joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lääkelaitos

Lääkelaitos oli vuosina 1993–2009 toiminut sosiaali- ja terveysministeriön alainen valvontaorganisaatio, jonka tehtävänä oli edistää väestön terveyttä ja turvallisuutta valvomalla lääkkeitä, terveydenhuollon laitteita ja tarvikkeita sekä verivalmisteita. Tämän lisäksi Lääkelaitoksen keskeisiä asiakkaita olivat lääke- ja laitealan elinkeinonharjoittajat ja muut toimijat sekä terveydenhuollon ammattilaiset. Lääkelaitos lopetti toimintansa 1.11.2009 Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean perustamisen myötä.

Lääkkeitä ja laitteita valvotaan yhä tiiviimmin yhteistyössä EU-jäsenvaltioiden ja kansainvälisten organisaatioiden kanssa. Ala kehittyy jatkuvasti, ja haasteita tuovat mm. uudet, erityisesti biotieteiden avulla kehitetyt lääkkeet, laitteet ja niiden yhdistelmät, joita valvotaan EU:ssa yhteisin menetelmin. Lääkelaitos valitsi EU-vaikuttamisensa keskittymisalueiksi biologiset lääkevalmisteet ja lastenlääkkeet.

Laitos toimi Helsingissä. Sen henkilöstön määrä oli noin 200. Henkilöstön koulutustaso oli korkea: tieteellisen jatkotutkinnon suorittaneita oli lähes neljännes ja yli puolella henkilöstöstä on korkeakoulututkinto. Yleisimpiä koulutusaloja Lääkelaitoksessa ovat farmasia, lääketiede, oikeustiede, talous- ja hallintotieteet sekä tekniikka. 

Laitoksen toiminta katettiin valtaosin maksuperustelain mukaisesti asiakkailta perittävillä maksuilla. Laitevalvonnan määrärahat osoitettiin valtion tulo- ja menoarviosta.

Lääkevalvonnan historia Suomessa

1663–1809 Collegium Medicum
1809–1812 Hallituskonseljin talousosaston kansliatoimikunta
1812–1827 Keisarillinen Lääkintöylihallitus
1878–1991 Lääkintöhallitus (Lääkelaboratorio 1975–1993)
1991–1993 Sosiaali- ja terveyshallitus & Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus STAKES
1993–2009 Lääkelaitos
2009– Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea

Lääkelaitoksen alueellistaminen

Lääkelaitoksen (nykyään Fimea) alueellistaminen vuonna 2009 herätti huomattavaa vastustusta. Lääkelaitoksen henkilökunta vastusti jyrkästi ministeri Liisa Hyssälän kaavailemaa alueellistamista Kuopioon ja sitä, että henkilöstöä ei kuultu. Henkilökunnan mukaan alueellistaminen hävittäisi vuosien aikana kertyneen osaamisen ja tiedon ja heikentäisi lääketurvallisuutta, lisäisi matkakustannuksia ja vähentäisi tehollista työaikaa.

Myös oikeuskansleri moitti lääkelaitoksen alueellistamista: siirtopäätös tehtiin liian nopeasti ja ilman kunnon valmistelua.

Lokakuussa 2011 eduskunnan terveysjaoston puheenjohtaja Sari Sarkomaa esitti Fimean alueellistamisen pysäyttämistä viitaten asiantuntijoiden varoituksiin Fimean toiminnan kriisiytymisestä ja lääketurvallisuuden vaarantumisesta.

Lähteet
 Fimean julkaisuarkisto: Lääkelaitoksen julkaisut 
 Lääkelaitoksen vuosikertomukset

Viitteet

Aiheesta muualla

 Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea

Farmasia
Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Krist Novoselic

Krist Anthony Novoselic (s. 16. toukokuuta 1965) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän syntyi Comptonissa, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat Kroatiasta peräisin olevia maahanmuuttajia. 2,01 metriä pitkä Novoselic tunnetaan parhaiten Nirvana-yhtyeen basistina ja perustajajäsenenä. Nykyään hän soittaa punk-yhtyeessä Flipper, jossa hän on soittanut vuodesta 2006 lähtien.

Lyhyt elämäkerta

Vuonna 1980 Novoselic muutti vuodeksi Kroatiaan asumaan sukulaistensa kanssa. Samoihin aikoihin hän alkoi kuunnella punkia, esimerkiksi Sex Pistolsia ja Ramonesia. Kun Novoselic jonkin ajan kuluttua palasi Yhdysvaltoihin, hän tapasi Kurt Cobainin. He perustivat vuonna 1987 yhdessä Nirvanan, jossa Novoselic toimi basistina. Yhtye hajosi Cobainin tehtyä itsemurhan 5. huhtikuuta 1994. 

Nirvanan hajoamisen jälkeen Novoselic soitti duossa nimeltään Sweet 75, joka julkaisi vuonna 1997 yhden albumin ennen hajoamistaan.  

Vuonna 2016 perustetun Giants in the Trees -yhtyeensä kanssa Noviselic on julkaissut yhden albumin ja vuonna 2019 kokoaa toista. Tämä on hänen viides yhtyeensä Nirvanan jälkeen.

Novoselic on myös erittäin aktiivinen politiikan saralla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nirvana
Vuonna 1965 syntyneet
Yhdysvaltalaiset basistit
Yhdysvaltalaiset harmonikansoittajat
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Elävät henkilöt
Wario

Wario on kuvitteellinen hahmo Nintendon Mario-videopelisarjassa. Peleissä hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa pelin Super Mario Land 2: 6 Golden Coins viimeisenä pahiksena. Vuonna 1993 hän sai oman pelinsä nimeltään Wario Land: Super Mario Land 3. Tästä lähti käyntiin Warion oma tasohyppelypelien sarja nimeltään Warioland. Neliosainen pelisarja on ylittänyt Marion suosion Nintendon Game Boy -käsikonsolin pääasiallisena tasoloikkasankarina. Wiille on ilmestynyt Wario Land -pelisarjan uusin osa Wario Land: The Shake Dimension, missä on Production I.G.:n tekemiä anime-välinäytöksiä.

Wario on hyvin tyypillinen antisankari. Hän ei taistele pahiksia vastaan auttaakseen muita, kuten Mario. Wario tavoittelee vain omaa etuaan (yleensä lähinnä suuria summia rahaa tai aarteita), mutta sivullisetkin saattavat joskus hyötyä Warion toimista. Vaikka Wario onkin liero, hän on äärimmäisen vahva ja hänellä on joukko omia supervoimia.

Vastoin yleistä uskomusta Wario ei ole Marion isän Shigeru Miyamoton luomus vaan hahmo esiintyi aluksi pelissä Super Mario Land 2: 6 Golden Coins sekä Nintendo Power -lehden sarjakuvissa. Hahmosta tuli niin suosittu, että siitä päätettiin tehdä pysyvästi osa Marion hahmokaartia. Wario on eräänlainen kieroutunut versio Mariosta. Hänellä on turvonnut nenä, suippokorvat, sinertävät silmänalukset, ilkeä virne ja W:n muotoiset viikset. Hänen asunsa on samanlainen kuin Mariolla värejä sekä paidan hihojen pituutta lukuun ottamatta.

Warion nimi on japaninkielinen sanaleikki. Se on yhdistelmä sanoista "Mario" ja "warui" (paha). Englannin kielessä nimi sisältää sanan "war" () joka kuvastaa jossain määrin hahmon sotaisaa luonnetta. Lisäksi hänen nimensä ensimmäinen kirjain on W, joka näyttää käännetyltä M-kirjaimelta.

Warion esiintymiset 

 Super Mario Land 2: 6 Golden Coins
 Mario & Wario
 Wario's Woods
 Wario Blast: Featuring Bomberman!
 Dr. Mario 64
 Wario World
 Super Mario 64 DS
 Kaitou Wario
 Wario Land -sarja
 WarioWare-sarja
 Mario Kart -sarja (ei Super Mario Kart)
 Mario Party -sarja
 Mario Tennis -sarja
 Mario Smash Football
 Wario: Master of Disguise
 Legend of Stafy 3
 Mario Superstar Baseball
 Pilotwings 64
 Game & Watch Gallery 4
 Dance Dance Revolution: Mario Mix
 Super Smash Bros. Brawl
 Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U Super Smash Bros. Ultimate Mario Slam Basketball Mario Strikers: Charged Football Mario Super Sluggers Mario & Sonic at the Olympic Games Mario & Sonic at the Olympic Winter Games Mario Sports Mix Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games''

Lähteet
Dave Grohl

David Eric ”Dave” Grohl (s. 14. tammikuuta 1969 Warren, Ohio) on yhdysvaltalainen rockmuusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja elokuvaohjaaja. 1980-luvulla Grohl toimi ainakin yhtyeissä Freak Baby, Mission Impossible ja Scream. Kun suositun grunge-yhtye Nirvanan rumpali Chad Channing erotettiin yhtyeestä vuonna 1990, Grohl tuli hänen tilalleen. Grohl oli Nirvanan rumpalina, kunnes yhtye hajosi vuonna 1994 Kurt Cobainin kuoleman jälkeen. Samana vuonna Grohl työsti sooloprojektiaan, josta myöhemmin kehittyi Foo Fighters.

Grohlin vaimo Jordyn Blum synnytti pariskunnan esikoistyttären huhtikuussa 2006.

Grohlin omaelämäkerta Tositarinoita ilmestyi 2021 Bazar-kustannuksen kautta.

Sivuprojektit

Dave Grohlilla on ollut myös useita sivuprojekteja ja vierailuja useiden muiden yhtyeiden levyillä. Kuuluisin projekti on Queens of the Stone Age -yhtyeen vuonna 2002 julkaisema Songs for the Deaf -albumi, jolla Grohl soitti rumpuja yhtä kappaletta lukuun ottamatta. Grohl teki Probot-nimellä vuonna 2004 levyn, jolla hän itse soitti kaikki instrumentit sekä teki kappaleet, joita eri laulajat kävivät esittämässä. Levyllä vierailee myös Motörheadin Lemmy Kilmister. Grohl on vieraillut näiden projektien lisäksi huumoripainotteisen rock-yhtyeen Tenacious D:n levyillä soittamassa rumpuja ja kitaraa ja myös laulanut yhtyeen kappaleessa ”Kielbasa”. Grohl esiintyi myös vuoden 2006 elokuvassa Tenacious D: Maailman paras rokkibändi ja lauloi ”Beelzeboss”-kappaleessa elokuvan soundtrackilla.

Grohl soittaa rumpuja myös vuonna 2009 perustetussa Them Crooked Vultures -yhtyeessä, jossa on mukana Grohlin lisäksi myös Queens of the Stone Agesta tuttu Joshua Homme, sekä Led Zeppelin -yhtyeen basisti John Paul Jones.

Dave Grohlin esikoisohjaus on 2013 julkaistu dokumenttielokuva Sound City. Lisäksi Grohl on tuottanut ja ohjannut HBO:n Sonic Highways -dokumenttisarjan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Foo Fightersin jäsenet
Nirvana
Yhdysvaltalaiset basistit
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset rocklaulajat
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Yhdysvaltalaiset rumpalit
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Paul Di’Anno

Paul Andrews (s. 17. toukokuuta 1958 Chinfgord, Englanti), taiteilijanimeltään Paul Di’Anno, on brittiläinen muusikko joka tunnetaan parhaiten metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin entisenä laulajana. Di’Anno liittyi Iron Maideniin vuoden 1978 syksyllä ja vaikutti yhtyeessä sen kahdella ensimmäisellä studioalbumilla, vuoden 1980 Iron Maidenilla ja vuoden 1981 Killersillä ja EP-levyllä Maiden Japan. Di’Anno erotettiin yhtyeestä vuonna 1981 alkoholi- ja huumeongelmien vuoksi ja Iron Maidenin manageri Rod Smallwood osti Di’Annon ulos hänen ja yhtyeen välisestä sopimuksesta, minkä johdosta Di’Anno ei muun muassa saa rojalteja tai tekijänoikeuspalkkioita yhtyeelle säveltämistään kappaleista.

Iron Maidenin jälkeen Di’Anno on levyttänyt sooloartistina ja esiintynyt myös lukuisissa eri kokoonpanoissa kuten Gogmagogissa, jossa vaikuttivat myös Iron Maidenin kolmella ensimmäisellä studioalbumilla soittanut rumpali Clive Burr ja Janick Gers, josta tuli myöhemmin yksi Iron Maidenin kolmesta kitaristista. Hän on myös joutunut aika ajoin negatiiviseen valoon julkisuudessa; hän on muun muassa haukkunut Iron Maidenissa hänen tilalleen tullutta Bruce Dickinsonia useaan otteeseen julkisesti. Vuonna 2011 hän sai yhdeksän kuukauden mittaisen vankilatuomion petoksesta 50 000 euron arvosta sosiaalitukia.

Vuonna 2012 Di’Anno kertoi lopettavansa muusikonuransa ja tekevänsä viimeisen kiertueensa vuonna 2013.

Diskografia

Iron Maiden 
 The Soundhouse Tapes (1979, EP-levy)
 Iron Maiden (1980)
 Killers (1981)
 Live!! +one (1981, EP-levy)
 Maiden Japan (1981, EP-levy)

Di’Anno 
 Di'Anno (1984)
 Nomad (2000)

Gogmagog 
 I Will Be There (1985, EP-levy)

Paul Di'Anno's Battlezone 
 Fighting Back (1986)
 Children of Madness (1987)
 Warchild (1988, kokoelma-albumi)
 Feel My Pain (1998)

Killers 
 Murder One (1992)
 Menace to Society (1994)
 Live (1997, livealbumi)
 New Live & Rare (1998, livealbumi)
 Killers Live at the Whiskey (2001, livealbumi)
 Screaming Blue Murder - The Very Best of Paul Di'Anno's Killers (2002, kokoelma-albumi)

Architects of Chaoz 
 League of shadows (2015)

Warhorse 
Stop the War (2022, single)

Sooloartistina 
 The World's First Iron Man (1997)
 As Hard As Iron (1997)
 Beyond the Maiden (The Best Of) (1999, kokoelma-albumi)
 The Masters (1999)
 The Beast (2001, livealbumi)
 The Living Dead (2006)
 The Classics - The Maiden Years (2006, kokoelma-albumi)
 Iron Maiden Days and Evil Nights (2007)
 The Early Iron Maiden Songbook'' (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paul Di’Annon verkkosivusto
 Paul Di'Annon virallinen foorumi

Englantilaiset metallimusiikin laulajat
Iron Maidenin jäsenet
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Aare

Aare (, , ) Reinin vesimäärältään suurin sivujoki ja pisin Sveitsissä kokonaan virtaavista joista. Joen keskivirtaama alajuoksulla (Untersiggenthalissa) on 560 m³/s. Sen kokonaispituus on 288,2 kilometriä. Aaren vesistön valuma-alue kattaa puolet Sveitsistä.

Joen kulku 
Aaren alkulähde on Aargletscherjäätiköillä (Oberaargletscher, Unteraargletscher), Grimselsolan länsipuolella, noin 2 300 metrin korkeudessa, Guttannen-nimisessä kunnassa, Bernin kantonissa. Alkuosalla joki virtaa Haslitalin laaksossa luoteeseen, Brienzerseen- ja Thuninjärven kautta, Bernin ohi, Bieljärveen. Biel/Biennen jälkeen Aare virtaa koilliseen Solothurnin, Oltenin ja Aaraun läpi. Aare laskee Reiniin Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantoniin kuuluvassa Koblenzin kunnassa. Matkallaan Oberaargletscheriltä Reinille joki laskeutuu noin 1 990 metriä.

Aaren vesistö  
Aaren vesistön valuma-alue on 17 617 km². Valuma-alueen keskikorkeus on 1 050 metriä mpy. Vesistön itäisimmät alueet ovat Liechtensteinin rajan tuntumassa, Sargansin länsipuolella. Valuma-alueen läntisimmät osat ovat Geneven pohjoispuolella Juravuoristossa.

Aaren merkittävimmät sivujoet vasemmalla rannalla ovat Kander ja Saane. Oikeanpuoleisen rannan merkittävimmät sivujoet ovat Emme, Reuss ja Limmat.

Sähkön tuotanto 
Aaren alkulähteillä on neljä patojärveä, joihin kerätään jäätiköiden sulamisvesiä ja säädetään alkuosan virtaamaa. Patojärvet ovat
 Oberaarsee (pinnankorkeus suurimmillaan 2 303 m mpy.)
 Grimselsee (1 909 m)
 Räterichsbodensee (1 767 m)
 Gelmersee (1 849 m).
Joessa on kolmisenkymmentä vesivoimalaitosta. Kolme Sveitsin kaikkiaan neljästä ydinvoimalaitoksesta sijaitsee Aaren varrella (Mühleberg, Gösgen, Beznau).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Sveitsin joet
Reinin vesistö
Bernin kantoni
Solothurnin kantoni
Aargau
Separaattori

Erottelulaite eli separaattori (< lat.) on yleisnimitys, jolla tarkoitetaan jonkin seoksen eri ainesosien erottamiseen käytettävää konetta.

Maidon erottelulaite
Maitoseparaattori on laite, joka erottaa kerman maidosta. Sen keksivät ruotsalainen Gustaf de Laval ja tanskalainen Nielsen yhtäaikaisesti vuonna 1878. Erottelulaite mahdollisti muun muassa teollisen meijeritoiminnan. Aikoinaan maatiloilla käytettiin myös käsikäyttöisiä erottelulaitteita.

Isotooppiseparaattori
Isotooppiseparaattorilla voidaan erotella jonkin alkuaineen isotooppeja pieniä määriä teknisiin tai tieteellisiin tarkoituksiin.

Magneettierottelija
Magneettierottelijaa käytetään malmien rikastuksessa erottamaan magneettiset osat toisistaan.

Polttoaineseparaattori
Erityisesti laivoilla käytetään erityistä separaattoria, jolla erotellaan puhdistettavasta polttoaineesta vettä ja mekaanisia epäpuhtauksia.

Öljynerotin
Poltto- ja muiden moottoreiden voiteluöljyä voidaan erotella omalla erottelulaitteellaan, jolloin öljyä ei vaihdeta, se kuluu tai palaa pikkuhiljaa. Hapettumisenestoainetta voidaan lisätä, jos öljyn TBN- (Total Base Number) tahi TAN- (Total Acid Number) arvo muuttuu liiaksi uuden öljyn vastaaviin verrattaessa.

Sentrifugi (lentäminen)
Erottelulaitteeksi kutsutaan leikillisesti myös sentrifugia eli linkoa, jolla koulutetaan hävittäjälentäjiä ja astronautteja sietämään suuria G-voimia.

Katso myös
 Linko

Lähteet

Maatalouskoneet
Elintarviketeollisuus
Lapsiporno

Lapsipornografia on pornografian kategoria, joka sisältää ne pornografiset teokset, joissa esiintyy alle 18-vuotiaita. Lapsipornon valmistamiseen liittyy usein lapsen seksuaalista hyväksikäyttöä, jonka on katsottu olevan erittäin vahingollista lapsen henkiselle ja fyysiselle hyvinvoinnille. Lapsipornon tuotanto ja hallussapito on useissa maissa laitonta toimintaa.

Lapsiporno Suomessa

Suomen rikoslain käyttämiä rikosnimikkeitä ovat
 sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan levittäminen
 törkeä sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan levittäminen
 sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan hallussapito.

Valtion elokuvatarkastamon tulkinnan mukaan elokuva on lapsipornografiaa silloin kun ohjelmassa kuvataan alle 18-vuotiaita masturboimassa tai osapuolina aidoissa akteissa. Suomen ratifioima lapsen oikeuksien sopimus määrittelee vastaavasti lapsen alle 18-vuotiaaksi ihmiseksi. Sopimuksen ihmiskauppaa käsittelevässä erillisessä lisäosassa lapsiporno määritellään seuraavasti:
"Lapsipornografialla tarkoitetaan mitä tahansa esittämistä, millä keinoin tahansa, jossa lapsi osallistuu todelliseen tai jäljiteltyyn seksuaaliseen toimintaan, tai mitä tahansa lapsen sukupuolielinten esitystä pääasiallisesti seksuaalisessa tarkoituksessa."

Ennen vuotta 2004 Suomen rikoslaki ei määritellyt selkeästi sanaa "lapsi" pornografiaa koskevassa lainsäädännössä. Kyseisenä vuonna lakiin lisättiin täsmennys: "lapsena pidetään kahdeksaatoista vuotta nuorempaa henkilöä sekä henkilöä, jonka ikää ei voida selvittää, mutta jonka on perusteltua syytä olettaa olevan kahdeksaatoista vuotta nuorempi". Lisäys vaikutti teinipornografian laillisuuden arviointiin, sillä osassa EU-maita oli ollut laillista käyttää alle 18-vuotiaita näyttelijöitä teinipornografisissa tuotannoissa. 

Suomen lainsäädännössä lapsipornografiaksi määritellään ainoastaan valokuva, videonauha, elokuva tai muu todellisuudenmukainen kuvatallenne mutta ei esimerkiksi piirroksia eikä kertomuksia, jotka esittävät lasta seksuaalisessa kanssakäymisessä tai muutoin loukkaavasti. 

Sen sijaan Ruotsissa lapsipornografiaksi käsitetään myös kuvitteellisista aiheista tehdyt piirrokset. Ruotsi onkin yksi niistä harvoista maista, joissa lapsipornon käsite on laajennettu myös kuvitteellisiin piirroksiin.

Lapsipornon vastainen internet-sensuuri Suomessa 

Loppuvuodesta 2007 alettiin Suomessa internet-operaattoreille toimittaa vapaaehtoista suodatuslistaa, jolla pyrittiin estämään tavallisia käyttäjiä joutumasta tahtomattaan lapsipornosivustoille. Sensuurilistalle joutui kuitenkin myös laillisia sivustoja, jotka eivät sisältäneet lapsipornoa, sekä sananvapauden puolesta puhuvia sivuja, joilla kritisoitiin suodatusta ratkaisuna lapsipornoon liittyviin ongelmiin.

Katso myös
 Laki lapsipornografian levittämisen estotoimista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pedofilia
Seksuaalirikokset
Pornografia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Natriumhydroksidi

Natriumhydroksidi (NaOH), arkikielessä lipeä tai natronlipeä, on natrium- (Na+) ja hydroksidi-ioneista (OH-) koostuva vahva emäs, joka liuetessaan veteen vapauttaa lämpöä eli reagoi eksotermisesti. Natriumhydroksidi on puhtaana läpikuultavan valkea, vetistyvä (ilman kosteuteen osittain liukeneva), hajuton kiinteä aine. Aine absorboi ilmasta hiilidioksidia ja vettä. Huoneenlämpötilassa 50-prosenttinen natriumhydroksidin vesiliuos on neste, mutta väkevämmät vesiliuokset ovat joko erittäin viskooseja nesteitä tai kiinteitä. Natriumhydroksidi ja sen vesiliuokset eivät ole syttyviä eivätkä ylläpidä palamista. Vahvat hapot reagoivat natriumhydroksidin kanssa kiivaasti. Aine syövyttää metalleja kuten sinkkiä, magnesiumia ja alumiinia vapauttaen syttyvää vetykaasua.

Käyttö
Natriumhydroksidia käytetään yleensä erivahvuisina vesiliuoksina. Natriumhydroksidin liuetessa veteen vapautuu paljon lämpöä. Liuokset ovat emäksisiä ja väkevinä myös syövyttäviä. Natriumhydroksidi on tärkeä teollisuuskemikaali, jota käytetään suuria määriä muun muassa paperin ja sellun valmistuksessa sekä petrokemikaalien, tekstiilien, saippuan ja pesuaineiden tuotannossa.

Natriumhydroksidi on kaliumhydroksidin ohella monien putkien avaamiseen tarkoitettujen tuotteiden ja suurtalouskonetiskiaineiden tehoaine. Sitä löytyy esimerkiksi päivittäistavarakaupoissa myytävistä putkien avaamiseen tarkoitetuista tuotteista yleensä 10 % liuoksena. Rautakaupoissa myytävät vastaavat tuotteet ovat usein rakeisina tai jauhemaisina pitoisuudeltaan liki 100 %. Natriumhydroksidi syövyttää alumiinia muodostaen vetykaasua, minkä vuoksi se ei sovellu alumiiniastioiden pesuun. Natriumhydroksidia käytetäänkin yleisesti alumiinin työstämiseen etsaamalla ja osana pintakäsittelyä anodisoimalla.

Valmistus 
Natriumhydroksidia valmistetaan ruokasuolasta eli natriumkloridista (NaCl) elektrolyyttisesti. Natriumkloridiliuokseen johdetaan  sähkövirta, jonka vaikutuksesta natriumionit pelkistyvät katodilla natriummetalliksi (Na) ja kloridi-ionit hapettuvat anodilla alkuaineklooriksi (Cl2). Natrium reagoi edelleen veden kanssa, jolloin vapautuu vetyä ja syntyy hydroksidi-ioneja. Kloori ja vety muodostavat räjähtävän seoksen, joten anodi- ja katoditila on pidettävä erillään. Kun liuoksesta haihdutetaan vesi pois, saadaan kiinteää natriumhydroksidia. Kaupallisena suurkemikaalina natriumhydroksidi on yleensä 50-prosenttisena vesiliuoksena. Tällainen lipeäliuos on väritön, 12 °C:n lämpötilassa jähmettyvä neste, jonka tiheys on 1,5 kg/dm3. 

Suomessa natriumhydroksidia valmistavat Kemira Chemicals Oy Äetsässä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Natriumhydroksidin OVA-ohje
PubChem: Sodium Hydroxide 
ChemBlink: Sodium hydroxide 
Inchem: Sodium Hydroxide CAS N°: 1310-73-2  (pdf) 
Ylen Elävä arkisto: Lipeä poltti lapsen sisälmykset kuin tuli (valistusfilmi v. 1949)

Emäkset
Hydroksidit
Natriumyhdisteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yläjärvi

Yläjärvi () on yksi Pohjois-Amerikan Suurista järvistä. Yhdysvaltain ja Kanadan raja kulkee järven halki. Jos Huronjärvi, johon Yläjärvi laskee, sekä Michiganjärvi käsitetään salmiyhteydestään huolimatta eri järviksi, Yläjärvi on pinta-alaltaan maailman suurin makeavetinen järvi, mutta tilavuudeltaan Baikaljärvi on suurempi. Kaspianmeri taas on sekä pinta-alaltaan että tilavuudeltaan kiistatta maailman suurin järvi, mutta se on suolajärvi. Yläjärven pinta-ala on noin 82 100 neliökilometriä. 

Yläjärvi on 563 kilometrin pituinen ja 257 kilometrin levyinen. Järven keskisyvyys on 147 metriä ja suurin syvyys 406 metriä. Sen tilavuus on 12 100 kuutiokilometriä, ja sillä on rantaviivaa 4 393 kilometriä. Järven koosta saa jonkinlaisen käsityksen, kun ajattelee, että sen tilavuudella voisi peittää Suomen pinta-alan noin 35 metrin vesikerrokseen tai koko Euroopan runsaan yhden metrin kerrokseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suuret järvet
Minnesotan järvet
Ontarion järvet
Wisconsinin maantiede
Michiganin maantiede
Kanadan ja Yhdysvaltain raja
Seulonnan keskeiset artikkelit
Andalusialainen koira

Andalusialainen koira () on Luis Buñuelin (käsikirjoittaja/ohjaaja) ja Salvador Dalín 16 minuuttia kestävä surrealistinen mykkäelokuva.

Vastaanotto ja kritiikki  
Elokuva tuotettiin Ranskassa 1929 ja on kuvattu Le Havressa ja Pariisissa. Se sai alkunsa aikansa avantgardistisesta elokuvaliikkeestä mutta myös arvosteli sitä.

Avantgardistisen muodon mukaisesti elokuva koostuu näennäisesti toisiinsa liittymättömistä, ajoittain vastenmielisistä kohtauksista, jotka pyrkivät järkyttämään katsojaa. Toisaalta elokuva irtautuu avantgardistisesta perinteestä keskittymällä myös "sisältöön" ja elokuvan keinoihin: yllättäviin kamerakulmiin, elokuvatrikkeihin jne.

Elokuvan ajankulkua rikotaan muun muassa siirtymällä "olipa kerran" -ajasta "kahdeksan vuotta myöhemmin" -aikaan. Samat henkilöhahmot, esittelemättä jääneet mies ja nainen, esiintyvät elokuvassa toistuvasti. Heitä näytelleet Simone Mareuil ja Pierre Batcheff tekivät myöhemmin itsemurhan, Batcheff vuonna 1932 ja Mareuil vuonna 1954.

Luis Buñuel lisäsi vuonna 1960 elokuvaan äänen. Hän käytti samaa musiikkia (äänitteinä), jota käytettiin vuoden 1929 näytöksissä: otteita Richard Wagnerin Tristan ja Isolden "Liebestodista" sekä kahta argentiinalaista tangoa.

Tapahtumat 

Elokuvan alussa mies silpoo naisen silmän partaveitsellä, minkä jälkeen esitetään joukko surrealistisia kohtauksia: aluksi miehen kämmenen reiästä ryömii muurahaisia, sen jälkeen sokea nainen tökkii kepillään kadulla lojuvaa irronnutta kättä.

Mies näkee naisen jäävän auton alle viereisellä kadulla ja alkaa kouria naista, joka pakenee. Kohta mies yrittää päästä nurkkaan ajetun naisen luokse vetäen kahta flyygeliä, jotka sisältävät kuolleita ja mäteneviä aasinosia, Raamatun laintaulut ja kaksi pappia, joista toista näyttelee Dalí itse.

Sen jälkeen miehen isä, jota esittää sama näyttelijä, saapuu rankaisemaan tätä, mutta mies ampuu hänet kahdella pistoolilla, jotka ilmestyvät miehen käsiin tyhjästä. Lopussa naisen kainalokarvat kiinnittyvät miehen kasvoihin, jolloin nainen lähtee rannalle ja tapaa miehen, jota esittää Dalí. He vaikuttavat onnellisilta, mutta viimeinen otos näyttää heidät staattisena ja paikallaan, kuin kuolleena, haudattuna hiekkaan.

Näyttelijät

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Un Chien Andalou Video.
 Arvostelu: Un chien andalou (elitisti.net)
  Buñuelista 
 Movies Didn't Get /  Movies Didn't Get: Un Chien Andalou - Kill Your Symbols

Luis Buñuelin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1929 elokuvat
Independent-elokuvat
Surrealistiset elokuvat
Ranskalaiset mustavalkoelokuvat
Salvador Dalí
Kokeelliset elokuvat
Ranskalaiset lyhytelokuvat
Samson (yhtye)

Samson oli brittiläinen heavy metal -yhtye, joka edustaa Britanniassa 1970-luvulla syntynyttä NWOBHM-tyyliä. 1980-luvun alussa laulaja Bruce Bruce (tunnetaan paremmin nimellä Bruce Dickinson) erosi yhtyeestä voidakseen liittyä Iron Maideniin. Yhtyeen rumpali erosi samoihin aikoihin. Samson ei saavuttanut aikanaan suurta suosiota. Yhtyeen perustanut kitaristi Paul Samson kuoli syöpään 9. elokuuta 2002 .

Historia
Samsonin perusti vuonna 1977 kitaristi Paul Samson, basisti John McCoy ja rumpali Roger Hunt. Myöhemmin McCoy jättäytyi tuottajaksi ja basistiksi tuli Chris Aylmer. Myös rumpali vaihtui Clive Burriin, joka taas erosi bändistä vuonna 1979 liittyäkseen Iron Maideniin. Hänen tilalleen tuli, hieman ironisesti, aiemmin Maidenissa soittanut Barry Graham. Hänet tultiin myöhemmin tuntemaan tiukkaan leopardiasuun ja miekkailijanmaskiin pukeutuneena Thunderstickinä. 

Huhtikuussa 1979 Samsonin ensimmäinen levy, Survivors, ilmestyi. Levyn julkaisua seuranneella keikalla Bristol Granaryssa yhtye tutustui Bruce Dickinsoniin. Heinäkuussa 1979 Dickinson liittyi Samsoniin ja teki näiden kanssa kaksi levyä (Head on ja Shock Tactics). 

Ollessaan keikalla 1981 Readingissa Samson alkoi tulla tiensä päähän Dickinsonin liityttyä samaisella keikalla itsensä läpilyöneeseen Maideniin.

Jäsenet

Laulajat 
 Paul Samson – kitara, laulu (1976–2002)
 Mark Newman – laulu (1978)
 Bruce Bruce – laulu (1980–1981)
 Nicky Moore – laulu (1981–1986, 1986, 2000–2002)
 Sam Blue – laulu (1986)
 Mick White – laulu (1988–1990)
 Peter Scallan – laulu (1990)
 Rek Anthony – laulu (1990–1993)

Kitaristit 
 Paul Samson – kitara, laulu (1976–2002)
 John McCoy – basso, kitara (1976, 1979, 1986, 2002)
 Bernie Tormé – kitara (1976)
 Chris Aylmer – basso, kitara (1977–1978, 1980–1985, 1990–2002)
 Dave Colwell – kitara (1985–1986)

Basistit 
 John McCoy – basso, kitara (1976, 1979, 1986, 2002)
 Chris Aylmer – basso, kitara (1977–1978, 1980–1985, 1990–2002)
 Bill Pickard – basso (1977)
 Stewart Cochrane – basso (1977)
 Mervyn Goldsworthy – basso (1985–1986)
 Kevin Riddles – basso (1986)
 Dave Boyce – basso (1987–1990)
 Ian Ellis – basso (2002)

Rumpalit 
 Roger Hunt – rummut (1976)
 Clive Burr – rummut (1977–1978)
 Paul Gunn – rummut (1977)
Thunderstick – rummut (1979–1980, 1990–1993, 2000–2002)
 Mel Gaynor – rummut (1981)
 Pete Jupp – rummut (1982–1985)
 Edgar Patrik – rummut (1985)
 Mark Brabbs – rummut (1986)
 Chris Shirley – rummut (1986–1987)
 Clive Bunker – rummut (1988)
 Charlie McKenzie – rummut (1988–1990)
 Tony Tuohy – rummut (1993–2000)
 Brian Fleming – rummut (2002)

Muut 
 Toby Sadler – koskettimet (1988–1990)

Diskografia

Studioalbumit

Livealbumit

Lähteet 

Brittiläiset metalliyhtyeet
NWOBHM-yhtyeet
Proteus (satelliittirunko)

Proteus on Ranskassa kehitetty pienikokoinen satelliittirunko, jota on käytetty Jason- ja Corot-satelliittien pohjana. Nimi Proteus tulee sanoista Plate-forme Reconfigurable pour l'Observation, les Télécommunications Et les Usages Scientifiques.

Koko 1990-luvun ajan uskottiin Länsi-Euroopassa ja Yhdysvalloissa, että piensatelliitit korvaavat isot satelliitit. Tätä puolsi 1990-luvun alussa tehty NASAn päätös toteuttaa halvempia avaruuslentoja nopeassa tahdissa (Faster, Better, Cheaper) pyrkien samanlaiseen tehokkuuteen, mitä esimerkiksi auto- ja elektroniikkateollisuus oli saavuttanut. Venäjän avaruustoiminta oli vuodesta 1957 alkaen perustunut pieniin satelliitteihin ja satelliittien sarjatuotantoon, esimerkiksi pieniä vakoilusatelliitteja valmistettiin tuhansia. Piensatelliiteilla uskottiin - etenkin Yhdysvalloissa - olevan myös kaupallisia sovellutuksia, kun suunniteltiin matkapuhelinverkkoja, joiden tukiasemat olisivat satelliitteja ja satelliitti-Internetiä. Valtaosa kaavailluista hankkeista ei toteutunut ja toteutetut hankkeet olivat raskaasti tappiollisia. 

Euroopassa Englannissa Surreyn yliopisto lähti 1980-luvulla kehittämään mikrosatelliitteja, jotka painavat alle 100 kg. Ranskassa ei näin pieniin satelliitteihin uskottu, mutta CNES alkoi vuonna 1996 kehittämään 500–700 kg painavaa Proteus-satelliittia. Sen teollinen valmistaja on Alcatel Space.

Proteus-rungolle perustuvista satelliiteista ensimmäinen oli Jason 1, joka laukaistiin joulukuussa 2001. ESAn kanssa yhteistyössä toteutettava CoRoT laukaistiin vuonna 2006, kuten EUMETSATin kanssa toteutettava Jason 2. Jasonit tutkivat merta ja CoRoT tähtiä.

Seuraavat satelliitit ovat käyttäneet Proteus-runkoa:

 Jason-1
 CALIPSO
 CoRoT
 Jason-2
 SMOS
 Jason-3
 GIOVE B (GSTB v2B)
 Göktürk 1A, 1B

Lähteet

Aiheesta muualla  
 CNES: 20 years in orbit for the Proteus satellite bus  
 Gunter's Space Page: Alcatel → Thales Alenia: Proteus  
 JSAT International: Satellite Components  
 CNES: Jason - Satellite 
 Satellite Missions: Jason-1 
 CNES: Proteus - Spacecraft bus 
 Astronautix.com: Proteus 

Satelliitit
Nikolai Adlerberg

Kreivi Nikolai Vladimirovitš Adlerberg (; 19. toukokuuta 1819 Pietari – 25. joulukuuta 1892 München) oli venäläinen kenraali, joka toimi Suomen kenraalikuvernöörinä vuosina 1866–1881. Adlerberg oli syntyisin ruotsalaisperäisestä, Baltiaan asettuneesta aatelissuvusta. 

Adlerberg taisteli Venäjän keisarillisen armeijan upseerina Kaukasiassa 1841 ja 1844, Unkarissa 1849 sekä Krimin sodassa.Hän palveli myös diplomaattitehtävissä Venäjän Berliinin suurlähetystössä vuodesta 1856 siihen asti kunnes nimitettiin Suomen kenraalikuvernööriksi. Virkavaltaisen asenteensa vuoksi hän ei juurikaan nauttinut kansansuosiota. Adlerberg oli mukana useiden uudistusten toimeenpanossa, muun muassa Suomen sotalaitoksen perustamisessa 1878. Aleksanteri II:n kuoltua Adelberg sai pyynnöstään eron virastaan ja nimitettiin Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi. Elämänsä loppuvuodet hän asui Münchenissä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Baltian ritarikuntien genealoginen tietokirja, osa 2. Eestinmaa, 1930.
 
 

Suomen kenraalikuvernöörit
Venäläiset kenraalit
Vuonna 1819 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Adonis

Adonis () oli kreikkalaisessa mytologiassa luonnon vuosittaista elpymistä ja lakastumista kuvaava haltia, joka tavallisesti ajateltiin ihanaksi, Afroditen hehkuvasti rakastamaksi, aikaisin kuolleeksi nuorukaiseksi. 

Adonis oli intohimoinen metsästäjä, mikä koitui hänen kohtalokseen, sillä hän haavoitti villisikaa, joka myöhemmin puri hänet kuoliaaksi. Villisika oli Ares-jumala eläimeksi muuttuneena. Kuvaannollisesti ”adonis” tarkoittaa kaunista nuorukaista, naisten hurmaajaa.

Adonis-hahmo on kotoisin Syyrian–Foinikian alueelta, jossa oli uskomuksia kuolevista ja ylösnousevista jumalista ja vuosittain uudistuvan kasvun demonista. Nimi Adon tarkoitti herraa.

Jumaltaruston mukaan Adonis syntyi Kinyraan (Adoniksen isä) ja Myrrhan (Kinyraan tytär) insestisestä liitosta. Kinyraan äiti oli Pafos, Pygmalionin ja norsunluupatsaasta eläväksi puolisoksi muuntuneen patsaspuolison tytär.

Adonis on alkujaan itämainen jumala, joka symboloi auringon hehkun vaikutusta kasvillisuuteen ja nopeaa lakastumista (sumerilaisten Dumuz, arameassa Tammuz). Adoniksen kunniaksi kreikkalaiset viettivät keskikesällä surujuhlaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikkalainen mytologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Altai (vuoristo)

Altai eli Altaivuoret ("kultavuoristo") on vuoristo Keski-Aasiassa. Altailla tarkoitetaan toisinaan vain Irtyšin ja Obin latvojen välistä aluetta ja taas toisinaan Irtyšin ja Jenisein latvojen välistä aluetta. Alueella on paljon malmiesiintymiä. Vuoriston korkein huippu on Beluha, 4 506 m. Altain rata, 900 km pitkä, johtaa Siperian pääradalta (Nikolajevskista) Semipalatinskiin.

Maailmanperintökohde
Beluhavuoren ympäristössä oleva Katunin luonnonsuojelualue, Altyn-Köl-järven sisältämä Altain luonnonsuojelualue ja Ukokin tasangon suojelualue on liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon nimellä Altain kultavuoret. Siperiassa sijaitseva alue on kooltaan 16 114 neliökilometriä. Alueella asuu uhanalaisia eläinlajeja, kuten lumileopardi.

Suomalaista tutkimusta
Altain maantiedettä ja geologiaa tutki 1900-luvun alussa suomalainen maantieteilijä J. G. Granö, joka kirjoitti matkoistaan Altailla myös yleistajuisia matkakirjoja ja otti alueelta runsaasti valokuvia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yle Areena: Altai 30 päivässä. Ville Haapasalon seikkailu mystiseen Altai-vuoristoon.

Aasian vuoristot
Venäjän vuoristot
Unescon maailmanperintökohteet Aasiassa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Andromeda (mytologia)

Andromeda () on kreikkalaisessa mytologiassa Aithiopian kuninkaan Kefeuksen ja Kassiopeian tytär. Kassiopeia kehui olevansa nereidejä kauniimpi. Tämän vuoksi merenjumala Poseidon suuttui ja lähetti meripeto Ketoksen tekemään tuhojaan. Ainoa keino saada Keto lopettamaan oli uhrata meripedolle kuningas Kefeuksen oma tytär. Kuningas kahlitsi oman tyttärensä alastomana kiveen meripedolle uhriksi, mutta hänet pelasti Perseus.

Kreikkalainen mytologia
Commodore CDTV

CDTV oli ensimmäinen tietokone, joka oli varustettu CD-ROM-asemalla vakiona. CDTV oli lyhenne sanoista Commodore Dynamic Total Vision.

Commodore julkaisi laitteen maaliskuussa 1991. Se suunniteltiin kodin viihdekeskukseksi ja se kilpaili Philipsin CD-i-laitteen kanssa markkinoista, joita kumpikaan ei onnistunut tavoittamaan.

CDTV oli periaatteessa musta Amiga-tietokone, joka oli varustettu CD-ROM-asemalla, mutta vakiona sen mukana ei tullut näppäimistöä, hiirtä tai levykeasemaa. Commodore markkinoi pääasiassa laitetta Amigan käyttäjäkunnalle suunnatuissa lehdissä, mutta yhteisö vältti laitetta, koska he odottivat CD-ROM-asemaa Amigan muille koneille, joka lopulta ilmestyikin Amiga 570:n muodossa.

CDTV epäonnistui kaupallisesti ja se korvattiin Amiga CD32 -pelikonsolilla.

Tekniset yksityiskohdat
Suoritin: Motorola 68000 @ 7,14MHz.
Keskusmuisti: 1 megatavua Chip-muistia.
Piirisarja: Enhanced Chip Set. (ECS)
Käyttöjärjestelmä: Kickstart 1.3 + CDTV-moduuli.
Julkaisuhetki: maaliskuussa 1991 (CES, Las Vegas)
Hinta julkaisuhetkellä: 499 puntaa (CDTV, ohjain ja 2 nimikettä)

Pelit

Katso myös 

 3DO Interactive Multiplayer
 Philips CD-i
 Pioneer LaserActive

Lähteet

Aiheesta muualla 

Commodore
Amiga
Astarte

Astarte (alk. kreikkalainen Ἀστάρτη, Astarte, Ishtar tai Ashtart) oli seemiläinen hedelmällisyyden jumalatar, jota sidonilaiset palvoivat, ja joka oli myös taivaan kuningatar ja Kuun- ja sodan jumalatar. Hän samaistuu babylonialaisten Ištariin, heprealaisten As´tarotiin (עשתרת, translitteroituna Ashtoreth) ja assyrialaisten ja syyrialaisten Atargatisin. Astarten muita nimiä olivat Istar Babyloniassa, Inanna sumerilaisilla ja Baalat Kanaanissa. Astarte-jumala mainitaan Raamatussa useita kertoja. Astarten ja Ištarin vertauskuvana oli Venus.

Astarte oli alun perin bylonialainen puujumalatar, myöhemmin Astartea palvottiin hedelmällisyyden jumalattarena, jonka heprealainen nimi oli Asera. Hänelle rakennettiin palvontapaikkoja, aserakarsikkoja karsituista puista. Astarten puoliso oli Ēl ja poika Baal.
 
Astarten tunnukset olivat leijona, hevonen, sfinksi, kyyhky, ja tähti (ympyrän sisällä planeetta Venus). Kuvataan usein alastomana.

Astarte kuvattiin joskus äiti-jumalana lapsi käsivarrellaan, useimmiten kuitenkin alastomana. Astartea palvottiin erinimisenä koko Lähi-idässä, myös muinaisessa Israelissa, Egyptissä, Roomassa ja Kreikassa. On mahdollista että Astarte ja soturijumalatar Anat olivat yksi ja sama jumala, joko alkujaan tai yhteen sulauduttuaan.

Lähteet 
 1 Kun. 11:5
 1 Kun. 11:33
 Teuvo Kopra: Raamatun ajan epäjumalia 
 Israel Update

Viitteet

Aiheesta muualla

 Raamattuhaku hakusanalla Astarte (Kirkkoraamattu 1933/1938)

Egyptiläiset jumalattaret
Hedelmällisyyden jumalattaret
Juutalainen mytologia
Kuun jumalattaret
Sodan jumalattaret
Rakkauden ja intohimon jumalattaret
Atlasvuoret

Atlasvuoret ovat Pohjois-Afrikassa sijaitseva poimuvuoristo. Vuorijonon pituus on yli 2 000 kilometriä, ja se ulottuu Marokon, Algerian sekä Tunisian alueelle.

Maantiede 
Atlasvuoret levittäytyvät suurpiirteisesti Lounais-Marokon Agadirin rannikkokaupungista Pohjois-Algerian läpi Tunisiaan kohti maan pääkaupunki Tunisia. Vuoriston korkein kohta Jebel Toubkal sijaitsee Lounais-Marokossa, joissa sijaitsevat myös useat muut vuoriston korkeimmat huiput. Algeriaa kohti kuljettaessa vuoristo muuttuu sarjaksi ylätasankoja. Atlasvuoristo koostuu jurakaudella muodostuneesta sedimenttikivestä ja alueella esiintyy useita mineraaleja, kuten fosfaattia, rautaa, kivihiiltä ja öljyä.

Ilmastollisesti Atlasvuoristo toimii ilmastotyyppien jakajana Välimeren ja Saharan aavikon välillä. Välimeren puolella vuoriston pohjoisrinteet keräävät sateita tehden esimerkiksi metsät ja viljelmät mahdollisiksi. Pohjoisrinteille muodostuvat virrat on otettu paljolti käyttöön maatalouden kastelujärjestelmiin. Vuoriston etelärinteet ovat huomattavasti pohjoisrinteitä kuivemmat. Atlasvuorten eteläosan muodostavan Sahara ylätasankoa peittävät pensas- ja ruohokasvillisuus ja alueella on useita suolatasankoa ja suolajärviä. Eteläosa on pääasiallisesti liian kuiva maanviljelykselle, mutta siellä harjoitetaan karjan kasvatusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Afrikan vuoristot
Marokon maantiede
Algerian maantiede
Tunisian maantiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Extreme (yhtye)

Extreme oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka oli suosittu 1990-luvun alussa. Musiikissa on vaikutteita funkista, glam metalista ja hard rockista. Extreme perustettiin Bostonissa vuonna 1985. Seuraavina vuosina yhtye sai suosiota lähinnä kotiseuduillaan. Vuonna 1988 Extreme solmi levytyssopimuksen A&M Recordsin kanssa. Yhtyeen ensimmäinen albumi, Extreme julkaistiin vuonna 1989 ja yhtye alkoi saada suosiota myös oman kotiseutunsa ulkopuolella. Toinen albumi, Extreme II Pornograffitti, ilmestyi seuraavana vuonna. Yhtye hajosi vuonna 1996. Parhaiten yhtye tunnetaan hiteistä More Than Words ja Get The Funk Out. 

Muutamien 2004 ja 2006 tapahtuneiden paluukeikkojen innoittamana yhtye ilmoitti marraskuussa 2007 palaavansa yhteen uuden albumin ja kiertueen myötä. Kokoonpanon kerrottiin olevan sama kuin 11 vuotta aikaisemmin yhtyeen hajotessa lukuun ottamatta rumpali Michael Manginia, jonka korvaajaksi ilmoitettiin Kevin Figueiredo. Myös yhtyeen ensimmäisen rumpalin Paul Gearyn ilmoitettiin olevan mukana yhtyeen managerina. Extremen ensimmäinen albumi 13 vuoteen sai nimekseen Saudades De Rock, ja se ilmestyi Yhdysvalloissa 8. elokuuta 2008. Albumi on saanut kriitikoilta enimmäkseen positiivisen vastaanoton.

Jäsenet 
 Patrick Badger ‎– bassokitara (1985‎–1996, 2008‎–)
 Nuno Bettencourt ‎– kitara (1985‎–1996, 2008‎–)
 Gary Cherone ‎– laulu (1985‎–1996, 2008‎–)
 Paul Geary ‎– rummut (1985‎–1994)
 Michael Mangini ‎– rummut (1994‎–1996)
 Kevin Figueiredo ‎– rummut (2008‎–)

Diskografia

Studioalbumit

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset metalliyhtyeet
Yhdysvaltalaiset glam metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset hard rock -yhtyeet
Funk metal -yhtyeet
SELinux

SELinux, Security-Enhanced Linux on alun perin Yhdysvaltain NSA:n Linux-ytimeen kehittämä laajennus, joka sisältää tuen ja työkalut käyttäjien ja järjestelmän oikeuksien normaaleja Unix-käyttäjäoikeuksia tarkempaan hallintaan (mandatory access control, MAC). MAC ei ole käyttäjän hallittavissa ja sillä rajataan järjestelmän sotkemista tai turvamekanismien ohittamista.

NSA julkaisi ensimmäisen version ohjelmistosta avoimen lähdekoodin GNU GPL -lisenssillä 22. joulukuuta 2000. Muihin merkittäviin kehittäjiin kuuluvat Red Hat ja Network Associates sekä Secure Computing, jälkimmäisistä molemmat nykyisin Intel Securityn omistamia. Nykyään SELinuxia kehittää Linux-yhteisö (eikä NSA).

SELinux on kuulunut viralliseen Linux-ytimeen versiosta 2.6 lähtien (elokuu 2003).
Androidissa se on ollut versiosta 4.3 lähtien.

Red Hat Enterprise Linux (RHEL) otti SELinuxin käyttöön versiossa 4 vuonna 2005 ja Fedora Core versiossa 2 (2004), Debian etch-julkaisussa ja Ubuntu versiossa 8.04 ”Hardy Heron”.

SELinux ei ole ainoa MAC-ratkaisu Linuxissa vaan vaihtoehtoja ovat muun muassa AppArmor, TOMOYO ja Smack (Simplified Mandatory Access Control Kernel).

Lähteet

Aiheesta muualla
  SELinux Project Wiki
 http://fedoraproject.org/wiki/SELinux

Linux-ydin
Friisi

Friisi tarkoittaa seuraavia:

 friisi, germaaninen kieli
 friisit, germaanikansa
 friisi, rakennuksen vaakasuora koristepinta.

Katso myös 
 Friisiläinen
Ny Tid

Ny Tid (aiemmin Folktidningen ja Folktidningen Ny Tid) on suomenruotsalainen kuukausittain ilmestyvä poliittinen kulttuurilehti ja oli monta vuotta Suomen ainoa kulttuuriviikkolehti. Lehti perustettiin vuonna 1944 Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) ruotsinkieliseksi äänenkannattajaksi. Vuonna 1991 lehden julkaisijaksi tuli lukijoiden omistama Tigertext Ab, ja Ny Tid luopui suorista puoluepoliittisista sidonnaisuuksista. Lehti on saanut rahoitusta Vasemmistoliitolta ja Vihreältä liitolta. Ny Tid määrittelee arvomaailmakseen punavihreyden. Vasemmistoliitto lopetti lehden puoluelehtituen vuoden 2016 alusta, samoin kuin Satakunnan Työlle ja Kansan Tahdolle. Lehti vaihtoi taas julkaisijaa vuoden 2017 alussa, kun julkaisuoikeudet siirrettiin Tigertext Ab:sta Tigern rf-nimiselle järjestölle, joka oli ennen sitä toiminut lehden tukijärjestöna. Päätoimittaja Janne Wassin mukaan muutos tehtiin lähinnä verotusteknillisistä syistä. 

Ny Tidiin ovat kirjoittaneet monet merkittävät suomenruotsalaiset kulttuurivaikuttajat kuten Atos Wirtanen, Kjell Westö, Monika Fagerholm, Claes Andersson, Elmer Diktonius ja Jörn Donner. Päätoimittajana ovat Wirtasen lisäksi toimineet muun muassa Johan von Bonsdorff ja Peter Lodenius. Vuosina 2005–2009 päätoimittajana toimi libanonilaissyntyinen Patsy Nakell. 1990-luvulla lehti palkittiin suomenruotsalaisella journalismipalkinnolla asiantuntevista Itä-Eurooppaa käsitelleistä artikkeleistaan.

Tove Janssonin ensimmäiset Muumi-sarjakuvat julkaistiin Ny Tidissä vuosina 1947–1948. Mumintrollet och jordens undergång -niminen jatkokertomus sai kuitenkin osakseen voimakasta kritiikkiä lehden lukijoilta, jotka pitivät sitä esimerkiksi porvarillisena, feodaalisena tai kapitalistisena. Päätoimittaja Wirtanen päätti palautteesta viisastuneena lopettaa sarjan julkaisemisen suunniteltua aiemmin.

Vuonna 2013 Ny Tidille myönnettiin Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön Kulttuurilehtien laatupalkinto. Palkinto jaettiin kirjallisuuslehti Särön kanssa. 

Tammikuusta 2015 lähtien Ny Tid ilmestyy kerran kuukaudessa.

Päätoimittajat
Cay Sundström 1944–1945
Allan Asplund 1945–1947
Atos Wirtanen 1947–1953
Mikael Romberg 1954–1973
Georg Backlund 1973–1977
Johan von Bonsdorff 1977–1985
Peter Lodenius 1985–2000
Theresa Norrmén 2000–2002
Jan-Erik Andelin 2002–2004
Patsy Nakell 2005–2009
Nora Hämäläinen 2009–2011
Fredrik Sonck 2012–2014
Janne Wass 2014–

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ny Tid

Kansandemokraattiset lehdet
Suomalaiset ruotsinkieliset aikakauslehdet
Kulttuurilehdet
Mr. Big



Mr. Big on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka basisti Billy Sheehan perusti vuonna 1988. Sheehanin ohella yhtyeen tunnetuimpaan kokoonpanoon kuuluvat kitaristi Paul Gilbert, laulaja Eric Martin ja rumpali Pat Torpey. Yhtyeen musiikkityyli vaihtelee pop-balladimaisesta rock-ilmaisusta raskaampaan tilutukseen.

Yhtye tuli suosituksi toisella albumillaan Lean into It (1991), joka ylsi platinamyyntiin (1 000 000) Yhdysvalloissa. Albumilta singlenä julkaistu balladi ”To Be with You” oli vuonna 1992 kolme viikkoa Billboard Hot 100 -listan ensimmäisenä. Myöhempien julkaisujen myötä yhtye menetti maailmanlaajuista suosiotaan, mutta oli kuitenkin Japanissa erittäin suosittu koko ensimmäisen olemassaolonsa ajan.

Kitaristi Gilbert jätti yhtyeen 1990-luvun lopulla ja hänet korvasi Richie Kotzen kahden albumin ajaksi. Yhtye hajosi vuonna 2002, mutta teki paluun alkuperäisessä kokoonpanossaan vuonna 2009.

Jäsenet

Paul Gilbert – kitara (1988–1997, 2009–)
Eric Martin – laulu (1988–2002, 2009–)
Billy Sheehan – basso (1988–2002, 2009–)
Pat Torpey – rummut (1988–2002, 2009–)

Entiset jäsenet
Richie Kotzen – kitara (1999–2002)

Diskografia

Studioalbumit
Mr. Big (1989)
Lean into It (1991)
Bump Ahead (1993)
Hey Man (1996)
Get Over It (2000)
Actual Size (2001)
What If... (2010)
...The Stories We Could Tell (2014)
Defying Gravity (2017)

Livealbumit
Raw Like Sushi (1990)
Mr. Big Live (1992)
Raw Like Sushi II (1992)
Japandemonium (1994)
Channel V at the Hard Rock Live (1996)
Live at Budokan (1997)
In Japan (2002)
Back to Budokan (2009)
Live from the Living Room (2012)
Raw Like Sushi 100: Live in Japan 100th Anniversary (2012)
Raw Like Sushi 114 (2015)
R.L.S. 113 Senfai (2015)
Live from Milan (2018)

Kokoelma-albumit
Big Bigger Biggest (1996)
Deep Cuts (2000)
Greatest Hits (2004)
Next Time Around (2009)
The Vault (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen sivusto
Paul Gilbertin virallinen sivusto
Richie Kotzenin virallinen sivusto
Eric Martinin virallinen sivusto
Billy Sheehanin virallinen sivusto
Pat Torpeyn virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset hard rock -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset glam metal -yhtyeet
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Verteksi

Matematiikassa verteksi tarkoittaa solmua. Esimerkiksi graafi määritellään usein matemaattisesti lyhykäisyydessään 
karteesisena tulona 

so.  on joukko, joka koostuu solmuista (vertices) ja kaarista (edges)

Katso myös 
 Verteksi (tietokonegrafiikka)

Graafiteoria

en:Vertex
eo:Vertico
fr:Vertex
nl:Vertex
pl:Vertex
sv:Vertex
Dnepr

Dnepr (, , ) on noin 2 290 kilometrin pituinen joki Itä-Euroopassa. Dnepr on Ukrainan pisin joki.  Dnepr saa alkunsa Länsi-Venäjän Valdain ylängöltä, ja se virtaa Valko-Venäjän ja Ukrainan läpi laskeakseen Mustaanmereen. Se on Euroopan neljänneksi pisin joki; pidempiä ovat vain Volga, Tonava ja Ural.  

Nykyinen Dnepr on valjastettu vesivoiman tuotantoon ja sitä luonnehtii valtavien patoaltaiden sarja. Joen alajuoksulta 1 670 kilometriä on purjehduskelpoista; 18 metriä leveät ja 270 metriä pitkät alukset voivat nousta Kiovaan asti. Aiemmin alajuoksulla Dnipron eteläpuolella oli lukuisia koskia, joiden takia jokiosuus oli kulkukelvoton. 

Dneprin sivujoista rakennettiin kanavayhteyksiä Itämereen laskeviin Väinäjokeen, Niemeniin ja Veikselin Bugiin jo 1700–1800-luvuilla. Dnepr–Bug-kanavayhteyden sulkujen pituutta ollaan viimeisimmän kunnostushankkeen myötä kasvattamassa 89 metristä 120 metriin, mutta vesireitti ei vielä jatku navigoitavana Brestiä pidemmälle eli Puolan puoleiselle Bug-joelle.

Kaupungit

Dneprin pääjuoksun varrella olevista kaupungeista merkittävimpiä ovat
Venäjällä:
Smolensk (n. 350 000 as.)
Valko-Venäjällä:
Mahiljou (358 300)
Orša (117 200)
Ukrainassa:
Kiova (2 640 000)
Tšerkasy (290 000)
Krementšuk (240 000)
Kamjanske (270 000)
Dnipro (1 060 000)
Zaporižžja (790 000)
Nikopol (140 000)
H’erson (340 000)

Sivujoet
Dneprin tärkeimpiä oikean- (o) ja vasemmanpuoleisia (v) sivujokia latvalta lukien ovat Drut’ (o), Berezina (o), Sož (v), Pripet (o), Irpin (o), Desna (v), Ros (o), Sula (v), Vorskla (v), Samara (v), Konka (o), Bazavluk  (o) ja Inhulets (o).

Tekojärvet ja vesivoima

Dneprin vesivoimalaitospatojen kaskadi ja niiden patoamien tekojärvien sarja kattaa lähes koko Ukrainan jokiosuuden ja ulottuu Pripetin suulta alas Kah’ovkaan. Sen rakentaminen muutti jokiuoman luonteen täydellisesti; alkuperäisestä jokiuomasta on jäljellä vain lyhyitä katkelmia: Pripetin suun yläpuolella, Kiovan yläpuolella sekä Kanivin, Kamjansken ja Kah’ovkan alapuolella. 

Vesivoimalaitokset tuottavat noin 10 prosenttia Ukrainan sähkövoimasta. Suurin niistä on Zaporižžjassa Dneprin tekojärven patoon liittyvä DniproHES, joka valmistuessaan vuonna 1932 oli Euroopan suurin.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

V. I. Vyšnevskyi (2011) Rika Dnipro (tuhti, 384-sivuinen tietokirja Dnepristä) 
FAO-Aquastat: Ukraine  (fao.org)
 Hydrologisia tilastoja 1882–1985: Dnepr at Dorogobuzh   (Unesco.org)
 Hydrologisia tilastoja 1881–1985: Dnepr at Smolensk   (Unesco.org)
 Hydrologisia tilastoja 1881–1985: Dnepr at Orsha   (Unesco.org)
 Hydrologisia tilastoja 1894–1985: Dnepr at Rechitca   (Unesco.org)
 Karttaa vuoden 2004 tulvan laajuudesta Dneprin vesistössä  (Dartmouth.edu) 

Ukrainan joet
Valko-Venäjän joet
Venäjän joet

Seulonnan keskeiset artikkelit