, nykyään Iso-Britanniassa asuva taidemaalari. Hänen työnsä ovat figuratiivisia. Iso-Britanniaan hän muutti Syyrian sisällissodan vuoksi vuonna 2016.   

Shamman isä on syyrialainen ja äiti libanonilainen. Hän valmistui taiteilijaksi Damaskoksen yliopistosta vuonna 1998. Hän on toiminut taideopettajana Syyriassa ja ollut jäsen maan kulttuuriministeriön raadissa, joka on arvionut maan vuosittaisen näyttelyn teoksia. Shammalle on myönnetty taidealan palkintoja Syyriassa, Italiassa, Australiassa ja Iso-Britanniassa.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.markhachem.com/index.php/Sara-Shamma.html
 http://www.npg.org.uk/whatson/bp-portrait-award-2019/exhibition/

Syyrialaiset taiteilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Mervi Airaksinen

Mervi Airaksinen (s. 1980) on suomalainen teknologia-alan yritysjohtaja. Hän on kotoisin Jäppilästä, Pieksämäeltä. Airaksinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2004.

Ura 
Mervi Airaksinen nimitettiin IBM Suomen toimitusjohtajaksi 1. tammikuuta 2020 alkaen. Airaksinen on toiminut aiemmin Suomen ja Baltian Ciscon maajohtajana. Lisäksi Airaksinen on toiminut tietotekniikan tukkuyrityksen Alson Suomen toimitusjohtajana. 

Airaksinen toimii aktiivisesti myös eri teknologia-alan yritysten hallituksissa. Hän kuuluu muun muassa Nordic Morning Groupin hallitukseen. Airaksinen on myös Vaasan yliopiston digitaalisen talouden tutkimusalustan neuvonantajaryhmän jäsen.

Airaksinen kertoo vaativan työn ja perheen yhdistämisestä teoksessa Uraäidin selviytymisopas - Tarinoita ruuhkavuosien kuningattarilta (Anni Erkko, 2019).

Yksityiselämä 
Mervi Airaksinen asuu Espoossa. Hänen perheeseensä kuuluvat mies ja lapsi.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Kokkolan Viinijuhlat

Kokkolan Viinijuhlat on Kokkolassa järjestettävä kaksipäiväinen musiikkifestivaali. Tapahtuma on yhdistelmä musiikkia, ruokaa sekä viinejä. Artisteja tulee niin Suomesta kuin ulkomailtakin. Tapahtuma järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2021 heinäkuussa.

Festivaalit järjestetään Kokkolan Tapahtumapuistossa. Koko festivaalialue on K-18.

Vuonna 2022 tapahtuma järjestetään toista kertaa 29.-30.7. jälleen Kokkolan Tapahtumapuistossa. 

Tapahtuman järjestämisestä vastaa organisaatio Nordic Live Productions Oy, joka tuottaa myös Seinäjoella järjestetyn Solar Sound Festivalin, Vaasa Festivalin sekä Turussa järjestetyn Aura Festin.

Esiintyjät

2021 
 Europe (SWE)
 Reino Nordin
 Apocalyptica
 J. Karjalainen
 Elastinen
 Erin
 Arttu Wiskari
 Ressu Redford
 Ida Paul & Kalle Lindroth
 Samuli Edelmann
 ONEVIOLIN

2022 

 Arttu Wiskari
 Behm
 Maija Vilkkumaa
 Sonata Arctica
 J. Karjalainen
 Mariska
 Tehosekoitin
 Waltteri Torikka
 BESS
 Drömhus
 Kaija Koo
 Basic Element
 Kolmas Nainen
 Ellie Goulding
 Marko Hietala
 Ressu Redford
 Haloo Helsinki
 Abreu
 Ida Paul & Kalle Lindroth
 Pandora
 Younghearted
 Erika Vikman

Lähteet 
https://kokkolanviinijuhlat.fi

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kokkolan Viinijuhlat - Facebook
Kokkolan Viinijuhlat - Instagram
Kokkolan Viinijuhlat - Nettisivut

Kokkolan tapahtumat
Musiikkitapahtumat Suomessa
Lars Gyllensten

Lars Gyllensten, kirjailijanimiä: Pär Silje, Jan Wictor (1921 Tukholma, Ruotsi – 2006 Tukholma, Ruotsi) ruotsalainen kirjailija, Karoliinisen instituutin histologian apulaisprofessori ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1966.

Gyllenstenin esikoisteos, runokokoelma Camera obscura (1946), jonka hän kirjoitti yhdessä Torgny Greitzin kanssa salanimellä Jan Wictor, oli parodia fyrtiotalisteista.

Palkinnot ja tunnustukset
 Harry Martinson -palkinto, 1991
 Pilotpriset, 1987
 Stiftelsen Selma Lagerlöfs litteraturpris, 1991

Suomennetut teokset
 Sokrateen kuolema (Sokrates död), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1965. Sarja: Moderneja kirjailijoita
 Juvenilia: Inkarnaatioita ja eksorkismeja (Juvenilia), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1967. Sarja: Moderneja kirjailijoita
 Kainin muistelmat (Kains memoarer), suom. Kyllikki Hämäläinen, Helsinki: Otava 1968. Sarja: Moderneja kirjailijoita

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset kirjailijat
Ruotsin akatemian jäsenet
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Penkinlämmittäjät (televisiosarja)

Penkinlämmittäjät on suomalainen urheiluaiheinen talk-show, joka alkoi MTV3 kanavalla 2020. Ohjelma perustuu osittain myös suomalaiseen Villi kortti -ohjelmaan. Ohjelmaa juontaa Ilkka Uusivuori.  Ohjelmassa keskustellaan uusimmista urheilu-uutisista ja puidaan niitä. Lisäksi jaksoissa on sketsejä ja pelejä. 

Ohjelman vakiopanelisteina ensimmäisellä kaudella toimivat Villistä kortista tutut Ville Myllyrinne, Paula Noronen, Tommy Lindgren, Pilvi Hämäläinen ja Mikko Töyssy, sekä täysin uudet Tero Tiittanen, Eva Wahlström ja Jarkko Ruutu. Toisella kaudella Myllyrinteen, Norosen, Lindgrenin, Hämäläisen, Töyssyn sekä Tiittasen rinnalla nähdään uudet Kalle Palander ja Mervi Kallio, Walhströmin ja Ruudun jäätyä pois.

Kolmannella kaudella ohjelmaan tehtiin muutoksia; mukana on ns. "kotijoukkue", eli kahdesta vakiopanelistista koostuva joukkue, sekä "vierasjoukkue", eli vakio- ja vieras-panelisteista koostuva pari. Mervi Kalliota ei nähdä enää vakiopaneelissa.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi 
Vakiopanelistit ovat taulukossa siinä järjestyksessä, missä he istuivat studiossa; ensimmäinen vas. on Vierasjoukkueen kapteeni, muut Kotijoukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

MTV3:n televisio-ohjelmat
2020-luvun televisiosarjat
Suomalaiset keskusteluohjelmat
Taibe Jusein

Taibe Jusein (, s. 4. toukokuuta 1991) on bulgarialainen vapaapainija.

Jusein on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2009 lähtien, jolloin osallistui Dan Kolov - Nikola Petrov turnaukseen. Tätä ennen hän oli ollit vuonna 2006 kolmas alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2009 Jusein oli kolmas sekä alle 20-vuotiaiden EM- että MM-kilpailuissa. Hän osallistui myös samana vuonna ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuihin, mutta jäi 59 kg sarjassa sijalle 25. Vuonna 2010 Jusein voitti Dan Kolov - Nikola Petrov -turnauksen 59 kg sarjan. Hän saavutti myös samana vuonna ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin, kun hän oli toinen Bakun EM-kilpailujen 59 kg sarjassa. Hän oli saman vuoden nuorten MM-kipailujen ja EM-kilpailujen kolmas. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli 19. Vuonna 2011 hän uusi Dan Kolov - Nikola Petrov turnauksen voittonsa. Lisäksi hän oli toinen Dortmundin EM-kilpailuissa, voitti nuorten maailmanmestaruuden ja oli kolmas nuorten EM-kilpailuissa. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli 13. Vuonna 2012 hän saavutti ensimmäinen mitalinsa maailmanmestaruuskilpailuissa, kun Jusein oli toinen 63 kg sarjassa Strathcona Countyn MM-kilpailuissa. Jusein oli myös toinen  Budapestin MM-kilpailuissa 2013, mutta nyt 59 kg painoluokassa. Vuonna 2014 Jusein voitti jälleen Dan Kolov - Nikola Petrov -turnauksen sekä oli kolmas Taškentin MM-kilpailuissa ja Vantaan EM-kilpailuissa, kummassakin turnauksessa 60 kg painoluokassa. Vuonna 2015 Jusein saavutti MM-pronssia Las Vegasissa 60 kg painoluokassa. Vuonna 2016 ennen olympialaisia hän oli yhdeksäs EM-kilpailuissa. Rio de Janeiron olympialaisissa Jusein kilpaili keskisarjassa (63 kg). Hän pääsi aloittamaan suoraan toiselta kierrokselta, mutta hävisi ottelunsa Yhdysvaltain Elena Pirozhkovalle 10–7.

Vuonna 2017 Jusein saavutti yhden arvokisamitalin, kun oli toinen Novi Sadin EM-kilpailuissa 63 kg sarjassa. MM-kilpailuissa hän oli 11. Vuonna 2018 Jusein saavutti useita voittoja, kun hän voitti useita turnauksia sekä MM-kultaa Budapestin MM-kilpailuissa ja EM-kultaa Kaspijskin EM-kilpailuissa. Kumpikin kulta oli hänen uransa ensimmäinen ja tulivat 62 kg painoluokassa. Hän uusi seuraavana vuonna EM-kultansa voitettuaan Bukarestin EM-kilpailujen 62 kg sarjan, mutta oli toinen MM-kilpailuissa. Vuonna 2020 hän oli kolmas Rooman EM-kilpailuissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 62-kiloisissa pronssia. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 62-kiloisissa Budapestissa 2022.

Lähteet

Bulgarialaiset naispainijat
Bulgarialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Hankasalmen terveysasema

Hankasalmen terveysasema on Hankasalmen kirkonkylällä toimiva terveysasema. Se on eräs Keski-Suomen sairaanhoitopiirissä sijaitsevan Jyväskylän yhteistoiminta-alueen terveyskeskuksen toimipisteistä. Tämä kuntarajat ylittävä yhteistoiminnallinen terveyskeskus muodostettiin vuonna 2010 tehdyllä Jyväskylän, Muuramen, Hankasalmen ja Uuraisten kuntien päätöksellä. Toiminta tämän organisaation puitteissa alkoi vuoden 2011 alussa. 

Hankasalmen terveysasemalle valmistui Attendo Oy:n tilaama uudisrakennus vuoden 2020 lopussa. Terveysasema muutti uusiin tiloihin vuodenvaihteessa 2020–2021. Aiemmasta, sittemmin puretusta Hankasalmen terveyskeskusrakennuksesta oli siirrytty väistötiloihin marraskuussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hankasalmen terveysaseman sijainti Jyväskylän karttapalvelussa: Keskustie 53A, Hankasalmi

Hankasalmen rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Chen Chu

Chen Chu (; myös Kiku Chen; s. 10. kesäkuuta 1950) on taiwanilainen poliitikko, joka on mm. toiminut Kaohsiungin kaupungin pitkäaikaisena pormestarina. Hän edustaa demokraattista edistyspuoluetta.

Tausta ja yksityiselämä 
Chen syntyi vuonna 1950 ja kasvoi maatilalla Yilanissa. Hän opiskeli julkishallintoa kansallisessa Sun Yat-senin yliopistossa.

Vuonna 1979 Chen pidätettiin osallisuudestaan ns. Kaohsiungin tapauksessa. Chen oli osoittamassa mieltä demokratian puolesta yksipuoluejärjestelmää vastaan. Hän vietti vankilassa kuusi ja puoli vuotta. Tämän jälkeen hän työskenteli Taiwanin ihmisoikeusliitossa, minkä johdosta Saksan entinen presidentti Richard von Weizsäcker kutsui hänet juhlistamaan YK:n ihmisoikeusjulistuksen 40-vuotispäivää vuonna 1988.

Poliittinen ura 
Chen oli mukana perustamassa DPP:tä 1980-luvun puolessa välissä ja on toiminut monissa puolueen luottamustoimissa.

Vuoden 2006 vaaleissa Chen valittiin täpärästi noin 1200 äänen erolla Kaohsiungin pormestariksi. Vuonna 2010 Fanapi-taifuuni iski kaupunkiin. Pormestarina toimiva Chen oli päiväunilla kotonaan Kaohsiungin katujen tulviessa. Tämä aiheutti paheksuntaa ja Chen pyysi tapausta anteeksi.. Chen uusi paikkansa pormestarina ensin vuonna 2010 ja sen jälkeen 2014.

Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen nimitti Chenin presidentin kansliapääliköksi huhtikuussa 2018. Toukokuussa 2020 Chen ilmoitti eroavansa virasta.

Chen nimitettiin Valvonta-Yuanin presidentiksi 1. elokuussa 2020. Valvonta-Yuan on Taiwanin parlamentin entinen ylähuone, jonka nykyinen tehtävä on mm. tutkia korkea-arvoisten poliitikkojen virkarikossyytteitä. Taiwanin lainsäätäjistä koostuva komitea aloitti syyskuussa 2020, joka pyrkii valmistelemaan lakimuutoksia, joilla mm. laskettaisiin äänestysikärjaa 18 vuoteen ja lakkautettaisiin Valvonta-Yuan. Chen toivoi jäävänsä virkansa viimeiseksi haltijaksi. Noustessaan virkaan Chen myös erosi DPP:sta.

Galleria

Lähteet 

Taiwanilaiset poliitikot
Pormestarit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Sunshine Superman

Sunshine Superman on brittiläisen folkmuusikon Donovanin vuoden 1966 single. Kappale teki Donovanista maailmanlaajuisen tähden ja sijoittui Yhdysvaltain musiikkilistalla 1. sijalle ja Britannian musiikkilistalla 2. sijalle.

Lähteet

Donovanin kappaleet
Vuoden 1966 kappaleet
Dota: Dragon's Blood

Dota: Dragon's Blood on vuonna 2021 alkanut aikuisille suunnattu animoitu Netflix-sarja. Se perustuu Valven vuonna 2013 julkaisemaan Dota 2 -strategiapeliin. Sarjan on tuottanut Studio Mir sekä Kaiju Boulevard ja sen animoinnista vastaa Production Reve.

Sarjan esittäminen alkoi Netflix-palvelussa 25. maaliskuuta 2021. Huhtikuussa 2021 Dota 2:n Twitter-tilillä vahvistettiin toisen tuotantokauden olevan työn alla.

Tuotanto 
Valve ilmoitti helmikuussa 2021 Ashley Millerin toimivan tuottajana tulevalle Dota 2 -peliin pohjautuvalle animaatiosarjalle.

Vastaanotto 
Muropaketin arvostelussa Dota: Dragon's Blood sai paljon kehuja. Sarja antaa pelin hahmoille persoonallisuutta, sekä kertoo yksityiskohtia Dota 2 -universumin historiasta. Ensimmäinen kausi on kahdeksan jakson pituinen, mikä on nostettu yhdeksi sarjan heikkoudeksi koska tarinan nopea tempo voi häiritä katsojia.

Rotten Tomatoes -sivuston kriitikot antoivat ensimmäiselle kaudelle arvosanaksi 70% ja sivuston käyttäjät 93%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dota: Dragon's Blood Netflix.comissa
 

Eteläkorealaiset televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Netflix-alkuperäissarjat
Videopeleihin perustuvat televisiosarjat
Caio Sael

DRIGGU oli aiemmin nimeltään Caio Sael(s. 15. kesäkuuta 2002) on brasilialainen kuvataiteilija, joka tunnetaan työstään erilaisilla taiteellisen ilmaisun muodoilla. Hän on näyttelijä elokuvassa Kohtalokas laukaisin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 https://everipedia.org/gatilho-fatal

 
 http://www.letrasdemusica.com.br/c/caio-sael/
https://www.immub.org/artista/caio-sael/ 

Brasilialaiset taiteilijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Mercedes Colás de Meroño

Mercedes COLAS de Meroño (11. heinäkuuta 1925 – 21. huhtikuuta 2021), joka tunnettiin nimellä Porota oli argentiinalainen ihmisoikeusaktivisti. Hän oli Toukokuun aukion äitien varapresidentti.

Hänen isänsä José María Colás teloitettiin ampumalla Espanjan sisällissodan aikana.

Hänen tyttärensä, Alicia Meroño, kuului Argentiinan desparekidoihin ja katosi 5. tammikuuta 1978. Alician kohtalo oli vielä määrittelemätön äitinsä kuoltua.

Colás de Meroño kuoli Buenos Airesissa 21. huhtikuuta 2021 95-vuotiaana.

Lähteet

Argentiinalaiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Jamie Maclaren

Jamie Maclaren (s. 29. heinäkuuta 1993 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Maclaren edustaa A-Leaguessa pelaavaa Melbourne Cityä. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla

Elävät henkilöt
Vuonna 1993 syntyneet
Australialaiset jalkapalloilijat
Egyptin feministiliitto

Egyptin feministiliitto oli vuodesta 1923 1960-luvulle saakka Egyptissä toiminut naisasiajärjestö. Sen perustaja oli Huda Ša'arawi ja se pyrki paitsi poliittiseen painostukseen naisten aseman hyväksi, mutta harjoitti myös naisiin ja lapsiin kohdistuvaa hyväntekeväisyystoimintaa. Sen suurimpia savutuksia olivat avioliiton alaikärajan nosto ja naisten koulutuksen parantaminen. Se jäi kuitenkin leimallisesti yläluokkaiseksi jäsenistöltään. Toiminta hiipui valtion otettua toiminnan käsiinsä vuoden 1952 vallankumouksen jälkeen ja se loppui kokonaan 1960-luvulla.

Historia
Naisasia Egyptissä oli kehittynyt poliittiseksi agendaksi liberaalilla aikakakudella 1900-luvun alussa. Naiset olivat olleet mukana Egytptin itsenäisyysstaistelussa, mutta kun muodollinen itsenäisyys Isosta-Britanniasta viimein saavutettiin, ei uudessa perustuslaissa juuri huomioitu naisten poliittisia oikeuksia. Huda Ša'arawista tuli egyptiläisen naisliikkeen kasvot. Egyptin feministiliitto perustettiin hänen kotonaan vuonna 1923. Toukokuussa 1923 Egyptin feministiliitto lähetti kolme edustajaansa Kansainvälisen naisten liiton kokoukseen Italian Roomassa. Lähetystön palatessa Egyptiin Ša'arawi sai aikaan kohun Egyptissä riisumalla huntunsa julkisesti. Vuonna 1924 feministiliitton ja Wafd-puolueen naisjärjestön jäsenet osoittivat mieltään parlamentin istunnon avajaisissa ja esittivät 32. kohdan luettelon vaatimuksistaan.

Poliittisen painostuksen lisäksi liitto julkaisi omaa lehteään ja toimi hyväntekeväisyydessä. Se pyrki erityisesti parantamaan köyhien naisten oloja. Lehti ilmestyi arabiaksi ja ranskaksi. Järjestöllä oli oma terveysasemansa naisille ja lapsille, sekä päivähoitoloita työssäkäyville äideille. Järjestön suurimpia onnistumisia olivat Egyptin avioliitolle asetetun ikärajan nosto, sekä hallinnon taivuttelu ehostamaan naisten koulutusta. Naisia pääsi opiskelemaan Kairon yliopistolle ensi kertaa vuonna 1928. 1930-luvulla se pyrki myös ajamaan naisten äänioikeutta. Toisaalta järjestö itsessään oli leimallisesti yläluokkainen. Kuten sen perustaja Ša'arawi, sen muut jäsenet kuuluivat hyvin kapeaan koulutettuun yhteiskuntaluokkaan. Järjestön ei koskaan onnistunut rikkoa luokkarajoja.

1930-luvulla kiihtyi myös konflikti Palestiinassa. Tähän vastaten Egyptin feministiliitto järjesti arabinaisten kokouksen Kairossa vuoden 1938 lopulla. Toisessa kokouksessa vuonna 1944 perustettiin Arabien deministiliitto, jonka puheenjohtajaksi Ša'arawi. Ša'arawi kuoli vuonna 1947, mutta järjestö ei hajonnut vielä johtajansa kuolemaan. Huomattava isku oli Egyptin vallankumous 1952. Egyptin feministiliitto alistettiin valtion ministeriöille ja se nimettiin uudelleen Huda Ša'arawin seuraksi. Järjestön toiminta taantui, kunnes se lakkasi kokonaan 1960-luvun aikana.

Lähteet

Naisjärjestöt
Egypti
Djibril Sidibé

Djibril Sidibé (s. 29. heinäkuuta 1992 Troyes) on ranskalainen jalkapalloilija pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Sidibé edustaa Ligue 1:ssa pelaavaa AS Monacoa. Hän on edustanut Ranskan jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla

Elävät henkilöt
Vuonna 1992 syntyneet
Ranskalaiset jalkapalloilijat
Kultaisen kannuksen ritarikunta

Kultaisen kannuksen ritarikunta () on Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa 15. elokuuta 1357 perustettu hengellinen ritarikunta, jonka suojelija on katolisen kirkon johtajana kulloinkin toimiva paavi.

Ritarikunnan tunnustuksia on myönnetty lähinnä katolisen kirkon hyväksi palvelleille ja uskonsa kautta myötävaikuttaneille sekä maineikkaita tekoja tehneille henkilöille. Saajat olivat lähinnä alemman säädyn aatelisia, mutta myös porvarissäädyn jäseniä. Ritarit toimivat Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa kunniaritarin arvossa ja heitä pidettiin hallitsijoiden alaisena eliittinä.

Ritarimerkkien myöntö lakkautettiin paavin antamalla määräyksellä vuonna 2019 määrittelemättömän pitkäksi ajaksi. Viimeinen tunnustuksen saaja oli Luxemburgin suurherttua Jean, joka kuoli vuonna 2019.

Tunnustuksen saajia 
 Rafael (1483–1520), taiteilija
 Tizian (1488–1576), taiteilija
 Giorgio Vasari (1511–1574), taiteilija
 Orlando di Lasso (1532–1594), säveltäjä
 Pomponio Nenna (1556–1613), säveltäjä
 Christoph Willibald Gluck (1714–1787), säveltäjä
 Giacomo Casanova (1725–1798), venetsialainen seikkailija ja romantikko
 Wolfgang Amadeus Mozart (1756–1791), klassinen säveltäjä
 Niccolò Paganini (1782–1840), italialainen viulisti, kitaristi ja säveltäjä
 Miklós Horthy (1868–1957), Unkarin kuningaskunnan valtionhoitaja
 Benito Mussolini (1883–1945), italialainen poliitikko
 Paul Karađorđević (1893–1976), Jugoslavian prinssi, kuningaskunnan valtionhoitaja
 Hussein bin Talal (1935–1999), Jordanian kuningas
 Mohammad Reza Pahlavi (1919–1980), Iranin šaahi

Ritarikunnat
Pyhän istuimen kunniamerkit
Virginia Vezzi

Virginia Vezzi (1601 Velletri, Italia - 1638 Pariisi, Ranska) oli italialainen taidemaalari. Hänen nimensä esiintyy myös muodossa Virginia da Vezzo.

Viitteet 

 Italialaiset taidemaalarit
 Vuonna 1601 syntyneet
 Vuonna 1638 kuolleet
Hely Sipilä

Hely Anneli Sipilä (myöh. Saarinen, s. 29. elokuuta 1933 Pälkäne) on suomalainen uransa päättänyt pika-aitajuoksija. Sipilä edusti urallaan Pälkäneen Lukkoa.

Sipilä saavutti 80 metrin aitajuoksussa SM-pronssia vuosina 1950, 1952 ja 1954

Sipilän ennätys 80 metrin aitajuoksussa on 29. kesäkuuta 1952 Urjalassa juostu 12,3 s.

Lähteet 

Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuningatar Suthida

Suthida (syntyjään Suthida Tidjai, thaiksi สุทิดา ติดใจ, s. 3. kesäkuuta 1978) on Thaimaan kuningatar ja maan nykyisen kuninkaan Rama X:n vaimo.

Varhainen elämä 
Suthida syntyi vuonna 1978 Hat Yain kaupungissa, Etelä-Thaimaassa. Hänen vanhempansa ovat nimeltään Kham ja Jangheang Tidjai. Hän opiskeli viestintää katolilaisessa Assumption-yliopistossa Bangkokissa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2000..

Valmistumisensa jälkeen Suthida työskenteli lentoemäntänä JALways-lentoyhtiölle vuoteen 2003 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi Thai Airwaysille vuoteen 2008 asti..

Ura henkivartijakaartissa ja armeijassa 
Vuonna 2013 Suthida siirtyi Thaimaan kruununprinssin, tulevan puolisonsa Vajiralongkornin, henkivartijakaartin palvelukseen. Hän toimi kaartin erityisjoukkojen upseerina ja hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 2015. Seuraavana vuonna hän siirtyi Thaimaan armeijan palvelukseen ja sai kenraalin arvon..

Thaimaan kuningattarena 
Kun kruununprinssi Vajiralongkorn erosi vaimostaan Srirasmista vuonna 2014, huhuttiin Suthidan nousevan tämän tilalle. Thaimaan kuninkaan Bhumibol Suuren kuoltua Suthidaa alettiin jo kutsua Vajiralongkornin puolisoksi.

Suthida meni virallisesti naimisiin kuningas Vajiralongkornin kanssa 1. toukokuuta 2019. Kuningas myönsi Suthidalle kuningattaren arvon virallisesti 4. toukokuuta 2019. Tilaisuus televisioitiin suorana lähetyksenä. .

Tittelit ja kunnianosoituksia 
Kuningattareksi noustuaan Suthidan virallinen titteli on thaiksi สมเด็จพระนางเจ้าสุทิดา พัชรสุธาพิมลลักษณ พระบรมราชินี (S̄mdĕc phranāngcêā s̄u thid ā phạchr s̄uṭhā phiml lạks̄ʹṇ phrabrm rāchinī) ja englanniksi Her Majesty Queen Suthida Bajrasudhabimalalakshana.

Sotilasarvoltaan Suthida on kenraali.

Sutdidalle on myönnetty seuraavat thaimaalaiset kunnianosoitukset:

  Chakri-dynastian ritarikunta (2019)
  Yhdeksän jalokiven ritarikunta (2019)
  Chula Chom Klaon ritarikunta (2019)
  Valkoisen norsun ritarikunta (2013)
  Thaimaan kruunuritarikunta (2012)

Galleria

Lähteet 

Vuonna 1978 syntyneet
Thaimaan kuningattaret
Valtionpäämiesten puolisot
Thaimaalaiset kenraalit
Elävät henkilöt
Amerikanvalkopyökki

Amerikanvalkopyökki (Carpinus caroliniana), myös karoliinanvalkopyökki, on koivukasvien heimoon kuuluva puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa, Minnesotasta eteläiseen Ontarioon ja etelässä itäisestä Teksasista pohjois-Floridaan. Nimestään huolimatta laji ei kuulu pyökkeihin (Fagus), vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille (Corylus)

Ulkonäkö ja koko 

Amerikanvalkopyökki on pienehkö kesävihanta puu, joka kasvaa yleensä 10-15 m, harvoin 20 metrin korkuiseksi. Se on usein monirunkoinen. Tummanharmaa, sileä ja kiiltävä kuori korostaa rungon harjanteita, joiden sanotaan muistuttavan jännitettyjä lihaksia. Lehdet ovat sahalaitaisia ja aaltopoimuisia, 3-12 cm pitkiä. Ne värjäytyvät syksyllä keltaisiksi tai oransseiksi.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Amerikanvalkopyökki kasvaa luontaisena laajalla alueella itäisessä Pohjois-Amerikassa. Se on varjoa sietävä puu, joka muodostaa usein seka- ja lehtimetsien aluskerroksen. Se viihtyy kosteilla paikoilla järvien ja jokien rannoilla.

Käyttö 
Amerikanvalkopyökin puuaines on kovaa ja raskasta. Sitä on käytetty työkalujen kahvoihin ja varsiin, golfmailoihin, kävelykeppeihin ja vaellussauvoihin.

Lähteet 

Valkopyökit
Nenna

Nenna on viime vuosi­kymmeninä käyttöön tullut suomalainen naisen etunimi. Se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa annettu helmikuuhun 2021 mennessä noin 400 naiselle, joista valtaosa on syntynyt 1990-luvulla tai 2000-luvun ensikymmenellä. Nennalla ei ole virallista nimipäivää, mutta nimen epävirallisena nimipäivänä voidaan pitää heinäkuun 9. päivää, jolloin on Nannan nimipäivä.

Tunnettuja Nennoja
Nenna Tyni, suomalainen näyttelijä

Lähteet

Etunimet
Örjan

Örjan, Norjassa ja Tanskassa Ørjan, on skandinaavinen miehen etunimi. Kummassakin kirjoitusasussaan nimi on jo keskiajalla syntynyt muunnos nimestä Jurian, joka taas on vanha alasaksalainen muunnos alun perin kreikkalaisperäisestä nimestä Georgios (). Kreikan kielen sana georgios merkitsee maanviljelijää, mutta suosituksi nimen monine eri maissa ja eri kielissä käytettyine muunnelmineen on tehnyt varsinkin varhaiskristillisenä aikana marttyyrikuoleman kärsinyt Pyhä Yrjö.

Suomessa nimi Örjan annettiin vuosien 1940 ja 1999 välisenä aikana 48 henkilölle. Ennen vuotta 1940 jai vuoden 2000 jälkeen syntyneitä Örjan-nimisiä on vain muutama. Harvinaisuudestaan huolimatta nimi on esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Örjanin nimipivä on 23. huhtikuuta, Pyhän Yrjön perinteisenä muistopäivänä, jolle on sekä suomen- että ruotsinkielisessä kalenterissa sijoitettu muutkin samaa alkuperää olevat nimet. Muoto Örjan lisättiin suomenruotsalaiseen kalenteriin vuonna 1973.

Tunnettuja Örjan- ja Ørjan-nimisiä 

 Örjan Atterberg (1943–1963), ruotsalainen autourheilija
 Örjan Kihlström (s. 1962), ruotsalainen raviohjastaja ja -valmentaja
 Ørjan Nyland (s. 1990), norjalainen jalkapalloilija
 Örjan Ramberg (s. 1948), ruotsalainen näyttelijä
 Örjan Sandler (s. 1940), ruotsalainen pikaluistelija

Lähteet 

Etunimet
Dave Thomas (liikemies)

Rex David Thomas (2. heinäkuuta 1932 – 8. tammikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen liikemies, filantrooppi ja pikaruokaketjun pitäjä. Thomas on parhaiten tunnettu hänen vuonna 1969 avaamastaan pikaruokaketju Wendy'stä. Thomaksella on kolme tytärtä, Pam, Lori ja Molly, sekä vuonna 2013 kuollut poika Kenny.

Elämä 
Thomas syntyi 2. heinäkuuta 1932 Atlantic Cityssä, New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Hänet adoptoitiin jonkin aikaa syntymänsä jälkeen. Thomasin ollessa viisivuotias hänen ei-biologinen äitinsä kuoli. Tämän jälkeen hänen isänsä muutti ympäri Yhdysvaltoja töiden perässä. Thomas vietti osan nuoruusvuosistaan Kalamazoossa, Michiganissa isoäitinsä kanssa. 12-vuotiaana hän sai ensimmäisen palkkatyöpaikan ravintolassa Knoxvillessä, Tenneseessä. Dave menetti tuon työn ajauduttuaan kiistoihin esimiehensä kanssa. 15-vuotiaana Thomas sai uuden työn ravintolassa Fort Waynessä, Indianassa, ja kun hänen isänsä päätti taas muuttaa, sanoi Dave jäävänsä Fort Wayneen. Myöhemmin hän lopetti lukion voidakseen työskennellä kokoaikaisesti. Thomas valmistui lukiosta vasta vuonna 1993.

Wendy's 
Dave avasi ensimmäisen ravintolansa 15. marraskuuta 1969, koska hän ei löytänyt hyvää hampurilaista Columbuksesta. Dave päätti nimetä ravintolan tyttärensä mukaan. Wendy's tunnetaan neliön muotoisista pihveistä. Wendy's levisi nopeasti ympäri Amerikkaa ja 1000. ravintola avattiin alle vuosikymmenen kuluttua ensimmäisen ravintolan avaamisesta.

Kuolema 
Rex David Thomas kuoli 8. tammikuuta 2002 69-vuotiaana kodissaan Fort Lauderdalessa, Floridassa maksasyöpään.

Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Maria Domenica Michelotti

Maria Domenica Michelotti (s. 8. lokakuuta 1952) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä yhdessä Gian Marco Marcuccin kanssa huhtikuusta lokakuuhun vuonna 2000.

Ennen politiikkaan nousiaan Michelotti toimi yliopistolehtorina San Marinon tasavallan yliopistossa. Michelotti on leski ja hänellä on kaksi tytärtä..

Lähteet 

Vuonna 1952 syntyneet
Sanmarinolaiset poliitikot
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Elävät henkilöt
Marie-Luise Jahn

Marie-Luise Jahn (28. toukokuuta 1918 - 22. kesäkuuta 2010) oli saksalainen lääkäri. Hän kuului kansallissosialismia vastustaneeseen Valkoinen Ruusu- järjestöön. Jäsenyytensä vuoksi hänet tuomittiin kahdeksitoista vuodeksi pakkotyöhön. 

Opiskellessaan nuorena Münchenin yliopistossa Jahn tutustui Hans Conrad Leipeltiin ja muihin Valkoisen Ruusun jäseniin. Kun Sophie Scholl ja Christoph Probst oli surmattu, jatkoi Jahn lentolehtisten levittämistä. Hän myös keräsi rahaa Kurt Huberin leskelle, kunnes jäi kiinni.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.weisse-rose-stiftung.de/white-rose-foundation/
 Natsivaltaa vastustaneet saksalaiset
 Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt
 Vuonna 1918 syntyneet
 Vuonna 2010 kuolleet
Anneke Grönloh

Anneke Grönloh (s. 1942 Tondano, Pohjois-Sulawesi, Alankomaiden Itä-Intia – 2018) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja. Hänen menestyneimpiin kappaleisiinsa kuuluvat ”Brandend Zand” ja ”Paradiso”. 

Grönloh aloitti musiikkiuransa 17-vuotiaana asuessaan Alankomaissa. Vuonna 1962 julkaistu kappale ”Brandend Zand” oli yli 30 viikon ajan listojen kärjessä Alankomaissa. Se on kaikkien aikojen menestyneimpiä kappaleita maassa. Sitä on myyty yli 3,5 miljoonaa kappaletta. Hänen julkaisujaan on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta.

Grönloh edusti Alankomaita vuoden 1964 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Jij bent mijn leven”, jolla sijoittui kymmenenneksi.

Lähteet 

Alankomaalaiset laulajat
Alankomaiden euroviisuedustajat
Vuoden 1964 euroviisuedustajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Marianne Joachim

Marianne Joachim,, etunimi myös muodossa Marianna, syntyjään Prager, (5. marraskuuta 1921 - 4. maaliskuuta 1943) oli saksalainen lastenhoitaja, joka vastusti aktiivisesti kansallissosialismia. Yhdessä toisten nuorten kanssa juutalaistaustainen Joachim tuhopoltti kansallissosialistisen propagandanäyttelyn, jonka nimi oli "Neuvostoparatiisi".

Elämänvaiheita 
Marianne Prager oli työläisperheen tytär. Koulunsa käytyään hän hankki lastenhoitajan ammatin ja työskenteli juutalaislasten orpokodissa vuoteen 1940, jolloin sen toiminta lopetettiin. Vuoden 1940 hänet määrättiin pakkotöihin maatilalle. 

Avioliiton hän solmi vuonna 1941 Heinz Joachimin kanssa. Ollessaan pakkotyöläisenä Siemensin tehtailla hän tapasi Herbert Baumin. Miehensä kanssa hän liittyi Baumin ryhmään, joka piti salaisia kokouksia. Heinz Joachimin pidätyksen jälkeen ryhmä päätti toimia ja poltti propagandanäyttelyn. Nuoret jäivät kiinni kaikki kahdeksan ja heidät teloitettiin.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.gedenktafeln-in-berlin.de/nc/gedenktafeln/gedenktafel-anzeige/tid/widerstandsgruppe-um/
 Natsivaltaa vastustaneet saksalaiset
 Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt
 Vuonna 1921 syntyneet
 Vuonna 1943 kuolleet
Maarika Kasonen

Maarika Kasonen (s. 1976) on Heinäveden kunnanjohtaja. Hän aloitti työssään joulukuussa 2016 ja korvasi eläkkeelle jääneen kunnanjohtaja Riitta A. Tiluksen. Ennen kunnanjohtajana työskentelyä, hän työskenteli myös Heinäveden kunnan palveluksessa, sivistystoimenjohtajana vuodesta 2009. Koulutukseltaan Kasonen on filosofian maisteri Joensuun yliopiston kulttuurintutkimuksen koulutusohjelmasta.

Valintasotku ja valitukset hallinto-oikeuteen 
Vuonna 2016, kun Maarika Kasonen valittiin Heinäveden uudeksi kunnanjohtajaksi, muodostui suuri valintasotku. Sotku syntyi siitä, kun Kasonen ei ollut poistunut kunnanjohtajan valinnan ajaksi kunnanvaltuuston kokouksesta, koska hän osallistui siihen kunnan sivistysjohtajana. Valintasotkun selvittyä asiasta tehtiin valitus hallinto-oikeuteen. Hallinto-oikeuteen joutumisen takia Kasosesta tuli väliaikainen virkaa hoitava kunnanjohtaja eli va. kunnanjohtaja. Hallinto-oikeus kumosi Kasosen valinnan, mutta Heinäveden kunta päätti valita hänet kunnanjohtajaksi uudemman kerran. Tässä vaiheessa tehtiin taas kaksi uutta valitusta hallinto-oikeuteen. Yksi aiemmin kunnanjohtajaksi hakenut valitti siitä, että häntä ei oltu valittu, vaikka hän oli mielestään ansioituneempi kuin Kasonen. Toinen valitus tehtiin siitä, että virka olisi pitänyt laittaa uudestaan hakuun ja että Kasosen valinta uudelleen oli lainvastainen. Itä-Suomen hallinto-oikeus hylkäsi valitukset. Tämän jälkeen Kasosen virka muuttui va. kunnanjohtajasta kunnanjohtajaksi.

Lähteet 

Heinäveden kunnanjohtajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Helvi Salminen

Helvi Rakhel Maria Salminen (12. tammikuuta 1892 Evijärvi – 1961) oli suomalainen voimistelunopettaja, tanssinopettaja ja koreografi.

Elämä ja ura 
Köyliössä ja Jaakkimassa varttuneen Salmisen vanhemmat olivat rovasti Viktor Salminen ja Hanna Vilhelmina Sipilä (1867–1946). Valmistuttuaan voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta Salminen oli tanssija Maggie Gripenbergin opissa. Vuonna 1923 hän suoritti tanssiopintoja myös Saksassa kuuluisassa Helleraun koulussa sekä Mary Wigmanin tanssikoulussa. Vuonna 1924 Salminen avasi Helsinkiin tanssi- ja liikuntakoulun yhdessä Ester Naparstokin kanssa. Naparstokin muutettua Saksaan johti Salminen tanssiopistoa vuodestsa 1925 lähtien. Kesäisin Salminen piti voimistelukursseja myös muun muassa Tanhuvaaran ja Varalan urheiluopistoissa. Vuonna 1927 Salminen julkaisi opsikelutoverinsa Hilma Jalkasen kanssa klassisen voimisteluoppaan Tie terveyteen ja kauneuteen.

Helvi Salmisen veljiä olivat runoilija Hannu Viktor Salminen ja jääkärimajuri Aarne Salminen.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset tanssipedagogit
Suomalaiset koreografit
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Hasan Abdrahim

Hasan Abdrahim (Häsän Abdrähim; 13. helmikuuta 1914 Helsinki – 5. maaliskuuta 1940 Säkkijärvi) oli suomalainen pikaluistelija.

Abdrahim oli taustaltaan Suomen tataariyhteisön jäsen. Hänen isänsä oli sotia ennen tunnettu helsinkiläinen kangaskauppias Ymär Abdrahim, jonka liikkeessä Hasankin työskenteli. Hän tuli tunnetuksi 1930-luvun lopulla Helsingin Luistinkiitäjien pikaluistelijana. Hän osallistui ensimmäisen kerran SM-kisoihin talvella 1938 sijoittuen kymmenenneksi. Parhaat matkat olivat hänellä 500 ja 1 500 metriä, joissa sijoitus oli kahdeksas. Seuraavan vuoden SM-kisoissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi sijoittuen 1 500 metrillä neljänneksi ja 500 metrillä viidenneksi. Samana vuonna Helsingissä käydyissä MM-kisoissa Abrahim oli myös mukana. Hänen paras matkansa oli 500 metriä, jossa hän sijoittui seitsemänneksi yhdessä norjalaisten nimimiesten Charles Mathiesenin ja Ivar Ballangrudin kanssa. Suomalaisista hänen taakseen jäivät kolmen matkan yhteispisteissä 1940-luvun tulevat suomalaisnimet Pentti Lammio, Keijo Lehdikkö ja Kalevi Laitinen. Pikaluistelun lisäksi Abdrahim kilpaili pikaluistelijoille tyypilliseen tapaan pyöräilyssä ja edusti helsinkiläisseura Pyörä-Tovereita.

Abdrahim osallistui Talvisotaan Ässärykmentissä. Hän haavoittui käsivarteen, olkavarteen ja kaulaan, menehtyen myöhemmin samana päivänä eli 5. maaliskuuta 1940 Viipurinlahden pohjoispuolella Säkkijärven Niskapohjassa. Hän kuoli joukkosidontapaikalla. Sotien jälkeen hänen seuransa Helsingin Luistinkiitäjät (HLK) järjesti 1940-luvun lopulla hänelle nimettyä muistokilpailua Eläintarhan kentällä.

Henkilökohtaiset ennätykset 

 500 metriä 46,3
 1 500 metriä 2.32,4
 3 000 metriä 5.25,7
 5 000 metriä 9.23,8
 10 000 metriä 20.06,2

Lähteet

Viitteet 

Suomen tataarit
Suomalaiset pikaluistelijat
Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Anna Smoleńska

Anna Smoleńska (20. helmikuuta 1920 Varsova - 19. maaliskuuta 1943 Auschwitz) oli puolainen toisen maailmansodan aikainen vastarintataistelija. Hän loi "Puola taistelee"- tunnuksen, jota vastarintataistelijat käyttivät toisen maailmansodan aikana. Hän osallistui myös sabotaaseihin ja toimi vastarintaliikkeen kuriirina. Smoleńska oli taidehistorian opiskelija ja harrasti partiota.

Viitteet 

 Toisen maailmansodan vastarintaliikkeiden henkilöt
 Puolalaiset henkilöt
 Vuonna 1920 syntyneet
 Vuonna 1943 kuolleet
Stephanie Garber

Stephanie Garber on yhdysvaltalainen nuorten aikuisten fiktiokirjailija, joka tunnetaan Caraval- kirjasarjan kirjoittajana.

Kirjailijan ura 
Garber oli yliopistossa asuva johtaja, kun hän aloitti kirjoittamisen vapaa-ajallaan. Hän kirjoitti useita romaaneja ja sai paljon hylkäyksiä, kunnes hänen neljäs kirja, Avaruusooppera, herätti kiinnostuksen kustantajissa. Kun avaruusoopperaa ei myyty tarpeeksi, Garber kirjoitti Caravalin. Garber on ilmoittanut, ettei hän aikonut tehdä Caravalista alun perin kirjasarjaa. Caraval sai myöhemmin kaksi jatko-osaa, kirjat nimeltä Legendary ja Finale. 

Hänen kirjansa ovat saaneet ristiriitaisen vastaanoton. Caraval sai erittäin hyvät arvostelut Publishers Weekly -lehdeltä, jossa todettiin, että "kiehtovat hahmot, mielikuvitukselliset puitteet ja mielikuvituksellinen kirjoittaminen yhdessä luovat lumoavan tarinan rakkaudesta, menetyksestä, uhrautumisesta ja toivosta", kun taas Caitlin Paxson NPR: stä kirjoitti, kuinka "viime kädessä Caravalin viesti päätyy sekavaksi." Caraval oli The New York Timesin bestseller -listalla viidentoista viikon ajan, parhaimmillaan toisella sijalla. Caravalliin hankittiin myös elokuvaoikeudet, Twentieth Century Foxin toimesta.

Legendary oli The New York Timesin bestseller-listalla kahdeksan viikon ajan ja saavutti parhaimmillaan ensimmäisen sijan. Kirkus Reviews kritisoi Legendaryn "heikkoa juoni- ja ultraviolettiproosaa", mutta kehui sitä "mielikuvituksen kiertueeksi".

Garber on ilmoittanut, että hänen uusin romaaninsa, Once Upon A Broken Heart, julkaistaan 28. syyskuuta 2021.

Teokset

Caraval-trilogia 

 Caraval. Flatiron Books, 2017.
 Legendary. Flatiron Books, 2018.
 Finale. Flatiron Books, 2019.

Once Upon A Broken Heart-sarja 

 Once Upon a Broken Heart. Flatiron Books, 2021.
 The Ballad of Never After. Flatiron Books, 2022.
 Unnamed book. Flatiron Books, 2023.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset nuortenkirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Sandra Reemer

Barbara Alexandra ”Sandra” Reemer (s. 17. lokakuuta 1950 Bandung, Indonesia – 2017) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja ja televisiojuontaja.

Reemer syntyi Indonesiassa, mutta kahdeksan vuotta myöhemmin hän muutti perheensä kanssa Alankomaihin. Reemer osallistui Eurovision laulukilpailuun kolmesti. Hän edusti Alankomaita vuoden 1972 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Dries Holtenin kanssa kappaleella ”Als het om de liefde gaat” sijoittuen neljänneksi. Vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa hän lauloi kappaleen ”The Party's Over”, jolla sijoittui yhdeksänneksi. Vuoden 1979 Eurovision laulukilpailussa hän esiintyi nimellä Xandra sijoittuen kappaleella ”Colorado” 12:nneksi.

Reemer kuoli rintasyöpään vuonna 2017.

Lähteet 

Alankomaalaiset laulajat
Alankomaiden euroviisuedustajat
Vuoden 1972 euroviisuedustajat
Vuoden 1976 euroviisuedustajat
Vuoden 1979 euroviisuedustajat
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Pikkuräpelö

Pikkuräpelö (Briza minor) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, räpelöiden (Briza) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Pikkuräpelö kasvaa luontaisena Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa sekä Aasian lounaisosissa, mutta sitä kasvatetaan koristeheinänä myös muualla.

Pikkuräpelö voi kasvaa noin 20–60 cm korkeaksi. Sen varret kasvavat yleensä yksittäin ja ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehtilavat ovat 4–12 cm pitkiä ja 0,4–1 cm leveitä. Kieleke on 3–6 mm pitkä. Kukintona oleva röyhy on avoin, pysty ja runsastähkyläinen. Ulkomuodoltaan röyhy on leveänsoikea ja 5–10 cm pitkä. Tähkylät ovat leveänsoikeita, 3–5 mm pitkiä ja noin 4 mm leveitä. Kussakin tähkylässä on kolmesta kahdeksaan kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat 2–2,5 mm pitkiä ja 3–5-suonisia. Helpeet ovat leveänsoikeita ja pituuttaan leveämpiä. Heteiden ponnet ovat noin 0,4 mm pitkiä.

Lähteet 
 Flora of China: Briza minor

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Pikkuräpelö (Briza minor)

Räpelöt
K. Jaatinen

Kaarle Jaatinen oli suomalainen Turussa asunut puutarhuri ja puutarhakirjoja kirjoittanut tietokirjailija.

Teoksia 
Nimellä K. Jaatinen:
 Taimisto: ohjeita puiden, pensaiden ja monivuotisten kukkien kasvattajille. WSOY 1928
 Kodin puutarha; kirj. Frans Salonen ja K. Jaatinen. WSOY 1933, 5. uusittu painos 1945, 7. korj. painos 1949, 9. tark. painos 1953, 10. painos 1961

Lähteet

Aiheesta muualla 
Puutarhuri K. Jaatisen kirjoittamia lehtiartikkeleita:
 Muistelmia opintokaudeltani Ruotsissa, Puutarha, 01.06.1908, nro 6, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Hedelmäpuiden lannoittaminen, Maatalous, 01.10.1908, nro 16, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Ruusujen hoito asuinhuoneessa, Puutarha, 01.01.1909, nro 1, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Jouluaatto Pietarissa, Puutarha, 01.03.1910, nro 3, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Perunan ymppääminen, Puutarha, 01.12.1917, nro 12, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Sananen Turun saariston luumuista, Puutarha, 01.10.1923, nro 10, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Tärkeimpiä havukasveja, Puutarha, 01.03.1929, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset puutarhurit
Suomalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Andrea Brändli

Andrea Brändli (s. 5. kesäkuuta 1997 Zürich) on sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa yhdysvaltalaista Ohion osavaltionyliopiston joukkuetta.

Ura 
Brändli on EHC Klotenin kasvatti. Ensimmäiset pelit kotimaansa pääsarjatasolla hän pelasi ZSC Lionsissa kaudella 2010-2011. Kahden Lionsissa pelatun kauden jälkeen Brändli siirtyi SC Weinfeldeniin, jossa pelasi vuoteen 2018 asti edustaen pelaten pääsarjan lisäksi myös juniorijoukkueissa. Tuona aikana hän oli mukana voittamassa kahta Sveitsin mestaruutta.

Vuonna 2018 hänet valittiin Sveitsin maajoukkueeseen Pyeongchangin talviolympialaisiin. Brändli ei pelannut turnauksessa. Seuraavana vuonna hän pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa kolmessa ottelussa.

Vuodesta 2018 lähtien Brändli on pelannut Ohion osavaltionyliopiston jääkiekkojoukkueessa.

Lähteet 

Sveitsiläiset jääkiekkomaalivahdit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Aziz Behich

Aziz Eraltay Behich (s. 16. joulukuuta 1990 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Behich edustaa Süper Ligissä pelaavaa Istanbul Basaksehiriä, mutta on lainalla Kayserisporissa. Hän on edustanut Australian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vuonna 1990 syntyneet
Australialaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Kati Ollilainen

Kati Ollilainen (s. 2003) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa kolme maaottelua. Hän on Helsingin NMKY:n kasvatti ja on edustanut Korisliigassa HBA-Märskyä kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on kahden kauden aikana pelannut Korisliigassa 44 runkosarjaottelua ja kaksi pudotuspeliä. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki runkosarjassa ottelua kohden 8,9 pistettä ja kaudella 2020–2021 hän otti 5,5 levypalloa per ottelu. Ollilainen voitti kaudella 2017–2018 sekä 16-vuotiaiden että 19-vuotiaiden Suomen-mestaruden Helsingin NMKY:n joukkueessa. Kaudella 2018–2019 hänet valittiin 19-vuotiaiden SM-sarjassa vuoden pelaajaksi. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen.

Ollilainen on pelannut alle 16-vuotiaiden maajoukkueessa 43 ottelua ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2020 Latviaa vastaan.

Lähteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt