Debora Vaarandi

Debora Vaarandi (o.s. Trull, 1936–1939 Hint; 1. lokakuuta 1916, Võru – 28. huhtikuuta 2007 Tallinna, Viro) oli virolainen runoilija ja kääntäjä. Hän syntyi postivirkailijan tyttärenä Võrussa Liivinmaalla (nykyisessä Etelä-Virossa) mutta vietti lapsuutensa suurimmaksi osaksi Saarenmaalla. Hän kävi alakoulua Tallinnassa ja Saarenmaalla vuosina 1924–1929 ja Saarenmaan yhteislukiota Kuressaaressa vuosina 1930–1935.

Vaarandi tutustui saarenmaalaisissa kirjallisuusiltamissa vasemmistolaiseen opettajaan ja myöhemmin kirjailijaan Aadu Hintiin. Avioiduttuaan he muuttivat Tarttoon, jossa silloinen Debora Hint opiskeli Tarton yliopiston filosofisessa tiedekunnassa vuosina 1936–1940. Debora ja Aadu Hintin avioliitto päättyi eroon 1939 heidän ainoan lapsensa kuoltua.

Neuvostoliiton miehityksen aikana hän työskenteli ensin Rahva Häälin kulttuuriosaston toimittajana heinäkuusta syyskuuhun 1940 ja sen jälkeen 1940–1941 ja 1944–1946 Sirp ja Vasarin toimittajana. Debora Hint oli tutustunut silloiseen Sirp ja Vasar -lehden päätoimittajaan Anton Vaarandiin, jonka kanssa hän solmi avioliiton. Uuden aviomiehensä innostamana Debora liittyi Viron kommunistiseen puolueeseen jo ennen sotaa, jolloin siinä oli jäseniä vain kourallinen. 

Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 Vaarandi pakeni muiden punaisten tavoin Saksan armeijaa Neuvostoliittoon. Vuosina 1942–1944 hän työskenteli Rahva Häälin toimituksessa Moskovassa ja Leningradissa. Sodan aikana myös hänen toinen avioliittonsa hajosi. Sodan päätyttyä Debora Vaarandi palasi Viroon, jossa hän toimi Sirp ja Vasar -lehden vastaavana toimittajana. Vuodesta 1946 alkaen hän toimi vapaana kirjailijana. Vuonna 1971 hänestä tuli Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansankirjailija.

Vaarandi avioitui 1952 kirjailija Juhan Smuulin kanssa, ja liitto kesti vuonna 1971 tapahtuneeseen Smuulin kuolemaan asti.

Tuotanto
Vaarandin kirjailijanura alkoi hänen lukioaikoinaan kirjoittamastaan runostaan Udus, joka julkaistiin Eesti Naisessa vuonna 1936. Eesti Kirjandus ja Postimees julkaisivat hänen kirja-arvostelujaan vuosina 1936–1940. Hänen esikoisteoksensa on vuonna 1945 ilmestynyt runoteos Põleva laotuse all. Kyseessä oli Neuvostoliitossa sota-aikana koti-ikävää ja luontoa kuvaava runokokoelma, jossa oli tosin ajalle tyypillistä Stalin-ylistystä. Varsinainen läpilyöntiteos oli Unistaja aknal ('Haaveilija ikkunalla') vuodelta 1959. Tällöin Neuvosto-Virossa elettiin Nikita Hruštšovin suojasään aikaa eli runoissa ei ollut pakko tuoda esiin poliittisuutta. Vaarandi näytti kykynsä tällöin luonto- ja rakkausrunoilijana. Hänet tunnetaan myös Saarenmaan valssin sanoittajana sekä kääntäjänä. Kesällä 2006 ilmestyivät runoilijan nuoruudenmuistelmat, jotka saivat kuitenkin ristiriitaisen vastaanoton.

Runoteokset
Debora Vaarandilta on julkaistu seuraavat runoteokset:
 Põleva laotuse all, 1945
 Kohav rand, jossa julkaistiin Saarenmaan valssin alkuperäisteksti "Talkoot Löönen suolla", 1948
 Selgel hommikul, 1950
 Luuletused, 1956
 Unistaja aknal, 1959
 Rannalageda leib, 1965
 Tuule valgel, 1977
 See kauge hääl, 2000.

Vaarandin muita teoksia ovat
 Uuenevate mälestuste linnad, 1964
 Välja õuest ja väravast, 1970.

Käännösteokset
Debora Vaarandi käänsi viroksi runsaasti suomen-, saksan- ja venäjänkielistä kirjallisuutta. Hänen kääntämänään on julkaistu mm. Bertolt Brechtin, Alfred Adlerin, Aleksei Tolstoin, Vera Inberin, Juri Nagibinin, Mihail Prišvinin, Eduard Bagritskin, Viktor Nekrasovin, Maksim Gorkin, Olga Bergholtzin, Anna Ahmatovan, Katri Valan, Eino Leinon, Aleksis Kiven, Georg Traklin, Benedicta Idefeltin ja Laila Hirvisaaren tuotantoa.
 Muhtar Auezov: Abai, 1951, useita kääntäjiä
 Pentti Saarikoski: Hämara tantsud, 1989, useita kääntäjiä 
 Eino Leino: Kaunimad laulud, 1972, useita kääntäjiä 
 Endel Mallene (toim.): Kui palju on maailmas värve, 1983, suomalaista nykyrunoutta, useita kääntäjiä
 Kuidas sünnivad kurgaanid, 1967, novelleja neuvostokirjallisuuden alkuajoilta, useita kääntäjiä
 Lastele Leninist, 1985
 Sergei Jesenin: Loojumatu tund, 1966, useita kääntäjiä
 Bertolt Brecht: Luulet, 2007, useita kääntäjiä 
 Sergei Jesenin: Luulet, 1981, useita kääntäjiä
 Aleksis Kivi: Luulet, 1976
 Sergei Jesenin: Luuletused, 1970
 Galina Nikolajeva: Lõikus, 1952, useita kääntäjiä 
 Paavo Rintala: Mina, Grünewald, 1994, romaani, useita kääntäjiä 
 Vassili Grossman: Mõned kurvad päevad, 1967
 Bertolt Brecht: Näidendid, 1977, useita kääntäjiä
 Konstantin Paustovski: Pillikeel, 1983
 Vitali Sjomin: Seitsmekesi majas, 1966
 Väino Ilus (toim.): Sõjajutud, 1978, novellikokoelma, useita kääntäjiä
 Lassi Nummi: Taeva ja maa märgid, 2002, runokokoelma, useita kääntäjiä
 Laila Hietamies: Tormipilved, 1996, romaani
 Laila Hietamies: Valged akaatsiad, 1996, romaani
 Veera Panova: Valja. Volodja. Serjoža. 1979, useita kääntäjiä
 Benedicta Idefelt: Viiburist Vatikani, 1994
 Laila Hietamies: Vürstitar Sonja, 1995, romaani
 Aleksandr Blok: Ööbikuaed, 1972, runokokoelma, useita kääntäjiä
 Laila Hietamies: Ööbikusalu, 1998, romaani
 Elvi Sinervo: Kolm naeru on minul, 1971, runokokoelma

Suomennettu tuotanto

 Tuulen valossa, valikoima runoja. Useita suomentajia. Oulu: Pohjoinen 1982 ISBN 951-9152-50-4 (Suomennoskilpailun runoja)
Vaarandin runoja on myös antologioissa:
 20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen. Helsinki: Tammi 1969 Horisontti-sarja
 Pihlaja: kahdeksan eestiläistä naisrunoilijaa, valik. ja suom. Aino Kaasinen. Lahti: A. Kaasinen (omakustanne) 1983 ISBN 951-99491-1-9
 Uusien sulkien kasvaminen: kymmenen nykyvirolaista runoilijaa, toim. Pirkko Huurto, Paul-Eerik Rummo. Helsinki: Tammi 1984 ISBN 951-30-5991-X

Lähteet

Virolaiset runoilijat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet