joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valkoinen Toyota vei vaimoni

Valkoinen Toyota vei vaimoni on oululaiskirjailija Joni Skiftesvikin omaelämäkerrallinen romaani, joka palkittiin Runeberg-palkinnolla vuonna 2014. Kirja voitti myös Runeberg-palkinnon yleisöäänestyksen.
 
Skiftesvik kuvaa romaanissaan useassa aikatasossa elämäänsä, sen iloja ja tummia hetkiä mm. kymmenvuotiaan Kim-poikansa hukkumista kanoottiretkellä 1985. Kirjaa voikin luonnehtia yhtä hyvin Kimin kuin hänen isänsä elämäkerraksi. Näkyvän ja merkitsevän aseman teoksessa saa kirjailijan Hilkka-puolison sydämensiirtoleikkaus ja sitä edeltävä kriittinen aika, uuden sydämen odottaminen, joka heijastuu koko perheen elämään. Samoihin aikoihin, kun puoliso on sydämensiirtoleikkauksessa, kirjailija sairastuu itse ja molemmat ovat yhtä aikaa tehohoidossa, toinen Oulussa, toinen Meilahdessa.

Skiftesvik kertoi Oulun Akateemisen kirjakaupan yleisötilaisuudessa jouluna 2014 kirjan synnyttämisen alkaneen Oulun Yliopistosairaalan teho-osastolla, jossa menneen elämän kuvat alkoivat lipua hänen silmiensä edessä. Kirjan alaotsikko onkin Elämänkuvia.

Runeberg-palkintoraati perusteli palkintoaan:

»Joni Skiftesvik on kertojana suuri tyylitaituri ja hänen romaaninsa realistista kerrontaa parhaimmillaan. Skiftesvikin lause on tarkka ja merkitystä täynnä, hänen kielensä väreilee omintakeisella tavalla, dialogit ovat lyhyiksi pelkistettyjä, mutta jännitteisiä. Harvassa ovat ne kirjailijat, joiden tekstin maun tuntee, muistaa ja tunnistaa, kun sitä on kerran päässyt maistamaan. Tästä syystä Skiftesvik on kertojana ohittamaton.

Valkoinen Toyota vei vaimoni -romaanin alku enteilee kohtalokkaita tapahtumia. Sairastuminen vie vanhan pariskunnan eroon toisistaan ja päähenkilö vajoaa muistoihin, tekee tiliä elämänsä kanssa. Tarina vetoaa tunteisiin, se koskettaa, mutta mikä tärkeintä, kun kirjan on sulkenut, tapahtuu ihme: kirjan painava sisältö jatkaa elämäänsä mielessä ja kasvaa päivä päivältä. Paljon on kirjoitettu hyviä romaaneja, mutta mestaruus tunnetaan jälkivaikutuksesta.»
Vuoden 2014 kirjat
Suomalaiset romaanit
Sebastian Samuelsson

Sebastian Samuelsson (s. 28. maaliskuuta 1997 Katrineholm) on ruotsalainen ampumahiihtäjä.

Hän osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin, jossa hän voitti hopeaa 12,5 kilometrin takaa-ajossa 12 sekuntia Martin Fourcadelle hävinneenä. Hän lähti takaa-ajokilpailuun pikakilpailun jälkeiseltä 14. sijalta. Hän hiihti samoissa kilpailuissa kolmannen osuuden Ruotsin kultajoukkueessa miesten viestissä. Normaalimatkalla hän oli neljäs. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia ensimmäistä kertaa arvokisaohjelmassa olleessa pariviestissä. Normaalimatkalla hän sijoittui jälleen neljänneksi. Takaa-ajossa hän oli 16:s, yhteislähdössä 26:s ja pikakilpailussa 29:s. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui normaalimatkalla 10:nneksi ja pikakilpailussa 11:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Samuelsson saavutti takaa-ajossa hopeaa ja oli mukana Ruotsin pronssimitalin saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa ja sekapariviestijoukkueessa. Viestissä hän saavutti hopeaa. Pikakilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi ja yhteislähdössä kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli pikakilpailussa viides, takaa-ajossa kahdeksas ja yhteislähdössä yhdestoista.

Samuelsson kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Östersundin pikakilpailussa joulukuussa 2016 sijoittuen 19:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan samalla kaudella kolmas Oberhofin pikakilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Kontiolahden pikakilpailussa kaudella 2020–2021. Samuelsson saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton Kontiolahden takaa-ajokilpailuissa joulukuussa 2020. Maaliskuussa 2021 Samuelsson sijoittui Nové Měston ensimmäisessä pikakilpailussa toiseksi. Myös Östersundin pikakilpailussa hän oli toinen. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi, pikakilpailucupissa neljänneksi ja takaa-ajocupissa viidenneksi. Kaudella 2021–2022 Samuelsson voitti Östersundin molemmat pikakilpailut ja sijoittui jälkimmäisen pikakilpailun jälkeen kilpailussa takaa-ajossa toiseksi. Hochfilzenin takaa-ajossa hän sijoittui kolmanneksi. Oberhofin takaa-ajossa hän sijoittui toiseksi. Oslon pikakilpailussa hän oli kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi sekä pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa toiseksi.

EM-kilpailuissa Samuelsson on saavuttanut kultaa sekaviestissä 2019.

Lähteet

Vuonna 1997 syntyneet
Ruotsalaiset ampumahiihtäjät
Elävät henkilöt
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Rossetti

Rossetti on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Bruno Rossetti (1960–2018), italialainen skeet-ampuja
Christina Rossetti (1830–1894), englantilainen runoilija
Dante Gabriel Rossetti (1828–1882), englantilainen taidemaalari ja runoilija
Gabriele Rossetti (s. 1995), italialainen skeet-ammunnan olympiavoittaja
Amazon Prime Video

Amazon Prime Video eli Prime Video on yhdysvaltalainen tilausvideopalvelu, joka tarjoaa elokuvia ja televisiosarjoja suoratoistona. Sen omistaa Amazon.

Amazon Prime Video tarjoaa yksinoikeudella Jeremy Clarksonin, James Mayn ja Richard Hammondin auto-ohjelman The Grand Tourin.

Suomessa Amazon Prime Video aloitti joulukuussa 2016.

Palvelulla oli vuonna 2018 arviolta 26 miljoonaa käyttäjää Yhdysvalloissa, joka oli noin puolet Netflixin tilaajista samassa maassa.

Alustatuki 
Amazon Prime Video toimii erilaisilla laitteilla ja sovelluksilla: älytelevisioilla, Androidilla, Windowsilla, macOS:lla, PlayStation 3:lla, PlayStation 4:lla, Xbox 360:lla ja Xbox Onella.

Lähteet 

Elokuva- ja televisiosivustot
Amazon.com
Emerson Palmieri

Emerson Palmieri dos Santos (s. 3. elokuuta 1994 Santos) on brasilialaissyntyinen italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Seurajoukkueura 
Emerson pelasi Santosissa 18 Brasilian pääsarjaottelua 2012−2014. Hän pelasi Serie A:n Palermossa lainasopimuksella yhdeksän ottelua kaudella 2014−2015. Hän pelasi seuraavat puolitoista kautta lainalla saman sarjan AS Romassa. Siirto vakinaistettiin kahden miljoonan euron kaupalla tammikuussa 2017. Hän pelasi Romassa kaikkiaan 34 Serie A -ottelua.

Emerson siirtyi 20 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Chelseaan tammikuussa 2018. Hän pelasi kaksi ottelua Chelsean tiellä FA Cupin voittajaksi 2018. Seuraavan kauden Eurooppa-liigassa hän pelasi 11 ottelua mukaan lukien voitokas finaali Arsenalia vastaan. Valioliigassa hän pelasi ensimmäisen puolentoista kauden aikana vain 15 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 15 valioliigaottelua ja kolme Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi vain kaksi valioliigaottelua, viisi FA Cupin ottelua ja kaksi liigacupin ottelua. Chelsean voittamassa Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joista kahdessa täydet minuutit, mutta ei enää ensimmäisen puolivälierän jälkeisissä pudotuspeleissä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi lainalla Lyonissa 29 Ligue 1:n ja seitsemän Eurooppa-liigan ottelua.

Maajoukkueura 
Emerson pelasi kuusi ottelua Brasilian sijoittuessa neljänneksi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen ottelunsa Italian jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan syyskuussa 2018. Ensimmäisen varsinaisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan kesäkuussa 2019. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Italian viimeisessä alkulohko-ottelussa Walesia vastaan, tuli vaihdosta kentälle puolivälieräottelussa Belgiaa vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa 74 minuuttia välieräottelussa Espanjaa vastaan.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Italialaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1994 syntyneet
Kosovon demokraattinen liitto

Kosovon demokraattinen liitto (albaniaksi: Lidhja Demokratike e Kosovës, LDK) on kosovolainen keskusta-oikeistolainen puolue.

Tavoitteet 
Demokraattinen liitto kannattaa Kosovon hakeutumista Euroopan unionin sekä sotilasliitto Naton jäseneksi, valtion omaisuuden yksityistämistä ja neuvotteluja Serbian kanssa.

Historia 
Vuonna 1989 perustettu Kosovon demokraattinen liitto on Kosovon vanhin puolue. Puolueen perustivat Kosovon itsenäisyyttä ajanut ja pasifismia kannattanut Ibrahim Rugova ja hänen tuttavansa. Jugoslavian viranomaiset kielsivät puolueen. 1990-luvulla LDK kehotti boikotoimaan etnisten albaanien väestölaskentaa ja järjesti vuonna 1992 äänestyksen siitä, pitäisikö Kosovon saada itsemääräämisoikeus. 87 % äänestykseen osallistuneista albaaneista äänesti itsemääräämisoikeuden puolesta.

Rugova, puolueen ehdokas Kosovon presidentiksi, voitti vaalit ja toimi presidenttinä 2002–2006, kunnes kuoli keuhkosyöpään. Rugovan kuoleman jälkeen puolue jakaantui, kun Nexhat Dacin johtama Dardanian demokraattinen liitto (LDD) erosi siitä. LDK:n puheenjohtajaksi valittiin Fatmir Sejdiu, joka toimi Kosovon presidenttinä vuosina 2006–2010.

Vuoden 2007 vaaleissa puolue tuli toiseksi saaden 27 paikkaa. Se tuli mukaan hallitukseen Demokraattisen puolueen kanssa.

Kansainvälisesti tunnustetun itsenäistymisen jälkeisissä parlamenttivaaleissa vuonna 2010 LDK sai alustavien tulosten mukaan 23,6 % äänistä ollen toiseksi suurin puolue Demokraattisen puolueen jälkeen. Äänestysprosentti jäi epäkansanvaltaisesti kuitenkin 47,8 prosenttiin ja vakavaa vaalivilppiä epäiltiin kahdessa maakunnassa.

Lokakuussa 2009 hallituskumppanien Demokraattisen liiton ja Demokraattisen puolueen välit kiristyivät, osin Prištinan pormestarikampanjan takia ja koska Demokraattinen liitto liittoutui paikallistasolla muiden puoluieden kanssa.

Kesäkuun 2014 parlamenttivaalien jälkeen LDK ja Demokraattinen puolue muodostivat liittouman muutaman pienemmän puoleen kanssa, jotta saivat kokoon enemmistöhallituksen. Elokuussa 2015 hallitus allekirjoitti Serbian kanssa sopimuksen, joka antaisi Kosovon syrjitylle etniselle serbivähemmistölle lisää valtaa. Lokakuussa 2015 hallitus allekirjoitti Euroopan unionin ja Kosovon välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen, joka oli ehtona suuremmalle yhteistyölle EU:n kanssa. Oppositio arvosteli eniten sopimukseen sisältyvää ehtoa, että Kosovo tekisi tiiviimpää yhteistyötä Serbian kanssa. Maaliskuuhun 2016 mennessä oppositio oli heittänyt vastalauseena parlamenttisaliin yhdeksän kertaa kyynelkaasua. Opposition kannattajat järjestivät mielenosoituksia. Osa kannattajista heitti mielenosoituksissa kivenmurikoita ja polttopulloja.

Lähteet 

Euroopan kansanpuolue
Kosovolaiset puolueet
Työeläkelaitos

Työeläkelaitos kerää eläkemaksuja, hoitaa rahastoja ja myöntää ja maksaa eläkkeitä. Työnantaja tai yrittäjä voivat ottaa työeläkevakuutuksen haluamastaan eläkelaitoksesta. Työeläkelaitoksia ovat työeläkeyhtiöt, erityiseläkelaitokset, eläkesäätiöt ja -kassat ja julkisilla aloilla Keva. Suomalaisia työeläkelaitoksia sitoo yhteisvastuu, eli ansaitut eläkkeet maksetaan aina, vaikka työeläkelaitos menisi konkurssiin.

Lähteet

Katso myös
 Työeläkevakuutusyhtiöt Suomessa

Eläkkeet
Fabrice Herzog

Fabrice Herzog (s. 9. joulukuuta 1994 Frauenfeld, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue HC Davosissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Ura

Seuraura
Herzog on EHC Frauenfeldin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin EHC Winterthuriin, joista Herzog jatkoi edelleen kaudeksi 2007–2008 Pikes Oberthurgaun junioreihin. Kaudella 2009–2010 hän toimi seuran U17-junioreiden varakapteenina. Kaudella 2010–2011 Herzog debytoi Pikesin miesten joukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligassa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi EV Zugin A-nuoriin.

Kaudella 2012–2013 Herzog debytoi seuran miesten joukkueessa National League A:ssa. Hän pelasi jo harjoituskaudella kolme European Trophy -ottelua, mutta NLA-debyyttinsä vain 17-vuotias Herzog teki 23. marraskuuta 2012 SCL Tigersia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. Seuraavassa ottelussa 24. marraskuuta 2012 vieraissa myös SCL Tigersia vastaan Herzog avasi maalitilinsä liigassa heti kahdella osumalla. Hän keräsi Zugin 2–7-voittoon päättyneestä ottelusta teholukeman +3. Herzogin maalit jäivät myös hänen kauden ainoiksiin NLA:ssa, jossa hän pelasi kauden aikana 20 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4.

Toronto Maple Leafs varasi Herzogin viidennellä kierroksella 142. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Samana kesänä hänet varasi myös QMJHL-joukkue Québec Remparts 42. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Herzog siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän oli Rempartsin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 32+26=58. QMJHL-kauden päätyttyä, huhtikuussa 2014 Herzog siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesiin, jossa hän pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

Kaudeksi 2014–2015 Herzog palasi kotimaahansa ja EV Zugiin. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa NLA:ssa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 6+3=9, kuudessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä ja kuudessa Mestarien liigan ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2015–2016 Herzog siirtyi ZSC Lionsiin, jossa hän voitti kauden aikana Sveitsin Cupin.

Maajoukkueura
Herzog edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä Herzog on pelannut 31 A-maaottelua tehopistein 7+6=13. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2015 Klotenissa Suomea vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa, joka jäi Sveitsin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi.

Herzog pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän oli Sveitsin paras maalintekijä kolmella osumallaan. Herzog pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 20 poikien maaottelua.

Muuta
Herzogin lanko Gianluca Hauser pelaa maalivahtina Sveitsin 1. Ligan EHC Bülachissa. Hän on aiemmin torjunut myös seitsemän NLA-ottelua EV Zugissa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Sveitsiläiset jääkiekkoilijat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Langobardien hallintokeskukset Italiassa

Langobardien hallintokeskukset Apenniinien niemimaalla on maailmanperintökohteeksi nimetty historiallisten kohteiden kokonaisuus. Langobardit yhdistivät arkkitehtuurissaan roomalaisajan, kristinuskon mystiikan, Bysantin ajan sekä germaanien tyylejä.

Kokonaisuus muodostuu seitsemästä 500–700-luvuilta peräisin olevasta kohteesta eri puolilla nykyistä Italiaa:
 Cividale del Friulin historiallinen keskusta Udinen maakunnassa Koillis-Italiassa
 San Salvatoren luostari Bresciassa, Lombardiassa
 Torban luostari Castelseprion kunnan alueella Varesen maakunnassa Luoteis-Italiassa
 San Salvatoren luostari Spoletossa, Umbriassa
 Clitunnon temppeli Campello sul Clitunnossa, Umbriassa
 Santa Sofian kirkko Beneventossa, Campaniassa
 Monte Sant’Angelon pyhättö Monte Sant’Angelon kunnassa Foggian maakunnassa Apuliassa.

Lähteet
Juhani Koskinen (kaupunginjohtaja)

Kaarlo Juhani Koskinen (28. toukokuuta 1929 Suonenjoki – 17. tammikuuta 2018 Kuopio) oli suomalainen opettaja, kuntapoliitikko ja kuntajohtaja. Hän toimi Kuopion apulaiskaupunginjohtajana 1970–1982 ja kaupunginjohtajana 1982–1990.

Viitteet

Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Kuopion kaupunginjohtajat
Suomalaiset opettajat
Ramon Untersander

Ramon Untersander (s. 21. tammikuuta 1991 Alt Sankt Johann, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa National League A:n SC Bernissä. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura
Untersander on SC Rheintalin kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana HC Thurgaun junioreihin kaudeksi 2005–2006. Kaudeksi 2006–2007 Untersander siirtyi edelleen HC Davosin U17-junioreihin. Hän voitti Elite Novizenin pudotuspelien syöttöpörssin sekä puolustajien pistepörssin tehoilla 2+9=11. Untersander voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Hän debytoi Davosin miesten joukkueessa vain 17-vuotiaana kaudella 2009–2010, jolloin Untersander pelasi National League A:ssa tulokaskaudellaan 35 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän voitti Sveitsin-mestaruuden.

Kaudella 2011–2012 Untersander edusti Davosia myös seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa, jonka joukkue voitti. Hän pelasi Davosin lisäksi kauden aikana myös viisi ottelua lainalla EHC Bielissä, jonne Untersander siirtyi jatkamaan NLA-uraansa kaudeksi 2012–2013. Kaudella 2014–2015 hän oli Bielin tehokkain puolustaja tehoilla 3+14=17.

Untersander siirtyi kaudeksi 2015–2016 SC Berniin. Hän oli kuudella osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Pudotuspeleissä Untersander voitti tehoilla 3+9=12 koko NLA:n puolustajien piste- ja syöttöpörssin sekä jakoi maalipörssin voiton Genève-Servette HC:n Romain Loeffelin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Kaudella 2016–2017 Untersander oli Bernin tehokkain puolustaja tehoilla 12+18=30, joilla hän sijoittui koko NLA:n puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain Lausanne HC:n Joel Genazzi sekä jakoi puolustajien pistepörssin viidennen sijan EV Zugin Raphael Diazin kanssa. Untersander jakoi Diazin kanssa myös pudotuspelien puolustajien maalipörssin voiton viidellä osumallaan ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi hänen jälkeensä. Untersander voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.

Maajoukkueura

Untersander edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli voittamassa hopeaa. Untersander teki A-maajoukkuedebyyttinsä Deutschland Cupissa 7. marraskuuta 2014 Münchenissä isäntäjoukkue Saksaa vastaan. Hän on kuulunut myös Sveitsin kapteenistoon kaudella 2017–2018. Untersander edusti joukkuetta kauden aikana Spengler Cupissa, jonka finaaliin Sveitsi eteni, mutta hävisi kuitenkin Kanadalle lukemin 3–0.

Untersander pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Ruotsia vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Untersander pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2008. Yhteensä hän on pelannut 31 nuorten ja 43 poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Sveitsiläiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Saksan Bundesliigan kausi 1963–1964

Saksan Bundesliigan kausi 1963–1964 oli ensimmäinen 1. Bundesliigan, kausi. Se alkoi 24. elokuuta 1963 ja päättyi 9. toukokuuta 1964.  

Bundesliigan historian ensimmäisen maalin teki Dortmundin Friedhelm Konietzka avauspelissä Werder Bremeniä vastaan. 

Ensimmäisen Bundesliigakauden mestaruuden voitti 1. FC Köln ja ensimmäiset Bundesliigasta alemmalle sarjatasolle pudonneet seurat olivat Preußen Münster ja 1. FC Saarbrücken.

Sarjajärjestelmä 
Jokainen joukkue pelasi toisiaan vastaan kaksi kertaa kauden aikana: kerran kotona ja kerran vieraissa. Voitosta joukkue saa kaksi, tasapelistä yhden ja häviöstä nolla pistettä. Kauden päätteeksi eniten pisteitä kerännyt joukkue voitti mestaruuden ja kaksi viimeiseksi jäänyttä joukkuetta putosi silloiseen Regionalligaan. Jos kaksi tai useampi joukkue olisi päätynyt tasapisteisiin, ratkottaisiin mestari maalikeskiarvolla, joka oli yleisesti käytössä ennen maalieroa.

Bundesliigan mestari ansaitsi osallistumisoikeuden Mestarien liigan edeltäjään Euroopan Cupiin kaudeksi 1964-1965.

Joukkueet
Bundesliigaan valittiin 16 joukkuetta Oberligasta. Länsi- ja Etelä-divisioonasta valittiin kummastakin viisi joukkuetta, kolme joukkuetta valittiin Pohjois-divisioonasta ja kaksi Lounais-divisioonasta. Viimeinen osallistuja valittiin Oberliga-Berliinistä.

Sarjataulukko

Tulokset

Parhaat maalintekijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
RSSSF tilastot 

Jalkapallosarjojen kausi 1963–1964/1964
Bundesliiga
Alberobellon trullitalot

Alberobellon trullitalot (, yks. trullo, mon. trulli; ) on Unescon maailmanperintökohde Kaakkois-Italiassa Apulian alueella Barin metropolikaupungissa Alberobellon kunnassa. Talot ovat esimerkki seudulla esihistorialliselta ajalta alkaen käytetystä rakennustekniikasta. Trullitalot ovat tyypillisesti pyöreitä. Ne on rakennettu ilman laastia latomalla kalkkikiven kappaleita päällekkäin kivimuurien tapaan. 

Suojelualueen laajuus on 11 hehtaaria, ja sillä sijaitsee noin 1 600 trullirakennusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Elsa von Born : Tötterökaupunki. Alberobellon kaupunki Trullimaassa, Seura, 18.05.1938, nro 20, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Alberobello
Oulun yliopiston arkkitehtuurin yksikkö

Oulun yliopiston arkkitehtuurin yksikkö (aiemmin Oulun yliopiston arkkitehtiosasto ja Oulun yliopiston arkkitehtuurin tiedekunta) on yksi Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan yksiköistä. 
Kyseessä on maailman pohjoisin arkkitehtikoulu.

Historia 

Arkkitehtikoulutus Oulun yliopistossa alkoi 1959 ja sen ensimmäisenä professorina toimi Olli Pöyry. Reima Pietilän professorikaudella 1970-luvulla arkkitehtiosastolla sai alkunsa postmodernistisen arkkitehtuurin koulukunta Oulun koulu.

Oulun yliopisto erotti arkkitehtuurin ja kaivannaisalan osastot omiksi tiedekunnikseen teknillisestä tiedekunnasta vuonna 2014, mutta ne liitettiin takaisin osaksi teknillistä tiedekuntaa jo vuonna 2018.

Arkkitehtiosasto toimi vuoteen 2017 Oulun keskustassa rakennuksessa, joka oli Oulun yliopiston ensimmäinen toimipaikka ennen Linnanmaan kampuksen valmistumista.

Oulun yliopistossa opiskelleita ja opettaneita arkkitehteja 
 Olli Pöyry
 Reima Pietilä
 Seppo Valjus
 Olavi Noronen
 Anssi Lassila
 Heikki Taskinen
 Panu Kaila
 Rainer Mahlamäki

Katso myös 
 Oulun koulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arkkitehtuurin yksikön kotisivut

L
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat

Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat (, ) on Unescon maailmanperintökohde Koillis-Italiassa Veneton alueella. Kokonaisuuteen kuuluu 23 Andrea Palladion 1500-luvulla suunnittelemaa rakennusta Vicenzan kaupungissa sekä 24 rakennusta muualla Venetossa.

Venetsian tasavallan aikaan eläneen Palladion mukaan on nimetty antiikin Rooman arkkitehtuuria jäljittelevä arkkitehtuurin tyylisuunta palladiolainen arkkitehtuuri.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vicenza
Auri (yhtye)

Auri on suomalainen yhtye, jonka perustivat Johanna Kurkela sekä Nightwishissä soittavat Tuomas Holopainen ja Troy Donockley.

Kurkela, Holopainen ja Donockley saivat idean yhtyeestä alun perin vuonna 2011, mutta eivät muilta kiireiltään ehtineet sitä toteuttamaan ennen vuotta 2017. Donockley oli kirjoittanut Aurille ensimmäisen kappaleen "Aphrodite Rising" vuonna 2011. Nightwishin jäätyä tauolle vuonna 2017 Auri aloitti kappaleiden työstämisen. Holopainen kertoi Nightwishin jääneen tauolle hänen luovuuden puutteensa vuoksi. Hän kuitenkin löysi jälleen inspiraation Aurin kanssa työskennellessään. Prog-lehti on kuvannut yhtyeen tyyliä progressiiviseksi folk-musiikiksi.

Aurin samanniminen debyyttialbumi julkaistiin 23. maaliskuuta 2018. Yhtyeen ensimmäinen single Night 13 julkaistiin 26. tammikuuta.

Loppuvuodesta 2020 yhtye kertoi saaneensa uuden albumin, II – Those We Don't Speak Of, nauhoitukset valmiiksi, ja maaliskuussa 2021 yhtye ilmoitti, että albumi on määrä julkaista 3. syyskuuta 2021. Perkussioita albumilla soittaa Kai Hahto.

Jäsenet 
Yhtyeen jäsenet:
 Johanna Kurkela (laulu, viulu, alttoviulu, koskettimet)
 Tuomas Holopainen (koskettimet, taustalaulu)
 Troy Donockley (kitara, bouzuki, mandola, irlantilainen säkkipilli, tinapilli, aerofoni, bodhrán, koskettimet, laulu)

Diskografia

Studioalbumit

Lähteet 

Suomalaiset yhtyeet
2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Rodrigo Bentancur

Rodrigo Bentancur (s. 25. heinäkuuta 1997 Nueva Helvecia) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Bentancur on Boca Juniorsin kasvatti. Hän siirtyi argentiinalaisseurasta Italian Juventukseen 1. heinäkuuta 2017. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Serie A:ssa 20 ottelua ja seuraavalla kaudella 31 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi ensimmäisellä kaudella viisi ja toisella seitsemän ottelua.

Tammikuussa 2022 Bentancur siirtyi Tottenham Hotspuriin 19 miljoonan euron siirtosummalla.

Bentancur pelasi Uruguayn joukkueen vakiokokoonpanossa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017. Hän pelasi Uruguayn A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa lokakuussa 2017. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi viisi ottelua ja vuoden 2019 Copa Américassa täyden ajan joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1997 syntyneet
Uruguaylaiset jalkapalloilijat
PKN Orlen

PKN Orlen S.A. eli koko nimeltään Polski Koncern Naftowy Orlen SA on puolalainen öljyteollisuuskonserni. Yritys on Puolan suurin öljypohjaisten ja petrokemiallisten tuotteiden valmistaja ja jakelija. PKN Orlen on perustettu 7. syyskuuta 1999 ja yhtiön pääkonttori sijaitsee Płockissa.
 
Yhtiö jalostaa raakaöljystä bensiiniä, dieseliä, polttoöljyä, lentokonebensiiniä, muoveja, aromaattisia hiilivetyjä ja muita petrokemikaaleja. PKN Orlen myös kartoittaa, etsii ja poraa hiilivetyjä sekä tuottaa, jakelee ja käy kauppaa sähkö- ja lämpövoimalla. PKN Orlen -konsernin jalostamot Płockissa, Trzebiniassa ja Jedliczessä edustavat noin 70 prosenttia Puolan jalostamokapasiteetista. Yhtiö omistaa Keski-Euroopan suurimman polttoaineasemaketjun, joka ulottuu Puolan lisäksi Saksaan, Tšekkiin ja Liettuaan. Runsaalla 2 700 bensa-asemalla käytettyjä brändejä ovat Orlen, Bliska, Benzina, Benzina Plus ja Ventus.

Yhtiön osake noteerataan Varsovan pörssissä, jonka WIG20-osakeindeksissä pankin osake on painoarvoltaan toiseksi merkittävin osake (13. helmikuuta 2018 paino 12,0 %).

Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla yhtiö oli vuonna 2017 sijalla 680. Se luokiteltiin tällä listalla Puolan suurimmaksi pörssiyritykseksi. PKN Orlenin markkina-arvo oli 11,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2017) ja liikevaihto 20,2 miljardia dollaria (2016).

Kuvia

Katso myös
Orlen Lietuva

Lähteet

Aiheesta muualla

Puolalaiset pörssiyhtiöt
Öljy-yhtiöt
Valtionyhtiöt
Faron Pharmaceuticals

Faron Pharmaceuticals Oy on suomalainen kliinisen vaiheen lääkekehitysyhtiö, joka kehittää lääkekandidaatteja äkilliseen hengitysvaikeusoireyhtymään ARDS:ään sekä syövän immunoterapiaan.

Faron Pharmaceuticals listautui Lontoon pörssin AIM-markkinapaikalle vuonna 2015. Yhtiö rinnakkaislistautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle joulukuussa 2019. Faronin toimitusjohtajan Markku Jalkasen mukaan rinnakkaislistautumisen tavoitteena oli parantaa yhtiön näkyvyyttä ja mahdollistaa kaupankäynti pohjoismaisille sijoittajille.

Faron sai positiivisia tuloksia syöpälääke Clevegenin turvallisuutta ja tehoa mittaavassa MATINS-tutkimuksessa lokakuussa 2019. Vuonna 2020 tutkimuksia jatketaan suolistosyövän sekä muiden syöpätyyppien osalta. Toimitusjohtaja Markku Jalkasen mukaan ensimmäisiä myyntilupia voidaan mahdollisesti päästä hakemaan vuosien 2022–2023 aikana. 

 Huhtikuussa 2020 Faron keräsi osakeannilla 14 miljoonaa euroa, joilla se aikoo laajentaa Glevegenin tutkimusta koskemaan useita vaikeahoitoisia syöpätyyppejä, kuten suolisto-, munasarja-, maksa- ja haimasyöpiä. 

Yhdysvaltojen lääkeviranomainen FDA hyväksyi Faron Pharmaceuticalsin tehohoitolääke Traumakinen tutkimussuunnitelman maaliskuussa 2020. Faasi III -tutkimuksissa selvitetään lääkkeen tehoa äkillisen hengitysvajausoireyhtymän ARDS:n hoidossa. 
 Traumakine otettiin alkuvuonna 2020 mukaan globaaliin  Remap-Cap-tutkimusprojektiin, jossa etsitään tehokasta hoitokeinoa keuhkokuumeeseen ja sen aiheuttamien vakavien oireiden hoitoon. 

 Lisäksi Faron Pharmaceuticals pääsi mukaan WHO:n vetämään Solidarity-lääketutkimukseen huhtikuussa 2020, tutkimuksessa etsitään potentiaalisia COVID-19-hoitoja. Faron lahjoitti tutkimusvaiheessa olevaa, suonensisäisesti annosteltavaa beeta-1a-interferonia WHO:n 2 000 tutkimuspotilaalle. Traumakine-hoito perustuu beeta-1a-interferonin suonensisäiselle käytölle.

Toukokuussa 2020 kansallinen tutkimus- ja innovaatiohanke Cancer IO sai Business Finlandin yksilöllistetyn terveyden ohjelmasta 10 miljoonan euron rahoituksen, josta 800 000 euron rahoituksen sai Faron Pharmaceuticals 
 ja kesäkuussa 2020 Faron sai 2,1 miljoonaa euroa matalakorkoista lainaa Business Finlandilta Traumakine-lääkkeen valmistusta varten.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Faron Pharmaceuticals

Lääkevalmistajat
Suomalaiset First North -yhtiöt
Suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt
Astro (yhtye)

Astro (hangul: 아스트로) on eteläkorealainen poikabändi, jonka perusti vuonna 2015 Fantagio.

Ryhmä teki debyyttinsä vuonna 2016, ja se koostuu kuudesta jäsenestä MJ, Jin Jin, Eunwoo, Moon Bin, Rocky ja Sanha.

Ura

Ennen debyyttiä 
Elokuussa 2015 ilmoitettiin, että levy-yhtiö Fantagio suunnitteli uuden poikabändin perustamista nimellä Astro. Bändi koostuisi kuudesta jäsenestä Jin Jin, MJ, Eunwoo, Moon Bin, Rocky ja Sanha. He aloittivat toimintansa myöhemmin samana kuukautena helmikuulle suunniteltua debyyttiä varten.

He herättivät huomiota jo ennen debyyttiään esiintymällä draamasarjassa To Be Continued.  To Be Continued oli ryhmän debyyttiprojekti ja sarjaan osallistui myös muita artisteja ja näyttelijöitä Fantagiosta.  Tammikuussa 2016 he esiintyivät myös reality-ohjelmassa ASTRO, OK! Ready.  Ohjelman näytti televisioyhtiö MBC Music. Tammikuussa ilmoitettiin ryhmän debyyttipäiväksi 23. helmikuuta 2016.

Debyytti 

13. helmikuuta 2016 julkaistiin ensimmäinen teaservideo ryhmän debyytistä ja 16. helmikuuta julkaistiin kooste tulevan Spring Up -albumin kappaleista. Ensimmäinen teaservideo debyyttisinglen musiikkivideosta julkaistiin 18. helmikuuta. ja 23. helmikuuta julkaistiin koko ”Hide & Seek” -singlen musiikkivideo, sekä Spring Up -albumi. Albumi sisältää yhteensä viisi kappaletta.

Debyytin jälkeen   
Debyytin jälkeen Astro on julkaissut yhdeksän muuta mini- tai erikoisalbumia, Summer Vibes, Autumn Story, Winter Dream, Dream Part.0,  Dream Part.02, Rise Up, Venus, Blue Flame ja Gateway sekä kaksi täyspitkää albumia All Light ja All Yours. Kahdeksas minialbumi Switch On julkaistiin 2. elokuuta 2021. Tähän mennessä Astro on julkaissut yhden Subunit-albumin nimeltä In-Out. Subunit koostuu Astroon kuuluvista Moonbista ja Sanhasta.

Jäsenet

Diskografia

Albumit

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Korealaiset yhtyeet
Kalajoen Kristillinen Opisto

Kalajoen Kristillinen Opisto on 1942 perustettu kansanopisto, joka sijaitsee Kalajoen keskustassa. Kalajoen Kristillisellä Opistolla on toimintaa myös Oulussa ja Kangasalla (Heinäkallion leirikoti). Opisto omistaa Kalajoella toimivan Päiväkoti Arkin. Opiston ylläpitäjä on Kalajoen Kristillisen Opiston Kannatusyhdistys, johon kuuluu sekä henkilöjäseniä että yhteisöjäseniä. Opiston taustayhteisö on Uusheräys.

Arvot
Kalajoen Kristillisen Opiston arvopohja muodostuu kristillisestä maailmankuvasta ja ihmiskäsityksestä, johon yhdistyvät herätysliikkeen perinne sekä kestävän kehityksen periaate.
Uusheräyksen perinne näkyy Opiston toiminnassa yhteisöllisyyden korostamisessa, matkalaulu- ja seuraperinteen ylläpitämisessä ja osallistumisessa evankelisluterilaisen kirkon toimintaan. Uusheräyksen perinteestä nousee myös lähetystyön aktiivinen tukeminen ja sen näkyvä asema Opistolla.

Kestävän kehityksen mukaisesti Opisto ottaa huomioon ekologiset ja eettiset kysymykset. Erityisesti kestävä kehitys näkyy Opiston toiminnassa aktiivisena yhteisöllisyyden ja osallisuuden kehittämisenä sekä vastuullisina hankintoina. OKKA-säätiö on myöntänyt Kalajoen Kristilliselle Opistolle Oppilaitosten kestävän kehityksen sertifikaatin vuonna 2018.

Koulutustarjonta

Kalajoen Kristillinen Opisto järjestää aikuisten perusopetusta, lisäopetusta, ammatillista koulutusta ja vapaan sivistystyön koulutusta. Vapaan sivistystyön koulutusta tarjotaan myös maahanmuuttajille ja kehitysvammaisille. Lyhytkurssitarjonta painottuu hyvinvointiin, kasvatus- ja sosiaalialaan, taiteisiin, seurakuntatyöhön, teologiaan sekä kansainvälisyyteen. . Opistossa voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
 Aikuisten perusopetus
 Perusopetuksen lisäopetus (kymppiluokka)
 Kasvatus- ja ohjausalan perustutkinto, varhaiskasvatuksen ja perhetoiminnan osaamisala
Kasvatus- ja ohjausalan ammattitutkinto, koulunkäynnin ja aamu- ja iltapäivätoiminnan ohjauksen osaamisala
 Kasvatus- ja ohjausalan ammattitutkinto, perhepäivähoidon osaamisala
 Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan ammattitutkinto, kotityöpalvelujen osaamisala

Kalajoen Kristillisessä Opistossa opiskelee vuosittain n. 200 opiskelijaa tutkintotavoitteisessa koulutuksessa ja n. 2300 lyhytkurssien opiskelijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kalajoen Kristillisen Opiston verkkosivut
Heinäkallion verkkosivut
Päiväkoti Arkin verkkosivut
Uusheräyksen verkkosivut
Suomen kansanopistoyhdistyksen verkkosivut

 Suomen kansanopistot
Kristilliset oppilaitokset Suomessa
 Suomen ammattioppilaitokset
Uusheräys
Kalajoki
Tilanne (lehti)

Tilanne oli vuosina 1961–1966 Helsingissä ilmestynyt sosialistinen aikakauslehti, oman määritelmänsä mukaan ”riippumaton, sosialistinen, humanistinen kuukausilehti”. Se ilmoitti pyrkimyksekseen työväenliikkeen yhtenäisyyden edistämisen sosialismista käytävän vapaan keskustelun avulla. Lehden päätoimittaja ja perustaja oli Jarno Pennanen. Hän oli toiminut aiemmin kommunistisessa ja kansandemokraattisessa liikkeessä, mutta oli kääntynyt niiden kriitikoksi ja tämä näkyi myös Tilanteessa, jossa arvosteltiin Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) johtoa, neuvostososialismia ja dogmaattista marxismi-leninismiä. Toimitussihteerinä oli aluksi Ilkka Ryömä.

Tilanne pyrki tuomaan esiin länsimaisten kriittisten sosialististen ajattelijoiden, kuten Erich Frommin ja Leszek Kołakowskin näkemyksiä. Myös C. Wright Millsin ja Antonio Gramscin teorioita esiteltiin. Lehdellä oli vahva kulttuuripainotus ja siihen kirjoittivat muun muassa Raoul Palmgren, Elvi Sinervo, Anja Vammelvuo, Arvo Turtiainen, Esa Adrian ja Ywe Jalander, joista monet olivat kirjoittaneet myös pari vuosikymmentä aiemmin ilmestyneeseen 40-luku-lehteen. Monet Tilanteeseen kirjoittaneista kuuluivat joko vasemmistolaiseen taiteilijayhdistys Kiilaan tai samoihin aikoihin lehden kanssa perustettuun Faros-seuraan. Tilanteen ja Faros-seuran on sanottu olleen ensimmäisiä uusvasemmistolaisuuden edustajia Suomessa.

Tilannetta julkaisi alkuun kustannusyhtiö Maa-ja-kuu ja myöhemmin ”Sosialismin tutkimussäätiö”. Sen salaisena rahoittajana oli oikeistolainen säätiö Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki (SYT), joka yritti käyttää sitä kommunistien rivien hajottamiseen. On huhuttu, että Tilanne olisi saanut samasta syystä rahoitusta myös Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA:lta. SKP ja Neuvostoliitto suhtautuivat Tilanteeseen vihamielisesti. SKP perusti vuonna 1964 Pentti Saarikosken päätoimittaman kulttuurilehti Aikalaisen saadakseen Tilanteelle uskottavan kilpailijan.

Tilanteen ilmestyminen oli epäsäännöllistä. Vuonna 1962 sitä ilmestyi 12 numeroa, mutta vuonna 1966 vain viisi numeroa. Viimeinen eli jäähyväisnumero ilmestyi vuoden 1967 alussa. Pennanen lopetti lehden osittain siksi, että SKP:n ja SKDL:n sisällä käynnistyneen uudistumisen ja uuden kansanrintamahallituksen muodostamisen jälkeen hän katsoi lehden tavoitteet saavutetuiksi. Jotkut aikalaiset arvioivat lehden todella vaikuttaneen vasemmiston voittoon vuoden 1966 eduskuntavaaleissa ja kansanrintamayhteistyön käynnistymiseen.

Lähteet

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Suomalaiset yhteiskunnalliset lehdet
Ceconomy

Ceconomy AG on saksalainen holdingyhtiönä toimiva pörssiyritys, joka on Euroopan laajimman kodinelektroniikan kauppaketjun (MediaMarkt) emoyhtiö. Ceconomyn päämaja sijaitsee Düsseldorfissa.

Konsernilla on noin 1 050 kuluttajaelektroniikan vähittäismyymälää Euroopassa; myymälät toimivat MediaMarkt- (850 myymälää 14 maassa) ja Saturn-myymäläbrändeillä (200 myymälää neljässä maassa). Yhtiöllä on myös iBood-kauppaportaali (lyhenne sanoista Internet’s Best Online Offer Daily) ja Juke!-lataamo (yli 46 miljoonaa nimikettä musiikkia, elokuvia, pelejä ja e-kirjoja vuokrattavissa tai ostettavissa) sekä joitain tukipalveluja. Tilikaudella 10/2016–9/2017 konsernin liikevaihto oli 22,2 miljardia euroa ja nettotulos 189 miljoonaa euroa. Yrityksen palveluksessa oli tilikaudella keskimäärin 58 217 työntekijää.

Ceconomy syntyi vaiheittain vuosien 2016-2017 aikana, kun aiemman Metro AG:n kuluttajaelektroniikan liiketoiminta eriytettiin omaksi Ceconomy-pörssiyhtiökseen irti perinteisempien vähittäismyymälöiden ketjusta (Metro AG:hen jäivät esimerkiksi elintarvikekaupan Metro Cash & Carry -brändin myymälät). Sekä Ceconomy AG:n ja uuden Metro AG:n osakkeet on noteerattu 13. heinäkuuta 2017 lähtien sekä Frankfurtin ja Luxemburgin pörsseissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
MediaMarkt – Europe’s largest retailer for consumer electronics  (mediamarkt.com)

Saksalaiset pörssiyhtiöt
Kodintekniikkakaupat
Esikoiset (yhdistys)

Esikoiset ry on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä toimiva lestadiolainen herätysliike.  Se sai alkunsa vuoden 2016 esikoislestadiolaisten hajaannuksessa. 
Hajaannuksen taustalla oli esikoislestadiolaisten sakramenttien omiin käsiin ottaminen, niin kutsuttu "sakramenttiseparatismi", jota myöhemmin perustettuun Esikoiset ry:een siirtyneet eivät hyväksyneet. Eroja aiheutti myös suhtautuminen Ruotsin Lapin seurakunnan ja Lapin vanhimpien asemaan. Esikoiset ry kertoo kotisivuillaan, että vaikka yhdistys on perustettu vuonna 2016, se jatkaa esikoislestadiolaisuuden vanhaa perinnettä kansankirkon yhteydessä ja että se nojaa uskossa ja elämässä Raamattuun ja luterilaiseen tunnustukseen. Sanoman ydin on, että pelastus on uskossa Kristuksen sovitustyöhön.

Herätysliikkeen taustaa 

Lauantaina 23.7.2016 pidettiin seurakuntakokous Lahdessa Ahtialan koululla. Paikalla oli noin 750 seurakuntalaista. Kokouksessa käsiteltiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisäisenä herätysliikkeenä jatkamista, kun vanha liike oli ryhtynyt toimittamaan sakramentteja maallikkosaarnaajien voimin. 15.8.2016 uutisoitiin esikoislestadiolaisen herätysliikkeen olevan jakautumassa. Uusi järjestö Esikoiset ry perustettiin elokuussa 2016. Se kerää riveihinsä niitä esikoislestadiolaisia, jotka eivät hyväksy vanhan järjestön sakramenttilinjaa. Esikoiset ry:n jäsenmäärä on alun kasvupyrähdyksen jälkeen asettunut 1500:n tienoille.

Toiminta 

Esikoiset ry:llä on toimintaa ainakin Helsingissä, Hämeenlinnassa, Keiteleellä, Lahdessa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Porissa, Tampereella, Teuvalla ja Turussa. Toiminta painottuu viikoittaisiin hartauskokouksiin, joita pidetään eri paikkakunnilla lähinnä kirkon tiloissa ja kodeissa. Isoja seuroja pidetään 2-3 kertaa vuodessa. Koko maata käsittäviä seuroja pidetään pääsiäisen ja pyhäinpäivän aikaan, jolloin päätetään lähetysmatkoista. Seurapaikoista ja ajoista esikoiset ry tiedottaa kotisivuillaan. ( https://www.esikoiset.fi )

Lähteet 

www.esikoiset.fi

www.sakramentit.fi

Esikoislestadiolaisuus
Kauppakortteli Pekuri

Kauppakortteli Pekuri on Oulun keskustassa kävelykatu Rotuaarin varrella sijaitseva kauppakeskus. Kauppakeskuksessa merkittäviä toimijoita ovat muun muassa K-Supermarket, Alko ja KappAhl.  

Kauppakortteli Pekuri avattiin 22. helmikuuta 2018 entisen Stockmann-tavaratalon tiloihin, joka suljettiin 31. tammikuuta 2017. Vuokrattavaa liiketilaa on yhteensä 10 789m².

Huhtikuussa 2022 katetulle sisäpihalle entisen vaatekauppa Viman ja kahvila Robert's Coffeen tiloihin avattiin Pekurin patio, joka on kuuden erilaisen ravintolan muodostama ravintolapiha. Vuonna 2022 kauppakortteliin avautui myös useita muita toimijoita, kuten erikoisliike Kure ja IKEA Suunnitelustudio. 

Syyskuusta 2022 lähtien kauppakorttelissa on toiminut myös Pekurin kirjasto, johon osa Oulun pääkirjaston toiminnasta siirtyi sen tilojen peruskorjauksen vuoksi. Pekurin kirjaston on määrä palvella asiakkaittaan koko peruskorjauksen ajan, jonka odotetaan olevan valmis vuonna 2025.

Liikkeet ja palvelut 

 Alko
 IKEA Suunnittelustudio
 KappAhl
 K-Supermarket Pekuri
 Kure
 KVIK
 Synsam Pekuri
 Turun Kultaseppä
 Aimo Park
 Avarn Security
 Beauty Spot kauneushoitola
 Bodymaja
 Kauneussalonki Oulu
 Oulun Hierojakoulu
 Place Diva parturi-kampaamo

 Handelsbanken
 Pekurin kirjasto
 Ballou Grill
 Heidi's Bier Bar
 Golden Flower
 Magnolia Coffee & Bakery
 Naughty BRGR
 Nekosama
 Plan B
 Ravintola Pekuri
 RAX Pizzabuffet
 Social Burgerjoint
 Space Bowling & Billiards
 Taco Bell
 Viikinkiravintola Harald

Lähteet 

Kauppakortteli Pekuri
Oulun rakennukset ja rakennelmat
Pokkinen
Pekuri

Pekuri voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Kauppakortteli Pekuri, kauppakeskus Oulussa

Sukunimenä 
Joel Pekuri (1927–1991), suomalainen suurlähettiläs ja juristi
Kauko Pekuri (1912–1998), suomalainen kestävyysjuoksija
Lauri Pekuri (1916–1999), suomalainen hävittäjälentäjä

Täsmennyssivut
Sukunimet
Franka Batelić

Franka Batelić (s. 7. kesäkuuta 1992 Rijeka, Kroatia), tunnettu myös nimellä Franka on kroatialainen laulaja. Hän nousi kuuluisuuteen voittaessaan kroatialaisen laulukilpailun Showtimen ensimmäisen tuotantokauden.

Hän edusti Kroatiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Crazy".

Elämä ja ura

1992–2006: Nuoruus 
Franka Batelić syntyi 7. kesäkuuta 1992 Rijekassa, Kroatiassa Ingrid ja Damir Batelićille. Batelićilla on nuorempi veli nimeltä Nikola, joka on Storm-nimisen kroatialaisbändin kitaristi. Batelić aloitti laulamisen kolmevuotiaana ja lauloi solistina Minicantanti-nimisessä kuorossa.

2007: Uran alku 
Batelić koe-esiintyi Showtime-nimisen kroatialaisen laulukilpailun ensimmäisellä tuotantokaudella esittäen Giorgia Todranin kappaleen "Come saprei" tuomareille: Jacques Houdekille, Ivana Husarille ja Boris Banovićille. Batelić päihitti finaalissa Marijo Ponjavićin, Mijo Lešinan ja Artemija Stanićin ja voitti kilpailun 22. joulukuuta 2007, saaden eniten yleisöääniä. Palkinnoksi voitosta Batelić allekirjoitti sopimuksen levy-yhtiö Hit Recordsin kanssa. Batelićin voittosingle "Ovaj daj" julkaistiin virallisesti 14. marraskuuta 2007.

2008–2013: Läpimurto ja jatkuva menestys 
Batelićin toinen single "Ruža u kamenu", jonka on kirjoittanut Miro Buljan, Boris Đurđević ja Neno Ninčević, julkaistiin Kroatiassa toukokuussa 2008. Kappale esitettiin  12th Croatian Radio Festivalissa, Opatijassa, jossa se sai eniten yleisöääniö ja voitti yleisön palkinnon Pop/Rock kategoriassa. Myöhemmin samana vuonna "Ruža u kamenu" valittiin edustamaan Kroatiaa vuoden 2008 OGAE laulukilpailussa (Kappalekilpailu, jonka organisoi 42 Eurooviisufaniklubia), jossa se voitti kilpailun.

Batelićin kolmas single "Pjesma za kraj" julkaistiin tammikuussa 2009. Kappale kilpaili Kroatian euroviisukarsinnoissa, jossa se sijoittui seitsemänneksi 18 pisteellä. Joulukuussa 2009 Batelić ja hänen tanssiparinsa Ištvan Varga voittivat Ples sa zvijezdaman (Kroatian versio Tanssii tähtien kanssa -ohjelmasta) neljännen tuotantokauden.

2017–: Takaisintulo 
27. marraskuuta 2017 Batelić vahvisti sosiaalisessa mediassa julkaisevansa comebacksinglen nimeltä "S tobom" 4. joulukuuta 2017. Kappale soitettiin ensimmäistä kertaa 4. joulukuuta 2017 Nives Čanovićin 385 Shown aikana samalla kun Batelićia haastateltiin. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sandra Mihaljević ja Igor Ivanović. 13. helmikuuta 2018 ilmoitettiin, että Batelić edustaa Kroatiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa kappaleella "Crazy".

Yksityiselämä 
Batelić seurustelee kroatialaisen jalkapalloilijan Vedran Ćorlukan kanssa. Hän on avoin HLBT:n oikeuksien puolestapuhuja. Batelić on myös eläinoikeusaktivisti.

Diskografia

Albumit

Singlet

Pääartistina

Featuring-artistina

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Kroatialaiset laulajat
Kroatian euroviisuedustajat
Vuoden 2018 euroviisuedustajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Isojoen seurakunta

Isojoen seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Isojoen kunnan alueella.

Historia 
Isojoki muodostettiin Lapväärtin seurakunnan rukoushuonekunnaksi ensimmäisen kirkon rakentamisen yhteydessä vuonna 1710. Vuonna 1725 sinne muutti oma pitäjänapulainen ja 1732 siitä tuli kappeliseurakunta. Vuosina 1732-1804 osa Ikaalisten seurakuntaan kuuluvaa Honkajoen kyläkuntaa osallistui Isojoen kappalaisen palkkaamiseen, kunnes Honkajoen alueesta muodostettiin oma rukoushuonekunta. Itsenäinen emäseurakunta Isojoesta tuli 1855.

Papisto 
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Isojoen kappeliseurakunnan kappalaisina ja Isojoen seurakunnan kirkkoherroina:

Isojoen kappeliseurakunta 
 1733–1739: Anders Jacobsson Cadolin
 1740–1790: Gabriel Laurentii Alcenius
 1791–1805: Daniel Gabrielsson Alcenius
 1808–1834: Jakob Hedberg
 1835–1842: Johan August Bergman
 1843–1849: Karl Henrik Fonselius
 1849–1869: Karl Gustaf Hjerpe

Isojoen seurakunta 
 1877–1885: Johan Liljeblad
 1887–1894: Gustaf von Essen
 1895–1904: Albert Vitalis Ståhlhammar
 1905–1911: Yrjö Alanen
 1913–1925: Otto Johannes Caselius
 1927–1952: Kaarle Ignatius Haunio
 1953–1966: Yrjö Ala-Opas
 1966–1973: Jaakko Keppo
 1974–1977: Jouni Tolvanen
 1977–: Heikki Paukkunen

Lähteet

Aiheesta muualla 
Isojoen seurakunnan kotisivut

Lapuan hiippakunnan seurakunnat
Isojoki
Karijoen seurakunta

Karijoen seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Karijoen kunnan alueella.

Historia 
Karijoesta tuli Lapväärtin seurakunnan rukoushuonekunta vuonna 1811. Se sai ensimmäisen oman saarnaajan heti seuraavana vuonna 1812. Vuonna 1835 Karijoesta tuli kappeliseurakunta ja vuonna 1862 itsenäinen emäseurakunta.

Papisto 
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Karijoen kappeliseurakunnan kappalaisina ja Karijoen seurakunnan kirkkoherroina:

Karijoen kappeliseurakunta 
 1845–1853: Karl August Tallgren
 1853–1859: Viktor Fredrik Lilius
 1859–1867: Anders Johan Lilius

Karijoen seurakunta 
 1876–1885: Jonatan Ingman
 1886–1894: August Henrik Salminen
 1898–1902: Nikolaus Engelbert Vainio
 1903–1923: Tobias Palonen

Lähteet

Aiheesta muualla 
Karijoen seurakunnan kotisivut

Lapuan hiippakunnan seurakunnat
Karijoki
Karppi (täsmennyssivu)

Karppi voi tarkoittaa seuraavia:

 karppi (Cyprinus carpio), särkikalalaji
 muita kalalajeja, joiden nimessä on sana karppi mutta jotka eivät ole karpin lähisukulaisia:
 hopeakarppi (Hypophthalmichthys molitrix)
 ruohokarppi (Ctenopharyngodon idella)
 Karppi, television rikossarja
 karppi, vähähiilihydraattiseen ruokavalioon eli karppaukseen liittyviä asioita (karppileipä, karppipizza)
 Karppi, sukunimenä:
 Mikko Karppi (s. 1978), suomalainen pikajuoksija, kirjailija ja kolumnisti
 Pirkko Karppi (1926–1975), suomalainen näyttelijä ja lastenkirjailija
Teuvan seurakunta

Teuvan seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Teuvan kunnan alueella.

Historia 
Teuvasta tuli Närpiön seurakunnan rukoushuonekunta vuonna 1638. Se sai oman papin vuonna 1693. Teuvan kappeliseurakunta perustettiin 1694 ja vuonna 1701 valmistui ensimmäinen kirkko. Vuonna 1795 Teuvasta tuli itsenäinen emäseurakunta.

Papisto

Teuvan kappeliseurakunta 
 1694–1722: kappalainen Simon Carlander
 1722–1743: kappalainen Henrik Moliis
 1744–1765: kappalainen Henrik Achtman
 1767–1795: kappalainen Johan Forsman

Teuvan seurakunta 
 1795–1810: kirkkoherra Johan Forsman
 1813–1828: kirkkoherra Abraham Cajanus
 1831–1838: kirkkoherra Per Ticklén
 1842–1866: kirkkoherra Matias Kumlin
 1868–1875: kirkkoherra Vilhelm Ingman
 1878–1886: kirkkoherra Frans Henrik Hällfors
 1888–1904: kirkkoherra Johan Henrik Vehmanen
 1907–1920: kirkkoherra Ernst August Lundqvist
 1923–?: kirkkoherra Oskari Albin Palletvuori
 1935–1957: kirkkoherra Jussi Annala

Lähteet

Aiheesta muualla 
Teuvan seurakunnan kotisivut

Lapuan hiippakunnan seurakunnat
Teuva