joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matteo Darmian

Matteo Darmian (s. 2. joulukuuta 1989 Legnano, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Darmian edustaa seuratasolla Italian Serie A:ssa pelaavaa Interiä.

Ura

Seurajoukkueura 
Darmian debytoi kasvattajaseurassaan AC Milanissa 16-vuotiaana Italian Cupissa. Keväällä 2007 oli liigadebyytin vuoro. Kauden 2009-2010 puolustaja pelasi lainalla Serie B:n Padovassa, minkä jälkeen legnanolainen siirtyi Serie A:n Palermoon. Torinossa Darmian viihtyi neljän kauden ajan vuodesta 2011 ja pelasi kaudella 2014-2015 Eurooppa-liigassa täydet minuutit myös kahdesti HJK:ta vastaan. Vuoden 2014 lopussa italialaiset jalkapallovaikuttajat valitsivat Darmianin Serie A:n vuoden joukkueeseen.

Oikeana laitapuolustajana parhaiten viihtyvä Darmian siirtyi Manchester Unitedin riveihin heinäkuussa 2015, kun hän solmi seuran kanssa 4-vuotisen pelaajasopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 28 Valioliigan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Toisella kaudella liigapelejä kertyi 18, kolmannella kahdeksan ja neljännellä enää kuusi. Hän voitti FA Cupin 2016 sekä Eurooppa-liigan ja Englannin liigacupin 2017. Syyskuussa 2019 hän palasi Italiaan Parman joukkueeseen.

Maajoukkueura 
Maajoukkuedebyytti Italian paidassa tapahtui vahvan kauden päätteeksi toukokuussa 2014 ja Darmian pelasi samaisen kesän MM-kilpailuissa täydet minuutit jokaisessa Italian ottelussa. 25-vuotias puolustaja oli maajoukkueen vakiokalustoa myös Antonio Conten valmennuskaudella elokuusta 2014 lähtien. Alkuvuodesta 2015 Darmian sai Pallone Azzurro -palkinnon Italian maajoukkueen vuoden 2014 parhaana pelaajana.

Darmian on marraskuun 2017 loppuun mennessä pelannut 36 maaottelua ja tehnyt yhden maalin lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa marraskuussa 2017.

Lähteet 
 
 http://www.uefa.com/uefaeuropaleague/season=2015/matches/round=2000587/match=2014481/postmatch/lineups/index.html
 http://www.uefa.com/uefaeuropaleague/season=2015/matches/round=2000587/match=2014505/postmatch/lineups/index.html
 http://www.quotidianopiemontese.it/2015/01/03/il-torinista-darmian-vince-il-pallone-azzurro/?fb_action_ids=767512486657189&fb_action_types=og.likes&fb_ref=.VKkX7pygPA4.like&fb_source=feed_opengraph&action_object_map=%7B%22767512486657189%22%3A871909262829807%7D&action_type_map=%7B%22767512486657189%22%3A%22og.likes%22%7D&action_ref_map=%7B%22767512486657189%22%3A%22.VKkX7pygPA4.like%22%7D#_
 http://www.tuttosport.com/calcio/serie_a/2014/12/15-315387/Serie+A,+Gran+Galà+del+Calcio+Aic.+Tutte+le+frasi+e+i+premi?print
 http://www.bbc.com/sport/0/football/33492562
 http://www.torinofc.it/news/08/07/2015/grazie-darmian_8637
 http://www.manutd.com/en/News-And-Features/Football-News/2015/Jul/manchester-united-completes-signing-of-italy-defender-matteo-darmian.aspx?utm_source=twitter&utm_medium=post&utm_campaign=ManUtd

Viitteet 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Pohjois-Ateena

Pohjois-Ateena () eli Pohjois-Ateenan alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Βορείου Τομέα Αθηνών, Perifereiakí enótita Voreíou Toméa Athinón) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Attikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Kifisiá. Alueyksikön pinta-ala on 140,7 neliökilometriä ja asukasluku 591 680 (vuonna 2011).

Alueyksikköön kuuluu sen nimen mukaisesti pohjoinen osa Ateenan metropolialueesta. Alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Siihen sijoitettiin pohjoinen osa tuolloin lakkautetusta Ateenan prefektuurista. Muut osat prefektuurista jaettiin Keski-Ateenan, Etelä-Ateenan ja Länsi-Ateenan alueyksiköihin.

Kunnat 

Alueyksikkö jakaantuu 12 kuntaan seuraavasti:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Περιφερειακή ενότητα Βορείου Τομέα Αθηνών. Pohjois-Ateenan alueyksikön kotisivu.
Fokus Media

Fokus Media on suomalainen lehdenkustannusyhtiö, joka aloitti toimintansa 1. syyskuuta 2014. Yritys keskittyy harraste- ja asiakaslehtien kustantamiseen.

Yrityksen perustajat ovat Sanoman entisiä työntekijöitä. Yritys on ostanut Sanomalta useita aikakauslehtiä: Glorian Antiikin, V8-Magazinen, GTi-Magazinen, Pelit-lehden, Auto Bildin ja Cosmopolitanin Suomen painoksen. Fokus Media osti myös Hifimaailma-lehden Pop Medialta. Allerilta yritys on ostanut Ellen Suomen painoksen, Koti ja keittiö- sekä Oma Aika -lehden.

Aikakauslehdet

Antiikki & Design 

Antiikki & Design (aiemmin Antiikki ja Glorian Antiikki) on antiikkiesineisiin ja sisustamiseen keskittyvä lehti. Sanoma myi lehden Fokus Medialle vuonna 2014.

Auto Bild Suomi 

Auto Bild Suomi on Suomen useimmin ilmestyvä autolehti. Julkaisu pohjautuu Euroopan suosituimpaan autolehteen, Auto Bildiin. Fokus Media osti Auto Bild Suomen Sanomalta vuonna 2014.

Fit 

Fit on liikunnasta, ravinnosta ja terveellisestä elämästä kertova aikakauslehti. Lehden päätoimittajana toimii Taina Risto. Aller Media myi lehden Fokus Medialle helmikuussa 2017.

Geo 

Geo on kansainvälinen reportaasilehti, joka käsittelee luontoa, kansoja ja kulttuureita kuvina ja tarinoina. Sanoma myi lehden Fokus Medialle vuonna 2015. Geo-lehti ilmestyi Suomessa viimeisen kerran 20.5.2020.

GTi-Magazine 

GTi-Magazine on harrasteautoja käsittelevä, 10 kertaa vuodessa ilmestyvä aikakauslehti. Se on erikoistunut autojen tuunaukseen eli auton ulkonäön muuttamiseen omistajansa mieltymysten mukaisesti. Fokus Media osti lehden Sanomalta vuonna 2014.

Hifimaailma 

Hifimaailma on äänen- ja kuvantoiston harrastajille tarkoitettu erikoislehti. Lehti perustettiin lakkautetun Hifi-lehden tilalle loppuvuodesta 2006. Fokus Media osti lehden Pop Medialta syksyllä 2015.

Koti ja Keittiö 

Koti ja Keittiö on aikakauslehti, jonka aihepiirejä ovat  sisustus sekä ruoanlaitto, viinit, matkailu ja antiikki. Lehden lukijat ovat etupäässä 35–60-vuotiaita naisia.  Aller Media myi lehden Fokus Medialle helmikuussa 2017.

Pelit-lehti 

Pelit-lehti on 11 kertaa vuodessa ilmestyvä tietokone- ja konsolipelien aikakauslehti. Se on levikiltään Suomen ja Pohjoismaiden suurin pelilehti. Sanoma myi Pelit-lehden Fokus Medialle kesällä 2014.

V8-Magazine 

V8-Magazine on Suomen vanhin amerikkalaisten autojen harrastajille suunnattu erikoislehti. Lehdessä esitellään sekä koti- että ulkomaisten harrastajien omistamia amerikkalaisvalmisteisia autoja. Fokus Media osti lehden Sanomalta vuonna 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen verkkosivusto

Suomalaiset lehtitalot
Vuoden tekstiilitaiteilija

Vuoden tekstiilitaiteilija on Tekstiilitaiteilijat Texo ry:n vuodesta 1981 alkaen jakama tunnustuspalkinto ansioituneelle tekstiilitaiteilijalle. Palkinto myönnetään tunnustuksena ammatillisesti ja taiteellisesti korkeatasoisesta työstä.

Vuoden tekstiilitaiteilijaksi valitut 

 1981: Helena Halvari
 1982: Anneli Airikka-Lammi
 1983: Eva Anttila
 1984: Irma Kukkasjärvi
 1985: Kaarina Berglund
 1986: Kirsti Rantanen
 1987: Maija Arela
 1988: Raili ja Juhani Konttinen
 1989: Airi Snellman-Hänninen
 1990: Laila Leppänen
 1991: Lea Eskola
 1992: Ulla-Maija Vikman
 1993: Sirkka Könönen
 1994: Maisa Tikkanen
 1995: Anna-Maija Arras
 1996: Maija Lavonen ja Ulla Pohjola
 1997: Helena Hyvönen
 1998: Soili Arha
 1999: Outi Tuominen-Mäkinen
 2000: Inka Kivalo
 2001: Ritva Puotila

 2002: Maija Pellonpää-Forss
 2003: Merja Winqvist
 2004: Agneta Hobin
 2005: Kaarina Kellomäki
 2006: Outi Martikainen
 2007: Niran Baibulat
 2008: Kristiina Wiherheimo
 2009: Virpi Vesanen-Laukkanen
 2010: Aino Kajaniemi
 2011: Heli Tuori-Luutonen
 2012: Elina Helenius
 2013: Maiju Ahlgren
 2014: Maarit Salolainen  
 2015: Katri Haahti  
 2016: Pirjo Kääriäinen  
 2017: Nina Nisonen  
 2018: Johanna Gullichsen
 2019: Merja Keskinen
 2020: Raija Jokinen
 2021: Erja Hirvi
 2022: Riitta Turunen

Lähteet
https://www.hs.fi/ihmiset/art-2000002891716.html
http://www.craftmuseum.fi/nayttelyt/15_texo.htm 
http://helsingintaiteilijaseura.fi/ajankohtaista/nina-nisonen-valittu-vuoden-tekstiilitaiteilijaksi-2017/
https://www.ornamo.fi/fi/tiedote/vuoden-2018-tekstiilitaiteilija-johanna-gullichsen/

Viitteet

Aiheesta muualla
Tekstiilitaiteilijat Texo ry:n sivusto

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Tekstiilitaide
Kunniamaininnat
Joël Veltman

Joël Veltman (s. 15. tammikuuta 1992 Velsen, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan Brighton & Hove Albionia ja Alankomaiden maajoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seuraura 
Veltman aloitti jalkapalloilun kotikaupunkinsa Velsenin VV IJmuidenissa ennen siirtymistä Ajaxiin vuonna 2001. Hän debytoi edustusjoukkueessa 19. elokuuta 2012 Eredivisien ottelussa NEC Nijmegenia vastaan tultuaan vaihdosta Mitchell Dijksin tilalle. Veltman pelasi sarjassa seitsemän ottelua ja voitti Eredivisien mestaruuden, joka oli seuralle kolmas peräkkäinen. Kesäkuussa 2013 Veltman teki joukkueen kanssa kesään 2017 saakka ulottuvan sopimuksen.

Veltman pelasi kauden 2013–2014 edustusjoukkueen lisäksi uudessa reservijoukkueessa Jong Ajaxissa, joka pelasi Jupiler Leaguessa. Hän debytoi myös Mestarien liigassa 22. lokakuuta 2013 alkulohko-ottelussa Celticiä vastaan tultuaan vaihdosta loukkaantuneen Niklas Moisanderin tilalle. Veltman voitti kaudella Eredivisien mestaruuden ja Alankomaiden supercupin. Vuonna 2019 hän voitti kolmannen liigamestaruutensa ja toisen supercupinsa. Hän pelasi 179 Eredivisie-ottelua ja teki niissä kymmenen maalia.

Heinäkuussa 2020 Veltman siirtyi englantilaisseura Brightoniin. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki helmikuussa 2021 Crystal Palacea vastaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Valioliigassa 28 ottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa.

Maajoukkueura 
Veltman debytoi Alankomaiden maajoukkueessa 19. marraskuuta 2013 Kolumbiaa vastaan pelaten koko ottelun. Louis van Gaal valitsi hänet kokoonpanoon vuoden 2014 MM-kilpailuihin, joissa hän pääsi pelaamaan vain muutaman minuutin kahdessa ottelussa. Hänet valittiin myös kesälle 2021 siirtyneisiin vuoden 2020 EM-kilpailuihin, joissa hän pääsi ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Ukrainaa vastaan loppuhetkiksi vaihdosta kentälle. Syyskuun 2021 loppuun mennessä hän on pelannut 28 maaottelua. Ainoat kaksi maaottelumaaliaan hän on tehnyt kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Åsa

Åsa on ruotsalainen naisen etunimi. Nimi on lainattu islantilaisten tarujen aasa-jumalista, mutta voidaan käsittää myös lyhentymäksi muista Ås- tai As-alkuisista nimistä, kuten Aslög tai Astrid. Nimen teki tunnetuksi erityisesti Henrik Ibsenin vuonna 1867 kirjoittama runonäytelmä Peer Gynt, jossa päähenkilön äiti on nimeltään Åsa.

Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 1 176 Åsa-nimistä henkilöä. Åsan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 13. kesäkuuta.

Tunnettuja Åsa-nimisiä 

 Åsa Andersson, oik. Åsa Linderborg (s. 1968), ruotsalainen historioitsija, kirjailija ja kulttuuritoimittaja
 Åsa Hellman (s. 1947), suomalainen keramiikkataiteilija
 Åsa Larsson (s. 1966), ruotsalainen kirjailija 
 Åsa Larsson Blind (s. 1980), ruotsinsaamelainen poliitikko
 Åsa Lindberg (s. 1979), suomalainen yleisurheilija 
 Åsa Lindhagen (s. 1980), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Åsa Nilsonne (s. 1949), ruotsalainen rikoskirjailija ja psykiatri
 Åsa Norrie, o.s. Löbdahl (s. 1968), Miss Suomi 1989
 Åsa Regnér (s. 1964), ruotsalainen poliitikko, ministeri ja UN Womenin apulaispääjohtaja
 Åsa Ringbom (s. 1945), suomalainen taidehistorian professori
 Åsa Romson (s. 1972), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Åsa von Schoultz (s. 1973), suomalainen valtio-opin professori
 Åsa Svensson (s. 1975), ruotsalainen tennispelaaja 
 Åsa Torstensson (s. 1958), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Åsa Wennström (s. 1960), suomalainen jalkapalloilija 
 Åsa Zanon (1907–1989), suomalainen toimittaja ja kirjailija

Kuvitteellisia Åsa-nimisiä 

 Åsa, Peer Gyntin äiti Henrik Ibsenin näytelmässä

Lähteet 

Etunimet
Familon

Familon (23.4.2020 lähtien Wendre Finland Oy) on patjoja, tyynyjä ja vuodevaatteita myyvä ja markkinoiva suomalainen yritys.

Familon oli vuosituhannen vaihteeseen asti Espe Oy:n, sitten kesään 2014 asti Finlaysonin tuotemerkki. Tuolloin se myytiin ruotsinvirolaisen tekstiilitehtailija Peter Huntin yritykselle, joka oli tehnyt alihankintaa muun muassa Ikealle. 

Familonilla on ollut valmistusta viimeksi Heinolassa, Kankaanpäässä ja Venäjällä Pietarin lähellä. Kankaanpään tehdas lakkautettiin 2015 ja Heinolan tehdas vuonna 2016, kun loputkin tuotannosta keskitettiin Viroon.

Historiaa
Familonin historia ulottuu vuoteen 1912, jolloin kuusi vuotta aiemmin Pohjois-Karjalasta Helsinkiin muuttanut ja siellä kauppaopiston käynyt Samuli Pajarinen perusti Valjasliike Oy:n myymään hevosvaljaita ja muita nahkatavaroita. Yhtiön nimi muutettiin vuonna 1921 Valjas- ja Nahkatavara Oy:ksi ja vuonna 1933 perustajan nimikirjainten mukaan Espe Oy:ksi.

Nahkatavarayritys Espe Oy
Nahkatavarakaupasta Pajarinen laajensi toimintaa nahkateollisuuteen. Vuonna 1928 aloitti Nahkateos Oy ja vuonna 1937 Salkkuteos Oy. Helsingissä Aleksanterinkatu 13:ssa sijainnut Espen liike myi nahkaa, laukkuja, käsineitä, valjaita, solkia, heloja sekä urheilu- ja verhoilutarvikkeita.

Vaahtomuovi- ja vanuvalmistajaksi
Hevosvaljaiden kysynnän hiipuessa 1960-luvulla Espe Oy aloitti Pajarisen perheen seuraavan sukupolven myötä vaahtomuovipatjojen ja -pehmusteiden tuotannon ja sitten myös vanutuotannon, jolloin kauppayritys muuttui pääasiassa huonekalu- ja vaatetusteollisuuden tavarantoimittajaksi. Tuotemerkki Familon otettiin käyttöön vuonna 1966, ja tuotanto siirrettiin 1970-luvun loppupuolella Helsingin Lauttasaaresta Kouvolaan. Heinolassa aloitettiin patjatuotanto vuonna 1984.

Espestä Finlaysoniksi ja Familoniksi
Vuonna 1999 Pajarisen perhe luopui Espestä, ja omistajaksi tuli pääomasijoittaja Capman Oyj. Vuosina 2000–2014 Espe oli samaa yritystä Finlaysonin kanssa ja käytti yritysnimeä Finlayson & Co Oy. Vuonna 2014 Finlaysonin Familon-liiketoiminnan osti Peter Hunt, ja Familon Oy on nykyään osa Trading House Scandinavia AB -konsernia.

Lähteet

Tekstiilivalmistajat
Suomalaiset teollisuusyritykset
Finlayson
Junge

Junge voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 ”Junge”, Die Ärtzen kappale vuodelta 2007
 George Christoffel Alexander Junge, alankomaalainen eläintieteilijä
 Hans Hermann Junge, Adolf Hitlerin henkilökohtainen sihteeri ja Traudl Jungen aviomies
 Klaus Junge, saksalainen shakkimestari
 Stefan Junge, itäsaksalainen korkeushyppääjä 
 Traudl Junge, Adolf Hitlerin viimeinen henkilökohtainen sihteeri.
Viktor Amadeus II

Viktor Amadeus II (14. toukokuuta 1666 Torino, Savoiji – 31. lokakuuta 1732 Moncalieri, lähellä Torinoa) oli Savoijin herttua vuosina 1675–1730 sekä Sardinian kuningaskunnan ensimmäinen kuningas vuosina 1720–1730. Hän hallitsi myös Sisiliaa vuosina 1713–1720.

Viktor Amadeus II:n vanhemmat olivat Savoijin herttua Kaarle Emanuel II sekä hänen puolisonsa, Savoiji-Nemoursin herttuatar Maria Johanna. Viktor Amadeuksesta tuli Savoijin herttua vain 9-vuotiaana hänen isänsä kuoltua kesäkuussa 1675, mutta vuoteen 1682 saakka herttuakuntaa hallitsi hänen äitinsä johtama holhoojahallitus, jonka ulkopolitiikka myötäili Ranskaa. Hän myös nai Ranskan kuningas Ludvig XIV:n veljentyttären, Orléansin herttuatar Annan. Viktor Amadeus halusi kuitenkin irrottaa Savoijin Ranskan ohjauksesta, joten yhdeksänvuotisen sodan puhjettua hän liittyi vuonna 1690 sotaan Habsburgien puolelle Ranskaa vastaan. Kun hänen tärkein liittolaisensa Espanja ei hyväksynyt Milanon liittämistä Savoijiin, hän teki vuonna 1696 edullisen erillisrauhan Ranskan kanssa. Espanjan perimyssodassa Viktor Amadeus soti aluksi Ranskan rinnalla, mutta vaihtoi vuonna 1703 puolta ja liittyi jälleen Ranskan vastaiseen koalitioon. Hänen sukulaisensa Eugen Savoijilaisen vuonna 1706 ranskalaisista saavuttama voitto Torinon taistelussa merkitsi Savoijin ja koko Pohjois-Italian vapautumista Ranskan vallasta.

Utrechtin rauha vuonna 1713 vahvisti Lombardian liittämisen Savoijiin ja Viktor Amadeus sai sen yhteydessä Sisilian kuninkaan arvon. Kvadrupelallianssin painostuksesta hän vaihtoi kuitenkin Sisilian vuonna 1720 Sardinian saareen ja otti samalla nimikkeekseen Sardinian kuningas. Jouduttuaan konfliktiin Itävallan ja Espanjan kanssa Viktor Amadeus luopui syyskuussa 1730 kruunusta poikansa Kaarle Emanuel III:n hyväksi. Hän yritti ottaa lokakuussa 1731 kruunun takaisin itselleen, mutta Kaarle Emanuel vangitutti hänet. Hän vietti loppuikänsä vankina Rivolin linnassa. Viktor Amadeuksen hallitsijakaudella Sardinian kuningaskunnassa toteutettiin nimellä Codex Victorianus tunnettu lakikodifikaatio. Hänen sukunsa hallitsi Sardiniaa ja sen jälkeen Italian kuningaskuntaa vuoteen 1946 saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla

Hallitsijat
Vuonna 1666 syntyneet
Vuonna 1732 kuolleet
Sardinian kuningaskunta
Chloe Bennet

Chloe Bennet (s. 18. huhtikuuta 1992 Chicago), syntymänimeltään Chloe Wang, on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen laulaja. Hänet tunnetaan roolistaan Daisy Johnsonina (aiemmalta nimeltään Skye) televisiosarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit (2013–2020).

Elämäkerta 
Chloe Wang kasvoi Chicagossa kuuden veljen rinnalla. Hänen isänsä on kotoisin Kiinasta ja työskentelee pankkialalla, äiti on amerikkalainen lääkäri. Jo nuorena hän oli innostunut esiintymisestä, otti laulutunteja ja harjoitteli improvisaatiota Second Cityn nuorisoteatterissa. High schoolin toisen luokan jälkeen hän lähti 15-vuotiaana Kiinaan tavoittelemaan poplaulajan uraa – levy-yhtiön tavoitteena oli päästä Kiinan-markkinoille kiinalaistaustaisen amerikkalaislaulajan avulla. Hän asui Shanghaissa isoäitinsä luona opiskellen mandariinikiinaa ja tanssimista.

Chloe Wangin debyyttisingle ”Uh Oh” julkaistiin sekä englanniksi että kiinaksi, mutta runsaan puolentoista vuoden jälkeen hän päätti palata Kiinasta takaisin Yhdysvaltoihin. Hän teki Los Angelesissa sopimuksen näyttelijöitä välittävän CAA-agenttitoimiston kanssa ja alkoi käydä roolitustilaisuuksissa. 

Alkuperäisen nimensä sijaan hän päätyi ottamaan käyttöön nimen Chloe Bennet – Bennet on hänen isänsä etunimi. Nimenvaihdon syyksi Chloe on kertonut Hollywoodin suhtautumisen aasialais-amerikkalaista kohtaan. Pian sen jälkeen hän sai ensimmäisen isomman roolinsa Nashville-televisiosarjasta.

Joulukuussa 2012 Bennet valittiin yhteen pääosista Marvelin ja ABC:n televisiosarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit. Bennetin roolihenkilö Skye on ”haktivisti”, joka liittyy uutena tulokkaana Phil Coulsonin johtamaan S.H.I.E.L.D.-tiimiin. Skyen tausta on sarjan alussa mysteeri, kunnes toisella tuotantokaudella hänen syntymänimekseen paljastui Daisy Johnson. Sarjaa alettiin esittää Yhdysvalloissa syksyllä 2013. Bennet haki alun perin Jemma Simmonsin rooliin, johon kuitenkin valittiin Elizabeth Henstridge.

Bennet oli yhden päähahmon äänenä Powerpuff Girls -sarjan pilottijaksossa, mutta vetäytyi roolista aikataulusyiden johdosta kun pilottijakso oli tehtävä uudestaan.

Filmografia

Diskografia

Singlet 
 (2011)
 (2011)
 (2011)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Natura (Non Facit Saltus)

Natura (Non Facit Saltus) on kuvanveistäjä Kimmo Kaivannon ympäristötaideteos, joka paljastettiin vuonna 1990 sijaintipaikallaan SOK-yhtymän pääkonttorin Ässäkeskuksen sisäpihalla Helsingin Vallilassa. Teos purettiin maaliskuussa 2022 alueen peruskorjauksen vuoksi, mutta siitä on tarkoitus tehdä rekonstruktio samalle paikalle myöhemmin.

Taideteoksen nimi ”Natura (Non Facit Saltus)” viittaa siihen, ettei luonto kehity yhtäkkiä hyppäyksittäin. Teokseen kuuluu kolme tasaisesta teräsbetonipinnasta asteittain kohoavaa kumparetta: ensimmäinen on pullistuma, toinen on murtanut betonin rikki ja kolmannesta työntyy kasveja. Teoksen sävy on ironinen ja kuvaa sitä miten luonto voittaa vastukset. Teoksen muodot ja geometrinen toimistorakennuksen sisäpiha muodostavat kontrastin. Taideteoksen materiaalit ovat teräsbetoni ja marjatuomipihlajat. Teos on aidattu matalalla ketjuaidalla.

Lähteet 

Helsingin patsaat ja veistokset
Vallila
Esoteric Warfare

Esoteric Warfare on black metal -yhtye Mayhemin viides studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2014. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla mukana soittaa kitaristi Teloch.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Necrobutcher – bassokitara
 Hellhammer – rummut
 Attila Csihar – laulu
 Teloch – kitara

+

 Zbigniew Bielak – grafiikka
 Maor Appelbaum – masteroija

Arvostelut 
 Metacritic: 69/100
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 8/10
 Nyt.fi: 
 Pitchfork Media: 7.6/10
 Sputnikmusic:

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 2014 albumit
Mayhemin albumit
Red Devils Chojnice

Red Devils Chojnice  on puolalainen futsaljoukkue, joka pelaa Puolan korkeimmalla sarjatasolla Futsal Ekstraklasa. Joukkue perustettiin 1995.

Saavutukset 
 Futsal Ekstraklasa - pahe (1): 2012/13

Lähteet 

Puolalaiset futsalseurat
Sinitaivas (yhtye)

Sinitaivas on suomalainen iskelmämusiikkia soittava tanssiorkesteri, joka perustettiin vuonna 2007.

Kokoonpano
 Juha-Matti Ahola, rummut, laulu
 Jukka Lehtimäki, koskettimet
 Jarno Pasma, bassokitara
 Elias Marjomäki, kitarat, laulu
 Tommi Jalo, trumpetti
 Kasper Haikonen, puhaltimet
lähde

Diskografia
 Jos antaudun (2007)
 Suomen Sinitaivas (2009)
 Totta ja kaunista (2011)
 Laitan likoon kaiken (2014)

Lähteet

Aiheesta muualla

Kotisivu

Suomalaiset iskelmäyhtyeet
Suomalaiset tanssiorkesterit
Dunkerquen taistelu

Dunkerquen taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan ja liittoutuneiden joukkojen välinen  Dunkerquen kaupungin hallinnasta käyty taistelu, joka alkoi 26. toukokuuta ja päättyi 4. kesäkuuta 1940 saksalaisten vallattua kaupungin vangiten 40 000 kaupungin puolustajaa. Taistelun aikana kaupungista evakuoitiin arviolta 338 226 sotilasta Britteinsaarille.

Taustaa
Saksan hyökkäys Ranskaan alkoi 10. toukokuuta 1940. 20. toukokuuta he olivat edenneet Englannin kanaalille katkaisten brittiläiseltä siirtoarmeijalta yhdeyden Ranskan 1. armeijaan, joka piiritettiin Lilleen. Saksalaiset pysäyttivät joukkojensa etenemisen 24. toukokuuta, mikä antoi liittoutuneille aikaa järjestää ja evakuoida joukkonsa Dunkerqueen. Arviolta 400 000 liittoutuneiden sotilasta oli piiritettynä Dunkerqueen. Saksalaiset aloittivat hyökkäyksen Dunkerqueen 26. toukokuuta kaikilta rintamilta. Britit aloittivat samanaikaisesti evakuoinnin, jossa he 11 päivän ajan evakuoivat joukkonsa Englantiin. Yli 861 alusta osallistuivat evakuointiin. Näistä 243 upotettiin operaation aikana, mukaan lukien yhdeksän hävittäjää. Britit menettivät 177 lentokonetta puolustaessaan aluksia ja saksalaiset 240.

3. kesäkuuta saksalaiset olivat vain kolmen kilometrin päässä kaupungista. Seuraavana päivänä brittien evakuoitua viimeisetkin joukkonsa kaupungista saksalaiset etenivät kaupungin satamaan ja nostivat hakaristilipun kaupungin valtauksen merkiksi. Viimeiset kaupunkia puolustaneet 40 000 ranskalaissotilasta antautuivat saksalaisille. Saksalaiset saivat merkittävän sotasaaliin brittien hylättyä kaiken raskaan sotakalustonsa kuten ajoneuvot ja tykit. Saaliiksi saatiin 880 kenttätykkiä, 310 suuren kaliiperin tykkiä, 500 ilmatorjuntatykkiä, 850 panssarintorjuntatykkiä, 11 000 konekivääriä, noin 700 panssarivaunua, 20 000 moottoripyörää ja 45 000 moottoroitua ajoneuvoa. Dunkerquen valtauksen jälkeen saksalaiset aloittivat Fall Rotin eli operaatio Punaisen, jossa joukot etenivät Ranskan eteläosiin. Pariisi vallattiin 14. kesäkuuta. Tulitauko solmittiin 17. kesäkuuta ja Saumurissa käydyn puolustustaistelun jälkeen Ranska antautui Saksalle 22. kesäkuuta 1940.

Taistelu Ranskasta
Pasilan kivilinna

Pasilan kivilinna on Kati Sinenmaan käsin rakentama linnamainen rakennelma Helsingin Pohjois-Pasilan alueella. Kivirakennelmaa ympäröi noin 200 metriä pitkä risuista, hiekasta ja mullasta tehty puolesta metristä kahteen metriin korkea aitaus, jonka sisäpuolella kivilinna sijaitsee. Alueella on jopa usean tonnin painoisia kiviä aseteltuina rakenteisiin. Silmämääräisesti arvioituna kiviä on rakenteissa jopa satoja tonneja.

Sinenmaa alkoi rakentaa kivilinnaa vuonna 1995. Vuosina 1995–2008 hän myös asui linnaan rakentamassaan mökissä ympäri vuoden. Vuonna 2008 mökki paloi ja Sinenmaa joutui muuttamaan muualle. Liikennevirasto esti pääsyn linnaan vuonna 2016, minkä jälkeen linnaa on ympäröinyt teräsverkkoaita.

Jäätyään pois Helsingin yliopistosta 1995 Sinenmaa päätyi omien sanojensa mukaan sattumalta Pasilan metsikköön, minne hän ryhtyi yksikseen rakentamaan kivilinnaansa. Hänellä ei ollut apunaan muita työkaluja kuin lapio, kanki, sorkkarauta ja lankkuja sekä putkenpätkiä, joiden avulla hän pystyi kaivamaan esille ja siirtelemään tonnienkin painoisia kiviä.

Sinenmaasta ja hänen linnastaan on tehty vuonna 2005 dokumenttielokuva Kosminen näytelmä.

Uudessa asemakaavasuunnitelmassa kivilinnan paikalle on suunniteltu toimistokerrostaloja ja maa-alueen omistus siirtyy Senaatti-kiinteistöille.

Katso myös 
 Coral Castle

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pasilan kivilinna Facebookissa
 Pasilan kivilinna Retkipaikassa
 Marko Leppänen: Kodittomuuden muistomerkki , Kirkko ja kaupunki 15.10.2012.
 Ulla-Maija Vilmi: Kiven vierittäjä , Vantaan Lauri 11.5.2006.
 Jouni K. Kemppainen: Tunnet varmasti Suomenlinnan – onko myös Pasilan kivilinna tuttu?, HS Kuukausiliite 4.6.2016.
 Pohjois-Pasilan Kivilinna - Stone Castle, Geocaching-sivusto.

Helsingin nähtävyydet
Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Pasila
Erkki Salonen

Erkki Aarre Kalevi Salonen (16. huhtikuuta 1920 Helsinki – 15. marraskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen professori ja monipuolinen kulttuurivaikuttaja 1900-luvun loppupuolella. 

Salonen väitteli Helsingin yliopistossa valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1970 kulttuurisosiologian alalta ja toimi sittemmin 1970–1980-luvulla alan dosenttina Jyväskylän yliopistossa. Hän toimi Ylioppilaslehden päätoimittajana vuosina 1947–1949. Sen jälkeen hän oli perustamassa Mitä missä milloin -vuosikirjaa sen ensimmäisenä päätoimittajana 1949–1956 ja tämän jälkeen Suomen kulttuurirahaston yliasiamiehenä 1957–1980. Hän sai kunniaprofessorin arvon vuonna 1980.

Päätoimiensa ohella Salonen oli mukana monissa kulttuurihankkeissa, esimerkiksi Suomalaisuuden liiton puheenjohtajana, teatteri- ja museojärjestöissä sekä nuorisoseuraliikkeessä. Hän pyrki Suomen kulttuurihallinnon tehostamiseen. Toinen suuri tavoite oli maakuntien kulttuurielämän voimistaminen ja sen Helsinki-keskeisyyden vähentäminen. Salonen oli taitava puhuja, puheenjohtaja ja erimielisyyksien sovittelija. Hänen elämänkäsitykseensä vaikutti suuresti rintamakokemus pohjoissavolaisen komppanian päällikkönä talvisodassa, jossa hän oppi arvostamaan tavallisten maalaismiesten vastuuntuntoisuutta.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Sami Reivinen

Sami Reivinen on tamperelainen valokuvaaja. Reivinen perusti Valokuvaamo KLIKin vuonna 2007. 

Vuonna 2012 Reivinen palkittiin Loupe Awards -valokuvakilpailussa hopeisella kunniamerkillä 17. parhaalla muotokuvalla maailmassa. Loupe Awards on maailman suurin ja arvostetuin ammattivalokuvaajien kilpailu, johon osallistuu useita tuhansia valokuvaajia maailmassa. 

Vuonna 2014 Reivinen valittiin Vuoden Muotokuvaajaksi ja sai lisäksi sarjavoittoja Vuoden lapsikuva -sarjassa ja Vuoden valmistujaiskuva -sarjassa. Kilpailun järjestää Suomen Ammattivalokuvaajat Ry. Vuoden muotokuvaaja tittelistä on kilpailtu jo yli 30 vuoden ajan. Viisihenkinen tuomaristo valitsee parhaan kuvaajan viiden kuvan sarjan perusteella. Vuoden 2014 voittaja julistettiin Helsingin Messukeskuksessa Kuva & Kameramessuilla maaliskuussa 2014. Samin yhtiökumppani ja Valokuvaamo KLIK:n toinen valokuvaaja Peero Lakanen voitti toisen sijan samassa kilpailussa ja lisäksi hän sai sarjavoittoja.

Vuonna 2018 Reiviselle myönnettiin FEP:n eli Euroopan ammattivalokuvaajien järjestön QEP arvonimi Fine Art kategoriassa. 12 kuvan sarja koostuu mustavalkoisista liikkuvien lasten kuvista. Kuvissa katse kiinnittyy ensin yksinkertaiseen muotoon ja liikkeeseen ja vasta lähempää tarkasteltuna itse henkilöön.

Sami Reivinen on aktiivisesti mukana Suomen Ammattivalokuvaajat ry:n toiminnassa. Reivinen on ollut SAV:n hallituksen jäsen vuodesta 2012 eteenpäin joka vuosi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sami Reivinen, Valokuvaamo Klik
Sami Reivinen

Suomalaiset valokuvaajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ikk Oankar

Ikk Oankar (pandžabiksi ਇੱਕ ਓਅੰਕਾਰ ikk oaṅkār; äännetään ) on sikhiläisyydessä käytetty termi, joka viittaa ”jumalan absoluuttiseen monoteistiseen ykseyteen”. Se on yksi sikhiläisyyden keskeisistä termeistä ja sitä kuvaava gurmukhi-symboli ੴ on muodostunut sikhiläisen identiteetin tärkeäksi osaksi. Sikhiläisyyden merkkiteos Adi Granth alkaa sanoilla ”Ikk Oankar”.

Ikk tarkoittaa pandžabiksi ”yksi”. Oaṅkār on vastine sanskritin om-tavulle, jolla viitataan koko maailmankaikkeuteen. Termi voidaan latinalaisilla kirjaimilla kirjoittaa myös muodossa Ik Oankar tai Ek Omkar.

Lähteet 

Sikhiläisyys
Uskonnolliset symbolit
Luis Fernando Suárez

Luis Fernando Suárez (s. 23. joulukuuta 1959 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen uransa jo päättänyt jalkapallopuolustaja ja nykyinen valmentaja. Hän on ollut vuodesta 2011 Hondurasin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.

Ura 
Pelaajana Suárez pelasi viisitoistavuotisen uransa aikana vain kahdessa seurassa: kotimaansa Atlético Nacionalissa ja Deportivo Pereirassa. Hän voitti Nacionalin riveissä vuonna 1989 Copa Libertadoresin. Hänen uransa kesti vuodesta 1980 vuoteen 1995.

Valmentajauransa Suárez aloitti entisen seuransa Atlético Nacionalin riveissä vuonna 1999. Hän johtikin seuran heti Kolumbian mestaruuteen. Seuraavina vuosina hän valmensi seuroja kotimaassaan ja Ecuadorissa, kunnes siirtyi vuonna 2004 Ecuadorin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän johtikin maan vuoden 2006 MM-kisoihin, joissa se pääsi sensaatiomaisesti 16 parhaan joukkoon kaadettuaan sekä Puolan että Costa Rican. Neljännesvälierissä Englanti kuitenkin voitti Ecuadorin 1–0 David Beckhamin vapaapotkumaalilla.

Vuonna 2007 Ecuadorin maajoukkueen johdosta lähtenyt Suárez ehti valmentaa seuroja kotimaassaan ja Perussa ennen kuin vuoden 2010 MM-kisoihin selviytynyt Honduras valitsi hänet valmentajakseen vuonna 2011. Suárez johdatti La Bicolorin MM-kisoihin 2014.

Lähteet 
 http://www.transfermarkt.co.uk/luis-fernando-suarez/profil/trainer/2782

Kolumbialaiset jalkapalloilijat
Kolumbialaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Pukinpunatäplä

Pukinpunatäplä eli pukinjuuripunatäplä (Zygaena minos) on punatäpliin kuuluva punamusta, pienehkö perhoslaji. Se on tavattu Suomesta kahdesti.

Koko ja ulkonäkö 
Pukinpunatäplän siivet ovat mustat, hieman läpikuultavat, ja niissä on kolme siivensuuntaisesti venynyttä täplää, jotka ovat selvästi erillään toisistaan. Keskimmäinen täplä taipuu kohti siiven ulkoreunan takanurkkaa. Naaraan etusiivet ovat läpikuultavammat kuin koiraalla, ja niissä on sinivihreää metallinhohtoa. Takasiivet ovat punaiset, ulkoreunastaan kapeasti tummanharmaat. Pää, keskiruumis, takaruumis ja raajat ovat mustat, mutta säärten alapinnat ovat kellertävät. Imukärsä on hyvin kehittynyt, tuntosarvet ovat nuijamaiset, naaraalla ohuemmat. Huulirihmat ovat ohuet ja karvaiset. Siipiväli 33–37 mm.

Lajista tunnetaan värimuoto f. lutescens, jolla punaisen tilalla on keltaista, sekä f. rubrotecta, jolla etusiipi on punertava.

Pukinpunatäplän voi erottaa Zygaena purpuralis -lajista vain genitaalituntomerkkien tai toukan ravintokasvin perusteella.

Levinneisyys ja lentoaika 
Pukinpunatäplän levinneisyys ulottuu Ranskan ja Italian keskiosista Etelä-Ruotsiin ja Viron Saarenmaalle. Idässä elinalue kattaa Itä-Euroopan ja Balkanin, ja jatkuu Pohjois-Iraniin. Laji on ainakin Pohjois-Euroopassa varsin paikoittainen ja esiintymispaikat ovat etäällä toisistaan. Suomessa laji on harhailija, joka on tavattu vain kaksi kertaa, viimeksi Turusta elokuussa 1981. Ruotsissa ja Tanskassa lentoaika ulottuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoleenväliin.

Elinympäristö ja elintavat 
Punatäplä elää pääasiassa avoimilla, kuivilla ja aurinkoisilla paikoilla, joiden maaperä on hiekkainen ja mielellään kalkkipitoinen. Elinympäristössä on myös oltava mesipitoisia kukkia. Perhoset ovat aktiivisia päivisin, jolloin ne lepäilevät kasvillisuudessa tai käyvät kukilla. Perhoset kerääntyvät usein yöpymään ryhminä.

Naaras munii 20–50 munaa ravintokasvin lehtien alapinnoille. Toukat kuoriutuvat runsaan viikon kuluttua ja talvehtivat keskenkasvuisina. On arveltu, että levinneisyytensä pohjoisrajoilla Ruotsissa toukka saattaa talvehtia useamman kerran ennen kuin aktivoituu uudelleen. Talvilevon jälkeen toukka elää lehtiruusukkeessa, kunnes täysikasvuinen toukka koteloituu kasvin varrelle. Kotelovaihe kestää noin kolme viikkoa.

Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 laji katsottiin arviointiin soveltumattomaksi (NA), kun vuoden 2000 arvioinnissa se oli alueellisesti hävinnyt. Muutos luokituksessa aiheutuu muuttuneesta tulkinnasta.. Ruotsissa se on silmälläpidettävä. Lajia uhkaa sopivien elinympäristöjen umpeenkasvu.

Ravintokasvi 
Toukan pääasiallinen ravintokasvi on pukinjuuri (Pimpinella saxifraga), jossain määrin myös piikkiputket (Eryngium) sekä sirppiputket (Falcaria).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 "Zygaenoidea" in Nordic Countries and Baltic States 

Punatäplämäiset
The Tomorrow People

The Tomorrow People on yhdysvaltalainen The CW Television Networkin tieteissarja, joka perustuu samannimiseen 1970-luvulla esitettyyn brittiläiseen lastensarjaan. Televisiosarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 9. lokakuuta 2013. Sarjan heikoista katsojaluvusta johtuen kanava ei tilannut siitä enää toista tuotantokautta. Sarjaa alettiin esittää Suomessa 10. kesäkuuta 2014 Subilla tiistain myöhäisillassa kaksi jaksoa kerrallaan.

The Tomorrow People kertoo nuorista, joille on evoluution seurauksena tullut erikoisvoimia, kuten kyky kommunikoida telepaattisesti. Nuoret ovat kuitenkin ajojahdin kohteena, koska heidän koetaan olevan uhka tavallisille ihmisille.

Juoni 
Evoluution seurauksena on kehittynyt uusi tavallisia ihmisiä edistyneempi ihmislaji, homo superior. Lajiin kuuluvilla ihmisillä, joita kutsutaan ”huomisen ihmisiksi”, on käytössään kolme T-voimaa – teleportaatio, telepatia ja telekinesia. Sarjan keskiössä on juuri joukkoon liittynyt Stephen Jameson, joka yrittää löytää samaan lajiin kuuluvan isänsä, joka katosi vuosia sitten. Hallituksen alaisuudessa toimiva ULTRA haluaa neutralisoida tai tappaa uuteen lajiin kuuluvat ihmiset, koska pelkää niiden olevan uhka tavalliseen homo sapiens -lajiin kuuluville ihmisille. ULTRAan kuuluu homo superior -lajin edustajia, jotka on taivuteltu tai painostettu omiaan vastaan.

Näyttelijät

Päähenkilöitä

Sivuhenkilöitä

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2010-luvun televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Voglia

Voglia Yhtiöt Oy on suomalainen vuonna 1983 perustettu naistenvaateyritys, jonka johto sijaitsee Hämeenlinnan Lammilla ja ompelimo vuodesta 2010 alkaen Virossa. Suomessa Voglialla on vuonna 2020 kahdeksan omaa myymälää ja yritysryhmän liikevaihto vuonna 2018 oli noin 6 miljoonaa euroa.

Voglia Oy:n perustivat Pertti Virtanen, Virke Oy ja Seppo Hyyppä vuonna 1983 aluksi Hämeenlinnaan, mutta yritys muutti 1986 Lammille entisen Lehtineule Oy:n tiloihin. Voglia on perheyritys kolmannessa polvessa. Vuonna 1995 toimitusjohtajaksi tuli Pertti Virtasen poika Markku, ja 1.9.2019 yrityksen toimitusjohtajaksi siirtyi Markun tytär Katriina Virtanen. Yrityksen suunnittelijoina toimivat vuodesta 2019 Paula Polkumaa ja Salla-Maaria Syvänen. Aiempina suunnittelijoina ovat toimineet Eija Koski ja Minna Jermilä.

Voglia sai Kultainen vaatepuu -palkinnon 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla
Voglian verkkosivusto

Suomalaiset vaatetusalan yritykset
Suomalaiset perheyritykset
Lammi
Vaatemerkit
Vaateliikkeet
Uusi tie (lehti)

Uusi Tie on viidesläisen herätysliikkeen piirissä syntynyt aikakauslehti, jota julkaisee Kustannus Oy Uusi Tie. Sen päätoimittaja on Leif Nummela.

Lähteet
Uusi Tie

Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Viidesläisyys
Almost Human

Almost Human on tulevaisuuteen sijoittava scifi-poliisisarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa Foxilla 17. marraskuuta 2013. Sarja jäi 13 jakson mittaiseksi, sillä kanava ei tilannut siitä enää toista tuotantokautta. 

Suomessa sarjaa alettiin esittää Subilla maanantain myöhäisillassa 9. kesäkuuta 2014.

Juoni 
Eletään vuotta 2048. Tiede ja teknologia ovat kehittyneet hallitsemattomasti, ja rikosten määrä on noussut 400 prosenttia. Jokaisen poliisin työpariksi on määrätty kehittynyt taisteluandroidi.

Sarjan pääosassa on rikosetsivä John Kennex (Karl Urban), joka joutuu tiiminsä kanssa vihollisten eli insyndikaattien väijytykseen. Muut tiimin jäsenet kuolevat räjähdyksessä, mutta hän jää henkiin ja vaipuu koomaan 17 kuukaudeksi. Herättyään hän syyttää jalkansa menettämisestä ja työkaverinsa kuolemasta MX-androidia, joka ei suostunut auttamaan heitä, vaan loogisesti ajatteleva robotti jäi taistelemaan todennäköisemmin selviävien puolesta. Kooman seurauksena hän menetti myös osan muistiaan eikä hänellä ole tietoa tyttöystävänsä olinpaikasta.

Palattuaan töihin vastahakoinen Kennex saa työparikseen uuden DRN-mallisen androidin, josta on tehty mahdollisimman inhimillinen ja jolla on tunteet. Dorian (Michael Ealy) ei halua itsestään käytettävän esimerkiksi sanaa ”synteetti”. Sarjassa seurataan heidän ystävyytensä kehittymistä.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MTV3:n kotisivut sarjalle

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Pauli Murtomäki

Pauli Bertel Murtomäki (13. kesäkuuta 1926 Helsinki – 30. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen galleristi, lastenkirjailija ja runoilija.

Murtomäki työskenteli Strindbergin taidesalongin näyttelypäällikkönä 1961–1976.

Teoksia 
 Kalle. WSOY 1966
 Säröt. WSOY 1967
 Nokkari-Nakkari. Kuv. Pekka Murtomäki. Valistus, Helsinki 1970
 Runoja 1975. Kirj. Olli Hakkarainen, Pauli Murtomäki, Tuomas Mäntynen. Julk. Grupo -74. Helsinki 1975.
 Älä tunne minua. Julk. Grupo -74. Helsinki 1976.
 Rottapoliisit ja merenneito. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1982.
 Rottapoliisit ja herra Remprantti. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1983.
 Silmälasit kiitoradalla: Jännitysromaani. Kustannus-Mäkelä, Karkkila 1985.
 Rottapoliisit ja papukaija Kalle. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1986.
 Kuutamokomppania. Littera, Espoo 1988.
 Neliapila ja aave. Kuvittanut Erkki Mattsson. Gummerus 1990.
 Neliapila ja poliisikoira Kasperi. Kuvittanut Erkki Mattsson. Gummerus Carlsen, Helsinki 1990.
 Rottapoliisit merellä. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1990.
 Olen matkalla kotona: Runoja vuosilta 1965–1992. Piirrokset: Pekka Murtomäki. Petrarca, Helsinki 1992.
 Rottapoliisit ja pullopostia. Kuv. Erkki Mattsson. WSOY 1993.
 Soppajonosta Linnunlauluun. Joukkoviestintä, Helsinki 1997.
 Meri on matka: Runoja. Kirjoittaneet Olli Hakkarainen, Pauli Murtomäki, Tuomas Mäntynen. Grupo-74, Helsinki 1999.
 Ajan matkassa: Pakinoita 1967–2001. Kansi ja piirrokset Pekka Murtomäki. Joukkoviestintä, Helsinki 2001.
 Kulkijan laulut: Runoja 1944–2001. Petrarca, Helsinki 2002.
 Lähdössä linnut: Runoja 1976–2006. Piirrokset Pekka Murtomäki. Edico, Helsinki 2006.

Lähteet

Internet
 
 Pauli Murtomäki. Kirjasampo.fi.

Viitteet

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Sporadit (alueyksikkö)

Sporadien alueyksikkö () on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Thessalian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Skiáthos. Alueyksikön pinta-ala on 275,7 neliökilometriä ja asukasluku 13 798 (vuonna 2011).

Alueyksikkö käsittää läntisen osan Sporadien saariryhmästä, ja siihen kuuluvat muun muassa Skiáthoksen, Skópeloksen ja Alónnisoksen saaret. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Magnesian prefektuuri (Νομός Μαγνησίας, Nomós Magnisías) lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Magnesian alueyksikköön ja Sporadien alueyksikköön.

Kunnat 

Alueyksikkö jakaantuu kolmeen kuntaan seuraavasti:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Περιφερειακές Ενότητες Μαγνησίας και Σποράδων. Magnesian ja Sporadien alueyksiköiden kotisivu.
Enner Valencia

Enner Remberto Valencia Lastra (s. 4. marraskuuta 1989 San Lorenzo, Esmeraldas) on ecuadorilainen jalkapalloilija, joka on edustanut muun muassa Englannin Valioliigan Evertonia ja West Hamia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Valencia kuuluu myös Ecuadorin jalkapallomaajoukkueeseen. 

Ecuadorilaisen Emelecin kasvatti pelasi kasvattajaseurassaan vuodesta 2008 vuoteen 2013 asti, ennen kuin tammikuussa 2014 siirtyi Meksikon liigaan CF Pachucan riveihin. Hän pelasi seurassa 23 ottelua viimeistellen 18 maalia. Vain puoli vuotta Meksikossa pelattuaan Valencia siirtyi kesällä 2014 Valioliigan West Ham Unitediin. Debyytti Valioliigassa tapahtui Tottenham Hotspuria vastaan elokuussa ja ensimmäinen maali, laukaus 25 metristä Hull Cityä vastaan syyskuussa. Hän teki kahden ensimmäisen valioliigakautensa aikana yhteensä kahdeksan maalia. Elokuussa 2017 hän siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella saman sarjan Evertoniin.

Maajoukkuedebyyttinsä Hondurasia vastaan alkuvuodesta 2012 tehnyt Valencia valittiin vuoden 2014 MM-kisoihin Brasiliaan. Hän puski joukkueensa 1-0-johtoon Sveitsiä vastaan alkulohkon ensimmäisellä kierroksella. Ecuador kuitenkin hävisi ottelun 1-2. Kaiken kaikkiaan Valencia teki kisoissa kolme maalia ja oli maalipörssin jaetulla neljännellä sijalla. Hän on kesään 2018 mennessä pelannut Ecuadorin maajoukkueessa yhteensä 41 ottelua ja viimeistellyt 20 maalia.

Lähteet 
 http://www.transfermarkt.co.uk/enner-valencia/profil/spieler/139503
 http://www.national-football-teams.com/player/46779/Enner_Valencia.html

Viitteet 

Ecuadorilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
St. Helensin purkaus 1980

St. Helensin purkaus 1980 oli Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa 18. toukokuuta 1980 tapahtunut tulivuorenpurkaus. Vulkaanisella räjähdysasteikolla purkaus oli luokkaa 5.

Kyseessä oli ensimmäinen suuri purkaus Yhdysvaltain mannerosissa sitten Lassen Peakin vuosien 1914–1917 purkauksen.

Ennen purkausta 

Vuorella ei mitattu maanjäristyksiä ennen vuotta 1972, jolloin sinne asennettiin seismometrit. Vuosina 1975–1980 vuoren läheisyydessä mitattiin yhteensä 44 järistystä.

Ensimmäinen merkki tulivuoren heräämisestä oli 4,2 magnitudin maanjäristys 20. maaliskuuta, jota edelsi muutama pienempi järistys. Vuoresta purkautui samoihin aikoihin satoja freaattisia purkauksia, jotka syntyvät pohjaveden höyrystymisestä.

Purkauksesta annettiin ennakkovaraoitus ja pääsyä vaara-alueelle rajoitettiin.

Voimakkuus 

Purkausten mittaamiseen ja vertailuun käytettävä vulkaaninen räjähdysasteikko (VEI) ottaa huomioon purkaustuotteiden määrän ja leviämisen ilmakehässä. Asteikko ulottuu nollasta kahdeksaan. St. Helensin purkaus määritettiin luokkaan VEI 5. Luokitukseen nähden purkaus oli voimakas sen magman määrän jäädessä vähäiseksi. Tämän tason purkauksia tapahtuu keskimäärin kerran kahdessa vuosikymmenessä.

Purkauksessa vapautuneen lämpöenergian määräksi arvioidaan 24 megatonnia, josta 7 megatonnia räjähdyksen seurauksena.

Seuraukset 

Purkauksen seurauksena kuoli 57 ihmistä, mikä on vähän verrattuna muihin vastaavan laajuisiin purkauksiin. Kuolleiden määrä olisi saattanut olla huomattavasti suurempi, jollei etukäteen olisi annettu uhkavaroitusta ja rajoitettu pääsyä vaara-alueelle. Interstate 90 -tie Seattlen ja Spokanen välillä oli suljettu viikon ajan, ja Washingtonin itäosissa suljettiin useita lentokenttiä tuhkan ja huonon näkyvyyden vuoksi. Ilmakehään vapautui noin 1,07 km³ tuhkaa.

Presidentti Jimmy Carter totesi alueen näyttävän Kuutakin autiommalta. Kongressi perusti vuoren alueelle Mount St. Helens National Volcanic Monument -suojelualueen, jonka pinta-ala on 445 km².

Tulivuoren lähialueen työttömyysaste nousi kymmenkertaiseksi purkausta seuranneina viikkoina ja palautui lähelle normaalia tasoa puunkorjaus- ja tuhkanpoistotöiden alettua. Erityisesti turismi kärsi yleisötapahtumien ja kokousten peruuttamisesta. United States Forest Service ja Washingtonin osavaltio avasivat vierailukeskuksia näköalapaikalle.

Mutavyöryt 
Purkauksen sulattamien jäätiköiden ja lumien vapauttamat vesimassat sekoittuivat tuhkaan, joka virtasi märän sementin kaltaisena jokilaaksoihin. Veden mukana kulkeutui myös tuhansittain puita.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Luonnonmullistukset Yhdysvalloissa
Tulivuorenpurkaukset
Vuoden 1980 onnettomuudet
Onnettomuudet Washingtonissa
Brändärit

Brändärit on syksyllä 2014 MTV3-kanavalla esitetty komediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Matleena Kuusniemi, Samuli Niittymäki, Santtu Karvonen ja Ville Myllyrinne. 10-osaisen sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen mainostoimisto Mainostoimistoon!.

Konsepti 
Brändärit on MTV:n, TBWA\Helsinki-mainostoimiston sekä tuotantoyhtiö FremantleMedia Finlandin yhteistyöprojekti. Sarjan konseptiin kuuluu tuotemerkkien promootio ja tuotesijoittelu. Ohjelmaformaattia myydään ulkomailla nimellä Buy This!.

Vaikka sarjan tapahtumat on fiktiivisiä, sarjan mainostoimissa suunniteltavien projektien kohteet ovat kuitenkin todellisia yrityksiä ja brändejä. Sarjassa nähtiin Gigantin, Pauligin, Atrian, Fazerin, Viking Linen, Lambin, Lidl:n, Soneran, Nissanin ja Instrumentariumin brändit.

Jaksoissa nähdyissä kuvitteellisessa mainostoimistossa brändien ympärille rakennetaan monimediakampanja, joka jakson loputtua alkaa todellisesti. Mainostajien niin sanottuun "peruspakettiin" kuuluivat mainoskampanja televisiossa, radiossa ja verkossa. Tarjolla oli myös lisäosia, muun muassa Hollywood-näyttelijän hyödyntäminen. Nissanin kampanjassa, jaksossa Ässä, nähtiin David Hasselhoff.

Rooleissa

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset komediasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Powązkin sotilashautausmaa

Powązkin sotilashautausmaa (Cmentarz Wojskowy na Powązkach) sijaitsee Puolan pääkaupungissa Varsovassa. Hautausmaa on perustettu vuonna 1912. Hautausmaalle on haudattu muun muassa Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa sekä toisessa maailmansodassa tapahtuneessa Varsovan kansannousussa kuolleita. Hautausmaalle on haudattu myös valtiollisen hautauksen saaneita.

Hautausmaalle haudattuja 
Władysław Szpilman
Wojciech Jaruzelski

Lähteet 

Varsovan rakennukset ja rakennelmat
Hautausmaat
HK Sotši

HK Sotši () on vuonna 2014 perustettu venäläinen jääkiekkoseura, joka on pelannut KHL-sarjassa kaudesta 2014–2015 lähtien.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Sergei Svetlov 
 Apuvalmentaja: Igor Gorbenko 
 Apuvalmentaja: Dmitri Kokorev 
 Maalivahtivalmentaja: Oleg Romaško 
 Maalivahtivalmentaja: Aleksandr Zalevski 
 Videovalmentaja: Jegor Kuzmin 
 Videovalmentaja: Pavel Smirnov 
 Fysiikkavalmentaja: Nikolai Pronin 
 Kehitysvalmentaja: Andrei Zjuzin 
 Huoltopäällikkö: Sergei Petšuritsa 
 Puheenjohtaja: Oleg Šalbanov 
 Toimitusjohtaja: Sergei Voropajev 
 Apulaistoimitusjohtaja: Aleksei Badjukov 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 
 https://en.khl.ru/clubs/hc_sochi/
 https://www.eliteprospects.com/team/17166/hk-sochi

Viitteet 

Venäläiset KHL-seurat
Sotši
Tuomas Kurttila

Tuomas Paavo Kurttila (s. 3. syyskuuta 1978 Oulu) on suomalainen hallintotieteiden ja teologian maisteri, joka toimi toukokuusta 2014 huhtikuuhun 2019 Suomen lapsiasiavaltuutettuna. Hän oli aiemmin työskennellyt Suomen Vanhempainliiton toiminnanjohtajana sekä opetus- ja kulttuuriministeriössä. Kurttila haki jatkoa lapsiasiavaltuutetun tehtävään, mutta häntä ei siihen esitetty.

Kurttila oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2019 Keski-Suomen vaalipiirissä. Hän sai 2912 ääntä ja jäi varalle.

Kurttilan taksinkäyttö herätti syksyllä 2018 huomiota, sillä hän oli käyttänyt kolmessa kuukaudessa taksia 5 000 euron edestä. Oikeusministeriö totesi, että kaikki liittyivät työtehtäviin, mutta tehtävien tarpeellisuuteen ei otettu kantaa.

Lähteet 

Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt