joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nattvindens Gråt

Nattvindens Gråt oli suomalainen doom/dark metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1994. Teemu Kautonen perusti yhtyeen alun perin Darkwoods My Betrothed -yhtyeen sivuprojektiksi. Julkaistuaan kaksi studioalbumia ja demon yhtye hajosi, mutta se muodostui uudelleen vuosien jälkeen nimellä Nattvind.

Viimeinen tunnettu kokoonpano 
 Emperor Nattasett – laulu
 Jussi Koponen – kitara
 Sami Vänskä – basso
 Tero Leinonen – rummut
 Tuomas Holopainen – kosketinsoitin

Entiset jäsenet 
 Teemu Kautonen – kitara, laulu (1994–1995) 
 Tapio Wilska – laulu

Diskografia 
Studioalbumit
 
 

Demot

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset doom metal -yhtyeet
Dark metal -yhtyeet
A Bard’s Tale


A Bard’s Tale on suomalaisen doom metal -yhtyeen Nattvindens Gråtin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1995 levymerkillä Solistitium Records.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sanoittanut Teemu Kautonen.

Kokoonpano 
 Tuomas Holopainen – kosketinsoitin
 Jussi Koponen – kitara
 Tero Leinonen – rummut, kitara
 Sami Vänskä – basso, taustalaulu (kappale 8)

Sessiomuusikot 
 Tapio Wilska – laulu
 Teemu Kautonen – kitara, äänet, lyömäsoittimet (kappale 5), taustalaulu (kappale 8)
 Pasi Kankkunen – akustinen kitara (kappaleet 6 & 7), lyömäsoittimet (kappale 5), taustalaulu (kappale 8)
 Suvi – laulu

Tuotanto 
 Tuomo Valtonen – äänittäjä, tuottaja
 Alex Kurtagic – kansitaide
 Tero Kinnunen – tuottaja
 Tuomas Tiainen – valokuvat

Aiheesta muualla 
 
 A Bard's Tale discogs.com -sivustolla

Vuoden 1995 esikoisalbumit
Nattvindens Gråtin albumit
Tero Kinnusen tuottamat albumit
The Vinyl Collection: 1970–1978

The Vinyl Collection: 1970–1978 on Black Sabbath-yhtyeen kokoelma-boksi, joka sisältää kaikki yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon studioalbumit vinyyliversioina vuosilta 1970–1978. Mukana on myös vuonna 1980 julkaistu ja vuonna 1973 nauhoitettu Live at Last -albumi. Lisäksi mukana tulee uusintapainos yhtyeen ensimmäisestä singlestä "Evil Woman" / "Wicked World". Materiaali on masteroitu uudelleen tätä boksia varten Universal Music Groupin ja yhtyeen omista henkilökohtaisista arkistoista. Albumien kansitaiteet ovat alkuperäisissä muodoissaan mahdolliset liitteet mukaan lukien. Boksi julkaistiin rajoitettuna painoksena vain Euroopassa ja Britanniassa ja levyt sisältävät kyseisen alueen kappalesisällöt- ja listaukset.

Sisältö 

Black Sabbath (1970) 12"-lp
Paranoid (1970) 12"-lp
Master of Reality (1971) 12"-lp + posteri
Vol 4 (1972) 12"-lp + kuvaliite
Sabbath Bloody Sabbath (1973) 12"-lp
Sabotage (1975) 12"-lp
Technical Ecstasy (1976) 12"-lp
Never Say Die! (1978) 12"-lp
Live at Last (1980) 12"-lp

"Evil Woman" / "Wicked World" (1970) 7"-single
"12 X 12 Hard-backed book" (sisältää kiertue-ohjelmia 1970-luvulta
"Back to Black Sabbath"-download voucher (latauskoodi boksin sisällölle verkosta)

Lähteet 

Vuoden 2012 kokoelma-albumit
Black Sabbathin kokoelma-albumit
Teemu Kautonen

Teemu Uolevi Kautonen on suomalainen metallimuusikko. Kautonen on toiminut kiteeläisen black metal -yhtyeen Darkwoods My Betrothedin basistina ja sanoittajana.

Vuonna 1994 Kautonen aloitti soolop

projektin, josta muotoutui myöhemmin yhtye Nattvindens Gråt. Hän nauhoitti promokappaleen "En avlägsen stjärnä", minkä myötä yhtye teki levytyssopimuksen Solistitium Recordsin kanssa.

Diskografia 
Furthest Shore
 

Wizzard
 
 
 
 
 
 
 
 

Nattvindens Gråt
 

Darkwoods My Betrothed

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teemu Kautonen metal-archives.com -sivustolla
 Teemu Kautonen discogs.com -sivustolla

Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Suomalaiset metallimusiikin basistit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ritva Vepsä

Ritva Annikki Vepsä (12. helmikuuta 1941 Helsinki – 30. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Vepsä esiintyi vuodesta 1958 alkaen useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän oli pääosissa muun muassa Maunu Kurkvaaran ohjaamissa elokuvissa Autotytöt (1960) ja Raportti eli balladi laivatytöistä (1964), Jörn Donnerin elokuvissa Sixtynine 69 (1969) ja Naisenkuvia (1970) sekä Risto Jarvan elokuvassa Ruusujen aika (1969). Hän näytteli myös muun muassa TV-sarjoissa Me Tammelat, Spede Show ja Studio Impossible.

Vepsä kuoli keuhkosyöpään 75-vuotiaana 30. heinäkuuta 2016. Hänellä ja Yrjö Tähtelällä on kaksi yhteistä lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Ritva Vepsän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Muuramenjoki

Muuramenjoki on Muuramen kunnassa oleva kalaisuudestaan tunnettu joki. Muuratjärven vedet laskevat jokea myöten Päijänteeseen. Joen pituus on 1,5 km ja putouskorkeus 12 m ja se kulkee Muuramen keskustan halki. Joessa kalastaminen on luvanvaraista, koska siinä on arvokalaa. Erityisesti arvokasta on siinä luontaisesti elävä järvitaimen. Muuramenjokea pitkin kulkee luontopolku. Joen alajuoksua pitkin voi kulkea veneellä noin kilometrin matkan Muuramen terveyskeskuksen kohdalle, jossa on parimetrinen putous ja kalaporras.

Aiheesta muualla 
 Muuramenjoki-nettisivusto
 Kalaan.fi Muuramenjoki

Muuramen luonto
Suomen joet
Suur-Päijänteen alue
Raimo Hämäläinen (kirjailija)

Raimo Antero Hämäläinen (s. 5. kesäkuuta 1942 Sumiainen) on suomalainen opettaja ja kirjailija.

Hämäläinen kävi oppikoulua Suolahdessa ja Äänekoskella. Hän valmistui 1967 filosofian kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta ja toimi sitten vuodesta 1969 Savonlinnan taidelukion äidinkielen ja kirjallisuuden opettajana.

Hämäläinen esikoisteos, romaani Kun minä kotoani läksin kertoo nuoren pojan varttumisesta muutosten keskellä elävällä keskisuomalaisella  maaseudulla. Toinen romaani Tapahtui keväällä kertoo Jouko-pojan keväästä, kun hän pyrkii ja pääsee oppikouluun. 1900-luvun alkuun sijoittuvan romaanin ”Sitten elämä alkaa” päähenkilö on keskisuomalaisen torpan tyttö.

Hämäläinen on kirjoittanut pakinoita Sisä-Suomen lehteen 1974–1980 sekä kirjoittanut myös muihin lehtiin kolumneja ja mielipidekirjoituksia. Hämäläinen on tehnyt myös laulujen sanoituksia ja kirjoittanut runoja. 2001 Hämäläinen voitti jyväskyläläisen teatteriryhmä Pahnanpohjimmaisten näytelmäkilpailun pienoisdraamalla Valse triste.

Kirjoittamisen lisäksi Hämäläinen harrastaa kuvataiteita. Hän on osallistunut vuodesta 1988 taiteilijaseura Ars novan näyttelyihin ja pitänyt yksityisnäyttelyitä Savonlinnassa.

Teoksia 
 Kun minä kotoani läksin. Gummerus 1974
 Tapahtui keväällä. Kirjayhtymä 1976
 Sitten elämä alkaa : kertomus erään nuoren tytön elämästä. Kirjayhtymä 1982
 Valse triste : näytelmä. 2002

Palkinnot 
 Gummeruksen palkinto 1974
 Maaseudun sivistysliiton romaanikilpailun 2. palkinto 1974

Lähteet 
 
 Keskisuomalainen kirjallisuus : Raimo Hämäläinen
 Kirjasampo.fi : Raimo Hämäläinen

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Prigorodnojen satama

Prigorodnojen satama (, LOCODE: RU PGN) on Venäjän Sahalinin alueen Korsakovin piirissä, Prigorodnojen taajamassa, noin 10 kilometriä Korsakovin itäpuolella sijaitseva petrokemiallisten raaka-aineiden ja jalostustuotteiden, kuten nesteytetyn maakaasun (LNG) vientiin erikoistunut merisatama. Satama löytyy Tyynenmereen kuuluvan Ohotanmeren lounaisosassa sijaitsevan Anivanlahden pohjoisrannalta.   

Satamassa on neljä laituripaikkaa, joista suurimman syväyksen tarjoava paikka on tarkoitettu enintään syväykseltään 17,5 metrisille aluksille. Sataman operatiivisesta toiminnasta vastaa Sahalin-II tuotantoaluetta varten perustettu Sahalinskaja Energija -yhtiö.

Satamassa laivattava kaasu tuodaan sinne maakaasuputkia pitkin Sahalinin saaren koillispuolen porausalueilta. Prigorodjessa olevassa LNG-laitoksella se puhdistetaan ja nesteytetään kuljetuskuntoon.

Sataman rahtimäärät
Rahtimääränsä perusteella Prigorodnoje oli vuonna 2011 ja vuoden 2012 alkupuolella Venäjän suurimpia Tyynenmeren kauppasatamia.

Prigorodnojen sataman vuosittainen rahtimäärä:

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäjän federaation Sahalinin aluepiirin merisatamahallinnon sivu satamasta  (amp-sakhalin.ru)
Sahalinin aluepiirin merisatamahallinto  (rosmorport.ru)
Prigorodnojen sataman pohjapiirros  (morinfocenter.ru)
Gazprom: Sahalin II  (gazprom.com)

Venäjän Tyynenmeren satamat
Sahalinin alue
Sirkiä

Sirkiä on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

Anja Sirkiä (1920–2015), kotitalousopettaja, toimittaja ja kirjailija
Katja Sirkiä (s. 1974), näyttelijä ja laulaja
Raimo Sirkiä (s. 1951), oopperalaulaja
Satu Sirkiä, Nelosen uutisankkuri, toimittaja
Viktor Sirkiä (s. 1940), painonnostaja.

Entinen nimi
Kaisa Blomstedt, o.s. Sirkiä (s. 1947), sisustussuunnittelija
Schroderus

Schroderus on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Arto Schroderus (s. 1966), suomalainen kirjallisuuden kääntäjä
Ericus Schroderus (s. noin 1608–1639), ruotsin sanakirjan julkaisija
Karl August Schroderus (1847–1940), suomalainen pappi, valtiopäivämies ja rovasti
Kimmo Schroderus (s. 1970), suomalainen kuvanveistäjä 
Lars Schroderus (k. noin 1675), ruotsalainen maanmittari, joka toimi Suomessa
Lauri Schroderus (1879–1962), suomalainen insinööri, kauppaneuvos ja yritysjohtaja, Karl August Schroderuksen poika
Petrus Schroderus (s. 1973), suomalainen tenori ja poliisi.

Entinen tai oikea nimi
Merja Otava, oik. Merja Schroderus o.s. Otava (s. 1935),  nuortenkirjailija
Johan Skytte ent. Schroderus (1577–1645), ruotsalainen valtiomies
 Henrik Edvard Rauramo, ent. Schroderus (1843–1915), pappi ja valtiopäivämies
Lauri Sutela, ent. Schroderus (1918–2011), kenraali, puolustusvoimien komentaja
Roth

Roth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anders Roth (s. 1967), suomalainen jalkapalloilija
 Alvin E. Roth (s. 1951), yhdysvaltalainen ekonomisti, Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
 Asher Roth (s. 1985), yhdysvaltalainen rap-artisti
 Cecilia Roth (s. 1958), argentiinalainen näyttelijä
 Claudia Roth (s. 1955), saksalainen poliitikko
 David Lee Roth (s. 1954), yhdysvaltalainen Van Halen laulaja
 Eli Roth (s. 1972), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
 Emery Roth (1871–1948), unkarilais-yhdysvaltalainen arkkitehti
 Gene Roth (1903–1979), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Jakob Johan Roth (1771–1839), suomalainen sotilas Suomen sodassa 1808
 Jarkko Roth (s. 1943), suomalainen kuvanveistäjä
 Joe Roth (s. 1948), yhdysvaltalainen tuottaja, elokuvaohjaaja
 Joseph Roth (1894–1939), itävaltalainen kirjailija
 Klaus Roth (1925–2015), brittiläinen matemaatikko
 Kyösti Roth (s. 1954), suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja
 Maaria Roth (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija
 Petra Roth (s. 1944), saksalainen poliitikko
 Philip Roth (1933−2018), yhdysvaltalainen kirjailija
 Richard Roth (s. 1947), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Robert Roth (1898−1959), sveitsiläinen vapaapainija
 Tim Roth (s. 1961), brittiläinen elokuvaohjaaja ja näyttelijä
 Uli Jon Roth (s. 1954), saksalainen kitaristi
 Veronica Roth (s. 1988), yhdysvaltalainen nuortenkirjailija
 Wolf Roth (s. 1945), saksalainen näyttelijä
 Zeno Roth (1956–2018), saksalainen kitaristi ja lauluntekijä.
Renlund

Renlund viittaa seuraaviin:

Renlund, rautakauppa
K. H. Renlundin taidemuseo, taidemuseo Kokkolassa
Herman Renlundin katu, katu Kokkolassa
Renlundin koulu, koulu Kokkolassa

Sukunimi
Boris Renlund (s. 1936), kansanedustaja (ruots.)
Edvin Renlund (1904–1990), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
K. H. Renlund (1850–1908), rautakauppias, lahjoittaja
Lisa Renlund (s. 197), ruotsalainen jalkapalloilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Pyykkö

Pyykkö on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Anna-Liisa Pyykkö (1929–2016), iskelmälaulaja
Artturi Pyykkö (1895–1985), jääkäri
Einar Pyykkö (1910–1979), kaupunginjohtaja, kaupunkineuvos
Kimmo Pyykkö (s. 1940), kuvanveistäjä
Lea Pyykkö (1917–2009), suomentaja
Maire Pyykkö (s. 1947), virolais-suomalainen lasitaiteilija ja taidemaalari
Marja Pyykkö (s. 1975), elokuvaohjaaja
Minna Pyykkö (s. 1967), biologi, luontotoimittaja ja taidemaalari
Mirja Pyykkö (s. 1946), toimittaja
Nadja Pyykkö (1946–2007), elokuvaohjaaja, näyttelijä, maskeeraaja, kuvaussihteeri ja apulaisohjaaja
Pekka Pyykkö (s. 1941), kemian professori
Riitta Pyykkö, Turun yliopiston vararehtori
Risto Pyykkö, Lapin Kansan urheilutoimittaja
Seppo Pyykkö (s. 1955), jalkapalloilija
Vilho Pyykkö (1895–1967), runoilija 
Viljo Pyykkö (1910–1997), pesäpalloilija
Espoon aikuislukio

Espoon aikuislukio on Espoossa toimiva lukio, jonka toimipaikka on Tapiolassa. Espoon aikuislukio on osa Espoon seudun koulutuskuntayhtymä Omniaa, johon se liittyi vuonna 2015. Espoon aikuislukiossa opiskelee vuosittain noin 2 400 opiskelijaa.

Opiskelumahdollisuudet 
Espoon aikuislukiossa voi suorittaa lukion oppimäärän ja ylioppilastutkinnon tai opiskella yksittäisiä aineita aineopiskelijana. Lukiossa voi myös korottaa arvosanoja ja valmentautua pääsykokeisiin. Lukion oppimäärän voi suorittaa kokonaan verkossa. Aikuislukiossa on mahdollisuus suorittaa myös kaksoistutkinto eli ylioppilastutkinto samanaikaisesti ammatillisen perustutkinnon kanssa. 

Lukiossa voi yhdistää tavoitteellisen urheilun ja opinnot, koska Omnia on virallinen urheiluoppilaitos. Omniassa on lukion lisäksi ammatillista koulutusta, aikuisten perusopetusta ja tutkintoon valmistavaa TUVA-koulutusta sekä vapaan sivistystyön opintoja Espoon työväenopistossa.

Historia 
Aikuislukio sai alkunsa Tapiolan yhteiskoulun iltalinjasta, jonka toiminta alkoi vuonna 1969. Toiminta siirtyi Espoon aikuislukio -nimen alle vuonna 2005, jolloin Tapiolan aikuislukio ja Viherlaakson aikuislukio yhdistettiin. Vuoden 2009 syksyllä tehtiin päätös Viherlaakson toimipisteen lakkauttamisesta ja aikuislukion opetus keskitettiin Tapiolaan elokuusta 2010 alkaen.

Aiheesta muualla
Espoon aikuislukio Omnia: verkkosivut

Lähteet 

Espoon lukiot
Aikuiskoulutus
Tapiola
Posti (täsmennyssivu)

Posti viittaa seuraaviin:

Posti, yksityinen tai valtion laitos, joka toimittaa postilähetyksiä vastaanottajille

Sukunimi 
Hannu Posti (1926–2012), kestävyysjuoksija, ampumahiihtäjä ja juoksuvalmentaja
Lauri Posti (1908–1988), akateemikko, Helsingin yliopiston itämerensuomalaisten kielten professori, opetusministeri 
Mari Posti, näyttelijä
Piia Posti (s. 1976), kirjailija
Ville Posti, pesäpalloilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
The Best Exotic Marigold Hotel

The Best Exotic Marigold Hotel on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut John Maddenin ohjaama draamakomedia. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Judi Dench, Celia Imrie, Bill Nighy, Ronald Pickup, Maggie Smith, Tom Wilkinson ja Penelope Wilton. Elokuva perustuu Deborah Moggachin vuonna 2004 julkaistuun romaaniin These Foolish Things. Tarina kertoo brittieläkeläisistä, jotka lähtevät viettämään leppoisia eläkepäiviään eksoottiseen ja ”ei niin kalliiseen” Intiaan. Houkutteleva mainos uudistuneesta Marigold Hotellista kädessään ja upeat visiot antoisista eläkepäivistä mielessään, he saapuvat paikkaan, joka onkin vain kuori entisajan loistostaan.

Elokuva oli ehdolla parhaan komediaelokuvan Golden Globe -palkinnon saajaksi ja parhaan brittiläisen elokuvan BAFTA-palkinnon saajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elokuvan arvostelu Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla 

Vuoden 2012 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamakomediaelokuvat
John Maddenin ohjaamat elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Nahodkan satama

Nahodkan satama (, LOCODE:RU NJK) on Venäjän Primorjen aluepiirin Nahodkan kaupungissa, Tyynenmereen kuuluvan Japaninmeren Nahodkanlahden (Zaliv Nahodka) länsiosassa  sijaitseva merkittävä merisatama.

Satama-alueeseen kuuluu erilaisia osia, joista keskeisimpiin kuuluvat tavarasatama, merikalastussatama, öljysatama ja satamahallinto. Alueella toimii myös telakka. Noin kolme kilometriä Nahodkanlahdelmassa (Buhta Nahodka) sijaitsevan tavarasataman eteläpuolella olevaan Nahodkan öljysatamaan saavat liikennöidä enintään 11,5 metrin syväyksen alukset; muut satamaosat ovat öljysatamaa matalampia.

Sataman rahtimäärät

Vuoden 2011 satamatilastojen mukaan Nahodkan satama oli Venäjän suurimpia Tyynenemeren merisatamia. Vuonna 2012 se oli rahtimäärällä mitattuna Venäjän Tyynenmeren satamista 3. suurin Sahalinin alueen Vostotšnyin ja Habarovskin aluepiirin Vaninon satamien jälkeen.

Nahodkan sataman vuosittainen rahtimäärä:

Lähteet

Aiheesta muualla

Nahodkan sataman pohjapiirros  (morinfocenter.ru)
Venäjän federaation Primorskin aluepiirin merisatamahallinto  (pma.ru)
Venäjän federaation Primorskin aluepiirin merisatamahallinnon Nahodkan haaraosasto  (ampn.ru)

Venäjän Tyynenmeren satamat
Nahodka
Ted N. C. Wilson

Ted N. C. Wilson (s. 10. toukokuuta 1950 Takoma Park, Maryland) on yhdysvaltalainen adventistinen teologi, joka valittiin seitsemännen päivän adventistien pääkonferenssin puheenjohtajaksi heinäkuussa 2010. Myös hänen isänsä Neal C. Wilson toimi aikoinaan kirkon johdossa. Wilson aloitti toimintansa adventistipastorina vuonna 1974. Hänen puolisonsa on Nancy Louise Vollmer Wilson. Pari meni naimisiin vuonna 1975, ja sillä on kolme tytärtä.

Wilson on palvellut kirkkoaan Yhdysvaltain lisäksi Länsi-Afrikassa sekä Moskovassa, jossa hän toimi kirkon Euro-Aasian jaoksen johdossa (1992–1996). Vuonna 2000 Wilson valittiin pääkonferenssin varapuheenjohtajaksi. Hänellä on tohtorin arvo New Yorkin yliopistosta, ja lisäksi hän on valmistunut Andrewsin ja Loma Lindan yliopistoista.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset teologit
Adventismi
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Otto J. S. Ehrström

Otto Jarl Sigurd Ehrström (20. marraskuuta 1891 Helsinki – 8. lokakuuta 1978 Lohja) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija.

Henkilöhistoria
Ehrströmin isoisä oli Fredrik August Ehrström. Hänen vanhempansa olivat kaupungininsinööri Fredrik Otto Ehrström ja Aline Backman ja puoliso vuodesta 1917 Alice (Lisa) Enckell. Diplomiekonomi, toimittaja Inger Ehrström oli heidän tyttärensä. Tultuaan ylioppilaaksi 1911 Ehrström opiskeli musiikkia Pietarissa vuosina 1912–1916 ja Berliinissä vuosina 1920–1921. Hän oli vuosina 1921–1924 Musiikki-Fazerin piano-osaston johtaja ja vuosina 1929–1965 Hufvudstadsbladetin musiikkiarvostelija. Yleisradion sinfoniakonserttien selostajana Ehrström toimi 1929–1932 ja sisäministeriön palveluksessa hän työskenteli 1940–1945. Sävellyskonsertin Ehrström piti 1933. Hän esiintyi orkesterinjohtajana, lähinnä omille sävellyksilleen. Ehrström kirjoitti myös musiikkipakinoita, muun muassa Hufvudstadsbladetiin.

Tuotanto

Sävellyksiä
Ehrströmin sävellystuotantoon kuuluu sinfonia, näytelmämusiikkia (mm. tanssipantomiimi Metsolan tanhuvilla) sekä yksin- ja kuorolauluja. Hänen sävellyksiään ovat muun muassa seuraavat:
 Paraphrase Barbaresque (1924, kadonnut) 
 Metsolan tanhuvilla, tanssipantomiimi Juhani Ahon tekstiin, 1925
 Serenade for a young Witch sellolle ja orkesterille, 1927
 Etude pathétique alttoviululle ja sellolle Suite d'archet, 1928
 Pastorale, 1930
 Sinfonia, 1933
 Musiikkia Shakespearen näytelmään Miten haluatte kamariyhtyeelle, 1939
 Kuoro- ja orkesteriteoksia
 Orkesteri- ja yksinlauluja sekä kansansävelmiä sekakuorolle.

Julkaisuja
 Richard Faltin och hans samtid. Schildt, 1934 (Karl Flodinin aloittaman teoksen pohjalta).
 Osia Akademiska Sångföreningin 100-vuotishistoriikkiin, 1938.
 Jean Sibeluis and his part in the cultural life on Finland, 1941.
 Fyra visor för sång och gitarr. Fazer, 1968.
 Kodin kitarakoulu: 10 vihkoa liitteineen. 8, Union 1969.
 Kodin kitarakoulu: 10 vihkoa liitteineen. 10, Union 1969.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vem och vad 1967, s. 103.

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset musiikkikriitikot
Suomalaiset tietokirjailijat
Pakinoitsijat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Eric Gustaf Ehrström

Eric Gustaf Ehrström (29. toukokuuta 1791 Luoto – 25. huhtikuuta 1835 Pietari) oli suomalainen pappi ja kirjailija.

Henkilöhistoria
Ehrströmin vanhemmat olivat Kruunupyyn kappalainen Anders Ehrström (k. 1822) ja hänen toinen puolisonsa Anna Maria Reinius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1807 ja valmistui filosofian maisteriksi 1816. Ehrström opiskeli venäjän kieltä Moskovassa 1812–1813. Hän osallistui rykmentin komissaarina Suomen sotaan vuonna 1808 vajaan neljän kuukauden ajan ja piti tänä aikana päiväkirjaa joka on myöhemmin julkaistu.

Ehrström oli Turun hovioikeuden ja lääninhallituksen venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1813 ja Turun akatemian Venäjän historian ja kirjallisuuden dosenttina vuodesta 1816. Hän sai pappisvihkimyksen 1824 ja toimi sen jälkeen kirkkoherrana Tenholassa vuodesta 1824 ja vuodesta 1826 Pietarin ruotsalaisessa Pyhän Katariinan seurakunnassa sekä samalla Pietarin evankelis-luterilaisen konsistorin jäsenenä. Ehrström sai rovastin arvon 1826.

Ehrström kirjoitti venäjänkielen oppikirjoja. Hän vaati Åbo Underrättelserissä julkaistussa kirjoitussarjassa  ”Finska språket betraktadt såsom nationalspråk”, että suomen kieli on otettava oppiaineeksi ja siitä on tehtävä opetuskieli kouluihin. Hän vaati myös että virkamiesten on käytettävä virallisissa kirjoituksissa suomea.

Ehrström oli naimisissa vuosina 1816–1831 Ulrika Lovisa Ahlstedtin (k. 1831) kanssa ja vuodesta 1832 Kristina Andrietta Fredrika Schulman (k. 1836) kanssa. Hänen poikiaan olivat opettaja Anders Johan Erik Ehrström (1818–1844), senaatin prokuraattori ja professori Karl Gustaf Ehrström (1822–1886), samoin kuin maanviljelijä, valtiopäivämies Alexander Otto Ehrström.

Julkaisuja
Dagbok från fälttåget i Österbotten 1808, utgiven av Svenska litteratursällskapet i Finland 2008, suomeksi nimellä Ylioppilaan sotapäiväkirja 1808. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2008
Kanonerna vid Oravais, dagbok från 1808 och 1811 utgiven av Christman Ehrström 1986
Minnen af en resa från Åbo till Tavastland : junii och julii månader år 1811. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 2007, suomeksi nimellä Hämeen sydänmailla : matkapäiväkirja 1811. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2007
Moskva brinner, en nyupptäckt svensk dagbok från 1812, red. av Christman Ehrström 1984
Öfversigt af ryska språkets bildning, 1815
Rysk språklära för begynnare, utarbetad af Erik Gustav Ehrström och Carl G. Ottelin. St. Petersburg, tryckt hos M. C. Iversen, 1814.

Lähteet

Suomalaiset papit
Suomalaiset kirjailijat
Pietarinsuomalaiset
Vuonna 1791 syntyneet
Vuonna 1835 kuolleet
Fredrik August Ehrström

Fredrik August Ehrström (12. tammikuuta 1801 Luoto – 19. maaliskuuta 1850 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kuoronjohtaja, urkuri ja laulunopettaja.

Henkilöhistoria
Ehrströmin vanhemmat olivat kauppias Anders Ehrström ja Anna Maria Reinius ja puoliso vuodesta 1842 Emelie (Emma) Augusta Matheizen (k. 1905). Heidän pojanpoikansa oli säveltäjä ja musiikkikriitikko Otto J. S. Ehrström. Ehrström harjoitti merimiesopintoja Pietarsaaressa ja suoritti perämiestutkinnon Vaasassa 1818. Ylioppilaaksi hän tuli 1824.  Ehrström aloitti 1824 lakitieteen opinnot Turun yliopistossa. Opinnot keskeytyivät 1829, ja Ehrström siirtyi veljensä, Mynämäen kihlakunnan kruununvoudin Anton Mauritz Ehrströmin apulaiseksi. 

Pian Ehrström muutti Pietariin, missä hänen toinen veljensä Eric Gustaf Ehrström toimi ruotsinkielisen Pyhän Katariinan seurakunnan kirkkoherrana. Hän alkoi toimia seurakunnan kirkkokoulun laulunopettajana, kunnes siirtyi Helsinkiin. Hän johti helsinkiläisen Akateemisen Musiikkiseuran kuoroa 1833–1835 ja toimi laulunopettajana vuodesta 1833 Helsingin yksityisessä lyseossa, 1839 triviaalikoulussa ja 1841 ylemmässä alkeiskoulussa. Helsingin Vanhan kirkon urkuri hän oli vuodesta 1840 ja hoiti vuosina 1836–1850 teologian ylioppilaiden messuharjoituksia.

Taiteellinen tuotanto
Ehrströmin laulelmat olivat omana aikanaan pidettyjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 40 yksinlaulua, kuten Den öfvergivna ja Den sjuttonårijga, sekä kymmenkunta kuorolaulua kuten Tonernas värde, Stjärnan, Bachi vaggvisa, Vårt land ja Stilla skuggor. Osan lauluista hän sävelsi lapsuudenystävänsä Runebergin runoihin, kuten Lähteellä (Vid en källa) ja Joutsen (Svanen). Ehrström julkaisi myös kaksi teosta musiikin opetusta varten sekä teokset yksin- ja kuorolauluistaan.

Julkaistuja teoksia
Ehrströmin teoksia ovat:
Suomalainen messu, 1837
Första elementerna i sångläran, oppikirja, 1846
Fyrstämmiga sånger för mansröster, mieskuorolauluja, 1846
Tio sånger vid pianoforte, yksinlauluja, 1850

Lähteet

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset musiikkipedagogit
 Suomalaiset kuoronjohtajat
 Suomalaiset urkurit
 Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1801 syntyneet
Vuonna 1850 kuolleet
Ryan Cochran-Siegle

Ryan Cochran-Siegle (s. 27. maaliskuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka kilpailee vauhtilajeissa. Hän saavutti supersuurpujottelussa olympiahopeaa vuonna 2022. Hänen äitinsä, Barbara Cochran, on pujottelun olympiavoittaja Hänen serkkujaan ovat alppihiihtäjät Jimmy Cochran, Robby Kelley, Tim Kelley, Jessica Kelley ja Roger Brown.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Cochran-Siegle voitti kultaa vuonna 2012 sekä syöksylaskussa että alppiyhdistetyssä. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 15:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurpujottelussa yhdestoista ja supersuurpujottelussa neljästoista. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa 11:nneksi ja syöksylaskussa 12:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa 14:nneksi ja saavutti supersuurpujottelussa hopeaa 0,04 sekuntia kilpailun voittanutta Matthias Mayeria hitaampana.

Alppihiihdon maailmancupissa Cochran-Siegle kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisessa marraskuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai joulukuussa 2011 Beaver Creekin supersuurpujottelusta, jossa hän sijoittui 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Santa Caterinan alppiyhdistetyssä joulukuussa 2016. Toisen kerran hän saavutti saman sijoituksen Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Val Gardenan syöksylaskussa jououkuussa 2020. Kymmenen päivää myöhemmin Cochran-Siegle saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Bormion supersuurpujottelussa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Elävät henkilöt
Vuonna 1992 syntyneet
Dominions 3: The Awakening

Dominions 3: The Awakening on ruotsalaisen Illwinterin vuonna 2006 julkaisema vuoropohjainen strategiapeli. Illwinterissä työskentelee vain kaksi henkilöä: Johan Karlsson ja Kristoffer Ostermann. Dominions on mytologioihin ja taikuuteen pohjautuva peli, mutta aseistus ja eräät muut pelin ominaisuudet vittaavat historiaan.

Aiheesta muualla
Kotisivu 
Dominions 3 Illwinterin sivulla 

Vuoropohjaiset strategiapelit
Fantasiavideopelit
Indie-videopelit
Vuoden 2006 videopelit
Windows-pelit
Mac OS -pelit
Linux-pelit
Otto Walter Ehrström

Otto Walter Ehrström (4. kesäkuuta 1890 Turku – 19. maaliskuuta 1966 Turku) oli suomalainen eläinlääkäri, eläinlääketieteen tohtori. Hän toimi vuosina 1918-1954 Helsingin kaupungineläilääkärinä. Hän oli Suomen maidontarkastustoiminnan uranuurtajia. Hän opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi Leipzigissä 1920. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on väitellyt maitohygienian alalta tohtoriksi.

1920-luvulla Ehrström loi Helsinkiin maidontarkastusjärjestelmän. Se sisälsi säännönmukaisen näytteenoton tuotantoketjun eri vaiheista tuottajalta kuluttajalle. Oleellisena osana siihen kuuluivat tuottajatiloilla suoritettu hygieeninen valvonta sekä siihen liittyvä valistus- ja neuvontatyö. Hän otti ohjelmaan jo 1920-luvulla palkitsemis- ja kilpailutoiminnan. Helsingissä otettiin käyttöön vuonna 1932 laatumaksutapa maidon hinnoitteluun. Näiden toimenpiteiden johdosta maidon laatu parani tuntuvasti.

Helsingin maidontarkastusjärjestelmä otettiin käyttöön muissakin kaupungeissa ja kauppaloissa. Se oli mallina myös 1946 säädetyssä maidontarkastuslaissa. Sen valmistelussa ja toteutuksessa Walter Ehrström oli keskeisesti mukana. Myös nykyinen EU-lainsäädäntö rakentuu samoille periaatteille.

Walter Ehrström osallistui aktiivisesti kansainväliseen toimintaan. Hänellä oli merkittävät ansiot siinä, että Unicef lahjoitti 1950-luvulla huomattavan määrän meijerikoneita Suomen valtiolle, joka sitten myi ne edelleen meijereille. Valuuttapulan takia meijerit eivät sodan jälkeen päässeet uusimaan vanhoja kuluneita koneitaan.

Kaukokatseisena miehenä Ehrström tajusi, ettei yksityinen henkilö tai pieni ryhmä yksin saa suuria aikaan yleisessä kehityksessä. Tämän takia hänen aloitteestaan perustettiin lukuisia terveydenhoitotyötä tekeviä yhdistyksiä. Vielä tänä päivänäkin näistä ovat toiminnassa mm. Maitohygienialiitto ja Maito ja Terveys r.y. Tunnustuksena työstään elintarvikehygienian, erityisesti maitohygienian hyväksi hänet promovoitiin kunniatohtoriksi vuonna 1953 Hannoverissa Saksassa ja vuonna 1965 Helsingin Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa. 

Ehrströmin elämäntyötä kunnioittamaan perustettiin 1958 Walter Ehrströmin säätiö. Säätiö on lahjoittanut Helsingin yliopistoon jo kaksi pysyvää maitohygienian alan professuuria edistämään alan tieteellistä tutkimusta. Säätiö jakaa myös mitaleita laadukkaille maidontuotantotiloille.

Lähteet

Suomalaiset eläinlääkärit
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Banana Yoshimoto

Banana Yoshimoto (, s. 24. heinäkuuta 1964 Tokio) on japanilaisen kirjailija Mahoko Yoshimoton () taiteilijanimi.

Yoshimoton isä oli tunnettu runoilija ja kriitikko Takaaki Yoshimoto ja sisko Haruno Yoiko sarjakuvapiirtäjä.

Hän valmistui Nihon Yliopiston taidelinjalta pääaineenaan kirjallisuus. Noihin aikoihin hän otti taiteilijanimekseen ”Banana”, koska hän piti banaanin kukista.

Yoshimoto aloitti uransa työskennellessään golf-kerhon ravintolassa tarjoilijana vuonna 1987. Hänen innoittajiaan olivat Stephen Kingin muut kuin kauhuteokset. Myöhemmin hän on nimennyt esikuvikseen kirjailijat Truman Capoten sekä Isaac Bashevis Singerin.

Ensimmäinen romaani, Kitchen, oli välitön menestys, josta otettiin yksin Japanissa 60 painosta. Kirjasta on tehty myös kaksi elokuvaa, toinen Japanissa ja toinen Hongkongissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Official Banana Yoshimoto Site
 Article from ''Metropolis
 Bananamania
 Romantic Love in the Early Fiction of Banana Yoshimoto
 "Banana Yoshimoto's brand-new era" -(J-pop.com overview)

Japanilaiset kirjailijat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Maison & Dragen

Maison & Dragen on suomalainen duo, joka tunnettiin aiemmin nimellä Marcus Maison & Will Dragen. Duon tuotannon päätyylilaji on progressiivinen house.

Maison & Dragen on noussut nopeasti julkisuuteen, kun Armada Musiciin kuuluva Zouk Recordings on julkaissut heidän tuottamiaan singlejä kuten esimerkiksi Rio De Janeiron. Varsinainen nousukiito alkoi vuoden 2012 aikana. Duo on tehnyt myös monia remixejä tunnettujen elektronisen ja popmusiikin tekijöiden, kuten Martin Solveigin ja Kelly Clarksonin, kappaleista.

Diskografia

Albumit
 EDM Experience 001 (Mixed Version) (2013)
 Initium (2014)

Singlet
 Muchacha (2018)
 Nemesis (2014)
 Chinese New Year  (2014)
 Colosseum (2013)
 WOW (2013)
 Never Gonna Stop (2013)
 Hour Of The Wolf (2012)
 Wet Dreams (2012)
 Rio De Janeiro (2012)
 Another Dimension (2011)
 Calamity Voyage (2011)
 Digital Freedom (2011)
 Excalibur (2011)
 Machu Pichu (2011)
 Dont Play This! (2011)
 In The Horizon (2011)
 Road To Euphoria (2011)
 The Getaway / Super Cool Lounge Music (2011)
 Whitney Houston (2011)
 Dragon's Tail (2010)
 The Island (2010)

Yhteissinglet
 Maison & Dragen, Tony T. – Party In Rio (2017)
 Maison & Dragen, Michael Rice – I Won't Stumble Back (2016)
 Sharon Doorson, Maison & Dragen – I'm Over You (2013)
 Maison & Dragen, Toni Nielson – Immortal Love (2013)
 Christian Burns, Maison & Dragen – Perfectly (2013)
 tyDi, Maison & Dragen, Toni Nielson – Walk On Water (2013)

Remixit
 Roma Pafos ft. Sunblind – For A Second (2013)
 BKCA – I Want More (2013)
 Alex Kunnari – Lifter (2013)
 Alexey Romeo ft. Joel Edwards – Detonation (2013)
 Christina Aguilera – Let There Be Love (2013)
 Reuben Keeney ft. Katt Niall – Good Times Together (2013)
 Nick Skitz – You Got The Love (2013)
 The Twins – Coming Home (2013)
 Kaz James – Drums (2012)
 Alex Kunnari ft. Jon Hall – Sweet Melody (2012)
 Robert Miles – Children (2012)
 Delayers – Easy Up (2012)
 Paul Oakenfold ft. J. Hart – Surrender (2012)
 Armin van Buuren – We Are Here To Make Some Noise (2012)
 Kelly Clarkson – Dark Side (2012)
 Spencer & Hill, Mimoza – Let Out Da Freak (2012)
 Silver Sneakerz ft. Jon Stevens – Touch (2012)
 Cerf, Mitiska & Jares and Chris Jones – Starting Right Now (2012)
 Danny Saucedo – Amazing (2012)
 Roger Sanchez – Another Chance (2012)
 Martin Solveig – The Night Out (2012)
 Kris Allen – The Vision Of Love (2012)
 Ronski Speed, Stoneface & Terminal – I Didn't Know I Was Looking For Love (2012)
 Flo Rida – Wild Ones (2012)
 tyDi, DJ Rap – Talking To Myself (2012)
 Adele – Rolling in the Deep (2012)
 Gemellini – This Love (2011)
 Roma Pafos – Love Electric (2011)
 W&W ft. Ana Criado – Three O' Clock (2011)
 Alex Kunnari – Helsinki (2011)
 Eddie Thoneick – Deeper Love (2011)
 Nadia Ali & Starkillers & Alex Kenji – Pressure'' (2010)

Esiintymiset Suomen festivaaleilla
 Neverland Festival 2013, Ouluhalli, Oulu
 Summer Sound Festival 2012, Helsingin Messukeskus, Helsinki
 Weekend Festival 2012, Luukki, Espoo

Lähteet

Suomalaiset duot
Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Suomalaiset house-yhtyeet
Newtown

Newtown () on useiden kaupunginosien tai paikkakuntien nimi anglosaksisessa maailmassa. Suurimpia asutuskeskuksia ovat:

Newtown, kylä Englannin Hampshiressa
Newtown, kaupunki Walesissa

Yhdysvalloissa
Newtown, kaupunki Connecticutissa
Newtown, pieni kaupunki Indianassa
Newtown, asutuskeskus Missourissa
Newtown, kylä Ohiossa
Newtown, kaupunki Pennsylvaniassa
Newtown Township, kunnallishallintoalue Pennsylvaniassa
Newtown Township, kunnallishallintoalue Pennsylvaniassa

Katso myös
New Town
Mormonismi Suomessa

Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkolla on Suomessa noin 3 200 jäsentä.  Kirkon seurakuntia Suomessa on 31. Helsingissä toimii kolme seurakuntaa, ja maan pohjoisin seurakunta toimii Rovaniemellä. Espoossa sijaitseva Helsingin temppeli on Suomen ainoa mormonitemppeli.

Kirkolla on Suomessa kaksi vaarnaa ja kolme piiriä. Vaarna on kirkon itsenäinen hallinnollinen yksikkö, joka koostuu noin kymmenestä seurakunnasta. Myös piiri käsittää useita seurakuntia. Piiristä voi tulla itsenäinen vaarna siinä vaiheessa, kun alueen jäsenmäärä ylittää noin 1 500.

Historia 

Ensimmäiset mormonit kastettiin Suomessa 1876. Kirkko rekisteröitiin Suomessa virallisesti kuitenkin vasta 1948, jolloin myös vihittiin ensimmäinen kirkkorakennus. Mormonin kirja suomennettiin 1954.

Vuosina 1948–1955 mormonikirkko mikrofilmasi Suomen evankelis-luterilaisten ja ortodoksisten seurakuntien kirkonkirjat vuoteen 1860 saakka. Kuvaus käsitti noin 10 miljoonaa aukeamaa.

Lähteet

Kirjallisuutta

 

 

 

 

 

Mormonismi
Uskonto Suomessa
Parittaja (elokuva)

Parittaja () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Kim Ki-dukin ohjaama eteläkorealainen elokuva. Se kertoo yliopisto-opiskelijasta joka pakotetaan työskentelemään bordellissa.

Juoni 
Elokuva kertoo rikollisjengin johtajasta nimeltään Han-ki (Cho Jae-hyun) joka on parittaja. Hän näkee yliopisto-opiskelija Sun-hwan (Seo Won) istumassa puistonpenkillä taidekirjoja sylissään. Han-ki rakastuu tähän välittömästi ja yrittää väkisin suudellä Sun-hwata, paikalla on Sun-hwan poikaystävä ja muita jotka yrittävät turhaan estää tätä. Myöhemmin Han-ki onnistuu järjestämään Sun-hwalle ansan, ja häntä onnistutaan syytämään rahan varastamista. Summa on niin suuri ettei hän pysyt maksamaan sitä ja hänet pakotetaan bordelliin töihin. Sun-hwa ei tiedä että bordellin omistaja on Han-ki joka katselee yksisuuntaisen pelin läpi huoneeseen jossa hän ottaa vastaan asiakkaita joista suurin osa on juovuksissa ja välillä myös väkivaltaisia.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Kim Ki-dukin ohjaamat elokuvat
Eteläkorealaiset elokuvat
Vuoden 2001 elokuvat
Draamaelokuvat
Rotterdamin satama

Rotterdamin satama (, LOCODE: NL RTM) on Rotterdamissa sijaitseva Hollannin ja Euroopan suurin satama. Satama sijoittuu laajalle alueelle: Pohjanmereltä noin 40 kilometrin matkalle Reinin Nieuwe Maas -suuhaaran varteen. Laitureita satamalla on yhteensä 64 kilometriä.

Vuonna 2011 sataman liikevaihto oli 588 miljoonaa euroa. Satama-alueelle sijoittuu erittäin paljon kemian ja energiateollisuuden tuotantoa. Siellä toimii esimerkiksi viisi öljynjalostamoa, kuusi biopolttoaineen tuotantolaitosta, viisi kasvisöljyjalostamoa, neljä kaasuvoimalaitosta, kolme hiiltä ja biopolttoainetta käyttämää voimalaa, 70 tuulivoimalaa, kuusi höyry- ja sähkövoimalaa sekä yksi jätehuoltolaitos.

Euroopan suurin satama - rahtimäärä
Kokonaisrahtimäärällään (noin 430 milj. tonnia) mitattuna Rotterdamin satama oli vuonna 2010 Kiinan Shanghain ja Singaporen satamien jälkeen maailman kolmanneksi suurin satama. Rotterdamin sataman omien tilastojen mukaan sen edellä oli 2010 toinenkin kiinalainen satama (eli Rotterdamin oma sijoitus 2010: 4. suurin) ja vuonna 2011 kolmaskin (Rotterdamin sijoitus 2011: 5.). Shanghain merenkulkuyliopiston ylläpitämän satamalistauksen mukaan vuonna 2013 Rotterdam oli useiden kiinalaissatamien kasvun seurauksena pudonnut jo sijalle 9. maailman suurimpien rahtisatamien tilastossa. Lähes puolet sataman kautta kulkevasta rahdista on öljyä, öljynjalostustuotteita ja muuta nestemäistä irtolastia (nestebulkki). Konttiliikenteen tilastoissa Rotterdam sijoittui maailmanlistan 10. sijalle vuosina 2009–2011.

Rotterdamin sataman vuosittainen rahtimäärä:

Lähteet

Aiheesta muualla

 Rotterdamin sataman kotisivut  (portofrotterdam.com)
Eurostat (European Commission): Maritime ports freight and passenger statistics  (eurostat.ec.europa.eu)
UNCTAD Review of Maritime Transport 2011 (Ports in Chapter 4, pdf)  (unctad.org)

Satama
Alankomaiden satamat
Pohjanmeren satamat
Norjan jääkiekkoliitto

Norjan jääkiekkoliitto (Norges Ishockeyforbund) on organisaatio, joka hallinnoi Norjan jääkiekkoa. Se liittyi Kansainväliseen jääkiekkoliittoon tammikuussa 1935.

Maajoukkueet 
 Norjan miesten jääkiekkomaajoukkue
 Norjan naisten jääkiekkomaajoukkue
 Norjan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
 Norjan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Aiheesta muualla 
 Norja IIHF:n sivuilla 
 Norjan jääkiekkoliiton virallinen sivusto 

Jääkiekkoliitot
Norjan jääkiekko
Torvald Ekman

Torvald Erik Ekman (26. lokakuuta 1900 Helsinki – 16. kesäkuuta 1981 Turku) oli suomalainen kenraaliluutnantti vuodesta 1954. 

Ekman liittyi Helsingin suojeluskuntaan heti sisällissodan alussa ja hän osallistui mm. Helsingin valtaukseen. Ekman valmistui upseeriksi Tykistökoulusta 1918 sekä suoritti Sotakorkeakoulun 1925–1927 (ye-upseeri 1928). Hän toimi Reserviupseerikoulussa kouluttajana 1922–1927 sekä patteriston komentajana Jääkäritykistörykmentissä 1929–1930. Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1930–1933. Vuonna 1933 hän palveli Puolustusministeriön sotilastoimistossa ja vuoden 1934 ensimmäisen puoliskon Suojeluskuntain yliesikunnassa. Sotakorkeakoulussa hän opetti tykistötaktiikkaa ja ampumaoppia 1934–1939. 

Talvisodassa Ekman komensi Ilmatorjuntarykmentti 1:ä ja kotiseudun ilmatorjuntajoukkoja 1939–1940. Välirauhan aikana hän johti 6. prikaatia 1940–1941. Jatkosodassa hän oli JR 6:n komentaja 1941–1943. 21. prikaatia hän komensi 1943-1944. Sodan jälkeen hän toimi Turun sotilaspiirin päällikkönä 1944–1947 sekä 2. divisioonan va. komentajana 1947–1949. Uudenmaan sotilasläänin komentaja ja Helsingin varuskunnan päällikkö hän oli 1949–1953. Uransa päätteeksi hän toimi  2. divisioonan komentajana 1953–1960. Reserviin siirryttyään Ekman toimi Turun seudun teollisuuden väestönsuojeluyhdistyksen toiminnanjohtajana. Ekman oli Helsingin olympialaisten ratsastuskilpailujen johtaja 1952 ja Suomen ratsastajain liiton puheenjohtaja vuodesta 1953.

Torvald Ekmanin merkitystä suomalaisen tykistötaktiikan kehittäjänä pidetään jopa ratkaisevan tärkeänä.

Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1934, eversti 1940, kenraalimajuri 1949, kenraaliluutnantti 7.2.1954.

Julkaisuja
Kenttätykistö ja sen toiminta, 1925
Tykistön taktillinen toiminta, 1936
Upseerin käsikirja (Harald Roosin ja Sulo Suden kanssa), 1936

Lähteet
 Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954: Who's who in Finland: Ekman, Torvald Erik
 Vem och vad? Biografisk handbok 1967: Ekman, Torvald Erik

Viitteet 

Suomalaiset sotilaat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Species at War

Species at War on Rotten Soundin EP-levy, joka julkaistiin 18. tammikuuta 2013.

Kappaleet

Kokoonpano 
 G – laulu
 Q – kitara
 Kristian Toivainen – basso
 Sami Latva – rummut

Arvostelut 
 Kaaoszine: 8/10
 Metal Injection: 8/10
 Miasma: 8/10
 PopMatters: 7/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Rotten Sound Season of Mist -levy-yhtiön sivuilla

Vuoden 2013 EP:t
Rotten Soundin EP:t
Antwerpenin satama

Antwerpenin satama (; , LOCODE: BE ANR) on Antwerpenissa sijaitseva Belgian suurin ja kokonaisrahtimäärältään Euroopan toiseksi suurin satama. Se sijaitsee Scheldejoen alajuoksulla noin 70–80 kilometriä Pohjanmereltä sisämaahan päin alueella, jossa on vielä havaittavissa meren vuorovesivaihtelu.

Euroopan suurimpia satamia - rahtimäärä
Kokonaisrahtimäärällään (noin 178 milj. tonnia) mitattuna Antwerpenin satama oli vuonna 2010 Euroopan 2. suurin satama Rotterdamin sataman jälkeen ja saman amerikkalaisten satamalaitosten laatiman maailmanlistan 17. suurin satama. Konttiliikenteen tilastoissa Antwerpen sijoittui maailmanlistan 14. sijalle samana vuonna. Hollantilaisen satamatilaston mukaan vuonna 2011 Antwerpen säilytti asemansa Euroopan 2. suurimpana satamana kokonaisrahtimäärän mukaan, mutta konttiliikenteessä Hampurin satama nousi 2. sijalle Antwerpenin ohi.

Antwerpenin sataman vuosittainen rahtimäärä:

Lähteet

Aiheesta muualla

Antwerpenin sataman kotisivut  (portofantwerp.com)
Eurostat (European Commission): Maritime ports freight and passenger statistics  (eurostat.ec.europa.eu)
UNCTAD Review of Maritime Transport 2011 (Ports in Chapter 4, pdf)  (unctad.org)
Breakdown of goods loaded/discharged since 1980 - Port of Antwerp   (serv.be)

Satama
Belgian satamat
Pohjanmeren satamat
Boileau-Narcejac

Boileau-Narcejac on kahden ranskalaisen rikoskirjailijan käyttämä yhteinen salanimi:
 Pierre Louis Boileau [bwalo]  (28. huhtikuuta 1906 Pariisi – 16. tammikuuta 1989  Beaulieu-sur-Mer)
 Pierre Robert Ayraud [ero] alias Thomas Narcejac [narsežak] (3. heinäkuuta 1908 Rochefort-sur-Mer – 7. kesäkuuta 1998 Nizza).
Heidän romaanejaan on sovitettu elokuviksi, joista tunnetuimpina voidaan mainita Henri-Georges Clouzot'n Pirulliset (1955) ja Alfred Hitchcockin Vertigo – punainen kyynel (1958).

Pierre Boileau oli opiskellut kauppakorkeakoulussa, ja hän työskenteli sosiaalityöntekijänä. Työnsä ohella hän kirjoitti rikosromaaneja.

Pierre Ayraud oli koulutukseltaan kirjallisuudentutkija ja filosofi.

Boileau ja Ayraud olivat molemmat jo tahoillaan ansioituneita rikoskirjailijoita (molemmat olivat saaneet "Prix du Roman d'Aventures" -palkinnon), kun he tapasivat vuonna 1948 ja ryhtyivät yhteistyöhön. Boileau laati romaanien juonet ja Ayraud loi ilmapiirin ja henkilöhahmot. Heidän romaanejaan voidaan luonnehtia psykologisiksi rikosromaaneiksi. He kirjoittivat myös kahdeksan Sans Atout -nuorisokertomusta (1971–1990), viisi auktorisoitua jatko-osaa Maurice Leblancin Arsène Lupin -tarinoille (1973–1979) sekä muita teoksia.

Boileau-Narcejac sai vuonna 1965 "Prix de l'Humour noir" -palkinnon ja vuonna 1974 "Prix Mystère de la Critique" -palkinnon.

Romaaneja

 L'Ombre et la Proie (1951–1952), nimellä Alain Bouccarèje
 Celle qui n'était plus (1952), elokuvasovitus Pirulliset
 Les Visages de l'ombre (1953)
 D’entre les morts (1958), elokuvasovitus Vertigo
 Les Louves (1955)
 Le Mauvais Œil (1956)
 Au bois dormant (1956)
 Les Magiciennes (1957)
 À cœur perdu (1959),
 L'ingénieur aimait trop les chiffres (1959)
 Maléfices (1961)
 Maldonne (1963)
 …Et mon tout est un homme (1965)
 La mort a dit : Peut-être (1967)
 La Porte du large (1969)
 Delirium, suivi de L'Île (1969)
 Les Veufs (1970)
 La Vie en miettes (1972)
 Opération Primevère (1973)
 Frère Judas (1974)

 La Tenaille (1975)
 La Lèpre (1976)
 L'Âge bête (1978)
 Carte vermeil (1979)
 Les Intouchables (1980)
 Terminus (1980)
 Box-office (1981)
 Mamie (1983)
 Les Eaux dormantes (1984)
 La Dernière Cascade (1984)
 Schuss (1985)
 Mister Hyde (1987)
 Champ clos (1988)
 Le Contrat (1988)
 J'ai été un fantôme (1989)
 Le Bonsaï (1990)
 Le Soleil dans la main (1990)
 La main passe (1991)
 Les Nocturnes (1991)

Ranskalaiset rikoskirjailijat
Salanimet
Kinematografi

Kinematografi on varhainen elokuvien kuvaamiseen ja esittämiseen käytetty laite. Tämän elokuvakamerana, projektorina ja kehityskoneena toimivan laitteen keksi ja nimesi Léon Bouly (1872–1932) vuonna 1892. Boylyllä ei ollut varaa markkinoida laitetta tai maksaa edes patenttimaksuja. Lumièren veljesten tehtaan insinöörit ostivat patentin Boylyltä. Veljekset tekivät laitteen tunnetuksi ja alkoivat valmistaa niitä. He paransivat alkuperäistä laitetta ottaen siinä käyttöön perforoinnin, filmin raidassa oleva rei'ityksen, jonka avulla filmi saadaan liikkumaan varmasti ja vakioaskelin. He patentoivat kinematografinsa 1895.

1800-luvun lopulla palaset elokuvakameran keksimiseen olivat olemassa. George Eastman oli tuonut markkinoille rullafilmikameran 1888, läpinäkyvää selluloidi-kalvoa oli saatavilla ja illuusio liikkeestä nopeasti vaihtuvia kuvia esitettäessä oli tunnettu. Kinematografi oli teknisesti onnistuneempi kuin saman aikainen Edisonin työryhmän valmistama kinetografi kuvaukseen ja kinetoskooppi filmien esittämiseen tarkoitettu tirkistyskaappi vuodelta 1889. Edisonin laitetta oli esitelty Pariisissa vuonna 1894, joten Lumièren veljeksillä oli ollut mahdollisuus nähdä se ennen oman kinematografinsa patentointia. Projektorin eri versioita kehittävät samanaikaisesti myös amerikkalainen Woodville Latham, Robert William Paul Englannissa ja saksalaiset veljekset Max ja Emil Skladanowsky.  Kinematografin merkittävin muista erottava ominaisuus oli tarkka kuvansiirto epäkeskomekanismin ja filmin laitojen perforoinnin avulla. Koneen käyttäjä pyörittää kampea kuvattaessa noin kaksi kierrosta sekunnissa, jolloin filmiä siirtyi sulkimen ohi 16–18 ruutua sekunnissa. Tämä oli mykän kauden elokuvien nopeus. Äänielokuvien tullessa kuvausnopeus nostettiin 24 kuvaan sekunnissa. Kun kinematografia käytettiin projektorina, siihen liitettiin ulkopuolinen valonlähde.

Kinematografi tuli tunnetuksi ympäri maailmaa Lumièren veljesten kiertäessä esittämässä filmejään. Kevyenä laitteena se oli siirrettävissä kuvauspaikoille helposti.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Adventures in Cybersound
 Mediakasvatuskeskus Metka sivujen osa "liikkuvan kuvan historia" 
 
Elokuvateknologia
Elokuvan historia
Huviretki (ravintolaketju)

Huviretki oli suomalainen Restelin omistama ravintolaketju. Huviretki-ravintolat sijaitsivat Cumulus-hotellien yhteydessä. Suomessa oli yhteensä 16 Huviretki-ravintolaa.

Kun Cumulus-hotellit myytiin Scandicille samalla Huviretki-ravintolaketju lopetti ja nykyään hotelleissa on konseptiravintolat Huviretkien tilalla.

Huviretki-ravintolat
Hämeenlinna, Raatihuoneenkatu 18
Jyväskylä, Väinönkatu 5
Kemi, Hahtisaarenkatu 3
Kouvola, Kouvolankatu 11
Kuopio, Puijonkatu 32
Lahti, Vapaudenkatu 24
Lappeenranta, Valtakatu 31
Mikkeli, Mikonkatu 9
Oulu, Kajaaninkatu 17
Pori, Yrjönkatu 24
Rauma, Aittarinkatu 9
Seinäjoki, Kauppakatu 10
Tampere Hämeenpuisto, Hämeenpuisto 47
Tampere Koskikatu, Koskikatu 5
Tampere Pinja, Satakunnankatu 10
Vantaa Airport, Robert Huberin tie 6

Lähteet

Aiheesta muualla
Huviretki-ravintoloiden kotisivut (Internet Archive, tallennettu 9.4.2014)

Suomalaiset ravintolaketjut
Tradeka
Millennium Gate

Millennium Gate on riemukaari, joka sijaitsee Atlantan kaupungissa Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Riemukaaren rakentaminen aloitettiin vuonna 2005 ja se valmistui vuonna 2008. Valmistuessaan noin 20 miljoonaa dollaria maksaneen riemukaaren suunnitelivat arkkitehdit Hugh Petter ja Rodney Cook Jr..

Lähteet 

Riemukaaret
Yhdysvaltain muistomerkit
Atlantan rakennukset ja rakennelmat