joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Viola Westling

Viola Maria Cecilia Westling (s. 27. marraskuuta 1999 Turku) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 800 metrin juoksu. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa. Vuosina 2018–2021 Westlingiä valmensi Ari Paunonen ja sen jälkeen Eero Kytölä.

Westling on saavuttanut Kalevan kisoissa 800 metrin juoksussa hopeaa Turussa 2020 ja Tampereella 2021 sekä pronssia Lappeenrannassa 2019 ja Joensuussa 2022. Hän sijoittui 2019 lisäksi viidenneksi 400 metrillä. Kalevan kisoissa 2017 hän juoksi 400 metrin aitojen ja Kalevan kisoissa 2018 aidattoman 400 metrin loppukilpailussa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuonna 2018 ja pronssia vuonna 2017, 4 000 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022 ja pronssia 2020 sekä 4 × 1 500 metrin sekaviestissä kultaa 2022. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 800 metrillä hopeaa 2022.

Westlingillä on hallussaan 22-vuotiaiden Suomen ennätys 600 metrillä ajalla 1.30,34.

Westlingin ennätys 400 metrin aidoissa on 59,85, 400 metrillä 55,85, 800 metrillä 2.03,81 ja 1 500 metrillä 4.19,31.

Lähteet 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Mestari Cheng

Mestari Cheng on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut romanttinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Mika Kaurismäki. Elokuvan pääosissa ovat Anna-Maija Tuokko, Chu Pak Hong, Kari Väänänen, Lucas Hsuan ja Vesa-Matti Loiri. Se kertoo kiinalaisesta mestarikokki Chengistä (Hong), joka tulee lappilaiseen syrjäkylään poikansa kanssa. Chengin keitokset mullistavat kyläläisten elämän ja kokin ruoilla kyläläisten vaivat verenpaineesta kuukautiskipuihin helpottavat. Elokuvassa sivutaan myös lapsettomuutta ja puolison menetystä.

Mestari Cheng sai ensi-iltansa Suomessa 27. syyskuuta 2019 ja Kiinassa tammikuussa 2020.

Rooleissa

Tuotanto
Elokuvan 2,9 miljoonan budjetista on kolmasosa Kiinasta. Elokuvaa kuvattiin kuusi viikkoa kesällä 2018 Raattamassa (Kittilä), Sodankylässä ja Kiinassa.

Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 27. syyskuuta 2019 ja se sai Kiinan ensi-iltansa tammikuussa 2020 kiinalaisten uutenavuotena.

Elokuva voitti syksyllä 2019 Lyypekin Nordische Filmtage -festivaaleilla yleisöpalkinnon ja sai peräti 93 prosenttia äänistä, joka on festivaalin historian ennätys.

Elokuva myytiin useisiin maihin. Se sai Saksassa ensi-iltansa 30. heinäkuuta 2020 146 elokuvateatterissa saaden suuren yleisömenestyksen. Samana päivänä oli elokuvan ensi-ilta myös Itävallassa. Seuraavaksi elokuva tuli teattereihin 20. elokuuta 2020 Sveitsissä ja syksyllä Isossa-Britanniassa ja Japanissa.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Mika Kaurismäen ohjaamat elokuvat
Kiinalaiset elokuvat
Ferdinand Hiller

Ferdinand Hiller (24. lokakuuta 1811 Frankfurt am Main – 11. toukokuuta 1885 Köln) oli saksalainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja musiikkiaiheisten kirjoitusten laatija.

Elämä 
Hiller oli varakkaan juutalaisen liikemies Justus Hillerin ja tämän vaimon Regine o.s. Sichelin poika. Hän teki konserttidebyyttinsä 10-vuotiaana, muutti vuonna 1825 Weimariin ja sai siellä lisää musiikin opetusta Johann Nepomuk Hummelilta. Lokakuussa 1828 hän lähti Pariisiin, jonka salonkeihin pääsi suosituksillaan esiintymään. Hän tutustui muusikoihin ja kirjailijoihin, pääsi Luigi Cherubinin suojatiksi, tapasi Giacomo Meyerbeerin, Gioacchino Rossinin, Friedrich Kalkbrennerin sekä Hector Berliozin ja muodosti läheiset ystävyyssuhteet Franz Lisztin ja Frédéric Chopinin kanssa. Hänen taloudellinen tilanteensa mahdollisti täyden omistautumisen säveltämiselle, konsertoimiselle ja opettamiselle.

Vuonna 1836 Hiller palasi Frankfurtiin ja toimi vuoden ajan Cäcilienvereinin johtajana. Seuraavat viisi vuotta hän vietti jälleen ulkomailla, enimmäkseen Italiassa. Hänen oopperansa Romilde ei Milanossa ollut menestys, mutta Leipzigissä hän sai suosiota oratoriollaan Die Zerstörung Jerusalems (Op. 24). Hän myös johti Leipzigissä Gewandhausin konsertteja vuonna 1843 Felix Mendelssohnin sijaisena. Seuraavana vuonna Hiller asettui nuoren vaimonsa kanssa Dresdeniin. Hänen suunnitelmansa tilauskonserttisarjan luomisessa kapellimestarina epäonnistui, kuten myös hänen oopperansa Traum in der Christnacht (1845) ja Konradin (1847).

Vuonna 1847 Hiller otti vastaan kapellimestarin paikan Düsseldorfissa, jossa hän myös aktivoitui kaupungin politiikassa. Vuodesta 1850 lähtien hänen taiteellisen toimintansa keskuksena oli Köln, johon hän meni uuden nimityksen johdosta. Hän onnistui hankkimaan mainetta itse perustamalleen orkesterille ja sai Kölnin konservatoriolle tunnettavuutta sen johtajan asemassa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Max Bruch, Friedrich Gernsheim ja Engelbert Humperdinck. Hillerin lukuisat artikkelit keskittyvät lähinnä musiikkielämään ja -persooniin. Pianistina hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa ja saavutti arvostusta muiden muassa Johann Sebastian Bachin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin teosten tulkinnoillaan, joiden ohella hän esitti omia sävellyksiään. Talvella 1852 hän vieraili jälleen Pariisissa johtamassa italialaista oopperaa.

Työ säveltäjänä 
Hiller jätti jälkeensä lukuisten kirjoitustensa ohella yli kaksisataa musiikkiteosta. Hän pitikin itseään ensisijaisesti säveltäjänä. Hän kuitenkin oli musiikin suhteen ajalleen konservatiivinen eikä siksi menestynyt. Huomattava osa Hillerin tuotannosta koostuu pianomusiikista. Eniten kiinnostusta herättivät soolopianolle sävelletyt Rhythmische Studien (op. 52) ja Ghazèles (op. 54). Soolopianoteosten ohella hän sävelsi piano-osuuden sisältänyttä kamarimusiikkia sekä teoksia pianolle ja orkesterille, kuten kolme konserttoa (opukset 5, 69 ja 170) ja Konzertstückin (op. 113).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: Ferdinand Hiller: nuotteja

Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset pianistit
Oopperasäveltäjät
Vuonna 1811 syntyneet
Vuonna 1885 kuolleet
Henri Cassini

Alexandre Henri Gabriel de Cassini (9. toukokuuta 1781 Pariisi, Ranska – 1832) oli ranskalainen kasvitieteilijä, joka nimesi suuren määrän asterikasvien heimon (Asteraceae) kasveja.

Cassini syntyi kuuluisaan tähtitieteilijöiden sukuun. Kuuluisa tähtitieteilijä Giovanni Domenico Cassini, joka muun muassa määritti Jupiterin, Marsin ja Venuksen pyörähdysajat, oli hänen esi-isänsä neljännessä polvessa. Henri Cassini oli viidettä sukupolvea Cassineissa, ja hänestä käytettiin joskus sen vuoksi nimeä Cassini V. Hän ei jatkanut sukunsa työtä tähtitieteen parissa vaan ryhtyi lakimieheksi. Kasvitiede oli hänelle vain harrastus, mikä oli tuohon aikaan tavallista.

Cassini meni naimisiin serkkunsa kanssa, mutta avioliitto oli lapseton. Cassini kuoli koleraan viisikymmenvuotiaana vuonna 1832. Hän jäi sukunsa viimeiseksi Cassiniksi. Hänen isänsä eli vielä kolmetoista vuotta hänen jälkeensä.

Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä Cass.

Lähteet 

Ranskalaiset kasvitieteilijät
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1781 syntyneet
Vuonna 1832 kuolleet
PostScript Type 1

PostScript Type 1 tai lyhyemmin Type 1 on fonttien eli digitaalisten kirjaintyyppien standardi. Se julkaistiin vuonna 1984, yhdessä PostScript-sivunkuvauskielen ja Apple LaserWriter -kirjoittimen kanssa. Sen vuoksi standardia kutsutaan usein pidemmällä nimellä PostScript Type 1, vaikka Type 1 -fontteja on voinut tulostaa jo 1990-luvun alusta myös muilla kuin PostScript-laitteilla.

Type 1 -standardi oli aikoinaan vallankumouksellinen, mutta siinä on lukuisia rajoitteita, muun muassa se, etteivät samat fonttitiedot toimi kaikissa käyttöjärjestelmissä. Type 1 -standardin onkin sittemmin syrjäyttänyt vuonna 1997 julkaistu, monin tavoin kehittyneempi OpenType.

Postscript Type 1 -standardin ominaisuuksia 
Type 1 -fonteissa voi olla vain 256 merkkiä.
Type 1 -fontit eivät ole laite- tai käyttöjärjestelmäriippumattomia. Eri laitteille tehtyjen fonttien muuntaminen toisille sopivaksi on hankalaa. 
Fontin tiedot on tallennettu useaan erilliseen tiedostoon.
Fonttitiedostojen nimet ovat yleensä DOS-käyttöjärjestelmän vuoksi vain 8 merkkiä pitkiä ja siksi usein vaikeaselkoisia.

Lähteet 

Typografia
Bovški sir

Bovški sir on slovenialainen lampaanmaidosta valmistettava juusto.

Bovški sir-juustoa on perinteisesti valmistettu Bovecin kaupungin ympäristössä Slovenian luoteisosassa. Ensimmäinen maininta juustosta historiallisissa lähteissä on juustojen hinnastosta italialaisesta Udinen kaupungista vuodelta 1756. Nykyisin juustolla on Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys.

Bovški sir valmistetaan Bovška Ovca-rotuisten lampaiden maidosta. Säännökset sallivat viidenneksen maidosta olevan lehmän- tai vuohenmaitoa. Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 35–36°C lämpötilaan, jolloin siihen lisätään juoksute. Juustomassa pilkotaan ja puristetaan käsin. Lopputulos pilkotaan vielä kuparilangalla, jonka jälkeen juusto muotitetaan. Muutaman tunnin puristamisen jälkeen juusto suolataan joko kuivana, tai suolaliemessä. Juusto kypsyy vähintään kaksi kuukautta, tai jopa kaksi vuotta.

Valmiilla juustolla on sileä ja harmaa tai ruskea kuori. Juuston sisältö on harmaata tai vaalean keltaista.

Lähteet

Slovenialaiset juustot
Lampaanmaitojuustot
Pyörätuolikoripallo kesäparalympialaisissa 2020

Pyörätuolikoripallossa kilpailtiin Tokion paralympialaisissa 2020 16. kertaa. Ottelut pelattiin Musashino Forest Sport Plazalla 25. elokuuta – 5. syyskuuta 2021. Pyörätuolikoripallossa pelattiin miesten ja naisten turnaus. Miesten turnaukseen osallistui 12 ja naisten 10 joukkuetta. Yhteensä paralympialaisiin osallistui 264 koripalloilijaa. Miesten turnauksen voitti Yhdysvallat ja naisten Alankomaat.

Karsinnat
Isäntämaa Japanille myönnettiin automaattisesti paikat paralympialaisiin kummankin sukupuolen turnauksiin. Muut joukkueet määritettiin alueellisten mestaruusturnausten kautta. Mestaruusturnaukset pelattiin vuonna 2019. Euroopasta turnauksiin pääsi neljä, Afrikasta yksi, Amerikasta miehillä kolme ja naisilla kaksi sekä Aasiasta/Oseaniasta miehillä kolme ja naisilla kaksi joukkuetta.

Turnaukset

Lähteet

Kesäparalympialaiset 2020
Decades (Nightwishin albumi)

Decades: an Archive of songs - 1996-2015 on Nightwishin 20-vuotisjuhlakokoelma, joka julkaistiin maaliskuussa  2018. Levyllä ovat mukana kaikki yhtyeen jäsenet perustajajäsenistä asti. Albumissa on kaikki Nightwishin suosituimmat kappaleet vuodesta 1996 alkaen aina vuoteen 2015 asti. Levyllä on 22 kappaletta, joista kappaleet 11–22 on julkaistu Suomessa Spinefarm-levymerkillä. Albumi ei sisällä kiertuekappaleita. Kun yhtye oli samannimisellä kiertueella, ei heillä ollut Sami Vänskää, Jukka Nevalaista, Anette Olzonia tai Tarja Turusta mukana. Albumin julkaisuformaatit olivat tupla-CD, äänikirja, digipak ja kolmen LP-levyn pakkaus. Se menestyi hyvin Euroopassa, ja Yhdysvalloissa se saavutti sijan 24 Billboard Top Current Albums -listalla.

Kappaleluettelo

Kokoelma 
Levy 1:
  
  
  
  
  
  
  
  
  

Levy 2:

Kiertue 
 Dark Chest of Wonders
 Wish I Had an Angel
 10th Man Down
 Come Cover Me
 Gethsemane
 Élan
 Sacrament of Wilderness
 Dead Boy's Poem
 Elvenjig Elvenpath
 I Want My Tears Back
 Last Ride of the Day
 The Carpenter
 Wishmaster (mukana Netta Skog)
 The Kinslayer
 Devil & the Deep Dark Ocean
 Nemo
 Slaying the Dreamer The Greatest Show on Earth (Chapter I: Four Point Six; Chapter II: Life; Chapter III: The Toolmaker)
 Ghost Love Score
 The Greatest Show on Earth (Chapter IV: The Understanding; Chapter V: Sea-Worn Driftwood)

Albumin mukana toimitettiin esite Tuomas Holopaisen ja Johanna Kurkelan toisesta yhtyeestä nimeltä Auri, jossa Troy Donockley on mukana.

Kokoelman albumit Tarja Turusen ja Sami Vänskän ajalta:
Oceanborn 
Wishmaster

Tarja Turusen ajalta:
Angels Fall First Century Child
,Once

Anette Olzonin ja Troy Donockleyn ajalta:
Dark Passion play
Imaginerium
Showtime storytime (Ei esitteessä)
Floor Jansenin ajalta:
Endless Forms Most Beautiful

Lähteet 

Nightwishin albumit
Vuoden 2018 kokoelma-albumit
Stronger Than Ever

Stronger Than Ever on saksalaisen Heavy Metal-yhtye Grave Diggerin neljäs albumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 1986.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Chris Boltendahl - laulu
 Uwe Lulis - kitarat
 C.F. Frank - basso
 Albert Eckardt - rummut
 Bodo Schopf – rumpuohjelmointi
 Matthias Ulmer - kosketinsoitin
 Armin Sabol – Kitara kappaleessa ”Stand Up and Rock”

Aiheesta muualla 
 Stronger Than Ever discogs.com -sivustolla

Vuoden 1986 albumit
Grave Diggerin albumit
Ursus Factory

Ursus Factory on Jussi Pelkosen ja Aleksi Ripatin vuonna 2013 muodostama garagerock-duo. Yhtyettä on tituleerattu mm. Suomen tärkeimmäksi rockyhtyeeksi.

Taustaa
Pelkonen ja Ripatti tapasivat oltuaan katusoittojameissa. He alkoivat tapailla erinäisissä illanvietoissa, ja pian idea yhtyeestä oli syntynyt. Myöhemmin Pelkonen ja Ripatti pakkasivat mukaansa sähkökitaran, pienen vahvistimen ja lasten rumpusetin, ja lähtivät kiertämään Itä-Eurooppaa, soittaen kaduilla noin kolmen viikon ajan. Yhteen nimi juontuu Puolassa olleesta hylätystä tehtaasta, missä valmistettiin Ursus-merkkisiä traktoreita.

Diskografia

Studioalbumit 

 Älä lopeta uskomista rakkauteen baby (2017)
 Pinkki pilvi (2019)
 Onnellinen sukupolvi (2021)

EP:t 

 Virhe EP (2015)
 Juhlat (2016)
 A Great Heart (2020)

Singlet 
Oot pomo (2017)
Don't Stop Believin'  (2017)
Eksistentiaalinen biisi (2018)
ANO (mitä kummaa) (2018)
Sydän on suuri (2019)
 Enneunia (2020)
Tytär radiojuontajan (2020)
Mitä mies mitä äijä (2021)
Mimosa (2021)
Perintö (2022)

Lähteet

Suomalaiset rockyhtyeet
Niin paljon kuuluu rakkauteen (albumi)

Niin paljon kuuluu rakkauteen on Matti Siitosen eli Fredin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1972. Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän. Albumi oli Suomen kymmenen eniten myydyn albumin listalla elokuusta 1972 toukokuuhun 1973, ja se oli tilaston ensimmäisenä marraskuussa 1972 sekä tammi-, helmi- ja maaliskuussa 1973. Joulukuussa 1972 sen syrjäytti tilapäisesti Uriah Heepin albumi The Magician's Birthday.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Muuta 
Niin paljon kuuluu rakkauteen on yksi harvoista suomalaisista albumeista, joka on julkaistu myös 8-raitana.

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 1972 albumit
Fredin albumit
Rakkauden sinfonia

Rakkaudem sinfonia on Matti Siitosen eli Fredin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1973. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Lähteet 

Vuoden 1973 albumit
Fredin albumit
Jeune Afrique

Jeune Afrique on ranskankielinen panafrikkalainen viikoittain ilmestyvä uutisaikakauslehti. Se on perustettu 1960 Tunisissa ja se on sen jälkeen ilmestynyt Pariisissa. Se on luetuin panafrikkalainen aikakauslehti. Vuonna 2014 sen levikki oli 53 475. Se on julkaissut vuodesta 1967 myös kirjoja nimellä Les Éditions du Jaguar.

Vuodesta 2000 Jeune Afrique on julkaissut myös uutisverkkosivustoa.

Historia ja profiili
Jeune Afriquen perustivat Tunisissa 17. lokakuuta 1960 Béchir Ben Yahmed ja toinen tunisialainen intellektuelli. Viikkolehden perustajat muuttivat Pariisiin presidentti Habib Bourgiban kauden ankaran sensuurin vuoksi. Lehden aihepiirejä ovat Afrikan poliittiset, taloudelliset ja kulttuuriset kysymykset, ja paino on ranskankielisessä Afrikassa ja Maghrebissa.

Vuodesta 2000 (numero 2040) alkuvuoteen 2006 (numero 2354) lehti ilmestyi nimellä Jeune Afrique/l’intelligent.

Jeune Afriquea julkaisee Groupe Jeune Afrique, joka julkaisee myös kuukausittain ilmestyvää ranskankielistä lifestylelehteä Afrique Magazine, kaksi kertaa kuussa ilmestyvää ranskankielistä lehteä La Revue ja englanninkielistä kuukausilehteä The Africa Report.

Lehden Pariisin-toimitukseen on hyökätty kahdesti, ensin vuonna 1986 ja toisen kerran tammikuussa 1987. Jälkimmäisestä hyökkäyksestä otti vastuun ranskalainen nationalisti Charles Martel.

Lehti ilmestyy myös Tunisian-painoksena, joka on lakkautettu monta kertaa, kun se on julkaissut maata koskevia arkaluontoisia uutisia. Esimerkiksi heinäkuusta 1984 tammikuuhun 1985 se oli kielletty Tunisiassa. Kesäkuussa 1989 lehti kiellettiin myös Marokossa. Siihen aikaan sen levikki oli Tunisiassa 13 000.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jeune Afrique 
 Overview and circulation figures , 

Tunisia
Ranskalaiset aikakauslehdet
Montségur

Montségur on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 46 kilometriä Pamiersin kaupungista kaakkoon.

Montségur on vuoristokylä Pyreneiden vuoristossa. Kylä on rakennettu linnan, Château de Montségurin ympärille, ja se oli Ariègen kataarien linnoitus ja marttyyrikylä. Kataarit levittäytyivät Occitanien alueelle 1100-luvulla. Paavi käynnisti ristiretken kerettiläisiä vastaan vuonna 1208. Vuonna 1243 ristiretkeläiset saapuivat Montséguriin piirittäen linnan. Vaikka piirittäjiä oli 6 000 ja puolustajia vain 500, kesti piiritys lähes vuoden. Maaliskuussa 1244 kataarit antautuivat. Kataareista 225 pysyi uskossaan, ja heidät poltettiin elävänä linnan juurella. Montségurin linnan rauniot ovat avoinna vierailijoille, ja museo kertoo heidän historiastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ariègen kunnat
Joulu, joulu on taas

Joulu, joulu on taas on Matti Siitosen eli Fredin yhdeksäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1977.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli 

Vuoden 1977 joulualbumit
Fredin albumit
Suomalaiset joulualbumit
Kummeli (6. tuotantokausi)

Kummelin 6. tuotantokausi esitettiin vuodenvaihteessa 1999-2000. Uuden kauden pääosissa nähtiin tuttu Kummeli-kolmikko: Timo Kahilainen, Heikki Silvennoinen ja Heikki Hela. Olli Keskinen palasi tulkitsemaan Eero Kakkoa juontajana. Kauden studio-orkesterina nähtiin George Bensson. Kyseisellä kaudella oli myös studioyleisö. Sarjan sivuosissa nähtiin Heikki Vihinen ja Mari Turunen. Jaksojen lopussa oli yleisöäänestys, jossa vakioyleisö (Hela, Kahilainen ja Silvennoinen) nosti aina punaista korttia.

Sketsit 

 Kouhia ja työmiehet
 Satu ja Tuija
 Kinnulan veljekset
 Ullan pullat
 Isä ja poika
 Pääministeri

Työryhmä 

 Tuotanto: Yle Viihdeohjelmat yhteistyössä Porkkana Ryhmä Oy
 Tilaaja: Yle TV2

Kummeli-tuotantokaudet
Keihäsmatkat (televisiosarja)

Keihäsmatkat on suomalainen draamasarja, joka julkaistiin Nelosen suoratoistopalvelu Ruudussa keväällä 2020. Sarja kertoo 1960- ja 1970-luvuilla toimineesta Keihäsmatkat-matkatoimistosta ja sen perustajasta Kalevi Keihäsestä. Keihästä sarjassa esittää Janne Kataja. Sarjan tapahtumat alkavat vuodesta 1972, jolloin Keihänen oli juuri hankkinut kaksi lentokonetta ja perustanut oman Spear Air -lentoyhtiönsä.

Keihäsmatkojen kuvaukset aloitettiin heinä–elokuun vaihteessa 2019 ja se kuvattiin syksyn 2019 aikana Suomessa ja Turkissa.

Keihäsmatkat -sarjan esittäminen televisiossa suututti Keihäsen perheen, joka pitää sarjaa loukkaavana häntä kohtaan. Perikunta on pyytänyt, ettei sarjaa esitettäisi televisiossa ja harkitsee lehtitietojen mukaan oikeustoimia tuotantoyhtiötä vastaan.

Rooleissa

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Suomalaiset draamasarjat
Ruutu-alkuperäissarjat
Christen Smith

Christen Smith (1785 Drammen, Norja – 1816, Kongo) oli norjalainen lääkäri ja kasvitieteilijä.

Smith syntyi Drammenissa joka on lähellä Osloa Norjassa. Norja kuului tuohon aikaan Tanskaan. Hän opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa. Hänet nimitettiin kasvitieteen ja maatalouden professoriksi Christianian yliopistossa (nykyisin Oslon yliopisto) vuonna 1814. Samana vuonna hän sai perinnön joka turvin hän saattoi matkustella.

Smith matkusti Lontooseen jossa tapasi Joseph Banksin joka opasti häntä kasvien keräämisessä. Hän tapasi myös saksalaisen geologin Christian Leopold von Buchin jonka kanssa hän suunnitteli tutkimusmatkan Makaronesiaan. He matkustivat Kanariansaarille Madeiran kautta vuonna 1815. Smith vastasi tuollon Osloon vuonna 1814 perustetusta Oslon kasviteteellisestä puutarhasta. Hän keräsi matkan aikana siemeniä sekä kasvinäytteitä joista kuvattiin tieteelle uusia lajeja.

Viimeisen kerran Smith lähti matkalle vuonna 1816 jolloin hän otti osaa James Hingston Tuckeyn johdolla tehtyyn tutkimusmatkaan Kongoon. Matkalla oli mukana Banksin puutarhuri David Lockhart. Suurin osa retkikuntaa, Smith mukaan lukien, kuoli retkikunnan aikana. Lockhart sai tuotua kasvinäytteet Lontooseen Banksille. Ne liitettiin myöhemmin vuonna 1827 British Museumin kokoelmiin.

Smithistä käytetään tieteellisen nimen perään liittettävää auktorilyhenettä C.Sm.

Lähteet 

Kasvitieteilijät
Vuonna 1785 syntyneet
Vuonna 1816 kuolleet
Merisoulo

Merisoulo (Catapodium marinum) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, soulojen (Catapodium) sukuun kuuluva kasvilaji. Merisoulo on yksivuotinen sekä matalakasvuinen laji, joka kasvaa keskimäärin noin 25 cm korkeaksi.

Merisoulo kasvaa meren äärellä olevilla alavilla ja kuivilla kasvupaikoilla, kuten kallioilla, maavalleilla ja hiekkadyyneillä. Lajia on tavattu myös kauempana rannikosta suolattujen teiden varsilta. Lajia tavataan luonnonvaraisena Länsi-Euroopassa Atlantin valtameren rannikoilla sekä kaikkialla Välimeren rannikoilla.

Lähteet 

Heinäkasvit
Raimo Ristilä

Raimo Kaarlo Antero Ristilä (s. 1946 Seinäjoen maalaiskunta) on seinäjokelainen kunnallisneuvos sekä monipuolinen kunnallis- ja järjestötoimija. 

Työuransa Ristilä aloitti nuorukaisena rakennustyömailla ja myöhemmin hän palveli viiden vuoden ajan Valtion Rautateillä mm. asemamiehenä. Poliisina hän aloitti vuonna 1972 toimien ensin 10 vuoden ajan Liikkuvassa Poliisissa ja vuodesta 1983 lähtien Seinäjoen poliisilaitoksella. Hän jäi eläkkeelle ylikonstaapelina vuonna 2004.

Ristilällä on laaja kokemus kunnallishallinnosta ja kuntien välisestä yhteistyöstä. Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen hän on ollut yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 lähtien. Hän on myös istunut kaupunginhallituksen pöydän ääressä yhtäjaksoisesti samasta vuodesta lähtien joko hallituksen puheenjohtajana, jäsenenä tai valtuuston puheenjohtajana. Mikäli valtuustokausi jatkuu normaalisti, hänelle kertyy vaikuttajan vuosia kaupunginhallituksen pöydän ääressä peräti 28.

Kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen puheenjohtajuuden lisäksi Ristilä on toiminut kymmenissä muissa Seinäjoen kaupungin luottamustehtävissä. 

Ristilällä on mittava kokemus myös kuntien yhteistoiminnasta mm. Etelä-Pohjanmaan maakuntavaltuutettuna, Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin valtuutettuna ja valtuuston puheenjohtajana, Seinäjoen seudun terveysyhtymän hallituksen puheenjohtajana sekä E-P:n aluepelastuslaitoksen johtokunnan puheenjohtajana.

Tasavallan Presidentti myönsi Ristilälle kunnallisneuvoksen arvon vuonna 2010.

Puoluetoimintaan Ristilä on osallistunut mm. Kokoomuksen Seinäjoen kunnallisjärjestön ja Seinäjoen Kokoomuksen puheenjohtajana sekä Pohjanmaan Kokoomuksen piirivaltuutettuna. Eduskuntavaalien ehdokkaana hän oli vuoden 1999 vaaleissa.

Poliisien ammattiyhdistystoimintaan Ristilä on osallistunut mm. Suomen Poliisijärjestöjen liiton aluetoimikunnan puheenjohtajana, Seinäjoen Poliisiyhdistyksen puheenjohtajana sekä Seinäjoen poliisilaitoksen SPJL:n jäsenten luottamusmiehenä.

Ristilä on toiminut monissa liikuntaa ja kansanterveyttä tukevassa tehtävässä, kuten mm. Seinäjoen Hiihtoseuran puheenjohtajana. 

Lisäksi Ristilä on ollut aktiivinen maanpuolustustoiminnassa mm. Seinäjoen Sotilaspiirin killan puheenjohtajana ja Seinäjoen Reservin aliupseerien hallituksessa. Sotilasarvoltaan hän on reservin sotilasmestari.

Lähteet

Seinäjoen kaupunginvaltuutetut
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomalaiset poliisit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Pyörätuolitennis kesäparalympialaisissa 2020

Pyörätuolitenniksessä kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 9. kertaa. Ottelut pelataan 28. elokuuta – 5. syyskuuta 2020 Ariake Tennis Parkissa. Tenniksessä sekä naiset että miehet pelaavat yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Tämän lisäksi quad-luokassa miehet ja naiset pelaavat sekaisin yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Quad-luokkaan osallistuvat urheilijat ovat sellaisia, joilla vamma vaikuttaa vähintään kolmeen raajaan. Paralympialaisten tennikseen osallistuu 104 urheilijaa.

Karsinnat
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa miesten kilpailuihin, neljä urheilijaa naisten kilpailuihin ja kolme urheilijaa avoimiin kilpailuihin. Näin kaksinpeleihin yhdestä maasta voi tulla miesten ja naisten kilpailuissa korkeintaan kaksi joukkuetta ja avoimessa luokassa yksi joukkue. Yksi mies- ja yksi naisurheilija valitaan vuoden 2018 Aasian kisoista samoin kuin Pan-Amerikan kisoista 2019. Suurin osa urheilijoista valitaan rankigin perusteella: 40 miestä, 22 naista ja 12 quad-luokan urheilijaa. Erillisellä kutsulla paralympialaisiin pääsee 14 miestä, 8 naista ja 4 quad-luokan urheilijaa.

Aikataulu

Mitaliyhteenveto

Turnaukset

Lähteet

Kesäparalympialaiset 2020
Sven Aggesen

Sven Aggesen oli keskiaikainen tanskalainen historioitsija. Hänen vuoden 1185 jälkeen kirjoittamansa suullisiin lähteisiin perustuva teoksensa Tanskan historiasta oli ensimmäinen lajissaan. Teos Brevis historia regum Dacie on hyvin saksalaisvastainen ja tanskalaisisänmaallinen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sven Aggesens danskhed, Nomos 1:1, April 2003 

Tanskalaiset historioitsijat
1100-luvulla syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Anathon Aall

Anathon August Fredrik Aall (15. elokuuta 1867 Nyborg i Nesseby (nyk. Unjárga-Nesseby) – 9. tammikuuta 1943 Lunner, Oppland) oli norjalainen filosofi. Hän oli Kuninkaallisen Fredrikin yliopiston, nyk. Oslon yliopisto, professori 1908–1937. Aall tutki varsinkin filosofian historiaa mutta myöhemmin myös kokeellista psykologiaa ja tietoteoriaa. Hän edusti pluralistista maailmankatsomusta. Teoksessa Filosofien i Norden (1919) hän luo katsauksen myös suomalaisen filosofian kehitykseen.

Lähteet 

Norjalaiset filosofit
Norjalaiset professorit
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
Hans Aall

Hans Jacob Aall (1869–1946) oli norjalainen museonjohtaja. Hän työskenteli Trondheimin taideteollisuusmuseon perustamisen hyväksi. Hän oli museon konservaattori 1893–1894. Hänen aloitteestaan perustettiin Norsk folkemuseum, joka nykyisin sijaitsee Bygdøyssä, ja hän oli sen johtaja vuodesta 1895 ja pääjohtaja vuodesta 1904. Hän toimitti suurteosta Norske bygder (1921–1942).

Lähteet 

Museonjohtajat
Norjalaiset henkilöt
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Vilho Hiilesmaa

Vilho Hiilesmaa (10. maaliskuuta 1908 Helsinki – 10. elokuuta 1986 Porvoo) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori ja Helsingin yliopiston dosentti. Hän oli keskeinen vaikuttaja siinä, että jodia alettiin Suomessa lisätä ruokasuolaan. Näin jodin puutteesta johtuva struuma saatiin lähes häviämään Suomesta.

Hiilesmaa valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937 ja väitteli lääketieteen tohtoriksi 1948 synnyttäjien ja vastasyntyneiden kilpirauhassairauksista. Hän toimi vuoteen 1955 saakka lääkärinä Tampereella, sitten Porissa vuoteen 1962, Hämeenlinnassa vuoteen 1965 ja Kuusankoskella vuoteen 1971. Eläkevuosinaan hän piti yksityisvastaanottoa Porvoossa.

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Lisa Haydon

Elisabeth Marie ”Lisa” Haydon (s. 17. kesäkuuta 1986 Chennai, Tamil Nadu, Intia) on intialais-australialainen näyttelijä, malli ja televisiojuontaja. Hän näyttelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa.

Yksityiselämä 
Haydon syntyi Chennaissa australialaiselle äidille ja eteläintialaiselle isälle. Hänellä on seitsemän sisarusta. Haydon avioitui liikemies Dino Lalvanin kanssa lokakuussa 2016. Heille syntyi poika toukokuussa 2017.

Filmografia

Televisio

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Australialaiset näyttelijät
Australialaiset mallit
Intialaiset näyttelijät
Intialaiset mallit
Televisiojuontajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Minna Sillankorva

Minna Johanna  Sillankorva (s. 28. elokuuta 1961 Hämeenlinna) on suomalainen entinen ralliautoilija ja ralliautoilun naisten maailmanmestari vuodelta 1991.

Ennen ralliuraansa Sillankorva ajoi rekka-autoja isänsä omistamassa kuljetusliikkeessä. Uransa aikana hän kilpaili Fordilla, Mazdalla, Lancialla, Hondalla ja Peugeot'lla.

Sillankorva voitti ralliautoilun naisten cupin vuosina 1986, 1987, 1989, 1996, 1997 ja 1999.

Sillankorvan tytär Suvi Jyrkiäinen on kilpaillut kotimaassa rata-autoilun V1600-luokassa ja aloitti keväällä 2022 ralliautoilijana SM5-luokassa.

Lähteet

Suomalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Lupo-luokka

Lupo-luokka oli Italian laivaston 18 Cantieri Navali Riunitin valmistaman aluksen muodostama fregattiluokka, jonka alukset oli suunniteltu ensisijaisesti pinta-alusten välisiä taisteluita varten. Aluksia myytiin myös Perulle Carvajal-luokkana ja Venezuelalle Mariscal Sucre -luokkana.

Suunnittelu 
Kylmän sodan aikana 1970-luvun alussa Neuvostoliiton laivaston läsnäolo Välimerellä lisääntyi, mikä loi paineen Italian laivaston pitkän rannikon valvontaan sekä meriliikenteen suojaamiselle. Paineen keventämiseksi laivastoa päätettiin laajentaa muun muassa pinta-alusten ja sukellusveneiden torjuntaan kykenevillä Lupo- ja Maestrale-luokkien fregateilla.

CNR esitti nopean raskaasti aseistettujen 2 500 tonnin fregatin suunnitelman. Alusten voimanlähteenä oli CODOG-propulsio, joka mahdollisti jopa 35 solmun nopeuden tehden aluksista eräitä  oman aikansa nopeimpia. Aseistuksena oli kahdeksan merimaaliohjusta, saman verran ilmatorjuntaohjuksia, tykistöaseita ja torpedoita, joita täydensi sukellusveneentorjuntaan kykenevä helikopteri. Alusten miehistötarve oli noin 200 henkeä.

Alukset  
Italian laivasto otti 1977–1980 palvelukseen neljä Lupo-luokan alusta, jotka osallistuivat operaatioihin Persianlahdella ensin suojaten tankkereita Iranin Irakin sodan loppuvaiheissa (1987–1988) ja myöhemmin  Persianlahdensodassa 1990–1991. Sotatoimien päätyttyä luokan alukset modernisoitiin, jolloin niille asennettiin merivalvontatutka SPS-702 CORA ja SATCOM-järjestelmä. Kahden vuosikymmenen palveluksen jälkeen ne poistettiin palveluksesta ja myytiin Perulle 2000-luvun alussa.

Vuonna 1996 neljä Irakille 1985–1987 rakennettua Lupo-luokan alusta liitettiin Italian laivastoon Artigliere-luokkana. Partioaluksiksi varustetuissa aluksissa oli teleskooppinen hangaari ja niistä poistettiin ennen palvelukseen ottoa sukellusveneidentorjuntavarustus.

Lähteet

Viitteet
Alfonso Susanna

Alfonso Susanna (14. toukokuuta 1955 Madrid, Espanja) on espanjalainen kasvitieteilijä, joka on erikoistunut Asterales-kasvilahkoon.

Susanna valmistui Universidad Autónoma de Madrid yliopistosta biologian kandidaatiksi B.S. vuonna 1979, kasvitieteen maisteriksi M.S. vuonna 1980 ja kasvitieteen tohtoriksi Ph.D. vuonna 1982.

Susanna on ollut vuodesta 1987 Barcelonan kasvitieteellisessä instituutissa (Institut Botànic de Barcelona) yliopistolehtorina. Hän on ryhmässä, joka tutkii kasvien monimuotoisuutta ja kehitystä. Hän on toiminut Barcelonan kasvitieteellisen instituutin johtajana vuoden 2005 tammikuusta lähtien.

Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhenettä Susanna.

Lähteet 

Espanjalaiset kasvitieteilijät
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Xiaomi Redmi Note 7

Xiaomi Redmi Note 7 on Xiaomin 15. tammikuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot

Muotoilu 
Xiaomi Redmi Note 7 -älypuhelimessa on 6,3-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.

Fyysiset osat 
Laitteesta löytyy 2,2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 4 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 Gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia 
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkamera on 48 Megapikseliä ja toinen on 5 Megapikseliä. Etukamera on puolestaan 13 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 120fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.

Lähteet 
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Redmi-Note-7_id11110
Axel Mickwitz

Alexander August Emil (Axel) Mickwitz (11. syyskuuta 1878 Moskova, Venäjän keisarikunta – 6. tammikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, yliopettaja ja historiantutkija. 

Mickwitzin vanhemmat olivat insinööri Alexander Andreas Mickwitz ja Adelheid Hoffmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, lisensiaatiksi 1912 ja filosofian tohtoriksi 1913.

Mickwitz toimi oppikoulun opettajana Turussa 1904–1909. Hän oli Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon historian kollegana, vanhempana lehtorina ja yliopettajana 1909–1945.

Axel Mickwitz oli naimisissa 1904–1952 Karin Schybergsonin (k. 1952) kanssa ja vuodesta 1952 Anna Elisabet Virtasen kanssa.

Teoksia 
 De finska deputationerna och ekonomiekommissionerna under Frihetstiden. 1, De finska deputationerna vid riksdagen 1742-43 och finska ekonomiekommissionen 1743-46, väitöskirja. Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk, Häft. 73, 2. Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1912
 De finska deputationerna och ekonomiekommissionerna under frihetstiden. 2. Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk, Häft. 74, 1. Finska Vetenskapssocieteten, Helsingfors 1914
 Gamlakarleby stads historia.  Söderström, Helsingfors 1920, 1930
 Sveriges praktiska mellanskolor. Stadsrådet, Helsingfors 1938
 Medeltidens historia ; kirj. A. Mickwitz, W. Carlgren. Söderstöm, Helsingfors 1941
 Gamla tidens historia ; kirj. Axel Mickwitz ja K. Hanell. 3. painos Söderstöm, Helsingfors 1950
 Gamlakarleby stads historia. Del 1, tidsskedet 1620-1713 ; kirj. Axel Mickwitz ja Sylvi Möller. Gamlakarleby stad, Åbo 1951, näköispainos nimellä Gamlakarleby stads historia,  Karleby stads förlag, Karleby 1984, suomeksi nimellä Kokkolan kaupungin historia. 1 osa, Ajanjakso 1620-1713. Kokkolan kaupunki, Helsinki 1951, näköispainos nimellä Kokkolan kaupungin historia. Kokkolan kaupunki, Kokkola 1984
 Repetitionskurs i historia. Söderström, Helsingfors 1956
 Nya tidens historia. 1. Söderström, Helsingfors 1957, 2. painos 1963
 Repetitorium i historia. 1, Gamla tiden och medeltiden. Söderström, Helsingfors 1959
 Historien berättar ; kirj. H. Cavonius, A. Mickwitz. Söderström, Helsingfors 1963

Lähteet 

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset historioitsijat
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Yleisurheilu kesäparalympialaisissa 2020

Yleisurheilussa kilpailtiin Tokion paralympialaisissa 2020 16. kertaa. Kilpailut pidettiin 27. elokuuta – 4. syyskuuta 2021 Uudella kansallisella stadionilla. Eri kilpailuja oli 168, joista 93 oli miehille, 74 naisille ja yksi sekaviestikilpailu. Paralympialaisiin tulee osallistumaan 1100 yleisurheilijaa, joista 630 on miehiä ja 470 naisia.

Karsinnat
Yhdelle maalle on varattu paikkoja korkeintaan 45 miesurheilijalle ja 35 naisurheilijalle. Rajoista voidaan poiketa erillisillä kutsuilla. Yhteen kilpailuun samasta maasta voi osallistua korkeintaan kolme urheilijaa pois lukien maraton, jossa raja on kuusi. Viesteihin voi ilmoittaa yhden joukkueen.

12 mies- ja 8 naisurheilijaa valitaan maratoneille vuoden 2019 maratonin MM-kilpailujen perusteella. Vuoden 2020 maratonin MM-kilpailuista paralympialaisiin pääsee kuusi miestä ja neljä naista. 360 mies- ja 288 naisyleisurheilijaa valitaan vuoden 2019 yleisurheilun MM-kilpailujen perusteella: jokaisen yksilölajin neljä parasta ansaitsevat maalleen paikan paralympialaisiin. Rankingin perusteella valitaan 245 miestä ja 163 naista. Erillisellä kutsulla kutsutaan seitsemän mies- ja seitsemän naisyleisurheilijaa. Loput paikat täytetään tulosten perusteella.

Aikataulu

Mitaliyhteenveto

Miehet

Naiset

Seka

Lähteet

Kesäparalympialaiset 2020
Naiset armeijassa

Naiset asepalveluksessa voivat olla siellä joko vapaaehtoisina tai asevelvollisuuden täyttäjinä.

Asevelvollisuus koskee naisia vain harvoissa maissa. Vuonna 2006 näitä olivat Kiina, Eritrea, Israel, Libya, Malesia, Pohjois-Korea, Peru ja Taiwan. Paljon useammissa maissa naiset voivat liittyä asevoimiin vapaaehtoisina. Norja aloitti kutsunnat naisille vuonna 2013 ensimmäisenä NATO-maana. Ruotsi seurasi 2018.

Naiset Suomen puolustusvoimissa 
Suomessa naiset voivat suorittaa asepalveluksen vapaaehtoisesti kaikissa puolustushaaroissa ja aselajeissa. Tämä on ollut mahdollista vuodesta 1995.

Kuten monissa muissakin maissa, myös Suomen armeijassa naiset kokevat paljon seksuaalista häirintää ja syrjintää. Suomen tasa-arvolaki kieltää sukupuoleen perustuvan syrjinnän.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lähteet 

Maanpuolustus
Asevoimissa
Samsung Galaxy A10

Samsung Galaxy A10 on Samsungin 19. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI -käyttöliittymällä.

Tekniset tiedot

Muotoilu 
Samsung Galaxy A10 -älypuhelimessa on 6,2-tuumainen näyttö HD+ -resoluutiolla.

Fyysiset osat 
Laitteesta löytyy 1,6 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 2 gigatavua keskusmuistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.

Kamerat ja multimedia 
Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 5 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.

Ohjelmisto 
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI -käyttöliittymällä.

Lähteet 
 PhoneArena: Samsung Galaxy A10

Aiheesta muualla 

 Samsung Galaxy A10 Samsungin sivuilla

Galaxy A10
Android-pohjaiset laitteet
Vuoden 2019 matkapuhelimet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Kalle-Tapio Huusko

Kalle-Tapio Huusko (s. 26. helmikuuta 1999 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.

Ura
Huusko on Sotkamon Jymyn kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 15. toukokuuta 2016 Hyvinkään Tahkoa vastaan. Huusko on voittanut B-pojissa pronssia 2014 ja 2017, A-pojissa hopeaa 2019 ja pronssia. Hän pelasi kaksi B-poikien Itä–Länsi-ottelua vuosina 2016 ja 2017 sekä yhden A-poikien Itä–Länsi-ottelun vuonna 2016. Hän on saavuttanut Superpesiksessä hopeaa 2016 ja 2018. Huusko oli uransa alkupuolella ulkopelipaikaltaan lukkari, mutta vaihtoi lopulta paikkansa polttolinjaan. Elokuussa 2021 Huusko teki Tahkon kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.

Saavutukset
 2 SM-hopeaa: 2016, 2018
 1 Itä-Länsi -ottelu: 2021

Lähteet
Huuskon profiili Hyvinkään Tahkon kotisivuilla

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Hyvinkään Tahkon pelaajat
Elävät henkilöt
Ristikarin koulu

Ristikarin koulu on koulu Pietarsaaressa. Koulurakennuksen suunnitteli Albert Nyberg. Koulurakennus valmistui vuonna 1926 suomalaisen kansakoulun käyttöön. Koulun laajennus valmistui 1954. Kiinteistön julkisivu on suojeltu. 

Ristikarin koulu toimi suomenkielisenä alakouluna vuoteen 2006 asti. Ristikarille muutti tämän jälkeen Kielikylpykoulu. Kielikylpyopetus siirrettiin kosteus-ja sisäilmaongelmien vuoksi muualle vuonna 2013. Ristikarin kiinteistö on ollut tyhjillään vuodesta 2014 lähtien.

Pietarsaaren kaupunki aikoo myydä Ristikarin koulun avoimella tarjouskilpailulla Huutokaupat.com -sivustolla.

Lähteet 
 Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa IV. Pietarsaaren kaupunki, 2002

Viitteet 

Suomen peruskoulut
Pietarsaaren oppilaitokset
Jari Latvanen

Jari Esko Latvanen (s. 1964) on Stockmannin toimitusjohtaja 19. elokuuta 2019 alkaen. Latvanen on toiminut HKScanin toimitusjohtajana, kunnes sai potkut marraskuussa 2018.

Lähteet 

Stockmann
Suomalaiset yritysjohtajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1964 syntyneet
RAF Lossiemouth

RAF Lossiemouth (IATA: LMO, ICAO: EGQS) on Yhdistyneen kuningaskunnan ilmatoiminnan, Kuninkaallisten ilmavoimien tukikohta Pohjois-Skotlannissa Morayn hallintoalueella lähellä Lossiemouthin kaupunkia.

Lossiemouthin lentotukikohta aloitti toimintansa vuonna 1939 ja palveli ilmavoimia toisen maailmansodan aikana. Lentotukikohdasta käsin operoivat ainakin Eurofighter Typhoon MRCA -tyyppiset monitoimihävittäjät, ja sitä edeltäen Panavia Tornadot. Lockheed F-35 Lightning II on siirtymässä maan lentokalustoon, joten tämän aseman käyttö ei siihen nähden ole varmaa. P-8 Poseidon -valvontakoneiden käytön on Boeing-yhtymä vahventanut, konetyyppi sopinee esimerkiksi meritarkkailuun. Boeing P-8 -tyypin koneiden sijoitus alkaa vuodesta 2020.

RAF Lossiemouth on turvaamassa Yhdistyneen kuningaskunnan pohjoista lentopuolustusta. Osa lentotoiminnasta on siirtynyt RAF Leucharsista. Dambusters-laivueen on esitetty (käännöstiedolla) operoineen juurikin Lossiemouthista käsin, tuo laivue (617. raskas pommituslaivue) onnistui upottamaan taistelulaiva Tirpitzin norjalaiseen vuonoon Avro Lancasteria käyttäen. SEPECAT Jaguar ja Blackburn Buccaneer ovat muita käytettyjä konetyyppejä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat
Lentotukikohdat
Moray
Skotlannin rakennukset ja rakennelmat
Dom Pérignon (viini)

Dom Perignon on Moët & Chandonin valmistama samppanjamerkki. Se on nimetty benediktiiniläismunkki Dom Pérignonin mukaan.

Samppanja
Kon Tumin taistelu

Kon Tumin taistelu oli Vietnamin sodan aikana käyty taistelu Pohjois-Vietnamin Etelä-Vietnamissa tekemän pääsiäishyökkäyksen aikana 11.–1. heinäkuuta 1972 Tây Nguyênin eli Vietnamin keskisellä ylänköalueella sijaitsevan Kon Tumin kaupungin hallinnasta. Etelä-Vietnamin joukkojen onnistui torjua hyökkäys kaupunkia vastaan Yhdysvaltojen ilmaiskujen tukemana.

Tausta

Kon Tum on Kon Tumin maakunnan pääkaupunki Tây Nguyênin eli Vietnamin keskisellä ylänköalueella lähellä Laosin ja Kambodžan vastaista rajaa. Kon Tumista käyty taistelu vuonna 1972 liittyi Pohjois-Vietnamin Etelä-Vietnamissa toteuttamaan niin sanottuun pääsiäishyökkäykseen. Pohjois-Vietnam oli keskittänyt tulevaa hyökkäystä varten 2. divisioonan ja 320. divisioonan. Divisioonien tukena oli esimerkiksi T-54 -panssarivaunuja. Yhteensä pohjoisvietnamilaisia oli noin 20 000. Kon Tumia puolusti Etelä-Vietnamin asevoimien 22. ja 23. divisioona kenraalimajuri Lý Tòng Bán alaisuudessa. Kon Tumin divisioonia oli pidetty etelän divisioonien heikoimpiin lukeutuvina. Yhdysvaltoja alueella edusti sotilasneuvonantaja John Paul Vann. Kaupungin valtaus olisi uhannut jakaa Etelä-Vietnamin alueen kahtia.

Taistelu

Etelä-Vietnamin asevoimien tukikohdat Kon Tumin kaupungin ympärillä tulivat kommunistien hyökkäysten kohteeksi maaliskuussa ja huhtikuussa 1972. Useita tukikohtia menetettiin ja kommunistit valtasivat esimerkiksi niille hylättyjä tykkejä.

Varsinainen hyökkäys itse Kon Tumia vastaan alkoi 2. toukokuuta 1972. Hyökkäys alkoi kommunistien tykistö- ja rakettikeskityksellä. Hyökkäystä tukivat T-54 -panssarivaunut, jotka osoittautuivat ylivoimaiseksi vastustajaksi etelävietnamilaisille kevyille M41 Walker Bulldog -panssarivaunuille. Kuun loppuun mennessä vaikutti siltä, että Kon Tum romahtaisi pian. Yhdysvallat tuki taisteluja Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneista tehdyillä ilmaiskulla. Ilmaiskujen tukemana etelävietnamilaiset saivat jälleenkoottua omat joukkonsa ja ajettua kommunistit kaupungin tuntumasta. Itse kaupunki julistettiin vapaaksi vihollisesta 9. kesäkuuta. Taistelut alueen ympäristössä päättyivät 1. heinäkuuta.

Seuraukset
Etelä-Vietnamin asevoimien tappiot Kon Tumin taistelun aikana olivat suhteellisen raskaat. Useita satoja oli saanut surmansa. Yksistään 20. toukokuuta sai surmansa 100 etelän sotilasta. Myös pohjoisen tappiot olivat raskaat. He lienevät menettäneet joitakin tuhansia sotilaita kaatuneina. Sotilasasiamies John Paul Vann kuoli helikopteriturmassa 9. heinäkuuta eli muutamia päiviä taistelujen jälkeen.

Lähteet

Vietnamin sodan taistelut
1972
Yhdysvaltain taistelut
J. A. Lehtinen

J. A. Lehtinen oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Teoksia 
 Läpi harmaan kiven : kaksinäytöksinen näytelmä. Werner Söderström o.y:n näytelmäsarja 113. WSOY 1929
 Herra Korpraalin housut : 1 näyt. näytelmä ; kirj. J. A. L. Iltamaohjelmistoa 7. Suojeluskuntain kustannus, Helsinki 1929
 Kauppias Keppulaisen syysmanööveri. Iltamaohjelmistoa 13. Suojeluskuntain kustannus, Helsinki 1930

Toimitustöitä 
 Topi Martin Valli :  Topi Vallin kootut runot ; toim. J. A. Lehtinen. Kotieläinhoitajain liitto, Hämeenlinna 1959

Lähteet 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Elna Korven-Korpinen

Elna Korven-Korpinen oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Teoksia 
 Hälyytyksen sattuessa : suojeluskunta-aiheinen 2-näytöksinen näytelmä. Tekijä, Turku 1924
 Suvisena sunnuntaina : 1 näyt. huvinäytelmä. Iltamaohjelmistoa 10. Suojeluskuntain kustannus, Helsinki 1930
 Vapauden viipyessä : 1-näytöksinen näytelmä. Viipurin suojeluskuntapiirin piiriesikunta, Viipuri 1933
 Uhri : kaksinäytöksinen näytelmä. Iltamaohjelmistoa 25. Hakkapeliitta, Helsinki 1937
 Suo säilytti salaisuutensa ; kirjoittanut Matti Uolevi. Tarinan kirjasarja n:o 1. Oulu 1938

Lähteet 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Naisten Superpesiksen kausi 2019

Naisten Superpesiksen kausi 2019 oli Suomen pesäpallon naisten pääsarjan Superpesiksen 30. kausi. Kausi alkoi 27. huhtikuuta ja päättyi 14. syyskuuta 2019.

Joukkueet

Runkosarja

Pudotuspelit

Alemmat pudotuspelit

Karsintakierros

Sarjakarsinta

Lopulliset sijoitukset

Televisiointi 
Kauden lähetysoikeudet omisti edellisten kausien tapaan Nelonen Media ja kaikki ottelut olivat ovat nähtävissä maksullisesta Ruutu -palvelusta.  Muutamia otteluita näytettiin myös ilmaisena Jim -kanavalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Superpesis.fi − Naisten Superpesiksen sarjajärjestelmä 2019 

Pesäpallon SM-sarjakaudet
Vuoden 2019 pesäpallo
Kirjeromaani

Kirjeromaani on romaani, joka rakentuu kirjeistä tai kirjeenvaihdosta. Kirjeromaanin muotoa on käytetty antamaan kerronnalle aitouden ja nykyhetkisyyden tuntua, ja kirjeitä on hyödynnetty esimerkiksi romanttisen, satiirisen, humoristisen ja traagisen tarinan tukena. Toisaalta laji voi asettaa rajoituksia kertojan mahdollisuuksille kommentoida kertomustaan ja kuvata henkilöhahmoja.

Saksalaisessa kirjallisuudentutkimuksessa kirjeromaanit jaetaan kahteen päätyyppiin sen mukaan, ovatko kirjeet yhden vai useamman henkilön kirjoittamia.

Varhainen kirjeromaanin edeltäjä oli Ovidiuksen Heroides ajanlaskun alun ajoilta. Ensimmäisenä varsinaisena kirjeromaanina pidetään espanjalaisen Diego de San Pedron teosta Cárcel de Amor (noin vuodelta 1485). Sitä maineikkaammaksi nousi ranskalaisen Gabriel de Guilleraguesin Les Lettres portugaises (1669), joka sisältää hylätyn tytön kirjeitä uskottomalle rakastajalleen.

Tunnettuja kirjeromaaneja 1700-luvulta ovat esimerkiksi Goethen Nuoren Wertherin kärsimykset (1774), Montesquieun Persialaisia kirjeitä (1721), Jean-Jacques Rousseaun Julie ou la Nouvelle Héloïse (1761), Samuel Richardsonin Pamela vainottuna ja Pamela naimisissa (1740–1742) sekä John Clelandin Fanny Hill, ilotytön muistelmat (1748–1749).

Kirjeromaanit olivat suosittuja etenkin 1600-luvun lopulta 1800-luvun alkupuolelle. 1700-luvun lopulla kirjeromaani alkoi menettää suosiotaan goottilaiselle romaanille ja historialliselle romaanille. 1800-luvun tunnettuja kirjeromaaneja olivat esimerkiksi Anne Brontën Wildfell Hallin asukas (1848), Bram Stokerin Dracula (1897) ja Dostojevskin Köyhää väkeä (1846). Fredrika Wilhelmina Carstensin ruotsinkielinen kirjeromaani Muratti (1840) on ensimmäinen Suomessa ilmestynyt romaani.

1900-luvun tunnettuja kirjeromaaneja ovat esimerkiksi André Giden Naisten koulu (1929) ja Saul Bellowin Herzog (1964). Myös esimerkiksi Stephen Kingin Carrie (1974) on lähellä kirjeromaania. Uusi muunnelma kirjeromaanista ovat sähköpostiviesteistä rakentuvat romaanit.

Lähteet

Kaunokirjallisuuden lajityypit
Näkövammaisten jalkapallo

Näkövammaisten jalkapallo on jalkapallosta sovellettu vammaisurheilulaji. Lajia pelataan yleensä 5 vastaan 5 muodossa. Siinä saa kilpailla urheilijat, joilla on B1, B2 tai B3 tason näkövamma. Lajia pelataan siten, että jokaisella pelaajalla on kuitenkin silmäsuoja. Joukkueella on myös maalivahti, jolla ei ole näkövammaa.

Näkövammaisten jalkapallo on osa paralympialaisia. Ensimmäisen kerran näkövammaisten jalkapallossa pelattiin Ateenassa 2004. Brasilia on voittanut jokaisen turnauksen.

Lähteet

Jalkapallon muunnelmat
Vammaisurheilu
Paratriathlon

Paratriathlon on triathlonin muunnelma, joka soveltuu vammaisurheilijoille. Paralympialaisissa kilpailumatkat ovat 750 metriä uintia, 20 km pyöräily ja 5 km juoksu. Triathlon tuotiin osaksi paralympialaisia Rio de Janeirossa 2016.

Vammaluokat
Urheilijat jaetaan eri luokkiin riippuen urheilijan vamma-asteesta.

 PTWC1: yläraajavamma, käyttävät apuvälineitä pyöräilyyn tai juoksuun
 PTWC2: alaraajavamma, käyttävät apuvälineitä pyöräilyyn tai juoksuun
 PT 2-5: ylä- tai alaraajavamma siten, että eivät tarvitse pyöräilyyn tai juoksemiseen apuvälineitä
 PTVI 1-3: näkövammat

Lähteet

Triathlon
Vammaisurheilu
Kalkas

Kalkas 
tarkoittaa koiraspuolista haahkaa (Somateria mollissima).

Kalkas on myös sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Hertta Kalkas (1925–2011), sairaanhoitaja ja hoitotieteen professori, Jaakko Kalkkaan sisar
Jaakko Kalkas (1920–2017), juristi ja kaupunginjohtaja, Hertta Kalkkaan veli