joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Buzz! Hollywood Leffavisa

Buzz! Hollywood Leffavisa (Buzz!: The Hollywood Quiz) on elokuvatietokilpailu, joka painottuu Hollywood -kysymyksiin. Peli sisältää myös muutamia Suomeen liittyviä kysymyksiä. Pelistä löytyy yli 100 elokuvaklippiä, sekä paljon kuvia, ääninäytteitä ja elokuvasiteerauksia. Peli julkaistiin marraskuussa 2007.

Pelitilat ja kierrokset
Moninpeli
 Hollywoodin tähdet
 Nopein sormi
 Faktaa vai fiktiota
 Oikea järjestys
 Piirakkasota
 Jättipotti
 Liipaisinsormi
 Lähtölaskenta

Yksinpeli
 Ajankeräys
 Piinapenkki

Vuoden 2007 videopelit
PlayStation 2 -pelit
Party-pelit
Lino Aldani

Lino Aldani (29. maaliskuuta 1926 – 31. tammikuuta 2009) oli italialainen tieteiskirjailija. Hän toimi World Science Fiction Associationin Italian jaoston puheenjohtajana ja useiden science fiction -lehtien päätoimittajana. Häneltä on suomennettu romaani Jääristi (1989) sekä joukko novelleja sf-lehdissä.

Suomennetut teokset

Novellit 
 ”Integraaliteknokratia” (1961). Portti 3/1988.
 ”Kraken” (1961). Portti 2/1996.
 ”Hyvää yötä, Sofia” (1963). Portti 4/1990.
 ”Roomalainen sunnuntai” (1967). Portti 1/1988.
 ”Joen toisella puolen”. Aikakone 2/1988.
 ”Quo vadis Francisco?”. Portti 3/1991.

Kirjallisuutta 
 Science fiction. Toimittaneet Juhani Hinkkanen ja Kai Ekholm. Kirjastopalvelu, 1990.

Aiheesta muualla 
 Tommi Aitio: Avaruusoopperaa ja fantasiaa Helsingin Sanomat 25.7.1996.

Italialaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1985

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1985 olivat 50. jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Tšekkoslovakiassa, Prahassa. Kisat alkoivat 17. huhtikuuta ja loppuivat 3. toukokuuta.

Maailmanmestaruuden voitti isäntämaa Tšekkoslovakia kuudennen kerran. Hopeaa sai Kanadan joukkue ja pronssia Neuvostoliiton joukkue. Ruotsin sijoitus oli kuudes, mikä oli joukkueen huonoin sitten vuoden 1937 kilpailuiden. Kilpailujen yhteydessä pelattiin myös Euroopan-mestaruudesta. Euroopan-mestaruuden tilastoihin laskettiin vain eurooppalaisten maiden keskenäiset kohtaamiset. Euroopan-mestaruuden voitti Neuvostoliiton joukkue ennen Tšekkoslovakiaa ja Suomen joukkuetta.

Itä-Saksan maajoukkue putosi B-sarjaan, josta sen tilalle nousi Sveitsin Fribourgissa pelatussa turnauksessa Puolan joukkue. C-sarjan voitti isäntäjoukkue Ranska

A-sarja

Alkulohko

Mitalisarja 
Jokainen joukkue lähti mitalisarjaan nollasta pisteestä.

Suluissa alkusarjan keskinäiset ottelut, joilla ei ollut vaikutusta loppusarjataulukkoon.

Putoamissarja 
Putoamissarjaan jäivät kaikki alkusarjan pisteet voimaan.

Alemman loppusarjan ottelut on kursivoitu. Itä-Saksa putosi B-sarjaan.

Lopputulokset

Euroopan-mestaruus  

Euroopan-mestaruuskisojen sarjataulukko laskettiin eurooppalaisten joukkueiden keskinäisistä alkusarjan otteluista.

B-sarja

Puola nousi A-sarjaan. Norja ja Unkari putosivat C-sarjaan.

C-sarja

Ranska ja Jugoslavia nousivat B-sarjaan.

Lähteet
 SFRp's hockey archive 
 Hockeyarchives - Championnats du monde 1985 
 Passionhockey - Championnats du monde 1985 
 http://avlh.sweb.cz/MS-1985.pdf 

1985
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1985 jääkiekko
Toivo elää

Toivo elää () on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Forest Whitaker ja käsikirjoitti Steven Rogers. Pääosassa esiintyivät Sandra Bullock, Harry Connick Jr. ja Gena Rowlands.

Elokuvan näyttelijöistä Mae Whitman palkittiin Young Artist -palkinnolla parhaana alle 10-vuotiaana elokuvanäyttelijänä.

Juoni 

Birdee Pruittilla (Sandra Bullock) on elämä jota monet ihmiset kadehtisivat, mutta kun hänen paras ystävätär paljastaa pitkään jatkuneen seksisuhteen Birdeen aviomieheen Billiin (Michael Paré). Shokeerattu Birdee pakkaa kamppeensa ja matkaa tyttärensä Bernicen (Mae Whitman) kanssa synnyinkaupunkiinsa boheemisen äitinsä (Gena Rowlands) luokse. Kaupunkinsa entisenä kauneuskuningattarena ja suosittuna huutosakin johtajana Birdeellä on kestämistä katkerien lapsuuskaverien kipakoissa kommenteissa. Edes töitä ei tahdo löytyä Birdeelle, jolta koulutus on jäänyt väliin. Lisäksi täytettyjä elukoita keräilevä äiti koettaa tyrkyttää hänelle junttimaista, mutta komeaa naapurin timpuria Justinia (Harry Connick Jr.), jota Birdee ei kerta kaikkiaan voi sietää.

Näyttelijät 

Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
Kangashäkki

Kangashäkki on kylä Uuraisten kunnassa, Keski-Suomessa. Kangashäkissä on noin 870 asukasta. Kangashäkin postinumero on 41290. Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kylä ja rajoittuu idässä valtatiehen 4. Kangashäkin naapurikylät ovat Äänekoskella sijaitsevat Honkola (pohjoisessa) ja Koivistonkylä (idässä) ja Laukaan puolella Vehniä (etelässä). Kangashäkin osia ovat muun muassa Kangashäkki, Savimaa, Visala, Rantala, Vellilä, Hirvaskylä ja Puntavuori.

Sijainti ja etäisyydet
Kangashäkki on Uuraisten kunnan itäisin kyläkunta ja on siten Uuraisten, Äänekosken ja Laukaan rajalla. Kangashäkistä on matkaa Uuraisten kirkonkylälle noin 15 kilometriä, Äänekoskelle 10 km, Jyväskylän lentoasemalle 13 km ja Jyväskylään 30 km. Helsinkiin ja Ouluun matkaa kertyy kumpaankin noin 300 km.

Kulkuyhteydet
Kulkuyhteydet joukkoliikenteellä ovat hyvät, johtuen sijainnista nelostien varrella. Valtatien Hirvaskankaan liittymän pysäkiltä pääsee Jyväskylään ja Äänekoskelle arkena ja sunnuntaina noin 20 kertaa päivässä, Jyväskylän lentoasemalle noin 5 kertaa päivässä, Suolahteen 3 kertaa päivässä, Uuraisille (kirkonkylälle) 2 kertaa päivässä ja Haapamäelle kerran päivässä. Lisäksi yhteyksiä Helsinkiin ja Ouluun on useita kertoja päivässä ja Rovaniemelle kerran päivässä. Liikenteen hoitaa pääasiassa Jyväskylän liikenne, Keski-Suomen liikenne, Pohjolan matka ja Eskelisen Lapin linjat.

Palvelut
Kangashäkissä palvelee päiväkoti sekä Hirvasen koulu, joka kattaa esiopetuksen ja luokat 1–6. Yläasteen opiskelijat kuljetetaan yhtenäiskouluun Uuraisten koulukeskukseen Uuraisten kirkonkylälle. Kylällä on Parma-betonitehdas. Siellä sijaitsee myös huutokauppias Aki Palsanmäen ja hänen Heli-vaimonsa huutokauppakamari.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jyväskylän seutu - asuinaluekuvaukset - Kangashäkki ja Hirvasen alue 
 Kangashäkin kylä

Uuraisen kylät
Bostonin maraton

Bostonin maraton on vuosittainen maratonjuoksukilpailu, joka järjestetään Bostonissa, Massachusettsissa, Yhdysvalloissa huhtikuun kolmantena maanantaina. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1897, edellisvuoden olympiamaratonin innoittamana, ja se onkin vanhin vuosittain järjestettävä maraton – sekä yksi arvostetuimmista. Bostonin maraton kuuluu World Marathon Majors -sarjaan.

Bostonin maratonin järjestäjänä toimii nykyään Boston Athletic Association. Kilpailuun osallistuu vuosittain noin 20 000 juoksijaa, niin amatöörejä kuin ammattilaisiakin, kaikkialta maailmasta. Vuonna 1996, kun kilpailu järjestettiin sadannen kerran, osanottajia oli 38 000.

Bostonin maraton käydään usein vaativissa sääolosuhteissa. Kilpailun ensimmäiset 20 kilometriä Hopkintonista Wellesleyhin juostaan Route 135 -tiellä. Sen jälkeen seuraavat Route 16 ja 30 ennen kuin saavutaan Bostonin keskustaan. Maali sijaitsee Copley Squarella. Maratonreitti sisältää ns. Newtonin kukkulat, neljä nousua, joista viimeinen, noin kilometrin mittainen Heartbreak Hill, alkaa noin 32 kilometrin kohdalta. Maratonin reitti ei ole Kansainvälisen Yleisurheiluliiton kilpailusääntöjen mukaan ennätyskelpoinen, sillä reitti on suora ja yhdensuuntainen sekä maali on liian paljon lähtöä alempana. Korkeuseroa lähdön ja maalin välillä on noin 146 metriä. Vuonna 2011 voimakkaassa myötätuulessa juostun kilpailun voitti Geoffrey Mutai ajalla 2.03.02 ja toiseksi juoksi Moses Mosop ajalla 2.03.06. Molemmat alittivat Haile Gebrselassien nimissä olleen virallisen maailmanennätyksen 2.03.59.

Vuoden 2013 maratonilla räjähti kaksi pommia, vaatien kuolonuhreja ja useita loukkaantuneita.

Voittajat

 Vuonna 2014 naisten kilpailun voitti alun perin Rita Jeptoo, mutta hänet hylättiin myöhemmin dopingin vuoksi.
 Koronapandemian vuoksi vuoden 2021 kilpailu juostiin poikkeuksellisesti lokakuussa.

Lähteet 
Kilpailun voittajat

Viitteet

Aiheesta muualla 

Virallinen sivusto 
Kilpailureitti 

Maratonit
Maraton
Yhdysvaltain yleisurheilukilpailut
Mariano Dallapè

Mariano Dallapè (s. 12. toukokuuta 1846 Cavedine, Trenton maakunta, Itävalta-Unkari – k. 3. huhtikuuta 1928 Stradella, Lombardia, Italia) oli tirolilainen soitinrakentaja, joka perusti vuonna 1876 maailmankuulun harmonikkatehtaan Italian Stradellaan. 

Mariano Dallapè syntyi Brusinon kylässä Cavedinessa, joka oli tuolloin osa Itävalta-Unkariin kuulunutta Etelä-Tirolia. Hän jätti kotiseutunsa 20-vuotiaana ja alkoi työskennellä Genovassa konelämmittäjänä. Sataman laajennustöissä tapahtuneen räjähdysonnettomuuden seurauksena hän rampautui. Hän joutui palaamaan kotiseudulleen. Hänellä oli kuitenkin mukanaan vanha itävaltalainen harmonikka ja taitavana soittajana hän kykeni ansaitsemaan rahaa ja saamaan yöpymispaikkoja soittamalla majataloissa sekä maaseudulla taloissa.

Dallapèn harmonikkatehdas 
Harmonikka hajoili kuitenkin useasti ja Marianon korjailtua sitä aikansa tuloksena oli lähes uusi soittopeli, joka oli alkuperäistä tarkempi ja soinnillisestikin parempi. Hän ei ollut itse edelleenkään tyytyväinen soittimeensa ja hän päätti suunnitella itse paremman soittimen, josta tulikin korkealaatuinen instrumentti aikansa mittapuulla.

Dallapè perusti perheyrityksen Fabrica Armoniche Mariano Dallapè & Figlio 1876 Stradellassa. Yritys on ollut perustamisestaan saakka perheen hallussa. Marianon seuraajana toimi hänen poikansa Onorato, joka oli isänsä veroinen soitinrakentaja ja soittaja, mutta kuoli isänsä lailla vuonna 1928. Tämän jälkeen yrityksen johtoon tuli Marianon veljenpoika Giuseppe, joka onnistui säilyttämään ja jalostamaan tuotemerkkiä. Vuodesta 1969 yrityksen johdossa ovat olleet Giuseppen kolme poikaa Mariano, Amleto ja Fabio.

Suomalainen Dallapé-tanssiorkesteri otti nimensä Dallapè-harmonikan pohjalta, jollaiset orkesterin kaksi harmonikansoittajaa olivat hankkineet.

Harmonikkamuseo 
Stradellan kaupungin harmonikkamuseo on nimetty Mariano Dallapèn mukaan, koska hänen perustamansa yritys loi pohjan kaupungissa muutoinkin suureen merkitykseen nousseelle harmonikanrakennustoiminnalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mariano Dallapè & Figlio -harmonikkatehtaan sivusto
Mariano Dallapè -harmonikkamuseon sivusto

Harmonikka
Italialaiset soitinrakentajat
Vuonna 1846 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Marco Belinelli

Marco Stefano Belinelli (s. 25. maaliskuuta 1986 San Giovanni in Persiceto) on italialainen koripalloilija.

Belinelli pelasi kotimaassaan Virtus Bolognassa (2001–2003) ja Fortitudo Bolognassa (2003–2007). Hän oli vuoden 2007 NBA:n varaustilaisuudessa 18:s varaus. NBA:ssa hän on edustanut Golden State Warriorsia (2007–2009), Toronto Raptorsia (2009–2010), New Orleans Hornetsia (2010–2012), Chicago Bullsia (2012–2013), San Antonio Spursia (2013–2015), Sacramento Kingsiä (2015–2016), Charlotte Hornetsia (2016–2017), Atlanta Hawksia (2017–2018), Philadelphia 76ersiä (2018) ja uudelleen San Antonio Spursia (2018–).

Belinelli on pelannut myös Italian koripallomaajoukkueessa: hän on edustanut maatansa muun muassa Japanin MM-kilpailuissa 2006, missä Italia sijoittui yhdeksänneksi ja useissa EM-kilpailuissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen kotisivu 
NBA:n pelaajaprofiili 
Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili 

Italialaiset koripalloilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Joanne Linville

Joanne Linville (15. tammikuuta 1928 – 20. kesäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Linville on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Jumalatar (1958), Columbo: Poliitikko pulassa (1973), Gable ja Lombard (1976), Teho-osasto (1978) ja James Dean (2001). Hän on luonut uran myös vierailijana useissa tunnetuissa televisiosarjoissa.

Linville oli vierailevana tähtenä alkuperäisen Star Trek -sarjan "The Enterprise Incident" -jaksossa (1968). Hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Mark Rydellin kanssa, kunnes pari erosi vuonna 1979.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Herakleia Pontike

Herakleia Pontike (, ) oli antiikin kreikkalainen kaupunki Mustanmeren etelärannikolla. Kaupungin perustivat megaralaiset ja boiotialaiset 500-luvulla eaa. Herakleialla oli hyvä satama, jonka ansiosta siitä muodostui tärkeä Mustanmeren kaupan keskus. Kaupungin lähellä sijaitsi luola, josta Herakleen kerrottiin laskeutuneen manalaan hakemaan Kerberos-koiraa.

Lähteet 
 

Antiikin Kreikan siirtokunnat
Kano (osavaltio)

Kano on  Nigerian 36 osavaltiosta väkiluvultaan toiseksi suurin Lagosin jälkeen. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Kanon pinta-ala on 20 131 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Kanossa oli 9 383 682 asukasta. Suurin väestöryhmäovat hausat.  

Kanon  pääkaupunki on Kano. Virallinen kieli on englanti, mutta hausaa puhutaan yleisesti. 

Kano on keinokastelun ansiosta maanviljelysaluetta, jonka päätuote ovat maapähkinät. Siellä on myös mineraalivaroja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Nigerian osavaltiot
Patrick Hernandez

Patrick Hernandez (s. 6. huhtikuuta 1949) on ranskalainen diskolaulaja. Vuonna 1979  poplaulaja Madonna esiintyi Patrickin maailmankiertueella tanssijana. Silloin Madonna ei ollut aloittanut vielä uraansa laulajana.

Julkaisut

Albumit

Kokoelmat

Aiheesta muualla
  Patrick Hernandezin viralliset internetsivut  

Ranskalaiset laulajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Grails

Grails on yhdysvaltalainen instrumental rock-/post-rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1999 Portlandissa, Oregonissa.

Historia

Yhtyeen perustivat kitaristi Alex Hall, rumpali Emil Amos ja toinen kitaristi Paul Spitz ja se tunnettiin aluksi nimellä Laurel Canyon vuoteen 2003 asti. Yhtye sai positiivista palautetta ensimmäisten esiintymistensä jälkeen ja siihen liittyivät viulisti Timothy Horner ja pianisti-basisti Bill Slater. Yhtye julkaisi vuosina 2000 ja 2001 kaksi omakustanne-EP:tä. Tämän jälkeen kitaristi Paul Spitz muutti töidensä perässä Turkkiin ja jätti yhtyeen. Hänet korvasi Zak Riles. Vuonna 2002 Alex Hall lähetti promo-CD:n Neurot Recordings -levy-yhtiölle, joka huomasi nopeasti yhtyeessä olevan potentiaalia. Vuonna 2003, vain vähän ennen ensimmäistä studioalbumia, yhtyeen nimeksi vaihdettiin Grails. Vuonna 2006 Timothy Horner jätti yhtyeen ja yhtyeeseen liittyi perkussionisti Ben Nugent, joka kuitenkin lähti yhtyeestä jo 2007.

Kokoonpano

 Alex Hall – kitara
 Zak Riles – kitara
 Bill Slater – piano, basso
 Emil Amos – rummut, perkussiot

Entiset jäsenet

 Paul Spitz – kitara
 Timothy Horner – viulu
 Ben Nugent – rummut, perkussiot

Diskografia

Studioalbumit
The Burden of Hope (2003)
Redlight (2004)
Burning Off Impurities (2007)
Take Refuge in Clean Living (2008)
Doomsdayer’s Holiday (2008)
Deep Politics (2011)

Split-albumit ja EP:t
Interpretations of Three Psychedelic Rock Songs from Around the World (2005, EP)
Black Tar Prophecies Vol. I (2006, split-albumi Red Sparowesin kanssa)
Black Tar Prophecies Vol. II (2006, EP)
Black Tar Prophecies Vols. 1, 2 and 3 (2006)
Black Tar Prophecies Vol 5 (2012, split-LP Pharaoh Overlordin kanssa)

Aiheesta muualla

Grailsin viralliset kotisivut 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1990

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1990 olivat 54. jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Sveitsissä, Bernissä ja Fribourgissa. Kisat alkoivat 16. huhtikuuta ja loppuivat 3. toukokuuta. Isäntämaa Sveitsi ei pelannut A-sarjassa kotikisoissaan.

Vuoden 1990 maailmanmestaruuden voitti 22. kerran Neuvostoliitto, ja se jäi maan viimeiseksi maailmanmestaruudeksi. Hopeaa otti Ruotsi ja pronssia Tšekkoslovakia. Viimeiseksi jäi Norja, joka putosi B-sarjaan, josta tilalle nousi Sveitsi. Toiseksi viimeistä kertaa jaettu Euroopan-mestaruus meni Ruotsille ennen Neuvostoliittoa ja Tšekkoslovakiaa.

Kisojen pistepörssin voitti Kanadan Steve Yzerman, joka valittiin myös parhaaksi hyökkääjäksi. Paras maalivahti oli tuolloin vielä Neuvostoliittoa edustanut Artūrs Irbe ja puolustaja Mihail Tatarinov.

Alkulohko

Jatkolohkot

Ylempi loppusarja 
Alkusarjan pisteitä ei lasketa mukaan.

Alempi loppusarja 
Alkusarjan pisteet lasketaan mukaan.

Lopputulokset

Euroopan-mestaruus

Palkinnot 

Direktoraatin valitsemat parhaat pelaajat:
Paras maalivahti: Artūrs Irbe 
Paras puolustaja: Mihail Tatarinov 
Paras hyökkääjä: Stephen Yzerman

B-sarja

B-sarjaa isännöivät Megeve ja Lyon.

Sveitsi nousi A-sarjaan vuodeksi 1991. Alankomaat olisi pudonnut C-sarjaan, mutta Saksojen yhdistymisen takia Itä-Saksa lakkasi olemasta ja samalla maan jääkiekkomaajoukkuekin lopetti toimintansa.

C-sarja

C-sarjan isäntänä toimi Budapest.

Jugoslavia nousi B-sarjaan.

D-sarja

D-sarja pelattiin Cardiffissa.

Iso-Britannia nousi C-sarjaan.

Katso myös 
 Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1990

Lähteet 
 SFRp's hockey archive 
 Hockeyarchives - Championnats du monde 1990 
 Passionhockey - Championnats du monde 1990 
 http://avlh.sweb.cz/MS-1990.pdf 

1990
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1990 jääkiekko
Sveitsin jääkiekko
Ramsey Campbell

John Ramsey Campbell (s. 4. tammikuuta 1946 Liverpool) on arvostettu brittiläinen kauhukirjailija. Campbellin varhainen tuotanto sai vaikutteita H. P. Lovecraftilta. Myöhemmin hän eteni realistisen kauhun suuntaan.

Teokset

Romaanit 

The Doll Who Ate His Mother (1976)  (korj. 1985)
The Bride of Frankenstein (1977) (nimellä Carl Dreadstone)
Dracula's Daughter (1977) (nimellä Carl Dreadstone)
The Wolfman (1977) (nimellä Carl Dreadstone)
The Face That Must Die (1979) (korj. 1983)
The Parasite (1980) (myös nimellä To Wake The Dead)
The Nameless (1981, suom. Nimetön painajainen)
The Claw (1983) (myös nimillä Night of the Claw, Claw ) (nimellä Jay Ramsay, suom. Kuoleman kynsi)
Incarnate (1983)
Obsession (1985)
The Hungry Moon (1986)
The Influence (1988)
Ancient Images (1989)
Midnight Sun (1990)
Needing Ghosts (1990)
The Count of Eleven (1991)
The Long Lost (1993)
The One Safe Place (1995)
The House on Nazareth Hill (1996) (myös nimellä Nazareth Hill)
The Last Voice They Hear (1998)
Silent Children (2000)
Pact of the Fathers (2001)
The Darkest Part of the Woods (2003)
The Overnight (2004)
Secret Stories (2005) (myös nimellä Secret Story)
The Grin of the Dark (2007)
Thieving Fear (2008)

Kokoelmat 

The Inhabitant of the Lake and Less Welcome Tenants, 1964.Demons by Daylight, 1973.The Height of the Scream, 1976.Dark Companions, 1982.Cold Print, 1985; laajennettu laitos 1993. Night Visions: The Hellbound Heart (kirj. Campbell, Clive Barker ja Lisa Tuttle), 1986.Dark Feasts: The World of Ramsey Campbell, 1987.Scared Stiff: Tales of Sex and Death, 1987.Waking Nightmares, 1991.Alone with the Horrors, 1993.Strange Things and Stranger Places, 1993.Ghosts and Grisly Things, 1998.Told by the Dead, 2003.Inconsequential Tales, 2008.Just Behind You, 2009.

 Suomennetut novellit 

 ”Lilithin kauppa” (1976), teoksessa Julma on rakkaus, 1992.
 ”Mackintosh Willy” (1979), teoksessa Outoja tarinoita 5, 1993.
 ”Seinien läpi” (1981), teoksessa Kuoleman kirjat 2, 1993.
 ”Vielä kerran” (1981), teoksessa Värisyttävä kosketus 2, 1995.
 ”Näytös jatkuu” (1982), teoksessa Kuoleman kirjat 1, 1992.
 ”Rannan ääni” (1982), teoksessa Musta kivi, 1995.
 ”Näyttämöt” (1987), teoksessa Kuoleman kirjat 3, 1993.
 ”Ensi kerralla tunnette minut” (1988), teoksessa Kauhujen kirja 2, 1992.

 Lähteet 

 Sadelehto, Markku: ”Ramsey Campbell”. Portti 4/1990. 
 Ulkomaisia kauhukirjailijoita''. Toimittaneet Jukka Halme ja Juri Nummelin. BTJ Kirjastopalvelu, 2005.

Aiheesta muualla 

 Ramseycampbell.com 

Englantilaiset kauhukirjailijat
Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Kylie Minoguen diskografia

Australialaisen laulaja-lauluntekijä Kylie Minoguen diskografia käsittää kaksitoista studioalbumia, viisi livealbumia, kaksitoista kokoelma-albumia, neljä EP-levyä, kaksitoista remixalbumia ja 55 singleä. Lisäksi Kylie Minogue on esiintynyt muiden artistien kanssa ja sanoittanut kappaleita lukuisille muille artisteille.

Studioalbumit

Kokoelmat

Livealbumit

Remixalbumit

EP:t

Singlet

1980-luku

1990-luku

2000-luku

2010-luku

Katso myös 
Kylie Minoguen videografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kylie Minoguen viralliset kotisivut 

Kylie Minogue
Minogue, Kylie

en:Kylie Minogue singles discography
ro:Discografia lui Kylie Minogue
sl:Diskografija singlov Kylie Minogue
The Flower Kings

The Flower Kings on ruotsalainen progressiivista rockmusiikkia soittava yhtye. Sen perusti pitkän linjan rock-kitaristi Roine Stolt vuonna 1994. Yhtyeen ensimmäinen konsertti oli Uppsalassa 20.4.1994. Stolt säveltää ja sanoittaa myös lähes kaikki yhtyeen kappaleet itse. Vuonna 1993 miettiessään vaihtoehtoja yhtyeen nimelle Stolt mieltyi valitsemaansa, koska The Flower Kings "kuulostaa niin positiiviselta ja siinä on hippiaikakauden vivahde".

Yhtyettä perustaessaan Stolt mainitsee halunneensa tehdä sinfonista rock-musiikkia. Lisäksi hän halusi palata samankaltaisen progressiivisen musiikin pariin, jota hän teki 1970-luvulla Kaipa-yhtyeessä. 

The Flower Kingsin musiikissa on kuultavissa vaikutteita progressiivisilta rockyhtyeiltä, kuten Yes ja Genesis. Sanoitukset ovat positiivisia ja ne kertovat mm. rauhasta, rakkaudesta ja henkimaailmasta.

Toiseksi viimeisimmän studioalbumin jälkeen yhtye piti viiden vuoden tauon, jolloin kokoonpanon jäsenet tekivät levyjä muissa projekteissaan. Vuonna 2012 tauon jälkeen The Flower Kings julkaisi uuden albumin Banks of Eden ja lähti saman vuoden syksyllä kiertueelle. Yhtye jatkoi kiertämistä vuoden 2013 puolella yhdessä Neal Morse band -kokoonpanon kanssa. Kiertueella yhtyeet soittivat omia kappaleitaan ja lisäksi Transatlantic-superryhmän musiikkia.

Kokoonpano

 Roine Stolt - laulu, kitara, basso, kosketinsoittimet
 Hasse Fröberg - laulu, kitara
 Tomas Bodin - kosketinsoittimet
 Jonas Reingold - basso 
 Hasse Bruniusson - perkussiot
 Felix Lehrmann - rummut

Entiset jäsenet

 Jaime Salazar - rummut 
 Michael Stolt - basso
 Marcus Liliequist - rummut
 Daniel Gildenlöw - laulu, kitara, kosketinsoittimet, perkussiot
 Zoltan Csörsz - rummut

Diskografia

Studioalbumit

Waiting for Miracles (2019)
Islands (2020)
By Royal Decree (2022)

Livealbumit
 Alive on Planet Earth (2000)
 Meet the Flower Kings (2003)
 Instant Delivery (2006)
 Tour Kaputt (2011)

Viralliset bootlegit
 Édition Limitée Québec (1998) 
 The Rainmaker Tour 2001
 Live In New York - Official Bootleg (2002) 
 BetchaWannaDanceStoopid!!! (2004)
 "Tour Kaputt" (2011) (tupla live CD ja DVD, ostettavissa yhdessä tai erikseen)

Fan Club -albumit
 Fan Club 2000 (2000) 
 Fan Club 2002 (2002)
 Fan Club 2004 (2004)
 Fan Club 2005 / Harvest (2005)

Kokoelmat
 Scanning The Greenhouse (1998)
 Road Back Home (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtyeen viralliset kotisivut

Flower Kings, The
Chicagon maraton

Chicagon maraton, nykyään virallisesti Bank of America's Chicago Marathon, on Chicagossa, Illinoisissa lokakuussa järjestettävä maratonjuoksukilpailu, joka kuuluu World Marathon Majors -sarjaan. 

Chicagon maraton järjestettiin ensimmäisen kerran 25. syyskuuta 1977 nimellä Mayor Daley Marathon. Osanottajia oli tuolloin 4 200. Kilpailun reitti on tasainen ja nopea, mikä on omalta osaltaan lisännyt osanottajien määrää – mahdollistaahan reitti niin omien ennätysten kuin maailmanennätyksenkin rikkomisen. Vuoden 2007 kilpailuun rekisteröityikin 45 000 juoksijaa.

Chicagon maratonilla on juostu kahdesti miesten ja kolmesti naisten maailmanennätys. Miesten sarjassa ennätyksen ovat rikkoneet Yhdistyneen kuningaskunnan Steve Jones vuonna 1984 ajalla 2.08.05 ja Marokon Khalid Khannouchi vuonna 1999 ajalla 2.05.42. Naisten sarjassa maailmanennätyksen Chicagossa ovat rikkoneet Kenian Catherine Ndereba ajalla 2.18.47 vuonna 2001, Yhdistyneen kuningaskunnan Paula Radcliffe ajalla 2.17.18 vuonna 2002 ja Kenian Brigid Kosgei ajalla 2.14.04 vuonna 2019.

Suomen Ritva Lemettinen voitti Chicagon maratonin vuosina 1993 ja 1995.

Voittajat 

Vuosina 2009, 2010 ja 2011 naisten kilpailun voittanut Lilija Šobuhova sekä vuonna 2014 naisten kilpailun voittanut Rita Jeptoo hylättiin myöhemmin dopingrikkomuksen takia.

Lähteet 
Kilpailun voittajat Marathoninfo.free.fr -sivustolla 
Tulosarkisto 
Tulokset 1996–2019

Viitteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Maraton
Maratonit
Yhdysvaltain yleisurheilukilpailut
Vladimir Kovin

Vladimir Kovin (s.20. kesäkuuta, 1954, Neuvostoliitto) on  venäläinen entinen jääkiekkoilija.

Kovin pelasi HC Torpedo Moskova-jääkiekkoseurassa. Kovin pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa Challenge Cupissa 1979 ja voitti jääkiekon olympiakultaa 1984 talviolympiakisoissa. Hänet valittiin  Neuvostoliiton Hall of Fame -kuuluisuuksien galleriaan 1984.

Neuvostoliittolaiset jääkiekkoilijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Intian kommunistinen puolue (maolainen)

Intian kommunistinen puolue (maolainen) (, CPI(M)) on vuonna 2004 perustettu maolainen puolue, joka käy sissisotaa Intian hallitusta vastaan. Puolueen juuret ovat 1960-luvulla syntyneessä naxaliitti-liikkeessä. CPI(M) perustettiin  loppuvuodesta 2004, kun kaksi aiemmin itsenäistä maolaisjärjestöä, Intian kommunistinen puolue (marxilais-leniniläinen) (People's War) (1980–2004) ja Maolainen kommunistinen keskus (1975–2004) yhdistyivät. Puolueen sotilasjärjestön (People's Liberation Guerrilla Army) riveissä on arvioitu olevan nykyisin noin 10 000 taistelijaa.

CPI(M):llä on toimintaa eri puolilla Intiaa. Vahvinta puolueen kannatus on Jharkhandissa, Andhra Pradeshissa ja Biharissa sekä Chhattisgarhissa, Maharashtrassa, Länsi-Bengalissa ja Orissassa. Puolue pitää hallussaan joitakin syrjäisiä alueita, joista käsin se pyrkii laajentamaan vallankumousta muualle Intiaan. Mao Zedongin oppeihin nojautuen CPI(M) pitää harjoittamaansa sotilaallista toimintaa "kansansotana". Intian hallitus pitää puoluetta terroristijärjestönä.

CPI(M) on Coordination Committee of Maoist Parties and Organizations of South Asia -yhteistyöelimen (CCOMPOSA) jäsen ja se tekee yhteistyötä kansainvälisen maolaisen Revolutionary Internationalist Movementin kanssa.

Kesäkuussa 2009 Intian hallitus määritteli maolaiskapinalliset virallisesti terroristeiksi. Samalla Intia kielsi kapinallisten järjestön avoimen toiminnan. Maolaiset eivät saa kokoontua tai kantaa aseita.

Lähteet 

Intialaiset puolueet
Kommunistiset puolueet
Maolaisuus
Janne Mertanen

Janne Juhani Mertanen (s. 28. elokuuta 1967, Joensuu) on suomalainen pianisti. Hän on opiskellut Joensuun Konservatoriossa Matti Haapasalon sekä Sibelius-Akatemiassa muun muassa Erik T. Tawaststjernan oppilaana.  
Chopiniin erikoistunut pianisti debytoi Lontoon Wigmore Hallissa Chopin-ohjelmalla vuonna 1994.

Levytyksiä

 Sibelius: Finnish Folk Songs & Discoveries. Sony Classical 2021
 Kaski: Yö meren rannalla, Heino Kaski Piano Works. Alba 2018
 Palmgren: Piano Concertos 4-5, Pori Sinfonietta-Jan Söderblom. Alba 2017
 Sibelius: Piano Works 5 cd. Sony Classical 2015
 Grieg/Schumann: Piano Concertos, Gävle Symphony Orchestra-Hannu Koivula. Alba 2013
 Chopin: Grand Chopin, Works for piano & Orchestra. Turku Philharmonic-Jani Telaranta. Alba 2011
 Nino Rota: Piano Concertos e & C / Tampere Philharmonic-Hannu Lintu. Alba 2010
 Sibelius: Piano Works. Presence Records 2010
 Chopin: Piano Concertos 1 & 2 / Joensuun kaupunginorkesteri-Hannu Koivula. Alba 2008
 Chopin: Nocturnes vol.2 Alba 2003 ("Grand Prix du Disque Frederic Chopin" - palkinto, Varsova 2005)
 Chopin: Nocturnes vol.1 Alba 2001 ("Grand Prix du Disque Frederic Chopin" - palkinto, Varsova 2005)
 Romantic Finnish Piano (Madetoja, Sibelius etc) Macedonia Records 2001
 Chopin: 10 Mazurkas, 3 Etudes etc. Alba 2000
 Kokkonen: Piano Works. Alba 1998
 Satie: Satierik - pianoteoksia. Alba 1997
 Chopin Recital. Finlandia Records 1994

Kilpailuvoittoja 
 kansainvälinen Chopin-kilpailu  Darmstadt, 1992, 1. sija
  Nyborgin pohjoismainen pianokilpailu (Tanska), 1992, 1. sija

Lähteet 

Haapakoski, Martti et al: Esittävä säveltaide, Suomen musiikin historia 5, Helsinki: WSOY 2002, s. 148–149.

Aiheesta muualla 

Suomalaiset pianistit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Marcel Raymond

Marcel Raymond (7. heinäkuuta 1911 – ?) oli sveitsiläinen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1933 MM-kisojen mäkikilpailussa 10,2 pisteen erolla seuraavaan 69 ja 70,5 metrin hypyillään.

Lähteet 

Sveitsiläiset mäkihyppääjät
Kuolinvuosi puuttuu
Vuonna 1911 syntyneet
Jack DeJohnette

Jack DeJohnette (s. 9. elokuuta 1942 Chicago) on yhdysvaltalainen jazz -rumpali, -pianisti sekä säveltäjä. DeJohnette aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana ja 14-vuotiaana hän soitti koulunsa orkesterissa rumpuja sekä aloitti yksityistunnit pianonsoitossa Chicago Conservatory of Musicissa. Hän oli pian kysytty muusikko sekä rumpalina että pianistina Chicagon jazzpiireissä. Vuonna 1968 hän liittyi Miles Davisin orkesteriin levyttäen tämän kanssa seuraavana vuonna käänteentekevän Bitches Brew -albumin. Niin ikään vuonna 1968 hän levytti ensimmäisen soololevynsä The DeJohnette Complex. 

Jack DeJohnetten kanssa työskennelleitä merkittäviä jazzmuusikoita ovat muun muassa John Coltrane, Ornette Coleman, Sonny Rollins, Thelonious Monk sekä Herbie Hancock.

DeJohnette esiintyi Tampere Jazz Happeningissä vuosina 1991 Special Edition -yhtyeineen sekä 2007 Ripple Effect -yhtyeineen. Vuonna 2000 hän piti tapahtumassa lyömäsoitintyöpajan. Porissa hän vieraili Special Editionin kanssa 1985 ja Helsingissä Charles Lloydin kvartetin rumpalina jo 1966.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut
 Jack DeJohnette MySpace-sivustolla

Yhdysvaltalaiset rumpalit
Yhdysvaltalaiset jazzpianistit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Silvana De Mari

Silvana De Mari (s. 1953) on italialainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan kirurgi, ja hän työskenteli kirurgina sekä Italiassa että Etiopiassa ennen kuin perusti yksityisen psykoterapiavastaanoton Torinoon ja ryhtyi psykiatriksi Hänet tunnetaan maailmanlaajuisesti vuonna 2004 julkaisemastaan fantasiaromaanista Viimeinen haltia. Kirja voitti ilmestyttyään useita arvostettuja fantasiakirjallisuuden palkintoja.

Suomennettu teos

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vesa Sisättö: Viimeinen haltia italialaisessa fantasiassa. Helsingin Sanomat 16.12.2005.
 De Marin kotisivut (italiaksi)

Italialaiset fantasiakirjailijat
Lasten- ja nuortenkirjailijat
Italialaiset kirurgit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Vonda N. McIntyre

Vonda Neel McIntyre (28. elokuuta 1948 – 1. huhtikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.

Teokset 
McIntyre oli koulutukseltaan biologi. Tieteiskirjallisuuden kirjoittamisen McIntyre aloitti jo parikymmenvuotiaana osallistuen tunnettuun Clarion-kirjoittajatyöpajaan. Hän oli yksi ensimmäisistä kuuluisuuteen nousseista Clarionin kasvateista.

McIntyren tuotannosta erottuu erityisesti kaksi palkittua romaania: Unikäärme (1978) sekä Aurinko ja kuu (1997). Unikäärme sai Hugo-, Nebula- ja Locus-palkinnot, ja sitä on pidetty yhtenä parhaimmista ydinsodan jälkeiseen maailmaan sijoittuvista tarinoista. Teos on suurtuhon jälkeisten tarinoiden keskuudessa harvinaisesti perusvireeltään valoisa ja toiveikas. Aurinko ja kuu on Ranskan Aurinkokuninkaan Ludvig XIV:n hoviin sijoittuva osin vaihtoehtohistoriallinen teos.

McIntyren novellituotannosta on suomennettu hänen Finncon-vierailuunsa liittyen ”Siivet” (1979), julkaistu Tähtivaeltajassa 1/1995. Novelli oli Hugo- ja Nebula-ehdokkaana.

Suomennetut teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut. 
 
 Josh Wimmer: Feminism, astronauts, and riding sidesaddle: Talking to Dreamsnake’s Vonda McIntyre. io9.com 24.8.2010. 
 Matti Lundberg: Hänen olivat käärmeet. Kiiltomato.net 16.8.2002.
 Toni Jerrman: Positiivinen Unikäärme yllättää . Helsingin Sanomat 1.2.2003.

Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Hugo-palkinnon saajat
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Mömmö

Mömmö on itäsuomalainen sukunimi.

Tunnettuja Mömmöjä:
Esko Mömmö (s. 1930), mäkihyppääjä
Jouni Mömmö (1955–1991), muusikko
Pekka Mömmö (1878–1910), SDP:n kansanedustaja
Viljo Mömmö (1888–1918), pastori, pamflettien Uskonnollisia ajankysymyksiä ja Murrosaikoja kirjoittaja

"Mömmö" on myös jalkapalloilija Jari Sulanderin lempinimi.
Nauplios (Poseidonin poika)

Nauplios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Amymonen, Danaoksen tyttären, poika. Nauplios tunnettiin merenkävijänä, jonka taidoille ei löytynyt vertaista. Hän perusti Nauplian kaupungin, joka on nimetty hänen mukaansa.

Nauplios sekoittuu ajoittain antiikin kirjoituksissa samannimisen jälkeläisensä kanssa.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Low (Testamentin albumi)

Low on thrash metal -yhtye Testamentin vuonna 1994 julkaistu kuudes studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi jolla soittavat kitaristi James Murphy ja rumpali John Tempesta.

Kappaleet

Kokoonpano
Chuck Billy – laulu
Eric Peterson – kitara
James Murphy – kitara
Greg Christian – basso
John Tempesta – rummut

Vuoden 1994 albumit
Testamentin albumit
Erwin Bauer

Erwin Bauer (17. heinäkuuta 1912 Stuttgart – 3. kesäkuuta 1958 Köln) oli saksalainen Formula 1 -kuljettaja joka ajoi yksityistä Veritas -autoa ainoassa Grand Prix-kilpailussaan. 

Bauer tuli kuuluisaksi saavuttaessaan suorituskyvyttömällä Lotuksellaan neljännen sijan vuoden 1954 Nürburgringin tuhannen kilometrin ajossa, ja tuomalla Lotukselle yhden sen ensimmäisistä menestyksistä. Hänen ainoa Formula 1 -osakilpailunsa oli vuoden 1953 Saksan Grand Prix Nürburgringin radalla.

Bauer sai surmansa vuonna 1958 Nürburgringin 1 000 kilometrin kilpailussa ajaessaan 2-litraisella Ferrarilla. Hän ei huomannut ruutulippua ja oli jo saapunut maaliin 10. sijalla, mutta jatkoi kilpailunopeudella ja törmäsi puuhun väistäessään hidastavaa autoa.

Lähteet

Saksalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Uno Lamminen

Uno Lamminen (1910 Härjänoja, Somerniemi – 1985 Salo) oli suomalainen kauppaneuvos ja kilpa-autoilija. Hän toimi Pohjolan Auton toimitusjohtajana Rovaniemellä sekä oli Winha-tuotemerkillä moottorikelkkavalmistuksen pioneereja yhdessä Antti Aarnio-Wihurin kanssa. Lamminen oli sodan jälkeisen ajan merkittävä vaikuttaja Rovaniemellä sekä kauppalan että oman työnsä kautta autoilun kehittäjänä.

Lamminen oli sotilasarvoltaan ylivääpeli. Hän taisteli sekä talvisodassa että jatkosodassa. Talvisodassa hän palveli Sallan rintamalohkolla ja jatkosodassa Autokenttävarikko 7:n apulaispäällikkönä. Lammiselle myönnettiin sotilasansioina 2. lk:n Vapaudenmitali (VM 2), Vapaudenristin 2. lk:n ansiomitali (VR Am 2), talvisodan päämajan muistoristi ja jatkosodan muistomitali.

Lammiselle myönnettiin useita eri alojen ansiomerkkejä. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen myönsi hänelle kauppaneuvoksen arvon silloisen pääministerin Mauno Koiviston allekirjoituksella vuonna 1970.

Ura 
Lamminen aloitti nuoruudessaan työuransa Shellin myyjänä Salossa. Hän päätyi Salon Rautakaupan ja Salon Automyynnin kautta Rovaniemelle vuonna 1938, jonne hänet houkutteli silloinen Fordin Suomen pääjohtaja sekä hänen hyvä ystävänsä. Lamminen perusti Rovaniemen Sähkö Oy:n vuonna 1941, huonekalukauppa Punahonka Oy:n vuonna 1946, Keminsuun Auto Oy:n vuonna 1950, Polar Auto Oy:n vuonna 1957 sekä Auto-Lamminen Oy:n Tampereelle yhdessä veljiensä kanssa.

Lamminen kilpaili 1960-luvulla muun muassa Ounasvaaran ajoissa. Hän kävi myös muutaman kerran Monte Carlon rallissa 1950-luvulla menestyen siellä siihen aikaan suomalaisittain hyvin. Lamminen toimi vuoteen 1978 saakka Pohjolan Auton toimitusjohtajana ollen koko Lapin läänin Fordin-edustaja. Hänen yrityksensä Polar Metal Plast Oy valmisti Winha-moottorikelkkoja 1970-luvulla aina vuoden 1978 konkurssiin asti. Lamminen aloitti liiketilansa rakentamisen 1940-luvun alussa Rovaniemen Vapaudentiellä ollen samalla paikalla loppuvuoteen 1978 saakka.

Yhdistykset 
Lamminen toimi Rovaniemen autoteknillisen yhdistyksen RATYn puheenjohtajana vuosina 1946–1947. Hän toimi lisäksi puheenjohtajana muun muassa Suomen Autoklubin Rovaniemen osastolla sekä oli perustajajäsen monissa muissa yhdistyksissä. Lamminen oli myös partioliikkeen huomattava kannattaja Rovaniemellä. Lamminen oli Ford-liikkeiden Yhdistyksen perustajajäsen ja kuului sen johtokuntaan alusta lähtien. Hän oli myös autourheilun kansainvälinen tuomari.

Lamminen oli Pohjois-Suomen Messut Ry:n perustajajäsen sekä johtokunnan jäsen vuodesta 1958 alkaen. Hän osallistui yhdistyksen toimintaan aktiivisesti. Lamminen toimi myös vakuutusyhtiö Tarmon hallituksen jäsenenä vuodesta 1962 sekä vakuutusyhtiön Rovaniemen konttorin valvojana vuodesta 1954.

Lähteet 

Kauppaneuvokset
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Demonic

Demonic on thrash metal -yhtye Testamentin vuonna 1997 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Albumilla on kuultavissa aikaisempaa enemmän vaikutteita death metal -musiikista.

Kappaleet

Kokoonpano
Chuck Billy – laulu
Eric Peterson – kitara
Derrick Ramirez – basso
Gene Hoglan – rummut
Glen Alvelais – kitara kappaleessa New Eyes of Old

Vuoden 1997 albumit
Testamentin albumit
Gabriel von Bonsdorff

Gabriel Bonsdorff, vuodesta 1819 von Bonsdorff (6. lokakuuta 1762 Porvoo – 22. marraskuuta 1831 Turku) oli Suomen ensimmäinen arkkiatri, Turun akatemian professori ja Collegium medicumin (myöhempi Lääkintöhallitus) esimies.  Turun akatemian rehtorina hän toimi vuosina 1791–1792, 1797–1798 ja 1810–1811.

Bonsdorff kuului Bonsdorff-sukuun. Hänen isänsä oli kirkkoherra ja lääninrovasti Petter Bonsdorff vanhempi. Hänen veljiään olivat  teologian professori Jakob Bonsdorff ja teologi ja kielten professori Johan Bonsdorff. Bonsdorff meni vuonna 1788 naimisiin Anna Adolfina Buschin kanssa. He saivat kahdeksan lasta, joihin kuuluivat muun muassa kemisti Pehr Adolf von Bonsdorff  ja kameralisti Johan Gabriel von Bonsdorff.

Porvoossa syntynyt ja ylioppilaaksi kirjoittanut Bonsdorff aloitti opinnot Turun akatemiassa vuonna 1779. Hän jatkoi opintojaan Uppsalan yliopistossa, jossa väitteli tohtoriksi vuonna 1785. Vuodesta 1786 lähtien hän toimi akatemian luonnonhistorian ja eläinlääketieteen professorina ja myöhemmin lisäksi fysiologian ja anatomian professorina. Vuonna 1815 Bonsdorffista tuli Collegium medicumin esimies. Hän toimi virassa vuoteen 1825 saakka. Bonsdorff nimettiin Suomen ensimmäiseksi arkkiatriksi vuonna 1817. Vuonna 1819 hänet aateloitiin ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 181. 

Bonsdorff tunnettiin myös hyönteisiin erikoistuneena luonnontutkijana. Hänellä oli mittava luonnontieteellinen kokoelma, joka tuhoutui Turun palossa 1827. Vuonna 1797 Bonsdorff oli mukana perustamassa Suomen Talousseuraa, 1790 Turun Soitannollista Seuraa ja 1821 Rauman kylpylää. Vuonna 1822 hän teki keisarille esityksen eläinlääkärien virkojen saamiseksi lääneihin sekä eläinlääketieteen opetuslaitoksen perustamiseksi.    

Varsinaisen päätyönsä ohella Bonsdorff toimi myös arkkitehtina. Hän opiskeli alaa Tukholmassa vuonna 1796 ja oli mukana useissa Turun akatemian rakennushankeissa joko asiantuntijana tai suunnittelijana. Bonsdorff suunnitteli isännöimänsä Brinkhallin kartanon päärakennuksen ja muun muassa Huittisissa olevan Takkulan kartanon päärakennuksen sekä toimi valvojana Jokioisten kartanon rakennustöissä.  Yhteensä hänen suunnittelemiaan rakennuksia tunnetaan yli 30.

Gabriel von Bonsdorff kuoli koleraan 69-vuotiaana vuonna 1831.

Lähteet 

Suomen Kulttuuriperinnön Säätiö/Brinkhallin historia

Viitteet 

Arkkiatrit
Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset entomologit
Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset professorit
Turun akatemian professorit
Turun akatemian rehtorit
Vuonna 1762 syntyneet
Vuonna 1831 kuolleet
Santhi Soundarajan

Santhi Soundarajan, nimet myös muodoissa Shanti ja Soundararajan (s. 17. huhtikuuta 1981), on intialainen keskimatkojen juoksija. 

Soundarajan pitää hallussaan maansa ennätystä naisten 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 10.44,65. Vuonna 2005 hän saavutti 800 metrin juoksussa hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa Incheonissa.

Joulukuussa 2006 Santhi sijoittui toiseksi Dohassa järjestetyissä Aasian kisoissa 800 metrin juoksussa, mutta ei läpäissyt sukupuolitestiä, minkä johdosta hänen suorituksensa hylättiin. Hän ei itse halunnut kommentoida asiaa tiedotusvälineille. Sukupuolitestiä ei tehdä kaikille urheilijoille, vaan mikäli toimitsijat niin haluavat tai kilpailijat tekevät protestin. Tapauksen jälkeen Santhi sai potkut työpaikastaan Intian valtiollisesta rautatieyhtiöstä, joka työllistää tietyn kiintiömäärän intialaisia huippu-urheilijoita.

Syyskuussa 2007 Santhi Soundarajan yritti itsemurhaa eläimille tarkoitetuilla lääkkeillä. Nykyisin Soundarajan toimii yleisurheiluvalmentajana.

Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradat:
800 m: 2.04,01, Incheon, 4. syyskuuta 2005
1 500 m: 4.11,66, Chennai, 2. marraskuuta 2006
3 000 m esteet: 10.44,65, Bangalore, 4. heinäkuuta 2005
Sisäradat:
800 m: 2.06,07, Pattaya, 14. marraskuuta 2005

Lähteet

Intialaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Monika Kinnunen

Monika Ann-Kristin Kinnunen (o.s. Rönnholm, s. 18. tammikuuta 1970 Sulva) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Kinnunen voitti 1 500 metrin juoksussa ja 800 metrin juoksussa ulkoradoilla yhteensä kuusi Suomen mestaruutta. Hänellä on nimissään 1 500 metrin 22-vuotiaiden sisäratojen Suomen ennätys 4.14,37. Seuratasolla hän edusti mustasaarelaista IF Femmania ja Lahden Ahkeraa.

Hän meni naimisiin kolmiloikkaaja Janne Kinnusen kanssa 5. lokakuuta 1996.

Saavutukset 
1 500 metrin juoksu
Suomen mestari: 1992, 1993, 1996, 1997
SM-hopea: 1994, 1995
800 metrin juoksu
Suomen mestari: 1996, 1997
3 000 metrin estejuoksu
SM-hopea: 2000

Henkilökohtaiset ennätykset 
400 metrin juoksu: 57,02 (1995)
800 metrin juoksu: 2.02,40 (1997)
1 500 metrin juoksu: 4.10,37 (1996)
3 000 metrin juoksu: 9.13,55 (1992)
3 000 metrin estejuoksu: 10.36,20 (2000)

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Thomas Cech

Thomas Robert Cech (s. 8. joulukuuta 1947, Chicago) on yhdysvaltalainen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1989 RNA:n katalyyttisten ominaisuuksien löytämisestä. Cech jakoi palkinnon Sidney Altmanin kanssa.

Cech sai filosofian tohtorin arvon Kalifornian yliopistosta Berkeleystä vuonna 1975. Samana vuonna hän siirtyi MIT:een väitöskirjan jälkeisiä eli post doc-opintoja varten. Vuonna 1978 hän siirtyi Colorodon yliopistoon, jossa hän opetti kemiaa ja biokemiaa. Cech toimii edelleen Coloradon yliopistossa biokemian ja kemian professorina. Vuonna 2000 hän seurasi Purnell Choppinia Howard Hughesin lääkeetieteellisen instituutin presidenttinä.

Cechin päätutkimusalue on transkriptio soluissa. Hän tutki kuinka solujen geneettinen koodi siirretään RNA:han. Cech tutki yksisoluisen Tetrahymena thermophila -eläimen jakaantumista ja hän huomasi, että prosessoimaton RNA-molekyyli kykeni jakaantumaan itsestään. Tohtori Cech oli ensimmäinen, joka todisti, että RNA-molekyylit eivät ole pelkästään passiivisia geneettisen informaation kuljettajia, vaan niillä on myös katalyyttisia ominaisuuksia ja ne voivat osallistua soluissa tapahtuviin reaktioihin. Muun muassa RNA katalysoi RNA:n muodostumista ja proteiinisynteesiä ribosomeissa. RNA:ta sisältäviä entsyymejä kutsutaan ribotsyymeiksi.

Lisäksi Cech on tutkinut telomeerejä. Tutkimusryhmineen hän on tutkinut erityisesti telomeraasin rakennetta ja sen toimintaa. Telomeraasin aktiivinen kohta sisältää käänteistranskriptaasia, entsyymiä,jota aiemmin luultiin olevan vain viruksissa. Telomeraasi on biokemiallisesti tärkeä entsyymi, koska se aktivoituu suurimmissa osissa ihmisen syövistä.

Lähteet 

Nobelin kemianpalkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset biokemistit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Markku Hyvärinen

Markku Hyvärinen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
 Markku Hyvärinen, jalkapalloilija
 Markku Hyvärinen, SDP:n puoluesihteeri, Eläke-Sammon toimitusjohtaja ja Varma-Sammon, sittemmin Varman, varatoimitusjohtaja
 Markku Hyvärinen, tanssija
Canadian Airlines

Canadian Airlines oli vuosien 1987–2001 välisenä aikana Kanadan toiseksi suurin lentoyhtiö Air Canadan jälkeen. 27. maaliskuuta 1987 Canadian Pacific Airlines, Eastern Provincial Airways, Nordair ja Pacific Western Airlines yhdistyivät muodostaakseen Canadian Airlinesin. Yhtiö teki yhteistyökumppaneineen lentoja 108 kohteeseen Kanadassa, 101 kohteeseen Yhdysvalloissa, seitsemään kohteeseen Aasiassa, 11 kohteeseen Euroopassa, viiteen kohteeseen eteläisellä Tyynellämerellä ja yhdeksään kohteeseen Etelä-Amerikassa. Yhtiön tytäryhtiö oli Canadian Airlines International Ltd, johon emoyhtiöllä oli 75 prosentin omistusosuus.

Oneworld-allianssin perustamisessa Canadian Airlines oli perustajajäsenenä yhdessä American Airlinesin ja British Airwaysin kanssa. Air Canada osti Canadian Airlinesin vuonna 2000. Yhdistyminen kilpailevaan allianssiin kuuluneeseen Air Canadaan johti Canadian Airlinesin eroon Oneworldista. Myös American Airlines oli kiinnostunut ostamisesta, sillä se omisti yhtiöstä jo enimmäisosuuden eli 25 prosenttia. American Airlines myi myöhemmin koko osuutensa yhtiöstä.

Lähteet

Entiset kanadalaiset lentoyhtiöt
Pikkujättiläinen

Pikkujättiläinen tai Pikku jättiläinen tarkoittaa seuraavia:  
 WSOY:n yksiosaisten tietokirjojen sarja, johon kuuluvat muiden muassa:
 

 
 
 
 
 

Ristoja, Thomas ja Aulikki: Shakki: perusteet, strategia, taktiikka WSOY 1995
 
 

Pikkujättiläinen, Aku Ankan taskukirja numero 284
Rööperi (elokuva)

Rööperi on Aleksi Mäkelän ohjaama elokuva, joka perustuu Harri Nykäsen ja Tom Sjöbergin haastatteluromaaniin Rööperi – rikoksen vuodet 1955–2005. Marko Leino on sovittanut kirjan elokuvaksi. Elokuva kertoo Helsingin Punavuoressa asuvien ammattirikollisten elämästä vuosina 1966–1979.

Kuvaukset aloitettiin talvikuvauksilla 11. maaliskuuta 2008. Kuvaukset päättyivät 18. heinäkuuta ja ne kestivät yhteensä 40 päivää. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Samuli Edelmann, Peter Franzén, Pihla Viitala, Kari Hietalahti, Juha Veijonen ja Jasper Pääkkönen. Elokuvan tapahtumat sijouttuvat Helsingin Punavuoreen.

Elokuvan tuotannosta vastasivat Jukka Helle ja Markus Selin / Solar Films. Elokuva tuli ensi-iltaan 9. tammikuuta 2009. Elokuvan DVD- ja Blu-ray-versio julkaistiin 23. lokakuuta 2009. Blu-ray-levyllä on mukana myös raakaleikattu ohjaajan versio.

Rooleissa

Tuotantotiedot

TV-esitykset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Solar Filmsin Rööperi-tietosivusto
 Nordisk Filmin Rööperi-tietosivu 
 Suomen elokuvasäätiön Rööperi-tietosivu 

Vuoden 2009 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset rikoselokuvat
Aleksi Mäkelän ohjaamat elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Solar Filmsin elokuvat
For the Revolution


For The Revolution on Kalmahin viides studioalbumi, joka ilmestyi 23. huhtikuuta 2008. Itse yhtye arvelee albumin olevan heidän parhaansa tähän mennessä. Levyn kappaleita ovat säveltäneet Antti Kokko ja Pekka Kokko. Levyn julkaisi Spinefarm Records. Albumi äänitettiin kemiläisellä Tico Tico Studiolla, ja tuottajana oli Ahti Kortelainen. Albumi masteroitiin Ruotsissa, Cutting Roomissa. Äänite on seuraaja Kalmahin vuonna 2006 julkaisemalle The Black Waltz -albumille.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 17.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Pekka Kokko – laulu, kitara
 Antti Kokko – kitara
 Timo Lehtinen – basso
 Janne Kusmin – rummut
 Marco Sneck – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Kalmahin albumit
Vuoden 2008 albumit
Cobra (vuoristorata)

Cobra on vuoristorata Etelä-Pohjanmaalla Kauhavan kaupungissa PowerPark-monitoimipuistossa. Se on puiston ensimmäinen vuoristorata, jossa matkustajat kääntyvät ylösalaisin. Se on Suomen ainoa vuoristorata, joka tekee korkkiruuvit ja voltit myös peruuttaen. Laite nousi puistoon vuonna 2005 ja sen on valmistanut hollantilainen Vekoma. Vaunujen nopeus on noin 75 km/h, ja radan pituus on 286 metriä ja korkeus 35,5 metriä.

Aiheesta muualla 
Powerparkin internet-sivut
Cobra-artikkeli rcdb.com-sivustolla

Vuoristoradat