joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Saksan Lintutieteellinen Yhdistys

Saksan Lintutieteellinen Yhdistys (Deutsche Ornithologen-Gesellschaft, DO-G) on eräs maailman vanhimmista lintutieteellisistä seuroista. Se on perustettu vuonna 1850.

DO-G:n perustivat lokakuussa 1850 Johann Friedrich Naumann, Eduard Baldamus (1812–1893) ja Eugen Ferdinand von Homeyer Leipzigissä, Saksassa. Vuonna 1853 julkaistiin ensimmäinen painos yhdistyksen lintutieteellisestä lehdestä, Journal für Ornithologiesta (Journal of Ornithology). Vuonna 1930 DO-G ryhtyi julkaisemaan myös rengastukseen ja muuttoon keskittyvää lehteä Der Vogelzug. Nykyisin seuran toinen julkaisu on nimeltään Vogelwarte. Toisen maailmansodan aikana yhdistyksen toiminta lamaantui, mutta virisi uudelleen vuonna 1949.

DO-G osallistuu kolmen saksalaisen lintuaseman toimintaan. Nämä ovat Helgolandin lintuasema, Max Planck-instituutin Radolfzellin lintuasema ja Greifswaldin yliopiston Hiddenseen lintuasema.

DO-G:n puheenjohtajina ovat toimineet:
 1850–1857 Johann Friedrich Naumann
 1850–1867 Eduard Baldamus
 1867–1868 Bernard Altum
 1868–1874 Ferdinand von Droste zu Hülshoff
 1874 Wilhelm Blasius
 1875 Rudolf Heinrich Paul Blasius
 1876–1883 Eugen Ferdinand von Homeyer
 1883–1890 Gustav Hartlaub
 1890–1891 Friedrich Kutter
 1893–1901 Bernard Altum
 1901–1907 Rudolf Heinrich Paul Blasius
 1907–1921 Hermann Schalow
 1921–1926 Friedrich von Lucanus
 1926–1936 Oskar Heinroth
 1949–1967 Erwin Stresemann
 1968–1973 Günther Niethammer
 1974–1982 Klaus Immelmann
 1983–1985 Peter Berthold
 1986–1991 Klaus Schmidt-Koenig
 1992–1997 Wolfgang Wiltschko
 1998–2001 Roland Prinzinger
 2002–2012 Franz Bairlein
 2013–2018 Stefan Garthe
 2019– Wolfgang Fiedler

Lähteet 
DO-G Kotisivu 

Ornitologia
Saksalaiset järjestöt
Ympäristöjärjestöt
Saksan tiede ja tekniikka
Hawkwind at the BBC 1972

Hawkwind At The BBC 1972 on Hawkwindin livejulkaisu, joka sisältää BBC:lle tehtyjä nauhoituksia vuodelta 1972. Ensimmäinen levy sisältää virallisesti ennen julkaisemattoman taltioinnin elokuulta 1972 sekä aiemmin nimellä BBC Radio 1 Live In Concert julkaistun BBC In Concert-taltioinnin mono-version syyskuulta 1972. Toinen levy sisältää saman BBC In Concert-taltioinnin parempilaatuisena, mutta editoituna stereo-versiona. Tämä kansainvälisiin lähetyksiin tarkoitettu stereo-versio on julkaistu aiemmin vain bootlegeilla.

Kappaleet 
CD 1

 Brainstorm (Turner) - 5:30
 Silver Machine (Calvert/Brock) - 3:51
 Countdown (Dunkley/Stacia) - 0:56
 Born To Go (Calvert/Brock) - 11:26
 The Black Corridor (Moorcock) - 2:24
 Seven By Seven (Brock) - 7:06
 Brainstorm - 10:17
 Electronic No. 1 (Dik Mik/Dettmar) - 2:42
 Master Of The Universe (Turner/Brock) - 7:30
 Paranoia (Brock/Hawkwind) - 5:56
 Earth Calling (Calvert) - 3:03
 Silver Machine - 5:10
 Welcome To The Future (Calvert) - 3:02

 1-2 Johnnie Walker Radio 1 session 2. elokuuta 1972, lähetyspäivämäärä 14. elokuuta 1972
 3-13 BBC In Concert (mono), Paris Theatre, Lontoo 28. syyskuuta 1972, lähetyspäivämäärä 14. lokakuuta 1972

CD 2

 Countdown - 1:08
 Born To Go - 11:22
 The Black Corridor - 2:26
 Seven By Seven - 7:07
 Brainstorm - 6:14
 Electronic No. 1 - 2:04
 Master Of The Universe - 7:31
 Paranoia - 5:56
 Earth Calling - 3:03
 Silver Machine - 5:11
 Welcome To The Future - 2:53

 1-11 BBC In Concert (stereo), Paris Theatre, Lontoo 28. syyskuuta 1972

Muusikot 
 Dave Brock – kitara, laulu
 Nik Turner – saksofoni, huilu, laulu
 Lemmy Kilmister – basso, laulu
 Dik Mik – audiogeneraattori
 Del Dettmar – syntetisaattori
 Simon King – rummut
 Andy Dunkley – kuulutukset
 Stacia – kuulutukset

Vuoden 2010 konserttitallenteet
Hawkwindin konserttitallenteet
Henrik Lavonius

Henrik Lavonius (19. tammikuuta 1915 Tampere – 31. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen esteratsastaja. Hän kilpaili aktiivisesti esteratsastuksessa vuosina 1929–1955 ja osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 hevosella Lassi, joskin tuli olympiaradalla hylätyksi. Muita hänen kilpahevosiaan olivat Javisst ja India Bonita. Olympialaisiin osallistumisen ansiosta Suomen Ratsastajainliitto myönsi vuonna 1992 Lavoniukselle Mestariratsastajamerkin numero 3 ja kutsui hänet liiton kunniajäseneksi. Muihin kilpailusaavutuksiin lukeutuu muun muassa joukkuehopea Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa vuonna 1937.

Lavonius toimi Ratsastajainliiton varapuheenjohtajana 1953–1956 sekä oman seuransa Suomen Kenttäratsastusseuran puheenjohtajana vuosina 1952–1954. 

Lavonius valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1937 Teknillisestä korkeakoulusta ja työskenteli vuodesta 1938 lähtien AGA-konsernissa. Hän toimi Oy AGA Ab:n toimistusjohtajana 1958–1977. Hän oli sotilasarvoltaan merivoimien kapteeni. Ratsastuksen ohella hän kilpaili aktiivisesti myös purjehduksessa.

Lähteet

Suomalaiset esteratsastajat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
E. H. Carr

Edward Hallett Carr (28. kesäkuuta 1892 Lontoo – 3. marraskuuta 1982 Cambridge) oli brittiläinen historioitsija, toimittaja ja kansainvälisten suhteiden teoreetikko. Hän vastusti empirististä lähestymistapaa historiografiassa. Carr oli perehtynyt erityisesti Neuvostoliittoon, mutta kehitti kirjoituksissaan myös uudenlaista kansainvälisen politiikan teoriaa.

Carr opiskeli antiikintutkimusta Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa, josta valmistui vuonna 1916 parhain arvosanoin. Samana vuonna hän aloitti uransa diplomaattina, mutta jätti ulkoministeriön vuonna 1936 ryhtyäkseen akateemikoksi. Vuosina 1941–1946 hän työskenteli The Times -lehden toimittajana.

Twenty Years' Crisis 1919–1939
Twenty Years' Crisis on eräs Carrin kuuluisimpia kansainvälisten suhteiden teoriaa käsitteleviä teoksia. Sen kohteena on ensimmäisen ja toisen maailmansodan välinen aika. Carr kirjoitti kirjan 1930-luvulla juuri ennen toisen maailmansodan puhkeamista, ja ensimmäinen painos julkaistiin pian sodan syttymisen jälkeen vuonna 1939. Toinen painos julkaistiin vuonna 1946 ja Carr oli tehnyt siihen joitakin muutoksia. Teos on saanut klassikkotekstin maineen kansainvälisten suhteiden alalla, ja sitä pidetään yhtenä ensimmäisistä modernin realismin edustajista.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vallitsi idealistinen näkemys siitä kuinka tulevat sodat voitaisiin välttää kansainvälisen yhteistyön ja Kansainliiton kaltaisten organisaatioiden avulla. Carr kritisoi utopistisena pitämäänsä näkemystä. Eräs hänen perusajatuksiaan on, että kansainvälisessä politiikassa hallitsevat valtasuhteet, ja vallan epätasainen jakautuminen aiheuttaa konflikteja. Hän kyseenalaisti Kansainliiton vaikuttamismahdollisuudet, mutta ei kuitenkaan suosinut liian pitkälle menevää realismiakaan.

Teoksia
 Dostoevsky (1821–1881): a New Biography (1931)
 The Romantic Exiles: a Nineteenth Century Portrait Gallery (1933)
 Karl Marx: a Study in Fanaticism (1934)
 Michael Bakunin (1937)
 The Twenty Years' Crisis, 1919-1939: an Introduction to the Study of International Relations (1939/1946)
 Conditions of Peace (1942)
 Nationalism and After (1945)
 A History of Soviet Russia, 14 osaa (1950–1978)
 The New Society (1951)
 What is History? (1961/1986)
 1917: Before and After (1968)
 The Russian Revolution: From Lenin to Stalin 1917-1929(1979)
 From Napoleon to Stalin and Other Essays (1980)
 The Twilight of the Comintern, 1930-1935 (1982)

Suomennettuja teoksia
 Mitä historia on?. George Macaulay Trevelyanille omistettu luentosarja Cambridgen yliopistossa tammi-maaliskuussa 1961. (What is history?, 1961.) Suomentanut Sirkka Ahonen. Jokamiehen korkeakoulu 14. Helsinki: Otava, 1963.

Lähteet

Brittiläiset historioitsijat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
R. W. Stewen

Rolf Wilhelm (Wille) Stewen (15. syyskuuta 1927 Vilppula – 10. elokuuta 2012 Naantali) oli suomalainen upseeri, joka tunnettiin myös menestyneenä kenttä- ja esteratsastajana.

Sotilasura
Stewen oli sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti. Hän oli Uudenmaan Prikaatin komentaja 1973–1976 ja sen jälkeen Lounais-Suomen Sotilasläänin komentajana. Aiemmin opintojensa jälkeen hän toimi muutaman vuoden Lontoossa sotilasasiamiehenä. Hän toimi muun muassa Suomen Marsalkka Mannerheimin perinnesäätiön hallituksen puheenjohtajana.

Urheilu-ura
Stewen osallistui vuonna 1956 Melbournen olympialaisista erillään järjestettyjen Tukholman "ratsastusolympialaisten" esteratsastukseen hevosella Lojal sijoituksella 40. Olympialaisiin osallistumisen ansiosta Suomen Ratsastajainliitto myönsi vuonna 1992 Stewenille Mestariratsastajamerkin numero 5.

Stewen aloitti ratsastuksen 13-vuotiaana rintamalla Aunuksessa ratsulähettinä. 14-vuotiaana hän aloitti ratsastustunneilla käymisen Helsingin Keskustallilla. Asevelvollisuuden suoritettuaan hän jatkoi kadettikouluun Santahaminaan, missä opintoihin kuului myös ratsastus. Palvellessaan Ypäjällä 1951–1952 Stewen oli mukana kouluttamassa hevosia Helsingin olympialaisten viisiottelijoiden käyttöön ja valittiin myös varamieheksi Suomen kenttäratsastusjoukkueeseen. Seuraavia vuoden 1956 olympialaisia varten Stewen valmentautui sekä kenttä- että esteratsastuksessa, ja valintakomitea päätti vasta myöhäisessä vaiheessa hänen osallistuvan esteratsastukseen. Stewen osallistui myös Aachenin kansainvälisiin ratsastuskilpailuihin vuonna 1954. 

Stewenin opinnot jatkuivat 1950-luvulla sotakorkeakoulussa sekä Suomessa että Englannissa, ja ratsastus jäi harrastukseksi, joskin hän kilpaili kansallisella tasolla kenttäratsastuksessa 1970-luvulle ja esteratsastuksessa 1990-luvulle saakka. Hän voitti maastoratsastuksen SM-pronssia vuonna 1971. Hän toimi ratsastuskilpailujen toimitsijatehtävissä pitkälti 2000-luvun puolellakin ja Adolf Ehrnroothin kuoltua luovutti vuosittain Kenraalin Malja -kiertopalkinnon, jonka Ehrnrooth oli lahjoittanut Turun Malja -estekilpailuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rolf Wilhelm Stewenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset kenraalit
Suomalaiset esteratsastajat
Suomalaiset kenttäratsastajat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Anthony Hamilton

Anthony Hamilton (s. 29. kesäkuuta 1971) on englantilainen snooker-ammattilainen, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 1991 ja asuu Lontoossa. Hamilton on hyvä break builder ja on uransa aikana tehnyt 285 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa ammattilaisturnauksissa . Ranking-turnausvoittoja tämä lempinimellä The Robin Hood of Snooker nimetty pelaaja ei ole saavuttanut, mutta hän on kahdesti esiintynyt finaalissa.

Ura 
Anthony Hamilton aloitti ammattilaisuransa vuonna 1991 ja on tullut tunnetuksi hyvänä lyönrisarjojen rakentajana (engl. break builder).

Turnausvoittaja 
Vuonna 1994 Hamilton nousi ensimmäistä kertaa turnausvoittoon Strachan Challenges-kutsuturnauksessa kahdesti samana vuonna. Finaaleissa kaatuivat Andy Hicks sekä Paul Davies molemmat erin 9-4 .

Vuonna 1995 Hamilton nousi kolmannen kerran turnauksen voittoon - tämäkään turnaus ei kuulunut Main Tourille eli ammattilaisten pääkiertueelle. Kyseessä oli Australian Open (kulkenut myös nimellä Australian Masters), jonka on voittanut nykyisistä maailmanmestareista skotlantilainen John Higgins (maailmanmestaruudet 1998, 2007, 2009, 2011) ja australialainen Neil Robertson (maailmanmestaruus 2010). Australian Openin finaalissa kaatui skotlantilainen Chris Small ja Hamilton teki myös turnauksen suurimman lyöntisarjan 144 . Vuoden 1996 jälkeen Hamilton alkoi saavuttaa enemmän menestystä ranking-turnauuksissa ja esiintyi useammin neljännesfinaaleissa  .

Ranking-turnauksen finalisti ja Top 10-pelaaja 
Vuonna 1999 British Open-turnauksessa Hamilton saavutti vihdoin ensimmäisen finaalipaikkansa, mutta hävisi tiukan finaalin Fergal O'Brienille erin 7-9. Tällöin hän oli noussut myös ranking-listalla 16 parhaan joukkoon sijalle 10. Seuraavan kerran Hamilton saavutti finaalipaikan Kiinan Shanghaissa vuonna 2002 China Open-turnauksessa, jolloin jälleen kerran finaali päättyi tappioon. Tällä kertaa finaalin vei walesiläinen Mark Williams erin 9-8. Tätä ottelua Hamilton johti jo 8-5, mutta Williams voitti neljä viimeistä erää peräkkäin .

Viime vuosina Hamilton on pudonnut ranking-listalla alaspäin ja pääkiertueen turnausvoitto on jäänyt saavuttamatta.

Turnausvoitot 
 German Masters 2017

Muut 
 Australian Open 1995
 Strachan Challenges 1994 (kahdesti)

Numerot

Lähteet 

Englantilaiset snookerpelaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivor Novello

Ivor Novello (oik. David Ivor Davies, 14. tammikuuta 1893 Cardiff, Yhdistynyt kuningaskunta – 3. maaliskuuta 1951 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen näyttelijä, säveltäjä ja näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuin roolinsa näyttelijänä oli Alfred Hitchcockin elokuvassa Vuokralainen (1926). Säveltäjänä hän tuli kuuluisaksi ensimmäisen maailmansodan aikana suositusta kappaleesta ”Keep the Home Fires Burning”. Hän sävelsi ja kirjoitti myös lukuisia musikaaleja. Hollywoodissa hän kirjoitti vuoropuhelut Tarzan – viidakon valtias -elokuvaan.

Novellon mukaan on nimetty British Academy of Composers and Songwritersin lauluntekijöille ja säveltäjille jakama Ivor Novello -palkinto.

Lähteet 

Brittiläiset näyttelijät
Brittiläiset säveltäjät
Brittiläiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Binary space partitioning

Binary space partitioning (BSP), suomeksi binäärinen avaruuden osiointi, on tietokonegrafiikassa binääripuinen kuvausmenetelmä avaruuden sisältämistä objekteista. Kuvausta kutsutaan BSP-puuksi. Puu saadaan jakamalla avaruus konvekseihin joukkoihin hypertason avulla.

BSP:n avulla on mahdollista nopeuttaa 3D-grafiikan renderointia eliminoimalla z-puskuroinnin tarve. Tunnetuksi menetelmän teki vuonna 1993 tietokonepeli Doom, vaikka menetelmä kehiteltiin jo 1970-luvulla. 

BSP-puu saadaan osioimalla avaruus rekursiivisesti. Ensin avaruus jaetaan hypertason mukaisesti kahtia. Toiminto toistetaan syntyville osioille niin kauan kunnes osiot ovat konvekseja.

Lähteet  

Tietokonegrafiikka
Samuel Purdy

Samuel Purdy oli Kalifornian kolmas varakuvernööri. Hän toimi virassa vuodesta 1852 vuoteen 1856. Purdy edusti tuolloin demokraattista puoluetta. Hän toimi myös Stocktonin kaupungin ensimmäisenä pormestarina vuonna 1851.

Lähteet 

Kalifornian varakuvernöörit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Unkarinpuoliverinen

Unkarinpuoliverinen (engl. Hungarian Warmblood) on unkarilainen puoliverinen hevosrotu. Ne polveutuvat lipizzahevosista ja lämminverisistä. Unkarinpuoliverisen kehittely alkoi 1960-luvulla, kun unkarilaiset alkoivat kehittelemään modernia urheiluhevosta. Näin jatkettiin korkealuokkaista hevosten kasvatusta. Hannovereja ja holsteineja tuotiin Unkariin joita risteytettiin maan alkuperäisien hevosten, kuten furioson ja gidranin kanssa. Tavoitteena oli saada nykypäivän vaatimukset täyttävä urheiluhevonen. Ensin jalostuksessa käyttiin erirotuisia tammoja ja myöhemmin siirryttiin täysverisiin, mutta arabialaisia käytettiin edelleen rodun parantamiseksi. Näin syntyi laadukkaita hevosia joilla oli matkaa tavoittava laukka.

Väreiksi sallitaan kaikki tasaiset värit sekä kaikki merkit. Unkarinpuoliveriset ovat säkäkorkeudeltaan yli 148cm, ylärajaa ei ole. Korkeimmillaan ne ovat kuitenkin 170cm kohdalla. Ne soveltuvat hyvin este, koulu- ja kenttäratsuiksi.

Unkarilaiset hevosrodut
Puoliveriset
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 1999

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 1999 pelattiin Saksassa, ottelupaikkakuntina olivat Füssen ja Kaufbeuren. Kisat olivat ensimmäiset alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut.

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Putoamissarja

Mitalisarja

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Ari Ahonen
Paras puolustaja:  Magnus Hedlund
Paras hyökkääjä:  Marian Gaborik

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Ari Ahonen
Puolustajat:  David Jobin,  Niklas Kronwall
Hyökkääjät:  Marián Gáborík,  Mikko Hyytiä,  Milan Bartovic

Lopputulokset 

Norja putosi B-sarjaan ja Valko-Venäjä nousi pääsarjaan.

Lähteet 

 Passionhockey.com: IIHF U18 1999 
 Hockeyarchives: IIHF U18 1999 
 Eurohockey.com - Statistics WJC18 1999 
 http://avlh.sweb.cz/MS-18.pdf 
 Turnaus IIHF:n sivuilla
 Turnauksen otteluohjelma IIHF:n sivuilla

1999
Baijerin jääkiekko
Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruus
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2007

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2007 pelattiin Suomessa, ottelupaikkakuntina olivat Rauma, jossa pelattiin A-lohkon pelit, yksi B-lohkon peli ja putoamissarja, sekä Tampere, jossa pelattiin muut B-lohkon pelit ja loppupelit. Mestaruuden voitti Venäjä joka voitti loppu-ottelussa Yhdysvallat 6-5. Suomen sijoitus oli 7.

Lohkot 

A-lohko
 
 
 
 
 

B-lohko

Otteluareenat

Alkusarja

Lohko A 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Lohko B 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Karsintasarja 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Pudotuspelit 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Puolivälierät

Välierät

Sijoitusottelu 5. sijasta

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset 

Tšekki ja Latvia putosivat 1-Divisioonaan vuodeksi 2008.

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
Paras maalivahti:  Josh Unice
Paras puolustaja:  Kevin Shattenkirk
Paras hyökkääjä:  James van Riemsdyk
Arvokkain pelaaja:  James van Riemsdyk

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Josh Unice
Puolustajat:  Victor Hedman,  Kevin Shattenkirk
Hyökkääjät:  Aleksei Tšerepanov,  Steven Stamkos,  James van Riemsdyk

Lähteet 
 Kisat IIHF:n sivuilla 
 Passionhockey.com: IIHF U18 2007 
 Hockeyarchives: IIHF U18 2007 

2007
Suomen jääkiekko
Tampereen urheilutapahtumat
Rauman urheilutapahtumat
Vuoden 2007 jääkiekko
Ontinyent CF

Ontinyent Club de Fútbol on jalkapalloseura, joka tulee Ontinyentin kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1931 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Sen kotistadionina toimii 5 000-paikkainen Estadio El Clariano.

Joukkue on pelannut historiansa aikana maan kolmella eri kansallisella sarjatasolla. Korkeimmillaan se pelasi kaudet 1963–1965 ja 1968–1971 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Suurimman osan historiastaan se on kuitenkin pelannut alimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.

Aiheesta muualla 
 Seuran virallinen kotisivusto 

Espanjalaiset jalkapalloseurat
Valencian maakunta
Ursula K. Le Guinin bibliografia

Tämä on Ursula K. Le Guinin bibliografia.

Hainilainen sarja

Maameren tarinat

Läntisen rannan aikakirjat

Muut suomennetut teokset

Suomentamattomia teoksia

Romaaneja

Novellikokoelmia

Runokokoelmia

Nuortenkirjoja

Lastenkirjoja

Kirjallisuutta 
 

Bibliografiat
Ursula K. Le Guin
Hannu Puttonen

Hannu Puttonen (s. 21. kesäkuuta 1960) on suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut lukuisia musiikkivideoita, muun muassa Leevi and the Leavingsin "Rakkauden työkalun", josta hän sai Hopeinen Muuvi -palkinnon vuonna 1994. Puttonen on ohjannut myös teknomusiikkidokumentin "Bring The Beat Back!"  Hänen taiteilijanimiään ovat Risto Salmi ja Jöns Hallanaho.

Muuta tuotantoa on Linuxista kertova dokumenttielokuva Koodi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset musiikkivideo-ohjaajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Solaris (vuoden 2002 elokuva)

Solaris on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut  Steven Soderberghin ohjaama tieteiselokuva. Elokuva perustuu Stanisław Lemin vuonna 1961 julkaistuun samannimiseen romaaniin. Andrei Tarkovski ohjasi romaanin pohjalta ensimmäisen elokuvasovituksen jo vuonna 1972, ja Soderbergin versiossa on jonkin verran vaikutteita Tarkovskin elokuvasta.

Juoni

Psykologi Chris Kelvin lähetetään Solaris-planeetan kiertoradalla olevalle avaruusasemalle selvittämään sen miehistön kohtaloa. Solaris on mystinen valtameren peittämä planeetta, jonka kanssa tutkijat ovat yrittäneet tuloksetta kommunikoida. Planeetan meri on elävä organismi. Kelvin saapuu asemalle ja kohtaa kaksi jäljelle jäänyttä tutkijaa sekä kuvajaisen kuolleesta vaimostaan, jonka planeetta on luonut Kelvinin muistikuvien pohjalta. Kelvin lähettää vaimonsa kopion pois, mutta Solaris luo uuden tilalle. Vähitellen Kelvin kiintyy keinotekoiseen vaimoonsa, eikä pysty enää viemään tehtäväänsä loppuun eikä lähtemään asemalta.

Näyttelijät

Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Avaruuselokuvat
Vuoden 2002 yhdysvaltalaiset elokuvat
Steven Soderberghin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Stanislaw Lem
Sentinel-5 Precursor

Sentinel-5 Precursor (S5P) on ESAn ja Hollannin avaruushallinnon kehittämä ilmakehää tutkiva satelliitti, joka laukaistiin vuonna 2017. 

Satelliitissa on UV-VIS-NIR-SWIR-alueen spektrometri, joka tekee samanlaisia mittauksia kuin NASAn EOS-Aura-satelliitti ja tuleva eurooppalainen Post-EPS eli EUMETSATin Metop-sääsatelliittien seuraaja. S5P on nimetty siltavaiheeksi EOS-Auran (laukaistu vuonna 2004) ja Post-EPS:n (1. laukaisu vuonna 2019) välille eli sillä varaudutaan EOS-Auran käyttöiän loppumiseen ennen Post-EPS:n taivaalle saamista ja siten Post-EPS:n teknisen kehityksen todennäköisiin viivästymiseen. S5P jatkaa myös ESAn Envisatin (laukaisu vuonna 2002) ilmekehämittauksia. 

Tammikuussa 2011 ilmeni, että Englannissa toimiva EADSin omistama Surrey Space Technology on voittanut ESAn tarjouskilvan ja rakentaa SWIR-osuuden instrumentista 10,7 miljoonan euron korvausta vastaan. SSTL:n Optical Payloads Group johtaa konsortiota, jossa mukana ovat myös hollantilainen SRON ja ranskalainen Sofradir.

Joulukuussa 2011 ESA valitsi satelliitin rakentajaksi Englannin Astrium-tehtaan. Satelliitin hinta on 45,5 miljoonaa euroa.

Sentinel-5 Precursor mittaa seuraavia ilmakehän jäännöskaasuja:

 O3 eli otsoni 
 NO2
 SO2

 BrO
 HCHO eli formaldehydi
 aerosolit
 

Satelliitti laukaistiin saksalais-venäläisellä Rockot-kantoraketilla 13. lokakuuta 2017. Satelliitti painaa 540 kg ja sen sähköteho on noin 1000 W.

Katso myös
 GMES, EU:n ympäristönseurantasohjelma
 GMES Sentinel, GMES-ohjelman kaukokartoitussatelliitit

Lähteet

 Kaukokartoitussatelliitit
Piazza del Popolo

Piazza del Popolo on suuri ovaalinmuotoinen aukio Italian pääkaupungissa Roomassa. Nimi tarkoittaa nykyitaliassa "Ihmisten aukiota", mutta alun perin nimi on voinut viitata Populus-puihin, joita oli lähellä sijaitsevan Augustuksen mausoleumin lähettyvillä. Aukion reunalla sijaitsee Santa Maria del Popolo -kirkko. Aukion keskellä on egyptiläinen Heliopoliista peräisin oleva Ramses II:n obeliski, joka tunnetaan nimellä Obelisco Flaminio. Jalustansa kanssa 36 metriä korkea obeliski pystytettiin aukiolle vuonna 1599.

Aukion nykyisen uusklassisen ulkoasun suunnitteli arkkitehti Giuseppe Valadier vuosina 1810–1815. Aukio valmistui pääosin Valadierin suunnitelman mukaisena vuonna 1826.

Lähteet 

Rooman aukiot
Uusklassinen arkkitehtuuri
HMS Lauderdale

HMS Lauderdale (viirinumero L95) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin 4. syyskuuta 1939 työnumerolla J6153 osana vuoden 1939 hätäohjelmaa () John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 12. joulukuuta telakkanumerolla 1212. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1941. Alus nimettiin Berwickshiressä pidetyn ketunmetsästyksen mukaan ja se on ainoa täten nimetty alus Britannian kuninkaallisessa laivastossa. Alus valmistui 24. joulukuuta.

Alus on ainoa Hunt-luokan alus, joka on matkannut Atlantin ylitse Kanadaan. Sen matkan tarkoituksena oli tutkia alustyypin sopivuutta palvella Town-luokan alusten rinnalla Kanadan laivastossa. Se kuitenkin todettiin sopimattomaksi Kanadan laivastolle lähinnä heikon toimintasäteen vuoksi.

Palvelus 
Tammikuussa 1942 alus lähti koejojen ja varustettamisen jälkeen Scapa Flowhun koulutettavaksi Kotilaivastoon. Se määrättiin samalla Läntisen reitin 20. saattajaryhmään, johon se liittyi koulutuksen päätyttyä.

Alus lähti 16. helmikuuta HMS Caldwellin kanssa Halifaxiin Kanadaan, jonne ne saapuivat 21. helmikuuta aloittaen palveluksen Kanadan laivastossa. Alus liittyi 24. helmikuuta Halifaxissa läntiseen saattajaosastoon, jonka mukana se suojasi Halifaxin ja St. Johnsin välisiä saattueita. Aluksen vapauduttua tehtävästä 30. maaliskuuta se aloitti matkan saattueen mukana Londonderryyn Britteinsaarille.

Alus liittyi 15. huhtikuuta HMS Badsworthin, HMS Georgetownin, HMS Lancasterin ja HMS St. Marysin kanssa saattueen WS18 paikallissaattueeksi. Alus erkani 19. huhtikuuta saattueesta palaten Londonderryyn, josta se jatkoi matkaansa Rosythin saattajaosastoon suojaamaan Pohjanmeren saattueita. Alus oli vuoden lopun suojaamassa Pohjanmeren saattueita.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan hävittäjät
Thornycroftin valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Aragonianpaimenkoira

Aragonianpaimenkoira (aragoniksi Can de Chira Aragonés, espanjaksi Perro Pastor Altoaragones) on espanjalainen koirarotu. Se on lähes sukupuuttoon kuollut ja sitä ollaan paraikaa elvyttämässä.

Ulkonäkö

Aragonianpaimenkoira on keskikokoinen, hyväluustoinen, ketterä koira jolla on eloisa ja älykäs katse. Sen pää on pieni ja kiilamainen pää, runko neliömäinen, selkä suora ja liikkeet sujuvat.

Pää
Pieni suhteessa runkoon, susimainen ja kiilamainen. Kallo tasainen ja kuono suora. Kallo ja kuono eivät kumpikaan leveitä. Kuonon ja kallon välinen suhde enemmän tai vähemmän tasapainoinen (4:5). Korvat keskitasolle kiinnittyneet, litteät ja levossa sivulla mutta toiminnan aikana eteenpäin suuntautuneet. Ne ulottuvat enemmän tai vähemmän silmien ulkokulmien tasolle. Silmät erittäin eloisat, tummat ja hieman mantelinmuotoiset. Hampaat valkoiset ja terveet, täydellinen leikkaava purenta. Otsapenger kohtalaisen selkeä.

Niska
Voimakas ja suora ilman kaulanahkaa.

Runko
Melko neliömäinen. Selkä suora. Vatsalinja kohtalaisen ylös vetäytynyt. Kylkiluut suuret ja ovaalinmuotoisetm.

Häntä
Suuri. Luonnollisena keskipitkä, mutta saatetaan typistää jolloin lyhyt. Nousee sapelin muotoon koiran ollessa aktiivinen.

Raajat
Voimakkaat, hyväluustoiset. Varpaat pyöreät, kynnet mustat. Takaraajoissa kaksois- ja eturaajoissa joko yksöis- tai kaksoiskannukset.

Karvapeite
Keskipitkä, alavatsassa, raajoissa ja niskassa pidempää ja päässä ja rungossa lyhyempää. Musta pohjaväri, jossa puhtaanharmaat tai jopa valkoiset merkit päässä, kuonossa, rintakehässä ja raajojen sisäsivuilla. Kaksi selvästi erottuvaa pyöreää merkkiä (harmaat tai valkoiset) silmien yläpuolella ovat tyypilliset.

Koko
Urosten säkäkorkeus on 42–47 cm ja narttujen 38–43 cm. Urokset painavat 16–20 kg ja nartut 12–16 kg.

Luonne ja käyttäytyminen
Rodulla on hyvä luonne: se on omistajalleen uskollinen ja nöyrä. Se on tottelevainen, kuuliainen ja hyvä työkoira, joka osoittaa suurta kiinnostusta karjaa kohtaan jo muutaman viikon iässä. Älykkyytensä ja uskollisuutensa vuoksi se on myös suosittu seurakoira.

Alkuperä

Aragonianpaimenkoira on kotoisin Aragoniasta. 19. vuosisadan lopusta lähtien Pyreneillä on käytetty paimenkoiria karjan ohjaamiseen. Jotkin näistä koirista vastasivat nykyistä rotua, mikä käy ilmi ensimmäisistä 20. vuosisadan valokuvista. Can de chira tarkoittaa aragonissa sananmukaisesti kääntyvä koira tai karjaa ajava koira.

Nykyisin rotua arvostetaan paljon karjan, kuten lampaiden, paimentajana. Pyreneitten karjankasvattajien mukaan se on ollut jo vuosikymmeniä saman kaltainen, mutta nykyään se on hyvin harvinainen.

Aragonianpaimenkoira on erittäin kriittisessä tilanteessa, sillä tasokkaammat yksilöt ovat jo vanhoja ja kanta on hajaantunut, mikä tekee sen puhdasrotuisuuden säilyttämisestä hankalaa. Tällä hetkellä sitä yritetään elvyttää.

Aiheesta muualla
 Aragonianpaimenkoira-blogi
 TV-reportaasi rodusta

Espanjalaiset koirarodut
FCI:n ulkopuoliset rodut
Paimenkoirat
Aragonia
Maxxi

Maxxi on vuonna 2010 avattu nykytaiteen museo Italiassa Roomassa Flaminion kaupunginosassa.

Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Zaha Hadid, ja se on jo sinänsä nähtävyys.

Lähteet

Aiheesta muualla

Museon sivusto 
Kuvia Flickrissä

Italian taidemuseot
Rooman rakennukset ja rakennelmat
Bull arab

Bull arab on australialainen koirarotu.

Ulkonäkö
Tavallisesti karvapeite on valkoinen eri värisin laikuin. Laikut voivat olla mustia, punaisia, maksanruskeita, buckskin-värisiä, sinisiä, hopeita, punaruskeita tai juovikkaita. Valkoisella alueella on usein täplitys.

Luonne ja käyttäytyminen
Bull arab on uskollinen, hyväluonteinen ja omalla pihalla rauhallinen. Se on jalostettu tarkkaan sellaiseksi, ettei sen tulisi osoittaa aggressiivista käytöstä ihmisiä ja eläimiä kohtaan. Kuten kaikki koirat, niiden tulee olla hallinnassa ja valvonnan alla kaiken aikaa.

Rotu on hyökännyt monta kertaa ihmisen kimppuun useissa eri Australian osavaltioissa. Tapahtumista on myös koottu 80 kunnan hankkima raportti ja lähetetty se paikalliselle hallitukselle heinäkuun 1. 2005 ja lokakuun 30. 2006 välisenä aikana.

Nämä koirat myös kykenevät tappamaan suuria määriä lampaita ja muita eläimiä jos ne pääsevät karkaamaan omistajaltaan.

Alkuperä
Mike Hodgens jalosti rodun 1970-luvulla aloittaen bullterrieristä, englanninvinttikoirasta ja saksanseisojasta. Alun perin se oli puoliksi bullterrieri ja puoliksi lyhytkarvaisen saksanseisojan ja englanninvinttikoiran risteytys, mutta myöhemmin käytettiin myös vihikoiraa ja pointteria. Joissain sukulinjoissa on myös mastiffityyppisiä rotuja.

Bull arab jalostettiin lähinnä villisian metsästykseen. Sen tarvitsi olla tarpeeksi kookas pystyäkseen pysäyttämään eläimen, mutta kuitenkin tarpeeksi nopea ja sisukas kestääkseen jahdissa pidempään kuin moni painavampi mastiffi. Sitä käytetään myös villihärkien kiinni ottoon Australian takamailla. Käyttötarkoituksen takia jalostukseen valitaan hyväkuntoisia, kyvykkäitä metsästäjiä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hey dogs: Bull Arab
 Australian Bull Arab Registry

FCI:n ulkopuoliset rodut
Mastiffit
Australialaiset koirarodut
Leimut

Leimut (Phlox) on suku sinilatvakasvien (Polemoniaceae) heimossa. Sukuun kuuluvat lajit ovat perennoja tai yksivuotisia monimuotoisia ruohovartisia kasveja. Useita sukuun kuuluvia lajeja ja risteymiä viljellään koristekasveina ja niistä on jalostettu runsaasti lajikkeita.

Lajeja, risteymiä ja lajikeryhmiä 
 Phlox × arendsii – suvileimu
 Phlox borealis – alaskanleimu
 Phlox carolina – kiiltoleimu
 Phlox divaricata – sinileimu
 Phlox douglasii – mätäsleimu
 Phlox drummondii – kesäleimu
 Phlox Grandiflora-ryhmä
 Phlox Nana Compacta-ryhmä
 Phlox Stellata-ryhmä
 Phlox maculata – täpläleimu
 Phlox ovata – suloleimu
 Phlox paniculata – syysleimu
 Phlox × procumbens – ruusuleimu
 Phlox sibirica – siperianleimu
 Phlox stolonifera – rönsyleimu
 Phlox subulata – sammalleimu 
 Phlox bifida – hietaleimu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Phlox
 Funet: Leimut (Phlox)
 ITIS: Phlox
Ander Iturraspe

Ander Iturraspe Derteano (s. 8. maaliskuuta 1989 Abadiño, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa bilbaolaista Athleticia.

Iturraspe on Athleticin oma kasvatti ja edustanut seuraa kaudesta 1999–2000 lähtien. Kaudet 2008–2010 hän kuului vielä seuran reservijoukkueen Athletic B:n kokoonpanoon, mutta pelasi kaikkiaan 24 ottelussa edustusjoukkueessa. Ensiesiintymisensä hän teki 14. syyskuuta 2008 Primera Divisiónin ottelussa Málagaa vastaan. Kaudeksi 2010–2011 hänet nostettiin pysyvästi edustusjoukkueeseen.

Iturraspe kuuluu myös Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ander Iturraspen esittely Athleticin sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Baskijalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Pömpeli

Pömpeli on suomalainen vuonna 1993 Härmässä perustettu kansanmusiikkiyhtye. Yhtye on julkaissut kahdeksan levyä:

Hilapiäles (1998)
Tappelulauluja (1999)
Pahnikas (2003)
"1868" (2005)
Viinalauluja (2008)
 Pelimannin jouluvirret (2012)
 Fililoora (2013)
 Röpehillänsä (2018)

Yhtyeen perustajajäseniä olivat Tiina Erkkilä, Veli Kujala, Risto Kupari, Ilkka Norjamäki ja Päivi Pihakari.

Vuonna 2022 yhtyeen kokoonpano on:
Tiina Erkkilä (o.s. Hakomäki) (viulu ja 2-rivinen)
Pentti Ketomäki (kontrabasso)
Aarni Kupari (viulu, saksofoni ja laulu)
Iiro Kupari (laulu ja viulu)
Risto Kupari (ent. Ranne)(laulu, kitara ja mandoliini)
Jukka Luomala (harmoni)
Päivi Pihakari (laulu ja viulu)

Yhtye on tehnyt keikkoja Suomessa, Ruotsissa, Virossa, Latviassa ja Ranskassa.

Aiheesta muualla
Yhtyeen kotisivut 

Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet
Rembert Weakland

Rembert George Weakland (2. huhtikuuta 1927 – 22. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Milwaukeen arkkipiispana vuosina 1977–2002.

Weakland syntyi Pattonissa, Pennsylvaniassa ja lähti noviisiksi benediktiiniläisluostariin vuonna 1945. Teologiaa hän opiskeli Roomassa ja Latrobessa. Hänet vihittiin papiksi Italiassa 24. kesäkuuta 1951. Hän opiskeli myös musiikkia muun muassa Juilliard Schoolissa ja toimi vuosina 1957–1963 musiikinopettajana. Vuosina 1967–1977 hän toimi Kansainvälisen benediktiiniläisliiton apottipriimaksena.

Weakland vihittiin Milwaukeen arkkipiispaksi 8. marraskuuta 1977 ja hän jäi eläkkeelle piispanvirasta 24. toukokuuta 2002 täytettyään 75 vuotta. Hän ehti toimia arkkipiispana miltei 25 vuotta.

Ennen eläkkeellejäämistä kävi ilmi että hän oli maksanut entiselle rakastajalleen 450 000 dollaria hiippakunnan varoja, jotta tämä olisi pysynyt hiljaa heidän suhteestaan. Mies oli väittänyt Weaklandin käyttäneen häntä seksuaalisesti hyväksi. Uransa aikana Weaklandiä pidettiin yhtenä liberaaleimmista katolisista piispoista Yhdysvalloissa. Vuonna 2009, muistelmiensa julkaisun yhteydessä hän kertoi julkisesti olevansa homoseksuaali.

Lähteet 

Katoliset arkkipiispat
Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Castrol

Castrol on voiteluöljyjä valmistava yritys, jonka emoyhtiö on BP. Nimi Castrol tulee risiinistä (), josta voiteluöljyt valmistetaan. Mm. Volkswagen, BMW ja Audi käyttävät Castrolin tekemiä voiteluöljyjä. Yrityksen tuotteita käytetään myös laajalti moottoriurheilussa.

Historia
Castrolin (silloinen CC Wakefield and Company) perusti Charles Wakefield vuonna 1899 erottuaan entisestä työpaikastaan. Castrol valmisti voiteluöljyjä lentokoneille ja autoille. 1900–luvulla Wakefield sai ajatuksen sponsoroinnista: sponsorointi alkoi autoista, jotka pyrkivät rikkomaan autojen huippunopeusennätyksiä. 1960 luvulla yrityksen nimi CC Wakefield and Company vaihdettiin Castrol Ltd:hen. Vuonna 1966 Burmah Oil Company osti Castrolin. Vuonna 2000 Burmah Oil Company fuusioitui BP:n kanssa, mutta Castrol sai pitää oman tuotenimensä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset yritykset
Brittiläiset öljy-yhtiöt
Kemianteollisuusyhtiöt
Tavaramerkit
Ranskanpodenco

Ranskanpodenco (provensaaliksi Charnego tai Charnigou) on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Ranskankieliset nimitykset ovat charnaigre, charnègre ja charnique.

Ulkonäkö
Rotu oli olemukseltaan samankaltainen kuin muutkin Välimeren "vinttikoiramaiset" jäniskoirat: sillä oli meripihkan väriset silmät ja pystyt korvat. Urosten säkäkorkeus ei mennyt yli 70 cm eikä narttujen yli 65 cm.

Luonne ja käyttäytyminen 
Ranskalaisten kynologien mukaan ranskanpodenco oli brutaali, julma, karkealuonteinen, omanarvontuntoinen ja itsenäinen. Se oli kuitenkin isännälleen omistautunut, vaikka tottelikin tätä vain silloin kun itse halusi, mikä teki siitä haastavan koulutettavan.

Alkuperä

Ranskanpodenco oli kotoisin Provencen, Languedocin ja Roussillonin alueilta, ja se oli aikanaan Provencessa erittäin yleinen. Jotkut arvelevat sen polveutuneen vinttikoiran ja griffon-tyyppisen ajokoiran välisestä risteytyksestä. Samankaltaiset yhdistelmät Espanjassa ja Portugalissa ovat erittäin hyviä metsästämään viljelemättömillä ja ryteiköiden peittämillä tasangoilla: ne eivät juokse vaan loikkivat.

Toinen teoria on, että rotu olisi alun perin ollut jonkin Välimeren jäniskoiran (podencot, podengo, faaraokoira yms.) ja provencelaisen paimenkoiran välinen risteytys. Joka tapauksessa se kuului samaan rotutyyppiin sisilialaisen etnankoiran, portugalinpodengon ja andalusianpodencon kanssa ja oli läheistä sukua ibizanpodencolle. Useat mosaiikit todistavat että jo muinaiset roomalaiset käyttivät sitä metsästykseen. Se saattoi kulkeutua Provenceen Maghrebista saraseenien mukana heidän miehityksensä aikaan. 

Itä-Pyreneiden metsästäjät ja salametsästäjät käyttivät ranskanpodencoa jäniksen metsästykseen ja viiriäisen jäljitykseen: kivääriä ei edes tarvittu, sillä koira paitsi karkotti saaliin liikkeelle ja ajoi tätä takaa, otti tämän myös kiinni. Se oli erittäin monipuolinen metsästyskoira: jotkut käyttivät sitä vinttikoirana, toiset seisojana ja kolmannet jäljestäjänä. Sillä metsästettiin villikaniinia aina 1800-luvun loppuun asti, mutta Aix-en-Provencen oikeustalon päätöksestä ja kassaatioistuimen vahvistuksesta sillä metsästäminen kiellettiin vuonna 1844. Tämän vuoksi sen kasvattaminen lopetettiin, minkä jälkeen se katosi vähitellen.

Etymologia 
Charnègre tarkoittaa "mustanaamaa", mikä viittaa rodun punahiillikon väriseen kuonoon.

Katso myös
 Andalusianpodenco
 Etnankoira
 Faaraokoira
 Galicianpodenco
 Ibizanpodenco
 Kanarianpodenco
 Maneto
 Podenco
 Portugalinpodengo

Lähteet  

Podencot
Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Ranskalaiset koirarodut
Poul-Erik Høyer Larsen

Poul-Erik Høyer Larsen (s. 20. syyskuuta 1965 Esbønderup) on tanskalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Lillerød BK:ta. Høyer Larsen voitti kultaa kaksinpelistä Atlantan olympialaisissa 1996. Hän osallistui olympialaisiin samassa sarjassa myös Barcelonan olympialaisissa 1992 ja Sydneyn kisoissa 2000, mutta ei selviytynyt tuolloin mitalipeleihin saakka. Høyer Larsen voitti EM-kisojen kaksinpelissä yhteensä kuusi mitalia, joista kolme on kultaisia, yksi hopeinen ja kaksi pronssisia. 

Høyer Larsen saavutti lisäksi vuosina 1992, 1994 ja 1996 kaksinpelin Euroopan mestaruuden.

Høyer Larsen on toiminut Tanskan sulkapalloliiton varapuheenjohtajana vuodesta 2007 lähtien. Vuodesta 2013 lähtien hänestä tuli liiton puheenjohtaja ja Sotshin olympiakisojen aikaan helmikuussa 2014 pidetyssä KOK:n istunnossa hänet valittiin KOK:n jäseneksi.

Lähteet 

Tanskalaiset sulkapalloilijat
Tanskalaiset olympiavoittajat
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Edward Sapir

Edward Sapir (26. tammikuuta 1884 Lauenburg, Saksa – 4. helmikuuta 1939) oli yhdysvaltalainen kielentutkija ja antropologi.

Sapir valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1904. Pari vuotta hän opiskeli wishram- ja takelmakieliä. Vaikutteita intiaanikielten tutkimiseen hän sai Franz Boasilta. Hänestä tuli strukturalistisen kielentutkimuksen edeltäjä. Hän tutki ensimmäisenä kielitieteen ja antropologian suhteita toisiinsa. Hänen pääteoksensa on Language (1921). 

Sapirin–Whorfin hypoteesi on hänen ja Benjamin Whorfin laatima.

Teokset
Bright, William (red.). 1990. The Collected Works of Edward Sapir. Berlin: Mouton de Gruyter.  
Sapir, Edward. 1909. Wishram Texts
Sapir, Edward. 1911. The problem of noun incorporation in American languages i Am. Anthropol. 13:250-82. 
Sapir, Edward. 1916. Time Perspective in Aboriginal American Culture: A Study in Method . Canada Department of Mines, Geological Survey, Memoir 90. Anthropological Series, No. 13.
Sapir, Edward. 1921. Language: An introduction to the study of speech. ISBN 0-15-648233-9 (alternativ länk)
Sapir, Edward. 1925. The Function of an International Auxiliary Language (Första gången publicerad i Romanic Review, July 1925. Även publicerad i H. N. Shenton, E. Sapir and O. Jespersen, International Communication: A Symposium on the Language Problem, London 1931, pp. 65-94.)
Sapir, Edward. 1939. Nootka Texts

Aiheesta muualla
 National Academy of Sciences biography 
 Language: An Introduction to the Study of Speech 

Yhdysvaltalaiset antropologit
Yhdysvaltalaiset kielitieteilijät
Na-dené-kielten tutkijat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1939 kuolleet
Madden NFL

Madden NFL on EA Sportsin julkaisema pelisarja, jonka aiheena on amerikkalainen jalkapallo. Pelisarja on nimetty jalkapallovalmentaja ja -selostaja John Maddenin mukaan. Madden toimi pelissä selostajana vuoteen 2009 asti ja on sen jälkeen tarjonnut sarjalle asiantuntija-apua.

Historia 
Pelisarjan ensimmäinen osa viivästyi koska Madden vaati 11v11 jalkapalloa.

Pelisarjan pelit 
 John Madden Football (1988)
 John Madden Football (1990)
 John Madden Football II (1991)
 John Madden Football '92
 John Madden Football '93
 Madden NFL '94
 Madden NFL '95
 Madden NFL '96
 Madden NFL '97
 Madden Football 64 (Nintendo 64 -versio)
 Madden NFL 98
 Madden NFL 99
 Madden NFL 2000
 Madden NFL 2001
 Madden NFL 2002
 Madden NFL 2003
 Madden NFL 2004
 Madden NFL 2005
 Madden NFL 06
 Madden NFL 07
 Madden NFL 08
 Madden NFL 09
 Madden NFL 10
 Madden NFL 11
 Madden NFL 12
 Madden NFL 13
 Madden NFL 25
 Madden NFL 15
 Madden NFL 16
 Madden NFL 17
 Madden NFL 18
 Madden NFL 19
 Madden NFL 20
 Madden NFL 21
 Madden NFL 22

Lähteet 

Videopelisarjat
Urheilupelit
Hidaslori

Hidaslori (Nycticebus coucang) on lorien heimoon kuuluva aasialainen puoliapinalaji. Sitä pidetään ainoana myrkyllisenä kädellisenä ja yhtenä harvoista myrkyllisistä nisäkkäistä.

Koko ja ulkonäkö 

Hidaslorit ovat noin 35 senttimetrin pituisia ja niillä on tuuhea harmaa turkki ja lyhyet raajat, sekä pieni pää ja pienet korvat. Loreilla on suuret silmät, joita ympäröi tummat lautumat.

Levinneisyys 
Hidaslori esiintyy Malesiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa.

Ravinto 
Hidaslorit syövät eläinravintoa ja hedelmiä.

Lisääntyminen 
Hidaslorin raskaus kestää kuusi kuukautta ja se synnyttää yöaikaan. Poikanen syntyy silmät avoinna ja osaa roikkua oksassa heti syntymänsä jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Nycticebus coucang 

Lorit
Uhanalaiset nisäkkäät
Furkan pohjatunneli

Furkan pohjatunneli on Alppien läpi kulkeva rautatietunneli Sveitsissä, Matterhorn Gotthard Bahnin rataverkolla, välillä Oberwald-Realp, reitillä Brig-Andermatt. Tunnelin pituus on 15,442 km ja se on korkeimmillaan 1 564 metriä mpy.  Tunneli on otettu käyttöön vuonna 1982. Rautatie on yksiraiteinen. Tunnelissa on kaksi asemaa, Rotondo ja Geren, junien ohitusta varten. 

Furkan pohjatunneli korvasi alkuperäisen, korkeammalla, noin 2 100 metrin korkeudessa sijaitsevan ja Furkapass-solan alittavan Furkan tunnelin, jonka liikenne jouduttiin keskeyttämään talvikaudeksi. Pohjatunnelin käyttöönoton jälkeen rautatieliikenteestä Wallisin ja Urin kantonien välillä tuli ympärivuotista. Tunnelissa on päiväaikaan paikallishenkilöliikennettä 60 minuutin ja autojunaliikennettä 30...60 minuutin välein. Lisäksi tunnelin kautta kulkee Glacier Express -matkailujuna ja tavaraliikennettä.

Lähteet 
Maailman pisimmät tunnelit (englanniksi)
  
 Eisenbahnatlas Schweiz. Verlag Schweers + Wall GmbH 2004. ISBN 3-89494-122-7
 Rautatieyhtiön sivut
 Autojunaliikenteen sivut

Viitteet

Aiheesta muualla 
Furkan museorata 

Sveitsin rautatietunnelit
Valais
Nerthus

Nerthus oli pohjoisten germaaniheimojen hedelmällisyyden, rauhan ja vaurauden jumalatar. Häntä palvottiin pyhässä lehdossa joko Pohjanmerellä tai Itämerellä sijainneella saarella. Nerthuksen palvonnan keskus oli joka tapauksessa Tanskassa. Kevään saapuessa jumalattaren kuvapatsasta kuljetettiin eri heimojen keskuudessa härkien vetämissä vaunuissa. Kun vaunut olivat tehneet kierroksensa lähiseuduilla, orjat pesivät vaunut ja patsaan pyhän lehdon lammessa. Sen jälkeen orjat hukutettiin lampeen.

Roomalainen historioitsija Tacitus kutsui teoksessaan Germania Nerthusta Äiti Maaksi ja kertoi, että seitsemän germaaniheimoa – reudignit, avionit, anglit, varinit, eudosit, svardonit ja nuitonit – palvoi jumalatarta. Nerthus on myös samaistettu skandinaaviseen miespuoliseen Njord-jumalaan, ja sillä perusteella Nerthusin sukupuolta on pidetty epäselvänä. Nerthus on myös saattanut olla hermafrodiitti.

Lähteet 
 Tacitus: Germaania. Suomentanut Edwin Linkomies. Otava 1976. ISBN 951-1-02311-X.

Viitteet

Hedelmällisyyden jumalattaret
Germaaniset jumalattaret
Generation Wild


Generation Wild on Crashdïetin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 14. huhtikuuta 2010. Albumi on ensimmäinen uuden laulajan, Simon Cruzin kanssa, edellisen laulajan, H. Olliver Twistedin lähdettyä bändistä. Albumi nousi Ruotissa Sverigetopplistanin kolmannelle sijalle.

Ensimmäinen single, kappale ”Generation Wild” asetettiin pannaan MTV:llä säädyttömän sisällön vuoksi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Simon Cruz – laulu
 Martin Sweet – kitara
 Peter London – bassokitara
 Eric Young – rummut

+

 Johnny Gunn – taustalaulu (kappale 9)

Tuotanto 
 Rampac – tuottaja
 Stefan Sundström – äänittäjä
 Tobias Lindell – miksaaja
 Dragan Tanaskovic – masteroija

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Generation Wild discogs.com -sivustolla

Crashdïetin albumit
Vuoden 2010 albumit
Juan Diego González

Juan Diego González Alzate (s. 22. syyskuuta 1980 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti viimeksi Major League Soccerin Philadelphia Unionia.

Gonzálezin ura alkoi Envigadossa 1990-luvun lopulla. Sittemmin hän pelannut useissa kolumbialaisseuroissa ja lyhyitä jaksoja myös Argentiinassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Hän voitti Kolumbian cupin Equidadissa vuonna 2008 ja kansainvälisen Mercosur-cupin argentiinalaisessa San Lorenzossa vuonna 2001.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Juan Diego Gonzálezin esittely Major League Soccerin sivustolla 

Kolumbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Doris (albumi)

Doris on J. Karjalainen ja Mustat lasit -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1985. Levyn on julkaissut Poko Rekords ja sen on tuottanut Olli Haavisto.

Levyn on äänittänyt Risto Hemmi Finnvox-studiossa vuodenvaihteessa 1984–1985. Miksaajina ovat olleet Hemmi ja Olli Haavisto.

Kannen graafinen suunnittelija on Kai Kujasalo ja valokuvat ovat Riitta Souranderin ja Tiina Mannersolan tekemiä.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut J. Karjalainen ja sovittanut Jukka Tuovinen.

A-puoli
 
 
 
 
 

B-puoli
 
 
 
 
 

Kappaleiden julkaisija on Unitor Oy ja tekijänoikeuksien omistaja Jee-Jee Music Oy.

Muusikot 
 Mikko Kivikari – piano ja urut
 Jukka Tuovinen – saksofoni
 Antero Priha – trumpetti
 Olli Haavisto – kitara, lap steel, pedal steel ja dobro
 Pekka Lehti – basso
 Janne Haavisto – rummut
 J. Karjalainen – kitara, huuliharppu ja laulu

Lähteet 
 J. Karjalainen ja Mustat lasit LP Doris (Poko Rekords PÄLP 60, 1985)

Vuoden 1985 albumit
J. Karjalaisen albumit
Olli Haaviston tuottamat albumit
Robin Rahm

Lennie Arne Robin Rahm (s. 13. syyskuuta 1986 Torsby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti.

Ura
Rahm on Sunne IK:n kasvatti. Hän torjui joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2005–2006, kun Sunne pelasi Ruotsin I-divisioonaa. Rahm oli kaudella 2006–2007 luukkuvahtina sarjatasoa ylempänä HockeyAllsvenskanissa pelanneessa Södertälje SK:ssa kahden ottelun verran. Kaudella 2007–2008 hän sai HockeyAllsvenskanista torjuntavastuuta, kun hän siirtyi kauden lopulla Boråsin maalinsuulle. Borås joutui kauden päätteeksi karsintasarjaan, mutta onnistui säilyttämään sarjapaikkansa Rahmin toimiessa joukkueen ykkösmaalivahtina. Hän oli kauden ajan myös Elitserien-joukkue Frölundan kolmosmaalivahti. Rahmia ei merkitty kertaakaan joukkueen kokoonpanoon.

Kauden 2008–2009 Rahm torjui kokonaan Boråsissa. Hän teki huhtikuussa 2009 kaksivuotisen sopimuksen Färjestads BK:n kanssa. Rahm toimi lähtökohtaisesti kakkosmaalivahtina Henrik Karlssonille ja pelasi runkosarjassa 19 ottelua, mutta hän nousi pudotuspeleissä joukkueen ykkösmaalivahdiksi torjuen seitsemän ottelua.

Rahm jäi kiinni dopingin käytöstä 28. kesäkuuta 2010. Hänen A-näytteessään oli viitteitä anabolisista steroideista. Rahm myönsi käyttäneensä dopingia ja hän sai kahden vuoden pelikiellon. Kilpailukiellon jälkeen Rahm teki keväällä 2013 sopimuksen Allsvenskanin Örebrohon. Hän sai kuitenkin tämän jälkeen sopimustarjouksen Elitserienin Brynäsistä. Rahm väitti, että Örebrosta annettiin hänelle suullinen lupaus mahdollisuudesta siirtyä pääsarjaan, jos saisi sieltä sopimuksen. Asiasta nousi pieni kiista, sillä Örebro ei halunnut ensin päästää Rahmia, mutta joukkue taipui vapauttamaan hänet. Tämän jälkeen Rahm allekirjoitti sopimuksen Brynäsiin.

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset jääkiekkomaalivahdit
Brynäs IF:n pelaajat
Dopingrikkomuksesta tuomitut ruotsalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut jääkiekkoilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt