joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pauli Burman

Pauli Kalevi Burman (2. tammikuuta 1933 Helsinki – 1. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko.

Burman toimi SDP:n kansanedustajana (1966–1970, 1974–1975), Suomen Sosialidemokraatti -lehden päätoimittajana (1968–1974) ja Helsingin kaupunginvaltuutettuna (1961–1976).

Elämä ja ura
Burmanin vanhemmat olivat levyseppä Otto Burman ja Aino Maria Lindström. Burman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1952, valtiotieteen kandidaatiksi 1957 ja maisteriksi 1961. Hän oli Ylioppilaslehden toimittaja 1953–1956, Koulusanomien toimitussihteeri 1955–1957 ja Suomen ylioppilaskuntien liiton pääsihteeri 1957–1958.

Poliittisesti Burman aktivoitui vuonna 1947 Nuorissa Kotkissa. Hän vaikutti ylioppilaspolitiikassa ja vuonna 1958 SDP:n puoluesihteeri Kaarlo Pitsinki kutsui hänet puolueen tehtäviin. Burman toimi SDP:n opintosihteerinä 1958–1960, tiedotussihteerinä 1960–1966 sekä pääministeri Rafael Paasion sihteerinä 1966–1967. Hän oli Suomen Sosialidemokraatin päätoimittaja 1968–1974. Burmanin poliittinen toiminta aiheutti hänelle hankaluuksia Neuvostoliiton kanssa. Puoluelehden päätoimittajana hän muun muassa kieltäytyi erottamasta pakinoitsija Simo Juntusta ja torjui painostuksen lehden toimituspolitiikassa. Burman vaihtoi lopulta alaa ja työskenteli vuodesta 1974 Enso-Gutzeit Oy:ssä projektitehtävissä sekä logististen palveluiden kehitysjohtajana 1987–1992.

Burman valittiin eduskuntaan vuoden 1966 vaaleissa Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän putosi täpärästi vuoden 1970 vaaleissa, mutta nousi vuonna 1974 kuolleen Tyyne Paasivuoren tilalle. Burman toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Eduskunnassa hän vaikutti perustuslakivaliokunnassa, puolustusasiainvaliokunnassa, talousvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä Yleisradion hallintoneuvostossa.

Burman oli myös Sosialidemokraattisen nuorison keskusliiton varapuheenjohtaja, Väinö Tannerin Säätiön valtuuskunnan puheenjohtaja ja muun muassa Valmet Oy:n, Työväen Akatemian ja Suomen tietotoimiston hallintoneuvostojen jäsen.

Burman oli naimisissa Helmi-Marja Lappalaisen kanssa vuosina 1953–1957. Avioeron jälkeen hän avioitui Leena Ollisen kanssa 1957. Hänellä on ensimmäisestä avioliitosta yksi tytär ja toisesta avioliitosta kaksi poikaa ja tytär.

Teoksia

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Laajasalon Voima

Laajasalon Voima on 1956 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka pääasiallinen laji on lentopallo. Joukkueita on naisten 2-sarjassa, naisten 4-sarjassa ja useita menestyksekkäitä joukkueita veteraanien SM-sarjoissa.

Miesten joukkue lopetti pitkän rupeaman lentopallon ykkössarjassa keväällä 2012. Miehet osallistuvat nykyään vain veteraanien SM-kilpailuihin. Vuosilta 2011 ja 2012 tuomisina oli hopeamitalit M35-sarjassa.

Seuralla on aktiivista kuntolentopallotoimintaa. Voimalla on myös junioritoimintaa erityisesti tytöille. Lisäksi Voima järjestää liikuntaleikkikoulutoimintaa ja kaksi kertaa vuodessa lasten maastojuoksukilpailut. Eka- ja tokaluokkalaisille pojille Voimalla on tarjota kerran viikossa palloilukoulu.

Laajasalon Voima järjestää joka kevät kaksiviikkoisen Pehmolentis-turnauksen, johon osallistuu kymmenittäin harrastelentopallojoukkueita. Pehmolentiksessä pallo ja kenttä ovat normaalin lentopallon mukaiset, mutta lyöminen ja syöttäminen hartialinjan yläpuolelta ovat kiellettyjä. Turnaus on järjestetty vuodesta 1984 lähtien ja Pehmolentis on Laajasalon Voiman rekisteröity tavaramerkki.

Aiheesta muualla
 Laajasalon Voiman kotisivut

Suomalaiset lentopalloseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Paul Rogers

Paul Rogers on useiden henkilöiden nimi: 

 Paul Rogers (1917–2013), brittiläinen näyttelijä
 Paul Rogers (1921–2008), yhdysvaltalainen poliitikko
 Paul Rogers (s. 1973), australialainen koripalloilija
Johanna Ala-Siurua

Johanna Ala-Siurua (s. 26. helmikuuta 1972 Ruovesi) on suomalainen näyttelijä ja juontaja.

Ala-Siurua on kuulunut muun muassa Silja Sillanpään ja Anniina Hankkion perustamaan Tukkateatteriin vuodesta 1999 lähtien. Tämän lisäksi hän on esiintynyt useissa Yleisradion ohjelmissa, kuten Syrhämä ja Poinzi. Kesällä 2007 Ala-Siurua näytteli suositussa maalaiskomediassa Mooseksen perintö Pyynikin kesäteatterissa ja kesällä 2008 Meri Oulun kulttuuriseuran kesäteatterissa Toppilan Möljällä.

Ala-Siurua juontaa lastenohjelma Pikku Kakkosta arkiaamuisin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Johanna Ala-Siurua Tukkateatterin sivuilla 
 Johanna Ala-Siuruan kotisivut

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset juontajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Jaku Havukainen

Jarmo-Pekka ”Jaku” Havukainen on suomalainen kitaristi ja lauluntekijä. Hän aloitti soittamisen 1970-luvun alkupuolella, ja on myöhemmin säestänyt muun muassa Tapani Kansaa, Paula Koivuniemeä ja Topi Sorsakoskea, keikkaillut kahdestaan Pepe Willbergin kanssa sekä kuulunut uuteen Jormas-kokoonpanoon. Lapinlahden Lintuihin hän kuului noin vuoden verran (2005–2006). Nykyään Havukainen keikkailee oman yhtyeensä sekä Aboriginal Pig Band -yhtyeen kanssa. Havukainen julkaisi vuonna 2003 ensimmäisen oman levynsä Rocks With The Stars.

Jaku Havukainen on myös lauluntekijä. Hänen omalla nimellään tai salanimillä tekemiään kappaleita ovat levyttäneet ainakin Samuli Edelmann, Anna Hanski ja Sakari Kuosmanen.

Soittohistoriaa

Jaku Havukainen Band

 Jaku Havukainen: kitara
 Pekka Helin: basso
 Jari Kettunen (joskus Topi Kurki): rummut

Yhtyeitä
 Jammers
 Magyar
 Jakuza
 Havana Pistoleros
 Jormas (uudempi kokoonpano)
 Lapinlahden Linnut (2005-2006)
 Aboriginal Pig Band (2007-)
 Duke C
 Pekka Tegelman Band

Artisteja, joita säestänyt
 Kepa Kettunen
 Markku Aro
 Berit
 Danny
 Anna Hanski
 Viktor Kalborrek
 Tapani Kansa
 Paula Koivuniemi
 Kaija Koo
 Sakari Kuosmanen
 Leena Nilsson
 Topi Sorsakoski
 Robin Wikman alias Robinson
 Timo Turpeinen
 Pepe Willberg
 Kirka
 Jukka Itkonen
 Harri Saksala
 Meiju Suvas
 Kari Vepsä
 Kari Salmelainen
 Marjorie
 Anneli Sari
 Kojo
 Jim Pembroke
 Lexa Mikkola
 Eini
 Frederik

Diskografia

Omat albumit
 Rocks With The Stars (2003)

Muut albumit
 Jaku Havukainen & Jukka Itkonen: Lehtevä mies (1993) (lastenlevy)
 Kaija Koon 4 ensimmäistä albumia
 Timo Turpeinen
 Jukka Itkonen: Joko teitä on rakastettu? (2007)
 Danny
 Esa Kaartamo
 Eeki Mantere
 Frederik
 Kai Tapani
 Kaija Kokkola
 Matti ja Teppo
 Ulla Tapaninen
 Marjorie
 Pale Saarinen
 Blake
 Kojo, Murrit 2 lastenlevyä
 Markku Aro
 Tapani Kansa
 [(Kepa Kettunen)], Prairie River
 [(Kai Tapani)]

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Poptori: Jaku Havukainen & Jakuza
 Rocks With The Stars Pepe Willbergin sivuilla (myös Jaku Havukaisen historiaa)
 Aboriginal Pig Bandin sivut 

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset lauluntekijät
Lapinlahden Lintujen jäsenet
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio

Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio eli Helsingin komissio tai HELCOM () on Helsingin sopimuksen (Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskeva yleissopimus) allekirjoittajavaltioiden perustama hallitusten välinen järjestö, jonka tehtävänä on Helsingin sopimuksen velvoitteiden seuranta ja kehittäminen. Komission sihteeristö sijaitsee Helsingissä Katajanokalla.

Helsingin sopimus astui voimaan vuonna 1980, ja se velvoittaa vähentämään kuormitusta kaikista päästölähteistä, suojelemaan meriluontoa ja säilyttämään lajien monimuotoisuutta. Sopimuksella on kymmenen osapuolta: Euroopan unioni, Latvia, Liettua, Puola, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska, Venäjä ja Viro. Maiden edustajat kokoontuvat kerran vuodessa.

Komission on lopettanut kokoontumisensa ja kaikki kontaktinsa huhtikuussa 2022, johtuen Euroopan unionin päätöksestä katkaista kaikki yhteistyö Venäjän kanssa.

Katso myös 
 Itämeren suojelun toimintaohjelma

Aiheesta muualla 

 Helsingin komission verkkosivut 
 Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskeva yleissopimus

Itämeri
Kansainväliset järjestöt
Komissiot
Ympäristöjärjestöt
Helene Mayer

Helene Mayer (20. joulukuuta 1910 – 15. lokakuuta 1953) oli saksalainen miekkailija ja olympiavoittaja.

Mayer voitti florettimiekkailussa kaksi olympiamitalia. Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa hän voitti 17-vuotiaana kultaa voitettuaan 20 ottelustaan 18. Seuraavissa olympialaisissa, Los Angelesissa 1932 hän sijoittui viidenneksi. Hän jäi asumaan Yhdysvaltoihin ja opetti saksan kieltä Mills Collegessa Oaklandissa, Kaliforniassa. Yhdysvaltalaisten painostuksen ansiosta juutalainen Mayer kutsuttiin edustamaan Saksaa Berliinin 1936 olympialaisiin. Siellä hän hävisi Unkarin Ilona Schachererille pistein 4–5 ja sijoittui hopealle. Palkintokorokkeella Mayer oli mieliksi saksalaisille ja teki Hitler-tervehdyksen.

MM-kilpailuissa, jotka vuoteen 1935 saakka kulkivat EM-kilpailujen nimellä, Mayer voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultamitalin kolmasti: Napolissa 1929, Wienissä 1931 ja Pariisissa 1937.

Saavutukset 

 Olympiakultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1928
 Olympiahopeaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1936
 MM-kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1937
 EM-kultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1929 ja 1931

Lähteet 

Saksalaiset miekkailijat
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1953 kuolleet
29 (luku)

29 (kaksikymmentäyhdeksän) on kokonaisluku, jota edeltää luku 28 ja seuraa luku 30.

Matematiikassa 
 29 on alkuluku, Sophie Germainin alkuluku ja 31:n alkulukupari.
 29 on Pythagoraan alkuluku: .
 29 voidaan muodostaa kahden alkuluvun neliöiden summana: .
 29 voidaan muodostaa kolmen peräkkäisen neliöluvun summana: .
 29 on palindromi nelijärjestelmässä: .
 29 on toinen alkuluku takaperin binäärijärjestelmässä: .
 Taso voidaan jakaa kahdeksalla suoralla enintään 29 osaan.

Luonnontieteissä 
 Jaksollisessa järjestelmässä 29 on kuparin järjestysluku.
 Pii-29 on piin vakaa isotooppi.
 Kromi-53 on kromin vakaa isotooppi, jonka ytimessä on 29 neutronia.

Muissa yhteyksissä 
 Helmikuussa on karkausvuosina 29 päivää mutta tavallisesti 28 päivää.
 Boeing B-29 Superfortress oli amerikkalainen pommikone.
 Valtatie 29 kulkee Keminmaan ja Tornion välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Andreas Schifferer

Andreas "Andi" Schifferer (s. 3. elokuuta 1974 Radstadt, Itävalta) on uransa lopettanut itävaltalainen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut syöksylaskuun, mutta kilpaili myös muissa lajeissa.

Schifferer kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran kaudella 1994–1995, mutta kilpaili tuolloin vielä enimmäkseen Eurooppa cupissa. Hän voitti kaksi Eurooppa cupin osakilpailua syöksylaskussa ja menestyi hyvin myös muissa lajeissa, mikä kauden päätteeksi toi hänelle Eurooppa cupin kokonaiskilpailun voiton. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Schifferer voitti seuraavalla kaudella oltuaan Adelbodenin osakilpailussa 25. Uransa ensimmäisen palkintopallisijoituksen hän saavutti myöhemmin saman kauden aikana.

Vuoden 1997 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui pronssille suurpujottelussa. Seuraavalla kaudella hän voitti neljä syöksylaskun osakilpailua ja syöksylaskun kokonaiscupin. Kaikkien lajien yhteiscupissa hän sijoittui Hermann Maierin jälkeen toiseksi. Ensimmäisiin talviolympiaisiin Scifferer osallistui vuonna 1998 Naganossa.

Seuraavissa olympialaisissa vuonna 2002 hän voitti olympiapronssia super-g:ssä. Hän ei voittanut yhtään maailmancupin osakilpailua 2000-luvulla, mutta sijoittui useasti kolmen parhaan joukkoon. Kaudesta 2004 lähtien hän ei kyennyt taistelemaan kärkisijoituksista ja hän lopetti uransa joulukuussa 2006.

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuttu Paristo

Tuttu Paristo on työparin Elsa Soini (1893–1952) ja Seere Salminen (1894–1977) yhteinen nimimerkki. Parin tunnetuin työ on radion sarjakuunnelmaklassikko Suomisen perhe, jota kirjoittajapari teki vuosina 1938–1952. Soinin kuoleman jälkeen Salminen jatkoi sarjan kirjoittamista yksinään nimimerkillä Tuttu vuoteen 1958 saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ylen Elävä arkisto: Suomisen perhe oli kolmen vuosikymmenen radiosuosikki
Seere Salminen, Karjalohja.fi. (archive.org)

Suomalaiset kirjailijat
Salanimet
Bill Richardson

William Blaine "Bill" Richardson III (s. 15. marraskuuta 1947) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, New Mexicon kuvernööri 2003–2011, entinen energiaministeri Bill Clintonin hallituksessa 1998–2001 ja Yhdysvaltain YK-lähettiläs 1997–1998.

Richardson asettui ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaleihin, mutta jättäytyi pois kisasta. Hän ilmoitti tukevansa Barack Obamaa. Tämän johdosta Hillary Clintonin tukija James Carville vertasi Richardsonia Juudas Iskariotiin.

Kolme Richardsonin neljästä isovanhemmasta oli Meksikon kansalaisia ja Richardson puhuu sujuvaa espanjaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

New Mexicon kuvernöörit
Amerikanmeksikolaiset
Yhdysvaltain energiaministerit
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Bill Clintonin hallituksen jäsenet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
30 (luku)

30 (kolmekymmentä) on kokonaisluku, jota edeltää luku 29 ja seuraa luku 31.

Matematiikassa 
 30 on parillinen yhdistetty luku.
 30 on pienin tunnettu Giugan luku.
 30 on Harshad-luku kymmenjärjestelmässä.
 30 on neliöpyramidiluku.
 30 on kahdeksankulmiopyramidiluku.
 30 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
  on kertoma-alkuluku.
 30 on alkulukuparin (29, 31) keskiarvo.
 30 on kolmen ensimmäisen alkuluvun tulo: .
 30 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen luonnollisen luvun tulona: .
 30 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen alkuluvun summana: .
 30 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana: .
 30 voidaan muodostaa luvun 3 kahden potenssin summana: .

Tieteessä 
 Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 30 on sinkin järjestysluku.
 Pii-30 on piin vakaa isotooppi.

Muualla 
 Huhtikuussa, kesäkuussa, syyskuussa ja marraskuussa on 30 päivää. Laskutoimituksissa, esimerkiksi korkolaskuissa, lukua 30 käytetään usein yleensäkin kuukauden päivien pyöristettynä lukumääränä.
 Eurooppatie E30 kulkee Irlannin ja Venäjän välillä.
 30 on Kreikan kansainvälinen suuntanumero.
 Kolmikymmenvuotinen sota käytiin 1600-luvulla.
 Kolmekymppinen on Frederikin albumi ja kappale.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
32 (luku)

32 (kolmekymmentäkaksi) on kokonaisluku. Sitä edeltää luku 31 ja seuraa luku 33.

Matematiikassa 
 32 on yhdistetty luku.
 32 on kahden potenssi: .
 32 on onnellinen luku.
  on kertoma-alkuluku.
 32 on Leylandin luku: .
 32 voidaan esittää kahden neliöluvun summana: .

Tieteessä 
 Veden sulamispiste on 32 Fahrenheit-astetta (0 °C) merenpinnan tasolla.
 Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä 32 on germaniumin järjestysluku.
 Rikki-32 on rikin vakaa isotooppi.
 Ihmisellä on yleensä enintään 32 hammasta.

Muualla 
 32 on Belgian kansainvälinen suuntanumero.
 Monet suorittimet ovat 32-bittisiä.
 Dragon 32 on kotitietokone.
 Amiga CD32 on pelikonsoli.

Lähteet 

Luonnolliset luvut
Kurdistanin isänmaallinen liitto

Kurdistanin isänmaallinen liitto (Yekîtî Nîştimanî Kurdistan, PUK) on Irakin kurdien poliittinen puolue.

Kurdistanin isänmaallinen liitto perustettiin kesäkuussa 1975, kaksi kuukautta kurdien vuosien 1974–1975 kapinan kukistumisen jälkeen. Jalal Talabani, sittemmin Irakin presidentti on ollut puolueen pääsihteeri sen perustamisesta asti. Eräät lähteet pitävät PUK:ia KDP:sta irtautuneena ryhmänä. Ryhmien välit olivat huonot, ja ne taistelivat toisiaan vastaan sekä Irakin armeijan joukkoja vastaan. PUK:in tukijoita olivat mm. Iran ja Syyria, jossa Talabani oli maanpaossa. Vuoden 2003 Irakin sodan aikana PUK:in joukot avustivat Yhdysvaltain joukkoja taistelussa Pohjois-Irakissa. Myöhemmin PUK taisteli kurdi-islamisteja kuten Ansar al-Islamia vastaan.

Suuntaukseltaan sosiaalidemokraattinen PUK on sosialistisen internationaalin jäsen.

PUK liittoutui KDP:n kanssa Kurdistanin demokraattiseksi isänmaalliseksi liitoksi vuoden 2005 Irakin parlamenttivaaleja varten. Kurdilista sai 25,6 % äänistä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.pukpb.org/
 Profile: Patriotic Union of Kurdistan (PUK), BBC, 2003
 Patriotic Union of Kurdistan (PUK), Terrorism Knowledge Base

Irakilaiset puolueet
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Kielin yliopisto

Kielin yliopisto (, CAU)  toimii   Kielin kaupungissa Pohjois-Saksassa. Yliopiston perusti vuonna 1665 herttua Christian Albrecht pappien ja hallintovirkamiesten koulutusta varten. Aluksi luentoja  pidettiin fransiskaaniluostarissa. 

Vuonna 2017 yliopistossa oli kirjoilla 25 725 opiskelijaa.

Kuuluisia entisiä oppilaita ja opettajia 
Yliopiston henkilökuntaan on kuulunut useita nobelisteja ja muita tunnettuja tiedemiehiä.
 Kurt Alder, kemian nobelisti 1950
 Max Planck, fysiikan nobelisti 1918 
 Heinrich Hertz 
 Otto Fritz Meyerhof lääketieteen nobelisti 1922
 Philipp Lenard fysiikan nobelisti 1905
 Johann Christian Fabricius 
 Karl Leonhard Reinhold 
 Friedrich Adolf Trendelenburg 
 Karl Stargardt  
 Theodor Kaluza  
 Gerd Albrecht  
 Werner Jaeger

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kotisivut  

Saksan yliopistot
Kiel
Artur Axmann

Artur Axmann (18. helmikuuta 1913 Hagen, Saksa – 24. lokakuuta 1996 Berliini, Saksa) oli Hitler-Jugendin johtaja vuosina 1940–1945.

Axmann liittyi Hitler-Jugendiin vuonna 1928. Hän eteni neljässä vuodessa johtavaan asemaan ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933 Axmann nimettiin valtakunnan nuorisojohdon sosiaaliasioiden toimiston johtajaksi. Elokuussa 1940 hänet nimettiin valtakunnan nuorisojohtajaksi Baldur von Schirachin tilalle. Vuonna 1941 hän palveli itärintamalla, jossa hän haavoittui vakavasti ja menetti kätensä. 

Kun puna-armeija lähestyi Berliiniä vuonna 1945, Axmann komensi Volkssturmille alistettuja Hitler-Jugend-joukkoja. Nuorimmat taisteluihin ja taistelutoimintaan osallistuneista olivat vain 11-vuotiaita eikä osaa pojista ja tytöistä oltu koulutettu käyttämään aseita. Puolustaessaan Hitler-nuorten kanssa Pichelsdorfin siltaa Berliinissä Axmann hylkäsi lapsista koostuneen osastonsa ja pakeni säästääkseen oman henkensä. 

Hän asui Adolf Hitlerin Führerbunkerissa sodan viimeisinä päivinä. Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta Axmann pakeni Martin Bormannin ja Ludwig Stumpfeggerin kanssa. Hän joutui heistä eroon ja jouduttuaan palaamaan jälkiään Axmann löysi Bormannin ja Stumpfeggerin ruumiit.  Axmann onnistui välttämään pidätyksen ja hänen otaksuttiin kuolleen. Hän käytti nimeä Erich Siewert kuukausien ajan, ennen kuin hänet saatiin kiinni joulukuussa 1945. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä 1949 Axmann tuomittiin kolmeksi vuodeksi  kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. 

Vapauttamisen jälkeen Axmann toimi myyntimiehenä. Vuonna 1958 hänet tuomittiin Länsi-Berliinissä pidetyssä sotarikosoikeudenkäynnissä lisäksi 35 000 D-markan sakkoihin, jotka vastasivat noin puolta hänen silloisesta omaisuudestaan.

Lähteet

Viitteet

NSDAP:n poliitikot
Amputoidut henkilöt
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Puumuurat

Puumuurat (Thamnophilidae) on suurehko heimo pienikokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Keski- ja Etelä-Amerikasta. Puumuurat ovat hyönteissyöjiä, jotka syövät yleensä maassa tai ainakin lähellä maata, sillä monet ovat erikoistuneet syömään muurahaisia ja muita selkärangattomia. Useimpien puumuurien pääväritys on mitään sanomaton, ne ovat joko ruskeita, mustia tai valkoisia. Puumuurat munivat yleensä 2–3 munaa puussa olevaan pesäänsä, ja molemmat vanhemmat osallistuvat hautomiseen.

Puumuuriin kuuluu 59 sukua ja 227 lajia
.

Suvut

Lajeja, joilla on oma sukunsa

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Cindy Williams

Cindy Williams (s. 22. elokuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin Shirleyn roolista televisiosarjassa Laverne & Shirley (1976–1983), mutta hän on esiintynyt myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Tädin kanssa maailmalla (Cukor, 1972), Svengijengi '62 (Lucas, 1973) ja Keskustelu (Coppola, 1974). 

Myöhemmän uransa aikana Williams esiintyi muun muassa lyhytikäisessä televisiosarjassa Getting By (1993–1994) ja vieraili tilannekomediasarjassa Teinitytön kasvatusopas (2002–2005). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hän on ollut ehdolla Baftan sekä Golden Globen saajaksi. 

Williams oli vuosina 1981–2000 naimisissa muusikko Bill Hudsonin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta: Emily ja Zachary.

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Tour Down Under

Tour Down Under on UCI World Tour -sarjaan kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestetään Adelaiden ympäristössä Etelä-Australiassa. Kuusi etappia sisältävä kilpailu alkaa tavallisesti tammikuun kolmantena tiistaina.

Tour Down Under on järjestetty vuodesta 1999 lähtien. Kansainvälinen pyöräilyliitto nosti kilpailun luokitusta vuonna 2005 siten, että siitä tuli merkittävin Euroopan ulkopuolella käytävä maantiepyöräilyn etappikilpailu. Vuonna 2008 Tour Down Under pääsi ensimmäisenä Euroopan ulkopuolisena kilpailuna mukaan ProTour-sarjaan. Vuoden 2021 kilpailu peruutettiin koronavieruspandemian vuoksi

Voittajat
 1999  Stuart O'Grady
 2000  Gilles Maignan
 2001  Stuart O'Grady
 2002  Michael Rogers 
 2003  Mikel Astarloza
 2004  Patrick Jonker 
 2005  Luis León Sánchez
 2006  Simon Gerrans
 2007  Martin Elmiger 
 2008  André Greipel
 2009  Allan Davis
 2010  André Greipel
 2011  Cameron Meyer
 2012  Simon Gerrans
 2013  Tom-Jelte Slagter
 2014  Simon Gerrans 
 2015  Rohan Dennis 
 2016  Simon Gerrans
 2017  Richie Porte
 2018  Daryl Impey
 2019  Daryl Impey
 2020  Richie Porte
 2021 Ei kilpailua

Lähteet 
Tulokset memoire-du-cyclisme.net-sivustolla  
http://www.cyclingarchives.com/wedstrijdfiche.php?wedstrijdid=500 Tulokset cyclingarchives.com-sivustolla]

Viitteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto 

UCI World Tour
Laura Bell Bundy

Laura Bell Bundy (s. 10. huhtikuuta 1981 Lexington, Kentucky) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka on esiintynyt useissa Broadway-rooleissa, televisiossa ja elokuvissa.

Ura 

Bundy teki teatteridebyyttinsä yhdeksänvuotiaana off-Broadway-näytelmässä Ruthless! The Musical, jossa hän esitti Tina Denmarkia. Hän sai roolistaan Drama Desk -ehdokkuuden. Bundy teki Broadway-debyyttinsä vuonna 2002 Tony-palkitussa musikaalissa Hairspray, jossa hän esitti Amber Von Tusslea. Hairsprayn jälkeen hän toimi Kristin Chenowethin sijaisnäyttelijänä musikaalissa Wicked. Hän on esittänyt myös Elle Woodsia Blondin kosto musikaalissa.

Bundy on myös esiintynyt Sound of Musicin Yhdysvaltain-kiertueella ja Los Angelesin tuotannossa musikaalista Rock of Ages.

Bundy on esiintynyt elokuvissa Huckleberry Finnin seikkailut (1993), Tenavatähdet (1993), Jumanji (1995) ja Dreamgirls (2005).

Televisiossa Bundy on esiintynyt saippuaoopperassa Guiding Light, jossa hän esitti Marah Lewisiä kaksi vuotta (14. lokakuuta 1999 – 29. lokakuuta 2001). Hän on myös esiintynyt muissa sarjoissa kuten Veronica Mars, Happy Hour, Modern Men, Todistettavasti syyllinen, Strangers with Candy ja Ensisilmäyksellä.

Bundy on julkaissut country-levyn Longing For a Place Already Gone ja joululevyn I’ll Be Home For Christmas.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Avoin standardi

Avoin standardi () on standardi, joka on avoimesti kenen tahansa saatavilla ja hyödynnettävissä. Edellytyksenä on myös käyttää avointa lisenssiä, syrjimättömyys ja laajennettavuus. Tyypillisesti kehitykseen pääsee myös vapaasti osallistumaan.

Esimerkkejä avoimista standardeista:
 OpenDocument (ISO/IEC 26300)
 PDF (ISO 32000-1:2008)
 Ogg
 WebM
 FLAC
 Vorbis

Määritelmä 
Avoimelle standardille on useita määritelmiä. Keskeisiä tekijöitä useimissa ovat standardin avoin saatavuus, avoin lisenssi, laajennettavuus, avoin kehitysprosessi ja läpinäkyvyys kehitystyössä sekä yhteistyö standardia hyödyntävien toimijoiden kanssa. Standardi ei saisi suosia tai syrjiä ketään standardia hyödyntävää toimijaa.

Katso myös 
 Avoin protokolla
 Avoin tiedostomuoto
 Avoin sisältö
 Avoimuus

Lähteet 
 https://tieteentermipankki.fi/wiki/Nimitys:avoin_standardi

Viitteet

Aiheesta muualla 

 COSS - Avoimet standardit

Avoimet standardit
Börje Lampenius

Tor Börje Lampenius (18. joulukuuta 1921 Helsinki – 3. marraskuuta 2016) oli suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä-laulaja. Hän teki mittavan uran Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa. Hänen kuuluisia roolejaan ovat olleet muun muassa Kauppamatkustajan kuoleman päärooli ja tavaramerkiksi muodostunut Freddyn osa näytelmässä My Fair Lady. Lampenius on levyttänyt useita iskelmiä ja näytellyt elokuvissa sekä Suomessa että Ruotsissa. Vuonna 2000 Lampeniukselle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.

Teatteriura
Börje Lampeniuksen kiinnostus teatteriin heräsi jo kuusivuotiaana. Rintamapalveluksen jälkeen vuosina 1944–1946 hän suoritti Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun. Lisäksi hänellä oli lauluopintoja Klosters Röstskolassa. Hän työskenteli Ruotsalaisessa teatterissa vuodesta 1946 ohjaajana ja näyttelijänä ja toimi myös lavastajana. Lampeniuksen merkittäviä rooleja olivat muun muassa Hertig Adam (Tiggarstudenten), Freddy (My Fair Lady) ja Theseus (Theseus). Ohjauksista mainittakoon Kort möte, Åtta kvinnor ja Swedenhjelms. Lisäksi hän ohjasi revyitä ja lastennäytelmiä. Lampenius jäi eläkkeelle 1987. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa Robert Alftanin revyyssä På hemmafrontet intet nytt Ruotsalaisessa teatterissa. Hänen viimeiseksi esiintymisekseen jäi Riko Eklundhin ohjaama muisteluesitys Thalias trotjänare helmikuussa 2016.

Elokuvat ja iskelmät
Lampeniuksen ansioihin kuuluu sivuosia 1950-luvun suomalaisissa elokuvissa, esimerkiksi Filip von Schantzin rooli elokuvassa Mä oksalla ylimmällä vuonna 1954. Vuonna 1978 hänellä oli sivuosa ruotsalaisessa elokuvassa Lakeuden laulu.

Lampenius levytti 1950-luvulla yli kaksikymmentä iskelmää, esimerkiksi "Vanha riimu", "Istanbul", "Nainen – mies" (Brita Koivusen kanssa) ja "Erämaajärven mökki". Myöhemmällä iällä Lampenius on harrastanut muun muassa maalausta ja pianonsoittoa.

Yksityiselämä
Börje Lampeniuksen vanhemmat olivat Karl Wilhelm Lampenius ja Berta Maria Sandberg. Vuosina 1951–1970 hän oli naimisissa näyttelijä Gunvor Sandkvistin kanssa. Liitosta syntyivät lapset Lili Charlotte (s. 1955) ja Bo Harald (s. 1962). Viulisti Linda Lampenius on Börje Lampeniuksen ja näyttelijä Ulla Eklundin tytär.

Filmografia
Läpi usvan (1948)
Suomalaistyttöjä Tukholmassa (1952) 	
Salakuljettajan laulu (1952) 	
Rantasalmen sulttaani (1953) 
Onnelliset (1954) 	
Mä oksalla ylimmällä (1954) 	
Pieni luutatyttö (1958) 	
Män kan inte våldtas (Miestä ei voi raiskata) (1978)
Harjunpää och kalla döden (Harjunpää ja kylmä kuolema) (1983)

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983. ISBN 951-30-5727-5
 
 Turun Sanomat.
 Yle.fi
 Svensk Filmdatabas
 Pomus.net

Viitteet

Aiheesta muualla
 Börje Lampenius: Tula tullalla. Ylen Elävä arkisto.
 Börje Lampenius: Jos sais kerran reissullansa. Ylen Elävä arkisto.
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Kvadrantidit

Kvadrantidit eli bootidit ovat meteoriparvi, jonka suurin aktiivisuus osuu 1.–5. tammikuuta väliselle ajalle. Vuoden 2015 maksimin ennustetaan osuvan tammikuun neljänteen päivään klo 4.

Meteorit näyttävät tulevan Karhunvartijan tähdistön yläosista, kymmenkunta astetta Otavan kauhan varren päästä vasemmalle. Parven meteorien nopeus on n. 37 km/s. Kvadrantideja voi näkyä tunnissa kymmeniä tai enemmän. Varsinainen maksimi on lyhytaikainen kestäen vain joitakin tunteja.

Kvandrantidien nimi juontuu Quadrans Muralis- eli Seinäkvadrantti-nimisestä tähdistöstä, jonka tähtitieteilijä J. J. de Lalande hahmotteli alueelle, mutta jota ei enää ole tähtitaivaan kartoissa.

Parvi on liitettävissä 2003 EH1 -nimiseen asteroidiin. Sen radassa on havaittu huomattavia yhtäläisyyksiä komeettaan C/1490 Y1, ja pidetään mahdollisena, että 2003 EH1 on muodostunut tästä komeetasta sen hajotessa. Itse komeettaa havaittiin vuonna 1490 Kiinassa, Japanissa ja Koreassa, minkä jälkeen havaintoja komeetasta ei ole tehty.

Katso myös 
Luettelo meteoriparvista

Lähteet
Kari Kaila - Tähtitaivaan opas URSA 1980 2. painos ISBN 951-9269-08-8
B.E. Seljo - Tähtiharrastuskirja Otava 1969 
Tähdet 2012 URSA ISBN 978-952-5329-95-7

Viitteet

Aiheesta muualla 
URSAn sivut aiheesta 
URSAn meteorijaosto

Meteoroidit
Karhunvartijan tähdistö
Metal Is Forever – The Very Best of Primal Fear


Metal Is Forever – The Very Best of Primal Fear on Primal Fearin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2006.

Kappaleet

CD 1

CD 2 
Suluissa alkuperäinen esittäjä.

Kokoonpano 
 Ralf Scheepers – laulu
 Tom Naumann – kitara
 Stefan Leibing – kitara ja kosketinsoitin
 Mat Sinner – basso, laulu
 Randy Black – rummut
 Klaus Sperling – rummut
 Henny Wolter – kitara

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Primal Fearin albumit
Vuoden 2006 kokoelma-albumit
GOD TV

GOD TV (alun perin Christian Channel Europe) on maailmanlaajuinen kristillinen tv-kanava. Sen perustivat Rory ja Wendy Alec Englannissa tammikuussa 1995.  Tammikuussa 2002 lähetykset siirrettiin Israeliin,  jolloin näkyvyysalue arvioitiin olevan 15 satelliitin avulla 80% maapallosta. Israelista se lähettää kuutta kanavaansa eri puolille maailmaa ympäri vuorokauden: GOD TV USA; the GOD Channel UK; GOD Europe; the GOD Channel, Africa; the GOD Channel, Asia; and the GOD Channel, Australasia. 

GOD TV:n pääkonttori on Washingtonissa ja maailmanlaajuisen ohjelmiston lähetyskeskus on Jerusalemin keskustassa. Kanavalla on studioita myös Englannissa, Yhdysvalloissa ja Israelissa. Toimistoja yhtiöllä on Englannissa, Saksassa, Tanskassa, Etelä-Afrikassa, Intiassa, Hongkongissa, Floridassa ja Norjassa. Vuonna 2007 yhtiön vuosibudjetti oli 20 miljoonaa puntaa, josta 68 % tuli lahjoituksina ja 19 % sponsoroituna ohjelma-aikana. Sen on sanottu olevan kolmanneksi suurin kristillinen TV-yhtiö Trinity Broadcasting Networkin ja texasilaisen Daystar Television Networkin jälkeen.

GOD TV:n vakituisia sisällöntuottajia ovat muun muassa Mike Bickle, Reinhard Bonnke, Benny Hinn,  T. D. Jakes, Joyce Meyer, Nathan Morris, Hillsong-seurakunta, Brian Houston, David Pawson ja Andrew Wommack. Suomessa GOD TV näkyy Internetin lisäksi neljän satelliitin kautta maksuttomana kanavana.. Suomalainen Taivas TV7 on esittänyt aikaisemmin GOD TV:n ohjelmia.

Kanavaa on kritisoitu menestysteologiasta (Prosperity Gospel). The Daily Telegraph -lehdessä James Hall kirjoitti kriittisen artikkelin kanavasta otsikolla Halo to Christian Profits.

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu

Yhdysvaltalaiset televisiokanavat
Brittiläiset televisiokanavat
Viestintäyhtiöt
Vuonna 1995 perustetut televisiokanavat
Kristillinen media
Smart Crosstown

smart crosstown oli smartin vuoden 2005 Frankfurtin autonäyttelyssä esittelemä konseptiauto. Se oli fortwo-malliin pohjautunut hybridiauto. Autossa oli irrotettava tuulilasi sekä sähkötoiminen katto. Hopeanvärinen tridion-turvarunko on tuttu Fortwosta.

Lähteet 
 http://www.treehugger.com
 http://www.gizmag.com

Aiheesta muualla 

http://www.daimler.com/
http://www.smart.com/
http://commons.wikimedia.org/wiki/Special:Search?search=crosstown

Crosstown
Konseptiautot
Elokuvavuosi 2003

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2003 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.

Katsotuimmat elokuvat 
Nämä elokuvat olivat Suomen viisitoista katsotuinta vuonna 2003:

 Pahat pojat (614 623 katsojaa)
 Taru Sormusten Herrasta: Kaksi tornia (466 154)
 Taru Sormusten Herrasta: Kuninkaan paluu (355 739)
 The Matrix Reloaded (334 206)
 Bruce – taivaanlahja (279 485)
 Johnny English (260 643)
 Sibelius (257 031)
 Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous (245 252) 
 Nasun suuri elokuva (228 421) 
 Helmiä ja sikoja (213 385)
 Terminator 3: Koneiden kapina (192 655)
 The Matrix Revolutions (174 015) 
 Nemoa etsimässä (169 124)
 Nousukausi (164 093)
 Ring (119 829)

Uudet elokuvat 

 101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa
 2 Fast 2 Furious
 American Pie: The Wedding
 Anger Management
 Batman: Salaperäinen Batwoman
 Battle Royale II: Requiem
 Beethovenin viides
 Big Fish
 The Blue Light
 Broidit
 Bruce – taivaanlahja
 Charlien enkelit: Kurvit suoriksi
 Cold Creek Manor
 Daredevil
 Darkness Falls
 David Galen elämä
 Eila
 Elephant
 Elf
 The Foreigner
 Freddy vs. Jason
 Gigli – rajua rakkautta
 Gods and Generals
 Good bye, Lenin!
 Gothika
 Haggard: The Movie
 Helmiä ja sikoja
 Herrasmiesliiga
 Hiljaisuuden lapset
 Honey
 House of 1000 Corpses
 House of the Dead
 Hymypoika
 Ihmisjahti
 Iholla

 Isi hoitaa
 Isän paluu
 It’s All About Love
 The Italian Job
 Itämeren arvoitus
 Jeepers Creepers 2
 Johnny English
 Just Married
 Kadoksissa
 Kahvia ja tupakkaa
 Karhuveljeni Koda
 Katseet ikkunassa
 Kill Bill: Volume 1
 Kohtalon kirja
 Kopps
 Lara Croft Tomb Raider: Elämän lähde
 Lost in Translation
 Master and Commander: Maailman laidalla
 Matrix Reloaded
 Matrix Revolutions
 Menneisyyden ote
 Mona Lisa Smile
 Monster – Aileen Wuornos
 Moon Child
 Mosku – lajinsa viimeinen
 Mummonkaatajat
 Murhasta tuli totta: Kelttiläinen arvoitus
 Nemoa etsimässä
 Nousukausi
 Nói Albiino – kylmyyden vanki
 Old School
 Oldboy
 Once Upon a Time in Mexico
 Ota kiinni jos saat
 Out for a Kill

 Pahat pojat
 Paholaisen lampi
 Pahuus
 Pedon kehto
 Peter Pan
 Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous
 Päämääränä Cold Mountain
 Raid
 Raikas tuuli ja kirkas kuu
 Rakkautta vain
 Reconstruction
 Saaren vangit
 Saints and soldiers – pyhimyksiä ja sotilaita
 Scary Movie 3
 School of Rock
 Sibelius
 Spirit – villi ja vapaa
 Stuck on You
 S.W.A.T.
 Swimming Pool
 Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu
 Terminator 3: Koneiden kapina
 Texasin moottorisahamurhat
 Tosinuija ja vielä nuijempi
 Tupac: Resurrection
 Veijareita vai vartijoita
 Veronica Guerin
 Vieraalla maalla
 Viidakkokirja 2
 Viimeinen samurai
 Villi tusina
 Villmark
 X-Men 2
 Yli rajojen
 Zatoichi – sokea samurai

Kuolleita

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

2003
Eva Gyldén (kuvanveistäjä)

Eva Maria Gyldén (19. heinäkuuta 1885 Viipuri – 1. tammikuuta 1973) oli suomalainen kuvanveistäjä.

Gyldénillä oli monipuolinen taiteilijankoulutus. Hän aloitti opintonsa Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa vuonna 1900 ja jatkoi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuodesta 1903 alkaen. Hän kävi myös pari vuotta Helsingin yliopiston piirustussalilla ja Taideteollinen keskuskoulussa sekä opiskeli Viktor Malmbergin johdolla. Myös Berliinin Koenigliche Kunstgewerbeschulessa (Unterrichtsanstalt des Kunstgewerbemuseums Berlin) hän opiskeli pari vuotta ja Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa 1920-luvulla.

Gyldén piti näyttelyitä harvakseltaan. Taiteilijantyön ohessa hän toimi Riihimäen lasitehtaan piirtäjänä pari vuotta ja Lallukan taiteilijakodin emännöitsijänä vuosina 1939–1946. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Gyldén tunnettiin 1940-luvun lopulla Pohjoismaissa erityisesti kameetaiteilijana.

Gyldénin vanhemmat olivat lääninagronomi Axel Gyldén ja Antonia (Toni) Sofia o.s. Hausen.

Lähteet
Kuvataiteilijamatrikkeli

Viitteet

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Harvoin tarjolla

Harvoin tarjolla on Yle TV1:n kevään 2008 12-osainen kausisarja, jonka ensimmäinen osa esitettiin 14. tammikuuta 2008. Sarja kuvaa kuvitteellista omakotitaloaluetta Lyytinmäkeä. Sarja on kuvattu Helsingin Tapanilassa. Sarjan on käsikirjoittanut Johanna Hartikainen ja ohjannut Veikko Aaltonen.

27. helmikuuta julkaistiin sarjan soundtrack Harvoin tarjolla.

Kesällä 2011 kuvattiin sarjan tarinalle jatkoa oleva kuusiosainen sarja Maailma on valmis, joka esitettiin Yle TV2:lla syksyllä 2012.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Harvoin tarjolla, viralliset sivut

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Nakkelit

Nakkelit eli vanhalta nimeltään pähkinänakkelit (Sittidae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina pohjoiselta pallonpuoliskolta ympäri maailmaa.  Nakkelit elävät usein metsissä, tosin muutamat lajit ovat sopeutuneet elämään kivisilläkin paikoilla. Nakkelit pystyvät kävelemään puuta alaspäin pää edellä, mitä esimerkiksi tikat eivät osaa. Nakkeleilla on iso pää, lyhyt pyrstö ja voimakas nokka ja jalat. Niiden muoto on nakkeleille luonteenomainen, nakkelin pystyy tunnistamaan, jos tuntee yhdenkin nakkelilajin. 
Nakkelit syövät pääosin hyönteisiä, pähkinöitä ja siemeniä. 
Pesä on yleensä kolossa tai lohkeamassa, ja jotkut lajit pienentävät koloaan rakentamalla mudasta petolintujen varalta.

Heimoon kuuluu 28 lajia ja 3 sukua. Nakkeleiden sukuun kuuluu 25 lajia, helmikiipijöihin 2 lajia ja kalliokiipijä muodostaa oman sukunsa.

Suvut

Helmikiipijät Salpornis
 Afrikanhelmikiipijä Salpornis salvadori
 Intianhelmikiipijä Salpornis spilonota

Nakkelit Sitta

Lajit, joilla on oam sukunsa
 Kalliokiipijä Tichodroma muraria

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Skonssi

Skonssi ( < keskiajan holl. schoonbroot, ’hieno leipä’) on skotlantilaisperäinen teeleipä. Se voi olla suolainen tai makea. Skonssit ovat melko korkeita, muodoltaan pyöreitä ja halkaisijaltaan 6–7-senttisiä. Brittiläiset skonssit voivat olla joko makeita tai suolaisia, kun taas niiden yhdysvaltalaiset vastineet ovat suurempia, kuivempia ja makeita.

Skonssien taikinaan käytetään vehnä- tai grahamjauhoja, kananmunia, voita tai margariinia sekä nesteenä maitoa ja mahdollisesti  piimää tai jogurttia, makeissa skonsseissa on lisäksi sokeria. Skotlannissa jauhot voidaan korvata myös kokonaan tai osittain kaurajauhoilla. Taikinan nostatusaineena on leivinjauhe tai ruokasooda. 

Alun perin skonssit paistettiin avotulella tai liedellä kuumennetulla rautapannulla, mutta nykyään ne valmistetaan uunissa. Skonssit tarjoillaan mieluiten lämpiminä aamiaisella tai iltapäiväteen kanssa. Perinteiset skonssit halkaistaan ja sivellään voilla, kun taas makeat skonssit nautitaan hillon ja kermavaahdon tai englantilaisen kerman (clotted cream) kanssa.

Tuntomerkit 
Brittiskonssit muistuttavat läheisesti pohjoisamerikkalaisia pikkuleipiä. Yhdysvalloissa skonssien maukkaita muunnelmia kutsutaan omalla nimellään, kun taas makeita versioita kutsutaan pikkuleiviksi (syynä lienee, että yhdysvaltalaiset sekoittavat ne helposti keskenään).

Yhdysvaltalaiset skonssit paistetaan kuiviksi ja rakenteeltaan helposti mureneviksi, ja ne ovat muodoltaan suorakulmaisia.

Vaihtelut 
Brittiläiset skonssit sisältävät usein erilaisia rusinoita, juustoa tai välimerentaateleita. 

Yhdysvalloissa skonsseja myydään kahviloissa, ja sisältönä on karpaloita, mustikoita, pähkinöitä tai suklaapisaroita. Lisäksi mausteet, kuten kaneli tai unikonsiemenet, ovat yleisiä yhdysvaltalaisissa skonsseissa.

Skotlannin ja Ulsterin skonssivaihtoehtoihin sisältyy soodaskonssit ja perunaskonssit (kutsutaan myös potaattiskonsseiksi). Perunaskonsseja tarjotaan useimmiten paistettuina skotlantilaisella aamiaisella (myös Ulsterissa paistosaamiaisen tärkeänä osana).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Leivonnaiset
Suolaiset leivonnaiset
Leivät
Josef Bühler

Tohtori Josef Bühler (16. helmikuuta 1904 Bad Waldsee – 22. elokuuta 1948 Krakova) oli valtiosihteeri Puolan kenraalikuvernementissa  Krakovassa toisen maailmansodan aikana.

Bühler syntyi Bad Waldseessa. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1933. Bühler työskenteli lakimiehenä yhdessä kollegansa tohtori Hans Frankin kanssa, joka oli Adolf Hitlerin asianajaja. Kansallissosialistisen puolueen päästyä valtaan Bühlerista tuli Saksan lakiakatemian presidentti.

Puolan offensiivin jälkeen syyskuussa 1939 Frankista tuli vallatun Puolan kenraalikuvernööri ja Bühler seurasi häntä Krakovaan ja sai valtiosihteerin viran. Hän sai kunnianosoituksena SS-Brigadeführerin arvon Reichsführer-SS Heinrich Himmleriltä tänä aikana.

Bühler otti osaa Wannseen konferenssiin 20. tammikuuta 1942 Frankin edustajana. Konfrenssin aikana, jossa keskusteltiin juutalaisia koskevasta lopullisesta ratkaisusta, hän vaati toisia kokoukseen osallistujia ratkaisemaan Puolan juutalaisongelman mahdollisimman nopeasti. 

Sodan jälkeen Bühler tuomittiin kuolemaan Puolassa rikoksista ihmisyyttä vastaan. Hänet teloitettiin Krakovassa 1948.

Natsi-Saksan miehityshallinnon johtajat
Saksalaiset teloitetut
Sotarikoksista teloitetut
SS-kenraalit
Wannseen konferenssiin osallistuneet
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Henry Witherby

Henry (Harry) Forbes Witherby (7. lokakuuta 1873–11. joulukuuta 1943), oli brittiläinen lintutieteilijä, kustantaja ja kirjailija.

Witherby kiinnostui linnuista jo nuorena ja matkusteli laajalti muun muassa Iranissa, Kuolan niemimaalla ja Valkoisella Niilillä, josta hän kirjoitti kirjan Bird Hunting on the White Nile (1902). Hän perusti erään maailman merkittävimmistä lintutieteellisistä julkaisuista, British Birds, vuonna 1907.

Witherby aloitti eräänä ensimmäisistä kaksi lintujen rengastusprojektia 1909 ja veti projekteja vuoteen 1937 saakka, jolloin ne siirtyivät British Trust for Ornithologyn (BTO) vastuulle ja jatkuvat yhä.

Witherby oli British Ornithologists' Clubin puheenjohtaja 1924–1927 ja British Ornithologists' Unionin (BOU) neuvonantaja (council) 1933–1938. Hän oli perustamassa BTO:ta ja toimi varapuheenjohtajana yhdistyksen alkuaikoina. Hän avusti BTO:ta rahallisesti ja lahjoitti arvokkaan täytettyjen lintujen kokoelmansa myynnistä British Museumille saadut tulot BTO:lle.

Perheyritys H. F and G. Witherby alkoi julkaista lintukirjoja 1900-luvun alussa.

Witherbyn suurin saavutus oli The Handbook of British Birds (1938–1941). Teos käsitti 5 osaa ja siitä on otettu lukuisia uusintapainoksia. Myöhempiin painoksiin on lisätty korjaussivuja mutta alkuperäinen teksti on säilynyt muuttumattomana.

1937 BOU palkitsi hänet Godman-Salvin Medal -kunniamerkillä.

Lähteet 

Brittiläiset ornitologit
Vuonna 1873 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
In Orbit

In Orbit on ruotsalaisen dance-artisti Septmeberin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2005 levymerkillä Catchy Tunes. Kappaleista ”Satellites”, ”Looking for Love”, ”Cry for You” kuvattiin musiikkivideot.

Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 17. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 36.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 On Orbit discogs.com -sivustolla

In Orbit
Septemberin albumit
Kemin sellutehdas

Kemin sellutehdas on Metsä Fibren omistama tehdas Kemin Pajusaaressa. Tehtaalla työskentelee noin 220 työntekijää.

Historia 
Kemin sellutehdas oli alun perin Kemi Oy:n sulfiittiselluloosatehdas, joka perustettiin vuonna 1919. Sittemmin rakennettiin sulfaattiselluloosatehdas vuonna 1927 ja kartonkitehdas vuonna 1971. Kemi Oy fuusioitiin Oy Metsä-Botnia Ab:hen vuonna 1991. Kartonkiliiketoiminta erotettiin omaksi yhtiökseen Kemiart Liners Oy:ksi vuonna 2002. Vuonna 2012 Metsä-Botniasta tuli Metsä Fibre. Samassa yhteydessä Kemiart Liners Oy puolestaan tuli osaksi Metsä Board Oyj:tä.

Merkittäviä vuosilukuja 
 1919 Sulfiittisellutehdas
 1927 Sulfaattisellutehdas
 1971 Kamyr keittämö ja kartonkitehdas
 1982 K10 Kuorikattila
 1988 Kamyr 2 keittämö 
 1990 SK1 Soodakattila
 1991 Fuusio Metsä-Botnia Ab:hen
 1993 Kuorimo 3
 1999 Meesauuni 3
 2002 Uusi haihduttamo
 2002 Kartonkiliiketoiminta omaksi yhtiöksi
 2011 Uusi vesilaitos ja kaustisointilaitos
 2012 Metsä-Botniasta Metsä Fibre
 2021 Investointipäätös biotuotetehtaan rakentamiseksi nykyisen tilalle
 2023 Vanhan tehtaan tuotanto pysähtyy ja purku käynnistyy

Katso myös 
 Suomen paperiteollisuus
 Kemin kartonkitehdas
 Kemin biotuotetehdas

Lähteet 
 M-real Kemi Oy

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Virtanen, Sakari (1993) Lapin leivän isä 100 vuotta - Kemiyhtiön historia. Kemi. Kemi Oy.
 Auer, Jaakko (1968) Puunjalostusta pohjolassa - Kemi Oy vuosina 1893-1968. Kemi. Kemi Oy.
 Virtanen, Sakari; Kalervo Katajavuori (1993) Kuvia leivän isästä - Kemiyhtiön taipaleelta 1893-1993/The breadwinner - a pictorial history of the Kemi company 1893-1993. Kemi. Metsä-Botnia Oy.
 Lapin puun tarina. Kemi 1971. 16 s.
 Puutavaraosakeyhtiö Kemi, Oulu. Oulu 1908.

Kemin rakennukset ja rakennelmat
Suomen selluloosatehtaat
Metsä Fibre
Port Vale FC

Port Vale Football Club on englantilainen jalkapalloseura Stoke-on-Trentin kaupungista Staffordshiresta. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 kakkosliigassa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Port Valen paikallisvastustajia ovat Stoke City ja Crewe Alexandra.

Seura perustettiin vuonna 1876 ja se sai nimensä perustamiskokouksen pitopaikasta Port Vale Housesta. Port Vale ei ole koskaan pelannut Englannin korkeimmalla sarjatasolla. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla se on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi vuonna 1931, jolloin sarja tunnettiin kakkosdivisioonana. Vuonna 1954 seura ylsi FA-cupin välieriin.

Seuran suurin osakkeenomistaja on laulaja Robbie Williams, joka on syntynyt Stoke-on-Trentissä lähellä seuran kotistadionia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Port Valen sivusto  

Englantilaiset jalkapalloseurat
Staffordshiren urheilu
Vuonna 1876 perustetut urheiluseurat
Enostone

Enostone on suomalainen kirjankustantamo. Enostonen toimitilat sijaitsevat Vantaalla ja sillä on toimisto ja noutovarasto lisäksi Keravalla. Se oli alkujaan erikoistunut runouteen ja tilausjulkaisuihin. Yhtiön perustivat Vesa Niinikangas ja Matti Särkkä Turussa 1999. Yhtiön kustantaja on vuodesta 2015 alkaen ollut Kalle Niinikangas. Enostone kustantaa vuosittain noin 20 kirjaa. Kustantamo on viime vuosina julkaissut enenevissä määrin myös lastenkirjallisuutta.

Palkinnot ja ehdokkuudet 

Ville Hytösen kirjoittama ja Pete Revonkorven kuvittama Pikku-Matelin laulu oli Arvid Lydecken -ehdokkaana 2020. 

Satu Heinolan kirjoittama ja Mira Malliuksen kuvittama Mirkka ja meri oli Lasten Lukuvarkaus 2020 -finalistina. 

Juha Raution novellikokoelma Sunnuntain rajat oli Savonia-finalisti vuonna 2021.

Ville Hytösen kirjoittama ja Pete Revonkorven kuvittama Tyttö nimeltä Margariini oli Kodiksamia-ehdokas 2021.

Niklas Salmen runokokoelma Ihon siniset joet juoksevat keltaiseen metsään oli Tiiliskivi-finalisti 2022.

Pelle Romantiquen kirjoittama ja Lotta Nevanperän kuvittama runokokoelma Konerunoja oli Tanssiva Karhu-finalisti 2022.

Kustantamon julkaisemia kirjailijoita 

 Johanna Aarnio
 Kari Aartoma
 Virpi Alanen
 Kiamars Baghbani
 Juhani Brander
 Rita Dahl
 Maria Forsman
 Louise Glück
 Olli Haapala
 Satu Haapala
 Maikki Harjanne
 Lasse Hauerwaas
 Satu Heinola
 Seija Helander
 Harri Hertell
 Antti Huntus
 Boris Hurtta
 Ville Hytönen
 Seppo Järvinen
 Jussi Kaakinen (kuvittaja)
 Hannu Kankaanpää
 Mikko Kankainen
 Markku Kaskela
 Riina Katajavuori
 Helinä Kaukinen
 Tapani Kinnunen
 Mika Kivelä
 Hanna Kivisalo
 Tapio Koivukari (kääntäjä)
 Gerður Kristný
 Erik Koski
 Erkki Kupari
 Juho Kuusi
 Asko Künnap
 Jarkko Laine
 Miia Laine
 Arto Lappi
 Minna Laukkanen
 Liisa Laukkarinen
 Juhani Laulajainen
 Asko Lehtonen
 Saku Lillukka
 Eric Lockmer
 Peeter Maimik
 Mira Mallius (kuvittaja)
 Harri István Mäki
 Jarno Mällinen
 Lotta Nevanperä (kuvittaja)
 Kiti Neuvonen
 Inkeri Näätsaari
 Katri Niinikangas
 Kalle Niinikangas
 Päivi Niinikangas (kuvittaja)
 Vesa Niinikangas
 Hannu Oittinen (kääntäjä)
 Matti Piispa
 Silja Pitkänen
 Erkki Peuranen
 Osmo Pekonen
 Santtu Puukka
 Harri Raitis
 Juha Rautio
 Hanna Rentola
 Pete Revonkorpi (kuvittaja)
 Hannamari Ruohonen (kuvittaja)
 Anu Rinkinen
 Ville Ropponen
 Asko Salminen
 Kasper Salonen
 Tuula Sandström
 Matti Särkkä
 Anne Stolt (kuvittaja)
 Tao Lin
 Katri Tapola
 Mika Terho
 Tatjana Tihmeneva
 Tapani Tukiainen
 Tauno Tuomivaara
 Mika Vaaranmaa (kuvittaja)
 Jouko Vanhanen (kääntäjä)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivut.
 http://www.hs.fi/kulttuuri/a1401942589386 

Suomalaiset kirjankustantamot