joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Luettelo baleteista

Tämä on luettelo balettiteoksista.

{|
!Nimi!!Säveltäjä!!Ensi-ilta
|-
| Bahtšisarain suihkulähde || Boris Asafjev || 
|-
| Brüggen markkinat || Holger Simon Paulli ||
|-
| Carmen || Rodion Štšedrin (Georges Bizetin musiikin pohjalta) ||
|-
| Coppélia || Léo Delibes || 1870
|-
| Don Quijote || Ludwig Minkus ||
|-
| Esmeralda || Cesare Pugni ||
|-
| Gajane || Aram Hatšaturjan || 1942
|-
| Giselle || Adolphe Adam || 1841
|-
| Joutsenlampi || Pjotr Tšaikovski || 1877
|-
| La Bayadère (Bajadeeri) || Ludwig Minkus || 1877
|-
| La Fille mal Gardée (Huonosti vartioitu tyttö) || || 
|-
| La Sylphide (Keiju) || Jean Schneitzhoeffer (Filippo Taglionin koreografia), Herman Severin Løvenskiold (August Bournonvillen  koreografia)||
|-
| Le Corsaire (Merirosvo) || Adolphe Adam || 
|-
| Les Sylphides (Chopiniana) || Frédéric Chopin ||
|-
| Kesäyön unelma || Felix Mendelssohn (koreografia George Balanchine) ||
|-
| Kevätuhri || Igor Stravinsky || 1913
|-
| Kivinen kukka || Sergei Prokofjev || 1954
|-
| Napoli || Edvard Helsted, Holger Simon Paulli, Hans Christian Lumbye ja Niels Wilhelm Gade || 1842
|-
| Pariisin liekit || Boris Asafjev ||
|-
| Paquita || Édouard Deldevez (uudistetussa versiossa myös Ludwig Minkus) || 1846
|-
| Petruŝka || Igor Stravinsky || 1911
|-
| Prinsessa Ruusunen || Pjotr Tšaikovski || 1890
|-
| Pähkinänsärkijä || Pjotr Tšaikovski || 1892
|-
| Raymonda || Aleksandr Glazunov || 1898
|-
| Romeo ja Julia || Sergei Prokofjev || 1938
|-
| Šeherazade || Nikolai Rimski-Korsakov ||
|-
| Sininen helmi || Erkki Melartin || 1931
|-
| Spartacus || Aram Hatšaturjan ||
|-
| Tuhkimo || Sergei Prokofjev || 1945
|-
| Tulilintu || Igor Stravinsky || 1910
|-
| Pas de quatre || Cesare Pugni
|-
| Pieni kyttyräselkäinen hevonen || Cesare Pugni
|-
| Manon ||

Baleteista
Baleteista
Höglund

Höglund on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Anna Höglund (s. 1958), ruotsalainen kirjailija ja kuvittaja
Anna Höglund (s. 1970), ruotsalainen kirjallisuudentutkija, väitöskirja vampyyreista
Camilla Höglund (s. 1999), suomalainen pesäpalloilija
Charlotta Höglund (s. 2005), suomalainen pesäpalloilija
Emil Höglund (1901–1973), yritysjohtaja, vuorineuvos
Erik Höglund (1932–1998), ruotsalainen lasitaiteilija ja kuvanveistäjä
Jonas Höglund (s. 1972), ruotsalainen jääkiekkoilija
Otso Höglund, suomalainen kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä
Panu Höglund (s. 1966), suomalainen verkkokirjoittaja ja suomentaja
Zeth Höglund (1884–1956), ruotsalainen sosialisti, journalisti ja Tukholman kaupungin pormestari.

Yritys
Wiik & Höglund, ks. KWH Group
Illman

Illman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Karl-Johan Illman (1936–2002), suomalainen teologi ja eksegetiikan professori
Mika Illman (s. 1968), suomalainen oikeustieteen tohtori, tuomari ja entinen valtionsyyttäjä
Ruth Illman (s. 1976), suomalainen uskontotieteilijä
Sören Illman (s. 1943), suomalainen matemaatikko.
Isotalo

Isotalo on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Antti Isotalo (1831–1911), Isoo-Antti, puukkojunkkari
Antti Isotalo (1895–1964), jääkäri
Antti Matinpoika Isotalo (1824–1906), puukkojunkkari ja saarnamies
Erik Isotalo (1778–1853), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Frans Isotalo (s. 1987), näyttelijä
Henrik Johan Isotalo (1828–1907), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Jussi Isotalo (s. 1947), Kokoomuksen puoluesihteeri, Veikkauksen johtaja
Kaarlo Isotalo (1918–1989), kirjailija
Leea Isotalo (1913–2009), pianotaiteilija ja pianopedagogi
Olli Isotalo (s. 1959), yritysjohtaja
Pentti Isotalo (1927–2021), jääkiekkoilija
Suvi Isotalo (s. 1983), laulaja-lauluntekijä, pianisti.

Muita
Markku Yli-Isotalo  (1952–2011), painija
Pentti Isotalo -palkinto, jääkiekon SM-liigan tunnustuspalkinto parhaalle linjatuomarille
Juhola

Juhola on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Johanna Juhola (s. 1978), harmonikkataiteilija
Jouka Juhola (s. 1997), jääkiekkoilija
Markku Juhola (s. 1947), pikajuoksija ja kymmenottelija
Markus Juhola (s. 1971), jalkapalloilija
Pertti Juhola (s. 1945), jääkiekkoilija
Sirkku Juhola, kehitystutkija ja professori
Vuokko Juhola (1926–2020), kansanedustaja (Kokoomus) ja opettaja

Entinen nimi
Sari Juntunen, o.s. Juhola (s. 1964), kestävyysjuoksija ja maratonin suomenmestari
Jutila

Jutila on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aarne Jutila (s. 1940), professori, tekniikan tohtori
Arimatti Jutila, kitaristi
Emil Jutila (1884–1942), maanviljelijä ja kansanedustaja (maalaisliitto)
Heikki Jutila (1857–1935), maanviljelijä, kirkonisäntä ja kirkonrakentaja
Kalle Jutila, ent. Lindfors (1891–1966), professori, diplomaatti ja kansanedustaja (maalaisliitto) ja ministeri
Karina Jutila, politiikan tutkija ja kolumnisti
Markku Jutila (s. 1966), jääkiekkoilija
Matti Jutila (s. 1943), matemaatikko ja Turun yliopiston matematiikan professori 
Saimi Jutila (1893–1949), käsityönopettaja
Timo Jutila (s. 1963), jääkiekkoilija
Unto Jutila (1944–1992), harmonikkataiteilija ja säveltäjä.
Junno

Junno on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Jarmo Junno (s. 1992), futsalpelaaja 
Juha Junno (s. 1958), Oulun Kärppien toimitusjohtaja
Maija Junno (s. 1964), näyttelijä
Tapio Junno (1940–2006), kuvanveistäjä

Entinen nimi
Kalle Tähtelä ent. Franzén, ent. Junno (1891–1919), toimittaja, kirjailija ja lentäjä
On totta

On totta on rap-artisti Tuuttimörön ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta 18. tammikuuta 2013. Albumin kappaleesta "Kantaa ottava kappa le" julkaistiin musiikkivideo marraskuussa 2012. Albumi nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan kolmannelle sijalle. Levy oli ehdokkaana Emma-gaalan vuoden 2013 hiphop-levyksi.

Kappaleet

Samplet 
 "Tee mitä lystäät" (The Blackbyrds – "Mysterious Vibes")
 "Pitkät vitut blogosfääriin" (Lowrell Simon – "Mellow Mellow (Right On)")
 "Lurjus" (Lord Infamous – "Drag 'Em From the River")
 "Lurjus" (Project Pat – "This Ain't No Game")
 "Tuuttis tulee, oletko valmis?" (Nacho Picasso – "In a Trance")

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Keskisuomalainen: positiivinen
 Redrum-187:

Lähteet 

Vuoden 2013 esikoisalbumit
Tuuttimörön albumit
DJ Kridlokkin tuottamat albumit
Patrik Koyš

Patrik Koyš (s. 24. lokakuuta 1995, Dubnica nad Vahom) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä QMJHL-junioriliigassa pelaavaa Shawinigan Cataractesia.

Lähteet
 

Slovakialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Karjula

Karjula on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Kyösti Karjula (s. 1952), kansanedustaja (kesk.)
Matti Karjula (1947–2022), taidemaalari
Noora Karjula, Noora Karma (s. 1975), taikuri ja mentalisti
Samuli Karjula (s. 1986), tietokirjailija ja yrittäjä
Suvi Karjula (s. 1987), laulaja.

Fiktiivinen henkilö:
Uuno Eemeli Karjula, everstiluutnantti romaanissa Tuntematon sotilas

Muita merkityksiä
Karjula, entisen Kurun kunnan, nyt Ylöjärven kaupungin kylä
Ruby Tuesday

”Ruby Tuesday” on vuonna 1967 julkaistu single brittiläiseltä rockyhtyeeltä The Rolling Stonesilta. ”Ruby Tuesday” julkaistiin singlen B-puolena, sillä kappale ”Let’s Spend the Night Together” oli singlen A-puoli.

”Ruby Tuesday” menestyi erittäin hyvin kaupallisesti ja on yhä hyvin arvostettu kappale. Rolling Stone -lehti listasi ”Ruby Tuesdayn” kaikkien aikojen parhaiden kappaleiden listallaan 500 Best Songs Of All Time, sijalle 310.

Lähteet

Viitteet

The Rolling Stonesin kappaleet
Vuoden 1967 kappaleet
Anu Niemi

Anu Marjatta Niemi (ent. Raipia, s. 4. heinäkuuta 1974 Kurikka) on suomalainen näyttelijä, teatteriopettaja, ohjaaja, käsikirjoittaja ja yrittäjä. Hän on näytellyt Minna Haaviston roolia televisiosarjassa Uusi päivä. Koulutukseltaan Niemi on teatteritaiteen maisteri, kasvatustieteilijä ja ilmaisutaidon opettaja.

Niemi toiminut näyttelijänä Tampereen Komediateatterissa vuosina 1996–2014 ja Porin Teatterissa 1999–2000. Niemi on näytellyt myös muun muassa Tampereen Improvisaatioteatteri Snorkkelissa ja Pyynikin kesäteatterissa. Vuosina 1996–2014 hän toimi teatteri-ilmaisun opettajana Suomen Teatteriopistossa.

Niemi on toiminut kesäkuusta 2017 alkaen toimitusjohtajana Tampereella toimivalla hyvinvointiin keskittyvällä Studio Vintillä. Yrityksen toinen omistaja on näyttelijä Sanni Haahdenmaa. Niemellä on myös koulutuksiin ja esityksiin keskittyvä HealingTHEATRE-yritys.

Yksityiselämä 
Niemi oli naimisissa ohjaaja Panu Raipian kanssa vuosina 1999–2014. Liitosta on yksi tytär (s. 2004). Niemi kihlautui rakennusarkkitehti, tenori Tero Harjunniemen kanssa kesällä 2018.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Anu Niemi suomalaisen teatterin tietopankki ILONA:ssa
 Anu Niemen profiili Tampereen Freelance-Näyttelijöiden sivuilla

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Toll Global Forwarding

Toll Global Forwarding on yksi viidestä Toll Group:n divisioonasta. Muita Toll Group:n divisioonia ovat Global Logistics, Global Express, Global Resources & Government Logistics sekä Domestic Forwarding. 

Toll Group on alun perin australialainen logistiikka- ja huolinta-alan yritys, jonka omistaa nykyään Japan Post. 

TGF Finland on osa Toll Global Forwarding:ia ja tarjoaa kansainvälistä lento- ja merirahtia, maantiekuljetuksia sekä huolinta- ja logistiikkapalveluita.

Historia 
Toll Group:n perusti Albert F. Toll Newcastlessa Australiassa vuonna 1888. Alkujaan toiminta perustui hiilen kuljetukseen hevoskärryillä. 1960-luvulla Toll yhdistyi Peko Wallsend Groupin kanssa ja erikoistui kaivostoiminnassa käytettävien tavaroiden kuljetukseen. 

Tollin toimitusjohtaja Paul Little ja hallituksen puheenjohtaja Peter Rowsthorn ostivat yrityksen 1986. Toll listattiin pörssiin 1993 Australian Stock Exchangeen. 

Tollin liikevaihto on nykyään 8 700 miljoonaa Australian dollaria (n. 6.5 miljardia euroa) ja yhtiö työllistää yli 40 000 henkilöä 55 eri maassa (2011). 

Toll Group siirtyi Japan Post:n omistukseen yrityskaupan myötä vuonna 2015.

Lähteet 
 http://www.post.japanpost.jp/index_en.html
 http://www.tollglobalforwarding.com
 http://www.tollgroup.com

Viitteet

Logistiikkayhtiöt
Australialaiset yritykset
Japanilaiset yritykset
GRRR!

GRRR! on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin vuonna 2012 ilmestynyt kokoelma-albumi. Yhtye juhlisti sillä 50-vuotista taivaltaan. Levystä on saatavilla 40, 60 tai 80 kappaleen versiot.

40 kappaleen versio 
40 kappaleen versiossa on 40 The Rolling Stonesin jäsenten valitsemaa kappaletta, joita he pitävät omina suosikkeinaan tai yhtyeen parhaina. 40 kappaleen versiossa, kappaleet on jaoiteltu sillä tavalla, että ensimmäisellä levyllä on 20 kappaletta, vuosilta 1962–1969 ja toisella albumilla kappaleita vuosilta 1971–2012. Kakkoslevyllä on kaksi täysin uutta kappaletta ”Doom and Gloom” ja ”One More Shot”, jotka julkaistiin lokakuussa 2012.

Kappaleet

2CD-painos

CD 1 
 Come On
 Not Fade Away
 It’s All Over Now
 Little Red Rooster
 The Last Time
 (I Can’t Get No) Satisfaction
 Get Off of My Cloud
 As Tears Go By
 19th Nervous Breakdown
 Have You Seen Your Mother Baby, Standing in the Shadow
 Paint It, Black
 Let’s Spend the Night Together
 Ruby Tuesday
 Jumpin’ Jack Flash
 Street Fighting Man
 Sympathy for the Devil
 Honky Tonk Women
 You Can’t Always Get What You Want
 Gimme Shelter
 Wild Horses

CD 2 
 Brown Sugar
 Tumbling Dice
 It’s Only Rock ’n’ Roll (But I Like It)
 Angie
 Fool to Cry
 Beast of Burden
 Miss You
 Respectable
 Emotional Rescue
 Start Me Up
 Waiting on a Friend
 Happy
 Undercover of the Night
 Harlem Shuffle
 Mixed Emotions
 Love Is Strong
 Anybody Seen My Baby?
 Don’t Stop
 Doom and Gloom
 One More Shot

Kokoonpano 
 Mick Jagger (kaikki kappaleet) – laulu, huuliharppu, kitara, kosketinsoitin, lyömäsoittimet
 Keith Richards (kaikki kappaleet) – kitarat, laulu (kappaleet "Happy", "You Got the Silver" ja "Salt of the Earth (ensimmäinen säkeistö)), kosketinsoitin, bassokitara, lyömäsoittimet
 Charlie Watts (kaikki kappaleet) – rummut, lyömäsoittimet
 Brian Jones (1962–69) – kitara, huuliharppu, kosketinsoitin, lyömäsoittimet, taustalaulu, banjo, sitar, mandoliini, bassokitara, nokkahuilu, dulcimer, saksofoni, klarinetti, marimba, xylofoni, kellopeli, harppu, tambura, tabla, kazoo, autoharp, vibrafoni
 Bill Wyman (1962–92) – bassokitara, kosketinsoitin, taustalaulu, lyömäsoittimet
 Mick Taylor (1969–74) – kitara, taustalaulu
 Ronnie Wood (1975–present) – kitara, taustalaulu

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 GRRR! discogs.com -sivustolla

Vuoden 2012 kokoelma-albumit
The Rolling Stonesin kokoelma-albumit
Abd-ul-Aziz (sulttaani)

Abd-ul-Aziz (, )‎ (8. helmikuuta 1830 – 4. kesäkuuta 1876) oli 32. Osmanien valtakunnan sulttaani ja 111. islamin kalifi.
Abd-ul-Aziz oli Mahmut II:n poika ja Abd-ul-Mejidin veli. Hänen veljensä kuoli 25. kesäkuuta 1861 ja otti veljensä paikan 31-vuotiaana.

Abd-ul-Azizilla oli kuusi vaimoa: Dürr-i Nev Baş, Hayran-î-Dil, Eda-Dil, Neş’erek (Nesrin), Gevheri, Yıldız (Gözde).

Aiheesta muualla 

Osmanien hallitsijat
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1876 kuolleet
Elling

Elling on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut norjalainen, Petter Næssin ohjaama elokuva. Se kertoo äitinsä luona aikuiseksi asuneesta neuroottisesta runoilijasta Ellingistä ja seksihullusta mutta vähä-älyisestä Kjell Bjarnesta, jotka viranomaiset osoittavat asumaan samaan tukiasuntoon Oslossa. Elokuva oli ehdolla parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkintoon. Se sai jatko-osan Äidin Elling vuonna 2003.

Lähteet  

Norjalaiset elokuvat
Vuoden 2001 elokuvat
Norjalaiset draamaelokuvat
Mustan komedian elokuvat
Walls and Bridges

Walls and Bridges on John Lennonin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Albumi nousi Yhdysvaltojen albumilistalla ensimmäiselle sijalle. Vaikka Lennonin aiemmatkin albumit olivat nousseet listaykkösiksi, tällä albumilla on Lennonin ensimmäinen listaykkös-single, Whatever Gets You thru the Night. Edellä mainitun ohella albumin klassikoiksi on noussut kappale #9 Dream. Lennonin 11-vuotias poika, Julian Lennon soittaa rumpuja albumin viimeisellä raidalla. Julian oli oppinut soittamaan rumpuja isänsä antaman joululahjan, rumpukoneen myötä.

Kappaleet 
A-puoli

B-puoli

Kokoonpano 
 John Lennon – laulu, kitarat, piano, viheltäminen, lyömäsoittimet
 Ken Ascher – sähköpiano, klavinetti, mellotron
 Jim Keltner – rummut
 Arthur Jenkins – lyömäsoittimet
 Nicky Hopkins: piano
 Klaus Voormann: bassokitara
 Bobby Keys: tenorisaxofoni
 Jesse Ed Davis: kitarat
 Eddie Mottau: akustinen kitara

Vierailevat muusikot:
Julian Lennon: rummut kappaleessa 12
Elton John: piano ja harmonialaulu kappaleessa 2, Hammond-urut ja taustalaulu kappaleessa 8
Harry Nilsson: taustalaulu kappaleessa 3
Joey Dambra, Lori Burton ja May Pang: taustalaulu kappaleessa 7.

John Lennonin albumit
Vuoden 1974 albumit
Ilhéu Caroço

Ilhéu Caroço (myös nimellä Ilhéu Boné de Jocquei) on saari São Tomé ja Príncipessä Guineanlahdessa Atlantin valtameressä. Saari sijaitsee muutaman kilometrin päässä suuremmasta Príncipen saaresta kaakkoon. Tuliperäinen Ilhéu Caroço on muodoltaan pyöreä ja se muistuttaa jockeyn kypärää (), jonka ansiosta saarta kutsutaan myös nimellä Ilhéu Boné de Jocquei.

Ilhéu Caroçolla kasvaa öljypalmuja. Saarella tavataan usein esimerkiksi guineanlahdenhemppoja ja pikkutropiikkilintuja. Ilhéu Caroçon vesillä elää muun muassa säppikaloja, välskärikaloja, barrakudia, vasarahaita, karppikaloja ja kuningasmakrilleja. Saari on sukelluskohde.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kuva saaresta

São Tomé ja Príncipen saaret
Amora

Amora U6 on 1949 Turun Veneveistämöllä Ruissalossa rakennettu Utö-risteilijä. Tämä purjeveneen omisti ensimmäiseksi Effoan johtaja, varakommodori Birger Krogius. 2009 lähtien Amora on ollut turkulaisessa merenkulkukeskus Forum Marinumissa.

Veneen tietoja:
pituus 12,35 m
leveys 2,72 m
syväys 1,75 m
uppouma 6,5 tn 
purjepinta-ala 48 m².

Lähteet

Aiheesta muualla 
Amora U6, Kari Voutilainen - kuvia Amorasta

Suomalaiset purjelaivat
Forum Marinum
Suomen museolaivat
Raimo Lammi

Raimo Allan ”Rape” Lammi (17. joulukuuta 1935 Pohjois-Pirkkala – 7. heinäkuuta 2005) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi neljä kautta SM-sarjassa.

Lammi edusti kasvattajaseuraansa, tamperelaista Pispalan Tarmoa SM-sarjassa vuosina 1952–1954 ja 1956. Viimeinen kausi oli Lammin tehokkain: hän pelasi 20 ottelussa 2,4 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla.

Vuosina 1978–1982 Lammi valmensi Tampereen Pyrintöä, joka saavutti Lammin valmennusaikana kahdesti SM-hopeaa.

Lammi suoritti TUL:n valmentajakoulun ja SVUL:n valmentajaseminaarin. Lammi toimi myös Tarmon, piirin, ja TUL:n liittojoukkueen valmentajana ja erotuomarina mm. SM-sarjaotteluissa. Raimo Lammi on kuulunut piirin ja TUL:n koripallojaostoihin, Tarmon, Tampereen Työväen Uimarien ja SVUL:n Hämeen piirin koripallovalmentajakerhon johtokuntiin. Lammi saavutti sekä koripallossa että vesipallossa TUL:n hopea- ja pronssimitaleja. 

Lammi työskenteli sähköasentajana. Lammin kotipaikkakunta oli Tampere.

Lähteet 
 Raimo Lammi baskethotel.com

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Suomalaiset koripallovalmentajat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Kauppakeskus Puuvilla

Kauppakeskus Puuvilla on Porin keskustan läheisyydessä Isosannan kaupunginosassa sijaitseva kauppakeskus. 

Se on rakennettu pääosin entisen Porin puuvillatehtaan vuonna 1981 tulipalossa tuhoutuneen kutomon paikalle. Kauppakeskuksen rakennustyöt aloitettiin marraskuussa 2012.  Keskus avautui 30. lokakuuta 2014. Vuonna 2017 Puuvilla valittiin vuoden kauppakeskukseksi Suomessa. 

Puuvilla on Satakunnan suurin kauppakeskus ja koko maassa se sijoittuu kymmenen suurimman joukkoon. Sen rakennuttajina toimivat Renor Oy ja eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen. Pääurakoitsijana oli Skanska. Rakennushankkeen investointiarvo oli noin 130 miljoonaa euroa. Rakentamisessa panostettiin erityisesti energiatehokkuuteen ja Puuvilla olikin KTI Kiinteistötiedon tutkimuksen mukaan vuonna 2017 Suomen vähäpäästöisin kauppakeskus. 

Kauppakeskuksen suurimpana toimijana oleva Ruokakesko Oy vuokrasi noin 7 000 neliön liiketilan K-Citymarket -ruokakauppaa varten. Yhteensä liiketilaa Puuvillassa on 43 000 m². Liikkeitä Puuvillassa on yli 60 ja 2000 maksutonta pysäköintipaikkaa. 

Puuvilla muodostaa kauppakeskuksen ohella kaupunkikorttelin, joka yhdistää toimintaympäristön niin eri alojen yrityksille kuin koulutusorganisaatioille ja julkisen sektorin palveluyksiköille. Puuvillan yhteydessä toimii esimerkiksi Pohjois-Porin terveysasema ja hammashoitola sekä Keskushammashoitola. Lisäksi Puuvillassa on myös kirjasto. 

Kauppakeskuksen keskellä sijaitsevalla aukiolla järjestetään tapahtumia, ja se on myös yksi vuosittain Porissa järjestettävän SuomiAreenan keskustelupaikoista. 

Vuonna 2018 kauppakeskukseen suunniteltiin mittavia laajennuksia.  Marraskuussa 2018 kahvilaketju Espresso House avasi keskuksen katutasoon noin 300 neliömetrin ja 140 asiakaspaikan kahvilan.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kauppakeskus Puuvillan kotisivut

 

Porin kauppakeskukset
Isosanta
Uskollinen Bobby

Uskollinen Bobby () on John Hendersonin ohjaama brittiläinen seikkailuelokuva vuodelta 2005. Elokuvan pääosissa ovat James Cosmo, Oliver Golding, Gina McKee, Sean Pertwee, Greg Wise, Thomas Lockyer ja Christopher Lee.

Tositarina Bobby-nimisestä terrieristä, joka 1800-luvun Edinburghissa vartioi vuosia isäntänsä hautaa ja joutui huimiin seikkailuihin.

Alkuperäinen Greyfriars Bobby oli skyenterrieri Eleanor Atkinsonin romaanissa. Tarinasta on tehty aiemmin elokuva Iloinen hännänheiluttaja (Greyfriars Bobby) vuonna 1961.

Näyttelijät

Tuotanto
Uskollisen Bobbyn käsikirjoittivat ohjaaja John Henderson, Richard Mathews ja Neville Watchurst. Elokuvan tuotti Christopher Figg ja Alex Swan Piccadilly Picturesille ja The Oxford Film Companylle.

Uskollinen Bobby kuvattiin Skotlannissa ja Englannissa Lancashiren Burnleyssa 6 miljoonan punnan budjetilla.

Julkaisu
Uskollinen Bobby sai ensi-iltansa Cannes Film Marketilla Ranskassa 11. toukokuuta vuonna 2005. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa San Diegon lastenelokuvajuhlilla 29. lokakuuta 2005. Kotimaassaan Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 16. marraskuuta 2005 Lontoon lastenelokuvajuhlilla.

Uskollinen Bobby pääsi ensimmäisen kerran teatterilevitykseen Irlantiin 10. helmikuuta vuonna 2006. Isossa-Britanniassakin elokuva pääsi teatterilevitykseen samana päivänä. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa Seattlen elokuvajuhlilla 28. toukokuuta vuonna 2006. Uskollinen Bobby julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 10. huhtikuuta vuonna 2007. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen, mutta elokuva esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 12. helmikuuta vuonna 2012.

Elokuvan nimikkeenä on he Adventures of Greyfriars Bobby Ison-Britannian ja Yhdysvaltain DVD-julkaisuissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 2005 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset seikkailuelokuvat
Perhe-elokuvat
Elokuvat koirista
Bradbury Building

Bradbury Building on vuonna 1893 rakennettu arkkitehtoninen maamerkki Los Angelesissa. Talon rakennutti kaivosmiljonääri Lewis L. Bradbury ja sen suunnitteli George Wyman.  

Rakennus tunnetaan ertityisesti lasikattoisesta keskiatriumistaan.  

Bradbury Building on ollut lukuisten elokuvien, televisiosarjojen ja muiden fiktioteosten tapahtumapaikka. Sitä on hyödynnetty erityisesti tieteisfiktiossa. Esimerkiksi Blade Runnerin tunnettu loppukohtaus tapahtuu rakennuksen katolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Public Art in L.A. – Bradbury Building, A History 
 Los Angeles Conservancy  

Los Angelesin rakennukset ja rakennelmat
National Register of Historic Places -kohteet Los Angelesissa
Ildar Fatšullin

Ildar Rajilevitš Fatšullin (s. 16. lokakuuta 1982 Tatrin, Venäjä) on Venäjää edustava mäkihyppääjä. Etniseltä taustaltaan hän on tataari.

Fatšullin hyppäsi ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Kuopiossa, Suomessa 28. marraskuuta 1999. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija Oberstdorfissa, Saksassa 30. joulukuuta 2001. Se on myös hänen ainoa maailmancup-sijoituksensa kymmenen parhaan joukossa. Arvokisoissa Fatšullinin paras saavutus on 11. sija normaalimäen maailmanmestaruuskilpailussa Lahdessa 2001.

Arvokisat 
Olympialaiset:
 2002: 35. (suurmäki)
 2006: 44. (normaalimäki), 41. (suurmäki), 8. (joukkue-/suurmäki)

Maailmanmestaruuskilpailut:
 2001: 11. (normaalimäki), 46. (suurmäki)
 2005: 31. (normaalimäki), 32. (suurmäki), 5. (joukkue-/normaalimäki), 6. (joukkue-/suurmäki)

Lentomäen Maailmanmestaruuskilpailut:
 2000: 40.
 2006: 32., 7. (joukkuemäki)

Lähteet 
 FIS

Viitteet 

Venäläiset mäkihyppääjät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Mehmet Görmez

Mehmet Görmez (s. 1959 Gaziantepin maakunta) on turkkilainen islamilainen uskonoppinut. Hän sai vuonna 2003 nimityksen Turkin Uskonnollisten asioiden viraston varapuheenjohtajaksi ja vuonna 2010 puheenjohtajaksi. Hän on toiminut rukouksen johtajana ja saarnaajana Ankarassa. Görmez on filosofian tohtori ja professori. Hän opiskeli Ankaran yliopistossa ja on sittemmin muun muassa opettanut Ahmet Yesevin yliopistossa sekä tehnyt tutkimustyötä Isossa-Britanniassa. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Turkkilaiset uskonnolliset johtajat
Imaamit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Santa Sangre

Santa Sangre on suomalaisen black metal -yhtyeen Soulgrindin ensimmäinen EP-levy. Se on julkaistu vuonna 1993 levymerkillä Malodorous Mangled Innards Records.

Kappaleet 
A-puoli

B-puoli

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1993 EP:t
Soulgrindin albumit
Nanjingin satama

Nanjingin satama () on suuri jokisatama Kiinan Nanjingissa Jangtsejoen alajuoksulla, noin 300 kilometrin päässä joen suulla olevasta Shanghaista.

Satama on yksi Kiinan yhdeksästä vuonna 2011 yli 100 miljoonaa tonnia rahtia vuodessa käsitelleestä jokisatamasta ja tärkeä  Jiangsun maakunnan liikenteessä.

Vuonna 2010 Nanjingin satama sijoittui 93. sijalle amerikkalaisten satamaviranomaisten laatimalla konttisatamien maailmanlistalla. Sama lista kuitenkin "unohti" listata tämän maailmanluokan sataman kokonaisrahtimäärän, joka toisen lähteen mukaan oli tuolloin jo 147 miljoonaa tonnia ja vuonna 2011 jo 171 miljoonaa tonnia.

Lähteet

Aiheesta muualla
Satamayhtiön kotisivut  (njp.com.cn)
Nanjingin sataman tilanne AIS:n mukaan  (marinetraffic.com)
Nanjing Cargo Ports and Harbors  (jiangsu.net)

S
Satama
Kiinan satamat
Kawasaki Ki-102

Kawasaki Ki-102 on toisen maailmansodan aikainen raskas hävittäjälentokone. Se oli kaksimoottorinen ja potkurikäyttöinen. Konetyyppi suunniteltiin ja valmistettiin Japanissa, ja sen b-muunnosta käytettiin rynnäkkötehtäviin. Siinä oli lentokoneeseen raskas 57 mm tykki. Lentokoneen saavuttama lakikorkeus 11 000 metriä oli riittävä sinänsä, torjumaan korkealla lentäviä yhdysvaltalaisten B-29-pommittajalauttoja. Huippunopeus oli 580 km/h, joka saman suuruinen B-29 -raskaan pommikonetyypin kanssa.

Konetyypin Mitsubishi Ha-112 Ru -tähtimoottorit olivat 1 500 hevosvoiman tehoiset.

Liittoutuneet käyttivät tästä lentokoneesta tyyppitunnusta Randy. Konetyyppiä valmistettiin alle 300 koneyksilöä ja käytettiin vähän, eikä se ottanut osaa suuriin ratkaisutaisteluihin: Japanin kotirintamaa ja Okinawaa lukuun ottamatta. Ki-102 palveli rynnäkkötehtävien lisäksi yöhävittäjänä.

Lähteet
Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s. 148)

Viitteet

Ki-102
Japanilaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet
The Origins of the Paganblood


The Origins of the Paganblood on suomalaisen metalliyhtyeen Soulgrindin seitsemäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2005 levymerkillä Holy Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Agathon the Beast – rummut
 Azhemin – kosketinsoitin, laulu
 Whisper Lilith – laulu
 Lord Heikkinen – kitara 
 JP Immonen – basso 

+

 Roope Latvala – soolokitara

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 albumit
Soulgrindin albumit
Into the Dark Vales of Death


Into the Dark Vales of Death on suomalaisen Soulgrind-metalliyhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Holy Records.

Kappaleet

Kokoonpano 

Yhtye
 Whisper Lilith – laulu
 Lord Heikkinen – kitara, basso, laulu, kansitaide, sanoitus
 Agathon the Beast – rummut, laulu
 Azhemin – kosketinsoitin, laulu 

Vierailevat muusikot
 Louhi the Beast – lyömäsoittimet kappaleessa 6
 Roope Latvala – soolokitara

Tuotanto
 Doctor Coxx – äänittäjä
 Mika Jussila – masteroija
 Tasse Taskinen – valokuvat

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 albumit
Soulgrindin albumit
Sisä-Suomen suurjärvi

Sisä-Suomen suurjärvi (myös Keski-Suomen Suurjärvi tai Suurjärvi) on muinainen suurjärvi kivikaudella noin 5100−4900 eaa., joka käsitti Muinais-Päijänteen ja Saimaan sekä niitä pohjoisessa yhdistävät vesistöt.

Saimaan ja Päijänteen yhdistyminen

Järvialtaiden yhdistyminen 
Muinaiset Saimaa ja Päijänne olivat aluksi syviä lahtia suuressa Itämeren makeanveden Ancylus-vaiheen järvialtaassa. Muinais-Saimaa kuroutui itsenäiseksi järveksi useassa laajenevassa vaiheessa 8900 eaa. lähtien. Noin 7500 eaa. Muinais-Saimaan laskujoki siirtyi Suomenselän kohdalle Pielavedelle, mistä se laski vetensä Itämereen nykyisen Päijänteen kohdalla olevaan lahteen. Muinainen Päijänne syntyi noin 6500 eaa., kun lahti kuroutuu lopulta umpeen Kalajoen kohdalla. Kuroutumiskohdan lyhyen joen kautta purkautuivat sekä Muinais-Saimaan että Päijänteen vedet. Yhdessä nämä suurjärvet muodostivat yhtenäisen vesistöalueen, joka käsitti koko silloisen Järvi-Suomen ja Keski-Suomen.

Maankohoaminen nosti järvien luoteispäätä nopeammin kuin niiden kaakkoispäätä. Kohoamisen epätasaisuus kallisti järvialtaita niin, että vesi kerääntyi etelään. Pohjoisrannat mataloituivat ja etelärannat tulvivat, jolloin niiden rannat painuivat veden alle. Muinais-Päijänteen luusua mataloitui. Tämä nosti Päijänteen pinnan Saimaan tasolle, jolloin järvien välinen joki muuttui virtaavaksi salmeksi noin 5100 eaa. Järvet olivat nyt yhtyneet yhtenäiseksi järvialtaaksi, jonka topografia oli sokkeloinen ja hyvin pitkä.

Järvialtaan jakautuminen 
Suurjärvivaihetta kesti ilmeisesti pari sataa vuotta. Tänä aikana järviallas kallistui edelleen laajentuen etelään. Maankohoaminen nosti samalla luoteispään saaria vedestä ja Pielaveden salmiyhteys kaventui uudelleen joeksi, jolloin järvet muodostivat taas erilliset järvialtaat. Tämä saattoi tapahtua äkillisesti, kun Heinolanharju puhkesi noin 4900 eaa. (eli 6 000 BP) ja Päijänteen vesi laski nopeasti.

Lähteet

Viitteet 

Päijänne
Saimaa
Muinaiset järvet
Knut Furuhjelm

Sten Knut Johan Furuhjelm (23. heinäkuuta 1813 Urjala – 26. marraskuuta 1892 Helsinki) oli suomalainen lääninkuvernööri, valtiopäivämies ja  senaattori.

Furuhjelmin vanhemmat olivat Honkolan kartanon omistanut eversti Elis Furuhjelm ja Lovisa Avellan. Furuhjelm opiskeli Uppsalan ja Helsingin yliopistoissa ennen kuin aloitti sotilasuransa alivänrikkinä Suomen kaartissa vuonna 1832. Hän yleni 1834 vänrikiksi, 1838 luutnantiksi, 1846 kapteeniksi, 1852 everstiluutnantiksi ja 1854 everstiksi, ja osallistui vuosina 1837–1838 sotaan Kaukasiassa. Oolannin sodan aikana Furuhjelm nimitettiin vuonna 1854 Ahvenanmaan siviilihallinnosta vastanneeksi varakuvernööriksi ja hänet määrättiin auttamaan Bomarsundin linnoituksen puolustuksessa. Hän komensi Bomarsundin vahvistukseksi Turusta lähetettyjä Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonan kahta komppaniaa. Hän jäi samana vuonna Bomarsundin antautuessa brittien vangiksi ja joutui olemaan sotavankeudessa Ranskassa, kunnes pääsi palaamaan vankienvaihdossa seuraavana vuonna.

Furuhjelm oli Kuopion läänin väliaikainen kuvernööri vuodesta 1855 ja vakinainen kuvernööri vuodesta 1858, jolloin hän erosi virallisesti armeijasta. Hän oli senaatin sotilastoimituskunnan päällikkö vuosina 1862–1882. Furuhjelmin senaattorikaudella Suomen suuriruhtinaskunta sai oman asevelvollisen sotaväen. Hän osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1877–1878 ja sai vuonna 1872 salaneuvoksen arvonimen.

Furuhjelmin poika oli Oulun läänin kuvernööri Edvard Furuhjelm ja veli Viktor Furuhjelm.

Lähteet

Suomalaiset senaattorit
Kuopion läänin maaherrat
Suomalaiset everstit
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1813 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Johan Otto Vladimir Furuhjelm

Johan Otto Vladimir Furuhjelm (1. kesäkuuta 1819 Turku–5. kesäkuuta 1883 Pietari) oli Venäjän armeijan kenraaliluutnantti ja Suomea koskevien venäläisten asiakirjojen keräilijä. Suurin osa hänen keräämästään aineistosta on Valtionarkiston Furuhjelmin kokoelmassa. Hän testamenttasi merkittävän rahasumman Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle.

Hänen isoisänsä oli Nuutajärven lasitehtaan omistaja Johan Furuhjelm.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Suomalaiset lahjoittajat
Vuonna 1819 syntyneet
Vuonna 1883 kuolleet
Hertzböle

Hertzböle on  suomalainen dokumenttisarja, jonka on luonut Eero Wallén. Hertzböle esitettiin Yle Fem -kanavalla ensimmäisen kerran touko-kesäkuussa 2011 ja uusintana ajalla joulukuu 2012 – tammikuu 2013.

Sarja kertoo Kemiönsaarella asuvan Holmströmin yrittäjäperheen kiireisestä arjesta. Eero Wallén on seurannut perheen elämää vuodesta 2005 lähtien. Sarjan ensimmäisessä jaksossa eletään tammikuuta 2010. 

Perheen isä Magnus on koneyrittäjä, joka muun muassa tekee kaivutöitä ja talvisin auraa lunta. Perheen äiti Petra on töissä Taalintehtaan päiväkodissa. Perheeseen kuuluu kolme lasta, esikoinen Ronny, René ja kuopus Robin, jotka vuonna 2010 ovat noin 10–20-vuotiaita. René on juuri saanut traktoriajokortin ja auttaa isäänsä lumen aurauksessa.

Sarja on saanut nimensä Hertzbölen tilasta, jolla Holmströmien perhe on asunut 13 vuoden ajan.

Hertzbölen asukkaiden lisäksi sarjassa esiintyvät muun muassa viiden kilometrin päässä Hertzbölestä asuvat Magnuksen vanhemmat Lasse ja Maj-Lis Holmström sekä Petran veli Pedro Karlsson. Poikansa tavoin Lasse tekee talvisin lumitöitä vaikka onkin jo eläkeläinen. Pedro puolestaan on voimailija, joka voitti Suomen vahvin mies -tittelin vuonna 2010.

Sarjassa on kuusi jaksoa: 
 Hertzböle: pitkät päivät – kesto 28 min
 Hertzböle: pääkallonpaikka – kesto 24 min
 Hertzböle: jääräpää – kesto 28 min
 Hertzböle: peliautomaatti – kesto 28 min
 Hertzböle: aamukankeutta – kesto 29 min
 Hertzböle: kaikki yhdessä – kesto 28 min

Suomalaiset dokumenttiohjelmat

Aiheesta muualla
Svenska Yle Arkivet: Hertzböle
Linköping IBK

Linköping IBK on vuonna 1987 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Linköpingista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla miesten Superliigassa ja naisten edustusjoukkue pelaa naisten Superliigassa. Miesten edustusjoukkueessa pelaa kaudella 2012-2013 suomalainen Oscar Hänninen.

Aiheesta muualla
Linköping IBK - Seuran kotisivu 

Linköpingin kunta
Ruotsalaiset salibandyseurat
The Tuoni Pathway


The Tuoni Pathway on suomalaisen metalliyhtyeen Soulgrindin yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Femme Metal Records.

Kappaleet

Kokoonpano 

Yhtye
 Whisper Lilith – laulu
 Lord Heikkinen – kitara, kansitaide, tuottaja
 Tony Bite – kitara
 Tapio Wilska – basso
 Agathon the Beast – rummut
 Azhemin – kosketinsoitin, laulu

Vierailevat muusikot
 Roope Latvala – kitarasoolot kappaleissa 2 ja 8
 Sir Ville Eino Heikkinen – kuorolaulu
 Tomi Pihlajamaa – kuorolaulu
 Louhi the Beast – kuorolaulu

Tuotanto
 Pirkka Rännäli – masteroija
 Jarno Hänninen – tuottaja (laulu)
 Tapio Wilska – valokuvat
 Sirpa Heikkinen – valokuvat

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Miasma:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2010 albumit
Soulgrindin albumit
Rizhaon satama

Rizhaon satama (, LOCODE: CN RZH) on Kiinan itäosassa sijaitsevan Shandongin maakunnan miljoonakaupunki Rizhaon suursatama Keltaisenmeren rannalla. Satama on verrattain nuori – sen rakentaminen aloitettiin 1982 ja toiminta käynnistettiin vuonna 1986. Sataman toimintaa valvoo maakunnan alainen Rizhaon satamahallinto. Satama-alueiden operatiivisesta ahtaustoiminnasta on useimmilla laiturialueilla vastannut vuodesta 2003 lähtien Shanghain pörssissä noteerattu pörssiyritys Rizhao Port Co., Ltd.

Maailmanluokan rahtisatama
Rotterdamin sataman laatimalla satamalistalla Rizhao oli listattu 252,6 miljoonan tonnin rahtimäärällään vuonna 2011 maailman 14. suurimmaksi satamaksi. 

Rizhaon sataman käsittelee erityisesti irtotavaraa, kuten malmia, hiiltä ja viljaa. Vuonna 2010 kuivan irtotavaran ja yleisrahdin osuus sataman rahtimäärästä arvioitiin olevan 92 % ja nestebulkin 3 %. Konttiliikenne muodosti vain 5 % osuuden tavaravirrasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Satama-alueella olevat alukset (AIS-tietojen mukaan)  (marinetraffic.com)
Near-port economy rises around Rizhao (2010)  (chinadaily.com.cn)
Rizhao has future as link in Eurasian trade chain (2012)  (chinadaily.com.cn)
Introduction of Rizhao Port  (chinaports.org)
Rizhao Port Group Co., Ltd.  (rzport.com)
Hiili- ja koksikuljetuksesta vastaavan yrityksen sivu satamasta  (port.sxcoal.com)
Rizhao Port Logistics  (rzgwl.cn)

Satama
Kiinan satamat
GC Unihockey

Grasshopper Club Zürich Unihockey on vuonna 1886 perustetun sveitsiläisen Grasshopper Club Zürich -urheiluseuran salibandyjaosto. Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2012-2013 maan korkeimmalla sarjatasolla Swiss Mobiliar Leaguessa. Miesten edustusjoukkueessa ei pelannut yhtään suomalaista kaudella 2012-2013 Lauri Kapasen siirryttyä Alligator Malansin riveihin.

Miehet

Miesten edustusjoukkue kaudella 2012-2013

Aiheesta muualla
 GC Zürich Unihockey - Seuran kotisivut 

Sveitsiläiset salibandyseurat
Zürichin urheilu
Linnansilta (Pori)

Linnansilta () on Porin keskustassa Kokemäenjoen ylittävä silta. Se valmistui vuonna 1974 ja se rakennettiin Freivorbau-menetelmällä. Teräsbetonirakenteinen silta sijaitsee kaupungin ydinkeskustan ja Aittaluodon kaupunginosan välissä. Se on liikennemääriltään suurin joen pohjoispuolelle johtava silta Porissa. 

Sillan valmistuttua sille johdettiin keskustan halki Yrjönkatua ja Porinsiltaa pitkin kulkenut valtatie 8:n liikenne. Linnansilta sekä Vähälinnankatu olivat osa valtatietä aina vuoteen 1986 saakka, jolloin valmistui Porin läntinen ohitustie eli Länsitie.

Linnansilta sijaitsee kohdassa, jossa joen etelärannalla toimi vuosisatojen ajan Porin laivaveistämö. Se oli perustettu jo vuonna 1572 ja jatkoi toimintaansa 1900-luvun alkuun saakka. Sillan kupeessa joen eteläpuolella on myös vuonna 1863 valmistunut Keski-Porin kirkko puistoineen. Sillan pohjoispuolella puolestaan sijaitsee historiallisesti arvokas Porin konepajan vanha teollisuusmiljöö. Nimensä Linnansilta on saanut linnasta, jonka kaupungin perustaja Juhana Herttua suunnitteli rakentavansa nykyisen kirkon läheisyyteen. Linnan rakennustöitä ei kuitenkaan milloinkaan aloitettu.

Lähteet
Kokemäenjoen käyttötieto
Puolensadan sillan Kokemäenjoki, Satakunnan Kansa 11.8.2002.

Kokemäenjoen sillat
Porin sillat
Suomen tieliikennesillat
Länsitie

Länsitie eli Porin läntinen ohikulkutie on vuonna 1986 valmistunut noin 5,3 kilometrin pituinen Valtatie 8:n ja E8-tien osuus. Ohitustie kulkee Porin keskustan länsipuolella Kokemäenjoen suiston halki. Kaksiajorataisen Länsitien liikennemäärä on noin 10 200 ajoneuvoa vuorokaudessa (2010).

Historia
Turun ja Oulun välinen reitti nimettiin valtatie 8:ksi vuonna 1938. Porin kohdalla se kulki kaupungin ydinkeskustan kautta aina Länsitien valmistumiseen saakka. Valtatie 8 halkoi kaupungin muun muassa kauppatorin ohitse kulkevaa Yrjönkatua pitkin, jonka jälkeen se ylitti Kokemäenjoen kapeaa Porinsiltaa myöden. Tämän jälkeen valtatie jatkoi kohti pohjoista Isosannan ja Toejoen kaupunginosien kautta. Vuonna 1974 avattiin moderni ja leveämpi Linnansilta, jolle valtatie 8:n liikenne ohjattiin. Samalla sen reitti siirrettiin Yrjönkadulta pari korttelia idempänä kulkevalle Vähälinnankadulle. 

Porin ohitustien suunnittelu aloitettiin 1970-luvun jälkipuoliskolla. Varsinaiset rakennustyöt pääsivät käyntiin 1980-luvun alkuvuosina ja tie valmistui lopulta vuonna 1986.

Reitti
Rauman suunnasta tuleva valtatie 8 yhtyy Isomäen kaupunginosassa Mäntyluotoon johtavaan Valtatie 2:een. Vajaan parin kilometrin kuluttua siitä erkanee Tikkulassa varsinainen Länsitie, joka kulkee aluksi taajama-alueella ja sen jälkeen Kokemäenjoen suistoalueen halki. Länsitie ylittää neljä Kokemäenjoen sivuhaaraa sekä Hevosluodon, Kvistiluodon ja Hanhiluodon saaret. Suiston ohitettuaan Länsitie päättyy Hyvelän kaupunginosassa keskustasta tulevaan Valajankadun eli Vanhan Vaasantien (yhdystie 2660) risteykseen, johon myös entinen keskustan halkonut valtatie 8:n osuus päättyi.

Länsitien sillat
Turunsilta (ylittää Karjarannantien sekä Tampere–Pori-radan)
Hevosluodon silta (94 m) 
Lanajuovan silta (25 m) 
Hanhiluodon silta (89 m) 
Luotsinmäen silta (185 m)

Lähteet
Toivonen, Janne: "Puolensadan sillan Kokemäenjoki", Satakunnan Kansa 11.8.2002.
Porin kaupunki, Matkailukartta 1982.

Viitteet

Porin liikenne
Valtatie 8
Alexander Uexküll-Gyllenband

Alexander Uexküll-Gyllenband (4. huhtikuuta 1864 Pietari –  15. joulukuuta 1923 Helsinki) oli venäjänsaksalainen filosofi, vapaaherra ja todellinen valtioneuvos. Lisäksi hän toimi teatterivaikuttajana Suomessa 1910-luvulla. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli suomalainen näyttelijä Ida Aalberg.

Elämä
Uexküll-Gyllenbandtin suku oli muuttanut Venäjälle Saksasta ja Baltiasta 1600-luvulla. Sen jäsenet olivat korkeita virkamiehiä ja melko varakkaita, pari sukuun kuulunutta perhettä oli jopa rikkaita tehtaineen ja kaivoksineen. Alexander Uexküll-Gyllenbandin isä vapaaherra Alexander Uexküll-Gyllenbandt vanhempi oli senaattori, hänen äitinsä Line von Adelson oli dresdeniläisen lääkärin tytär. Uexküll-Gyllenband - hän pudotti sukunimensä lopusta t-kirjaimen pois - opiskeli Saksan yliopistoissa ja valmistui lakimieheksi, mutta oli kiinnostunut myös filosofiasta.

Uexküll-Gyllenband avioitui suomalaisen näyttelijän Ida Aalbergin kanssa Lontoossa 24. heinäkuuta 1894. Aalberg oli aikansa tunnetuimpia suomenkielisiä teatteriprimadonnia. Liitto oli Uexküll-Gyllenbandin ensimmäinen ja Aalbergin toinen - näyttelijätär oli asianajaja Lauri Kivekkään leski.  Pariskunta Aalberg-Uexküll-Gyllenband asettui Pietariin, ja heillä oli asunto myös Helsingissä Vironkadulla. Avioparin kolmantena asuntona toimi kartanomainen huvila Augustenhof Pikiruukissa lähellä Viipuria Suomenlahden rannalla.

Uexküll-Gyllenband alkoi vähitellen kiinnostua teatteritaiteesta ja otti osaa niin sanottuun teatterisotaan, joka johtui Aalbergin ja Suomen Kansallisteatterin johtajien huonoista väleistä.  Teatteritaiteessa hänen esikuvinaan olivat Konstantin Stanislavski ja Moskovan Taiteellinen Teatteri. Uexküll-Gyllenband jäi leskeksi tammikuussa 1915. Liitto Aalbergin kanssa oli lapseton. Uexküll-Gyllenbandin pitkäaikainen tavoite oli oman ammattiteatterin perustaminen. Toive toteutui vuonna 1919, jolloin Helsingin Uudessa ylioppilastalossa aloitti Ida Aalberg-teatteri, joka tosin jäi lyhytikäiseksi. Lisäksi Uexküll-Gyllenband kaavaili museota puolisonsa muistoksi, mutta projekti kariutui.

Vuonna 1919 Uexküll-Gyllenband avioitui Ida Aalberg-teatteriin näyttelijäksi tulleen Irja Nordbergin kanssa. Pariskunnan vanhimmasta tyttärestä, Sole Uexküllista tuli aikanaan merkittävä teatterikriitikko.

Lähteet
Heikkilä, Ritva: Ida Aalberg - Näyttelijä jumalan armosta, WSOY 1998, ISBN 951-0-22587-8
Suomen kansallisbiografia 10, ISBN 978-951-746-451-2

Viitteet

Aiheesta muualla
Teatterimuseo

Saksalaiset filosofit
Venäläiset filosofit
Venäjänsaksalaiset
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet
Sole Uexküll

Solveig Johanna Irja von Uexküll-Gyllenband (4. syyskuuta 1920 Helsinki –  7. elokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen teatterikriitikko. Hän teki vuosikymmenien mittaisen uran Helsingin Sanomissa. Uexküllin kirjoitustyylille oli ominaista  sisällöllinen asiantuntevuus yhdistettynä tyylilliseen lennokkuuteen.

Elämä
Sole Uexküllin isä oli vapaaherra Alexander Uexküll-Gyllenband, hänen äitinsä oli näyttelijä Irja Nordberg. Hän oli vanhempiensa esikoinen. Alexander Uexküll-Gyllenband kuoli 1923, jonka jälkeen Irja Nordberg elätti perheensä kieltenopettajana. Vapaaherra Uexküll-Gyllenband oli näyttelijä Ida Aalbergin leski ja osallistui 1900-luvun alkukymmenien aikana suomalaiseen teatterielämään. Sole Uexküll opiskeli yliopistossa psykologiaa, filosofiaa ja draamaa. Hän oli innokas teatterin harrastaja ja näytteli Elannon näyttämöllä 1940-luvun loppuun asti.

Uexküllin arvostelijan ura alkoi vuonna 1945 Elanto-lehdessä, lisäksi hän kirjoitti muun muassa Suomalaiseen Suomeen. Helsingin Sanomien kriitikkona Uexküll aloitti vuonna 1949. Seuraavalla vuosikymmenellä hänen mielenkiintonsa kohdistui uuteen eurooppalaiseen teatteriin, jota saattoi seurata Helsingissäkin korkealaatuisten eurooppalaisteattereiden vieraillessa kaupungissa 1950- ja 1960-luvulla.

1960- ja 1970-luvulla Uexküll suhtautui myönteisesti Kalle Holmbergin ja Jouko Turkan kaltaisiin teatterivaikuttajiin, joita omana aikanaan pidettiin radikaaleina "uudistajina". Turkan ohjaamalle teokselle Hyvästi Mansikki (Joensuun kaupunginteatteri, 1969) hän antoi jopa "valtakunnallisen merkityksen". Uexküllin ura katkesi vuonna 1977, samaan aikaan kun "radikaali" teatterisukupolvi alkoi saada nuoria haastajia.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset teatterikriitikot
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Yingkoun satama

Yingkoun satama (, LOCODE: CN YIK tai CN BAQ (Bayuquan)) on Kiinan koillisosassa sijaitsevan Liaoningn maakunnan Yingkoun kaupungin suursatama Keltaisenmeren Bohainmereksi kutsutun lahden rannalla. Vahvasti laajentuneen sataman uudemmat osat sijoittuvat linnuntietä noin 30–60 kilometriä Yingkoun kaupungin eteläpuolelle (Bayuquanin satama tai Yingkoun uusi satama). Sataman vanhempi osa sijoittuu Yinkoun läpi laskevan joen alajuoksulle. Sataman keskeisin operaattori on Shanghain pörssissä noteerattu, Kiinan palvelualan yritysten top-500:aan kuuluva Yingkou Port Group Co., Ltd.

Rotterdamin sataman keräämien tilastojen mukaan Yingkoun satama kuului vuonna 2011 maailman viidentoista suurimman rahtisataman joukkoon 261 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällään. Sataman kasvu on ollut nopeaa, sillä vuonna 2010 sen kautta kulki 225 miljoonaa tonnia ja vuonna 2009 yhteensä 176 miljoonaa tonnia rahtia. 100 miljoonan rahtitonnin rajan satama ylitti vuonna 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla
Yingkou Port China (2010)  (chinaports.org)
Alukset kartalla Yingkoun sataman seudulla AIS:n mukaan (marinetraffic.com)
Alukset Yingkoun (vanhassa) satamassa AIS:n mukaan (marinetraffic.com)
Yingkou Port Group Co., Ltd, sataman keskeisen operaattorin sivusto  (ykport.com.cn)
Top 500 Companies of China 2010 - Port services (Suurimmat pörssinoteeratut satamapalveluyritykset Kiinassa 2010)  (china.org.cn)
Liaoning to Splurge on Ports (2007-01-23)  (china.org.cn)
Yingkou Port breaks 100-million-ton barrier (10/2009, updated 2/2010)  (chinadaily.com.cn)
Cargotec wins an order from Yingkou Port Group for Kalmar port equipment (2010)   (porttechnology.org)
Yingkou Port Market (pdf)  (port-investor.com)
A study of port-vicinity industry cluster development of Liaoning coastal economic belt (abstract, 2012)  (ieeexplore.ieee.org)

Yingkou
Kiinan satamat
Gustaf Gadolin

Gustaf Gadolin (22. heinäkuuta 1769 Turku – 22. elokuuta 1843 Turku) oli professori, pappi ja valtiopäivämies.

Gadolin Turun Akatemian itämaisten kielten kreikan professori vuodesta 1795, jumaluusopin professori vuodesta 1805 ja yliopiston rehtori 1809–1810 ja 1812–1813. Hän oli Turun tuomiorovasti vuodesta 1812. Kun yliopisto siirtyi Helsinkiin, hän jäi Turkuun. Hän oli edustaja valtiopäivillä Norrköpingissä 1800 ja Porvoossa 1809. Gadolin toimi myös johtajana Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttorissa 1812–1817.

Gadolinin vanhemmat olivat piispa Jakob Gadolin ja Elisabet Browallius ja puoliso vuodesta 1799 Agata Sofia Barck (k. 1833).

Tunnustukset 
 Pyhän Vladimirin 4. luokan ritarimerkki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://kansallisbiografia.fi/kansallisbiografia/henkilo/3193 Kansallisbiografia Gustaf Gadolin (maksullinen) Viitattu 30.8.2020.
 https://ylioppilasmatrikkeli.helsinki.fi/henkilo.php?id=9990 Ylioppilasmartikkeli Gustaf Gadolin. Viitattu 30.8.2020.
 http://snellman.kootutteokset.fi/fi/henkil%C3%B6t/gadolin-gustaf j. v. Snellman kootut teokset Gustaf Gadolin. J. V. Viitattu 30.8.2020.
 http://hiski.genealogia.fi/seurakunnat/srk?CMD=PRIESTS&ID=125&TYPE=HTML&LANG=SE Förteckning över präster - Isokyrö Viitattu 30.8.2020.
 http://helsinginhiippakunta.fi/rauha-ihmisten-ja-jumalan-kanssa/ Piispa Eero Huovisen saarna Porvoon tuomiokirkossa 19.7.2009 (mainittu valtiopäivämies Gustaf Gadolinista) Viitattu 30.8.2020.

Suomalaiset papit
Turun akatemian rehtorit‎‎
Suomen Pankin johtajat
Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet‎
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Porvoon valtiopäivät
Vuonna 1769 syntyneet
Vuonna 1843 kuolleet
Under My Thumb

Under My Thumb on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu rockkappale. Sen ovat tehneet yhtyeen solisti Mick Jagger ja kitaristi Keith Richards, ja se on albumilta Aftermath (1966).

Altamontin konsertin tragedia

Vuoden 1969 joulukuussa The Rolling Stones esiintyi Altamontin konsertissa lähellä Oaklandia. Konsertti oli ilmaiskonsertti ja paikalla oli runsaasti ihmisiä. Yleisön on väitetty pyrkineen lavalle koko konsertin ajan ja katsomoväkivallan uhka oli koko ajan läsnä. Kun The Rolling Stones soitti kappaleensa ”Sympathy for the Devil”, alkoi yleisö villiintyä ja Mick Jaggerin täytyi rauhoitella ihmisiä. Kun yhtye alkoi soittaa ”Under My Thumbia”, yleisö sekosi täysin ja kesken kappaleen 18-vuotias katsoja veti taskustaan aseen. Tällöin järjestysmiehinä olleet Helvetin enkelit, joita oltiin mahdollisesti heitelty pulloilla koko konsertin ajan, puukottivat miehen kuoliaaksi. Konsertti keskeytettiin ja The Rolling Stones poisti ”Under My Thumbin” ohjelmistostaan vuosiksi tragedian takia.

The Rolling Stonesin kappaleet
Vuoden 1966 kappaleet