Maannos

Maannos on maaperän pintakerros, johon bioottiset ja abioottiset prosessit vaikuttavat. Maannos koostuu eri hiukkaskokoisista maalajeista ja eloperäisestä jätteestä ja on yleensä kerroksellinen. Maannokset ovat monesti varsinkin pintaosaltaan huokoisia ja niissä on sekä ilmaa että vettä. Eri maannokset eroavat huomattavasti muun muassa ravinteikkuudeltaan, kosteudeltaan ja lämpötilaltaan. Suomessa yleisin maannos on havumetsien melko niukkaravinteinen podsoli.

Muodostuminen 
Maannoksen muodostuminen eli maannostuminen tapahtuu maanpinnan ylimmässä osassa. Maannostumisprosesseihin kuuluvat humuksen muodostuminen, rapautuminen, huuhtoutuminen ja rikastuminen. Näissä kaikissa on erilaisia kemiallisia, fysikaalisia ja biologisia tekijöitä. Lisäksi maannostumiseen vaikuttaa erilaisia aktiivisia ja passiivisia tekijöitä. Aktiivisia tekijöitä ovat ilmasto ja erilaiset organismit, kun passiivisia tekijöitä puolestaan ovat alkuperäinen materiaali, pinnanmuodot ja aika. Näiden tekijöiden monimutkaisen toiminnan seurauksena maannos saa kerrosrakenteen, jonka perusteella voidaan erotella eri maannostyypit.

Ihmisen toiminnallakin on erinäisiä vaikutuksia maannostumiseen; laidunnus, kaskeaminen, ojitus, auraus ja ympäristön happamoittaminen voivat kaikki vaikuttaa maannoksen muodostumiseen.

Kerroksellisuus 
Maannokset ovat kerroksellisia, ja kerrokset ovat syntyneet rapautumisasteestaan erilaisista horisonteista. Maannos jaetaan yleensä A-, B- ja C-horisonttiin. A-horisontissa on humuskerros ja vaalea muuttunut kerros, B-horisontissa rikastumiskerros ja C-horisontissa muuttumaton pohjamaa.

Maannoksen pintaosa on ravinteikasta alueilla, joilla haihtuminen on sademäärää suurempaa, koska vesi ja ravinteet siirtyvät pintaan haihtuneen veden tilalle. Kosteilla alueilla sadevesi huuhtoo yleensä ravinteet syvemmälle maaperään, minkä seurauksena pintaosat jäävät vähäravinteisiksi.

Maannostyypit 
Monissa maissa on omat maannosluokitusjärjestelmänsä, mutta niiden rinnalla on myös joitakin kansainvälisiä luokitusjärjestelmiä, kuten YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n luokitus ja WRB-järjestelmä. Maannosten luokittelussa käytetään usein FAO:n järjestelmää, mutta Yhdysvaltain maatalousministeriön luokittelu on myös suosittu.

Suomesta on yleensä tunnistettu neljä päämaannostyyppiä. Ne ovat podsoli, ruskomaannos, ruskopodsoli ja gleimaannos. Podsoli on yleinen kaikkialla havumetsävyöhykkeellä. Podsolin lisäksi eri ilmastovyöhykkeillä on omat yleiset maannostyyppinsä; sademetsien ja savannien maannos on latosoli, aavikoiden aavikkomaannos, välimerenilmaston terra rossa ja kostean lauhkean ilmaston ruskomaannos.

WRB-järjestelmässä on puolestaan 32 pääluokkaa, ja sen kehittämisessä on pyritty ottamaan huomioon se, että luokittelu pystyttäisiin tekemään jo kentällä morfologisten havaintojen perusteella.

FAO:n maannostyypit 

 Acrisolit
 Andosolit 
 Arenosolit 
 Cambisolit 
 Tshernotseemit 
 Ferralsolit 
 Fluvisolit 
 Gleysolit 
 Greytseemit 
 Gypsisolit
 Histosolit 
 Kastanotseemit 
 Lithosolit 
 Luvisolit 
 Nitosolit 
 Phaeotseemit
 Planosolit 
 Podsolit 
 Podsoluvisolit 
 Rankerit 
 Regosols 
 Rendzina 
 Solonchakit 
 Solonetz 
 Vertisolit 
 Yermosolit

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

Maannostyypit
Seulonnan keskeiset artikkelit