Pentti Alhonen

Pentti Kalervo Alhonen (26. helmikuuta 1939 Tampere – 5. lokakuuta 2017 Vantaa) oli suomalainen ympäristögeologi, mikropaleontologi ja limnologi.

Alhonen oli paleolimnologisen järvitutkimuksen ja ympäristögeologian uranuurtaja. Hän toimi Helsingin yliopiston geologian laitoksen opettajana 1960-luvulta lähtien ja geologian ja paleontologian apulaisprofessorina ja professorina 1970-luvulta lähtien. Alhonen toimi Suomen ensimmäisenä ympäristögeologian professorina 1999–2001. Hän oli tuottelias kirjoittaja, joka myös popularisoi tiedettä ja osallistui yhteiskunnalliseen keskusteluun. Alhonen muistetaan erityisesti persoonallisena ja hyvin pidettynä yliopisto-opettajana.

Alhosen vanhemmat olivat pankinjohtaja, talousneuvos Eino Alhonen (1908–1982) ja Kerttu Leimu (1908–1992). Hän oli naimisissa Säde Mantere-Alhosen kanssa tämän kuolemaan vuonna 2014 saakka. Heidän poikansa on Antero Alhonen.

Koulutie ja yliopisto-opinnot 
Alhonen kiinnostui kansa- ja oppikoulussa luonnosta, varsinkin kasveista, hyönteisistä ja linnuista. Hän teki havaintoja lintujen kevät- ja syysmuutosta Pohjois-Satakunnassa Ikaalisten ympäristössä sekä keräsi muun muassa laajan kovakuoriaiskokoelman. Lintuihin hänet perehdytti koulutoveri Ilkka Koivisto. Kovakuoriaisten niukan määrittämiskirjallisuuden lisäksi Ikaalisten yhteiskoulussa oli Martti Tertin lahjoittama niiden referenssikokoelma.

Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1958 Alhonen kirjoittautui Helsingin yliopistoon tarkoituksena suorittaa maisterin tutkinto eläin-, kasvi- ja maantieteessä sekä pätevöityä biologian opettajaksi. Hän ei kuitenkaan selvinnyt asianomaisten laitosten pääsykokeista, mutta luentokurssit sai kuunnella. Eläintieteessä Pentti Alhosta kiinnostivat ekologia ja hyönteisten etologia. Kasvitieteestä hän valitsi peruskurssit ja luonnonsuojelun. Harkittuaan eri vaihtoehtoja Alhonen aloitti opiskelut geologian ja paleontologian laitoksella, jossa opetti kansainvälinen kuuluisuus, Tulimaan tutkija professori Väinö Auer. Toimiessaan vuonna 1959 kalavesitutkimusten kesäapulaisena Hämeen-Satakunnan maanviljelysseurassa Tampereella Pentti Alhonen kiinnostui limnologiasta, joka oli sijoitettu Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteelliseen tiedekuntaan. Sitä opetti professori Heikki Järnefelt, jonka luennot vesien eliöstöstä ja regionaalisesta limnologiasta Pentti Alhonen kuunteli ja tentti approbatur-arvosanan 1961. Limnologiasta tulikin sittemmin geologian ja paleontologian ohella hänen toinen pääaineensa maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkintoa varten.

Opinnot 

 Ylioppilas Ikaalisten yhteiskoulusta 1958
 Luonnontieteiden kandidaatti 1962
 Filosofian kandidaatti 1963
 Filosofian maisteri 1964
 Filosofian lisensiaatti 1967
 Filosofian tohtori (väitöskirja hyväksytty 30.9 1967; promovoitu filosofian tohtoriksi 31.5.1969)
 Maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti 1969
 Maatalous- ja metsätieteiden maisteri 1995
 Kvartäärigeologian kurssi Uppsalan yliopistossa 1963

Tutkimus- ja opetustyö 
Alhosen väitöskirjan aihepiiri liittyi järvien pohjakerrostumiin, jotka muodostavat järven ympäristömuutosten tärkeän tietokannan. Siihen sisältyy sekä geologinen että limnologinen tutkimus. Pentti Alhonen oli ennen kaikkea paleolimnologisen järvitutkimuksen uranuurtaja ja kehittäjä ei ainoastaan Suomessa vaan myös kansainvälisellä tasolla. Erityisesti kalvoäyriäisfaunan (cladocera-analyysi) ja piikuoristen levien tuntijana hän oli alansa kärkeä. Piileväanalyysi oli yksi Pentti Alhosen vahvimmista ympäristömuutoksen sedimentti-indikaattoreista. Lisäksi niiden sovellukset ovat ulottuneet mm. arkeologian ja oikeuslääketieteen eräiden ongelmien selvittelyyn. Hänen väitöskirjansa Palaeolimnological ivestigations of three inland lakes in south-western Finland tarkastettiin filosofisen tiedekunnan matemaattis-luonnontieteellisen osaston suostumuksella Helsingin yliopiston päärakennuksen luentosalissa XII 30. syyskuuta 1967. Siitä tuli referenssiesimerkki, jossa pohjakerrostumat olivat myös järvityyppien kehityksen historiallinen arkisto, ja joka voidaan avata erilaisten stratigrafisten menetelmien avulla. Pentti Alhonen sai kansainvälistä tunnustusta erityisesti järvien rehevöitymisen kulkua kuvastavista kriteereistään, jotka yleispätevästi kuvaavat ihmisen toiminnan vaikutusta erilaisten järvien kehitykseen. Hän oli jo 1960-luvulla linjannut ympäristögeologian tieteenalan sellaiseksi, jollaisena se yleismaailmallisesti tunnetaan. Pentti Alhonen aloitti ympäristögeologian opetuksen Helsingin yliopiston geologian laitoksessa 1980-luvun alussa ja toimi myöhemmin vuosina 1999–2001 maamme ensimmäisenä ympäristögeologian professorina. Yliopistonopetuksessa ympäristögeologia on sittemmin vakiintunut peruskurssin ohella myös maisteritutkinnon opintosuunnaksi.

Pentti Alhonen kuului lukuisiin tutkimusryhmiin, joista muuan kannattaa erityisesti mainita. Se oli Helsingin yliopiston yleisen historian professori Jaakko Suolahden perustama roomalaisia tiilileimoja tutkiva ryhmä, johon hän ”värväsi” myös joukon geologeja. Heidän tehtävänään oli ratkaista tiilien valmistukseen käytetyn saven alkuperä Ostian ja Rooman ympäristössä kesällä 1967 kerätystä tutkimusaineistosta. Pentti Alhonen keskittyi savessa esiintyvien piikuoristen levien määrittämiseen, kun taas kallioperägeologit selvittivät tutkimusmateriaalin mineralogiaa. Suomalaista tiiliryhmää onkin pidetty ainutkertaisena yhteistyöfoorumina, jossa niin humanistit kuin luonnontieteilijät kokivat tehtävänsä kansallisena ja kansainvälisenä.

Työura 

Helsingin yliopisto

 Geologian ja paleontologian laitoksen amanuenssi 1962–1968
 Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan geologian opetuksen kurssiassistentti 1966–1972
 Geologian ja paleontologian laitoksen kurssiassistentti 1966–1968
 Limnologian laitoksen paleolimnologian erikoisopettaja 1968–1989
 Paleolimnologian dosentti 1969–1973
 Geologian ja paleontologian dosentti 1973
 Geologian ja paleontologian vt. apulaisprofessori 1972–1973
 Geologian ja paleontologian apulaisprofessori 1973–1998
 Geologian ja paleontologian vt. professori 1977, 1979–1980, 1986–1987, 1990–1994, 1996–1997
 Geologian ja paleontologian professori 1998–1999
 Ympäristögeologian professori 1999–2001
 Geologian ja paleontologian luentokurssin opettaja Suomen ja Skandinavian arkeologian opiskelijoille historiallis-kielitieteellisessä osastossa 1977
 Pitänyt Studia Generalia-luennon aiheesta Elämän kehitys 1977

Valtion luonnontieteellinen toimikunta (nyk. Suomen Akatemia)

 Tutkimusassistentti 1968–1970
 Vt. nuorempi tutkija 1970
 Varttunut tieteenharjoittaja 1972

Vesihallitus (nyk. Suomen ympäristökeskus)

 Ylimääräinen tutkija 1970–1973

Turun yliopisto

 Kvartäärigeologian laboratoriomenetelmiä koskevan kurssin opettaja 1964
 Paleolimnologian erikoisopettaja 1972–2000

Teknillinen korkeakoulu (nyk. Aalto-yliopisto)

 Vesitalouden erikoisopettaja 1980–2000
 Maaperägeologiaa vuori-insinööreille -kurssin luennoitsija 1986

Helsingin kaupunki

 Työväenopiston tuntiopettaja 1979–1981

Julkaisutoiminta 
Pentti Alhosen tieteellinen julkaisutoiminta on mittava ja monipuolinen käsittäen 180 nimikettä sekä lukuisia kirjoituksia aikakaus- ja sanomalehdissä sekä historiateoksissa. Lisäksi hän kirjoitti kolme kirjaa sekä oli osakirjoittajana teoksissa Biologian perustiedot 8, 1980, Matka-arkku, Suomalaisia tutkimusmatkailijoita 1989 ja Imago Mundi, Ihmisen ja tieteen uudet maailmat 1993.

Kirjat 
 Vaakavarren ratsastaja. Tutkimusmatkailija Väinö Auerin elämä (Antero Alhosen kanssa). Edico Helsinki 2006. 
 Lammaslampi. Kehityshistoria, nykytila ja tulevaisuuden näkymiä. Pähkinärinne-seura ry. Vantaa 2007. * Planeetta Maa käsissämme. Ympäristögeologisia esseitä. Edico, Helsinki.

Luottamustehtävät ja kunnianosoitukset

Luottamustehtävät 
 INQUA:n Baltian ja Skandinavian rannansiirtymisen komission Suomen kokouksen sihteeri 1963
 Limnologikerhon sihteeri 1967
 Suomen geologisen seura hallituksen jäsen 1969, 1980–1982, varapuheenjohtaja 1980, puheenjohtaja 1981.
 Helsingin yliopiston dosenttiyhdistyksen hallituksen jäsen 1969, sihteeri 1971–1973
 Vesihallinnon tieteellisen neuvottelukunnan varamies 1974–1980
 Kansainvälisen limnologiyhdistyksen paleolimnologian työryhmän jäsen 1975–2000
 Suomen maantieteellisen seuran työjäsen 1975–200
 Geologian alan tutkinnonuudistustoimikunnan puheenjohtaja 1977–1980
 Helsingin yliopiston Satakuntalaisen osakunnan inspehtori 1986–2000.
 Satalinnan Säätiön hallituksen puheenjohtaja 1986–2000
 Emil Cedecreutzin hallituksen jäsen 1986–2014, varapuheenjohtaja 2004–2014
 Helsingin yliopiston radiohiiliajoituslaboratorion johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja 1986–1989
 Suomen Kulttuurirahaston Matka-arkku, suomalaisia maailmankartoittajia-näyttelyn asiantuntija 1989
 Luonnontieteellisen keskusmuseon ajoituslaboratorion yhteistyöryhmän jäsen 1990–2000
 Geologian laitoksen johtoryhmän jäsen 1992, laitoksen esimies ja johtoryhmän puheenjohtaja 1995–1998
 Satakunnan killan hallituksen jäsen 1989–2004
 Vantaan kotiseutuliiton hallituksen jäsen 1990–1994
 Risto Ryti-seuran perustajajäsen ja valtuuskunnan jäsen 1992–
 Nousee Satakunnan kansa-kulttuuriyhdistyksen hallituksen jäsen 1992–, valtuuskunnan jäsen 1999
 Satakunta-valtuuskunnan jäsen 1994–2014
 Fennia-sarjan toimituskunnan jäsen 1976–2000
 Suomen kasvitieteen julkaisusarjojen neuvottelukunnan jäsen 1981–1987
 Bulletin of The Geological Society of Finland:n toimituskunnan jäsen 1986–1988
 Satakunnan tutkimusseuran tutkijajäsen 1969

Kunniajäsen 
 Lounais-Hämeen Luonnonsuojeluyhdistys 1981
 Vasara ry 1987
 Uppsalan yliopiston Gästrike-Hälsinge Nation 1989
 Helsingin yliopiston Satakuntalainen Osakunta 2001
 Satakunnan Kilta 2004

Arvonimi ja kunnianosoitukset 
 Tasavallan presidentin myöntämä professorin nimi ja arvo 1.12.1995
 Valtion virka-ansiomerkki XXX 4.12.1992
 Suomen Leijonan Ritarikunnan I luokan ritarimerkki 6.12.1996
 Satakuntalaisen Osakunnan kunnianauha 1988
 Vasara ry:n kultainen merkki 1988
 Helsingin yliopiston pro gradu -palkinto 1963
 Tieto-Finlandia-palkinto (muiden kanssa) 1990

Lähteet 
 
 Aulikki Litzen (toim.), Näköala. Suomen Rooman-instituutti Villa Lantessa 1954–1994. Vammala 1994
 Bo G. Hall (red.), Gästrike-Hälsinge Nation 350 år – en jubileumsskrift Uppsala 1996
 Koivisto, Pia, Lakes provide information dating back thousands of years. Universitas Helsingiensis 1/ 1997 Veli-Matti Autio (toim.), Suomen professorit. Gummerus Oy, Jyväskylä 2000
 Antero Alhonen, Ylioppilaselämää ja maakuntahenkeä. Helsingin yliopiston Satakuntalainen Osakunta 1950–2000. Vammala 2001
 Kuka kukin on 2003. Otavan kirjapaino Oy, Keuruu 2002

Viitteet

Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet