joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – Louhi

Louhi-luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 50 miestä ja yksi nainen 17 kansakunnasta otti osaa kilpailuun.

Tulokset 

DNF = keskeytti, DNS= Ei lähtenyt, DSQ = Diskattu 
 = Naisurheilija

Olosuhteet Harmajalla

Lähteet
 http://www.olympic.neostrada.pl/ols/1952HELnr7.pdf

Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Plurima Mortis Imago


Plurima Mortis Imago on puolalaisen avant-garde metal -yhtye Devilish Impressionsin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005.

Kappaleet

Kokoonpano
 Quazarre – laulu, kitarat
 Starash – kitarat
 Adrian Nefarious – bassokitara
 Dragor – rummut
 Turquoissa – syntetisaattorit

Aiheesta muualla
 

Devilish Impressionsin albumit
Vuoden 2005 esikoisalbumit
Diabolicanos – Act III: Armageddon


Diabolicanos – Act III: Armageddon on puolalaisen avant-garde metal -yhtye Devilish Impressionsin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano
 Quazarre – laulu, kitarat
 Turquoissa – syntetisaattorit
 Armers – kitarat
 Starash – bassokitara
 Icanraz – rummut

Vierailevat muusikot 
 Szymon Czech – kitarasoolo kappaleessa Tales of Babylon's Whore.
 Cezar – laulu kappaleissa Diabolicanos ja Mass for the Dead.

Aiheesta muualla
 

Devilish Impressionsin albumit
Vuoden 2008 albumit
Hjelt

Hjelt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Hjelt, suomalainen suku
 Allan Hjelt (1885–1945), suomalainen konsuli ja liikemies
 Alma Hjelt (1853–1906), suomalainen naisasialiikkeen vaikuttaja
 Arthur Hjelt (1868–1931), suomalainen teologi, professori ja kirjailija
 Bror Hjelt (1897–1974), suomalainen jääkäriupseeri, yrittäjä ja sukeltaja
 Christian Ludvig Hjelt (1786-1849), suomalainen kirjanpainaja ja kustantaja
 August Hjelt (1862–1919), suomalainen tilastotieteilijä, ylijohtaja, senaattori ja kansanedustaja
 Edvard Hjelt (1855–1921), suomalainen valtioneuvos
Ernst August Hjelt (1794–1874), valtioneuvos
 Esko Hjelt (1914–1941), suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
 Ester Hjelt (1885–1960), suomalainen kirjailija, kirjailijanimenä Maja Wasander
 Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), suomalainen taidemaalari, kirjailija, kuvittaja ja Tukholman Suomi-toimiston johtaja
 Frans Wilhelm Gustaf Hjelt (1819–1889), suomalainen rovasti, valtiopäivämies ja lukion rehtori, Christian Ludvig Hjeltin poika
 Hjalmar Hjelt (1851–1925), suomalainen kasvitieteilijä
 Lauri Hjelt (1900–1972), suurlähettiläs
 Marjut Hjelt (s. 1954), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Nils Ludvig Emil Hjelt (1817–1881), senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos
 Otto E. A. Hjelt (1823–1913), suomalainen lääkäri, professori ja arkkiatri, Christian Ludvig Hjeltin poika
 Otto Hjelt (1853–1918), Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja
 Pekka I. Hjelt (s.1941), suomalainen tilastotieteilijä, VTL, ilmastonmuutoskriitikko
 Pekka Hjelt (s. 1949), suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
 Samuel Hjelt, suomalainen kitaristi
 Sven-Erik Hjelt (s. 1939), geofyysikko, professori
 Teodor Hjelt (1853–1918), suomalainen merenkuluntarkastaja, merikapteeni ja Helsingfors Segelsällskapin kommodori
 Vera Hjelt (1857–1947), suomalainen kansanedustaja
 Yrjö Hjelt, suomalainen säveltäjä ja sovittaja
Elena Curtoni

Elena Curtoni (s. 3. helmikuuta 1991 Morbegno) on italialainen alppihiihtäjä. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua. Hän on voittanut nuorten maailmanmestaruuden ja sijoittunut aikuisten MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. Hänen siskonsa Irene Curtoni on myös alppihiihtäjä.

Arvokilpailut 
Nuorten MM-kisoissa vuonna 2009 Curtoni sai alppiyhdistetyssä pronssia ja vuonna 2011 supersuurpujottelussa kultaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi ja superalppiyhdistetyssä kuudenneksitoista. Schladmingissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 13:s ja supersuurpujottelussa 18:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja Sankt Moritzissa 2017 viidenneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä neljäs ja syöksylaskussa kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi, supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja suurpujottelussa 20:nneksi.

Maailmancup 
Curtonin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Levin pujottelussa 14. marraskuuta 2009. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Val d'Isèren superalppiyhdistetyssä joulukuussa 2010 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Sankt Moritzin syöksylaskussa kaudella 2015–2016. Hän sijoittui seuraavalla kaudella supersuurpujottelussa kolmanneksi Val d’Isèressa ja toiseksi Crans-Montanassa. Supersuurpujottelucupissa hän oli neljäs.

Curtoni saavutti ensimmäisen maailmancupvoittonsa Banskon syöksylaskussa 25. tammikuuta 2020. Hän oli seuraavalla kaudella kolmas Crans-Montanan syöksylaskussa. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui St. Moritzin toisessa supersuurpujottelussa toiseksi. Val d’ Isèren supersuurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelun. Supersuurpujottelucupissa hän oli toinen.

Maailmancupin osakilpailuvoitot

Lähteet 

Italialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Serpenthrone


Serpenthrone on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtye Abused Majestyn ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano
 Hal – laulu, bassokitara
 Maar – kitara, laulu
 Socaris – kitara
 Icanraz – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2004 esikoisalbumit
Abused Majestyn albumit
...so Man Created God in His Own Image


...so Man Created God in His Own Image on puolalaisen sinfonisen black metal -yhtye Abused Majestyn toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Hal – laulu, bassokitara
 Rob-D – kitarat
 Icanraz – rummut  
 Vac-V – kosketinsoitin
 Flumen – kosketinsoitin
 Katarzyna Polak – sello, laulu

Aiheesta muualla 
 

Abused Majestyn albumit
Vuoden 2008 albumit
Luostarikoulu

Luostarikoulut ( tai scholae clausrales) olivat eurooppalaisten luostarien yhteydessä toimineita kouluja. Keskiajan alussa ne olivat ainoita kouluja ja keskiajan lopulla niillä oli keskeinen asema tuomiokirkko- ja katedraalikoulujen ohella. Ensimmäiset luostarikoulut perustettiin 300-luvulla. Benediktiinit perustivat luostarikouluja 500-luvulta alkaen kouluttamaan munkeiksi aikovia poikia (). Kirkon kasvatustyön tarkoituksena ei ollut yleisen oppineisuuden lisääminen, vaan oman henkilökunnan kouluttaminen. Luostarikoulujen aikaan maallisen koulutuksen muotona oli sotilastaitoihin tähtäävä ritarikasvatus.

Opetusmenetelmänä luostarikouluissa oli ulkoluku ja oppilaat harjaantuivat uskonasioihin myös jäljentäessään kirkkoisien ja klassikkojen kirjoituksia aikana, jolloin ei tunnettu kirjapainotaitoa. Opetuskielenä oli latina. Oppiaineina oli usein vain kolme ”seitsemästä vapaasta taiteesta” (artes liberales) eli latinan kielioppi (grammatiikka), puhetaito (retoriikka), väittelytaito (dialektiikka), matematiikka, geometria, tähtitiede (astronomia) ja musiikki.

Luostarikoulujen oppilaiksi otettiin 800-luvulta lähtien myös maallikkoja, vaikka pääosa oppilaista olikin munkeiksi aikovia. Tällöin niissä oli toisistaan eristetty sisäkoulu (schola interior) ja ulkokoulu (schola exterior).

Lähteet

Koulujärjestelmät
Luostarilaitos
Sähköpyörätuolisalibandy

Sähköpyörätuolisalibandy tai lyhyemmin SPT-salibandy on salibandystä sovellettu vammaisurheilulaji sähköpyörätuolia käyttäville. Sähköpyörätuolisalibandy on lähes ainoa vaikeavammaisille soveltuva joukkueurheilumuoto sähköpyörätuolijalkapallon lisäksi.
Peli on lähtöisin 1970-luvulta Saksasta, jossa sähköpyörätuolin käyttäjät pelasivat ulkona tennispallolla sekä jääkiekkomailoilla.

Erot tavalliseen salibandyyn verrattuna 

Sähköpyörätuolisalibandyssa mailat ovat tavallisia salibandymailoja lyhyempiä ja kevyempiä. Myös pyörätuoliin kiinnitettyä mailaa, T-stickiä käytetään. Maalivahdin ja vähintään yhden kenttäpelaajan on käytettävä T-stickiä. Kenttäpelaajia on neljä ja maalivahti. SPT-salibandykenttä on 24–30 metriä pitkä ja 14–18 metriä leveä. Maali on 250 senttimetriä leveä ja 20 senttimetriä korkea. Palloa ei saa kohottaa yli 20 senttimetrin. Peli kestää 2 × 15 minuuttia.

Kilpailutoiminta 

Laji tuli Suomeen vuonna 1993. Maajoukkuetoiminta käynnistettiin vuonna 1998. Lajin harrastajamaita on ainakin 20. EM- ja MM-kilpailuissa pelaa noin 10 maata . Vuonna 2011 Suomessa on 10 joukkuetta, viisi SM-sarjassa ja viisi Finlandia-sarjassa. Näiden joukkueiden ohella on joitakin joukkueita eri harrastuspiireissä.

Kansainvälisiä kilpailuja on pelattu myös käsikäyttöisillä pyörätuoleilla. Sähköpyörätuolisalibandyn harjoituksissa on pelattu myös käsikäyttöisellä pyörätuolilla.

Kansainväliset arvokilpailut 

Vuonna 2004 maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä ja vuonna 2010 Lignano Sabbiadorossa Italiassa. Vuoden 2007 MM-kilpailut Taiwanissa peruttiin.

Vuoden 2005 euroopanmestaruuskilpailut järjestettiin Roomassa Italiassa ja vuoden 2008 EM-kilpailut Belgiassa. Kolmannet EM-kilpailut järjestettiin 4.–11. kesäkuuta 2012 Pajulahden urheiluopistossa. 

MM2018 pidetään syyskuussa Italiassa, johon Suomi jää osallistumasta.
 

Muut maat ovat osallistuneet karsintaotteluihin.

Toistaiseksi Yhdysvallat ei ole osallistunut MM-kilpailuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Salibandy.net
 Sähköpyörätuolisalibandy, Salibandy.net/kilpailutoiminta 
 Yle.fi/akuutti/
 Vammaisurheilu.fi 

Vammaisurheilu
Salibandy
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – 5.5m

5.5m -luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 49 miestä ja yksi nainen 16 kansakunnasta otti osaa kilpailuun. Luokka oli ensimmäistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa.

Tulokset 

DNF = keskeytti, DNS= Ei lähtenyt, DSQ = Diskattu 
 = Naisurheilija

Olosuhteet Harmajalla

Lähteet
 http://www.olympic.neostrada.pl/ols/1952HELnr7.pdf

Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Jayma Mays

Jayma Suzette Mays (s. 16. heinäkuuta 1979 Grundy, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
Jayma Mays sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta Joey vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa Red Eye. Sittemmin Mays vieraillut mm. televisiosarjoissa Pushing Daisies ja House. Hän on esittänyt Charlie Andrewsia televisiosarjassa Heroes.

Mays näytteli päähenkilö Lucya elokuvassa Epic Movie vuonna 2007. Samana vuonna hän esiintyi televisiosarjassa Ruma Betty. Nykyään Mays esittää fobioista kärsivää opinto-ohjaaja Emma Pillsburya televisiosarjassa Glee.
Vuonna 2011 Mays näytteli elokuvassa Smurffit.

Yksityiselämä
Mays meni naimisiin Adam Campbellin kanssa vuonna 2007. Campbell oli hänen vastanäyttelijänsä Epic Moviessa. Pari tapasi elokuvan kuvauksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Jayma Mays TV.com-sivustolla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – 6mR

6mR -luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 55 miestä ja yksi nainen 11 kansakunnasta otti osaa kilpailuun. Luokka oli viimeistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa, jossa se oli ollut 1908 lähtien.

Tulokset 

DNF = keskeytti, DNS= Ei lähtenyt, DSQ = Diskattu 
 = Naisurheilija

Olosuhteet Harmajalla

Lähteet
 http://www.olympic.neostrada.pl/ols/1952HELnr7.pdf

Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Maud (Norjan kuningatar)

Kuningatar Maud (oikealta nimeltään Maud Charlotte Mary Victoria, 26. marraskuuta 1869 Lontoo – 20. marraskuuta 1938 Lontoo) oli Norjan kuninkaan Haakon VII:n puoliso.
Hänen vanhempansa olivat Britannian kuningas Edvard VII ja kuningatar Alexandra.  Hänen isoäitinsä oli kuningatar Viktoria.

Etelämantereella sijaitseva Kuningatar Maudin maa on nimetty hänen mukaansa.

Tanskan Kuningattarena

Aikainen elämä 
Maud syntyi 18. marraskuuta 1869 Marlborough Housessa hän oli silloisen Walesin prinssin Albert Edwardin, ja Walesin Prinsessan Alexandran viides lapsi. Hänet kastettiin Marlborough Housessa 24. joulukuuta 1869.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan kuninkaalliset
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Matti Aarnio

Matti Armas Aarnio (24. helmikuuta 1901 Kouvola – 16. joulukuuta 1984) oli suomalainen upseeri ja eversti, joka kuului talvisodan kuuluisimpiin komentajiin ja ansioitui erityisesti Laatokan koillispuoleisissa mottitaisteluissa. Parhaimmillaan hän komensi oman Jääkäripataljoona 4:n lisäksi kuutta muuta pataljoona, joilla purettiin neuvostoliittolaisten puolustamia motteja. Hän sai lempinimen ”Motti-Matti” tavastaan saartaa ja lyödä vastustaja. Sodan jälkeen Aarnio toimi muun muassa Kokoomuksen talouspäällikkönä ja vakuutusalalla ylitarkastajana.

Henkilöhistoria 
Matti Aarnio syntyi Kouvolassa 1901. Hänen vanhempansa olivat ylijunailija Alfred Aarnio ja Serafiina Vilen. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli kirjanpitäjänä Valtionrautateillä Kouvolassa 1917–1920.

Aarnio liittyi suojeluskuntaan vuonna 1917 ja taisteli myöhemmin Suomen sisällissodassa valkoisten puolella. Aarnio osallistui taisteluihin Etelä-Savon rykmentissä, minkä jälkeen hän taisteli vielä Viron ja Latvian vapaussotaan kuten myös Aunuksen retkelle. Aarnio sai upseerikoulutuksen 1920-21 ja jäi armeijan palvelukseen Viipurin rykmenttiin. Hän valmistui kadettikoulusta 1927 ja sotakorkeakoulusta 1933.

Talvisodassa majuri Aarnio toimi Jääkäripataljoona 4:n komentajana Laatokan Karjalassa. Huolimatta alivoimasta ja resurssien vähäisyydestä, suomalaiset onnistuivat motittamaan neuvostojoukot useissa kohdissa. Aarnio sai tehtäväkseen mottien purkamisen ja hän saikin tehtävään käyttöönsä oman pataljoonansa lisäksi kuusi muuta. Aarniosta syntyikin yksi talvisodan kuuluisimpia komentajia ja hän sai lempinimen Motti-Matti.

Jatkosodassa Aarnio ylennettiin everstiksi ja hän sai komennettavakseen  Jalkaväkirykmentti 56:n. Lapin sodassa Aarnio vastaavasti komensi JP 2:ta. Sotien jälkeen Aarnio toimi Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä. Myöhemmin kommunistien hallitsema Valtiollinen poliisi pidätti Aarnion, mutta hänen onnistui karata pidättäjiään Ruotsiin. Sieltä hän jatkoi matkaansa Yhdysvaltoihin ja edelleen Venezuelaan. Aarnio toimi uudessa kotimaassaan yleisten töiden ministeriön geodeettiosaston matemaatikkona ja professorina Kansalliskaartin kadettikoulussa. Lopulta Aarnio palasi Suomeen 1952. Hän työskenteli Kokoomuksen talouspäällikkönä 1952–1955 ja sen jälkeen vakuutusalalla ylitarkastajana ensin Fennia-Patriassa (1955–1957) ja sitten Pohja-Yhtymässä (vuodesta 1957). Vuonna 1966 hän julkaisi teoksen Talvisodan ihme.

Teokset 
 Talvisodan ihme: itärintaman venäläiskeskitykset ja suomalaisten torjuntavoitot, Jyväskylä: Gummerus, 1966

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Suomalaiset everstit
Suomalaiset toisen maailmansodan sotilaat
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Suomalaiset kirjailijat
Suomen sisällissodan valkoiset
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ruotsissa 13. – 30. tammikuuta. Kisoihin selvisi karsintojen kautta 24 maata. Turnauksen voitti Ranska, joka voitti loppuottelussa Tanskan jatkoajan jälkeen maalein 37–35. Pronssiottelussa Espanja kaatoi isäntämaa Ruotsin 23–24.

Tähdistökentällinen ja palkitut

Loppusijoitukset

Aiheesta muualla 
Virallinen kisasivusto 
Käsipallon MM-kilpailujen tilastosivusto 

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 2011
Ruotsin urheilutapahtumat
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 urheilu
Isosailio

Isosailio eli kisantti (Calandrinia grandiflora, syn. Cistanthe grandiflora) on ruohovartinen kukkiva kasvi. Se kasvaa noin 40 senttimetriä korkeaksi ja kukkii suurin vaaleanpunaisin kukin. Lehdet ovat sinivihreänä ruusukkeena maata vasten. Se on kotoisin Chilesta, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina ympäri maailmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Chile flora (valokuvia)

Hetekaalikasvit
Punasuppilo

Punasuppilo (siemenluetteloissa myös chilenkello, Lapageria rosea) on punakukkainen köynnöskasvi. Sen kukat kasvavat noin 7 senttimetriä pitkiksi, ja niiden sisäpinnalla on valkeita pilkkuja. Lehdet ovat kiiltävät ja sydämenmuotoiset. Kasvi on Chilen kansalliskukka.

Lähteet 

Liliales
Taulukauppiaat

Taulukauppiaat on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Juho Kuosmasen ohjaama suomalainen elokuva. Elokuvan pääosassa nuorta autonkuljettajaa näyttelee ensikertalainen Teppo Manner. Elokuvan toisen tuottajan Auli Mantilan huomattiin pitkän pohdinnan jälkeen sopivan parhaiten toiseen pääosaan, taidemaalari Luukkosen rooliin. Tauluja markkinoivana kauppamiehenä nähdään muusikko ja harrastajanäyttelijä Tuomas Airola. 

Elokuva voitti ykköspalkinnon Cannesissa Cinéfondationin nuorten elokuvantekijöiden sarjassa. Elokuva sai myös viisi Jussi-ehdokkuutta vuoden parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta, lavastuksesta ja naispääosasta.

Rooleissa

Arvostelut 
 

Vuoden 2010 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamakomediaelokuvat
Suomalaiset road moviet
Huhtasuo

Huhtasuo on yksi Jyväskylän kaupunginosista. Se sijaitsee noin 3–8 kilometriä keskustan koillispuolella. Huhtasuon osa-alueita ovat Huhtakeskus, Varikko, Kaakkolampi, Kangaslampi, Sulku ja Eteläinen Palokangas. Kaupunginosan väkiluku oli 4 542 vuonna 2020. Alueen asuintalot ovat pääasiassa 1970-luvulla rakennettuja kerrostaloja, mutta Huhtasuolla on myös rivi- ja omakotitaloja. Huhtasuon kaupunginosa kuuluu samannimiseen suuralueeseen Eteläisen Palokankaan pienaluetta lukuun ottamatta, jossa ei ole juurikaan asutusta.  

Huhtasuon kaupunginosassa sijaitsee psykiatrinen sairaala Kangasvuoren sairaala, uimaranta, kaksi lampea (Kaakkolampi ja Kangaslampi), Huhtasuon terveysasema, kirjasto, entinen Huhtasuon kirkko ja Huhtasuon yhtenäiskoulu. Kangaslammella sijaitsee myös Suomen ensimmäinen parkouralue, joka valmistui vuonna 2009. Ennen asutuksen laajentumista 1960-luvulla Kangaslammen ja Sulun alueella toimi Puolustusvoimien Teknillisen Varikon Panssarivaunuvarikko-osasto. Kaupunginosassa toimivat myös hiihtoseura Huhtasuon Hiihto 2000 sekä jalka- ja lentopalloseura Huki eli Huhtasuon Kisa.

Huhtasuon historiaa 

Vuosina 1935–1968 Kangaslammen alueella toimi taimitarha. Vuonna 1944 Huhtasuolle rakennettiin Sotateknillinen varikko (myöhemmin Teknillinen varikko). Vuonna 1958 Huhtasuon alueelle valmistui Kangasvuoren sairaala sekä sitä varten rakennetut lääkärin ja työntekijöiden asuinrakennukset.

Huhtasuon asuinalueista Kangaslampea alettiin rakentaa ensimmäisenä, vuonna 1971. Varikon alueelta purettiin siellä toimineen Teknillisen Varikon rakennukset pois lähiön tieltä. Sulun ja Kaakkolammen alue rakennettiin pääosin vuosina 1972–1978. 1970-luvun rakennuskanta koostui lähinnä vuokrataloiksi suunnitelluista elementtikerrostaloista. Myös rivi- ja pientaloja rakennettiin Kaakkolammen ja Varikon alueille 1970- ja 1980-luvuilla.

Vuonna 1973 Kangaslammelle rakennettiin palvelukeskus, jossa oli liiketiloja ja seurakunnan tilat. Vuonna 1979 valmistui Huhtakeskuksen ostoskeskus, joka suunniteltiin toimimaan Huhtasuon lähiöiden palvelukeskuksena.

Vuonna 1975 Huhtasuolla otettiin käyttöön ala-aste. 1980-luvulla Huhtaharjun yläaste ja Huhtarinteen erityiskoulu olivat aloittaneet toimintansa.

1980–1990-lukujen aikana Huhtakeskuksen pienalueelle rakennettiin kerrostalokortteli. 1990-luvulla Huhtasuolle alettiin rakentaa aiempaa enemmän rivi- ja omakotitaloja. Vuonna 2009 Huhtasuon kaupunginosaan liitettiin uusi Pysäkkivuoren asuinalue. 2000- ja 2010-luvuilla Kaakkolammen itäpuolelle rakennettiin omakotitaloalue.

2010-luvulla Huhtasuon ala-aste ja päiväkoti, Huhtaharjun yläkoulu ja Huhtarinteen erityiskoulu purettiin. Tilalle otettiin käyttöön Huhtasuon yhtenäiskoulu, joka aloitti toimintansa vuonna 2015. Alkuvuodesta 2017 vuonna 1986 valmistunut Huhtasuon kirkko suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi.

Tunnettuja asukkaita 

 Sami Lotila, toimittaja

 Matti Nykänen, mäkihyppääjä
 Tarmo Uusivirta, nyrkkeilijä

Kuvia

Katso myös 
Vuorilampi
Huhtasuo (suuralue)
Kangaslampi (Jyväskylä)
Huhtakeskus
Sulku (Jyväskylä)

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen kielen hallintoalue

Suomen kielen hallintoalue on suomenkielinen vähemmistökielialue Ruotsissa. Hallintoalueeseen kuuluvien kuntien asukkailla on oikeus saada suomenkielistä esikoulutoimintaa ja vanhustenhuoltoa kokonaan tai oleellisilta osin sekä asioida kunnan kanssa suomeksi. Hallintoalueeseen kuuluu 64 kuntaa, ja yli 61 prosenttia ruotsinsuomalaisista asuu hallintoalueella.

Historia
Hallintoalue perustettiin sen jälkeen, kun Ruotsi ratifioi Euroopan neuvoston vähemmistökielisopimukset vuonna 1999. Suomen kielen hallintoalue perustettiin vuoden 2000 alussa ja siihen kuuluivat aluksi Haaparannan, Jällivaaran, Kiirunan, Pajalan ja Ylitornion kunnat. Vuonna 2010 perustettiin myös meänkielen hallintoalue, johon samaiset kunnat liittyivät myös.

Ruotsissa uudistettiin kielilakia 1. heinäkuuta 2009, jossa määritettiin, että Ruotsissa on yksi yhteinen kieli, ruotsi. Tämän lisäksi määritettiin viisi virallista vähemmistökieltä, jotka ovat suomi, saame, meänkieli, romani ja jiddiš, joita tulee suojella ja tukea. Laki astui voimaan 1. tammikuuta 2010. Heti tämän jälkeen suomen kielen hallintoaluetta laajennettiin, kun siihen liitettiin 18 Mälarinlaakson kuntaa mukana muun muassa Tukholma, Södertälje ja Eskilstuna. Myöhemmin toukokuussa liittyivät Surahammar, Västerås ja Borås. Vuoden 2011 helmikuussa alueeseen liittyivät Göteborgin, Hoforsin, Kainuun, Skinnskattebergin, Sundbergin ja Uumajan kunnat.

Hallintoalueen kunnat
Kunnat on järjestetty alueeseen liittymisvuoden mukaan.

Vuonna 2000 liittyneet 

Haaparannan kunta
Jällivaaran kunta
Kiirunan kunta
Pajalan kunta
Ylitornion kunta

Vuonna 2010 liittyneet 

Boråsin kunta
Botkyrkan kunta
Eskilstunan kunta
Hallstahammarin kunta
Haningen kunta
Huddingen kunta
Håbon kunta
Köpingin kunta
Sigtunan kunta
Solnan kunta
Surahammarin kunta
Södertäljen kunta
Tierpin kunta
Tukholman kunta
Upplands Väsbyn kunta
Upplands-Bron kunta
Uppsalan kunta
Västeråsin kunta
Älvkarlebyn kunta
Österåkerin kunta
Östhammarin kunta

Vuonna 2011 liittyneet 

Göteborgin kunta
Hoforsin kunta
Kainuun kunta
Skinnskattebergin kunta
Sundbybergin kunta
Uumajan kunta

Vuonna 2012 liittyneet 

Gävlen kunta
Hälleforsin kunta
Karlskogan kunta
Lindesbergin kunta
Norrköpingin kunta
Norrtäljen kunta
Skövden kunta
Trollhättanin kunta

Vuonna 2013 liittyneet 

Borlängen kunta
Enköpingin kunta
Finspångin kunta
Luulajan kunta
Motalan kunta
Sandvikenin kunta
Uddevallan kunta
Örebron kunta

Vuonna 2014 liittyneet 

 Sundsvall
 Fagersta
 Degerfors
 Trosa

Vuonna 2015 liittyneet 

 Ludvikan kunta
 Malmön kunta
 Mariestadin kunta
 Nykvarnin kunta
 Oxelösundin kunta
 Smedjebackenin kunta
 Trelleborgin kunta

Vuonna 2018 liittyneet 

 Gislavedin kunta
 Jonköpingin lääni
 Järfällan kunta
 Söderhamnin kunta
 Skellfteån kunta
 Örnsköldsvikin kunta

Lähteet
 http://www.språkrådet.se/12415

Viitteet

Ruotsinsuomalaiset
In the Flames of Black Art

In the Flames of Black Art on puolalaisen sinfoninen black metal -yhtyeen Darzamatin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu C-kasetille vuonna 1996.

Vuonna 1997 albumi julkaistiin CD-formaatissa levymerkillä Faithless Productions.

Kappaleet

Kokoonpano
 Katarzyna "Kate" Banaszak – laulu
 Rafał "Flauros" Góral – laulu
 Darzamath – kitara, bassokitara, konerummut, kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1996 albumit
Vuoden 1996 esikoisalbumit
Darzamatin albumit
In the Opium of Black Veil

In the Opium of Black Veil on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Darzamatin EP-levy, joka on julkaistu vuonna 1999.

Kappaleet

Vuoden 2002 uudelleenjulkaisu

Kokoonpano
 Katarzyna "Kate" Banaszak – laulu
 Rafał "Flauros" Góral – laulu
 Damian "Daamr" Kowalski – kitara, bassokitara
 Krystian "Bomba" Bytom – rummut
 Szymon Struzek – ohjelmointi

Muut tekijät 
 Marcin Mikulski – äänittäjä, miksaaja
 Jan Saudek – kansikuva

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1999 EP:t
Darzamatin albumit
Oniriad

Oniriad on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Darzamatin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.

Kappaleet

Kokoonpano
 Rafal "Flauros" Goral – laulu
 Krzysztof Michalak – kitarat
 Szymon Struzek – bassokitara
 Pawel Chudzicki – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Darzamatin albumit
Vuoden 2003 albumit
Harjunpää & pahan pappi

Harjunpää & pahan pappi on Olli Saarelan ohjaama suomalainen rikoselokuva, joka sai ensi-iltansa 29. lokakuuta 2010. Se perustuu Matti Yrjänä Joensuun samannimiseen romaaniin vuodelta 2003.

Jotkut arvostelijat ovat kiinnittäneet huomiota siihen, että elokuvan Harjunpää poikkeaa huomattavasti kirjojen päähenkilöstä.  Myös elokuvan juonta on muutettu kirjasta: Harjunpään tyttären kuolema on elokuvan käsikirjoittajan lisäämä tapahtuma.

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Helsinkiin. Ihmisiä kuolee metrojunan alle, ja poliisi alkaa epäillä, että tekojen takana on sarjamurhaaja.

Suomen Kuvalehden Kalle Kinnusen mukaan Harjunpää & pahan pappi jäljittelee kliseenomaisesti Punaista lohikäärmettä ja Seitsemää. Sampo Sarkolan roolisuoritusta on Jussi Lahtonen Film-O-Holicissa kiittänyt ”hyytävän onnistuneeksi”.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
Helsingin Sanomat: Pahan papin uudet kasvot elokuva-arvostelu 28.10.2010

Vuoden 2010 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset rikoselokuvat
Olli Saarelan ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Sarjamurhaajaelokuvat
Acatiimi

Acatiimi on Professoriliiton, Tieteentekijöiden liiton ja Yliopistojen opetusalan liiton (YLL) yhdessä julkaisema lehti. Lehden painos on 12 000 kappaletta ja se ilmestyy 9 kertaa vuodessa, myös verkkoversiona.

Lähteet 

Suomalaiset järjestölehdet
Semidevilish

Semidevilish on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtye Darzamatin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano
 Nera – laulu
 Rafał "Flauros" Góral – laulu
 Damian "Daamr" Kowalski – kitara, bassokitara
 Krzysztof "Chris" Michalak – kitara
 Patryk "Spectre" Kumór – kosketinsoitin
 Tomasz "Golem" Dańczak – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Darzamatin albumit
Vuoden 2004 albumit
Nikola Karabatić

Nikola Karabatić (s. 11. huhtikuuta 1984 Niš, Jugoslavia) on ranskalainen käsipalloilija, joka edustaa seuratasolla Paris Saint-Germain:ta. Hänet valittiin Vuoden käsipalloilijaksi vuonna 2007. 

Ranskan maajoukkueessa Karabatić on pelannut 165 ottelussa ja tehnyt niissä 703 maalia. Hän nousi Ranskan maajoukkueeseen vuonna 2000, ja on voittanut olympiakultaa Pekingissä 2008, MM-tasolla kaksi mestaruutta ja kaksi pronssia, ja EM-tasolla kaksi kultaa ja yhden pronssin.

Vuosien 2011 ja 2017 MM-kilpailuissa sekä vuoden 2008 EM-kilpailuissa Karabatić valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. EM-kisoissa 2008 hän jakoi kisojen maalikuninkuuden Lars Christiansenin ja Ivano Balićin kanssa. Vuosien 2007 ja 2009 MM-kilpailuissa hänet valittiin kisojen tähdistökentällisiin.

Seuratasolla Karabatić on voittanut Mestareiden liigan vuonna 2003 Montpellier’n joukkueessa, vuonna 2007 saksalaisessa Kielissä ja vuonna 2015 espanjalaisessa Barcelonassa. Hän on voittanut myös neljä Saksan mestaruutta, kolme Saksan cup-mestaruutta, kolme Saksan supercupia, kaksi Espanjan mestaruutta, kaksi Espanjan cup-mestaruutta, yhdeksän Ranskan mestaruutta ja kuusi Ranskan cup-mestaruutta.

Lähteet 

 Nikola Karabatic – Sports Reference LLC.  
 Profiili THW Kiel -seuran sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu    

Ranskalaiset käsipalloilijat
Ranskalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Robert Castrén

Robert Castrén (16. elokuuta 1851 Helsinki – 30. elokuuta 1883 Helsingin maalaiskunta ) oli suomalainen liberaali poliitikko ja lehtimies. Hänen isänsä oli nuorena kuollut Matthias Alexander Castrén, äidin isänsä Johan Jakob Tengström, molemmat suomen kielestä kiinnostuneita tunnettuja professoreita. Hänen äitinsä oli kulttuuripiireissä vaikuttanut Natalia Castrén, o.s. Tengström.

Robert Castrén opiskeli ensin Suomen historiaa, mutta suoritti myös oikeustieteen opinnot ja valmistui 1879. Opiskelijana hän ryhtyi avustamaan liberaalien Helsingfors Dagblad -lehteä ja oli 1876 perustamassa myös Finsk Tidskriftiä. Hän toi voimakkaasti esiin venäjänvastaisuutensa ja suuntautumisensa pohjoismaihin ja kirjoitti jonkin verran tutkimuksia Suomen ja Venäjän suhteesta. Castrén kuului Liberaalisen puolueen keskeisiin perustajiin. Valtiopäivillä 1882 hän oli porvarissäädyssä Uudenkaarlepyyn edustajana. Samana vuonna hän nousi Helsingfors Dagbladin päätoimittajaksi liberaalien ollessa kannatuksensa harjalla, mutta kuoli seuraavana vuonna umpilisäkkeen tulehdukseen vain 32-vuotiaana.

Hänen poikansa Gunnar Castrén tuli tunnetuksi kirjallisuudentutkijana.

Julkaisut 

 Finska deputationen 1808–1809

Lähteet
 
Ilmarinen - Kuvallinen Almanakka vuodelle 1884, s. 11. Helsinki: G. W. Edlund, 1884.
Suomen museoviraston kuvakokoelmasta Robert Castrén, kuvaaja Maths Hansen 1880.  
Pieni Tietosanakirja runeberg.org | R. Castrén

Viitteet

Suomalaiset toimittajat
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1883 kuolleet
Transkarpatia (albumi)

Transkarpatia on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Darzamatin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005.

Kappaleet

Kokoonpano
 Nera – laulu
 Rafał "Flauros" Góral – laulu
 Krzysztof "Chris" Michalak – kitara
 Bacchus – bassokitara
 Darkside – rummut 
 Patryk "Spectre" Kumór – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Darzamatin albumit
Vuoden 2005 albumit
Solfernus’ Path

Solfernus’ Path on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Darzamatin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Nera – laulu
 Rafał "Flauros" Góral – laulu
 Krzysztof "Chris" Michalak – kitara, basso
 Mariusz "Rogol" Prętkiewicz – rummut
 Patryk "Spectre" Kumór – kosketinsoittimet

Aiheesta muualla 
 

Darzamatin albumit
Vuoden 2009 albumit
Evilution

Evilution on puolalaisen heavy metal -yhtye Chainsawin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Maxx – laulu
 Jarosław Gajczuk-Zawadzki – kitara
 Rygiel – kitara
 Sebastian Górski – rummut
 Marek Jerchewicz – bassokitara

Vierailevat muusikot 
 Titus – laulu kappaleessa "Supernature's Queen"
 Mauser – kitarasoolo kappaleessa "Supernature's Queen"

Arvostelut 
 Allmusic: suopea

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Chainsaw’n albumit
Vuoden 2009 albumit
A Sin Act


A Sin Act on puolalaisen heavy metal -yhtye Chainsawin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2006.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Maciej Koczorowski – laulu
 Arkadiusz Rygielski – kitara
 Jarosław Gajczuk-Zawadzki – kitara
 Marek Jerchewicz – basso
 Sebastian Górski – rummut

Aiheesta muualla 
 

Chainsaw’n albumit
Vuoden 2006 albumit
Beñat Etxebarria

Beñat Etxebarria Urkiaga eli Beñat (s. 19. helmikuuta 1987 Igorre, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaoa ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Beñat on Athletic Bilbaon junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi uransi alkuvaiheet, kolme vuotta, edustaen aluksi kauden Basconiaa ja tämän jälkeen Bilbao Athleticia, joka on Athleticin reservijoukkue. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 29. lokakuuta 2006 ottelussa Osasunaa vastaan.

Kauden 2008–2009 Beñat pelasi lainasopimuksella Conquensessa, jonka jälkeen hänet vapautettiin Athleticista. Myöhemmin samana kesänä hän teki sopimuksen sevillalaisseura Betisin kanssa. Hän vietti ensimmäisen kautensa seuran reservijoukkueessa.

29. elokuuta 2009 hän teki ensiesiintymisensä Betisin edustusjoukkueessa ottelussa Granadaa vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa, kun Betis kohtasi Copa del Reyn ottelussa Salamancan.

Lähteet 
 Beñatin tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Baskijalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Bernardo O'Higginsin kansallispuisto

Bernardo O'Higginsin kansallispuisto on Chilen laajin luonnonsuojelualue. Se sijaitsee maan eteläisimmässä osassa, Torres del Painen kansallispuiston itäpuolella. Los Glaciaresin kansallispuisto  Argentiinan puolella on puiston rajanaapuri.

Puisto muodostuu vuonojen keskellä kohoavista vuorista ja jäätiköistä. Sen halki virtaa Serrano-joki. Tunnetuimmat jäätiköt ovat Balmaceda, Tyndall, Geike ja Serrano. Niiden välissä kasvaa luonnontilaista metsää. Lähin kaupunki Puerto Natales on noin 50 km:n päässä puiston rajalta.

Puistossa elää erittäin uhanalainen  chilenhirvi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Chilen kansallispuistot
Sencha

Sencha () on japanilainen vihreän teen laatu. Teenvalmistuksen aikana lehdet pidetään kokonaisena. Sencha haudutetaan tyypillisesti noin 70-80 °C:n lämpöisessä vedessä.

Sencha on Japanin suosituin teelaatu, ja noin 80 prosenttia Japanissa valmistetusta teestä on senchaa. Sencha kasvatetaan pääosin avoimen taivaan ja auringon alla, joskin osaa tuotannosta varjostetaan harsoilla. Erityisen suosittua ja arvossapidettyä on vuoden ensimmäisen sadon sencha. Erityisen laadukasta senchaa on jô sencha () ja huippulaatu tokujô sencha ().

Senchalle on monia muitakin nimityksiä sadonkorjuuajan ja esikäsittelytavan mukaan:
 Ichibancha (, ensimmäinen tee), tyypillisesti huhti-toukokuussa kerättävää vuoden ensisadon senchaa kuvataan yleensä kirkkaan vihräksi, raikkaaksi, aromikkaaksi ja makeaksi (eli ei kitkeräksi). Mikäli keruu on tehty ensimmäisen kuukauden aikana, voidaan käyttää myös nimitystä shincha (, uusi tee).
 Mecha (, silmutee) on senchaa, joka tehdään tarkoin valikoidusta (vuoden ensimmäisen sadon) pienimmistä teelehdistä.
 Bocha (tai kukicha , varsitee) tehdään senchasta, mutta mukaan laitetaan teepensaan latvaosien hentoa vartta.
 Hanako kuivatuista sencha-teelehdistä tehty hiutaletee.
 Kabusecha () on senchaa, jota kasvatetaan varjostusverkkojen alla (ainakin pari viikkoa ennen sadonkorjuuta). Voidaan luokitella myös omaksi teelaadukseen. Sen osuus japanilaisen teen tuotannosta on noin 5,2 %, muu sencha noin 77,9 %). Varjossa kasvaminen vähentää vihreän teen kirpeyttä ja lisää aminohappojen määrää (rentouttava vaikutus). Valmistuksessa on myös mekaanisia vaiheita toisin kuin täysin käsityönä kasvatettavalla ja kerättävällä gyokurolla.
 Asamushi, neulamaista korkeatasoista lehtiteetä, jota höyrytetään lyhyesti. Toinen senchan päätyypeistä. Haudutettu tee vaalean kullanvihreää, maultaan täyteläisen maanläheistä, herkän aromikasta, kevyttä ja raikasta.
 Chumushi, hieman pidempään (30-90 s) höyrytetty sencha.
 Fukamushi(cha) pitempään höyrytettyä tummempaa senchaa. Toinen senchan päätyypeistä. Karkeampaa, rakeisempaa kuin asamushi – mukana myös jauhemaista teetä. Osa liukenee haudutettaessa matchajauheen tavoin teejuomaan, joka saa tumman vihreän värin. Tanniinisempi ja jonkin verran kirpeä maku. Japanin suosituin senchamuoto.

Japanissa senchaa on tapana juoda talvella lämmitettynä ja lämpiminä vuodenaikoina viilennettynä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

How Sencha is Processed   (ippodo-tea.co.jp)
How to Prepare Sencha   (ippodo-tea.co.jp)
Sencha  (teapedia.org)
Matthew Amster-Burton: Getting Tea Drunk in Japan's Sencha Paradise  (seriouseats.com)
Infoa sencha-teestä 

 

Vihreä tee
Japanilainen teetaide
Japanilaiset juomat
Maanpuolustusnaisten Liitto

Maanpuolustusnaisten Liitto ry on naisten vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö. MNL ry perustettiin 13.11.2004 Helsingissä Katajanokan Kasinolla. Liiton perustivat Suomen Maanpuolustusnaisten Liitto ry ja Suomen Naisten Maanpuolustusjärjestö ry, jotka näin sulautuivat yhteen.. Liiton juuret ovat yli 70 vuoden päässä, kun reservinupseerien ja aliupseerien naiset ryhtyivät perustamaan omia yhdistyksiä miesten yhdistysten rinnalle. Liitolla on noin 2 100 jäsentä, 65 jäsenyhdistystä ja 15 piiriä. 

MNL määrittelee tarkoituksekseen mm. naisten maanpuolustustahdon, -tiedon ja -taidon sekä henkisen ja fyysisen kunnon vahvistaminen, kouluttaa naisia kriisiajan tehtäviin sekä maanpuolustuksen edistäminen kokonaisuutena.

Organisaatio ja hallinto 
Liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin vuoden 2005 alusta valtiopäiväneuvos Kaarina Dromberg Vantaalta. Ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi Anneli Järvinen Espoosta ja toiseksi varapuheenjohtajaksi Leena Mikkonen Kiimingistä.

Liiton asioita hoitaa vuosikokouksen valitsema liittohallitus; puheenjohtaja ja kaksi varapuheenjohtajaa ja 8–20 jäsentä. Liiton varsinaisia kokouksia ovat kevät- ja syyskokous, joissa päätäntävalta käyttävät jäsenpiirien ja yhdistysten valitsemat edustajat. Liiton sääntöjen mukaan henkilö voi toimia samassa luottamustoimessa enintään kuusi vuotta kerrallaan..

Liiton nykyinen puheenjohtaja on Mervi Liimatainen. Hänet valittiin tehtävään ensimmäistä kertaa vuonna 2017.

Toiminta 
Jäsenyhdistysten toiminta on monipuolista. Yhdistysten ohjelmassa on maanpuolustusvalmiutta edistävää toimintaa sekä mukavaa yhdessäoloa: kokouksia, ajankohtaisia esitelmä- ja juhlatilaisuuksia, erilaisia retkiä sekä kunto- ja liikuntatapahtumia. Maanpuolustusnaiset ovat aktiivisesti mukana alueidensa vapaaehtoisessa maanpuolustuskoulutuksessa toimien kurssilaisina, kouluttajina ja kurssien johtajina. Koulutetut naiset ovat mukana maakuntakomppanioissa sekä MPK:n (Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen) koulutus- ja tukiyksikköjen toiminnassa. Veteraanien perinteen siirtäminen tuleville sukupolville on yhdistyksissä tärkeässä asemassa.

Liiton jäsenlehti on nimeltään Topakka ja sitä julkaistaan kerran vuodessa.

Yhteistyötahot 
 Maanpuolustuskoulutusyhdistys (MPK)
 Naisten Valmiusliitto ry (NVL)
 Vapaaehtoinen pelastuspalvelu (VAPEPA)
 Suomen Marsalkka Mannerheimin Perinnesäätiö

Lähteet

Aiheesta muualla
Maanpuolustusnaisten Liitto

Suomalaiset maanpuolustusjärjestöt
Suomalaiset naisjärjestöt
Naisten Valmiusliitto
Gudiberg-rinne

Gudiberg on laskettelurinne Partenkirchenissä, Saksan Garmisch-Partenkirchenissä. Rinteessä lasketaan miesten ja naisten pujottelua.

Garmisch-Partenkirchenin isännöidessä talviolympialaisia vuonna 1936, Gudiberg-rinteessä kilpailtiin miesten ja naisten alppiyhdistetyn pujotteluosuus. Alppiyhdistetty oli tuolloin ainoa alppilaji olympiaohjelmassa.

Vuodesta 1954 Garmisch-Partenkirchen on isännöinyt perinteikkäitä Arlberg-Kandahar -kilpailuja. Ensimmäinen maailmancup-kilpailu Gudiberg-rinteessä oli miesten pujottelu vuonna 1974. Vuoden 1978 alppihiihdon maailmanmestaruuskisoissa miesten ja naisten pujottelu kilpailtiin Gudiberg-rinteessä.

Vuonna 2007 rinnettä muutettiin siten, että se päättyy uudenvuoden mäkikilpailusta tunnetun Große Olympiaschanze -suurmäen mäkimonttuun. Vuoden 2011 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa, kuten jo kauden 2010/2011 alppihiihdon maailmancupin finaaleissa, Gudiberg-rinteessä käydään miesten ja naisten pujottelukilpailut. Gudiberg-rinne on myös Kandahar-rinteen tavoin yksi kilpailupaikoista Saksan Münchenin hakemuksessa vuoden 2018 talviolympialaisten isännyydestä.

Lähteet
Gudiberg MM-kisojen 2011 sivuilla 

Saksan laskettelurinteet
Alppihiihdon maailmancupin rinteet
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2011
Baijerin rakennukset ja rakennelmat
Baijerin urheilu
Garmisch-Partenkirchen
Lempi-Joe

Lempi-Joe (oikealta nimeltään Joe Silvan) on Turusta kotoisin oleva suomalainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Ritarikunta-yhtyeessä ja on julkaissut myös kaksi sooloalbumia.

Diskografia

Soolo
 Rakkauden vuoksi (2004)
 K-16 (2014)

Ritarikunta
Saranat avaavat sanat (2001)
Sanat tavaraa vastaan (2002)
RK – Kroonisesti akuutti (2005)
Ritarikunta-Albumi (2010)

MartinMäki
 Tietoo ja meininkii (2011)

Vierailijana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lempi-Joe Sound Cloud
 
 Ritarikunnan viralliset sivut

Suomalaiset hip hop -artistit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Jari Kinnunen (urheiluvaikuttaja)

Jari Kinnunen (s. 1962 Jyväskylä) on suomalainen urheilujohtaja ja urheiluvaikuttaja. 

Kinnunen valmistui Joensuun yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1990 pääaineenaan kansantaloustiede. Kinnunen on suorittanut pankkitoiminnan perustutkinnon sekä Osuuspankin esimiestutkinnon. Vuosina 1989–1992 hän toimi pankinjohtajana Äänekosken Seudun Osuuspankissa ja Keski-Suomen Osuuspankissa sekä toimitusjohtajana Muurasjärven Osuuspankissa ja toimistopäällikkönä Tervon Osuuspankissa. Vuosina 1993–1996 hän toimi sijoitusyhtiö ACM Oy Active Cash Managementin markkinointipäällikkönä.

Vuodesta 1996 syksyyn 2015 Kinnunen toimi Suomen Salibandyliitto ry:n toiminnanjohtajana ja lokakuusta 2015 lähtien Salibandyliiton yhteiskuntasuhdejohtajana.  Kinnunen toimi siirtymävaiheen ajan (15.5.−31.8.2020) liiton väliaikaisena toiminnanjohtaja. Kinnunen toimi myös salibandyliiton omistaman osakeyhtiön, SSBL salibandy Oy:n, toimitusjohtajana vuosina 2006–2013 sekä 11. huhtikuuta 2009 lukien myös Salibandyn Tuki -säätiön asiamiehenä. Salibandyliiton julkaiseman Salibandy-lehden päätoimittajana hän toimi vuosina 1996–2007. Kinnunen toimi miesten salibandymaajoukkueen joukkueenjohtajana (1994-1996). Hän oli salibandyn Euroopan mestaruuden vuonna 1995 voittaneen maajoukkueen joukkueenjohtaja.

Kinnunen toimi miesten salibandymaajoukkueen joukkueenjohtajana (1994–1996). Hän oli Euroopan mestaruuden vuonna 1995 ja maailmanmestaruus hopeaa 1996 voittaneiden maajoukkueiden joukkueenjohtaja.

Luottamustoimet 
Luottamustoimissa hän on toiminut muun muassa Suomen Kuntourheiluliiton, Kunto ry:n hallituksen jäsenenä vuosina 1997–2001. Hän toimi myös Nuori Suomi ry:n hallituksen varapuheenjohtajana (2009–2012), hallituksen puheenjohtajana (2010–2011), Nuoren Suomen valtuuskunnan jäsenenä (2005–2011) ja Nuori Suomi -säätiön hallituksen varapuheenjohtajana (2009–2012) sekä Nuori Suomi palvelut Oy:n hallituksen jäsenenä (2008–2013).

Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan varajäsenä hän toimi vuosina 2009–2015.

Kinnunen toimi myös Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n (SLU) viestintävaliokunnan jäsenenä (2001–2012).

Vuodesta 2015 lähtien Kinnunen on toiminut Salibandyliiton Respect -toimikunnan (ent. Hall of Fame -toimikunta) puheenjohtajana.

Kinnunen on myös vuonna 2019 perustetun Suomen Salibandymuseo ry:n perustajajäsen ja puheenjohtaja.

Lähteet 
 Salibandyliitto ry. 
 SSBL Salibandy Oy
 Salibandyn Tuki -säätiö
 Nuori Suomi ry. hallitus
 Suomen Olympiakomitean valtuuskunta 
 Viimeinen ilmestynyt salibandylehti 4/13

Viitteet

Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Suomalaiset urheilujohtajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Paini kesäolympialaisissa 2012

Painissa kilpailtiin vuoden 2012 kesäolympialaisissa 5. – 12. elokuuta ExCeL Exhibition Centressä. Lontoon olympialaisten painiohjelmaan kuuluivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joista kahdessa ensimmäisessä kilpailtiin seitsemässä ja naispainissa neljässä painoluokassa. Kilpailuohjelma pysyi siis samana edellisiin olympialaisiin verrattuna.

Karsinta 
Lontoon painiturnaukseen osallistuneiden urheilijoiden tuli olympiavuonna olla vähintään 18-vuotiaita. Painijoiden hankkimat paikat olympiakisoihin olivat maa- ja sarjakohtaisia. Kukin kansallinen olympiakomitea kykeni nimeämään olympialaisten karsintaturnauksiin yhden kilpailijan painoluokkaa kohden. Olympiakisojen painiturnauksen miesten sarjoissa oli kussakin 19 ja naisten sarjoissa 18 painijaa.

Istanbulin vuoden 2011 MM-kilpailuissa 12. – 18. syyskuuta jaettiin ensimmäiset olympiapaikat jokaisen sarjan kuudelle parhaalle painijalle. Tämän jälkeen järjestettiin neljä maanosakohtaista olympiakarsintaturnausta, joista olympialaisiin pääsi jokaisen painoluokan kaksi parasta painijaa. Kolmannessa karsintavaiheessa järjestettiin kansainvälinen karsintaturnaus Kiinan Taiyuanissa 25. – 29. huhtikuuta. Tästä turnauksesta olympialaisiin etenivät miesten sarjojen kolme ja naisten sarjojen kaksi parasta painijaa. Neljännessä karsintavaiheessa järjestettiin toinen kansainvälinen karsintaturnaus Vantaalla, Suomessa 2. – 6. toukokuuta. Vantaan turnauksessa jaettiin kaksi olympiapaikkaa sarjaa kohden sekä miehissä että naisissa. Loput paikat täytettiin villeillä korteilla (6 kpl) ja isäntämaan painijoilla, joita valittiin enintään kolme, jollei maa saanut karsinnoista turnaukseen yhtään edustajaa. Edellisissä karsintavaiheissa kiintiöpaikan johonkin sarjaan saanut olympiakomitea ei voinut enää seuraavissa vaiheissa lähettää edustajaansa kyseisen sarjan olympiakarsintaturnauksiin.

Mitalistit

Kreikkalais-roomalainen paini

Vapaapaini

Naispaini

Lähteet 

 Lontoo kutsuu, osa 14 - paini  Suomen Olympiakomitea
 Painoluokat ja karsintajärjestelmä vuoden 2012 kesäolympialaisiin FILA:n sivustolla 

2012
Kesäolympialaiset 2012
For a Glory of All Evil Spirits, Rise for Victory

For a Glory of All Evil Spirits, Rise for Victory on puolalaisen black metal -yhtye Mastiphalin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1995.

Kappaleet

Kokoonpano
 Flauros – laulu
 Cymeris – kitara
 Abigor – bassokitara
 Sarcueil – rummut
 Sammach – kosketinsoitin

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1995 albumit
Vuoden 1995 esikoisalbumit
Mastiphalin albumit
Seed of Victory

Seed of Victory on puolalaisen black metal -yhtye Mastiphalin kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1998.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1998 kokoelma-albumit
Mastiphalin albumit
Damnatio Memoriae

Damnatio Memoriae on puolalaisen black metal -yhtye Mastiphalin kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Witching Hour Productions.

Kappaleet

CD 1
For a Glory of All Evil Spirits, Rise for Victory -albumi

Bonusvideo — Live in Lublin '94
Intro
Aim
A Dawn of Pagan Deeds
In the Shadow of Nastrand

CD 2
Sowing Profane Seed -demo
Sowing Profane Seed
Intro

In the Shadow of Nastrand

Promo '96 -demo

Bonus — Live in Lublin '94

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2009 kokoelma-albumit
Mastiphalin albumit
Crime Time

CrimeTime on rikoskirjallisuuteen erikoistunut suomalainen kirjankustantamo. Osuuskuntamuotoisen kustantamon perusti 12 kirjailijaa vuonna 2010. Organisaation tavanomaista kustantamoa kevyempi rakenne mahdollistaa kirjailijoille suuremmat tulot teoksistaan.

CrimeTimen käytännön toiminnasta vastaa Pulitzer Oy. Docendo hankki Pulitzerin koko osakekannan vuonna 2018. Vuonna 2020 Docendo siirtyi WSOY:n omistukseen.

Kirjailijat
 Marja Aarnipuro
 Tapani Bagge
 Kari Häkämies
 Seppo Jokinen
 Marko Kilpi
 Ansu Kivekäs
 JP Koskinen
 Tuija Lehtinen
 Tuomas Lius
 Max Manner
 Valtteri Mörttinen
 Juha Numminen
 Eppu Nuotio
 Harri Nykänen
 Outi Pakkanen
 Markku Ropponen
 Matti Rönkä
 Christian Rönnbacka
 Jarkko Sipilä
 Sirpa Tabet
 Antti Tuomainen

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla 
 CrimeTimen verkkosivut.

Suomalaiset kirjankustantamot
George Loddiges

George Loddiges (12. maaliskuuta 1786 Hackney, Englanti - 5. kesäkuuta 1846 Hackney, Englanti) oli englantilainen kasvi- ja lintutieteilijä sekä puutarhuri.

George Loddigesin isä oli Joachim Conrad Loddiges (1783–1826), Loddigesin taimitarhan perustaja. George toimitti Botanical Cabinet nimistä julkaisua 1817–1833, johon hän ja paikallinen kaivertaja George Cooke valmistivat noin 2 000 maalausta orkideoista, kamelioista ynnä muista eksoottisista kasveista. Myös hänen tyttärensä Jane ja veljensä William osallistuivat kuvittamiseen. Vuonna 1821 George valittiin Lontoon Linnean Societyn jäseneksi.

Loddiges luokitteli eliöitä, ja nimesi muun muassa pystynokkakolibrin. Charles Lucien Bonaparte nimesi pystynokkakolibrin suvun Loddiges hänen kunniakseen.

Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liittettävää auktorilyhenettä G.Lodd..

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

 

Brittiläiset ornitologit
Brittiläiset kasvitieteilijät