joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pikmin 4

Pikmin 4 on Nintendon kehittämä ja julkaisema Pikmin-sarjan tuleva peli, joka julkaistaan vuonna 2023.

Pelaaminen 
Pikmin 4:ssä ohjataan pientä kapteenia, joka komentaa pikmineiksi sanottuja pieniä olentoja.

Kehitys 
7. syyskuuta 2015 Pikminin luoja Shigeru Miyamoto vahvisti Eurogamerille, että Pikmin 4 oli kehitteillä ja "hyvin lähellä valmistumista".  7. heinäkuuta 2016 Miyamoto sanoi Game Rantin E3 -haastattelussa, että Pikmin 4 oli edelleen kehitysvaiheessa, vaikka se olikin alempana kehitysprioriteettien listalla.  Myöhemmin Miyamoto vakuutti Eurogamerille, että pelin kehitys oli edelleen "etenemässä" 19. kesäkuuta 2017.

Markkinointi ja julkaisu 
Shigeru Miyamoto julkisti Pikmin 4:n Nintendo Directissä 13. syyskuuta 2022. Pelistä näytettiin muutamia kuvia ilman yksityiskohtia pelaamisesta tai tarinasta. Paljastuksen ohella Nintendo ilmoitti, että Miyamoton julkistuksen aikana käyttämä Pikmin-teemainen T-paita tulee saataville Nintendo New Yorkissa sijaitsevassa myymälästä ja Nintendon verkkosivustolta.

Lähteet 

Nintendo Switch -pelit
Vuoden 2023 videopelit
Zakho

Zakho () on kaupunki Pohjois-Irakissa lähellä Turkin rajaa. Sen asukkaat ovat pääosin kurdeja.

Maantiede

Zakho sijaitsee Phjois-Irakissa Tigrisjoen sivujoki Khaburjoen varrella lähellä Irakin Turkin ja Syyrian vastaista rajaa. Turkin rajalle Zakhosta on matkaa vain noin 8 kilometriä ja Syyriaan noin 20 kilometriä.

Historia
Zakho saattaa olla sama kaupunki, kuin syyriankielissä 1000-luvun lähteissä mainittu bet zakhu. Viereinen Khaburjoki oli ennen nykyaikaista moottoriliikennettä tärkeä kauppareitti kohti Tigriksen tasankoja, mikä teki Zakhosta huomattavan kauppapaikana. Kaupungissa oli juutalaisia kauppiasperheitä, jotka kuljettivat kauppatavaraa Zakhosta jokea alas lampaannahoista valmistetuilla veneillä. Kaupungin juutalainen väestönosa muutti Israeliin 1950-lun aikana. Juutalaisten lisäksi kaupungissa asui kristittyjä ja muslimeja. Eri väestönosat asuivat tyypillisesti omissa kortteleissaan oman kirkkonsa, synagogansa tai moskeijansa ympärillä.

Persianlahden sodan jälkeen Zakho tuli tunnetuksi kurdipakolaisten tilantesta tuhansien kurdien yrittäessä paeta sen kautta Turkkiin pakoon Saddam Husseinin asevoimien iskuja. Pakolaisten myötä kaupungin asukasluku myös kasvoi huomattavasti.

Heinäkuussa  Turkin armeijan mukaan PKK:ta vastaan suunnattu ja kuollonuhreja aiheuttanut tykistöisku johti laajoihin mielenosoituksiin Irakissa.

Väestö
Vuonna 1992 kaupungin asukasluku oli ehkä noin 350 000 ja vuonna 1950 noin 30 000. Zakhon asukkaiden valtaosa on islaminuskoisia ja kurmandžinkielisiä kurdeja. Kaupungissa on myös kristityistä kaldealaisista, nestoriolaisista ja armenialaisista koostuva vähemmistö. Historiallinen juutalainen vähemmistö on hävinnyt.

Lähteet

Irakin kaupungit
Neon Noir

Neon Noir on Ville Valon ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistaan 13. tammikuuta 2023. Albumin on miksannut Tim Palmer. Albumin julkaisee Heartagram Records ja sen jakelusta vastaa Spinefarm/Universal.

Kappaleet 
 Echolocate Your Love
 Run Away From the Sun
 Neon Noir
 Loveletting
 The Foreverlost
 Baby Lacrimarium
 Salute the Sanguine
 In Trenodia
 Heartful of Ghosts
 Saturnine Saturnalia
 Zener Solitaire
 Vertigo Eyes

Lähteet

Suomalaiset rockalbumit
Vuoden 2023 esikoisalbumit
Mystetstvo

Mystetstvo (, ”Taide”) oli ukrainalainen taide- ja kirjallisuuslehti, joka ilmestyi 1919–1920.

Mystetstvo ilmestyi Kiovassa, ja siitä ehti tulla kuusi numeroa touko-heinäkuussa 1919, yksi myöhemmin samana vuonna ja viimeinen numero huhtikuussa 1920. Lehden päätoimittajat olivat Hnat Myh’ailytšenko ja Myh’ailo Semenko. Se oli Ukrainan kirjallisuuskomitean Ukrainan osaston äänenkannattaja ja numerosta kolme alkaen Koulutuksen kansankomissariaatin taideosaston äänenkannattaja. Lehdessä käytiin keskustelua, mihin suuntaan neuvosto-Ukrainan kulttuurin olisi lähdettävä.

Mystetstvo perustettiin, kun kaksi Borotba-nimisen kirjailijaryhmän jäsentä ja saman nimisen lehden toimittajaa Andri Zalyvtšyi ja Vasyl Tšumak olivat kuolleet ja Borotba lakannut ilmestymästä.

Kirjoittajia

 Hnat Myh’ailytšenko, päätoimittaja 
 Myh’ailo Semenko, päätoimittaja
 Vasyl Blakytnyi
 Mykola Buratšek
 Vasyl Tšumak
 Volodymyr Korjak
 Hordi Kotsjuba
 Ivan Kulyk
 Les Kurbas
 Oleksander Muraško

 Heorhi Narbut
 Anatol Petrytskyi
 Klym Polištšuk
 Jakiv Savtšenko
 Oleksa Slisarenko
 Mykola Tereštšenko
 Pavlo Tytšyna
 Volodymyr M. Jarošenko
 Dmytro Zahul

Lähteet

Ukrainalaiset aikakauslehdet
Taidelehdet
Kirjallisuuslehdet
Riigikogun vaalit 2023

Riigikogun vaalit 2023 järjestetään 5. maaliskuuta 2023 ja niissä valitaan 101 jäsentä Riigikoguun vaalikaudeksi 2023–2027.

Lähteet 

Vuoden 2023 vaalit
Viron vaalit
Helena Immonen (kirjailija)

Helena Immonen (s. 1986) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut kaksi sota- ja jännitysromaania Operaatio Punainen kettu ja Operaatio Aavikkokettu sekä kolme lastenkirjaa. Immonen on myös turvallisuuspolitiikkaan perehtynyt journalismin ja viestinnän ammattilainen, sissiradisti ja reserviupseeri.

Tuotanto

Romaanit 
• Operaatio Punainen kettu (Docendo / Crime Time 2020, 978-952-291-858-1)

• Operaatio Aavikkokettu (Docendo / Crime Time 2022, 978-952-382-368-6)

Lastenkirjat 
• Näkymätön Milanna (Kumma 2021, 978-952-370-082-6)

• Näkymätön Milanna ja kielletty kirja (Kumma 2022, 978-952-370-227-1)

• Jakov Korina ja synkiön salaisuus (Kumma 2022, 978-952-370-280-6)

Lähteet

Suomalaiset kirjailijat
The Passage

The Passage on vuonna 2019 esitetty yhdysvaltalainen kauhusarja. Televisiosarjan on luonut Liz Heldens ja se perustuu Justin Croninin samannimiseen kolmiosaiseen kirjasarjaan. Sarjan pääosia esittävät Saniyya Sidney ja Mark-Paul Gosselaar. Televisiosarjan tuotanto keskeytettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen.

Sarja kertoo salaisessa tutkimuslaboratoriossa tekeillä olevasta hankkeesta, jonka tavoitteena on kehittää kaikki sairaudet parantava virus. Kun nuori tyttö nimeltä Amy Bellafonte valitaan koehenkilöksi, liittovaltion agentti Brad Wolgast kääntyy projektia vastaan. Samaan aikaan virukselle altistetut muut koehenkilöt, kuten entinen tutkija Tim Fanning ja kuolemaantuomittu vanki Shauna Babcock, yrittävät kaikin keinoin päästä vapauteen.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan sarjan ensimmäisen tuotantokauden 26 arvioinnista 62 prosenttia oli positiivisia. Pääosan esittäjistä pidettiin, mutta sen juonessa ja sävyssä oli kriitikoiden mielestä parantamisen varaa. Metacriticin mukaan sarja on saanut 18 arvostelussa keskimäärin 60 pistettä sadasta eli ”vaihtelevan tai keskiverron” vastaanoton.

Sarjan ensimmäisen jakson katsoi noin 5,2 miljoonaa henkilöä. Määrä putosi sarjan edetessä ja sen viimeinen jakso keräsi vain noin kolme miljoonaa katsojaa.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi 

|}

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu 
 
 

2010-luvun televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
Vampyyrisarjat
Mika Siltala

Mika Siltala (s. 1961, Kemi) on suomalainen elokuvien levittäjä ja maahantuoja.

Siltala ollut perustamassa Like Kustannusta ja kuuluu Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaalin perustajiin. Siltala on myös 1990 perustetun elokuvien maahantuonti- ja levitysyhtiö Cinema Mondon perustaja yhdessä Matti Paunion ja Pekka Lanervan kanssa sekä yhtiön toimitusjohtaja. Cinema Mondo on tuonut Suomen valkokankaille ja tallenteina yli 500 pääosin art house -elokuvaa. Mondo on erityisesti aasialaisen elokuvan levitysyhtiö.

Siltala on kääntänyt ja toimittanut useita elokuvakirjoja.

Siltala oli kuusi vuotta Jussi-palkintoja jakavan Filmiaura ry:n puheenjohtaja ja useita vuosia Suomen elokuvatoimistojen liiton hallituksessa.

Toimitukset
 Mika Siltala & Matti Paunio (toim.): Harlin on Harlin. Like, 1991. ISBN 951-8929-50-5
 Mika Siltala & Mika Seppälä (toim.): Elokuvan ennakkotarkastuksen tulevaisuus? - seminaarin 10 puheenvuoroa. Dark Fantasy, 1996.

Suomennokset
 Roger Corman & Jim Jerome: Corman on Corman. Suom. Mika Siltala & Matti Paunio. Like, 1992. ISBN 951-578-080-2
 David Cronenberg: Cronenberg on Cronenberg. Toim. Chris Rodley, suom. Mika Siltala. Like, 1992. ISBN 951-578-112-4
 Mika Siltala: Ghosts... of the Civil Dead. Like, 1993. ISBN: 951-578-129-9
 Rudolph Grey: Ed Wood on Ed Wood (Nightmare of Ecstasy). Suom. Arvi Tamminen, suomalaisen laitoksen toimittaneet Mika Seppälä & Mika Siltala. Like, 1995. ISBN 951-578-243-0
 Tim Burton & Mark Salisbury: Tim Burton on Tim Burton. Suom. Mika Tiirinen & Mika Siltala & Mika Seppälä. Like, 1995. ISBN 951-578-221-X
 Stephen Teo: Hongkong-elokuva - Aasian unelmatehtaan nousu ja (t)uho. Suomennos, toimitus ja kuvitus: Mika Siltala. Like, 1996. ISBN 951-578-244-9. 	
 Nagisa Ōshima: Oshima on Oshima. Englannista suomentanut, kuvittanut ja toimittanut Mika Siltala. Like, 1998. ISBN 951-578-208-2.

Lähteet 

Elokuva-alalla toimivat henkilöt
Elävät henkilöt
Mestari ja haastaja

Mestari ja haastaja on Aleksi Salmenperän ohjaama suomalainen elokuva, joka tulee ensi-iltaan vuonna 2024.

Elokuva sijoittuu 1920-luvun urheilun maailmaan, jolloin suomalaiset Ville Ritola ja Paavo Nurmi olivat maailman parhaita kestävyysjuoksijoita ja toistensa kovimmat kilpakumppanit. Ritola voitti kaksissa olympialaisissa viisi kultamitalia ja kolme hopeista, Nurmi voitti kolmissa olympialaisissa yhdeksän kultaa ja kolme hopeaa.

Nurmen roolissa on Olli Riipinen ja Ritolaa näyttelee Miro Lopperi. Käsikirjoituksen ovat laatineet ohjaaja Salmenperä ja Juha Karvanen.

Elokuvan tuottaa Yellow Film & TV:n Jarkko Hentula ja Marko Talli. Elokuvan levittää Scandinavian Film Distribution.

Elokuvan kuvaukset alkavat syksyllä 2022.

Lähteet 

Vuoden 2024 suomalaiset elokuvat
Benjamin Pitkänen

Benjamin Pitkänen on suomalainen vegaaniaktivisti ja yksi eläinoikeuksia puolustavan Viral Vegans -yhdistyksen perustajajäsenistä. Viral Vegans -yhdistys kannustaa kaikkia ryhtymään vegaaneiksi. Pitkänen vierailee kouluissa ja vaikuttaa sosiaalisessa mediassa rohkaisten muitakin kansalaisaktivismiin eläinoikeuksien puolesta.

Pitkäsen tavoitteena on, että maailmassa ei olisi eläintuotantoa, eikä eläimiä tapettaisi. Pitkänen toivoo, että Suomen peltoalaa vapautettaisiin kasvinviljelylle rehuviljelyn sijaan, ja että eläimillä olisi lakiin kirjatut perusoikeudet.

Hänen julkiset vegaanitempauksensa ovat myös herättäneet huomiota, ja hän on ollut toimintansa seurauksena myös putkassa.

Tausta 
Pitkänen on syntynyt Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1997 ja hän on asunut lapsuudessaan Keski-Aasiassa. Suomeen hän muutti 14-vuotiaana. Pitkänen opiskelee Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa talous- ja sosiaalihistoriaa.

Pitkänen kertoo elämänsä muuttuneen, kun hän katsoi Earthlings-dokumenttielokuvan. Dokumentti kuvaa sitä, miten ihminen käyttää muita eläimiä lemmikkeinä, ruuantuotannossa, viihteessä ja tieteellisessä tutkimuksessa. Elokuvan katsomisen jälkeen Pitkänen ei kertomansa mukaan löytänyt mitään järkevää argumenttia lihansyönnille tai eläinten hyväksikäytölle ja ryhtyi vegaaniksi.

Aktivismi 
Pitkänen nousi julkisuuteen, kun hän nukkui marraskuussa 2021 kolme yötä Helsingin Itäkeskukseen tuolloin avattavan KFC-ravintolan ulkopuolella. Avajaisissa Pitkänen piti veganismia tukevan puheen ravintolan edustalla. Vartijat poistivat Pitkäsen nopeasti paikalta ja hän päätyi putkaan. Pitkänen kertoo tekevänsä aktivismia lain rajoissa. Hän on tehnyt KFC-puheeseen liittyvästä kiinniotosta kantelun eduskunnan oikeusasiamiehelle. Pitkänen on houkutellut opiskelijaravintolan edessä ohikulkevia ihmisiä katsomaan VR-laseilla eläintiloilta ja teurastamoilta kuvattua materiaalia. Tempauksellaan Pitkänen pyrki tekemään ruuantuotannon prosessia näkyväksi ja osoittaa, että kyse on eläimistä, jotka kokevat kipua ja kärsimystä. Kesällä 2022 Pitkänen piti puheen eläinten oikeuksista Atrian Sikala-Showroomissa Kauhajoella. Pitkänen poistettiin tällöinkin paikalta.

Pitkänen käy kouluissa puhumassa eläinoikeuksista ja veganismista sekä vaikuttaa aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun julkisuudessa muun muassa vierailemalla television keskusteluohjelmissa ja eri medioissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Benjamin Pitkäsen kotisivut 

Suomalaiset eläinaktivistit
Veganismi
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Italian Grand Prix 2022

Italian Grand Prix 2022 (virallisesti Formula 1 Pirelli Gran Premio d’Italia 2022) oli Formula 1 -kauden  16. osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.

Lähteet 
Formula 1 Pirelli Gran Premio d’Italia 2022 Formula1.com 

Italian Grand Prix
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2022
Dmitri Utkin

Dmitri Valerjevitš Utkin (; s. 11. kesäkuuta 1970) on venäläinen sotilas. Häntä pidetään yksityisen palkka-armeija Wagner-ryhmän perustajana. Wagner-ryhmän nimen on esitetty tulleen Utkinin käyttämästä Wagner-taistelijanimestä, joka puolestaan on otettu säveltäjä Richard Wagnerin sukunimestä. 

Utkin toimi komentajana Venäjän joukoissa ennen siirtoaan reserviin everstiluutnantin sotilasarvolla. Tämän jälkeen hän työskenteli Moran-turvallisuusyhtiön palveluksessa ja osallistui Slaavilaisen armeijakunnan toimintoihin Syyriassa vuonna 2013. Venäjä pidätti Utkinin tuona vuonna, mutta Ukrainan sodan alettua 2014 hän pääsi jälleen maansa hallinnon suosioon. Vuodesta 2014 Utkin on ollut Syyriassa, Ukrainassa ja Afrikan maissa toimineen Wagner-ryhmän komentaja. Joulukuussa 2016 Utkin nähtiin Vladimir Putinin kanssa Kremlinin sponsoroimassa tapahtumassa.

Utkin joutui Yhdysvaltain asettamien pakotteiden kohteeksi kesäkuussa 2017. Hänestä tuli marraskuussa 2017 Konkord Menedžment i Konsalting -yhtiön toimitusjohtaja. Utkinilla itsellään on natsiteemaisia tatuointeja, ja monet muut Wagner-ryhmän perustajajäsenistä ovat toimineet ultranationalistisessa, valkoista ylivaltaa edistävässä liikkeessä.

Lähteet 

Venäläiset sotilaat
Uusnatsit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Nathan Aspinall

Nathan Aspinall (s. 15. heinäkuuta 1991 Stockport) on englantilainen dartsinpelaaja. Aspinall on pelannut PDC-liiton alaisuudessa vuodesta 2015, ja voittanut yhden major-turnauksen päihittämällä vuoden 2019 UK Openin loppuottelussa Rob Crossin. Voitollaan Aspinall nousi ensimmäistä kertaa maailmanrankingin 16 parhaan joukkoon.

Toisen televisioidun PDC-turnausvoiton Aspinall sai vuoden 2019 US Darts Masters -turnauksessa, jonka loppuottelussa hän voitti Michael Smithin. Dartsin maailmanmestaruuskilpailuissa Aspinall on selviytynyt välieriin kahdesti, vuonna 2019 jolloin hän putosi Michael Smithille, ja vuonna 2020 jolloin hän putosi mestaruuden voittaneelle Michael van Gerwenille.

Aspinallin lempinimi on ”The Asp”, ja sisääntulokappale The Killersin ”Mr. Brightside”.

Lähteet 

Englantilaiset dartsinpelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Juukan Gorge

Juukan Gorge oli esihistoriallinen luolasto ja aboriginaalien pyhä paikka Länsi-Australiassa Hamersleyn vuoristossa. Luolasto on ainoa DNA-perusteinen todiste siitä, että paikalla on ollut nykyisten puuti kunti kurrama- ja pinikurakansojen (PKKP) esivanhempia jo 46 000 vuotta sitten, joten paikka on ollut asuttuna jo jääkaudella. Sen nimi tulee Juukan-nimisen PKKP-kansoihin kuuluvan henkilön mukaan. Juukan Gorge tuhoutui kaivosyhtiö Rio Tinton rautakaivoksen laajennuksen yhteydessä vuonna 2020 pitkällisen oikeusprosessin päätteeksi.

Lähteet 

Esihistoria
Länsi-Australia
Australialaiset yritykset
Kaivosteollisuus
Joona Lehmus

Joona Lehmus (s. 17. tammikuuta 2002 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta.

Ura

Seuraura 
Lehmus on Lempäälän Kisan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Tapparaan. Lehmus voitti kauden 2017–2018 päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa. QMJHL-joukkue Saint John Sea Dogs varasi hänet CHL:n varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 2019. Lehmus siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2019–2020. Kaudeksi 2020–2021 hän palasi Tapparan U20-joukkueeseen.

Kaudeksi 2021–2022 Lehmus siirtyi monikansalliseen Alps Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue RB Hockey Juniorsiin. Hänelle joukkuetta suositteli myös seurassa kaksi vuotta pelannut Lehmuksen ystävä Luka Nyman. Lehmus oli Red Bullin tehokkain puolustaja tehoilla 2+17=19. Hän pelasi myös seuran ykkösjoukkue EC Salzburgissa kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Lehmus teki miesten pääsarjadebyyttinsä näin ollen 5. lokakuuta 2021 italialaista HC Bolzanoa vastaan. Hänet merkittiin heti Salzburgin ykköspuolustajapariin Vincent LoVerden viereen. Lehmus sai ottelussa jääaikaa 15.09 minuuttia.

Kaudeksi 2022–2023 Lehmus siirtyi 1+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Helsingin IFK:hon. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 15. syyskuuta 2022 vieraissa Tapparaa vastaan, kun HIFK:n puolustuksesta oli sivussa Kasper Kotkansalo. Lehmus merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Joonas Lyytisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.25 minuuttia ja Lehmus keräsi ottelusta teholukeman –2.

Maajoukkueura 
Lehmus pelasi edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa, jolloin hän voitti hopeaa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2019, jolloin Lehmus voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 17 poikien maaottelua.

Pelityyli 
HIFK:n kotisivujen pelaajaprofiilin mukaan Lehmus on hyvä kiekonkäsittelijä ja taitava luistelija. Hän kykenee pienestä koostaan huolimatta myös fyysiseen peliin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
HIFK:n pelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Julius Reini

Julius Reini (s. 18. toukokuuta 2000 Genk, Belgia) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa.

Ura

Seuraura 
Reini syntyi Belgian Genkissä, kun hänen isänsä Juha Reini pelasi tuolloin jalkapalloa KRC Genkissä. Reini muutti perheineen Kokkolaan nelivuotiaana, kun Juha palasi Kokkolan Pallo-Veikkoihin. Julius Reini aloitti jääkiekkoilun Kokkolan Hermeksessä, josta hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Turun Palloseuraan. Reini toimi kaudella 2016–2017 seuran C-nuorten kapteenina.

Heinäkuussa 2019 TPS lainasi Reinin koko kauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella kasvattajaseuransa Kokkolan Hermeksen Mestis-joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa toi siellä 44 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Reini pelasi myös neljä Suomen Cupin ottelua tehopistein 1+2=3. Toukokuussa 2020 hän teki Hermeksen kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Reini voitti kaudella 2020–2021 koko Mestiksen pudotuspelien jäähypörssin 32 minuutillaan. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. Kesäkuussa 2021 Reini teki Hermeksen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.

Elokuussa 2022 Reini teki 1+1-vuotisen ja syyskuun loppuun asti kestävän tryoutin sisältävän sopimuksen SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa kauden 2022–2023 avauskierroksella 14. syyskuuta 2022 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Reini merkittiin HPK:n seitsemänneksi puolustajaksi. Reini jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa hän sai seuraavassa ottelussa 16. syyskuuta 2022 Mikkelin Jukureita vastaan. Reini merkittiin heti HPK:n ykköspuolustajapariin Juuso Hietasen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.28 minuuttia. Reini sai myös syöttöpisteen Aleksi Mustosen tekemään maaliin. Liigauransa avausmaalin hän teki 21. lokakuuta 2022 Oulun Kärppiä vastaan. Tuomo Nukari ja Arto Mäkilä valitsivat Reinin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.

Maajoukkueura 
Reini on pelannut yhden poikien maaottelun.

Muuta 
Reinin isä Juha on entinen Suomen jalkapallomaajoukkuepuolustaja.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Hämeenlinnan Pallokerhon pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Foregone

Foregone on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin neljästoista studioalbumi. Se julkaistaan 10. helmikuuta 2023. Kansitaiteesta vastaa Blake Armstrong.

Kappaleet 
 The Beginning Of All Things That Will End
 State Of Slow Decay
 Meet Your Maker
 Bleeding Out
 Foregone Pt. 1
 Foregone Pt. 2
 Pure Light Of Mind
 The Great Deceiver
 In The Dark
 A Dialogue in b Flat Minor
 Cynosure
 End The Transmission 
 Become One (bonuskappale)

Kokoonpano 
 Anders Fridén - laulu
 Björn Gelotte - kitara
 Chris Broderick - kitara
 Bryce Paul Newman - basso
 Tanner Wayne - rummut

Lähteet 

Vuoden 2023 albumit
In Flamesin albumit
Leo Leandros

Leo Leandros (oik. Léandros Papathanasíou, , s. 23. elokuuta 1926 Astakós) on kreikkalainen kevyen musiikin laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hän teki aktiiviuransa valtaosin Saksassa 1950–1980-luvuilla.

Ura 

Leo Leandros muutti 1950-luvulla Saksan liittotasavaltaan, missä hän menestyi laulajana etenkin 1960-luvulla. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi tuottajaksi, ja toimi ennen kaikkea tyttärensä Vasilikín taustavoimana tämän noustessa suosioon. Leo Leandros tuotti 1970-luvulla myös Julio Iglesiasin, Nána Moúschourin, Demis Roussoksen ja useiden muiden artistien kappaleita. Hän lopetti tuottajan uransa 1980-luvulla ja palasi Kreikkaan.

Leo Leandros perusti 1964 yhtyeen Five Tops, joka menestyi joitakin vuosia. Hänen soolouransa menestyskappaleita ovat muun muassa "Komm Mr. Tallimann" (1957), "Tum Balalaika" (1960) ja "Bananas" (1961).

Lähteet

Kreikkalaiset muusikot
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo italialaisista viinirypälelajikkeista



Kaaviossa käytetyt lisäviitteet 

 J. Robinson, J. Harding ja J. Vouillamoz Wine Grapes - A complete guide to 1,368 vine varieties, including their origins and flavours pgs XXVIII-XXX Allen Lane 2012
Italialaiset viinit
Viinirypälelajikkeet
Harri Henttinen

Harri Henttinen on Vesilahden seurakunnan kirkkoherra. Henttinen valmistui papiksi vuonna 1989 ja tuli valituksi Vesilahden kirkkoherraksi vuonna 2006. Henttinen on tullut tunnetuksi värikkäästä pukeutumistyylistään, johon kuuluu meikkaamista ja näyttäviä vaatteita. Hän on esiintynyt mm. Ylen Papisto-TV-sarjassa.

Vesilahden kunta myönsi Henttiselle vuonna 2021 Hyvinvoiva Vesilahti-tunnustuspalkinnon.

Henttinen on kertonut olevansa sukupuoli-identiteetiltään androgyyni.

Viitteet 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
MM-rallikausi 1977

MM-rallikausi 1977 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan viides kausi FIA:n MM-ohjelmassa (World Rally Championship (WRC)).

Kauden aikana ajettiin kuljettajien maailmanmestaruudesta nimellä FIA Cup, jonka voitti Sandro Munari. Kuljettajien mestaruussarja sisälsi kaikki WRC-sarjan kilpailut sekä ERC-sarjan tapahtumia.

Kaudella ajettiin 11 kilpailua, mutta vain kahdeksan parasta laskettiin. Uutena kilpailuna mukana oli Uuden-Seelannin ralli, jolla oli yhteensä mittaa . Kauden aikana Safari-ralli oli pisimmillään, jossa oli yhteensä  ajettavaa. Sanremo-rallin reitit olivat nyt päällystettyjä ja kaudella oli kaksi asfalttirallia.

Kilpailukalenteri 
Kauden kilpailut:
 28. tammikuuta, Monte Carlo -ralli
 11. helmikuuta, Ruotsin ralli
 6. maaliskuuta, Portugalin ralli
 11. huhtikuuta, Safari-ralli (Kenia)
 7. toukokuuta, Uuden-Seelannin ralli
 3. kesäkuuta, Akropolis-ralli (Kreikka)
 28. elokuuta, 1000 järven ralli (Suomi)
 14. syyskuuta, Kanadan ralli
 8. lokakuuta, Sanremon ralli
 6. marraskuuta, Korsikan ralli (Ranska)
 24. marraskuuta, RAC-ralli (Britannia)

Lähteet

MM-rallikaudet
Vuoden 1977 moottoriurheilu
Emma D’Arcy

Emma Zia D’Arcy (s. 27. kesäkuuta 1992 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Rhaenyra Targaryenin roolista televisiosarjassa House of the Dragon (2022).

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Brian Thompson

Brian Earl Thompson (s. 28. elokuuta 1959 Ellensburg, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa alkoi pienestä roolista vuoden 1984 elokuvassa Terminator – tuhoaja. Sitten hän näytteli ilkeää "Night Slasher" vuoden 1986 elokuvassa Cobra Sylvester Stallonen kanssa. Hänet tunnetaan neliömäisestä leuastaan, korkeasta korkeudesta ja vahvasta äänestä.

Varhainen elämä 
Brian Thompson syntyi Ellensburgissa Washingtonissa ja kasvoi Longviewissa. Hän osallistui Central Washingtonin yliopistoon, jossa hän opiskeli liikkeenjohtoa, pelasi jalkapalloa ja esiintyi monissa koulutuotantoissa. Sitten hän muutti Kaliforniaan ja suoritti maisterin tutkinnon Kalifornian yliopistosta Irvinestä.

Yksityiselämä 
Thompson on meloalautailua, purjelautailua ja leijalautailua harrastava harrastaja ja opiskelee hapkidoa. Hänellä on kaksi lasta, Daphne ja Jordan.

Valittu filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu 
 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
MacOS Ventura

macOS Ventura on macOS-käyttöjärjestelmän yhdeksästoista merkittävä versio. macOS Venturasta ilmoitettiin 6 kesäkuuta 2022 applen maailman laajuisessa kehittäjien konferenssissa. (WWDC 2022) Käyttöjärjestelmä nimettiin kalifornialaisen Venturan kaupungin mukaan.

Ensimmäinen kehittäjien beetaversio julkaistiin 6. kesäkuuta 2022 ja ensimmäinen julkinen beetaversio julkaistiin 11. heinäkuuta 2022. Tietoa macOS Venturasta: 

macOS Ventura julkaistiin yleisölle 24 lokakuuta, 2022.  

macOS Ventura tukee Mac-malleja, joissa on Applen M1-prosessori tai Intelin vähintään 7. sukupolven Kaby Lake -prosessori. macOS Ventura ei tue vuoden 2013-(joitain)2017 malleja.

macOS Venturan tukemat laitteet:

 iMac ja iMac Pro (2017 ja uudempi)
 MacBook Air (2018 ja uudempi)
 MacBook Pro (2017 ja uudempi)
 Mac Pro (2019 ja uudempi)
 Mac Studio (2022)
 Mac Mini (2018 ja uudempi)
 MacBook (2017 ja uudempi)

Lähteet 
 

macOS
Satoko Miyahara

Satoko Miyahara (; s. 26. maaliskuuta 1998 Kioto) on japanilainen taitoluistelija.

Hän kilpaili vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa sijoittuen neljänneksi pistein 222.38. Hän osallistui myös joukkuekilpailuun sijoittuen neljänneksi lyhytohjelmassa Japanin jäädessä viidenneksi kokonaiskilpailussa.

Miyahara saavutti urallaan vuoden 2016 neljän maanosan mestaruuden, neljä Japanin-mestaruutta (2014–2017) ja kolme Grand Prix -kultamitalia. Hän kilpaili viisissä MM-kilpailuissa voittaen hopeaa 2015 ja pronssia 2018. 

Junioritasolla Miyahara saavutti yhden Grand Prix -kullan ja kaksi Japanin-mestaruutta sekä sijoittui MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. 

Hän eläköityi kilpaluistelusta vuonna 2022.

Lähteet
 http://www.isuresults.com/bios/isufs00012461.htm
 https://olympics.com/en/athletes/miyahara

Japanilaiset taitoluistelijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Chiedozie Ogbene

Chiedozie Ogbene (s. 1. toukokuuta 1997 Lagos, Nigeria) on nigerialais-irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Hän on pelannut Irlannin maajoukkueessa vuodesta 2021.

Nigeriassa syntynyt Ogbene muutti vanhempiensa mukana Irlantiin vuonna 2005. Hän edusti Irlannin pääsarjassa Cork Cityä ja Limerickiä. Vuonna 2016 hän voitti Cork Cityn joukkueessa Irlannin cupin. Tammikuussa 2018 Ogbene siirtyi Englantiin, jossa hän on edustanut mestaruussarjassa Brentfordia, lainasopimuksella kakkosliigassa Exeter Cityä sekä elokuusta 2019 alkaen ykkösliigassa ja mestaruussarjassa Rotherham Unitedia.

Ogbene pelasi Irlannin maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Unkaria vastaan. Hän on pelannut elokuun 2022 loppuun mennessä kymmenen maaottelua, joissa hän on ollut seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Maaotteluista kolme on kuulunut MM-kisojen karsintaan ja kolme Kansojen liigaan. Ogbene on tehnyt maaotteluissaan kolme maalia: lokakuussa 2021 MM-karsinnassa Azerbaidžania, marraskuussa 2021 MM-karsinnassa Luxemburgia ja maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan.

Lähteet 

Irlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Hockey Unterland Cavaliers

Hockey Unterland Cavaliers on italialainen jääkiekkojoukkue Egnan kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2019 ja se pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 17. syyskuuta 2022)

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

Italialaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 2019 perustetut urheiluseurat
Etelä-Tiroli
Ilia Malinin

Ilia Malinin (s. 2. joulukuuta 2004 Fairfax, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on historian ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa neloisakselin hypännyt luistelija. 

Malinin on vuoden 2022 nuorten maailmanmestari ja pitää hallussaan juniorien ME-pisteitä vapaaohjelmassa ja kilpailun kokonaispisteissä.  

Ensimmäisissä seniorien MM-kilpailuissaan 2022 Malinin sijoittui yhdeksänneksi. Hän on myös vuoden 2022 Amerikan-mestaruuskilpailuiden hopeamitalisti. 

Häntä valmentaa Rafael Arutyunyan ja hänen omat vanhempansa, entiset yksinluistelijat Tatjana Malinina ja Roman Skorniakov.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset taitoluistelijat
Vuonna 2004 syntyneet
Elävät henkilöt
Rondissone

Rondissone () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli 1 843 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
King of the North

King of the North on suomalaisen melodisen death metal -yhtyeen Wolfheartin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2022 levymerkillä Napalm Records. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "Ancestor".

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tuomas Saukkonen – laulu, kitara
 Vagelis Karzis – kitara, puhdas laulu
 Lauri Silvonen – basso, taustalaulu
 Joonas Kauppinen – rummut

Vierailijat 
 Jesse Leach – laulu kappaleessa "Ancestor"
 Karl Sanders – laulu kappaleessa "Cold Flame"
 Saku Moilanen – koskettimet, orkestraatiot

Tuotanto 
 Tuomas Saukkonen – tuottaja
 Juho Räihä – äänittäjä (rummut, basso & rytmikitara), masterointi
 Saku Moilanen – äänittäjä (laulu, kitaramelodiat & akustinen kitara), miksaaja
 VisionBlack – kansitaide, asettelu
 Teppo Ristola – valokuvat

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2022 albumit
Wolfheartin albumit
Reila

Reila (ruots. Reila) on kylä Pyhärannassa Varsinais-Suomessa. Kylässä asuu 478 henkilöä, joista naisia on 218 (45,61 %) ja miehiä 260 (54,39 %). Asukkaiden keski-ikä on 46 vuotta.

Aiheesta muualla 
 Reilan koulu Pyhäranta
 Venepaikat ja uimarannat Pyhäranta

Pyhärannan kylät
OS X Mavericks

OS X Mavericks on Applen kymmenes merkittävä macOS julkaisu, joka on suunniteltu Applen Macintosh tietokoneisiin. OS X Mavericks ilmoitettiin  10 Kesäkuuta, 2013 WWDC 2013 ja julkaistiin julkisesti 22 Lokakuuta, 2013. OS X Mavericks nimettiin Pohjois-Californiassa sijaitsevan surffailu paikan mukaan. 

OS X Mavericks paransi Käyttöaikaa Macbookeilla, Finderiä, sekä muita parannuksia. Se myös toi ominaisuuksia Applen iOS-käyttöjärjestelmästä Macintosh koneille. 

OS X Mavericks toimii kaikilla Mac koneilla joissa oli OS X Mountain lion, sekä vähintään 2GB Ram-muistia, sekä 8GB Tilaa kovalevyllä. 

OS X Mavericks:siä tukevat koneet:

 iMac (Mid 2007 or later)
 MacBook (Aluminum Late 2008 or later)
 MacBook Air (Late 2008 or later)
 MacBook Pro (Mid 2007 or later)
 Mac Mini (Early 2009 or later)
 Mac Pro (Early 2008 or later)
 Xserve (Early 2009)

Lähteet 
 https://support.apple.com/kb/SP702?locale=fi_FI

MacOS
Petra Hämäläinen

Petra Hämäläinen (s. 1995 tai 1996)  on suomalainen kauneuskilpailja ja malli, joka voitti vuoden 2022 Miss Suomi -kilpailun. Hänen perintöprinsessoikseen valittiin Nana Partanen ja Adelaide Botty van den Bruele. Hämäläinen on 184 senttimetriä pitkä ja historian pisin Miss Suomi.

Hämäläinen on kotoisin Savonlinnasta. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteiden kandidaatti ja opiskelee luokan- ja kotitalouden opettajaksi. Hämäläinen aloitti mallin uransa 16-vuotiaana, jolloin muotisuunnittelija Jukka Rintala löysi hänet Savonlinnan Sokoksessa järjestetyssä casting-tilaisuudesta. Samana vuonna 2012 hän voitti Miss Model of the World -kilpailun. Hämäläinen ei kuitenkaan päässyt silloin edustamaan Suomea kansainvälisiin kilpailuihin liian nuoren iän vuoksi. Hän voitti myös samassa yhteydessä järjestetyn Model Face -kilpailun. 18-vuotiaana Hämäläinen ryhtyi työskentelemään mallina Australiassa, Italiassa ja Ruotsissa, mutta lopetti mallintyöt sairastuttuaan anoreksiaan, josta hän myöhemmin toipui. Malliuran päättymisen jälkeen hän muutti takaisin Suomeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viiden jälkeen: Miss Suomi Petra Hämäläisen mallinura alkoi 16-vuotiaana Savonlinnan Sokokselta MTV3, 2022.
Savonlinnalaislähtöinen Petra Hämäläinen uskalsi suvustaan ensimmäisenä missikilpailuun Itä-Savo, 2022.

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Suomalaiset mallit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Adelaide Botty van den Bruele

Adelaide Josephina Hannele ”Adele” Botty van den Bruele (s. 1995 tai 1996 Sonkajärvi) on suomalainen kauneuskilpailija ja yrittäjä. Hänet valittiin Miss Suomi -kilpailun toiseksi perintöprinsessaksi vuonna 2022.

Botty van den Bruele työskentelee yrittäjänä sekä joogaohjaajana, joksi hän on opiskellut Thaimaassa. Hänen yrityksensä myy käytettyjä merkkilaukkuja.

Tausta ja elämä 

Botty van den Bruele on aatelista sukua. Hänen sukunimensä on peräisin hänen Belgian ruhtinassukuun kuuluvalta isältään, paroni Jacky Botty van den Bruelelta. Etunimensä hän on saanut isoisoäidiltään, jonka äiti oli Belgian prinsessa. Hänen äitinsä on kotoisin Sonkajärveltä, Pohjois-Savosta. 

Adelaide Botty van den Bruele syntyi Sonkajärvellä, mutta hänen perheensä muutti heti sen jälkeen takaisin Floridaan, missä hän asui ja kävi koulua yhdeksänvuotiaaksi asti. Siellä van den Bruele harrasti viulunsoittoa ja balettia. 

Kesät perhe vietti Sonkajärvellä, jonne he muuttivat Floridasta pysyvästi vuonna 2005. Sonkajärveltä he hankkivat Club Herrala -nimisen kartanon. Botty van den Bruelella on kolmoiskansalaisuus, ja hänen ensimmäinen äidinkielensä on englanti. Koska van den Bruele ei aluksi puhunut suomea juuri lainkaan, hän koki sopeutumisvaikeuksia. Hän joutui myös koulukiusatuksi nimensä ja monikulttuurisen taustansa vuoksi.

Botty van den Bruele huostaanotettiin 15-vuotiaana hänen vanhempiensa sairauksien vuoksi. Myöhemmin hän muutti lukioon Helsinkiin, missä hän asui myös Miss Suomi -kilpailun aikaan. Lukioaikanaan 17-vuotiaana hän muutti Ruotsin Göteborgiin kesätöihin au pairiksi. Lukion jälkeen hän vietti välivuoden ja työskenteli sitten samanaikaisesti elokuvateatterissa, puhelinmyyjänä ja vakuutusyhtiössä markkinoijana. Seuraavaksi hän aloitti teologian opinnot yliopistossa. Vuonna 2021 hän muutti töihin Thaimaahan, mutta hän ei kokenut työpaikkaa odotunlaiseksi, eikä ottanut sitä vastaan. Sen sijaan hän suoritti siellä joogaopettajan tutkinnon ja siihen liittyvän jatkokoulutuksen.

Miss Suomi -kilpailu 2022 
Botty van den Bruele osallistui vuoden 2022 Miss Suomi -kilpailuun, jossa hänet valittiin toiseksi perintöprinsessaksi. Hän oli kiinnostunut kilpailusta ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana tavattuaan vuoden 2005 Miss Suomi Hanna Ekin. Päätöksen kilpailuun osallistumisesta hän teki vuonna 2021 sen jälkeen, kun Miss Suomeksi valittiin Essi Unkuri.

Yrittäjyys 

Botty van den Bruelen The Next Bag -niminen yritys myy käytettyjä merkkilaukkuja. Aiemmin hän työskenteli kollegoidensa kanssa perustamassaan second hand -luksusmuotiyrityksessä, josta hän lähti vuonna 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Miss Suomi -kisa muutti sonkajärveläistä Adelaide Botty van den Bruelea Savon Sanomat, 18.9.2022. 
Savolaistaustainen missiehdokas avautuu koulukiusaamiskokemuksistaan Savon Sanomat, 20.6.2022. 
Sonkajärven tyttö tavoittelee kirkkainta Miss Suomen kruunua Savon Sanomat, 17.6.2022. 

Suomalaiset missit
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset aateliset
Elävät henkilöt
Seamus Donohue

Seamus William Donohue (s. 1. kesäkuuta 1996 North Oaks, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Saimaan Pallossa.

Ura 
Donohue kävi high schoolin Minnesotassa St. Thomas Academyssa. Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet 125. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 Donohue toimi St. Thomasin varakapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+25=28. Kaudella 2014–2015 Donohue toimi St. Thomasin kapteenina. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+30=35.

Tri-City Storm varasi Donohuen uudelleen USHL:ään 273. pelaajana kesällä 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 kuitenkin Kanadaan BCHL-junioriliigan Penticton Veesiin. Kaudeksi 2016–2017 Donohue siirtyi Yhdysvaltain NAHL-junioriliigan Wichita Falls Wildcatsiin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Donohue sijoittui 158 minuutillaan koko liigan jäähypörssissä kymmenenneksi.

Vuosina 2017–2020 Donohue kävi Michiganin teknillistä yliopistoa. Freshman-vuotenaan 2017–2018 hän voitti WCHA:n mestaruuden. Sophomore-vuotenaan 2018–2019 Donohue oli tehoilla 1+21=22 joukkueensa paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jacob Lucchinin jälkeen. Kesällä 2019 NHL-varaamaton Donohue osallistui Philadelphia Flyersin kehitysleirille. Junior-vuotenaan 2019–2020 hän toimi Michigan Techin varakapteenina. Kaudeksi 2020–2021 Donohue vaihtoi yliopistoaan St. Cloud State Universityyn. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja voitti St. Cloudin sisäisen tehotilaston lukemalla +14. Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi maaliskuussa 2022 Donohue siirtyi ECHL-joukkue South Carolina Stingraysiin, jossa hän pelasi loppukaudella seitsemän runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä.

Kaudeksi 2022–2023 Donohue siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Joukkueeseen oli siirtynyt myös hänen kanssaan St. Cloudissa ja ECHL:ssä pelannut hyökkääjä Kevin Fitzgerald.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Saimaan Pallon pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Jere Huhtamaa

Jere Patrik Huhtamaa (s. 10. huhtikuuta 2000 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Saimaan Palloa.

Ura

Seuraura 
Huhtamaa on Karhu-Kissojen kasvatti josta hän siirtyi D-juniori iässä Helsingin IFK:hon. Hän voitti kauden 2015–2016 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2017–2018 Huhtamaa siirtyi Espoo Bluesiin, jonka A-nuorissa hän pelasi suurimman osan kaudestaan. Kaudeksi 2018–2019 Huhtamaa siirtyi Jokereiden A-nuoriin. Huhtamaa edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa. Vuosina 2019–2021 hän kävi Merrimack Collegen yliopistoa.

Kaudeksi 2021–2022 Huhtamaa siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn joukkueeseen. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 42 runkosarjaottelua torjuen 15 voittoa ja kolme nollapeliä sekä seitsemän karsintasarjan ottelua torjuen kuusi voittoa ja yhden nollapelin. Huhtamaa pelasi myös yhden Suomen Cupin ottelun.

Huhtamaa siirtyi kaudeksi 2021–2022 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 17. syyskuuta 2022 KooKoota vastaan. Huhtamaa torjui SaiPan 1–4-tappioon päättyneessä ottelussa 16 kertaa ja hän päästi kolme maalia.

Maajoukkueura 

Huhtamaa edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Huhtamaa toimi kuitenkin pääasiassa joukkueensa kakkosmaalivahtina Justus Annuselle ja Huhtamaa pelasi vain alkulohkon ottelun Ranskaa vastaan. Yhteensä hän on pelannut seitsemän poikien maaottelua.

Muuta 
Huhtamaa valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2019. Hänen pikkuveljensä Joel pelaa puolustajana Helsingin IFK:n U16-joukkueessa.

Tilastot

Maajoukkuetilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Saimaan Pallon pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Painopeitto

Painopeitto on on raskas peitto, joka sisältää usein joko lasi- tai muovikuulia ja jota käytetään auttamaan unta ja vähentämään ahdistusta.

Alun perin painotettuja peittoja käytettiin yleisimmin terapeuttisina työkaluina autismikirjon häiriöistä (ASD), dementiasta ja mielenterveysongelmista kärsivien henkilöiden auttamiseksi. Niistä on sittemmin tullut massamarkkinatuote. Tieteelliset todisteet niiden tehokkuudesta eivät ole vakuuttavia, ja asiantuntijoiden mukaan tarvitaan lisää tutkimusta sen selvittämiseksi, vähentävätkö painotetut peitot todella ahdistuksen tai unettomuuden vaikutusta.

Aiheesta muualla 

 Terveystalo.com: Painopeitto

Uni
Hans Schlüter

Hans August Schlüter (29. heinäkuuta 1894 Minden, Saksa – 5. maaliskuuta 1970 Helsinki) oli saksalaissyntyinen suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Schlüterin vanhemmat olivat panimonomistaja Friedrich Schlüter ja Christine Theilen ja puoliso vuodesta 1926 Hjördis Winell. Schlüter tuli ylioppilaaksi Saksassa 1912 ja kävi siellä kadettikoulun 1912–1914.  Luutnantti Schlüter oli Saksan Keisarillisessa armeijassa 1914–1918 ja toimi pioneerikomppanian päällikkönä Saksan Itämeren divisioonassa 1918. Hän oli  Suomen sisällissodan jälkeen Suomeen jäätyään Lohjan suojeluskunnan valistusupseeri 1918–1922, Autoliike Hans Kochin myyntiedustaja 1919–1920, Piehl & Fehlingin kauppamatkustaja 1922–1924, harjoittelija Deutsche Edelstahlwerk AG:ssa Krefeldissä Saksassa 1923–1924, Firma Hans Schlüterin toimitusjohtaja 1924–1930 ja Oy Teräskonttorin toimitusjohtaja 1930–1951 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1951. Schlüter oli myös Oy Hammaspyörätehdas Ab:n, vuodesta 1931 Työkalu- ja Hammaspyörätehdas Oy, perustaja, toimitusjohtaja, ja hallituksen puheenjohtaja 1926–1956 sekä vuodesta 1943 Terästyö-, Tekoli- ja Intro-yhtiöiden perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Suomen kansalainen Schlüter oli vuodesta 1926. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1954.

Lähteet

Saksalaiset sotilaat
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset kauppiaat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
VRT

VRT eli Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie on belgialainen hollanninkielinen lähetystoiminnan harjoittaja, joka tuottaa ja lähettää radiota ja televisiota.

Ranskankielisen RTBF:n ohella VRT oli yksi yleisradioyhtiöistä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa.

Logot

Lähteet
Kumho Asiana Group

Kumho Asiana () on eteläkorealainen monialayritys, jonka pääkonttori on Soulissa. Gwangjussa vuonna 1946 perustettu yritys on kasvanut liikenne-, rengas-, kemia-, rakennusteollisuus-, vapaa-aika- ja palvelukonserniksi.

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Eteläkorealaiset yritykset
Monialayritykset
Hääkakku

Hääkakku on usein koristeellinen häissä tarjoiltava kakku. Tapa saattaa olla peräisin jo Rooman valtakunnasta, mutta varsinaisesti tapa tarjoilla nykyisen kaltaisia hääkakkuja yleistyi vasta myöhemmin. Alkujaan hääkakun tarjoilu oli osa tapaa tarjoilla eksoottisempaa tai vauraamman luokan ruokaa juhlallisuuksissa. Nykyisen kaltaisen hääkakut saivat innoituksensa etenkin brittiläisistä kuorrutetuista hääkakuista.

Historia
Nykyinen hääkakkujen perinne saattaa olla peräisin Rooman valtakunnasta. Roomassa valmistettiin vehnä- tai ohrajauhoista tehtyjä hääkakkuja  Roomalaisissa häissä sulhanen mursi kakkua morsiamen päälle hyvän onnen merkkinä.

Varsinaisesti hääkakut yleistyivät kuitenkin vasta vuosisatoja myöhemmin. Häissä tai muissa juhlissa yleinen tapa on tarjoilla ruokaa, ja etenkin väestön rikkaampi osa tarjoili eksoottisempia ruokalajeja, joiden valmistukseen käytettiin ulkomailta tuotuja ainesosia, kuten hedelmiä tai sokeria. Euroopassa tällaisia aineosia käsittäviä kakkuja alettiin tarjoilla keskiajalla. Etenkin Englannissa yleistyi tapa kuorruttaa kakkuja ylellisesti häitä, tai muita tilaisuuksia varten. Ensimmäinen tunnettu englantilainen erityisesti häihin tarkoitetun kakun resepti on vuodelta 1655 teoksessa The Queen’s Closet Open’d, jossa respetiin viitataan Rutlandin kreivittären reseptinä. Valkoisella kuorrutteella tehdyt hääkakut ovat peräisin samalta vuosisadalta. Niiden ensimmäinen painettu resepti ilmestyi Elizabeth Raffaldin teoksessa The Experienced English Housekeeper vuodelta 1769. Valkoinen kuorrutus symboloi paitsi morsiammen neitsyyttä, mutta myös häitä viettävien sukujen vaurautta. Kallein valkoisin hyvin puhdas sokeri oli kallista.

Tunnetuksi tullut englantilainen kuorrutettu hääkakku tehtiin kuningatar Viktorian häihin vuonna 1840. Runsaasti koristellusta kakusta julkaistiin kuvauksia ympäri maailmaa ja etenkin varakkaampi väestönosa alkoi teettää samankaltaisia kakkuja. Kuorrutus tuli tunnetuksi nimellä royal icing. 1800-luvulla häihin tarkoitetut kakut tulivat myös tunnetuksi termillä "hääkakku".

Muualla Euroopassa käytettiin vielä pitkään tavallisempia hedelmäkakkuja. Joitakin perinteisiä eurooppalaisia hääkakkuja ovat italialaiset Crostata di frutta, millefoglie, ja pan di spagna, saksalaiset baumkuchen, butterkuchen ja suckerkuchen, sekä skandinavialainen kransekake. 

Nykyisin erityisen käytettyjä hääkakkuja ovat brittiläis- ja amerikkalaistyyliset hääkakut. Hääkakkuja valmistetaan nykyisin hyvin erilaisin koristeluin, jotka vaihtelevat yksinkertaisesta morsiuspukua jäljittelevästä kuorrutuksen koristelusta monimutkaisempiin teemoihin. Hienoimmat hääkakut saattavat maksaa hyvin paljon. Kulujen säästämiseksi kakkuja on voitu tehdä esimerkiksi suurimmaksi osaksi styroksista, jolloin kakussa on vain yksi pala oikeaa kakkua ja hääpari voi kuitenkin tehdä seremoniallisen hääkakun leikkauksen.

Lähteet

Kakut
Häät
Hum Tum

Hum Tum (suom. ”Minä ja sinä”) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Kunal Kohli ja tuottanut Aditya Chopra. Päärooleja näyttelevät Saif Ali Khan ja Rani Mukerji.

Elokuva seuraa kahden ihmisen kohtaamisia, jotka törmäävät toisiinsa useaan otteeseen olosuhteissa, jotka vaihtelevat ystävällisestä vihamieliseen, hyväntahtoisesta rakastavaan. Monien vuosien ja lukemattomien törmäysten aikana nämä kaksi halveksivat toisiaan, ystävystyvät ja rakastuvat toisiinsa – ei missään erityisessä järjestyksessä.

Näyttelijät

Soundtrack

Vastaanotto 
Box Office India julisti Hum Tumin 426 miljoonan rupian tuotollaan ”hitiksi”.

Palkinnot 
 Filmfare Awards
 Paras ohjaus – Kunal Kohli
 Paras naispääosa – Rani Mukerji
 Paras koominen rooli – Saif Ali Khan
 Paras naislaulaja – Alka Yagnik (”Hum Tum”)
 Vuoden paras kohtaus

 International Indian Film Academy Awards
 Paras naispääosa – Rani Mukerji

 National Film Awards
 Paras miespääosa – Saif Ali Khan

 Screen Awards
 Paras ohjaus – Kunal Kohli
 Paras naispääosa – Rani Mukerji
 Paras sanoitus – Alka Yagnik (”Hum Tum”)
 Parhaat erikoistehosteet – Kathaa Animations, Prakash Nambiar

 Zee Cine Awards
 Paras naispääosa – Rani Mukerji
 Paras äänitys – Pramod Chandorkar (Studio One), Vijay Dayal (Studio One)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2004 intialaiset elokuvat
Intialaiset romanttiset elokuvat
Intialaiset komediaelokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Itävalta-Unkarin kruunu

Itävalta-Unkarin kruunu (saks. Krone, unk. Korona) oli Itävalta-Unkarin rahayksikkö vuosina 1892–1918.

Useiden yritysten jälkeen Itävalta-Unkari otti kultakannan käyttöön vuonna 1892 Unkarin valtiovarainministerin Sándor Wekerlen laatiman suunnitelman mukaisesti. Tämä suunnitelma sisälsi uuden valuutan, kruunun, käyttöönoton. Sen jaettava yksikkö oli 100 helleriä (fillér). Vuodesta 1900 lähtien kruunun setelit olivat maan ainoat lailliset setelit. Vuonna 1913 yksi kruunu oli 0,20 Yhdysvaltain dollaria.  Valuutan arvo heikkeni jyrkästi ensimmäisen maailmansodan aikana. Maan hallituksen huonot finanssitoimet laukaisivat korkeamman inflaation kuin muissa taistelevissa maissa.

Kruunu poistettiin käytöstä maan hajoamisen jälkeen, mutta uudessa Itävallan tasavallassa oli vielä käytössä kruunu. Se kuitenkin poistettiin käytöstä inflaation takia vuonna 1925. Sen jälkeen maassa oli käytössä šillinki.

Lähteet 

Itävallan taloushistoria
Itävalta-Unkari
Euroopan rahayksiköt
Historialliset rahayksiköt
Rex mundi

Rex Mundi on suomalaisen metalliyhtye Antipopen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 28. lokakuuta 2022.  Levyn maailmanlaajuisesta julkaisusta vastaa yhdysvaltalainen Moribund Records -levy-yhtiö.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Mikko Myllykangas – laulu, kitara, kosketinsoittimet ja syntetisaattorit
 Antti J. Karjalainen – kitara
 Joni Tauriainen – basso
 Tuska E. – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Moribund Records levy-yhtiön kotisivu

Vuoden 2022 albumit
Antipopen albumit