joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Atala

Atala on kaupunginosa Koillis-Tampereella. Sen naapurikaupunginosia ovat etelässä Holvasti, lounaassa Linnainmaa ja pohjoisessa Tasanne. Muutaman kilometrin päässä idän suunnassa on Kangasalan raja.

Atalan kaupunginosassa sijaitsevat pienehkö liikekeskus, jossa on K-Market, apteekki ja parturi-kampaamo, Atalan koulu jossa luokat 1-6, ja kaksi päiväkotia. Terveysaseman palvelut siirrettiin Linnainmaalle vuonna 2017. Atalan kaupunginosan rakennuskanta koostuu nykyisin pääosin 1980-luvulta lähtien rakennetuista rivi- ja omakotitaloista. Alueella on säilynyt jonkin verran myös vanhempaa asustusta, kuten rintamamiestaloja. Yrityksistä alueella sijaitsevat mm. Ata Gears Oy. Pitkään alueella toiminut Mikon Leipä Oy muutti 2015 vuoden aikana Leinolaan uuteen kiinteistöön. Vanha leipomon kiinteistö purettiin ja tilalle nousi neljä uutta kerrostaloa vuoden 2016 alusta alkaen. 

Kaupunginosa on aikanaan saanut nimensä vuonna 1937 perustetun mm. hammaspyöriä ja laakereita valmistavan Ata Oy:n mukaan. Ensimmäinen asemakaava alueelle vahvistettiin vuonna 1980 ja sitä täydennettiin vuonna 1983. Atalan pääkatu on Nikinväylän ja Atanväylän muodostama kaari joka alkaa ja päättyy kummastakin päästään Aitolahdentielle. Atalaan on myös suunnitteilla/rakenteilla uusi asuinalue Risson alueelle. Atalan alue oli aikoinaan Messukylän ja Suur-Pirkkalan kylien eränkäynti- ja riistamaita ja niinpä huomattava osa kadunnimistä liittyy eränkäyntiin. 

Atala oli ennen kaavoitusta pääosin suota ja metsää. Esimerkiksi Vehka-aron suo ojitettiin pohjatyövaiheessa. Atalan kaupunginosassa sijaitsee myös Halimasjärven luonnonsuojelualue, jolla on kaksi pientä suota, lehtometsä ja pieni lähde. Halimasjärvi on pieni suovetinen järvi ja sen suurin syvyys on 14 metriä. 

Aluetta palvelevat Nyssen linjat 18 ja 29. Myös linjat 28, 90 ja 37 ajavat Atalan ohitse. Atalassa sijaitsee paikallisliikenteen päätepysäkki (Atala), josta lähtee linja 8. Pysäkin ympäristössä sijaitsevat Atalan vanhimmat rivitaloyhtiöt. Atalaa sivuavat länsipuolella Tampereen ja Jyväskylän välinen valtatie 9 ja eteläpuolella Tampereen ja Lahden välinen valtatie 12. Molemmat ovat Atalan kohdalla moottoriliikenneteitä. Lahdentien alitse on katuyhteys naapurikaupunginosaan Holvastiin. Atalan eteläpuolella kävelymatkan päässä ovat Linnainmaan kaupunginosassa sijaitsevat K-Citymarket ja Prisma (=Koilliskeskus).

Lähteet 
 Maija Louhivaara: Tampereen kadunnimet, s. 215–217. Tampereen museoiden julkaisuja 51, 1999, Tampere. ISBN 951-609-105-9.

Aiheesta muualla 

Tampereen tilastoalueet
Tasa
Tampereen kaupunginosat
Lapinlahden Linnut: Ehkä kaikki

Lapinlahden Linnut: Ehkä kaikki on Yleisradion ja Pan Visionin yhteistyössä 7. joulukuuta 2006 julkaistu DVD-boksi. Julkaisu koostuu seitsemästä DVD-levystä ja yhdestä CD-levystä. 

Julkaisu sisältää Lapinlahden Lintujen Yleisradiolle valmistetut sketsisarjat: Seitsemän kuolemansyntiä, Maailman kahdeksan ihmettä, Kuudesti laukeava ja Muuttuuko ihminen sekä Lintuinfluenssa Vol.2 -kokoelmalevyn.

Sisältö

DVD:t 1 ja 2 
 Seitsemän kuolemansyntiä + extrat

DVD:t 3 ja 4
 Maailman kahdeksan ihmettä + extrat

DVD 5
 Kuudesti laukeava

DVD 6
 Muuttuuko ihminen

DVD 7
 Lintubongailuja 1985–1993 – Lapinlahden Lintujen esiintymisiä ja keikkataltiointeja Yleisradion televisio-ohjelmissa, kesto 190 minuuttia

Oheisessa listassa tv-ohjelman nimi ja esityspäivä. Kyllä elämä on ihanaa on tunnin mittainen Lapinlahden Lintujen ensimmäinen televisioshow, muut ovat musiikkiesityksiä ja sketsejä muista televisio-ohjelmista.

 Anna palaa (6. toukokuuta 1985) 
 Searock (28. syyskuuta 1985)
 Kamoon - kielet poikki (13. joulukuuta 1985)
 Perjantaipörssi (28. helmikuuta 1986)
 Hittimittari (1. toukokuuta 1986)
 Perjantaipörssi (2. tammikuuta 1987)
 Kyllä elämä on ihanaa (25. tammikuuta 1987)
 Studio studio 13.3.1987 (13. maaliskuuta 1987)
 Hittimittari 8.4.1987 (8. huhtikuuta 1987)
 Vuosikertaviihde -89 31.12.1989 (31. joulukuuta 1989)
 Rock - och hör sen 4.1.1992 (4. tammikuuta 1992)
 Lauantai-illan huuma 28.11.1992 (28. marraskuuta 1992) 
 Viihteen ykkösilta 31.12.1992 (31. joulukuuta 1992)

CD
Lintuinfluenssa Vol.2 on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään yhdestoista kokoelmalevy. Lintuinfluenssa Vol.1 ilmestyi aiemmin samana vuonna omana julkaisunaan. Vol.2. sisältää yhtyeen jäsenten omia suosikkikappaleita.

Kappaleet 
 Puumiekka
 Hellä Ulla
 Edenin henki
 Puissa on Absalom
 Ilman sinua
 Kuka lopulta tietää
 Roudarin lempi
 Vastavirtaan
 Fantastista
 Paarma-tango
 Puolitetut perunat
 Öisten katujen levoton harhailija
 Talonmiehen perhonen
 Katselen urheilua
 Ojasta noustaan
 Viimeinen hissityttö
 Tupakanmittainen muisto
 Kuka junaa kuljettaa
 We Sell You a Dream
 Hehkulamput

Katso myös
 25v. Lennossa 1983-2008

Lapinlahden Linnut
Musiikki-DVD:t
Prime-korko

Prime-korko on yksittäisen pankin oma viitekorko ja sitä muutetaan pankin omalla hallinnollisella päätöksellä. Prime-korkoon vaikuttavat yleinen korkotaso, inflaatio-odotukset sekä talouden näkymät. Normaalisti primea muutetaan muutamia kertoja vuodessa. Prime-korkoa on arvosteltu siitä, että pankit nostavat sitä verraten nopeasti markkinoilla määräytyvän Euribor-koron nousun mukana, mutta pankit eivät vastaavasti laske sitä yhtä nopeasti Euribor-koron laskun mukana. Tämä on pankeille taloudellisesti kannattavaa, koska marginaali eli korkoero verrattuna markkinakorkoon on tällöin korkeampi. Tätä pankit ovat perustelleet siten, että Prime-koron muuttuessa hitaammin kuin Euribor koron, hyötyvät tallettajat paremmasta talletuskorosta pidempään.

Alun perin prime-korko on peräisin Yhdysvalloista, jossa suuria ja pitkäaikaisia asiakkaita palkittiin pankin omalla korolla, joka oli markkinoiden muita korkoja alhaisempi. Tästä juontaa nimitys prime- eli etukorko. 

Suomen kielen lautakunta ehdotti vuonna 1990 prime-koron suomennokseksi sanaa ykköskorko.

Suomalaisia prime-korkoja

 Nordean prime-korko
 Osuuspankkien prime-korko
Pop Pankkien prime-korko
Suomen Handelsbankenin prime-korko
Säästöpankkien prime-korko
Tapiola Pankin prime-korko
S-prime-korko
Aktia prime-korko

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pankkien prime-korot listattuna
Prime-korot ja tulevat muutokset

Pankkitoimi
Korko
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suupohjan Osuuspankki

Suupohjan Osuuspankki on POP Pankki-ryhmittymään kuuluva osuuspankki, jonka kotipaikka on Kauhajoella. Pankilla on 9 konttoria, joista kuusi sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla, Suupohjan seutukunnassa, yksi Helsingissä ja kolme Pohjois-Suomessa.

Historiaa 

Pankin vanhin osa on perustettu Alapään osuuskassana Kauhajoen Harjankylässä 7. marraskuuta 1903 ja vuonna 1992 samalla seudulla toimineet Karijoen, Kauhajoen, Päntäneen, Teuvan ja Suupohjan osuuspankit fuusioitiin ja pankin nimeksi otettiin Suupohjan Osuuspankki. Suupohjan Osuuspankki oli vuonna 1997 perustamassa uutta osuuspankkien yhteenliittymää, Paikallisosuuspankki-ryhmittymää ja sen jälkeen Suupohjan Osuuspankki on perustanut konttoreita myös varsinaisen toiminta-alueensa ulkopuolelle, Oulun ja Lapin lääniin sekä pääkaupunkiseudulle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suupohjan Osuuspankin kotisivu
 Paikallisosuuspankki-ryhmittymän kotisivu
 Karhu, Satu: Kyläkassoista Suupohjan osuuspankiksi 1903-2003. Suupohjan osuuspankki, 2003. ISBN 952-91-6507-2.

POP Pankki
Gerundi

Gerundi on verbin muoto, joka ilmaisee jatkuvaa, parhaillaan tekeillä olevaa tai keskeneräistä tekemistä.

Englannin kielessä gerundi ilmaistaan päätteellä ’-ing’, jota monessa tapauksessa vastaa suomen kielessä pääte ’-minen’. Esimerkiksi ”Constructing a building is a heavy job for a team of construction workers”.

Espanjan kielessa gerundi ilmaistaan apuverbillä ’estar’ ja päätteellä ’-ando’ tai ’-iendo’. Tässä kielessä gerundin merkitys on useimmiten ’tehdä parhaillaan’, kuten esimerkeissä ”está hablando” tai ”está comiendo”.

Ranskan kielessä gerundi ilmaistaan käyttäen partisiipin preesensin edessä prepositiota 'en'. Gerundi ilmaisee samanaikaisuutta, tapaa tai keinoa. Gerundi on taipumaton ja sillä on aina sama subjekti kuin päälauseen predikaatilla. Esimerkiksi ”En lisant Wikipedia, j'ai perdu la notion du temps”.

Pohjoissaamen kielessa gerundi ilmaistaan päätteellä -dettiin tai -ettiin. Saamessa gerundi ilmaisee, että pääverbin subjekti tekee samanaikaisesti jotakin muuta. Esimerkiksi: 
 ”Báhcen rievssaha čuoiggadettiin” "Ammuin riekon hiihtäessäni" 
 ”Loddi lávllui girddedettiin” "Lintu lauloi lentäessään".
Tarvittaessa tekijä voidaan ilmaista gerundin päätteen perään sijoitettavalla possessiivisuffiksilla.

Lähteet

Katso myös
Gerundiivi

Kielioppi
Now, Diabolical


Now, Diabolical on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin kuudes albumi. Se julkaistiin 17. huhtikuuta 2006 levymerkillä Century Media Records. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Satyr – kitara, laulu
 Lars Norberg – basso
 Frost – rummut
 Erik Ljungren – syntetisaattori, ohjelmointi
 John Woz – laulu (kappale ”A New Enemy”)

Arviot 
 Allmusic: 
 About.com: 
 Blabbermouth: 7.5/10
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Now, Diabolical discogs.com -sivustolla

Vuoden 2006 albumit
Satyriconin albumit
Jerry Fodor

Jerry Alan Fodor (22. huhtikuuta 1935 – 29. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen filosofi ja kognitiotieteilijä, joka opetti Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä. Hän edusti analyyttisen filosofian perinnettä, ja hänen kiinnostuksen kohteitaan olivat mielenfilosofia, kielifilosofia ja kognitiotiede.

Fodor katsoi mm., että mielen tilat, kuten uskomukset ja halut, ovat yksilöiden ja mielessä olevien representaatioiden välisiä suhteita. Hän katsoi, että nämä representaatiot voidaan selittää oikein vain mielessä olevan ajattelun kielen termeillä. Tämä ajattelun kieli on olemassa oleva asia, joka on kodifioitu aivoihin, eikä pelkästään hyödyllinen työkalu ilmiöiden selittämiseksi. Fodor kannatti eräänlaista funktionalismia katsoen, että ajattelu ja muut mielen prosessit koostuvat ensisijaisesti laskennasta, joka operoi tämän ajattelun kielen muodostavien representaatioiden syntaksilla.

Fodor myös kritisoi darwinistisen luonnonvalinnan periaatteen väärinkäyttöä ja syytti sitä luonnon henkilöimisestä.

Fodor sai vaikutteita Hilary Putnamilta, Jerome Brunerilta, Franz Joseph Gallilta ja Noam Chomskyltä, ja vaikutti itse mm. Ernest Leporeen, Zenon Pylyshyniin, Georges Reyhin, Murat Aydedeen, Steven Pinkeriin, Dan Sperberiin ja Deirdre Wilsoniin.

Teoksia 

 The Structure of Language (1964)
 Psychological Explanation (1968)
 The Psychology of Language (1974)
 The Language of Thought (1975)
 Representations: Essays on the Foundations of Cognitive Science (1979)
 The Modularity of Mind: An Essay on Faculty Psychology (1983)
 Psychosemantics: The Problem of Meaning in the Philosophy of Mind (1987)
 A Theory of Content and Other Essays (1990)
 Holism: A Consumer Update, (toim. yhdessä E. Leporen kanssa) (1993)
 The Elm and the Expert, Mentalese and its Semantics (1994)
 Concepts: Where Cognitive Science Went Wrong (1998)
 The Mind Doesn't Work That Way: The Scope and Limits of Computational Psychology (2000)
 The Compositionality Papers (2002)
 Hume Variations (2003)
 What Darwin Got Wrong (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jerry Fodorin kotisivu, Rutgersin yliopisto 
Saku Mantere: Jerry Fodor – ajattelun kielen isä. niin & näin 2/2001, 6.

 Saku Mantere: Ajattelemisesta on vaikea tehdä normaalitiedettä – Jerry Fodorin haastattelu. niin & näin 2/2001, 7–15.

Analyyttiset filosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Sairio

Sairio on Hämeenlinnan 6. kaupunginosa, joka sijaitsee noin 2,5 kilometrin päässä keskustasta. Sairion rajat kulkevat Aulangonjärveltä Lusikkaniemen kärjestä Aulangontien poikki Vanajaveden ylittävälle rautatiesillalle. Sieltä raja kulkee Vanajavettä pitkin Varikonniemen lahteen asti, josta itään Antinkujan kaakkoispuolelta Sairionkadun vierestä ja lopuksi metsäalueen poikki takaisin Aulangonjärvelle.

Sairiossa sijaitsee elintarvikekauppa K-market ja Pepe's Pizza Grill grillikioski. Sairion rakennuskanta on pääosin 1950-lukulaista rintamamiestalo-aluetta. Kaupunginosan sisälle on syntynyt 2000-luvun alkupuolella Sairionranta-niminen uusi asuinalue, joka muodostuu entisen Metsäliiton ja turkistehtaan teollisuusalueelle. Rakennusliike YIT on rakentanut alueelle rivitalomaisia villa-rakennuksia sekä pienkerrostaloja. Alueen kadut ovat nimetty tehtaiden entisaikojen tuotteiden ja materiaalien mukaisesti.

Kuuluisia sairiolaisia 
 Aleksi Rantanen, näyttelijä
 Juha-Pekka Koskinen, kirjailija
 Sani, muusikko
 Rikoslaki, yhtye

Lähteet

Katso myös 
Hämeen ammatti-instituutti
Neljänsuora

Neljänsuora on suomalainen iskelmäyhtye. Yhtye on julkaissut kahdeksan albumia, joista viimeisin julkaistiin elokuussa 2015. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Siipirikko”, ”Kesä vielä jäädä vois” sekä ”Kaksi kauneinta”.

Ura 
Neljänsuora perustettiin maaliskuussa 1998 Lohjalla. Yhtyeen kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lohjalaisia. Alkuaikoina yhtye tunnettiin myös nimellä Äkkilähtö. Neljänsuora voitti vuoden 2002 Viihdyttäjä-kisan.

Bändin taustalta löytyy myös hevimenneisyys. Ennen Neljänsuoran perustamista yhtyeen alkuperäisjäsenillä oli hevibändi nimeltä Alvarn. Neljänsuoran kitaristi Juha Mäki toimi bändin laulajana. Neljänsuora syntyi, kun tiiviisti myös Alvarnin toiminnassa mukana ollut Antti Ketonen tarvitsi bändiä juhliin. Nimi yhtyeelle keksittiin takahuoneessa.

Yhtyeen alkuperäisistä jäsenistä olivat vuonna 2010 edelleen mukana Antti Ketonen, Esko Mäki ja Juha Mäki. Kesäkuussa 2011 yhtye julkisti kotisivuillaan rumpali Esko Mäen lopettamispäätöksen ja uuden rumpalin Johan Murtojärven nimen.

Yhtyeen levy-yhtiö on vuodesta 2007 lähtien ollut HMC, joka sittemmin sulautettiin osaksi Warner Music Finlandia. Yhtyeen aiemmat albumit julkaisivat levy-yhtiöt Motley ja BMG.

Yhtyeen kappale ”Tuulikki, pidä huivistasi kii” äänestettiin kesän 2008 tanssihitiksi. Kappale oli myös yhtyeen vuonna 2009 julkaistun viidennen studioalbumin Teetä ja paahtoleipää ensimmäinen single. Teetä ja paahtoleipää albumi myi elokuussa 2015 yhtyeen albumeista ensimmäisenä kultaa.

Vuonna 2013 yhtye kilpaili Syksyn sävel -kilpailussa ”Aurinko”-kappaleellaan. Yhtye sijoittui kilpailussa toiseksi. Yhtye valittiin vuoden 2016 Iskelmä-gaalassa Vuoden yhtyeeksi.

Yhtyeen kolme viimeisintä albumia ovat kaikki sijoittuneet Suomen virallisen albumilistan kärkikymmenikköön ensimmäisellä listaviikollaan.

Jäsenet 
 Antti Ketonen – laulu (1998–)
 Johan Murtojärvi – rummut (2011–)
 Juha Mäki – kitara, laulu (1998–)
 Jarkko Pietilä – koskettimet, laulu (2005–)
 Jussi Välimaa – basso (2006–)

Edellisiä jäseniä 
 Mikko Hägerström – koskettimet, laulu (1998–2005)
 Urho Sevón – basso, laulu (1998–2005)
 Esko Mäki – rummut (1998–2011)

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Suomalaiset iskelmäyhtyeet
Suden uni

Suden uni on Moonsorrow-yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 2001. Levy äänitettiin alun perin helmikuussa 2000, mutta sen julkaisu viivästyi yli vuodella. Suden uni sisältää 7 kappaletta, jotka ovat Moonsorrow'n uusimpiin levyihin verrattuna "lyhyitä", vaikka lähes kaikki kappaleet kestävätkin yli 6 minuuttia. Levyllä soittaa kolmikko Henri Sorvali, Ville Sorvali ja Marko Tarvonen. 

Vuonna 2004 julkaistussa Special Edition -versiossa on mukana DVD-levy, joka sisältää Moonsorrowin videoita ja live-taltiointeja Tuska-festivaaleilta. Levyltä löytyy myös bonus-kappale "Tulkaapa äijät!".

Kappaleluettelo

Uudelleenjulkaisun DVD 
Promo-videot: 
Sankarihauta 
Jumalten kaupunki 
Live-videot vuoden 2003 Tuska-festivaaleilta 
Jumalten kaupunki 
Sankarihauta
Kylän päässä 
Unohduksen lapsi

Sävellykset : H. Sorvali, paitsi #1 & 5 H. Sorvali/V. Sorvali
Sanoitukset : V. Sorvali, paitsi #1 K. Kokkonen

Kokoonpano
 Ville Sorvali – basso, laulu, taputukset, kuoro
 Henri Sorvali – kitara, koskettimet, puhtaat laulut, taputukset, haitari, munniharppu, kuoro
 Marko Tarvonen – rummut, lyömäsoittimet, 12-kielinen akustinen kitara, taustalaulu, taputukset, kuoro

Lähteet 

Vuoden 2001 albumit
Vuoden 2001 esikoisalbumit
Moonsorrow’n albumit
Love at First Sting

Love at First Sting on Scorpionsin vuonna 1984 julkaisema albumi. Albumia on yleensä pidetty Scorpionsin tunnetuimpana ja se sisältääkin tunnettuja kappaleita, kuten "Still Loving You" ja "Rock You Like A Hurricane", joka ylsi parhaimmillaan yhdysvaltalaisen Billboard Hot 100 -listan 25 sijalle. 
Albumia pidetään merkittävänä, koska se oli yksi ensimmäisistä digitaalisesti nauhoitetuista heavy metal albumeista.

Albumi ylsi korkeimmillaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kuudenneksi ja myi yli multi-platinaa (2 miljoonaa) kappaletta julkaisuvuotena. Tähän mennessä se on myynyt tripla-platinaa eli yli 3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa. Kanadassa albumi on myynyt tupla-platinaa, ja Saksassa kultaa.

Albumin alkuperäisen kansikuvan teki Helmut Newton. Scorpionsin edellisien albumien tavoin tehtiin albumille myös vaihtoehtoinen kansi, koska alkuperäinen aiheutti kohua.

Kappaleet

Kokoonpano
 Klaus Meine - laulu
 Rudolf Schenker - rytmikitara, soolokitara kappaleissa "Still Loving You" ja "Big City Nights"
 Matthias Jabs - soolokitara, rytmikitara kappaleissa  "Still Loving You" ja "Big City Nights", taustalaulu
 Francis Buchholz - basso
 Herman Rarebell - rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
Scorpions.com

Vuoden 1984 albumit
Scorpionsin albumit
Roger Scruton

Sir Roger Vernon Scruton (27. helmikuuta 1944 – 12. tammikuuta 2020) oli brittiläinen filosofi, journalisti ja säveltäjä. Julkaisuissaan hän pyrki selittämään ja puolustamaan länsimaista kulttuuria ja instituutioita, joiden välityksellä sitä välitetään edelleen tuleville sukupolville. Poliittisessa filosofiassaan hän puolusti konservatismia. Hänen pääalansa oli kuitenkin estetiikka, jonka alalla hän kritisoi muun muassa modernismia arkkitehtuurissa.

Julkaisuja 

Filosofia ja taiteet
 Art And Imagination (1974)
 The Aesthetics Of Architecture (1979)
 A Short History of Modern Philosophy (1982)
 The Aesthetic Understanding (1983)
 Kant (1983)
 Sexual Desire: A Moral Philosophy of the Erotic (1986)
 Spinoza (1987)
 The Philosopher On Dover Beach and Other Essays (1990)
 Modern Philosophy (1994)
 The Classical Vernacular: architectural principles in an age of nihilism (1995)
 Animal Rights and Wrongs (1996)
 An Intelligent Person's Guide To Philosophy (1996); uudelleenjulkaistu vuonna 2005 nimellä Philosophy: Principles and Problems
 The Aesthetics Of Music (1997)
 Spinoza (1998)
 Death-Devoted Heart: Sex and the Sacred in Wagner's Tristan und Isolde (2004)
 Understanding Music - Philosophy and Interpretation (2009)
 Beauty: A Very Short Introduction (2010)
 The Face of God: The Gifford Lectures (2012)
 Green Philosophy (2012)
 Our Church: A Personal History of the Church of England (2012)
 Soul of the World (2014)
 The Ring of Truth (2016)
 On Human Nature (2017)
 Music as an Art (2018)
 Wagner's Parsifal: The Music of Redemption (2020)

Politiikka ja kulttuuri
 The Meaning Of Conservatism (1980)
 The Politics Of Culture and Other Essays (1981)
 A Dictionary Of Political Thought (1982)
 Untimely Tracts (1985)
 Thinkers Of The New Left (1986)
 A Land Held Hostage: Lebanon and the West (1987)
 Conservative Texts (1992)
 An Intelligent Person's Guide to Modern Culture (1998)
 Modern Culture (2000)
 England: An Elegy (2001)
 The West and the Rest: Globalization and the terrorist threat (2002)
 The Need for Nations (2004) 
 Arguments For Conservatism (2006)
 The Uses of Pessimism (2010)
 How to be a Conservative (2014)
 Fools Frauds & Firebrands (2015)
 Confessions of a Heretic (2016)
 Conservatism: Ideas in Profile (2017)
 Where We Are: The State of Britain Now (2017)
 Confessions of a Heretic Revised Edition (2021)

Fiktio
 Fortnight's Anger: a novel (1981)
 Francesca: a novel (1991)
 A Dove Descending and Other Stories (1991)
 Xanthippic Dialogues (1993)
 Perictione in Colophon (2000)
 The Disappeared (2015)
 Notes from Underground (2014)
 Souls in the Twilight (2018)

Ooppera
 The Minister (1994)
 Violet (2005)

Omaelämäkerralliset ja muut
 On Hunting (1998)
 England: An Elegy (2001)
 News From Somewhere: On Settling (2004)
 Gentle Regrets: Thoughts from a Life (2005)
 Conversations with Roger Scruton (2016)

Suomennetut teokset 
 Kansakuntaa tarvitaan (suom. Ilmari Rostila ja Antti Oikarinen). Helsinki: Suomalaisuuden Liitto, 2020)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Roger Scrutonin kotisivu 

Brittiläiset filosofit
Brittiläiset toimittajat
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Juan Carlos Wasmosy

Juan Carlos Wasmosy Monti (s. 15. joulukuuta 1938) on paraguaylainen poliitikko, maansa presidentti 15. elokuuta 1993 – 15. elokuuta 1998 Colorado-puolueesta. Wasmosyn unkarilaiset esi-isät ovat tulleet Brasiliaan Debrecenistä, Unkarista vuonna 1828. Silloin sukunimenä oli vielä Vámosy, József Vámosy oli vaihtanut sen Wamosyyn. Suvun jäseniä on myöskin brasilialainen Alceu Wamosy (1895-1923), runoilija.

Wasmosy opiskeli diplomi-insinööriksi Universidad de Asunciónissa. Hänen johtamansa CONEMPA-yhtiö toteutti Paranán Itaipún patohankkeen Paraguayn puolen ja hän keräsi huomattavan varallisuuden.

Presidentti Andrés Rodríguez nimitti Wasmosyn kehitysministeriksi 1991 ja Colorado-puolue valitsi Wasmosyn presidenttiehdokkaaksi vuoden 1993 vaaleihin, jolloin hänet valittiin presidentiksi ensimmäisissä demokraattisissa vaaleissa sitten vuoden 1954. Hän nimitti hallitukseensa suuren joukon entisen diktaattori Alfredo Stroessnerin tukijoita, eikä jatkanut edeltäjänsä uudistuslinjaa.

Armeijan komentaja, kenraali Lino Oviedo yritti vallankaappausta huhtikuussa 1996. Wasmosy sovitteli tarjoamalla Oviedolle ministerinpaikkaa, mutta hänet vangittiin pian ja tuomittiin sotaoikeudessa. Vuoden 1998 presidentinvaaleissa Raúl Cubas asettui Colorado-puolueen ehdokkaaksi tavoitteenaan vapauttaa Oviendo.

Vuonna 2002 Wasmosy tuomittiin korruptiosta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Hän oli kavaltanut kuusi miljoonaa valtion varoja sosiaalirahastosta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Biografia, CIDOB

Paraguayn presidentit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Larry Hankin

Larry Hankin (s. 31. elokuuta 1940, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Mr. Hecklesin roolista televisiosarjassa Frendit ja Charley Buttsin roolista Pako Alcatrazista -elokuvassa.

Hankin lähti vanhempiensa mieliksi opiskelemaan Syracusen yliopisto, ja valmistui sieltä teolliseksi muotoilijaksi, jonka jälkeen muutti Greenwich Villageen New Yorkiin jossa alkoi tehdä stand up -komiikkaa. Sieltä hän muutti Los Angelesiin jossa hän näytteli televisiosarjoissa ja elokuvissa, muöhemmin hän alkoi myös käsikirjoittamaan, ohjaamaan ja tuottamaan.

Filmografiaa

Elokuvia 
 The Eden Theory, Farmer Joe, (2021)
 El Camino: Breaking Bad -elokuva (El Camino: A Breaking Bad Movie), vanha Joe, (2019)
 The Mourning, (2014)
 Pain & Gain, (2013)
 BuzzKill, (2008)
 Reach for Me, (2008)
 The Outlaw Emmett Deemus, Emmett Deemus, (käsikirjoittaja, tuottaja, 2008)
 The Alphabet Killer, (2007)
 Hard Ground, Toothless, (2003)
 The Independent, William Henry Ellis, (2000)
 Rahalla saa (Money Talks), Roland, (1997)
 Vegas vie voiton (Vegas Vacation), saarnaaja, (1997)
 Billy Madison, Carl Alphonse, (1995)
 Pat – ikuinen arvoitus (It's Pat), valvoja postissa, (1994)
 Dinojengi karkuteillä (Prehysteria! 2), Ketchum, (1994)
 The Shadow - Varjo (The Shadow), taksinkuljettaja (1994)
 Deuce Coupe, Slick Lowry, (1992)
 Tiukat paikat (Out on a Limb), Darren, (1992)
 Kaveria ei jätetä (T Bone N Weasel), pastori Gluck, (1992)
 Tuhon oma (Black Magic Woman), Hank Watfield, (1991)
 Pretty Woman, vuokraisäntä, (1991)
 Lupa tappaa, Mayerson, (1990)
 Yksin kotona, ylikonstaapeli Balzak, (1990)
 Nightfall, (1988)
 Vauva tulossa (She's Having a Baby), Hank, (1988)
 Amazon (Amazon Women on the Moon), mies pubissa, (1987)
 Tappava kaunotar (Fatal Beauty), Jerry Murphy, (1987)
 Vauhdilla Chicagoon (Planes, Trains and Automobiles), Doobie, (1987)
 Aseistettu ja hirveen vaarallinen (Armed and Dangerous), Kokolovitch, (1986)
 Rottanaama (Ratboy), Jewell, (1986)
 Kaupungin nopeimmat kytät (Running Scared), Ace (1986)
 Varma pala (The Sure Thing), rekkakuski, (1985)
 Päiväsi ovat luetut (The Star Chamber), etsivä Kenneth Wiggen, (1983)
 Uusi puhallus (The Sting II), vammainen, (1983)
 Annie, (1982)
 Apinajahti (Die Laughing), Bock, (1980)
 The Girl, the Gold Watch and Everything, (1980)
 Pako Alcatrazista (Escape From Alcatraz), Charley Butts, (1979)
 American Hot Wax - kuumaa vahaa (American Hot Wax), (1978)
 Doctor Dracula, (1978)
 Sota ja rakkaus (Love and Death), Sasha-eno (1975)
 Teräsjengi (Steelyard Blues), roskakuski (1972)
 Evil Roy Slade, Snake, (1972)
 Thumb Tripping, Simp, (1972)
 The Phynx, Philbaby, (1970)
 Viva Max (Viva Max!), Romero, (1970)
 Tyttö sinisissä bikineissä (How Sweet It Is!), poliisi (1968)
 Sinun, minun ja meidän (Yours, Mine and Ours), supermarketin myyjä (1968)
 Funnyman, Roger, (1967)
Lähde:

Televisiosarjoja 
 Seinfeld, (1989–1998)
 Frendit, Mr. Heckles, (kaksi tuotantokautta, 1995–1996)
 Alf, (1986)

joka tunnetaan parhaiten Seinfeldistä ja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Hurmio (albumi)

Hurmio (Emi 9c-062-1385641) on Topi Sorsakosken ensimmäinen albumi vuodelta 1985. Pedro Hietanen, joka oli aloittanut EMIllä tuotantopäällikkönä 1985, kiinnostui Topi Sorsakosken ja Agentsin yhdistelmästä. Agents oli tuohon aikaan tunnettu, mutta Sorsakoski ei. Jotta Sorsakosken ura saataisiin käyntiin, Hietanen halusi esitellä laulajan tangojen kautta tutuksi Suomen kansalle, ilman että Sorsakoski yhdistettäisiin automaattisesti Agentseihin. Näin syntyi Topin ensimmäinen LP nimeltään Hurmio, jonka lähes kaikki kappaleet olivat Olavi Virran aikoinaan esittämiä (Täysikuu, Ennen kuolemaa sekä nimikappale Hurmio). Laulujen sovituksista tehtiin tarkoituksenmukaisesti erilaisia kun esimerkiksi haitareita ja viuluja ei käytetty ollenkaan, vaan ne korvattiin puhaltimilla ja marimballa. Levy aiheutti aikoinaan kovaa keskustelua siitä, plagioiko Sorsakoski Olavi Virtaa. Hurmio kuitenkin menestyi ja myi yli 70 000 kappaletta, ja Sorsakosken menestyminen avasi yhteistyön Agentsin kanssa.

Albumista julkaistiin uusintapainos vuonna 2012.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet on sovittanut Otto Donner.

A-puoli

B-puoli

Muusikot 
 Otto Donner – kapellimestari
 Janne Louhivuori – kitarat
 Heikki Virtanen – basso
 Vesa Aaltonen – rummut
 Raimo Roiha – piano
 Petri Juutilainen – pasuuna
 Juhani Tapaninen – fagotti
 Veli-Pekka Bister – sello
 Markku Hannola – marimba, xylofoni, ksylorimba, bibrafoni, timpani
 Antero Priha – trumpetti, flugerhorn
 Juhani Aaltonen – huilut, saksofonit
 Päivi Kärkäs – oboe, cor anglais
 Irma Tapio – kuorolaulu

Tuotanto 
 Risto Hemmi – äänittäjä
 Stefan Bremer – valokuvat
 Markus Heikkerö – kannen suunnittelu

Lähteet 
 Suomen äänitearkiston tietokanta
 International Federation of the Phonographic Industry 
 Reijo Ikävalko: Topi Sorsakoski - kulkukoira, Gummerus Kustannus Oy 2002. ISBN 951-20-6119-8.

Aiheesta muualla 
 Hurmio discogs.com -sivustolla

Vuoden 1985 albumit
Topi Sorsakosken albumit
Pedro Hietasen tuottamat albumit
Kapronihappo

Kapronihappo on orgaaninen yhdiste (tyydyttynyt rasvahappo), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan öljymäistä, väritöntä, eltaantuneen hajuista nestettä. Sen kemiallinen kaava on C6H12O2 ja rakennekaava CH3(CH2)4COOH. Kapronihaposta käytetään myös nimityksiä heksaanihappo, butyylietikkahappo ja n-kapronihappo.

Kapronihapon moolimassa on 116,2 g/mol, sulamispiste –3 °C, kiehumispiste 205 °C, suhteellinen tiheys 0,93 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 1,1 g/100 ml, leimahduspiste 102 °C o.c., itsesyttymislämpötila 380 °C ja CAS-numero 142-62-1.

Kapronihapon suolat ovat kapronaatteja. Kapronihappo, samoin kuin kapryylihappo ja kapriinihappo on saanut nimensä vuohien mukaan (latinaksi capra). Yhteensä nämä kolme happoa muodostavat 15 % vuohenmaidon rasvoista.

Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Aiheesta muualla 

PubChem: Hexanoic acid 
Human Metabolome Database: Caproic acid 
KEGG: Hexanoic acid 
ChemBlink: Hexanoic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Caproic-acid 
Pherobase: Floral Compound – caproic acid 
Pherobase: Semiochemical – caproic acid 

Rasvahapot
SRO

SRO voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Suomen Raamattuopisto
 Lyhenne Internet-pelistä Silkroad Online.
 SRO merkitsee myös Standing Room Only, jota lyhennettä käytetään amerikkalaisten lipunmyyntipisteiden luona kertomassa, että jäljellä on pelkkiä seisomapaikkoja.
Metsämaitikka

Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum) on ruohovartinen puoliksi loisena elävä pieni kasvi. Se saa energiaa sekä yhteyttämällä että muilta kasveilta, kuten kuuselta ja mustikalta. Sitä esiintyy mustikkatyyppiin kuuluvilla tuoreilla kankailla.

Ulkonäkö ja koko 
Metsämaitikka kasvaa 10–30 cm pitkäksi ja kukkii heinä-elokuussa. Kapeat lehdet sijaitsevat pareittain ja kukat lehtihangoissa. Kukka on kokonaan tummankeltainen, tummempi kuin kangasmaitikka.

Elinympäristö 
Metsämaitikka viihtyy tuoreissa metsissä ja tienvarsilla.  Sen kasvupaikat ovat kosteampia kuin kangasmaitikan.

Levinneisyys 
Metsämaitikkaa tavataan sekä Pohjoismaissa että paikoin Etelä-Euroopassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)
Luontoportti: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)
Nettikasvio: Metsämaitikka (Melampyrum sylvaticum)

Maitikat
Eva-Stina Byggmästar

Eva-Stina Byggmästar (s. 1967 Pietarsaari) on suomenruotsalainen runoilija.

Vuonna 2011 Byggmästar oli ehdolla Runeberg-palkinnon saajaksi runoteoksellaan Vagga liten vagabond (Söderströms). Vuonna 2014 Byggmästarille myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuoden 2015 alusta alkaen.

Byggmästar asui monta vuotta Ruotsissa. Nykyään hän kuitenkin asuu taas Suomessa. Hän ei juuri näyttäydy julkisuudessa eikä anna haastatteluja.

Teokset 
 I glasskärvornas rike 1986
 Amuletten 1987
 Spiralens form 1988
 Drivkrafter 1990
 För upp en svan 1992
 Framåt i blått 1994
 Bo under ko 1997
 Den harhjärtade människan 2001
 Näckrosön 2003
 Knoppar, blommor, blad och grenar 2005
 Älvdrottningen 2006
 Men hur små poeter finns det egentligen 2008
 Vagga liten vagabond 2010
 Min amatörbotaniska självbiografi 2012
 Den skrattande rosen 2013
 Locus amoenus 2013
 Barrskogarnas barn 2014
 I tvillingarnas tecken 2015

Suomennoksia

Palkinnot 
 Lars Englunds stiftelse -palkinto 1991
 Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto 1993
 Finlands Rundradio -palkinto 1995
 Tanssiva karhu -palkinto 1995
 Sveriges Radios Lyrikpris -palkinto 1998
 Svenska Akademien -palkinto 2001
 Svenska Litteratursällskapet -palkinto 2002
 Yle FST -kirjallisuuspalkinto 2006

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Byrggmästar Kirjasampo.fi:ssä
 Eva-Stina Byggmästarin runoja Electric Verses -verkkoantologiassa

Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Eiri

Eiri Oy oli lahtelainen Eino Riihelän vuonna 1944 perustama perheyritys, joka käsitti valokuvien kehityspalvelun sekä Konica Minolta -kameroiden maahantuonnin Suomeen. Sillä oli myös PIK-20-purjelentokoneiden valmistusta. Eiri asetettiin konkurssiin 16. marraskuuta 2005 sen omasta pyynnöstä. Tätä ennen yritys oli hakeutunut velkasaneeraukseen marraskuussa 2004. Eirin suurimmat velkojat olivat Nordea, Finnvera, Konica-Minolta sekä verottaja. Velkojen määrä oli yhteensä 12,5 miljoonaa euroa. Työntekijöitä oli 115. Konkurssipesän palveluksessa jatkoi 85 henkilöä, joista 65 valmistuksen puolella tuotannossa. Eirissä tehtiin 40 000 000 valokuvaa vuodessa. 

Eiri Oy ajautui konkurssitilaan lähinnä digitaalisten kameroiden yleistymisen vuoksi. Yrityksen kuvankehitysliiketoiminta ja tukkukauppa siirtyi Eirikuva Digital Image Oy Ab:lle tuotemerkkeineen. Kehystehtaan toiminta siirtyi Eiri Kehykset Oy Ab:lle. Suurkuvatulosteita ja offsetpainotöitä tehnyt, samaan konserniin kuulunut EiriPrint Oy (Ent. Jarkoskuva) siirtyi liiketoimintakaupalla Tähtityöt Oy:lle.

Suomessa yhtiön kuvatuotteita myydään ja markkinoidaan Eirikuva-tuotemerkin alla. Eirikuva on tuttu ja tunnettu valokuvien merkkituote ja niiden valmistus on jatkunut Suomessa vuosikymmenien ajan. Kesällä 2012 mainostoimistoryhmä Zeeland Oy myi osan Eirikuvan osakkeista Antti ja Arto Kosusen pääosin omistamalle Loreen Oy:lle, Zeeland Oyj jäi uuteen yhtiöön vähemmistöomistajaksi 20 prosentin osuudella.

Ifolor osti alkuvuodesta 2014 Eirikuva-tuotemerkin, jolloin tuotanto Eirikuvalla Lahdessa päättyi. Eiri Kehykset Oy valmistaa edelleen kehyksiä Lahdessa.

Eiri-kehykset
Valokuvakehysten valmistaminen aloitettiin Eirikuvassa 1960-luvulla. Toiminta laajeni pian useaan miljoonaan kehykseen vuodessa, materiaaleina muovi, puu ja metalli. Vuonna 2003 Eiri Kehys irrotettiin Eiri Kuvasta ja siitä tehtiin oma yrityksensä Eiri Kehys Oy Ab. Eiri Kehys haki konkurssia vuonna 2012, jolloin yritys myytiin lahtelaiselle yrittäjälle Juha Miikkulaiselle. Vuodesta 2013 kehyksiä on valmistanut ja myynyt Eiri Kehykset Oy. Kehysvalmistus jatkuu, vaikka muu Eirin toiminta Lahdessa lopetettiin Ifolor-kaupan myötä 2014.

Kehystuotteista huomattava on ollut ruusukulmakehys. Sen valmistus aloitettiin Saksassa 1957 ja Suomessa 1959. Vuoteen 2002 mennessä tuotetta oli valmistettu jo 7,5 miljoonaa kappaletta. Malli oli pysynyt samanlaisena jo vuodesta 1959.

Lähteet

Aiheesta muualla  
Kotisivut
Eiri Kehykset Oy kotisivut
Eirikuvan historiasivut (Internet Archivessa, tallennettu 6.3.2013)

Suomalaiset yritykset 
Valokuvausalan yhtiöt
Valokuvausalan tuotemerkit
Jason Williams (jääkiekkoilija)

Jason Williams (s. 11. elokuuta 1980 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen, ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija. Williamsin pelipaikka on pääasiassa keskushyökkääjä, mutta ylivoimapelissä hän on pelannut myös puolustajana. Hänen jääkiekkouransa paras saavutus on Stanley Cupin voitto 2002. Williams pelasi EIHL:n Nottingham Panthersin joukkueessa keväällä 2017 ja päätti ammattilaisuransa tähän kauteen. Kaudeksi 2017—2018 Williams palasi Kanadaan ja teki lokakuussa sopimuksen amatööriliiga ACH:n Brantford Blastin kanssa. Tämän jälkeenkin Williams on pelaillut ACH-liigan Dundas Real McCoysin joukkueessa muutaman pelin kaudessa.

Ura
Williams pelasi juniorina OHL:n Peterborough Petesissä, josta Detroit Red Wings löysi hänet ja tarjosi sopimusta vapaana pelaajana (Williamsia ei ole koskaan varattu NHL:ään). Ensimmäiset kolme ammattilaiskauttaan Williams liikkui NHL-joukkueen ja AHL:n farmijoukkueen välillä, mutta kaudella 2003–2004 hän pysyi jo koko kauden Red Wingsin mukana, vaikka pelasikin vain noin puolet otteluista (49 kappaletta). Seuraavalla kaudella oli NHL:n työsulku, jolloin Jason pelasi Porin Ässissä SM-liigaa ja teki noin pisteen ottelua kohden.

Ässissä vietetyn kauden jälkeen Williams kuului Detroit Red Wingsin vakiokokoonpanoon. Kaudella 2005–2006 Red Wingsin valmentajaksi tullut Mike Babcock keksi käyttää Williamsia ylivoimapelissä puolustajana, ja sillä paikalla hän teki NHL-uransa ensimmäisen hattutempun lokakuussa 2005 Columbus Blue Jacketsia vastaan. Williams pelasi myös Kanadan joukkueessa vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Latviassa. Helmikuussa 2007 hän oli osallisena kaupassa, jossa hän siirtyi Detroitista Chicago Blackhawksiin vaihdossa Kyle Calderiin. Chicagossa Williams pelasi tyrän vuoksi seuraavalla kaudella kuitenkin vain 43 ottelua.

Kaudelle 2008–2009 Williams teki vapaana pelaajana sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Williams ei ehtinyt pelata Atlantassa kuin 41 peliä, kun hänet myytiin kesken kauden Columbus Blue Jacketsiin tammikuussa 2009 vaihdossa Clay Wilsoniin ja yhteen varausoikeuteen. Williams teki kauden aikana lopulta 47 pistettä 80 ottelussa ja siirtyi kauden jälkeen takaisin Red Wingsiin.

Red Wingsissä Williams pystyi pelaamaan murtuneen pohjeluun takia vain 44 ottelua. Hän teki syksyllä 2010 sopimuksen AHL-joukkue Connecticut Whalen kanssa. Williams pelasi Whalessa helmikuulle 2011, jolloin loukkaantumisista kärsinyt Dallas Stars teki hänen kanssaan loppuvuoden sopimuksen. Kauden jälkeen Williams teki vuoden sopimuksen Pittsburgh Penguinsiin. Kaudella 2011–2012 hän pelasi kahdeksan NHL-ottelua, mutta pääosa kaudesta kului AHL:n Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa.

Kaudeksi 2012–2013 Williams siirtyi Sveitsin pääsarjan HC Ambrì-Piottaan. Ja sieltä kaudeksi 2014-2015 AHL:n Oklahoma City Baronsiin. AHL:ssa pelatun vuoden jälkeen Williams palasi takaisin Euroopaan, Saksan Kölner Haien joukkueeseen. Saksassa pelatun vuoden jälkeen Williams teki sopimuksen Alppiliigan italialaiseen Ritten/Renonin joukkueeseen, josta siirtyi kesken kauden Englantiin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauko-objektiivi

Kauko-objektiivi eli teleobjektiivi on polttoväliltään filmin tai kennon lävistäjää suurempi. Normaaliobjektiivissa se on lävistäjän pituinen. Kauko-objektiivin kuvakulma on kapeampi kuin normaaliobjektiivin.

Yksinkertaisella yhden kokoavan linssiryhmän rakenteella kokoava linssiryhmä pitäisi sijoittaa vähintään objektiivin polttovälin etäisyyden päähän tarkennustasosta (filmi tai kenno), joten tällaisella rakenteella pitkän polttovälin omaavat linssit olisivat pitkiä ja suuria. 

Tästä syystä kauko-objektiivi on yleensä toteutettu rakenteella, jossa ensimmäisenä on valoa kokoava linssiryhmä ja sen perässä valoa hajoittava linssiryhmä. Näiden välistä etäisyyttä muuttamalla voidaan objektiivin polttoväliä muuttaa eli toteuttaa objektiiviin zoom.

Linssiobjektiivien ohella on olemassa myös katadioptrisia objektiiveja, arkikielessä peilitele, jotka perustuvat peilikaukoputken tavoin kuperan peilin käyttöön, yleensä Maksutov-Cassegrain-optiikalle. Niiden etuna on kompakti koko sekä edullinen hinta ja iso polttoväli. Haittapuolina on huono valovoima sekä kiinteä aukko ja niiden soveltumattomuus zoom-objektiiveiksi.

Kauko-objektiivin käyttötilanteita
Kauko-objektiiveja käytetään tilanteissa, jossa kuvauskohdetta ei päästä helposti lähelle. Yksi tyypillisimmistä kauko-objektiivien käyttökohteista on luontokuvaus, jossa villieläimiä ei ole helppoa lähestyä, vaan eläintä saatetaan joutua väijymään suojasta. Toinen tyypillinen kauko-objektiivin käyttötilanne on urheilukuvaus.

Kauko-objektiivia käytetään myös muun muassa muotokuvauksessa, maisemakuvauksessa ja reportaasikuvauksessa. Useiden harrastajille tarkoitettujen kompaktikameroiden zoom-objektiivi kattaa myös kauko-objektiivin kuvakulmat. Myös harrastajakäyttöön tarkoitettuja järjestelmäkameroita myydään paketteina, joihin kuuluu niin sanotun normaalizoomin lisäksi telezoom.

Esimerkkejä
 Canon EF 1200 mm f/5.6L USM. Canonin mukaan maailman pisin ja valovoimaisin vaihdettava SLR-kameran automaattitarkenteinen objektiivi. 2x polttovälin pidentimellä 2400 mm f/11.
 Nikon 2000 mm f/11
 Zeiss Apo Sonnar T* f/4 1700 mm painaa 256 kg ja on tarkoitettu Hasselblad 203 FE -rullafilmikameralle

Lähteet

Objektiivit
18 mm × 13,5 mm -filmikoko

18 mm x 13,5 mm -filmikoko on kinofilmiä pienempi filmikoko. Sitä kutsutaan myös 4/3-kooksi. Ruutukokoa ei käytetä filmikameroissa, minkä vuoksi se on ainoastaan digitaalikameran valokennon valotusalan mittoja kuvaava koko. Näin ollen sitä verrataan filmikameran filmin valotettavan alueen kokoon, mutta sille ei valmisteta valokuvafilmiä eikä kameroita analogista valokuvausta varten.

Syyskuussa 2002 Olympus ja Eastman Kodak ilmoittivat, että ne ryhtyvät käyttämään 4:3-järjestelmää digitaalikameroissa sekä perustivat tätä varten Universal Digital Interchangeable Lens System Forum -nimisen yhteisön eri valmistajien keskuuteen. Tarkoituksena ei ole vain standardoida digitaalikameroiden ilmaisimia, vaan myös ilmaisimen perusteella järjestelmädigitaalikameroiden objektiivit niiden kiinnitystä myöten yhteensopivuuden mahdollistamiseksi eri merkkien valmistajien kesken. Standardin kehittämisessä ovat mukana Kodak, Leica, Olympus, Panasonic, Sanyo, Sigma ja Fujifilm.

Etuina järjestelmässä on kinofilmipohjaisiin kokoihin verrattuna ilmaisimen kennon pieni koko, mikä mahdollistaa lyhyemmän polttovälin ja puolestaan pienemmät linssit, objektiivit ja pienikokoisemman kameran. Varsinaisena teknisenä perusteena esitetään se, että laajat CCD-kennot, jotka voisivat lähetä kinokokoa, eivät sovellu hyvin ominaisuuksiltaan 24 mm x 36 mm :ä vastaavaan kokoon, minkä vuoksi pyrkimys tähän tarjoittaa kuvakennojen kehitystä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Imaging Resource: Four Thirds' Redux: Correcting the misconception, 3.19.2002
Digital Photography Review: Panasonic and Olympus join forces on Four Thirds, 13.1.2005 
Design Headlines: Leica Camera AG Endorses Four Thirds System Standard , 27.2.2006

Valokuvafilmiformaatit
Martha Stewart

Martha Stewart (aiemmin Martha Helen Kostyra, s. 3. elokuuta 1941 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikenainen, kirjailija, toimittaja, entinen malli ja kotirouvien asioiden puolestapuhuja.

Puolalaissukuinen Stewart on saavuttanut merkittävän aseman Amerikan kustannusmarkkinoilla, niin lukuisten kirjojen ja artikkelien kirjoittajana kuin oman kodinhoitoon keskittyvän aikakauslehden toimittajana. Stewartin omaisuuden arvo on lähes miljardi dollaria. Hän on juontanut kahta suosittua televisio-ohjelmaa ja ollut Kmartin mainoksellisena puhenaisena, tehden siitä maailmankuulun. Hän istui viisi kuukautta vankilassa saatuaan tuomion talousrikoksista vuonna 2004.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Martha Stewartin kotisivut
 Martha Stewart Network
 Martha Stewartin fanisivut 
 Martha Stewartin tukijoiden sivut

Yhdysvaltalaiset toimittajat
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Daytime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Monodia

Monodia on harmonialla säestettyä yksiäänistä laulua, joka kehittyi renessanssipolyfoniasta. Monodiassa musiikin harmonia ei muodostunut enää kuoron eri äänien laulamista melodioista vaan siitä tuli itsenäinen musiikillinen elementti, jonka tarkoituksena oli tukea varsinaista melodiaa. Monodia oli keskeinen barokin aikaisen musiikin keksintö ja sen kehittyminen loi edellytykset resitatiivi laulutyylin kehitykselle ja siten mahdollisti oopperan syntymisen.

Lähteet 
Monodia

Barokkimusiikki
Laulu
Musiikin teoria
Musiikkitermit
Lucia

Lucia on latinalaisperäinen, monissa maissa käytetty naisen nimi. Se on alkujaan roomalaisen miehennimen Lucius naispuolinen vastine, ja molemmat on johdettu latinan sanasta Lux, valo. Kristityissä maissa nimen on tehnyt tunnetuksi erityisesti Syrakusassa vuonna 304 surmattu marttyyri, Pyhä Lucia, jonka muistopäivästä, Lucian päivästä, 13. joulukuuta, on Pohjoismaissakin tullut perinteinen juhlapäivä.

Suomessa nimi Lucia on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1311 naiselle sekä muutamalle miehelle. Lucialla ei ole suomenkielisessä kalenterissa nimipäivää, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Lucian nimipäivä on 13. joulukuuta.

Tunnettuja Lucioita 
 Pyhä Lucia (283–304), sisilalainen kristitty marttyyri ja pyhimys
 Lucia Berlin (1936–2004), yhdysvaltalainen kirjailija
 Lucia Bosè (1931–2020), italialainen näyttelijä ja Miss Italia 1947
 Lucia Evangelista (1917–2000), italialainen oopperalaulaja
 Lucía García (s. 1998), espanjalainen jalkapalloilija
 Lucia Günther, Luna Alcalay (1928–2012), itävaltalainen säveltäjä
 Lucía Jiménez (s. 1987), espanjalainen näyttelijä
 Lucia Joas, o.s. Anger (s. 1991), saksalainen maastohiihtäjä
 Lucia Longhi Lopresti (Anna Banti) (1895–1985), italialainen kirjailija ja taidehistorioitsija
 Lúcia Moniz (s. 1976), portugalilainen näyttelijä ja laulaja
 Lucia Nifontova (1913–1987), suomalainen balettitanssija
 Lucia Olofintytär (n. 1420–1498), suomalainen abbedissa ja birgittalaisen luostarilaitoksen tukija
 Lucía Pérez (s. 1985), espanjalainen laulaja 
 Lucia Popp (1939–1993), Tšekkoslovakiassa syntynyt sopraanolaulaja
 Lucia Recchia (s. 1980), italialainen alppihiihtäjä
 Lucía Hiriart Rodríguez (1922–2021), Chilen diktaattori Augusto Pinochetin puoliso
 Lúcia dos Santos (1907–2005), portugalilainen karmeliittanunna
 Lucia Scardoni (s. 1981), italialainen maastohiihtäjä

Kuvitteellisia Lucioita 
 Lucia, Julio Medemin elokuvassa Lucia ja seksi
Lucía Capdevila, televisiosarjassa Serranon perhe
 Lucia di Lammermoor, Gaetano Donizettin samannimisen oopperan päähenkilö

Katso myös
 Lucian päivä, pyhimykseen liittyvä perinne
 Santa Lucia, entinen rockyhtye
 222 Lucia, asteroidi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Moses Hazy

Moses Hazy on Torniossa 2004 perustettu rockyhtye. Vuoden 2006 elokuussa yhtye julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa The Incredible Flow of Life Show. Vuonna 2005 Moses Hazy esiintyi Oulussa Qstockin päälavalla Liekin peruttua esiintymisensä.

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Singlet 
 "Keep the Change" (2005)
 "Shadow of Kim" (2007)
 "Getting Bald" (2010)

Aiheesta muualla 
 Moses Hazyn virallinen kotisivu
 
 
 Moses Hazy Desibeli.netissä

2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Suomalaiset rockyhtyeet
Maurice Blanchot

Maurice Blanchot [mo'ris blã'šo] (27. syyskuuta 1907 Devrouze, Saône-et-Loire – 20. helmikuuta 2003 Le Mesnil-Saint-Denis) oli ranskalainen filosofi, kaunokirjailija ja kirjallisuusteoreetikko. Hän on vaikuttanut erityisesti Jacques Derridaan.

Teoksia

Teoreettisia tai filosofisia teoksia
 La Part du feu (1949)
 L'Espace littéraire (1955)
 Le Livre à venir (1959)
 L'Entretien infini (1969)
 L'Ecriture du désastre (1980)

Kaunokirjallisuutta
 Thomas l'Obscur (1941)
 L'Arrêt de mort (1948)
 Le Très-Haut (1949)
 Le Pas au-delà (1973)
 La communauté inavouable (1983)
 L'Instant de ma mort (1994)

Suomennetut teokset 
 
 
 
 
 
 Kirjallisuus ja oikeus kuolemaan (La littérature et le droit à la mort). Suomentanut Outi Alanko-Kahiluoto. Nuori Voima 6/2001, s. 14–28.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Site Maurice Blanchot et ses contemporains . 
 Espace Maurice Blanchot. 
 Mikko Puttonen: Kirjailija tyhjän panttina. Yliopisto 12/2003.
 Outi Alanko: Lukemisen lahja . Voima 2/2004.
 Outi Alanko: Yhteisö syntyy vasta kuolemassa. Helsingin Sanomat 10.11.2004.
Outi Alanko: Maurice Blanchot. Niin&Näin 4/2003.

Ranskalaiset filosofit
Ranskalaiset kirjailijat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Suomen Kalastuslehti

Suomen Kalastuslehti on Kalatalouden Keskusliiton julkaisema kalatalouden järjestölehti, joka ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa. Lehti on perustettu vuonna 1892. Päätoimittajana on Vesa Karttunen.

Suomalaiset ammattilehdet
Hélène Cixous

Hélène Cixous (s. 5. kesäkuuta 1937 Oran, Ranskan Algeria) on ranskalainen filosofi, feministi, kirjailija, runoilija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen laaja tuotantonsa käsittää yli kahdeksankymmentä teosta näytelmä- ja romaanikirjallisuudesta filosofiaan, runouteen ja esseistiikkaan. Häntä pidetään yhtenä jälkistrukturalistisen feministisen teorian perustajista Luce Irigarayn ja Julia Kristevan ohella. 

1970-luvulla Cixous alkoi kirjoittaa sukupuolen ja kielen välisestä suhteesta. Muiden poststrukturalististen feministien tavoin hän katsoo, että sukupuolisuutemme on sidoksissa tapaan, jolla kommunikoimme yhteisössä. Cixous'n pitkäaikainen läheinen ystävä ja yhteistyökumppani, filosofi Jacques Derrida piti Cixous'ta merkittävimpänä elossa olevana ranskalaiskirjailijana. Cixous on kirjoittanut paitsi Derridasta myös muun muassa James Joycesta, Clarice Lispectorista, Marina Tsvetajevasta, Maurice Blanchot'sta, Ingeborg Bachmannista, Thomas Bernhardista, Franz Kafkasta, Heinrich von Kleistista, William Shakespearesta ja antiikin tragedioista. 

Cixous'lla on ollut kansainvälisesti keskeinen ja näkyvä asema feministisen ajattelun kehityksessä, ensi sijassa sukupuolieron feminismin mutta myös queerin ja antikoloniaalisen ajattelun muovautumisessa. Hän on kokeellisen Paris 8 -yliopiston perustajajäseniä, ja sinne hän myös loi maineikkaan naistutkimuskeskuksen (nyk. sukupuolentutkimuksen laitoksen), jossa voi ensimmäisenä sukupuolentutkimuksen laitoksena Euroopassa suorittaa ylemmän korkeakoulututkinnon.

Teoksia 

 Dedans (saanut Prix Médicis -palkinnon 1969)
 Le Rire de la Méduse (1975)
 Sorties (1975)
 La Jeune Née (1975)
 La Venue à l'écriture (1977)
 Musta purje Valkea purje (Voile Noire Voile Blanche, 1994, aiheena Anna Ahmatova)
 Portrait de Jacques Derrida en jeune saint juif  (2001)

Suomennetut teokset 

 Medusan nauru ja muita ironisia kirjoituksia 2013, Tutkijaliitto ry. suom. Heta Rundgren ja Aura Sevón

Suomennetut tekstit 

 Sorties. Suom. Jonina Altschuler. niin & näin 2/1995, 18–21.

Aiheesta muualla 
 Jasken, Julie: Introduction to Helene Cixous  

Elävät henkilöt
Ranskalaiset feministit
Ranskalaiset filosofit
Vuonna 1937 syntyneet