joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Klemens VII

Klemens VII (Giulio de' Medici, 26. toukokuuta 1478–25. syyskuuta 1534) oli paavina 19. marraskuuta 1523 – 25. syyskuuta 1534. Hän oli Giuliano de’ Medicin avioton poika ja paavi Leo X:n serkku. Leo X:n päästyä paaviksi Klemens valittiin Firenzen arkkipiispaksi 1513 ja saman vuoden lopulla kardinaaliksi.

Klemens VII yritti ajaa itsenäistä liittopolitiikkaa keisari Kaarle V:n ja Ranskan kuninkaan Frans I:n välisissä taisteluissa. Klemens VII liittoutui Ranskan kanssa, sillä hän pelkäsi Kaarle V:n vaikutusvallan kasvua Italiassa. Liittoutumisesta seurasi Rooman hävitys 1527 ja Klemens vangittiin puoleksi vuodeksi. Rauha solmittiin saman vuoden marraskuussa, jolloin Klemens vapautettiin.

Klemens vastusti Englannin kuninkaan Henrik VIII:n avioeroa, mikä johti välirikkoon ja anglikaanisen kirkon perustamiseen vuonna 1533. Samana vuonna Klemens pyysi Michelangeloa koristamaan Sikstuksen kappelin suurta alttariseinää.  Michelangelo aloitti kuitenkin Viimeisen tuomion maalaamisen vasta vuonna 1535 paavi Paavali III käskystä.

Klemensin on väitetty kuolleen myrkytykseen syötyään kavalakärpässientä, mutta tämä on myöhemmän tiedon valossa epätodennäköistä.

Katso myös 
Medici-suku

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Paavit
Medicit
Vuonna 1478 syntyneet
Vuonna 1534 kuolleet
Ravitsemustiede

Ravitsemustiede on tieteenala, joka tutkii ihmisen ravitsemukseen liittyviä kysymyksiä huomioiden niin fyysiset, psyykkiset, sosiaaliset ja kulttuurilliset tekijät. Näiden pohjalta pyritään löytämään ratkaisukeinoja kansallisiin ja kansainvälisiin ravitsemusongelmiin sekä yksilö- että väestötasolla.  

Ravitsemustiedettä voi opiskella Helsingin yliopistossa ja Itä-Suomen yliopistossa, Kuopiossa. Vain Kuopiosta valmistuu ravitsemusterapeutteja (Terveystieteiden maisterin tutkinto). Helsingistä valmistuu elintarviketieteiden maistereita, jotka sijoittuvat työelämässä ravitsemusasiantuntijan töihin esimerkiksi järjestöihin ja elintarvikeyrityksiin.

Lähteet

Katso myös 
 Ravinto
 Ruokavalio
 Laihduttaminen

Aiheesta muualla 
 Fineli- Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen elintarvikkeiden koostumustietopankki]
 Ravitsemustiede Itä-Suomen yliopistossa (Opintopolku.fi)
Ravitsemustiede: Mihin valmistuneet ovat sijouttuneet? (töissä.fi)
 Voutilainen, ym. / Helsingin yliopisto: Ravitsemustieteen perusteita
Suomen ravitsemustieteen yhdistys ry

Seulonnan keskeiset artikkelit
Muurola

Muurola on kylä Rovaniemellä. Kylä on vanhan Rovaniemen maalaiskunnan kolmanneksi suurin taajama Saarenkylän ja Ylikylän jälkeen. Vuonna 2019 Muurolan taajamassa asui 891 asukasta. Muurola sijaitsee 25 kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen valtatien 4 sekä Oulun ja Rovaniemen välisen rautatien varrella Kemijoen länsipuolella. VR:n junat pysähtyvät Muurolan rautatieasemalla.

Muurolassa on päiväkoti ja peruskoulu. Vuoteen 2016 asti siellä toimi lukio. Kylän muihin palveluihin kuuluu kaksi ruokakauppaa, ravintola (Nätin tupa, joka on nimetty Suomen tunnetuimman savottajätkän Nätti-Jussin mukaan),kirjasto, neuvola ja hammaslääkäri. Posti sijaitsee K-marketin yhteydessä. Muurolassa sijaitsee myös Lapin sairaanhoitopiiriin kuuluva Muurolan sairaala sekä Lapin päihdeklinikka. Kylässä on myös monitoimihalli (Totto-halli), nurmipintainen urheilukenttä ja hiihtostadion. 

Muurolassa varsinaista perusteollisuutta on vähän. Siellä toimii solumuovitehdas ainoana teollisuusalan yrityksenä. Työttömyysaste on kylällä korkea. Muurolan rakennuskanta on omakotitalopainotteinen, mutta alueella on myös kaupungin vuokrataloja. Vuokrataloja löytyy ainakin Karvontieltä, Totontieltä, Jaakonaukiolta, Jaakopintieltä ja Koulukankaalta. Viime vuosina Muurolan asukasluku on ollut vähenemään päin.  

Kuuluisia muurolalaisia on Hannele Pokka, joka on toiminut oikeusministerinä Suomen hallituksessa ja Lapin läänin maaherrana. Pokka on kuitenkin syntynyt Ruovedellä Pirkanmaalla.

Muurolassa käytiin osana Lapin sotaa Muurolan kahakka. 

Muurola sijaitsee Kemijoen länsipuolella. Ennen Petäjäskosken voimalaitoksen rakentamista kylään kuului alueita myös joen itäpuolelta, mutta voimalan rakentamisen myötä nämä osat jäivät veden alle.

Katso myös 
 Laurila–Kelloselkä-rata

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ala-asteen verkkolehden kirjoitus Muurolasta vuodelta 2004

Kirjallisuutta 
Runtti, Susanna: Muurolan historia. Rovaniemen maalaiskunnan kotiseutu- ja kulttuurilautakunta, 1991. ISBN 952-90-3655-8.

Rovaniemen kylät
Rovaniemen taajamat
Länsi-Eurooppa

Länsi-Eurooppa on alue Euroopassa. Yhdistyneiden kansakuntien tilastoinnissa siihen kuuluvat Ranska, Saksa, Itävalta, Alankomaat, Belgia, Luxemburg, Sveitsi, Liechtenstein ja Monaco.

Kylmän sodan aikana poliittisella Länsi-Euroopalla tarkoitettiin kaikkia ei-sosialistisia Euroopan maita vastineena sosialistiselle itäblokille.

Lähteet 

Euroopan maantiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Korte

Korte viittaa seuraaviin:

Kortteet, kasvisuku

Sukunimi 
Henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.

Annimari Korte (s. 1988), aitajuoksija
Eero Korte (s. 1987), jalkapalloilija
Georg Korte (1879–1954), eläinlääkäri ja eläinlääkintöasessori
Jaana Korte (s. 1960), tekstiilitaiteilija
Juhani Korte (s. 1961), kirkkoherra ja lääninrovasti
Juho Korte (1893–1930), jääkäri
Kai Korte (1922–1992), oikeuskansleri
Karl Korte (s. 1928), yhdysvaltalainen säveltäjä
Salme Sarajas-Korte (1925–2017), taidehistorian tutkija ja professori
Sirpa Korte (s. 1970), Fölin joukkoliikennepalvelujohtaja
Teppo Korte (1919–2015), yritysjohtaja ja vuorineuvos, Yrjö Kortteen poika
Toivo Korte (1911–1965), Mannerheim-ristin ritari
Vilho Korte (1895–1977), jääkärimajuri
Yrjö Korte (1906–1979), yrittäjä, kirjakauppias ja yritysjohtaja, kauppaneuvos.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Magalhães

Magalhães on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Antônio Carlos Magalhães (1927–2007), brasilialainen poliitikko
 Evangelista Alcimar Caldas Magalhães (1940–2021), brasilialainen katolinen piispa
 Fernão de Magalhães (1480–1521), portugalilainen löytöretkeilijä, ensimmäisen maailman ympäri purjehtineen retkikunnan johtaja
 Filipe de Magalhães (1571–1652), portugalilainen säveltäjä
 Jaime Fernandes Magalhães (s. 1962), portugalilainen jalkapalloilija
 ‎João de Magalhães e Avelar (1754–1833), portugalilainen katolinen piispa
Kolbe

Kolbe on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Georg Kolbe (1877–1947), saksalainen kuvanveistäjä ja graafikko
Hermann Kolbe (1818–1884), saksalainen kemisti
Laura Kolbe (s. 1957), suomalainen historiantutkija
Maximilian Kolbe (1894–1941), puolalainen fransiskaaniveli
Peter-Michael Kolbe (s. 1953), saksalainen soutaja
Pirkko Kolbe (1932–2008), suomalainen toimittaja, Helsingin sanomien pakinoitsija Pii
Konvektiosolu

Säätieteessä konvektiosolu tarkoittaa yleensä
yksittäistä kuuropilveä, joka syntyy nousevassa ilmavirtauksessa. Pilveen kehittyy laskuvirtaus, jolloin ilma alkaa kiertää.

Ilmakehässä on myös suuremman mittakaavan konvektiojärjestelmiä.

Meteorologia
Alexandre Dumas

Alexandre Dumas voi viitata
 kenraali Alexandre Dumas’han (1762–1806)
 kirjailija Alexandre Dumas nuorempaan (1824–1895)
 kirjailija Alexandre Dumas vanhempaan (1802–1870)
Messina

Messina (, ) on Sisilian kolmanneksi suurin kaupunki Italiassa Messinansalmen rannalla. Se on Messinan metropolikaupungin pääkaupunki. Messinan asukasluku on noin . 

Messina on merkittävä kauppa- ja satamakaupunki. Sen satama on merkittävä sekä Manner-Italiaan suuntautuvan laivaliikenteen että muun muassa sitrushedelmien viennin ansiosta. Messinassa on tekstiili-, huonekalu- ja kemianteollisuutta.

Maantiede 

Messina sijaitsee Sisilian saaren Manner-Italiasta eli Apenniinien niemimaasta erottavan Messinansalmen rannalla lähellä saaren koilliskärkeä. Kaupungissa on luonnonsatama, jota suojaa sirpin muotoinen niemi. Etäisyys Messinasta Palermoon on noin 224 kilometriä ja saaren koilliskärkeen noin kymmenen kilometriä. Messinansalmen toisella puolella sijaitsee Reggio di Calabrian kaupunki.

Historia

Antiikki 

 
Messina perustettiin kreikkalaisena siirtokuntana joskus vuoden 735 eaa. jälkeen. Sen alkuperäinen nimi oli Zankle (”Sirppi”), mikä viittasi kaupungin satamalahtea suojaavan niemen muotoon. Noin vuonna 488/487 eaa. kaupungille annettiin uusi nimi Messene (doorilaisittain Messana) Kreikan Messenen mukaan.

Kaupunki sijaitsi keskeisellä paikalla merenkulun kannalta ja hallitsi Sisilian ja Italian välistä salmea, minkä ansiosta se nousi kukoistavaksi merenkulku- ja kauppakaupungiksi. Kaupunki hallitsi salmea 400-luvun eaa. alkupuolelle, jolloin herruus siirtyi Rhegionille. Se säilyi kuitenkin merkittävänä ja kukoistavana läpi koko antiikin ajan. Hellenistiseltä kaudelta lähtien Messeneä asuttivat mamertiinit. Kaupunki tuli Rooman vallan alle ensimmäisen puunilaissodan (264–241 eaa.) myötä. Rooman kansalaisoikeudet kaupunkilaiset saivat noin vuonna 36 eaa.

Myöhempi historia 

Kaupunki säilyi keskeisen sijaintinsa ansiosta merkittävänä läpi keskiajan. Saraseenit valtasivat sen vuonna 843.

Messina tuhoutui lähes kokonaan voimakkaassa vuoden 1908 maanjäristyksessä. Järistyksessä kuoli eri arvioiden mukaan – ihmistä. Siellä on kuitenkin säilynyt yliopisto vuodelta 1548 ja katedraali 1100-luvulta. Antiikin aikaisia jäänteitä kaupungissa ei ole säilynyt.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Città di Messina. Messinan kaupungin sivusto. 
 Città Metropolitana di Messina . Messinan metropolikaupungin sivusto. 
 Università degli Studi di Messina. Messinan yliopiston sivusto.
Kuraattori

Kuraattori (lat. curare ’huolehtia, hoitaa, vaalia’) voi tarkoittaa sosiaalityöntekijää, joka toimii koulussa lasten ja nuorten parissa koulun oppilashuollossa, osakunnan toiminnan johtajaa sekä taidenäyttelyn järjestäjää.

Osakuntien ja opiskelijajärjestöjen kuraattorit 
Helsingin yliopiston osakunnilla ja Aalto-yliopiston osakunnalla on kuraattorit. Osakuntien kuraattorit ovat osakunnan toimintaan hyvin perehtyneitä, yleensä ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneita jäseniä. Ensimmäiset kuraattorit aloittivat osakunnissa 1680-luvulla. Kuraattorin tehtävänä on johtaa osakunnan toimintaa inspehtorin keskittyessä yhteyksiin yliopiston ja osakunnan välillä.

Myös monilla Helsingin yliopiston tiedekuntajärjestöillä on kuraattori, esimerkiksi valtiotieteellisen tiedekunnan Kannunvalajilla, Svenska social- och kommunalhögskolanin StudOrgilla ja Yliopiston farmasiakunnalla. Näissä järjestöissä kuraattori on yleensä vanhempi opiskelija tai valmistunut yhdistyksen entinen jäsen, jonka tehtävänä on tukea ja neuvoa järjestön hallitusta. Muutamissa opiskelijajärjestöissä kuraattorin tehtävää vastaa seremoniallinen yhdistyksen puheenjohtajan tehtävä, esimerkiksi Pykälä ry:ssä.

Näyttelykuraattorit 
Englanninkielinen sana curator tarkoittaa muun muassa museon intendenttiä. Kuraattori alkoi Suomessa 1980-luvulta alkaen tarkoittaa myös näyttelyn ja erityisesti taidenäyttelyn järjestäjää. Kuraattori voi organisoida esimerkiksi taidemuseossa tai taidegalleriassa esitettäviä taidenäyttelyitä. Kuraattorin työ on kuratointia. Kuraattoria kutsuttiin aikaisemmin Suomessa näyttelykomissaariksi, mutta nykyisin sen on korvannut kuraattori. Näyttelykuraattorit toimivat usein varsinkin kansainvälisten taidenäyttelyiden järjestäjinä. 

Kuraattori valitsee näyttelyn taiteilijat, järjestää sen rahoitusta, markkinointia ja tiedotusta sekä hoitaa näyttelyn järjestämiseen liittyviä käytännön asioita. Kuraattori toimii usein yhteyshenkilönä esimerkiksi taidemuseon tai taidegallerian, sponsoreiden ja taiteilijoiden välillä. Kuraattori laatii usein taidenäyttelyn konseptin, jossa määritellään sen idea, tarkoitus ja tavoitteet. Kuraattori on tässä mielessä paljolti sama kuin tuottaja.

Vuonna 2007 perustettu Suomen Kuraattorien Yhdistys SKY ry toimii Suomessa taiteen ja kulttuurin kentällä sekä instituutioissa että itsenäisesti työskentelevien kuraattorien ja alan muiden toimijoiden aatteellisena etujärjestönä. Se pyrkii vakiinnuttamaan kuraattorien ammattinimikkeen, tekemään kuraattorien työtä ja työnkuvaa tunnetuksi sekä parantamaan heidän työmahdollisuuksiaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suomen kuraattorien yhdistys SKY  

Yliopiston virat
Taidealan ammatit
Boomslang

Boomslang (Dispholidus typus) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva iso afrikkalainen käärmelaji. Sen nimi merkitsee afrikaansin kielessä puukäärmettä. Boomslang on Afrikan myrkyllisin käärme ja vaarallinen ihmisellekin.

Levinneisyys 
Boomslang elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Tuntomerkit 
Boomslangit ovat vihertäviä, mustia tai ruskeita ja kasvavat noin puolitoista metriä pitkiksi. Boomslangin myrkkyhampaat osoittavat kohti sen kurkkua, mutta purrakseen se saa suunsa auki liki 180 asteen kulmaan. Käärme kuuluu tarhakäärmeisiin, jotka hyvin usein ovat vaarattomia ihmiselle. Boomslang onkin ainoa tarhakäärme, joka voi tappaa terveen ja hyväkuntoisen ihmisen.

Aistit 
Boomslang saa tärkeää tietoa ympäristöstään (esimerkiksi lähellä olevasta saaliista, parittelukumppanista tai kilpailevasta koiraasta) keräämällä kaksihaaraisen kielensä kanssa pieniä kemiallisia tuoksuhiukkasia maasta tai ilmasta suussa sijaitsevaan vomeronasaalielimeen. Näköaisti on melko hyvä, mutta kuuloaisti on huono: käärme kuulee vain tärinän ja matalia ääniä. Boomslangin ainoa kuuloluu sijaitsee leuassa.

Elinympäristö 

Boomslangit viihtyvät puiden oksilla.

Lisääntyminen
Boomslang tekee 10–20 munaa onton puun koloon tai jopa maakuoppaan, jos sopiva lämpötila ja kosteus vallitsevat.

Erityistä 
Boomslangeja pidettiin harmittomina, kunnes vuonna 1957 herpetologi Karl Schmidt kuoli sellaisen puremaan. Ne eivät ole aggressiivisia, ja siksi myrkytystapauksia on ollut vähän. Myrkytyksen oireina ovat huimaus, oksentelu, verenvuoto nenästä ja lopulta tappavat sisäiset verenvuodot. Esimerkiksi Agatha Christien rikosromaanissa Lentävä kuolema murha tehdään boomslangin myrkyn avulla.

Lähteet 
 Dangerous Animals -kirja, eläinten ennätykset.

Tarhakäärmeet
Casiopea

Casiopea oli japanilainen fuusioyhtye, jonka perustivat vuonna 1976 kitaristi Issei Noro ja basisti Tetsuo Sakurai. Vuonna 1977 yhtyeeseen liittyivät kosketinsoittaja Minoru Mukaiya ja rumpali Takashi Sasaki. Vuonna 1980 Sasakin paikan rumpalina otti Akira Jimbo. 

Vuonna 1989 Tetsuo Sakurai ja Akira Jimbo jättivät yhtyeen musiikillisista erimielisyyksistä johtuen ja perustivat oman Jimsaku-yhtyeensä.
Heidän paikkansa ottivat Yoshihiro Naruse basistina ja Masaaki Hiyama rumpalina.

Yhtye hajosi jo vuonna 2006 jäsenten erimielisyyksien vuoksi, mutta palasi kokoon uudelleen vuonna 2012. Kosketinsoittaja Minoru Mukaiyuan korvasi kuitenkin jazz-urkurina aiemmin tunnettu Kyuomi Otaka.

Diskografia

 Casiopea (1979)
 Super Flight (1979)
 Thunder Live (1980)
 Make Up City (1980)
 Eyes of the Mind (1981)
 Cross Point (1981)
 Mint Jams (1982)
 4X4 (1982)
 Photographs (1983)
 Jive Jive (1983)
 The Soundgraphy (1984)
 Downbeat Up Beat (1984)
 Halle (1985)
 Casiopea Live (1985)
 Sun Sun (1986)
 Casiopea Perfect Live II (1987)
 Platinum (1987)
 Euphony (1988)
 Casiopea World Live '88 (1988)
 The Party (1990)
 Full Colors (1991)
 Active (1992)
 We Want More (1992)
 Dramatic (1993)
 Answers (1994)
 Hearty Notes (1994)
 Asian Dreamer (1994)
 Freshness (1995)
 Flowers (1996)
 Light and Shadows (1997)
 Be (1998)
 Material (1999)
 20th (Casiopea's 20th Anniversary Album) (2000)
 Bitter Sweet (2001)
 Main Gate (2001)
 Inspire (2002)
 Places (2003)
 Marble (2004)
 Casiopea vs. The Square  (2004)
 GIG 25 (Casiopea's 25th Anniversary Album) (2005)
 Casiopea and Sync DNA: 5 Stars Live! (2005)
 Signal (2005)
 Gentle & Mellow (2006)
 Groove & Passion (2006)
 Legend of Casiopea (2006)
 Live Liftoff 2012 (2013)
 Ta•Ma•Te•Box (2013)
 A•So•Bo (2015)
 I•Bu•Ki (2016)
 Vestige -40th History Album- (2017)
 A · ka · ri (2018)
 Panspermia (2019)

Fuusiojazz
Japanilaiset yhtyeet
Aragoniitti

Aragoniitti on ortorombista kalsiumkarbonaattia (CaCO3), jota esiintyy luonnossa mineraalina kuumien lähteiden läheisyydessä sekä kalkkikiviluolissa. Se on pysymätöntä ja muuttuu hitaasti kalsiitiksi eli kalkkisälväksi. Helmet sekä kalkkikuoristen vesieläinten ja fossiilien kuoret ovat aragoniittia. 

Aragoniitti on nimetty löytöpaikkansa, Espanjan Molina de Aragónin (25 km Aragonian ulkopuolella) mukaan.

Aragoniitilla ja kalsiitilla on samanlainen kemiallinen koostumus, mutta niiden rakenne ja kidemuoto poikkeavat toisistaan. Aragoniitti on fluoresoiva, ja sen etsinnässä käytetään ultraviolettivaloa. Aragoniitin kiilto erottaa sen kalkista.

Käyttö 
Aragoniittia käytetään myös öljyvärimaalauksessa vaalentamassa muita väriaineita ja antamassa niille kiiltoa. Valkoisena väriaineena aragoniittia ei voi käyttää. Roomalaisessa maalaustaiteessa kalkkia (sekä aragoniittia että dolomiittikalkkia) käytettiin yleisesti muun muassa taustamaalauksessa sekä muihin väriaineisiin sekoitettuna. Jan van Eyck käytti aragoniittia voimistamaan matarapunaisen värin hehkua.

Merkittävimmät esiintymisalueet 
 Bahama
 Espanja
 Kypros
 Marokko

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mindat: Aragonite 
Webmineral: Aragonite Mineral Data 
Handbook of Mineralogy: Aragonite (pdf) 

Karbonaattimineraalit
Kurkimäki

Kurkimäki on
Kurkimäki, Mellunkylän osa-alue Helsingissä
Kurkimäki, kaupunginosa Kuopiossa
Kurkimäki, rautatieliikennepaikka Kuopiossa
Kurkimäki, kylä Juvalla
Kurkimäki, Myllykosken taajaman osa Kouvolassa.
Johannes Koskinen

Hannu Erkki Johannes Koskinen (s. 10. joulukuuta 1954 Janakkala) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2015 ja uudelleen vuodesta 2019. Koskinen oli oikeusministeri Lipposen toisessa hallituksessa vuosina 1999–2003, Jäätteenmäen hallituksessa vuonna 2003 ja Vanhasen ensimmäisessä hallituksessa vuosina 2003–2005.

Ura
Koskinen on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (1976) ja varatuomari. Hän on ollut Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2004 ja 2008–2015 sekä uudelleen vuodesta 2021 lähtien. Elokuussa 2021 hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Aiemmin hän oli Janakkalan kunnanvaltuutettu vuosina 1977–1988 ja Hämeen maakuntahallituksen puheenjohtaja vuosina 2009–2015.

Eduskuntavaaleissa 2007 Koskinen oli Hämeen Sosialidemokraattien asettama ehdokas ja oli Hämeen vaalipiirin ääniharava 9 045 äänellä. Hän oli vuosina 2007–2010 eduskunnan toinen varapuhemies. Vuosina 2011–2015 Koskinen toimi eduskunnan perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana.

Lainkäytön emeritusprofessori Jyrki Virolaisen mukaan Koskinen arvosteli oikeusministerinä kymmeniä tuomioistuinten yksittäisiä ratkaisuja ja sai toimistaan nuhteet oikeuskansleri Jaakko Jonkalta. Virolaisen mukaan Koskisen lausunnon voitiin tulkita ottaneen kantaa Alpo Rusin syyllisyyteen tämän vapauttavan tuomion jälkeen, mistä aiheutui valtiolle vahingonkorvausvelvollisuus ihmisoikeussopimusta rikkovan menettelyn vuoksi. Virolainen arvosteli myös sitä, ettei valtio ole perinyt vahingonkorvausta takaisin Koskiselta.

Koskinen valittiin keväällä 2015 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäseneksi, eikä ollut ehdolla eduskuntaan vaaleissa 2015. Hän aloitti tehtävässään syyskuussa 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koskisen kotisivu
 

Nykyiset kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomen oikeusministerit
Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut
Janakkalan kunnanvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Suomalaiset juristit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Ossi V. Lindqvist

Ossi Veikko Lindqvist (s. 27. huhtikuuta 1939 Lappeenranta) on eläintieteilijä ja Kuopion yliopiston biotieteiden laitoksen soveltavan biotekniikan yksikön emeritusprofessori. Hän toimi Kuopion yliopiston rehtorina 1990–1998 ja Korkeakoulujen arviointineuvoston puheenjohtajana 2000–2007.

Lindqvist valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1963 ja filosofian tohtoriksi 1968. Hän opiskeli 1960-luvulla myös Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. 

Lindqvistin tutkijantyöstä muistetaan erityisesti hänen rapututkimuksensa. Hänen rehtorikaudellaan Kuopion yliopisto kasvoi nopeasti ja panosti erityisesti biotekniikkaan. Soveltavan biotekniikan instituutti oli pitkälti hänen aikaansaannostaan. Lindqvist jäi eläkkeelle 2004, mutta on jatkanut tämän jälkeen aktiivisesti muun muassa kansainvälisten tehtävien parissa.

Lindqvist on Ruotsin Kuninkaallisen metsä- ja maatalousakatemian elinikäinen jäsen. Kuopion yliopiston ylioppilaskunta osoitti kunnioitustaan valitsemalla hänet vuonna 1995 uitettavaksi proffaksi.

Kala- ja äyriäistutkimus
Lindqvist on taistellut tieteenalallaan jo 30 vuotta muun muassa ravun alamittaa vastaan. Hänestä laji kehittyy epäsuotuisasti, kun nopeakasvuisimmat ja geneettisesti vahvimmat yksilöt pyydystetään pois. Kalastusta hän kritisoi etenkin kiloperustaisista kiintiöistä.

Ura
 Apulaisprofessori, University of Dayton (Ohio), 1970–1972
 Kuopion korkeakoulu/yliopisto:
 Eläintieteen apulaisprofessori 1972–1984
 Soveltavan eläintieteen professori 1984–2004
 Rehtori 1990–1998
 Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston puheenjohtaja 1993–1997
 Valtion tiede- ja teknologianeuvoston jäsen 1996–1999
 Soveltavan biotekniikan instituutin johtaja 1999–? 
 Jäi eläkkeelle 2004
 Korkeakoulujen arviointineuvoston puheenjohtaja 2000–2004 ja 2004–2007, kaksi peräkkäistä kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Korkeakoulujen arviointineuvosto
Ossi V. Lindqvist Kuopion yliopistolehdessä 
Ossi V. Lindqvistin jäähyväisluento Kuopion yliopistossa, 22.03.2006 
Vain muutos on pysyvää korkeakoulumaailmassa - Ossi V. Lindqvistin haastattelu (äänitallenne 2006)
Ossi V. Lindqvist: Savon tulevaisuus – vai menneisyys? (25 min äänitallenne, 2003)

Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Kuopion yliopiston professorit
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Suomalaiset eläintieteilijät
Leena Luhtanen

Leena Marjatta Luhtanen (o.s. Nikulainen, s. 12. helmikuuta 1941 Kuopio) on suomalainen poliitikko. Hän oli  Vanhasen I hallituksen oikeusministeri (liikenne- ja viestintäministeri syyskuun 2005 loppuun) ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2007. Hän oli myös Jäätteenmäen hallituksen liikenne- ja viestintäministerinä. Koulutukseltaan Luhtanen on valtiotieteiden maisteri.

Yhtenä ensimmäisistä toimistaan hän palautti Kimmo Sasin vaihtaman VR:n hallituksen samojen tahojen edustamaksi kuin se oli ennen vaihdosta. Kysymys liittyi VR:n pääomarakenteeseen ja strategiaan Samuli Haapasalon yhdessä Tiina Kortteen kanssa laatiman Tie auki taivasta myöden -muistion sisältämästä ajatuksesta muuttaa VR:n luonnetta Pendolino-painotteisemmaksi Itä- ja Pohjois-Suomen teollisesta tavarankuljettajasta.

Luhtasen puoliso on diplomi-insinööri Oiva Juhani Luhtanen. 

Leena Luhtanen oli ennen kansanedustajauraansa opetusministeriön tiedesihteeri vuosina 1985–1991. Hänen kotikuntansa on Espoo, jonka kaupunginvaltuustossa hän on ollut vuodesta 1985. Luhtasesta tuli lainmuutoksen mahdollistamana Suomen ensimmäinen oikeusministeri, jolla ei ole ylempää yliopistollista oikeustutkintoa.

Eduskuntavaalit 2007

Leena Luhtanen sai vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 2 440 ääntä, ja hänestä tuli ainoa Vanhasen hallituksen ministeri, jota ei enää valittu kansanedustajaksi.

Väitteet pimeästi maksetuista palkkioista 

Eduskuntavaalien 2007 alla Iltalehti julkaisi väitteen, jonka mukaan Luhtasen kunnallisvaalikampanjassa 2004 olisi vaalimainoksien suunnittelutyötä maksettu pimeästi noin tuhannella eurolla. Asiaa oli hoitanut Luhtasen mies. Luhtanen ilmoitti selvityttävänsä lakimiehillä, mihin toimiin voisi ryhtyä Iltalehden kirjoittelun johdosta.

Leenan mies Juhani Luhtanen oli pohjustanut maksutapahtumaa sähköpostiviestein. "Sen ilmoituksen laskun, jossa on mainittu SDP:n eduskuntaryhmä, voit tehdä verollisena. Mutta muut eli Nana ja Leena (4 x 100) sekä kaikki muut maksaisin käteisellä. Voisitko kertoa lopputuleman", Luhtanen kirjoitti yrittäjälle 29.10.2004. Hän palasi aiheeseen toisella sähköpostiviestillä 7.11.2004: "Sen 2 × 150 maksaa SDP:n e-ryhmä, joten siitä tulisi tehdä verollinen lasku. 4 × 100 menee kahden ehdokkaan kassasta, mutta uskon, että käteinen jossain sopivassa välissä on se tapa. Kaikki muut maksaisin mielelläni suoraan käteen ilman alvia." Vaali-ilmoitukset tehnyt yrittäjä maksoi laskuista oma-aloitteisesti arvonlisäveron, joka normaalisti peritään asiakkaalta. 

Luhtasen vaalirahoitusta paheksunut vihreiden kansanedustaja Heidi Hautala jäi ministerinä ollessaan itse kiinni verojen ja eläkemaksujen välttelemisestä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomen oikeusministerit
Suomen liikenne- ja viestintäministerit
Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Espoon kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Tarja Filatov

Tarja Katarina Filatov (s. 9. elokuuta 1963 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko ja SDP:n kansanedustaja vuodesta 1995.

Kansanedustajana 
Filatov toimi eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä 18.12.2020–28.5.2021 ja eduskunnan toisena varapuhemiehenä 2.2.2010–19.4.2011. Filatov on pisimpään työministerinä toiminut suomalainen ja kuudenneksi pitkäaikaisin naisministeri 2611 ministeripäivällään. 

Vuosina 2007–2010 Filatov oli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja ja vuosina 2010–2011 eduskunnan toinen varapuhemies. SDP:n varapuheenjohtajana hän oli vuosina 1990–1991 ja 2002–2008. Vuonna 2014 Filatov valittiin SDP:n puoluevaltuuston puheenjohtajaksi.

Eduskunnassa Filatov toimi työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2011–2019. Hän on ollut vuodesta 2019 jäsen valtiovarainvaliokunnassa ja tiedusteluvalvontavaliokunnassa sekä jäsen Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnassa.  

Filatov on toiminut vuodesta 2020 Suomen itsenäisyyden juhlarahaston eli Sitran hallintoneuvoston puheenjohtajana.

Kuntapolitiikka 
Hän on ollut Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2000 ja uudelleen vuodesta 2009. Hän on ollut muun muassa Hämeen ammattikorkeakoulun ja Verkatehdas Oy:n hallitusten puheenjohtaja.

Kansalaisjärjestöaktiivi 
Filatovilla on ja on ollut useita luottamustehtäviä kansalaisjärjestöissä. Filatov toimii aktiivisesti kansalaisjärjestöissä ja kulttuurin puolestapuhujana. Hän on toiminut Työväen näyttämöiden liiton puheenjohtajana vuodesta 2000. Filatov on  Ensi- ja turvakotien liiton puheenjohtaja ja Reumaliiton valtuuston puheenjohtaja.

Filatov toimii Konserttikeskus ry:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2021. Vuosina 2011–2019 Filatov toimi tasa-arvoasiain neuvottelukunnan varapuheenjohtajana ja vuosina 2014–2021 romaniasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana.

Filatov on yhteiskuntatieteiden ylioppilas. Hän on opiskellut tiedotusoppia Tampereen yliopistossa muttei saanut graduaan valmiiksi. Hän on toiminut tiedottajana tasa-arvovaltuutetun toimistossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Tarja Filatovin verkkosivut

Nykyiset kansanedustajat
Suomen työministerit
Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Demarinuorten puheenjohtajat
Virkavalta

Virkavalta eli virastovaltaisuus tarkoittaa sitä, että virkahenkilöstöllä on huomattavan suuri merkitys yhteiskunnan toiminnassa. Arkikielessä virkavalta tarkoittaa vain poliisia. Virkavalta esitetään usein sanan byrokratia synonyymiksi.

Virkavalta ei ole politiikkaa, sillä se ei säädä lakeja vaan toteuttaa niitä. Lakien ja säädösten toteuttamisessa on kuitenkin liikkumavaraa, joten virkavallalla on myös oikeus tehdä omia päätöksiään lakien puitteissa. Yhteiskuntaa voidaan pitää sitä virkavaltaisempana, mitä enemmän mainittua liikkumavaraa on eli mitä enemmän virkamiehillä on valtaa. Länsimaat ovat melko virkavaltaisia; varsinkin Ranskalla ja Saksalla on virkavaltainen maine.

Virkavalta on myös sellainen yhteiskuntamuoto, jossa virkamiehistö hallitsee. Tällaista ei ole maailmanhistoriassa pitkäaikaisena nähty. Yhteiskuntaa voidaan sanoa virkavaltaiseksi tai byrokraattiseksi, jos virkamiehistön rooli on korostunut siten, että on paljon säädöksiä, joiden toteutumista yleensä runsaslukuinen virkamiehistö vahtii.

Katso myös 
 Virkamieshallitus

Lähteet 

Hallinto
Poliittiset järjestelmät
Kalevi Hemilä

Matti Kalevi Hemilä (s. 21. syyskuuta 1952 Kärsämäki) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja ja poliitikko. Hän toimi Lipposen ensimmäisessä (1995–1999) ja toisessa hallituksessa maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri). 

Hemilä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971 ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1984. Hän työskenteli tutkijana Maatalouden taloudellisessa tutkimuslaitoksessa 1980–1986 ja toimi maatilahallituksen viimeisenä pääjohtajana 1986–1992. Virkaan nimitettäessä lokakuussa 1986 juuri 34 vuotta täyttänyt Hemilä oli itsenäisen Suomen toistaiseksi kaikkien aikojen nuorin keskusviraston pääjohtaja. Vuosina 1993–1995 hän oli maa- ja metsätalousasioiden erityisasiantuntijana Suomen EU-edustustossa Brysselissä ja ministerikautensa jälkeen 1999–2002 maa- ja metsätalousministeriön kansliapäällikkönä. Hemilä siirtyi 2002 Elintarviketeollisuusliiton toimitusjohtajaksi ja 2003 edelleen Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton johtoon.

Hemilä sai rajun aivoverenvuodon 24. syyskuuta 2003, josta kuitenkin kuntoutui ja palasi työelämään. Huhtikuussa 2005 Hemilä aloitti Keskinäisen eläkevakuutusyhtiö Eteran varatoimitusjohtajana. Eteran toimitusjohtajana hän toimi 1. tammikuuta 2006 alkaen 16. joulukuuta 2009 asti, jolloin hän yllättäen erosi toimitusjohtajan tehtävistä. Aiemmin samana vuonna hän oli hakenut julkisesti Kuntien eläkevakuutuksen toimitusjohtajuutta, mutta ei tullut valituksi. Tasavallan presidentti myönsi Hemilälle ministerin arvonimen 30. marraskuuta 2007.

Lähteet 
 
Pääjohtajakunta. SKS, Helsinki 2005.

Viitteet

Suomalaiset työnantajajärjestöjen johtajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset maataloustieteilijät
Valtionlaitosten johtajat
Suomalaiset kansliapäälliköt
Suomen maa- ja metsätalousministerit
Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Mongolidinen rotu

Mongolidinen rotu eli keltainen rotu oli ulkonäköön tai fyysisiin ominaisuuksiin perustuvassa luokituksessa käytetty nimitys oletetulle ihmisrodulle, johon on katsottu kuuluvaksi lähinnä Keski- ja Itä-Aasian kansat, mongolidit.  Lisäksi on mongolidiseen rotuun usein luettu kuuluviksi intiaanit.

Tähän rotuun luetuille kansoille tyypillisiä fyysisiä ominaisuuksia olivat kellertävän ruskea iho, suora musta tukka ja silmän yläluomen ns. mongolipoimu eli epikantus, huomattavat poskiluut sekä vähäkarvaisuus. Tällaiset piirteet ovat tyypillisiä Keski- ja Itä-Aasian väestölle. 

Käsite on historiallinen. Nykyisin käsitettä mongolidi pidetään vanhentuneisiin rotuteorioihin perustuvana ja halventavana.Unesco on jo vuonna 1950 suositellut termistä "rotu" luopumista ihmispopulaatioista puhuttaessa. Myöhemmin muun muassa American Anthropological Associationin ja Yhdysvaltain National Academy of Medicinen mukaan mongolidin tai negridin kaltaisten rotujaotteluiden käyttö ei ole perusteltua ihmispopulaatioiden tutkimuksessa..  Nykyaikaisessa genetiikassa yleisimmin käytetty käsite on aasialainen.

Jotkut tiedeyhteisön jäsenet katsovat rotujaottelun edelleen hyödylliseksi. Muun muassa filosofi Michael Levin on esittänyt, että rotu on yhä edelleen hyödyllinen käsite ja rotukäsitteen kritiikkiä motivoivat enemmän poliittiset kuin tieteelliset syyt. Vuonna 1996 eräässä yhdysvaltalaisessa tieteellisessä julkaisussa mongolidin, negroidin ja europidin kaltaisia käsitteitä käytti yli neljäsosa artikkeleista, joskin niiden esiintyvyys oli laskenut koko 1900-luvun ajan. Vuonna 1985 tehdyn mielipidemittauksen mukaan ihmisrotujen käsitteen nykyihmisestä puhuttaessa hyväksyi yli puolet biologeista, kehityspsykologeista ja fyysisistä antropologeista. Vuonna 1999 tehdyssä samankaltaisessa kyselyssä fyysisistä antropologeista 31 % ja kulttuuriantropologeista 20 % hyväksyi ihmisrodun biologisena käsitteenä.

1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkuun saakka suomalaiset luokiteltiin saksalaisen tieteen piirissä mongolidiseen rotuun kuuluviksi. Tämä todettiin virheelliseksi, ja suomalaisen rotututkimuksen yhtenä tavoitteena 1900-luvun alussa oli kumota tämä väite. Saamelaiset luokiteltiin mongolideiksi, mutta suomalaisten katsottiin kuuluvan europidiseen itäbalttilaiseen rotuun.

Katso myös 
 Australidi
 Kaukasidinen rotu
 Negridinen rotu
 Intiaanien alkuperä

Lähteet 

Ihmisrodut
@

@ eli ät-merkki (vanh. taksamerkki) on englannin kielen prepositiota at tarkoittava lyhennemerkki. Varsinkin Yhdysvalloissa sitä käytetään yksikköhinnan merkkinä samaan tapaan kuin useimmissa Euroopan maissa ranskan à-prepositiota.  Nykyisin sen tunnetuin käyttöyhteys on kuitenkin sähköpostiosoitteissa, joissa se erottaa henkilönnimen postipalvelimen nimestä. Englannin kielen prepositio at ilmaisee jossakin paikassa olemista, tässä yhteydessä sananmukaisesti jossain koneessa. Tällöin osoite pasi@wikipedia.org kääntyy suomeksi muotoon ”Pasi wikipedia.orgissa”.

Historia
@-merkin alkuperästä on ollut erilaisia käsityksiä. On muun muassa arveltu sen tulevan latinan sanasta ad tai ranskalaisten ja saksalaisten kauppiaiden käyttämästä à-sanasta. Italialaisen tutkijan Giorgio Stabilen mukaan varhaisin @-merkin käyttö olisi vuodelta 1536 italialaisen kauppiaan kirjeessä, jossa sitä käytettiin mittayksikkönä.

ASCII-merkistöön @-merkki on kuulunut alusta lähtien, ja sen koodiarvo on 64 (heksadesimaalilukuna +0040).

Nykyisin hyvin tunnetun merkityksen merkki sai, kun Ray Tomlinson (1941–2016)  keksi 1970-luvulla käyttää sitä erottamaan henkilönnimen postipalvelimen nimestä. Eräissä tietoteknisissä yhteyksissä sitä kuitenkin käytetään muihinkin tarkoituksiin. Esimerkiksi MS-DOS-käyttöjärjestelmän .bat-komentojonot suoritetaan siten, että tulostetaan ensin komento ja suoritetaan se sitten, mutta @-merkki komennon alussa poistaa komennon tulostuksen ennen suoritusta. OpenVMS-käyttöjärjestelmän DCL-komentokielessä @-merkki komentojonotiedoston nimen edessä tarkoittaa kyseisen komentojonon ajokäskyä.

Lempinimiä
Koska merkin joutuu usein lausumaan sähköpostiosoitetta ääneen lukiessaan, sille on kertynyt useita lempinimiä, kuten kissanhäntä ja miukumauku. Nimet saattavat kuitenkin aiheuttaa sekannusta, jos kuulija ei ole tietoinen, että kyseisiä lempinimiä käytetään.

Lähteet

Merkit
Ligatuurit
Fosfaatti

Fosfaatti (ortofosfaatti, trioksidofosfaatti), PO43− on negatiivinen ioni eli anioni, jossa fosfori esiintyy viidenarvoisena. Fosfaateiksi sanotaan myös fosforihapon suoloja, joissa fosfaatti-ioni on anionina.

Fosfaatti-ionin konjugaattihappo on monovetyfosfaatti-ioni, HPO42− ja tämä taas on divetyfosfaatti-ionin H2PO4− konjugaattiemäs. Divetyfosfaatti-ioni on fosforihapon, H3PO4 konjugaattiemäs.

Ravinnon fosfaatti 

Fosfaatti muodostaa elimistön DNA-juosteen rangan yhdessä deoksiriboosin kanssa. Se on liittyneenä kahdella hapellaan deoksiriboosin viidennen ja kolmannen hiilen happeen. 

Lisäainefosfaattia käytetään muun muassa teollisesti prosessoiduissa lihatuotteissa säilyttämään lihan punainen väri ja sitomaan siihen ylimääräistä vettä, jota voi olla jopa 60 prosenttia painosta. Tätä kutsutaan stabiloinniksi. Fosfaattia käytetään myös kolajuomissa ja sulatejuustoissa. Lisätty fosfaatti merkitään E-koodeilla E450, E451 ja E452.

Kaikkia lisätyn fosfaatin vaikutuksia ei tiedetä, mutta sydän- ja verisuonitautien esiintyvyyden on havaittu korreloivan vereen suureen fosforipitoisuuteen ja liika fosfori voi aiheuttaa myös osteoporoosia. Saksassa ja Ruotsissa suurin osa leikkeletuotteista valmistetaan ilman fosfaattia.

Käyttö maataloudessa ja teollisuudessa 

Fosfaatteja käytetään muun muassa lannoitteissa. Tavallisimpia fosfaattilannoitteita ovat superfosfaatti, tuomaskuona ja luujauho. Fosfaatteja käytetään myös pesuaineissa, hammastahnoissa ja posliinin valmistukseen. Fosfaattia on käytetty pitkään pyykin- ja astianpesuaineissa vedenpehmentimenä. Fosfori on merkittävä vesien rehevöitymiseen vaikuttava aine ja koska EU-alueella vedenpuhdistuksen taso vaihtelee, kielsi EU ympäristösyistä fosfaatin käytön kuluttajille suunnatuissa pyykinpesuaineissa 30.6.2013 ja konetiskiaineissa 1.1.2017 alkaen. Laitos- ja teollisuuskäyttöön suunnatuissa tuotteissa fosfaattia saa kuitenkin käyttää.

Riittävyys 
Varsinaisia fosfaattikivivarantoja arvioidaan olevan 67 miljardia tonnia (Jasinski 2013) eli tilastollisesti 338 vuodeksi. Laajemmin fosfaattikiveä on vielä moninkertainen määrä, arviolta 290–460 miljardia tonnia  (Jasinski 2013; Van Kauwenbergh 2010). 

Vuonna 2007 riittävyydeksi nykykäytöllä laskettiin 345 vuotta. Institute for Sustainable Futuresin vanhempi tutkija Dana Cordell tosin sanoi vuonna 2008 Times-lehdelle, että nykyvauhdilla varannot loppuisivat jo 50–100 vuodessa. Helsingin Sanomat uutisoi vuonna 2014, että pelkästään jo nyt tunnettuja fosforivarantoja on arviolta 370 vuodeksi. Vuonna 2012 U.S. Geological Survey arvioi 71 miljardin tonnin helposti käytettävät varannot ja maailmassa louhittiin 0,19 miljardia tonnia vuonna 2011 (373 vuoden tahdilla). Keskivertokivessä on 0,1 % fosforia (kasveissa tyypillisestä 0,03–0,2 %),, joten maan 3 · 1019 tonnissa kiveä sitä on miljoonia gigatonneja eli vuosimiljooniksi, joskin pääosin sen saaminen käyttöön on nykyteknologialla kalliimpaa.

Merkittävät esiintymisalueet

Katso myös
 Fosfonaatti

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnonvarat
Funktionaaliset ryhmät
Fosfaatit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Äänisjoki

Äänisjoki eli Onegajoki () on joki Arkangelin alueella Pohjois-Venäjällä Koillis-Euroopassa. Äänisjoki sijaitsee Äänisjärven koillis- ja itäpuolella ja on 416 km pitkä, sen valuma-alue on 56 900 neliökilometriä. Monien koskien vuoksi joki ei sovellu laivaliikenteelle, mutta uittoväylänä sitä käytetään.

Äänisjoki alkaa Latšajärvestä Kargopolin kaupungin luota. Sieltä se virtaa halki soiden ja metsien aluksi pohjoiseen ja sitten luoteeseen. Äänisjoki laskee Vienanmeren Äänislahteen Onegan kaupungin luona. Merkittävimmät sivujoet ovat Vološka, Moša, Kena, Iksa ja Koza.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Brittain et al, 2009: Arctic rivers, Chapter 9. See section 9.6: The Onega river (pdf)  (notendur.hi.is)
 Suuren Neuvostotietosanakirjan (1978) artikkeli netissä  (dic.academic.ru)
 Reki Severa (Реки Севера)  (skitalets.ru)

Arkangelin alueen joet
Geddy Lee

Geddy Lee OC (oikealta nimeltään Gary Lee Weinrib, s. 29. heinäkuuta 1953 Toronto, Ontario) on kanadalainen muusikko, joka toimi Rush-yhtyeen laulajana, basistina ja kosketinsoittajana. Lee tunnetaan korkeasta lauluäänestään ja bassonsoitostaan. Hän on ollut esimerkiksi Guitar Player Magazinen paras rock-basisti kuudesti. Lee harrastaa viinien keräilyä sekä urheilua. Hänet tunnetaan innokkaana baseball-fanina.

Geddy Leetä muistetaan muun muassa YUP-yhtyeen kappaleessa ”Geddy Lee Sucks”. 

Geddy Lee käyttää bassonaan Fender Geddy Lee signature-bassoa sekä monia muita Fenderin ja Rickenbackerin bassoja.

Aiheesta muualla 

Rush
Kanadalaiset rocklaulajat
Kanadalaiset basistit
Kanadalaiset kosketinsoittajat
Kanadalaiset musiikkituottajat
Kanadalaiset lauluntekijät‎
Officer of the Order of Canada
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Merenpinnan lasku jääkaudella

Merenpinnan lasku jääkaudella: Jäätiköihin sitoutui viime jääkaudella (Veiksel-jääkaudella) lopulta niin paljon vettä, että meren pinta laski viimeisellä jääkaudella lopulta noin 120 metriä noin 22 000 vuotta sitten. Tällöin monet mannerjalusta-alueet, esimerkiksi Pohjanmeri ja Beringinsalmi olivat kuivaa maata. Tästä ovat todisteena vuonomaiset jokien laskusuut - moni jokilaakso näyttää kaikuluotausten mukaan jatkuvan meren pohjalla. Jää alkoi sulaa ensin hitaasti, sitten hyvin nopeasti, ja lopulta taas hitaammin.

Merenpinnan lasku viime jääkaudella 

Jäätiköt sitovat itseensä huomattavia määriä vettä. Jos kaikki maailman jäätiköt sulaisivat, meren pinta nousisi 63 - 75  metriä, kun
32 328 300 km³ eli noin 14 300 000 km² jäätä sulaisi. Nykyisenä lämpenevänä kautena meren pinta nousee 1-3 millimetriä vuodessa.
Eniten merenpinna muutoksiin jääkaudella vaikutti Amerikan yllä olleen Laurentiden jääkentän vaihtelu, Skandinavian jääkilpi vain hieman.

Ns. Keski-Veiksel-kaudella (MIS 3:n jälkipuolisko noin 50 000-30 000 vuotta sitten) meren pinta vaihteli välillä 60-80 m nykyisen tason alapuolella.

Noin 30 000 vuotta sitten hieman ennen pahimman jäätiköitymisen alkua meren pinta oli noin 90 metriä nykyisen alapuolella, jonka jälkeen merenpinta alkoi laskea nopeasti, saavuttaen lähes minimin noin 26 000 vuotta sitten. 
Meren pinta oli alimmillaan viime jääkauden huippuvaiheessa joskus 22 000-21 000 kalenterivuotta eli 18 000 radiohiilivuotta sitten. 21 000 vuotta sitten meren pinta oli 116 metriä nykyistä alempana, ja alkoi nousta noin 19 500 vuotta sitten, ja hyppäyksellisesti noin 17 500 vuotta sitten. Mutta merenpinta oli 16 800 vuotta sitten vielä noin 105 m nykyisen tason alapuolella, ja 15 000 vuotta sitten 95 metriä.
Merkittävämpi, nopea sulaminen käynnistyi noin 14 700 vuotta sitten.
10 000 kalenterivuotta sitten merenpinta oli 40 metriä nykyistä alempana.
Tämän jälkeen meren pinta nousi hitaasti, ja noin 5500 vuotta sitten merenpinta oli 5m nykyistä alempana.
Tämän suuren vaihtelun päällä merenpintatasossa tapahtui pienempiä muutoksia noin 1000 - 2000 vuoden jaksoissa.

Merenpinnan vaihtelu viime jääkauden aikana 
vuotta sitten - taso metreissä verrattuna nykyiseen 

130000 +6 (Eem)
110000 -50 m
100000 ←10
90000 -45 m
85000 -20
80000 >-10
65000 -70 m
62000 -25
53000 -30
50000 -40
40000 -45
35000 -70
30000 -45
25000 -75
 20000 - 82 m 
19000 -90 m (-125 m)
18000 - 95 m
17000 - 100 m
16000 - 80 m
15000 - 85 m
 14000 - 70 m
 13000 - 60 m
12000 - 50 m
 11000 - 35 m
 10000 - 30 m
 9000 - 33m
 8000 -20 m
 6000 - 0 m

Katso myös 

Beringia

Aiheesta muualla 

 

 

Veiksel-jääkausi
Akira Ishiguro

Akira Ishiguro (s. 1960) on japanilainen freelance-kosketinsoittaja. Hän on vaikuttanut lukuisissa japanilaisissa fuusiorock-yhtyeissä, kuten W.I.N.S. ja  PRISM. Muista japanilaisista freelance fuusiojazz -muusikoista hän on tehnyt yhteistyötä Akira Jimbon kanssa.

Ishiguro aloitti klassisella pianolla nelivuotiaana, mutta löysi sen jälkeen progen/jazzin omaksi lajikseen. Hänen virtuoosimainen soittotekniikkansa on saanut huomiota jopa meren takana Amerikassa asti.

Aiheesta muualla 
Akira Ishiguron virallinen kotisivu (osittain japaninkieliset sivut)

Japanilaiset kosketinsoittajat
Japanilaiset jazzmuusikot
Fuusiojazz
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Bologna

Bologna on Bolognan metropolikaupungin pääkaupunki Pohjois-Italiassa Emilia-Romagnan alueella. Kaupungissa on vajaat 400 000 asukasta.

Historia 
Bolognan perustivat etruskit nimellä Felsina n. 543 eaa. Boijit valtasivat Felsinan 300-luvulla eaa. ja nimesivät sen Bononiaksi. Seuraavaksi se oli roomalaisten leiripaikka, josta kehittyi keskiajalla yliopistokaupunki. Dante, Kopernikus ja Erasmus Rotterdamilainen opiskelivat siellä, ja Umberto Eco on opettanut siellä. Bolognan yliopisto on maailman vanhin ja se on perustettu 1088. Kaupungin rautatieasemalla räjähti 2. elokuuta 1980 uusfasistien pommi, joka surmasi 85 henkilöä.

Nähtävyydet 
Bolognan kaupunkikuvaa hallitsevat katetut jalkakäytävät, i portici, joita on noin 40 kilometrin verran. Ne kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon. 

Rakennukset historiallisessa keskustassa ovat väriltään tiilenpunaisesta keltaiseen.

Liikenne 
Lähin lentoasema on Bolognan lentoasema noin kuuden kilometrin päässä keskustasta. Lentoasema on yhteydessä päärautatieasemalle people moverin avulla, joka avattiin yleisölle 18. marraskuuta 2020. Bolognan päärautatieasema (Bologna Centrale) on viidenneksi suurin Italiassa. Bolognasta on mahdollista päästä tärkeimpiin kaupunkeihin, kuten Roomaan, Milanoon ja Venetsiaan.

Koulutus 
Bolognan yliopisto on vuonna 1088 perustettu ja maansa toiseksi suurin.

Kulttuuri ja urheilu 
Tunnetuin bolognalainen ruoka lienee jauhelihakastike il ragù, josta on monia variaatioita, myös nimeltään sellaisia kuten ”bolognese”. Bolognalaiset itse eivät koskaan sekoita jauhelihakastiketta spagettiin vaan tagliatelleen. Oikeaan Bolognan kastikkeeseen ei myöskään käytetä paljoa tomaattia. Keittoaika on pitkä. 

Koripallon pääsarjassa Serie A:ssa pelaava Virtus Bologna lukeutuu maan huippuseuroihin. Kaupungissa pelaa myös Fortitudo Bologna, joka putosi vuonna 2009 talousvaikeuksien vuoksi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. Myös jalkapallo on suosittua Bolognassa. Bologna FC pelaa maan pääsarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Vitruvius

Marcus Vitruvius Pollio oli roomalainen 1. vuosisadalla eaa. elänyt arkkitehti, insinööri ja kirjailija.

Vitruvius kirjoitti kymmenosaisen arkkitehtuuria käsittelevän teoksen De architectura libri decem (n. 25 eaa.). Häntä pidetäänkin usein ensimmäisenä roomalaisena arkkitehtina lähinnä jälkipolville säilyneiden kirjoitustensa takia. De architectura libri decem on ainoa antiikin ajalta kokonaisena säilynyt arkkitehtuurijulkaisu. Vitruviuksen määritelmän mukaan arkkitehtuurissa pitää pyrkiä kolmeen päämäärään: venustas, firmitas, utilitas (kauneus, kestävyys, käyttökelpoisuus). Hän kehotti kiinnittämään huomiota huoneiden mittasuhteisiin ja sijaintiin. Teoksella oli suuri merkitys renessanssin arkkitehtuuriteorian muodostumisessa. Hänen oppinsa määräsivät suunnan etenkin yläluokan asuntojen suunnittelulle.

Vitruviuksen arvellaan palvelleen Rooman valtakunnan armeijassa luultavasti tukijansa Rooman keisari Augustuksen alaisena. Vitruviuksen rakennustöitä ei ole säilynyt jälkipolville. Ainoa Vitruviuksen kirjoituksissa mainitsema rakennustyö johon hän osallistui, Fanum Fortunaen basilika nykyisessä Fanon kaupungissa, on hävinnyt jäljettömiin. 

Kirjassaan Vitruvius esitti betonin valmistusohjeita. Rooman Pantheon on esimerkki ajan betonirakennustekniikasta, joka jäi unohduksiin sadoiksi vuosiksi. Vitruviuksen kirjoittamassa betonin reseptissä käytettiin tuliperäistä tuhkaa nykyisin käytetyn kalkkikiven sijaan.

Leonardo da Vincin kuuluisa ihmisruumiin mittasuhteita käsittelevä piirros Vitruviuksen mies perustuu Vitruviuksen kirjaan De architecturaan, josta da Vinci on ottanut ihmisen ihannemittasuhteet kyseiseen piirrokseensa. 

Samaan teokseen perustuu myös monen muun renessanssitaiteilijan ja arkkitehdin esitys aiheesta, tunnetuimpina mainittakoon muun muassa Francesco di Giorgio Martini (1439–1501), Fra Giocondo (1445–1525), Giovanantonio Rusconi (n. 1520–1587) ja Vincenzo Scamozzi (1552–1616). Adolf Zeisingin (1810–1876) kultaisen leikkauksen mukainen mies, Le Corbusier’n (1887–1965) Modulor, Ernst Neufertin  (1900–1986) Oktametrijärjestelmä ja Aulis Blomstedtin (1906–1979) Harmonikaalinen tutkielma ovat myös Vitruviuksen miehen perillisiä.

Antiikin roomalaiset

Lähteet 
Tekniikan Maailma: Tieteen maailma, 2009, nro 20.

Viitteet

Aiheesta muualla 

 De architectura englanniksi ("Ten Books of Architecture") kokotekstiversiona
 De architectura latinaksi kokotekstinä
 Rakentamisen teoria (Vitruviuksen rakennuksen suunnittelun päämäärät)

Roomalaiset arkkitehdit
Roomalaiset kirjailijat
Seulonnan keskeiset artikkelit