joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut

Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen jalkapalloliitto FIFAn järjestämä turnaus, jossa maailman parhaat beachfutismaajoukkueet taistelevat maailmanmestaruudesta. Turnaus on järjestetty vuodesta 1995 lähtien. Vuoteen 2009 asti se järjestettiin vuosittain, ja siitä eteenpäin kahden vuoden välein.

Brasilia on hallinnut kisoja niiden alusta lähtien. Se on voittanut kisat peräti 14 kertaa, ja jäänyt vain kahdesti ilman mitaleja. Turnaus onkin järjestetty juuri 13 kertaa Brasiliassa.

Voittajat

Mitalitaulukko

Osallistujamaat
Vuosien 1995 ja 2013 välillä MM-kisat on järjestetty 17 kertaa, ja niihin on osallistunut 41 eri maata. Kuitenkin ainoastaan Brasilia on ollut mukana jokaisessa turnauksessa. Viime vuosina karsintojen vaatimustasoa on nostettu, minkä vuoksi nykyisin yhä harvempi uusi joukkue selvittää tiensä lopputurnaukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Beachfutiksen MM-kisojen virallinen sivusto 

FIFA
Asenovgrad

Asenovgrad () on kaupunki Etelä-Bulgarian keskiosissa. Kaupungin väkiluku on 50 590 (2011).
Kaupunki on tunnettu pääasiassa useista kirkoistaan.

Ystävyyskaupungit 
 Naousa, Kreikka
 Kilkis, Kreikka
 Prilep, Pohjois-Makedonia
 Stary Oskol, Venäjä

Lähteet

Aiheesta muualla

kaupungin kotisivut (asenovgrad.org) 

Bulgarian kaupungit
Jerzy Świrski

Jerzy Włodzimierz Świrski (5. huhtikuuta 1882 Kalisz, Puola – 12. kesäkuuta 1959 Lontoo, Britannia) oli puolalainen Venäjän laivaston ja Puolan laivaston vara-amiraali ja upseeri.  

Świrski palveli Mustanmeren laivastossa ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka. Vuonna 1918 hän liittyi Ukrainan laivastoon ja palveli kontra-amiraalina Ukrainan valtakunnassa.

Vuonna 1919 hän liittyi Puolan laivastoon ja oli 1925–1947 Puolan sotilasasiain ministeriön (vuodesta 1939 Puolan pakolaishallitus) Puolan laivaston johtaja. Toisen maailmansodan jälkeen hän jäi Yhdysvaltoihin.

Lähteet

Puolan merivoimien amiraalit
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Vuoriapollo

Vuoriapollo (Parnassius phoebus) on ritariperhosiin kuuluva arktoalpiininen päiväperhoslaji, jota tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla. Sitä ei tavata Suomessa.

Koko ja ulkonäkö 
Vuoriapollo on kookas, pohjaväriltään valkoinen perhonen, jonka siipisuonet erottuvat vain heikosti siipeä vasten. Etusiiven kärkiosa on läpikuultava lähes koko siiven leveydeltä ja sisempänä siiven reunassa on leveä, tumma ja läpikuultava poikkiviiru. Etureunassa on laajat tummat laikut, joista uloimpiin liittyy usein myös punaista väriä. Takasiivissä on kaksi selvää punaista silmätäplää, joissa on musta reunus. Etusiiven tyvi ja takasiiven takareuna ovat tyvestä saakka yksivärisen tumman mustanruskeat. Siipiväli on 47–58 mm.

Melko samannäköiseen isoapolloon verrattuna vuoriapollon takasiipien silmätäplät ovat lähes kokonaan punaiset ja tuntosarvet ovat mustat vaalein poikkiviiruin. Lisäksi Siperiassa ja Kiinassa esiintyy samannäköinen mutta yleissävyltään tummempi laji Parnassius bremeri.

Levinneisyys ja lentoaika 
Vuoriapollon levinneisyys poikkeaa muista arktoalpiinisista lajeista, sillä sitä tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla, mutta se puuttuu arktiselta alueelta. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Altaille ja Itä-Siperiaan sekä Beringinsalmen yli Pohjois-Amerikkaan. Perhonen lentää kesä-heinäkuussa, mutta Alpeilla lämpimillä paikoilla jopa syyskuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Vuoriapollo on vuoristoniittyjen ja tundran laji, jonka levinneisyys on jääkauden jäänteitä. Esiintymisalueensa eteläosissa vuoriapolloa tavataan vain vuoristoissa, 1200–3000 metrin korkeudessa merenpinnasta, joille populaatiot ovat jääneet loukkuun viimeisen jääkauden päätyttyä ja ilmaston lämmettyä. Arktisilla alueilla se elää myös alangoilla. Alpeilla levinneisyys painottuu puurajan yläpuolelle. Laji elää avoimessa maastossa etenkin jokien penkereillä ja kivikkoisilla rinteillä.

Naaras munii maahan tai kasvillisuuteen alueelle, jolla kasvaa toukan ravintokasveja. Kuoriutuneet toukat hankkiutuvat itse ravintokasveille. Laji talvehtii munana tai joskus pienenä toukkana.

Ravintokasvi 
Toukan ravintokasveja ovat ruusujuuri (Rhodiola rosea) ja kultarikko (Saxifraga aizoides), mutta myös muut rikot (Saxifraga), maksaruohot (Sedum) sekä mehitähdet (Sempervivum).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 

Ritariperhoset
Jouko Marttila

Jouko Marttila on viestintäalan yrittäjä, tietokirjailija ja talouskolumnisti. Hän työskentelee perustajaosakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja viestinnän valmentajana Kaiku Helsinki Oy:ssä. Marttila on toiminut talouskolumnistina Yle Radio 1:n Ykkösaamussa, Arvopaperi-lehdessä ja Sijoitustalous.fi -sivustolla. Hän pitää Talouden tulkki -nimistä talousaiheista blogia. 

Marttila on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori (Helsingin yliopisto 2016). Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä Teksasin yliopistossa Austinissa. Marttila on kokenut taloustoimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana BBC:n ulkomaanpalvelun suomenkielisessä toimituksessa Lontoossa 1986–1989, Ylen TV-uutisissa 1989–1993, A-studiossa ja A-plus-talousohjelmassa 1993–1996, tuottajana Urheiluruudussa 1997–1998 sekä toimittajana ja perustajaosakkaana Arvopaperi-lehdessä 1998–2003. 

Toimittajan tehtävistä Marttila siirtyi markkinavalvojaksi Rahoitustarkastukseen (Finanssivalvonta) ja asiantuntijaksi sekä viestintäpäälliköksi Euroopan pankkivalvojien komiteaan (CEBS, nyk. EBA) Lontooseen (2003–2006). Vuosina 2006–2009 Marttila toimi Suomen Pankin viestintäpäällikkönä.

Julkaisut 
Jouko Marttila on kirjoittanut seuraavia tietokirjoja:

 Hillitty markkinatalous – kokoomuksen ja SDP talouspoliittinen lähentyminen sekä hallitusyhteistyö 1980-luvulla (2016). Poliittisen historian väitöskirja, Helsingin yliopisto
 Edelleen umpikujassa – Aika on ajanut työnantajajärjestöjenkin ohi (2016), Jouko Marttila ja Heikki Pursiainen, Libera.
 Jokaisen maailma (2016), SanomaPro.
 Kansa kärsii, poliitikko porskuttaa – Puolueet ilman aatteita, (2015), Docendo.
 Jokaisen Eurooppa (2013), SanomaPro.
 Linkki – Taloustieto (2011), SanomaPro.
 Judo – tie mustaan vyöhön (2010), Tammi.
 Joustavan tien kulkijat – puoli vuosisataa suomalaista judoa (2008), Edita.
 Sonera – mitä todella tapahtui (2002), Arvopaperi.
 Järki ja tunteet osakemarkkinoilla (2001), Arvopaperi.
 Online-sijoittajan käsikirja (1999), Arvopaperi.

Aiheesta muualla 
 Talouden tulkki -blogi

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomen Pankin henkilöstö
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Suomalaiset toimittajat
Triathlon kesäolympialaisissa 2012

Lontoon 2012 kesäolympialaisissa triathlonin kilpailut käytiin 4. elokuuta (naiset) ja 7. elokuuta (miehet). Kilpailupaikkana toimi Hyde Park lähimaastoineen. Kilpailijoita oli 110, joista miehiä 55 ja naisia 55.

Mitalistit

Karsinta

Aiheesta muualla

 Triathlon Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla 

Kesäolympialaiset 2012
Triathlon olympialaisissa
Eldon Squaren ostoskeskus

Eldon Squaren ostoskeskus on ostoskeskus Newcastle upon Tynessä, Englannissa.

Vanha Eldon Squaren aukio rakennettiin 1825–1831, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Thomas Oliver ja John Dobson. Se oli alkujaan yksityinen puutarha, mutta se avattiin yleisölle 1915. Aukio kuitenkin jäi 1970-luvulla rakennetun ostoskeskuksen alle. Ostoskeskuksessa on nykyään yli 150 liikettä ja ravintiloita. Ostoskeskuksen pääomistaja on Capital Shopping Centres. Newcastlen kaupunki omistaa ostoskeskuksesta 40%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ostoskeskuksen kotisivut 

Newcastle upon Tynen rakennukset ja rakennelmat
Yhdistyneen kuningaskunnan kauppakeskukset
Mike Tomlin

Mike Tomlin (s. 15. maaliskuuta 1972 Newport News, Virginia) on yhdysvaltalainen  amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän aloitti valmentajanuransa NFL:ssä vuonna 2001 Tampa Bay Buccaneersin organisaatiossa Tony Dungyn alaisuudessa. Vuonna 2006 josta hän siirtyi Minnesota Vikingsin puolustuksen koordinaattoriksi ja vuotta myöhemmin Pittsburgh Steelers palkkasi hänet päävalmentajakseen. 

Tomlin on johtanut Steelersin Super Bowliin kahdesti. Vuonna 2008 joukkue voitti loppuottelussa Arizona Cardinalsin ja vuonna 2010 tuli tappio Green Bay Packersille. Tomlin on nuorin Super Bowlin voittanut valmentaja.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Poritidae

Poritidae on kivikorallien  heimo, jonka nimi liittyy koralliitin huokoiseen rakenteeseen.  Ne ovat levinneet laajalle, ja niitä tavataan yleensä riuttojen suojanpuoleisilla rinteillä ja laguuneissa. Porites-lajit muodostavat pääosan Papua-Uuden-Guinean riutoista.

Useimmat Porites- ja Goniopora-lajit ovat yksineuvoisia, eli kukin yhdyskunta tuottaa vain yhdentyyppisiä sukusoluja.

Heimon koralleja kasvatetaan myös riutta-akvaarioissa, joissa niitä kutsutaan joskus kukkaruukkukoralleiksi ulkonäkönsä takia. Niitä pidettiin ennen vaikeina hoidettavina, mutta vankeudessa kasvaneet yksilöt ovat osoittautuneet helppohoitoisemmiksi.

Heimoon kuuluvia sukuja 
 Stylaraea
 Poritipora
 Goniopora
 Alveopora 
 Porites

Lähteet 
 

Korallieläimet
Nokia E6-00

Nokia E6-00 (lyhyemmin pelkkä E6) on matkapuhelinvalmistaja Nokian huhtikuussa 2011 julkaistu QWERTY-näppäimistöllä sekä kosketusnäytöllä varustettu yrityskäyttöön suunnattu älypuhelin. E6 tuli myyntiin kesäkuussa 2011. Käyttöjärjestelmänä siinä on Symbian Anna sekä puhelimen kehykset ovat ruostumatonta terästä. E6:n hinta oli noin 340 euroa ilman veroja sekä sitä sai mustana, valkoisena ja hopeana.

Tietoja

Verkkohteydet 
Nokia E6:sta on mahdollisuus käyttää tietokoneen modeemina sekä WLAN-tukiasemana.

Virrankulutus 
Nokia E6:ssa on 1500mAh BP-4L-akku (Li-Ion). Videon toistoa (H.264, 720p, maks. 30 kuvaa sekunnissa) on maks. 9 tuntia ja videokuvausta (H.264, 720p, maks. 25 kuvaa sekunnissa) maks. 4 tuntia 40 minuuttia.

Sähköposti 
Nokia E6 tukee seuraavia sähköpostin liitetiedostoja: doc, xls, pdf, zip ja ppt. HTML-sähköpostit ovat myös tuettu sekä sähköpostin saa aloitusnäyttöön widgetiksi. E6:ssa on Microsoft Communicator Mobile-tuki sekä Mail for Exchange-sovellus.

Internetselain 
Merkintäkielet: xHTML/HTML/MP/WML/CSS
Protokollat: HTTP v1.1/WAP
JavaRunTime 2.2 Symbianille
Qt 4.6.2
Web Run Time 7.2
Flash Lite 4.0
TCP/IP-tuki
Visual History/HTML/JavaScript-tuki
Nokia Haku-sovellus

Paikannus 
Nokia E6:ssa on integroitu GPS- ja A-GPS-paikannus, WLAN-paikannus sekä kompassi. Navigointiin siinä on Ovi Kartat. Kartat voi ladata joko WLANin kautta suoraan puhelimeen tai tietokoneen kautta Ovi Suite-sovelluksen avulla.

Muita sovelluksia 
Muita E6:ssa olevia sovelluksia ovat kalenteri, kontaktit, Ovi Kauppa, Office-tiedostojen muokkaussovellus, valokuvien ja videoiden muokkaussovellukset, tehtäväluettelo, muistio, ääninauhuri, laskin ja kello.Yhteystiedot, kalenterin ja muistion saa synkronoitua Microsoft Outlookin kanssa.

Muuta

Tunnistimet 
E6:ssa on valoisuustunnistin, kiihtyvyystunnistin sekä läheisyystunnistin.

Fyysiset näppäimet 
E6:ssa on QWERTY-näppäimistön lisäksi soittonäppäin, lopetusnäppäin, aloitusnäyttönäppäin, kalenterinäppäon, virtanäppäin, sähköpostinäppäin, lukitusnäppäin, äänenvoimakkuuden säätönäppäimet sekä mykistysnäppäin.

Lähteet 
 Nokia E6-00 - GSMArena 
 Nokia E6-00 tarkka tuoteseloste - Nokian omat sivut

Aiheesta muualla 
 Nokia E6-00 - Tuki
 Käyttöohjeet 

E06-00
Wi-Fi-laitteet
QWERTY-matkapuhelimet
Symbian-pohjaiset laitteet
Vuoden 2011 matkapuhelimet
Sørfjorden (Hardanger)

Sørfjorden on Hardangervuonoon liittyvä sivuvuono Hordalandin läänissä, Norjassa.

Maantiede 
Vuono sijoittuu kahden kunnan, Oddan ja Ullensvangin, alueille. Vuonon pohjoispuoli haarautuu länteen päin Hardangervuonon pääreitille, mistä vesi on yhteydessä Norjanmereen. Toinen pohjoispään vuonohaara jatkuu Eidfjordenina kohti koillista ja itää. Vuonon länsipuolella sijaitsee suurehko lakijäätikkö Folgefonn. Vuonon varrella on useita yli 1 500 metriä korkeita vuorenhuippuja.

Vuonon varrella sijaitsee väestökeskittymiä, kuten Odda, Tyssedal, Lofthus ja Kinsarvik.

Liikenne 
Vuonon varrella sijaitsee autoteitä molemmin puolin rantoja. Itärantaa pitkin kulkee päätie Fv13, joka jatkuu Oddasta kohti etelää ja pohjoisessa lauttayhteyden ylitettyään kohti Vossia ja Eurooppatietä E16. Vuonon länsirannalla kulkee Fv550-tie, joka yhdistää useita pieniä länsirannan asutuksia jatkuen vuonon pohjoispäästä jonkin matkaa pitkin Hardangervuonon etelärantaa. Sørfjordenin länsipuolelta, hieman Oddaa pohjoisempaa, risteää Fv551-tie, joka on tunneliyhteydessä Folgefonn-jäätikön ali länteen, Gjerdeen ja edelleen pidemmälle Hardangervuonon etelärannikolle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan vuonot
Odda
Ullensvang
Digitally Imported

Digitally Imported (DI tai DI Radio) on elektroniseen musiikkiin keskittynyt Internet-radio. Saatavilla on erilaisia elektronisen tanssimusiikin tyylilajeja, kuten trancea, progressiivista technoa, eurodancea sekä housea.

Digitally Imported sai alkunsa Ari Shohatin harrasteprojektina 6. joulukuuta 1999 ja oli ensimmäisiä Internet-radioita. Nykyään palvelu listataan usein yhtenä suosituimmista elektronisen musiikin Internet-radioista. Palvelulla on useita sisarprojekteja, jotka tarjoavat muiden musiikkityylien radioita. 

7 dollarin (noin 6 euron) kuukausimaksulla pääsee niin kutsutuksi Premium-käyttäjäksi, jolloin saa paremman laadun lisäksi kuunnella kanavia ilman mainoksia. Premium-maksu kattaa myös kaikkien sisarprojektien Premium-maksut.

Laatuvaihtoehdot

Kanavatarjonta 

Tällä hetkellä saatavilla olevat kanavat:

s Sesonkikanava.
= Sama kanava (Smooth Jazz 24'7 lähetetään sekä RadioTunesissa että JAZZRADIOssa).
~ Sama kanava kuin Digitally Importedissa lähetetty (EDM Fest on siellä Mainstage)

Lähteet 

Internet-radioasemat
Fester’s Quest

Fester’s Quest (myös nimellä Uncle Fester's Quest: The Addams Family) on Sunsoftin kehittämä ja vuonna 1989 julkaisema seikkailupeli Nintendo Entertainment Systemille. Pelin pääosassa esiintyy The Addams Family -televisiosarjasta tuttu Fester.

Pelisivusto IGN on valinnut Fester's Questin 45. parhaaksi NES-peliksi.

Juoni 

Fester on laiskottelemassa sukukartanonsa pihalla, kun hän näkee avaruusaluksen laskeutuvan maahan. Festerin on pysäytettävä avaruusoliot ennen kuin he valtaavat koko maailman.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1989 videopelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Shoot 'em up -pelit
Kauhuvideopelit
Sunsoftin pelit
Nujabes

Jun Seba (, 7. helmikuuta 1974 – 26. helmikuuta 2010) oli japanilainen musiikkituottaja, DJ, säveltäjä ja ääniteknikko, joka tunnetaan parhaiten taiteilijanimellä Nujabes. Hän oli Hydeout Productions -levy-yhtiön perustaja ja omisti T Records ja Guinness Records -levykaupat Shibuyan alueella Tokiossa.

Luonteenomainen piirre Nujabesin kappaleissa on jazz ja soul-samplejen käyttäminen. Esimerkiksi kappaleessaan "The Final View" hän käyttää sampleja tunnetusta Yusef Lateefin jazz-kappaleesta "Love Theme From Spartacus".

Elinaikanaan Seba julkaisi kaksi studioalbumia: Metaphorical Music (2003) ja Modal Soul (2005). Hydeout Productions julkaisi Nujabesin julkaisemattomista kappaleista  koostuvan albumin Spiritual State postuumisti vuonna 2011. Levy-yhtiöllään Seba julkaisi kaksi kokoelma-albumia: Hydeout Productions 1st Collection (2003) ja Hydeout Productions 2nd Collection (2007). Lisäksi Seba osallistui Samurai Champloo-animesarjan ääniraidan tuottamiseen.

26. helmikuuta 2010 Jun Seba kuoli liikenneonnettomuudessa Tokiossa. Hän oli kuollessaan 36-vuotias.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hydeout Productions
 Last.fm

Musiikkituottajat
Japanilaiset hip hop -artistit 
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1974 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Erämaan vangit

Erämaan vangit (Walkabout) on Nicolas Roegin ohjaama elokuva vuodelta 1971. Se kertoo kahdesta lapsesta, jotka joutuvat keskenään Australian erämaahan ja tapaavat yksin liikkuvan aboriginaalin.

Tarina
Isänsä tehtyä itsemurhan australialainen valkoinen teinityttö ja pikkuveli joutuvat erämaan armoille, mutta heidän auttajakseen ilmaantuu aboriginaalinuorukainen. Sisarukset voittavat vähitellen rasisminsa ja alkavat ymmärtää, että sivistystä on monenlaista. Jälkinäytöksessä aikuistunut tyttö, nyt jo naimisissa suurkaupungissa, muistelee erämaassa viettämäänsä luonnollisuuden ja vapauden aikaa.

Vastaanotto ja jälkimaine
The New York Timesin kriitikot valitsivat Erämaan vangit vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Hiltunen, Taneli: ”Aboriginaalien luontosuhteen kuvaaminen australialaisissa elokuvissa”. Filmihullu 2/2021.

Aiheesta muualla
 Arvostelu elokuvasta Keskipohjanmaassa

Vuoden 1971 australialaiset elokuvat
Vuoden 1971 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset seikkailuelokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Nicolas Roegin ohjaamat elokuvat
C. G. Swan

Carl Gustaf Swan (27. kesäkuuta 1839 Maalahti – 1. toukokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen opettaja, lehtimies ja oppikirjojen julkaisija.

Elämäkerta

Swanin vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Edvard Svahn ja Charlotta Wegelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1857 Vaasan lukiosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1863 ja maisteriksi 1864.

Swan toimi opettajana Kaskisissa, Helsingissä ja viimeksi hän oli Lappeenrannan yläalkeiskoulun uskonnon, suomen ja ruotsin kollega 1886–1892 lakkautuspalkalla.

Swan perusti Lappeenrannan Uutiset, jonka historia on myöhemmin jatkunut Etelä-Saimaana.

Swan oli naimisissa vuodesta 1863 Emilia Charlotta Malinin kanssa. Perheeseen syntyi yhdeksän tytärtä, Helmi, Aino, Saimi, Elli, Toini, Lyyli, Anni, Ilma ja Nelma, joiden kirjeenvaihdosta on julkaistu teos Yhdeksän mustaa joutsenta.

Teokset 
 Lärobok i finska språket: första läseårets hösttermin; utarbetad af C. G. Swan. Helsingfors, Författarens förlag, 1868
 Matkahawannoita Wiron ja Liiwin maalta, Simelius, 1870.
 Ranskan kieli-oppi ja lukemisto. 1–2 Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1879. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 59 osa, ISSN 0355-1768.
 Saksan kielen alkeisoppi. 1 oppijakso; Helsinki: Holm, 1880.
 Englannin kieli-oppi ja harjoituskirja. Edellinen vihko; Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1891. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia; 78 osa 1. ISSN 0355-1768
 Geografiska bilder: andra serien 1: Palestina. Folkupplysningssällskapets skrifter LXXVII. Folkupplysningssällkapet, Helsingfors 1892 (suomeksi nimellä Palestina: 1 vihko: Itämaat. Helsinki, Kansanvalistus-seura, 1892)
 Englantilais-suomalainen sanakirja; tekijät Carl Gustaf Swan ja Hanna Granström. Kansanvalistus-seuran toimituksia 77. Helsinki Suomalaisen Kirjallisuuden seura, 1904

Suomennokset 
 Carl Ploetz: Ranskan kielen alkeisoppi; suomeksi toim. C. G. Swan. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 58. Suomalaisen Kirjallisuuden seura, Helsinki 1878
 Johan Jacob Ahrenberg: Tukkijunkkari: kertomus Karjalasta. Wiipuri, Clouberg ja K. kirjakauppa, 1894
 Emanuel Swedenborg: Elämän oppi uutta Jerusalemia varten: kymmenen käskyn ohjeitten perusteella; latinankielisestä alkuteoksesta suomentanut ja Swedenborgin elämäkerralla varustanut C. G. Swan. Helsinki, Yrjö Weilin, 1908

Lähteet 
  (vanhentunut linkki, ei IA:ssa)

Viitteet

Aiheesta muualla
 Maria Vuorimies: ”Olen kuin sotamies tappelussa”: Carl Gustaf Swan (1839–1916) ja kansansivistäjän elämä, pro gradu Helsingin yliopistossa

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset toimittajat
Suomentajat
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Nærøydalen

Nærøydalen on Sognin ja Fjordanen sekä Hordalandin läänien rajalla Norjassa sijaitseva jyrkkä ja kapea U-laakso. Suurimmaksi osaksi laakso kuuluu Aurlandin kunnan alueelle, mutta pieneltä osalta lännempänä myös Vossin kunnalle.

Maantiede 
Nærøydalen on maastonmuodoiltaan pitkälti melko tasapohjainen, joskin kapea ja reunoilta hyvin jyrkkä ja syvä U-laakso. Laakson pohja on suurelta osalta lähes merenpinnan tason korkeudella, mutta ympäröivät vuorenseinämät ja huiput yltävät noin 1 000–1 500 metrin korkeuteen. Laaksossa virtaa Nærøydalselvi-joki, ja ympärillä on useita korkeita vesiputouksia ja vuoripuroja. Eräät merkittävät putoukset, Stalheimsfossen ja Sivlefossen, sijaitsevat laakson länsipäässä. Vesi laskee idässä Unescon maailmanperintöön kuuluvaan Nærøyfjorden-vuonoon, joka on jatkoa laaksolle sekä yhteydessä Sognevuonoon.

Liikenne 
Laakson läpi kulkee E16-maantie, joka jatkuu lännessä aina Bergeniin saakka. Itään päin E16 kulkee tunneleiden läpi Aurlandsfjorden-vuonon puolelle Flåmiin ja Aurlandsvangeniin, jonka jälkeen pitkän Lærdalin tunnelin läpi pidemmälle itään ja etelään kohti Osloa. Laakson pohjoispäästä, Nærøyfjorden-vuonon perukalta Gudvangenista on pitkä lauttayhteys pohjoisempana sijaitseviin Frønningeniin, Kaupangeriin ja Lærdalsøyriin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan laaksot
Aurland
Voss
Skandit
Antipop

Antipop on Primuksen kuudes albumi, jonka jälkeen Primus piti 12-vuotisen tauon levyttämisestä, lukuun ottamatta vuoden 2003 singleä Animals Should Not Act Like People, kahta live DVD:tä ja vuoden 2006 kokoelmalevyä.

Levyssä esiintyy lukuisia muita vierailevia artisteja, muun muassa James Hetfield Metallicasta, Tom Waits, Martina Topley Bird, Jim Martin ja Tom Morello Rage Against the Machinestä. Levyllä on myös monia tuottajia, kuten South Park-sarjasta kuuluisa Matt Stone sekä Fred Durst.

Kappalelista 

 6:17 kohdalla kappaleen Coattails of a Dead Man päätyttyä kuullaan piilotettu kappale, "The Hecler", Suck on This-levyltä.

Kokoonpano
 Les Claypool – bassot,  laulu
 Larry LaLonde – kitara, syntetisaattori kappaleessa 6
 Bryan Mantia – rummut

Vierailevat Artistit 
Tom Morello - Kitara kappaleissa 2, 8 ja 11
James Hetfield - Kitara kappaleessa 6
Jim Martin - Kitara kappaleessa 6
Martina Topley-Bird - Laulut kappaleissa 9 ja 13
Tom Waits - Mellotron, laulut kappaleessa 13

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Primuksen albumit
Vuoden 1999 albumit
Theofylaktos Simokattes

Theofylaktos Simokattes (; noin 585? – vuoden 641 jälkeen) oli itäroomalainen historioitsija, joka kirjoitti keisari Maurikioksen (hallitsi 582–602) valtakaudesta kertovan historiateoksen sekä muita teoksia luonnonhistoriasta ja teologiasta. Theofylaktos oli antiikin viimeinen klassiseen tyyliin kirjoittanut historioitsija.

Elämä 

Theofylaktos oli kotoisin Egyptistä ja hän syntyi luultavasti Aleksandriassa noin vuoden 585 tienoilla hyvät suhteet omaavaan ja mahdollisesti myös rikkaaseen perheeseen. Hän sai hyvän koulutuksen ja luki laajasti klassista kirjallisuutta ja filosofiaa. Hän ei ehkä ollut kovin komea mies, sillä hänen lempinimensä Simokattes tarkoittaa nähtävästi "nykerönenäistä kissaa".

Koska Theofylaktos tavoitteli lainopillista uraa hän opiskeli varmasti Konstantinopolin lakikoulussa. Luultavasti hän saapui kaupunkiin pian vuoden 602 jälkeen sillä vuoteen 610 mennessä hän oli jo riittävän kuuluisa pitämään myöhästyneen hautajaispuheen murhatulle keisari Maurikiokselle. Seuraavien vuosien ajan Theofylaktos harjoitti lakia Konstantinopolissa ja piti yllä mainettaan oppineena miehenä. Luultavasti näihin aikoihin hän kokosi teoksensa Eettiset epistolat, joka on kokoelma lyhyitä fiktiivisiä kirjeitä mytologisten tai historiallisten henkilöiden välillä, esimerkiksi Medeialta Iasonille ja Sokrateelta Alkibiadeelle. 

Historioitsija saattoi olla sama henkilö kuin eräs Theofylaktos, joka toimi Konstantinopolin kaupunginprefektin lainopillisena avustajana ja joka auttoi erästä varkauden uhria joko vuonna 619 tai 624. Pian tämän jälkeen Konstantinopolin patriarkka Sergios turvasi Theofylaktoksen aseman ja hänen oikeutensa puhua. Theofylaktos luultavasti nimitettiin kaupunginprefektiksi, joka oli arvovaltainen ja hyvin palkattu virka ja jota hoidettiin lyhyen aikaa. 

Theofylaktos oli jo entinen prefekti kun hän kirjoitti hänen seuraavat kaksi teostaan, jotka käsittelivät luonnonhistoriaa ja teologiaa. Teosten kirjoittamisen jälkeen Theofylaktos toimi keisarillisena sihteerinä Konstantinopolissa. Theofylaktos kuoli joskus vuoden 641 jälkeen.

Theofylaktoksen historiateos koostuu kahdeksasta kirjasta, jotka käsittelevät keisari Maurikioksen valtakautta. Teos alkaa vuodesta 582 ja päättyy vuoteen 603.

Lähteet

Viitteet 

Bysanttilaiset historioitsijat
Ann-Mari Lindberg

Ann-Mari Lindberg (s.1935, Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija. Lindberg on julkaissut muun muassa omaelämäkerrallisen trilogian  jonka osat ovat "Kraschen” (Romahdus) (Söderströms/Kirjayhtymä 1996), “Chansen”(Mahdollisuus) (Söderströms/Tammi 1998) sekä “Revanschen” (Hyvitys) (Söderströms 2000/Tammi 2002). Vuonna 2005 ilmestyi “Uudisraivaajaelämää Porkkalassa” (Tammi) kertomus Porkkalasta ennen ja jälkeen Neuvostomiehitystä.

Lähteet 
 Författarna: Ann-Mari Lindberg Finlands Svenska Författareförening
 Lindberg Ann-Mari: Hyvitys Tammi

Aiheesta muualla 
Uskottavaa, mutta totista luettavaa Kun paniikki iskee ja mieli järkkyy Helsingin Sanomat
 Nuorikkona palautetussa Porkkalassa Helsingin Sanomat
Ote Ann-Mari Lindbergin haastattelusta Carl Sebastian Lindbergin videoteoksessa "Koti ja isänmaa" 

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Haapala

Haapala voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimi 
 Haapala, Kerimäen kunnan entinen nimi
 Haapala, kylä Laukaassa
 Haapala, entinen Suomen kylä ja nykyinen Venäjän taajama () Karjalankannaksella
 Haapala, kylä Kouvolassa ent. Sippolan kunnan, myöhemmin Anjalankosken alueella
 Haapala, ranta-alue Naantalissa 
 Haapala, kylä Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä
 Haapalanjärvi järvi Venäjällä
 Haapalanjoki joki Venäjällä

Sukunimi 
Antti Haapala, stand up -koomikko ja käsikirjoittaja
Arto Haapala (s. 1959), humanisti, professori
Eero Haapala (s. 1989), pikajuoksija ja pituushyppääjä
Eero Haapala (s. 1996), jalkapalloilija
Esko Haapala (1927–2019), diplomi-insinööri, yritysjohtaja, energianeuvos
Heikki Haapala (s. 1942), everstiluutnantti
Henrik Haapala (s. 1994), jääkiekkoilija
Hilja Haapala (oik. Hilja Janhonen, 1877–1958), kirjailija
Ida Haapala (s. 2001), suomalainen suunnistaja
Ilmari Haapala (s. 1939), geologi, professori
Jari Haapala, urheilutoimittaja ja -selostaja
Jussi Albert Haapala (1927–2008), talousrikollinen
Jyrki Haapala, tanssitaiteilija
Kari Haapala, gospelmuusikko
Leevi Haapala (s. 1972), Taideyliopiston Kuvataideakatemian professori
Matti Haapala (1858–1912), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Paavo Haapala (1906–2002), geologi, professorin arvonimi
Pertti Haapala (s. 1954), historiantutkija
Timo Haapala (s. 1964), MTV Uutisten politiikan toimituksen päällikkö
Toivo Haapala (1941–2020), helluntailiikkeen vaikuttaja ja hengellinen kirjailija
Tuomas Haapala (s. 1979), jalkapalloilija
Tyko Haapala alias Tykopaatti (s. 1982), rap-artisti
Vesa Haapala (s. 1971), runoilija ja kotimaisen kirjallisuuden lehtori

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Inka Haapala, tv-sarjassa Salatut elämät

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan

en:Haapala (surname)
Toukonirkko

Toukonirkko (Odontosia carmelita) on yleinen kevään ja alkukesän yöperhonen. Vanhemmassa kirjallisuudessa se esiintyy toukonirhasiipenä.

Koko ja ulkonäkö 
Toukonirkko on perusväriltään harmaanruskea perhonen, jonka siivissä on yleensä selvä violetti sävy. Siivet ovat läpikuultavat ja melko yksiväriset. Etusiiven etureunassa on kellanvalkoinen, kolmionmuotoinen laikku. Siiven takareunassa on muusta siivestä selvästi erottuva tumma suomutupsu. Takasiivet ovat etusiipien väriset, ja niiden poikki kulkee vaalea viiru. Takasiiven takakulma on yleensä muuta siipeä tummempi. Sekä etu- että takasiiven ulkosyrjät ovat kontrastisen mustavalkoiset. Keskiruumis on mustanruskea, takaruumis vaaleamman ruskea. Naaras on selvästi koirasta kookkaampi. Siipiväli on koiraalla 38–43 mm ja naaraalla 41–48 mm.

Toukka on selkäpuolelta vaaleanvihreä, vatsapuolelta sinivihreä, ja sen sivuilla on vaaleat pitkittäisjuovat joihin liittyy punertavia täpliä.

Levinneisyys ja lentoaika 
Toukonirkko on yleinen perhoslaji, jota tavataan Pyreneiltä Mongoliaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa toukonirkkoa on tavattu Inarin korkeudelle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena huhtikuun lopulta kesäkuun alkuun huipun ollessa toukokuun lopulla.

Elinympäristö ja elintavat 
Toukonirkko viihtyy koivikoissa sekä koivua kasvavissa sekametsissä. Koiraat lentävät melko hidasta ja heittelehtivää lentoa muutamien metrien korkeudella, ja naaraat ilmeisesti pysyttelevät enimmäkseen puiden latvustoissa. Lento ajoittuu hämärän laskeutumisesta keskiyöhön, mutta voi lämpiminä öinä jatkua aamun puolelle. Koiraat lentävät valolle, naaraat erittäin harvoin. Päivisin perhosia voi tavata lepäämästä koivujen rungoilta.

Naaras munii 100–300 munaa lehtien alapinnoille. Toukkia tavataan harvoin, sillä ne pysyttelevät korkealla latvustoissa, mutta laskeutuvat kuitenkin kesä-heinäkuun vaihteessa koteloitumaan maahan. Kotelo talvehtii, joskus jopa kolme kertaa.

Ravintokasvi 
Toukka syö koivujen (Betula) lehtiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen perhostutkijain seura: toukonirkko 
 Suomen perhostutkijain seura: tummat nirkot - lajien erottavia tuntomerkkejä 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Vlindernet 

Nirkot
Albin

Albin on miehen etunimi. Nimi on lyhentymä muinais­roomalaisesta nimestä Albinus, joka merkitsee latinan kielessä valkoista, kirkasta.
Nimen suomenkielisiä muunnoksia ovat Alpo, Alpi ja Alvi.  Albinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 1. maaliskuuta, joka
suomen­kielisen kalenterin mukaan on Alpon, Alpin ja Alvin nimipäivä.

Suomessa nimi Albin on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 4 468 henkilölle.

Tunnettuja Albineja 

 Albin Ahonen, suomalainen tietokirjallisuuden ja radiokuunnelmien suomentaja
 Albin Amelin, ruotsalainen ekspressionistinen taidemaalari
 Albin Asikainen, suomalainen kansanedustaja ja kunnallisneuvos
 Albin Backman, suomalainen kasvitieteilijä
 Albin Buns, suomalainen punakaartilainen
 Albin Chalandon, ranskalainen poliitikko, pankinjohtaja ja Ranskan oikeusministeri 1986–1988
 Albin Ekdal, ruotsalainen jalkapalloilija
 Albin Eriksson, ruotsalainen jääkiekkoilija
 Albin Granlund, suomalainen jalkapalloilija
 Albin Grewe, ruotsalainen jääkiekkoilija
 Albin Ikonen, suomalainen kuvanveistäjä
 Albin Johansson, suomalainen laivanrakennusinsinööri
 Albin Järvinen, suomalainen kirjailija
 Albin Kaasinen, suomalainen kuvanveistäjä
 Albin Koponen, suomalainen kansanedustaja
 Albin Koponen, suomalainen apteekkari, keksijä ja lääketehtailija
 Albin Krabbe-Rosqvist, suomalainen näyttelijä
 Albin Kurti, kosovolainen poliitikko
 Albin Lermusiaux, ranskalainen yleisurheilija, ampuja ja olympiamitalisti
 Albin Lindholm, suomalainen sotilaskapellimestari
 Albin Lönnbeck, suomalainen rehtori, valtiopäivämies ja kirjailija
 Albin Lönnberg, suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
 Albin Manner, suomalainen poliitikko ja ministeri
 Albin Palmén, suomalainen jääkärieläinlääkintämajuri
 Albin Pelak, bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija
 Albin Piskonen, suomalainen punakaartilainen
 Albin Plank, itävaltalainen mäkihyppääjä
 Albin Pulkkinen, suomalainen kansanedustaja ja maaherra
 Albin Ewald Rautavaara, suomalainen ministeri
 Albin Ridefelt, ruotsalainen suunnistaja
 Albin Rimppi, suomalainen virkamies ja esittelijäneuvos
 Albin Savola, suomalainen lähetyssaarnaaja
 Albin Simolin, suomalainen kirkkohistorioitsija ja professori
 Albin Skog, suomalainen kaupungininsinööri, Helsingin vesilaitoksen johtaja 1904–1938
 Albin Stenroos, suomalainen kestävyysjuoksija ja maratonin olympiavoittaja
 Albin Stjerncreutz, suomalainen meriupseeri ja luotsihallituksen tarkastaja
 Albin Sundsvik, ruotsalainen jääkiekkoilija
 Albin Valjakka, suomalainen sanomalehtimies ja kansanedustaja
 Albin Wickman, suomalainen kansanedustaja (RKP), sosiaalineuvos
 Albin Öfverlund, suomalainen sellisti ja säveltäjä

Nimen muita merkityksiä 

 Albin Viggen, 1960- ja 1970-luvuilla valmistettu retkikäyttöön suunniteltu perhepursi
 Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116 (lausutaan Albin) oli eräälle vuonna 1991 syntyneelle ruotsalais­lapselle ehdotettu nimi

Lähteet
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012

Uimahypyissä kilpailtiin Lontoon 2012 kesäolympialaisissa  29. heinäkuuta – 11. elokuuta London Aquatics Centressä. Tapahtumia oli kahdeksan, joista neljä miehille ja neljä naisille. Kilpailijoita oli yhteensä 136. Kilpailijoiden piti olla täyttänyt 14 vuotta 31. joulukuuta 2012 mennessä, jotta he saivat osallistua kilpailuun.

Karsinnat
Jokainen kansallinen olympiakomitea voi saada parikilpailuihin vain yhden joukkueen ja yksilökilpailuihin kaksi kilpailijaa.

Karsintojen aikataulu

Lunastetut kilpailupaikat
Tilanne uinnin maailmanmestaruuskilpailuiden 2011 jälkeen.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Lähteet
Qualification System – Games of the XXX Olympiad – Fédération Internationale de Natation – Diving  
Search events – Diving

Aiheesta muualla
Uimahypyt Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla 

Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012
Pina

Pina (, ) on 39 kilometriä pitkä Pripetin vasen sivujoki Valko-Venäjän Brestin alueella, Drahitšynin, Ivanavan ja Pinskin piireissä sekä Pinskin kaupungissa.

Joen nykyinen pääuoma on kokonaisuudessaan säännösteltyä vesistöä. Pinan aiempi uoma on erotettavissa paikoin vesitieksi rakennetun Dneprin–Bugin kanavan eteläpuolella. Myöhemmin ruopattu Pina muodostaa osan pääkanavaa ja yhtyy Dneprin sivuhaara Pripetiin Pinskin kaupungissa. Osana kanavaa, Pinan uoman leveys on 50–65 metriä.

Joella on tehty hydrologisia mittauksia vuodesta 1922 lähtien. Joen valuma-alue kattaa noin 2 235 km2. Valuma-alue on alavaa, osaksi soista maastoa. Järviä on 1 % valuma-alueen pinta-alasta. Joen keskimääräinen vietto on pieni ja virtaus yleensä heikko. Alajuoksulla Pinskissä virtaus voi matalan veden aikaan kääntyä yläjuoksua kohti. Veden laatu kärsii Pinskissä teollisuuden jätevesipäästöistä.

Joen tärkeimpiä sivuhaaroja ovat vasemmanpuolinen (pohjoinen) Njaslutša eli Nesluha () ja oikeanpuolen (etelän) useat kanavauomat.

Lähteet

Aiheesta muualla

Pinan hydrologisia mittaustietoja Pinskin mittauspisteestä: veden lämpötila, pinnankorkeus ja korkeuden muutos  (pogoda.by)
T. A. Khvagina (2005) Polesye from the Bug to the Ubort, Minsk Vysheysha shkola, ISBN 985-06-1153-7,   
Ye. N. Meshechko, A. A. Gorbatsky (2005) Belarusian Polesye: Tourist Transeuropean Water Mains, Minsk, Four Quarters.   

Valko-Venäjän joet
Dneprin vesistö
Lasten Kesä

Lasten Kesä ry on vuonna 1952 perustettu valtakunnallinen lastensuojelujärjestö, jonka tehtävänä on lasten lomatoiminnan järjestäminen ja kehittäminen.

Tärkein toimintamuoto on lasten leirien järjestäminen ympärivuotisesti. Yhdistyksen järjestämillä leireille osallistuu vuosittain noin 1 500 leiriläistä eri puolilta Suomea. Yhdistyksen leirien tavoitteena on antaa lapsille unohtumattomia elämyksiä, onnistumisen kokemuksia ja lomavirkistystä turvallisessa ympäristössä. Leirejä järjestetään kaikkina koulujen loma-aikoina ja viikonloppuisin.

Lasten Kesä ry omistaa yhden leirikeskuksen. Hauhon Lomakeskus sijaitsee 25 kilometrin päässä Hämeenlinnan keskustasta. Vuonna 2013 koko toiminta päätettiin keskittää Hauholle ja toinen leirikeskus, Miehikkälän Kesäkylä, myytiin. 

Hauhon Lomakeskusta vuokrataan myös leirikouluille sekä muille ryhmille.

Toimintaa rahoittaa Sosiaali- ja terveysministeriö Veikkauksen tuotoilla. Lasten kesä on SOSTEn jäsenjärjestö. 

Vuosina 2017-2020 Lasten Kesä ry vastaa usean järjestön Leiritoiminta perheitä tukemassa -yhteishankkeesta, joka on osa eriarvoisuuden vähentämiseen kohdistuvaa Kaikille eväät elämään 

-avustusohjelmaa. Hankkeen tarkoituksena on yhdistää leirielämän ainutlaatuisuus ja perheen tukeminen yhteen uudenlaisella tavalla, tuomalla leireille sitä tukea, mitä perheet itse tarvitsevat. Leiriviikonloput mahdollistavat koko perheelle yhteistä aikaa, uusia kokemuksia ja uusia tuttavuuksia. 

Lasten Kesä ry voitti ykkössijan elokuussa 2015 Monsterin, Nokian, Alma Median, Taloudellisen tiedotustoimisto TATin, Soneran ja T-Median yhteistyössä järjestämän Vastuullinen kesäduuni -kilpailun pienten ja keskisuurten organisaatioiden ykkössijan. Kesätyöntekijät kiittivät palautteissaan Lasten Kesää erityisesti oikeudenmukaisesta ja tasapuolisesta kohtelusta ja perusteellisesta ohjauksesta työhön. 

Järjestö on sijoittunut vuosien 2016–18 aikana kolme kertaa palkintosijoille Vastuullinen kesäduuni -kilpailussa.

Lähteet
Lasten Kesä ry:n kotisivut

Viitteet

Aiheesta muualla
Lasten Kesä ry:n kotisivut
Honka-Hallila, Helena (2002). Lasten Kesät: Lasten Kesä ry 1952–2002. Jyväskylä: Gummerus. ISBN 952-91-4284-6.

Suomalaiset järjestöt
Lastenkulttuuri
Tuomas Hytönen

Tuomas Hytönen (s. 16. toukokuuta 1981) on matemaatikko ja akatemiatutkija Helsingin yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Varsinaisen tieteellisen läpimurtonsa hän teki vuonna 2010 löytäessään yleisen todennäköisyyspohjaisen esityskaavan, jonka avulla kaikki singulaariset integraalit voidaan hajottaa yksinkertaisempien lausekkeiden summaksi. Esityskaavansa avulla Hytönen onnistui ensimmäisenä todistamaan niin sanotun A2-konjektuurin. Monet nimekkäätkin matemaatikot olivat aiemmin epäonnistuneet sen todistamisessa.

Elokuussa 2011 Tuomas Hytönen sai Euroopan tutkimusneuvoston ERCin 1,1 miljoonan euron arvoisen nuoren tutkijan apurahan (ERC Starting Grant) viideksi vuodeksi. Tuomas Hytönen toimii 1.9.2011 alkaen apulaisprofessorina.

Lähteet

Suomalaiset matemaatikot
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Until Fear No Longer Defines Us

Until Fear No Longer Defines Us on Ghost Brigaden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2011. Inferno-lehti tarjosi levyn ennakkokuunneltavaksi kokonaisuudessaan internet-sivuillaan 17. elokuuta 2011

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Manne Ikonen – laulu
 Tommi Kiviniemi – kitara
 Wille Naukkarinen – kitara
 Janne Julin – basso
 Veli-Matti Suihkonen – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Inferno: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Ghost Brigaden albumit
Halton (yritys)

Halton Group on sisäilmasto- ja sisäympäristötuotteisiin, -palveluihin ja ratkaisuihin erikoistunut yritys. Yhtiön osaamis- ja tuotealueita ovat ilmanjako, ilmavirtojen hallinta, paloturvallisuus, keittiöilmanvaihto, ilmanpuhdistus ja sisäympäristöjen hallinta. Halton toimittaa ratkaisuja kaupallisista ja julkisista kiinteistöistä terveydenhuoltoon ja laboratorioihin, ammattikeittiöihin ja ravintoloihin sekä laivoihin ja öljynporauslautoille.

Halton on vuonna 1969 perustettu perheyritys. Sen perusti teollisuusneuvoksen arvonimen 1983 saanut insinööri Seppo Halttunen (1927–2013), joka oli yrityksen toimitusjohtaja vuoteen 1992 ja sen jälkeen yrityksen hallituksen puheenjohtaja. 

Yhtiö toimii nykyisin yli 30 maassa. Yhtiöllä on tuotantoyksiköitä Suomessa, Ranskassa, Unkarissa, Saksassa, Iso-Britanniassa, Kanadassa, Kiinassa, Malesiassa ja Yhdysvalloissa. Tutkimus- ja tuotekehitystyön tilat ovat Yhdysvalloissa, Kanadassa, Iso-Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Malesiassa, Kiinassa ja Suomessa. Lisäksi Haltonilla on lisenssivalmistusta Etelä-Afrikassa, Meksikossa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Haltonin palveluksessa työskentelee kaikkiaan noin 1600 henkilöä (2018). Konsernin liikevaihto vuonna 2018 oli noin 218 miljoonaa euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  Haltonin verkkosivut
  Halton on CleanTech Finlandin jäsen 
  Halton on FSCI (Foodservice Consultants Society International) jäsen ja sponsori
  Halton on Millennium-teknologiapalkinnon yritysyhteistyökumppani
  Halton on REHVAn yritysyhteistyökumppani
  Halton on Suomen LVI-liiton jäsen 

Suomalaiset perheyritykset
The Great Escape Artist

The Great Escape Artist on Jane’s Addictionin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2011. Albumi on yhtyeen ensimmäinen kahdeksaan vuoteen.

Yhtye julkaisi edellisen albumin nimeltä Strays vuonna 2003. Seuraavana vuonna yhtye hajosi toisen kerran ja jäsenet keskittyivät omiin musiikki-projekteihinsa. Yhtyeen kitaristi Dave Navarro, rumpali Stephen Perkins ja Basisti Chris Chaney perustivat yhdessä laulaja Steve Isaacsin kanssa yhtyeen nimeltä The Panic Channel. Yhtyeen laulaja Perry Farrell taas perusti yhdessä vaimonsa Etty Lau Farrelin ja Nuno Bettencourtin kanssa yhtyeen nimeltä Satellite Party. Molemmat yhtyeet julkaisivat albumit ja lähtivät kiertueelle.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 48.

Kappaleet

Bonus CD

Kokoonpano 
 Perry Farrell – laulu
 Dave Navarro – kitara, koskettimet
 Stephen Perkins – rummut, lyömäsoittimet
 Dave Sitek – basso, koskettimet
 Chris Chaney – basso
 Duff McKagan – basso

Arvostelut 
 Metacritic: 55/100
 The A.V. Club: F
 AllMusic: 
 The Guardian: 
 Pitchfork Media: 5.0/10
 Rolling Stone:

Listasijoitukset

Albumi

Singlet

Lähteet 

Jane’s Addictionin albumit
Vuoden 2011 albumit
Rakkaat siskot

Rakkaat siskot (Sisters) on vuosina 1991–1996 esitetty yhdysvaltalainen draamasarja, joka kertoo neljästä sisaruksesta ja heidän elämästään. Sarjaa esitettiin kuuden tuotantokauden ja kaikkiaan 127 jakson verran NBC-kanavalla. Sarjan päähenkilöitä esittävät Swoosie Kurtz, Sela Ward, Patricia Kalember, Julianne Phillips, Sheila Kelley ja Elizabeth Hoffman. George Clooney esittää etsivä Falconeria neljännellä ja viidennellä tuotantokaudella. Sarjan loivat Ron Cowen ja Daniel Lipman.

Sela Ward voitti osastaan Emmy-palkinnon vuonna 1994. Swoosie Kurtz oli ehdolla samassa kategoriassa. Kurtz oli ehdolla myös edellisvuonna 1993.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

1990-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
NBC:n televisio-ohjelmat
German Football League

German Football League eli GFL on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Saksassa. Sarjaa hallinnoi Saksan amerikkalaisen jalkapallon liitto, ja sitä on pelattu vuodesta 1979 lähtien. 1979–1999 sarja tunnettiin nimellä American Football Bundesliga. Nykyisin sarjaan osallistuu 14 joukkuetta, jotka on jaettu pohjoiseen ja eteläiseen divisioonaan. Sarjan mestaruusottelua kutsutaan nimellä German Bowl.

Joukkueet 2021
GFL Nord
Berlin Rebels
Cologne Crocodiles
Dresden Monarchs
Kiel Baltic Hurricanes
New Yorker Lions
Potsdam Royals

GFL Süd
Allgäu Comets
Frankfurt Universe
Marburg Mercenaries
Munich Cowboys
Ravensburg Razorbacks
Saarland Hurricanes
Schwäbisch Hall Unicorns
Stuttgart Scorpions

Mestarit

1979: Frankfurter Löwen
1980: Frankfurter Löwen
1981: Ansbach Grizzlies
1982: Ansbach Grizzlies
1983: Düsseldorf Panther
1984: Düsseldorf Panther
1985: Ansbach Grizzlies
1986: Düsseldorf Panther
1987: Berlin Adler
1988: Red Barons Cologne
1989: Berlin Adler

1990: Berlin Adler
1991: Berlin Adler
1992: Düsseldorf Panther
1993: Munich Cowboys
1994: Düsseldorf Panther
1995: Düsseldorf Panther
1996: Hamburg Blue Devils
1997: Braunschweig Lions
1998: Braunschweig Lions
1999: Braunschweig Lions

2000: Cologne Crocodiles
2001: Hamburg Blue Devils
2002: Hamburg Blue Devils
2003: Hamburg Blue Devils
2004: Berlin Adler
2005: Braunschweig Lions
2006: Braunschweig Lions
2007: Braunschweig Lions
2008: Braunschweig Lions
2009: Berlin Adler

2010: Kiel Baltic Hurricanes
2011: Schwäbisch Hall Unicorns
2012: Schwäbisch Hall Unicorns
2013: New Yorker Lions
2014: New Yorker Lions
2015: New Yorker Lions
2016: New Yorker Lions
2017: Schwäbisch Hall Unicorns
2018: Schwäbisch Hall Unicorns
2019: New Yorker Lions

2021: Dresden Monarchs
2022: Schwäbisch Hall Unicorns

Aiheesta muualla 

Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
Saksan amerikkalainen jalkapallo
Harmolehtimittari

Harmolehtimittari (Scopula incanata) on vaalea yöperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Harmolehtimittari on keskikokoinen, vaaleanharmaa mittariperhonen, jonka kaikissa siivissä on selkeä, musta keskitäplä. Siipien pohjaväri on vaaleanharmaa, ja ne ovat kauttaaltaan pienten tummien pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee ruskeansävyisiä poikkiviiruja, jotka ovat tummempia ja terävärajaisempia kohti siiven ulkoreunaa. Lähellä siiven ulko-osassa on melko leveä, vaalea aaltoviiru. Aivan siiven ulkoreunaa kiertävien ripsien tyvessä on rivi pitkänomaisia mustia pilkkuja.

Levinneisyys ja lentoaika 
Harmolehtimittaria tavataan Portugalista Mongoliaan, mutta se puuttuu Britteinsaarilta ja osasta läntistä Manner-Eurooppaa. Suomessa harmolehtimittari on melko eteläinen ja sitä tavataan vain Keski-Pohjanmaan korkeudelle saakka, ja eteläisessä Suomessa se on selvästi keskiosia yleisempi. Lentoaika alkaa kesäkuun puolivälistä ja jatkuu heinä-elokuun vaihteeseen.

Elinympäristö ja elintavat 
Harmolehtimittari viihtyy erityisesti hiekkapohjaisilla ja lämpimillä paikoilla, mutta myös puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät pimeän laskeudutta ja tulevat helposti valolle. Laji lähtee kuitenkin häirittynä lentoon myös päivällä. Perhosia tavataan tavallisesti yksittäin, harvoin runsaammin. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.

Ravintokasvi 
Toukka syö monia ruohovartisia kasveja, erityisesti pihatatarta (Polygonum aviculare) ja voikukkia (Taraxacum), sekä mustikkaa (Vaccinium myrtillus).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 kuva toukasta
 Pertti Pakkanen: Scopula incanata

Lehtimittarit
Riian rauha

Riian rauhansopimus () solmittiin Riiassa 18. maaliskuuta 1921 Puolan, Neuvosto-Venäjän ja neuvosto-Ukrainan välillä. Rauhansopimukseen päättyi Puolan–Neuvosto-Venäjän sota. 

Neuvosto-Venäjä ei sallinut Ukrainan kansantasavallan tai sen johtajan Symon Petljuran läsnäoloa neuvotteluissa, joten ukrainalaisia edusti vain Venäjälle kuuliainen neuvosto-Ukraina, eikä valkovenäläisiä kuultu lainkaan.

Sopimuksella Puola ja Neuvosto-Venäjä jakoivat Ukrainan siten, että Puola sai Galitsian ja Volynian ja Neuvosto-Venäjä muut Ukrainan osat. Puolan alue laajeni erityisesti Valko-Venäjällä. Puolan saamalla alueella asui runsaasti valkovenäläistä, ukrainalaista ja liettualaista väestöä. Lisäksi Puolaan liitettiin myös Vilna, jota Liettua oli vaatinut pääkaupungikseen. Sen omistus muodostui pitkäaikaiseksi Puolan ja Liettuan väliseksi kiistakysymykseksi, jota myös Kansainliitto sovitteli.

Sopimuksella määritellyt Venäjän ja Puolan rajat pysyivät voimassa toiseen maailmansotaan asti.

Lähteet

Puolan sotahistoria
Ukrainan historia
Venäjän sotahistoria
Rauhansopimukset
Riian historia
1921
Austrian Football League

Austrian Football League eli AFL on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Itävallassa. Sarjaa on pelattu vuodesta 1984 lähtien ja nykyisin sitä pelaa kahdeksan joukkuetta, joista yksi on Tšekistä. Sarjan mestaruusottelu on nimeltään Austrian Bowl.

Joukkueet 2021
 AFC Rangers
 Danube Dragons 
 Graz Giants 
 Prague Black Panthers
 Swarco Raiders Tirol 
 Vienna Vikings

Mestarit

1984: Salzburg Lions
1985: ei pelattu
1986: Graz Giants
1987: Graz Giants
1988: Graz Giants
1989: Salzburg Lions
1990: Graz Giants

1991: Graz Giants
1992: Graz Giants
1993: Feldkirch Oscar Dinos
1994: Vienna Vikings
1995: Graz Giants
1996: Vienna Vikings
1997: Graz Giants
1998: Graz Giants
1999: Chrysler Vikings
2000: Chrysler Vikings

2001: Chrysler Vikings
2002: Chrysler Vikings
2003: Chrysler Vikings
2004: Papa Joe's Tyrolean Raiders
2005: Chrysler Vikings
2006: Swarco Raiders Tirol
2007: Dodge Vikings Vienna
2008: Turek Graz Giants
2009: Raiffeisen Vikings Vienna
2010: Danube Dragons

2011: Swarco Raiders Tirol
2012: Raiffeisen Vikings Vienna
2013: Raiffeisen Vikings Vienna
2014: Raiffeisen Vikings Vienna
2015: Swarco Raiders Tirol
2016: Swarco Raiders Tirol
2017: Dacia Vikings Vienna
2018: Swarco Raiders Tirol
2019: Swarco Raiders Tirol
2020: Dacia Vikings Vienna

2021: Swarco Raiders Tirol
2022: Danube Dragons

Aiheesta muualla

Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
Itävallan urheilu