joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kopytovka (joki)

Kopytovka () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Aloljan sivujoki.

Joen kulku 
Alla käytetyistä lähteistä ei selviä, mistä joki saa alkunsa. Ilmoitettu pituus on vain 10 kilometriä, joten se alkaa todennäköisesti joko Vodovojeesta () tai Ostrovitosta. Järvet sijaitsevat yli 600 metrin päässä toisistaan, joten tässä artikkelissa on valittu Ostrovito. Toisaalta, Ostrovitoon laskee idästä tuleva pitkä sivujoeksi luettava Stopno ( ), jonka alajuoksun alkupaikasta ei ole vastaavasti tarkkaa tietoa. Stopno kuitenkin alkaa siitä, mihin Kopytovka loppuu . Voidaankin ajatella, että Kopytovka ja Stopno muodostavat valuma-alueensa pääuoman, joka kerää pinta-alojensa perusteella suurimman virtaaman ja joka sitten virtaa usean järven läpi.

Stopnon lähdejärvi jää myös epäselväksi, koska autioituneeseen kylään Sutokiin () tulee kaksi uomaa. Pohjoisesta tulee Gatšinosta () alkava oja ja idästä Sosonetsista () lyhyempi oja. Stopno virtaa ensin Dolgojeen läpi, sitten Puharkinin (), Lubenitsan (), Filevon () ja lopuksi Ostroviton kautta Kopytovkaan.

Valuma-alue ja sivujoet 
Kopytovka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi  Itämerellä Suomenlahteen.

Kopytovka on Velikajan sivujoen Aloljan sivujoki ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Pihkovan alueella. Vaikka artikkeli nimi onkin Kopytovka, on seuraavaan taulukkoon lueteltu myös Stopno ja se sivuojat (merkitty tädellä).

Lähteet: 1 =  2 = 

Joen valuma-alueella on joitakin järviä. Stopnon latvoilla Sosonetsin yläjuoksulla on vielä viisi muutakin järveä: viereinen Gavriltsevo (), Ratkovskoje () ja kaksi pikkulampea ja Deminets (). Pieni Teminskoje () virtaa omaa laskuojaansa myöten ja se yhtyy Stopnoon ennen Dolgojeeta. Dolgojeehen tulee etelästä yksi nimetön oja, mutta ennen Lubenitsaa Stponoohon yhtyy suurempi sivuoja Pryski. Sen valuma-alueella sijaitsevat Isajevo, Ploskoje ja Gorbovskoje (). Sekä Lubenitsalla että Filevolla on omat järvettömät sivuojansa, mutta Ostroviton kahdella sivuojalla on kaksi lampea ja Vasjuhin järvi ().

Kamenkan sivujoen valuma-alueella on kahden suuren järvensä Kamennojen ja Velikaja Vodan lisäksi monia muita järviä, kuten esimerkiksi kaksi Velikaja Vodaan laskevaa lampea, Kamennojeen laskeva Terehovo () ja Sivtsevskoje ().

Hallintoalue 
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000112102000027734 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen joet
Aloljan valuma-alue
Karl Oskar Mannström

Karl Oskar Mannström (8. helmikuuta 1852 Lopen pitäjä – 3. maaliskuuta 1926 Ikaalinen) oli suomalainen pappi ja kirkkoherra. Karl Oskar Mannström syntyi Lopen pitäjässä ja valmistui Turun gymnaasin eli katedraalikoulun teologisesta tiedekunnasta 1873. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1874.

Ensimmäinen pesti oli Ahvenanmaalla Finnströmin seurakunnan armovuodensaarnaajana vuosina 1875–1878. Tämän jälkeen vuosina 1879–1886 Mannström toimi Jokioisten kappalaisena. Vuosina 1886–1893 Mannström toimi Perttelin kirkkoherrana ja 1893–1905 Liedon kirkkoherrana. Tämän jälkeen hänet valittiin Ikaalisten kirkkoherraksi edesmenneen Herman Gabriel von Bonsdorffin seuraajaksi. Ikaalisiin Mannström perheineen muutti toukokuussa 1906 Liedosta.

Vuonna 1899 Mannströmille myönnettiin Lääninrovastin arvonimi.

Mannströmin lapsista ainakin kaksi suomensi 1900-luvun alussa sukunimensä Mannerkoskeksi.

Lähteet
 Ikaalisten seurakunnan rippikirja 1901–1910 s.371. Luettu 10.5.2020
 Veli-Matti Autio, Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Karl Oskar Mannström. Verkkojulkaisu 2005 <https://ylioppilasmatrikkeli.helsinki.fi/1853-1899/henkilo.php?id=19213>. Luettu 10.5.2020.

Viitteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1926 kuolleet
Radisson Blu Hotel Olümpia

Radisson Blu Hotel Olümpia, aikaisemmin Hotell Olümpia ja Reval Hotel Olümpia on tällä hetkellä kansainväliseen Radisson Hotels & Resorts -ketjuun kuuluva neljän tähden hotelli Tallinnassa. Hotellissa on 26 asuinkerrosta, ja se on 84 metrin korkuinen. Hotelli rakennettiin vuosina 1974-1980 arkkitehtien Ain Andressoon, Toivo Kallasin ja Rein Kerstenin piirustusten mukaan. Hotelli kuului olympiavuoden 1980 rakennusinvestointeihin Tallinnassa. Hotelli oli tarkoitettu erityisesti olympialaisten ulkomaisille vieraille. Rakennus sai vuonna 1982 Neuvosto-Viron valtionpalkinnon.

Hotell Olümpia - olympiaregattaa varten
Hotelli valmistui olympiavuoden 1980 alussa. Sen avajaiset olivat 6. huhtikuuta. Avajaisissa olivat edustettuina mm. Neuvosto-Viron kommunistipuolueen silloinen 1. sihteeri Karl Vaino, varapääministeri Bruno Saul, ulkoministeri ja Tallinnan olympiaregatan järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Arnold Green ja Tallinnan laulujuhlien puheenjohtaja Fred Raudberg. Hotellissa oli sen avauduttua kaikkiaan 405 huonetta, ravintola hotellin toisessa kerroksessa, kahvilat ja baarit 2., 14. ja 26. kerroksessa ja varietee Olympic Variety Road. Neuvostovallan aikana tunnettuja yöpyjiä hotellissa olivat julkkikset, kuten Alla Pugacheva, Boney M, oopperatähdet Kiri Te Kanawa ja Montserrat Caballe sekä Intian pääministeri Indira Gandhi.

Nykyinen hotelli Radisson Blu Hotel Olümpia
Nykyään hotellissa on 390 eri huonekategorioiden huonetta. Lisäksi hotelli 13. kerroksessa on ns. jalokivihuoneet (rubiini, ametisti, smaragdi, safiiri, topaasi, onyksi) ja 189 m2:n presidenttisviitti. Hotellin remontti tehtiin vuonna 1997, jolloin julkisivun tina- ja lasiosat korvattiin kevytmetallimateriaaleilla sekä puiset ikkunapuitteet uusittiin uusilla kevytmetallimateriaaleilla.

Hotell Olümpia oli uudelleenitsenäistymisen alkuun asti valtion omistama. Sen jälkeen se siirtyi useamman toimijan yhteisomistukseen eli Viron valtiovarainministeriön, hotellitoimintaa pyörittäneen Inn Gruppin, brittiläisen Mercury Asset Managementin ja Baltic Republic Fundin. Vuodesta 1997 omistajaksi tuli virolainen Reval Hotelligrupi AS, jonka enemmistön osti vuonna 2000 norjalainen kiinteistöyhtiö Linstow Group. Vuonna 2010 hotellin toimijaksi tuli Rezidor-hotellikonserni ja hotellin nimi muuttui Reval Hotel Olümpiasta nykyiseksi Radisson Blu Hotel Olümpiaksi. 

Hotellin kuuluu nykyään Hyvinvointikeskus Club-26, joka sijaitsee ylimmässä eli 26. kerroksessa. Club-26 valmistui vuonna 1995. Lisäksi vuonna 2017 valmistui konferenssikeskus, jonka tiloihin mahtuu kaikkiaan 500 osallistujaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Radisson Blu Hotel Olümpian viralliset sivut
 Radisson Blu Hotel Olümpian konferenssikeskuksen sivut 

Tallinnan hotellit
Masked Singer Suomi (1. tuotantokausi)

Masked Singer Suomen ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2020. Kauden juonsi Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina toimivat Janne Kataja, Jenni Kokander sekä Maria Veitola. Kauden voittajaksi selviytyi Leijona-hahmollaan koomikko Sami Hedberg.

Kymmenosainen kausi oli erittäin suosittu, kun sen television ensiesitysten keskimääräinen katsojamäärä oli 991 000. Uusinnat ja nettikatselut mukaan luettuna katsojaluvut nousivat 1,5 miljoonaan katselijaan. Ohjelma oli kevään 2020 katsotuin viihdeohjelma.

Kilpailijat

Jaksot 

1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Musiikkiohjelmat
Tuotantokaudet
Olga Buzova

Olga Igorevna Buzova (ven. Ольга Игоревна Бузова, s. 20. tammikuuta 1986 Pietari) on venäläinen televisiojuontaja, laulaja ja näyttelijä. Buzova tuli tunnetuksi osallistumalla venäläiseen tositelevisio-ohjelmaan Dom-2 ja myöhemmin olemalla yksi sen juontajista. Hän oli Instagramin seuratuin venäläinen julkisuuden henkilö alkuvuonna 2020.

Yksityiselämä 
Buzova valmistui Pietarin valtionyliopistosta vuonna 2008. Hän oli naimisissa venäläisen jalkapalloilija Dmitri Tarasovin kanssa. Parin avioliitto päättyi vuonna 2016. Buzova ilmoitti vuonna 2019 seurustelevan videobloggaaja David Manukjanin kanssa.

Televisioesiintyjä 
Buzova oli mukana kilpailijana venäläisessä tositelevisio-ohjelmassa Dom-2 vuosina 2004-2008. Vuonna 2008 hän siirtyi sen juontajaksi. Vuonna 2018 Buzova etsi itselleen uutta seurustelukumppania ohjelmassa ”Zamuž za Buzovu” ja vuonna 2019 ohjelmassa ”Plan B”.

Laulu-ura 
Buzova otti ensiaskeleet laulu-uralla julkaistuaan kappaleen "Ne zabyvai" yhdessä T-Killahin kanssa vuonna 2011. Hänen musiikkiuransa lähti todelliseen nousuun vasta vuonna 2017, jolloin hän julkaisi debyyttialbuminsa "Pod zvuki potselujev".. Toinen albumi "Prinimai menja" julkaistiin vuonna 2018. Hänen kappaleensa "Laiker" keräsi puolitoista miljoonaa katselukertaa heti ensimmäisenä päivänä julkaisun jälkeen YouTubessa vuonna 2019. Buzovan kappaleen "WI-FI" musiikkivideolla esiintyy amerikkalainen malli Jeremy Meeks.

Lähteet 

Venäläiset poplaulajat
Venäläiset näyttelijät
Televisiojuontajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Keimolanportti

Keimolanportti on palvelualue valtatie 3:n varrella Vantaalla Kivistön kohdalla. Keimolanportissa on kaksi Neste-huoltamoa, yksi tien kummallakin puolella moottoritietä eri suuntiin kulkevia varten. Läntinen huoltamo on Vantaan Keimolan ja itäinen Kivistön kaupunginosan puolella. Kummallekaan huoltoasemalle ei kuitenkaan pääse autolla paikallistietä (Keimolanportti). Huoltamoiden vieressä on Hämeenlinnanväylän  pikavuoropysäkit Tampereen ja Helsingin suuntiin. Kivistön rautatieasema on vajaan sadan metrin päässä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Satu Pajuriutta (5.7.2015) Vantaan Kivistössä ja Keimolassa avataan uusia teitä (hs.fi)

Kivistö (Vantaa)
Keimola
Huoltoasemat
Taza

Taza on kaupunki Koillis-Marokossa. Sen asukasluku oli vuonna 2014 148 456.

Maantiede

Taza sijaitsee Koillis-Marokossa Rif- ja Keski-Atlas -vuorten välissä noin 100 kilometriä Fèsin jaupungista koilliseen. Kaupungin alue vuorten välissä on leveydeltään vain muutaman kilometrin. Itä-länsi suuntainen reitti on tärkeä kulkuväylä Fèsistä ja Meknèsistä Oujdaan ja edelleen Algerian Tlemceniin. Tazan vanhankaupungin (medina) korkeus merenpinnasta on 580 metriä ja uudemman ranskalaiskaudella perustetun kaupunginosan 480 metriä. Kaupungista pohjoiseen virtaa syvän rotkon uurtanut Wadi Taza-joki.

Historia
Varhaisimmat merkit ihmisasutuksestaq Tazan alueelta ovat neoliittiselta kaudelta. Alueen sittempi historia ennen islamin leviämistä tunnetaan kuitenkin vain huonosti. 700–900-luvuilla aluetta asuttivat Miknasat-berberiheimo. Ibn Khaldunin mukaan he perustivat paikalle linnoituksen (ribat). Oikeammin itse linnoitettu kaupunki lienee kuitenkin perustettu vasta myöhemmin Almohadien valtakaudella. Paikka oli maantieteensä takia strategisesti tärkeä. Abd al-Mu'minin rakennuttamien muurien rauniot ovat edelleen jäljellä. Marinidit valtasivat kaupungin vuonna 1216. Leo Africanus kuvaili Tazaa alueen kolmanneksi suurimmaksi kaupungiksi. Kaupungin bastionirakennettiin 1500-luvulla.

Vuonna 1844 paikalliset heimot tekivät sotaretken Thomas Robert Bugeaudin komentamia ranskalaisia vastaan Algeriassa, mutta he kärsivät tappion ranskalaisille taistelussa. Sulttaani Mawlay Abd al-Aziz teki puolestaan sotaretken alueen heimoja vastaan vuonna 1895. Kruununtavoittelija Bu Hmara julistautui sulttaaniksi Tazassa vuonna 1902 ja häön kukistui vuonna 1909. Kaikkiaan väkivaltaisuudet aiheuttivat mittavia vahinkoja Tazassa. Esimerkiksi paikallinen juutalainen kaupunginosa tuhoutui ja sen asukkaat pakenivat Melillaan ja Tlemceniin. 

Ranskalaiset joukot valtasivat Tazan 10. toukokuuta 1914. Ranskalaiset perustivat Marokon protektoraatin ja tekivät Tazasta sotaretkiä kapinoivia heimoja vastaan. Vanhankaupungin viereen perustettiin uusi sotilastukikohdasta kehittynyt kaupunginosa, jossa aikanaan asui tuhansia eurooppalaisia.

Väestö
Tazan asukasluku oli vuonna 2014 148 456. 1980-luvulla vastaava lukema oli noin 108 000 ja ennen toista maailmansotaa 35 000.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Marokon kaupungit
Isoloippoheinä

Isoloippoheinä (Hemarthria altissima) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, loippoheinien (Hemarthria) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji.

Isoloippoheinä kasvaa maan alla suikertavasta juurakosta ja voi muodostaa mattomaisia kasvustoja. Kukinto sijaitsee varren kärjessä, mutta sitä voi olla hankalaa erottaa itse varresta.

Isoloippoheinä kasvaa jokien varsilla sekä lampien ja järvien rannoilla. Isoloippoheinää tavataan Välimeren ympäristössä sekä laajalti eri puolilla Afrikkaa, mukaan lukien Madagaskar. Aasiassa lajia tavataan Myanmarissa ja Thaimaassa sekä Borneon saarella. Luontaisen levinneisyysalueensa lisäksi lajia on viety Amerikkaan.

Lähteet 
 Flora of Zimbabwe: Hemarthria altissima

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Isoloippoheinä (Hemarthria altissima)
 ITIS: Hemarthria altissima 
 United States Department of Agriculture (USDA): Hemarthria altissima 
 Flora of China: Hemarthria altissima 

Heinäkasvit
Mikael Staffas

Boliden AB:n toimitusjohtaja. Boliden AB on ruotsalainen metallialan yritys.

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Ruotsalaiset yritysjohtajat
Wecksellin portaat

Wecksellin portaat ovat runoilija J. J. Wecksellin mukaan nimetyt portaat Turussa. Wecksellin lapsuudenkoti sijaitsi Uudenmaankadulla portaiden lähellä. Portaissa on 130 askelmaa.

Lähteet 

Turku
Portaat
Andrei Malahov

Andrei Nikolajevitš Malahov (ven. Андрей Николаевич Малахов, s. 11. tammikuuta 1972 Apatiitti) on venäläinen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän on Rossija 1 -kanavalla näytettävän keskusteluohjelman Prjamoi efir juontaja. Aikaisemmin Malahov on toiminut juontajana ohjelmissa Bolšaja stirka ja Pust govorjat. Vuonna 2009 Malahov juonsi Eurovision laulukilpailujen semifinaalit yhdessä Natalja Vodjanovan kanssa. Vuonna 2009 Malahovista tuli venäläisen StarHit-lehden päätoimittaja.

Yksityiselämä 
Andrei Malahov meni naimisiin Natalja Škuljovan kanssa vuonna 2011. Heidän Aleksandr-niminen poika syntyi vuonna 2017. Malahov on venäläis-bulgarialaisen laulajan Filipp Kirkorovin lasten kummisetä. Malahov on opiskellut viestintää Moskovan valtionyliopistossa.

Lähteet

Televisiojuontajat
Televisiotoimittajat
Venäläiset toimittajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1972 syntyneet
Kirjolemmikki

Kirjolemmikki (Myosotis discolor) on lemmikkien (Myosotis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen, ruohovartinen ja matalakasvuinen laji, josta voidaan erottaa eri alalajeja. Kirjolemmikki muistuttaa jonkin verran mäkilemmikkiä (Myosotis ramosissima) sekä hietalemmikkiä (Myosotis stricta), mutta lajit ovat erotettavissa muun muassa kukkaperien pituuden perusteella.

Kirjolemmikki voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi, ja sen varsi on karvainen sekä alaosastaan yleensä monihaarainen. Lehdet ovat pieniä sekä soikeita, ja lehtien alapinnoilla on keskisuonen kohdalla suoria karvoja. Kirjolemmikin kukat ovat pieniä ja kukinnan alussa kellertäviä, mutta muuttuvat myöhemmiten vaaleansinisiksi. Kukkaperä on verhiötä lyhyempi ja kaartuu yleensä alaspäin hedelmien kypsyessä. Kukkien verhiö on karvainen ja teriö on pieni, noin 2 mm leveä. Kirjolemmikki kukkii touko–kesäkuussa. Kirjolemmikin hedelmät ovat mustanruskeita lohkohedelmiä.

Kirjolemmikki kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla, kuten mäenrinteillä, pellonreunoilla ja tienpientareilla. Kirjolemmikkiä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa sekä paikoitellen myös Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa, jossa se on tulokaslaji. Suomessa kirjolemmikkiä on tavattu silloin tällöin viimeisten sadan vuoden aikana. Etelä-Ruotsissa kirjolemmikki on kuitenkin jo melko yleinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kirjolemmikki (Myosotis discolor)
 ITIS: Myosotis discolor 
 United States Department of Agriculture (USDA): Myosotis discolor 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Myosotis discolor (changing forget-me-not) 
 Plant List: Myosotis discolor 

Lemmikit
Hugo Alfred Kalaja

Hugo Alfred Kalaja (alk. Lindeblom) (5. huhtikuuta 1872 Rautalampi – 14. tammikuuta 1946 Ikaalinen) oli suomalainen pappi ja kirkkoherra. Hugo Lindeblom syntyi Rautalammilla kruununvouti ja henkikirjoittaja Johan Edvard Lindblomin ja Mathilda Johanna Wesslinin perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Joensuun Lyseosta ja opiskeli tämän jälkeen Helsingin yliopistossa teologisessa tiedekunnassa ja vihittiin papiksi vuonna 1899.

Kalaja toimi Lappeenrannan kirkkoherrana vuosina 1913–1921, Soanlahden kirkkoherrana 1921–1927 ja tämän jälkeen Ikaalisten kirkkoherrana vuodesta 1927 aina kuolemaansa asti tammikuussa 1946. Kalaja sai Rovastin arvonimen vuonna 1925.

Kalaja oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisen kerran hänet vihittiin Aina Irene Ahlgrenin kanssa vuonna 1903. Tämä liito päättyi puolison kuolemaan vuonna 1917. Toistamiseen Kalaja avioitui Aini Elsa Karoliina Nyströmin kanssa vuonna 1921.

Hugo Kalajan vanhempi veli Arvo Aleksanteri (1870–1940) opiskeli lääketiedettä ja toimi lääkärinä Kotkassa vuosina 1909−1937.

Lähteet
 Veli-Matti Autio, Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Hugo Alfred Lindeblom. Verkkojulkaisu 2005 <https://ylioppilasmatrikkeli.helsinki.fi/1853-1899/henkilo.php?id=24558>. Luettu 11.5.2020.
 Veli-Matti Autio, Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899: Arvo Aleksanteri Lindeblom. Verkkojulkaisu 2005 <https://ylioppilasmatrikkeli.helsinki.fi/1853-1899/henkilo.php?id=22926>. Luettu 11.5.2020.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Malyi Vjaz

Malyi Vjaz () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Nimen jälkimmäinen osa tarkoittaa sananmukaisesti jalavaa ja ensimmäinen osa pientä. Järven nimi voidaan suomentaa Pieni Jalavajärvi. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa 
Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Järvi on selkeän muotoinen, vaikka sillä on kolme pitkää lahtea ja niemeä. Saaria sillä ei ole. Keskisyvyys on 4,5 metriä ja syvänteessä on 9,6 metriä vettä. Järven ympäristössä on puolet metsämaata ja pelto- tai niittymaata. Suurin kylä Senjutino () sijaitsee järven eteläpuolella ja se ulottuu rantaan asti. Myös pohjoispuolen pienempi kylä Kolorevo () on rantakylä. Länsipuolella sijaitseva Sihanovon () kulmakunta on melkein autioitunut. Kylille tulee haarautuu Nasvasta () Vjaziin () kylälle tulevalta tieltä.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin lahna, hauki, muikku, ahven, pasuri, kiiski, karppi, ruutana, suutari, made, säyne, törö, simppu, mutakala, rantanuoliainen, seipi, turpa, allikkosalakka, salakka, nieriä ja kymmenpiikki, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja vähälukuisesti jokirapua. Järven ympäristössä on metsämaata, jota rikkoo pienet peltomaat ja laajat niityt. Kivisen järven pohja on hiekkaa, joka on peittynyt mutaan. Rannat ovat myös kiviset ja myös hiekkarannoille on kertynyt mutaa.

Vesistösuhteita 
Malyi Vjaz sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Järvi sijaitsee Velikajan valuma-alueen latva-alueella. Siihen tulee pohjoisesta Demenetskojen () järvestä laskuoja Vjazin pohjoisrantaan. Järven itäpuolella on kolme lampea, jotka ehkä kuuluvat järven valuma-alueeseen. Järven valuma-alueen koko on 9,28 neliökilometriä. Etelärannasta, kylän sivusta ja lahden pohjuksta, lähtee laskuoja. Se virtaa kahden kosteikkomaisen lammen läpi ja laskee sitten Bolšoi Vjaziin, josta vesireitti jatkuu Velikajan pääuomalla eteen päin.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Velikajan valuma-alue
Novosokolnikin piiri
Bolšoi Vjaz

Bolšoi Vjaz () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Nimen jälkimmäinen osa tarkoittaa sananmukaisesti jalavaa ja ensimmäinen osa suurta. Järven nimi voidaan suomentaa Suuri Jalavajärvi. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa 
Järvi on 3,9 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,776 neliökilometriä eli 278 hehtaaria. Järvi on piirteiltään selkeä, mutta rantaviivan mutkaisuus johtuu pienistä niemistä ja lahdista, joita rannoilla on muutamia. Sen keskisyvyys on 4,3 metriä, mutta syvänteessä on 8,7 metriä vettä. Järvessä on 8 saarta, joiden yhteispinta-ala on 9,1 hehtaaria. Useimmat saaret ovat luotoja, mutta järvellä on kolme lähes yhtä suurta metsäistä saarta, joiden pinta-ala on noin kolme hehtaaria. Järven ympäristö on metsämaata, jota peltomaat ja niityt rikkovat. Etelärantaan ulottuu Vjazin () kylä, joka näkyy järvelle parin kilometrin mittaisena. Pohjoisrannan lahdenperällä sijaitsee pieni Kolkišin () kylä. Sen kautta kulkee Nasvasta () alkava tie kohti länttä.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin lahna, hauki, muikku, salakka, ahven, pasuri, kiiski, karppi, ruutana, suutari, made, säyne, törö, simppu, mutakala, rantanuoliainen, kymmenpiikki, turpa, allikkosalakka, salakka, nieriä, seipi ja salakka, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja pieniä määriä jokirapua. Järven ympäristössä on metsämaata, peltoa ja niittyjä. Eteläpuolella asutus ulottuu rantaan asti. Pohja on kivikkoista ja hiekkapohjaista, vaikka hiekan päälle on kertynyt paikoin mutaa. Rannat ovat kivikkoiset ja niiden pohja on soraa ja hiekkaa.

Vesistösuhteita 
Bolšoi Vjaz sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Velikaja on yksi ojista, jotka tulevat järveen, joten järvi on Velikajan läpivirtausjärvi. Velikaja laskee sen pohjoisrantaan Saminista (), joka on samoin Velikajan läpivirtausjärvi. Velikajan lähde on merkitty karttoihin 3,5 kilometrin päähän kohtaan 56.654601°N ja 29.661453°E. Vieressä sijaitsevan Malyi Vjazin laskuoja laskee järven itäpäähän ja eteläpuolella sijaitsevan Skorohodocskojen () laskuoja laskee etelärannassa sijaitsevan Vjazin kylän kohdalla järveen. Suurin valuma-alue on luoteispuolelta laskevalla Devitšjen laskuojalla. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 37,2  tai 46,14 neliökilometriä . Järven laskuojana eteenpäin jatkava Velikaja läjtee järven lounaisrannasta kohti lounasta ja se laskee 2,8 kilometrin päässä Hodšon järveen.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Velikajan valuma-alue
Novosokolnikin piiri
Amerikancrest

Amerikancrest on lyhytkarvainen marsurotu. Sen silmiinpistävin piirre on marsun otsalla oleva pyörre, eli crest, joka eroaa marsun muusta värityksestä. Yleisin crestin väri on valkoinen. 

American Rabbit Breeders Association tunnusti amerikancrestin viralliseksi marsuroduksi vuonna 1974. 

Suomessa amerikancrest jaetaan kahteen eri kategoriaan; yksivärisiin ja kuvioituihin. Yhdysvalloissa amerikancrestin otsapyörteen tulee aina olla valkoinen, mutta esimerkiksi Suomessa ja Iso-Britanniassa pyörteen väri voi olla jokin muu kuin valkoinen. Amerikancrestin turkki on lyhyt, noin 2cm. Karva on sileä ja kiiltävä. Crest sijoittuu korvien ja silmien väliin.

Lähteet 

Marsurodut
Aina Osa

Aina Osa (o. s. Vuorio; 3. maaliskuuta 1872 Helsinki – 14. tammikuuta 1947) oli suomalainen näyttelijä ja kuiskaaja. Hän työskenteli Viipurin Kaupunginteatterissa ja sen edeltäjäteattereissa yli neljä vuosikymmentä.

Ura 
Aina Osan vanhemmat olivat maalarimestari Viktor Vuoristo (Berg) ja Amanda Adamsson. Hän kävi Kotkan ruotsalaisen tyttökoulun ja liittyi näyttelijäksi Kansan Teatteriin 1889. Hän työskenteli siellä kolme vuotta ja jatkoi saman teatterin palveluksessa viiden vuoden tauon jälkeen vuonna 1897. Syksyllä 1899 Aina Osa aloitti vastaperustetussa Suomalaisessa Maaseututeatterissa, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Osa työskenteli viipurilaisteatterin palveluksessa näyttelijänä ja etenkin kuiskaajana yhtäjaksoisesti vuoteen 1940.

Näyttelijämatrikkelissa Aina Osaa kuvaillaan termillä "luonnenäyttelijätär". Hänen roolejaan olivat muun muassa Eeva (näytelmässä Kihlaus), Martta (Nummisuutarit), Ristolan emäntä (Anna Liisa) ja Alma (Sylvi). Osalle lankesi näytäntövuonna 1903–1904 Ulrika Eleonoran rooli (Kaarle XII), jota kuvailtiin "kuivakiskoiseksi lausunnoksi".

Osan vankkoja osasuorituksia olivat Lindgrenska (Pastori Jussilainen) ja Tiina (Miehen kylkiluu). Näytäntövuonna 1919–1920 Osa vietti 25-vuotista teatterijuhlaansa Ebba Flincken roolissa (Elinan surma). Näytäntövuonna 1929–1930 Osa vietti 35-vuotisteatterijuhlaansa saksalaiskomedialla Rakas tuhma äitini, äitinä Elsa Turakainen ja tyttärenä Aili Hildén. Molempien yhteistä lemmenkohdetta tulkitsi Eero Eloranta.

Aina Osan puoliso oli Viipurin Kaupunginteatterin pitkäaikainen näyttelijä Simo Osa.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
The Man (Taylor Swiftin kappale)

The Man on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin musiikkikappale. Sen julkaisi Republic Records Swiftin seitsemännen, Lover-studioalbumin neljäntenä singlenä 27. tammikuuta 2020. Kappaleen ovat sekä sanoittaneet että tuottaneet Swift ja Joel Little. "The Man" on lajityypiltään synthpop-kappale räikeillä harmonioilla, synkänsävyisillä syntetisaattoreilla ja värisevällä rytmillä. Kappaleen sanat kuvastavat sitä millaisena mediat näkisivät Swiftin hänen omasta mielestä silloin jos hän olisi mies. Kappale sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen feminististä sanomaa.

"The Man" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan sijalle 23. Kappale pääsi singlelistan neljänkymmenen parhaan joukkoon myös Australiassa, Belgiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Malesiassa, Norjassa, Singaporessa, Slovakiassa, Tšekissä, Unkarissa, Uudessa-Seelannissa ja Virossa.

Kappaleen animoitu lyriikkavideo julkaistiin Swiftin YouTube-kanavalla 7. helmikuuta 2020. Virallinen musiikkivideo julkaistiin puolestaan 27. helmikuuta 2020. Videon ohjasi Swift itse, joka oli ensimmäinen kerta kun hän ohjasi musiikkivideon soolona. Satiirisella videolla nähdään Swift hänen teoreettisessa mies alter-egossaan nimeltään "Tyler Swift" esittämässä useita yleisiä esimerkkejä yhteiskunnan seksistisistä kaksoisstandardeista kuten esineellistämisestä, naisten erotisoimisesta, myrkyllisestä maskuliinisuudesta sekä patriarkaatista.

Lähteet

Vuoden 2020 kappaleet
Taylor Swiftin kappaleet
Yhdysvaltalaiset synthpop-kappaleet
Texel (marsurotu)

Texel on pitkäkarvainen marsurotu, jolla on runsas kihara ja silkkinen turkki. Myös texelin viiksi- ja vatsakarvat ovat kiharat. Sen pään karvat ovat muuta turkkia lyhyemmät.

Texel kuuluu uusimpiin marsurotuihin. Rotua alettiin kehittää Iso-Britanniassa suunnilleen vuonna 1980 risteyttämällä rex ja sheltie. Amerikkalainen ACBA tunnusti rodun viralliseksi marsuroduksi vuonna 1998.

Näyttelyissä turkin tulee olla puhdas ja auki kammattu. Auki harjattuna pulisongit, sivut ja laahus muodostavat yhtenäisen kokonaisuuden. Kaikki väriyhdistelmät ja kuviot ovat sallittu, väriä ei arvostella erikseen.

Lähteet 

Marsurodut
Alessandro Mancini (poliitikko)

Alessandro Mancini (s. 4. lokakuuta 1975) on sanmarinolainen poliitikko ja kapteenivaltionhoitaja yhdessä Grazia Zafferanin kanssa.

Mancini on kuulunut sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, joka on nykyiseltä nimeltään Noi per la Repubblica, vuodesta 1992 alkaen.

Ennen politiikkaa Mancini toimi freelance-yrittäjänä. Hän on naimisissa ja parilla on yksi tytär..

Lähteet 

Sanmarinolaiset poliitikot
Vuonna 1974 syntyneet
San Marinon kapteenivaltionhoitajat
Elävät henkilöt
Dao Bandon

Dao Bandon (, 4. tammikuuta 1947 Thaimaa) on thaimaalainen laulaja. Hän on laulaja elokuvissa ”Khon Khee Lang Kway”, ”Prae Jaa”, ”Roe Rak Tai Ton Kraon”.

Diskografia

Studioalbumit 
 Lam Phloen Charoen Jai (ลำเพลินเจริญใจ)
 Khon Khee Lang Kway (คนขี่หลังควาย)
 Prae Jaa (แปรจ๋า)
 Roe Rak Tai Ton Kradon (รอรักใต้ต้นกระโดน)

Biisien
 Jao Bao Hai (Jintara Poonlarp)
 Rak Salai Dok Fai Ban  (Jintara Poonlarp)
 Covid Ma Namta Lai (Jintara Poonlarp)
 Nam Ta Loan Bon Tee Non (Honey Sri-Isan)
 Kor Moon Mark Mai Yark Rak (Saengaroon Boonyoo)
 Kulab Daeng (Somjit Borthong)

Lähteet 

Thaimaalaiset laulajat
Morlammuusikot
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Devitšje (järvi Novosokolnikin piirissä)

Devitšje  () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Järven nimen perusmuoto voidaan suomentaa tyttö, neito eli järven nimi Ozero Devitšje olisi silloin Tyttöjärvi tai Neitojärvi. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

Maantietoa 
Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 99,5 hehtaaria. Se on monin paikoin varsin kapea ja sen ahtaat salmet muodostavat sille neljä järviallasta. Järven kaskisyvyys on 1,7 metriä ja sen syvänteessä on 4 metriä vettä. Järven mataluus ilmenee ilmavalokuvista siten, että järven keskellä sijaitsevien kahden saaren kapeikot ovat kasvaneet umpeen ja turpeikko on maaduttanut ne kiinni järven länsirantaan. Vesi pääsee kuitenkin virtaamaan vapaasti järven läpi itäpuolella sijaitsevien salmien kautta. Järven länsirannoille levittäytyy Devitšjen kylä, jonka peltomaat on ainakin osittain viljelyssä. Järven ympäristö on muuten metsä- tai suomaata, mutta eri ilmansuunnissa sitä rikkovat niityt ja peltopalstat.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, karppi, kiiski, lahna, pasuri, suutari, ruutana, made, hauki ja rantanuoliainen, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja niukasti jokirapua. Järven pohja on mutainen, mutta rannat ovat vaihtelevasti hiekkaa ja mutaa. Rantakivikkoja esiintyy paikoin, mutta soistuneet kohdat ovat kasvattaneet laajoja kelluvia hetteikköjä.

Vesistösuhteita 
Devitšje  sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Järven ympäristössä sijaitsee kolme pikkulampea ja kylän länsipuolella Grihnovskojen () järvi. Niiden laskuojista ei ole tietoa, mutta pohjoisesta laskee karttojen mukaan oja Jelnosta. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 26,6  tai 11,19 neliökilometriä . Järven oma laskuoja lähtee sen kaakkoisrannasta ja se laskee kaakossa puolen kilometrin päässä sijaitsevaan Bolšoi Vjaziin, joka on Velikajan läpivirtausjärvi.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Velikajan valuma-alue
Novosokolnikin piiri
Jelno (järvi Pihkovan alueella)

Jelno  tai Jelno-Bolšoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Järven nimessä voidaan nähdä sanan kuusi () tai kuusikko () perusosa. Järven nimi voidaan silloin suomentaa vapaasti Kuusijärvi tai Suuri Kuusijärvi (bolšoje on suuri).

Maantietoa 
Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 0,55 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Järvi on pitkänomainen, mutta sen kaakkoispäässä järven yli työntyy koillisrannasta teräväkärkinen niemi, joka jättää järveen yli 100 metriä leveän salmen. Salmen taakse jää lahti, joka käsittää noin neljäsosan järvestä. Järven ympäristö on metsämaata, jonka yhtenäisyyttä rikkovat pohjois-, etelä- ja kaakkoispäässä sijaitsevat pelto- ja niittymaat. Ilmakuvista ei voi paikallistaa asutusta, joten järvi lienee autio.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, karppi, kiiski, lahna, pasuri, suutari, ruutana, made, säyne, mutakala ja rantanuoliainen, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja niukasti jokirapua. Järven pohja on mutainen ja sen rannat ovat vaihtelevasti muta-, hiekka- tai savipohjainen, ja rannikolla esiintyy paikoin myös kivikkoa. Soistuneet rannat muodostavat kelluvia hetteikköjä.

Vesistösuhteita 
Jelno sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. 

Järvi kuuluu Velikajan valuma-alueen latva-alueisiin. Sen ympäristössä on kolme pientä lampea ja sen valuma-alueen koko on 4,06 neliökilometriä . Laskuoja lähtee luoteispään lounaisrannasta ja virtaa kohti etelää, jossa se laskee kolmen kilometrin päässä Devitšjeen. Tämä laskee vuorostaan Bolšoi Vjaziin, joka on Velikajan läpivirtausjärvi.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Velikajan valuma-alue
Novosokolnikin piiri
Tiznit

Tiznit on kaupunki Lounais-Marokossa. Sen asukasluku oli vuonna 2014 74 699.

Maantiede

Tiznit sijaitsee Marokon lounaisosassa. Alue on Susin tasankoa. Atlantin valtameri sijaitsee noin 15 kilometriä Tiznitistä länteen. Korkea-Atlas -vuoret sijaitsevat 90 kilometriä pohjoiseen ja Anti-Atlas etelässä. Kaupungista on maantieyhteys Agadiriin.

Historia
Tiznitin perustamiseen liitetyn legendan mukaan erään sittemmin pyhimyksenä pidetyn prostituoidun koira löysi paikalta lähteen, jolla kaupunki sittemmin rakennettiin. Juuri mitään varmaa alueen historiasta ei kuitenkaan tiedetä ennen 1800-lukua. 

Tiznit tunnettiin aikanaan keskusvaltaa jatkuvasti uhmaavana paikkakuntana. Šarif Hashim u-Ali piiritti kaupunkia tästä syystä vuonna 1825. Vuonna 1883 se sai oman kaupunginmuurinsa. Keskusvallan asema vahvistui Hassan I:n aikana ja Tiznitin asukasluku kasvoi. Kaupunkiin muutti esimerkiksi uusia juutalaisia asukkaita. 

Siirtomaavaltoja vastaan taistellut Ma al-'Aynayn joutui pakenemaan Tiznitiin Saharasta 1900-luvun alussa. Hänen poikansa Ahmad al-Hiba johti paikallisten heimojen kapinaa ranskalaisia vastaan vuodesta 1909 alkaen. Vuonna 1912 hän nimitytti itsensä sulttaaniksi Tiznitissä, joka toimi hänen pääkaupunkinaan. Lopulta hän kärsi kuitenkin sotilaallisen tappion ranskalaisille joukoille. Ranskalaiset miehittivät Tiznitiä osana Marokon protektoraattia vuodesta 1917 vuoteen 1956. Marokon itsenäistyttyä lähellä sijaitsi myös Espanjaan kulunut Ifni.

Talous
Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan viljaa, lampaita, vuohia ja karjaa. Lähiseudun vuorilla on rautaesiintymiä. Tiznit on oman lähialueensa pääasiallinen markkinapaikka ja torikauppaa käydään esimerkiksi kasviksilla ja taateleilla. Paikalliset käsityöläiset työstävät hopeaa, koruja ja koristeltuja aseita.

Väestö
Tiznitin asukasluku oli vuonna 2014 74 699. Vuonna 1982 vastaava lukema oli 23 000, vuonna 1936 4 662 ja vuonna 1882 1 000. Alueella puhutaan tašelhitin berberikieltä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Marokon kaupungit
Lauri Kantee

Lauri Kantee (1. tammikuuta 1925 Muolaa – 25. toukokuuta 2002 Hyvinkää) oli suomalainen tekniikan tohtori. Hän toimi Maanmittauslaitoksen (ent. Maanmittaushallitus) pääjohtajana vuosina 1972–1991. Kanteen pääjohtajuuden aikana organisaatiossa tapahtui merkittäviä rakenteellisia muutoksia sekä johtamiseen liittyviä uudistuksia. Eläköidyttyään virasta vuonna 1991 Kanteella oli takanaan 52-vuotinen kokemus maanmittausalalta.

Henkilökohtainen elämä 
Kantee meni naimisiin Eila Irenen (o.s. Eloranta) kanssa vuonna 1948. Pariskunnalla on kolme lasta.

Kantee kutsuttiin asepalvelukseen vuonna 1943 kesken Viipurin kaksoisyhteislyseon kuudetta luokkaa. Ylioppilaaksi hän kirjoitti sodan vielä jatkuessa vuonna 1944. Kantee toimi jatkosodassa konekivääriampujana ja osallistui kesällä 1944 Kannaksen suurtaisteluihin. Hän osallistui myös Lapin sotaan. Sotilasarvoltaan Kantee oli ylikersantti.

Työura 
Kantee suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla 1949. Hän sai tekniikan lisensiaatin arvon vuonna 1956 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1960.

Kantee aloitti työuransa Maanmittaushallituksen maanmittausauskultanttina vuonna 1949, minkä jälkeen hän toimi maanmittausinsinöörinä Oulun läänissä vuosina 1952–1961. Sittemmin hän työskenteli kuuden vuoden ajan valtion teknillisen tutkimuslaitoksen tutkimusinsinöörinä ajanjaksolla 1961–1967. Teknillisen korkeakoulun apulaisprofessorina hän toimi vuosina 1967–1970. Maanmittaushallituksen ylijohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1970 ja pääjohtajaksi kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1972. Eläkkeelle Kantee jäi pääjohtajan virasta 1991. 

Kanteen pääjohtajuus oli muutosten aikaa, sillä hän tuli pääjohtajaksi samaan aikaan kuin maanmittaushallintoa koskeva yli 20 vuotta valmisteltu organisaatiouudistus astui voimaan. Maanmittausinsinöörit olivat yli 300 vuoden ajan työskennelleet kotoaan taksapalkalla eräänlaisina yksityisyrittäjinä; nyt heistä tehtiin valtion virkamiehiä, jotka sijoitettiin perustettuihin maanmittaustoimistoihin. Pääjohtajan tehtäväksi tuli luoda puitteet uudelle toimintatavalle sekä uusi johtamiskulttuuri laitokselle.

Kanteen pääjohtaja-aikana käynnistettiin myös kiinteistönmuodostamislainsäädännön kokonaisuudistus, jota valmistelevien komiteoiden puheenjohtajana Kantee toimi toistakymmentä vuotta. Lisäksi Kantee käynnisti laajan ja monipuolisen pohjoismaisen yhteistyön kansallisten maanmittauslaitosten saralla, sillä pohjoismaiden maanmittauslaitosten pääjohtajien säännölliset tapaamiset käynnistyivät Lauri Kanteen aloitteesta. Hän kutsui ensimmäisen kokouksen Maanmittaushallitukseen 1977.

Uransa aikana Kantee julkaisi useita artikkeleita alan lehdissä sekä Suomessa että Ruotsissa. Lisäksi hän osallistui laajan Maanmittaus Suomessa 1633–1983 -nimisen teoksen kirjoittamiseen.

Lähteet 

Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Suomalaiset maanmittarit
Suomalaiset virkamiehet
Valtionlaitosten johtajat
Tansanian anglikaaninen kirkko

Tansanian anglikaaninen kirkko () on anglikaaninen kirkko Tansaniassa. Siihen kuuluu noin 2 miljoonaa jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut

Anglikaaniset kirkkokunnat
Kristinusko Tansaniassa
Kevin Faulconer

Kevin Lee Faulconer (s. 24. tammikuuta 1967 San Jose, Kalifornia) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Kaliforniassa sijaitsevan San Diegon pormestarina maaliskuusta 2014 lähtien. Hän voitti toisen kauden vuoden 2016 vaaleissa. San Diego on väkiluvultaan suurin yhdysvaltalainen kaupunki republikaanipormestarilla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 San Diegon pormestarin viralliset kotisivut

Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Yhdysvaltalaiset pormestarit
Kalifornialaiset poliitikot
Tuliliemi

Tuliliemi () on alkoholijuomista käytetty termi Pohjois-Amerikan intiaanien yhteydessä.

Pohjois-Amerikan intiaanit eivät käytännössä valmistaneet alkoholia ennen eurooppalaistaustaisten siirtolaisten saapumista mantereelle. Itse terminä tuliliemen historiasta ei ole varmuutta. Varhaisissa historiallisissa lähteissä 1600–1700-luvuilta termiä ei käytetä. Mahdollisesti termin käyttäminen alkoi 1800-luvulla, tai vasta myöhemmin Hollywoodin kautta. Mahdollisesti termi viittaa intiaaneille myytyyn huonolaatuiseen alkoholiin, jonka yksi vaikutus on kurkun polttelu. Lakotat kutsuivat alkoholia nimellä mini wakhan, eli pyhä- tai mystinen vesi.

Eurooppalaisten tuotua alkoholin mantereelle sen vaikutus monissa intiaaniyhteisöissä oli tuhoisa. Alkoholin käytöstä muodostui intiaaneihin liitetty stereotypia. Alkoholismi on edelleen huomattava ongelma intiaanien keskuudessa. Alkoholismi on intiaanien keskuudessa kaksi kertaa yleisempi ilmiö kuin väestössä keskimäärin.

Lähteet 

Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuri
Alkoholijuomat
My Oh My (Camila Cabellon kappale)

My Oh My on kuubanamerikkalaisen laulajan Camila Cabellon musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri DaBaby. Sen julkaisivat Epic Records ja Syco Records Cabellon toisen, Romance-studioalbumin kuudentena singlenä 6. tammikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Cabello, DaBaby, Louis Bell, Frank Dukes, Savan Kotecha ja Ant Clemons, joista Bell sekä Dukes myös tuottivat sen. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Cabellon YouTube-kanavalla 12. helmikuuta 2020.

"My Oh My" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan sijalle 12. jonka lisäksi se pääsi singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa, Irlannissa, Iso-Britanniassa, Kanadassa, Kreikassa, Malesiassa, Singaporessa, Unkarissa, Uudessa-Seelannissa ja Virossa. Kappale on myynyt Uudessa-Seelannissa kultaa, Iso-Britanniassa hopeaa ja Australiassa sekä Yhdysvalloissa platinaa.

Cabello ja DaBaby ovat esittäneet kappaleen ensimmäisen kerran livenä The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa 12. joulukuuta 2019. Sen jälkeen kappale on esitetty muun muassa vuoden 2020 Global Awardsissa 5. maaliskuuta 2020.

Lähteet

Vuoden 2020 kappaleet
Camila Cabellon kappaleet
Hodšo

Hodšo tai Hottšo () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä.

Maantietoa 
Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,101 neliökilometriä eli 110 hehtaaria. Se on suuriselkäinen järvi, jossa ei ole saaria. Keskisyvyys on 4,7 metriä ja syvänteessä on 8,5 metriä vettä. Muutama matalikko näkyy ilmakuvissa tiheänä vesikasvillisuutena. Järven eteläpuolella sijaitsee Balandinon kylä (), jonka pellot ja niityt ulottuvat etelärantaan asti. Järven itäpuolella on vielä Sadiban () kylä, jonka pellot ulottuvat itärannoille asti. Myös järven luoteispuolella on rantaan ulottuvia viljeltyjä peltoja. Siellä ei näy ilmakuvissa asutusta. Muut ranta-alueet ovat suomaata tai metsää.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin lahna, hauki, muikku, ahven, pasuri, kiiski, karppi, ruutana, suutari, made, säyne, törö, simppu, mutakala, rantanuoliainen, seipi, turpa, allikkosalakka, salakka, nieriä ja kymmenpiikki, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja jokirapua niukasti. Sen ympärstössä on enimmäkseen pelto- ja niittymaata sekä lisäksi hieman metsää ja suota. Rannat ovat kivisiä hiekkarantoja, jossa on paikoittain mutaisia osuuksia. Soiden yhteydessä järvelle on kasvanut hetteikköisiä turvelauttoja. Järven pohja on hiekkaa ja sen päällä on kertynyt mutaa. Järvi on kivinen.

Vesistösuhteita 
Hodšo sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Järveen laskee etelästä metsä- ja pelto-oja. Pääasiallinen vedenlähde on Velikaja, jonka läpivirtausjärvi Hodšo on. Sen valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 55,4  tai 84,78  neliökilometriä. Pääuoman edellinen järvi on Bolšoi Vjaz ja seuraavat järvet ovat Verhneje ja suuri Bolšoje Ostrijo.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Velikajan valuma-alue
Novosokolnikin piiri
Verhneje (järvi Pihkovan alueella)

Verhneje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Järven nimi muodostuu yläjuoksun puolella tarkoittavasta sananosasta (), joten озеро Верхнее suomentaa vapaasti Ylinenjärvi tai Yläjärvi.

Maantietoa 
Järvi on kilometrin pitkä, 750 metriä leveä ja sen pinta-ala on 54 hehtaaria. Keskisyvyys on 4 metriä ja syvänteessä on 11 metriä vettä. Järvellä on saareton järvenselkä. Järven itäpuolella vajaan kilometrin päässä sijaitsee Tšernetsovo () kylä, jonka peltoja ulottuu rantaan asti. Pohjoispuolella on muutaman talon kylä Zaretšje () , jonka peltoja on rannassakin. Kylän peltoaukea ulottuu pohjoispuolen järville asti.

Luontoarvoja 
Järvessä elää ainakin lahna, hauki, muikku, ahven, pasuri, kiiski, karppi, ruutana, suutari, made, säyne, törö, simppu, mutakala, rantanuoliainen, seipi, turpa, allikkosalakka, salakka, nieriä ja kymmenpiikki, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja jokirapua niukasti.

Vesistösuhteita 
Verhneje sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järven ympärillä on joukko järviä, joista laskee ojat Velikajaan tai järveen. Näitä ovat esimerkiksi eteläpuolinen järvi Gluten (), pohjoisten järvien Tšorno (), Sejatoje () ja Maloje Ostrije (). Järven valuma-alueen koko on 99,9 neliökilometriä , mikä johtuu lähinnä Velikajasta. Järvi on sen läpivirtausjärvi. Pääuomassa edellinen järvi on Hodšo ja seuraava on Maloje Ostrije ja Bolšoje Ostrijo.

Huomautuksia

Lähteet 

Pihkovan alueen järvet
Velikajan valuma-alue
Novosokolnikin piiri
Esikatselu (macOS)

Esikatselu on MacOS- käyttöjärjestelmän kuvan- ja PDF-dokumenttienkatseluohjelma. Sen avulla käyttäjät voivat tarkastella, muokata ja tulostaa digitaalisia kuvia ja PDF-tiedostoja.

Tuetut tiedostotyypit 
Esikatselu voi avata seuraavia tiedostotyyppejä:   

 Luettelo PDF-ohjelmistoista 
 Kuvien katseluohjelma

Ulkoiset linkit 

 'Mac Basics: Esikatsele sovellusnäkymiä ja muokkaa kuvia ja PDF-tiedostoja' 
 AppleInsider-katsaus vuodelta 2003 
 MacProNews-artikkeli: PDF ja Panther : PDF-tiedoston piilotettu rooli Mac OS X 10.3 : ssa heinäkuusta 2004 
 Sams Publishing -luettelo esikatselusta Mac OS X Panther -sovelluksista ja apuohjelmista . Sisältää joitain käyttöohjeita kuvakaappauksilla. 
MacOS
Robert Hamerling

Robert Hamerling (1830–1889) oli itävaltalainen runoilija. Häntä on pidetty etevänä eeposten alalla, mistä esimerkkejä ovat hänen eepoksensa Ahasver in Rom (1865) ja Der König von Sion (1869). Hän on kirjoittanut myös näytelmiä, mutta niitä ei ole pidetty yhtä onnistuneina. Hänen murhenäytelmänsä Danton und Robespierre on pikemmin dialoginmuotoinen eepos. Hän pidettiin kuitenkin myös etevänä lyyrikkona. Oiva Paloheimo on suomentanut Hamerlingin runon Vain lapsoset tietää, joka on julkaistu Paloheimon kokoelmassa Runot.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset runoilijat
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet
Apple Kuvat

Kuvat on Applen kehittämä kuvankatselu- ja muokkausohjelma. Se julkaistiin osana iOS 8 -käyttöjärjestelmää 17. syyskuuta 2014, macOS X Yosemite -käyttöjärjestelmässä 8. huhtikuuta 2015 ja tvOS 10 -käyttöjärjestelmässä 13. syyskuuta 2016.

Ominaisuudet 
Kuvat antaa käyttäjien esimerkiksi tehdä yksinkertaisia kuvanmuokkauksia ja luoda jaettuja albumeja, joissa muut voivat katsella ja kommentoida kuvia. Ohjelman kautta kuvia voi myös jakaa sähköpostilla, sosiaalisilla alustoilla tai Applen AirDrop-tekniikalla.   

IOS
IOS-sovellukset
Applen ohjelmistot
Kuvankäsittelyohjelmat
Radio Novan Aamu

Radio Novan Aamu on Radio Novan kanavalta joka arkipäivä tuleva radiolähetys. Sitä juontavat Aki Linnanahde ja Minna Kuukka. Joulukuussa 2022 Linnanahteen tilalle ohjelmaan tulee Kimmo Vehviläinen. Lähetys alkaa kello 6:00 ja päättyy 10:00. Linnanahteen ja Kuukan ollessa lomalla aamuohjelmaa juontavat Esko Eerikäinen ja Ile Uusivuori sekä vaihtuvat vieraat.

Suomalaiset radio-ohjelmat