joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Saukonperä

Saukonperä (myös Saukko) on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Kylällä sijaitsee Umpilampi-niminen järvi. Kylällä on aikoinaan ollut oma kyläkoulu. Yleisin sukunimi kylällä on Saukko.

Merijärven kylät
Hondurasin kansalliskongressi

Hondurasin kansalliskongressi () on Hondurasin valtion yksikamarinen lainsäädäntöelin. Se on yksikamarinen, ja siellä istuu 128 edustajaa, jotka valitaan suhteellisella vaalitavalla nelivuotiskaudelle. Parlamentin pääpuolueet ovat Hondurasin kansallispuolue ja Hondurasin liberaalipuolue. Kansankongressi kokoontuu Palacio Legislativo-nimiseen rakennukseen Tegucigalpan keskustaan.

Kansalliskongressi
Parlamentit
Koripallon III-divisioona

Koripallon III-divisioona  Suomen koripallon viidenneksi korkein sarjataso.

Joukkueet 2021–2022

Etelä

Lohko A 
BC Hukat, Vantaa
EBT FARMI, Espoo
HNMKY Akatemia, Helsinki
HNMKY Taivallahti
Kakkoskori
Kaukasten Voima
Kuhat, Helsinki	
Lohjan Urheiljat Basket
Malibu, Helsinki
Malmi Penetrators, Helsinki
Tapiolan Honka 3
Tapiolan Otso, Espoo

Lohko B 
Dynamo, Helsinki
FC Passe, Helsinki
Kisis ry, Helsinki
HNMKY Los Pakilas Lakers	
Järvenpään Isku
Kisis ry, Helsinki
Kruununhaka Seamen, Helsinki
Leppävaaran Pyrintö, Espoo	
Munkkiniemen Kisapojat III, Helsinki
Seniors, Helsinki
Sykki Hunks, Helsinki
Touhun Pojat Lauttasaari Top Gun, Helsinki

Läntinen

Lohko A 

BC Sisu, Pori
Kesäterä, Turku
Korihait 3, Uusikaupunki
Sixty, Turku
Vilpas Satellites, Salo
Vilpas Poutsan Pojat

Lohko B 
Roosters, Nokia
Rahola, Tampere
Morbid Basket, Tampere	
Morbid University, Tampere
Pirkkalan Viri
YMCA Lost Boys, Tampere
YMCA Opetuslapset, Tampere

Lähteet

Suomen koripallosarjat
Munankoristelu

Munankoristelu on melko suosittu tapa koristella kananmunia. Kananmunan muoto soveltuu hyvin koristeluun. Minkä tahansa linnun munia voidaan koristella. Mitä suurempi ja kestävämpi muna on, sitä helpompaa koristelu on.

Hanhen, sorsan ja kanan munat puhalletaan yleensä tyhjiksi ennen koristelua. Munan päihin puhkaistaan reiät ja sisällys puhalletaan ulos. Tämän jälkeen munan pintaan voidaan kaivertaa, värjätä tai maalata tai koristella muulla tavoin. Munankoristelu on erityisen suosittua Itä-Euroopassa.

Emun ja strutsin munat ovat niin suuria ja kestäviä, että niiden pintaan voidaan tehdä kaivertamalla kuvioita. Etelä-Afrikasta on löydetty 60 000 vuotta vanhoja kaivertamalla koristeltuja strutsinmunia.

Tunnettu venäläinen kultaseppä Peter Carl Fabergé teki Venäjän hoville useita jalokivin koristeltuja munia. Fabergén pääsiäismunat muistuttavat tavanomaisia koristeltuja munia, mutta ne on tehty kullasta ja koristeltu jalokivin.

Myös persialaisessa kulttuurissa munienkoristelu on suosittua erityisesti kevätpäiväntasauksen aikaan, jolloin vietetään persialaista uutta vuotta noruzia. Perheenjäsenet koristelevat munia yhdessä ja koristellut munat pannan kulhoon. Sanotaan, että kristillinen tapa munienkoristeluun juontaa juurensa tästä perinteestä.

Vaikka ortodoksikristityt joskus koristelevat munia pääsiäisenä, on tavanomaisempaa värjätä munat punaisella, joka kuvaa Kristuksen verta.

Pääsiäisen perinteet
Ruokakulttuuri
Malatestianan kirjasto

Malatestianan kirjasto () on Cesenassa, Italiassa sijaitseva, likipitäen alkuperäisasussaan yli 500 vuotta säilynyt julkinen kirjasto. Kirjaston perusti kondottieeri Malatesta Novello. Rakennustöitä johti Leon Battista Albertin oppilas Matteo Nuti ja ne kestivät vuodesta 1447 vuoteen 1452.

Malatestianan kirjasto on maailman ainoa 1400-luvun kirjasto, jonka alkuperäinen rakenne ja sisustus on säilynyt miltei koskemattomana. Kirjaston sisätilat edustavat Italian varhaisrenessanssia. Kirjasto liitettiin UNESCOn maailmanmuistikohteiden luetteloon vuonna 2005.

Lähteet

Italian kirjastot
Cesena
B.G.

B.G. (oik. Christopher Dorsey, s. 3. syyskuuta 1980 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen rap-artisti.

B.G.:n ura alkoi vuonna 1992, kun hän liittyi Cash Money Recordsiin ja perusti duon The B.G.'z Lil Waynen kanssa. Hän oli mukana perustamassa Hot Boys -yhtyettä vuonna 1997. Vuonna 2001 hän lähti Cash Moneystä ja perusti oman levy-yhtiönsä Chopper City Recordsin.

Diskografia

Albumit 
1996: Chopper City
1997: It's All on U, Vol. 1
1997: It's All on U, Vol. 2
1999: Chopper City in the Ghetto
2000: Checkmate
2003: Livin' Legend
2004: Life After Cash Money
2005: The Heart of tha Streetz, Vol. 1
2006: The Heart of tha Streetz, Vol. 2 (I Am What I Am)
2009: Too Hood 2 Be Hollywood
2010: Hollyhood

Mixtapet 
2008: Hood Generals
2009: Chopper City On Fire
2009: Chopper City 2009
2010: Money Side Murda Side

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut
 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Halkettin vene

Halkettin vene on luutnantti Peter Halkettin 1840-luvulla kehittämä kevyt kumivene. Halkett oli pitkään ollut kiinnostunut Kanadan arktisilla vesillä  liikkumisesta. Halkett kehitteli venettä, joka olisi riittävän kevyt, että sitä voitaisiin kantaa vaikeakulkuisessa maastossa, mutta kuitenkin riittävän kestävä, että sitä voitaisiin käyttää äärimmäisissä sääolosuhteissa. 

Halkettin ensimmäinen suunnitelma oli kumipäällysteisestä kankaasta valmistettu kokoon taittuva ja ilmatäytteinen vene. Tyhjänä veneen runkoa voitiin käyttää viittana, airoja kävelykeppeinä ja purjetta sateenvarjona. Tämän jälkeen Halkett suunnitteli kahden henkilön kuljettamiseen sopivan veneen joka mahtui reppuun.

Kanadalaiset tutkimusmatkailijat kehuivat Halkettin veneitä, mutta veneillä kuitenkin oli vain vähän kysyntää. Halkett ei onnistunut suostuttelemaan Kuninkaallista laivastoa ottamaan venemallia käyttöön. Yritykset markkinoida veneitä kalastus- ja sorsastuskäyttöön epäonnistuivat. Vain kahden Halkettin veneen tiedetään säilyneen. Toista veneistä säilytetään Manitoban museossa.

Veneet
Aurinkoperhoset

Aurinkoperhoset (Heliconiinae), aikaisemmalta nimeltään kaposiivet ja hopeatäplät, on melko laaja täpläperhosten alaheimo. Siihen kuuluu noin 500 lajia pääasiassa maapallon trooppisilla, mutta myös lauhkeilla alueilla. Ryhmän lajit puuttuvat kokonaan Uudesta Seelannista.

Alaheimoa yhdistävät tuntomerkit ovat selvät ja muodostuvat ennen kaikkea toukkien rakenteen yksityiskohdista.. Monet perhoslajit ovat siiviltään mustan ja punaisen tai mustan ja oranssin kirjavia ja lajin sisäinen vaihtelu siipikuvioinnissa voi olla huomattavan suurta. Kookkaat, värikkäät ja rauhallisesti lentävät kaposiivet (Heliconius) ovat trooppiselle Amerikalle lähes tunnusomainen päiväperhosryhmä. Myös Afrikassa tavalliset nahkeiset (Acraea) ja etenkin tropiikin ulkopuolella erilaiset hopeatäplät kuuluvat alaheimoon.

Alaheimon lajit ovat myrkyllisiä toukan ravintokasveistaan keräämien yhdisteiden vuoksi. Ryhmänä kaposiipiä ja hopeatäpliä on tutkittu varsin runsaasti, koska suojaava yhdennäköisyys eli mimikry on näillä perhosilla poikkeuksellisen yleistä ja monimuotoista. Sitä esiintyy etenkin Müllerin mimikrynä, jossa myrkylliset perhoset pyrkivät olemaan keskenään samannäköisiä. Lisäksi myös monet muihin perhosryhmiin kuuluvat perhoslajit pyrkivät muistuttamaan alaheimon myrkyllisiä lajeja. Tätä ilmiötä kutsutaan Batesin mimikryksi.

Perhosten toukat elävät syöden etenkin passiokasveja (Passifloraceae). Tropiikin ulkopuolella keskeisiä ravintokasveja ovat mm. orvokit (Viola).

Tribukset ja suvut 
Aurinkoperhosiin kuuluu viidessä tribuksessa noin 500 lajia. Suvuista ylivoimaisesti lajirikkain on nahkeiset (Acraea).

 Acraeini
 nahkeiset Acraea
 ruosteiset Actinote
 ruskoruoteiset Abatanote
 kirjoruoteiset Altinote
 idänruoteiset Miyana
 ommelsiivet Cethosia
 munkkinahkeiset Bematistes

 Pardopsini
 pompulaiset Pardopsis

 Heliconiini
 jadeliihot Philaethria
 sirppiliihot Podotricha
 kimmelliihot Dione
 hopealiihot Agraulis
 raitaliihot Dryadula
 päivänliihot Dryas
 juomuliihot Eueides
 kampakaposiivet Neruda
 naamakaposiivet Laparus
 kaposiivet Heliconius

 Argynnini
 pohjanhopeatäplät Boloria
 marmorihopeatäplät Brenthis
 helmitäplät Issoria
 idänhelmitäplät Kuekenthaliella
 lännenhopeatäplät Speyeria
 ketohopeatäplät Fabriciana
 rusohopeatäplät Argyronome
 monarkkihopeatäplät Argyreus
 luotsihopeatäplät Damora
 jättihopeatäplät Childrena
 keisarinviitat Argynnis
 lännenlautturit Euptoieta

 Vagrantini
 lautturit Cirrochroa
 risteilijät Vindula
 kiilulautturit Algia
 samettisiivet Terinos
 afrikanlautturit Lachnoptera
 afrikankulkurit Smerina
 lampuodit Cupha
 kruunukulkurit Algiachroa
 kulkurit Vagrans
 tinatäplät Phalanta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Nymphalidae Systematics Group 
 kaposiipisivusto  
 Brown (1981) "The biology of Heliconius and related genera". Annu. Rev. Entomol. 26, 427
 Fauna Paraguay 
 BugGuide.net 

Kaposiivet ja hopeatäplät
H&H Tuominen

H&H Tuominen Oy on Nurmijärvellä toimiva perheyritys. Yhtiö harjoittaa vihannesten ja juuresten tukkukauppaa.

Yhtiön toiminta katsotaan alkaneeksi sotien jälkeen vuonna 1945, Pentti Tuomisen aloittaessa perunoiden ja muiden juurestuotteiden välittämisen Lopelta pääkaupunkiseudulle. Asiakkaina olivat pääasiassa torikauppiaat, sekä ruokalat ja laitokset. Nyt asiakkaina ovat kaikenkokoiset elintarvikeliikkeet. Yritys on muuttunut perunan pääkaupunkiseudulle toimittajasta maataloustuotteiden jatkojalostajaksi, pakkaajaksi ja tukkuliikkeeksi. 

H&H Tuominen kuuluu korkeimpaan AAA- luottoluokitukseen ja on Kauppalehden menestyjäyritys.

Yritykselle valmistui vuoden 2011 alussa uusi noin 3 000 neliömetrin varasto / logistiikkaterminaali Nurmijärvelle, Ilvesvuoren yritysalueelle.

Lähteet 
 H&H Tuominen Oy hhtuominen.fi
 Puutarha-Sanomat 5/2011 lehtiluukku.fi
 Puutarhasanomat

Viitteet

Aiheesta muualla 
Yrityksen verkkosivut

Tukkukaupat
Suomalaiset perheyritykset
Nurmijärvi
Mr. Mallorca kohteessa

Mr. Mallorca kohteessa on MTV3:lla 11. joulukuuta 2011 alkanut televisiosarja. Se kertoo Putous-viihdeohjelmasta koko kansan tietosuuteen tulleesta Mr. Mallorcasta, joka on löytänyt vihdoin useissa kohteissa ja levyjulkkareissa vietettyjen viikkojen jälkeen takaisin tiensä Mallorcalle, suomituristien mekkaan. Sarjassa esiintyy myös jokaisessa jaksossa vierailijana julkisuuden henkilö, mutta muutamassa jaksossa esiintyy myös yllätysvieras.

Rooleissa

Vierailijat 
 1. jakso: Mari Perankoski ja Toni Rasimus
 2. jakso: Kari Hietalahti
 3. jakso: Mr. Lordi
 4. jakso: Timo Harjakainen
 5. jakso: Espanjalaiset vip-vieraat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ohjelman kotisivut

Viihdeohjelmat
2010-luvun suomalaiset sketsisarjat
Lieber

Lieber voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:

 Jeffrey Lieber (s. 1969), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja
 Larry D. Lieber (s. 1931), yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija
 Stanley Martin Lieber (s. 1922), yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja toimittaja
Allan Asplund

Allan Asplund (19. maaliskuuta 1906 Hanko – 5. lokakuuta 1961 Helsinki) oli Vaasassa ilmestyneen Nya Folkbladetin päätoimittaja 1927–1930 ja Ny Tidin toimittaja vuoteen 1961.

Asplund oli kotoisin Hangosta, mutta työskenteli Vaasassa päätoimittajana, kun hänet vangittiin 1930 ensimmäisen kerran. Vuonna 1941 Asplund otettiin kommunistina kolmeksi ja puoleksi vuodeksi turvasäilöön. Hän joutui ensin tavalliseen vankilaan, sitten rintamalle, mutta sieltä eri leirien, Kangasjärven ja Säämäjärven etappileirien, kautta kahdeksi vuodeksi Itä-Karjalan keskitysleireihin kuuluneelle Koveron keskitysleirille. 

Asplund kirjoitti kokemuksistaan kirjan Upplevelser i finska koncentrationsläger. Teos ilmestyi Ruotsissa 1949, koska keskustelut suomalaisten kustantajien kanssa eivät johtaneet julkaisuun. Uusi ruotsinkielinen painos ilmestyy vuoden 2012 alkupuolella Suomessa. Teoksen suomennos Kokemuksia suomalaisilta keskitysleireiltä ilmestyi 2011 Liken kustantamana Suomen Rauhanpuolustajien Pystykorvakirjat-sarjassa. Suomentaja on Asplundin pojanpoika, toimittaja Bubi Asplund.

Vapauduttuaan Asplund palasi kotiin Hankoon. Hän oli saanut vankilatuomion karattuaan leiriltä, mikä muistettiin hänen vapauduttuaan, mutta rangaistusta hän ei kuitenkaan joutunut enää sodan jälkeen kärsimään. Hän työskenteli sen jälkeen toimittajana. Asplund oli sotien jälkeen perustamassa Ny Tid -lehteä, jossa hän työskenteli toimittajana ja jossa hän 1961 kuoli työpöydän ääreen.

Teokset
Kokemuksia suomalaisilta keskitysleireiltä, suom. Bubi Asplund. Like, Suomen Rauhanpuolustajat, 2011 (Pystykorvakirjat) ISBN 978-952-01-0688-1 (Alkuteos: Upplevelser i finska koncentrationsläger, Federativs förlag, 1949.)

Lähteet

Aiheesta muualla
Aihetta käsittelevä Leena Nikulan toimittama ohjelma, jossa mukana Bubi Asplundin haastattelu, Ksl-radio, ohjelma nro 15 

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Top of the World Trade Center Observatories

Top of the World Trade Center Observatories (tunnettiin myös lyhyesti nimellä Top of the World) oli suosittu turistikohde ja näköalatasanne New Yorkin, Lower Manhattanilla sijainneen World Trade Centerin kaksoistornien Etelätornin (Two World Trade Center) 107. kerroksessa. Lisäksi näköalatasanteeseen kuului myös rakennuksen 110. kerroksessa sijainnut ulkotasanne. Top of the World tuhoutui, kun World Trade Centerin kaksoistornit sortuivat syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001.

New Yorkin uuden World Trade Centerin One World Trade Centeriin on suunnitteilla Top of The World-näköalatasanne rakennuksen huipulle.

Katso myös
 Windows on the World

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kuvia näköalatasanteelta 

New Yorkin entiset rakennukset ja rakennelmat
Syyskuun 11. päivän iskut
Näköalapaikat
Financial District (Manhattan)

en:World Trade Center (1973–2001)#Top of the World observation deck
Antti Seppälä

Antti Seppälä (13. elokuuta 1938 Jaala – 3. syyskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen juristi ja sosiaali- ja terveysministeriön virkamies, työuransa viimeisinä vuosina ulkomaalaisvaltuutettu.

Seppälä valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1963 ja oikeustieteen lisensiaatikso 1973. Hän työskenteli ulkomaalaisasioiden parissa jo ollessaan hallitusneuvos, ja kun valtuutetun virka perustettiin, hän haki sitä ja valittiin.

Lähteet

Suomalaiset juristit
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Julin (täsmennyssivu)

Julin tai von Julin on Suomessa ja Ruotsissa esiintyvä ruotsinkielinen sukunimi, joka voi viitata muun muassa seuraaviin:

 Julin (myös von Julin), Ruotsissa ja Suomessa vaikuttanut suku
 Albert Ludvig Lindsay von Julin (1871–1944), suomalainen vuorineuvos ja Fiskarsin toimitusjohtaja
 Albertina Julin (1765–1835), suomalainen apteekkari
 Andrea Julin (s. 1994), suomalainen maastohiihtäjä
 Anna Julin (s. 1985), jääkiekkoilija
 Emil Lindsay von Julin (1835–1898), yritysjohtaja ja valtiopäivämies
 Erik Julin (1796–1874), suomalainen apteekkari ja kauppaneuvos
 Georg Emil Lindsay von Julin (1868–1904), suomalainen sotilas ja valtiopäivämies
 Harald Julin (1890–1967), ruotsalainen uimari ja vesipalloilija
 Isak Julin (1879–1950), suomalainen liikemies
 Jacob Albert Carl Gustaf von Julin (1906–1986), Kaukas Oy:n pääjohtaja, vuorineuvos
 Jasmiine Julin-Aro (s. 1950), suomalainen vaatesuunnittelija
 Jessica Julin (s. 1978), suomalainen jalkapalloilija
 Johan Albert Edvard von Julin (1846–1906), suomalainen vuorineuvos ja Fiskarsin toimitusjohtaja
 Johan Jakob von Julin, alkuaan Julin, vuodesta 1849 von Julin (1787–1853), apteekkari, tehtaanomistaja ja vuorineuvos
 Johan Julin (1799–1846), suomalainen muusikko
 Johan Julin (1752–1820), apteekkari ja luonnontutkija joka vaikutti Oulussa ja Turussa
 Jonna Julin (s. 1993), suomalainen juoksija
 Magda Julin (1894–1990), ruotsalainen taitoluistelija
 Nils Adolf Lindsay von Julin (1846–1946), suomalainen apteekkari, liike- ja valtiopäivämies
 Rauno Julin (s. 1950), suomalainen fysiikan professori
 Rolf Jacob von Julin (1881–1942), Kaukaan Tehtaan toimitusjohtaja, vuorineuvos
 Urho Julin (1928–2002), suomalainen kestävyysjuoksija
 Vesa Julin, suomalainen matematiikan apulaisprofessori.
Arduino

Arduino on avoimeen laitteistoon perustuva mikro-ohjain-/elektroniikka-alusta ja ohjelmointiympäristö. Laitteisto perustuu 8-bittiseen Atmel AVR -mikro-ohjaimeen, jonka pinneihin voi kytkeä erilaisia antureita, moottoreita, LED-valoja ja muita komponentteja. Laitteistoa ohjelmoidaan C ja C++:aan perustuvalla Arduino-ohjelmointikielellä.

Arduinon alkuperä
Arduino-projekti käynnistettiin Olivettilla 2005 opiskelijoita varten. Alun perin Arduino-laitteita valmisti italialainen Smart Projects, mutta Arduinon tekninen määrittely on julkinen ja vapaasti käytettävissä, ja sittemmin laitteita ovat valmistaneet muutkin.

Tekniikka
Arduino-laitteita on eri malleja, jotka eroavat toisistaan mm. EEPROMin, keskusmuistin ja Flash-muistin sekä digitaalisten ja analogisten pinnien määrissä. Alkuperäisissä laitteissa ohjelmointi tehtiin sarjaportin kautta, nykyisin käytettävissä on usein USB tai Bluetooth. Ohjelmointiin käytetään Arduino IDE-ohjelmaa, joka on saatavilla yleisimmille käyttöjärjestelmille (mm. Microsoft Windows, Apple Mac OS X ja Ubuntu Linux). Arduinolle on saatavissa myös lisälaitteita (), jotka liitetään suoritinkortin päälle. Lisälaitteiden avulla Arduinossa voi käyttää mm. Ethernetiä, GPS:ää, WLANia, sensorikortteja ja kosketusnäyttöjä.

Ohjelmisto
Arduinossa on vain kaksi pääfunktiota:

 setup() – funktio, joka alustaa laitteen asetukset.
 loop() – funktio, jota toistetaan virran sammuttamiseen asti.

Yleisin ensimmäinen mikrokontrollerille siirrettävä ohjelma on Blink (), joka vilkuttaa yhtä LEDiä:

#define LED_PIN 13

void setup () {
    pinMode (LED_PIN, OUTPUT);     // pinni 13 asetetaan ulostuloksi.
}

void loop () {
    digitalWrite (LED_PIN, HIGH);  // kytkee LEDin päälle; HIGH on Arduinon vakio, joka antaa LEDille 5 volttia
    delay (1000);                  // odottaa sekunnin (1000 millisekuntia)
    digitalWrite (LED_PIN, LOW);   // sammuttaa LEDin
    delay (1000);                  // odottaa sekunnin
}

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mikrokontrollerit
Avoin laitteisto
Seulonnan keskeiset artikkelit
Oikeus- ja kehityspuolue (Marokko)

Oikeus- ja kehityspuolue (, , PJD) on marokkolainen islamistipuolue. 

Puolueen perusti monarkisti Abdelkrim Al Khatib 1960-luvulla, mutta sen kannatus jäi vähäiseksi, kunnes islamistijärjestö Chabiba islamia, myöhemmin MUR, otti sen haltuunsa 1996 sisäministeri Driss Basrin siunauksella.

Puolue nousi ensimmäisen kerran parlamenttiin 1997 MPCD-nimellä (). Vuoden 2002 vaaleissa siitä tuli pääoppositiopuolue 42 paikalla 325:stä. Vuoden 2007 vaaleissa siitä tuli suosituin puolue (10,7 % äänistä), mutta 46 paikalla se jäi Istiqlal-puolueen jälkeen. Oikeus- ja kehityspuolue kampanjoi vuonna 2011 maallisella ohjelmalla luvaten puolittaa työttömyyden ja nostaa minimipalkkaa. Puolue voitti vaalit ja nousi suurimmaksi puolueeksi 107 parlamenttipaikan ansiosta. Puoluejohtaja Abdelilah Benkirane nousi maan pääministeriksi. 

Oikeus- ja kehityspuolue on kertonut pitävänsä esikuvanaan Turkin Oikeus ja kehitys -puoluetta. Puoluetta pidetään mallillisena, sen johtajat suostuvat kättelemään naisia ja puolueen listoilla on ollut ehdolla useita naisia, jopa ilman huivia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Oikeus- ja kehityspuolue

Marokkolaiset puolueet
Islamistiset puolueet
PlayStation Eye

PlayStation Eye on PlayStation 3 -pelikonsolin lisälaite, jossa on kamera ja mikrofoni. PlayStation Eye tarvitaan myös PlayStation Move -liikeohjaimen liikkeiden seuraamiseen, sillä se tarkkailee ohjaimen sijaintia.

Teknisiä tietoja
Tarkkuus: 640×480 pikseliä (60 hertsin taajuudella), 320×240 pikseliä (120 hertsin taajuudella)
Liitäntä: USB 2.0 tyyppi A

Lähteet

Sonyn pelikonsolit
PlayStation 3 -lisälaitteet
Jomsviikingit

Jomsviikingit olivat Jomsborgissa asuneita viikinkejä, jotka muodostivat itsenäisen palkkasotilasveljeskunnan 900-luvun lopulta 1000-luvun alkuun. Heihin viitataan useissa saagoissa erityisesti Jómin viikinkien saagassa (Jómsvíkinga saga), joka kertoo Jomsborgin perustamisesta ja jomsviikinkien vaiheista. Ei ole varmaa, ovatko saagojen jomsviikingit todella olleet olemassa. Jomsborgin olemassaolosta tai sijainnista ei ole myöskään varmaa tietoa, mutta sen sijainniksi on usein esitetty Wolinin saarta.

Veljeskunnan perustamisesta on ristiriitaisia tietoja. Myöhempien tanskalaisten kirjoitusten mukaan jomsviikinkien veljeskunnan ja Jomsborgin linnoituksen perusti Tanskan kuningas Harald Sinihammas 980-luvulla tultuaan poikansa Sven Haaraparran käskystä karkotetuksi. Jomsviikinkien saagassa kerrotaan Svenin kasvatti-isän Palnatoken perustaneen Jomsborgin. Tiedot Jomsborgin suuruudesta vaihtelevat, satamaan on sanottu mahtuneen 30-300 laivaa. Useimmat saagat ovat yhtä mieltä siitä, että jomsviikinkien päällikkönä oli myöhemmin jaarli Sigvald, Skånen kuninkaan Strut-Haraldin poika.

Norjan kuningas Maunu Hyvä tuhosi Jomsborgin 1043. Jomsviikinkien ydin kuitenkin tuhoutui jo aikaisemmin, kun jaarli Sigvald kuoli ennen vuotta 1010. Sigvaldin veljet, Heming ja Thorkel, veivät tuolloin loput jomsviikingeistä Englantiin, jossa heistä tuli osa Knuut Suuren henkivartiostoa.

Vaikka jomsviikinkejä pidettiin taitavina palkkasotilaina, heidän palkkaajiensa merkittävimmät sotaretket päättyivät häviöön. Syynä tähän saattoi olla jaarli Sigvaldin taipumus paeta, kun taistelun lopputulos näytti epävarmalta. 

Jomsviikinkien saagan mukaan veljeskunnan säännöt olivat tiukat. Jomsviikinkeihin voitiin hyväksyä voimansa osoittaneet 18–50-vuotiaat miehet, jotka vannotettiin elämään rauhallisesti toisiaan kohtaan. Jokaisen jomsviikingin tuli kostaa toverinsa kuolema, mutta verikostoista päättivät päälliköt. Taistelussa he eivät saaneet näyttää pelkoa. Jomsviikinkien ei myöskään sallittu poistua Jomsborgista yli kolmeksi päivää ilman lupaa tai tuoda naisia linnoitukseen. Sääntöjä rikkoneet erotettiin välittömästi.

Lähteet

Viitteet

Viikinkiaika
Palkkasotilaat
Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia

Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia on suomennettu valikoima Charles Baudelairen kirjoituksia, jotka on suomentanut Antti Nylén. Teoksen ensimmäisen painoksen on julkaissut Desura vuonna 2001. Tarkistetun uusintapainoksen on julkaissut vuonna 2011 Sammakko.

Kokoelman essee "Modernin elämän maalari" ("Le Peintre de la vie moderne") ilmestyi 1863, ja sitä pidetään modernismin alkuna ja manifestina.

Lähteet

Kirjallisuutta
  Modernin elämän sankaruudesta. Teoksessa Jaakko Lintinen, (toim.): Modernin ulottuvuuksia: Fragmentteja modernista ja postmodernista. Helsinki: Taide, 1989. ISBN 951-891-210-6

Aiheesta muualla 
 Helena Sinervo: Kirjallisuus hyvän ja pahan hampaissa. Helsingin Sanomat 17.2.2002.
 Jussi Kaskinen: Paradoksien mies. Kiiltomato.net 7.1.2002.

Kirjat kirjallisuudesta
Vuoden 2001 kirjat
Eckerö församling

Eckerö församling  on Porvoon hiippakunnan Ahvenanmaan rovastikuntaan kuuluva ruotsinkielinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Sen jäseniä ovat kaikki Eckerössä kirjoilla olevat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jäsenet. Seurakunta on Suomen läntisin. Sen kirkkona toimii Eckerön kirkko. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Mårten Andersson.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Eckerö
Finström-Getan seurakunta

Finström-Getan seurakunta () on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Ahvenanmaalla. Se toimi Finströmin ja Getan alueella ja kuului Porvoon hiippakunnan Ahvenanmaan rovastikuntaan.

Seurakunnalla oli kaksi kirkkoa, Finströmin kirkko sekä Getan kirkko. Seurakuntakodit ovat Finströmin seurakuntakoti "Mikaelsgården", jossa on kirkkoherranvirasto, diakoniavastaanotto ja seurakuntasali, sekä Getan seurakuntakoti. Seurakunnan kirkkoherrana toimi Jon Lindeman.

Finström-Geta ja Sund-Vårdö yhdistyivät Pohjois-Ahvenanmaan seurakunnaksi vuoden 2022 alussa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Finström
Geta
Hammarlandin seurakunta

Hammarlandin seurakunta ()  on Porvoon hiippakunnan Ahvenanmaan rovastikuntaan kuuluva ruotsinkielinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Sen jäseniä ovat kaikki Hammarlandissa kirjoilla olevat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jäsenet. Sen kirkkona toimii Hammarlandin kirkko.

Aiheesta muualla
 Kotisivut 

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Hammarland
Jomala församling

Jomala församling  on Porvoon hiippakunnan Ahvenanmaan rovastikuntaan kuuluva ruotsinkielinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Sen jäseniä ovat kaikki Jomalassa kirjoilla olevat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jäsenet. Sen kirkkona toimii Jomalan kirkko. Vuonna 2020 seurakunnassa oli 3846 jäsentä.

Seurakunnan nykyinen kirkkoherra on Stefan Äng.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Jomala
Lemland-Lumparlandin seurakunta

Lemland-Lumparlandin seurakunta () on Porvoon hiippakunnan Ahvenanmaan rovastikuntaan kuuluva ruotsinkielinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Sen jäseniä ovat kaikki Lemlandissa tai Lumparlandissa kirjoilla olevat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jäsenet. Seurakunnan kirkkoina toimivat Lemlandin kirkko sekä Lumparlandin kirkko.

Historiaa 
Lemlandin seura­kunta oli olemassa jo 1200-luvulla, ja se on mahdollisesti Ahvenan­maan vanhin seura­kunta. Lumparland oli siihen kuuluva kappeliseurakunta 1500-luvulta vuoteen 1961 saakka, jolloin se itsenäistyi omaksi seura­kunnakseen, mutta vuonna 1971 seura­kunnat yhdistettiin jälleen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut

Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Lemland
Lumparland
Yritä kerran minun vaimoni kanssa

Yritä kerran minun vaimoni kanssa () on vuonna 1967 kuvattu slapstic-komediaelokuva, joka perustuu samannimiseen Broadway-teatterinäytelmään. Elokuvan pääosia esittävät Jack Lemmon, Peter Falk, Elaine May, Nina Wayne ja Eddie Mayehoff. Harrison Ford tekee elokuvassa pienen sivuosan vihaisena motoristina. Elokuvan on ohjannut Clive Donner.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1967 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
The Sex and Violence Family Hour

The Sex and Violence Family Hour on vuonna 1980 kuvattu ja vuonna 1983 suoraan videolle julkaistu seksikomedia. Elokuvan pääosia esittävät Jim Carrey, Toni Alessandrini, Cheryl Baker, Teri Austin, Jewel Shepard, Kim Morris ja Murray Langston. Jim Carrey oli yksi käsikirjoittajista.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset eroottiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 1983 yhdysvaltalaiset elokuvat
Seksikomediat
Mojarat

Mojarat (Gerreidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan trooppisista meristä.

Lajit ja anatomia 
Mojarien heimo jaetaan lähteestä riippuen 6–8 sukuun, joissa lajeja on yhteensä noin 40. Lajeja ovat esimerkiksi hopeamojara (Eucinostomus argenteus) ja keltaevämojara (Gerres cinereus). Lajit ovat kooltaan pienehköjä, suurin laji Gerres filamentosus voi saavuttaa 35 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat litteähköjä kaloja, ja niiden ruumis on usein korkeahko. Väriltään ne ovat hopeanharmaita, ja tummemmat suomut voivat muodostaa laikkuja ja raitoja. Selkäevä on etuosastaan korkeampi, ja siinä on pieni lovi. Mojaroiden pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Kalat voivat työntää leukojaan eteenpäin, ja niiden hampaat ovat pienikokoiset.

Levinneisyys ja elintavat 
Mojaralajeja tavataan lämpimistä ja lauhkean lämpimistä meristä esimerkiksi Karibianmereltä, Afrikan länsirannikolta sekä Intian ja Australian rannikkoseuduilta. Ne elävät usein lähellä rannikkoa jokien suistoissa ja osa myös makeissa vesissä. Tyypillisesti mojarat eleilevät lähellä hiekka- tai mutapohjaa, meriheinää kasvavilla alueilla sekä mangrovekasvustojen joukossa. Mojarien ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten äyriäiset, simpukat ja muut nilviäiset sekä monisukasmadot. Paikoitellen ne ovat hyvinkin erikoistuneita tietynlaiseen ruokavalioon. Mojaralajit ovat hyviä ruokakaloja.

Lähteet
Kultainen vaatepuu

Kultainen vaatepuu on suomalainen muotialan palkinto. Tunnuspalkinnon on ideoinut Suomen Messut yhdessä Muoti-Vatevan, Gloria-lehden ja Stockmannin kanssa. Palkinto myönnetään vuosittain suomalaiselle yritykselle tai suunnittelijalle, jonka mallisto on suunniteltu ajan henkeen, on korkealaatuinen niin materiaaleiltaan kuin työnkin puolesta, on toimivuudeltaan ja käyttöominaisuuksiltaan tarkoituksenmukainen, sen hinta-laatusuhde on hyvä, ja se on vientikelpoisesti kaupallinen. Malliston pitää perustua laatutuotteisiin, joiden kotimaisuusaste on mahdollisimman suuri.

Palkitut 
Palkinto on myönnetty seuraaville yrityksille ja suunnittelijoille:

 1995 Luhdan Preston-mallisto
 1996 Master-Coat
 1997 Tuotejohtaja Juha Arhi, Oy Oratop Ab
 1998 Ril’s suunnitteluryhmä/L-Fashion Group Oy
 1999 Ritva Falla
 2000 Oy Turo Tailor Ab
 2001 Rukka-tiimi/L-Fashion Group Oy
 2002 Andiata Oy/Tarja Rantanen
 2003 Anne Linnonmaa Oy
 2004 Nanso Oy
 2005 Voglia Oy
 2006 Marja Kurki Oy
 2007 Turo Red Label -mallisto
 2008 Joutsen Finland Oy
 2009 Tiia Vanhatapio
 2010 Mika Piirainen
 2011 Lumi
 2012 Samuji
 2015 Minna Parikka

Vuonna 2012 myönnettiin muotoilun juhlavuoden kunniaksi myös erityistunnustuspalkinto Jukka Rintalalle ”pitkästä ja uusiutuvasta taiteilijatyöstä”.

Lähteet

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Atelier Torbjörn Tillander

Atelier Torbjörn Tillander on suomalainen korunvalmistusyritys ja koruliike. Se sijaitsee Helsingissä Kluuvikadulla. 

Yrityksen perustajan Torbjörn Tillanderin isoisän isä Aleksander E. Tillander perusti kultasepänliikkeen Pietariin 1860. Menestyvä yritys toimitti esineitä mm. Nikolai II:n perheelle. Kun Venäjän vallankumous alkoi, siirtyi Tillanderin liiketoiminta suvun kotimaahan Suomeen. Sukupolvenvaihdosten myötä Torbjörnistä tuli yrityksen kultasepänverstaan johtaja. Torbjörn lähti lopulta perheyrityksestä ja perusti oman liikkeen Helsinkiin vuonna 1956. Tuo yritys, Oy Tillander Ab, toimii nykyään Turussa.

Torbjörnin tytär Tina Tillander on opiskellut gemmologiksi Saksassa ja helmien asiantuntijaksi Japanissa. Suomessa hän on saanut kultasepän koulutuksen isänsä opissa. Tinan tytär Jenny Tillander on myös mukana yrityksen toiminnassa. 

Yrityksen korut valmistetaan käsityönä yrityksen omassa verstaassa Helsingin keskustassa. Yrityksen kultaseppä Rauno Tynkkynen on valittu vuonna 2008 Vuoden Kultasepäksi. Hän toimii myös kouluttajana Lahden käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa.

Yrityksen mainossarja valittiin vuonna 2008 toiseksi Vuoden aikakauslehtimainokseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yrityksen kotisivut

Suomalaiset yritykset
Kultasepänliikkeet
Maïwenn

Maïwenn (Maïwenn Le Besco, s. 17. huhtikuuta 1976 Les Lilas, Île-de-France) on ranskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Filmografia

Näyttelijänä
 1981 : L'Année prochaine... si tout va bien de Jean-Loup Hubert : Prune
 1983 : L'Été meurtrier de Jean Becker : Éliane (Isabelle Adjani) jeune
 1988 : L'Autre nuit de Jean-Pierre Limosin : Joan
 1990 : Lacenaire de Francis Girod : Hermine
 1991 : La Gamine de Hervé Palud : Carole Lambert
 1994 : Leon : Blond Babe
 1997 : The Fifth Element – puuttuva tekijä (dir Luc Besson) : La Diva Plavalaguna
 2001 : 8, rue Charlot de Bruno Garcia : Karine
 2003 : Haute Tension de Alexandre Aja : Alex
 2004 : Osmose de Raphaël Fejtö :  une amie à la fête
 2004 : Les Parisiens de Claude Lelouch : la chanteuse Shaa
 2005 : Le Courage d'aimer de Claude Lelouch : Shaa
 2006 : Pardonnez-moi de Maïwenn : Violette
 2008 : Le bal des actrices de Maïwenn
 2011 : Polisse de Maïwenn

Elokuvakäsikirjoittajana 
 2006 : Pardonnez-moi
 2008 : Le bal des actrices
 2011 : Polisse

Teatterikäsikirjoittajana
 2003 : Café de la Gare : Le pois chiche

Ohjaajana
 2004 – I am an Actrice (lyhytelokuva)
 2006 – Pardonnez-moi 2008 – Le bal des actrices 2011 – Polisse 2021 – PerintöTuottajana
 2006 : Pardonnez-moi'' (MAI productions)

Lähteet

Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Ranskalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1976 syntyneet
Kirjanpainaja

Kirjanpainaja (Ips typographus) on noin puolen sentin mittainen kaarnakuoriainen. Se on taloudellisesti merkittävin kuusta vioittava runkotuholainen. Tuulenkaadoissa ja heikentyneissä pystypuissa lisääntyvät kirjanpainajat parveilevat touko-kesäkuussa, jolloin koiraat iskeytyvät puun paksun kaarnan alle ja houkuttelevat paikalle naaraita. Naaraat kaivertavat emokäytävänsä ja laskevat munat käytävän reunoille. Munista kuoriutuu toukkia, jotka nakertavat käytäviä ja lopulta koteloituvat. Koteloista kuoriutuvat aikuiset kirjanpainajat.

Kirjanpainajat saavat aikaan puiden nestevirtausten katkeamisen ja siten puiden heikkenemisen. Jos syömäkuvioita on laajasti puun rungon ympäri asti, puut kuolevat. Kirjanpainajien mukana puihin tulee myös sinistäjäsieniä, jotka osallistuvat yhdessä hyönteisen kanssa puun tappamiseen. 

Keskeinen kirjanpainajien torjuntakeino on tuoreen, kuorellisen kuusipuutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä. Ellei puiden poistaminen ole mahdollista tulisi puutavara käsitellä kasvinsuojeluaineilla tai kuoria, peittää tai sadettaa kahden kuukauden ajan kesäkuun alusta lukien. Kirjanpainajatuhoja ehkäistään parhaiten istuttamalla sekametsää, missä lajeina on kuusen lisäksi myös mäntyä, haapaa sekä koivua.

Kirjanpainajien saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: kennovaleskorpioni (Chernes cimicoides), Epuraea pygmaea, Medetera breviseta, Medetera dendrobaena, Medetera signaticornis, Nemosoma elongatum, kaitapehkiäinen (Nemozoma elongatum), hukkakartukas (Nudobius lentus), aitoliskokuntikas (Quedius plagiatus), havukaarniainen (Rhizophagus dispar), ruostekaarniainen (Rhizophagus ferrugineus), kämäräpihkalude (Scoloposcelis pulchella) ja isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kirjanpainaja (Ips typographus)
Metla: Kirjanpainaja (Ips typographus)
Tomi Karttunen: Kirjanpainajariskin arviointi ja hallinta Helsingin kaupungin taajamametsissä, Helsingin yliopisto, Pro gradu-tutkielma, helmikuu 2014 (pdf)
UniProt, Taxonomy: Ips typographus 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ips typographus (eight-toothed bark beetle) 
Pherobase: Semiochemicals of Ips typographus, the Spruce bark beetle 

Kaarnakuoriaiset
Kasvien tuhohyönteiset
Metsätuhot
Maija Tammi

Maija Tammi (s. 1985 Lieto) on suomalainen valokuvaaja. Hän työskentelee kuvajournalistina sekä valokuva- ja videotaiteilijana. Vuosille 2020–2024 hänelle myönnettiin viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.

Tammi valmistui vuonna 2010 maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan kuvajournalismi. Lisäksi hän on opiskellut taidevalokuvausta ja elokuvaa Kanadassa sekä New Yorkissa Magnum Photos -kuvaaja Christopher Andersonin oppilaana. Tammi väitteli tohtoriksi Aalto-yliopistosta median laitokselta vuonna 2017 aiheenaan sairauksien esittäminen valokuvataiteessa.

Vuonna 2010 Tammi valittiin Vuoden lehtikuvaajaksi. Vuonna 2009 hänen kuvansa nousivat samassa kilpailussa yleisön suosikiksi. Vuonna 2011 Tammi voitti Fotofinlandian kuvasarjallaan Bingo. Voittajan valinnut elokuvaohjaaja Dome Karukoski korosti kuvien yhteiskunnallista merkitystä, sillä ne pakottavat katsomaan Suomesta sitä puolta, jota ei mielellään haluta nähdä. Vuonna 2011 Tammi oli myös finalisti Visa pour l’Image -kuvajournalismifestivaaleilla.

Bingon lisäksi Tammi on kuvannut grönlantilaisia perheitä, mormonien elämää ja newyorkilaisia lyhytkasvuisia. Hänen kuvasarjansa Removals käsittää leikkauksissa poistettuja kasvaimia ja kehonosia ja Leftover-sarja sädehoitomaskeja. Lokakuussa 2014 Kehrer Verlag julkaisi kuvasarjat kirjana, jonka ulkoasun on suunnitellut Ville Tietäväinen. Hänen kuviaan on ollut esillä myös useissa ulkomaisissa lehdissä kuten Slatessa, Wiredissa ja Italian Voguessa.

Vuonna 2015 Tammi oli toteuttamassa dokumentaaristen valokuvaajien 11-kollektiivin ja Long Play -verkkojulkaisun kanssa Avaruus- ja seksimatka 2015 -näyttelyä Tiedekeskus Heurekaan.

Vuonna 2020 Tammi ja Ville Tietäväinen saivat Suomen Taideyhdistyksen myöntämän Edvard Richter -palkinnon faktaa ja fiktiota yhdistelevästä teokesta Immortal: lost memoirs of Cornelia Dulac concerning the freshwater polyp hydra.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Maija Tammen verkkosivut
 Maija Tammi AV-arkin sivuilla
 Nurmio, Satu: Maija Tammen kuvissa syöpä on kuolematon Yle Uutiset. 5.2.2015.

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Reijo Kiskola

Reijo Kiskola (s. 1954) on suomalainen yritysjohtaja, joka on 1980-luvun alusta lähtien työskennellyt elintarviketeollisuudessa. Hän on koulutukseltaan meijeri-insinööri. Vuosina 2011–2017 hän toimi Arla Oy:n toimitusjohtajana. Marraskuussa 2018 hänet nimitettiin HKScanin hallituksen puheenjohtajaksi.

Lähteet

Vuonna 1954 syntyneet
Suomalaiset yritysjohtajat
Elävät henkilöt
Kaksi kunkkua

Kaksi kunkkua () on yhdysvaltalainen Disney XD-kanavan fantasiallinen nuorten komediasarja. Tropiikkiin sijoittuvan sarjan tekijät ovat Dan Cross ja David Hoge. Pääosia näyttelevät Mitchel Musso ja Doc Shaw. Sarjan tuotanto alkoi 15. helmikuuta 2010 ja päättyi vuonna 2013. Suomessa sarjaa on esitetty Disney XD- ja Disney Channel -kanavilla. Vierailevia näyttelijöitä ovat olleet mm. Jennifer Stone, Davis Cleveland ja Martin Klebba.

Sarjan kolmannella tuotantokaudella poistuneen Mitchel Musson tilalle tuli kolmoisveli Bozia näyttelevä Adam Hicks.

Juoni 

Sarjan päähenkilöt ovat tätinsä ja enonsa kasvattamat normaalisti elävät chicagolaiset kaksosveljekset Brady (Mitchel Musso) ja Boomer (Doc Shaw). Heidän elämänsä muuttaa kuninkaallisen neuvonantajan Masonin (Geno Segers) ilmestyminen heidän kouluunsa. Brady ja Boomer saavat tietää olevansa Kinkow-saaren valtaistuimen perijöitä ja he muuttavat saarelle kaksoismonarkeiksi. Kinkow on Tyynellämerellä sijaitseva kuvitteellinen pieni saarivaltio, jonka asukkaat ovat oudosti taikauskoisia.

Kaksoset ovat huonokuntoisia, tumpeloita ja pelkureita, mutta jo alkumetreiltä lähtien he ovat ylittäneet itsensä pelastaessaan saaren esimerkiksi tulivuorelta tuomalla toisen saaren "sydämen" hajonneen tilalle. Saarella kaksosia auttaa Masonin viehättävä tytär ja Bradyn ihastuksen kohde Mikayla (Kelsey Chow) ja häiritsee heidän kavala serkkunsa Lanny (Ryan Ochoa), joka yrittää saada kruunun itselleen.

Kolmannella kaudella Brady kuulee Candisin juoruavan Mikaylalle, että tämän mielestä Brady on liian epäkypsä poikaystäväksi. Brady jättää saaren lopullisesti taakseen ja samalla kuningassormuksensa sekä kirjeen, jossa hän kertoo että tullakseen mieheksi hän ei voi olla enää kuningas, ja aikovansa aikuistua muualla. Samaan aikaan hirmumyrskyssä uponneen Mindu-saaren asukkaat ja kuningas Boz tulevat evakkoon Kinkow'lle. Selviää, että Boz on itse asiassa Boomerin ja Bradyn kolmoisveli; hän katosi vauvana myrskyssä ja kasvoi viidakossa apinoiden keskuudessa 10-vuotiaaksi asti. Myöhemmin Mindu-saaren kuningaspari löysi hänet ja kasvatti omana poikanaan. Veljesten ohdakkeisen alkutapaamisen jälkeen Boz tulee Boomerin rinnalle johtamaan Kinkow'ta ja ottaa Bradyn paikan toisena kuninkaana.

Heimot 
Tarantulat on vihollisheimo. Heidän tuntomerkkinsä ovat tummanharmaa tarantulamaski ja outo puhe. He eivät siis puhu kunnon kieltä, vaan outoa Ukahaba -tyylistä kieltä. Tarantuloiden valtias on muumio.

Näyttelijät

Aiheesta muualla
 Pair of Kings Internet Movie Database -sivustolla 

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Disney XD:n televisio-ohjelmat
Tanskan maantiede

Tanska käsittää suurimman osan Jyllannin niemimaasta sekä noin 480 saarta, joista asutettuja on vajaa sata. Mistään kohdasta Tanskaa ei ole merelle matkaa yli 50 kilometriä. Jyllannin niemimaa rajoittuu lännessä Pohjanmereen, pohjoisessa Skagerrakiin, idässä Kattegatiin ja Itämereen. Pohjoisin osa niemimaasta kuuluu Tanskaan, eteläinen osa Saksaan. Tanskan saarista suurimpia ovat Fyn ja Sjælland, jotka sijaitsevat Itämeren ja Kattegatin välissä. Saaret erottavat salmet ovat Jyllannin niemimaan ja Fynin välinen Vähä-Belt, Fynin ja Sjællandin välinen Iso-Belt sekä Sjællandin ja Ruotsin-puoleisen mantereen välinen Juutinrauma. Salmien yli on nykyään sillat: Vähä-Beltin silta valmistui vuonna 1935, Ison-Beltin silta vuonna 1998 ja Juutinrauman silta vuonna 2000. Suunnitteilla on myös silta yli Femen-Beltin Saksan puolelle.

Vendsyssel-Thyin saari sijaitsee Jyllannin niemimaan pohjoispuolella, kapean Limvuonon erottamana. Bornholm sijaitsee muista Tanskan saarista erillään Itämeressä Ruotsin kaakkoispuolella. Muista isoja saaria ovat Lolland, Falster, Mors, Als, Langeland ja Møn.

Tanskan pääkaupunki on Sjællandin saarella, Juutinrauman länsipuolella sijaitseva Kööpenhamina. Kaupungissa ja sen lähiympäristössä asuu noin 1,5 miljoonaa ihmistä eli lähes kolmannes tanskalaisista.  Juutinrauman itäpuolella sijaitsevaan Malmön kaupunkiin pääsee siltaa pitkin autolla tai junalla 25 minuutissa.

Tanskassa ei ole ylänköjä. Korkein kohta, Yding Skovhøj, on vain 172,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Muita korkeita kohtia ovat Ejer Bavnehøj ja Møllehøj, joka on Tanskan korkein luonnollinen kohta. Jyllannin matalat moreeniharjanteet jakavat niemimaan kahteen osaan. Lännessä on hiekkadyynien ja laguunien Pohjanmeren rannikkoalue ja idässä laaja savitasanko.

Suurin osa Tanskan pinta-alasta on laidunmaata, mutta myös pienialaisia istutettuja metsä-alueita löytyy. Niillä kasvaa muun muassa koivuja, pyökkejä, valkopyökkejä, tammia, jalavia, pähkinäpensaita, leppiä, lehmuksia ja saarnia. Lehtimetsävyöhykkeeseen kuuluvassa Tanskassa ei luonnostaan kasva juurikaan havupuita. Niitä kuitenkin viljellään joulukuusiksi; Tanska on maailman suurimpia viljeltyjen joulukuusien viejiä, ja maasta myydään vuosittain 8–10 miljoonaa joulupuuta ulkomaille.

Tanskassa on tavattu sata nisäkäslajia ja 738 lintulajia.

Ilmasto 
Tanskan pienen koon ja vähäisten korkeuserojen takia ilmastossa ei ole juuri alueellisia eroja. Talvisin on joskus kylmiä jaksoja, ja ankarina talvina Tanskan salmet saattavat jäätyä. Lumipeite on maassa keskimäärin 30 päivää. Kesällä sää on vaihtelevaa, mutta erittäin harvoin tukalan kuumaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Paini kesäolympialaisissa 1920 – kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg

Kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg sarjaan Antwerpenin olympiakisoissa osallistui 21 painijaa. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Kreikkalais-roomalainen painittiin ns. Bergvallin karsintajärjestelmää käyttäen, jossa ensiksi käytiin yksinkertainen cup-kilpailu kultamitalista. Voittajalle hävinneet koottiin sitten otteluihin hopeamitalista, ja lopuksi hopeapainijalle hävinneet pääsivät tavoittelemaan pronssimitalia. 

Itse otteluissa painittiin ensiksi 10 minuutin jakso, jonka aikana hyväksyttiin vain selkävoitto. Tarvittaessa jatkettiin pistepainilla 15 minuutin jaksoissa.

Ottelut

Ottelut hopeamitalista

Ottelut pronssimitalista

Lopullinen järjestys

Lähteet

 sports-reference 
 Antwerpenin kisojen tuloksia puolan kielellä
 Martti Jukola: Suuri Olympiakirja, WSOY 1952

Paini kesäolympialaisissa 1920
Tony Kaikkonen

Tony Kaikkonen on suomalainen laulaja, joka on tunnettu yhtyeistä Bone5, Dark Days Ahead ja Code for Silence. Hän toimii päälaulajana yhtyeissä Bone5 ja Dark Days Ahead, sekä toisena laulajana Antti Strömin kanssa Code for Silencessa. Kaikkonen asuu Jyväskylässä ja toimii myös tatuointitaiteilijana His Masters Tattoossa.

Aiheesta muualla 
 Bone5 viralliset kotisivut
 Code for Silence viralliset kotisivut 
 Dark Days Ahead Myspace - sivusto
 Tonyn haastattelu Bone5 - From the Ashes - levyn tiimoilta

Suomalaiset laulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Tehtaanpuisto

Tehtaanpuisto (), jota usein kutsutaan myös Sepän­puistoksi, on puisto Helsingin Puna­vuoren etelä­laidalla, Mikael Agricolan kirkon ympärillä. Sitä rajoittavat etelässä Tehtaan­katu, idässä Laivurinkatu ja luoteessa Sepänkatu. Kirkon tontti lähes jakaa puiston kahtia, mutta sen kohdalla Sepänkadun varressa oleva kapea puisto­vyöhyke yhdistää sen osat toisiinsa.

Puiston itäosassa on jalkapallokenttä, jota talvisin käytetään myös luisteluratana. Sen länsi­puolella kirkon vieressä lasten leikkipuisto. Näiden välitse johtaa puu­rivien reunustama jalankulkutie Laivurin- ja Tehtaan­katujen risteyksestä Sepän­kadulle lähelle Albertin­kadun etelä­päätä.

Historia 
Nykyisen Tehtaan­puiston alueella oli 1800-luvun alkupuolella senaattori ja vapaaherra Otto Wilhelm Klinkowströmin puutarha kasvihuoneineen. Se oli myös yleisölle avoinna ja kesä­iltoina suosittu kävelypaikka..

Vuonna 1834 puu­tarhan alue luovutettiin Suomen kaartin käyttöön pää­asiassa ampumarata-alueeksi vuoteen 1883 saakka. Ampuma­radan ohella alueella oli kuitenkin edelleen myös vihannes­istutuksia, ja sitä nimitettiinkin pitkään Kaartin puutarhaksi. Koska laajalla alueella ampumaradan lähistölläkin oli vaarallista liikkua ja luodit lensivät toisinaan merelle saakka, sen lakkauttamisesta syntyi kaupungin ja kaartin välille pitkäaikainen kiista.. Joulukuussa 1866 alueella sijainnut ruutivarasto räjähti, minkä seurauksena monet lähistöllä sijainneet talot vaurioituivat asuin­kelvottomiksi ja muuallakin kaupungissa monet ikkunat särkyivät. Tapaus vauhditti ampuma­radan siirtoa, ja vuonna 1869 se poistettiinkin alueelta.

Kaartin poistuttua alue siirtyi kaupungin hallintaan. Osaa siitä käytettiin myöhemmin kansakoululaisten viljelys­palstoina, mutta muutoin se oli vahvistetusta asema­kaavasta huolimatta pitkään hoitamatonta varasto­aluetta. Kasvi­huoneet purettiin 1910-luvulla, mutta niiden kivijalat säilyivät 1930-luvulle saakka.  

Vuonna 1875 vahvistetun asemakaavan mukaan alueelle olisi tullut huomattavasti nykyistä laajempi puisto, joka olisi ulottunut pohjoisessa Pursi­miehen­kadulle saakka. Puistosta olisi johtanut leveä puistokatu, Röddälds­esplanaden (Punanotkon esplanadi) pohjoiseen nykyisen Koulu­puistikon kautta Erottajalle sekä myös etelään meren rantaan.. Vuonna 1887 asema­kaavaa kuitenkin muutettiin, ja puistoalue pieneni nykyiselleen. Samana vuonna puisto sai ruotsin­kielisen nimen Fabriksparken, jonka suomenkielinen käännös vahvistettiin viralliseksi vuonna 1928. Puiston samoin kuin sen ohi kulkevan Tehtaankadun nimi johtuvat sen eteläpuolelle 1800-luvun lopulla suunnitellusta tehdasalueesta

Vuonna 1920 Suomen ensimmäisten messujen aikana alueella toimi tivoli.

Mikael Agricolan kirkko valmistui alueelle vuonna 1935.

Puistoalue kuului Eiran kaupungin­osaan vuoteen 1977 saakka, jolloin asema­kaavan muutoksella kaupunginosien raja siirrettiin Sepän­kadulta Tehtaan­kadulle.

Lähteet 

Helsingin puistot
Punavuori
T.E.H.D.A.S.

T.E.H.D.A.S. Ry (Tehdas Ry) on suomalainen taidejärjestö, joka tukee performanssi- ja muiden taiteiden kehitystä järjestämällä taidetapahtumia ja näyttelyitä. Yhdistys perustettiin Kankaanpäässä 2002 sittemmin sen toiminta on maanlaajuista. Järjestö tunnetaan parhaiten vuosittain Tampereella ja Porissa järjestämistään performanssitaidetapahtumista, joissa esiintyy suomalaisia ja kansainvälisiä huipputaiteilijoita. Yhdistyksen hallituksessa on monia Kankaanpään taidekoulusta valmistuneita kuvataiteilijoita.

Katso myös
Taiteilijaseura NYTE
Hirvitalo

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhdistyksen verkkosivut
 T.E.H.D.A.S. ry:n haastattelu Mustekalassa
 "T.E.H.D.A.S" - Porin taidemuseon julkaisuja 120 ISBN: 978-952-5648-39-3 

Suomalaiset taideyhdistykset
Performanssitaide
Porin kulttuuri
Näyttämötaiteen valtionpalkinto

Näyttämötaiteen valtionpalkinto on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimivan Taiteen edistämiskeskuksen valtion näyttämötaidetoimikunnan vuosittain myöntämä tunnustus ”kolmen edellisen vuoden aikana valmistuneesta ansiokkaasta työstä tai pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta toiminnasta (...) taiteenalan hyväksi”. Vuonna 2015 palkinnon arvo oli 13 500 euroa.

Palkitut
 1999: Pentti Siimes
2001: Vesa Vierikko
 2002: Todellisuuden tutkimuskeskus
 2003: Hannu Lindholm
 2004: Ilkka Volanen
 2005: Dick Idman, näyttelijä, ohjaaja
 2006: Pirjo Valinen, Oulun kaupunginteatterin puvustaja ja lavastaja
 2007: Laura Jäntti
 2008: Mikko Roiha
 2009: Seela Sella
 2010: Skärgårdsteatern
 2011: Ari-Pekka Lahti, Kokkolan kaupunginteatterin johtaja, näytelmäkirjailija ja ohjaaja
 2012: Tea Ista
 2013: Rakveren Teatteri, Teatteri Telakka ja Teatteri Vanha Juko
 2014: Näytelmäkirjailijayhteisö Teksti
 2015: DuvTeatern ja Kansallisteatterin pääjohtaja Mika Myllyaho
 2016: Nukketeatteritaiteilijayhdistys Aura of Puppets ry
 2017: Wauhaus ry, monitaiteinen taidekollektiivi
 2018: dramaturgi Marja Louhija
 2019: näytelmäkirjailija Heini Junkkaala
 2020: esitystaiteen talo Mad House Helsinki

Lähteet 

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Teatteri Suomessa