joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mustat enkelit (albumi)

Mustat Enkelit on suomalaisen Popeda-yhtyeen neljäs studioalbumi, ja ensimmäinen uuden kitaristin, Costello Hautamäen kanssa. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat Yö ja Kuulat sekaisin. Mustat enkelit-levyllä Popedan musiikki lähti uudesta aallosta rankempaan rockiin, joka oli merkittävä muutos yhtyeen historiassa. Yö-kappale on jäänyt yhtyeen konserttien settilistoihin, mutta sitä soitetaan konserteissa vain harvoin.

Kappaleet

A-puoli
 "Kuulat sekaisin" – 3:06 (Säv: Costello Hautamäki, San: Pate Mustajärvi & Arwo Mikkonen) 
 "Polttaa" – 3:40 (Säv: Arwo Mikkonen, San: Pate Mustajärvi)
 "Yö" – 3:58 (Säv: Arwo Mikkonen, San: Pate Mustajärvi)
 "ABCD-rock" – 2:25 (Säv: Costello Hautamäki, San: Arwo Mikkonen)
 "Kymmenen uutiset" – 4:10 (Säv: Arwo Mikkonen, San: Pate Mustajärvi)

B-puoli
 "Varo" – 2:35 (Säv: Costello Hautamäki, San: Costello Hautamäki & Pate Mustajärvi)
 "Simo merihädässä" – 3:13 (Säv: Arwo Mikkonen, San: Pate Mustajärvi)
 "Mä unta näin" – 2:49 (Säv/San: Arwo Mikkonen)
 "Hormoonihuulet" – 2:52 (Säv/San: Ilari Ainiala)
 "Jos joet ois..." – 2:11 (Säv: Arwo Mikkonen, San: Pate Mustajärvi)
 "Sika-Anteron laulu" – 2:25 (Säv/San: Arwo Mikkonen)

Tekijät

Kokoonpano levyllä
 Pate Mustajärvi: laulu
 Arwo Mikkonen: kitara
 Costello Hautamäki: kitara
 Jyrki K. Melartin: basso
 Kai Holm: rummut

lisäksi
 Safka Pekkonen: kosketinsoittimet (kappaleet 3 ja 6)

Muut
 Tuotanto: Popeda
 Äänitys ja miksaus: Mika Sundqvist, MSL-studio touko- ja kesäkuussa 1982
 Kannet: Juho Juntunen ja Jouko Järvinen
 Heavyt vaatteet ja metallit: X-dreams Ky, Tampere.

Lähteet 

Popedan albumit
Vuoden 1982 albumit
Puolivalmiste

Puolivalmiste on osittain valmis tuote, jonka valmistaja on myynyt kuluttajalle tai muulle yritykselle lopullista viimeistelyä varten. Puolivalmiste voi olla lähes mikä vain, esimerkiksi ruoka, talopaketti tai vene.

Nykyaikainen elintarviketeollisuus tuottaa runsaasti erilaisia puolivalmisteita, jotka ovat avuksi silloin, kun käytettävissä oleva aika tai välineet eivät mahdollista aterian valmistamista alusta asti. Taloteollisuus taas pystyy valmistamaan talon elementeiksi, jotka liitetään yhteen ja viimeistellään rakennuspaikalla. Venetehtaat voivat toimittaa veneen rungon ja ostaja sisustaa ja varustelee sen itse.

Teollisuus
Swinelords

Swinelords on metalliyhtye Twilightningin vuonna 2007 ilmestynyt kolmas ja viimeiseksi jäänyt albumi. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu ilman kosketinsoittaja Mikko Naukkarista, joka erosi yhtyeestä vuonna 2006. Levy on kitaravetoisempi ja tyyliltään enemmän hard rock -vaikutteinen kuin edeltäjänsä Plague-House Puppet Show. Albumi sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 39.

Levyn aloittavasta "Isolation Shell" -kappaleesta on myös kuvattu musiikkivideo. Videon ohjasi ja käsikirjoitti Antti Hyyrynen.

Kappaleet

Japanin-painoksen bonuskappale

Kokoonpano 
 Heikki Pöyhiä – laulu
 Tommi Sartanen – kitara
 Ville Wallenius – kitara
 Jussi Kainulainen – basso
 Juha Leskinen – rummut

Arvostelut 
 Soundi: 
 Imperiumi.net: 
 The Metal Observer:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Twilightningin albumit
Katie Cassidy

Katherine Evelyn Anita ”Katie” Cassidy (s. 25. marraskuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Laurel Lancena supersankarisarjassa Arrow. Sen lisäksi hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Supernatural, Harper’s Island, Melrose Place ja Gossip Girl. Cassidy on myös esiintynyt elokuvissa, kuten Kun tuntematon soittaa (2006), Black Christmas (2006), Taken (2008), Painajainen Elm Streetillä (2010) ja Monte Carlo (2011).

Varhainen elämä 
Cassidyn vanhemmat ovat 1970-luvun teinitähti David Cassidy ja Sherry Benedon. Näyttelijät Jack Cassidy ja Evelyn Ward olivat hänen isovanhempiaan. Cassidyllä on nuorempi velipuoli Beau (s. 1991) isänsä kolmannesta avioliitosta. Katie Cassidy kuului nuorena cheerleader-kilparyhmään nimeltä California Flyers. Hän varttui Kalifornian Bell Canyonissa ja kävi Calabasas High Schoolia.

Ura 
Cassidy esiintyi uransa alussa vierailevissa rooleissa eri tv-sarjoissa, kuten The Division, Listen Up! ja Seitsemäs taivas. Hän tuli tunnetummaksi kauhuelokuvan Kun tuntematon soittaa pääroolin myötä. Cassidy jatkoi uraansa kauhuelokuvissa ja on sen myötä saanut nykyaikaisen ”scream queenin” tittelin. Hän näytteli erityisesti vanhojen kauhuklassikoiden uusintaversioissa, kuten Black Christmas ja Painajainen Elm Streetillä. Jälkimmäisen roolista hän oli Teen Choice -ehdokkaana.

Cassidy esiintyi Supernaturalin kuudessa jaksossa vuosina 2007–08. Vuonna 2009 hän sai pääroolin televisiosarjan Melrose Place uusintaversiosta. Cassidyn roolisuoritus sai kehuja, mutta itse sarja jäi lyhytikäiseksi. Seuraavaksi Cassidy näytteli seikkailukomediassa Monte Carlo ja sai sivuroolin Gossip Girl -sarjasta. Hän näytteli sarjan 12:ssa jaksossa Juliet Sharpia. Vuodesta 2012 lähtien Cassidy näytteli kenties tunnetuinta rooliaan Laurel Lancena CW-kanavan sarjassa Arrow. Hän oli mukana sarjassa neljä tuotantokautta kunnes lähti sarjasta vakituisena näyttelijänä vuonna 2016.

Cassidy levytti cover-version kappaleesta "I Think I Love You" vuonna 2002, ollessaan vasta 15-vuotias. Kappale oli alun perin hänen isänsä perustaman televisioyhtyeen luoma hitti.

Filmografia

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Domination

Domination on yhdysvaltalaisen Morbid Angel -yhtyeen neljäs albumi. Se julkaistiin Earache Recordsin kautta vuonna 1995.
Kappaleesta ”Where the Slime Live” tehtiin myös musiikkivideo. Albumilta ei julkaistu singlejä.

Kappaleet

Jäsenet 
 Trey Azagthoth – kitara, koskettimet
 Pete Sandoval – rummut
 David Vincent – basso, laulu
 Erik Rutan – kitara, koskettimet

Vuoden 1995 albumit
Morbid Angelin albumit
Rocket Ride


Rocket Ride on saksalaisen metalliyhtyeen Edguyn seitsemäs studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2006 Nuclear Blastin kautta. Levy sai melko ristiriitaista palautetta sen uudenlaisen tyylin vuoksi. Levy merkitsi Edguylle tyylimuutosta perinteisempään heavy rockiin Hellfire Clubin jälkeen.

Kappaleet

Bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Tobias Sammet – laulu
 Jens Ludwig – kitara
 Dirk Sauer – kitara
 Tobias ”Eggi” Exxel – basso
 Felix Bohnke – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 7.5/10
 Imperiumi.net: 7+/10
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Edguyn albumit
Vuoden 2006 albumit
Rudi

Rudi-yhtyeen perustivat vuonna 1982 Jussi Kettu Savonlinnasta ja Ratsia-yhtyeessä soittaneet Juha Aunola, Rudi Lukkarinen sekä Pasi Kuusjärvi Pihtiputaalta. Yhtyeen tyylisuuntana oli uusi aalto. Rudin ensimmäinen single oli "Taivas saa odottaa", joka oli puoli vuotta Jokamiehen lista -ohjelmassa kärkisijalla. Jussi Kettu toimi yhtyeen säveltäjänä, sanoittajana, laulajana ja kitaristina. Yhtye julkaisi neljä singleä ja kaksi LP-levyä 1980-luvulla.
Seuraavaan kokoonpanoon liittyi entinen Pelle Miljoona & N.U.S. -yhtyeen kitaristi Pasi Bastard Huopalainen. Rumpalina toimi Repa Kauppila (Repa Rantsila) Stalker-yhtyeestä, joka puolestaan jatkoi myöhemmin uraa muun muassa Pelle Miljoona & Linnunlaulu -yhtyeessä. Rantsilan jälkeen rumpalina toimi Mika Hollström.

Rudin alkuvaiheessa yhtyeen tekninen puoli Pihtiputaalta piti varsin laajaa ohjelmatoimistoa, jonka artistivalikoimaan kuului myös esimerkiksi Tuomari Nurmio ja Liisa Tavi. Pasi Kuusjärvi toimii yhä Dex Viihde Oy -nimisessä ohjelmatoimistossa.

Diskografia

Albumit
 Taivas saa odottaa (JHN 3017, Johanna, 1983)  
 Varastaa elääkseen – elää varastaakseen (MEGLP 101, Megafon Records, 1986)

Singlet
 Taivas saa odottaa / Viimeiset kiusaukset (JHNS 231, Johanna 1982)
 Ja vesi nousee / Espanjalainen uni (JHNS 503, Johanna 1982)
 Pelastusarmeija / Hei hei maailma (PROS 050, Propaganda 1985) 
 Tänään / Minua koskee (MEG 006, Megafon Records 1985)

Kokoonpanot

Rudi 1982–
 Jussi Kettu – kitara, laulu
 Rudi Lukkarinen – basso
 Juha Aunola – kitara
 Pasi Kuusjärvi – rummut
 Guru – kosketinsoittimet

Rudi II–III
 Jussi Kettu – kitara, laulu
 Rudi Lukkarinen – basso, laulu
 Mika Hollström – rummut (III)
 Repa Kauppila – rummut (II)
 Pasi Bastard Huopalainen – kitara
 Safka Pekkonen – piano

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset pop rock -yhtyeet
Suomalaiset uuden aallon yhtyeet
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ

Opetusalan Ammattijärjestö OAJ on Akavaan kuuluva opetusalan ammattiliitto. OAJ perustettiin vuonna 1973 nimellä Opettajien ammattijärjestö, kun Suomen Opettajain Liitto, Oppikoulunopettajain Keskusjärjestö ja Svenska Finlands Lärarförbund yhdistyivät. Muut opettajajärjestöt liittyivät OAJ:hin yksitellen perustamisen jälkeen.

OAJ:n jäsenet ovat muun muassa varhaiskasvatuksen,  esiopetuksen, peruskoulun, lukion, ammatillisten oppilaitosten ja ammattikorkeakoulujen opettajia, koulujen ja oppilaitosten johtajia ja rehtoreita, yliopistojen opetus- ja tutkimushenkilöstöä sekä erilaisissa tehtävissä toimivia opetus- ja sivistystoimen asiantuntijoita. Liittoon kuuluu myös eläkeläisiä. Liitolla on noin 120 000 jäsentä. Opettajaksi opiskelevat saavat useimmat OAJ:n jäsenedut opiskelijajärjestö  SOOL:in kautta.

OAJ:n tehtäviin kuuluvat muun muassa opettajien edunvalvonta ja koulutuspolitiikkaan vaikuttaminen. Liiton jäsenlehti on Opettaja.

OAJ on yksi Opettajien Työttömyyskassan jäsenjärjestöistä. Useimmat OAJ:n jäsenet kuuluvat tähän työttömyyskassaan. Työttömyyskassaan voi liittyä myös yksilöjäsenenä ilman ammattiliitto OAJ:n jäsenyyttä.

Puheenjohtajat
 1973–1975 Aimo Tammivuori (I puheenjohtaja)  
 1973–1976 Samuli Apajalahti (II puheenjohtaja)  
 1975–1991 Voitto Ranne 
 1991–2010 Erkki Kangasniemi 
 2010–2022 Olli Luukkainen
 2022– Katarina Murto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 OAJ:n kotisivut
 Opettaja-lehti

Akavan jäsenjärjestöt
Suomalaiset opettajajärjestöt
Lars Montin

Lars Jonasson Montin (1723 Hisingen, Göteborg  – 1785 Halmstad) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja lääkäri.

Montin opiskeli Lundissa ja Uppsalassa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi Lundissa 1751. Uppsalassa hän opiskeli Carl von Linnén johdolla. 1756 hän sai maakuntalääkärin viran Hallandista. Asessorin arvonimen hän sai 1782. Hän oli myös tiedeakatemian jäsen.

1749 Montin retkeili Linnén kanssa Pohjois-Ruotsissa, muun muassa Kalixissa. Hän kuvaili ja nimesi lukuisia kasveja, ja linnuista kiirunan vuonna 1776.

Lähteet 
 Käsialanäyte
 Linnén oppilaita
 Barents Road

Ruotsalaiset ornitologit
Vuonna 1723 syntyneet
Vuonna 1785 kuolleet
AGA (yhtiö)

AGA on ruotsalainen kaasuntuotantoyhtiö. Sillä on toimintaa kaikissa Pohjoismaissa sekä Baltian maissa. Suomen pääkonttori sijaitsee Espoossa. Vuodesta 2000 alkaen AGA on ollut osa Linde-konsernia, jolla on noin 65 500 työntekijää yli 100 maassa. Vuonna 2014 Linden liikevaihto oli noin 17 miljardia euroa.

AGA valmistaa ja markkinoi teollisuus-, erikois- sekä lääkkeellisiä kaasuja. Teollisuuskaasuja käytetään hitsaamiseen, pakastamiseen, energiantuotantoon, lämmittämiseen, analysointiin, jäähdyttämiseen ja testaamiseen. Kaasuja käytetään mm. metallurgian prosesseissa, kemian- ja elintarviketeollisuudessa, ympäristönsuojelussa, lasin ja elektroniikan valmistuksessa, rakennusalalla, lääketeollisuudessa sekä tutkimus- ja kehitystyössä. Lääkkeellisiä kaasua (markkinoija Linde Healthcare) käytetään sairaanhoidossa ja kotisairaanhoidossa.

AGAn yleisimpiä tuotteita ovat happi, typpi, argon, hiilidioksidi, asetyleeni, vety, nestekaasu sekä erikoiskaasut ja –seokset. Kaasuja toimitetaan suoraan asiakkaille niin pulloissa kuin nestemäisessä muodossa, isommille asiakkaille suoraan putkea pitkin.

Historiaa
Teollisuusyritys AGA (Aktiebolaget Gasaccumulator) syntyi Ruotsissa vuonna 1904. Suomen tytäryhtiö perustettiin 1917; ensimmäinen asetyleenitehdas aloitti toimintansa 1919 ja happitehdas kolme vuotta myöhemmin. Yrityksen perustaja Gustaf Dalén kehitti kaasujen turvallisuuteen ja käyttöön liittyviä ratkaisuja, kuten asetyleenin turvallisen sideaineen ja aurinkoventtiilin (eräänlainen hämäräkytkin) kaasumajakkaan, jolla ohjattiin kaasuvalomajakoiden ja -poijujen valojen toimintaa automaattisesti. Tästä aurinkoventtiilistä Dalén sai Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1912.

1920-luvulta alkaen AGA laajeni vauhdilla ja laati keksintöjä toisensa perään. Majakoihin, radioihin ja televisioihin liittyvien tuotteiden lisäksi AGA on historiansa aikana valmistanut muun muassa filmiprojektoreita, etäisyysmittareita, periskooppeja, sydän-keuhkokoneita, akkuja ja lämpöpattereita. Kaasusektoriin AGA alkoi keskittyä 1960-luvulla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 AGAn kotisivut
 AGAn kuluttajatuotteiden sivusto
 Linden kotisivut

Ruotsalaiset teollisuusyritykset
Romania Eurovision laulukilpailussa

Romania osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 1994. Paras tulos tähän mennessä on ollut kolmas sija vuosilta 2005 ja 2010. Myös vuonna 2006 Romania menestyi hyvin ja saavutti neljännen sijan.

Romania on esittänyt kaksi ensimmäistä viisuaan kokonaan romanian kielellä ja loput suurimmaksi osaksi englanniksi. Vuonna  esitettiin monikielinen kappale. Myös italian kieltä on käytetty englannin ohella vuonna  ja romanian ohella vuonna .

EBU joutui diskaamaan Romanian vuoden 2016 kisoista. Syynä oli Romanian yleisradioyhtiö TVR:n maksamattomat jäsenmaksut.

Sijoitukset

Kaksivaiheinen loppukilpailu 
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.

Kaksi semifinaalia 
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.

Uusi pisteidenlaskujärjestelmä 
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.

Kapellimestarit 
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Romania osallistui myös vuoden 1993 Eurovision laulukilpailun esikarsintaan Kvalifikacija za Millstreet, jossa Romanian kappaletta johti George Natsis.

Lähteet

Aiheesta muualla
Eurovision.tv

Eurovision laulukilpailut maittain
Romanian musiikki
Temple of the Dog

Temple of the Dog on grunge-musiikkityyliä edustava superyhtye. Yhtyeen muodostivat Soundgardenin laulaja Chris Cornell ja Mother Love Bonen entiset jäsenet MLB:n edesmenneen laulajan Andrew Woodin kunniaksi. Ryhmä julkaisi ainoastaan yhden albumin, Temple of the Dog, vuonna 1991.

Historia 

Mother Love Bonen laulajan, Andrew Woodin kuoltua vuonna 1990, Chris Cornell kirjoitti kaksi laulua ("Say Hello 2 Heaven" ja "Reach Down") tämän muistolle. Cornell lähestyi Woodin entisiä bändikavereita Stone Gossardia ja Jeff Amentia aikomuksenaan julkaista kappaleet singlenä. Yhtyeeseen liittyivät myös Soundgardenin rumpali Matt Cameron ja tuleva Pearl Jamin kitaristi Mike McCready. Bändi alkoi harjoitella kappaleita ja muokata Gossardin, Amentin ja Cameronin kirjoittamia demoja. Yksi näistä demoista päätyi kahden yhtyeen levyille - Pearl Jam levytti sen nimellä "Footsteps" ja Temple of the Dog nimellä "Times of Trouble." Harjoituksissa muodostui useita uusia kappaleita, ja bändi päätti levyttää kokonaisen albumin. 

Eddie Vedder, joka oli lentänyt Seattleen hakeakseen Pearl Jamin laulajaksi, päätyi myös Temple of the Dogin taustalaulajaksi. "Hunger Strike" levytettiin Cornellin ja Vedderin duettona.

Kesällä 1992, yli vuosi sen julkaisun jälkeen, albumi saavutti uutta huomiota. Pearl Jamin ja Soundgardenin noustua julkisuuteen, levy-yhtiö A&M Records julkaisi albumin uudelleen. A&M promotoi "Hunger Strike" -singleä ja kyseisen kappaleen musiikkivideota esitettiin MTV:llä. Albumi ja single päätyivät Billboardin listoille.

Temple of the Dog soitti livenä vain harvoin. Vuonna 1990, ennen albumin julkaisua yhtye soitti Seattlen Off Ramp Caféssa. Julkaisun jälkeen yhtye soitti kaksi lyhyttä settiä paikoissa, joissa Soundgarden ja Pearl Jam keikkailivat yhdessä. Vuonna 1991 bändi esitti "Hunger Striken" Foundations Forumissa ja syyskuussa 1992 yhtye soitti kappaleet "Hunger Strike" ja "Reach Down" Lollapalooza-festivaaleilla.

Lokakuussa 2003 bändi yhdistyi Pearl Jamin konsertissa, kun Chris Cornell esitti muiden jäsenten kanssa kappaleet "Hunger Strike" ja "Reach Down." Cornell vieraili lavalla Pearl Jamin kanssa myös 2014 Bridge School Benefit -konsertissa esittämässä "Hunger Strike":n.  

Yhtye ei koskaan virallisesti hajonnut, mutta uutta materiaalia ei ole julkaistu vuoden 1991 jälkeen.

Albumi

Albumin kappalelista 
"Say Hello 2 Heaven" (Cornell) – 6:22
"Reach Down" (Cornell) – 11:11
"Hunger Strike" (Cornell) – 4:03
"Pushin Forward Back" (Ament/Cornell/Gossard) – 3:44
"Call Me a Dog" (Cornell) – 5:02
"Times of Trouble" (Cornell/Gossard) – 5:41
"Wooden Jesus" (Cornell) – 4:09
"Your Saviour" (Cornell) – 4:02
"Four Walled World" (Cornell/Gossard) – 6:53
"All Night Thing" (Cornell) – 3:52

Jäsenet 
Jeff Ament - basso
Matt Cameron - rummut, lyömäsoittimet
Chris Cornell - banjo, huuliharppu, laulu, kitara
Stone Gossard - rytmikitara, slide-kitara, akustinen kitara
Mike McCready - kitara
Eddie Vedder - taustalaulu, laulu kappaleessa "Hunger Strike"

Singlet

Hunger Strike (1991)
Say Hello 2 Heaven (1992)

Aiheesta muualla 
http://www.reachdown.com
Temple of the Dog Archive

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Grungeyhtyeet
Mercy Graves

Mercy Graves on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, jonka loivat Bruce Timm ja Paul Dini. Graves on Lex Luthorin henkivartija ja johti hetkellisesti LuthorCorpia. Hahmon teki ensiesiintymisensä Teräsmies -animaatiosarjassa vuonna 1996.

DC-animaatiouniversumi

Teräsmies
Mercy Graves on erittäin taitava taistelulajeissa ja osaa käsitellä useita eri aseita. Hän oli ennen rikollinen ja johti omaa tyttöjengiään. Graves onnistui kerran nappaamaan Luthorin salkun aivan hänen nenänsä edestä, mutta jäi kiinni, kun Luthorin miehet nappasivat hänet. Luthor ei kuitenkaan kostanut hänelle vaan tarjosi Gravesille töitä hänen henkivartijana ja kuljettajana.

Justice League

Graves sai hallintaansa LuthorCorpin, kun Luthor kärsi tuomiotaan vankilassa. Luthorin onnistuttua karkaamaan hän palasi takaisin yhtiöönsä vain huomatakseen miten hyvin yhtiö on selviytynyt, mutta pettynyt, koska Luthorin paras professori Ivo oli saanut potkut. Luthorin väistyttyä lopullisesti kuvioista, Graves sai johtaa LuthorCorpia vakituisesti.

The Batman
Vuonna 2007 Graves palasi takaisin animaatiosarjaan kahden vuoden tauon jälkeen. Hän esiintyi Batmanissä 5. tuotantokauden kaksiosaisessa jaksossa The Batman/Superman Story, jossa hänet tunnetaan pelkästään nimellä Mercy, joka on Luthorin oikea käsi. Ulkonäöltään hän muistuttaa euraasialaista, jolla on pitkät tummat hiukset.

Elokuvat
Mercy Gravesin ensiesiintyminen elokuvissa tapahtui vuonna 2006 Superman: Brainiac Attacks elokuvassa. Toisen kerran hän esiintyi elokuvassa Superman: Doomsday vuonna 2007, jossa hänen alkuperäistä ulkonäköä oli muutettu enemmän sarjakuvaversion mukaiseksi. Graves oli ruskeaihoinen, jolla on vaaleat hiukset. Elokuvan aikana hän toimi normaaliin tapaansa Luthorin kätyrinä, joka kuitenkin tapettiin elokuvan aikana.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-animaatiouniversumi
Piirroshahmot
DC-universumin kamppailulajien harrastajat
Harry Bogomoloff

Harry ”Bogo” Bogomoloff (s. 10. kesäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen poliitikko, urheiluvaikuttaja ja jääkiekkotuomari. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.

Harry Bogomoloff on ollut Helsingin kaupunginvaltuustossa vuodesta 1985. Hän on toiminut kaksi vuotta Helsingin kaupunginhallituksen puheenjohtajana ja kahdeksan vuotta Helsingin kaupunginvaltuuston kokoomusryhmän puheenjohtajana. Valtuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana hän on ollut vuodesta 2005 alkaen.

Bogomoloff on toiminut monenlaisissa jääkiekon taustatehtävissä. Hän on ollut Suomen Jääkiekkoliitossa eri tehtävissä vuodesta 1990 ja liiton varapuheenjohtaja vuodesta 1997. Lisäksi hän on toiminut Jääkenttäsäätiön toimitusjohtajana vuodet 1974-2013 ja Kansainvälisessä jääkiekkoliitossa IIHF:ssä eri tehtävissä. Hän on myös ollut mukana kaikissa Suomessa järjestetyissä jääkiekon MM-kisoissa. Bogomoloffilla on myös voimassa oleva erotuomarikortti. Hän toimi SM-sarjassa erotuomarina vuosina 1962–1965. Bogomoloff valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 185.

Heinäkuussa 2012 Harry Bogomoloff aiheutti pienimuotoisen kohun kertomalla pitävänsä Lapin yliopistoa elätettävien reservaattina, josta valmistuneet kelpaavat vain lumitöihin. Bogomoloff pyysi myöhemmin anteeksi puheitaan.

Bogomoloff aiheutti kohun 7. toukokuuta 2018 Facebookissa tekemällä päivityksellään: ”Rantapuistossa (pohjoisranta) liikkui illansuussa kolmen balkanintumman miehen porukka, ilman järkevän tuntuista syytä. Tiedoksi.” Päivitys tuomittiin laajalti rasistisena.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Bogomoloffin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat
Suomalaiset jääkiekkotuomarit
Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomen venäläiset
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Christian Dotremont

Christian Dotremont (12. joulukuuta 1922 Tervuren, Belgia – 20. elokuuta 1979 Buizingen) oli belgialainen kirjailija ja kuvataiteilija.

Pariisissa asuessaan vuosina 1941–1942 hän osallistui La main à plume -nimisen surrealistiryhmän toimintaan ja tutustui Paul Éluardiin, Pablo Picassoon ja Gaston Bachelardiin. Dotremont on perustanut Le ciel bleu-, Les deux sœurs- sekä Strates-julkaisut.  

Dotremont perusti yhdessä tanskalaisen kuvataiteilijan, Asger Jornin, hollantilaisen taidemaalarin Karel Appelin ja belgialaisen runoilijan, Joseph Noiret’n kanssa Cobra-taiteilijaryhmän, jonka nimi tulee kunkin taiteilijan pääkaupungin nimestä CO(henhagen)BR(ussels)A(msterdam). 

Dotreamont julkaisi ensimmäisen romaaninsa, La pierre et l’oreiller, vuonna 1955. Runot ovat ilmestyneet kokoelmissa Abstates (1990) ja Livres poétiques complètes (1998). 

Dotremont oli Pohjolan ihailija. Asper Jornin seurassa hän teki ensimmäisen matkansa Tanskaan. Hän on käynyt myös Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. 

Vuonna 1962 hän keksi logogrammin, jossa yhdistyy teksti ja kuva. Logogrammejaan hän teki paksulla kepillä lumeen tai jäähän. Nämä "jäälogot" tai "lumilogot" on ikuistanut valokuviin belgialainen valokuvaaja Caroline Ghyselen, joka seurasi usein mukana Dotremontin Lapin matkoilla. Hän teki kymmenisen matkaa Lappiin toteuttaen runo- ja kuvateoksia paperille, puuhun, lumeen ja jäähän.

Kirjallisuutta 
The logogrammes by Christian Dotremont, 1972
Dotremont et ses écrivures: Entretiens avec les logogrammes, 1978
Christian Dotremont & Michel Butor : Cartes et lettres. Correspondance 1966–1979, 1986.
Pierre Alechinsky: Dotremont et Cobra-Forêt, 1988
Françoise Lalande : Christian Dotremont : l’inventeur de Cobra, 1998
Georges A. Bertrand : Dotremont, un Lapon en orient, 2005

Aiheesta muualla 
 Christian Dotremont Cobra Artissa 
 Cobra Art 
 Dotremont – les logogrammes, 1972

Belgialaiset kirjailijat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Burning Down the Opera

Burning Down The Opera on Edguy-yhtyeen live-albumi. Se on yhtyeen ensimmäinen. Levy äänitettiin Mandrake-kiertueen aikana Euroopassa vuonna 2003. (Levyä ei  siis äänitetty ainoastaan yhdeltä keikalta.)

Kappaleet

CD 1

CD 2

Kokoonpano 
 Tobias Sammet – laulu
 Dirk Sauer – kitara
 Jens Ludwig – kitara
 Tobias "Eggi" Exxel – basso
 Felix Bohnke – rummut

Aiheesta muualla 
 

Edguyn albumit
Vuoden 2003 konserttitallenteet
Thomas Richard Heywood Thomson

Thomas Richard Heywood Thomson (1813–1876) oli englantilainen lääkäri, ornitologi ja tutkimusmatkailija.

Thomas Thomsonin isä oli Samuel Thomson, lontoolainen pankkiiri. Hänen vaimonsa oli Margaret Wilson. Koulutukseltaan Thomson oli kirurgian tohtori.

Thomson osallistui apulaiskirurgina Niger-joelle tehtyyn tutkimusmatkaan vuonna 1841. Hän jätti retkikunnan Sudanissa ja palasi Englantiin. Kotimatkalla hän sairastui kuumetautiin. Retkikunta tutki myös Guineanlahden saarten luontoa, ja löysi uusia lajeja, muun muassa viherkurkkumedestäjän. Thomson kuvaili ja nimesi kurnuliejukanan (Porphyrula alleni) matkakumppaninsa William Allenin mukaan.

Teoksia 

 Captain William Allen & T. R. H. Thomson 1848: A narrative of the expedition sent by Her Majesty's government to the river Niger, in 1841, under the command of  Capt. H. D. Trotter, R.N.. 2 vols. - Richard Bentley, Lontoo.
 T. R. H. Thomson 1854: Observations on the Reported Incompetency of the "Gins" or Aboriginal Females of New Holland, to Procreate with a Native Male after Having Borne Half-Caste Children to a European or White. - Journal of the Ethnological Society of London (1848–1856), Vol. 3, 1854 (1854), ss. 243–246.

Lähteet 
 Old Manx Families
 Gulf of Guinea Conservation Group
 A narrative of the expedition to the river Niger

Brittiläiset ornitologit
Brittiläiset lääkärit
Brittiläiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1813 syntyneet
Vuonna 1876 kuolleet
Tammerfest

Tammerfest on Tampereella kesäisin vuodesta 1995 lähtien järjestetty kaupunkifestivaali. Tammerfestin järjestää Tammerfest Oy.

Tammerfestin alkuperäinen järjestäjätaho oli tammikuussa 1995 perustettu Tampereen Kesäjuhlat ry, johon kuuluivat muun muassa Jussi Santalahti ja Harri Rantala. Festivaalin innoittajana toimi turkulainen Down By The Laituri -tapahtuma – siinä määrin, että festivaalin nimivaihtoehtoina harkittiin muiden muassa Down By The Tammerkoskea ja Down By The Rotwallia. Tampereen Kesäjuhlat ry myi 11 kertaa järjestämänsä festivaalin vuonna 2006 Tammerfest Oy:lle, joka on toiminut järjestävänä tahona siitä lähtien.

Vuoteen 1999 asti festivaalin päälava sijaitsi Koskipuistossa. Nykyään Tammerfestin päätapahtumapaikka on Ratinanniemen festivaalipuisto.

Festivaalin kävijämäärä oli vuonna 2017 Helsingin Sanomien mukaan 29 000 ihmistä .

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tammerfestin verkkosivut
 Festivaaliraportti (2017) @ soundi.fi
 Festivaaliraportti (2017) blogissa Alice & June @ rosvot.fi

Suomen kulttuuritapahtumat
Tampereen tapahtumat
Plague-House Puppet Show


Plague-House Puppet Show on Twilightningin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2004. Albumin uusintapainos julkaistiin 4. huhtikuuta 2006.

Kappaleet

Japanin bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Heikki Pöyhiä – laulu
 Tommi Sartanen – kitara
 Ville Wallenius – kitara
 Jussi Kainulainen – basso
 Mikko Naukkarinen – koskettimet
 Juha Leskinen – rummut

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2004 albumit
Twilightningin albumit
Cumulus (hotelliketju)

Cumulus oli Restelin omistama suomalainen hotelliketju, joka vuonna 2018 sulautui Scandic-ketjuun ruotsalaisyhtiön ostettua Restelin kaikki hotellitoiminnot.

Restelin omistavan Tradekan edeltäjä Eka-yhtymä avasi ketjun ensimmäisen hotellin Porissa vuonna 1974. Cumulus-hotellit sijaitsivat kaupunkien keskusta-alueilla. Niiden yhteydessä oli yleensä Huviretki-ravintola. Joidenkin hotellien yhteydessä oli jokin muu Restelin ketjuravintola, kuten Night Life tai Hemingway's. Huoneiden varustus oli lähes samanlainen muiden vastaavan luokan hotellien kanssa maailmassa.

Historiaa
Cumulus-ketju syntyi edistysmielisen osuuskauppaliikkeen eli E-liikkeen piirissä 1970-luvun alkupuolella. E-liike oli harjoittanut ravintolatoiminnan ohella myös pienimuotoista majoitustoimintaa alueellisten osuusliikkeiden pienissä hotelleissa, joita Cumulus-ketjun alkaessa oli 38. OTK:ssa suunniteltu erityisesti liikematkustajille suunnattu valtakunnallinen hotelliketju osoittautui Siwan ohella yhdeksi harvoista E-liikkeen tuottoisista liiketoimintakonsepteista. Cumulus-hotellit perustettiin kaupunkien keskustoihin, ja niihin tuotiin kohtuullisen monipuoliset palvelut, kuten hyvät ruokaravintolat.

Ensimmäinen uuden konseptin mukainen hotelli Hämeenlinnassa ristittiin vuonna 1973 aluksi Tavastiaksi, mutta seuraavana vuonna Poriin avattu E-hotelli sai jo nimen Cumulus. Kuopion Cumulus avattiin 1975, Jyväskylä ja Seinäjoki 1976 ja Kouvola 1978. Vuonna 1979 Cumulus-hotelli saatiin Forssaan, Tampereelle ja Raumalle ja vuonna 1982 Ouluun, Kemiin, Lappeenrantaan ja Mikkeliin.

1980-luvulla Cumulus jatkoi kasvuaan ja siitä tuli Suomen toiseksi suurin hotelliketju. Suuren Eka-fuusion aikaan 1983 OTK:n ravintolatoiminta oli jaettu 11 ravintolapiiriin, kun taas Cumulus-ketju oli yksi itsenäinen tulosyksikkö. Eka-Yhtymän hotelli- ja ravintolatoimintaa hoitamaan perustettiin oma yksikkö, joka eriytettiin omaksi Restel-yhtiökseen vuonna 1990. Se oli tuolloin Pohjoismaiden suurin keskitetysti johdettu hotelli- ja ravintolayritys.

Cumulus-hotellit

 Helsinki Hakaniemi
 Helsinki Kaisaniemi
 Helsinki Kallio (hotelli Olympia)
 Helsinki Meilahti
 Hyvinkää
 Hämeenlinna
 Joensuu
 Jyväskylä
 Kemi
 Kotka
 Kouvola
 Kuopio
 Lahti
 Lappeenranta 
 Mikkeli
 Oulu 		
 Pori
 Rauma
 Rovaniemi
 Salo
 Seinäjoki
 Tampere Hämeenpuisto
 Tampere Koskikatu
 Turku 
 Vantaa Airport

Cumulus-kylpylähotellit
 Hämeenlinna (Kylpylähotelli Aulanko)
 Ikaalinen (Ikaalisten kylpylä)
 Imatra (Imatran Valtionhotelli)
 Jyväskylä (Kylpylähotelli Laajavuori)
 Nokia (Kylpylähotelli Eden)
 Vaasa (Tropiclandia)

Lähteet

Aiheesta muualla

Cumulus-hotellit

Tradeka
Scandic-hotellit
Burt Reynolds

Burton Leon Reynolds, Jr. (11. helmikuuta 1936 Lansing, Michigan, Yhdysvallat – 6. syyskuuta 2018 Jupiter, Florida, Yhdysvallat) oli Oscar-ehdokkaana ollut ja Emmyllä palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia elokuvia ovat trilleri Syvä joki (Deliverance, 1972), komedia Luunmurskaajat (The Longest Yard, 1974) ja Konna ja Koukku (Smokey and the Bandit, 1977) jatko-osineen. 

Reynolds äänestettiin 1970-luvun lopulla Yhdysvaltojen suosituimmaksi elokuvanäyttelijäksi useana vuonna peräkkäin parissakin äänestyksessä. Suosiotaan erityisesti naisten keskuudessa hän oli pohjustanut jo Syvän joen aikoihin esiintymällä alastonkuvissa Cosmopolitan-naistenlehdessä, mistä alkoi jatkuva julkisuus alati vaihtuvine seurustelukumppaneineen, joihin kuuluivat Kim Basinger, Candice Bergen, Catherine Deneuve, Farrah Fawcett, Sally Field, Sarah Miles, Cybill Shepherd, Dinah Shore ja Tammy Wynette. Reynolds oli kahdesti naimisissa, Judy Carnen kanssa 1963–1965 ja Loni Andersonin kanssa 1988–1993.

Elämä ja ura
Yksi Reynoldsin neljästä isovanhemmasta on cherokee-intiaani. Reynolds pääsi yliopistoon jalkapallostipendillä mutta joutui auto-onnettomuuteen ja alkoi sitten opiskella näyttelijäksi. 

Reynolds aloitti televisiosarjojen avustajana ja stunt-miehenä. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki vuonna 1961. Reynolds on vähätellyt 1960-luvulla tekemiään elokuvia ”sellaisiksi, joita näytetään vankiloissa ja lentokoneissa – kukaan ei pääse poistumaan”. Menestys alkoi John Boormanin elokuvasta Syvä joki (Deliverance) vuonna 1972. Elokuvan Konna ja koukku jälkeen hän näytteli samantyyppisiä rooleja useissa B-luokan elokuvissa. 1990-luvulla alkoi tulla menestystä televisiosarjoissa, ensimmäisenä Pallo hukassa (Evening Shade), josta hänet palkittiin Emmyllä. 

Reynolds näytteli nuorempaa kollegaa opettavaa pornofilmiohjaajaa elokuvassa Boogie Nights (1997). Hän hävisi sivuosa-Oscarin Robin Williamsille mutta sai muun muassa Golden Globen.

Reynoldsilla on äänirooli videopeleissä Grand Theft Auto: Vice City ja Saints Row: The Third.

Reynolds kuoli sydänkohtaukseen 82-vuotiaana Floridassa 6. syyskuuta 2018.

Elokuvat

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Videopelien ääninäyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Abdulaziz al-Rantisi

Abdulaziz al-Rantisi (, 1947 – 17. huhtikuuta 2004) oli palestiinalainen lääkäri ja Hamas-järjestön poliittinen johtaja ja yksi järjestön perustajista. Yhdysvallat ja Euroopan unioni pitävät Hamasia terroristijärjestönä. Hänestä tuli Hamasin korkein johtaja maaliskuussa 2004 kun Israelin armeija tappoi hänen edeltäjänsä šeikki Ahmad Yasinin.

Toiminta

Hän oli kotoisin Yibnan kylästä läheltä Jaffaa, josta joutui pakenemaan kuusikuukautisena vuonna 1948 Israelin operaatio Barakin toisessa vaiheessa. Hän varttui Khan Younisin leirillä Gazassa. Hän opiskeli Aleksandrian yliopistossa Egyptissä lastenlääkäriksi ja palasi Gazaan 1971, jossa harjoitti lääketiedettä ja luennoi Gazan yliopistossa.

Rantisista tuli islamistiaktivisti. Vuonna 1973 hän oli perustamassa Islamilaisen veljeskunnan avustuksella islamilaista keskusta Gazaan. Hän oli yksi Hamasin johtavia hahmoja sen perustamisen jälkeen 1988 ja käytännössä sen johtaja šeikki Ahmad Yasinin ollessa Israelin vankilassa. Rantisi vangittiin myös intifadan aikana ja Israel karkotti hänet Libanoniin 400 muun aktivistin kanssa joulukuussa 1992. Hän sai kansainvälistä kuuluisuutta toimiessaan karkotettujen puhemiehenä. Kun hän palasi seuraavana vuonna, hänet vangittiin joulukuussa 1993 ja hän oli vankilassa huhtikuuhun 1997 asti. Rantisi ei ikinä lopettanut Palestiinan vapauttamisen vaatimista ja kehotti iskuihin Israelia vastaan, mistä syystä Israel piti häntä vastuullisena jopa sadoista kuolemista.

Rantis arvosteli Gazaan palattuaan myös Jasser Arafatin palestiinalaishallintoa ja vaati sen johtajien eroa. Palestiinalaishallinto pidätti hänet 1998, mutta korkein oikeus määräsi vapauttamaan hänet.

Kuolema 

17. huhtikuuta 2004 Hamas teki itsemurhaiskun Gazan kaistan ja Israelin välisellä raja-asemalla, jossa kuoli yksi israelilaissotilas. Tämän jälkeen Israelin armeijan taisteluhelikopterit ampuivat ohjuksia kohti al-Rantisin autoa Gazassa. Hän haavoittui iskussa vakavasti ja kuoli sairaalassa noin puoli tuntia iskun jälkeen. Myös al-Rantisin poika ja kaksi henkivartijaa kuolivat iskussa. Hamas ilmoitti valinneensa jo uuden johtajan, mutta ei suostunut paljastamaan tämän henkilöllisyyttä. Isku tuomittiin maailmalla laajalti ja palestiinalaiset vannoivat kostoa. 31. elokuuta 2004 Israelin Beershebassa tehtiin itsemurhaisku, jossa kuoli 16 ihmistä. Hamas ilmoitti iskun olleen kosto Ahmad Yasinin ja al-Rantisin surmista.

Lähteitä

 http://www.palestineremembered.com/al-Ramla/Yibna/Story177.html
 http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/biography/Rantissi.html 
 Abdel-Aziz al-Rantissi - Obituary (Guardian)
 http://www.aljazeera.com/cgi-bin/review/people_full_story.asp?service_id=7838

Palestiinalaisaktivistit
Palestiinalaiset henkirikosten uhrit
Palestiinalaiset terroristit
Palestiinalaiset lääkärit
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
CITES

Uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva yleissopimus eli CITES (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora) on kansainvälinen sopimus, jolla rajoitetaan uhanalaisten eläin- ja kasvilajien kansainvälistä kauppaa. Sen ensimmäinen versio syntyi vuonna 1963. Nykyinen versio on vuodelta 1973. Suomi allekirjoitti CITES-sopimuksen 1976.
Sen jälkeen yhtään CITES-sopimuksella suojattua lajia ei ole kuollut sukupuuttoon. CITES-sopimuksella säädellään nykyisin yli 33 000 lajin kauppaa. Lajit on luokiteltu kolmeen luokkaan, jotka on lueteltu sopimuksen liitteissä:
 Liite 1: noin 800 erittäin uhanalaista lajia, kuten gorilla, jaguaari ja sarvikuonot. Niiden myyminen on kielletty.
 Liite 2: noin 32 500 lajia, jotka joko itse vaativat silmällä pitoa tai jotka voidaan helposti sekoittaa liitteen 1 lajeihin. Niiden maasta toiseen kuljettamiseen tarvitaan kirjallinen lupa. Sopimus koskee eläinten ja kasvien kuljettamista sekä elävinä että kuolleina ja kaikkia niitä tuotteita, joiden raaka-aineena on käytetty näihin lajeihin kuuluvia eläimiä, kasveja tai niiden osia.
 Liite 3: noin 300 lajia. Näiden lajien suojelua on pyytänyt yksittäinen jäsenmaa, ja niiden kaupassa on paikallisia rajoituksia.

Esimerkiksi eräiden lemmikkeinä pidettävien kilpikonnalajien tuomiseen tarvitaan kirjallinen todistus siitä, että kyseisiä yksilöitä ei ole pyydystetty luonnosta, vaan ne on kasvatettu tarhassa. Samoin tietyistä puulajeista valmistettuja tuotteita ei saa tuoda maahan, ellei voida todistaa, että puut on kasvatettu viljelmällä, eikä kaadettu sademetsästä.

Lähteet 
 CITES.org

Viitteet 

Ympäristösopimukset
Uhanalaiset lajit
1973
Naantalin Kylpylä

Naantalin Kylpylä on Naantalin kaupungissa sijaitseva suuri kylpylä- ja kokoushotelli, joka kuuluu suomalaiseen Sunborn-yritysryhmään. Naantalin Kylpylä on perustettu vuonna 1984, minkä jälkeen tiloja on useamman kerran perusparannettu ja laajennettu. Vuonna 2002 Kylpylän yhteyteen ankkuroitiin laivahotelli Sunborn Princess.

Yleisesti 

Naantalin kylpylä kuuluu ainoana pohjoismaisena kylpylänä Royal Spas of Europe -ketjuun. Konsultointiyritys Mercuri International on valinnut Naantalin Kylpylän kuusi kertaa vuoden kokous- ja kongressihotelliksi Suomessa.

Hotellia operoi Sunborn Hotels and Restaurants -ketju, johon kuuluvat myös Ruissalon Kylpylä ja Hotel Saga Excelsior Düsseldorfissa. Sunborn Hotels and Restaurants -ketju on osa kansainvälistä Sunborn-konsernia. Konsernin omistavat yrittäjäpariskunta Ritva ja Pekka Niemi.

Tilat

Hotellilaiva

Naantalin Kylpylän kokous- ja lomakeskukseen kuului vuosien 2002–2014 aikana hotellin viereen telakoitu 120-metrinen Sunborn Yacht -hotellilaiva. Hotellilaivan suunnittelusta ja rakennuttamisesta vastasi Sunborn International. Yritys suunnittelee, kehittää, rakennuttaa ja markkinoi luomansa Yacht Hotel -konseptin alla rakennettuja hotellilaivoja ympäri maailman. Uusin laivahotelli valmistui Barcelonaan.

Hotelli
Naantalin Kylpylässä on 390 huonetta. Useimmissa huoneissa on merinäköala tai parveke. Kylpylässä on 30 avaraa kokoustilaa 10–500 henkilölle.

Lomaosakehuoneistot
Naantalin Kylpylän lähelle avattiin heinäkuussa vuonna 2008 Naantali Spa Residence, joka sisältää 40 deluxe-tason sviittihuoneistoa. Jokaisessa huoneistossa on oma parveke, josta on merinäköala. Naantali Spa Residencen huoneistot on tarkoitettu sekä viikko-osake- että hotellihuonekäyttöön.

Allasosasto
Allasosastolla on kaksi isoa allasta, kaksi roomalaista allasta, hierovia suihkuja ja poreita sekä ulkoallas, jonka lämpötila on ympäri vuoden +30 °C. Tarjolla on kymmeniä erilaisia hoitoja klassisesta hieronnasta erilaisiin rentoutushoitoihin sekä kasvo- ja vartalohoitoihin sekä kuntosali Fitness Center.

Ravintolat
Naantalin Kylpylässä on kuusi ravintolaa, viinikabinetti, kolme baaria sekä Suomen ensimmäinen Café Mövenpick. Hotelliin avattiin helmikuussa 2010 uusi eurooppalais-aasialainen fuusioravintola nimeltä Le Soleil. Lisäksi Naantalin vanhankaupungin rannassa sijaitsevat Naantalin Kaivohuone sekä Rantaravintola.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Naantalin Kylpylä
 Sunborn Hotels
 Sunborn International / Yacht Hotel Consept
 Royal Spas of Europe
 Sunborn Vacation Club

Suomen hotellit
Suomalaiset kylpylät
Naantalin rakennukset ja rakennelmat
Nassaun herttuakunta

Nassaun herttuakunta () oli herttuakunta Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa ja myöhemmin Saksan liitossa. Sen hallitsijasuku oli Nassaun suku, jonka jälkeläisiä on nykyään muun muassa Alankomaita hallitseva Orania-Nassaun sukuhaara.

Nassaun kaupunki perustettiin vuonna 915, ja se julistautui herttuakunnaksi 1225. Samana vuonna sinne rakennettiin Nassaun linna. Nassau oli vuodesta 1160 lähtien tunnustettu herttuakunta. Vuonna 1225 Nassau hajosi pieniksi herttuakunniksi, jotka seuraavien vuosisatojen aikana yhdistyivät jälleen Nassauksi. Tunnetuimpia herttuakuntia oli Nassau-Dillenburg, jota hallitsi Orange-Nassaun suku. Toinen tunnettu herttuakunta oli Nassau-Weilburg, jonka hallitsijasuku hallitsee nykyään Luxemburgia.

Nassaun useiden sukuhaarojen päättymisien vuoksi Nassausta tuli yhdistynyt herttuakunta jälleen vuonna 1806. Herttuakunta liittyi Saksan liittoon vuonna 1815. Preussi valtasi Nassaun vuonna 1866 ja yhdisti sen Saksaan.

Katso myös
Luettelo Nassaun hallitsijoista
Vuoden 1789 kartta Nassausta

Aiheesta muualla

 175 Jahre Nassauische Verfassung Hessischer Landtag 1989 

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osat
Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Luettelo Nassaun hallitsijoista

Tämä on luettelo Nassaun hallitsijoista (kreivit, prinssit, herttuat jne).

Nassau-Siegen

1606–1611 John I
1611–1623 Henry
1623–1638 John II
1638–1674 George Frederick
1674–1679 John Maurice
1679–1691 William Maurice
1691–1699 John Francis Desideratus
1699–1707 William Hyacinth
1707–1722 Frederick William Adolf
1722–1734 Frederick William
1745-1808 Karl Heinrich Nikolaus Otto

Nassau-Weilburg 

Nassau-Weilburg oli valtio nykyisessä Saksassa vuodesta 1344 vuoteen 1816. Tämä suku oli alun perin Nassaun hallitsijoita, mutta 1890 lähtien he ovat hallinneet Luxemburgia.

Nassau-Weilburgin kreivit
1344-1371: John I
1371-1429: Philipp I
1429-1442: Philipp II ja John II
1442-1492: Philipp II
1492-1523: Louis I
1523-1559: Philipp III
1559-1593: Albrecht
1559-1602: Philipp IV
1593-1625: Louis II
1625-1629: William Louis, John IV ja Ernst Casimir
1629-1655: Ernst Casimir
1655-1675: Frederick
1675-1688: John Ernst

Nassau-Weilburgin prinssit
1688-1719: John Ernst
1719-1753: Charles August
1753-1788: Charles Christian
1788-1816: Frederick William
1816: Wilhelm

Nassaun herttuat
Vuodesta 1806 Nassau oli yhdistynyt herttuakunta. Herttuoiden hallintopaikka oli Wiesbaden.
1806-1839: Wilhelm
1839-1866: Adolf

Preussi valloitti 1866 Nassaun herttuakunnan, sillä herttua oli ollut Itävallan liittolainen sodassa.

Luxemburgin suurherttuat
 katso luettelo Luxemburgin suurherttuoista.

Nassaun hallitsijoista
Ius sanguinis

Ius sanguinis (/ jus saŋguinis /, latinaksi []; latinaa, suom. "veren oikeus") on syntyperäinen oikeus tietyn maan kansalaisuuteen niille, joiden vanhemmat ovat kyseisen maan kansalaisia. Sen vastakohtana pidetään usein ius solia (latinaa, suom. "maaperän oikeus"). Ius solissa kansalaisuuden saavat automaattisesti kaikki maassa syntyneet ihmiset vanhempien kansalaisuudesta riippumatta. Ius sanguinisissa kansalaisuuden saa automaattisesti vain, jos jompikumpi vanhemmista on maan kansalainen.

Ius sanguinis on kansalaisuuden pääperusteena niin Suomessa kuin suurimmassa osassa Euroopan maita, kun taas esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Kanadassa pääperusteena on ius soli. Monien maiden kansalaisuuslaeissa on kuitenkin nykyään vaikutteita kummastakin periaatteesta: tällaisia maita ovat muun muassa Yhdysvallat, Kanada, Kreikka, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja nykyisin myös Saksa.

Koska ius sanguinissa oikeus kansalaisuuteen perustuu veren kautta, monissa periaatetta noudattavassa maassa on paluumuuttolaki eli Lex sanguinis, joka mahdollistaa kansalaisuuden saannin monenkin polven siirtolaisille, kuten Saksassa Volgan saksalaisille, Israelissa kaikille juutalaisille ja Suomessa inkerinsuomalaisille. Sen lisäksi paluumuuttolaki on muun muassa Unkarissa, Armeniassa, Azerbaidžanissa, Venäjällä ja Japanissa.

Valtiot joissa Jus sanguinis on käytössä 

 
 
  
  

 
 
 
 

 
 

 

. 

: 

  

 
 
 

 
 

 
.

Valtiot joissa Lex sanguinis on käytössä 

: (etniset pataani)
 (etniset armenialaiset)
 (etniset bulgarialaiset)
 (etniset kroaatit)
 (etniset suomalaiset ja inkeriläiset)
 (etniset kreikkalaiset)
 (Irlannin saarella syntyneiden jälkeläiset)
 (kaikki maailman juutalaiset)
 (etniset italialaiset)
 (etniset i-kiribatilaiset)
 (etniset negridit).
 (etniset liettualaiset)
 (etniset kachit, karennit, karenit, chinit, bamarit, monit, rakhinet ja shanit)
 (etniset ruandalaiset)
 (etniset serbit)
 (sefardijuutalaiset).
 (etniset  korealaiset)
 (etniset turkkilaiset)

Katso myös
 Ius soli
 Kansalaisuus
 Siirtolaisuus
 Maahanmuutto
 Maassamuutto
 Muuttoliike
 Pakolaisuus

Lähteet

Latinankieliset fraasit
Oikeusfilosofia
Beyond Reality


Beyond Reality on Dreamtalen esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2002.

Kappaleet 

Secret Wish (Japanin bonuskappale)

Kokoonpano 
 Rami Keränen – laulu, kitara
 Esa Orjatsalo – kitara
 Alois Weimer – basso
 Turkka Vuorinen – kosketinsoittimet
 Pete Rosenbom – rummut

Vierailevat muusikot 
 Sanna Natunen – naislaulu
 Marco Hietala – mieslaulu kappaleissa "Where the Rainbow Ends" ja "Heart's Desire"

Lähteet 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Dreamtalen albumit
Ocean’s Heart


Ocean’s Heart on Dreamtalen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. syyskuuta 2003.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tomi Viiltola – laulu
 Rami Keränen – kitara, taustalaulu
 Esa Orjatsalo – kitara
 Pasi Ristolainen – basso
 Turkka Vuorinen – kosketinsoittimet
 Pete Rosenbom – rummut

Vierailevat muusikot 
 Sanna Natunen – naislaulu
 Rainer Nygård – screamo kappaleissa "Tears" ja "The Awakening"

Arvostelut 
 Metal Crypt:

Lähteet 

Dreamtalen albumit
Vuoden 2003 albumit
Punakorvakilpikonna

Punakorvakilpikonna (Trachemys scripta elegans) on lemmikkinä pidetty suokilpikonna.

Ulkonäkö ja koko 
Punakorvakilpikonnan kuori on sen kuoriutuessa noin kaksisenttinen, eläinkaupasta ostettaessa halkaisijaltaan yleensä noin viisi senttiä. Neljässä vuodessa se kasvaa 15–20 sentin mittaiseksi. Aikuinen naaraskilpikonna on noin 25–30 cm pitkä, koiras 15 cm. Sen pääväri on vihertävän ruskea keltaisin juovin ja sen korvanseutu on punainen. Punakorvaklpikonna on saanut nimensä punaisesta korvanseudusta.

Lisääntyminen 
Punakorvakilpikonna munii kerralla 2–20 munaa.

Elintavat 
Punakorvakilpikonna viettää vuosittain horroskauden viileässä vedessä. Horroskausi ei kuitenkaan ole millään tavalla välttämätön. Sen uimishalu on huomioitava, ja siksi se tarvitsee 500–700 litran kokoisen akvaarion, jossa on kuiva alue, ja jossa kilpikonna voi kävellä ja kuivatella.

Levinneisyys 
Punakorvakilpikonna on alun perin kotoisin Yhdysvaltojen eteläosasta, missä niitä esiintyy virtaamattomissa, pehmeäpohjaisissa vesissä. Karanneet lemmikit ovat villiintyneet vieraslajiksi monin paikoin maailmassa. Punakorvakilpikonna on luokiteltu maailmanlaajuisesti sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.

Elinympäristö 
Punakorvakilpikonnaa pidetään lemmikkinä akvaariossa tai vesitäytteisessä terraariossa, mutta sen on päästävä välillä kuivalle maalle kävelemään harjoittaakseen lihaksiaan.

Ravinto 
Poikasina punakorvakilpikonnat ovat lähinnä lihansyöjiä, mutta kasvaessaan muuttuvat sekasyöjiksi. Niiden ravintoon kuuluvat muun muassa tuore perkaamaton kala, hyönteiset, kastemadot, kurkku, salaatti, vähärasvainen liha, ravut, katkaravut, osterit, kypsennetty kananmuna ja erilaiset kilpikonnan ruuat. On tärkeää, että ruoka on monipuolista, vähärasvaista ja sisältää tarpeeksi kalkkia ja A- ja D-vitamiineja. Aikuisina konnille on pidettävä joka viikko 2–3 päivän ruokatauko etteivät ne lihoisi ja elimet rasvoittuisi.

Lähteet 

Kilpikonnat
Lemmikkimatelijat