joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Skule Bårdsson

Skule Bårdsson (1189 – 24.toukokuuta 1240) oli norjalainen jaarli, myöhemmin herttua ja vallantavoittelija. Hän oli Bård Guttormssonin poika ja kuningas Inge Bårdinpojan velipuoli sekä kuningas Haakon Haakoninpojan jaarli ja appi.

Kun Skulen velipuoli kuningas Inge Bårdinpoika kuoli lapsettomana vuonna 1217, Skulella oli vahva vaatimus Norjan kruunuun. Hän oli Bård Guttormssonin avioliitossa syntynyt laillinen perijä, toisin kuin birkebeinien kannattama Haakon Haakoninpoika, joka oli Haakon Sverrenpojan avioton poika. Lisäksi monet epäilivät, ettei Haakon edes ollut Haakon Sverrenpojan poika. Birkebeinien enemmistö kannatti silti edelleen Haakonia kuninkaaksi. Skulesta tuli jaarli ja valtakunnan tosiasiallinen hallitsija, kunnes Haakon olisi täysi-ikäinen.

Vuonna 1223 Haakon julistettiin virallisesti kuninkaaksi. Samalla Skulen valtaoikeudet vähenivät sekä kuninkaan neuvonantajana että jaarlina. Hänellä annettiin kuitenkin hallittavaksi kolmasosa valtakunnasta. Vuonna 1225 kuningas Haakon meni naimisiin Skulen tyttären Margreten kanssa. Haakonin ja Skulen välit huononivat seuraavien kymmenen vuoden aikana, kun Skulen valtaa supistettiin edelleen. Asiaa ei parantanut Skulen vuonna 1237 saama herttuan arvo, sillä se merkitsi käytännössä pienempiä verotuloja ja rajatumpia valtaoikeuksia.

Tyytymätön Skule aloitti vuonna 1239 avoimen kapinan ja antoi huudattaa itsensä Øretingillä kuninkaaksi. Sen jälkeen hän marssi kokoamansa armeijan kanssa Osloon. Skule sai merkittävän voiton Låkassa, mutta hävisi taistelun Oslossa. Skule pakeni takaisin Nidarosiin, jossa etsi turvaa Elgeseterin luostarista. Birkebeinien soturit surmasivat kuitenkin Skulen ja polttivat luostarin maan tasalle.

Jälkimaine 
Skulea pidettiin pitkään pelkkänä häikäilemättömänä vallantavoittelijana, mutta myöhempi tutkimus on pitänyt häntä merkittävänä ja taitavana valtionhoitajana, jonka on katsottu luoneen perustan Norjan kuninkaiden myöhemmälle politiikalle. Vuonna 1972 Trondheimista löydettiin arkkipiispan palatsin arkeologisten kaivausten yhteydessä varhaisgotiikkaa edustava herttua Skulen hautakivi. Kiveen kuvatulla Skulella on ruusukkein varustettu otsapanta, herttuan tunnusmerkki.

Lähteet 

Herttuat
Norjan jaarlit
Vuonna 1240 kuolleet
Henderson Silver Knights

Henderson Silver Knights on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Hendersonista, Nevadasta. Joukkue on NHL-Joukkue Vegas Golden Knightsin AHL-Joukkue. Joukkue pelaa kotiottelunsa väliaikaisesti Orleans Arenalla, Paradisen kaupungissa, Nevadassa. Joukkueen on kuitenkin määrä siirtyä pelaamaan Hendersoniin valmistuvaan uuteen areenaan.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 2. marraskuuta 2022)

Lähde: EliteProspects

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Manny Viveiros 
 Apuvalmentaja: Jamie Heward 
 Apuvalmentaja: Joel Ward 
 Maalivahtivalmentaja: Fred Brathwaite 
 Videovalmentaja: Andrew Doty 
 Fysiikkavalmentaja: Jeff Conkle 
 Huoltopäällikkö: Jorge Lopez 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Henderson Silver Knightsin verkkosivut 

AHL-seurat
Vegas Golden Knights
Nevada
Vuonna 2020 perustetut urheiluseurat
Jumalan kämmenellä

Jumalan kämmenellä on lastenlaulu, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Pirkko Halonen (1926–1997). Laulun sävel ja ensimmäinen säkeistö ovat vuodelta 1968 ja toinen säkeistö vuodelta 1984. Kaksi vuotta toisen säkeistön kirjoittamisen jälkeen laulu liitettiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjaan numerolla 499.

Jumalan kämmenellä on käännetty suomalaiselle viittomakielelle, ja lauluun on tehty laululeikki. Laulu on ilmestynyt myös ruotsiksi vuonna 1991 Hemmets bönbok -kirjassa (Trygg är vaenda fågel). Käännöksen on tehnyt Barbro Näse. Laulu on virtenä numerolla 744 Ruotsin kirkon virsikirjassa suomen- ja ruotsinkielisenä..

Sanat 

1. Jumalan kämmenellä
ei pelkää lintunen,
Jumalan kämmenellä
ei pelkää ihminen.
Kaikille tilaa riittää,
kaikille paikkoja on.
Jumalan kämmenellä
ei kukaan ole turvaton.

2. Jumala meitä kutsuu
nyt suojaan turvaisaan.
Jumala meitä kutsuu
ja kantaa voimallaan.
Milloinkaan ei hän hylkää,
lastensa kanssa hän on.
Jumalan kämmenellä
ei kukaan ole turvaton.

Katso myös 
 Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsistä

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virsi 499 viittomakielellä
 Siinan TaikaStudio: Jumalan kämmenellä -laululeikki

Virret
Peter Jutzeler

Peter Jutzeler (9. toukokuuta 1940 – 28. syyskuuta 2020) oli sveitsiläinen painija. Hän kilpaili 1964 kesäolympialaisissa ja 1968 kesäolympialaisissa.

Lähteet

Sveitsiläiset painijat
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Elis Hede

Elis Hede (s. 20. tammikuuta 2001 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersissa 31. joulukuuta 2022 asti kestävällä sopimuksella. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Ura 
Hede syntyi Porissa, kun hänen isänsä Niklas pelasi Porin Ässissä. Hede vietti isänsä uran mukana ison osan lapsuudestaan Saksassa, mutta hänen varsinainen kasvattajaseuransa on Espoon Kiekkoseura. Hede pelasi vuosina 2016–2019 Red Bullin kiekkoakatemiassa Itävallassa. Kaudella 2018–2019 hän toimi Tšekin A-nuorten Extraliga juniorůssa joukkueensa kapteenina. Hede voitti tehoilla 22+51=73 koko sarjan syöttöpörssin sekä sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Chicago Steel varasi Heden 34. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2019–2020. 

Elokuussa 2020 Hede palasi Suomeen ja hän teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Helsingin IFK:n kanssa. Hede aloitti kauden 2020–2021 seuran U20-joukkueessa, jossa hän pelasi yhden ottelun. SM-liigan avauskierroksella 2. lokakuuta 2020 vieraissa JYPiä vastaan Hede merkittiin aluksi heti HIFK:n ykkösketjun vasempaan laitaan Anton Lundellin ja Sebastian Dykin viereen, mutta hänen liigadebyyttinsä jäi vielä lopulta kuitenkin tekemättä, kun alun perin samalle pelipaikalle kaavailtu Joona Luoto sai pelilupa-asiat kuntoon. Hede teki liigadebyyttinsä kuitenkin seuraavassa ottelussa, HIFK:n kotiavauksessa 3. lokakuuta 2020 Tampereen Ilvestä vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kolmosketjun vasempaan laitaan Jere Sallisen ja Juho Keräsen viereen. Hede sai ottelussa jääaikaa 12.26 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki yhdeksännessä ottelussaan 31. lokakuuta 2020 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hede keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Joona Luodon tekemään maaliin. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana varsin pienessä roolissa 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+4=7. Hede ei kuitenkaan saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. 

Kesäkuussa 2022 HIFK vahvisti käyttäneensä hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Heden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Alkukaudella 2022–2023 hän jäi joukkueessa pieneen rooliin ja pelasi SM-liigassa kolme runkosarjaottelua. Hede pelasi myös yhden ottelun HIFK:n U20-joukkueessa. Lokakuussa seura lainasi hänet Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, mutta seuraavana päivänä yhden siellä pelatun ottelun jälkeen Heden sopimus HIFK:n kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Seuraavana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän vuoden 2022 loppuun asti kestävällä sopimuksella Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin.

Muuta 
Heden isä Niklas pelasi omalla urallaan hyökkääjänä yhteensä 240 SM-liigaottelua sekä 259 ottelua Saksan DEL-liigassa. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Pitkänen

Juho Pitkänen (20. huhtikuuta 1857 Ruskeala – 15. elokuuta 1921 Nurmes) oli suomalainen opettaja, maanviljelijä, pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Juho Pitkäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Pitkänen ja Maria Grönberg ja puoliso vuodesta 1881 Aina Hannikainen. Pitkänen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1880 ja toimi opettajana Nurmeksessa 1880–1885, maanviljelijänä 1880–1913 ja Kansallis-Osake-Pankin Nurmeksen konttorin johtajana vuodesta 1899. Nurmeksen Säästöpankin kamreeri hän oli 1886–1909, Nurmeksen piirin metsäkasööri vuodesta 1886 ja Pielisjärven piirin 1891–1906. Hän oli myös muun muassa Nurmeksen kuntakokouksen esimies 1884–1904 ja Nurmeksen kauppalan valtuuston jäsen vuodesta 1917. Pikänen oli  talonpoikaissäädyssä Pielisjärven tuomiokunnan edustaja 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.

Lähteet
 

 Suomalaiset opettajat
 Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset pankinjohtajat
Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Jonathan Caicedo

Jonathan Kléver Caicedo Cepeda (s. 28. huhtikuuta 1993 Santa Martha de Cuba, Carchi, Ecuador) on ecuadorilainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Team Ecuadoria vuonna 2014, Strongman Campagnolo Wilier -joukkuetta 2016, Bicicletas Strongmania 2017, Medellin-joukkuetta 2018 ja on vuodesta 2019 kilpaillut UCI World Tour -tason EF Education -tallissa. Hän on vahvimmillaan etappikilpailuissa.

Caicedo voitti maantieajon Pan-Amerikan-mestaruuden 2016. Hän voitti Etnalle päättyneen kolmannen etapin Italian ympäriajossa 2020.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2015
Aika-ajon Ecuadorin-mestaruus
2016
Maantieajon Pan-Amerikan-mestaruus
Costa Rican ympäriajo, 12. etapin voitto
2017
Clásico RCN, 4. etapin voitto
2018
Vuelta a Asturias, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun voitto
Kolumbian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
Ecuadorin ympäriajo, 4. etapin voitto
Maantieajon ja aika-ajon Ecuadorin-mestaruus
2020
Italian ympäriajo, 3. etapin voitto

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorilaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
João Almeida

João Pedro Gonçalves Almeida (s. 5. elokuuta 1998 Caldas da Rainha) on portugalilainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan etappikilpailuissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Unieuro-Trevigiani-Hemus 1896 -joukkueessa vuonna 2017 ja edusti Hagens Berman -tallia 2018–2019. UCI World Tour -tasolla hän on kilpaillut vuodesta 2020, ensin Deceuninck–Quick-Stepissä 2020–2021, ja UAE Team Emiratesissa vuodesta 2022 lähtien.

Almeida siirtyi Italian ympäriajon 2020 johtoon Etnalle päättyneen kolmannen etapin jälkeen. Hän johti kilpailua 15 etapin ajan ja sijoittui lopulta neljänneksi. Hän voitti Puolan ympäriajon 2021.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2016
Maantieajon ja aika-ajon junioreiden Portugalin-mestaruus
2017
Tour de Mersin, 3. etapin voitto
Toscana Terra di Ciclismo Eroica, U23, 2. etapin voitto
Tour of Ukraine, nuorten kilpailun ja 4. etapin voitto
2018
Ratapyöräilyn linja-ajon Portugalin-mestaruus
Liège–Bastogne–Liège, alle 23-v. kilpailun voitto
Ronde de l'Isard, nuorten kilpailun voitto
Baby Giro, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
2019
Maantieajon ja aika-ajon alle 23-v. Portugalin-mestaruus
Tour of Utah, nuorten kilpailun voitto
2020
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa kolmas
Tour de l'Ain, nuorten kilpailun voitto
Giro dell'Emilia, toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, pistekilpailussa ja nuorten kilpailussa kolmas, 1. etapilla (aika-ajo) ja 13. etapilla toinen, 5. ja 10. etapilla kolmas, kokonaiskilpailun johdossa etappien 3–17 jälkeen
2021
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Katalonian ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 17. ja 19. etapilla toinen
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Olympialaiset, maantieajossa 13:s
Puolan ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
EM-kilpailut. aika-ajossa kymmenes
Luxemburgin ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. etapin voitto
Giro dell'Emilia, toinen
Milano–Torino, kolmas
2022
UAE Tour, kokonaiskilpailussa viides
Pariisi–Nizza-ajo, nuorten kilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapin voitto
Maantieajon Portugalin-mestaruus
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailussa kolmas

Lähteet 

Portugalilaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Viipurin vaakuna

Viipurin vaakuna on Venäjän Leningradin alueella sijaitsevan Viipurin kaupunkikunnan heraldinen tunnus. Vaakuna perustuu kaupungin keskiaikaiseen sinettiin ja sen myöhempiin muunnelmiin. Vaakunassa on kuvattuna enkelien pitelemällä kilvellä kolme kruunua, sekä kaupungin nimeen viittaava W-kirjain. 

Viipurin ollessa osa Suomea käytettiin kaupungin tunnuksena pääasiassa linna-aiheista vaakunaa.

Vaakunan historiaa 
Viipurin kaupunki perustettiin samannimisen linnan läheisyyteen vuonna 1403 ja kaupunki sai ensimmäisen sinettinsä samoihin aikoihin. Sinetissä kuvattiin vaakuna, jonka yläkenttään oli sijoitettu kolme avonaista kruunua, jotka mahdollisesti viittasivat Ruotsin vaakunaan. Kruunujen alapuolella esitettiin kaupungin nimeen viittaava W-kirjain. Ruotsi menetti Viipurin Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721.

1700-luvulla kaupungin sineteihin lisättiin vanhan vaakunan lisäksi kilvenkannattajiksi kaksi enkeliä. Kyseinen vaakuna virallistettiin vuonna 1788, jolloin kilven punainen yläkenttä ja sininen alakenttä erotettiin kultaisella hirrellä. Kaupungin vanhaa vaakunaa käytettiin myös Viipurin läänin tunnuksena, jonka johdosta kaupungille vahvistettiin Venäjän keisarin päätöksellä uusi vaakuna vuonna 1817. Vaakunassa kuvattiin Viipurin linna ja vanhan vaakunan tapaan W-kirjain. Toisinaan kirjain esitettiin linnan alapuolella, toisinaan sen yllä. Myös vaakunan tarkat värit vaihtelivat. Suomen itsenäistyessä käyttöön vakiintui vaakuna, jossa linna kuvattiin hopeisena sinisellä pohjalla ja W-kirjain kultaisena linnan yllä. Vaakuna pysyi käytössä vuoteen 1944 asti, jolloin Suomi menetti Viipurin osana muita luovutettuja aluita Neuvostoliitolle. Kaupungin vaakuna säilyi Suomen puolella Viipurin perinnejärjestöjen käytössä.

Neuvostoliiton romahdettua Viipurin kaupunginvaltuusto hyväksyi vuoden 1788 vaakunan kaupungin tunnukseksi 28.11.1994. Myös Viipurin piiri käyttää tunnuksenaan samankaltaista vaakunaa. Erotuksena kaupungin vaakunaan piirin vaakunassa ei ole ylä- ja alakenttiä jakavaa kultahirttä ja yläkentän kruunut ovat sijoitettuna 1+2.

Galleria

Lähteet 

Viipuri
Venäjän vaakunat
Kiwi Farms

Kiwi Farms on englanninkielinen keskustelupalsta jonka yhteyteen kuuluu kaksi wikiä.

Kiwi Farmsin keskustelut seuraavat nettijulkkiksia, erityisesti palstan mainitaan keskittyvän sen  käyttäjien mielisairaiksi tai seksuaalisesti poikkeaviksi mieltämien pilkkaamiseen ja trollaamiseen.
Kiwi Farmsiin läheisesti liittyvä ja sen popularisoima termi on "lolcow", joka tarkoittaa eksentrisiä henkilöitä, joista "lypsetään" huumoria.

Kiwi Farmsin alkuperä on 4chanilla, jossa 2007 huomion kohteeksi nousi kotitekoinen Sonichu-sarjakuva. Sen tekijä oli nettimaineeseen noussut Christian Weston Chandler, myöhemmin Christine Chandler eli Chris-chan. Sarjakuva näytti yhdistelevän Sonic ja Pokémon-hahmoja ja juontavan juurensa Chandlerin elämästä. Chris-chanista luotiin pian artikkeli Encyclopedia Dramatica -wikiin.
Encyclopedia Dramatican lisäksi luotiin Kiwi Farmsin edeltäjä CWCki-wiki tarkentamaan ED:n artikkelia. Vuodesta 2008 Chris-chanin jokainen sarjakuva, twiitti, Facebook-postaus ja videoblogi arkistoitiin wikiin ja niistä keskusteltiin foorumilla.

Vuonna 2013 Kiwi Farms alkoi seurata transsukupuolista pelikehittäjää Chloe Sagalia.
Sagal tuli palstan tietoisuuteen kerättyään 30 000 dollaria Indiegogo-palvelussa väittäen rahojen menevän leikkaukseen, jolla poistettaisiin hengenvaarallinen metallinsirpale hänen kehostaan, mutta oikeasti hänen oli tarkoitus käyttää ne sukupuolenkorjausleikkaukseen.
Sagal teki myöhemmin itsemurhan.

Maaliskuussa 2019 Christchurchin moskeija-ampujan alun perin Facebookissa streamaama moskeija-ammuskelu ja ampujan manifesti ja muuta materiaalia kopioitiin Kiwi Farmsille.
Uuden-Seelannin poliisi vaati palstaa paljastamaan materiaalin kopioineen käyttäjän tiedot, mistä palstan ylläpitäjä Joshua Moon kieltäytyi.
Uusiseelantilaiset palveluntarjoajat ovat estäneet pääsyn palstalle.
Uudessa-Seelannissa ampujan materiaalin levittämisestä voidaan tuomita korkeintaan 14 vuotta vankeutta.

4. syyskuuta 2022 Kiwi Farmsin palveluntarjoaja Cloudflare ilmoitti estäneensä sivuston. Tätä edelsi noin kaksi viikkoa kestänyt painostuskampanja poistaa sivusto netistä, mihin sisältyi DDoS-hyökkäyksiä. Kampanjan kestäessä myös sävy forumilla koveni tappouhkauksiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 KiwiFarms.net

Keskustelupalstat
Yhdysvaltalaiset verkkosivustot
Kuvafoorumit
Koskivaara

Koskivaara on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Eija Koskivaara (s. 1965), suunnistaja
Lauri Koskivaara (1899–1983), kauppaneuvos ja Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja 1932–1962
Paavo Koskivaara (s. 1945), koripalloilija ja koripallovalmentaja
Riina Tanskanen

Riina Tanskanen (s. 28. heinäkuuta 1998 Imatra) on suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan Tympeät tytöt -teoksistaan, joita hän julkaisee Instagram-tilillään. Lisäksi hän kirjoittaa runoja, proosaa ja novelleja. Tanskanen sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2022.

Tanskanen on kotoisin Imatralta ja asuu Tampereella. Hän kävi taidekoulua 19-vuotiaaksi asti. Hän on valmistunut kirjallisuustieteen kandidaatiksi Tampereen yliopistosta.

Tanskanen on tehnyt viestinnän alan töitä ja toiminut sometuottajana. Tympeät tytöt -taidetilin hän perusti Instagramiin huhtikuussa 2020. Tili sai hieman yli vuodessa 40 000 seuraajaa. Taideteoksissaan Tanskanen käsittelee yhteiskunnallisia ja sosiaalisia ongelmia: muun muassa suorituskeskeistä yhteiskuntaa, kehonkuvaa, ulkonäköpaineita, rasismia, seksismiä, seksuaalisuutta, seksuaalista väkivaltaa ja tyttöenergiaa. Instagram-tilillään Tanskanen kirjoittaa taideteosten yhteyteen yhteiskuntaa arvostelevia tekstejä ja naiseuteen liittyviä kokemuksia. Teokset on usein tehty tussilla tai vesiväreillä. Tanskasen ensimmäinen oma näyttely oli nähtävillä Porissa Kulttuuritalo Anniksella heinäkuussa 2020. Tanskanen toimii myös päätoimittajana Vita Nuova -verkkomediassa.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Roivainen, Roosa: Tympeät tytöt -taiteilija Riina Tanskanen, 22, näyttää, miten karua ja kaunista tyttöys on: ”Haluan levittää tyttöyden ilosanomaa” Anna.fi. 12.7.2021.
 Lempola, Kirsi: Riina Tanskanen kuvittaa naisten kokemaan syrjintää: ”Jokaisella ihmisellä on feminiinisiä piirteitä, joita yhteiskunta halveksuu” Radio Moreeni. 29.10.2021.
 Tympeiden tyttöjen taiteilija Riina Tanskanen Yle Areena. 9.8.2021.

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
The Amazing Zorro

The Amazing Zorro on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu Johnston McCulleyn kirjaan The Curse of Capistrano. Elokuvan on ohjannut Scott Heming ja käsikirjoittanut Bob Forward. Nimiroolin ääninäyttelee Cusse Mankuma.

Juoni
Alta Kalifornia 1815 ja de la Vega perhe on saamassa vieraita, kun Pulido perhe saapuu Pueblo de Los Ángelesiin. Samaan aikaan nuori aatelismies Diego de la Vega elää kaksoiselämää Zorrona puolustaakseen kaupunkia kapteeni Ramónilta, joka on asettanut palkkion naamiomiehestä.

Rooleissa

Lähteet

Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Nadia Podoroska

Nadia Podoroska (s. 10. helmikuuta 1997) on argentiinalainen tennispelaaja.

Aiheesta muualla 

Argentiinalaiset tennispelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kieran Tierney

Kieran Tierney (s. 5. kesäkuuta 1997) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka edustaa englantilaista Arsenalia.

Seurajoukkueura 
Tierney debytoi kasvattajaseuransa Celticin edustusjoukkueessa kahdessa Skotlannin Valioliigan ottelussa loppukaudella 2014–2015. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 23 liigaottelua ja neljä peliä Eurooppa-liigassa. Kaikkiaan hän pelasi Celticissä viiden kauden aikana 102 liigaottelua ja teki viisi maalia Celticin voittaessa jokaisella kaudella liigamestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ja Eurooppa-liigassa 12 ottelua. Hän voitti Skotlannin Cupin ja liigacupin vuosina 2017, 2018 ja 2019.

Tierney siirtyi Arsenaliin 25 miljoonan punnan siirtosummalla elokuussa 2019. Hän voitti FA Cupin ja Community Shieldin 2020. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut 42 valioliigaottelua ja tehnyt kaksi maalia. Eurooppa-liigan 13 ottelussa hän on onnistunut maalinteossa kerran.

Maajoukkueura 
Tierney pelasi ensimmäisen ottelunsa Skotlannin maajoukkueessa Tanskaa vastaan maaliskuussa 2016. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Slovakiaa vastaan saman vuoden lokakuussa. Kaikkiaan hän on 10. kesäkuuta 2021 mennessä pelannut 21 maaottelua, joista kymmenen on ollut MM-karsintaotteluita ja yksi EM-karsintaottelu. Maaleja hän ei ole maajoukkueessa vielä tehnyt.

Lähteet

Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri

Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri eli virallisesti Keski-Pohjanmaan sosiaali- ja terveyspalvelukuntayhtymä (lyhennys Soite) () on kymmenen Keski-Pohjanmaan, Pohjanmaan ja Pohjois-Pohjanmaan kunnan yhteisesti omistama kaksikielinen kuntayhtymä, joka järjestää jäsenkuntiensa puolesta alueensa väestölle laaja-alaiset sosiaali- ja terveyspalvelut. Kuntayhtymä voi myös myydä palveluja ulkopuoliselle tahoille. 

Kuntayhtymän kotipaikka on Kokkola. Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri kuuluu Oulun yliopistollisen sairaalan erityisvastuualueeseen (erva-alue).

Soiten jäsenkunnissa asuu noin 78 000 ihmistä (31.12.2018). Jäsenkuntien ohella Soite-kuntayhtymä tarjoaa palveluja läheisille sopimuskunnille (9 kuntaa) sekä yhteistyökunnille (9 kuntaa). Soiten osana Kokkolassa toimiva Keski-Pohjanmaan keskussairaala on lähin päivystävä sairaala noin 200 000 asukkaalle. Siellä hoidetaan vuosittain noin 42 000 potilasta. 

Tilikaudella 2019 Soiten toimintamenot olivat 337,2 miljoonaa euroa. Tilikauden kirjanpidollinen alijäämä oli 8,6 miljoonaa euroa. Menoista 53,0 prosenttia oli henkilöstökuluja, 29,8 % palveluostoja, 8,1 % hankintoja, 4,3 % avustuksia ja 4,8 % muita toimintamenoja.

Jäsen- ja sopimuskunnat 
Jäsenkunnat: 

Sopimuskunnat:

Sairaalat 

 Keski-Pohjanmaan keskussairaala, Kokkola

Terveysasemat 
Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri (Soite) ylläpitää myös terveysasemia (terveuskeskuksia) jäsenkunnissaan:
 Kokkolan terveyskeskuksen pääterveysasema, Mariankatu 28 (B-ovi), 67200 Kokkola; https://www.soite.fi/kokkolan_vastaanotto 
 Koivuhaan terveysasema, Mäntynäädänkatu 6, 67800 Kokkola; https://www.soite.fi/koivuhaka 
 Kannuksen terveysasema, Lopotinkatu 2, 69100 Kannus; https://www.soite.fi/kannus 
 Kälviän terveysasema, Kälviäntie 24, 68300 Kälviä; https://www.soite.fi/kalvia
 Lohtajan terveysasema, Lohtajantie 3, 68230 Lohtaja; https://www.soite.fi/lohtaja
 Alavetelin terveysasema, Misterhultintie 4, 68410 Alaveteli; https://www.soite.fi/alaveteli
 Kruunupyyn terveysasema, Säbråntie 1, 68500 Kruunupyy; https://www.soite.fi/kruunupyy
 Lestijärven terveyskeskus, Niemeläntie 3 A, 69440 Lestijärvi; https://www.soite.fi/lestijarvi
 Perhon terveyskeskus, Vanhainkodintie 20, 69950 Perho; https://www.soite.fi/perho
 Teerijärven terveysasema, Hörbyntie 8, 68700 Teerijärvi; https://www.soite.fi/teerijarvi 
 Toholammin terveyskeskus, Sairaalantie 2, 69300 Toholampi; https://www.soite.fi/toholampi
 Ullavan terveysasema, Ullavantie 701, 68370 Ullava; https://www.soite.fi/ullava
 Tunkkarin terveyskeskus (Halsua, Kaustinen, Veteli), Mäntöläntie 2, 69730 Tunkkari; https://www.soite.fi/halsua_kaustinen_veteli

Lähteet

Aiheesta muualla
Keski-Pohjanmaan sosiaali- ja terveyspalvelukuntayhtymä Soite (soite.fi)
Heini Holopainen (5.10.2020) Koronavirukselle altistuneiden jäljitystyö syö Soiten voimavaroja – perustoimintoja saatetaan supistaa (yle.fi)

Suomen sairaanhoitopiirit
Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri
Power Up

Power Up (tyyliteltynä suuraakkosin) on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2020. Edellisen albumin Rock or Bust (2014) jälkeen yhtyeen jättäneet laulaja Brian Johnson, rumpali Phil Rudd ja basisti Cliff Williams palasivat yhtyeen kokoonpanoon. Power Up on omistettu yhtyeen alkuperäiselle kitaristille Malcolm Youngille, joka kuoli vuonna 2017.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. Angus Young & Malcolm Young.

Kokoonpano
 Brian Johnson – laulu
 Angus Young – soolokitara
 Stevie Young – rytmikitara, taustalaulu
 Cliff Williams – bassokitara, taustalaulu
 Phil Rudd – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Kaaoszine: 7/10
 Kulttuuritoimitus: 
 V2.fi: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

AC/DC:n albumit
Vuoden 2020 albumit
Vladimir Sollogub

Vladimir Aleksandrovitš Sollogub (ven.: Владимир Александрович Соллогуб) (1813 tai 1814 Pietari – 1882 Hampuri) oli venäläinen kirjailija ja kreivi. Hän on kirjoittanut runsaasti novelleja ja kertomuksia, jotka ilmentävät hyvää mielikuvitusta ja havaintokykyä. Hän opiskeli Tarton yliopistossa ja antautui sitten diplomaattiuralle. Vuodesta 1870 hän oli vankeinhoitokomitean puheenjohtaja.

Sollogubin ensimmäiset kirjoitukset ilmestyivät Sovremennikissä 1837. Hänen kirjoitustyylinsä on kepeä, usein harrastelijamainen. Hän kuvaa varsinkin venäläisen aateliston elämää. Hänen pääteoksensa on romantisoitu maaseudun elämää kuvaava Tarantas (1845), joka humoristisena sai osakseen runsaasti huomiota. Sollogub siirtyi 1850 kirjoittamaan näytelmiä, joista ensimmäinen on Bjeda ot njezjnago serdtsa. 1856 ilmestynyt satiirinen komedia Tšinovnik toi hänelle mainetta. Hän on julkaissut muistelmia esimerkiksi Aleksandr Puškinista ja Nikolai Gogolista teoksessaan Vospominanija ('Kirjallisia muistelmia'). Postuumisti ilmestyi romaani Tšerez krai.

Sollogub oli myös libretisti. Hän on kirjoittanut libreton Undina, joka perustuu Friedrich de la Motte Fouquén kertomukseen Undine. Librettoa käytti Aleksei Lvov säveltämässään oopperassa Undina. Myöhemmin Pjotr Tšaikovski käytti samaa librettoa oopperaan Undina, jota ei esitetty vaan Tšaikovski hävitti lähes koko partituurin, niin että siitä säilyi vain osia.

Suomennetut teokset
 Kahden kalossin historia; suom. E. M.; Wiipuri: Wiip. uuden kirjap. ja sanomal. osakeyht. kirjapaino 1895
 "Pikku lemmikki", kertomus sisältyy antologiaan Venäläinen nauru, suom. ja toim. Juhani Konkka, Tajo 1964

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset kirjailijat
1810-luvulla syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
Gaoussou Koné

Gaoussou Koné (s. 28. huhtikuuta 1944) on norsunluurannikkolainen pikajuoksija, joka kilpaili 1960- ja 1970-luvun alussa.
Parhaita saavutuksia oli eteneminen Tokion vuoden 1964 olympialaisten loppukilpailupaikka ja vuoden 1965 Afrikan 100 ja 200 metrien mestrauudet sekä vuoden 1967 Kesäuniversiadien 100 metrin mestaruus.

Gaoussou Koné nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1963 päästessään ranskankielisen Afrikan mestaruuskilpailujen finaalin, jotka järjestettiin Dakarissa. Seuraavan vuoden Tokion olympialaisissa hän eteni jälleen finaaliin maailman sen hetken parhaiden joukossa. Lopullinen sijoitus oli kuudes ajalla 10,4 Yhdysvaltain Bob Hayesin voittaessa ajalla 10,0. Hänen menestyksensä jatkui seuraavana vuonna, jolloin hän vei niin 100 kuin 200 metrin mestaruudet Afrikan mestaruuskipailuissa Brazzavillessä. Näihin aikoihin eli vuosina 1965 ja 1966 Koné oli Afrikan paras 100 metrin juoksija aikojen ollessa useissa kilpailuissa 10,2-10,3. Vuoden 1967 Tokion kesäuniversiadeissa Koné otti myös mestaruuden ajalla 10,4 voittaen Yhdysvaltain Tommie Smithin kymmenyksellä. Sen jälkeen Konéen huippumenestys alkoi hiipua. Hän oli mukana vuoden 1968 Meksikon olympialaisissa, mutta putosi niukasti finaalista vain yhdellä sadasosalla jan ollessa 10,27. Samoin kävi 4 x 100 metrin viestijoukkueella, jonka jäsenenä Koné ankkuroi välieriin. Munchenin olympialaisissa 1972 Koné oli myös mukana, mutta osallistui vain 4 x 100 metrin maansa viestijoukkueeseen, joka putosi jo alkuerissä.

Gaoussou Koné oli tunnettu Suomessa, sillä hän kilpaili mm. vuosien 1965, 1967 ja 1969 Maailmankisoissa Helsingissä menestyksekkäästi.

Parhaat tulokset
 100 metriä: 10,21, 15. lokakuuta 1967, Meksiko City
 200 m: 21,1, 1965

Lähteet

Norsunluurannikkolaiset pikajuoksijat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Animal Crossing: New Horizons

Animal Crossing: New Horizons () on Nintendon kehittämä ja julkaisema simulaatiovideopeli. Peli on julkaistu 20. maaliskuuta  Nintendo Switchille, ja se on Animal Crossing -pelisarjan viides osa.

Pelaaminen 
Pelissä pelaaja luo oman hahmonsa ja muuttaa autiolle saarelle, josta pelaajan ohjaamana kehittyy antropomorfisten eläinten asuttama yhteisö. Pelissä voi tutkia saarta, kerätä raaka-aineita, pyydystää kaloja ja hyönteisiä, valmistaa esineitä, asetella saarelleen rakennuksia ja esineitä, kasvattaa kasveja, vierailla toisilla saarilla ja osallistua erilaisiin tapahtumiin. Peli toimii reaaliajassa ja monet pelin tapahtumista on sidottu vuodenaikaan, päivämäärään tai vuorokaudenaikaan. Peliä voi pelata yksinpelinä tai moninpelinä sekä samalla konsolilla että usean eri konsolin välillä paikallisesti tai verkossa.

Vastaanotto 
Animal Crossing: New Horizons sai kiitosta monilta arvostelijoilta. Pelistä tuli sarjansa myydyin osa; sitä myytiin yli kymmenen miljoonaa kappaletta maaliskuun loppuun mennessä. Pelin menestyksen on osittain arveltu johtuneen julkaisupäivän sattumisesta koronaviruspandemian keskelle, jolloin suuri määrä ihmisiä vietti aikaansa kotona monenlaisten rajoitusten vuoksi.

Vaikutus 
Hongkongin mielenosoitusten aikaan pelin harmailta markkinoilta saatavaa länsimaista versiota käytettiin mielenosoittajien viestintään. Kiinassa pelaajat voivat käyttää moninpeliominaisuuksia vain länsimaisen version kautta, jonka Pinduoduo ja Taobao -palvelut ovat sitten poistaneet saatavilta.

Lähteet 

Animal Crossing -pelit
Nintendo Switch -pelit
Vuoden 2020 videopelit
Kurikan seurakunta

Kurikan seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja  Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan  kuuluva seurakunta. Vuosien 2009 ja 2016 kuntaliitoksesta lähtien Kurikan seurakunnan lisäksi siihen ovat kuuluneet Jalasjärven ja Jurvan kappeliseurakunnat.

Toimipaikat 
Kurikan seurakunnan neljä kirkkoa ovat Jalasjärven kirkko, Jurvan kirkko, Koskuen kirkko ja Kurikan kirkko.

Papisto

Kurikan kappeliseurakunta 
 1675–?: Johannes Petri Gumse
 ?–1692: Gabriel Henrici Peldanus
 1692–1702: Matthias Soraeus
 1704–1714: Sigfridus Soraei
 1715–1729: Nicolaus Martini Prochman
 1730–1731: Pietari Gustavi Cajanus
 1731–1755: Iisakki Astrén
 1755–1794: Iisakki Astén nuorempi
 1796–1811: Niklas Lagus
 1812–1848: Gustaf Andell
 1850–1877: Fredrik Johan Leidenius

Kurikan seurakunta 
 1886–1897: Karl Johan August Gotthard Leidenius
 1898–1909: Berndt Israel Söderman
 1912–1944: Yrjö J. E. Alanen
 1946–?: Eeli Hakala

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Lapuan hiippakunnan seurakunnat
Kurikan seurakunnat
Rice

Rice on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anne Rice (1941–2021), yhdysvaltalainen kauhu- ja fantasiakirjailija
 Boyd Rice (s. 1956), yhdysvaltalainen muusikko
 Charles M. Rice (s. 1952), yhdysvaltalainen virologi, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
 Condoleezza Rice (s. 1954), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, ministeri ja valtiotieteiden professori
 Damien Rice (s. 1973), irlantilainen muusikko
 Declan Rice (s. 1999), englantilainen jalkapalloilija
 Edward Matthew Rice (s. 1960), yhdysvaltalainen katolinen piispa
 Elmer Rice (1892–1967), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija
 Glen Rice (s. 1967), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Isaac Rice (1850–1915), yhdysvaltalainen keksijä, shakinpelaaja ja kirjailija, jonka mukaan on nimetty Ricen gambiitti
 Jerry Rice (s. 1962), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Kurtis Rice (s. 1982), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Lena Rice (1866–1907), irlantilainen tennispelaaja
 Michael Rice (s. 1997), brittiläinen laulaja
 Pat Rice (s. 1948), pohjoisirlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Ray Rice (s. 1987), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
 Spencer Rice (s. 1963), kanadalainen näyttelijä
 Stephanie Rice (s. 1988), australialainen uimari ja olympiavoittaja
 Susan Rice (s. 1964), yhdysvaltalainen diplomaatti
 Tim Rice (s. 1944), englantilainen sanoittaja
 Tim Rice-Oxley (s. 1976), brittiläinen pianisti
 Tyrese Rice (s. 1987), montenegrolais-yhdysvaltalainen koripalloilija
 Willard Rice (1895–1967), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 William Marsh Rice (1816–1900), yhdysvaltalainen liikemies, jonka mukaan on nimetty Houstonissa toimiva Ricen yliopisto
 Zykera Rice (s. 1996), yhdysvaltalainen koripalloilija.
Mattias Käit

Mattias Käit (s. 29. kesäkuuta 1998 Tallinnassa) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut NK Domžalea kesäkuusta 2019 lähtien.

Hän on FCI Levadian kasvatti. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Fulhamiin ja yhden vuoden myöhemmin hän teki ammattisopimuksen tämän seuran kanssa.. Tammikuussa 2018 hän siirtyi lainalle Ross County FC:n. Kesäkuussa 2019 hän teki kahden vuoden sopimuksen NK Domžalen kanssa.

Hän pelasi Viron alle 16-, alle 17-, alle 19-, alle 21- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän teki debyyttinsä Viron maajoukkueessa 6. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan.

Hänellä on veli Kristofer, joka on myös jalkapalloilija.

Lähteet 
 Profiili Soccerway-sivustolla 
 Profiili National Football Teams-sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Profiili NK Domžalen sivustolla 

Virolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Louise Glück

Louise Elisabeth Glück [] (s. 22. huhtikuuta 1943 New York) on yhdysvaltalainen esseisti ja runoilija.

Glück on palkittu uransa aikana lukuisilla palkinnoilla, kuten vuonna 1993 runouden Pulitzerilla ja vuonna 2014 National Book Awardilla. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto.


Suomennettua tuotantoa
Anni Sumarin suomennosvalikoimaan Merenvaahdon palatsi sisältyy neljä Glückin runoa: Huhtikuu, Iltarukouksia, Kertomus ja Maisema. Sumarin suomentama runokokoelma Faithful and Virtuous Night julkaistiin nimellä Uskollinen ja hyveellinen yö joulukuussa 2020, ja Talvisia reseptejä kollektiivista julkaistiin vuonna 2021.

Esseekokoelma American Originality julkaistiin vuonna 2021 otsikolla Esseitä amerikkalaisuuden ytimestä.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 
 
Uskollinen ja hyveellinen yö. Suomennos Anni Sumari. Vantaa: Enostone, 2020. ISBN 978-952-7389-33-1.

Aiheesta muualla
 Louise Glück. American Academy of Achievement.

Yhdysvaltalaiset runoilijat
Yhdysvaltalaiset esseistit
Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Lähikaupan nainen

Lähikaupan nainen on japanilaisen kirjailijan Sayaka Muratan kirjoittama romaani, jonka Raisa Porrasmaa on suomentanut. Suomennoksen on julkaissut Gummerus vuonna 2020. Se on ollut myyntimenestys Muratan läpimurtoteos kansainvälisille markkinoille.

Lähikaupan nainen on 36-vuotias kaupassa työskentelevä tokiolaisnainen. Työ kaupassa on hänen elämänsä keskeinen sisältö ja tarkoitus. Hänen läheisen painostavat häntä etsimään paremman työn ja aviomiehen, mistä seuraa epätoivoisia tekoja. Kirja kuvaa humoristisesti japanilaiseen naiseen kohdistuvia ristiriitaisia paineita.

Suomentaja Raisa Porrasmaa luonnehtii kirjaa mustan huumorin höystämäksi kuvaukseksi minimarketin osa-aikatyöläisestä, joka yrittää ponnistella japanilaiselle naiselle varatussa ahtaassa karsinassa, maassa, jossa väkiluku hupenee uhkaavasti ja naiset uhmaavat suvun ja perinteiden paineita. Porrasmaan mukaan Muratan tuotannon läpikäyvä teema on avioliiton järjettömyys. Japanissa järjestetyt avioliitot olivat vallalla vielä Muratan vanhempien avioituessa.

Kirjoittaja Sayaka Murata (s. 1979) aloitti itse työt konbini-lähimarketissa opiskeluaikana ja ehti olla marketin palveluksessa yhteensä viitisentoista vuotta, vielä kirjan ilmestyessäkin, mutta jäi sittemmin päätoimiseksi kirjailijaksi. Hän sanoo kirjastaan:

Murata kertoo saaneensa kouluaikana vaikutteita Amy Yamadan teoksista.

Palkinnot
 Akutawaga-palkinto, 2016

Lähteet

Vuoden 2020 kirjat
Japanilaiset romaanit
Tornado (kuvitteellinen hahmo)

Tornado on kuvitteellinen hevonen ja Zorron ratsu. Se on musta, älykäs ja nopea, jolla Zorro välttyy jäämästä kiinni öisin. Johnston McCulleyn luoma hevonen esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1919 taskukirjan tarinassa The Curse of Capistrano, jolloin sillä ei ollut nimeä. Teoksista riippuen Zorron hevosella on ollut useita nimiä Tornadon lisäksi, kuten Phantom, Tempest ja Toronado.

Televisiosarjoissa
Vuoden 1957 Zorro-televisiosarjassa Tornado on nopea ja vahva hevonen, kunnes Zorron muutettua Montereyhin hän saa uudeksi ratsuksi valkoisen hevosen nimeltä Phantom.

Vuoden 1990 televisiosarjassa Diego päättää tarvitsevansa hevosen vapautettuaan sitä ennen isänsä ja Victoria Escalanten vankilasta. Hän lähti etsimään nopeinta hevosta yhdessä palvelijansa Felipen kanssa. He löytävät pikimustan hevosen laaksossa, joka suojeli sairaana ollutta varsaansa. Diego auttaa hoitamalla varsaa ja suostuttelee hevosta seuraamaan häntä ja Felipeä heidän Zorron luolaan. Diegon palvelija Felipe antaa hevoselle nimeksi Toronado sen vahvuuden ja nopeuden ansiosta. Sarjassa Toronado osoittaa usein olevan erittäin älykäs ja aloitekykyinen hääteässään muun muassa sotilaiden hevosia ja haekien Felipeä auttamaan loukkaantunutta Zorroa.

Elokuvissa
Zorron naamiossa ja Zorron legenda Diegon hevonen on nimeltään Tornado, kunnes hänet vangittiin ja menetti näin kaiken omistamansa. Päästyään vapaaksi Diego kouluttaa Alejandro Murrietasta uuden Zorron, joka löytää itselleen uuden mustan hevosen ja nimeää sen edeltäjänsä mukaan Tornadoksi. Murrietan hevonen sen sijaan käyttäytyi hankalasti, eikä aina totellut isäntäänsä. Elokuvassa Tornado kerrottiin olevan andalusianhevonen, mutta todellisuudessa se oli friisiläinen.

Zorron tarina (2005)
Zorron alkuperä tarinassa hän saa hevosensa lapsuuden intiaaniystävältään Bernardolta palattuaan Espanjasta takaisin Kaliforniaan. Alun perin hevonen oli Bernardolle ilmestynyt toteemieläin intiaanirituaalin aikana, jonka hänen ja Diegon oli suoritettava lähestyessään aikuisikää. Bernardo päättää yhdessä vaimonsa kanssa kouluttaa hevosta ja antaa sen Diegolle, joka käyttää hevosta toimiessaan Zorrona.

Animaatiossa
Zorro: The Chroniclesissa Diego nappasi itse puhdasrotusen mustan hevosen ollessaan vielä teini-ikäinen. Hän jätti hevosen intiaanierakon hoidettavaksi sillä välin, kun hän matkusti Espanjaan opiskeluja varten.

Lähteet

Kuvitteelliset hevoset
Émile Souvestre

Émile Souvestre (15. huhtikuuta 1806 Morlaix, Bretagne, Ranska – 8. heinäkuuta 1854 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.

Souvestre aloitti uransa lehtitoimittajana Brestissä mutta lähti 1836 Pariisiin, jossa hän hankki elantonsa kirjailijana ja opettajana. Souvestren onnistuneimpia teoksia ovat kuvaukset bretagnelaisesta kansaelämästä, kuten Derniers bretons (1835–1837) ja Foyer breton (1844). Kirja Un philosophe sous les toits ilmestyi 1851 ja sai Ranskan akatemian palkinnon. Yleisesti ottaen hänellä on teoksissaan moralisoiva ote, eivätkä ne ole kovin omaperäisiä, mutta tyyli on viehättävä. Hän kirjoitti myös esseitä, Causeries historiques et littéraires (1854), sekä vähäisiä näytelmiä.

Suomennetut teokset
 Muistelmia uutterasta elämästä, Helsinki: K. E. Holm 1879.
 Kotilieden ääressä; suom. Elli N., Oulu: Veljekset Åström 1892
Lisäksi Souvestren novelleja on kokoelmissa:
 Novellikirja 1907: kodin kaunokirjallisuuden kuukausilehti, Helsinki: Helsingin kustannusosakeyhtiö 1907
 Novelleja, Porvoo, 1908.
 Satuprinssi. 18: tarulipas pienille pojille, toimittanut Väinö Hämeen-Anttila, Hämeenlinna: Karisto 1940

Lähteet

Aiheesta muualla

Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1806 syntyneet
Vuonna 1854 kuolleet
Breyer

Breyer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Christian Breyer, saksalais-suomalainen fyysikko ja aurinkotalouden professori
 Gyula Breyer (1893–1921), unkarilainen shakinpelaaja
 Hiltrud Breyer (s. 1957), saksalainen poliitikko
 Ralph Breyer (1904–1991), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Stephen Breyer (s. 1938), yhdysvaltalainen juristi ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen.
Marvel’s Spider-Man: Miles Morales

Marvel's Spider-Man: Miles Morales on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sony Interactive Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu 12. marraskuuta  PlayStation 4 ja PlayStation 5 -konsoleille.

Nimensä mukaisesti pelissä ohjataan vuoden 2018 Spider-Man -pelistä tuttua Miles Moralesia.

Tarinallisesti peli sijoittuu runsas vuosi PlayStation 4 -pelin jälkeen. Esimerkiksi Uncharted: The Lost Legacyn tavoin Miles Morales julkaistiin kuitenkin itsenäisenä pelinä.

Miles Morales -laajennuksen myötä julkaistiin paranneltu remastered-versio vuoden 2018 pelistä. Remastered-versiota ei ole PlayStation 5:llä saatavilla ilman Miles Morales -laajennusta.

Vastaanotto 
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.

Ääninäyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Hämähäkkimies-videopelit
Vuoden 2020 videopelit
PlayStation 4 -pelit
PlayStation 5 -pelit
Beat ’em up -pelit
Avoin pelimaailma -pelit
Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit
Liselott Lindström

Liselott Lindström (s. 11. huhtikuuta 1989) on suomenruotsalainen toimittaja. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta ja maisteri Aarhusin ja Swansean yliopistosta. Lindström on työskennellyt vuodesta 2018 Yleisradion ja SVT:n toimittajana Nairobissa ja vuodesta 2022 Helsingissä.

Lindström on työskennellyt myös Svenska Ylellä ulkomaantoimittajana, uutisankkurina ja urheilutoimittajana sekä Ruotsin radiossa ulkomaantoimittajana. Hän kirjoittaa myös kolumneja Hufvudstadsbladetiin ja Journalistiin.

Hänet palkittiin vuonna 2021 Topeliuspriset-palkinnolla eli suomenruotsalaisten toimittajien Vuoden journalisti -palkinnolla.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Suomenruotsalaiset henkilöt
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 1970

Vuoden 1970 kesäkesäuniversiadeissa Torinossa järjestettiin yleisurheilussa 33 kilpailutapahtumaa, miehille 21 ja naisille 12. Kisapaikka oli Stadio Comunale, joka nykyään tunnetaan Torinon olympiastadionina. Kisapäivät olivat 2.-6. syyskuuta.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Lähteet 
World Student Games (Universiade - Men)  - GBR Athletics
World Student Games (Universiade - Women)  - GBR Athletics

1970
Vuoden 1970 yleisurheilu
Something in My House

Something in My House on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1987 ja yhtyeen kolmannen studioalbumin Mad, Bad and Dangerous to Know toinen single.

Kappale oli suuri menestys Japanissa. Kappale pysyi Japanin myyntilistalla sijalla 1 yhdeksän viikkoa. Yhtyeen alkuperämaassa, Isossa-Britanniassa kappale sijoittui myyntilistalla sijalle 12. Suomessakin kappale sijoittui sijalle 12.

Lähteet
 https://dead-or-alive-band.fandom.com/wiki/Something_in_My_House
 http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html

Vuoden 1987 kappaleet
Come Home (With Me Baby)

Come Home (With Me Baby) on englantilaisen yhtyeen Dead or Aliven kappale vuodelta 1988 ja yhtyeen neljännen studioalbumin Nude toinen single.

Kappale oli suuri menestys Japanissa, jossa se sijoittui myyntilistalla sijalle 1. Yhtyeen alkuperämaassa, Isossa-Britanniassa kappale sijoittui sijalle 62. Suomessa kappale sijoittui sijalle 14.

Lähteet
 https://dead-or-alive-band.fandom.com/wiki/Come_Home_(With_Me_Baby)
 http://suomenlistalevyt.blogspot.com/2015/08/de-dia.html

Vuoden 1988 kappaleet
Bayt Jibrin

Bayt Jibrin eli historiallinen Eleutherópolis on nykyisin hylätty ja raunioitunut kylä Israelissa. Roomalaiskautinen Eleutherópolis oli hallinnollinen keskus ja ristiretkeläiset rakennuttivat paikalle linnan. Kylän arabiasukkaat pakenivat kodeistaan vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan takia ja lähelle perustettiin sittemmin Bet Guvrinin juutalainen kibbutsi.

Maantiede

Bayt Jibrin sijaitsee Jerusalemista lounaaseen Juudean läntisten kukkuloiden alueella noin 287 metrin korkeudella merenpinnasta. Alue tunnetaan monista luolistaan, jotka ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohde.

Historia

Bayt Jibrinin nimi on johdettu mahdollisesti arameankielisestä paikannimestä, joka viittaa mahtavan tai voimakkaan henkilön kotiin. Lähellä sijaitsee Tell Maresa. Maresa esiintyy useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Bayt Jibrin alkoi kasvaa parthialaisten tuhottua Maresan vuonna 40 ennen ajanlaskun alkua. Paikka on liitetty Josephuksen mainitsemaan Betogabaraan, jonka roomalaiset valtasivat hänen mukaansa vuonna 68 ajanlaskun alun jälkeen. Josephus mainitsee paikan sijaitsevan keskellä Idumeaa. Paikka kasvoi entisestään toisen juutalaissodan jälkeen 100-luvulla. Rooman keisari Septimius Severus myönsi sille kaupunginoikeudet vuonna 199/200 ja kutsuivat sitä nimellä Eleutherópolis. Talmudissa paikka esiintyy nimellä Bet Guvrin. Paikasta tuli hallinnollinen keskus ja paikalla toimi esimerkiksi rahapaja ja amfiteatteri. Roomalaiskauden kaupungin koko oli noin 160 eekkeriä. Paikasta tuli piispanistuin 300-luvulla. Bysantin kaudella kaupungissa oli myös synagoga.

Arabit valtasivat Eleutherópoliksen Amr bin al-Asin johdolla kalifi Abu Bakrin valtakaudella. Perinteen mukaan Muhammadin seuraaja Tamim Abu Ituqaya haudattiin Bayt Jibrin. Kokonaisuutena paikkakunnan merkitys väheni arabien valtakauden alettua. Munkki Stefanos Melodoksen mukaan se tuhoutui kokonaan arabiheimojen välisissä yhteneotoissa vuonna 796. Kuitenkin vain hieman myöhemmin sitä kuvaillaan kuitenkin jälleen paikallisen kaupan keskuksena. Ristirekeläiset valtasivat paikkakunnan 1100-luvulla. Jerusalemin kuningas Fulk alkoi rakennuttaa ristiretkeläislinnaa vuonna 1134. Linna annettiin temppeliherroille vuonna 1136. Linna suojeli Jerusalemia Egyptin suunnalta ja etenkin Askalonista tulevilta hyökkäyksiltä. Muslimien onnistui kuitenkin vallata se Saladinin johdolla vuonna 1187. 

Sittemmin kaupunkia hallitsivat mamelukit ja osmanit. Osmanien teettämän veroluettelon mukaan Bayt Jibrinissä oli vuonna 1596 50 kotitaloutta (khana). Paikasta kirjoitti sittemmin 1700-luvulla suufilainen matkailija Bakri al-Siddiqi ja 1800-luvulla paikkakunnasta kirjoittaneet mainitsivat sen suuret oliivipuutarhat. 1900-luvun alussa Bayt Jibrinin asukasluku oli noin 1 000. Kaupungin asukkaat pakenivat kodeistaan vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan seurauksena. Seuraavan vuoden puolella juutalaiset siirtolaiset perustivat paikalle Bet Guvrinin kibbutsin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin historia
Palestiinan historia
Entiset asutut paikat
Anu Ahokas

Anu Ahokas (s. 1979) on toiminut Staffpoint-konsernin toimitusjohtajana vuodesta 2018.  Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri ja aiemmin hän on toiminut mm. yhtiön varatoimitusjohtajana sekä Spring Housen toimitusjohtajana. Ahokkaalla on myös monia luottamustehtäviä. Hän on mm. Keskuskauppakamarin  Työ-, koulutus- ja osaamisvaliokunnan jäsenen, Työeläkeyhtiö Varman hallituksen jäsen, EK:n hallituksen jäsen ja Henkilöstöpalveluyritysten liiton hallituksen jäsen. Vuonna 2021 Ahokas toimi Henkilöstöpalveluyritysten liiton hallituksen varapuheenjohtajana ja hänet valittiin hallituksen puheenjohtajaksi vuodelle 2022.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Suomalaiset yritysjohtajat
Kyyhkyvahakas

Kyyhkyvahakas (Cuphophyllus lacmus, Camarophyllys lacmus tai Hygrocybe lacmus) on taksonomialtaan epäselvä vahakaslaji, jota pidetään Suomessa uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävänä (NT), Ruotsissa peräti vaarantuneena, uhanalaisena (VU) ja toisaalta Venäjällä harvalukuisena. Laji on helppo sekoittaa muihin vahakaslajeihin, mutta myrkyllinen se ei ole. Sitä ei tietenkään pidä sekoittaa myrkyllisiin vaaleisiin malikoihin, jotka saattavat olla johteisilta mutta kapaeammalta heltastoltaan jossain määrin samannäköisiä.

Kyyhkyvahakkaan kasvupaikoista on vaihtelevia tietoja hakamaista kuusikoihin, mutta joka tapauksessa se on harmaalakkinen ja -jalkainen, valkohelttainen, noin nelisenttiseksi kasvava vahakaslaji. Sille on tyypillistä harmaa lakki, vaalea tai harmaa jalka, johteiset heltat sekä väliheltat ja niiden väliset poimuharjanteet. Jalka voi olla joskus ontto. Lakin halkaisija ylittää harvoin neljää senttimetriä ja jalan läpimitta vaihtelee puolen senttimetrin molemmin puolin. Lajilla on mieto maku ja tuoksu. 

Laji on periaatteessa syötävä, mutta sitä kannattanee välttää vähäarvoinen kokonsa vuoksi sekä siksi, että se saattaa todella olla uhanalainen laji.{{Lähde}

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kyyhkyvahakas – Cuphophyllus lacmus

Hygrophoraceae