Edith Hamilton

Edith Hamilton (12. elokuuta 1867 – 31. toukokuuta 1963) oli yhdysvaltalainen opettaja ja kirjailija, joka teki antiikin klassikoita tunnetuiksi suurelle yleisölle.

Hamilton julkaisi vuonna 1930 ensimmäisen kirjansa Tie Kreikkaan, josta tuli välttömästi myyntimenestys. Hamilton julkaisi myös muita kirjoja, muun muassa Rooman Tie (1932), Mytologia (1942) ja Kaikuja Kreikasta (1957). Mytologia on edelleen lukioissa ja yliopiston johdantokursseilla käytetty oppikirja.

Varhainen elämä ja koulutus

Lapsuus 
Edith Hamilton syntyi Dresdenissä, Saksassa, mutta varttui Yhdysvalloissa Indianan osavaltiossa. Hänellä oli kolme sisarta: Alice, Margaret ja Norah. Isäänsä Hamilton on kuvaillut seuraavasti: "iIsäni oli hyvin toimeentuleva, mutta hän ei ollut kiinnostunut tekemään rahaa; hän oli kiinnostunut saamaan ihmiset käyttämään henkistä kapasiteettiaan." Hamiltonin mukaan juuri hänen isänsä opasti häntä kohti klassikoita. Hamiltonin ollessa seitsemänvuotias hänen isänsä alkoi opettaa hänelle latinaa ja myöhemmin ranskaa, saksaa ja kreikkaa.

1880-luvun alussa Hamilton kävi Miss Porterin viimeistelykoulun nuorille naisille Farmingtonissa, Connecticutissa, ja sen jälkeen hän opiskeli Bryn Mawr Collegessa, Pennsylvaniassa. Suoritettuaan kandidaatin ja maisterin tutkinnot hän sai apurahan, jonka avulla hän pääsi jatkamaan opintojaan Saksassa.

Opiskelu Saksassa 
Edithin ja hänen sisarensa Alicen opiskeluajasta Saksassa on kerrottu Alicen omaelämäkerrassa. Sisarukset opiskelivat aluksi Leipzigin yliopistossa; Edith oli saanut apurahan klassisten kielten opiskeluun, Alice taas oli suorittanut lääketieteen tutkinnon Michiganin yliopistossa ja aikoi jatkaa patologian opintojaan Saksassa.

Kun he saapuivat Leipzigiin, he huomasivat, että yliopistossa opiskeli paljon ulkomaisia naisopiskelijoita. Edithille ja Alicelle kuitenkin kerrottiin, että vaikka he voisivat seurata luentoja, heidän tulisi olla luennoilla "näkymättömiä", eivätkä he voisi ottaa osaa luennoilla käytäviin keskusteluihin.

Alicen mukaan Edith oli erittäin pettynyt luentoihin, joille hän osallistui. Luennot olivat perusteellisia, mutta "niistä hävisi näkyvistä kirjallisuuden kauneus, kun keskityttiin hämäriin kieliopin yksityiskohtiin".  Tämän vuoksi sisarukset päättivät siirtyä opiskelemaan Münchenin yliopistoon. Se ei kuitenkaan parantanut Edithin tilannetta. Aluksi oli epäselvää, olisiko Edithillä edes ollenkaan mahdollisuutta seurata luentoja, mutta lopulta hän sai yliopiston klassisten kielten laitoksen protestanttien tuella osallistua opetukseen. Edithille kerrottiin, että "luentosaliin rakennettaisiin pieni alkovi, jossa hän voisi istua vihreän verhon takana". 

Alice kuitenkin kertoo omaelämäkerrassaan, että kun Edith saapui luentosaliin, "hänet pakotettiin sen sijaan istumaan tuolilla katederilla lehtorin vieressä, yleisöön päin, niin että kukaan ei olisi saastunut yhteydestä hänen kanssaan". Edithin kerrotaan sanoneen: "Yliopiston rehtorilla oli tapana tuijottaa minua, sitten ravistaa päätään ja sanoa murheellisesti kollegoilleen:'Näettekö nyt, mitä on tapahtunut? Olemme keskellä naisasiakysymystä'."

Ura

Opettaja ja rehtori 
Hamilton oli alun perin aikonut suorittaa tohtorin tutkinnon Münchenissä, mutta hänen suunnitelmansa muuttuivat, kun hänet suostuteltiin palaamaan Yhdysvaltoihin ottamaan vastaan johtajan virka hiljattain avatussa Bryn Mawrin valmistavassa koulussa tytöille, joka sijaitsi Baltimoressa. Hänestä tuli "innostava ja arvostettu johtaja" kouluun 26 vuoden ajaksi.

Hamiltonia arvostettiin Bryn Mawrin koulussa paitsi asiaosaamisen, myös johtamistaitojen takia. Hän kehitti koulun toimintaa ja loi uusia toimintatapoja, kuten koulun koripallojoukkueen vierasottelut lähikouluja vastaan. Vuonna 1906 Hamiltonin saavutukset saivat tunnustusta, kun hänet nimettiin koulun historian ensimmäiseksi rehtoriksi. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1922 26 palvelusvuoden jälkeen.

Klassisen tutkija 
Kun Hamilton jäi eläkkeelle, hän muutti New Yorkiin ja kirjoitti ja julkaisi useita artikkeleita kreikkalaisesta teatterista. Vaikka hänet oli jo pitkään tunnustettu parhaaksi naispuoliseksi klassisen historian tutkijaksi, hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, Tie Kreikkaan, vasta vuonna 1930 ollessaan 62-vuotias.

Hamiltonin käsitteli antiikin mytologiaa täysin kirjallisuuden klassikoiden perusteella, sillä hän ei ollut matkustanut Kreikkaan eikä ollut arkeologi. Hänen kirjansa Tie Kreikkaan vertaili elämää antiikin Kreikassa ja Kreikan nykyistä elämää. Vastaavasti kirja Rooman Tie (1932) esitteli vertailuja jokapäiväisestä elämästä antiikin Roomassa ja nykyajasta. Hamilton matkusti Kreikkaan lopulta 90-vuotiaana vuonna 1957. Tämän matkan aikana hänestä tehtiin Ateenan kunniakansalainen.

Vaikka hänen kirjansa olivat menestyksekkäitä, hän "kuitenkin näki, että oli toivotonta saada amerikkalaiset muuttumaan kreikkalaisiksi". Hän totesi, että "elämästä oli tullut liian monimutkaista Perikleen ajan jälkeen, jotta voitaisin jälleen ottaa käyttöön sen ajan yksinkertainen suoruus."

Edith Hamiltonin kirjeenvaihtoa ja papereja säilytetään Princetonin yliopistossa. Doris Fielding Reid on kirjoittanut Hamiltonista elämäkerran nimeltä Edith Hamilton: Intiimi muotokuva.

Teoksia 
The Greek Way (1930)
The Roman Way (1932)
The Prophets of Israel (1936)
Three Greek Plays (1937)
Mythology: Timeless Tales of Gods and Heroes (1942)
The Great Age of Greek Literature (1943)
Spokesmen for God (1949)
Witness to the Truth: Christ and His Interpreters (1949)
Echo of Greece (1957)
The Collected Dialogues of Plato, Including the Letters, toimittaneet Edith Hamilton ja Huntington Cairns

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Edith Hamilton NNDB

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Klassismi