joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anni Vepsäläinen

Anni Vepsäläinen (s. 15. marraskuuta 1963 Mikkeli) on suomalainen yritysjohtaja.
 
Vepsäläinen toimi toukokuusta 2003 TeliaSonera Finlandin toimitusjohtajana, josta tehtävästä erosi huhtikuussa 2005. Ennen toimitusjohtajuuttaan hän oli työskennellyt yrityksen ja sen edeltäjien palveluksessa vuodesta 1987 ja toiminut muun muassa Soneran matkapuhelinpalveluiden johtajana ja sen henkilöstöstä, tuotteista ja palveluista vastaavana johtajana. Vuosina 2006–2008 Vepsäläinen työskenteli HRM Partnersin ja vuosina 2009–2014 Diacor terveyspalvelut Oy:n toimitusjohtajana. Vuodesta 2014 alkaen hän on työskennellyt Suomen Messut Osuuskunnan toimitusjohtajana.  

Vepsäläisen luottamustehtäviin ovat lukeutuneet muun muassa Perloksen, Solidiumin, Suomen Erillisverkot Oy:n ja Terveyspalvelualan Liiton hallitusten jäsenyydet. Hän valmistui tuotantotalouden diplomi-insinööriksi vuonna 1987 Lappeenrannan teknillisestä korkeakoulusta.  

Vepsäläinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Telia Finland
Nord Stream (yritys)

Nord Stream AG on yhtiö, jonka tarkoituksena on rakennuttaa Itämeren alittava Nord Stream -maakaasuputki ja huolehtia putken operoinnista. Yhtiö perustettiin vuonna 2005 nimellä North European Gas Pipeline Company, ja sen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 2006. Yhtiön osakkaat ovat venäläinen Gazprom (51 %), saksalaiset Wintershall Holding AG (BASF:n tytäryhtiö) (20 %) ja E.ON Ruhrgas (20 %) sekä alankomaalainen Gasunie (9 %). Yhtiön pääkonttori sijaitsee Sveitsin Zugissa, ja sen palveluksessa on noin 140 henkilöä. Yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtajana toimii Saksan entinen liittokansleri Gerhard Schröder. Suomen entinen pääministeri Paavo Lipponen on toiminut yhtiön konsulttina elokuusta 2008 lähtien.

Gazprom, BASF ja E.ON Ruhrgas sopivat putkihankkeesta syyskuussa 2005. Gasunie liittyi mukaan vuonna 2008. Gazprom ja ranskalainen energiayhtiö GDF Suez tekivät maaliskuussa 2010 aiesopimuksen, jonka mukaan GDF tulee Nordstream AG:n osakkaaksi 9 %:n osuudella.

Lähteet

 Gazprom
 Kaasunsiirto

nl:Nord Stream AG
Fanny Flodin-Gustavson

Fanny Matilda Gustavson (o.s. Flodin; 31. tammikuuta 1868 Oulu – 4. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Suomessa William Dayasin johdolla. Säveltäjä-pianisti Dayas oli Franz Lisztin viimeisiä oppilaita, ja hän opetti Helsingin musiikkiopistossa 1890–1893. Flodin-Gustavson teki lisäksi opintomatkoja Kölniin, Manchesteriin ja  Pariisiin, jossa häntä opetti ranskalainen pianotaiteilija Raoul Pugno. Flodin-Gustavson konsertoi Suomessa ja ulkomailla sekä opetti pianonsoittoa useita vuosikymmeniä Helsingissä.

Fanny Flodinin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos Frithiof Flodin ja Fanny Basilier. Hänen sisariaan olivat taiteilija Hilda Flodin ja laulaja Ida Flodin. Musiikkikirjailija, kriitikko ja säveltäjä Karl Flodin oli Fanny Flodinin serkku. Fanny Flodinin ensimmäinen aviomies vuodesta 1898 oli ranskalainen runoilija Julien Leclerq (1865–1901) ja toinen aviomies vuodesta 1906 henkikirjoittaja Kristian Gustavson (1862–1940).

Oppilaita

 Kurt Walldén

Lähteet

Suomalaiset pianistit
Suomalaiset musiikkipedagogit
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1954 kuolleet
Rami Malek

Rami Said Malek (s. 12. toukokuuta 1981 Torrance, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänellä on egyptiläiset koptilaiskristityt sukujuuret. Vuonna 2018 Malek näytteli Freddie Mercurya elokuvassa Bohemian Rhapsody, josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla.

Vuosina 2015–2019 Malek esitti pääosaroolia, Elliot Aldersonia, televisiosarjassa Mr. Robot, josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Primetime Emmyllä. Televisioroolistaan hän sai myös kolme Golden Globe -ehdokkuutta.

Malekin muita rooleja ovat muun muassa Pharaoh Ahkmenrah elokuvissa Night at the Museum – yö museossa (2006), Night at the Museum 2 (2009) ja Night at the Museum – Haudan salaisuus (2014), Benjamin elokuvassa Twilight – Aamunkoi, osa 2 (2012), Clark Massey elokuvassa Mestari (2012), Kenny Al-Bahir televisiosarjassa Perhe sotajalalla (2005–2007) sekä Merriell Shelton minisarjassa The Pacific: Tyynenmeren taistelutoverit (2010). Vuonna 2021 Malek esitti Ljutsifer Safinia James Bond -elokuvassa 007 No Time to Die.

Malek on ollut vuodesta 2018 lähtien parisuhteessa Bohemian Rhapsody -vastanäyttelijänsä, Lucy Boyntonin kanssa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajat
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Vuonna 1981 syntyneet
Amerikankreikkalaiset
Elävät henkilöt
Kirjonen

Kirjonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aleksi Kirjonen (s. 1993), vammaisurheilija
 Eino Kirjonen (1933–1988), mäkihyppääjä
 Juhani Kirjonen (1935–2017), psykologi, professori
 Juho Kirjonen (s. 1977), jalkapalloilija
 Leo Kirjonen (s. 1988), tanssitaiteilija ja näyttelijä
 Marja-Leena Kirjonen (s. 1945), kuvataiteilija
 Mauno Kirjonen (1916–1999), lentäjä ja hävittäjä-ässä
 Tarmo Kirjonen, salibandyn pelaaja
 Thomas Kirjonen, Kasmir (s. 1985), muusikko, lauluntekijä ja laulaja
Baños

Baños (Baños de Agua Santa) on yksi Ecuadorin tärkeimmistä matkailukaupungeista. Sen nimi tarkoittaa pyhän veden kylpylää. Se sijaitsee maan keskiosassa Tungurahuan maakunnassa, noin 170 kilometriä Quitosta etelään. Asukkaita on noin 13 000.

Kaupunki sijaitsee kapeassa laaksossa noin 1 800 metrin korkeudella. Korkein ympäristön vuori on tulivuori Tungurahua. Lokakuussa vuonna 1999 kaupungin asukkaat evakuoitiin tulivuorenpurkauksen takia: purkauksen laavavirrat tuhosivat vuorenrinteen viljelyksiä.

Valtaosa kaupungin asukkaista saa elantonsa matkailusta. Matkailijoita vetää Bañosiin tuliperäisen maan lämmintä vettä hyödyntävät kylpylät, vuoristoretkeily, pyöräilyreitit, lukuisat upeat putoukset, koskenlasku ja melonta sekä erityyppiset retket Amazonin sademetsään. Kaupunki on myös tärkeä katolisten uskonnollinen keskus.

Kylpylät
 Las Piscinas de la Virgen (vanhin ja tunnetuin kaupungin keskustassa)
 Las Piscinas El Salado
 Las Piscinas Modernas
 Las Piscinas Agua de la Vida
 Las Piscinas de Santa Clara

Rakennuksia
 Kirkko "La Basílica de la Reina del Rosario de Agua Santa"

Vesiputouksia
 La Cascada de la Virgen (Virgenin kylpylän vieressä)
 La Cascada de Rio Verde o Pailón del Diablo
 La Cascada Inés María (Río Pastaza)
 La Cascada de Agoyán
 La Cascada El Manto de la Novia
 La Cascada de Río Verde Chico
 La Cascada de Ulba
 La Cascada de San Jorge
 La Cascada de San Pedro
 La Cascada Encañonado del Duende
 La Cascada de Machay
 Manto del Angel
 San Agustin
 El Mayordomo
 San Miguel
 El Corazón

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ecuadorin kaupungit
Sam Worthington

Samuel Henry John "Sam" Worthington (s. 2. elokuuta 1976 Godalming, Surrey) on australialainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Avatar (2009), Terminator – Pelastus (2009), Titaanien taistelu (2010) ja Hacksaw Ridge – aseeton sotilas (2016). Worthington on myös ääninäytellyt Call of Duty: Black Ops -videopelissä CIA-agentti Alex Masonia.

Sam Worthington oli pääosan esittäjä elokuvassa Avatar.

Aiheesta muualla 
 

Australialaiset näyttelijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Secret of NIMH 2: Timmy pelastaa päivän

Secret of NIMH 2: Timmy pelastaa päivän on MGM:n tuottama vuonna 1998 valmistunut yhdysvaltalainen suoraan videolevitykseen tehty animaatioelokuva, joka on jatkoa vuoden 1982 elokuvalle NIMH – rouva Brisby ja hänen salainen maailmansa. Toisin kuin edeltäjässä, Don Bluth ei ollut lainkaan mukana jatko-osan tekemisessä.

Ensimmäisen elokuvan ääninäyttelijöistä vain Herra Vanhalaa ääninäytellyt Arthur Malet on mukana jatko-osassakin.

Tarina

Elokuva alkaa "recapilla" ensimmäisestä elokuvasta, tosin asioita muunneltiin hieman ja nyt Kuningas Nicodemus oli ennustanut Jonathan Brisbyn pojan olevan valittu pelastamaan rotat NIMHiltä (tutkimuslaitos, jossa tehdään vaarallisia eläinkokeita). Sitten nähdään kuinka ensimmäisestä elokuvasta tuttu Rouva Brisby, lähettää poikansa Timmyn opiskelemaan rottien luo Oka-laaksoon. Timmy lähtee jättäen jälkeensä Äitinsä ja veljensä Martinin ja siskonsa.

Oka-laaksossa Timmy varttuu vanhemmaksi ja eräänä päivänä Timmy tapaa hiiritytön nimeltä Jenny, joka on karannut NIMHistä. Selviää, että myös Martin oli kaapattu NIMHiin. Timmy ja Jenny lähtevät pelastamaan loppuja hiiriä NIMHistä ja tapaavat matkalla ensimmäisestä elokuvasta tutun Jeremy-variksen ja lentävät tämän kyydissä NIMHiin, NIMHissä heidän joukkonsa liittyvät Oka-laaksosta heitä seuranneet Herra-vanhala, Rottien Johtaja Justin, ja muita rottia. Retkikunnalle selviää, että NIMHissä vallitsee kaaos, Tiedemiehet on muutettu koiriksi ja muita omituisia eläinkokeita on tapahtunut. Selviää että Timmyn veli Martin on ottanut vallan tultuaan hulluksi ja suunnittelee maailman valtaamista. Timmy ja Jenny onnistuvat voittamaan Martinin ja mattkustavat takaisin Ora-laaksoon, ja Timmyä juhlitaan sankarina ja selviää että peittoamalla Martinin, Nicodemuksen ennustus oli käynyt toteen.

Vastaanotto
Ilmestyttyään elokuva sai hyvin negatiivisen vastaanoton kriitikoilta ja ensimmäisen elokuvan faneilta. Entertainment Weeklyn Marc Bernardin antoi elokuvalle arvosanaksi C-,  Chicago Tribunen Harlene Ellin antoi puolitoista tähteä neljästä ja Radio Times kutsui elokuvaa "animaatiolaadultaan lauantaiaamun piirrettyjen tasoisiksi, yllättävän karun oloiseksi, epätasaisesti rytmitetyksi ja äärimmäisen hutiloiden kirjoitetuksi".

Lähteet

Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Elokuvat hiiristä
Burgundin herttuakunta

Burgundin herttuakunta (, , ) oli herttuakunta, joka sijaitsi suurin piirtein nykyisen Burgundin alueella, mutta se omisti ajoittain suuria alueita myös nykyisten Belgian, Luxemburgin ja Alankomaiden alueilta. Herttuakunta oli olemassa vuosina 843–1477, jolloin sitä johtivat Burgundin herttuat. Vuonna 1477 herttuakunta jaettiin sodan jälkeen Ranskan ja Habsburgien Itävallan kesken, Ranskan saadessa Burgundin ydinalueet ja Itävallan saadessa Alankomaat.

Historia
Burgundin herttuakunta syntyi Verdunin sopimuksen myötä vuonna 843. Herttuakunnan nimi tulee aluetta aikoinaan hallinneesta burgundien germaaniheimosta. Burgundin hallitsijat olivat vähällä päästä 900-luvun lopussa koko Ranskan hallitsijoiksi ja Burgundin herttua Rudolfista tulikin Ranskan kuningas, mutta hänellä ei ollut kruununperillisiä ja valta siirtyi Hugues Mustalle. Lopulta Burgundissa nousi valtaan Hugo Capetin kaksi veljeä, ensin Otto ja sitten Henri I. Henri I:n kuoltua alkoi ensimmäinen perimmyyskriisi Robert II:n ja Otto-Williamin välillä. Näiden kahden välille syttyi vuonna 1002 sota, jonka Robert II voitti vuonna 1003.

Burgundin asema itsenäisenä alueena päättyi Kaarle Rohkean Ludvig XI:tta vastaan käymään sotaan. Kaarle Rohkea kuoli Nancyn taistelussa vuonna 1477 ja Ludvig XI saattoi liittää Burgundin alueet Ranskaan vanhan saalilaisen lain mukaan. Benelux-maiden eli silloisten Burgundin Alankomaiden alue päätyi Habsburgeille ja Franche-Comtén alue päätyi Pyhälle saksalais-roomalaiselle keisarikunnalle.

Aiheesta muualla

Euroopan entiset valtiot
Ranskan historia
Burgundi
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nexus One

Nexus One on Googlen markkinoima älypuhelin, joka käyttää Android-käyttöjärjestelmää. Google, Inc. haki "Nexus One" -nimelle tavaramerkkiä 10. joulukuuta 2009. ja julkisti puhelimen 5. tammikuuta 2010. Sen valmistus päättyi jo vuoden 2010 aikana. Nexus One sai virallisen Android 2.3 (Gingerbread) -päivityksen 22.2.2011. Kyseistä versiota Androidista käytetään jo Onen seuraajassa Nexus S:ssä. Toistaiseksi tuoreimman Android Jelly Bean -päivityksen puhelin sai kesällä 2013.

Tekniikkaa
Nexus Onessa on 1 GHz Qualcomm Snapdragon QSD8250-prosessori, 3,7 tuuman kapasitiivinen AMOLED-kosketusnäyttö, 512 megatavun RAM-muisti, 512 megatavun flash-muisti ja microSDHC-muistikorttipaikka joka tukee enintään 32 gigatavun kortteja. Laitteen akun kapasiteetti on 1400 mAh. Nexus Onessa on valmiina Googlen sovelluksia kuten haku, kartat, sähköposti, kalenteri, YouTube ja pikaviesti.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Engadget: Nexus One review
 GSMArena - HTC Google Nexus One
 Google virallisti Nexus One -puhelimen

Google
Android-pohjaiset laitteet
Wi-Fi-laitteet
Vuoden 2010 matkapuhelimet
Vihreä paperi

Vihreä paperi () tai vihreä kirja on esimerkiksi Euroopan unionin hallinnossa tai englantilaisessa valtionhallinnossa nimitys viralliselle dokumentille, joka esittelee laiksi kaavailtua asiaa.

Vihreän paperin avulla asia tuodaan keskusteluun ja kommentointiin. Sen avulla voidaan edesauttaa tietyn näkemyksen läpimenoa päätöksenteossa s.e. aloitteentekijät tulevat vähemmän näkyviin – vihreitä papereita on käytetty runsaasti puolustusmäärärahojen kasvattamisessa. Sen avulla voidaan myös estää aloitteentekijän poliittinen tappio lainsäädännössä kokeilemalla vihreän paperin luoman keskustelun avulla asian suosiota.

Suomen kieleen ja virkakäyttöön vihreä paperi, valkoinen paperi ja non-paper-paperi ovat tulleet EU:hun liittymisen jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Green paper  (EU glossary)
 Parliament of Canada definition page
 EU Green papers 

Yhteiskuntatieteet
Andrew Bynum

Andrew Lee Bynum (s. 27. lokakuuta 1987, Plainsboro, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on vapaa pelaaja

NBA-ura

Bynum aloitti ammattilaisuransa Los Angeles Lakersissä, joka varasi hänet vuoden 2005 varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen sijalla kymmenen. Samana vuonna Bynum syrjäytti Jermaine O'Nealin kaikkien aikojen nuorimpana NBA-pelaajana. Kauden 2007–2008 Bynum oli sivussa loukkaantumisen vuoksi, mutta palasi seuraavalla kaudella loukkaantuakseen jälleen. Hän kuitenkin toipui ja pelasi Lakersin miehistössä sen voittaessa mestaruuden. Hän oli voittamassa NBA:n mestaruutta myös vuonna 2010. 

Elokuussa 2012, seitsemän Los Angeles Lakersissä pelatun kauden jälkeen, Bynum siirtyi Philadelphia 76ersiin. Hän oli osa neljän joukkueen välistä kauppaa, jossa muita siirtyneitä pelaajia olivat muun muassa Lakersin hankkima Dwight Howard ja Denver Nuggetsin hankkima Andre Iguodala. Bynum ei pelannut 76ersissä yhtään ottelua, vaan oli sivussa koko kauden 2012–2013 polvivaivojen vuoksi. Heinäkuussa 2013 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Cleveland Cavaliersiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bynumin virallinen kotisivu 
Profiili NBA.comissa 
Bynumin NBA-uran tilastot basketball-reference.com 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Raumonjoen rautatiesilta

Raumonjoen rautatiesilta on vuonna 1901 valmistunut Suomen rataverkolla rataosalla  sijaitseva Raumonjoen ylittävä rautatien silta Torniossa.

Silta toimi alun perin yhdistettynä maantie- ja rautatiesiltana, ja sen on arvokas liikennerakenne sekä maamerkki. Silta on vain rautatieliikenteen käytössä, ajoneuvoliikenne siirtyi sillan viereen rakennetulle uudelle maantiesillalle 1990-luvun alussa.

Lähteet

Suomen rautatiesillat
Tornion liikenne
Tornion rakennukset ja rakennelmat
Yōjirō Takita

Yōjirō Takita (, s. 4. joulukuuta 1955 Takaoka, Toyama, Japani) on Oscar-palkittu japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa elokuva Lähtöjä (2008) voitti vuonna 2009 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.
Muita Takitan tunnettuja elokuvia on hänen vuonna 2003 ohjaamansa historiallinen samuraielokuva  When the Last Sword Is Drawn ()

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Japanilaiset elokuvaohjaajat
Oscar-palkinnon saajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Hanif Kureishi

Hanif Kureishi (5. joulukuuta 1954 Bromley, Lontoo, Britannia) on brittiläinen kirjailija, näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänen aihepiiriinsä kuuluvat rotukysymykset, maahanmuutto, nationalismi ja seksuaalisuus. Kirjoittajauraansa aloittaessaan hän kirjoitti pornografiaa ja käytti nimimerkkiä Antonia French.

Kureishi syntyi  Bromleyssä, Lontoossa, pakistanilaissyntyisen  Rafiushan (Shanu) Kureishin ja englantilaisen Audrey Bussin lapsena.  

Kureishin teos Esikaupunkien Buddha sai Whitbread-palkinnon parhaana romaanina. BBC teki siitä sarjan, johon David Bowie sävelsi musiikin. Helsingin Sanomien mukaan Esikaupunkien Buddha on ilkikurinen teos, joka teki Kureishista monikulttuurisen brittikirjallisuuden keskeisen hahmon.

Tuotanto

Romaanit
 
 
 Intimacy (1999), Lähtö ja neljä muuta tarinaa. suom. Emma Murros. Sisältää myös neljän tarinan suomennoksen novellikokoelmista Love in a Blue Time ja The Body and Other Stories)
 
 
 The Last Word (2014)
 The Nothing (2017)

Novellikokoelmat
 Love in a Blue Time (1997)
 Midnight All Day (1999)
 The Body and Other Stories (2002)
 What Happened? (2019)

Näytelmät ja käsikirjoitukset
 Borderline (1981)
 Birds of Passage (1983)
 Outskirts and Other Plays (1983)
 My Beautiful Laundrette (1986)
alun perin tv-käsikirjoitus, mutta tehtiin myös elokuvaksi Poikien pesula (1985)
 Sammy and Rosie Get Laid (1988)
 London Kills Me (1991)
 My Son, the Fanatic (1998)
 Sleep With Me (1999)
 Collected Screenplays Volume I. (2002)
 The Mother (2003)
 When The Night Begins (2004)
 Venus (2007)
 The Black Album (2009)

Esseet
 Dreaming and Scheming: Reflections on Writing and Politics (2002)
 My Ear at His Heart (2004)
 The Word and the Bomb (2005)

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Koli (täsmennyssivu)

Koli voi tarkoittaa seuraavia:

 Koli, vaara Pohjois-Karjalassa Suomessa
 Kolin kansallispuisto
 Kolin kylä, kylä Lieksassa lähellä Kolin vaaraa
 Villa Koli, huvila Espoon Matinkylässä
 kolit, pääasiassa läntisessä Intiassa asuva etninen ihmisryhmä 
 koli, Intiassa ja Pakistanissa puhuttu kieli
 Koli, Piirpauken musiikkialbumi
 M/S Koli III (nyk. M/S BlueWhite Eagle), Suomen pisin järviristeily- ja reittiliikennealus
 kolibakteeri, bakteeri
 Koli, suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Antti Koli, suomalainen valokuvaaja ja tietokirjailija
Arvi Koli (1918–2010), suomalainen poliisi ja tietokirjailija
Lauri Koli (1929–2022), suomalainen biologi ja tietokirjailija
Mari Koli, suomalainen yritysjohtaja
Markku Koli (s. 1953), suomalainen kenraaliluutnantti
Paavo Koli (1921–1969), suomalainen sosiologi, Tampereen yliopiston rehtori
Sakari Koli (1800–1865), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Sanni Koli (s. 2000), suomalainen salibandyn pelaaja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Andreas Helling

Andreas Helling (s. 1975 Norrköping) on suomalainen sellisti. 

Helling aloitti sello-opinnot kuusivuotiaana Turun konservatoriossa. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Matti Vuoristo, sen jälkeen hän oli Timo Hanhisen oppilaana, ja 1992 hän siirtyi opiskelemaan Tukholmaan Kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Seuraavana vuonna hän aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Martti Rousi, Victoria Yagling ja Raimo Sariola.

Helling voitti 2002 kolmannen palkinnon Turun sellokilpailussa ja valmistui Sibelius-akatemiasta korkeimmin arvosanoin. Hän on osallistunut useille mestarikursseille. Hän on antanut resitaaleja ja soittanut useiden orkestereiden kanssa niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Hän soittaa isänsä Lennart Hellingin, Turun kaupunginorkesterin entinen konserttimestarin, ja veljensä viulisti Carl-Magnus Hellingin kanssa Trio Hellingissä. Hän on Turun filharmonisen orkesterin selloryhmän äänenjohtaja. Myös äiti on muusikko, pianisti Pirkko Helling.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sinfonia Lahti
Turun Sanomat

Suomalaiset sellistit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Turun sellokilpailu

Turun sellokilpailu on joka neljäs vuosi Turussa järjestettävä sellokilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran 1972. Alkuun se järjestettiin joka kolmas vuosi. Kilpailuun saavat osallistua kaikki alle 30-vuotiaat Suomen kansalaiset. Kilpailun järjestää Turun Soitannollinen Seura.

Kilpailuun on jo useaan otteeseen tilattu uusi suomalainen teos pakolliseksi kappaleeksi. Kilpailu on ainoa kansallinen kilpailu Suomessa. Poikkeuksellisesti vuonna 1990 se oli pohjoismainen.

Kilpailun voittajat
1972 Raimo Sariola & Timo Hanhinen
1975 Risto Poutanen
1978 Pauli Heikkinen
1982 Martti Rousi
1986 Riitta Pesola
1990 Tuija Rantamäki
1994 Susanna Mälkki & Roi Ruottinen
1998 Panu Luosto
2002 Tuomas Ylinen
2006 Samuli Peltonen
2010 Tomas Nuñez-Garcés
2014 Senja Rummukainen
2018 Leonardo Chiodo
2022 Tatu Kauppinen

Lähteet 

Musiikkikilpailut
Klassisen musiikin tapahtumat Suomessa
Turun tapahtumat
Turun musiikki
Space Camp

U.S. Space Camp (nykyisin U.S. Space & Rocket Center and Space Camp, alun perin U.S. Space Camp) on Huntsvillessä Yhdysvaltain Alabamassa ympäri vuoden järjestettävä kesäleiri. Leirin teemoina ovat avaruustekniikka, raketit, lentokoneet jne. tekninen. Leiritoiminta alkoi vuonna 1982. 

Leiritoiminta laajeni myöhemmin kansallisina toimina Norjaan, jossa nykyisin toimii European Space Camp, sekä Belgiaan, Kanadaan jne. Yhdysvalloissa oli myös 1989 aloittanut Space Camp Florida, jonka leiri oli Titusvillessä. Tämä lopetti toimintansa talousvaikeuksiin vuonna 2002, lisäksi viimeisenä vuotena hakijoita oli vain 14, kun leiri oli tarkoitettu noin 300 lapselle. Vuonna 2002 kaatui myös Space Camp California, joka oli aloittanut vuonna 1996.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Official Website for U.S. Space Camp and Aviation Challenge Programs
Official Website for Space Camp and Aviation Challenge Alumni
Community Site for Space Camp and Aviation Challenge Alumni
Grassroots Website of Alumni Andi
Space Camp for Interested Visually Impaired Students (SCI-VIS) 
Youth U.S. Space Camp  for Hong Kong students to U.S. Space and Rocket Center in August each year.

Avaruustoiminta
Oliver Ekman-Larsson

Oliver Oscar Emanuel Ekman-Larsson (s. 17. heinäkuuta 1991 Karlskrona) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-seura Vancouver Canucksia. Hän on Phoenix Coyotesin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2009 ja koko varaustilaisuuden kuudes varaus. Myös KHL-joukkue HK Metallurg Magnitogorsk on varannut Ekman-Larssonin vuonna 2009.

Oliverin vahvuuksiin kuuluu kiekollinen peli ja pelinlukeminen sekä laukaus.

Ura
Ekman-Larsson on Tingsryds AIF:n kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseurassaan jo 27 miesten peliä kaudella 2007–2008 Ruotsin jääkiekon I-divisioonassa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs HockeyAllsvenskanin Leksands IF:n riveihin ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan sarjan +/–-tilaston. Kauden aikana hän teki 39 ottelussa tehot 3+14=17. Jäähyminuutteja Ekman-Larsson keräsi 32. 

Kaudella 2009–2010 Ekman-Larsson toimi vain 18-vuotiaana Leksandin varakapteenina. Hän oli tehoilla 9+18=27 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja ja toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja Thomas Rhodinin jälkeen. Ekman-Larsson sijoittui puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi IF Björklövenin Johan Svedbergin kanssa. 

NHL:n tulokaskausi 2010–2011 toi Ekman-Larssonille 48 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11. Hänen NHL-uransa avausosuma syntyi 17. tammikuuta 2011 San Jose Sharksin Antti Niemen taakse.

Oliver Ekman-Larsson kuuluu kauden 2012–13  Norris Trophy ehdokkaisiin.

Heinäkuussa 2021 Coyotes kauppasi Ekman-Larssonin ja Conor Garlandin Vancouver Canucksiin vaihdossa Jay Beagleen, Loui Erikssoniin, Antoine Rousseliin, ensimmäisen kierroksen varausvuooroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa.

Maajoukkue

Ekman-Larsson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa keväällä 2009. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on pronssia 2010. Aikuisten arvokisoissa Ekman-Larsson on saavuttanut olympiahopeaa 2014, maailmanmestaruuden 2017 ja 2018, MM-hopeaa 2011 ja MM-pronssia 2010. Ekman-Larsson teki debyyttinsä miesten maajoukkueessa vasta ensimmäisessä MM-ottelussaan.

Perhe
Ekman-Larssonin äidinisä Kenneth Ekman edusti Ruotsia Sapporon olympiakisoissa 1972. Oliverin isä Patrik sekä sedät Andreas ja Tobias Larsson pelasivat Ruotsin alempia sarjoja. Hänen pikkuveljensä Kenneth Ekman-Larsson (s. 1995) pelaa Leksandin J18-joukkueessa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vancouver Canucksin pelaajat
Arizona Coyotesin varaamat pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Leena Gunnar

Leena Annikki Gunnar (o.s. Jokela, s. 4. heinäkuuta 1957 Kotka) on Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtaja vuodesta 2010.  Hän on aikaisemmin toiminut Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen johtajana.

Gunnar valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun maanmittaustekniikan osastolta 1987. Hän on työskennellyt Ulvilan kaupungin kaavoitusinsinöörinä 1988–1999, Kaakkois-Suomen ympäristökeskuksen yksikönpäällikkönä 1999–2003, johtajana 2003–2009 ja Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuodesta 2010 lähtien.

Lähteet 

Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten ylijohtajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha S. Niemelä

Juha S. Niemelä on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän on Metsähallituksen toimitusjohtaja. Tätä ennen hän toimi maa- ja metsätalousministeriön luonnonvaraosaston johtajana. Niemelä toimi Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ylijohtajana vuosina 2010–2015.

Lähteet 

Metsähallituksen johtajat
Suomalaiset virkamiehet
Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten ylijohtajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Päivääniemen kalmisto

Päivääniemen kalmisto sijaitsee Lempäälässä Vesilahteen menevän tien (seututie 301) varrella. Rautakautinen röykkiökalmiston alue on metsittynyttä entistä pelto-, kaski- ja hakamaata. Kalmistoon kuuluu noin 130 kiven- ja maansekaista röykkiötä ja matalaa kiveystä. Läpimitaltaan rakennelmat ovat 3–20 metriä. Useimmissa kalmiston röykkiöissä on suurikokoinen silmäkivi, jonka ympärille muut kivet on kasattu. Kirjallisia mainintoja röykkiöistä on 1790-luvulta. Aluetta on tutkittu 1800-luvun lopulla ja vuonna 1987. Kalmisto on vuosilta 300–1000 jaa., mutta runsaimmat löydöt ovat aikaväliltä 600–800. Kalmiston läheinen alue muuttui vuonna 1994, kun Näppilänsalmen ylittänyt vanha silta korvattiin uudella ja Lempäälän ja Vesilahden välisen tien linjausta muutettiin.

Päivääniemen haudoista suurin on niin sanottu kuninkaanhauta. Sen keskellä suuri luonnonkivi, joka on haudan silmäkivi. Kuninkaanhaudalle johtaa etelästä kivinen käytävä. Hauta on kuulunut paikalliselle mahtimiehelle, sillä haudasta on löydetty komea miekka. Myös Satakunnan Kiukaisissa on Kuninkaanhauta-niminen muinaisjäännös.

Lähteet
 Päivääniemi. Kulttuuriympäristön palveluikkuna Museovirasto
 Muinaispolut Suomessa
 Kotiseudun historiaa

Suomen rautakautiset muinaisjäännökset
Lempäälä
Pirkanmaan historia
Rob Marshall

Rob Marshall (s. 17. lokakuuta 1960 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja koreografi. Hänen esikoisohjauksensa Chicago (2002) voitti useita Oscar-palkintoja, muun muassa vuoden parhaan elokuvan palkinnon, ja hän sai itsekin ehdokkuuden ohjauksesta.

Filmografia
Chicago (2002) 
Geishan muistelmat (2005) 
Nine (2009)
Pirates of the Caribbean: Vierailla vesillä (2011)
Into the Woods (2014)
Maija Poppasen paluu (2018)
Pieni Merenneito (2023)

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset koreografit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Chris Masters

Christopher Todd Mordetzky (s. 8. tammikuuta 1983) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan parhaiten esiintymisnimellään Chris Masters. Hän painii tällä hetkellä World Wrestling Entertainmentin Smackdown-brändissä. Ennen vuoden 2009 paluutaan Mordetzky paini WWE:ssä vuodesta 2005 vuoteen 2007, kunnes hänet erotettiin.

Paluu WWE:hen

Raw (2009-2010) 

Mordetzky palasi WWE:hen heinäkuussa 2009 nimellä Chris Masters. Hän otteli Montel Vontavious Porteria vastaan, mutta ottelu päättyi kummankin uloslaskentaan, koska Masters piti MVP:tä ”The Masterlock” -erikoisliikkessään kehän ulkopuolella. Näiden kahden välinen riita jatkui, kun Porter onnistui voittamaan Mastersin elokuussa Rawissa. Marraskuussa 2009 Masters oli Raw's Got Talent -show’ssa, jota tuomaroivat Ozzy Osbourne, Sharon Osbourne ja The Great Khali. Masters heilutteli muskeleitaan Ozzy Osbournen ”Crazy Train” -kappaleen tahtiin ja sai kehuja. Masters esitti myöhemmin backstagella saman jutun Chris Jericholle, Roddy Piperille ja Bella Twinseille, mutta Black Eyed Peasin ”Boom Boom Pow” -kappaleen tahdissa. Joulukuussa Mastersista tuli ensimmäistä kertaa ”hyvis”, kun hän pelasti Eve Torresin ja Hornswogglen Chavo Guerrerolta.

Smackdown (2010-) 

Masters siirrettiin Smackdowniin vuoden 2010 WWE Draftin johdosta.

Painiliikkeet 

 The Masterlock (Full Nelson Hold)
 Backbreaker Rack
 Bearhug
 Vertical Suplex
 Full Nelson Slam

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikä yö

Mikä yö! (Vilken natt!) on suomalainen farssielokuva vuodelta 1945. Se kertoo kummitusjahdista Maanalan kartanossa. Tarinan kulkua siivittävät useat lemmenkiemurat ja väärinkäsitykset. Elokuva on mustavalkoinen.

Henkilöt

Juoni

Everstinna Tyra Barring haluaa perua ostamansa Maanalan kartanon kaupat, sillä hän uskoo siellä kummittelevan. Hän yrittää ottaa yhteyttä majuri Hugo Hectoriin, joka on omistajan edustaja. Hugolla on kuitenkin tilanne päällä: hän koettaa perua tapaamisen tanssijatar Sirkan kanssa, sillä hänen vaimonsa on matkalla kotiin mukanaan Hugon sisarenpojan, George Kraftin morsian Vappu von Törner. Tyra saa vahingossa päivälliskutsun ja Sirkka törmää majurin talon edustalla Tyran poikaan, Leo Barringiin. Vappu taasen yllättää Georgen ja Sirkan kahdenkeskisestä tilanteesta ja suuttuu. Georgen yritykset lepyttää Vappua valuvat hiekkaan. Kun majuri rouvineen palaa ravintolasta, hän tapaa kotoaan Tyran, Vapun ja Georgen. Päätetään matkata Maanalaan ottamaan selvää kummitusjuoruista. Leo on tahollaan kutsunut Sirkan Maanalaan ja kartanoon saapuu myös valokuvaaja Seppo tekemään sanomalehtijuttua kummituksista.

Yöllä kauhua aiheuttaa eniten Sepon kameran salamavalo, jonka välähdyksiä pelästyvät Tyra, Vappu, majurin vaimo ja palvelusväki. Myös Sirkka säikähtää salamavaloa ja ryntää majurin ja Georgen huoneeseen. Georgen vastusteluista piittaamatta Sirkka tulee nukkumaan hänen sänkyynsä. Sekä Vappu että Leo yllättävät heidät. Tilanne laukeaa, mutta sängyn alla lymyilevä Seppo saa aikaan lisää hämminkiä. George hermostuu ja laukaisee aseensa. Pian kaikki kartanon yövieraat ovat samassa makuuhuoneessa ja yksissä tuumin päättävät valvoa koko yön! Tyra paukauttaa jättävänsä Maanalan seuraavana päivänä. Koittaa aamu. Hugo vastustaa Tyran lähtöaikeita. Yövieraat huvittuvat päivän lehdestä, jossa on kuvia kartanon kummituksista eli yövieraista itsestään. Lopussa esitetään yhteislauluna Oi mikä yö.

Kuvausaika ja -paikat

Mikä yö! kuvattiin kesällä ja syksyllä 1945. Ulkokuvia otettiin Helsingin Huopalahdessa Kalastajatorpan ympäristössä ja Stenbäckinkadulla. Sisäkuvauksia suoritettiin Helsingissä Ruusulankadun keilahallissa. Studiona oli Suomen Filmiteollisuuden studio 2 Haagassa.

Arvioinnit

Mikä yö! sai aikalaiskriitikoilta melko suopean vastaanoton. Helsingin Sanomat piti Salmisen työtä vauhdikkaana ja lennokkaana, mutta oli toisaalta sitä mieltä, että moinen elokuva oli ajan ja tarmon tuhlausta Salmiselta. Aamulehti kirjoitti: "Kun kaikki tapahtuu reippaassa farssin tahdissa ja huumoria viljellään pitkin matkaa, edustaa Mikä yö! omassa lajissaan laatuunkäypää tuotetta."

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen kansallisfilmografia 3. Suomen elokuva-arkisto 1993. ISBN 951-37-1019-X
Elonet Mikä yö

Viitteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1945 suomalaiset elokuvat
Ville Salmisen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Skellefteån rata

Skellefteån rata () on Ruotsin rataverkkoon kuuluva rataosa Bastuträskistä -radalta Skellefteån kautta Skelleftehamniin. Rataosan pituus on 66 kilometriä, se on sähköistetty ja yksiraiteinen, mutta sitä ei ole varustettu kulunvalvontalaittein eikä rataa ole kauko-ohjattu Bastuträskiä ja Skelleftehamns övren liikennepaikkoja lukuun ottamatta. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.

Historia
Rautatie Bastuträskistä Skellefteån kautta Kallholmenin uuteen satamaan vihittiin käyttöön kolme vuotta kestäneiden rakennustöiden jälkeen syyskuussa 1912, ja seuraavana vuonna rataa jatkettiin kilometrillä nykyiselle Skelleftehamns Nedren liikennepaikalle.

Alkuvuosina radan liikenne oli vähäistä, eivätkä sen tulevaisuudennäkymät olleet hyviä. Vuonna 1924 kaivosyhtiö Boliden käynnisti kaivaukset noin 30 kilometrin päässä Skellefteån luoteispuolella, ja perusti rikastamon Skelleftehamnin Rönnskäriin. Ensimmäisinä vuosina kaivoksesta louhittu raakamalmi kuljetettiin kuorma-autoilla Skellefteån radan varteen, jossa se siirtokuormattiin junaan vietäväksi Ronnskäriin.

Statens Järnvägar ja kaivosyhtiö kuitenkin päättivät pian, että kaivostoiminnan laajuus vaati 24 kilometrin mittaisen sivuradan rakentamista Skellefteån radalla sijaitsevasta Slindistä Bolidenin kaivokselle. Sivuradan rahoitti suurelta osin SJ joka myös hoiti liikennöinnin, mutta sivuradan omisti kaivosyhtiö. Rata valmistui vuonna 1929 yhtä aikaa Skelleftehamnista Rönnskäriin johtavan uuden kahden kilometrin pituisen radan kanssa.

Kaivoksen avaaminen kasvatti koko radan liikennemääriä sekä henkilö- että tavaraliikenteessä, ja vuonna 1943 aloitettiin henkilöliikenne Bolidenin sivuradalla.

Malminkuljetukset Bolidenin ja Rönnskärin välillä jatkuivat aina vuoteen 1991 saakka, jonka jälkeen vähentynyt malmiliikenne hoidettiin kuorma-autoliikenteenä. Rataosuus Boliden–Slind purettiin pian tämän jälkeen.

Radalla liikennöitiin vilkkaimpina aikoina paikallisjunilla sekä Bastuträskin ja Skellefteån keskustan, että Skellefteån ja Rönnskärsverketin välillä. Parhaimmillaan Skellefteån ja Rönnskärin välisellä 19 kilometrin pituisella rataosuudella oli henkilöliikenteen käytössä kolme väliasemaa sekä 18 seisaketta. Kiskobussit tulivat liikenteeseen 1930- ja 1940-luvuilla. Vuonna 1945 otettiin myös käyttöön suora makuuvaunuyhteys Tukholmasta Skelleftehamns Övreen. Paikallisliikenne alkoi kuitenkin vähetä 1950-luvulla. Lopullisesti rataosan henkilöliikenne lakkautettiin kokonaan vuonna 1990.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Ruotsin rataverkko
Skellefteån liikenne
Norsjön kunta
Keinonen

Keinonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Annikki Keinonen (1908–2004), kansakoulunopettaja, lähetystyöntekijä ja lastenkirjailija
 Elina Keinonen (s. 1987), näyttelijä
 Heikki Keinonen (s. 1945), jääkiekkoilija
 Heli Keinonen (s. 1943), laulaja 
 Leo Keinonen (1920–1986), pohjarakennus- ja maarakennustekniikan professori 
 Matti Keinonen (1941−2021), jääkiekkoilija
 Mikko Keinonen, elokuvaohjaaja
 Pirkko Keinonen, aik. Ihanainen (s. 1943), pikajuoksija 
 Yrjö Keinonen (1912–1977), jalkaväenkenraali

Sukunimet
Impiö (sukunimi)

Impiö on suomalainen sukunimi. Eläviä Impiö-nimisiä henkilöitä oli Suomessa 30. marraskuuta 2020 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 374.

Kuuluisia Impiöitä

Jaakko Impiö (s. 1996), ruoka-alan yrittäjä, kokki ja päätoimittaja
Jusa Impiö (s. 1991), jalkapallomaalivahti
Lauri Impiö (1929–2006), rovasti, kansanopiston rehtori ja Kokoomuksen kansanedustaja
Markku Impiö (s. 1965), säveltäjä ja sanoittaja
Taina Itkonen, o.s. Impiö (s. 1956), hiihtäjä

Lähteet
Paatero

Paatero on suomalainen sukunimi, joka on peräisin on Kalevalasta, jossa se tarkoittaa pyöreää kiveä. Sukunimen ovat ottaneet käyttöön muutamat suvut 1900-luvun alussa muuttaessaan ruotsinkielisiä sukunimiä (Fager, Randell, Himmelroos, Wigilant, Lidblad, Lindvall) suomenkielisiksi, mutta samaan aikaan myös itäsuomalaiset sukunimet Huohvanainen ja Putto on vaihdettu Paateroksi. 

Paatero-sukunimi on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antti Paatero (s. 1943), sisustusarkkitehti
Iivari Paatero (1875–1922), näyttelijä
Mikko Paatero (s. 1948), poliisiylijohtaja
Paula Paatero (1877–1926), näyttelijä
Sami Paatero (s. 1972), kansanedustaja (Kokoomus)
Sirpa Paatero (s. 1964), SDP:n kansanedustaja ja ministeri
Veikko Paatero (1903–1986), matemaatikko
Yrjö Paatero (1901–1963), hammaslääkäri, professori

Lähteet

Sukunimet
Maintpartner

Maintpartner on suomalainen teollisuuden kunnossapito- ja käyttöpalveluja toimittava yritys. Yritys aloitti toimintansa marraskuussa 2006, mihin asti se oli ollut osa Fortum Servicesiä. Asiakkaita ovat mm. energiayhtiöt, kemian-, metalli-, elintarvike- ja metsäteollisuus. Yhtiön päämarkkina-alueet ovat Suomi, Ruotsi, Puola ja Viro.

Kiinteistötekniikkayhtiö Caverion tuli yrityksen Suomen, Viron ja Puolan toimintojen omistajaksi joulukuussa 2019. Sen sijaan Ruotsin yhtiön toiminta jatkuu erillisenä, itsenäisenä yhtiönä.  Maintpartner yksi Suomen kolmesta yli tuhat henkeä työllistävästä kunnossapitäjästä. Pohjois-Euroopan alueella yrityksellä on 1 600 työntekijää.

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Vaara-asutus

Vaara-asutus on asutusta, jossa talouskeskukset ovat yksikseen tai ryhmissä pienten peltoalueiden yhteydessä yleensä vaarojen laeilla. Asutusmaantieteellisistä kylätyypeistä sitä vastaa vaarakylä. 

Vaarakyliä on muun muassa Pohjois-Savossa, Pohjois-Karjalassa ja Kainuussa, jotka ovat osa Vaara-Suomea. Näistä Pohjois-Karjalan vaarakylät on määritelty yhdeksi Suomen kansallismaisemista. Pohjois-Karjala on paikoittain hyvin autiota seutua ja vaarakylät voivat olla asukasluvultaan ja pinta-alaltaan hyvin pieniä. 

Myös Vaara-Suomen ulkopuolella asutustyyppiä esiintyy paikoin. Tällöin siitä käytetään nimitystä mäkiasutus. Eräs mäkiasutuksen alue eteläisessä Suomessa on Tammelan ylänkö, ja mäkiasutusta esiintyy myös esimerkiksi Etelä-Pohjanmaan Lehtimäellä ja Pyhännän Tavastkengässä Suomenselällä.

Vaarakyliä
 Öllölä, Joensuun Tuupovaaran pitäjä
 Kovero, , Joensuun Tuupovaaran pitäjä
 Hattuvaara, Ilomantsi
 Mäkikylät, Ilomantsi
 Kontioniemi, Kontiolahti
 Ahmovaara, Juuka
 Mujejärvi, Nurmes
 Maanselkä, Sotkamon ja Nurmeksen Valtimon pitäjä
 Selkie, Kontiolahti

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Suomen maisemat ja kulttuuriympäristöt
Pohjois-Karjala
Savo
Tšara (joki)

Tšara () on Oljokman sivujoki Taka-Baikalian aluepiirissä, Irkutskin alueella ja Sahan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 851 kilometriä ja valuma-alue 87 600 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 900 kuutiometriä sekunnissa.  

Tšara saa alkunsa Kodar-harjanteen etelärinteeltä, virtaa Tšaran kattilalaaksossa ja läpäisee Kodar-harjanteen muodostaen koskia. Tärkeimmät sivujoet ovat Žuja ja Tokko. Joki on liikennöintikelpoinen 416 kilometrin matkalla. 

Joen varrella sijaitsee Tšaran kylä ja Novaja Tšaran taajama. Yläjuoksun ohittaa Baikalin–Amurin rautatie.

Katso myös 
 tšaroiitti

Lähteet

Irkutskin alueen joet
Lenan vesistö
Sahan tasavallan joet
Taka-Baikalian aluepiirin joet
Romed Baumann

Romed Baumann (s. 14. tammikuuta 1986 St. Johann in Tirol, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän siirtyi edustamaan Saksaa vuonna 2019. 

Baumann saavutti junioreiden MM-kilpailuissa kultaa syöksylaskussa 2004 sekä hopeaa pujottelussa ja syöksylaskussa 2006. Aikuisten MM-kilpailuissa hän on sijoittunut alppiyhdistetyssä seitsemänneksi Åressa 2007 ja kahdeksanneksi Val d'Isère'ssä 2009. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli supersuurpujottelussa kuudes, syöksylaskussa neljäs, suurpujottelussa 11:s ja otti hopeaa joukkuekilpailussa. Schladmingissa 2013 hän sai pronssia superalppiyhdistetyssä ja sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi. Hän oli alppiyhdistetyssä neljästoista Sotšin olympialaisissa 2014, neljäs Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015, kahdestoista Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 ja neljästoista Åren MM-kilpailuissa 2019. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa supersuurpujottelusta. Syöksylaskussa hän oli neljästoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi.

Baumann kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2004. Ensimmäisen palkintokorokesijansa hän sai oltuaan toinen Reiteralmin superyhdistetyssä joulukuussa 2006. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti samassa lajissa Sestrieressä helmikuussa 2009. Alppiyhdistetyn maailmancupissa hän sijoittui kaudella 2008–2009 kolmanneksi. Joulukuussa 2009 hän oli kolmas Val d'Isère'n yhdistetyn kilpailussa. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui kolmanneksi Lake Louisen supersuurpujottelussa, toiseksi Val Gardenan syöksylaskussa ja kolmanneksi Kitzbühelin alppiyhdistetyn kilpailussa. Kaudella 2011–2012 hän oli toinen Kitzbühelin syöksylaskussa. Chamonix'ssa hän voitti superyhdistetyn ja oli toinen syöksylaskussa. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2014–2015 hän oli toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa.

Baumann voitti syöksylaskun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kaudella 2005–2006. Hän on voittanut Itävallan mestaruuden suurpujottelussa 2007 ja 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Paul Van Himst

Paul Van Himst (s. 2. lokakuuta 1943) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän on yksi Belgian kaikkien aikojen parhaista pelaajista ja valittiin uransa aikana neljästi Belgian liigan parhaaksi pelaajaksi. Marraskuussa 2003 hänet nimettiin Belgian parhaaksi pelaajaksi 50 viimeisen vuoden ajalta.

Ura pelaajana

Van Himst aloitti uransa RSC Anderlechtissa vuonna 1959 ja pelasi seurassa kaikkiaan 16 kautta. Hän voitti näinä vuosinaan kahdeksan Belgian mestaruutta ja neljä cup-mestaruutta. Hän jätti seuran vuonna 1975, eli juuri ennen historiallista Cup-voittajien Cupin mestaruuteen päättynyttä kautta. Hän pelasi tämän jälkeen RWD Molembeekissa ja kakkosdivisioonassa K.S.C. Eendracht Aalstissa kunnes lopetti uransa vuonna 1977.

Belgian maajoukkueessa Van Himst esiintyi vuosina 1960–1974 kaikkiaan 81 A-maaottelussa ja teki 30 maalia. Hän oli pitkään yhdessä Bernard Voorhoofin kanssa eniten maaleja Belgian maajoukkueessa tehnyt pelaaja. Romelu Lukaku ohitti heidät maalintekijätilastossa marraskuussa 2017. Van Himst edusti Punaisia paholaisia MM-kisoissa 1970 ja oli mukana myös EM-hopeaa 1972 voittaneessa joukkueessa.

Meriitit pelaajana

 Belgian mestaruus (8): 1962, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1972, 1974
 Belgian Cup (4): 1965, 1972, 1973, 1975
 EM-hopeaa: 1972
 MM-1.kierros: 1970
 Belgian vuoden paras pelaaja (4): 1960, 1961, 1965, 1974
 Belgian liigan paras maalintekijä (3): 1963/64, 1965/66, 1967/68

Ura valmentajana

Valmennusuransa Van Himst aloitti rakkaassa seurassaan RSC Anderlechtissa kesken kauden 1982/83. Hänen johdollaan RSC eteni UEFA Cupin loppuotteluun, jossa kukisti Sven-Göran Erikssonin luotsaaman SL Benfican 1–0.  Liigassa Van Himst johdatti RSC:n mestariksi kaudella 1984/85, mutta sai potkut kesken seuraavan kauden.

RSC-pestinsä jälkeen Van Himst luotsasi RWD Molembeekia, kunnes nousi vuonna 1991  Belgian maajoukkuevalmentajaksi. Hänen johdollaan maajoukkue selviytyi MM-kisoihin 1994. Lopputurnauksessa Punaiset paholaiset etenivät toiselle kierrokselle, jossa taipuivat tiukan taistelun jälkeen Saksalle 3–2. Kun maajoukkue jäi rannalle EM-kisoista 1996 sai Van Himst potkut huhtikuussa 1996.

Meriitit valmentajana

 UEFA Cup: 1983
 Belgian mestaruus: 1985
 Belgian Supercup: 1985
 MM-2.kierros: 1994
 Belgian vuoden valmentaja: 1983

Lähteet

Aiheesta muualla

 CV

Belgialaiset jalkapallovalmentajat
Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Vylgort

Vylgort (komiksi ja venäjäksi Выльгорт) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Syktyvkarin lounaispuolella seitsemän kilometrin päässä tasavallan pääkaupungista. Kylä on Syktyvdinin piirin keskus. Asukkaita on 11 200 henkeä (vuonna 2002).

Vylgort mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1568. Sen nimi perustuu komin sanaan vyl’gort ’uusitalo’. Ensimmäisten asukkaiden uskotaan olleen Šoškasta siirtyneitä komeja. 1600-luvulla osa asukkaista muutti nälänhädän takia Kaman seudulle ja Siperiaan. Vuonna 1693 rakennettiin Herran temppeliin tuomisen kirkko. Lähistön pikku kylät sulautuivat Vylgortiin, joka oli Ust-Sysolskin ja Jarenskin jälkeen alueen suurin asutuskeskus.

Vuonna 1846 kylään perustettiin kirkkokoulu ja seuraavana vuonna rakennettiin uusi kivikirkko (nykyään raunioina). Vuonna 1870 avattiin zemstvon poikakoulu ja vuonna 1887 tyttökoulu. Vuonna 1896 perustettiin kansankirjasto. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä, käsityöammatteja tai kävivät muualla ansiotöissä. Vuonna 1935 Vylgortista tuli Syktyvdinin piirin keskus.

Seudun pääelinkeinot ovat maa- ja metsätalous. Vylgortissa toimii suurkanala, metsänhoitoalueen konttori, huopatehdas ja huonekalutehdas.

Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, maatalousteknikumi, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, piirisairaala ja poliklinikka. Vuonna 1912 pystytetyssä puurakennuksessa toimii museo. Vuonna 1998 avattiin uusi pyhän Nikolaoksen kirkko. Vuonna 2008 kylässä avattiin Kansallinen käsityötaitokeskus (Zaran).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Syktyvdinin piirin sivusto  

Syktyvdinin piiri
Komin tasavallan kylät ja taajamat
Kurkunpään syöpä

Kurkunpään syöpä on kurkunpäästä lähtevä syöpätauti, jonka keskeisimmät riskitekijät ovat tupakointi ja alkoholin käyttö. Taudin tärkein oire on pitkään kestävä äänen käheys. Myöhemmässä vaiheessa potilas saattaa kärsiä palan tunteesta kurkusta, nielemiskivusta ja veriysköksistä. Kasvaessaan syöpä voi johtaa hengitystietukoksiin ja hengenahdistukseen. Sairastuneen kaulalla voi tuntua patti, jos tauti on levinnyt kaulan imusolmukkeisiin.

Kurkunpään syöpää todetaan Suomessa vuosittain toistasataa tapausta. Useampi kuin yhdeksän kymmenestä potilaasta on miehiä. Taudin hoidossa voidaan turvautua sädehoitoon tai leikkaukseen. Potilaan kurkunpää voidaan joutua poistamaan kokonaan; tämän jälkeen puhumisen mahdollistaa puheproteesi tai röyhtäyspuhe. Taudin viisivuotiseloonjäämisennuste on pienen kasvaimen kohdalla 80–90 prosenttia ja kookkaan kasvaimen kohdalla 40–60 prosenttia. 

Kurkku- ja suusyöpiin sairastuneiden ja heidän läheistensä tueksi on perustettu Suomen Kurkku- ja Suusyöpäyhdistys, joka kuuluu Syöpäjärjestöihin.

Lähteet 
 Terveyskirjasto: Kurkunpään syöpä

Aiheesta muualla 
 Suomen Kurkku- ja Suusyöpäyhdistys ry

Syöpätaudit
Hengityselinten sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit