joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Niemiselet

Niemiselet (meänk. Niemisuvanto) on Ruotsissa Norrbottenissa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön. Järven pohjoisrannassa sijaitsee pieni kylä Niemisel.

Maantietoa 
Niemiselet on 4,8 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 223 hehtaaria eli 2,23 neliökilometriä. Järven nimi viittaa suvantoon ( tarkoittaa suvantoa). Sen katsotaan leviävän Rånejoesta Lillstrykenin salmesta, joka on 50 metriä leveä, ja päättyvän Niemiholmin joen saareen. Saaren eteläpuolella virtaa Selstryken ja pohjoispuolella Mjösundet. Molemmat päättyvät pieniin koskiin. Järvi on muodostunut kapeaan ja loivarinteiseen laaksoon, jonka kummallakin sivulla kohoaa moreeniset vuoret. Järven koillispuolella kohoaa Ronningsvikberget 120 metriä vedenpinnan yläpuolelle ja lounaispuolella Degerberget vastaavasti 110 metrin korkeuteen. Laaksossa esiintyy moreenikumpareita ja De Geer -moreeniharjanteita. Nämä vaikuttavat järven muotoihin niin, että rannoilla vuorottelevat monet niemet ja lahdet toisiaan, ja järvestä pilkistää pinnan yläpuolelle kahdeksan saarta. Niemiä ovat pohjoisrannalla Viknäsudden, Hendersudden, Sörsundsudden ja Skiftesudden, ja etelärannalta voidaan mainita Åtigårdsudden. Åtigårdsuddenin ja Sörsundsuddenin välissä on salmi Sörsund. Åtigårdsuddenin jatkeena on Hedholmenin saari ja salmen alapuolella Notholmen, Svedjeholmen ja Tomasholmen. Järven rannat ovat harvaan asuttuja ja paikoin on jälkellä peltopalstoja aktiiviljelyn ajoilta. Kumpaakin rantaa seuraa tie, jotka ylittävät joen Niemiselin ja alajuoksulla Orrbyn kohdalla.

Luontoarvoja 
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (64,3 %), turve (3,3 %), hiekka tai sora (1,5 %), siltti (7,9 %) ja kallioalue (6,3 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Järven lähialueella sijaitsee Snöbergetin luonnonsuojelualue (), joka sijaitsee järvelle näkyvällä vuorella. Sen huippu on ollut jääkauden jälkeen vedenkoskematonta aluetta, joten sen maaperä ei ole veden huuhtomaa ja siinä on paljon ravinteita jäljellä. Vuoren metsämaastossa on paljon vanhaa ja hakkaamatonta metsää jäljellä. Järveltä nousee vuorelle 2,5 kilometriä pitkä polku.

Vesistösuhteet 
Niemiselet kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoki pääuomaan yhtenä sen vesireitin järvenä . Se on Rånejoen läpivirtausjärvi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 932 km². Järven omaa lähialuetta on vain 16,2 km², josta tulee vuorten metsäisiltä rinteiltä seitsemän puroa. Selbäckenin lähteenä on Stormyran Degerbergetin takaa. Järven luusuassa on sen keskivirtaama (MQ) noin 42,7 m³/s . Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa 24 kilometrin  päässä Luulajassa.

Lähteitä

Huomautuksia

Viitteet 

Rånejoen vesistön järvet
Luulajan järvet
Marvel Studios: Legends

Marvel Studios: Legends on yhdysvaltalainen Disney+-tilausvideopalveluun julkaistu televisiosarja, joka keskittyy Marvel Cinematic Universen elokuvissa esiintyneisiin hahmoihin. Jokainen jakso näyttää hahmojen ja esineiden merkittävimpiä kohtauksia elokuvista ja Disney+-sarjoissa, joissa nämä ovat esiintyneet, johdatuksena näiden tuleviin esiintymisiin tulevissa elokuvissa tai sarjoissa.

Sarja julkistettiin virallisesti joulukuussa 2020 Disneyn Investor Day -tapahtumassa. Legends julkaistiin Disney+:aan 8. tammikuuta 2021 alkaen.

Jaksot 

|}

Lähteet

Aiheesta muualla 

2020-luvun televisiosarjat
Disney+-alkuperäissarjat
Marvel Cinematic Universe -televisiosarjat
Frederick Bridge

Sir John Frederick Bridge (5. joulukuuta 1844 Oldbury, Worcestershire – 18. maaliskuuta 1924 Lontoo) oli brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Bridge sai musiikkiopetusta John Gossilta. Lapsena hän oli kuoropoika, ja vuodesta 1869 hän oli Manchesterin katedraalin urkuri. Hänestä tuli vuonna 1875 Westminster Abbeyn varaurkuri ja -kuoromestari. Vuonna 1882 hän seurasi James Turlea sen urkurina ja kuoromestarina. Bridge johti myös Royal Choral Societya ja sävelsi sen käyttöön musiikkia. Hän esitti sen kanssa lisäksi uusia teoksia Edward Elgarilta, Ralph Vaughan Williamsilta ja Hubert Parrylta. Bridge lyötiin ritariksi vuonna 1897. Hän työskenteli virassaan Westminster Abbeyssa vuoteen 1918. Bridge vastasi musiikkijärjestelyistä monissa valtiollisissa tilaisuuksissa, kuten kruunajaisissa vuosina 1902 ja 1911. Hän myös toimi opettajana useissa oppilaitoksissa, kuten Royal College of Musicissa, Gresham Collegessa ja Lontoon yliopistossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Arthur Benjamin, Noel Gay, Edward Bairstow, Herbert Brewer, Landon Ronald ja Arnold Dolmetsch.

Bridge oli kolmesti naimisissa ja sai kolme lasta. Hänet haudattiin Aberdeenshireen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: nuotteja

Brittiläiset urkurit
Brittiläiset kuoronjohtajat
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1844 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet
Veľký Krtíš (piiri)

Veľký Krtíšin piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2010 lopussa 45 654.

Veľký Krtíšin piirillä on Slovakian sisällä yhteistä rajaa Levicen, Krupinan, Zvolenin, Detvan ja Lučenecin piirien kanssa.

Vuoden 2010 lopussa Veľký Krtíšin piirin asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja noin 48,6 prosenttia miespuolisia. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä muodostivat slovakit 65,5 prosenttia, unkarilaiset 24 prosenttia, romanit yhden prosentin, tšekit, määriläiset ja sleesialaiset yhteensä 0,4 prosenttia, puolalaiset 0,3 prosenttia, venäläiset 0,2 prosenttia, ukrainalaiset 0,1 prosenttia ja muut 8,9 prosenttia. Alle 14-vuotiaat muodostivat väestöstä vuoden 2011 lopussa 14,1 prosenttia, 15–64-vuotiaat 72,5 prosenttia ja yli 65-vuotiaat 13,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,8 vuotta. Veľký Krtíšin piirin väkiluvun ennakoidaan pienenevän 37 815 asukkaaseen vuoteen 2040 mennessä.

Kunnat 
Veľký Krtíšin piirin 71 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.

 Balog nad Ipľom
 Bátorová
 Brusník
 Bušince
 Čebovce
 Čeláre
 Čelovce
 Červeňany
 Chrastince
 Chrťany
 Dačov Lom
 Dolinka
 Dolná Strehová
 Dolné Plachtince
 Dolné Strháre
 Ďurkovce
 Glabušovce
 Horná Strehová
 Horné Plachtince

 Horné Strháre
 Hrušov
 Ipeľské Predmostie
 Kamenné Kosihy
 Kiarov
 Kleňany
 Koláre
 Kosihovce
 Kosihy nad Ipľom
 Kováčovce
 Lesenice
 Ľuboriečka
 Malá Čalomija
 Malé Straciny
 Malé Zlievce
 Malý Krtíš
 Modrý Kameň
 Muľa

 Nenince
 Nová Ves
 Obeckov
 Olováry
 Opatovská Nová Ves
 Opava
 Pôtor
 Pravica
 Príbelce
 Sečianky
 Seľany
 Senné
 Širákov
 Sklabiná
 Slovenské Ďarmoty
 Slovenské Kľačany
 Stredné Plachtince

 Sucháň
 Suché Brezovo
 Šuľa
 Trebušovce
 Veľká Čalomija
 Veľká Ves nad Ipľom
 Veľké Straciny
 Veľké Zlievce
 Veľký Krtíš
 Veľký Lom
 Vieska
 Vinica
 Vrbovka
 Záhorce
 Závada
 Zombor
 Želovce

Lähteet 

Slovakian piirit
Swenson

Swenson on muun muassa seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi:

 Carl Swenson (s. 1970), maastohiihtäjä
 Charles Swenson (s. 1941), animaattori, elokuvatuottaja ja -ohjaaja, yksi Fred Wolf Films-yhtiön (aik. Murakami • Wolf • Swenson) perustajajäsenistä
 Inga Swenson (s. 1932), näyttelijä
 May Swenson (1913–1989), runoilija
 Ruth Ann Swenson (s. 1959), lyyrinen sopraano.
Army of the Dead

Army of the Dead on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen zombielokuva, jonka on ohjannut Zack Snyder. Elokuvan teatteriesitys alkoi Yhdysvalloissa 14. toukokuuta 2021 ja suoratoistopalvelu Netflixissä elokuva julkaistiin 21. toukokuuta. Pääosissa esiintyvät Dave Bautista, Ella Purnell, Ana de la Reguera, Garret Dillahunt, Raul Castillo, Omari Hardwick, Hiroyuki Sanada, Tig Notaro ja Matthias Schweighöfer.

Juoni 
Ryhmä palkkasotureita aikoo ryöstää kasinon keskellä zombien valtaamaa Las Vegasia.

Rooleissa

Tuotanto
Netflix osti elokuvan jakeluoikeudet Warner Brosilta tammikuussa 2019, ja samalla Zack Snyder vahvistettiin ohjaajaksi. Warner Brosin projekti oli aloitettu alun perin jo 2000-luvun lopulla, jolloin elokuvaa oli tuottamassa Snyder. Ohjaajaksi oli kiinnitetty alankomaalainen Matthijs van Heijningen Jr., joka sittemmin siirtyi ohjaamaan The Thing -elokuvaa. Ennen Snyderin siirtymistä ohjaajaksi Army of the Dead käsikirjoitettiin uudelleen.

Kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2019 Los Angelesissa, ja elokuvaa kuvattiin myös Albuquerquessa ja Atlantic Cityssä. Kuvaukset päättyivät saman vuoden lokakuussa. Ohjaaja Snyder kuvasi itse elokuvan. Snyder on paljastanut valtaosan elokuvassa esiintyvistä zombeista olevan maskeerattuja ja erikoistehosteiden aitoja, sen sijaan, että niitä olisi animoitu. Netflix julkaisi elokuvan trailerin 13. huhtikuuta 2021.

Jatko 
Toiminnallisen rikoselokuvan ympärille on rakentumassa uusi elokuvauniversumi. Matthias Schweighofer on ohjannut ja Snyder tuottanut elokuvalle esiosan Army of Thieves, joka julkaistiin Netflixissä 29. lokakuuta 2021.

Netflix tuottaa myös elokuvan maailmaan sijoittuvan animesarjan Army of the Dead: Lost Vegas, joka toimii esiosana Army of the Dead -elokuvalle. Yksi Army of the Dead -elokuvan kirjoittajista, Shay Hatten, on käsikirjoittanut sekä esiosaelokuvan että animesarjan. Snyder ohjaa animesarjasta kaksi jaksoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2021 yhdysvaltalaiset elokuvat
Zack Snyderin ohjaamat elokuvat
Netflix-alkuperäiselokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Zombielokuvat
Darcy Wakaluk

Darcy Wakaluk (s. 14. maaliskuuta 1966 Pincher Creek, Alberta) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti ja valmentaja. Wakaluk liittyi Western Hockey League -junioriliigan Kelowna Wingsin joukkueeseen kaudelle 1983–1984. Kaikkiaan hän pelasi kolme kautta juniorikiekkoa WHL:ssa, joista kaksi ensimmäistä Kelownassa ja viimeisen Spokane Chiefsin riveissä ennen siirtymistään AHL-liigaan.

Buffalo Sabres käytti Wakalukiin vuoden 1984 7. kierroksen varausvuoronsa. Hän pelasi kaksi täyttä kautta farmisarjoissa ennen NHL-debyyttiään joulukuussa 1988. Tulokaskaudellaan Wakaluk pääsi pelaamaan kuudessa ottelussa joissa jääaikaa kertyi 214 minuuttia. Buffalo peluutti kauden aikana kaikkiaan kuutta maalivahtia, joista päävastuun kantoivat Jacques Cloutier ja Daren Puppa. Kuuden NHL-pelin ohessa Wakaluk pelasi 33 ottelua AHL-joukkue Rochesterissa. Seuraava kausi kului kokonaan Rochesterissa ja kaudella 1990–1991 Wakaluk pääsi Sabresin maalin suulle 16 ottelussa ollen joukkueensa maalivahtihierarkiassa kolmantena.

Toukokuussa 1991 Sabres kauppasi Wakalukin Minnesota North Starsiin vaihdossa 8. kierroksen varausoikeuteen kesän 1991 draftissa sekä 5. kierroksen varausoikeuteen kesän 1992 draftissa. Minnesotassa Wakaluk pelasi Jon Caseyn kakkosena noin kolmanneksen kausista 1991–1992 ja 1992–1993. Kauden 1993 jälkeen Minnesota North Starsin organisaatio muutti Texasiin ja siitä tuli Dallas Stars. Wakaluk pelasi vielä kolme kautta Dallasissa ja teki heinäkuussa 1996 vapaana agenttina sopimuksen Phoenix Coyotesiin. Arizonassa Wakaluk pelasi uransa viimeisen kauden 1996–1997 Nikolai Habibulinin kakkosena. Jääaikaa Wakaluk sai vain 16 ottelussa yhteensä 782 minuuttia. Wakalukin ura maalivahtina päättyi polvivammaan tammikuun 4. päivän ottelussa Washington Capitalsia vastaan.

Valmentajana 
Wakaluk aloitti maalivahtivalmentajana Alberta Junior Hockey Leaguessa Crowsnest Pass Timberwolves joukkueessa kaudella 2001–2002. Yhden välivuoden jälkeen hän pestautui apulaisvalmentajaksi WHL-liigan Vancouver Giantsiin. Tätäkään ei kestänyt kuin yhden kauden verran ja heti seuraavana syksynä hän palasi maalivahtivalmentajaksi saman liigan Calgary Hitmenin joukkueeseen. Calgaryssa Wakaluk viihtyi aina kevääseen 2016 asti, kunnes siirtyi edelleen liigan sisällä Lethbridge Hurricanesin maalivahtivalmentajaksi. Tässä toimessa hän oli kevääseen 2019.

Muuta 
 AHL:n Calder Cup Champion 1987 
 Teki ensimmäisenä AHL-maalivahtina maalin 6. joulukuuta 1987 Rochesterin ja Utica Devilsin välisessä ottelussa
 Voitti yhdessä David Littmanin kanssa Harry "Hap" Holmes Awardin AHL:n vähiten maaleja päästäneenä maalivahtikaksikkona kaudella 1990–1991
 Eniten peliminuutteja (1001), eniten voittoja (10) ja pienin maalikeskiarvo AHL:n playoffs -otteluissa kaudella 1989–1990

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Hamur

Hamur on piirikunta Turkin Agrissa. Hamurin väkiluku on 4 233.

Lähteet 

Turkin piirikunnat
Patnos

Patnos on piirikunta Ağrin maakunnassa Turkissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa Patnosin väkiluku oli 87 451.

Lähteet 

Turkin piirikunnat
Eeva Kärkkäinen

Eeva Kärkkäinen (s. 13. lokakuuta 1989) on suomalainen poliitikko ja politiikan taustavaikuttaja. Hän on opiskellut valtiotieteitä Uppsalan yliopistossa ja Helsingin yliopistossa. Koulutukseltaan Kärkkäinen on valtiotieteiden maisteri.

Kärkkäinen on toiminut useiden keskustalaisten ministereiden erityisavustajana, mukaan lukien Juha Sipilä, Mika Lintilä, Katri Kulmuni, Hanna Kosonen, ja Annika Saarikko. Ennen erityisavustajan tehtäviä Kärkkäinen työskenteli politiikan toimittajana Suomenmaassa sekä MustReadissa. Hän myös kommentoi politiikkaa MTV:n Pöllöraadissa.

Kärkkäinen valittiin Helsingin Keskustan pormestariehdokkaaksi joulukuussa 2020. Kärkkäinen on ollut aiemmin ehdolla kuntavaaleissa ja eduskuntavaaleissa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä Kärkkäinen sai 1125 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Helsingissä Kärkkäinen sai 177 ääntä eikä tullut valituksi ja on toiminut sen jälkeen Terhi Peltokorven varajäsenenä Helsingin kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnassa.

Lähteet 

Suomen Keskustan poliitikot
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Sinipantaheinä

Sinipantaheinä (Setaria pumila) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, pantaheinien (Setaria) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on keskikokoiseksi kasvava yksivuotinen heinälaji, joka muodostaa löyhiä mättäitä. Sinipantaheinä muistuttaa jonkin verran polvipantaheinää (Setaria parviflora), mutta lajit ovat erotettavissa tähkylöiden sekä koko kukinnon koon perusteella.

Sinipantaheinä on kasvutavaltaan maanmyötäinen tai polveileva, ja sen varret voivat kasvaa noin 30–40 cm korkeiksi. Lehdet ovat harmaanvihreitä, tasapintaisia sekä tyvistään hieman karvaisia. Lehtitupet ovat kaljuja. Sinipantaheinän kukintona on tiivis, lieriömäinen röyhy, jonka jokaisessa haarassa on vain yksi tähkylä. Tähkylät ovat noin 3 mm pitkiä ja niissä on useita, tavallisesti punakeltaisia vihneitä. Vihneet ovat yleensä noin kolme kertaa tähkylöitä pidempiä. Sinipantaheinä kukkii elo–syyskuussa.

Sinipantaheinää tavataan laajalti pohjoisella pallonpuoliskolla. Sinipantaheinää tavataan muun muassa koko Euroopassa Britteinsaarten ja Pohjoismaiden eteläpuolella. Iso-Britannian ja Pohjoismaiden eteläosissa sinipantaheinää tavataan satunnaisena ja Suomessa siitä on useita havaintoja eri puolilta maata, lähinnä eteläisestä Suomesta sekä muutamilta paikoilta Pohjanmaan rannikkoseuduilta. Sinipantaheinä on Suomessa vieraslaji.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sinipantaheinä (Setaria pumila)

Pantaheinät
Seinäjoen Sanomat

Seinäjoen Sanomat on Seinäjoen seudulla keskiviikkoisin ilmestyvä kaupunkilehti, jonka kustantajana on Etelä-Suomen Media. Lehti on perustettu vuonna 2008.

Seinäjoen Sanomat on ollut ilmestymistauolla huhtikuusta 2020 koronavirustilanteesta aiheutuneiden taloudellisten syiden vuoksi.
Tammikuussa 2021 tiedotettiin, että lehti jatkaa ilmestymistään helmikuussa 2021. Samalla lehden uutena päätoimittajana aloittaa Laura Kaski.

Päätoimittajat 
 Outi Rantala 2008 
 Krista Rintala 2008–2016 
 Tuomas Rauhala 2016–2017 
 Riina Haapala 2018–2021
 Laura Kaski 2021
 Riina Haapala 2018–2021
 Laura Kaski 2021
 Johanna Koskiahde vt. 2021–

Lähteet 

Suomalaiset kaupunkilehdet
Seinäjoen media
Jouni Kurola

Jouni O. Kurola (s. 1963 Savonlinna) on suomalainen erikoislääkäri, joka työskentelee Itä-Suomen yliopiston ensihoidon määräaikaisena professorina (9/2018-8/2023). Hän toimii myös Kuopion yliopistollisen sairaalan ensihoidon ylilääkärinä. Hän kouluttaa osaltaan muun muassa suomalaisia, lääkärihelikoptereissa työskenteleviä erikoislääkäreitä heille tarkoitetussa ensihoitolääketieteen lisäkoulutusohjelmassa. Kurola on itse toiminut pelastushelikopteri Ilmarin lääkärinä. Suomessa toimii viisi ympärivuorokautisesti vuoden kaikkina päivinä päivystävää lääkärihelikopteritukikohtaa.

Kurola on opiskellut Kuopion yliopistossa, josta valmistui lääkäriksi (LL) vuonna 1989 ja anestesiologian ja tehohoidon erikoislääkäriksi 2001. Samana vuonna hän sai yleislääketieteen erikoislääkärin pätevyyden Oulun yliopistosta, ja myös ensihoidon erikoispätevyyden. Hänen englanninkielinen, anestesiologian ja tehohoidon alaan kuuluva artikkeliväitöskirjansa Kuopion yliopistolle (2006) oli otsikoitu Evaluation of Pharyngeal devices for prehospital airway management (suomeksi Uusien hengitystievälineiden käytön arviointi ensihoidossa). Hänelle myönnettiin myös tehohoidon eurooppalainen diplomi (2006) ja tehohoidon erityispätevyys (2008). Hän on ollut anestesiologian ja tehohoidon, erityisesti ensihoidon dosentti Itä-Suomen yliopistossa vuodesta 2012.

Lähteet

Lähteet
PubMed: Jouni Kurola, publications  (nih.gov)
Jouni Kurola. Kuopio University Hospital, Centre for Prehospital Emergency Care  (researchgate.net)
Mikä ihmeen PONK? (poikkeusolojen sosiaali- ja terveydenhuollon neuvottelukunta; Finnanest 2019; 52 (5): 416-418; pdf)  (finnanest.fi)
Riikka Nurmi (9.12.2014) Ambulanssipäivystystä aiotaan karsia edelleen Pohjois-Savossa (yle.fi)

Suomalaiset professorit
Itä-Suomen yliopiston professorit
Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Apistogramma helkeri

Apistogramma helkeri on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan neljän senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 14–15 piikkiruotoa ja seitsemän pehmeää ruotoa sekä peräevässään kolme piikkiruotoa ja kuusi pehmeää ruotoa. Lajia tavataan ainoastaan Venezuelasta.

Lähteet 

Kirjoahvenet
Rånträsket

Rånträsket on Ruotsissa Norrbottenissa Råneåssa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

Maantietoa 
Rånträsket on 1,2 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 56 hehtaaria eli 0,56 neliökilometriä. Järven erottaa Rånejoen virtaavasta uomasta kaksi saarta Långholmen ja Degerholmen. Niiden pohjoispuolella sijaitsee tulvauomat, jossa myös järvi sijaitsee. Matalan veden aikana uoma kasvaa teheänä kaislikkoa ja muuta vesiskasvillisuutta. Järveen virtaa hitaasti vettä Långholmenin ohitse ja poistuu takaisin virtaavaan uomaan Tvärånin kautta.

Rånträsket sijaitsee Råneån taajama-alueen luoteispuolella. Järven lounaisrantaan ulottuu Västibyn, etelärantaan Tallheden ja kaakkoispuolella sijaitsee Norrabyn. Norrabyn pohjoispuolella sijaitsee kylän hautausmaa. Taajama-alueelta kulkee tie Tvärånin ylitse Degerholmenille ja edelleen Långholmenille. Saaret ovat metsäsaaria, joihin on raivattu peltopalstoja. Samalla tavalla on toimittu järven pohjoisrannoilla ja itse asiassa samalla tavoin on toimittu koko Rånejoen jokilaakson alajuoksulla.

Luontoarvoja 
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (49,2 %), turve (6,5 %), hiekka tai sora (1,4 %), siltti (2,8 %) ja kallioalue (10,0 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Vesistösuhteet 
Rånträsket kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoki pääuoman lähialueeseen . Järvi on lasku-uomansa Tvärånin lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 4,31 km². Järveen on vesiyhteys pääuomaan ja siihen laskee pohjoisesta kaksi metsäojaa. Järven luusuassa sen keskivirtaaman arvioidaan olevan 1,23 m³/s . Rånejoki laskee viiden kilometrin päässä Perämereen.

Lähteet

Huomautuksia

Viitteet

Rånejoen vesistön järvet
Luulajan järvet
Tara (buddhalaisuus)

Tara (sanskritiksi तारा, tiibetiksi སྒྲོལ་མ, dölma) on buddhalaisuuteen liittyvä hahmo, joka pidetään yleisesti Avalokiteshvaran naispuolisena aisaparina.

Alkuperä ja asema buddhalaisuudessa 
Vajrayana-koulukunnassa Tara on buddha eli täysin valaistunut olento. Tiibetinbuddhalaisuudessa Taraa pidetään suoranaisena jumalana ja on jumaliston tunnetuin heti Avalokiteshvaran jälkeen.. Mahayana-buddhalaisuudessa Tara on sen sijaan bodhisattva kuten Avalokiteshvara. Theravada-buddhalaisten keskuudessa Taran asemaa ei juurikaan tunnusteta.

Taran alkuperästä on useita eri versioita: toisinaan hänen sanotaan syntyneen lootuksesta, joka kellui Avalokiteshvaran kyyneleessä, tai sitten suoraan kyyneleestä. Tiibetissä yleinen uskomus on, että Tara on uudelleensyntynyt hurskas ja hyveellinen nainen..

Taran eri muodot 
Taralla on useita eri muotoja, joita kuvataan eri väreillä, mutta ehdottomasti suosituimpia ovat Valkoinen Tara ja Vihreä Tara. Yhteensä Taralla katsotaan olevan 21 eri muotoa. Vihreä ja Valkoinen Tara ovat suosittuja kuva-aiheita buddhalaisessa taiteessa, kuten thangka-maalauksissa. Muita Taran muotoja ovat:

Vihreä Tara 
Vihreä Tara on perimätiedon mukaan nepalilainen prinsessa. Joidenkin mukaan Vihreä Tara on alkuperäinen Tara, ja kuvataan usein istumassa lootusasennossa oikean jalan roikkuessa sekä pitelevän sinistä sulkeutunutta lootuksenkukkaa..

Vihreän Taran tunnetuin mantra on: om tare tuttare ture svaha.

Valkoinen Tara 
Valkoisen Taran katsotaan olevan uudelleensyntynyt kiinalainen prinsessa, joka edustaa puhtautta ja kuvataan joko seisomassa Avalokiteshvaran kanssa tai yksinään lootusasennossa. Valkoisen Taran katsotaan myös olevan kaikkien buddhien äiti.

Valkoisen Taran tunnetuin mantra on: om tare tuttare ture mama ayuh punya jnana pustime kuru svaha.

Galleria

Lähteet 

Buddhalaisuus
Punainen Wien

Punaisella Wienillä tarkoitetaan sosialidemokraattien johtamaa historiallista Wieniä (1918—1934). Vaaleilla valitut sosialidemokraatit (tunnettiin myös “austromarxilaisina”) toteuttivat monia sosiaalisia uudistuksia Wienissä äärioikeiston vallankaappaukseen asti.

Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia oli kärsinyt tappion ensimmäisessä maailmansodassa, jonka jälkeen keisarikunta hajosi. Itävallan pääkaupunki Wien oli köyhä kaupunki, jonka asukkailla oli pulaa kaikesta. Sosialidemokraatit saavuttivat Wienissä vaalivoiton ensimmäisissä vapaissa vaaleissa vuonna 1919. Avoimesti sosialismia tuolloin ajaneet sosialidemokraatit alkoivat toteuttaa sosiaalisia uudistuksia kaupungissa. Wien säilyi “punaisena kaupunkina” vuoteen 1934 asti muun maan oikeistolaisuudesta huolimatta. Uudistukset tunnetaan lähinnä asuntopolitiikasta. Wienissä rakennettiin useita vuokrataloja, joista tunnetuimpia ovat Karl-Marx-Hof -vuokratalokompleksi. Sosiaalisten uudistusten tarkoituksena oli rakentaa “uusi ihminen” tulevaa sosialistista yhteiskuntaa varten. Asuntopolitiikan lisäksi panostettiin myös esimerkiksi terveyspalveluihin, kulttuuriin ja koulutukseen. Wieniä pyrittiin rakentamaan asukaslähtöisesti.

Sosiaaliset ohjelmat rahoitettiin verotuksella. Erityisesti oikeisto suhtautui kriittisesti sosiaalisiin uudistuksiin. Verotusta kritisoitiin. Oikeistolaiset haukkuivat vuokra-asuntokomplekseja “punaisiksi linnoituksiksi”. Punainen Wien kohtasi myös laajaa painostusta Itävallan keskushallinnolta ja maan ulkopuolelta. Itävallan diktaattorina vaikuttanut kansleri Engelbert Dollfuss haki maalleen lainaa Kansainliitolta helpottaakseen suuren laman vaikutuksia. Lainan saannin ehtona oli tiukka talouskuri. Tämä tiesi kovaa iskua Wienin sosialidemokraattiselle mallille. Dollfuss keskitti lopulta vallan itselleen ja puolueelleen lakkauttaen parlamentin. Nelipäiväisen kansannousun (myös Itävallan sisällissodaksi kutsuttu) päätyttyä myös Wien otettiin äärioikeiston haltuun. Samalla päättyi sosialidemokraattinen kokeilu.

Vaikutus 

Wien on vuokra-asuntojen määrällä Euroopan kärjessä. Wienissä enemmistö asuu vuokrasäädellyissä asunnoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 100 years of Red Vienna

Historialliset kaupungit 
Itävallan historia
Wienin historia
Nurnaningsih

Nurnaningsih (5. joulukuuta 1925 Surabaya, Alankomaiden Itä-Intia – 21. maaliskuuta 2004) oli indonesialainen näyttelijä. Häntä on pidetty Indonesian ensimmäisenä seksisymbolina.

Elämäkerta 
Nurnaningsih syntyi Surabayassa, Alankomaiden Itä-Intiassa 5. joulukuuta 1925. Hän keskeytti koulunkäynnin lukion ensimmäisenä vuonna. Nurnaningsihin ensiesiintyminen oli Usmar Ismailin Krisis-elokuvassa vuonna 1953. Komedia oli menestynein indonesialainen elokuva vuoden 1937 Terang Boelanin jälkeen.

D.Djajakusuman vuoden 1954 elokuvassa Harimau Tjampa (Tiikeri Tjampasta) Nurnaningsih esiintyi puoliksi alastomana, mikä teki hänestä ensimmäisen indonesialaistaustaisen näyttelijän tällaisessa roolissa. Tämä tapahtui taiteilijoiden ja sensuurilautakunnan välisen kiistan aikana. Myöhemmin hän kertoi lehdistölle: "En pilaa taidetta. Murran vanhoja taiteellisia näkemyksiä, jotka ovat edelleen vallalla Indonesiassa." Myöhemmin samana vuonna hän julkaisi toisen elokuvan Klenting Kuning.

Vuoden 1954 puolivälissä tuntemattoman valokuvaajan Nurnaningsihista ottamat alastonkuvat alkoivat kiertää Jakartassa. Tämän seurauksena Jakartan poliisi toi hänet kuulusteluun lokakuun alussa, kun syyttäjänvirasto oli myös ilmaissut kiinnostuksensa asiasta. Kansa oli raivoissaan kuvista, joiden se katsoi olevan itämaisten arvojen vastaisia, ja Nurnaningsihin elokuvia alettiin boikotoida Itä-Kalimantanissa. Hän julkaisi vuonna 1955 vielä yhden elokuvan, Kebun Binatangin (Eläintarha), ennen kuin katosi valokeilasta.

Myöhemmin Nurnaningsih vaelsi Indonesian saaristossa kaksitoista vuotta ja teki sekalaisia hanttihommia piirtäjänä, lavaesiintyjänä, englanninopettajana, ompelijana ja laulajana, kuuden vuoden ajan jopa jalkapallomaalivahtina. Hän palasi näyttelijäksi vuonna 1968 ja osallistui pienessä roolissa elokuviin Djakarta, Hongkong ja Macao. Useiden pienempien roolien jälkeen hän tähditti Seribu Janji Kumenanti -elokuvaa vuonna 1972. Hän jatkoi roolien ottamista vielä 1980-luvulla.

Filmografia 
 Krisis ( Kriisi ; 1953)
 Harimau Tjampa ( Tiikeri Tjampasta ; 1954)
 Klenting Kuning (1954)
 Kebun Binatang ( eläintarha ; 1955)
 Djakarta, Hongkong, Macao (1968)
 Orang Orang Liar ( Villit ihmiset ; 1969)
 Bernafas Dalam Lumpur ( Hengitys mudassa ; 1970)
 Derita Tiada Achir ( loputon suru ; 1971)
 Samtidar (1972)
 Seribu Janji Kumenanti ( Tuhat lupaa odotan ; 1972)
 Kembang-kembang Plastik (muovi kukat, 1977)
 Donat Pahlawan Pandir ( typerän sankarin munkki ; 1978)
 Bayang-Bayang Kelabu ( Pimeät varjot ; 1979)
 Remang-Remang Jakarta ( Jakartan hämärä ; 1981)
 Malam Satu Suro ( Yhden suron yö ; 1988)

Aiheesta muualla 

 

Indonesialaiset näyttelijät
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Räyhällistä joulua

Räyhällistä joulua on Hevisaurus-yhtyeen 7. marraskuuta 2011 julkaisema joulualbumi.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 6-/10

Lähteet 

Hevisauruksen albumit
Vuoden 2011 joulualbumit
Vihreä vallankumous (Hevisauruksen albumi)

Vihreä vallankumous on Hevisaurus-yhtyeen 25. lokakuuta 2013 julkaisema albumi. Albumilla on mukana DVD, joka sisältää Hevisauruksen joulukonsertin Espoon Barona Areenalta vuodelta 2012. DVD:llä on myös Liskodisko- ja Avaruuden autokorjaamo–musiikkivideot.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10

Lähteet 

Hevisauruksen albumit
Vuoden 2013 albumit
Soittakaa Juranoid!

Soittakaa Juranoid! on Hevisaurus-yhtyeen 9. lokakuuta 2015 julkaisema albumi.

Kappaleet

Arvostelut 
 Keskisuomalainen:

Lähteet 

Hevisauruksen albumit
Vuoden 2015 albumit
Bändikouluun!

Bändikouluun! on Hevisaurus-yhtyeen 25. lokakuuta 2019 julkaisema albumi.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Inferno:

Lähteet 

Hevisauruksen albumit
Vuoden 2019 albumit
Creation Engine

Creation Engine on Bethesda Softworksin kehittämä pelimoottori. Se on kehitetty Gamebryo-pelimoottorin pohjalta, ja ensimmäinen Creation Enginelle kehitetty videopeli on marraskuussa 2011 julkaistu The Elder Scrolls V: Skyrim.

Creation Kit 
Creation Kit on Creation Engine -pohjaisille peleille kehitetty modaustyökalu, samankaltainen kuin Gamebryo-pohjaisten The Elder Scrolls -sarjan pelien The Elder Scrolls Construction Set.

Pelit 

 The Elder Scrolls V: Skyrim (2011)
 Fallout 4 (2015)
 Fallout 76 (2018)
 Starfield (tulossa)
 The Elder Scrolls VI (tulossa)

Lähteet 

Pelimoottorit
Mikey Anderson

Michael "Mikey" Anderson (s. 25. toukokuuta 1999 Fridley, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä. Pelipaikaltaan Anderson on puolustaja. Hän on Kingsin neljännen kierroksen varaus vuoden 2017 varaustilaisuudesta.

Andersonin veli Joey on myös ammattilaisjääkiekkoilija. Hän edustaa Toronto Maple Leafsin organisaatiota.

Pelaajaura 
Anderson siirtyi kaudeksi 2017–2018 edustamaan Minnesota-Duluthin yliopiston joukkuetta. Anderson pelasi joukkueessa kaksi kautta, joilla molemmilla voitti mestaruuden. Hän pelasi yhteensä 79 ottelua tehden tehot 11+39=50. Vuosina 2018 ja 2019 Anderson oli osana Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Yhdysvaltain kapteenina joukkueen edetessä finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Suomelle.

Los Angeles Kings varasi Andersonin 103. pelaajana NHL:n vuoden 2017 varaustilaisuudessa. Huhtikuussa 2019 Kings ja Anderson solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Seuraavan kauden, 2019–2020, Anderson pelasi suurimmaksi osaksi Kingsin AHL-farmiseura Ontario Reignissä, jossa teki 53 ottelussa tehot 3+12=15. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan hän pääsi pelaamaan kuusi runkosarjaottelua NHL:ssä, jossa debytoi 28. helmikuuta 2020 ottelussa New Jersey Devilsiä vastaan. Hänen veljensä Joey pelasi Devilsissä. Anderson teki ensimmäisen maalinsa neljännessä ottelussaan 9. maaliskuuta 2020 Colorado Avalanchea vastaan. Se oli hänen ainoa tehopisteensä NHL:ssä kauden 2019-2020 aikana.

Syyskuussa 2022 Anderson teki Kingsin kanssa yksivuotisen ja miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Los Angeles Kingsin pelaajat
Los Angeles Kingsin varaamat pelaajat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhavaltteri Salminen

Juhavaltteri Salminen (s. 16. toukokuuta 1990 Turku, Suomi) on suomalainen urheiluselostaja, joka on erikoistunut jalkapalloon ja jääkiekkoon. Freelancerina työskentelevä Salminen on selostanut uransa aikana muun muassa Ylellä, UrhoTV:llä, Nelosella, Ruutu+:ssa, Viasatilla, Elisa Viihteellä ja Discoverylla.

Salminen selosti jääkiekon nuorten MM-kilpailujen 2021 finaalin TV5:llä. Hän kirjoittaa Salmisen Sanomat -urheilublogia Unibet-vedonlyöntiyhtiön nettisivuille.

Juhavaltteri Salminen pelasi juniorina jalkapalloa TPS:ssä sekä jääkiekkoa TuTo:ssa ja TPS:ssä. Nykyisin hän pelaa jääkiekon III-divisioonassa.

Salminen on valmistunut ammattikorkeakoulusta pääaineenaan journalismi. Hän mainitsee esikuvikseen J-P Jalon ja Turkka Talosen.

Lähteet

Suomalaiset urheiluselostajat
Suomalaiset urheilutoimittajat
Luettelo oikeusjärjestyksistä maanosittain

Tämä on luettelo oikeusjärjestyksistä maanosittain

Aasia

Epäitsenäiset valtiot

Afrikka

Epäitsenäiset valtiot

Eurooppa

Epäitsenäiset valtiot

Etelä-Amerikka

Epäitsenäiset valtiot

Pohjois-Amerikka ja Karibia

Epäitsenäiset valtiot

Oseania

Epäitsenäiset alueet

Lähteet 

Yleinen oikeustiede
Systeemit
Tero Kalliomäki

Tero Kalliomäki on suomalainen muusikko, jonka instrumentteja ovat kitara ja jouhikko.

Kalliomäki tunnetaan Yearning-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina jossa hän vaikutti vuosina 1994–1999 sekä Saattueen kitaristina ja pääasiallisena biisintekijänä. Lisäksi hän on tehnyt Ines Lukkasen kanssa musiikkia yhtyeiden Embassy Of Silence ja Uinuos nimissä ja esiintynyt Ineksen kanssa myös duona.

Lisäksi Kalliomäki soittaa sähköjouhikkoa omassa Kallomäki-musiikkiprojektissa. Hän on itse rakentanut oman sähköjouhikon. Kalliomäki on julkaissut pari albumia.

Kalliomäellä on myös oma KillHill-studio, jossa osa julkaisuista on äänitetty.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tero Kalliomäki Discogsissa
 Tero Kalliomäen sävellyksiä Fono-äänitetietokannassa

Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Suomalaiset metallimusiikin säveltäjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Siuntion kylpylä

Siuntion kylpylä (ruots. Sjundeå bad) on vuonna 1976 rakennettu kylpylä ja hyvinvointikeskus Siuntiossa Uudellamaalla. Kylpylän yhteydessä on 191 huonetta kattava hotelli ja 30 hehtaarin ulkoilualue. Kylpylän on suunnitellut arkkitehti Matti Hakala.

Historia ja toiminta 
Siuntion kylpylä juontaa juurensa Miina Sillanpään perustamaan loma- ja virkistäytymispaikkaan Lepopirttiin, joka sijaitsee kylpylän läheisyydessä. Kylpylän omistaa nykyisin Miina Sillanpään säätiö, joka ilmoitti vuonna 2020 myyvänsä kiinteistön.

Vuonna 1978 Miina Sillanpään säätiö perusti Siuntion Yrtti OY -nimisen yrityksen hoitamaan kylpylän hotelli- ja ravintolatoimintaa. Tällöin kuntoutustoiminta jäi itse säätiön vastuulle. Vuonna 1984 Miina Sillanpään säätiö päätti yhtiöittää palvelunsa ja kylpylä siirtyi Miinan Hoitolat OY:n alaisuuteen.

Siuntion kylpylän kuntoutuspalveluita nauttivat muun muassa erityisesti veteraanit ja aikuiset, jotka kaipasivat kuntoutusta. Kylpylän alkuperäiset tekstiilit, kuten verhot tehtiin vapaaehtoisten voimin talkootyönä. Alkuperäiset huonekalut hankittiin Artekilta ja liinavaatteet Marimekolta.

Viimeksi kiinteistöä vuokrasi Scandic ja kylpylä toimi nimellä Scandic Siuntio. Aiempia vuokralaisia olivat muun muassa Rantasipi ja Cumulus. Scandic ilmoitti marraskuussa 2021, että se ei uusi vuokrasopimustaan huhtikuun 2022 jälkeen. Hotelli oli tosin suljettuna johtuen koronaviruksesta jo vuoden 2020 keväästä.

Puutarha 
Siuntion kylpylän puutarhasuunnitelman on laatinut maisema-arkkitehti Maj-Lis Rosenbröijer vuonna 1976. Rosenbröijer suunnitteli puutarhaan muun muassa kauniita ruusuistutuksia ilahduttamaan kylpylävieraita.

Lähteet 

Suomalaiset kylpylät
Suomen hotellit
Siuntion rakennukset ja rakennelmat
Animaatio (taideteos)

Animaatio on Tuula Närhisen Leinelän rautatieasemalle luoma taideteos, jossa on viittauksia evoluutioon. Teos koostuu  27:n siluettikuvan sarjasta eläin- ja ihmishahmoja, jotka on leikattu alumiinilevystä ja kiinnitetty aseman betoniseen tukimuuriin.

Animaatio-teos on Helsinki-Vantaan lentoaseman rautatieasemalta Helsingin keskustaan vievän junaradan varressa vastapäätä laituria olevassa betonisessa tukimuurissa. Se on tehty alumiinilevyistä leikatuista 27 siluetista, jotka kuvaavat eläin- ja ihmishahmoja. Teoksen kokonaispituus on 98 metriä ja korkeus 3 metriä.

Lentoaseman suunnasta tultaessa teos alkaa kurjella, joka käy vähittäisiä muodonmuutoksia kehittyen nisäkkäiksi. Siitä kehittyy vähitellen ihminen, minkä jälkeen teoksen hahmot alkavat taas muuttua vähitellen päätyen eläimiksi. Tuula Närhinen sanoo teoksen asettavan kyseenalaiseksi rajan ihmisen ja eläimen välillä.

Ympäristötaiteen säätiö valitsi vuonna 2015 Kehäradan taiteen ympäristötaidekohteeksi. Palkintoperustelussa todettiin muun muassa: ”Kehäradan taide on oiva esimerkki taiteen nivomisesta osaksi julkista ympäristöä suunnitteluvaiheesta lähtien”. Kokonaisuuden ovat tilanneet Vantaan kaupunki, Liikennevirasto ja Finavia Oy.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 

Taideteokset
Edward Bairstow

Sir Edward Cuthbert Bairstow (22. elokuuta 1874 Huddersfield – 1. toukokuuta 1946 York) oli brittiläinen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.

Bairstow opiskeli urkujensoittoa ja musiikin teoriaa Durhamin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1894. Hän sai samasta yliopistosta musiikin tohtorin arvon vuonna 1901. Hänen pääasialliset urkujensoiton opettajansa olivat John Farmer ja Frederick Bridge. Bairstow työskenteli Yorkin tuomiokirkon urkurina vuodesta 1913 kuolemaansa asti. Vuonna 1929 hänestä tuli Durhamin yliopiston professori. Hän sai ritarinarvon vuonna 1932 sekä kunniatohtorin arvot Leedsin (1936) ja Oxfordin yliopistoista (1945).

Bairstow oli aikanaan tunnetumpi urkurina, mutta nykyisin hänet muistetaan parhaiten kirkolliseen käyttöön tehdyistä sävellyksistä, joihin kuuluvat "Save Us, O Lord" (1902), "Blessed City" (1914) ja "Let All Mortal Flesh Keep Silence" (1925). Hän sävelsi hengellisen musiikin ohella urku- ja pianoteoksia, esimerkiksi urkusonaatin (1937).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: nuotteja

Brittiläiset urkurit
Brittiläiset kuoronjohtajat
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Reuna (Pariisin Kevät)


Reuna on suomalaisen Pariisin Kevät -yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. elokuuta 2019.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Rumba: 8,4
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Pariisin Kevään albumit
Micke Björklöf & Blue Strip

Micke Björklöf & Blue Strip on suomalainen bluesrockyhtye. Björklöf perusti yhtyeen vuonna 1991 basisti Seppo Nuolikosken kanssa. Nykyisessä kokoonpanossa Blue Strip on toiminut vuodesta 2001. Tammisaaressa syntynyt ja Kauhavalla asuva Björklöf on esiintynyt yhtyeineen lukuisilla kansainvälisillä bluesfestivaaleilla aina Huippuvuorilta Yhdysvaltain Memphisiin saakka. 

Finnish Blues Awards 2015 -gaalassa Micke Björklöf & Blue Strip palkittiin vuoden yhtyeenä ja vuoden 2016 gaalassa Last Train To Memphis -sävellys sai vuoden parhaan blueskappaleen palkinnon. 

Micke Björklöf & Blue Strip on julkaissut kuusi albumia ja esiintynyt klubikeikkojen ohella festivaaleilla sekä Suomessa että ulkomailla. 

Micke Björklöf & Blue Strip voitti bluesin EM-karsinnat eli European Blues Challenge (EBC 2015) Suomen loppukilpailun 2014. 

Micke Björklöf esiintyy myös kokoonpanossa Micke & Lefty feat. Chef ja on ollut mukana perustamassa Lumberjacks-yhtyettä.

Kokoonpano 

 Mikael "Micke" Björklöf - laulu, huuliharppu, kitara
 Lefty Leppänen - slide- ja sähkökitara, National Steel Guitar
 Timo Roiko-Jokela - perkussiot, malletKAT
 Seppo Nuolikoski - basso, laulu
 Teemu Vuorela - rummut

Swamp Baby -levyllä soittavat myös Pepe Ahlqvist: huuliharppu kappaleilla ’Tell Me’, ’All I Can Do’ ja ’It’s Love Baby’, Veli-Matti Järvenpää: harmonikka kappaleilla ’Killer Woman’ ja ’Keep On Tryin’, Jorma Välimäki: tuuba kappaleella ’Keep On Tryin’

From Four Until Late -levyllä soittavat myös Jari Korpi: akustinen kitara, dobro sekä Sami Tervonen: perkussiot, vibrafoni

Levytykset 

 From Four Until Late (1997)
 Swamp Baby (1999)
 Three Times Seven Is (2002)
 After The Flood (2013)
 Ain’t Bad Yet (2015)
 Twentyfive Live at Blues Baltica (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mickebjorklof.com virallinen kotisivu

Suomalaiset bluesyhtyeet
Micke & Lefty feat. Chef

Micke & Lefty feat. Chef (blues-trio) on suomalainen bluesyhtye, joka esiintyy myös Micke & Lefty-duona. 

Bändi valittiin Suomen edustajaksi European Blues Challenge -tapahtumaan myös vuonna 2011 Berliiniin, sekä 2012 Yhdysvaltain Memphisissä järjestettyyn IBC-tapahtumaan, joka on maailman suurin blues-tapahtuma. 

Vierailevana solistina Let The Fire Lead -levyllä esiintyy suomirockin legenda Eero Raittinen.

Kokoonpano 

 Micke Björklöf kitara, huuliharppu, laulu
 Lefty Leppänen slidekitara, sähkökitara, National Steel Guitar
 Miikka "Chef" Kivimäki bassokitara, laulu

Levytykset 

 Big Bag (2004)
 The Wall (2010)
 Let The Fire Lead (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mickeandlefty virallinen kotisivu
 Katsaus menneeseen bluesvuoteen YLE Areena

Suomalaiset bluesyhtyeet
Bölsselet

Bölsselet on Ruotsissa Norrbottenissa Råneåssa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

Maantietoa 
Bölsselet on 4,0 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 200 hehtaaria eli 2,0 neliökilometriä (km²). Se sijaitsee Rånejokilaaksossa noin neljä kilometriä ennen Råneåta. Järvi on Rånejoen suvanto, joka alkaa Prästholmsforsenin koskesta ja päättyy Bölen kylän kohdalla sijaitsevaan kapeikkoon. Suvanto laskee luoteesta kaakkoon päin. Prästholmsforsenin koskessa on noin metrin pudotus ja se laskee suvannon yläpäähän Grubbaniin Holmenin saaren edustalle. Noin 650 metriä pitkä Holmen on suvannon keskellä sijaitsevasta kolmesta suuresta saaresta ensimmäinen. Sen alapuolella sijaitsee 1,5 kilometriä pitkä Prästholmen ja alinna on 550 metriä pitkä Börstholmen. Saaret ovat 160–400 metriä leveitä. Saarien vasemmalla puolella virtaa Nördälven ja oikealta Sörälven. Börstholmenin pohjoispuoli on matalana soistumassa umpeen ja siellä on ilmeisesti ruoppaamalla avattu kapea Roleden. Saaren eteläpuolella vapaasti virtaavaa osaa kutsutaan Varpetiksi ja sen jatkoa Blåkrokeniksi ja Mårtishåletiksi.

Etenkin Nördälvenin rannat ovat viljeltyjä, mutta myös Sörälvenin rannoilla sijaitsee muutama peltoala ja maatila. Aiemmin myös saaria on käytetty ainakin niittyinä. Yläpuolisen kosken on aiheuttanut moreeniharjanne, joka jatkuu joen poikka ja jonka joki on kuluttanut koskeksi. Harjanteen lounaispuoli muodostaa niemen, jolla sijaitsee Södra Prästholmin kylä. Kosken vastarannalla on harjanteella sijaitseva Norra Prästholmin kylä. Asutuksen kirkkorakennus sijaitsee pohjoispuolella. Suvannon alajuoksulla on vielä Bölen kylä. Kummallakin rannalla kulkee tie, joka alkaa Råneåsta. Ne yhtyvät uudelleen vasta viisi kilometriä koskesta ylöspäin Orrbynissä ja Meldersteinissä.

Luontoarvoja 
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (50,1 %), turve (8,4 %), hiekka tai sora (0,6 %), siltti (8,1 %) ja kallioalue (2,0 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Vesistösuhteet 
Bölsselet kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoki pääuomaan, jolloin se on Rånejoen läpivirtausjärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 4 175 km² . Suvannon omaa lähialuetta on vain 13,91 km² ja siihen laskee vain peltojen kuivatusojia ja kaksi metsäojaa. Järven läpi kulkevan veden keskivirtaaman arvioidaan olevan 43,8 m³/s . Rånejoki laskee seitsemän kilometrin  päähän Perämereen Råneåssa Luulajassa.

Lähteet

Huomautuksia

Lähteet

Rånejoen vesistön järvet
Luulajan järvet
K. Arne Blom

Karl Arne Blom, salanimi Bo Lagevi, (1946 Nässjö, Ruotsi) on ruotsalainen jännityskirjailija, koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hänen esikoisteoksensa Någon borde sörja ilmestyi 1971 ja aloitti opiskelijamaailmasta kertovista kirjoista  koostuvan trilogian. Ensimmäinen poliisiromaani Lyckligt lottade ilmestyi 1976. Se oli ensimmäinen sarjassa, jonka tapahtumapaikkana on kuvitteellinen Himlesholmin kaupunki.

Sanningens ögonblick (Totuuden hetki) sai vuonna 1974 Expressenin Sherlock-palkinnon. Svenska Deckarakademinin Grand Master -diplomi myönnettiin hänelle vuonna 2009.

Palkinnot ja tunnustukset
 Sherlock-palkinto 1974

Suomennetut teokset
 Totuuden hetki (Sanningens ögonblick), suom. Sirpa Vuento, Hyvinkää: Book Studio 1991 ISBN 951-611-409-1 Sarja: Jännityksen mestarit 58
 Nimellä Bo Lagevi
 Ansa on viritettysuom. Maija-Liisa Vuorjoki, Helsinki: Kauppiaitten Kustannus 1978 ISBN 951-635-150-6 Sarja: Dekkari-sarja
 Kauniittenkin on kuoltava, suom. Tuire Kansanen, Helsinki: Kauppiaitten Kustannus 1978 ISBN 951-635-151-4 Sarja: Dekkari-sarja

Lähteet

Ruotsalaiset jännityskirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Revúca (piiri)

Revúcan piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2010 lopussa 40 406.

Revúcan piirillä on Slovakian sisällä yhteistä rajaa Rimavská Sobotan, Breznon ja Rožňavan piirien kanssa.

Vuoden 2010 lopussa Revúcan piirin asukkaista 51 prosenttia oli naispuolisia ja noin 49 prosenttia miespuolisia. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä muodostivat slovakit 66,2 prosenttia, unkarilaiset 19,1 prosenttia, romanit 6,3 prosenttia, ruteenit 0,8 prosenttia, tšekit, määriläiset ja sleesialaiset yhteensä 0,4 prosenttia, ukrainalaiset 0,1 prosenttia ja muut 7,7 prosenttia. Alle 14-vuotiaiden osuus väestöstä oli vuoden 2011 lopussa 17,7 prosenttia, 15–64-vuotiaiden 70,6 prosenttia ja yli 65-vuotiaiden 11,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 37,8 vuotta. Revúcan piirin väkiluvun ennakoidaan pienenevän 37 642 asukkaaseen vuoteen 2040 mennessä.

Kunnat 
Revúcan piirin 42 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.

 Držkovce
 Gemer
 Gemerská Ves
 Gemerské Teplice
 Gemerský Sad
 Hrlica
 Hucín
 Chvalová
 Chyžné
 Jelšava
 Kameňany
 Leváre
 Levkuška
 Licince

 Lubeník
 Magnezitovce
 Mokrá Lúka
 Muráň
 Muránska Dlhá Lúka
 Muránska Huta
 Muránska Lehota
 Muránska Zdychava
 Nandraž
 Otročok
 Ploské
 Polina
 Prihradzany
 Rákoš

 Rašice
 Ratková
 Ratkovské Bystré
 Revúca
 Revúcka Lehota
 Rybník
 Sása
 Sirk
 Skerešovo
 Šivetice
 Tornaľa
 Turčok
 Višňové
 Žiar

Lähteet 

Slovakian piirit
Arnold Burgen

Sir Arnold Stanley Vincent Burgen (20. maaliskuuta 1922 Finchley, Lontoo – 26. toukokuuta 2022) oli englantilainen fysiologian ja farmakologian aloilla työskennellyt lääkäri ja tutkija. Hän tutki erityisesti biologisten järjestelmien hermoston säätelyn vaikuttavia lääkeaineita.
 

Burgen valmistui Lontoon yliopistosta lääkäriksi (MB 1945, MD 1959) ja toimi aluksi kotiyliopistossaan opetuksen ja tutkimuksen parissa (1945-1949). Sittemmin hän työskenteli McGill-yliopiston fysiologian professorina Kanadassa (1949-1962), Cambridgen yliopiston farmakologian professorina (1962-1971) ja Britannian kansallisen lääketieteellisen tutkimuslaitoksen (NIMR, National Institute for Medical Research) johtajana (1971-1981). Tämän jälkeen hän jatkoi useissa tieteen ja tutkimuksen organisaation merkittävissä tehtävissä vielä 1990-luvulle saakka. Hän oli esimerkiksi vuonna 1988 perustetun, Lontoosta käsin johdetun Academia Europæan ensimmäinen presidentti (1988-1994) ja tiedeakatemian julkaiseman European Review -tiedejulkaisun ensimmäinen päätoimittaja. 

Burgen sai työstään monia tunnustuksia. Hänet aateloitiin työstään lääketieteen parissa. Hän oli muun muassa Royal Societyn jäsen (1964-), ja Cambridgen yliopiston Downing Collegen kunniajäsen vuodesta 1970. Hän oli myös Saksan kansallisen tiedeakatemia Leopoldinan (1984-) ja Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen (1989-). Suomen Akatemian tieteen akateemikko hän oli vuodesta 1990 lähtien.

Lähteet

Brittiläiset farmakologit
Akateemikot (Suomi)
Brittiläiset professorit
Brittiläiset lääkärit
Yli satavuotiaiksi eläneet brittiläiset
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Eerola-yhtiöt

Eerola-yhtiöt on suomalainen ympäristöhuoltoalan perheyritys, joka on perustettu vuonna 2004.

Yhtiön toimitusjohtaja Pasi Eerola menehtyi kotonaan 9. huhtikuuta 2022.

Lähteet

Jätehuoltoyhtiöt
Suomalaiset perheyritykset
Ernst Manker

Enst Mauritz Manker (20. maaliskuuta 1893 – 1. helmikuuta 1972) oli ruotsalainen etnografi, filosofian tohtori h.c. (1953), Nordiska museetin (Tukholma) lappalaisen osaston johtaja 1939–1961, museon intendentti 1957–1961 ja Acta Lapponica -sarjan perustaja ja toimittaja 1938–1961.

Elämäkerta 
Ernst Manker syntyi 20. maaliskuuta 1893 Tjörnin saarella maanviljelijäksi ryhtyneen merikapteenin Edvard Olssonin ja Mathilda Kristiansdotterin lapseksi. Hän valmistui vuonna 1924 filosofian kandidaatiksi Göteborgs högskolasta pääaineenaan etnografia. Mankerin ensimmäinen työpaikka oli Tukholman etnografisessa museossa. Aluksi hänen tutkimuksensa koskivat pääasiassa afrikkalaisia ​​kulttuureja, mutta matkat saamelaisalueilla 1920-luvulla, etenkin pitkä vaellus vuonna 1926, tekivät saamelaisten historiasta hänen päätutkimusaiheensa. Kun Nordiska museetiin perustettiin saamelaisosasto vuonna 1939, hänestä tuli sen ensimmäinen johtaja.

Mankerin magnum opus oli hänen kaksiosainen saamelaisten noitarumpujen inventointinsa Die lappische zaubertrommel I II (1938, 1950). Monumentaalinen, yhteensä yli 1300-sivuinen teos esittelee sekä rakenteensa että kuvituksensa puolesta kaikki originaaleina, kuvauksina tai mainintoina säilyneet saamelaiset noitarummut. Siinä inventoidaan myös rumpukuvioitten siihenastinen tulkintahistoria, minkä lisäksi Manker antaa omat tulkintansa. Mankerin toinen suuri kokoava teos oli Lapparnas heliga ställen, saamelaisten pyhien paikkojen inventaario (1957). Näiden lisäksi Manker julkaisi kymmeniä muita yleisesityksiä, kansatieteellisiä eritystutkimuksia sekä yksityiskohtaisia kenttätutkimusraportteja. Pelkistetty mutta taiteelliselta kannalta hiottu yleisesitys De Åtta årstidernas folk (1963) on käännetty lukusille kielille, mm. suomeksi (Kahdeksan vuodenajan kansa). Kaiken aikaa Manker kirjoitti myös saamelaiskulttuuria esitteleviä yleistajuisia kirjoja kuten seitoja (sieidi) käsittelevä Markens gudar (1948) sekä lehtiartikkeleita. Mankerin laaja-alainen saamelaiskulttuurin arvostus näkyy myös siinä., että hän perustamansa Nordiska Museetin Acta Lapponica -sarjan toisena nidoksena painatti saamelaisen taiteilijan Nils Nilsson Skumin töitä teoksessa Same sita Lappbyn (1938).

Saamelaiskulttuurin väsymätön dokumentoija Ernst Manker on yksi ruotsalaisen lappologian suurimmista nimistä. Mankerin työtavassa yhdistyivät harvinaisella tavalla tehokkuus, pedanttinen tarkkuus ja eläytyvä ote. Viimeksi mainittu oli perua hänen henkilökohtaisista lämpimistä saamelaiskontakteistaan, ja se näkyy vielä paremmin hänen populaareista julkaisuistaan.

Lähteet 

Ruotsalaiset kansatieteilijät
Ruotsalaiset museonjohtajat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet