joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kanadan juutalaiset

Kanadan juutalaiset ovat nimensä mukaan Kanadassa asuvia juutalaisia. Väestönlaskennoissa juutalaisuuden ilmoitti uskonnokseen 329 995 henkilöä ja juutalaisuuden etniseksi taustakseen ilmoitti 348 605 henkilöä. Suurimmat juutalaisyhteisöt ovat Torontossa (179 100), Montrealissa (92 975), Vancouverissa (22 590), Winnipegissä (14 790), Ottawassa (13 445), Calgaryssä (7 950) ja Edmontonissa (4 950). Kanadan juutalaiset puhuvat englantia, ranskaa, hepreaa, jiddišiä, venäjää ja espanjaa.

Historia

Brittien otettua Montrealin haltuunsa vuonna 1760 kaupunkiin muodostui pieni, lähinnä sotilaista koostunut juutalaisyhteisö. Vuonna 1768 kaupunkiin perustettiin Kanadan ensimmäinen synagoga, Shearit Israel. Tuolloin juutalaisia oli noin 200. 1840-luvulla Länsi- ja Keski-Euroopasta Kanadaan muuttaneet juutalaiset muodostivat yhteisöjä myös muun muassa Hamiltoniin, Torontoon ja Kingstoniin. Kultaryntäys toi 1850-luvulla juutalaisia myös Kanadan itäosiin Brittiläiseen Kolumbiaan. Victoriaan perustettiin vuonna 1862 juutalainen Emanu-Elin kongregaatio, joka on laatuaan vanhin Kanadassa edelleen toimivista. 1870-luvulla juutalaisten määrä Kanadassa ylitti tuhannen rajan; suurin osa heistä oli Ontariossa ja Quebecissä.

1880–1900-luvuilla juutalaisten määrä moninkertaistui, kun heitä alkoi muuttaa Itä-Euroopan maista, kuten Venäjältä, Puolasta ja Romaniasta. Yhteensä heitä tuli noin 10 000. Euroopan tapahtumat vaikuttivat myös Kanadassa. Ranskan Dreyfusin tapauksen johdosta myös quebeciläisissä lehdissä julkaistiin useita antisemitistisiä kirjoituksia. 1900-luvun alulla useissa Kanadan kaupungeissa alettiin myös julkaista jiddišinkielisiä lehtiä, kuten Keneder Alderia, Yiddisher Xhurnalia ja Dos Yiddishe Vortia. 1900-luvun alun puolella juutalaisten maahanmuutto jatkui Itä-Euroopasta. Vuosien 1900 ja 1910 välillä maahan muutti noin 52 000 juutalaista.

1930-luvulla Kanadan maahanmuuttolakeja tiukennettiin, mikä esti esimerkiksi Natsi-Saksasta pakenevien juutalaisten maahanmuuton. 1940-luvun lopulla lakeja kuitenkin löysennettiin, ja maahan tuli noin 40 000 holokaustista selvinnyttä juutalaista. 1950-luvulta lähtien juutalaisia tuli myös Pohjois-Afrikasta. Koska monet heistä puhuivat jo valmiiksi ranskaa, suuri osa heistä asettui Quebeciin. 1970- ja 1980-luvuilta lähtien juutalaisia tuli Neuvostoliitosta, Israelista ja Etelä-Afrikasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kanada
Juutalaiset
Devious Maids

Devious Maids on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa Lifetime-kanavalla 23. kesäkuuta 2013. Sarjan päähenkilöitä ovat Beverly Hillsin kartanoissa työskentelevät latinoamerikkalaiset kodinhoitajat. Sarja käynnistyy, kun yksi kodinhoitaja murhataan

Sarjan on luonut aiemmin Täydellisiä naisia tehnyt Marc Cherry, ja sarjat sisältävätkin useita yhtymäkohtia. Sarjan tuottajana toimii Täydellisissä naisissa näytellyt Eva Longoria, ja useat näyttelijät esiintyvät molemmissa sarjoissa. Esimerkiksi Richard Burgi, Andrea Parker, Jolie Jenkins, Patrika Darbo, Dakin Matthews ja Liz Torres vierailevat myös Cherryn uudessa sarjassa.

Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta. Suomessa sarjan esitys alkoi valtakunnallisesti Livillä 17. marraskuuta 2014. Aiemmin sarjaa on esitetty maksukanava Nelonen Primellä.

Juoni 
Sarjan aloitusjaksossa Powellin perheen sisäkkö Flora Hernandez murhataan. Henkirikoksesta syytetään professori Marisol Suarezin (Ana Ortiz) poikaa, joten hän soluttautuu kodinhoitajaksi naapurustoon, ottaa salanimen Marisol Duarte ja alkaa tutkia tapausta. Sarjan muita kodinhoitajia ovat meksikolainen Rosie (Dania Ramirez), puertoricolainen Carmen (Roselyn Sánchez) sekä Zoila Diaz (Judy Reyes) ja hänen tyttärensä Valentina (Edy Ganem). Naiset työskentelevät rikkaissa perheissä ja taistelevat samalla yksityiselämiensä ongelmien kanssa.

Toisella kaudella Flora Hernandezin murha on selvitetty. Kauden mysteerinä on naapurustoon muuttanut uusi sisäkkö Opal Sinclair (Joanna P. Adler)

Päähenkilöt 
Musta tausta tarkoittaa, että henkilö esiintyi tuotantokaudella pääosassa ja harmaa tausta sivuosassa. Valkoinen tausta tarkoittaa, että henkilö ei esiintynyt tuotantokaudella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Sarjan viralliset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Lifetimen televisio-ohjelmat
Harkovan kansainvälinen lentoasema

Harkovan kansainvälinen lentoasema (, ) on kansainvälinen lentoasema itäisessä Ukrainassa, Harkovan alueella, noin 12 kilometriä Harkovan keskustasta etelään. Lentoasema tunnetaan sijaintinsa johdosta myös Osnovan (tai Harkova-Osnovan) kansainvälisenä lentoasemana.

Vuonna 2012 lentoasemaa käytti 501 400  ja vuonna 2013 605 000 lentomatkustajaa. Harkova oli tuolloin Ukrainan seitsemänneksi vilkkain lentoasema.

Historiaa
Lentotoiminta Harkovassa aloitettiin 25. maaliskuuta 1924 ja ensimmäinen kansainvälinen reitti avattiin vuonna 1928. Pian havaittiin, että Harkovan lentokonetehdas tarvitsi paremman lentokentän; uusi paikka löytyi 12 kilometriä keskustan eteläpuolelta Osnovan taajaman lähistöltä. Sinne perustettu uusi lentoasema aloitti toimintansa 6. joulukuuta 1932. Tätä lentoasemaa on uudistettu sittemmin useasti. Esimerkiksi vuosina 1951-54 rakennettiin neuvostomalliin uudistettu, nykyisin vanhana terminaalirakennuksena tunnettu lentoasemarakennus. Samaa stalinistista rakennustyyliä ja moskovalaista projektituotantoa sovellettiin esimerkiksi Lvivin, Jekaterinburgin ja Tšeljabinskin lentoasemilla. Myöhempää tuotantoa on uusi matkustajaterminaali 2, jotka rakennettiin ennen vuoden 2012 jalkapallon Euroopan mestaruuskisoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Harkovan kansainvälisen lentoaseman kotisivut    (hrk.aero)
 UKHH Kharkiv/Osnova Airport  (skyvector.com)

Kansainvälinen lentoasema
Ukrainan lentoasemat
Pelastakaa Willy 2

Free Willy 2 on yhdysvaltalainen perhe-elokuva vuodelta 1995 ja jatko-osa vuoden 1993 elokuvalle Free Willy – Pelastakaa Willy. 

Elokuvassa Willy-valas palaa kiittämään poikaa, joka vapautti hänet. Kaikki ei kuitenkaan suju niin kuin piti. Willy vangitaan ja kierot vangitsijat aikovat tehdä Willystä ruokaa.

Vuoden 1995 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Long Range Desert Group

Long Range Desert Group (LRDG) oli brittiläinen armeijan erikoisyksikkö, joka osallistui toisen maailmansodan aikana taisteluihin Pohjois-Afrikassa. Se perustettiin 1940 ja lakkautettiin sodan päätyttyä Euroopassa 1945.

Saksalaisen sotamarsalkan ja Afrikakorpsin komentajan Erwin Rommelin mukaan yksikkö aiheutti enemmän tuhoa kuin mikään muu kokoisensa brittiläinen yksikkö.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Erikoisjoukot
Yhdistyneen kuningaskunnan sotilasyksiköt toisessa maailmansodassa
Alice (kappale)

Alice on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Avril Lavignen sanoittama ja tuottama kappale Almost Alice-soundtracklevyä varten, joka tehtiin taas vuonna 2010 julkaistua Liisa Ihmemaassa-elokuvaa varten. Kappaleesta on julkaistu myös pidennetty versio, joka on mukana Lavignen neljännellä, Goodbye Lullaby-studioalbumilla.

Kappale on keskitempoinen balladi, joka lauletaan elokuvan päähenkilön, Liisan näkökulmasta. Lavigne teki kappaleen kysyttyään Disneyn vastaavilta tuottajilta sekä elokuvaohjaaja Tim Burtoniltä jos hän voisi tehdä kappaleen elokuvaa varten. Kappaleen tuotti Butch Walker sekä miksasi Lavignen entinen aviomies Deryck Whibley.

Lähteet

Vuoden 2010 kappaleet
Avril Lavignen kappaleet
Arnold Wilson

Sir Arnold Talbot Wilson (18. heinäkuuta 1884 – 31. toukokuuta 1940) oli brittiläinen siviilikomissaari, joka tunnetaan osuudestaan Mesopotamian (nykyinen Irak) siirtomaahallinnossa ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen 1918–1920. Vuonna 1920 hänet poistettiin tehtävästä ja ylennettiin ritariksi. Tämän jälkeen hän toimi Anglo-Iranian Oil Companyssä liittyen sen toimintaan Lähi-idässä. Vuonna 1933 hänet valittiin parlamentin jäseneksi. Toisen maailmansodan puhjettua hän liittyi kuninkaallisiin ilmavoimiin ollessaan edelleen parlamentin jäsen. 31. toukokuuta 1940 hänen koneensa tuhoui maahansyöksyssä Dunkerquessa Pohjois-Ranskassa.

Arnold Wilson on haudattu Eringhemin hautausmaalle Ranskaan.

Lähteet 

Brittiläiset virkamiehet
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Lento-onnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
RoadHouse

RoadHouse on Kauhavan Alahärmässä sijaitseva kauppakeskus, jonka pinta-ala on 5000 neliömetriä. RoadHouse sijaitsee PowerParkin läheisyydessä, valtatie 19 varrella. Kauppakeskus avattiin torstaina 15. toukokuuta 2014. Tiloissa toimii K-Market, Subway, vaatemyymälä, sisustusmyymälä, ravintola-kahvila sekä torimainen herkkupuoti. Lisäksi pihalla on Nesteen kylmäasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Powerpark.fi − Road House

Suomen kauppakeskukset
Kauhavan rakennukset ja rakennelmat
Etiopian ylänkö

Etiopian ylänkö on Afrikan sarvessa Etiopian alueella pääosin sijaitseva ja naapurimaihin asti ulottuva ylänköinen alue. Itä-Afrikan hautavajoama jakaa ylängön kahteen osaan.

Etiopian ylänkö käsittää ison osan Etiopiasta ja keskisestä Eritreasta. Lisäksi se ulottuu osaan Sudanista.

Itä-Afrikan hautavajoaman itäinen repeämälaakso Gregory Rift jakaa ylängön läntiseen ja itäiseen ylänköön. Läntinen ylänkö ulottuu Eritrean keskiosista Etiopian eteläosiin Turkanajärvelle. Läntisen ylänköön kuuluvien Semienvuorten korkein huippu Ras Dejen on 4 620 metriä korkeana Etiopian korkein kohta. Itäisen ylängön korkein vuori on 4 307 metriä korkea Batu.

Etiopian ylänkö kuuluu Etiopian vuoriston nummien sekä Etiopian vuoristoruohoalueen ja -metsän ekoalueisiin. Siellä elää monia eläinlajeja ja kasvaa kasvilajeja, jotka ovat erikoistuneet aurinkoiseen ja kuivaan elinympäristöön. Kotoperäisiä nisäkkäitä ovat simieninsakaali, etiopianvuorikauris, vuorinjala ja jättiläisjuurirotta.

Etiopian ylänköä on joskus sanottu ”ihmiskunnan kehdoksi”, sillä sieltä on löydetty varhaisia ihmisjäänteitä. Nykyään se on Afrikan tiheimmin asuttuja maanviljelysalueita, mikä aiheuttaa painetta alueen ekosysteemeille.

Lähteet 

Etiopian maantiede
Ylängöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
William Orpen

Sir William Newenham Montague Orpen (27. marraskuuta 1878 – 29. syyskuuta 1931) oli irlantilainen taiteilija, joka teki elämäntyönsä enimmäkseen Lontoossa. Hänet tunnetaan muun muassa menestyksekkäänä muotokuvamaalarina. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänet lähetettiin länsirintamalle, jossa tekemistään töistä suuri osa kuuluu nykyisin Imperial War Museumin kokoelmaan. Hän kuoli 53-vuotiaana vuonna 1931 ja on haudattuna Putney Vale Cemeteryn hautausmaalle Lontoossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Imperial War Museum: William Orpen Iwm.org.uk 
 Your Paintings: William Orpen Bbc.co.uk 

Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Irlantilaiset taidemaalarit
Muotokuvamaalarit
Codonaceae

Codonaceae on yhden suvun käsittävä Boraginales-lahkoon kuuluva kasviheimo.

Tuntomerkit 
Codon-lajit ovat tiheäpiikkisiä puolipensaita, joiden kukat ovat 10–12-lukuisia. Verholehdet ovat syväliuskaisia, terälehdet leveän kellomaisia ja väriltään valkoisia. Terälehdissä on läpät heteenpalhojen tyven tuntumassa. Emiön vartalo on syvästi kaksiliuskainen. Siemenessä on runsas ravintovarasto eli endospermi. Kromosomiluku on n = 17.

Levinneisyys 
Heimon ja sen ainoan suvun kaksi lajia kasvaa Lounais-Afrikassa.

Luokittelu 
Codonaceae kuuluu Boraginales-lahkon evoluutiopuun haaraan eli kladiin, jossa ovat myös heimot Wellstediaceae ja lemmikkikasvit (Boraginaceae).

Lähteet 
 Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]." http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Boraginales
Kasviheimot
John Buchan

John Buchan, 1. baronetti (26. elokuuta 1875 – 11. helmikuuta 1940) oli skotlantilainen kirjailija, historioitsija ja poliitikko, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1935–1940. 

Häneltä on julkaistu yli sata teosta, joista alle puolet on fiktiota kuten novelleja ja jännitysromaaneja. Hänen tunnetuin teoksensa on 39 askelta (1915).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 John Buchan Societyn verkkosivut. Johnbuchansociety.co.uk. 
 Project Gutenberg: John Buchan. 
 Internet Movie Database: John Buchan. Imdb.com 

Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Skotlantilaiset kirjailijat
Skotlantilaiset poliitikot
Kanadan kenraalikuvernöörit
Baronetit
Håkan Ringbom

Håkan Erik Ringbom (25. toukokuuta 1936 Turku – 13. toukokuuta 2015 Maarianhamina) oli suomalainen (suomenruotsalainen) professori ja kielitieteilijä. Hän tarkasteli väitöskirjassaan muinaisenglantilaista runoutta ja sen kerrontatekniikoita. Lidäksi hän tutki George Orwellin esseetyyliä ja hyödynsi jopa tilastollisia menetelmiä. Uransa jälkipuoliskolla hän oli kiinnostunut kielenoppimisesta, varsinkin äidinkielen vaikutuksesta uuden kielen omaksumiseen.

Ringbom toimi Åbo Akademin englannin kielen ja englantilaisen kirjallisuuden apulaisprofessorina vuodet 1974–1998 ja professorina 1998–2001.

Hänen oli naimisissa taidehistorioitsija Åsa Ringbomin kanssa (1965-).

Teoksia 
 Studies in the narrative technique of Beowulf and Lawman's Brut. Väitöskirja. Acta Academiae Aboensis. Ser. A 36: 2. Åbo akademi, Åbo 1968.
 George Orwell as essayist: A stylistic study. Acta Academiae Aboensis. Series A, Humaniora 44,2. Åbo akademi, Åbo 1973.
 Åbo lawn-tennis klubb r.f. 1903-1978. Åbo Lawn-Tennis Klubb, Åbo 1978.
 The role of the first language in foreign language training. Multilingual matters 34. Clevedon, Philadelphia (Pa.) 1987.
 Åbo Lawn-Tennis Klubb r.f.: 100-års festskrift 1903-2003. Åbo Lawn-Tennis Klubb, Åbo 2003.

Toimitustöitä 
 Style and text: Studies presented to Nils Erik Enkvist. Editorial committee Håkan Ringbom et al. Språkförlaget Skriptor, Stockholm - Åbo akademi, Åbo 1975.
 Föredrag vid konferensen om kontrastiv lingvistik och felanalys Stockholm & Åbo 7-8 februari 1977 - Papers from the conference on Contrastive Linguistics and Error Analysis Stockholm & Åbo, 7-8 February 1977. Edited by Rolf Palmberg and Håkan Ringbom. Meddelanden från Stiftelsens för Åbo akademi forskningsinstitut nr 19. Åbo 1977.
 Psycholinguistics and foreign language learning: Papers from a conference held in Stockholm and Åbo October 25-26, 1982. Edited by Håkan Ringbom. Meddelanden från Stiftelsens för Åbo akademi forskningsinstitut nr 86. Åbo 1983.
 Proceedings from the Second Nordic Conference for English Studies, Hanasaari - Hanaholmen, 19-21 May, 1983. Edited by Håkan Ringbom and Matti Rissanen. Meddelanden från Stiftelsens för Åbo akademi forskningsinstitut nr 92. Åbo 1984.
 Foreign language learning and bilingualism. Meddelanden från Stiftelsens för Åbo akademi forskningsinstitut nr 105. Åbo 1985.
 Near-native proficiency in English. Edited by Håkan Ringbom. English Department publications / Åbo Akademi University 1. Åbo 1993.

Lähteet

Internet
 
 Åbo Akademi University: Håkan Ringbom, PhD, Professor Emeritus

Viitteet

Suomalaiset kielitieteilijät
Åbo Akademin professorit
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Suomalaiset professorit
Kevin Connauton

Kevin Connauton (s. 23. helmikuuta 1990) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Philadelphia Flyersissa.

Ura 
28. huhtikuuta 2010 Connauton siirtyi kolmen vuoden tulokassopimuksella Vancouver Canucksiin. Hän siirtyi Canucksin farmijoukkue Manitoba Mooseen. Hän teki debyyttinsä AHL:ssä Moosen voittaessa Peoria Rivermenin 4–3 8. lokakuuta. Connauton teki ottelun voittomaalin. Connauton teki 73 ottelussaan 23 pistettä. Kuudessa pudotuspeliottelussa hän syötti yhden maalin Moosen tiputtua ensimmäisellä kierroksella Lake Erie Monstersille. Seuraavalla kaudella Connauton pelasi Canucksin uudessa farmijoukkue Chicago Wolvesissa. Hän osallistui AHL:n tähdistöotteluun. Toinen ottelussa pelanneista Wolvesin pelaajista oli Darren Haydar. Ottelun lämärikisassa Connauton laukoi 99,4 mailia tunnissa.

2. huhtikuuta 2013 Canucks kauppasi Connautonin vuoden 2013 varaustilaisuuden toisen kierroksen varausvuoron kanssa Dallas Starsiin, joka antoi tilalle Derek Royn. Hän oli silloin Wolvesin eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumalla sekä toiseksi eniten pisteitä tehnyt 25 pisteellään. 

Connauton aloitti kauden 2013–2014 Dallas Starsissa, jossa teki NHL-debyyttinsä 24. lokakuuta 2013 Calgary Flamesia vastaan.

18. marraskuuta 2014 Columbus Blue Jackets poimi Connautonin pelaajakseen waiwers-listalta.

Tilastot

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Vancouver Canucksin varaamat pelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Wellstediaceae

Wellstediaceae on monotyyppinen eli yhden suvun käsittävä kasviheimo, joka on sukua lemmikkikasveille (Boraginaceae).

Tuntomerkit 
Heimon ja sen ainoan suvun (harmovarvut Wellstedia) kasvit ovat pieniä pensaita, joiden lyhyet kukinnot ovat kasvin haarojen sivuilla kahdessa rivissä. Kukat ovat neljälukuisia ja pieniä. Teriö on kasvanut yhteen putkimaiseksi, ja sen laita on liuskainen. Emiössä on kaksijakoinen vartalo. Siemenaiheita on yksi kutakin emilehteä kohden; siemenaihe on omalaatuisenmuotoinen, sillä se on pidentynyt varren kiinnittymiskohdasta (kalatsasasta). Hedelmä on liiteluomainen kota, ja sen väliseinät voivat irrota hedelmäseinästä; avautuneena kota muistuttaa pientä simpukkaa. Siemenen kärjessä on alaspäin osoittavia karvoja tai sukasia. Alkio on käyrä, eikä siemenessä ole endospermiä.

Levinneisyys 
Viisi harmovarpulajia kasvaa Kaakkois- ja Koillis-Afrikassa.

Elinympäristö 
Lajit ovat kuivakkokasveja ja niiden kotahedelmät avautuvat vain kostuessaan.

Luokittelu 
Harmovarvuille läheisintä sukua on lemmikkikasvien (Boraginaceae) heimo. Niiden yhteisellä kantamuodolla arvellaan olleen kaksi riippuvaa ja kärki-istukallista siemenaihetta kutakin emilehteä kohden; suvussa Wellstedia toinen on surkastunut. Aikaisemmin arveltiin, että suvun läheisin suku olisi Coldenia, joka nyt viedään heimoon Cordiaceae. Molemmilla suvuilla on nelilukuinen kukka.

Lähteet 
 Stevens, P. F. 2001– : Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Boraginales
Kasviheimot
Ilkka Koho

Ilkka Koho (s. 10. maaliskuuta 1958 Jyväskylä) on entinen suomalainen jalkapalloerotuomari. Hän toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena tuomarina vuodesta 1992 vuoteen 1998 asti. Veikkausliigassa Koho tuomitsi vuodesta 1990 alkaen. 1990-luvulla hän tuomitsi viisi MM-karsintojen Euroopan lohkojen ottelua sekä kolme EM-karsintojen ottelua. Vuosina 1994-1995 hän tuomitsi myös kaksi ottelua Mestareiden liigan lohkovaiheessa. Hän tuomitsi myös otteluita UEFA Cupissa. Viimeisin Kohon kansainvälinen ottelu oli vuoden 1998 MM-kisojen karsintaottelu Moldovan ja Englannin välillä syyskuussa 1996.

Lähteet 
 http://worldreferee.com/site/copy.php?linkID=3463&linkType=referee&contextType=stats

Suomalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Islamiska förbundet i Sverige

Islamiska förbundet i Sverige (IFiS, , ) on ruotsalainen puolueisiin sitoutumaton islamilainen järjestö, joka on perustettu 1981.
Sen puheenjohtajana toimii vuodesta 2011 Omar Mustafa.

Järjestö rekisteröitiin nykyisellä nimellään 1987. Samana vuonna perustettiin sen sisarjärjestöt Suomessa ja Norjassa.

Vuonna 1991 perustettiin järjestön nuoriso-osasto, jonka nimi muuttui myöhemmin muotoon Sveriges Unga Muslimer (SUM). Vuonna 1997 perustettiin muslimipartiolaiset ja 1999 New Moon -kulttuurijärjestö.

Järjestö on ollut perustamassa Federation of Islamic Organisations in Europe (FIOE) -kattojärjestöä ja seuraa sen linjauksia.
Järjestöä pidetään yleisesti Muslimiveljeskunnan eurooppalaisena organisaationa.

Katso myös
 Det islamske forbundet i Norge
 Suomen islamilainen yhdyskunta

Lähteet

Ruotsalaiset järjestöt
Islamilaiset järjestöt
Sveriges muslimska förbund

Sveriges muslimska förbund (SMF) on ruotsalainen islamilainen uskonnollinen yhdyskunta, joka on perustettu 1981.
SMF on nykyisin suurin Ruotsin muslimijärjestöistä ja siihen kuuluu noin  50 järjestöä ja  70 000 jäsentä.

Toiminta
Huhtikuussa 2006 järjestön puheenjohtaja Mahmoud Aldebe lähetti avoimen kirjeen valtiopäiväpuolueille, jossa hän ehdotti Ruotsin muslimeille omia lakeja.
Aldeben mukaan imaamien pitäisi valvoa muslimioppilaiden opetusta julkisissa kouluissa uskonnossa ja äidinkielessä, muslimien välisen avioeron pitäisi olla imaamin hyväksymä ja muslimeilla ei olisi velvollisuutta vihkiä samaa sukupuolta olevia pareja.
Aldebe asettui 2009 ehdolle Valtiopäiville Keskustapuolueen listalta.
Kohun jälkeen hän vetäytyi ehdokkuudesta ja erosi puolueen jäsenyydestä.

Muslimijärjestöjen kattojärjestö Sveriges muslimska råd (SMR) erotti SMF:n jäsenyydestään tammikuussa 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.smf-islam.se/

Ruotsalaiset järjestöt
Islamilaiset järjestöt
Bandiagaran–Homborin ylänkö

Bandiagaran–Homborin ylänkö () on luonnonalue Malin keskiosassa. Se kuuluu pääosin Moptin alueeseen ulottuen koillisessa Timbuktun ja etelässä Ségoun alueille. Ylängön keskellä sijaitsevat 450–800 metriä korkea Dogonin ylätasanko sekä Gandamia- ja Homborivuoret. Etelässä on Bobon tasanko ja pohjoisessa Dyoundé-Erensisin alue.

Dogonin eli Bandiagaran ylänkö rajoittuu 300–600 metriä korkeaan, 200 kilometrin pituiseen Bandiagaran kalliorinteeseen, jonka itäpuolella on Gondo-Sénon tasanko. Lännessä ylänkö laskeutuu loivasti Nigerin sisämaasuiston tulva-alueelle. Douentzan lähellä sijaitsevat Gandamiavuoret kohoavat 500–600 metrin korkeuteen. Malin korkein paikka on Gourman tasangon yllä kohoava 1155 metriä korkea Homborivuori.

Ylänkö sijaitsee Nigerin sivujoen Yamén valuma-alueella. Lisääntyneen kuivuuden seurauksena se kuuluu nykyään lähes kokonaan Sahelin vyöhykkeeseen. Pohjavesivarat ovat vähäiset ja vaikeasti hyödynnettävissä. Pinta-alasta puolet on aroa. Savannin osuus on laskenut noin neljännekseen, ja alueen maatalouskäyttö ja eroosio ovat lisääntyneet voimakkaasti.

Alueella viljellään etupäässä hirssiä, durraa ja vihanneksia. Lisäksi harjoitetaan laiduntamiseen perustuvaa karjanhoitoa. Suurimmat väestöryhmät ovat dogonit ja fulbet.

Lähteet

Viitteet

Malin maantiede
Ylängöt
Tellus (televisiosarja)

Tellus on Yle TV1:llä 16. marraskuuta 2014 alkanut kuusiosainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Minka Kuustonen, Lauri Tilkanen ja Pirkka-Pekka Petelius. Sarjassa joukko hyvin toimeentulevia, työssäkäyviä ja opiskelevia nuoria haluaa herättää ihmiset huomaamaan ympäristöongelmat ja ekologisen kriisin. Sarjan ensimmäisen tuotantokauden viimeinen jakso esitettiin 21. joulukuuta 2014.

Yleisradio teki jo ennen ensimmäisen tuotantokauden esittämistä päätöksen, että sarja jatkuu myös toiselle tuotantokaudelle. Saksalainen ZDF Enterprises -myyntiyhtiö osti ensimmäisen kauden myyntioikeudet sekä oikeudet myydä sarjasta niin sanottuja remake-oikeuksia. Ensimmäisen kauden esitysoikeudet on myyty jo Saksaan, Ruotsiin ja Norjaan.

Rooleissa

Katsojaluvut 

1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä.

Arvioita
Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti sarjassa panostetun laadukkaaseen tuotantoon, mutta se ei silti näy itsetarkoituksellisesti: ”Telluksessa on vahvaa yritystä kääntää suomalainen hitaus ja vähäeleisyys tietoiseksi tyylikeinoksi. Sarja saattaa hyvinkin olla J. P. Siilin vaihtelevan uran paras työ.” Virtasen mielestä monet kohtaukset ovat kuitenkin yksitasoisia ja jännitteiden luominen tuottaa vaikeuksia niin, ettei tarina juuri etene kahden ensimmäisen jakson aikana.  SmacktheJack -elokuvasivuston Vesa Skaffari näki sarjan esikuvana Silta-sarjan toisen tuotantokauden mutta kirjoitti, ettei sen tasoon ylletä huolellisesta otteesta huolimatta: ”Monimutkaisten asioiden pyörittely johtaa [– –] kerronnan turhaan verkkaisuuteen ja vähän tylsään puhuvien päiden kavalkadiin, mutta kauttaaltaan hyvien näyttelijöiden ansiosta ei tee mieli lopettaa katselua kesken.” Lännen Median lehdissä Tiina Vuorimäki kirjoitti, ettei Tellus ole mikään toimintajännäri vaan pohdiskeleva draama, mikä on sekä vahvuus että heikkous. ”Telluksessa on piristävää, että se näyttää iskuja tekevät ihmiset monimutkaisina niin kuin oikeat elävät ihmiset ovat. Sankareita heistä ei tehdä.”

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset draamasarjat
Suomalaiset rikossarjat
Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Det islamske forbundet i Norge

Det islamske forbundet i Norge (DIF, Al-Rabita al-Islamiyya fi al-Norwij) on Norjassa toimiva islamilainen järjestö, joka on perustettu vuonna 1987. Se ylläpitää Rabita-moskeijaa Oslossa. Järjestön puheenjohtaja on Basim Ghozlan.

Järjestö kuuluu Norjan muslimien Islamsk Råd Norge -kattojärjestöön. Sen sisarjärjestö on ruotsalainen Islamiska förbundet i Sverige.

Aiheesta muualla
 http://rabita.no/norsk/ 

Norjalaiset järjestöt
Uskonnolliset järjestöt
Viuliokasvit

Viuliokasvit (Namaceae) on Boraginales-lahkoon kuuluva pieni kasviheimo.

Tuntomerkit 
Heimon kasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, pensaita tai pieniä puita, jotka ovat tavallisesti sienijuurellisia. Lehdet ovat hammas- tai ehytlaitaiset, sulkasuoniset. Kukinnossa, jotka ovat ns. kiemuroita, ei tavallisesti ole suojus- eikä tukilehtiä. Verhiö on tavallisesti yhteen kasvanut. Heteiden tyvellä ei tavallisesti ole pieniä suomuja kuten on sievikkikasveilla (Hydrophyllaceae). Sikiäin on harvoin puoleksi kehänalainen, ja siinä olevat istukat ovat enemmän tai vähemmän kapeita. Vartalo on tavallisesti tyvestään alkaen haarainen, ja luotti on pallomaisen suppilomainen tai pistemäinen. Hedelmä on rakokota, harvoin avautumaton. Siemenessä on runsas tai vähäinen endospermi ja vihreä tai valkoinen alkio. Kromosomiluku n = 7, 14, 17–18.

Levinneisyys 
Viuliokasvien heimon 58 lajia ovat levinneet Pohjois-Amerikan lounaisosiin, Keski-Amerikkaan, Etelä-Amerikan länsiosiin, Antilleille ja Havaijiin.

Luokittelu 
Heimo kuuluu Boraginales-lahkon evoluutiopuussa kladiin, jossa ovat myös heimot Heliotropiaceae, Cordiaceae ja Ehretiaceae.

Heimoon kuuluu neljä sukua:
 Eriodictyon Benth. – intiaanipalsamit
 Nama L. (Andropus Brand, Conanthus S.Watson) – viuliot
 Turricula J.F.Macbr. – laji T. parryi
 Wigandia Kunth – wigandiat

Lähteet 
 Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Boraginales
Kasviheimot
Ranskan Formula 4

Ranskan Formula 4 (aiemmin nimillä Formula Renault Campus France, Formula Campus, Formul'Academy Euro Series ja F4 Eurocup 1.6) on ranskalainen autourheilusarja.

Historia
Sarja perustettiin alun perin vuonna 1993, nykyinen sarjan nimi on ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien. Sarjan järjestää Ranskalainen autourheiluliitto FFSA, Auto Sport Academy ja Total. Sarjassa ajetaan vuoden 2008 FIA F3 vastaamilla autoilla jossa on Renault'n 1600cc K4MRS moottori joka tuottaa autoihin 140hp. Renkaat sarjaan tuotti aikaisemmin ranskalainen Michelin, mutta vuodesta 2013 eteenpäin renkaat toimittaa eteläkorealainen Kumho.

Mestarit

Suomalaiskuljettajat
Suomalaisista sarjassa ovat ajaneet Kari Mäenpää (1997), Patrick Kujala (2011), Simo Muhonen (2013-2014), Nicklas Nylund (2014) ja Simo Laaksonen (2014-2015).

Lähteet

Formula-sarjat
Leon Goretzka

Leon Goretzka (s. 6. helmikuuta 1995 Bochum) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Münchenia.

Seurajoukkueura 
Goretzka pelasi 2. Bundesliigan VfL Bochumissa 32 ottelua ja teki neljä maalia kaudella 2012–2013. Hän siirtyi kesällä 2013 Bundesliigan Schalkeen 3,25 miljoonalla eurolla. Hän pelasi gelsenkircheniläisseurassa viiden kauden aikana 116 Saksan pääsarjaottelua, joissa sekä teki että syötti 14 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi karsintoineen kuusi ottelua. Eurooppa-liigan 16 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia.

Goretzka siirtyi ilmaissiirrolla Bayern Müncheniin kesällä 2018. Hän voitti debyyttikaudellaan Saksan-mestaruuden, Saksan cupin ja DFL-Supercupin, toisella kaudellaan Mestarien liigan, Saksan-mestaruuden ja cupin sekä kolmannella kaudellaan Saksan-mestaruuden ja UEFA Super Cupin. Yhteensä hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Bayernissa 78 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 19 ja syöttänyt 21 maalia. Mestarien liigan 21 pelissä hän on viimeistellyt kolme maalia.

Maajoukkueura 
Goretzka pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia Saksan saavuttaessa hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Hän pelasi Rio de Janeiron olympialaisissa 28 minuuttia alkulohkon ottelussa Meksikoa vastaan. Saksa saavutti kisoissa lopulta hopeaa.

Debyyttinsä Saksan maajoukkueessa Goretzka teki toukokuussa 2014 Puolaa vastaan. Hänet valittiin alustavaan 30 pelaajan listaan vuoden 2014 MM-kisoihin, mutta loukkaantumisen myötä hän joutui jäämään pois jo ennen lopullisen kisajoukkueen valintaa. Hän palasi maajoukkueeseen marraskuussa 2016 ja teki ensimmäiset maaottelumaalinsa Maanosaliittojen cupissa 2017, yhden alkulohko-ottelussa Australiaa ja kaksi välieräottelussa Meksikoa vastaan. Hän oli Saksan voittoon päättyneen turnauksen paras maalintekijä. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Antonio Rüdiger

Antonio Rüdiger (s. 3. maaliskuuta 1993 Berliini) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan toppari. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia.

Seurajoukkueura 
Useita saksalaisia junioriseuroja edustanut Rudiger aloitti ammattilaisuransa VfB Stuttgartissa, jossa pelasi 66 bundesliigaottelua kausilla 2011−2015. Seuraavan kauden hän pelasi lainalla Serie A:n AS Romassa, jonne siirtyi vakinaisesti yhdeksän miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2016. Hän pelasi Romassa kahden kauden aikana yhteensä 56 pääsarjaottelua. Kesällä 2017 hän siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 35 miljoonalla eurolla.

Viidellä Chelsea-kaudellaan Rüdiger pelasi yhteensä 133 valioliigaottelua, ja teki yhdeksän maalia. Hän pelasi kuusi ottelua Chelsean voittaessa FA Cupin 2018, neljä ottelua seuran voittaessa Eurooppa-liigan kaudella 2018−2019 ja yksitoista ottelua, mukaan lukien finaalin, Chelsean voittaessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021. Hän oli syksyllä 2021 voittamassa myös UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Hänet valittiin Mestarien liigan kauden joukkueeseen kausilla 2020–2021 ja 2021–2022. Valioliigan kauden joukkueeseen hänet valittiin kaudella 2021–2022.

Rüdiger siirtyi Primera Divisiónissa pelaavaan Real Madridiin ilmaissiirrolla kesällä 2022.

Maajoukkueura 
Debyyttinsä Saksan maajoukkueessa Rüdiger teki toukokuussa 2014 Puolaa vastaan. Halutessaan hän olisi voinut edustaa myös äitinsä kotimaata Sierra Leonea.

Rüdiger valittiin vuoden 2016 EM-kisoihin Saksan joukkueeseen, mutta joutui jättämään kisat väliin polvivamman vuoksi. Hän oli voittamassa Maanosaliittojen cupia 2017. MM-kisoissa 2018 hän pelasi Saksan joukkueessa ottelun Ruotsia vastaan. Kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Saksan kaikissa neljässä ottelussa. Kesäkuun 10. päivään 2022 mennessä hän on pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Eeppi Ursin

Eeppi Ursin (s. 1977) on suomalainen laulaja, laulunkirjoittaja, säveltäjä ja muusikko. Hän voitti vuonna 2001 Lady Summertime -jazzlaulukilpailun ja on sen jälkeen esiintynyt vuonna 2002 perustetun omaa nimeänsä kantavan yhtyeen kanssa aluksi laulajana ja vuodesta 2006 myös pianistina. Ursinin yhtyeen muita jäsenia ovat olleet mm. Timo Kämäräinen, Saku Mattila, Petteri Sariola (kitara), Antti Lötjönen, Kalle Mattila, Timo Hirvonen (basso) ja Olli Krogerus ja Jyri Sariola (rummut).

Yhtye julkaisi monenlaisia musiikillisia vaikutteita yhdistelevän ensialbuminsa Violet vuonna 2005. Albumin laulut ovat Ursinin säveltämiä ja sanoittamia.  Vuonna 2009 yhtye julkaisi toisen albuminsa Yellow Page Girl. Vuonna 2016 Ursin aloitti uuden suomenkielisen sooloalbumin työstön yhdessä tuottaja Jyri Sariolan kanssa, jolta ilmestyi samana vuonna single Nälkämaan laulu ja vuonna 2017 Luomusic-levymerkin kautta single Tue mua.   Jäljet-albumi julkaistiin syyskuussa 2017. Vuodesta 2020 alkaen Ursin on tehnyt uraa myös New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Neljäs sooloalbumi Speechless julkaistiin helmikuussa 2022.

Ursin on ollut mukana myös jazzpianisti Aki Rissasen Warp!-triossa, lauluyhtye Club for Fivessa (2011–2013) sekä kuuden naisen muodostamassa lauluyhtyeessä AiA. Hänen muita yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Maija Kaunismaa & Yhtye, Castafioren Korut (Ira Kaspi, Timo Kämäräinen ja Riikka Timonen), AinoA ja Soi. Ursin on tehnyt myös paljon teatterimusiikkia mm. Teatteri Avoimissa Ovissa, Teatteri Vantaassa, Kansallisteatterissa ja Espoon Kaupunginteatterissa. Vuonna 2014 Ursin esiintyi Kaartin Combon solistina Presidentinlinnassa itsenäisyyspäivän vastaanotolla.

Ursin on toiminut lauluntekijänä myös muille artisteille, esimerkiksi Ursin on tehnyt sanoituksia Mikko Pettiselle ja Club for Five-yhtyeelle tehnyt kappaleen Maailma nauraa lapsilleen. Kuumat Altot-yhtyeelle Ursin on toiminut säveltäjänä.   

Eeppi Ursin oli myös 2000-luvun alussa mukana Canto Finlandian levyillä.

Vuonna 2022 Eeppi Ursin valittiin Finlandia Foundation Nationalin Performer of the Year -esiintyjäksi Yhdysvalloissa.

Albumit

Sooloalbumit
2005: Violet (6Sense Records)
2009: Yellow Page Girl (6Sense Records)

 2017: Jäljet (Luomusic) 
 2022: Speechless (Eeppi Ursin)

Vierailijana tai yhtyeen jäsenenä

2005: Mika Pohjola ym.: Scandinavian Yuletide Voices
2005: Warp!: One Note Stories (omakustanne)
2007: Beagon: Traffic (Hana Records)
2011: Club for Five: Ihmiset (WEA)
2014: Moomin Voices - Muumilauluja (Mika Pohjolan ja Mirja Mäkelän kanssa, Blue Music Group)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 www.eeppiursin.fi
Eeppi Ursin Blue Music Groupin sivustolla

Suomalaiset jazzlaulajat
Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät
Suomalaiset jazzpianistit
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Viktor Amadeus von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Viktor Amadeus von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (21. toukokuuta 1744 Balduinstein – 2. toukokuuta 1790 Savitaipale) oli Venäjän keisarillisen armeijan kenraali ja Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluneen Anhalt-Bernburgin ruhtinaskunnan ruhtinas.

Sotilasura 
Victor Amadeus syntyi Rheinland-Pfalzissa sijaitsevassa Schaumburgin linnassa Anhalt-Bernburgin ruhtinaan Viktor I Amadeus Adolfin kuudentena poikana. Perimysjärjestyksestä johtuen hän valitsi lopulta sotilasuran ja liittyi Venäjän keisarilliseen armeijaan vuonna 1772. Viktor Amadeus oli mukana muun muassa vuonna 1787 alkaneessa Venäjän–Turkin sodassa, jossa hän osallistui Căușenin, Akkermanin ja Benderin kaupunkien valtauksiin Romaniassa, Ukrainassa ja Moldovassa, saaden ansioistaan Pyhän Andreaksen ja Aleksanteri Nevskin ritarikuntien ansiomerkit.

Taistelut Suomessa 
Vuonna 1790 Viktor Amadeus liittyi sotamarsalkka Ivan Saltikovin joukkoihin Kustaa III:n sotaan. Hän ehti osallistumaan taisteluihin Savitaipaleen Kärnäkosken ja Partakosken kylissä, kunnes haavoittui jalkaan Partakoskella 18. huhtikuuta ja kuoli pari viikkoa myöhemmin. Viktor Amadeus haudattiin Viipurin Neitsytniemellä sijainneeseen Viipurin ruotsalais-saksalaisen seurakunnan hautausmaalle. Hänen vihreästä marmorista valmistetun muistomerkkinsä suunnitteli Katariina II:n hovissa työskennellyt kuuluisa italialainen arkkitehti Giacomo Quarenghi. Nykyään sekä hauta että muistomerkki ovat hävinneet.

Lähteet 
Ангальт-Бернбург-Шаумбург-Хоймский Виктор Амадей Venäjän puolustusministeriö

Viitteet

Saksalaiset kenraalit
Venäläiset kenraalit
Vuonna 1744 syntyneet
Vuonna 1790 kuolleet
Viktor Amadeus

Viktor Amadeus voi viitata seuraaviin henkilöihin:

Viktor Amadeus II (1666–1732), Savoijin herttua ja Sardinian kuningaskunnan kuningas
Viktor Amadeus III (1726–1796), Sardinian kuningaskunnan kuningas 
Viktor I Amadeus Adolf (1693–1771), Anhalt-Bernburgin ruhtinas
Viktor Amadeus von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (1744–1790), venäläinen kenraali ja Anhalt-Bernburgin prinssi
Timo Saloviita

Timo Saloviita (s. 1951) on Jyväskylän yliopiston erityispedagogiikan emeritusprofessori. Saloviidan tutkimustyö on keskittynyt lievää vaikeamman kehitysvammaisuuden kasvatuksellisiin, psykologisiin ja sosiaalisiin ulottuvuuksiin. Hän on perehtynyt myös autismiin. Hän väitteli psykologian tohtoriksi vuonna 1990. Vuodesta 1995 lähtien hän on ollut dosentti.

Teoksia 
Ei-toivotun käyttäytymisen sammuttaminen : vaihtoehto rankaisemiselle (1987)
AAMD:n adaptiivisen käyttäytymisen asteikko : suomenkielisen laitoksen käsikirja (1988)
Keskuslaitoksesta ryhmäasuntoon : tutkimuksia kehitysvammaisten asumisesta, hoidosta ja opetuksesta (1989)
Kehitysvammainen perheessä (1991)
Takaisin yhteiskuntaan: tutkimus kehitysvammaisten laitoshuollon purkamisesta (1992)
Kultakutri karhujen talossa : kehitysvammaisen lapsen perheen voimavarat ja selviytyminen (1994)
Rukkaset naulassa: opas työelämän keskustelupiireille (1997)
Tie auki työelämään: tuetun työllistämisen käyttäjäkeskeiset työtavat (1997)
Pienin askelin luistelutaitoon (1998)
Kaikille avoimeen kouluun : erilaiset oppilaat tavallisella luokalla (1999)
Inkluusion askel koululle: haasteet yhdessä oppimiseen (2001)
Yhteistoiminnallinen oppiminen ja osallistava kasvatus (2006)
Työrauha luokkaan: löydä omat toimintamallisi (2007)
Meidän koulu: keinoja työrauhan ja hyvän ilmapiirin saavuttamiseen (2009)
Luokka haltuun! : parhaat keinot toimivaan opetukseen (2013)
Työrauha luokkaan (2014).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Timo Saloviidan kotisivut.

Suomalaiset tietokirjailijat
Jyväskylän yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset psykologit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Matti Estola

Matti Estola on Itä-Suomen yliopiston kansantaloustieteen lehtori.  Hän on julkaissut Kansantaloustieteen perusteet nimisen oppikirjan vuonna 1996 Jyväskylän yliopistossa. Lisäksi hän on kirjoittanut vuonna 2017 ilmestyneen kirjan Newtonian Microeconomics: A Dynamic Extension to Neoclassical Micro Theory. Lisäksi hän on julkaissut 65 muuta tieteellistä julkaisua. Hän toimii arvioijana Journal of European Economics-nimisessä lähdessä.

Urheilu-ura
Estola on edustanut Suomea talviuniversiaadeissa jääkiekossa.

Lähteet

Itä-Suomen yliopisto
The Voice Kids

The Voice Kids on alun perin hollantilaiseen formaattiin perustuva ohjelma, jonka suomalaista versiota on esitetty Nelosella. Ohjelmassa kilpailevat 8–14-vuotiaat lapset. Ohjelma on lapsille kehitetty versio The Voice of Finland -formaatista.

Kilpailu etenee samoin kuin The Voice of Finland -ohjelmassakin. Ensin kilpailijan tulee selviytyä Ääni ratkaisee -osiosta, jossa selviää kenen joukkueessa kilpailija kilpailee. Seuraavaksi kilpailijoita karsitaan kehäkamppailuissa, joiden jälkeen siirrytään semifinaaleihin sekä lopulta finaaliin.

Ohjelmaa on juontanut sen molemmilla kausilla Axl Smith. Ensimmäisellä kaudella tähtivalmentajina toimivat Elastinen, Mira Luoti sekä Krista Siegfrids. Toisella kaudella Siegfridsin kanssa tähtivalmentajina toimivat Diandra ja Arttu Wiskari.

Ensimmäisen kauden voitti voittohetkellään 14-vuotias Molly Rosenström. Toisen kauden voitti 13-vuotias Aino Morko.

Toiselle tuotantokaudelle haki yli 2000 lasta, jotka olivat syntyneet vuosina 2000–2005. Näistä lapsista koelauluihin pääsi 250 lasta. Näistä edelleen ääni ratkaisee-vaiheeseen pääsi 70.

Tuotantokaudet

Lähteet 

Kykyjenetsintäohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
André (beachfutispelaaja)

André Álvaro Batista do Nascimento (yleensä vain André; s. 26. toukokuuta 1977) on brasilialainen beachfutispelaaja, joka edustaa Corinthiansia ja Brasilian beachfutismaajoukkuetta. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. André on nelinkertainen maailmanmestari ja yksinkertainen MM-hopea- ja pronssimitalisti. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän oli kisojen paras maalintekijä 14 maalillaan ja hänet valittiin myös kisojen toiseksi parhaaksi pelaajaksi Venäjän Ilja Leonovin jälkeen. Seuratasolla André on voittanut Corinthiansin kanssa seurojen MM-kultaa vuonna 2013. Maajoukkueessa hän on pelannut 294 ottelua ja tehnyt 242 maalia.

Lähteet 
 http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=262691/index.html 
 http://www.beachsoccer.com/players/Andr%C3%A9%20Alvaro%20Batista%20do%20Nascimento

Brasilialaiset beachfutispelaajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaikki on mahdollista (veistos)

Kaikki on mahdollista oli Villu Jaanisoon vuonna 2009 paljastettu veistos Helsingin Viikissä. Se oli Helsingin yliopiston Viikin kampuksen ympäristöteos.
Teos poltettiin 10. tammikuuta 2018.

Sijainti ja teos 
Teos sijaitsi infokeskus Koronan vieressä olevassa puistikossa. Se kuvasi nurmikolla istuvaa gorillaa. Lähes viisi metriä korkea hahmo oli koottu käytetyistä autonrenkaista.

Viesti 
Villu Jaanisoo halusi tuoda teoksellaan esille kysymykset ihmisen alkuperästä, vastuusta ja tulevaisuudesta. Gorilla oli hänen mukaansa muistutus niistä uhanalaisista eläinlajeista, joiden elinalue on ihmisen toiminnan myötä kutistunut. 

Valitsemalla käytetyksi materiaaliksi käytetyt autonrenkaat taiteilija nosti esille ekologisen näkökulman. Jaanisoo toivoi, että eläin toisi iloa viikkiläisille, sekä vastapainoa tutkimustyölle ja opiskelulle yliopistossa.

Pessi Raution mukaan autonrenkaista tehty gorillaveistos oli ensisilmäyksellä humoristinen, mutta loppukatsannossa vakava kommentti. Kun tajusi teoksen sijaitsevan biotieteiden laitosten ympäröimänä, voi kysyä onko kaikki tosiaan mahdollista?

Materiaalit 
Jaanisoo on käyttänyt taiteessaan erilaisia materiaaleja, kuten kiveä, tv-kuvaputkia, kaiuttimia, terästä, tulitikkuja, lasia, loisteputkia, puuta, kumia, kuparia, jäätä ja savea. Materiaalien moninaisuus nykykuvanveistossa on peräisin jo 1980-luvun ”uudesta brittiläisestä kuvanveistosta”, se kuinka monia aineita kuvanveistäjä voi käyttää taiteellisen tarkoituksensa saavuttamiseen.

Jaanisoo näkee julkisen taiteen tilanteen muuttuvana. Sanaa ”kuvanveistäjä” on alettu käyttämään uudelleen. Hän toteaa, että jos sisällön pitäisi olla ratkaiseva, niin eihän sillä pitäisi olla väliä, onko teos savea, tai vaikka suklaata.

Kaikki on mahdollista oli Valtion taideteostoimikunnan tilaustyö. Se voitti vuonna 2006 järjestetyn kutsukilpailun Helsingin yliopiston Viikin kampuksen ympäristöteoksesta. Jaanisoo totesi, että Viikin teos oli ympäristötaidekilpailu, johon hän esitti ainoana veistoksen. Hän totesi: ”Mutta nyt onkin kuulemma mahdollista, että ympäristötaidetta on myös objektimainen teos, joka käsittelee teemanaan ympäristöä.”

Teoksen tuhoaminen 

Teos tuhottiin polttamalla 10. tammikuuta 2018. Tuhopoltosta epäilty mies saatiin kiinni 1. helmikuuta 2018. Hänet vangittiin todennäköisin syin törkeästä vahingonteosta epäiltynä. Vuotta myöhemmin syyteharkinta päättyi syyttämättäjättämispäätökseen, eikä tuhopolttajaa näin ollen saatu tietoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Veistos Helsingin taidemuseon sivulla

Helsingin patsaat ja veistokset
Tuhopoltot Suomessa
Cédric Paquette

Cédric Paquette (s. 13. elokuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Montreal Canadiensissa. Hän on Tampa Bay Lightningin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2012.

Ura 
Paquette pelasi QMJHL:ssä Montreal Juniorsissa ja Blainville-Boisbriand Armadassa, joissa hän teki yhteensä 58 maalia ja 73 syöttöpistettä eli yhteensä 131 tehopistettä. Hän sai 130 pelissä 193 rangaistusminuuttia.

3. toukokuuta 2013 Tampa Bay Lightning kiinnitti Paquetten kolmivuotisella tulokassopimuksella ja siirtyi kaudeksi 2013–2014 Lightningin farmijoukkue Syracuse Crunchiin. 11. huhtikuuta 2014 Syracusessa 70 ottelua tehoilla 20+22 ja 153 jäähyminuutilla pelannut Paquette nostettiin Tampa Bayn NHL-kokoonpanoon. 

4. marraskuuta 2014 Tampa Bay kutsui Paquetten Syracusesta. 6. marraskuuta Paquette onnistui ensimmäisen kerran maalinteossa iskiessään kaksi kertaa Tampa Bayn hävittyä Calgary Flamesille 5–2.

Joulukuussa 2020 Lightning kauppasi Paquetten Ottawa Senatorsiin yhdessä Braydon Coburnin ja vuoden 2022 toisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Anders Nilssoniin ja Marian Gaborikiin.

Helmikuussa 2021 Senators kauppasi Paquetten yhdessä Alex Galchenyukin kanssa Carolina Hurricanesiin vaihdossa Ryan Dzingeliin.

Heinäkuussa 2021 Paquette teki vapaana agenttina Montreal Canadiensin kanssa yksivuotisen ja 950 000 dollarin arvoisen sopimuksen.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Montreal Canadiensin pelaajat
Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Josh Jooris

Joshua ”Josh” Jooris (s. 14. heinäkuuta 1990) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa NLA-joukkue Lausanne HC:ssa. Hän on varaamaton pelaaja, joka siirtyi Calgary Flamesin organisaatioon pelattuaan kolme kautta yliopistokiekkoa Union Collegessa.

Ura 
Varaamattomana pelaajana Jooris yritti kolmesti saada NHL-sopimusta joukkueiden harjoitusleireillä. Ensimmäisen kerran Boston Bruinsin leirillä 2011, toisen Vancouver Canucksin leirillä 2012 ja viimeisen kerran 2013, kun onnistui saamaan sopimuksen Calgary Flamesiin. Kauden 2013–2014 hän pelasi farmijoukkue Abbotsford Heatissa, jossa teki 73 pelaamassaan ottelussa 11 maalia ja sai 16 syöttöpistettä.

Toisella ammattilaiskaudellaan Jooris onnistui vakuuttamaan Flamesin valmennuksen harjoituskaudella pelaamissaan kuudessa ottelussa, joissa teki kolme maalia. Hän oli kuitenkin viimeisten pelaajien joukossa, jotka tiputettiin farmiin ja hän siirtyi pelaamaan joukkueen uuteen farmiseuraan Adirondack Flamesiin. Alle kaksi viikkoa kauden alun jälkeen Jooris kutsuttiin 16. lokakuuta 2014 NHL:ään David Jonesin loukkaannuttua. Hän debytoi seuraavana yönä ja teki debyytissään myös uransa avausmaalin ohittaessaan Sergei Bobrovskin Flamesin hävitessä Columbus Blue Jacketsille 3–2.

Tilastot

Aiheesta muualla 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Veteen piirretty viiva (veistos)

Veteen piirretty viiva on Timo Heinon veistos Helsingin Kalasatamassa, joka paljastettiin toukokuussa 2014.

Teos ja ympäristö 
Kaksitoista metriä korkeassa teoksessa on musta kanootti maahan kaareilevan terästangon päässä. Lähtökohtana on teoksen ympäristö, sen merellinen sijainti ja asuinyhteisö. Teos sijaitsee ympäröivien kerrostalojen, kiilamaisen piha-alueen ja katutilan kokonaisuudessa.

Kanootin muoto viittaa jo esihistoriallisena aikana käytettyyn merelliseen kulkuneuvoon. Tuhansia vuosia jatkuneen kehityksen myötä sen virtaviivaistunut ja hi-tech –materiaaleista koostuva muoto päivittyy vauhdin ja lentämisen aikakauteen. Teoksen valoa heijastava, soljuileva terästanko symboloi kanootin jälkeensä jättämää, veden muodostamaa vanaa, veteen piirrettyä viivaa.

Osa Kalasataman ympäristötaideprojektia 
Veteen piirretty viiva on Helsingin kaupunginkanslian tilaama veistos, joka on ensimmäinen Kalasataman ympäristötaideprojektin hankinta. Sen taideasiantuntijana on toiminut Helsingin taidemuseo. Kalastaman asukkaiden viihtyvyyden parantamiseksi ja alueen imagon luomiseksi sinne tehdään rakentamisaikaista ja pysyvää taidetta. Ympäristön viihtyisyyttä lisätään pysyvällä ja väliaikaisella ympäristötaiteella, sekä monimuotoisella väliaikaiskäytöllä. Ympäristötaidetyötä ohjaa Helsingin kaupungin talous- ja suunnittelukeskus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teos Helsingin kaupungin taidemuseon sivulla
 Timo Heino selostaa teostaan

Helsingin patsaat ja veistokset