joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bundeskanzleramt (rakennus Berliinissä)

Bundeskanzleramt eli liittokanslerinvirasto on Saksan liittokanslerinviraston rakennus Berliinin Tiergartenissa. Rakennus on valmistunut vuonna 2001. Se on osa hallintokorttelissa sijaitsevaa Band des Bundes -nimistä rakennuskokonaisuutta, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Axel Schultes ja Charlotte Frank. Rakennuksen yhteydessä on myös Saksan liittokanslerin virka-asunto.

Bundeskanzleramt sijaitsee Platz der Republik -aukion luoteiskulmassa lähellä vanhaa valtiopäivätaloa. Lännessä rakennus päättyy Spreejoen rantaan, mutta joen yli kulkeva silta yhdistää sen vastarannalla jatkuvaan Kanzleramtspark-puutarhaan. Rakennuksen julkisivut ovat lasia, betonia ja hiekkakiveä. Lasiseinien on tarkoitus korostaa mielikuvaa hallinnon läpinäkyvyydestä. Bundeskanzleramt on tilavuudeltaan maailman suurin valtion hallitusrakennus. Sen suurin korkeus on 36 metriä, mikä tekee siitä neljä metriä valtiopäivätalon kupolia matalamman. Pitkänomaisen, H-kirjaimen muotoisen rakennuksen keskellä on yhdeksänkerroksinen kuutionmuotoinen osa, jossa sijaitsevat tärkeimmät tilat: liittokanslerin toimisto seitsemännessä kerroksessa ja kabinettisali sen alapuolella kuudennessa kerroksessa. Ylimmässä kerroksessa on 200 neliömetrin laajuinen liittokanslerin virka-asunto, mutta esimerkiksi entinen liittokansleri Angela Merkel asui kautensa aikana sen sijasta omassa yksityisasunnossaan.

Bundeskanzleramt rakennettiin, kun Saksojen yhdistymisen jälkeen liittotasavallan pääkaupunki ja keskushallinto päätettiin vuonna 1991 palauttaa Bonnista Berliiniin. Arkkitehdit Schultes ja Frank voittivat hallintokorttelin suunnittelukilpailun vuonna 1993 ja itse liittokanslerinviraston arkkitehtuurikilpailun vuonna 1995. Jälkimmäisen kilpailun lopullisen voittajan valitsi silloinen liittokansleri Helmut Kohl. Talo rakennettiin vuosina 1997–2001. Liittokanslerinvirasto siirtyi Berliiniin jo vuonna 1999 ja toimi ensimmäiset kaksi vuotta entisessä Itä-Saksan valtioneuvoston talossa Staatsratsgebäudessä ennen oman talonsa valmistumista. Bonnissa sijaitsee liittokanslerinviraston aiempi rakennus.

Talon ensimmäiseen kerrokseen on sijoitettu kaikkien entisten liittokanslerien muotokuvat. Itäisen pääsisäänkäynnin edustalla on espanjalaisen kuvanveistäjän Eduardo Chillidan 90 tonnia painava abstrakti rautaveistos Berlin.

Katso myös
Palais Schaumburg
Valtakunnankanslia
Uusi valtakunnankanslia

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksan hallintorakennukset
Berliinin rakennukset ja rakennelmat
Saksan virka-asunnot
Lars Linderot

Lars Linderot (7. elokuuta 1761 Jörlanda, Bohuslän, Ruotsi – 23. toukokuuta 1811 Lindome) oli ruotsalainen luterilainen pappi, herätyssaarnaaja ja virsirunoilija.

Elämä ja työ 
Linderot oli kotoisin köyhistä oloista. Hän kävi koulua Kungälvissä ja sen jälkeen Göteborgin lukiossa. Jo 17-vuotiaana hän saarnasi Kungälvin kirkossa. Opiskeltuaan teologiaa Lundin yliopistossa hänet vihittiin papiksi 1787. Hän oli komministerin apulaisena Göteborgin tuomiokirkkoseurakunnassa, sai komministerin viran 1800 Tölön seurakunnassa Kungsbackan lähellä ja hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Hän kuoli äkillisesti ruokamyrkytykseen ja on epäilty, että hänen vaimonsa olisi myrkyttänyt hänet.

Linderot sai varhain yhteyksiä herrnhutilaisiin ryhmiin ja koki hengellisen uudistumisen. Hän luopui kuitenkin herrnhutismin ajatuksista ja omaksui jyrkempiä pietistisiä näkemyksiä. Hänestä tuli kuuluisa parannussaarnaaja, joka käytti saarnoissaan kansanomaista, jopa raakaa kieltä ja helposti omaksuttavia kielikuvia. Hänen postuumina ilmestynyt saarnakokoelmansa levisi laajalle. Viimeisin, seitsemäs painos siitä on vuodelta 1913.  

Linderot on jäänyt tunnetuksi virsiensä kautta. Ne ilmestyivät pääasiassa arkkiveisuina. Kirjana ne ilmestyivät vasta hänen kuolemansa jälkeen 1815 (Andeliga sånger och Tillfällighets-Verser). Etenkin hänen virtensä "Ingen hinner fram till den eviga ron" oli Ruotsin vanhemmissa herätysliikkeissä hyvin suosittu laulu, vuoteen 1958 mennessä se oli julkaistu 84:ssä laulukirjassa, joista 15 oli eri kirkkojen ja uskonnollisten yhteisöjen julkaisemia laulukirjoja. Hänen laulujaan on suomeksi vain muutama

Linderotin virsiä 
Ruotsin kirkon virsikirjassa on kaksi hänen virttään:

 Virsi 265 "Taivaan rauhaan ei kukaan käy" (Ingen hinner fram till den eviga ron) ilmestyi 1798 arkkiveisuna ”Fem Andeliga Visor" lehtisessä sekä 1815 Andeliga sånger och Tillfällighets-Verser kirjassa otsikolla "Sång om själens fråga efter wägen till JEsum". Suomennos on Niilo Rauhalan 1996 tekemä.
 Virsi 266 "Neuvo se tie, joka rauhaan" (Säg mig den vägen som drager till livet)  Ilmestyi arkkiveisuna 1811 jonka otsikkona oli ”Twänne Andeliga sånger” ja laulun otsikkona "Sång om eldigt bemödande att winna ewig sällhet". Suom. Niilo Rauhala 1997.
 Laulu 233 Hengellisiä lauluja ja virsiä  -kirjassa ”Ikilevon maille jos matkasi on” (Suom. Pauli. Vaalas 1951, sama alkuteksti kuin Ruotsin vk:n virsi 265)

Lähteet 

Ruotsalaiset papit
Ruotsalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1761 syntyneet
Vuonna 1811 kuolleet
Ranieri de’ Calzabigi

Ranieri de’ Calzabigi (1715−1795) oli italialainen kirjailija. Hän oli Christoph Willibald Gluckin libretisti ja 1760-luvulla tämän oopperanuudistuksessa tärkeä apulainen, esimerkiksi oopperoissa Orfeus ja Alceste, myöhemmin opperassa Paride ed Elena. Gluck piti merkittävää oopperauudistusta pääasiassa hänen ansionaan.

Lähteet 

Italialaiset libretistit
Italialaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1715 syntyneet
Vuonna 1795 kuolleet
Richard Rohr

Richard Rohr (1943) on yhdysvaltalainen hengellisyydestä kirjoittava kirjailija ja fransiskaanimunkki, joka vaikuttaa Albuquerquessa, New Mexicossa. Hänet vihittiin roomalaiskatolisen kirkon papiksi vuonna 1970. Yhdysvaltain julkinen palvelun televisioverkko PBS on kutsunut Rohria yhdeksi suosituimmista hengellisistä kirjailijoista ja puhujista maailmassa.

Hän on perustanut Albuquerqueen Center for Action and Contemplation -nimisen meditaation ja osallistuvan toiminnan keskuksen vuonna 1986. Kirjoissaan hän on käsitellyt fransiskaanista hengellisyyttä ja Raamatun kirjoituksia sekä aiheita kristinuskon ulkopuolelta kuten enneagrammia.

Bibliografia

Suomennetut teokset

Rohr, Richard: Universaali Kristus. (The Universal Christ: How a Forgotten Reality Can Change Everything We See, Hope For, and Believe, 2019). Suomentanut Bäckvall, Sanna ja Huuhtanen-Somero, Päivi). Helsinki: Basam Books, 2021. ISBN 978-952-37-9200-5.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Center for Action and Contemplation

Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Fransiskaanit
Henkiset opettajat
Yhdysvaltalaiset tietokirjailijat
Motivaatiovalmentajat
Kristilliset mystikot
Amerikansaksalaiset
Kristilliset kirjailijat
Julius Toivola

Julius Toivola (s. 21. lokakuuta 1998 Rovaniemi) on suomalainen pituushyppääjä, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajansa on Markku Leppänen. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Jarkko Toivola, Kari Mastokangas ja Olli Kärki.

Toivola on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia pituushypyssä 2020 ja 2022. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi 2020 ja 2022.

Toivola hyppäsi ennätyksensä 730 cm (myötätuulessa 735) Lappeenrannassa 5. kesäkuuta 2022. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 717 Kuopiossa 20. helmikuuta 2022.

Lähteet 

Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset pituushyppääjät
Oranit

Oranit on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla Israelin vastaisen rajan tuntumassa. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 8 807.

Maantiede

Oranit sijaitsee Samarian kukkuloiden länsijuurella Petah Tikvasta koilliseen ja Kfar Sabasta kaakkoon.

Historia
Oranitin ensimmäiset siirtolaiset saapuivat vuonna 1985. Siirtokunta perustettiin yksityiseltä taholta, mutta valtion hyväksynnällä. Kansainvälisen lain mukaan miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia. Oranit sai nimensä heprean mäntyä tarkoittavasta sanasta oren. Vuonna 1990 Oranit sai oman kunnallisvaltuustonsa.

Väestö
Oranitin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 8 807. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 5 190.

Lähteet

Israelin kaupungit
Israelin siirtokunnat
Efrat

Efrat on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla lähellä Jerusalemia. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 10 088.

Maantiede

Efrat sijaitsee Gush Etzionin siirtokunta-alueella Jerusalemin eteläpuolella.

Historia
Efrat perustettiin vuonna 1983. Kansainvälisen lain mukaan miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia. Siirtokunnan perustamisen taustalla vaikutti israelilainen ja yhdysvaltalainen ryhmä. Jälkimmäistä johti aiemmin New Yorkissa toiminut rabbi Shlomo Riskin, josta tuli Efratin rabbi. Toisin kuin useimmilla muilla siirtokunnilla, Efratin uudet asukkaat pääsivät muuttamaan suoraan valmiisiin asuntoihin eikä väliaikaista majoitusta tarvittu.

Väestö
Efratin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 10 088. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 6 810. Efratin asukkaat ovat pääasiassa uskonnollisia sionisteja ja ortodoksijuutalaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin kaupungit
Israelin siirtokunnat
Kupusilli

Kupusilli (Dorosoma cepedianum ) on sillien (Clupeidae) heimoon ja kupukantasillien (Dorosomatinae) alaheimoon kuuluva meri-, murto- ja makeissa vesissä elävä kalalaji.

Koko ja ulkonäkö 

Kupusillin tavallinen pituus on 35 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 57 senttimetrin pituuteen. Suurin julkaistu paino on kaksi kilogrammaa. Nuorilla yksilöillä on kidusten takana ruumiin yläosassa tumma täplä, mikä kuitenkin haalistuu kalan kasvaessa. Aikuisena kupusilli on pitkänomainen ja sivusuunnassa litteä. Selkä on tavallisesti väritykseltään hopeisen sininen. Kyljet ovat hopeiset ja vatsa hämäränvalkoinen. Kupusillin pyrstö on selvästi haarautunut. Kalan pää on pyöreä ja edestä tylppä. Kupusillillä ei ole suussaan hampaita eikä kyljissään kylkiviivaa.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Kupusillin levinneisyys kattaa Yhdysvaltain itäosat ja Kanadan keski- ja eteläosat Suurten järvien ympärillä, mutta myös Meksikon ja Floridan keskellä. Sitä tavataan joissa, virroissa, tekojärvissä ja järvissä. Kupusilli on siis täten pääasiassa makean veden kala, vaikka sitä elääkin myös Chesapeakenlahdella, missä se on anadrominen, eli se elää suolaisessa vedessä mutta lisääntyy keväällä makeassa vedessä. Aikuiset kupusillit suosivat syviä vesiä, missä kasvillisuus ei ole tiheää, kun taas nuoret kalat elävät normaaliti selkeämmässä ja matalammassa vedessä. Kupusillin asuttamat järvet ovat enimmäkseen pehmeäpohjaisia ja muta- tai sedimenttivaltaisia. Ihanteellinen elinlämpötila kupusillille on 10–21 celsiusastetta. Se kuolee mikäli veden lämpötila laskee 2–3 celsiusasteeseen.

Ravinto ja elintavat 
Kupusilli on kaikkiruokainen ja syö pääasiassa kasviplanktonia ja eläinplanktonia. Sekä naaraat että koiraat tulevat sukukypsäksi hieman alle 2-vuotiaana. Ne lisääntyvät matalassa vedessä. Keskimäärin kupusilli elää villinä 10 vuotta.

Lähteet 

Sillit
Kōki Hirota

Kōki Hirota (14. helmikuuta 1878 Fukuoka – 23. joulukuuta 1948 Tokio) oli japanilainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1936–1937. Toisen maailmansodan jälkeen hänet tuomittiin kuolemaan Tokion sotarikostuomioistuimessa ja teloitettiin.

Hirotan isä oli muurari, mutta hänet adoptoitiin lapsena Hirotan aatelissukuun. Hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Tokion yliopistossa ja loi uransa Japanin ulkoministeriössä, jossa hänet nimitettiin 1923 Euroopan ja Amerikan osaston päälliköksi. Hirota oli Japanin lähettiläänä Alankomaissa, suurlähettiläänä Moskovassa vuosina 1928–1932 ja ulkoministerinä Makoto Saitōn sekä Keisuke Okadan hallituksissa vuosina 1933–1936. Kun Okadan hallitus erosi helmikuun 26. päivän välikohtauksena tunnetun kiihkokansallismielisten upseerien vallankaappausyrityksen jälkeen, Hirota nimitettiin pääministeriksi maaliskuussa 1936. Hän antoi armeijan sanella hallituksensa politiikan, johon kuului varustelumenojen lisääminen, valtion voimakkaampi puuttuminen talouselämään, aggressiivisempi politiikka Kiinaa kohtaan ja Antikomintern-sopimuksen allekirjoittaminen. Hirota joutui eroamaan armeijan painostamana helmikuussa 1937.

Hirota nimitettiin vuonna 1937 Japanin parlamentin ylähuoneeseen. Hän oli uudelleen ulkoministerinä Konoe Fumimaron hallituksessa vuosina 1937–1938. Hirota lähetettiin toisen maailmansodan lopulla vuonna 1945 neuvottelemaan Neuvostoliiton kanssa, jotta Neuvostoliitto ei liittyisi sotaan Japania vastaan. Sodan jälkeen hän oli yhtenä syytettynä voittajavaltioiden järjestämässä Tokion oikeudenkäynnissä. Hänet todettiin syylliseksi A-luokan sotarikoksiin ja tuomittiin ainoana siviilivirkamiehenä kuolemaan. Tuomion perusteena oli hänen pääministerikaudellaan jatkunut sota Kiinaa vastaan Mantšuriassa sekä se, että hän ei ollut ulkoministerinä puuttunut vuoden 1937 Nankingin verilöylyyn ja muihin Japanin armeijan sotarikoksiin Kiinassa. Hänet teloitettiin hirttämällä Sugamon vankilassa joulukuussa 1948. Muiden teloitettujen tavoin häntä kunnioitetaan nykyisin Yasukunin pyhäkössä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Japanin pääministerit
Japanin ulkoministerit
Japanilaiset diplomaatit
Japanilaiset teloitetut
Sotarikoksista teloitetut
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Nowoczesna

Nowoczesna (virallisesti .Nowoczesna) on puolalainen liberaali puolue. Se kuuluu Puolan parlamentissa Eurooppalainen koalitio -allianssiin (puo. Koalicja Europejska). 

Puolueen perusti ekonomisti Ryszard Petru nimellä "NowoczesnaPL" (Moderni Puola) 31. toukokuuta 2015. Nimi oli kuitenkin liian lähellä jo olemassa olevaa kansalaisjärjestöä "Fundacja Nowoczesna Polska" (Moderni Puola -säätiö), joten puolueen uudeksi nimeksi tuli .Nowoczesna (moderni) elokuussa 2015.

Vaalimenestys 
Ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa puolue osallistui vuonna 2015, jolloin se sai 28 paikkaa Sejmissa. Viimeisimmissä vaaleissa 2019 se oli mukana Europpalaisen koalition jäsenenä ja sai 8 paikkaa. Koalitio kokonaisuudessaan muodostaa Sejmin toiseksi suuremman ryhmän.

Puolueen ensimmäiset eurovaalit olivat vuonna 2019, joissa se ei voittanut omia paikkoja, mutta Eurooppalainen koalitio sai 22 meppiä.

Ideologia ja näkemyksiä 
Nowoczesnaa on verrattu Saksan FDP-puolueeseen puolueen myötäiltyä tämän talousliberalistisia linjoja. 

Puolue määrittelee itsensä vastavoimaksi ennen kaikkea Laki ja oikeus -puolueelle. Puolueohjelmassaan Nowoczesna mm.: 

 Vaatii maan oikeuslaitoksen korjaamista, jotta se voi asettaa poliitikkoja syytteeseen rikoksista.
 Kannattaa vapaampaa taloutta ja elinkeinoelämän vähäisempää sääntelyä.
 Tuomitsee syrjinnän sukupuolen, mielipiteen, seksuaalisen suuntautumisen, uskonnon ja rodun perusteella. 
 Pyrkii estämään isänmaallisuuden sekoittumasta nationalismiin ja ksenofobiaan.   
 Vaatii veronpalautusta niille, joiden ansiot jäävät köyhyysrajan alapuolelle terveysvakuutuksen maksamisen jälkeen.

Lähteet 

Puolalaiset puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Nikolai von Knorring

Nikolai von Knorring (21. joulukuuta 1827 – 29. heinäkuuta 1895 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Von Knorringin isä oli majuri Gustaf Adolf von Knorring ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1848 Iranda Platonovna Mallejeva (k. 1871), toinen Maria Semenovna Gvosdova (k. 1881) ja kolmas vuodesta 1882 Glafira Paulovna Kovaleva.  Kenraalimajuri Fredrik von Knorring oli hänen veljensä. Nikolai von Knorring valmistui Moskovan kadettikoulusta ja määrättiin vänrikkinä Vjatkan linnoituspataljoonaan Itä-Venäjälle 1847. Hänet komennettiin 1849 Nižni Novgorodiin jalkaväkirykmentin reservipataljoonaan, josta hän kuitenkin palasi Vjatkan linnoituspataljoonaan seuraavan vuoden alussa. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1851 ja määrättiin Bugulman invalidikomennuskunnan päälliköksi 1852. Luutnantiksi 1854 ylennettynä von Knorring määrättiin 1855 ensin adjutantiksi 11. linjapataljoonaan Orenburgiin 1855 ja sitten pataljoonan rahastonhoitajaksi. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1859 ja kapteeniksi 1864, jolloin hänestä tuli Samaran kuvernementin sotilaskäskynhaltijan kanslian päällikkö. Vuonna 1867 hänet nimitettiin 9. Orenburgin linjapataljoonan komentajaksi, mutta määrättiin samana vuonna majuriksi ylennettynä Kiovan sotasairaalan tarkastajaksi. Everstiluutnantiksi von Knorring ylennettiin 1872. Vuonna 1874 hänet määrättiin Ukrainaan Nežinin alueen sotilaskäskynhaltijaksi ja 1879 sotasairaaloiden pääkomitean esittelijän vanhemmaksi adjutantiksi. Everstin arvon von Knorring sai samana vuonna. Hänet nimitettiin 1887 sotasairaaloiden pääkomitean sihteeriksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1892. Eron sotapalveluksesta hän sai maaliskuussa 1895.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1827 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Gustaf Christian Knorring

Gustaf Christian Knorring (9. maaliskuuta 1831 Pietari –  16. helmikuuta 1895) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Knorringin vanhemmat olivat heraldikko Johan Gustaf Knorring ja Friederike Louise Fehrmann ja puoliso Alexandra Kohanova. Kenraalimajuri Nikolai Johan Ferdinand Knorring oli hänen veljensä. Gustaf Christian Knorring tuli aliupseeriksi 10. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan 1851, josta hänet komennettiin samana vuonna oppilaaksi Helsingin junkkarikouluun. Sen suoritettuaan hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin H.K.K. Württembergin Prinssi Eugenin krenatöörijääkärirykmenttiin 1854. Rykmentin pataljoonan adjutantiksi hänet nimitettiin 1855, jolloin hänet myös ylennettiin aliluutnantiksi. Seuraavana vuonna Knorring siirrettiin luutnanttina Henkivartioväen 1. Jekaterinoslavlin krenatöörijääkärirykmenttiin. Majuriksi hänet ylennettiin 1863 ja everstiluutnantiksi 1868. Knorring siirrettiin 2. Rostovin, H.K.K. Hollannin Prinssi Frederikin krenatöörijääkärirykmenttiin 1869. Erottuaan sotapalveluksesta everstinä syyskuussa 1876 hän palasi seuraavan vuoden huhtikuussa palvelukseen, jolloin hänet määrättiin Moskovan sotilaspiirin paikallisjoukkojen esikuntaan. Knorring siirrettiin Moskovan paikallisrykmenttiin seuraavana vuonna ja 129. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi 1878. Hän tuli samana vuonna ensin 43. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 78. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina huhtikuussa 1883.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1831 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Nikolai Johan Ferdinand Knorring

Nikolai Johan Ferdinand Knorring (7. elokuuta 1836 Pietari – 13. maaliskuuta 1905 Nizza) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Knorringin vanhemmat olivat heraldikko Johan Gustaf Knorring ja Friederike Louise Fehrmann ja puoliso vuodesta 1871 Eudokia Gerasimovna Nikiforova. Kenraalimajuri Gustaf Christian Knorring oli hänen veljensä. Nikolai Johan Ferdinand Knorring valmistui aliupseeriksi 2. Pietarin sotaopistosta ja määrättiin henkivartioväen Jekaterinoslavlin krenatöörirykmenttiin 1854. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1856, aliluutnantiksi 1863 ja luutnantiksi 1864, jolloin hän myös tuli palvelukseen Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin. Knorring ylennettiin alikapteeniksi 1870 ja kapteeniksi 1876. Turkin sodan alettua Knorring komennettiin Bulgarian hallituksen palvelukseen 1877 ja ylennettiin 1878 everstiksi. Hän palasi takaisin rykmenttiinsä 1879. Sieltä Knorring siirrettiin 1886 Henkivartioväen Paavalin rykmenttiin ja edelleen 118. Suiskin jalkaväkirykmentin komentajaksi 1888. Hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina elokuussa 1894.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1836 syntyneet
Vuonna 1905 kuolleet
Larry Tesler

Lawrence Gordon Tesler (24. huhtikuuta 1945 Bronx, New York, New York, Yhdysvallat – 16. helmikuuta 2020 Portola Valley, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tietoteknologian kehittäjä, joka työskenteli ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen parissa. Teslerin työnantajia olivat Xerox PARC, Apple, Amazon ja Yahoo! 

PARC-tutkimuskeskuksessa Teslerin työhön kuului Smalltalk, ensimmäinen dynaaminen oliokeskeinen ohjelmointikieli, ja  Gypsy, ensimmäinen tekstinkäsittelyohjelma, jolla oli graafinen käyttöliittymä Xerox Alto - tietokoneelle. Tesler kehitti yhdessä kollegansa Tim Mottin kanssa idean kopioi ja liitä -toiminnosta ja ajatuksen käyttäjävirheistä riippumattomasta (modeless) ohjelmistosta. Ollessaan Applen palveluksessa Tesler kehitti Apple Lisa -tietokonemallia ja Apple Newton -sovellusta sekä osallistui Pascal-kielestä johdetun objektiorientoituneen Object Pascalin kehittämiseen ja sen käyttämiseen sovellusohjelmoinnin  työvälinesarjoissa, mukaan lukien MacApp.

Aiheesta muualla 

 Larry Teslerin kotisivu 
 Larry Teslerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Yhdysvaltalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Yhdysvaltalaiset ohjelmoijat
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Luettelo Hannu Mäkelän kirjallisesta tuotannosta

Luettelo Hannu Mäkelän kirjallisesta tuotannosta sisältää kirjailija Hannu Mäkelän kirjoittamat romaanit, novelli- ja muut kokoelmat, runokirjat, tieto- ja lastenkirjat, näytelmät, toimitetut teokset ja kuunnelmat. 

Hannu Mäkelä debytoi vuonna 1965 romaaneillaan Matkoilla kaiken aikaa ja Kylliksi tai Liikaa. Seuraavana vuonna häneltä julkaistiin runokokoelma Sinisen taivaan, harmaan jään. Mäkelä on julkaissut yli sata teosta.

Kaunokirjallisuus

Romaaneja

Novellikokoelma

Muuta proosaa

Runokokoelmia

Lastenkirjoja

Näytelmiä ja kuunnelmia

Näytelmiä 
 Strashnyij gospodin Au (Kauhistava herra Huu), E. Uspenskin kanssa (1980) Kantaesitys Leningradin valtiollisessa marionettiteatterissa
 Pekka Peloton (1982) Kantaesitys Porin kaupunginteatterissa
 Voimamies (1982) Kantaesitys Helsingin kaupunginteatterissa
 Tähtirinta (kolme historiallista näytelmää) (1988)
 Virran viemä, tuulen tuoma (Kantaesitys Oulun kaupunginteatterissa, 1983)‏
 Herra Huu (Kantaesitys Turun kaupunginteatterissa, 1984)
 Villa Onnela (Kantaesitys Kuusamon näyttämöllä, 1985)‏
 Kalle-Juhani ja kaverit (Kantaesitys Kansallisteatterissa 1985)
 Hevonen joka hukkasi silmälasinsa (Kantaesitys Kansallisteatterissa 1987)‏
 Päive i jevo dom (Päiviö ja hänen talonsa), E. Uspenskin kanssa (1991) ‏Kantaesitys Leningradin valtiollisessa marionettiteatterissa
 Niin pieni on valo. Valosta, mysteeristä, sadusta, joulusta (‏ (1999Kantaesitys Senaatintorilla
 Herra Huu, uusi sovitus, (2002) Helsingin Kaupunginteatteri 
 Onerva (valmistunut 2004)‏
 Casanova (valmistunut 2007)‏

Televisionäytelmiä 
 Ajolähtö, 1969
 Heikki, 10-v., 1971‏
 Oman itsensä herra, 1972
 Maisteri, 1974
 Strashnyij gospodin Au (Kauhistava herra Huu), Kolmiosainen animaatiofilmi, yhdessä E. Uspenskin kanssa, 1976‏
 Firman juhlat, 1988
 Kolme runoilijaa, 2000 ‏‏

Kuunnelmia 
 Toivanen, 1967
 Sirkan päivä, 1969‏
 Yli äänen nopeuden, 1970
 Mummon syntymäpäivät, 1971
 Arkusta nousi toivo, 1973
 Maisteri, 1974‏
 Syyskuun sadetta, 1975‏
 Juna Moskovaan, 1976
 Surma, 1980
 Voimamies, 1981
 Mies ja piru, 1981‏
 Pois meni merehen päivä, 1982
 Hänen uuden elämänsä alku, 1984‏
 Rakkaudesta, 1985
 Tähtirinta, 1987
 Pelastuksen ajan Ihanuus, 1995
 Leino lähtee Viroon 1, 1996
 Leino lähtee Viroon 2, 1996
 Taas uusi Jumalan huomen, 2000‏
 La Serenissima, 2002
 Histria, 2003
 Yrtit tummat 1, 2003‏
 Yrtit tummat 2, 2003‏
 Yrtit tummat 3, 2004
 Yrtit tummat 4, 2004‏
 Luumu, puhuva koira, lastenkuunnelma, 2005
 Tieni Duxiin, Giacomo Casanova puhuu, 2007‏
 Rakkauden voima, 2009‏
 Kaksi onnettomuuteni jälkeistä päivää, 2011

Tietokirjallisuutta

Toimitettuja teoksia 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Runon vuodenajat (1988); (kokoelma suomalaista runoutta) 
  3. tarkistettu painos 2000. ISBN 951-884-273-6.

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
When They See Us

When They See Us on yhdysvaltalainen draamasarja, joka julkaistiin Netflixissä 31. toukokuuta 2019. Tositapahtumiin perustuva sarja kertoo niin sanotusta ”Central Parkin viisikosta” (”Central Park Five”), viidestä tummaihoisesta nuoresta, jotka tuomittiin vuonna 1989 syyttöminä pitkiin vankeustuomioihin New Yorkin Keskuspuistossa tehdystä raiskauksesta. Sarjan idea ja käsikirjoitus on peräisin Ava DuVernayltä, joka ohjasi kaikki neljä jaksoa.

Emmy-gaalassa 2019 sarja sai useita ehdokkuuksia. Jharrel Jerome, joka näytteli yhtä syyttömänä tuomituista teinipojista, palkittiin parhaasta miespääosasta.

Sarjan julkaisun myötä tapauksen alkuperäinen syyttäjä, rikoskirjailijaksi ryhtynyt Linda Fairstein joutui eroamaan luottamustehtävistä ja kirjakustantaja irtisanoutui yhteistyöstä hänen kanssaan.

Juoni 
Tositapahtumiin perustuva sarja kertoo viidestä harlemilaisesta nuoresta, joiden epäillään raiskanneen naisen New Yorkin Keskuspuistossa. Sarja seuraa nuorten kuulusteluita ja oikeudenkäyntejä sekä heidän perheidensä elämää heidän tuomitsemisen jälkeen. Minisarjan kolmas jakso näyttää päähenkilöt vankilasta vapautumisen jälkeen.

Viimeisessä jaksossa käsitellään pääasiassa Korey Wisea, joka on ainoa tuomituista, joka oli rikoksentekoaikana 16-vuotias ja passitettiin aikuisten vankilaan. Kun todellinen raiskaaja paljastaa itsensä, viiden nuoren tuomiot kumotaan.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Netflix-alkuperäissarjat
Minisarjat
Nawa (Syyria)

Nawa on kaupunki Etelä-Syyriassa Daraan maakunnassa. Sen asukasluku oli vuonna 2004 47 066.

Maantiede
Nawa sijaitsee Syyrian eteläosassa historiallisen Basanin alueella Dar'an maakunnassa lähellä Kuneitran maakunnan rajaa. Lähellä kulkee Daraasta aina Idlibiin saakka kulkeva maantie 5.

Historia
Nykyinen Nawa on historiallinen Neve. Paikka maintiaan lähteissä jo muinaisen Egyptin ajoilta luetteloissa Thutmosis III:n ja Ramses II:n valtaamista paikoista. Zenon vieraili paikalla vuonna 259 eaa. Sittemmissä historiallisissa lähteistä Eusebios kuvaili Nevea juutalaiseksi kaupungiksi. Talmudin kirjoittamisen aikoihin sitä pidettiin oman alueensa tärkeimpänä juutalaisen keskuksena. Kaupungin juutalainen yhteisö säilyi aina ristiretkiin saakka. Juutalaisen historiansa ohella Neve oli Bysantin valtakunnan kaudella osa Arabian provinssia ja sillä oli oma piispansa. Neven piispa nimeltä Petronius osallistui Edesoksen kirkolliskokoukseen vuonna 431 ja Jobius Khalkedonin kirkolliskokoukseen vuonna 451.

Syyrian sisällissodan aikana kaupunkia hallitsivat Syyrian kapinalliset ja etenkin salafistien asejoukot. Sen strategisen aseman takia kaupungin hallinnasta käytiin kiivaita taisteluja. Syyrian hallituksen joukkojen aloitettua hyökkäyksen Etelä-Syyriassa vuonna 2018 Nawa oli viimeinen kapinallisten hallussaan pitämä suurehko kaupunki Daraan maakunnassa ja se antautui heinäkuussa.

Väestö
Nawan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 47 066. Sen asukkaat ovat pääosin islaminuskoisia arabeja.

Lähteet

Syyrian kaupungit
Kirjat Arba

Kirjat Arba on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla Hebronin vieressä. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 323.

Maantiede

Kirjat Arba sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Hebronin kaupungin vieressä. Kansainvälisen lain mukaan Israelin miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia.

Historia
Israel miehitti siihen saakka Jordanian hallitseman Hebronin kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Vuonna 1968 kaupunkiin saapui joukko juutalaisia siirtolaisia. He asuivat väliaikaisissa asumuksissa, mutta vuonna 1970 Israelin valtio teki päätöksen kiinteän siirtokunnan perustamisesta. Kirjat Arban Hebronin raamatullisen nimen mukaan nimettyyn siirtokuntaan rakennettiin 250 asuntoa ja vuoden 1972 lopussa sen asukasluku oli hieman alle 1 000. Kaikki Hebronin siirtolaiset eivät suostuneet siirtymään uuteen siirtokuntaan, vaan joukko heitä muutti vuonna 1981 vuoden 1929 levottomuuksien aikana hylättyyn juutalaiseen kaupnuginosaan.

Kirjat Arba jatkoi tästä huolimatta kasvuaan ja sen viereen rakennettiin teollisuusalue. Paikalliset olivat etenkin uskonnollisia juutalaisia. Siirtolaiset eivät olleet tyytyväisiä siirtokunnan kehityksen nopeuteen ja valtiota syytettiin hidastelusta poliittisista syistä. Siirtokunnan olemassaoloa kritisoivat puolestaan vasemmisto ja pasifistit. Ensimmäisen intifadan aikana juutalaisten ja palestiinalaisten välillä oli useita yhteenottoja. Helmikuussa 1994 Kirjat Arbassa työskennellyt lääkäri Baruch Goldstein tappoi ampumalla 29 palestiinalaista rukoilijaa Patriarkkojen haudalla Hebronissa.

Väestö
Kirjat Arban asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 323. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 6 580.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin kaupungit
Israelin siirtokunnat
Karnei Shomron

Karnei Shomron on juutalaissiirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 713.

Maantiede
Karnei Shomron sijaitsee Palestiinan Länsirannalla noin 20 kilometriä Kfar Saban kaupungista Israelissa itään. Kansainvälisen lain mukaan Israelin miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia.

Historia
Karnei Shomronin perusti joukko siirtolaisia vuonna 1977. Ensimmäiset siirtolaiset asuivat väliaikaisissa asumuksissa, mutta myöhemmin heille rakennettiin pysyviä asuntoja. Oman kunnallisvaltuustonsa Karnei Shomron sai vuonna 1991. Toisen intifadan aikana nainen sai surmansa terrori-iskussa vuonna 2001 ja kolme teiniä vuonna 2002.

Väestö
Kirjat Arban asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 713. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 6 100. Monet siirtokunnan asukkaista ovat siirtolaisia englanninkielisistä maista.

Lähteet

Israelin kaupungit
Israelin siirtokunnat
Jonni Blomqvist

Jonni Blomqvist (s. 25. tammikuuta 1998 Jyväskylä) on suomalainen aitajuoksija, joka edustaa Porvoon Akillesta. Hänen valmentajansa on Stefan Tallqvist.

Kalevan kisoissa Blomqvist sai 400 metrin aitajuoksussa hopeaa vuonna 2021 ja pronssia vuonna 2020. Vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa 300 metrin aitajuoksussa.

Blomqvistin ennätys 400 metrin aidoissa on 50,50 (2021) ja 400 metrillä 47,54 (2021).

Lähteet 

Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Hopeajuovasardiini

Hopeajuovasardiini (Limnothrissa miodon) on sillien (Clupeidae) heimoon ja pellonulinien (Pellonulinae) alaheimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se on sukunsa Limnothrissa ainoa laji.

Hopeajuovasardiinin tavanomainen pituus on kymmenen senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 17 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 40 grammaa. Luustossaan hopeajuovasardiinilla on 41–44 nikamaa. Sen ruumis on melko hoikka, ja kalan korkeus on 22–24 prosenttia sen pituudesta pyrstöä lukuun ottamatta.

Hopeajuovasardiini elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä, missä se on levinnyt hyvin laajalle eikä sillä ole siellä suuria uhkia. Lajia tavataan myös Tanganjikajärveen laskevan Malagarasi-joen alajuoksulla. Hopeajuovasardiinia on myös tuotu Kivujärveen ja tekojärviin Cahora Bassaan sekä Karibajärveen. Aikuiset hopeajuovasardiinit elävät veden pelagisella alueella, vaikkakin ne lisääntyvät ja elävät nuorina lahdissa, rannikoilla ja joen suistolla.

Karibajärvessä suoritetun tutkimuksen perusteella hopeajuovasardiinin ravinto on monipuolinen, mutta koostuu enimmäkseen Bosmina longirostris -vesikirpuista ja muusta eläinplanktonista. Tutkimuksen mukaan laji voi kuluttaa yhden päivän aikana yhdeksän prosenttia ruumiinsa painosta. Lisääntyminen tapahtuu sadekauden aikana.

Laji on kaupallisesti toiseksi merkittävin kala järvihailin (Stolothrissa tanganicae) jälkeen Tanganjikajärvessä, Kivujärvessä ja Karibajärvessä. Sen aikuisia yksilöitä ylikalastetaan pelagisella alueella ja nuoria yksilöitä rannikoilla.

Lähteet 
 Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
 Taksonomian lähde suvusta alaspäin:

Viitteet 

Sillit
Pasi Myöhänen

Pasi Myöhänen on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt vuodesta 2012 lähtien Ylen Lontoon-kirjeenvaihtajana. Hän on opiskellut Tampereen yliopistossa.

Myöhänen aloitti toimittajanuransa vuonna 2005 lehtimiehenä Kainuun Sanomissa. Vuosina 2006–2011 hän työskenteli uutistuottajana Ruotsin radiossa. Samalla hän toimi vuosina 2008–2011 Nelosen uutisten Ruotsin-kirjeenvaihtajana.

Vuonna 2011 Myöhänen jätti Ruotsin radion ja Nelosen ja siirtyi kirjeenvaihtajaksi MTV Uutisiin asemapaikkanaan Lontoo. Hän oli MTV:n kirjeenvaihtaja vuoden ajan, minkä jälkeen Myöhänen on toiminut vuodesta 2012 Ylen Lontoon-kirjeenvaihtajana.

Lähteet

Suomalaiset toimittajat
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Maanalainen armeija (yhtye)

Maanalainen armeija on  Mira Luodin ja Jouni Hynysen vuonna 2019 perustama yhtye. Yhtyettä on mainostettu myös Jounin sooloprojektina ja musiikissa kuuluukin enimmäkseen naisääntä, akustista kitaraa, viulua, haitaria, torvia kun sähkökitaraa sekä huutoa. Yhtyeen debyyttialbumi I julkaistiin tammikuussa 2020.

Idea uuden yhtyeen perustamiseen tuli siitä kun Jounilta syntyi vähän erilaista musiikkia vuonna 2017 ja hän kaipasi rinnalleen naislaulajaa. Esimerkiksi yhtyeen debyyttialbumin kappaleista "Nippusiteet" oli tehty alun perin tilaustyönä Kuristajat-yhtyeelle mutta Jouni ei halunnut luopua siitä vaan päätti pitää sen itsellään.

Diskografia

Albumit 
 I (2020)

EP:t 
 Kappale kauheinta Suomea (2021)

Singlet 
 Variksenpelätin (2019)
 Rakkaus elää (2019)
 Miekkataksi (2020)
 Kappale kauheinta Suomea (2021)

Lähteet 

Suomalaiset yhtyeet
Slovakian parlamenttivaalit 2020

Slovakian vuoden 2020 parlamenttivaalit pidettiin 29. helmikuuta ja niissä valittiin 150 edustajaa maan kansalliseen neuvostoon seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.

Äänestäminen 
Äänioikeus on kaikilla vähintään 18-vuotiailla Slovakian kansalaisilla. 

Äänestyspaikat ovat auki klo 7–22. Äänestyskopissa henkilö valitsee ensin sen puolueen lipukkeen, jota hän aikoo äänestää ja valitsee sitten tältä listalta enintään neljä itselleen mieleisintä ehdokasta..

Ne, jotka ovat esim. sairaalahoidossa vaalipäivänä, voivat pyytää liikkuvan äänestyspisteen järjestämistä sairaalaan. Mikäli henkilö haluaa korjata väärin täytetyn äänestyslipukkeensa ennen sen laittamista uurnaan, hän voi pyytää uutta lipuketta vaalitoimitsijoilta. Virheellisesti täytetyistä ja tyhjistä äänestyslipukkeista on luovuttava äänestyspaikalla tai henkilölle voidaan langettaa 33 € suuruinen sakko.. 

Yli 55 000 äänioikeutettua on ilmoittanut haluavansa äänestää kirjeitse, mikä on ennätyssuuri määrä. Ulkomailla asuvat slovakialaiset voivat äänestää ainoastaan kirjeitse..

Lähtöasetelmat 
Vaalien alla Slovakian kansallisen neuvoston kokoonpano on seuraavanlainen: 

Vaaleihin osallistuu yhteensä 25 puoluetta. Ehdokkaita on 2736, joiden keski-ikä on 46 vuotta..

Tulokset 

Most-Híd menetti kaikki paikkansa saatuaan vain 2,05% kannatuksen. PS-SPOLU -vaaliliitto ei myöskään saanut yhtään edustajaa läpi, sillä vaaliliitoille on asetettu 7% äänikynnys. Vaaliliitto tosin oli toiseksi suurin Bratislavassa.

Äänestysaktiivisuus oli 65,8%, joka oli nousua viime vaaleihin verrattuna.

Voittajapuolueen puheenjohtajan, Igor Matovičin, oletetaan aloittavan hallitusneuvottelut ja sulkevan Smer-SD:n niiden ulkopuolelle saman tien. Matovičin kampanjan keskeinen osa oli ko. puolueen ja sen puheenjohtajan Robert Ficon vastustaminen..

Lähteet 

Slovakian vaalit
Vuoden 2020 vaalit
Beit El

Beit El (hepr. בֵּית אֵל‎) on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 042.

Maantiede

Beit El sijaitsee Juudean kukkulilla Ramallahin kaupungin koillispuolella. Kansainvälisen lain mukaan Israelin miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia.

Historia
Beit El on nimetty raamatullisen Betelin mukaan. Betel oli kanaanilaisten ja sittemmin israelilaisten hallitsema kaupunki. Se on yhdistetty Baytinin palestiinalaiseen kylään Beit Elin lähellä.

Nykyinen Beit Elin siirtokunta perustettiin vuonna 1977. Tuolloin 17 siirtolaisperhettä asettui entisen sotilastukikohdan alueelle. He perustivat aluksi kaksi siirtokuntaa nimeltä Beit El Alef ja Beit El Bet. Ajan myötä paikalle muutti lisää siirtolaisia ja molemmat siirtokunnat yhdistettiin vuonna 1997.

Väestö
Beit Elin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 042. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 410. Paikalliset ovat pääasiassa uskonnollisia juutalaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin kaupungit
Israelin siirtokunnat
Progresívne Slovensko

Progresívne Slovensko ("edistyksellinen Slovakia", lyh. PS) on slovakialainen liberaali puolue.

Historia 
Progresívne Slovensko perustettiin marraskuussa 2017, kun se toimitti 13 500 keräämäänsä kannattajakorttia maan sisäministeriöön. Puolueen perustamisen taustalla oli ideologinen tyhjiö, liberaali ja EU-myönteinen puolue, jonka PS halusi täyttää.

Ensimmäinen puoluekokous pidettiin Žilinassa 20. tammikuuta 2018 ja puheenjohtajaksi valittiin yksi sen perustajista, Ivan Štefunko.

Vaalit ja vaalimenestys 
PS:n ensimmäiset vaalit olivat vuoden 2019 presidentinvaalit, jossa se asetti ehdokkaakseen Zuzana Čaputován. Tämä voitti toisella kierroksella saatuaan 58,40% äänistä. Hänestä tuli myös Slovakian ensimmäinen naispresidentti..  

Eurovaaleissa 2019 puolue sai parlamenttiin kaksi meppiä. 

Lähtiessään mukaan vuoden 2020 parlamenttivaaleihin PS muodosti vaaliliiton SPOLU-puolueen kanssa ja vaaliliitolla on yhteinen vaaliohjelma.

Ideologia ja näkemyksiä 
PS:n vision mukaan Slovakian tulisi vuoteen 2030 mennessä saada pitkäaikaistyöttömyys alle EU:n keskiarvon, säilyttää vähintään 5% maan pinta-alasta luonnonsuojelualueena sekä lisätä kansalaisten luottamusta poliisiin. 

Lisäksi puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:

 Opettajien palkkojen korottamista.
 Siirtää terveysvakuutukset Slovakian kansallispankin valvonnan alaisuuteen. 
 Luoda panttijärjestelmä juomapulloille 
 Mahdollisuutta sukupuolineutraaliin rekisteröityyn parisuhteeseen. 
 Kaksikielisyyteen rohkaisua vähemmistöjen (mm. unkarilaisten) keskuudessa.

Lähteet 

Slovakian puolueet
Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Pertti Vuola

Pertti Untamo Vuola (s. 2. lokakuuta 1935 Mietoinen) on suomalainen poliitikko, liikemies ja kunta-alan vaikuttaja.

Ammatiltaan Vuola on maanviljelijä, jonka kotitila on Hietamäen Unikankare. Hänen elämäänsä vaikutti suuresti hänen isänsä kaatuminen jatkosodassa. Koska hän oli ainoa lapsi, kotitilan viljeleminen oli jopa velvollisuus. Sotaväestä tultuaan hän otti vastuun Unikankareen tilan hoidosta. Vuonna 1957 Vuola meni naimisiin terveydenhoitaja Pälvi Kaarina Jaatisen kanssa. He saivat kaksi lasta.

Vuola toimi kotikuntansa Mietoisten valtuustossa 28 vuotta, josta sen puheenjohtajana 16 vuotta ja kunnanhallituksen puheenjohtajana 10 vuotta.

Vuosina 1977–1981 Vuola oli Suomen Kunnallisliiton hallituksen jäsen ja liiton valtuuston varapuheenjohtaja vuosina 1985–1990. Vuodet 1991–1993 Vuola toimi Kunnallisliiton hallituksen viimeisenä puheenjohtajana. Kunnallisliiton, Kaupunkiliiton ja viiden muun keskusjärjestön muodostettua Suomen Kuntaliiton Vuola oli sen liittovaltuuston puheenjohtajana vuosina 1993–1997. Hän vaikutti vahvasti Kunnallisalan kehittämissäätiön perustamiseen 1990 ja toimi sen hallituksessa vuoteen 2001 asti. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1991.

Vuola osallistui myös talouselämän tehtäviin. Hän toimi Raision Tehtaitten (myöh. Raisio Oyj) hallinnossa 32 vuotta, josta viimeiset 17 vuotta hallituksen jäsenenä. Hallituksen varapuheenjohtajana hän oli kaksi kertaa, yhteensä seitsemän vuotta. Vuola oli myös yhdistämässä jälleenvakuutusyhtiöitä Vakava ja Sampsa. Hän ehdotti uudelle yhtiölle nimeä Lähivakuutus, jonka se hyväksyi. Keskinäisen yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtajana Vuola toimi 20 vuoden ajan. Pellervo-Seuran valtuuskunnan jäsen hän oli 17 vuotta.

Pertti Vuola on Suomen Keskustan jäsen ja oli puolueen Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana kymmenen vuotta sekä puolueen hallituksessa vuodet 1986–1990.

Ikäpykälien täyttyessä Vuola luopui talouselämän tehtävistä ja omasta tahdostaan lopetti myös kunnallispolitiikan tekemisen. Sen jälkeen häntä pyydettiin hoitamaan sotainvalidien asiaa. Vuola toimi Sotainvalidien Veljesliiton Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana vuosina 2001–2014 sekä Keskusliiton valtuuston jäsenenä 11 vuotta, josta viimeiset neljä vuotta varapuheenjohtajana.

Lähteet 

Suomen Keskustan poliitikot
Mietoisten kunnanvaltuutetut
Vuonna 1935 syntyneet
Suomalaiset liikemiehet
Elävät henkilöt
Mikael von Kothen

Mikael von Kothen (; 11. lokakuuta (J: 29. syyskuuta) 1870 Vilna – 17. maaliskuuta (J: 4. maaliskuuta) 1917 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Mikael von Kothenin vanhemmat olivat kenraalimajuri Fredrik Oskar Teodor von Kothen ja Nadežda Alexandrovna Levsina ja puoliso vuodesta 1895 Vera Alexejevna Sädkov. Mikael von Kothen valmistui 1. Paavalin sotakoulusta Pietarista 1891 ja määrättiin aliluutnanttina palvelukseen 27. tykistöprikaatiin. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1895. Von Kothen suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1895–1897. Alikapteeniksi hänet ylennetiin 1897 ja komennettiin 1901 Vilnan sotilaspiirin tykistön aluehallinnon esikunnan vanhemman adjutantin apulaiseksi. Hän erosi sotapalveluksesta kapteenina maaliskuussa 1903, mutta palasi palvelukseen jo lokakuussa ratsumestarin arvossa, määrättynä Venäjän santarmikuntaan ja palvellen virkamiehenä Pietarin kaupungin prefektin kansliassa. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1906 ja siirrettiin yleisen turvallisuus- ja vartiointiosaston päälliköksi Moskovaan. Everstiksi 1908 ylennettynä hänet siirrettiin vastaavaan tehtävään Pietariin. Vuonna 1914 von Kothen erosi sotapalveluksesta toisen kerran, nyt kenraalimajurina, mutta astui taas palvelukseen kesällä 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi muun muassa jalkaväkiprikaatin esikuntapäällikkönä vuonna 1915 ja 116. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkönä Viaporissa 1916–1917. Viimeksi hän toimi 128. jalkaväkidivisioonan väliaikaisena esikuntapäällikkönä Helsingissä.

Kapinoivat venäläissotilaat surmasivat von Kothenin helmikuun vallankumouksen upseerisurmien yhteydessä Helsingissä 17. maaliskuuta 1917. Hän saapui 128. jalkaväkidivisioonan komentajan, kenraaliluutnantti Pjotr Tihonovitšin kanssa autolla Vilhonkatua pitkin Rautatientorille, jossa sotilaat vaativat heitä luovuttamaan aseensa. Von Kothen kieltäytyi ja ampui pistoolillaan häntä ympäröineitä sotamiehiä ja matruuseja haavoittaen kuolettavasti vähintään yhtä, toisten tietojen mukaan jopa viittä heistä. Tämän jälkeen häntä lyötiin kiväärinperällä päähän, hänet kiskottiin ulos autosta ja häneen ammuttiin rinnan päällä istuen ainakin sata laukausta. Myös Tihonovitš surmattiin. Von Kothen on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

Mikael von Kothenin veli oli kenraalimajuri ja senaattori Alexander von Kothen.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Naisten Salibandyliigan kausi 2019–2020

Naisten Salibandyliigan kausi 2019–2020 on järjestyksessään 32. naisten Salibandyliigan kausi. Kaudella 2019–2020 Salibandyliigaa pelataan uudella sarjajärjestelmällä, jossa sarjan 16 joukkuetta on jaettu kahteen tasolohkoon. Myös alemmasta lohkosta on mahdollista nousta Suomen-mestariksi.Kausi keskeytettiin 20. maaliskuuta 2020 koronaviruksen leviämisen hillitsemiseksi,minkä takia pudotuspelit jäivät pelaamatta. Suomen mestaruutta ei jaettu ensimmäistä kertaa naisten Salibandyliigan historiassa.

Joukkueet 

NLA

NLB

Runkosarja

NLA

NLB

Sijoitusarjat ja pudotuspelikarsinnat

NLA, Sijoitussarja A

NLA, Sijoitussarja B

Pudotuspelikarsinnat

Pudotuspelit

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Finaali

Putoamiskarsinta

Lähteet 
 https://salibandy.fi/tulokset
 https://salibandy.fi/huippu-urheilu/divari/sarjan-esittely/

Lähteet 
 https://salibandy.fi/tulokset
 https://salibandy.fi/huippu-urheilu/naisten-liiga/sarjan-esittely/ 

Salibandyliigan kaudet
Salibandysarjojen kausi 2019–2020
Giovanni Battista Casti

Giovanni Battista (Giambattista) Casti (1721−1803) oli italialainen kirjailija. Hän opiskeli Pariisissa hengellisessä seminaarissa ja oli myöhemmin saman laitoksen opettaja. Palattuaan Italiaan hän tutustui Firenzessä Joosef II:een, joka vei hänet mukaansa Wieniin, missä hän pääsi suosikin asemaan. Mutta vuonna 1522 kirjoittamansa Katariina II:ta pilkkaavan satiirisen runonsa "Poema tartaro" vuoksi Casti päätyi Josefin epäsuosioon ja joutui lähtemään Wienin hovista takaisin Italiaan. 

Castin pääteokset ovat Novelle galanti, 48 rivoa, mutta sukkelaa novellia (1793) sekä runoelma Animali parlanti (1802), jossa hän ylistää Ranskan vallankumousta ja jossa koko yhteiskunta kuvataan puhuvien eläinten muodossa. Castin muu runotuotanto, josta merkittävintä ovat hänen anakreonilaiset laulunsa ja hänen 216 leikillistä sonettiaan I tre Giulj, ilmestyivät kokoelmassa Opere varie (1821). Hänen kootut teoksensa Opere dell’abbate Giovanni Battista Casti julkaistiin Pariisissa 1837.

Lähteet

Aiheesta muualla

Italialaiset kirjailijat
Vuonna 1721 syntyneet
Vuonna 1803 kuolleet
Kuningatar (pelikortti)

Kuningatar on korttipakan yksi kolmesta kuvakortista. Se merkitään latinalaisin kirjaimin D ( ’rouva’) tai Q ( ’kuningatar’). Kyrillisin aakkosin kortti on merkity kirjaimella Д (дама - dama = daami). Suomessa tätä korttia kutsutaan useimmiten nimellä rouva ja joskus nimellä akka. Kuten kaikkia muitakin kortteja kuningattaria on neljää eri maata, joista hertta (♥) sekä ruutu (♦) ovat punaisia ja pata (♠) sekä risti (♣) mustia. Kuningattaren arvo on pokerissa 12. Blackjackissa kuningattaren arvo on 10 kuten muidenkin kuvakorttien. Baccaratissa kuningattaren arvo on 0 muiden kuvakorttien tapaan.

Turun linna -pelikortit 
Turun linna -pelikorteissa kuningattaret on merkitty niiden pokeripelissä käytetyllä numeroarvolla 12 aivan kuten muutkin kuvakortit.

Historiaa 
Ranskalaisissa korteissa oli alun perin kuvattuna kolme yläluokkaan kuuluvaa herrasmiestä, mutta niiden erottamiseksi keksittiin vaihtaa keskimmäiseksi neitokaisen kuva. Pian vakiintui käsitys, että kortit ovat kuninkaalliset prinssi, kuningatar ja kuningas. Pelikorttien 4 kuningatarta muistuttavat tarot-korttien vastaavia, joilla pelikorteista poiketen on maina malja, sauvat, lantti ja miekka.

Musta Maija -peli 

Musta Maija -pelissä tavallisia pelikortteja jaetaan viisi kullekin pelaajalle yksi kerrallaan. Musta Maija on patakuningatar.

Kuningatar populaarikulttuurissa 
Aleksandr Puškin kirjoitti 1833 romaanin "Patarouva". Pjotr Tšaikovski sävelsi teoksen pohjalta samannimisen oopperan. Hank DeVito teki 1970-luvun lopulla kappaleen "Queen of Hearts", jonka tanssiorkesteri Finlanders levytti suomeksi nimellä "Herttakuningatar". Lewis Carrollin kirjassa Liisan seikkailut ihmemaassa on hahmo Herttakuningatar.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Korttipakka
Seaxburg (Wessexin kuningatar)

Seaxburg, myös Seaxburh tai Seaxburgh, oli Wessexin kuningatar. Hän hallitsi Wessexiä noin vuoden miehensä Cenwalhin kuoltua vuonna 672.

Seaxburg oli Cenwalhin toinen vaimo. Cenwalh hylkäsi ensimmäisen vaimonsa Cyneburgan mennäkseen naimisiin Seaxburgin kanssa. Mercian kuningas Penda karkotti Cenwalhin sen vuoksi, sillä Cyneburga oli hänen sisarensa. Cenwalh ja Seaxburg palasivat Wessexin hallitsijapariksi muutaman maanpakolaisvuoden jälkeen. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh kuoli vuonna 672 ja Seaxburg hallitsi sen jälkeen yksin vuoden ajan. William Malmesburylaisen mukaan Seaxburg  hallitsi maltillisesti ja yllätti vihollisensa.

Lähteet 

Englannin anglosaksikuningattaret
600-luvulla syntyneet
670-luvulla kuolleet