joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Natalja Puškina

Natalja Nikolajevna Puškina-Lanskaja (venäjäksi: Наталья Николаевна Пушкина-Ланская, 8. syyskuuta 1812 – 26. marraskuuta 1863) (syntyjään Natalja Nikolajevna Gontšarova) (Гончарова) oli venäläisen runoilijan Aleksandr Puškinin vaimo vuodesta 1831 vuoteen 1837 saakka, jolloin runoilija kuoli kaksintaistelussa Georges d'Anthèsia vastaan. Vuonna 1844 Natalja solmi avioliiton kenraali Petr Petrovitš Lanskoin kanssa, ja se kesti Nataljan kuolemaan saakka.

Elämä 
Natalja Puškina syntyi 8.9.1812 Tambovin kuvernementissa, jossa hänen perheensä eli sen ajan, kun Moskova oli Napoleonin joukkojen valtaama. Hänen isänsä, joka oli tehtaanomistajan perillinen Kalugasta, satutti päänsä vuonna 1815 pudottuaan hevosen selästä eikä sen jälkeen enää pystynyt huolehtimaan perheestään. Hänen äitinsä, joka oli lähtöisin Moskovan aristokratiasta, otti perheen huollettavakseen. 

Natalja tapasi Puškinin ensimmäisen kerran 16-vuotiaana, jolloin hän oli Moskovan seurapiireissä kuuluisa kauneudestaan. Hän hyväksyi lopulta Puškinin kosinnan pitkän epäilyn jälkeen vuonna 1830 otettuaan ensin selvää siitä, että tsaari ei suunnittele runoilijan vainoamista. Vihkiminen tapahtui 15.2.1831 Moskovassa. 

Kuuden avioliittovuoden aikana Natalja Puškina synnytti neljä lasta, joista kaksi poikaa ja kaksi tyttöä. Perhe asui enimmäkseen maaseudulla, mutta runoilija vietti usein aikaansa pääkaupungissa. Siitä seurasi aviopuolisoiden välillä runsas kirjeenvaihto, josta on säilynyt 78 Puškinin kirjettä vaimolleen. Nataljan kirjeistä on säilynyt vain yksi. Kirjeet eivät olleet rakkauskirjeitä, mutta Puškin omisti useita runoja vaimolleen. 

Vuonna 1835 Natalja tapasi ranskalaisen Georges d'Anthèsin, ja alettiin levittää juoruja, että heidän välillään olisi romanssi. Se oli syynä kaksintaisteluun, jossa Puškin haavoittui kuolettavasti. Nataljaa on kritisoitu siitä, että hän ei ymmärtänyt Puškinin merkitystä, vaan vietti mieluummin aikaansa seurapiireissä. Kuitenkin hän säilytti Puškinin kirjeet ja salli niiden julkaisemisen. Kuolinvuoteellaan Puškin kertoi vaimolleen, että ei syytä häntä tapahtuneesta ja että on aina luottanut häneen. Lisäksi hän ilmaisi vaimolleen viimeisen tahtonsa kahden tai kolmen vuoden suruajasta kuolemansa jälkeen.  

Nataljasta juoruttiin myös, että hän olisi tsaari Nikolai I:n rakastajatar. Tsaari oli epäillyt Puškinin uskollisuutta, mutta arvosti hänen teoksiaan. Kuollessaan Puškinin velat olivat noin satatuhatta ruplaa. Tsaari auttoi runoilijan leskeä niiden maksamisessa ja myönsi hänelle eläkkeen. Vuonna 1843 Natalja tapasi Petr Petrovitš Lanskoin, joka palveli samassa rykmentissä kuin Nataljan veli ja oli edennyt hyvin urallaan. Tsaari hyväksyi heidän avioliittonsa, ja heidät vihittiin vuonna 1844 Strelnassa. Perheeseen syntyi kolme tytärtä. Lanskoi otti huolehdittavakseen myös Nataljan lapset aikaisemmasta avioliitosta. Natalja kärsi heikosta terveydestä ja kuoli 26.11.1863 Pietarissa vilustuttuaan Moskovan matkalla.

Lähteet 

Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1863 kuolleet
Venäläiset henkilöt
Manuela Sáenz

Doña Manuela Sáenz y Aizpuru (27. joulukuuta 1797 - 23. marraskuuta 1856) oli ecuadorilainen Etelä-Amerikan vallankumoussankari, joka tuki vallankumoustoimintaa keräämällä tietoja, jakamalla esitteitä ja osoittamalla mieltä naisten oikeuksien puolesta. Sáenz sai "Caballeresa" -kunniamaininnan Perun Auringon ritarikunnan (Orden El Sol del Péru) kunnianosoituksena palveluksistaan vallankumouksessa.

Sáenz meni vuonna 1817 naimisiin varakkaan englantilaisen kauppiaan kanssa, ja hänestä tuli seurapiirirouva Perun Limassa. Avioliiton ansiosta hänellä oli edellytykset osallistua poliittisiin ja sotilaallisiin asioihin, ja hän alkoi tukea aktiivisesti vallankumouksellisia pyrkimyksiä. Erottuaan puolisostaan vuonna 1822 hän aloitti pian kahdeksan vuoden yhteistyön ja läheisen suhteen Simón Bolívarin kanssa, ja yhteistyötä kesti Bolívarin kuolemaan asti vuonna 1830. Sen jälkeen kun hän esti Bolívaria vastaan vuonna 1828 tehdyn salamurhayrityksen ja auttoi tätä pakenemaan, Bolívar alkoi kutsua häntä "Vapauttajan vapauttajaksi" ("Libertadora del libertadora").

Bolívarin kuoltua Sáenz menetti tulonsa, ja Kolumbian seuraava presidentti Santander karkotti hänet. Hän pyrki synnyinmaahansa Ecuadoriin mutta joutui pakenemaan Perun pohjoisrannikon pikkukylään, missä,hän kuoli köyhänä. Hänet haudattiin joukkohautaan.

Sáenzin rooli vallankumouksessa jäi hänen kuolemansa jälkeen yleisesti ottaen huomiotta 1900-luvun loppupuolelle saakka. Nykyisin hänet tunnetaan yhtenä 1800-luvun itsenäisyyssotien feministisenä merkkihahmona.

Lähteet 

Ecuadorilaiset henkilöt
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1856 kuolleet
Seija Sivertsen

Seija Sivertsen (o.s. Feodoroff, s. 1954 tai 1955 Sevettijärvi, Inari) on Norjan Etelä-Varangin Näätämössä asuva, koltansaamen opettajana esimerkiksi Inarin Sevettijärven koulussa työskentelevä koltta, joka on toiminut myös kolttien kulttuurin ja tapojen säilyttämiseksi. Hän on tuonut esille esimerkiksi koltasaamen kielen katoamisen Norjan koltta-alueelta, mikä on osaltaan myötävaikuttanut  kolttasaamelaisen museon (Äʹvv) perustamiseen Norjan Näätämöön sekä kolttien kielen ja kulttuurin elvytystyön edistämiseen niin Norjassa kuin yleisemminkin. 

Sivertsen on toiminut muun muassa koltansaamenkielisen, vuosina 1978–1986 julkaistun Sääʹmođđâz-lehden () toimituskunnassa. 

Sivertsen palkittiin saamelaisella Gollegiella-kielipalkinnolla vuonna 2014 elämäntyöstään koltansaamen kielen ja kolttasaamelaisen kulttuurin sekä kolttayhteisön hyväksi. Samalla kertaa palkittiin myös kirjailija Kerttu Vuolab ja saamen kielen tutkija, professori Mikael Svonni.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset opettajat
Koltat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
AGM-183A ARRW

AGM-183A ARRW (Air-Launched Rapid Response Weapon) on Yhdysvaltain kehitteillä oleva hypersooninen ohjus. Sen on määrä valmistua vuonna 2022. Ohjuksen valmistaja on Lockheed Martin. Ohjus lentää
erittäin nopeasti liukuen ilmakehän yläosassa kohteeseensa. Koska ARRW-ohjus tekee lentäessään suuria mutkia, sitä on käytännössä mahdotonta torjua nykyisillä ohjustentorjuntaohjuksilla. Lisäksi ohjus on vaikea havaita. AGM-183A ARRW on Yhdysvaltain vastaus Venäjän ja Kiinan hypersoonisiin ohjuksiin.

Lähteet 

 Ohjukset
Moumina Houssein Darar

Moumina Houssein Darar (s. 1. kesäkuuta 1990 Ali Sabieh, Djibouti) on djiboutilainen poliisi, joka on erikoistunut terrosminvastaisiin tutkimuksiin. Hänen ansiostaan Djiboutista on muun muassa vangittu ja karkotettu useita Al-Shabaabin kuulunutta terroristia. Hän sai vuonna 2019 International Women of Courage -palkinnon.

Elämä 
Moumina Houssein Darar syntyi vuonna 1990 Ali Sabiehissa. Hän oli yhdeksänlapsisen perheen vanhin lapsi, ja hänellä on kuusi veljeä ja kaksi siskoa.

Darar liittyi 23-vuotiaana Djibuotin kansallisiin poliisivoimiin. Hän kohosi arvoasteikossa nopeasti ylöspäin, ja hän keskittyi erityisesti terrorisminvastaiseen toimintaan. Darar on johtanut useita merkittäviä terroismirikoksiin liittyviä tutkimuksia. Dararin ansiosta Djiboutissa on saatu tuomittua ja karkoitettua useita Al-Shabaabin kuulunutta terroristia sekä estämään useita terrori-iskua Djiboutin kaupungissa vuonna 2014 tehdyn pommituksen jälkeen.

Dararia ovat uhkailleet niin monet hänen vangitsemat rikollisetkin kuin myös monet tavalliset djiboutilaiset, sillä nainen poliisina on osalle ongelma. Yhdysvaltain ulkoministeriö myönsi Dararille vuonna 2019 International Women of Courage -palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Djiboutilaiset henkilöt
Poliisit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Zach Whitecloud

Zach Whitecloud (s. 28. marraskuuta 1996 Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Vegas Golden Knightsia. Puolustajana pelaava Whitecloud on varaamaton pelaaja, jonka kanssa Golden Knights teki sopimuksen maaliskuussa 2018. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa vielä kauden 2017-2018 aikana. 7. maaliskuuta 2020 mennessä Whitecloud on pelannut 15 NHL-runkosarjaottelua, joissa on saanut yhden syöttöpisteen. Kätisyydeltään hän on right. Maaliskuussa 2020 Whitecloud teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Golden Knightsin kanssa. Lokakuussa 2021 Whitecloud teki Golden Knightsin kanssa kuuden vuoden mittaisen ja yhteensä 16,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet

 Schoen, David: Rookie Zach Whitecloud sees ice time increase with Golden Knights, 10.2.2020,  Las Vegas Review-Journal.

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vegas Golden Knightsin pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Baldur’s Gate (pelisarja)

Baldur’s Gate on BioWaren ja Black Isle Studiosin kehittämä roolipelisarja, jotka sijoittuvat Forgotten Realms -maailmaan.

Ensimmäisen ja toisen osan Enhanced Edition -uusintaversiot tehnyt Beamdog on tehnyt myös Siege of Dragonspear -laajennuksen. Baldur’s Gate 3 -pelin kehittäjä on Larian Studios.

Sarjan pelit 
 Baldur’s Gate (1998)
 Baldur’s Gate: Tales of the Sword Coast -lisälevy (1999)
 Baldur’s Gate II: Shadows of Amn (2000)
 Baldur’s Gate II: Throne of Bhaal -lisälevy (2001)
 Baldur’s Gate: Enhanced Edition (2012), uusintaversio
 Baldur’s Gate: Enhanced Edition - Siege of Dragonspear -lisälevy (2016)
 Baldur’s Gate II: Enhanced Edition (2013), uusintaversio
 Baldur’s Gate 3 (tulossa)

Spin-offit 
 Baldur's Gate: Dark Alliance (2001)
 Baldur’s Gate: Dark Alliance II (2004)

Lähteet
Baldur’s Gate 3

Baldur’s Gate 3 on Larian Studiosin kehittämä roolipeli. Peli on julkaistu ennakkojulkaisuna vuonna . Täydellisenä versiona peli julkaistaan vuonna 2023. Peli on jatkoa Baldur’s Gate -pelisarjalle. Larianin Swen Vincke ehdotti pelin tekemistä Divinity: Original Sin pelin teon jälkeen, johon hän sai myöntävän vastauksen vuosia myöhemmin.

Lähteet 

Baldur’s Gate
Windows-pelit
Avangard (taistelukärki)

Avangard (), on Venäjän ohjusjoukkojen hypersooninen taistelukärki. Se voidaan asentaa joihinkin mannertenvälisin ohjuksiin. Avangard on nopea, vaikeasti torjuttava ja tarkka. Kärki lentää liukuen ilmakehän yläosassa.  Tällöin kärki pystyy mutkittelemaan ja lentämään pidemmän matkan. Tällöin se kykenee väistämään monet ballistiset torjuntaohjukset. Kärkeen sijoitettu ase voi olla ydinlataus tai tavanomainen räjähde. Avaruudessa toimivilla torjuntajärjestelmille Avangard lentää liian matalalla. 

Aseidenriisunnan asiantuntija Jeffrey Lewis Institute of International Studiesista on epäillyt Avangardin kykyä väistää ohjuspuolustus. Perusteluksi hän antaa sen, että liukuvana taistelukärki lähestyy maalia hitaammin kuin mannertenvälisten ohjusten perinteiset kärjet, jotka tulevat ilmakehään jyrkässä kulmassa.

Historia 
Kärki on tunnettu aiemmin nimillä Objekt 4202, Ju-71 ja Ju-74.

Kehittely alkoi 1980-luvulla. Avangardia testattiin ensi kertaa onnistuneesti vuonna 2016, jolloin se lensi onnistuneesti 3 100 m/s nopeudella osuen tarkasti kohteeseensa. Sarjatuotanto aloitettiin vuonna 2018. Kärjen sijoittelu ohjuksiin alkoi 2019.

Ohjukset 
Monia Avangard-taistelukärkiä voidaan asentaa seuraaviin ohjuksiin: UR-100UTTH , R-36 M2 ja RS-28 Sarmat.

Muita hypersonisia kärkiä 
Muita hypersoonisia taistelukärkiä ovat Kiinan DF-ZF ja Yhdysvaltain vielä kehitteillä oleva AGM-183A ARRW.

Lähteet 

 Ohjukset
Venäjän asevoimien kalusto
Jaakko Jokelin

Jaakko Kalevi Jokelin (5. syyskuuta 1923 Kuusankoski – 5. tammikuuta 1985) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän teki neljän vuosikymmenen mittaisen uran maakuntateattereissa.

Ura 
Jokelin aloitti näyttelijän uransa 1945 Hämeenlinnan työväenteatterista. Hän vaihtoi työpaikkojaan tiuhaan tahtiin: Kymin Yhteisteatteri 1946–1947, Mikkelin Teatteri 1947–1948 ja Lohjan työväenteatteri 1948–1951. Vuosina 1951–1953 Jokelin toimi Uudenkaupungin työväenteatterin johtajana. Sen jälkeen hän siirtyi Itä-Suomeen Varkauden työväenteatterin johtaja-näyttelijäksi 1953–1955. Jokelin palasi näyttelemään Lohjalle vuosiksi 1955–1958, minkä jälkeen hän toimi pari vuotta vapaana taiteilijana. Vuosina 1960–1962 Jokelin johti Myllykosken Teatteria. Sitä seurasi pitkähkö kiinnitys ohjaajana Riihimäen Teatteriin 1962–1971 ja kaksi lyhyempää kiinnitystä ohjaajana Kajaanin kaupunginteatteriin 1971–1973 ja Rauman kaupunginteatteriin 1973–1975. Vuodesta 1975 aina kuolemaansa saakka Jokelin työskenteli Seinäjoen kaupunginteatterissa.

Jokelinin roolitehtäviä olivat muun muassa Halme (Täällä Pohjantähden alla), Topi Romppainen (Punainen viiva) ja pääministeri (Lemmen lakko). Jokelin näytteli myös Aleksis Kiven romaaniin perustuvassa tuotannossa Seitsemän veljestä. Hänen roolinaan oli Simeoni.

Jokelinin ohjauksia olivat muun muassa Anna Liisa, Huhtikuu tulee, Jeppe Niilonpoika, Juurakon Hulda, Naimisessa on riskinsä ja Roinilan talossa.

Jaakko Jokelinilla oli sivurooli elokuvissa Sissit (1963), Täällä Pohjantähden alla (1968), Akseli ja Elina (1970) ja Syksyllä kaikki on toisin (1978). Ensimmäisen ja viimeisen ohjasi Mikko Niskanen, kaksi muuta ovat Edvin Laineen ohjauksia Väinö Linnan suurteoksesta.

Perhetausta 
Jaakko Jokelinin vanhemmat olivat paperityöntekijä Juho Jokelin ja Hilma Jokelin. Hän avioitui teatteripuvustaja Aili Lindhin kanssa 1949. Pariskunta sai 1950-luvulla kolme lasta, joista Rauli ja Sari päätyivät teatterialalle. Rennystä tuli toimittaja.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Laura Braniganin diskografia

Tämä on yhdysvaltaisen laulajan Laura Braniganin diskografia.

Studioalbumit 
 Branigan (1982)
 Branigan 2 (1983)
 Self Control (1984)
 Hold Me (1985)
 Touch (1987)
 Laura Branigan (1990)
 Over My Heart (1993)

Kokoelmat 
 The Best of Laura Branigan (1988)
 The Very Best of Branigan (1992)
 The Best of Branigan (1995)
 The Essentials: Laura Branigan (2002)
 The Platinum Collection (2006)
 Shine On: The Ultimate Collection (2010)
 The Complete Atlantic Albums (2019)

 EP:t 
 Remember Me (2005)
 Rhino Hi-Five: Laura Branigan'' (2005)

Singlet 
 All Night with Me (1982)
 Gloria (1982)
 Solitaire (1983)
 How Am I Supposed to Live Without You (1983)
 Self Control (1984)
 The Lucky One (1984)
 Ti Amo (1984)
 Satisfaction (1984)
 Spanish Eddie (1985)
 Hold Me (1985)
 Maybe Tonight (1985)
 I Found Someone (1986)
 Shattered Glass (1987)
 Power of Love (1987)
 Cry Wolf (1988)
 Moonlight on Water (1990)
 Never in a Million Years (1990)
 Didn't We Almost Win it All (1993)
 It's Been Hard Enough Getting Over You (1993)
 How Can I Help You Say Goodbye (1994)
 Dim All the Lights (1995)

Promosinglet 
 Memories (1978)
 Fool's Affair (1980)
 Looking Out for Number One (1981)
 Tell Him (1981)
 Deep in the Dark (1983)
 With Every Beat of My Heart (1985)
 Spirit of Love (1987)
 Come into My Life (Jose Espositon kanssa) (1988)
 Heart of Me (Cerronen kanssa) (1989)
 Turn the Beat Around (1990)
 Tokio (1991)
 Love Your Girl (1993)
 I Believe (David Hasselhoffin kanssa) (1995)
 Self Control 2004 (2004)
 Gloria 2004 (2004)

Videoalbumit 
 Laura Branigan (1984)
 Laura Branigan in Concert (1990)
 Shine On: The Ultimate Collection (2010)

Musiikkivideot 
 Fool's Affair (1980)
 Gloria (1982)
 Solitaire (1983)
 Self Control (1984)
 The Lucky One (1984)
 Spanish Eddie (1985)
 Maybe Tonight (1985)
 Shattered Glass (1987)
 Cry Wolf (1987)
 Your Love (1988)
 Heart of Me (Cerronen kanssa) (1989)
 Moonlight on Water (1990)
 Didn't We Almost Win it All (1993)
 Dim All the Lights (1995)

Lähteet 

Branigan, Laura
Brad Treliving

Brad Treliving (s. 18. elokuuta 1969, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija ja jääkiekkovaikuttaja, joka toimii nykyisin NHL-seura Calgary Flamesin toimitusjohtajana. Hän on kanadalaisen liikemiehen Jim Trelivingin poika.

Pelaajaura
Brad Trelivingia ei koskaan varattu NHL:ään eikä hän koskaan pelannut NHL-ottelua. Vuosina 1990-1995 Treliving pelasi 15 AHL-ottelua ja 243 ECHL-ottelua. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left.

Jääkiekkovaikuttajana
Vuonna 2003 Trelivingista tuli Phoenix Coyotesin ja Don Maloneyn apulaistoimitusjohtaja. Hän toimi tässä tehtävässä 28. huhtikuuta 2014 saakka. Tuolloin Calgary Flamesin presidentti Brian Burke palkkasi Trelivingin seuran toimitusjohtajaksi. Trelivingin Flamesiin hankkimia pelaajia ovat esimerkiksi Elias Lindholm, Milan Lucic, Noah Hanifin ja Travis Hamonic

Lähteet
 https://www.capfriendly.com/trades/staff/brad-treliving

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset jääkiekkovaikuttajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Carlings

Carlings on norjalainen vähittäiskaupan ketju, joka keskittyy nuorisomuotiin. Carlings on osa Varner-Gruppen AS:ää ja se on ensisijaisesti suunnattu 18–35-vuotiaille miehille sekä naisille. Ensimmäinen myymälä avattiin vuonna 1908 Norjassa. Vuonna 1997 avattiin Ruotsissa ensimmäiset myymälät. Nykyään myymälöitä on yhteensä yli 160 Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa.

Carlings myy pääasiassa merkkejä, kuten Lee, Diesel, Levi’s, Neuw, Replay, Vans ja Karve.

Historia

Vuonna 1908 norjalainen Fridolf Carling avasi miesten vaatteiden myymälän Storgataan Oslossa. Tästä myymälästä tuli myöhemmin yksi Oslon suosituimmista miesten vaatteista. 1960-luvulla Frank Varner avasi ensimmäisen myymälän Thorvald Meyersgatessä Grünerløkassa Oslossa. Kauppa, joka nimitettiin myös omistajakseen Frank Varner, oli valtava menestys, ja muutaman vuoden sisällä oli useita "Frank Varner"-myymälöitä, ja tämä "Varner-konserniin kuuluva tekstiilifirma" aloitti toimintansa. Vuonna 1980 Frank Varner otti Fridolf Carlingsin Storgatanilla Oslossa ja loi siitä farkut. Vuonna 1986 Norjassa avattiin vielä neljä kauppaa, nimeltään ”Carlings”, ja ketju syntyi. Vuonna 1997 Ruotsin ensimmäinen Carlings-myymälä avattiin Kungsgatanilla Tukholmassa. Neljä vuotta myöhemmin, vuonna 2001, avattiin Suomen ensimmäinen Turussa. Vuonna 2003 avattiin myös Tanskan ensimmäinen Carlings-myymälä.

Vaateliikkeet
Norjalaiset yritykset
DF-ZF

DF-ZF (Pentagonin käyttämä nimitys WU-14) on Kiinan asevoimien hypersooninen taistelukärki. Hypersooninen taistelukärki on
nopeasti liukuen lentävä kärki, jota on tavallista vaikeampi torjua ballistisin ohjuksin. DF-ZF:n uskotaan pystyvän lentämään 5–10-kertaisella äänen nopeudella. Kärjen testilennot alkoivat vuonna 2014. DF-ZF:ää on asennettu vuodesta 2019 ainakin  DF-17:n kärkeen, mutta soveltunee useiden muidenkin ohjusten kärkeen.

Lähteet 

 Ohjukset
Sonnin taacca

Sonnin Taacca on Klangin podcast, jota juontavat nykyään Tuomas Kauhanen ja Kari "Brädi" Härkönen. Ennen Taaccassa toimi juontajana, niin yksin kuin myös Kauhasen kanssa Nuorehko H. Podcastissa keskustellaan viikoittain rap-musiikista, ajankohtaisista aiheista sekä vieraiden urista.

Juontajat 
Nykyiset juontajat
Tuomas Kauhanen 
 Brädi

Entiset juontajat 

 Nuorehko H

Jaksot 

Podcasting
Ida Tuomainen

Ida Tuomainen (28. marraskuuta 1916 Vesisaari, Norja – 3. marraskuuta 1987 Vesisaari, Norja) oli norjalainen kveeniaktiivi, joka edisti vesisaarelaisen suomalaiskulttuurin säilymistä. Hänen kotitalonsa Tuomaisentalo on Vesisaaren museona, ja Tuomainen oli vaikuttamassa hankkimassa Vesisaareen kveenimuistomerkkiä.

Nuoruus 
Ida Tuomainen syntyi Vesisaaressa vuonna 1916. Hänen isänsä oli Karl Tuomainen ja hänen äitinsä Karoline Korvanen. Karl Tuomainen oli tullut Ruijaan Savosta. Hän oli kotoisin köyhästä perheestä ja tavannut työnhakumatkalla Rovaniemellä miehen, jonka mukana hän lähti Ruijaan. Tuomainen asettui vuonna 1914 Vesisaareen ja meni naimisiin Korvasen kanssa. He saivat kolme lasta; Ida oli lapsista keskimmäinen.

Tuomaiset ostivat vuonna 1918 Viinikantalon, joka tunnettiin jatkossa Tuomaisentalona. Talon oli rakentanut Ruijaan 1800-luvun puolivälissä muuttanut Karl Petter Viinikka. Rakennus on niin sanottu varangintalo, jossa on useita yhteenrakennettuja osia, asuintalo, navetta, talli, sauna ja leipomo.

Kveenikulttuurin puolustajana 
Ida Tuomainen jäi taloon Alf-veljensä kanssa, kun heidän vanhempansa olivat kuolleet. Ida kävi Eliseussenin kauppakoulun, ja hän oli Vesisaaren kirjakaupan kauppa-apulaisena vuodet 1935–1941. Toisen maailmansodan jälkeen Tuomainen työskenteli kirjanpitäjänä muun muassa Vesisaaren merkittävämmän kauppiaan H. F. Esbensenin palveluksessa. Hän oli vastuussa myös kotitilansa talonpidosta, sillä tilalla harjoitettiin karjanhoitoa. Alf-veli teki paljon kyytitöitä.

Tuomainen oli kveenikulttuurin puolustaja, ja hän toivoi, että Tuomaisentalosta tulisi elävä museo jo hänen elinaikanaan ja se saisi pysyä museona myös hänen kuolemansa jälkeen. Ida ja Alf Tuomainen solmivat vuonna 1971 Vesisaaren kunnan kanssa sopimuksen kveenimuseon perustamisesta. Kunta otti rakennuksen hoitoonsa Idan kuoltua vuonna 1987. Tuomainen oli ajanut myös kveenimonumentin perustamista Vesisaareen. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1977 tilaisuudessa, jossa olivat paikalla muun muassa Norjan kuningas Olavi V, Suomen presidentti Urho Kekkonen ja Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa.

Tuomaisen ystäväpiiriin kuului monia suomalaisia tutkijoita ja taiteilijoita. Valokuvaaja Matti Saanio ja tekstiilitaiteilija Elsa Montell olivat läheisimpiä ystäviä. Saamelaisradion perustajana pidettävä Kathrine Johnsen oli myös Tuomaisen ystävä. Tuomainen itse aloitti ensimmäiset suomenkieliset lähetykset Norjan yleisradion Finnmarkin aluelähtyksissä. Vesisaaren kaupunki myönsi Tuomaiselle vuonna 1975 ensimmäisen kulttuuripalkintonsa.

Lähteet 

Kveenit
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
A. A. A. Laitinen

Aatu Armas Attila Laitinen (23. lokakuuta 1878 Kiihtelysvaara − 5. maaliskuuta 1940 Sortavala) oli suomalainen filosofian tohtori ja Sortavalan opettajaseminaarin lehtori.

Laitisen vanhemmat olivat Rovaniemen kirkkoherra, rovasti Aatu (Adam) Laitinen (1853−1923) ja Alma Maria Relander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Oulun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen alkutukinnon 1899 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja filosofian lisensiaatiksi 1914. Laitinen opiskeli vuonna 1900 Uppsalan yliopistossa ja hän teki myöhemmin useita opintomatkoja tutkiakseen Ruotsin arkistoja. Laitisen väitöskirjan kohteena oli ruotsalaissyntyinen Turun akatemian professori Michael Wexionius-Gyldenstolpe. 

Laitinen oli Kemin yhteiskoulun historian ja suomen kielen opettajana 1904−1918, opettajana Jyväskylän seminaarissa 1918−1920 sekä Sortavalan seminaarin historian ja kasvatusopin, sittemmin historian ja yhteiskuntaopin lehtorina vuodesta 1918 alkaen.

Laitinen oli Kemin kaupunginvaltuutettuna ja sittemmin Sortavalan kaupunginvaltuuston sihteerinä 1922−1929 ja Sortavalan kaupunginvaltuutettuna 1934−1940. Hän kirjoitti Impilahden pitäjän historian, laati historiallisista ja kasvatusopillisista aiheista artikkeleita Historialliseen Aikakauskirjaan ja muihin julkaisuihin sekä piti esitelmiä. 

Laitinen oli naimisissa vuodesta 1912 Elma Matilda Burmanin kanssa. Laitinen sairastui vakavasti talvisodan aikana helmikuun alussa 1940 kun Sortavalaa pommitettiin voimakkaasti ja hän kuoli noin kuukautta myöhemmin.

Julkaisuja 
Nimellä A. A. A. Laitinen:
 Uskonpuhdistuksen aika Suomessa. Kyläläisten kirjasia n:o 64. WSOY 1906
 Michael Wexionius-Gyldenstolpe 1, väitöskirja. Helsinki 1912
 Muutamia nimismies Yrjö Neiglickiä koskevia tietoja. Historiallinen arkisto 40. Helsinki 1933
 Impilahden pitäjän ja seurakuntain historia. Sortavala 1938, näköispainos Impilahti-seura, Helsinki 2006

Lähteet 

Suomalaiset opettajat
Sortavalan kaupunginvaltuutetut
Kemin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Wilma-Emilia Kuosa

Wilma-Emilia Kuosa (s. 1988 Helsinki, Suomi) on suomalainen tanssitaiteilija, joka on erikoistunut jazztanssiin. Hän tekee töitä myös tanssinopettajana, koreografina, laulajana ja kirjoittaa runoja. Hän valmistuu maisteriksi Nizzassa sijaitsevasta Offjazz Dance Center -tanssikorkeakoulusta vuoden 2020 keväällä. Kuosa asuu Ranskassa, Nizzassa ja Helsingissä.

Opiskelu ja ura 
Kuosa on syntynyt Helsingissä vuonna 1988. Hän halusi jo pienenä tanssijaksi ja harrasti tanssia kolmevuotiaasta. Hän pyrki Oopperan balettikouluun mutta ei päässyt sinne. Hän ei kuitenkaan lannistunut ja on ammatiltaan jazztanssija, tanssinopettaja ja koreografi. Hän valmistuu maisteriksi Nizzassa sijaitsevasta Offjazz Dance Center -tanssikorkeakoulusta vuoden 2020 keväällä. Hän on Suomen lisäksi esiintynyt Ranskassa ja Beninissä, Länsi-Afrikassa ja keikkailee kansainvälisesti freelancerina. Kuosa on perustanut kaksi jazztanssikollektiivia: ”JazzAttack” ja ”RAW”. Hän toimii niissä koreografina yhdessä  Minttu Pietilän kanssa.

Runojen taustaa 
Koska Kuosa työskenteli tanssijana, ja kaikki hänen tuttunsa olivat myös työkseen esiintyviä taiteilijoita, joiden näytökset päättyivät illalla kymmenen aikoihin, hänen elämänsä oli ”vampyyrin vuorokausirytmissä”. Töistä mentiin suoraan viettämään aikaa ravintolaan, ja niissä kuvioissa hän tapasi esiintyviä taiteilijamiehiä joilla oli päihderiippuvuus. Hän rakastui tällaisiin miehiin ja oli heidän kanssa useissa epäonnistuneissa parisuhteissa.

Kuosa oli tällaisissa suhteissa 18-vuotiaasta 26-vuotiaaksi, jolloin hän alkoi miettiä miksi aina ajautuu samanlaisiin parisuhteisiin alkoholistin läheiseksi. Viimeisimmän tällaisen parisuhteen hajottua hän alkoi kirjoittaa runokirjaansa, jota kirjoitti viisi vuotta. Kirjassaan hän on yhdistänyt omia parisuhteitaan ja ystäviensä kertomia kokemuksia heidän parisuhteistaan. Koska addiktilla kaikki aika menee addiktion toteuttamiseen, jää seksi ehkä ainoaksi yhdessäolon muodoksi juhlimisen ulkopuolella, ja siitä saattaa tulla jopa vallankäytön väline.

Kuosa koki kirjan kirjoittamisen olleen eheyttävää ja terapeuttista. Hän sanoo: ”En ole enää se tyttö, joka olin, kun aloin kirjoittamaan kirjaa.” Kirja julkaistiin yhtenä kirjana Basam Booksin 11 runokirjan Puhuva runo -sarjassa.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset tanssijat
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Helene Mannerheim

Hedvig Charlotta Hélène Johan Jacobsdotter Mannerheim (o.s. von Julin) (25. maaliskuuta 1842 – 23. tammikuuta 1881) oli kreivi Carl Robert Mannerheimin ensimmäinen vaimo. Helene von Julin syntyi maaliskuussa 1842 Fiskarsissa vuorineuvos Johan Jakob von Julinin ja tämän kolmannen vaimon Charlotta Jägerskiöldin lapsena. Isälleen hän oli jo seitsemäs lapsi. Helene avioitui kreivi Carl Robert Mannerheimin kanssa joulukuussa 1862. Perheeseen syntyi seitsemän lasta, joista kolmas oli Suomen marsalkka ja vapaaherra Carl Gustaf Emil Mannerheim.

Helene Mannerheim kuoli Pohjan kunnan Sällvikissä 23. tammikuuta 1881.

Lähteet

Suomenruotsalaiset henkilöt
Vuonna 1842 syntyneet
Vuonna 1881 kuolleet
Morgan Geekie

Morgan Geekie (s. 20. heinäkuuta 1998 Starthclair, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Seattle Krakenin organisaatiossa. Geekie pelasi NHL-debyyttinsä 8.3.2020 ja hän teki ottelussa kaksi maalia ja antoi yhden syöttöpisteen. Heinäkuussa 2021 Geekie teki Carolina Hurricanesin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Kraken valitsi Geekien joukkueeseensa Hurricanesista vuoden 2021 laajennusvaraustilaisuudessa. Heinäkuussa 2022 Geekie teki yksivuotisen jatkosopimuksen Krakenin kanssa.

Lähteet 

 https://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=172640

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Seattle Krakenin pelaajat
Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Connor Bunnaman

Connor Bunnaman (s. 18. huhtikuuta 1998 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Philadelphia Flyersia. Flyers varasi keskushyökkääjänä pelaavan Bunnamanin vuoden 2016 NHL-varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Kätisyydeltään hän on left. Bunnaman pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2019–2020. Bunnaman on 8. maaliskuuta 2020 mennessä pelannut 21 NHL-ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja yhden syötön eli kaksi tehopistettä.

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Draupadi Murmu

Draupadi Murmu (s. 20. kesäkuuta 1958) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2022 Intian presidentiksi. Sitä ennen hän toimi Jharkhandin kuvernöörinä 2015–2021. Hän edustaa Intian kansanpuoluetta (BJP).

Murmu syntyi Mayurbhanjin piirikunnassa, Odishan osavaltiossa, adivasiperheeseen. Hän työskenteli alun perin opettajana, kunnes siirtyi mukaan politiikkaan ja tuli kahdesti valituksi Odishan osavaltioparlamentin lainsäätäjäksi. Kun BJP ja Biju Janata Dal tekivät yhteistyötä hän toimi osavaltioministerinä Naveen Patnaikin hallituksessa vuosina 2000–2004. Hän vastasi kaupankäynnistä, liikenteestä, kalankasvattamoista ja eläimistä. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Nilakanthan palkinto parhaasta työstä lainsäätäjänä. Tultuaan valituksi Jharkhandin kuvernööriksi vuonna 2015 Murmu on ensimmäinen tehtävässä toiminut nainen. Vuoden 2017 presidentinvaalin edellä häntä arveltiin BJP:n tulevaksi presidenttiehdokkaaksi, mutta hänen sijastaan valittiin Ram Nath Kovind. Kuvernöörinä hän on painottanut koulutuksen merkitystä Intian alkuperäisväestölle ja kehottanut heitä välttelemään alkoholia.

21. heinäkuuta 2022 Murmu valittiin Intian presidentiksi. Hän oli ensimmäinen niin sanottuun alkuperäisväestöön kuuluva henkilö, nuorin ja toinen nainen, joka on valittu presidentiksi. Murmu astui virkaan 25. heinäkuuta.

Lähteet

Jharkhandin kuvernöörit
Intian kansanpuolueen poliitikot
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Anneli Anttonen

Anneli Maria Irmeli Anttonen (s. 5. marraskuuta 1954 Askola) on suomalainen yhteiskuntatieteen tohtori ja tutkija, joka toimi Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorina vuodesta 2003 lähtien ja on nyttemmin emeritaprofessori. Hän on julkisuudessa muun muassa kyseenalaistanut valtiovallan Maakunta- ja soteuudistussuunnitelman mukana kansalaisille mainostettua valinnanvapautta ja on tuonut esille hankkeen vaikutusarvioinnin keskeneräisyyttä. 

Anttonen tuli ylioppilaaksi Mäntsälän lukiosta 1973. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1989. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa Tampereen yliopistolle (1997) oli otsikoitu Feminismi ja sosiaalipolitiikka. Miten sukupuolesta tehtiin yhteiskuntateoreettinen ja sosiaalipoliittinen avainkäsite. 

Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Anttonen on ollut vuodesta 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla
Google Scholarin profiili / haku "Anneli Anttonen"  (scholar.google.com)
Anneli Anttonen. Tampere University, School of Social Sciences and Humanities  (researchgate.net)
  Miksi julkispalvelujen menestystarina halutaan hävittää Suomesta? (Anneli Anttonen, 16.8.2016) 

Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset yhteiskuntatieteilijät
Suomalaiset professorit
Tampereen yliopiston professorit
Juuso Arola

Juuso Arola (s. 21. elokuuta 1999 Lahti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa.

Ura 
Arola on Pelicansin kasvatti. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan. Kaudella 2018–2019 Arola oli Pelicansin A-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja Aapo Aholan kanssa kahdeksalla osumallaan. 

Kaudella 2019–2020 Arola nousi Pelicansin A-nuorten kapteeniksi. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 11+15=26. Arola debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä. Hän pelasi yhdeksän ottelua lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Pelicansin SM-liigajoukkueessa Arola pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelunsa runkosarjan kolmanneksi viimeisellä kierroksella 7. maaliskuuta 2020 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Jarkko Pynnösen viereen. Arola sai ottelussa jääaikaa 12.40 minuuttia minuuttia ja hän keräsi Pelicansin 7–2-tappioon päättyneessä ottelussa teholukeman –2. Arola keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn poikittaisesta mailasta.

Arola siirtyi kaudeksi 2020–2021 Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän teki siellä 18 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6, kunnes tammikuussa 2021 Arolan sopimus purettiin Mestiksen ollessa tauolla. Hän palasi Pelicansin U20-junioreihin. Kaudeksi 2021–2022 Arola palasi vuoden mittaisella sopimuksella Peliittojen Mestis-joukkueeseen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Heinolan Peliittojen pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Janne Zareff

Janne Zareff on suomalainen toimittaja, käsikirjoittaja ja huumorintutkija. Hän on käsikirjoittanut televisiosarjoja Noin viikon uutiset ja Noin viikon studio sekä taustatoimittanut ajankohtaisohjelmaa Pressiklubi. Hän on väitellyt tohtoriksi vuonna 2012 Jyväskylän yliopistossa journalistiikan alalta. Vuonna 2020 häneltä ilmestyi kirja Kuinka vallalle nauretaan (Gaudeamus). Se käsittelee poliittista satiiria suomalaisissa televisio-ohjelmissa alkaen vuonna 1964 esitetystä Tuulimylly-sarjasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset mediatutkijat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Jokelin

Jokelin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aili Jokelin (1918–2012/2013), suomalainen teatteripukusuunnittelija
 Jaakko Jokelin (1923–1985), suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja
 Jantso Jokelin (s. 1986), suomalainen huuliharpisti ja kirjailija
 Rauli Jokelin (s. 1950), suomalainen teatteriohjaaja, teatterinjohtaja, näytelmäkäsikirjoittaja ja näyttelijä, Aili ja Jaakko Jokelinin poika
 Renny Jokelin (s. 1952), suomalainen toimittaja, ulkomaankirjeenvaihtaja ja tutkija, Aili ja Jaakko Jokelinin poika
 Sari Jokelin (s. 1954), suomalainen näyttelijä, Aili ja Jaakko Jokelinin tytär
Piritta Seppälä

Piritta Seppälä on suomalainen tietokirjailija, viestintäalan yrittäjä ja sosiaalisen median ja verkkoviestinnän kouluttaja.

Ura

Seppälä on työskentellyt viestinnän ja koulutuksen tehtävissä esimerkiksi järjestöpuolella. Seppälä perusti viestintätoimiston vuonna 2010, täysipäiväiseksi yrittäjäksi hän siirtyi toukokuussa 2011. Ensimmäisen työntekijän hän palkkasi vuonna 2015. 

Syksyllä 2020 Viestintä-Pirittalla oli 2 työntekijää ja asiantuntijaverkosto, johon kuului 7 henkilöä. Yrityksen asiakkaina oli esimerkiksi kuntia, järjestöjä ja yrityksiä.

Kirjat
Seppälä, Piritta: Kiinnostu & kiinnosta: näin markkinoit järjestöäsi sosiaalisessa mediassa, 2011
Seppälä, Piritta: Kuuntele & keskustele: näin järjestösi toimii tavoitteellisesti sosiaalisessa mediassa, 2014

Yhteisjulkaisut
Seppälä oli yksi 365 kirjoittajasta Jaana Villasen kokoamassa kirjassa Nosta nainen päivässä, 2019
Seppälä on kirjoittanut luvun Sasu Sorkion kirjaan Vaikuta videolla, 2019

Yksityiselämä
Seppälä asuu Hämeenlinnassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Piritta Seppälän LinkedIn-profiili
Radio Suomen Ilta: Kahjo unelmani on huiputtaa maailman seitsemän mantereen korkeimmat huiput, Piritta Seppälä Ari Huomolinin ja Petri Rinteen vieraana, 2018

Suomalaiset yrittäjät
Suomalaiset tietokirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Sean Walker

Sean Walker (s. 13. marraskuuta 1994 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Walker edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsia. Walker on varaamaton pelaaja, jonka kanssa Kings teki tulokassopimuksen heinäkuussa 2018. Walker on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään right. Walker pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2018-2019. Walker on pelannut urallaan yli 160 NHL-runkosarjaottelua, joissa on tehnyt vajaat 60 tehopistettä. Syyskuussa 2020 Walker teki Kingsin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Los Angeles Kingsin pelaajat
Jääkiekon maailmanmestarit
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Aethelheard (Wessexin kuningas)

Aethelheard, myös Ethelheard tai Æþelheard (k. 739 tai 741), oli Wessexin kuningas 726–740. Anglosaksien kronikan mukaan hän oli sukua kuningas Inelle ja hallitsi 14 vuotta. Kronikan mukaan Aethelheard ja prinssi Oswald taistelivat vuonna 728. Vuodelle 729 päivätyn vuokrasopimuksen mukaan Aethelheard antoi maata Somersetin Pouholtista apotti Coengislille. Aethelheardin kaudella Wessex heikkeni huomattavasti, kun Mercian kuningas Æthelbald liitti Wessexin hallussa olleita alueita Merciaan. Beda Venerabiliksen mukaan Aethelheard kuoli jo vuonna 739, Anglosaksien kronikan eri käsikirjoituskopioiden mukaan taas joko vuonna 740 tai 741.

Lähteet 

Englannin anglosaksikuninkaat
Syntymävuosi tuntematon
700-luvulla kuolleet
Kodinhuoltaja

Kodinhuoltaja on toisen asteen ammattitutkinnon suorittanut kotityöpalveluihin erikoistunut ammattilainen. Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan perustutkinnon suorittanut henkilö osaa suunnittella ja toteuttaa puhtauspalveluja erilaisissa asiakaskohteissa kuten asuinkiinteistöissä ja kodin erityistilanteissa. Kodinhuoltajat tuottavat ruokapalveluja ja kotisiivouspalveluja asiakaskodeissa ja kodinomaisissa laitoksissa. He esimerkiksi siivoavat koteja, hoitavat piha- ja ulkoalueita, huoltavat vaatteita ja tekstiilejä ja tuottavat avustamis- ja asiointipalveluja.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Opintopolku - yhteishaku

Toisen asteen tutkinnot
Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan ammatit
Gunno Dahlstierna

Gunno Dahlstierna (ennen aatelointia Eurelius) (7. syyskuuta 1661 Ör, Dal, Ruotsi – 7. syyskuuta 1709 Ruotsin Pommeri) oli ruotsalainen runoilija. Hän opiskeli Uppsalan yliopistossa 1677 alkaen ja toimi sitten maanmittarina vuodesta 1681 Liivinmaalla tehtävänään kartoittaa aluetta ja sen rajoja. Hän lähti 1685 Saksaan, jossa hän opiskeli useissa yliopistoissa, muun muassa Leipzigissä, jossa hän 1687 puolusti väitöskirjaansa De electro niin hyvin, että hänelle tarjottiin professuuria. Hän palasi kuitenkin Ruotsiin, jossa hänet 1690 nimitettiin maanmittaustarkastajaksi. Hän toimi vuodesta 1691 Pommerissa, jossa hän teki maanmittausta, ja 1699 hänet nimitettiin Ruotsin maanmittauslaitoksen ylitirehtööriksi. Hänet aateloitiin 1702.

Dahlstierna tunnetaan Kaarle XI:n muistoksi kirjoittamastaan sururunosta "Kunga Skald", kirjoitettu ottave rimeen, jota hän käytti ensimmäisenä ruotsalaisessa runoudessa. Hän on lisäksi kirjoittanut uskonnollisia sonetteja ja kääntänyt Giovanni Battista Guarinin aikoinaan suositun paimennäytelmän Il pastor fido ('Uskollinen paimen'). Toisin kuin on arveltu, Narvan taistelusta kirjoitettu runo "Giöta Kiämpa-wisa om Kåningen å Herr Pedar" ei ehkä ole Dahlstiernan vaan mahdollisesti Israel Holmströmin. Dahlstiernan esikuvia ovat espanjalainen gongorismi (culteranismo), Daniel Casper von Lohensteinin pöyhkeäsanaisuus, ja hän on marinismiksi sanotun liioittelevan barokkityylin merkittävä ruotsalainen edustaja, jonka tyylille ovat ominaisia kankea paatos, kaukaa haetut mahtipontisen ylväät vertaukset, antiteesit ja kristillisen ja klassisen mytologian sekoitus. Runossaan "Kunga Skald", jota Ruotsissa pidettiin eeppisen tyylin merkittävimpänä isänmaalisena runona, hän on milloin lattea, milloin sievistelevä, milloin taas voimakas, etenkin missä isänmaallinen paatos tulee esiin. Per Hanselli julkaisi 1863 valikoiman hänen runojaan teoksen Samlade vitterhetsarbeten af svenska författare kuudennessa osassa.

Lähteet 

Ruotsalaiset runoilijat
Ruotsalaiset maanmittarit
Vuonna 1661 syntyneet
Vuonna 1709 kuolleet
Toimitilahuoltaja

Toimitilahuoltaja on toisen asteen ammattitutkinnon suorittanut toimitilahuoltoon erikoistunut ammattilainen. Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan perustutkinnon suorittanut henkilö osaa suunnittella ja toteuttaa puhtauspalveluja erilaisissa asiakaskohteissa kuten asuinkiinteistöissä, hotelli- ja majoitustiloissa, kauppakeskuksissa ja myymälätiloissa, kodin erityistilanteissa, liikennevälineissä, oppilaitoksissa ja päiväkodeissa, sosiaalihuoltolaitoksissa, terveydenhuoltolaitoksissa, teollisuuslaitoksissa, terveydenhuoltotiloissa sekä uima-allas- ja kylpylätiloissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Opintopolku - yhteishaku

Toisen asteen tutkinnot
Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan ammatit
Kosmetiikkaneuvoja

Kosmetiikkaneuvoja on kosmetologiaan erikoistunut ammattilainen. Hius- ja kauneudenhoitoalan perustutkinnon suorittaneet osaavat palvella asiakkaita ja myydä hius- ja kauneudenhoitoalan tuotteita ja palveluja. Ammatin ydintaitoihin kuuluu asiakaspalvelutaitojen lisäksi hyvä tuotetuntemus sekä työ- ja asiakasturvallisuudesta huolehtiminen. Kosmetiikkaneuvojat osaavat ohjata ja neuvoa asiakkaita ihon ja hiusten hoidossa ja erilaisten tuotteiden käytössä.

Katso myös
Kosmetologi

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kosmetiikkaneuovoja-koulutuksia Opintopolussa

Kosmetiikka
Kauneudenhoito
Hius- ja kauneudenhoitoala
Mikko Väänänen

Mikko Väänänen (s. 1980) on suomalainen kirjailija ja tutkija. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden maisteri. Väänänen on julkaissut matkapäiväkirjan, tietokirjallisuutta ja runoutta. Teoksissaan Väänänen on käsitellyt erityisesti itämaisen sekä länsimaisen filosofian ja kulttuurin kohtaamista. Hän on kirjoittanut zenistä, intialaisesta filosofiasta, orientalismista ja dialogisuudesta.

Teokset

Tietokirjat 
 Mindfulness ja tieteet. Tampere University Press, 2014. Toim. Ilmari Kortelainen, Antti Saari & Mikko Väänänen
 Merkintöjä Intiasta. Basam Books, 2019. 
 Tämä - matka ei mihinkään. Basam Books, 2019. Yhdessä Mika Pekkolan kanssa.

Kaunokirjallisuus 
 Minä heiluu. Palladium Kirjat, 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 Tuli & Savu: Hyödyttömyyden virta 9.3.2020

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Edward Payson Hammond

Edward Payson Hammond (1. syyskuuta 1831 Ellington, Connecticut, Yhdysvallat – 14. elokuuta 1910) oli yhdysvaltalainen evankelista ja hengellisten laulujen tekijä.

Elämä ja työ  
Hammond kävi koulua Williamsissa ja opiskeli kaksi vuotta New Yorkin Union Theological Seminarya sekä jatkoi opintojaan Edinburghissa, Skotlannin vapaakirkon seminaarissa. 1860-luvulla. Hänet kutsuttiin evankelistaksi New Yorikiin Hän teki yhteistyötä  Dwight L. Moodyn, tunnetun evankelistan ja saarnaajan kanssa.

Vuosina 1866-1868 hän teki pitkän matkan Isoon-Britanniaan, Ranskaan, Italiaan, Egyptiin ja Palestiinaan, joka samalla oli hänen häämatkansa. Paluumatkallaan hän saarnasi jonkin aikaa Lontoossa.. Hän oli erityisesti kiinnostunut saarnaamaan lapsille ja häntä onkin kutsuttu lasten evankelistaksi. Hänen kirjoittamiaan lauluja käytettiin hänen saarnatilaisuuksissaan. Hän on kirjoittanut noin 100 kirjaa ja lentolehtistä.  Hän vieraili myös Norjassa ja Ruotsissa. Norjassa hänen laulujaan käännettiin norjaksi, niiden joukossa Pohjoismaissa hänen tunnetuin laulunsa ”My Jesus, I would ne’er forget”, jonka hän oli kirjoittanut ollessaan matkallaan Palestiinassa. Laulu on julkaistu  1869 kirjassa ”New Praises of Jesus”. Se tunnetaan myös nimellä ”Gethsemane" ja sitä lauletaan Asa Hullin noin 1867 tekemällä sävelmällä. Laulu käännettiin myös ruotsiksi  ja se on myös suomeksi seuraavissa kirjoissaː

Siionin matkalaulut, laulu 50 "Tuo hetki Getsemanessa"

Hengellinen laulukirja 104 "Tuo hetki Getsemanessa"

Ruotsin kirkon virsikirja 139 "Taas muistaa voin Getsemanen", suom. Pekka Kivekäs 1996

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset virsirunoilijat
Yhdysvaltalaiset evankelistat
Vuonna 1831 syntyneet
Vuonna 1910 kuolleet
Pete du Pont

Pierre Samuel "Pete" du Pont IV (22. tammikuuta 1935 Wilmington, Delaware – 8. toukokuuta 2021 Wilmington, Delaware) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1971–1977 ja toimi Delawaren osavaltion kuvernöörinä vuosina 1977–1985.

Du Pont syntyi Pierre Samuel du Pont III:n ja Jane Holcomb du Pontin poikana. Hän opiskeli Phillips Exeter Academyssa, Princetonin yliopistossa ja Harvardin lakikoulussa. Hän sai juristin valtuudet Delawaressa vuonna 1964 ja aloitti ammattinharjoituksen Wilmingtonissa. Hän oli DuPont-yhtiön palveluksessa vuosina 1963–1970 ja istui osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1968–1971. Du Pont oli ehdolla republikaanien presidenttiehdokkaaksi vuonna 1988.

Delawaren osavaltion talous oli täysin sekaisin, kun du Pont aloitti vuonna 1977 kuvernöörinä. Du Pont alkoi luoda yhteyksiä osavaltion lainsäätäjiin, ja tulevien vuosien aikana osavaltiossa saatiin aikaan puolueet yhdistänyt laki, jossa menot saivat olla maksimissaan 98 prosenttia tilikauden tuloista. Osavaltion tulevaisuuden kannalta merkittävimmäksi nousi vuoden 1981 finanssitalouslaki, jonka ansiosta osavaltiosta on kehittynyt luottokortti- ja finanssiyritysten keskittymä.

Du Pont meni naimisiin Elise Ravenel Woodin kanssa ja sai neljä lasta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Delawaren kuvernöörit
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2020

Jääpallon vuoden 2020 MM-kilpailut oli tarkoitus pelata Irkutskissa maalis-huhtikuun vaihteessa 2020. koronaviruspandemian vuoksi turnaus siirrettiin lokakuulle, mutta pandemiatilanteen jatkumisen vuoksi Kansainvälinen jääpalloliitto päätti perua turnauksen syyskuussa. MM-turnauksen B-sarja ehdittiin pelata maaliskuun alussa normaalisti ennen pandemiatilanteen äitymistä Venäjällä ylitsepääsemättömäksi esteeksi.

A-sarja

Ensimmäinen siirto 
MM-kilpailujen A-sarja oli tarkoitus pelata Irkutskissa 29.3.-4.4.2020, mutta 11. maaliskuuta pidetyssä kokouksessa Kansainvälinen jääpalloliitto päätti koronaviruspandemian vuoksi siirtää turnauksen lokakuulle. Jo aiemmin Kazakstan oli ilmoittanut että se ei osallistu turnaukseen, sillä maan presidentti Kassym-Jomart Tokajev oli vahvistanut maan hallituksen määräyksen, jossa kiellettiin kazakstanilaisia urheilijoita matkustamasta ulkomaille koronaviruksen leviämisen estämiseksi.

Toinen siirto 
Pandemiatilanteen jatkuessa, jouduttiin syyskuun alussa toteamaan että MM-turnauksen kahdeksasta maasta kuusi ei voi matkustusrajoitusten vuoksi matkustaa Venäjälle normaalisti. Myöhemmin syyskuussa kansainvälinen jääpalloliitto tiedotti kisojen peruuntumisesta. Jo tätä ennen olivat Suomen ja Ruotsin jääpalloliitot ilmoittaneet, että he eivät voi osallistua turnaukseen.

Kolmas siirto 
Tammikuussa 2021 kansainvälinen liitto päätti, että kisat järjestetään Irkutskissa lokakuussa 2021.

Neljäs siirto 
Elokuussa 2021 useat maat (mm. Suomi ja Ruotsi) ilmoittivat, etteivät aio osallistua MM-turnaukseen lokakuussa 2021. Hieman myöhemmin FIB päätti siirtää kilpailut lokakuulle 2022. Samalla varmistui, että Syktyvkariin kaavaillut kevään 2022 MM-kilpailut tullaan pelaamaan ennen Irkutskissa pelattavia MM-kisoja.

A-lohko

B-lohko

B-sarja 

Vuoden 2020 jääpallon maailmanmestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin Irkutskissa 1.-6. maaliskuuta 2020. Turnaukseen alun perin ilmoittautuneista joukkueista Kiina vetäytyi turnauksesta maassa riehuneen koronavirusepidemian vuoksi. Iso-Britannia taas joutui vetäytymään turnauksesta, sillä brexitin aiheuttamien epäselvyyksien vuoksi joukkueen pelaajat eivät saaneet viisumia Venäjälle ajoissa.
Turnauksen voitti Unkari, joka voitti turnauksessa kaikki ottelunsa. Loppuottelussa turnauksen voitosta Unkari voitti Ukrainan ja nousi seuraavan vuoden MM-turnauksen A-sarjaan.

A-lohko

B-lohko

Neljännesvälierät

Sijat 5.-8.välierät

Välierät

Sijat 9.-10.

Sijat 7.-8.

Sijat 5.-6.

Sijat 3.-4.

Sijat 1.-2.

Parhaat maalintekijät

Parhaat pelaajat 
Paras maalivahti: Andrey Tsyplakov, Ukraina
Paras puolustaja: André Berglönn, Unkari
Paras keskikenttäpelaaja: Dmytry Tsymbal, Ukraina
Paras hyökkääjä: Dennis Pacsay, Unkari

Lähteet 

Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2020 jääpallo
Venäjän jääpallo
Irkutsk
Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko

Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko () on luterilainen kirkkokunta Kamerunissa. Sillä on noin 350 000 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.

Lähteet 

Evankelis-luterilaiset kirkot
Kamerun
Mosambikin evankelis-luterilainen kirkko

Mosambikin evankelis-luterilainen kirkko on luterilainen kirkkokunta Mosambikissa. Sillä on noin 12 606 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.

Lähteet 

Evankelis-luterilaiset kirkot
Uskonto Mosambikissa
College Democrats of America

College Democrats of America (lyh. CDA) on Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen opiskelijajärjestö, joka keskittyy korkeakouluihin. Järjestö toimii suoraan emopuolueensa alaisuudessa siinä missä osavaltioiden paikalliset puolueetkin. 

CDA:lla on toimintaa osavaltioiden lisäksi myös Washingtonissa ja Puerto Ricolla.

Vuonna 2014 järjestön sisällä ilmeni erimielisyyksiä siitä, millaisen kannan se ottaa Israelin ja Gazan väliseen konfliktiin (Operaatio Suojaava reuna). Järjestön aktiivi vertasi Israelin pääministeriä, Benjamin Netanjahua, Tshingis Khaniin ja joutui sittemmin eroamaan..  

Presidentti Franklin D. Roosevelt piti ensimmäisen radiopuheensa 24. elokuuta 1935 ja osoitti sen CDA:n ja YDA:n edeltäjälle Young Democratic Clubs of America -järjestölle.

Lähteet 

Yhdysvaltain demokraattinen puolue
Poliittiset opiskelijajärjestöt