joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rees

Rees on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alan Rees (s. 1938), brittiläinen Formula 1 -kuljettaja
 Angharad Rees (1949–2012), walesilainen näyttelijä ja korusuunnittelija
 Celia Rees (s. 1949), brittiläinen kirjailija
 Jo Rees, brittiläinen kirjailija
 Martin Rees (s. 1942), brittiläinen tähtitieteilijä
 Matt Rees (s. 1967), brittiläinen toimittaja ja kirjailija
 Merlyn Rees (1920–2006), brittiläinen poliitikko
 Percy Rees (1883–1970), brittiläinen maahockeypelaaja
 Trevor Rees-Jones (s. 1968), brittiläinen henkivartija
 William E. Rees (s. 1943), kanadalainen biologi ja ekologi
Katri Valan puisto

Katri Valan puisto on Helsingin Sörnäisissä Vilhonvuorella. Marjatanmäen puisto nimettiin runoilija Katri Valan mukaan vuonna 1953. Vala asui vuosina 1931–1933 miehensä Armas Heikelin kanssa puiston läheillä Vilhovuorenkujalla niin sanotussa Marjatan talossa.

Valan tuhkauurna on muurattu puiston Hämeentien puoleisen rinteen kivivalliin. Kivivallissa on vuonna 1950 paljastettu laatta, jonka suunnittelijana pidetään Tapio Tapiovaaraa. Laatassa lukee: "Runoilija Katri Vala 11.X.1901–28.V.1944". Syntymäkuukausi on siinä virheellisesti lokakuu, kun sen pitäisi olla syyskuu.

Ennen puiston nimeämistä Katri Valan puistoksi alueella ei ollut virallista nimeä. Epävirallisesti sitä kutsuttiin Vilhovuoren puistoksi ja myöhemmin Marjatanmäeksi.

Puiston alla olevassa väestönsuojassa toimii Teatteri Kultsa, jonka sisäänkäynti on Käenkujalla.

Lähteet 

Helsingin puistot
Sörnäinen
Beyond Magnetic

Beyond Magnetic on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican EP, joka julkaistiin vuonna 2011. Se sisältää vuonna 2008 julkaistulta Death Magneticilta pois jätettyjä, julkaisemattomia kappaleita, jotka esitettiin Metallican 30-vuotisen uran juhlakeikoilla San Franciscossa.

EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 2.

Kappaleet

Kokoonpano 
 James Hetfield – laulu, rytmikitara, soolokitara kappaleessa "Just a Bullet Away"
 Lars Ulrich – rummut
 Kirk Hammett – soolokitara
 Robert Trujillo – basso

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Consequence of Sound: D–
 Imperiumi.net: 
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 2011 EP:t
Metallican albumit
Pulgasari

Pulgasari on pohjoiskorealainen elokuva vuodelta 1985. Elokuva on hyvin Godzillan kaltainen. Tarina sijoittuu Kaesŏngin kaupunkiin. Elokuvan ohjasi eteläkorealainen Shin Sang-ok, joka siepattiin Pohjois-Koreaan vuonna 1978.

Lähteet 

Pohjoiskorealaiset elokuvat
Vuoden 1985 elokuvat
Kuvitteelliset matelijat
Kissakoski

Kissakoski on kylä Hirvensalmen kunnassa Etelä-Savon maakunnassa. Kylä sijaitsee linnuntietä runsaan kahden kilometrin päässä Hirvensalmen kirkolta lounaaseen. Kissakosken teollisuusmiljö ja asutus muodostui paljolti vuosina 1831–1854 rakennetun, 1,1 kilometriä pitkän Kissakosken kanava ympärille. Paikalla sijaitsi ennen avokanavaa koski, jonka putouskorkeus oli yli 4 metriä. Kanavalla laskettiin Puulan vedenpintaa ja käännettiin sen lasku Kymijoen vesistöön kulkemaan Päijänteen sijaan Mäntyharjun reitin kautta. Kissakosken kanava yhdistää toisiinsa idänpuoleisen, Puulan kanssa samalla tasolla olevan Liekuneen ja lännenpuoleiseen, alempana sijaitsevaan Vahvajärveen. 

Kissakosken kanava on vanhimpia Suomessa 1800-luvun alussa virinneen koskenperkaus- ja kanavoimishankkeen ilmentymiä. Kanava ja tehdasympäristö on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennusperinnön ympäristöksi. Kanava lähistöineen liittyy myös 1900-luvun alun puunjalostusteollisuuden vaiheisiin. Kosken rannalle perustettiin vuonna 1907 Kissakoski Oy. Kissakosken laajasta, metsäiseen ympäristöön 1900-luvun alussa syntyneestä teollisuusyhdyskunnasta muistuttaa  kansakoulu (1916), Kissakosken paperitehtaan punatiilinen tuotantorakennus 1920-luvulta, Kissakosken voimalaitos (1932) sekä arkkitehti Waldemar Aspelinin suunnittelemat, tehtaaseen liittyvät johtajiston ja työväen asuinrakennukset. 

Tehdastilat tilat ovat nykyisin yrityskäytössä ravintolan, kalanjalostamon sekä valokuvausstudion muodossa. Näiden ohella tiloissa on sähköntuotantoa ja sen historiaa kuvaava näyttely. Kissakosken kanavan uusi voimala otettiin käyttöön toukokuussa 2012. Voimalaitokseen rakennettiin samalla luonnonpuroa jäljittelevä kalatie. Kanava-alueen läheisyydessä kulkee luontopolku laavuineen. Koulu lakkautettiin vuonna 2011. Koulurakennus sekä kanavanvarren asuinrakennukset ovat nykyään yksityisomistuksessa.

Lähteet

Hirvensalmen kylät
HMS Småland (J19)

HMS Småland (runkonumerot 19 ja J19) oli Ruotsin laivaston Halland-luokan hävittäjä. Alus oli sisaraluksensa kanssa ensimmäinen Neuvostoliiton ulkopuolella ohjuksin varustettu hävittäjä.

Ruotsin hallitus päätti rahoittaa aluksen hankinnan 19. marraskuuta 1948. Sen köli laskettiin 1951 Eriksbergs Mekaniska Verkstadin telakalla Göteborgissa, ja se laskettiin vesille 23. lokakuuta 1952. Se otettiin palvelukseen 12. tammikuuta 1956. Se modernisoitiin vuosina 1964 ja 1967, jolloin muun muassa aluksen ohjukset vaihdettiin uudempiin, ensin Rb08:aan ja sitten Rb20:een. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1979. Se sijoitettiin 1. heinäkuuta 1984 museoalukseksi Göteborgin merikeskukseen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin merivoimien Halland-luokan hävittäjät
Ruotsalaiset kylmän sodan hävittäjät
Museolaivat
María de Villota

María de Villota Comba (13. tammikuuta 1980 Madrid – 11. lokakuuta 2013 Sevilla) oli espanjalainen autourheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Emilio de Villota. Hän kilpaili muun muassa Espanjan F3-, WTCC-, Formula Palmer Audi- ja Superleague Formula -sarjoissa. Vuonna 2011 hän testasi Renault'n R29-autoa Paul Ricardin radalla. Hän toimi Formula 1 -sarjassa Marussia-tallin testikuljettajana kaudella 2012. Samalla hän toi mukanaan tallille sponsoritukea.

Heinäkuussa 2012 Villota joutui vakavaan onnettomuuteen koeajossa törmättyään päin kuorma-autoa ja menetti oikean silmänsä.

María de Villota löytyi kuolleena hotellihuoneestaan Sevillassa 11. lokakuuta 2013. Kuolinsyyn kerrotaan olleen sairaskohtaus, joka oli seurausta hänen onnettomuudestaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut
 Maria de Villotan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Espanjalaiset autourheilijat
World Touring Car Championship -kuljettajat
Vuonna 1980 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Poenarin linna

Poenarin linna () on keskiaikainen linna Romaniassa DN7C-tien varrella, lähellä Arefun kylää. Linna on rakennettu keskeiselle paikalle kukkulan päälle, joka hallitsee Argeș-joen uomaa.

Uudelleenrakennus ja mytologia
Vlad III ymmärsi linnan strategisen merkityksen pääkulkureitin varrella ja ryhtyi kunnostamaan sitä sotilas- ja orjavoimin vuonna 1456. Linnan ympärille on ajan saatossa syntynyt paljon tarinoita. Kyläläisten keskuudessa liikkuu tarina Vlad III:n paosta linnasta turkkilaisten hyökätessä. Turkkilaisten joukossa oli Vladille myötämielinen sotilas, joka ampui varoitusnuolen linnan ikkunasta sisään. Arefun kylän asukkaat avustivat hänen paossa Transylvaniaan. Tarina kertoo, että Vlad III palkitsi kyseiset kyläläiset myöhemmin maalahjoituksella lähialueelta. 
Jules Vernen kerrotaan saaneen Poenarin linnoituksesta inspiraation romaaniin Karpaattien linna

Restaurointi ja nykytila
Linnaa ei ole juurikaan korjattu. 1960 linnaan rakennettiin 1460 askelmaa sisältävät portaat. Nykyisin sinne on asennettu myös kaiteita ja valoja turisteja varten. Sisäänpääsymaksu linnaan on alle 2 euroa. Linnan juurelle on perustettu majatalo ja ravintola.

Kuvia alueelta

Lähteet 

Romanian rakennukset ja rakennelmat
Linnat
Juho Koivistoinen

Johannes (Juho) Koivistoinen (29. elokuuta 1872 Pietari – 27. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjailija.

Koivistoisen vanhemmat olivat talollinen, liikemies Aleksander Koivistoinen ja Elisabet Hölkker. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1892 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897.

Koivistoinen toimi Suomen kenraalikuvernöörin kanslian ja senaatin virkamiehenä ja kielenkääntäjänä 1896–1915. Hän oli Koulutoimen ylihallituksen vanhempi venäjän kielen tarkastaja 1915–1918 ja oli tässä virassa lakkautuspalkalla vuoteen 1933 saakka. Koivistoinen oli myös Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajana ja Kauppakorkeakoulun venäjän kielen lehtorina 1911–1943. Hän sai hovineuvoksen arvon 1915.

Koivistoinen julkaisi useita liikealan oppi- ja tietokirjoja. Hän toimi Systeman ja Neoviuksen mainospäällikkönä, Oy Rebuiltin toimitusjohtajana ja Kotimasien Työn johtokunnan jäsenenä. Koivistoinen oli myös Inkerin väliaikaisen hoitokunnan ja Inkerin Liiton johtokunnan jäsenenä. Hän oli Inkerin Ystävät-yhdistyksen jäsenenä sen perustamisesta 1891 lähtien ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1919–1931. Lisäksi Koivistoinen oli Helsingin Inkeri-kerhon puheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen.

Juho Koivistoinen oli naimisissa 1902–1951 Aino Maria Kilpeläisen (k. 1951) kanssa.

Teoksia 
 Venäläisen kauppakirjeenvaihdon oppikirja. WSOY 1913
 Venäjänkielen ensi alkeet : kauppakouluja varten - Начала русскаго языка для торговыхъ школъ. Kirja, Helsinki 1916
 Myyntitaito : myyntitaidon oppikirja kauppaoppilaitoksia ja itseopiskelua varten 1 : Myymälämyynti. Kirja, Helsinki 1929
 Myyntitaito 2 : Ulko- ja kirjallinen myynti. Kirja, Helsinki 1931
 Nykyaikainen kauppakirjeenvaihto : kauppaopistojen ja -koulujen sekä yksityisiin tarpeisiin. Kariston tietokirjoja 38. Karisto 1932, 2. painos 1937, 3. painos 1939, 4. painos 1942, 5. painos 1944, 6. painos 1946, 7. painos 1952
 Myymäläkeskusteluja ja myyntitehtäviä 1 : Myymälämyynti. Liittyy tekijän oppikirjaan Myyntitaito. Tekijä, Helsinki 1934
 Myyjä ja asiakas : kauppaoppilaitosten tarpeisiin. Kariston tietokirjoja 46. Karisto 1938, 2. painos 1940, 3. painos 1945, 4. painos 1947, 5. painos 1951, 6. painos 1953
 Helppotajuinen venäjänkielen oppikirja. Tekijä, Helsinki 1939, 2. korjattu ja uusittu painos Otava 1941, 3. korj. ja uus. painos nimellä Venäjänkielen oppikirja, Otava 1945
Nimimerkillä J. Savakko:
 Karkauspäivänä : 1-näytöksinen pila. Näytelmäkirjasto n:o 21. Kirja, Helsinki 1928

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset opettajat
Pietarinsuomalaiset
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Kerron sinulle kaiken

Kerron sinulle kaiken on Simo Halisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 2013. Elokuvan pääosissa nähdään Leea Klemola ja Peter Franzén. Elokuvan tuotti Edith Film Oy.

Palkinnot ja ehdokkuudet 
Leea Klemola palkittiin vuonna 2014 roolistaan elokuvassa parhaan naispääosan ja Simo Halinen käsikirjoituksestaan parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnolla.
Vuonna 2013 elokuva oli Suomen ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon saajaksi.

Rooleissa

Levitys
Kerron sinulle kaiken sai teatteriensi-iltansa 8. maaliskuuta 2013. Se on esitetty televisiossa vuosina 2015, 2016 ja 2020 sekä julkaistu DVD:nä ja blu-rayna.

Arvosteluja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Vuoden 2013 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Predrag Danilović

Predrag "Saša" Danilović (; s. 26. helmikuuta 1970 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura

Seurajoukkueet 
Danilovićin koripallotaidot huomasi Željko Obradović, joka hankki hänet KK Partizanin juniorijoukkueisiin. Danilović pelasi seurassa jonkin aikaa, kunnes lähti Yhdysvaltoihin Cookevillen lukioon. Vuonna 1988 hän palasi Jugoslaviaan ja aloitti pelaamisen Partizanissa. Seuran paidassa hän pelasi sekä edustusjoukkueessa että juniorijoukkueessa. Hän harjoitteli koripalloa ajoittain jopa 7–8 tuntia päivässä. Partizanin paidassa Danilović voitti Euroliigan-mestaruuden kaudella 1991–1992. Hän ilmoittautui NBA:n vuoden 1992 varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet toisella kierroksella. Vuonna 1992 hän siirtyi italialaiseen Virtus Bolognaa, jonka paidassa hän voitti kolme Italian-mestaruutta vuosina 1993–1995. 

Danilović siirtyi vuonna 1995 NBA:han, jossa hänen pelioikeutensa oli kaupattu Miami Heatille. Ensimmäisellä pelikaudellaan hän teki 13,4 pistettä ottelua kohden. Hän aloitti kauden 1996–1997 Miamissa, mutta hänet kaupattiin helmikuussa 1997 Dallasiin. Loppukausi oli tilastollisesti hänen paras kautensa, sillä hän teki Dallasin paidassa 16,6 pistettä ottelua kohden. Hän palasi kuitenkin Bolognaan vuonna 1997 ja voitti sekä Italian- että Euroliigan-mestaruuden vuonna 1998. Hän lopetti ammattilaisuransa kauden 1999–2000 päätteeksi.

Maajoukkue 
Danilović edusti maajoukkuetasolla Jugoslaviaa, jonka paidassa hän voitti EM-kultaa vuosina 1989, 1991, 1995 ja 1997. Vuoden 1999 EM-kisoista hän voitti pronssia. Olympiatasolla Danilović voitti olympiahopeaa vuonna 1996. Hän edusti maataan myös vuoden 2000 olympialaisissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 
NBA:n pelaajaprofiili 
Serie A:n pelaajaprofiili 

Jugoslavialaiset koripalloilijat
Jugoslavialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Polvilumpion ruston pehmentyminen

Polvilumpion ruston pehmentyminen tunnetaan myös nimella CMP ja Chondromalacia patellae

Luokittelu 
Ruston pehmentyminen jaetaan neljään vaikeusasteeseen seuraavasti:
gradus I: rustossa on paikallinen pehmentyminen ja turpoaminen, mutta ruston pinta on ehjä
gradus II: rustossa on fibrillaatiota ja halkeamia, mutta vaurion halkaisijan läpimitta on pienempi kuin ½ tuumaa 
gradus III: fibrilloituneen  ja halkeilleen rustovaurion laajuus on suurempi kuin  ½ tuumaa halkaisijaltaan
gradus IV: ruston vaurio ylettyy alla olevaan luuhun ja luu on paikoittain paljaana.

Katso myös
 Nivel
 Nivelruston korjaushoito

Aiheesta muualla 
  Chondromalacia patellae

Alaraajan luusto
Fennica (elokuvayhtiö)

Oy Fennica Ab tai Fennica-Filmi oli suomalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen perusti vuonna 1926 liikemies Armas Willamo kumppaneineen. Hallituksen varajäsenenä toimi venäläisperäinen liikemies Georg Uschakoff. Virallisesti se oli ”teknisten ja muiden luvallisten tavaroiden agentuuri- ja myyntiliike”.

Vuonna 1928 Willamo rahoitti nuorten Valentin Vaalan ja Teuvo Tulion ensimmäisen elokuvan Mustat silmät, joka valmistui seuraavana vuonna. Yhtiö toimi viiden ensimmäisen Vaalan elokuvan tuotantoyhtiönä. Kuudeskin elokuva ehdittiin aloittaa, mutta sen teki loppuun toinen tuotantoyhtiö.

Vuonna 1932 Vaala osti vähemmistöosuuden Oy Fennica Ab:sta. Seuraavana vuonna myös Tulio osti yhden osakkeen. Vuonna 1934 yhtiö joutui talousvaikeuksiin, mutta se välttyi konkurssilta epämääräisten olosuhteiden vallitessa, jossa myös tuotantoyhtiö Aho & Soldan kärsi tappioita. Konkurssiin Oy Fennica Ab asetettiin vuonna 1949, jolloin sen toimialueena oli ollut viimeiset vuodet turpeennosto.

Tuotanto 
Mustat silmät (1929)
Mustalaishurmaaja (1929)
Laveata tietä (1931)
Sininen varjo (1933)
Helsingin kuuluisin liikemies (1934)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Henkitorven syöpä

Henkitorven syöpä on harvinainen henkitorvessa alkava syöpäsairaus. Tavallisimmin se ilmenee levyepiteelikarsinoomana (varsinkin yli 60-vuotiailla miehillä), mutta myös esimerkiksi adenoidista kystistä karsinoomaa tavataan henkitorvessa (varsinkin 40–60-vuotiailla henkilöillä). Tupakoinnilla on tunnettu yhteys levyepiteelikarsinoomaan mutta ei adenoidiseen kystiseen karsinoomaan.

Henkitorven syövälle tyypillisiä oireita ovat hengitys- ja nielemisvaikeudet, kuiva yskä, veriyskä, äänen käheytyminen, kuumeilu, vilu ja toistuvat rinnan alueen infektiot. Oireet ovat yleisiä myös monissa hyvänlaatuisissa taudeissa. Henkitorven syövän pääasialliset hoitomuodot ovat leikkaus ja sädehoito. Kemoterapiaa annetaan yleensä palliatiivisessa tarkoituksessa, oireiden lievityksenä. Siinä voidaan käyttää sisplatiinia tai karboplatiinia. Henkitorven syöpäkasvain on mahdollinen yläonttolaskimo-oireyhtymän aiheuttaja.

Henkitorven syöpä kattaa 0,02–0,04 % raportoiduista syöpätapauksista. Taudin ennuste on yleisesti ottaen huono; 5–35 % potilaista elää viiden vuoden kuluttua diagnoosista. Adenoidisen kystisen karsinooman ennusteen on havaittu olevan huomattavasti parempi kuin levyepiteelikarsinooman.

Henkitorven syöpää sairastanut henkilö sai ensimmäistä kertaa keinotekoisen henkitorven vuonna 2011 Karoliinisessa yliopistosairaalassa Tukholmassa. Potilas oli 36-vuotias geologian opiskelija Eritreasta. Potilas kuoli tammikuussa 2014 uuden henkitorven irrottua. Menetelmän kehittänyttä tohtori Paolo Macchiarinia epäillään kuolemantuottamuksesta ja tutkimusvilpistä.

Lähteet 

Syöpätaudit
Hengityselinten sairaudet
Moldavian maalatut kirkot

Moldavian maalatut kirkot sijaitsevat Suceavan piirikunnassa, Romaniassa. Kirkkoja on kahdeksan, ja ne on listattu 1994 Unescon maailmanperintökohteiksi. Suceviţan luostari listattiin vuonna 2010.

Johannes Kastajan kirkko
Johannes Kastajan kirkko rakennettiin 1503 aluksi Suceavan kuvernöörin Luca Arboren asuinpaikaksi. Se koristeltiin hän lapsenlapsensa määräyksestä 1541, ja perheen kuoltua siitä tuli Arboren kylän kirkko. Kirkon arkkitehtuuri poikkeaa muista alueen kirkoista tornin puuttumisen vuoksi.

Humor:n luostari
Ensimmäiset merkinnät luostarin rakentamisesta on 1415, mutta varsinaisen muotonsa se sai 1530. Luostari sijaitsee Humorin kylässä. Luostarin puolustamiseksi ruhtinas Vasile Lupu rakennutti tornin 1641. Sen ulkoseinän freskot ovat alueen vanhimpia.

Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko
Tunnetaan myös nimellä Moldoviţan luostari ja se sijaitsee Moldovițan kylässä. Sen rakennutti Peter IV Rareș, ja se valmistui vuonna 1532. Kirkon arkkitehtuuri on samankaltainen kuin Humorin luostarissa, joten uskotaan luostarien rakentajana olleen sama henkilö.

Pătrăuţin pyhän ristin kirkko
Rakennetiin vuonna 1487 Tapani III Suuren määräyksestä Nunna luostariksi. Kirkko ryöstettiin vuosina 1653 ja 1684. Kirkon loiston palautti 1800-luvun alkupuolella prinssi Nicolas Mavrocordat. Kirkko on alueen pienimpiä.

Pyhän Nikolauksen kirkko
Prinssi Peter IV Rareș rakennutti kirkon 1531 alun perin perheensä mausoleumiksi Probotaan. Kirkon kaikki seinämaalaukset on maalattu uudelleen 1900-luvulla. Kirkon ulkopuoliset maalaukset ovat kuluneet, mutta niistä on silti nähtävissä runsas värien käyttö.

Pyhän Yrjön kirkko
Valmistui vuonna 1522 ja rakentaminen aloitettiin Tapani III Suuren määräyksestä Suceavan kylään. Kirkon holviin ja seiniin on maalattu 365 pyhimystä, yksi vuoden jokaiselle päivälle.

Voroneţ:n luostari
Voronețn kylässä sijaitseva luostari valmistui 1488. Sen rakennutti Tapani III Suuri Vasluin taistelun muistoksi. Kerrotaan, että sen rakentaminen kesti kolme kuukautta ja kolme viikkoa.

Ylösnousemuksen kirkko
Kirkko tunnetaan myös nimellä Suceviţan luostari, ja sen katsotaan valmistuneen 1583. Se on saanut vaikutteita Bysantin sekä goottilaisesta arkkitehtuurista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.romanianmonasteries.org/bucovina/all-bucovina-monasteries 
 http://www.manastiri-bucovina.go.ro/bukovina.htm
 http://www.rounite.com/2008/06/26/bucovina-monasteries/

Unescon maailmanperintökohteet Romaniassa
Romanian kirkot
Meriastrolabi

Meriastrolabi on vanha kulmanmittauslaite leveyspiirin määrittämiseksi laivassa joko keskipäivän auringon tai tähtien tunnetun aseman perusteella. Meriastrolabi ei ollut täydellinen astrolabi, vaan enemmänkin asteikolla merkitty kehä varustettuna kohdistimella pystysuorien kulmien määrittämiseksi. Meriastrolabit oli suunniteltu käytettäviksi laivoissa kovassa merenkäynnissä ja tuulessa, jolloin astrolabit ovat hankalia käsitellä.

Historia
Meriastrolabin ensi ilmaantumiselle on tarjolla useita ajankohtia. Vanhimman ajoituksen, 1295, tarjoaa astromoni Ramon Llull, joka eli Mallorcalla olleessa Majorcan kuningaskunnassa.  Myöhemmät ajankohdat keskittyvät 1400-luvun loppupuolelle, Samuel Purchasin väittäessä meriastrolabin, että Martin Behaim, merenkulkija, jota kaikki eivät pidä luotettavana kertojana, otti sen käyttöön navigoinnissa. Monin lähteiden mukaan väline tunnettiin varmuudella 1400-luvun lopulla. Vanhin tunnettu kuvaus meriastrolabin valmistamisesta ja käytöstä on saatu Martín Cortés de Albacarin kirjasta Arte de Navegar julkaistu vuonna 1551. vaikkakin meriastrolabin perusperiaate on sama kuin arkkipendulumin, jota muinaisessa Egyptissä käytettiin rakennettaessa pyramideja. On olemassa todisteita siitä, että meriastrolabi on kehittynyt tähtitieteessä käytetystä astrolabista, koska vanhimmissa meriastrolabeissa on säilynyt joitakin merkintöjä (esimerkiksi umbra recta ja umbra vera'') vanhemmista laitteista vaikka näissä ei enää ole ollut vastaavia osia.

Meriastrolabin on syrjäyttänyt tai täydentänyt vanhempia navigaattoreiden käytössä olleita instrumentteja, kuten Jaakobinsauvaa ja kvadranttia. Meriastrolabi jäi käytöstä 1600-luvun puoleen välin jälkeen. Sen korvasi tarkemmat ja helppokäyttöisemmät laitteet kuten Davis'n kvadrantti. Säilyneet meriastrolabit ovat harvinaisia. Vuonna 1979 niitä tiedettiin löytyneen 33 kappaletta, kun vuonna 1988 tunnettiin 65 kappaletta. Mitä laajemmin meriarkeologiassa saadaan hylkyjä tutkittua, sitä enemmän niitä löytyy. Niiden raskas messinkinen rakenne takaa niiden hyvän säilyvyyden meriolosuhteissa.

Käyttö

Käytettäessä meriastrolabia navigoija nostaa laitetta renkaasta laiteen yläosassa. Tämä pitää laitteen pystysuorassa asennossa. Käyttäjä suuntaa laitteen haluamaansa kohdetta kohti. Kohdistin käännetään kohteen määräämään kulmaan ja näin saatu kulma luetaan kehän asteikolta. Katsottaessa himmeitä kohteita kuten tähtiä, navigoija katsoi kohdistimen läpi. Aurinkoa mitattaessa kohdistimen ristikon varjosta saatiin kulma.

Katso myös
oktantti
Sekstantti

Lähteet

Aiheesta muualla

Make your own mariner's astrolabe 
Example of a mariner's astrolabe in a collection. Brass. It is large – diameter 39.6 cm , depth 1.6 cm and weight 7.7 kg.

Navigointi
Mittalaitteet
Nocebo (Stam1nan albumi)

Nocebo on Stam1na-yhtyeen 8. helmikuuta 2012 ilmestynyt viides studioalbumi. Albumin nimi viittaa lumelääkkeen negatiiviseen vaikutukseen noseboon. Kappaleesta ”Valtiaan uudet vaateet” julkaistiin single ja kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Medialouhoksen Tuomas Petsalo. Albumin kannessa on kuva Kotiteollisuuden rumpalin Jari Sinkkosen rintaan tatuoidusta Stam1nan hammaslogosta.

Nauhoitus
Nocebon tuotti, äänitti ja miksasi yhdysvaltalainen Joe Barresi. Albumi äänitettiin Petrax-studiossa Hollolassa syyskuussa 2011, ja Barresi miksasi sen JHOC-studiossaan Pasadenassa.

Päävastuun albumin säveltämisestä kantoivat Antti Hyyrynen ja Pekka Olkkonen. Edellisellä Viimeinen Atlantis -albumilla sävellysdebyyttinsä Stam1nassa tehnyt Kai-Pekka Kangasmäki sävelsi tällä kertaa kaksi kappaletta. Sanoituksista vastasi Hyyrynen lukuun ottamatta Kangasmäen säveltämää ”Tavastia palamaan!” -kappaletta, jonka sanoitti Mariska. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun yhtye käytti ulkopuolista sanoittajaa. ”Nomad” puolestaan on Stam1nan ensimmäinen englanninkielinen kappale sitten yhtyeen demoaikojen.

Vastaanotto
Albumia myytiin Suomessa kultalevyyn oikeuttavat 10 000 kappaletta heti julkaisupäivänään, ja se sijoittui viikolla 7/2012 Suomen albumilistan ensimmäiseksi. Yhtye sai kultalevynsä 18. helmikuuta 2012 Finnish Metal Expo -tapahtumassa, jossa se myös esitti Nocebon kokonaisuudessaan livenä. Albumi pysyi Suomen top 50:ssä kaksitoista viikkoa.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sanoittanut Antti Hyyrynen sekä sovittanut Stam1na, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Antti Hyyrynen – laulu, kitara
 Kai-Pekka Kangasmäki – basso, laulu
 Emil Lähteenmäki – kosketinsoittimet
 Pekka Olkkonen – soolokitara
 Teppo Velin – rummut, lyömäsoittimet

Vierailijat 
 Markus Pajakkala – saksofoni, bassoklarinetti ja huilu kappaleessa ”Pirunpaska”
 Kuisma Aalto ja Tuomo Saikkonen (sekä Olkkonen ja Kangasmäki) – ”susilauma” kappaleissa ”Aivohalvaus” ja ”Rabies”

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Rumba: 
 Rytmi: 
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ”Valtiaan uudet vaateet” -musiikkivideo YouTube-sivustolla 

Stam1nan albumit
Vuoden 2012 albumit
Joe Barresin tuottamat albumit
Sakara Recordsin albumit
Dean Smith (täsmennyssivu)

Dean Smith voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

 Dean Smith, moottoriurheilija
 Dean Smith, koripallovalmentaja
 Dean Smith, yleisurheilija
Ports of Call

Ports of Call on Jack Vancen vuonna 1998 ilmestynyt tieteisromaani. Kirja muodostaa kokonaisuuden vuonna 2004 ilmestyneen romaanin Lurulu kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ports of Call. Publishers Weekly 1998. 
 Greg L. Johnson: Ports of Call. The SF Site 1998. 
 Eric Brown: Ports of Call. Infinity plus 3.3.1999. 
 Lurulu. Publishers Weekly 2005. 
 Alexander Feht: Long-awaited conclusion for the ”Ports of Call”. 2005. 
 Patrick Hudson: Lurulu. Zone-SF.com 2005. 
 Matthew Hughes: Lurulu. The SF Site 2005. 

Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit
Vuoden 1998 kirjat
Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä

Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä (YHOJ) määrittelee tietyssä maassa toimivien yritysten sidosryhmien suhteita päätöksenteossa ja vastuunkannossa. Tärkeimmät sidosryhmät ovat kunkin yrityksen johto, hallitus, osakkeenomistajat ja työntekijät. Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä on ympäristö, jossa määräytyy, millainen on eri sidosryhmien vaikutusvalta yritysten asioissa.

Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä koostuu erilaisista ajan myötä muodostuneista käytänteistä eli tavoista. Niitä voi olla esimerkiksi tapa, jota noudattaen johtokunnan jäseniä yleensä haetaan ja nimitetään tehtäväänsä. Kokonaisuuteen kuuluu myös säädöksiä, jotka koskevat tilinpitoa ja mm. yrityksen tuloksesta annettavia tietoja. Järjestelmän tärkeä osa ovat myös erilaiset valvovat viranomaiset, kuten kilpailuvirasto ja työviranomaiset. Yrityksen perustajan tai johtajan on otettava näiden – ja monien muiden – tahojen vaatimukset huomioon päätöksissään.

Yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä antaa kullekin yritykselle välineet tavoitteiden saavuttamiseen ja saavutusten seurantaan. Hyvä YHOJ antaa yrityksen hallitukselle ja johdolle sellaisia kannustimia, jotka ohjaavat heitä toimimaan yrityksen ja sen osakkeenomistajien edun mukaisesti.

Englanninkielessä yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää kutsutaan ilmauksella corporate governance. Suomenkielessä on puhuttu myös hyvästä hallintotavasta tai jopa hallinnointikoodista. Terminä yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmä on vakiintumassa, sillä sitä käytetään esimerkiksi Euroopan unionin vihreän kirjan suomenkielisessä käännöksessä.

Lähteet

Lisätietoa muualla
Corporate governance (engl. Wikipedian artikkeli).

Johtaminen

it:Corporate governance
Manavgat

Manavgat on kaupunki ja piirikunta Antalyan maakunnassa Turkissa, noin 70 kilometriä Antalyan kaupungista. Manavgatissa asuu noin 80 000 ihmistä. Köprülün kanjoni on yksi alueen nähtävyyksistä. Oymapinarin pato Manavgat-joella tuottaa alueelle sähköä.

Aiheesta muualla

Manavgatin verkkosivut  

Antalyan maakunta
Turkin piirikunnat
Turkin kaupungit
Rion sambakarnevaali

Rion sambakarnevaali on Rio de Janeirossa järjestettävä karnevaali. Se järjestetään joka vuosi laskiaisen aikaan ennen paastoa ja se on maailman suurin karnevaali yli viidellä miljoonalla vuosittaisella osallistujallaan, joista lähes miljoona on turisteja.

Festivaali on järjestetty vuodesta 1723 lähtien. Vuonna 2021 ei festivaalia järjestetä koroviruspandemian vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rio de Janeiro
Brasilian tapahtumat
Paha matka

Paha matka (bad trip, huono trippi) on yleensä hallusinogeenisten päihteiden kuten LSD:n, salvian, dekstrometorfaanin, fensyklidiinin, meskaliinin, psilosybiinisienten, kannabiksen, hulluruohojen tai dimetyylitryptamiinin käytön joskus laukaisema negatiivinen kokemus. Siitä voidaan kuitenkin puhua monien eri päihteiden, jopa alkoholin tai ekstaasin käytön yhteydessä.

Siihen voi sisältyä masennusta, pelkoja, vainoharhaisuutta, paniikkia, sekavuustila, pahoinvointia ja kehon ylikuumenemista. Paha matka saattaa kestää pidempään kuin varsinainen päihtymys ja voi myöhemmin lisätä jopa skitsofreenistyyppisen mielenterveyshäiriön riskiä. Toisaalta käyttäjät kuvaavat, että myös epämukava psykedeelimatka voi olla mielenkiintoinen mahdollisuus tutustua itseen paremmin.

Katso myös 
 HPPD
 Takauma
 Traumaperäinen stressihäiriö

Lähteet

Aiheesta muualla
 Psychedelic Harm Reduction Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies -yhdistyksen haittojenvähentämisvalistusta.
 Psychedelic Crisis FAQ: Helping someone through a bad trip, psychic crisis, or spiritual crisis - Erowid
 Crisis Intervention in Situations Related to Unsupervised Use of Psychedelics -   Stanislav Grof, M.D.
 The Psychedelic crisis (bad trip) artikkeli Drugs-forum yhteisön wikissä.
 Psychedelic Harm Reduction and Policy luento Psychedelic Science in the 21st Century konferenssista vuodelta 2010.
 Psychedelics in the Psychiatric ER - Julie Holland, M.D. luento Psychedelic Science in the 21st Century konferenssista vuodelta 2010.
 Trauma tyhjästä - Ihmiset voivat traumatisoitua omista harhoistaan Jani Kaaro 22.10.2014 Tiede.fi

Psykedeelit
Hello My Name Is

Hello My Name Is on Angelspit-yhtyeen neljäs täyspitkä albumi. Se julkaistiin lokakuussa 2011. Sitä edeltävä julkaisu oli "Hideous and Perfect" vuonna 2009.

Kappaleet 
  Cubicle
  Counterfeit
  Vermin
  Catatonic
  Monkey Byte
  Defibrillator
  Bullet Proof
  Static
  Jailbait
  Deadly
  Violence

Arvostelut 
 Regen Magazine:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Hello My Name Is discogs.com -sivustolla

Vuoden 2011 albumit
Angelspitin albumit
Jussi Lehtonen (näyttelijä)

Jussi Lehtonen (s. 1974) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.

Lehtonen valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1999. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa. Lokakuussa 2015 hän väitteli  teatteritaiteen tohtoriksi lokakuussa 2015 aiheenaan hoitolaitoksissa esiintyvän näyttelijän yleisökontakti. 

Lehtonen toimii Suomen Kansallisteatterin Kiertuenäyttämön taiteellisena suunnittelijana. Kiertuenäyttämö vie esityksiä hoitolaitoksiin ja vankiloihin sekä valmistaa dokumenttiteatteriesityksiä yhdessä eri tavoin marginalisoitujen ihmisten kanssa. Lehtosen ensimmäinen oma kiertue-esitys oli Shakespearen sonetteihin pohjautuva monologi Rakkaus ei ole ajan narri. Sen kokemusten pohjalta hän on kirjoittanut kirjan Samassa valossa – Näyttelijäntyö hoitolaitoskiertueella. Lehtosen esikoisohjaus oli yhdessä vankilasta vapautuneiden kanssa toteutettu dokumenttiteatteriesitys Vapauden kauhu, jonka ensi-ilta oli Kiasma-teatterissa marraskuussa 2015. Vapauden kauhu -projektin osallistujien kokemuksista syntyi saman niminen kirja, jonka Jussi Lehtonen toimitti.  

Syksyllä 2017 sai ensi-iltansa Lehtosen ohjaama Toinen koti -esitys, jossa näyttelivät pakolaisina Suomeen tulleet taiteilijat yhdessä Suomessa pitkään vaikuttaneiden taiteilijoiden kanssa.  Tammikuussa 2020 ensi-illassa oli Lehtosen ohjaama dokumenttiteatteriesitys Undocumented Love. 

Lehtonen on mukana Suomen Akatemian Strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittamassa ArtsEqual-hankkeessa, jossa tutkitaan taiteen mahdollisuutta edistää yhteiskunnallista tasa-arvoa. 

Lehtonen sai 2007 Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin kulttuuripalkinnon ja vuonna 2011 opetus- ja kulttuuriministeriön jakaman Suomi-palkinnon. Näkövammaisten Kulttuuripalvelun Sokeain kuunnelmaraati valitsi Lehtosen vuoden 2019 ääninäyttelijäksi kuunnelmateoksessa Punainen myrsky (käsikirjoitus Elina Hirvonen ja dramatisointi ja ohjaus Soila Valkama). Lehtonen palkittiin 12.6.2020 Helsingin kaupungin vuoden taiteilijapalkinnolla.

Elokuvarooleja Lehtosella on ollut muun muassa Olli Saarelan elokuvassa Lunastus (1997) ja Heikki Kujanpään elokuvassa Suomen hauskin mies (2018). 

Hänet tunnetaan myös ranskalaisen ja liettualaisen kirjallisuuden suomentajana. Hän on toiminut Teatterikorkeakoulussa tuntiopettajana vuodesta 2010.

Jussi Lehtosen tytär on näyttelijä Vilma Ilmatar Sippola.

Nettijulkaisuja 
Imagining what it is like to be you : challenges of a hybrid community 
Ilmaisuyhteisön tarina: ex-vankien ja taiteilijoiden yhteisö Vapauden kauhu -projektissa
 Elämäntunto: näyttelijä kohtaa hoitolaitosyleisön
 Kuviteltuja yhteisöjä Kansallisteatterissa
 Olen pakolainen, siis poliittinen henkilö
 The Syrian civil war in a theatre workshop - and how we got over it
 Maahanmuuttovirasto taiteen asiantuntijana
 Trans nature is diverse
 Let's make this prison into an art school
 Onko hulluksi tekeytymisellä hyvinvointivaikutuksia 
Toinen koti -tutkimusvideot

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Karitevoi

Karitevoi eli sheavoi on kasvirasva, jota saadaan voipuun (karitepuun, Vitellaria paradoxa) pähkinästä. Sitä käytetään laajasti kosmetiikan raaka-aineena.

Sanan etymologia
Suomeksi käytetään sekä ranskankielistä käsitettä "karitevoi" että sen englanninkielistä vastinetta "sheavoi". Sana "karite" () tulee wolofin kielisestä sanasta ghariti. Englanninkielinen nimi shea taas tulee bambarankielisestä sanasta s'í. Molemmat sanat merkitsevät alkuperäiskielessä juuri karitepuuta.

Käyttö
Karitevoita käytetään eniten kosmetiikassa, esimerkiksi kosteusvoiteiden tai hiustenhoitoaineiden ainesosana. Siitä tehdään myös saippuaa.

Karitevoita käytetään ruoanlaitossa, hiustenhoidossa, kynttilöidenvalmistuksessa sekä luonnonlääkkeiden ainesosana. Sitä käytetään myös useiden perinteisten musiikki-instrumenttien puu- ja nahkaosien huoltamisessa.

Karitevoi on vaihtoehto eläinperäiselle voille.

Valmistaminen
Perinteisillä työvoimaintensiivisillä menetelmillä valmistetaan edelleen huomattava osa maailman karitevoista.

Tuoreet karitepähkinät on kuorittava esiin hedelmälihan sisältä. Kuoritut pähkinät murskataan, paahdetaan ja jauhetaan. Rasva erotetaan lisäämällä paahdettuun pähkinäjauhoon kuumaa vettä, jolloin rasva- ja vesifaasit erottuvat toisistaan. Kuidut ja vesiliukoiset aineet poistetaan ja voita kuumennetaan edelleen, kunnes kaikki vesi on haihtunut ja saavutetaan haluttu puhtaus.

Koostumus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kosmetiikka
Kasviöljyt
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Karitébaum#Sheabutter
es:Vitellaria paradoxa#La mantequilla de Karité
Rengaslukko

Rengaslukko on mekaaninen ajonestolaite, joka on suunniteltu estämään ajoneuvon liikuttaminen. Rengaslukko koostuu kiinnikkeestä, joka ympäröi rengasta. Kiinnike estää sekä itse laitteen että renkaan irrottamisen. Väärin pysäköity auto voidaan lukita pyörälukolla paikoilleen ja lukko avata, kun pysäköintivirhemaksu on maksettu.

Rengaslukko tuli mahdolliseksi Suomessa, kun julkisen pysäköinninvalvonnan lainsäädäntö uudistui vuoden 2012 alussa. Rengaslukko voidaan asentaa, jos ajoneuvolla on ennestään viisi maksamatonta pysäköintivirhemaksua.

Saatujen kokemusten mukaan rengaslukon käyttäminen on vähentänyt väärinpysäköintiä (alkuvuosi 2012). Rengaslukko on käytössä esimerkiksi Iisalmessa, Kuopiossa, Hämeenlinnassa ja Helsingissä.

Rengaslukoksi kutsutaan myös lastauslaitureiden yhteydessä maahan kiinteästi asennettua kuorma-auton rengaslukkoa, joka estää kuorma-auton tai perävaunun ennakoimattoman liikkeellelähdön. Suomessa kuorma-autojen rengaslukkoja valmistaa Aslemetals Oy.

Lähteet

Pysäköinti
Ponnahduskirja

Ponnahduskirja eli näyttämökirja on kolmiulotteinen tai liikkuvia osia sisältävä kirja. Kolmiulotteisissa kirjoissa aukeamaa avatessa esiin nousee moniulotteinen asetelma. Liikkuvat osat voivat puolestaan toimia esimerkiksi siten, että sivun reunassa on pieniä kahvoja tai rattaita, joilla sivun elementtejä liikutellaan.

Nykyaikana ponnahduskirjat ovat yleensä suunnattu lapsille, mutta alun perin liikkuvia osia käytettiin havainnollistamaan esimerkiksi filosofisia teorioita. Ponnahduskirjojen vuorovaikutteisuus on osa interaktiivisten palveluiden kehittymistä, johon kuuluvat nykyään myös esimerkiksi videopelit ja multimedia.

Historia 
Ensimmäisen tunnetun ponnahduskirjan julkaisi 1300-luvulla kirjailija ja filosofi Ramon Llull, jossa hän käytti kirjan liikuteltavia elementtejä filosofisia teorioitaan.

1700-luvulta lähtien ponnahduskirjoja käytettiin kasvavissa määrin viihteeseen, erityisesti lapsille.

1900-luvulla ponnahduskirjojen merkittävimpiä kehittäjiä ja julkaisijoita oli amerikkalainen Waldo Hunt (1920-2009). Mainostoimistossa työskennellyt Hunt kiinnostui ponnahdustekniikasta ensin lehti- ja muun mainonnan osana. Myöhemmin 1960-luvulla hän perusti Intervisual Books -nimisen yrityksen ja ryhtyi kustantamaan "interaktiivisia kirjoja" eli ponnahduskirjoja. Huntin yritys julkaisi satoja ponnahduskirjoja, kuten esimerkiksi puolalaisen Jan Pieńkowskin palkitun Haunted House-kirjan (1979), lukuisat kirjat Disneylle sekä useita kirjoja Babar-hahmoihin liittyen. Hunttia on kutsuttu ponnahduskirjojen kuninkaaksi.

Euroopan kuuluisimpia ponnahduskirjailijoita oli tšekkiläinen Vojtěch Kubašta (1914-1992). Hän kehitteli ponnahdustekniikkaansa alun perin havainnollistaakseen tšekkiläisten sosialististen tuotteiden ominaisuuksia niiden markkinointimateriaaleissa. Kubaštan ponnahduskirjaversio Punahilkasta (1956) avasi hänen uransa ponnahduskirjailijana. Punahilkkaa seuranneina vuosina Kubaštan ponnahduskirjoja käännettiin 24 eri kielelle ja niitä myytiin 35 miljoonaa kappaletta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pop-Up and Movable Books, A Tour through Their History, Teksasin yliopisto, USA
 Pop Goes the Book, Virginian yliopiston kirjasto, USA

Kirjat
Radioisotooppinen termosähkögeneraattori

Radioisotooppinen termosähkögeneraattori (RTG) on sähköä tuottava generaattori, joka saa energiansa radioaktiivisesta hajoamisesta. Radioaktiivisen hajoamisen tuottama lämpö muunnetaan lämpösähköisessä ilmiössä termoparien avulla sähköksi. 

Laitetta on hyödynnetty virtalähteenä muun muassa satelliiteissa, avaruusluotaimissa sekä miehittämättömissä laitoksissa, kuten esimerkiksi Neuvostoliiton napapiirille rakentamissa majakoissa. Neuvostoliittolaisissa versioissa päävoimalähteenä on käytetty Strontium-90 isotooppia.

Jupiterin rataa kauemmas kulkevat avaruuslennot tarvitsevat jonkin muun virtalähteen kuin aurinkokennot. Myös Aurinkoa lähemmillä lennoilla RTG on monessa mielessä parempi ja varmempi virtalähde.

Yleisimmin käytetty ja paras radioaktiivinen aine generaattoreihin on plutonium-238, mutta on olemassa joitakin harvoja vaihtoehtojakin kuten strontium-90. Plutonium-238:n puoliintumisaika on 88 vuotta. 

Yhdysvallat aloitti Plutonium-238:n tuotannon lähes 30 vuoden tauon jälkeen 2015. Sen puute alkoi jo uhata avaruuslentojen toteuttamista. 

Euroopan avaruusjärjestöllä ei ole ydinparisto-kykyä. Esimerkiksi Philae-laskeutuja joutui osin tämä vuoksi ongelmiin.

Katso myös
Ydinparisto
Lämpösähköinen generaattori

Lähteet

Aiheesta muualla 

 RTG Heat Sources: Two Proven Materials

Generaattorit
Ydintekniikka
Podberezje (Novgorodin piiri)

Podberezje () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen M10-valtatien varrella 15 kilometriä Novgorodista pohjoiseen. Kylässä on 2 900 ja kunnassa 3 800 asukasta (vuonna 2009).

Podberezjen kunnan pinta-ala on 255,9 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Novgorodin piirin Savinon, etelässä Tšetšulinon ja Trubitšinon sekä lännessä Tjosovo-Netylskin kuntiin ja pohjoisessa Tšudovon piiriin. Pinta-alasta 72,9 % on metsää ja 18,6 % maatalousmaata. Länsirajalla virtaa Olhavajoki, johon laskevat Pitba ja Polist.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Jamnon, Mjasnoi Borin, Mostovikovin, Nekohovon, Plotišnon, Teremetsin, Tjutitsyn, Veškin, Zaharjinon kylät sekä Podberezjen asemanseutu.

M10-valtatien lisäksi kunnan kautta kulkee Novgorodin ja Tšudovon välinen rautatie (Bodberezjen ja Mjasnoi Borin asemat). Seudun pääelinkeino on maatalous. Sen lisäksi kunnassa on puunjalostus-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.

Podberezjessa on lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuinpaikat, Sergei Rahmaninovin kartano Zaharjinossa, Zaharjinon kirkko sekä toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Podberezjen kunnan sivusto 

Novgorodin alueen kylät
Novgorodin piirin kunnat
JQuery

jQuery on kaikille selaimille tarkoitettu ilmainen, avoimen lähdekoodin JavaScript-kirjasto. jQueryn syntaksi on pyritty tekemään mahdollisimman helposti ymmärrettäväksi, mikä osaltaan tekee kirjastosta erittäin suositun. jQuery sopii toimintojen käsittelyyn, animaatioiden tekemiseen, DOM-elementtien valitsemiseen ja Ajax-sovelluksien toteutukseen. jQuery julkaistiin vuonna 2006. Se on nykyään maailman suosituin JavaScript-kirjasto.

jQuery-kirjasto on erillinen JavaScript-tiedosto sisältäen kaiken tarvittavan. Se voidaan sisällyttää www-sivuun linkittämällä paikalliseen kopioon tai johonkin lukuisista julkisten palvelimien kuten Googlen tai Microsoftin kopioihin.

Esimerkki 
Esimerkki koodista joka muuttaa tunnisteella textarea_1 olevan tekstikentän korkeuden 200 pikseliin sitä klikattaessa.
 $(document).ready(function () {  
     $('#textarea_1').click(function() {
        $(this).css({"height":"200px"});
     });
 });

Lähteet

Aiheesta muualla 
 jquery.com 
 jQuery-opas (w3schools) 

JavaScript
Ohjelmakirjastot
Internet
Vapaat ohjelmistot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Niittykummun metroasema

Niittykummun metroasema on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Se otettiin käyttöön vuonna 2017 samaan aikaan muiden asemien kanssa. Asema sijoittuu Merituulentien ja Haukilahdenkadun kulmaukseen. Asema palvelee Niittykummun lisäksi Haukilahtea, jonne asemalta pääsee Länsiväylän yli.

Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.

Alun perin länsimetron hankesuunnitelmassa Niittykummun asema oli jätetty varaukseksi, koska sille ei katsottu olevan tarpeeksi käyttäjiä. Lokakuussa 2013 Espoon kaupunginvaltuusto päätti rakentaa aseman samaan aikaan muiden asemien kanssa. Päätöstä perusteltiin säästösyillä, sillä aseman rakennus metroliikenteen jo käynnistyttyä tulisi yli 20 miljoonaa kalliimmaksi.

Lemminkäinen rakensi Niittykummun metroaseman 21 miljoonan euron budjetilla. Aseman yhteyteen rakennettiin kauppakeskus Niitty, jossa toimii muun muassa ruokakauppoja sekä kahviloita ja ravintoloita.

Metroaseman ja Niitty-kauppakeskuksen päällä sijaitsevat 24-kerroksinen, 78 metriä korkea Niittyhuippu, ja sen lähelle 12-kerroksinen Niittytori-asuintorni, jonka korkeus on 42 metriä. Tornien on määrä valmistua vuosina 2017 ja 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Niittykummun metroasema Länsimetron verkkosivuilla
 Niittykummun metroasema HKL:n verkkosivuilla

Länsimetron asemat
Espoon metroasemat
Niittykumpu
City of Westminster

City of Westminster on Sisä-Lontooseen kuuluva kaupunkipiiri, joka sijaitsee Suur-Lontoon sydämessä West Endissä. Se sijaitsee Lontoon Cityn länsipuolella ja Kensington and Chelsean kaupunkipiirin itäpuolella, ja sen eteläisenä rajana on Thamesjoki. City of Westminsterin pinta-ala on 22 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin  ihmistä.

Kaupunginosa luotiin vuonna 1965, kun Westminsterin, Paddingtonin ja St Marylebonen kaupunkipiirit yhdistettiin. Sen jälkeen Westminster sai kaupunginoikeudet, joita piti ennen hallussaan pienempi Westminsterin metropolinen kaupunginosa.

Lukuisten laajojen puistojen ja avoimien paikkojen lisäksi City of Westminsterin väestötiheys on korkea. Monet yleisesti tunnetut Lontoon nähtävyydet sijaitsevat Westminsterin kaupunginosassa, kuten Buckinghamin palatsi, Westminsterin palatsi ja Downing Street 10. City of Westminster on jaettu useisiin toisistaan erottuviin alueisiin, kuten Westminsterin vanhaan poliittiseen alueeseen, johon kuuluu Westminsterin palatsi, ostosalueisiin Oxford Streetin, Regent Streetin, Piccadillyn ja Bond Streetin ympärillä, ja yöviihteen Sohon alueeseen. Kaupunginosan paikallinen viranomainen on Westminsterin kaupunginvaltuusto.

Lähteet
McLaren 12C

McLaren 12C (alkuperäinen nimi oli Mclaren MP4-12C on McLaren Automotiven valmistama superauto.
Se on kaksipaikkainen, keskimoottorinen ja takavetoinen. Autoa pidetään valmistajan erittäin suorituskykyisen McLaren F1-mallin manttelinperijänä. Auto on nimetty McLaren-formulatallin vuonna 1997 käyttämän MP4/12-mallin mukaan. Kyseisellä autolla kilpailivat Mika Häkkinen sekä David Coulthard.

Mallin julkinen ensiesittely tapahtui Goodwood Festival of Speed -tapahtumassa heinäkuussa 2010.

Moottori
12C on varustettu sitä varten suunnitellulla McLarenin M838T -moottorilla joka on 90-asteen kulmaan sijoitettu 3,8 litran "flat plane" V8-moottori kahdella turboahtimella. Moottori tuottaa 440 kW (n. 600 hv) huipputehonsa 7000 rpm käyntinopeudella, mutta silti jopa 80 % huippuväännöstä (601 Nm) on käytettävissä jo 2000 rpm käyntinopeudella.
Voimansiirto on toteutettu seitsenportaisella "Seamless Shift Gearbox" -kaksoiskytkinvaihteistolla.

F1-peräinen tekniikka
Autossa käytetään paljon Formula 1-peräistä tekniikkaa, kuten "brake steer" -järjestelmää, joka jarruttaa sisämutkan puoleista takarengasta nopean käännöksen aikana aliohjautumisen vähentämiseksi. Autossa on runsaasti hiilikuitukomposiittisia osia, 12C:n runkokin on F1-autojen tapaan hiilikuidusta valmistettu monokokki jonka etuja ovat keveys (vain n. 80 kg) ja jäykkyys.

Lähteet 

MP4-12C
Superautot
2010-luvun autot
Joonas (sarjakuva)

Joonas on Veikko Savolaisen luoma suomalainen sarjakuva. Se ilmestyi yksirivisinä strippeinä Helsingin Sanomissa vuosina 1950–1958 sekä kaksirivisinä strippeinä ensin Seurassa vuosina 1959–1961 ja sitten Kotipostissa vuosina 1961–1972. Erillisiä tarinoita näistä kertyi 30. 1970-luvulla joitakin Joonas-sarjoja julkaistiin uudestaan Sarjis-lehdessä ja sittemmin niitä on julkaistu myös albumeina.

Joonaksella oli Jonni-poika, tarinassa Jonni ja maailmanmestari. Seura-lehden jatkosarjana joskus 80-luvun puolivälissä ja sitten Suuri sarjakuvakirja 3:ssa (1986, Jalava)

Albumeita

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Timo Ronkainen: Vanha kunnon Joonas. Kvaak.fi 11.11.2004.

Suomalaiset sarjakuvat
Strippisarjakuva
Hondurasin ilmavoimat

Hondurasin ilmavoimat on osa Hondurasin asevoimia. Ne ovat toimineet lähes 80 vuotta. Ilmavoimilla on kolme tukikohtaa, jotka on nimetty varhaisten sotasankareiden mukaan: Armando Escalón Espinal (perustettu 1969), Héctor Caraccioli Moncada ja Hernan Acosta Mejia.

Ensimmäiset sotilaskoneet hankittiin Hondurasiin 1920-luvulla. Kalustoa täydennettiin toisen maailmansodan aikana, kun Honduras oli julistanut sodan akselivaltoja vastaan. Kalustoa käytettiin ja uusittiin vuonna 1957 Nicaraguaa vastaan käydyn rajaselkkauksen jälkeen sekä vuoden 1969 jalkapallosodan yhteydessä. 1970-luvulta alkaen uusia koneita on ostettu Yhdysvalloista ja Israelista.

Lähteet 

Honduras
Ilmavoimat
Artsakhin lippu

Artsakhin lippu on yksipuolisesti itsenäiseksi julistautuneen Artsakhin tasavallan kansallistunnus. Lippu on identtinen Armenian lipun kanssa pois lukien oikeassa reunassa oleva valkoinen siksak-kolmio. Tämä symboloi alueen armenialaista perintöä, kulttuuria ja väestöä, joka on erillään Armeniasta. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1992.

Lähteet 

Vuoristo-Karabah
Liput
en:Flag of Armenia#Flag of Nagorno-Karabakh