joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Volk

Volk (lausutaan folk) on saksan, hollannin ja afrikaansin kielien kansaa tarkoittava sana, joka on yleisesti käytössä etuliitteenä esimerkiksi ilmaisuissa Völkerbund (Kansojen liitto) ja Volkswagen (kansanauto).

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksassa syntyneissä etnis-nationalistis-romanttisissa liikkeissä sanan merkitys politisoitui voimakkaasti ja natsi-Saksan aikaan termi muodostui keskeiseksi kansallissosialistisessa retoriikassa kuten iskulauseissa Ein Volk, ein Reich, ein Führer (”Yksi kansa, yksi Valtakunta, yksi Johtaja”) tai Volk ohne Raum (”Kansa ilman (elin)tilaa”).  Myös Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän aikana maan afrikaanerit muodostivat poliittisessa ideologiassaan Volkin, jolla oli jumalallinen oikeus maahan.

Volk on kuitenkin saksan kielen yleissana kansalle, eikä sen käyttöön nykyisin yleensä liity mitään sanan aikanaan saamia poliittisia merkityksiä.

Lähteet 

Apartheid
Kansallissosialismi
Saksankieliset sanat ja sanonnat
Košicen alue

Košicen alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan itäosassa ja rajautuu Prešovin ja Banská Bystrican alueisiin, Ukrainan Taka-Karpatian alueeseen ja etelässä Unkariin. Sen pääkaupunki on Košice. Alueella on arviolta 798 103 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6 753 neliökilometriä.  

Alue jakautuu yhteentoista piiriin (okresy):
 Gelnica 
 Košice 
 Košice I 
 Košice II 
 Košice III 
 Košice IV 
 Košice–okolie 
 Michalovce 
 Rožňava 
 Sobrance 
 Spišská Nová Ves 
 Trebišov

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian hallinnolliset alueet
Banská Bystrican alue

Banská Bystrican alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan keskiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin. Alueen pääkaupunki on Banská Bystrica. Siellä on arviolta 651 509 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 9 455 neliökilometriä.  

Alue jakautuu kolmeentoista piiriin (okres):

 Banská Bystrica 
 Banská Štiavnica 
 Brezno
 Detva
 Krupina

 Lučenec
 Poltár
 Revúca
 Rimavská Sobota
 Veľký Krtíš

 Zvolen
 Žarnovica
 Žiar nad Hronom

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Alueen internetsivut

Slovakian hallinnolliset alueet
Nitran alue

Nitran alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin. Sen pääkaupunki on Nitra. Alueella on arviolta 680 779 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6 343 neliökilometriä. 

Alue jakautuu seitsemään piiriin (okresy):
Komárno 
Levice 
Nitra 
Nové Zámky (mukaan lukien Štúrovo) 
Šaľa 
Topoľčany 
Zlaté Moravce

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian hallinnolliset alueet
Prešovin alue

Prešovin alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan itäosassa ja rajautuu idässä Ukrainan Taka-Karpatian alueeseen sekä pohjoisessa Puolaan. Sen pääkaupunki on Prešov. Alueella on arviolta 822 310 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8 993 neliökilometriä. 

Alue jakautuu kolmeentoista piiriin (okresy):
Bardejov 
Humenné 
Kežmarok 
Levoča
Medzilaborce 
Poprad
Prešov
Sabinov
Snina
Stará Ľubovňa 
Stropkov
Svidník
Vranov nad Topľou

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian hallinnolliset alueet
Trnavan alue

Trnavan alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin, pohjoisessa Itävaltaan ja Tšekkiin. Sen pääkaupunki on Trnava. Alueella on arviolta 561 156 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 148 neliökilometriä.  

Alue jakautuu seitsemään piiriin (okresy):
Dunajská Streda
Galanta 
Hlohovec
Piešťany
Senica
Skalica
Trnava

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian hallinnolliset alueet
Eri Keeper

Eri Keeper on Suomessa 1950-luvulla polyvinyyliasetaatista kehitetty liima. Eri Keeperiä käytetään esimerkiksi rakentamisessa ja askartelussa. Eri Keeperiä valmisti vuoteen 1988 asti suomalainen Erikoisväri Oy. Nykyisin Eri Keeperiä tuo maahan Akzo Nobel Coatings Oy, joka markkinoi tuotteitaan Suomessa Casco-nimellä. Liiman valmistaa Ruotsissa sijaitseva Akzo Nobel International Deco AB.

Historia 

Eri Oy perustettiin vuonna 1940. Partekin Rakennuskemian yksikkö osti yrityksen vuonna 1984. Vuonna 1988 liimojen valmistus ja markkinointi myytiin Oy Casco Nobel Ab:lle joka fuusioitiin Akzo Nobeliin vuonna 1994. Syksyllä 2013 Akzo Nobelin kauppa- ja rakennusliimaosasto myytiin maailmanlaajuiselle Sika-konsernille

Eri Keeperin synty ajoittuu 1950-luvun alkuun, jolloin PVCa-muovi -niminen keksintö esiteltiin Hannoverin messuilla. PVCa-muovista tuotiin näytteet Suomeen, ja vuonna 1952 keksittiin materiaalin tutkimisen jälkeen hyödyntää muovia valmistamalla siitä liimaa.

Eri Keeper sai nimensä, kun nimeen tuli Eri Oy:n mukaan etuliite eri. Liima piti hyvin, joten nimen loppuosaksi tuli keeper. Vuonna 1955 liimaa alettiin myydä tehtaan suunnittelemassa muovipullossa, ja 1950-luvun lopulla Eri Keeper teki jo nousuaan Suomen suosituimmaksi liimaksi. Eri Keeperiä alettiin 1960-luvulla mainostaa lehdissä ja televisiossa, ja mainosten iskulauseina olivat muun muassa ”Eri Keeper on yhdistänyt suomalaisia vuodesta 1952” sekä ”Pitää varmasti kiinni, liimojen liima”.

ERi KEEPER Plus 
Vuonna 2008 kehitettiin ERi KEEPER Plus, joka on kosteudenkestävä puuliima.

Lähteet

Aiheesta muualla
Eri Keeper -sivusto

Tavaramerkit
Rakennusmateriaalit
Päivittäistavaroiden tuotemerkit
Rakentamisen tuotemerkit
Lentävä matto

Lentävä matto tai taikamatto on satujen matto, jolla ihmiset voivat lentää paikasta toiseen.

Lentävistä matoista on kerrottu Lähi-idän kansansaduissa, joita on kerätty arabialaiseen Tuhannen ja yhden yön satukokoelmaan. Niissä lentävä matto on usein sankarin tai konnan kulkuväline, jolla hän pääsee liikkumaan kenenkään näkemättä tai kuulematta. Kokoelman sadut juontavat juurensa luultavasti aina 800-luvulle asti. Joidenkin arvioiden mukaan lentävästä matosta kertovien tarinoiden alkuperä on vieläkin varhaisemmassa Persiassa, joka tunnetaan itämaisten mattojen valmistusperinteestään. Esimerkiksi parthialaiskuninkaan Fraates II:n kerrottiin käyttäneen lentävää mattoa taistelussaan Antiokhos VII:tä vastaan ja syösseen yläilmoista tulta vastustajansa armeijan niskaan. Lopuksi Phraates lensi matollaan takaisin kotimaahansa juhlivan kansan ylle. Myös sassanidikuningas Šapur I:n kerrotaan 200-luvulla kaapanneen Rooman kuninkaan Valerianuksen lentävälle matolleen.

Juutalaisessa tarinaperinteessä kerrotaan Saban kuningattaren alkemistin valmistaneen kuningattarelle suuren lentävän maton vihreästä silkistä sekä kulta- ja hopeakoristeista ja jalokivistä. Kuningatar lähetti sitten maton rakastajalleen, Israelin kuningas Salomolle, joka ei kuitenkaan antanut lahjalle paljonkaan arvoa vaan välitti sen hovimiehelleen. Kuoltuaan kuningattaren alkemisti vei lentävien mattojen tekotavan salaisuuden mukanaan hautaan. Toisen tarinan mukaan kuningas Salomo sai lentävän mattonsa Jumalalta, ja matolla pystyi lentämään kerrallaan 40 000 miestä. Koska Salomo ylpistyi matostaan liiaksi, Jumala pudotti kaikki 40 000 miestä matolta kuolemaansa, eikä Salomo käyttänyt mattoaan enää koskaan.

Lähteet

Kuvitteelliset esineet
Taikaesineet
Matot
Laajavuoren koulu

Laajavuoren koulu oli Vantaan Myyrmäen suuralueen Martinlaakson kaupunginosassa toiminut, syksyllä 1971 kansakouluna aloittanut arkkitehti Olavi Puusaaren suunnittelema koulurakennus  ja vuonna 2013 lakkautettu suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulussa opiskeli vielä syksyllä 2011 yhteenä 340 oppilasta. Koulussa pystyi normaalien aineiden lisäksi opiskelemaan saksan kielikylpy- ja musiikkiluokalla. Koulurakennus oli mitoitetu 450 oppilaalle. Kun oppilaita oli vuonna 1973 huomattavasti enemmän, apuna käytettiin parakkikoulurakennuksia.

Laajavuoren koulussa oli loppuaikoinaan paha homeongelma, josta kärsivät niin aikuiset kuin lapsetkin. Koulun oppilaat siirrettiin viereiseen Martinlaakson kouluun. Huonokuntoisen Laajavuoden koulun purkaminen aloitettiin maaliskuussa 2016. Tilalle rakennettiin asuntoja.

Lähteet 

Vantaan peruskoulut
Entiset suomalaiset oppilaitokset
Martinlaakso
Vantaan entiset rakennukset ja rakennelmat
Emil Hácha

Emil Hácha (12. heinäkuuta 1872 – 26. kesäkuuta 1945) oli tšekkilakimies, Tšekkoslovakian kolmas presidentti vuodesta 1938 ja Böömin ja Määrin protektoraatin valtiopresidentti.

Elämäkerta 

Hácha syntyi Trhové Svinyssa ja kävi koulua České Budějovicessa ja opiskeli lakia Prahassa. Hän työskenteli Böömin kuningaskunnan maakomiteassa päätettyään opintonsa 1896. Pian ensimmäisen maailmansodan puhjettua häntä tuli Cisleithanian korkeimman hallinto-oikeuden tuomari Wieniin.

Versailles’n rauhan jälkeen Hácha nimitettiin Tšekkoslovakian korkeimpaan hallinto-oikeuteen ja sen presidentiksi 1925. Häntä pidettiin englantilaisen tapaoikeuden ja kansainvälisen oikeuden asiantuntijana. Hän käänsi myös englantilaista kirjallisuutta tšekiksi.

Münchenin sopimuksen jälkeen ja presidentti Edvard Benešin jätettyä virkansa Hácha valittiin presidentiksi 30. marraskuuta 1938, koska ei ollut osallistunut maan jakaneisiin hallituksiin, ja katolilaisuutensa ja konservatiivisuutensa vuoksi. Yöllisessä tapaamisessa Adolf Hitlerin ja Hermann Göringin kanssa Berliinissä 14. ja 15. maaliskuuta 1939 välisen yönä Hácha pakotettiin allekirjoittamaan sopimus, jossa Böömi ja Määri liitettiin Saksaan Hitlerin uhattua pommittaa maata. Parlamentti ei osallistunut Háchan päätökseen.

Tšekkoslovakian jäänteiden miehityksen jälkeen 16. maaliskuuta Hácha nimitettiin Böömin-Määrin protektoraatin nukkehallitsijaksi, ja hän vannoi uskollisuuden valan Hitlerille ja valtakunnanprotektori Konstantin von Neurathille. Hácha protestoi saksalaispolitiikkaa ja maan saksalaistamista, mutta hänen mielipiteillään ei ollut painoarvoa. Hän teki myös salaista yhteistyötä Benešin maanpakolaishallituksen kanssa.

Tilanne muuttui, kun valtakunnanprotektoriksi nimitettiin Reinhard Heydrich liian helläkätisen von Neurathin sijaan. Tämän jälkeen monet Háchan kollegoista vietiin keskitysleireille tai teloitettiin, muun muassa pääministeri Alois Eliáš.

Monien historioitsijoiden mukaan Hácha ei ollut vastuussa maan tapahtumista ikänsä ja huonon terveydentilansa vuoksi. Kun liittoutuneet valtasivat Prahan 13. toukokuuta 1945, Hácha vangittiin ja siirrettiin vankisairaalaan, jossa hän kuoli 26. kesäkuuta. Hänet haudattiin merkitsemättömään hautaan Vinohradyn hautausmaalle Prahaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekkoslovakian presidentit
Böömin ja Määrin valtakunnanprotektoraatti
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Böömin ja Määrin protektoraatti

Böömin ja Määrin protektoraatti (, ) oli natsi-Saksan etninen protektoraatti, joka perustettiin 15. maaliskuuta 1939, kun Saksa valtasi Tšekkoslovakian Tšekin-puoleisen osan, entiset Itävallan keisarikunnan Böömin ja Määrin provinssit. Sudeettialueet eli rajaseudut, joissa enemmistö väestöstä oli etnisesti saksalaista, oli jo sitä ennen liitetty suoraan Saksaan. Böömin ja Määrin protektoraatin pinta-ala oli 48 925 neliökilometriä (vuonna 1940) ja vuoden 1939 väkiluku oli 7 380 000. Protektoraatti lakkasi olemasta toukokuussa 1945 Saksan antautuessa toisen maailmansodan lopussa.

Historia 
Böömi ja Määri julistettiin Saksan protektoraateiksi ja niille asetettiin valtakunnanprotektoriksi () vapaaherra Konstantin von Neurath. Viimeinen Tšekkoslovakian presidentti Emil Hácha säilytti nimellisesti asemansa valtion presidenttinä, mutta saksalaiset ottivat haltuunsa ministeriöitä vastanneet osastot ja pieniä kontrollitoimistoja perustettiin paikallisesti. Gestapo otti hoitoonsa poliisitoimen. Juutalaiset erotettiin viroistaan ja puolueet kiellettiin.

Väestö ja teollisuus asetettiin Saksan sotaponnistelujen käyttöön ja kulutustavaroille asetettiin tiukka säännöstely.

28. lokakuuta 1939, Tšekkoslovakian itsenäisyyspäivänä, seurasi mielenosoituksia ja 15. marraskuuta niissä loukkaantuneen opiskelijan Jan Opletaln kuolema laukaisi opiskelijalevottomuuksia. Tämän jälkeen pidätettiin 1 800 opiskelijaa ja opettajaa sekä lukuisia poliitikkoja, kaikki yliopistot suljettiin, opiskelijajohtajat teloitettiin ja satoja lähetettiin keskitysleireille.

Talvella 1941 komento koveni, kun Reinhard Heydrich nimitettiin valtakunnanprotektoriksi. Hänen johdollaan hallitus uudistettiin, pääministeri Alois Eliáš teloitettiin ja kaikki tšekkien kulttuurijärjestöt lakkautettiin ja juutalaisten siirto keskitysleireille järjestettiin. Heydrich salamurhattiin partisaani-iskussa 4. kesäkuuta 1942, minkä jälkeen protektoriksi tuli kenraalieversti Kurt Daluege, joka määräsi kostoksi Lidicen ja Ležákyn kylien tuhoamisen. Vuonna 1943 sotaponnisteluja kiihdytettiin ja 30 000 työläistä siirrettiin työhön Saksaan ministeri Karl Hermann Frankin johdolla. Kaikki sotateollisuuteen liittymätön teollisuus kiellettiin.

Valtakunnanprotektorit 
 Konstantin von Neurath
 Reinhard Heydrich
 Kurt Daluege
 Wilhelm Frick

Katso myös 
 Kansainvälinen ylioppilaidenpäivä

Aiheesta muualla 

Entiset tunnustamattomat valtiot
Americana (kulttuuri)

Americana on ylimalkainen käsite, joka tarkoittaa sellaisia kulttuuri-ilmiöitä, joiden katsotaan olevan aidosti yhdysvaltalaisia, ja joiden usein ajatellaan symboloivan Yhdysvaltojen historiaa, kulttuuria ja erityislaatuisuutta.

Yhtä lailla baseball, Teräsmies kuin omenapiirakkakin voidaan nähdä esimerkkeinä americanasta.

Americana populaarimusiikissa 
Populaarimusiikissa americanaa edustavat varsinkin folkmusiikki, perinteinen jazz ja blues sekä folk rock.

Americana-musiikkia edustavat muun muassa Bill Frisell ja Rosanne Cash.

Esimerkkejä 
 Columbia, Yhdysvaltain henkilöitymä

 baseball

 Coca-Cola

 Levi’sin siniset farkut

 valkoiset piha-aidat

 omenapiirakka

 Stetsoni

Lähteet 

Yhdysvaltalainen kulttuuri
Populaarimusiikki
Sitoutumattomien maiden liike

Sitoutumattomien maiden liike (Non-Aligned Movement; NAM) on nykyisin 118 valtion järjestö, joka perustettiin kylmän sodan aikana vastineeksi lännen ja idän sotilasblokeille. Suurin osa sen jäsenistä on kehitysmaita. Sitoutumattomat maat edustaa 2/3 YK:n jäsenvaltiosta ja 55 % maailman väestöstä.

Sitoutumattomien maiden perustajiin kuuluivat Jugoslavian Josip Broz Tito, Intian Jawaharlal Nehru, Egyptin Gamal Abdel Nasser, Ghanan Kwame Nkrumah ja Indonesian Sukarno.

NAM perusti 2006 NNN (NAM News Network) -uutistoimiston, joka aloitti 27. kesäkuuta 2006, koska järjestön mukaan länsimainen media on menettänyt luotettavuutensa Irakin sodan vuoksi. NNN toimii Malesian Bernama-uutistoimiston alaisuudessa.

Luettelo liittoumattomien maiden kokouksista 

Vuonna 2006 sitoutumattomat maat kokoontuivat Havannassa, jossa Kuuban Fidel Castro valittiin liikkeen puheenjohtajaksi. Castro ei kuitenkaan osallistunut kokoukseen jouduttuaan aiemmin leikkaukseen ja tapasi vain muutamia vieraita sairaalassa. Hänen sijaisenaan oli virkaatekevä presidentti Raúl Castro.

Kokouksessa tuomittiin Israelin suhteeton voimankäyttö Libanonia kohtaan ja tuettiin Irania sen ydinohjelmassa. Monet kokousvieraat myös arvostelivat Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa. Pakistan ja Intia sopivat aloittavansa uudelleen rauhanneuvottelut.

Jäsenmaat

Nykyiset

Aasia  
 (1961)
 (1973)
 (1973)
 (1973)
 (1993)
 (1993)
 (1961)
 (1961)
 (1961)
 (1979)
 (2003)
 (1990)
 (1964)
 (1961)
 (1964)
 (1964)
 (1961)
 (1976)
 (1970)
 (1993)
 (1961)
 (1961)
 (1973)
 (1979)
 (1976)
 (1976)
 (1973)
 (1961)
 (1970)
 (1961)
 (1964)
 (1993)
 (1995)
 (1993)
 (1976)
 (1970)

Afrikka 
 (1961)
 (1976)
 (1964)
 (1970)
 (1973)
 (1964)
 (1983)
 (1961)
 (1995)
 (1994)
 (1961)
 (1970)
 (1973)
 (1961)
 (1961)
 (1976)
 (1964)
 (1976)
 (1964)
 (1964)
 (1976)
 (1961)
 (1964)
 (1970)
 (1964)
 (1964)
 (1973)
 (1964)
 (1961)
 (1961)
 (1964)
 (1973)
 (1976)
 (1979)
 (1973)
 (1964)
 (1973)
 (1970)
 (1970)
 (1964)
 (1976)
 (1964)
 (1976)
 (1964)
 (1961)
 (1961)
 (1970)
 (1964)
 (1964)
 (1964)
 (1961)
 (1964)
 (1979)

Amerikka 
 (2006)
 (1983)
 (1983)
 (1976)
 (1979)
 (1973)
 (2006)
 (2000)
 (1983)
 (1979)
 (1993)
 (1970)
 (2006)
 (1995)
 (1970)
 (1983)
 (1961)
 (1979)
 (1976)
 (1973)
 (2006)
 (1983)
 (2003)
 (1983)
 (1970)
 (1989)

Eurooppa 
 (2011)
 (1998)

Oseania 
 (2011)
 (1993)
 (1983)

Tarkkailijajäsenet

Entiset jäsenmaat 
 (1961–1990)
 (1961–1992)
 (1961–2004)
 (1970–1990)
 (1973–2004)

Puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://www.namnewsnetwork.org/

Kansainvälinen politiikka
Muroleen kanava

Muroleen kanava on Ruovedellä sijaitseva kanava, joka yhdistää kanavan yläpuolisen Paloveden ja alapuolisen Vankaveden vesiyhteydellä toisiinsa.

Kanava on 315 metriä pitkä, ja sen putouskorkeus on 0,9–1,5 metriä. Aluksen suurin pituus 40 metriä, leveys 7,7 metriä ja syväys 2,4 metriä. Maston enimmäiskorkeus on 18 metriä. Se rakennettiin vuosina 1850–1854. Muroleen kanavan ylittävä silta yhdystiellä 3382 on tyypiltään kääntösilta, joka vuonna 1877 korvasi kanavan yli rakennetun ainutlaatuisen kaksiosaisen nostosillan.

Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään salpausportteja joissa on tyhjennys- ja täyttöluukut. Porttien koneistot ovat sähköhydraulisia kun taas kääntösillan koneisto on sähkömekaaninen.

Alueella on leiriytymismahdollisuus. Kanavan kautta liikennöi muun muassa SS Tarjanne. Kanavan kupeessa on laivalaituri, jossa Tarjanne pysähtyy aikataulun mukaisesti matkalla Tampereelta Ruovedelle ja Virroille ja päinvastoin.

Kanava on palvelusulku josta suoritetaan myös Herraskosken, Valkeakosken ja Lempäälän kanavien sekä Visuveden kääntösillan valvonta. Kaikkien näiden kanavien ja siltojen käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Oy.

Kanava kulttuurissa
Lähellä kanavaa on graniittikivessä Murolekoskella asuneen ja maalanneen Ellen Thesleffin muistokilpi. Kanavalla on kuvattu vuonna 1956 ensi-iltansa saanut Matti Kassilan ohjaama elokuva Elokuu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomen kanavat
Paloveden alue
Ruoveden nähtävyydet
Ruoveden rakennukset ja rakennelmat
G77

G77 eli 77 maan järjestö Yhdistyneissa kansakunnissa () on löyhä kehittyvien maiden järjestö, joka edistää jäsentensä taloudellisia etuja ja parantaa niiden neuvotteluvoimaa YK:ssa. Järjestöön kuului alun perin 77 valtiota, mutta nykyisin siinä on 130 jäsentä.

G77 perustettiin 15. kesäkuuta 1964 77 maan yhteisellä julistuksella Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehitysjärjestön (UNCTAD) konferenssissa Genevessä. Ensimmäinen tapaaminen oli Algerissa 1967, jossa hyväksyttiin Algerin peruskirja ja perustettiin pysyvät organisaatiot.

G77:n toiminta rahoitetaan jäsenvaltioiden lahjoituksilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 G77:n kotisivut

Kansainväliset diplomaattiset järjestöt
Kansainväliset talousjärjestöt
Yhdistyneet kansakunnat
Pi

Pi tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:

 
 
 Sun Air, IATA-koodi PI, lentoyhtiö
 pi eli pii, kreikkalainen kirjain (Π, π)
 pi eli pii (π), ympyrän kehän ja halkaisijan suhdeluku (3,14159265...)
 Pi, elokuva vuodelta 1998
 Pi, kylä Bellver de Cerdanyan kunnassa, Kataloniassa, Espanjassa
 PI, Paperi-insinöörit, yhdistys
 PI-kaavio, putki- ja instrumentointikaavio, prosessilaitteistojen kuvaamiseen käytettävä piirustustyyppi
 henkilöitä:
 Meritxell Mateu i Pi (s. 1966), Andorran ulkoministeri
 Francisco Pi y Margall (1824–1901), Espanjan presidentti
 Pi Berg (oik. Ida Maria Berg-Mycklebust, 1900–1971), suomenruotsalainen kirjailija
 Pi Sarpaneva (oik. Ann-Mari Sarpaneva 1933–2019), suomalainen sisustusarkkitehti
Sotungin lukio

Sotungin lukio on Itä-Vantaan Hakunilan kaupunginosassa, Hakunilan urheilupuiston pohjoislaidalla sijaitseva liikuntapainotteinen lukio. Sotungin lukiossa on noin 30 opettajaa ja 430 opiskelijaa. 

Koululla on usean urheilulajin valmentajia. Koulun valmennuslajeja ovat jalkapallo, jääkiekko, salibandy, koripallo, uinti, hiihto  ja yleisurheilu. Moni Sotungin lukiossa valmennetuista urheilijoista on valittu lajinsa SM-joukkueeseen. Sotunki on menestynyt myös koulujen välisissä jalkapallo- ja salibandyturnauksissa useaan otteeseen. Sotungin lukio kuuluu pääkaupunkiseudun Urheiluakatemiaan (Urhea), joka tukee huippu-urheilijoita eri tavoin. Urheilun lisäksi koulu painottaa myös kansainvälisyyttä. Samassa rakennuksessa lukion kanssa toimivat myös Sotungin koulu (yläkoulu) ja Sotungin etälukio.

Sotungin etälukio
Sotungin etälukio on lukio, jossa voi suorittaa opinnot verkossa. Etälukion toimipiste sijaitsee Sotungin lukion yhteydessä. Etälukio tarjoaa tutkintotavoitteiset lukio-opinnot aikuisten valtakunnallisen opetussuunnitelman mukaisesti. Sotungin etälukiossa voi myös opiskella yksittäisiä kursseja.

Sotungin etälukiossa kurssit suoritetaan itsenäisesti oppikirjan ja opettajan tuen avulla. Oppimisympäristönä toimii Itslearning. 

Joustava, ajasta ja paikasta riippumaton etäopiskelu soveltuu erityisen hyvin sellaisille aikuisille, joilla ei syystä tai toisesta ole ollut mahdollisuutta muutoin suorittaa lukio-opintoja. Päivälukioiden opiskelijat voivat puolestaan nopeuttaa opintojaan tai kerrata jo suoritettuja kursseja. Ammatillista perustutkintoa suorittavat voivat suorittaa joko yksittäisiä lukiokursseja etälukiossa tai tähdätä ylioppilastutkintoon.

Sotungin etälukio on osa Sotungin lukion ja Vantaan toisen asteen avointa oppimisympäristöä. Etälukiotoiminnan taustalla on Suomi tietoyhteiskunnaksi -hanke ja siihen liittyvä opetushallituksen ja Yleisradion yhteinen kehittämissuunnitelma. Vantaan kaupunki haki vuonna 1999 Sotungin lukiolle Etelä-Suomen etäopetuksen kärkilukion tehtävää, joka toteutui samana vuonna. Sotungin etälukion opetus käynnistyi elokuussa 2001.

Tällä hetkellä Sotungin etälukiossa on noin 130 tutkintotavoitteista aikuisopiskelijaa ja useita satoja päivälukiossa tai ammattioppilaitoksessa opiskelevaa opiskelijaa, jotka suorittavat etälukiossa yksittäisiä kursseja.

Lähteet

Vantaan lukiot
Hakunila
Karhutunturi

Karhutunturi on 518 metriä korkea tunturi Sallan kunnan pohjoisosassa.
Tunturiin kulkee vaellus- ja moottorikelkkareitti. Reittien varrella on kota taukopaikaksi.

Katso myös
 Luettelo Suomen korkeimmista kohdista
 Luettelo Suomen suurimmista prominensseista

Aiheesta muualla
 Karhutunturin patikkareitti
 Tietoa tunturista ja muista alueen nähtävyyksistä

Sallan tunturit
Sallan nähtävyydet
Selling England by the Pound

Selling England by the Pound on 1970-luvulla progressiivista rockia esittäneen Genesiksen viides studioalbumi, joka ilmestyi 1973. Se seurasi Foxtrot-levyä ja oli Peter Gabrielin kanssa tehdyistä levyistä kaupallisesti menestynein. Levy nousi kolmanneksi Britannian albumilistalla. Sitä myös pidetään yhtenä parhaimmista Genesis-levyistä.

Laulut käsittelivät Englannin mytologista menneisyyttä. Steve Hackettin kitarasoolo kappaleessa ”Firth of Fifth” esittelee hänen ainutlaatuisen kitaraäänensä parhaimmillaan. Samainen kappale esittelee myös Tony Banksin klassisen pianon inspiroitunutta soitantaa. ”Dancing With the Moonlit Knight” -kappaleen toistuva väliosa saattaa tuoda suomalaisille mieleen Ari Taskisen ja Pelle Miljoonan Moottoritie on kuuma -kappaleen. 

Useat levyn kappaleista tulivat vuosiksi Genesiksen keikkaohjelmistoon, muun muassa "Firth of Fifth" ja "Cinema Show". Levyltä julkaistiin lyhennettynä versiona singleksi "I Know What I Like (In Your Wardrobe)". Siitä tuli yhtyeen ensimmäinen singlelistalle noussut levytys. Britannian listalla se saavutti sijan 17 huhtikuussa 1974.  

Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Kappaleet

Kaikki kappaleet: Tony Banks/Phil Collins/Peter Gabriel/Steve Hackett/Mike Rutherford

Kokoonpano
Peter Gabriel – laulu, huilu, lyömäsoittimet, oboe
Steve Hackett – kitara, taustalaulu kappaleessa "I Know What I Like"
Tony Banks – piano, kosketinsoittimet, taustalaulu, akustinen kitara kappaleessa "The Cinema Show"
Mike Rutherford – basso, bassojalkio, akustinen kitara, sitar kappaleessa "I Know What I Like", kontrabasso kappaleessa "The Cinema Show"
Phil Collins – rummut, taustalaulu, lyömäsoittimet, laulu kappaleessa "More Fool Me"

Lähteet 

Genesiksen albumit
Vuoden 1973 albumit
Toshihiro Arai

Toshihiro "Toshi" Arai (; s. 25. joulukuuta 1966) on japanilainen rallikuljettaja. Hän on ajanut Subarun WRC-autolla ja Subarun autoa N-ryhmän MM-sarjassa. Hän on menestynein japanilainen rallikuski. Hän on ajanut kahdesti neljänneksi vuoden 2000 Akropolis-rallissa ja vuoden 2001 Kyproksen rallissa. Kotikisassaan Japanin rallissa 2006 Arai ajoi tehdas-Subarullaan kuudenneksi. Arai on ajanut pisteille myös Safari-rallissa 2000 ja Australian rallissa 2004. Vuonna 2010 Arai ilmoitti lopettavansa WRC-uransa. Kaikkiaan Arai saavutti 11 pistettä WRC-tasolla.

Ralliuransa jälkeen Arai kilpaili Chevroletilla Vakioautojen MM-sarjassa. Hänen poikansa on ralliautoilija Hiroki Arai, joka kilpaili vuonna 2018 WRC-2-luokassa.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut  
 Toshi Arai World Rally Archive
 Arain tuloksia 
 Tietoa Araista 
 Hiroki Arai  

Japanilaiset ralliautoilijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
World Touring Car Championship -kuljettajat
Kenneth Eriksson

Kenneth Eriksson (s. 13. toukokuuta 1956) on ruotsalainen ralliautoilija. Hän voitti kuusi kisaa (muun muassa Ruotsin rallin vuosina 1991, 1995 ja 1997) ja oli kahdeksan kertaa toinen ja seitsemän kertaa kolmas. Hän osallistui 138 MM-ralliin ja saavutti 489 pistettä. Hän päätti uransa kauteen 2002.

Myös hänen veljensä Håkan Eriksson kilpaili ralin MM-sarjassa vuosina 1987-1993

Lähteet

Aiheesta muualla
Erikssonin tulokset 
Tietoa Erikssonista 

Ruotsalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsinki Vampires

Helsinki Vampires on helsinkiläisen The 69 Eyes -yhtyeen vuonna 2003 ilmestynyt DVD. Se koostuu Helsingin Tavastialla nauhoitetusta keikasta ja lisämateriaaleista.

Live at Tavastia 

 Crashing High
 Angel on my Shoulder
 Forever More
 Gothic Girl
 Velvet Touch
 Don't Turn your Back on Fear
 Stolen Season
 Sleeping with Lions
 Betty Blue
 Radical
 Still Waters Run Deep
 The Chair
 Wasting the Dawn
 Dance D'Amour
 Framed in Blood
 Stigmata
 Brandon Lee

Musiikkivideot 

 Betty Blue
 Dance D'Amour
 The Chair
 Brandon Lee
 Gothic Girl
 Wasting the Dawn
 Call me
 Mr. Pain

Ekstrat 

 Beyond the Dawn, director's cuts, ohjannut Sökö Kaukoranta
 From Russia with Goth, The 69 Eyes in Moscow March 2003, videoinut Jyrki 69
 The 69 Eyes over Germany, Tobias Seeligerin kuvaama valokuvagalleria
 Interviews with the Vampires, lyhyet esittelyt kaikista bändin jäsenistä
 Discography, The 69 Eyesin diskografia, eli luettelo albumeista ja singleistä

Musiikki-DVD:t
Jillian Edelstein

Jillian Edelstein (s. 1957) on Lontoossa asuva eteläafrikkalainen valokuvaaja. Hänen muotokuviaan on julkaistu muun muassa The Sunday Times Magazinessä, The New York Times Magazinessä, Vanity Fairissa, Timessa ja The New Yorkerissa. Vuonna 1997 hän voitti Visa d'Or -palkinnon Etelä-Afrikan totuuskomission työskentelyn raportoinnista. Vuonna 2001 julkaistu kirja Truth and Lies: Stories from the Truth and Reconciliation Commission in South Africa esittelee tämän työn tuloksia.

Eteläafrikkalaiset valokuvaajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Paavali (täsmennyssivu)

Paavali tarkoittaa seuraavia:

 Paavali, suomalainen miehen etunimi
 Paavali, apostoli
 Paavali, alk. Georgij Aleksandrovitš Gusev,, myöh. Yrjö Olmari, Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa 1960–1987
 Paavali I, Venäjän keisari 1796–1801
 Ristin Paavali, alk. Paolo Francesco Danei (1694–1775), italialainen pyhimys, pappi ja näkijä, passionistisääntökunnan perustaja
 Paaveja:
 Paavali I (paavina 757–767)
 Paavali II (1464–1471)
 Paavali III (1534–1549)
 Paavali IV (1555–1559)
 Paavali V, (1605–1621)
 Paavali VI (1963–1978)
 Johannes Paavali I (1978, 34 päivää)
 Johannes Paavali II (1978–2005)

Luettelot henkilöistä

eo:Bono
nl:Paulus
Ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus

Ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus on aihealue, jota on alettu tutkia varsinaisesti 1980-luvulla. Kyseinen tutkimuskenttä (antrozoologia) käsittää kaiken vuorovaikutuksen ihmisten ja eläinten välillä, mutta lähinnä kiinnostuksen kohteena ovat olleet vuorovaikutuksen myönteiset puolet. Tutkimuksissa onkin pääasiassa tarkasteltu eläimiä joko ihmisen terveyden edistäjinä tai erityisen terapian tarjoajina. Varhaisissa tutkimuksissa ihmisten ja lemmikkieläinten välillä havaittiin vahva psykologinen ja emotionaalinen kiintymys, jota alettiin kutsua termillä ”human-animal bond”. Termin käyttö huomioitiin varsinaisesti Skotlannissa vuonna 1979, vaikka käsitettä olivat jo aiemmin käyttäneet Konrad Lorenz ja Boris Levinson. Tutkimuskentän edistäjinä on toiminut lähinnä eläinlääketieteellisen alan edustajia. Muissa ammattikunnissa tutkimuskentän merkitys on huomattu hitaammin, vaikkakin Levinson pyrki psykiatriassa ja psykologiassa jo varhain tuomaan aihetta esille saaden osakseen kritiikkiä kollegoiltaan. Levinson käytti aiheesta muun muassa nimitystä lemmikkiterapia (pet therapy). 

Levinsonin panos ihmisen ja eläimen välistä vuorovaikutusta käsittelevälle tutkimuskentälle toimi lopulta suunnannäyttäjänä tutkimuksille psykiatriassa ja vastaavissa ammateissa. Yleisen kiinnostuksen kohteeksi ovatkin nousseet vuorovaikutuksen emotionaaliset ja myönteiset puolet terapeuttisissa tilanteissa erityistä tukea tarvitsevilla henkilöillä, minkä vuoksi tutkimuskentän pioneerina on pidetty nimenomaan Levinsonia. Eläinten suosion kasvaessa terveydenhuollon palveluissa 1980-luvulla heräsi ammattilaisten keskuudessa tarve määritellä lemmikkiterapia tarkemmin, ja lopulta uskottavuuden ja ammattilaisuuden tarve johti ensimmäisten kokonaisvaltaisten käytännön normien kehittämiseen 1990-luvulla. Siitä lähtien ovat olleet käytössä Delta Societyn määrittelemät termit eläinavusteinen terapia (Animal-Assisted Therapy) ja eläinavusteinen toiminta (Animal-Assisted Activities). Eläinavusteisesta terapiasta puhutaan silloin, kun ammattihenkilö käyttää eläimiä apuna työssään. Ammattihenkilö on määritellyt asiakkaalle erityiset tavoitteet, joiden edistymistä seurataan. Eläinavusteinen toiminta sitä vastoin on edellistä vapaamuotoisempaa toimintaa, jossa esimerkiksi vapaaehtoiset tuovat eläimiä ihmisten luokse.

Lähteet 
Barker, S.B. (1999). Therapeutic aspects of the human-companion animal interaction. Psychiatric Times, 16, 45–46.
Delta Society (2005) Introduction to animal-assisted activities and therapy (AAA/AAT). http://www.deltasociety.org/AnimalsAAAAbout.htm , [1.9.2005].
Hines, L.M. (2003). Historical perspectives on the human-animal bond. American Behavioral Scientist, 47, 7–15 .
Hines, L. & Fredrickson, M. (1998). Perpectives on animal-assisted activities and therapy. Teoksessa C. C. Wilson & D. C. Turner (Toim.), Companion animals in human health (ss. 23–39). Thousand Oaks: Sage Publications.
Levinson, B.M. (1964). Pets: A special technique in child psychotherapy. Mental Hygiene, 48, 243–248.

Aiheesta muualla 
The International Society for Antrozoology (ISAZ)
Anthrozoology.org 
Delta Society
vuorovaikutus.net

Etologia
Eläinavusteinen terapia

Eläinavusteinen terapia määritellään tavoitteelliseksi interventiomuodoksi, jossa ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus on olennainen osa hoitoa. Eläinavusteista terapiaa antaa terveydenhuolto ja sosiaalialan ammattihenkilö, joka käyttää eläintä apuna omassa työssään. Toiminta voi olla yksilöllistä tai ryhmämuotoista. Jokaiselle yksilölle on määritelty henkilökohtaiset tavoitteet, joiden edistymistä seurataan. Eläinavusteinen terapia on suunniteltu edistämään yksilön fyysistä, sosiaalista, emotionaalista tai kognitiivista toimintaa.  

Suomessa ratsastusterapia on tunnetuin, parhaiten organisoitu ja rahoitettu toimintamuoto, jossa eläimet ovat hoiva- ja kuntoutuskäytössä. On myös esitetty, että tavallista sosiaalisempina tuotantoeläiminä maatiaisrotuihin kuuluvat suomenkarja, suomenhevonen ja suomenlammas voisivat soveltua hyvin kuntoutustyöhön. Ulkomaisten mallien mukaisesti myös alpakoita ja laamoja on alettu käyttää terapiaan ja eläinavusteiseen toimintaan.

Lähteet 
Delta Society (2005) Introduction to animal-assisted activities and therapy (AAA/AAT). http://www.deltasociety.org/AnimalsAAAAbout.htm , [1.9.2005].
Partanen, U., Lilja, T., Kurppa, S. & Soini, K. (2005). Farming for health in Finland. Teoksessa J. Hassink & M. van Dijk (Toim.), Farming for health (ss. 135–146). Netherlands : Springer. http://library.wur.nl/frontis/farming_for_health/11_partanen.pdf , [20.10.2005].
Viialainen, R. (2004). Eläinavusteinen terapia ottaa ensi askeleitaan Suomessa. Dialogi, 6, 31–34.

Aiheesta muualla 
Ylen Elävä arkisto: Laamat ja villasiat ovat mainioita terapeutteja
Delta Society
vuorovaikutus.net
ALAT.fi 
AATLA.de
Suomen Karva-Kaverit ry

Psykologia
Marcelo D2

Marcelo D2 (oik. Marcelo Maldonado Gomes Peixoto, s. 5. marraskuuta 1967 Rio de Janeiro) on brasilialainen räppääjä. Marcelo D2 oli Planet Hemp -yhtyeen vokalisti. Tällä hetkellä hän tekee soolouraa. Marcelo D2 laulaa portugaliksi ja musiikissa on sambaa.

Marcelo D2 esiintyi vuoden 2006 Pori Jazzissa.

Diskografia
1998 - Eu Tiro é Onda
2001 - Hip Hop Rio
2003 - A Procura da Batida Perfeita
2004 - Acústico MTV
2006 - Meu Samba é Assim
2007 - Perfil
2008 - A Arte do Barulho

Aiheesta muualla

 Pori Jazz: esiintyjäesittely
 urbanawebsite 

Hip hop -artistit
Brasilialaiset laulajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
MG

MG on brittiläinen automerkki. MG tunnetaan parhaiten kaksipaikkaisten urheiluautojen valmistajana, mutta MG:n mallistoon kuuluu myös sedaneja ja crossovereita.

MG on lyhennys sanoista ”Morris Garages”. Morris Garages toimi Oxfordissa alkujaan Morris-autojen jälleenmyyjänä, mutta aloitti oman autotuotannon vuonna 1924.

Historia 

Ensimmäiset Morris Garagesin valmistamat autot perustuivat Morrisin autoihin, joihin oli vaihdettu Carbodiesin valmistamat, urheilullisemmat autonkorit. Ensimmäiset autot oli merkitty sekä MG:n että Morrisin logoilla. Morrisin valmistamien autojen kustomointi jatkui aina vuoteen 1928, jolloin tuotanto oli kasvanut sellaisiin mittoihin, että itsenäistyminen oli tullut mahdolliseksi, ja M.G. Car Company Limited perustettiin. Tuotanto siirtyi vuonna 1929 Oxfordista naapurikaupunkiin, Abingdoniin, missä tuotanto jatkui aina vuoteen 1980 saakka.

Vuonna 1935 William Morris, jonka omistuksessa yhtiö oli siihen asti ollut, myi yhtiön Morris Motor Companylle, joka oli myös hänen omistuksessaan. Vuonna 1952 MG sulautui British Motor Corporationiin ja edelleen vuonna 1968 British Leyland Motor Corporationiin (BLMC).

BLMC muuttui vuonna 1975 British Leylandiksi (BL) ja aloitti 1970-luvun lopussa yhteistyön japanilaisen Hondan kanssa. 1980-luvulla tuotannossa tapahtui merkittäviä muutoksia ja lopulta autotuotanto päätyi 1995 saksalaiselle BMW:lle. Vuonna 2000 muodostettiin MG Rover -yhtymä, jonka toiminta jatkui vuoteen 2005, jolloin yhtymä ajautui konkurssiin. Yhtymän autotuotanto siirtyi tarjouskilpailun seurauksena lopulta kiinalaisen Nanjing Automobilen omistukseen.

Myynti Suomessa 
MG:n maahantuojana Suomessa toimi Morris-autojen maahantuoja Oy Voimavaunu Ab. 1960-luvun alkuun mennessä tämän merkkisiä autoja oli tuotu Suomeen yksittäiskappaleina, mutta seuraavan vuosikymmenen aikana MG:t muodostivat hyvin suuren osan urheiluhenkisten autojen myynnistä Suomessa. Merkille toi näkyvyyttä se, että Timo Mäkinen ja Rauno Aaltonen kilpailivat tämän merkkisillä autoilla muun muassa Monte Carlo -rallissa, ja MG-tehdasjoukkue osallistui Jyväskylän Suurajoihin. MG-autoja myytiin parhaina vuosina 1960-luvun puolivälissä pari sataa kappaletta vuosittain. Virallisissa rekisteröintitilastoissa MG kuului silti koko ajan "muut merkit" -luokkaan. Vuonna 1971 MG:n maahantuonti siirtyi Sisu-autojen valmistajalle Oy Suomen Autoteollisuus Ab:lle. Koko 1970-luvun aikana Suomessa rekisteröitiin enää vain 26 MG-autoa. Vuoden 1999 lopussa Suomessa oli rekisterissä 293 MG-merkkistä autoa.

Nykyiset mallit 
MG 3
MG 5
MG 6
MG GS
MG ZS/XS

Katso myös 
 Rover
 MG MGB

Lähteet

Aiheesta muualla
Pilipalipilotit

Pilipalipilotit (alkuperäiseltä nimeltä , tunnetaan myös nimellä Karhu Baloo – Ilmojen sankari) on Disneyn vuosina 1990–1991 valmistunut 65-osainen piirrossarja. Piirretty perustuu Disneyn Viidakkokirja-elokuvasta tutun Baloo-karhun ja hänen ystäviensä seikkailuihin. Sarjakuvapiirtäjä Don Rosa kirjoitti sarjaan jaksot 6 ja 9.

Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Pilipalipilotit oli sijalla 81.

Hahmoja sarjassa 

 Baloo Sarjan päähenkilö. Hän on töissä Kelponiemellä sijaitsevassa Lento-Pulju -nimisessä kuljetusfirmassa. Hän lentää firman omistamalla keltaisenvärisellä Ilmari-lentokoneella.
 Kai Kaakkuri (Kit Cloudkicker) Baloon nuori apulainen, joka on ollut muun muassa Baloolle kartanlukijana sekä Rebekka Kankimäen tyttären lastenvahtina.
 Louie (Louie) Baloon paras ystävä, joka pitää omaa Louie's-nimistä kapakkaansa, jonka hän on rakentanut eräälle saarella haaksirikkoutuneen laivan päälle.
 Rebekka "Begi" Kankimäki (Rebecca Cunningham) Baloon luonteelta tempperamenttinen työnantaja. Baloon ystävä Louie on korvia myöten ihastunut häneen.
 Molli Elisabet Kankimäki (Molly Cunningham) Rebekka Kankimäen 4-vuotias tytär, joka välillä tuottaa ongelmia ystäville. 
 Villikissa (Wild Cat) Kaheli lentomekaanikko Lento-Puljussa.
 Don Karnage Baloon vihollinen. Hän varastaa mielellään timantteja ja jalokiviä. 
 Shere Khan Khan Industriesin johtaja.

Sarja Suomessa 
Sarjaa on Suomessa esitetty ensi kerran vuonna 1992 tekstitettynä Kolmoskanavalla, myöhemmin MTV3-kanavalla ja 2000-luvulla Disney Channelin sisarkanavalla, Toon Disneyllä suomenkielisellä dubbauksella sekä suomenkielisellä tekstityksellä. Lokakuussa 2007 MTV3-kanava aloitti sarjan esittämisen uusintana. Piirrossarjan jaksoja on julkaistu Suomessa myös VHS-kasetteina suomenkielisellä äänellä nimellä Karhu Baloo - Ilmojen sankari / Pilipalipilotit.

Ääninäyttelijät

Alkuperäiset ääninäyttelijät

Suomenkieliset äänet, 1990-luvulla dubatut jaksot

Suomenkieliset äänet, vuonna 2022 dubatut jaksot

Videopeli 
Sarjan pohjalta julkaistiin myös Nintendo Entertainment Systemille ja Sega Mega Drivelle peli nimeltä TaleSpin.

Katso myös 
 Luettelo televisiosarjan Pilipalipilotit jaksoista

Lähteet 

Disneyn piirrossarjat
1990-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Libyan yliopisto

Libyan yliopisto () on entinen libyalainen yliopisto. Se perustettiin Bengasiin joulukuussa 1955, ja Tripoliin perustettiin sen sivutoimipiste vuonna 1957. Libyan yliopisto jakautui 1974 kahdeksi yliopistoksi, jotka toimivat sittemmin nimillä Bengasin yliopisto (myös nimellä Gar Yunis -yliopisto) ja Tripolin yliopisto (nimenä Al Fatahin yliopisto vuosina 1976–2012).

Muammar Gaddafi opiskeli aikoinaan oikeustiedettä Libyan yliopistossa.

Lähteet

Viitteet

Muut lähteet
 A Country Study, Federal Research Division Library of Congress, 1987: Libya, Higher Education

Aiheesta muualla

Libya
Entiset yliopistot
Eintracht Frankfurt

Eintracht Frankfurt on saksalainen, 8. maaliskuuta 1899 perustettu jalkapalloseura, joka lukeutuu Saksan perinteikkäimpiin. Se nousi  keväällä 2012 maan pääsarjaan Bundesliigaan ja on sen jälkeen sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi heti kaudella 2012–2013. Joukkueen paras sijoitus vuonna 1963 alkaneessa Bundesliigassa on kolmas, mihin se on yltänyt useamman kerran. Vuonna 1959 se voitti Saksan mestaruuden.

Menestys 
Saksan liigamestaruudet (1): 1959
Saksan cupmestaruudet (5): 1974, 1975, 1981, 1988, 2018
Etelä-Saksan mestaruus (4): 1930, 1932, 1953, 1959
Südwestin (Lounas) Gaumestaruus (1): 1938
Saksan 2.Bundesliigan mestaruus (1): 1998
UEFA Cupin voitto / Eurooppa-liigan voitto (2): 1980, 2022
Coppe della Alpin voitot (1): 1967

Pelaajat 
Päivitetty 18. syyskuuta 2022.

Entisiä pelaajia 

  Ioannis Amanatidis
  Uwe Bein
  Thomas Berthold
  Kevin-Prince Boateng
  Jörg Böhme
  Cha Bum-Kun
  Erik Durm
  Jan Åge Fjørtoft
  Maurizio Gaudino
  Jürgen Grabowski
  Sébastien Haller
  Lukas Hradecký
  Luka Jović
  Andreas Köpke
  Karl-Heinz Körbel
  Filip Kostić
  Sotirios Kyrgiakos
  Andreas Möller
  Willi Neuberger
  Bernd Nickel
  Oka Nikolov
  Jay-Jay Okocha
  Gonçalo Paciência
  Alfred Pfaff
  Christoph Preuß
  Ante Rebić
  Marco Russ
  Bernd Schneider
  André Silva
  Christoph Spycher
  Naohiro Takahara
  Kevin Trapp
  Tony Yeboah

Entisiä valmentajia 

  Martin Andermatt
  Jörg Berger
  Dettmar Cramer
  Pál Csernai
  Christoph Daum
  Friedhelm Funkel
  Jupp Heynckes
  Adi Hütter
  Niko Kovač
  Gyula Lóránt
  Felix Magath
  Erich Ribbeck
  Thomas Schaaf
  Michael Skibbe
  Armin Veh
  Branko Zebec

Muut lajit 

 Voimistelu
 Yleisurheilu
 Maahockey
 Nyrkkeily
 Tennis
 Käsipallo
 Rugby
 Pöytätennis
 Koripallo
 Isstock
 Lentopallo
 Fan club
 Jääkiekko
 Darts
 Curling
 Pöytäjalkapallo

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran kotisivu
Slovenian lippu

Slovenian lippu () on Slovenian tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin käyttöön otettavaksi 2. maaliskuuta 1990, jolloin Slovenia oli vielä entisen Jugoslavian osavaltio. Slovenian lippu Jugoslavian osavaltiona oli samankaltainen väreiltään ja kuvioltaan, mutta siinä oli keskiössä suuri viisisakarainen punainen tähti, joka oli reunustettu keltaisella ääriviivalla, jotta se erottuisi alaosan punaisesta palkista. Lipun tähti poistettiin ja korvattiin alueellisella vaakunalla, joka sijoitettiin lähelle tangon puoleista yläkulmaa. Itsenäistymisen myötä 24. kesäkuuta 1991 alueellinen vaakuna muuttui kansalliseksi vaakunaksi.

Slovenian kansallislipun värit ovat ylhäältä lukien: valkoinen, sininen ja punainen. Lippu on väreiltään Venäjän lipun kaltainen, joskin sen erottaa kansallisvaakunasta ja lipun kokosuhteista, jotka ovat 1:2. Vaakunakuviossa kuvataan kolmihuippuista Slovenian ”Triglav-vuorta”, joka on maan korkein kohta. Vuoren tausta on sininen, ja alaosassa kulkee kaksi aaltoviivaa, jotka kuvaavat Adrianmerta ja maan jokia. Sinisessä taustassa on kolme kuusikulmaista keltaista tähteä, jotka ovat 1300- ja 1400-luvuilla Sloveniaa hallinneen Celjen kreivien (Sloveniaksi Grofje Celjski) vaakunatunnukset.
 Lipun värit ovat panslavistiset, mutta niitä samoja käytettiin myös vanhassa vaakunassa ja niitä pidettiin jo kansallisina väreinä ennen kuin ne järjestettiin lipun väreiksi vuonna 1848, kun kansallisuusaate levisi Euroopassa. Lipun värien järjestys on saanut vaikutteita Venäjän lipusta. 

Lippu pidettiin osana Slovenian osavaltioidentiteettiä, kun maa oli osa Jugoslaviaa. Vuonna 1945 lippuun sijoitettiin punainen tähti, joka oli näin tunnuksena Slovenian sosialistiselle tasavallalle. Itsenäisyyden jälkeen tähti poistettiin ja korvattiin eri paikkaan asetetulla kansallisvaakunalla. Lippu uudistettiin virallisesti 27. kesäkuuta 1991.

Siviilialusten lippu ja valtiolippu ovat saman kaltaisia kansallislipun kanssa, mutta niiden kokosuhde on 2:3.  Sotalaivaston lippu puolestaan on erilainen, sillä sen värit ovat: valkoinen, sininen ja keltainen.  Mutta lippu on kuitenkin samassa suhteessa kuin kansallislippu ja ns. trikolori.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Tietoja Slovenian lipusta
 Ehdotuksia Slovenian lipuksi
 Slovanian hallituksen sivu lipusta 

Valtioiden liput
Lippu
Kainuun rajavartiosto

Kainuun rajavartiosto () on osa sisäasiainministeriön alaista rajavartiolaitosta. Sen pääasiallinen tehtävä on rajaturvallisuuden ylläpito entisen Oulun läänin itärajalla. Vartioitavaa rajaa on 406 kilometriä. Kainuun rajavartioston komentajana toimii eversti Mika Rytkönen. Kainuun rajavartiosto vakiintui lailla vuonna 1931.

Organisaatio

Kainuun rajavartioston esikunta sijaitsee Kajaanissa Lehtikankaalla. Samalla alueella oli myös rajajääkärikomppania, jossa varusmiehistä koulutettiin rajajääkäreitä. Tunnetuimpia heistä lienee ollut kirjailija Timo K. Mukka. Rajajääkärikomppania lakkautettiin 1.7.2007.

Kainuun rajavartiosto oli jaettu 31.12.2010 asti Kuhmon, Kuusamon ja Suomussalmen rajavartioalueisiin, joilla oli yhteensä kahdeksan rajavartioasemaa. Rajavartioston alueella on neljä kansainvälistä rajanylityspaikkaa: Vartius ja Kuusamo (Kortesalmella) sekä Kajaanin ja Kuusamon lentoasemat. Lisäksi alueella on viisi tilapäistä rajanylityspaikkaa. Rajavartioasemia on Kuhmon Jämäksessä, Kuusamossa kaupungin pohjoisosassa, Suomussalmessa ja Vartiuksessa.

Komentajat
Kainuun rajavartioston komentajia ovat olleet:
 Majuri Tauno Ilmoniemi, 1919–1921 (Kainuun Rajakomendantti)
 Majuri Pietari Autti, 1921–1927 (Kainuun Rajavartioston komentaja)
 Everstiluutnantti Leo Kylander, 1928–1939
 Everstiluutnantti Vilho Roininen, 1940–1941 (Rajavartiosto 5:n komentaja)
 Majuri Veikko Karhunen, 1944–1945 (Rajavartiosto 3:n komentaja)
 Everstiluutnantti Vilho Tuulensuu, 1945
 Majuri E. Larinen, 1945–1946 (Rajajääkäripataljoona 3:n komentaja)
 Majuri Antti Seitamo, 1946–1947
 Everstiluutnantti Veikko Karhunen, 1947–1956 (Kainuun rajavartioston komentaja)
 Everstiluutnantti Matti Tiitola, 1956–1961
 Everstiluutnantti Kalle Tolonen, 1962–1968
 Everstiluutnantti Georg Ahonen, 1968–1970
 Eversti Ilmari Kirjavainen, 1970–1976
 Eversti Stig-Erik Malmén, 1976–1978
 Eversti Tauno T. Miettinen, 1978–1982 
 Eversti Pentti Rainola, 1983–1985 
 Eversti Hannu Ahonen, 1986–1989 
 Eversti Juhani Paakkinen, 1989–1991
 Eversti Veikko Numminen, 1991–1999 
 Eversti Hannu Etu-Seppälä, 1999–2004
 Eversti Arto Niemenkari, 2004–2007 
 Eversti Ismo Kurki, 2007–2015
 Eversti Matti Sarasmaa, 2016–2018
Eversti Mika Rytkönen, 2018–

Lähteet

Aiheesta muualla
   400 s.
Rajavartiolaitos:   Kainuun rajavartiosto

Kajaani
Suomen rajavartiolaitos
Rajaportti


Rajaportti on jyväskyläläisen metalliyhtye Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2002 julkaistu kolmas pitkäsoitto, jolla yhtye nousi lopullisesti suuren yleisön tietoisuuteen. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Elegia”, ”Lumessakahlaajat” sekä yhtyeen läpimurtosingle ”Surupuku”, joka on luultavasti Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen tunnetuin kappale. Marraskuussa 2002 Rajaportti-albumin myynti ylitti platinarajan.

Sanoituksia levylle ovat Rautiaisen lisäksi kirjoittaneet myös levyn tuottajana toiminut YUP-yhtyeestä tunnettu Jarkko Martikainen, Marja Mattlar sekä Irwin Goodmanin ”hovisanoittajana” tunnettu Vexi Salmi. Levyn erikoisuuksia on muun muassa Marja Mattlarin säveltämä ja sanoittama kappale ”Elinkautinen”, jossa Rautiaisen laulun taustalla soittaa Trio Niskalaukauksen sijasta jousiorkesteri.

Koska edellisen julkaisun, ”Kuilun partaalla”-EP:n (2001), ilmestymisen jälkeen yhtyeen alkuperäinen kitaristi Karri Rämö jätti yhtyeen, eikä uutta kitaristia ollut Rajaportin äänitysten alkuun mennessä löydetty, Rajaportti jouduttiin tekemään normaalin kolmen kitaran sijasta vain kahdella. Tästä johtuu levyn aavistuksen ohuempi kitarasoundi.

Rajaportista on julkaistu perusjulkaisun lisäksi myös platinapainos, joka sisältää Rajaportti-albumin lisäksi ”Tiernapojat”-EP:n. Rajaportista on julkaistu myös vinyylipainos, jonka julkaisijana toimi Oskun Divari.

Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus sai Rajaportti-albumilla vuoden 2002 Emma-gaalassa myös neljä Emma-patsasta.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Timo Rautiainen ja sovittanut Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus sekä Jarkko Martikainen, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano

Yhtye 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu
 Nils Ursin – basso, urut, mellotron

Tuotanto 
 Jarkko Martikainen – tuottaja
 Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
 Saara Kankaanpää – valokuvat
 Timo Rautiainen ja Jari Tabell – kansitaide

Vierailevat muusikot 
Jousikvartetti kappaleessa ”Elinkautinen”:

 Jukka Untamala – viulu
 Terhi Paldanius – viulu
 Sari Jeskanen – alttoviulu
 Antti Nykänen – sello
 Petri Tiainen – kapellimestari
 Tapio Wilska – murina (kappaleessa ”Hämmennys ja viha”)
 Oona Rautiainen – runo (kappaleessa ”Jäähyväiset”)

Arvostelut 
 Soundi:

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.trioniskalaukaus.net/

Vuoden 2002 albumit
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
Jarkko Martikaisen tuottamat albumit