joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Helsingin ortodoksinen seurakunta

Helsingin ortodoksinen seurakunta on jäsenmäärältään Suomen suurin ortodoksinen seurakunta, joka toimii Uudellamaalla. Vuonna 2003  kuului noin 18 500 jäsentä, eli lähes kolmannes Suomen ortodoksisen kirkkokunnan jäsenistä.  Jäsenistöstä pääosa on suomalaisia, mutta seurakunnassa on myös suuri venäläinen vähemmistö (noin 10 %).  Jumalanpalveluksia toimitetaan säännöllisesti suomeksi, ruotsiksi, kirkkoslaaviksi, kreikaksi ja englanniksi.

Seurakunnan alueella on toistakymmentä kirkkoa ja rukoushuonetta. Pääkirkko, Uspenskin katedraali sijaitsee Katajanokalla ja valmistui vuonna 1868. Helsingissä sijaitsee myös kaupungin vanhin säännöllisessä jumalanpalveluskäytössä olevan Carl Ludvig Engelin suunnittelema vuonna 1827 valmistunut Pyhän Kolminaisuuden kirkko. 

Seurakunnan kaukaisimmat kirkot sijaitsevat idässä Porvoossa, pohjoisessa Heinolassa ja lännessä Hangossa.

Seurakunnan kirkkoherraksi valittiin joulukuussa 2008 isä Markku Salminen.

Kirkot

Pääkaupunkiseutu 

 Uspenskin katedraali
 Pyhän Kolminaisuuden kirkko
 Kotikirkko
 Hautausmaan kirkko
 Tapiolan kirkko
 Tikkurilan kirkko

Kirkot muualla 

 Kaunisniemen kirkko
 Järvenpään kirkko
 Lohjan kirkko
 Hangon kirkko
 Porvoon kirkko
 Klaukkalan kirkko

Katso myös
Helsingin ortodoksinen hautausmaa
Taivallahden sotilashautausmaa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Helsingin ortodoksinen hiippakunta
Haminan ortodoksinen seurakunta

Haminan ortodoksinen seurakunta oli Kymenlaakson maakunnassa viiden kunnan alueella toiminut ortodoksinen seurakunta. Seurakunnan pääkirkko oli Pietarin ja Paavalin kirkko Haminassa. Kouvolassa sijaitsi seurakunnan kirkkoherran virasto, Ortodoksiakeskus Sypressi, Pyhän Ristin kirkko ja tšasouna Myllykoskella.

Seurakunnan kirkkoherra oli pastori Ville Kiiveri. Seurakunnalla oli lukuisia toimintapiirejä, muun muassa erilaiset lasten kerhot, tiistaiseura ja kuoro.

Haminan ortodoksinen seurakunta yhdistyi osaksi uutta Kaakkois-Suomen ortodoksista seurakuntaa vuoden 2021 alusta lähtien.

Kirkot ja tšasounat 

 Pietari-Paavalin kirkko (Hamina)
 Haminan hautausmaankirkko
 Pyhän Ristin kirkko Kouvolassa
 Jumalansynnyttäjän muistolle pyhitetty tsasouna (Myllykoski)

Toiminta-alue 
 Hamina
 Kouvola
 Virolahti
 Miehikkälä
 Ylämaa

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen ortodoksinen kirkko - Haminan ortodoksinen seurakunta 

Suomen entiset ortodoksiset seurakunnat
Ortodoksinen seurakunta
Helsingin ortodoksinen hiippakunta
Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta

Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta on Etelä-Karjalan alueella toimiva ortodoksinen seurakunta. Sen pääkirkko on Lappeenrannassa sijaitseva Jumalansynnyttäjän Suojeluksen kirkko eli Pokrovan kirkko, ja sillä on myös pyhän Nikolaoksen kirkko Imatralla ja kaksi rukoushuonetta Parikkalassa. 

Seurakunnan kirkkoherrana toimii isä Timo Tynkkynen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta

Suomen ortodoksiset seurakunnat
Ortodoksinen seurakunta
Helsingin ortodoksinen hiippakunta
Halloween (elokuvasarja)

Halloween on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista ja menestyneimmistä kauhuelokuvasarjoista. Elokuvia on tehty yhteensä 13 kappaletta, joista viimeisin ilmestyi 2022. Elokuvan käsikirjoittaa David Gordon Green ja Danny McBride ja elokuvan myös ohjaa David Gordon Green. Vastaavana tuottajana on Malek Akkad ja John Carpenter, tuottajana toimii Miramax, Trancas International Films ja Blumhouse Productions. Kolmatta osaa lukuun ottamatta elokuvissa on pääosassa sarjamurhaaja Michael Myers.

Sarjan aloittanut Halloween – naamioiden yö -elokuvaa pidetään yhtenä ensimmäisistä slasher-elokuvista.

Elokuvat 
 Halloween – naamioiden yö (Halloween, 1978)
 Halloween II – tappajan paluu (Halloween II, 1981)
 Halloween III – pahuuden yö (Halloween III: Season of the Witch, 1982)
 Halloween 4 (Halloween 4: The Return of Michael Myers, 1988)
 Halloween 5 (Halloween 5: The Revenge of Michael Myers, 1989)
 Halloween: The Curse of Michael Myers (1995)
 Halloween H20 (Halloween H20: 20 Years Later, 1998)
 Halloween: Resurrection (2002)
 Halloween (uudelleenfilmatisointi, 2007)
 Halloween II (2009)
 Halloween (2018)

 Halloween Kills (2021)
 Halloween Ends (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Jukka Rasila

Jukka ”Jugi” Rasila (s. 12. elokuuta 1969 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti television komediasarjoista.

Ura 
Rasilan ensirooli oli sotilas televisiosarjassa Häkkilinnut (1991). 1990-luvun lopulla hän tuli tunnetuksi muun muassa Studio Julmahuvista ja televisiosarjasta Kaverille ei jätetä. Vuosina 2006 ja 2007 Rasila esiintyi Yleisradion suositussa suorassa sketsiviihdeohjelmassa Läpiveto ja vuosina 2010–2014 MTV3:n Putouksessa. Rasila on myös esiintynyt suomenkielisenä äänenä Shrek-elokuvissa Aasina sekä Walt Disney -piirrettyjen Aku Ankkana.

Rasila on näytellyt muun muassa Turun, Helsingin, Rauman ja Espoon kaupunginteattereissa, Komediateatteri Arenassa, UIT:n revyissä Hei me tervataan (2004), Da Lintsi-koodi (2007), sekä 10 sketsiä, jotka muuttivat maailman (2008) sekä Linnateatterissa, Aleksanterin teatterissa ja Mikkelin teatterissa.

Jukka Rasila esitti tiedetoimittaja Joona Vaappoa Yleisradion Radioteatterin huvikuunnelmasarjassa Hanhen selästä, jota esitettiin yli sata jaksoa Yle Radio 1 -kanavalla keväästä 2011 alkaen.

Yksityiselämä 
Rasila on eronnut ja hänellä on liitostaan vuonna 2000 syntynyt tytär ja 2004 syntynyt poika. Rasilan veli on näyttelijä Kimmo Rasila.

Kuunnelmat 

 Hanhen selästä (Joona Vaappo)

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jukka Rasila Voice Chaserissa  

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Suomalaiset koomikot
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
II (albumi)

II on suomalaisen rockyhtye Kingston Wallin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1993. "Shine on Me" lienee albumin tutuin raita, mutta Donna Summerin tunnetuksi tekemä kappale "I Feel Love" herätti ristiriitaisia tunteita ja mielipiteitä.

Alkuperäinen julkaistiin yhtyeen Trinity-levymerkillä, joka on myyty loppuun ja pidetään keräilyharvinaisuutena. Ensimmäisen levyn tapaan albumi julkaistiin remasteroituna kahden levyn painoksena 1998. Toinen levyistä sisälsi livemateriaalia. Sekä remasteroitu että alkuperäinen levy on myyty loppuun, näitä oli myynnissä tuhat kappaletta. Myynnissä on kuitenkin levyn remasteroitu painos, josta puuttuu bonuslevy.

Musiikillinen tyyli 
Albumilla yhtye siirtyi huomattavasti melodisempaan ilmaisuun ja etääntyi debyyttialbumin psykedeelisestä rockista, tämän voi kuulla mm. kappaleessa "Shine on Me". Yhtye otti vaikutteita muun muassa folkmusiikista ("Istwan" ja "Two of a Kind") ja omaksui progressiivisemman ja monimutkaisemman ilmaisun, jonka voi kuulla esimerkiksi siten että ensimmäiset raidat "We Cannot Move", "Ištwan" ja "Could It Be So?" ovat yhteyksissä toisiinsa ja ovat jonkinasteisena jatkumona toisilleen. Jatkumo voi jatkua pidemmällekin. Jotkut kuuntelijat voivat jatkumoon saamaan liittymään soinnullisesti myös instrumentaalin "And It's All Happening" ja "Love Tonightin". Albumin viimeinen raita, "Palékastro" on Petri Wallin kuvaus Kreetan saaristossa sijaitsevasta kylästä instrumentaalisesti.

"Two of a Kind" kappaleen säkeistön rivi "The feelings I get when I look to the west" löytyy myös Led Zeppelinin kappaleesta Stairway to Heaven.

Arvostelut 

AllMusic-sivuston Rob Caldwell kirjoittaa II:n olleen albumi, jolla ”Kingston Wall onnistuneimmin yhdisti hard rockin sekä progressiiviset, psykedeeliset ja Lähi-itään vivahtavat äänimaisemat”. Kiitosta saavat erityisesti muusikoiden yhteissoitto ja improvisaatio, jota II:lla on enemmän kuin yhtyeen muilla albumeilla. Caldwell kehuu myös monipuolista kappalemateriaalia, jonka tyyli vaihtelee Led Zeppelinin innoittamasta bluesista ”And It’s All Happening” ”Palekastron” energiseen jammailuun. ”I Feel Love” yhdistää onnistuneesti discon ja hard rockin, mutta ”Love Tonight” on Caldwellin mielestä yksiselitteisen huono kappale. Hän antaa albumille arvosanaksi kolme tähteä viidestä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Petri Walli – kitarat, laulu
 Jukka Jylli – basso, taustalaulu
 Sami Kuoppamäki – rummut
 Ufo Mustonen – viulu (kappaleessa "Ištwan")
 Sakari Kukko – saksofoni (kappaleessa "Shine on Me")

Aiheesta muualla 
 
 Fono.fi

Vuoden 1993 albumit
Kingston Wallin albumit
Kuivaniemen junaturma

Kuivaniemen junaturma tapahtui 6. heinäkuuta 2000 kello 10.48 Kuivaniemellä, nykyisen Myllykankaan rautatieaseman läheisyydessä olevalla tasoylikäytävällä rataosalla Oulu–Tornio. Kokkolasta Oulun ja Kemin kautta Rovaniemelle matkalla ollut pikajuna M 601 ja rautatietä ylittämässä täydessä sepelikuormassa ollut ajoneuvoyhdistelmä törmäsivät toisiinsa vartioimattomassa tasoristeyksessä. Onnettomuudessa kuoli yksi junan matkustajista ja kymmenen loukkaantui.

Törmäyksen seurauksena ajoneuvoyhdistelmän perävaunu vaurioitui korjauskelvottomaksi ja perävaunussa ollut kasettilava rikkoi junan matkustajavaunujen kulkusuunnassa oikeanpuoleisia ikkunoita. Vetoauto ei vaurioitunut. Perävaunun runko tunkeutui osittain junassa toisena olleen matkustajavaunun korirakenteiden läpi surmaten ikkunapaikalla istuneen 17-vuotiaan miesmatkustajan.

Junan ensimmäisen vaunun etuteli putosi kiskoilta, ja junan veturina ollut Dv12-sarjan dieselveturi vaurioitui. Ajoneuvoyhdistelmän perävaunun kuormana ollut sepeli tunkeutui ikkunoiden lävitse sisälle henkilövaunuhin aiheuttaen yhdessä lasinsirpaleiden kanssa haavoja, ruhjeita ja mustelmia. Rataa vaurioitui 470 metrin matkalta, ja rataan jouduttiin asentamaan 733 uutta betoniratapölkkyä.

Onnettomuustutkintalautakunnan raportissa ei mainita suoraan veturin numeroa, mutta mustan laatikon tulosteesta otetusta kuvasta käy kuitenkin ilmi että numero olisi 2610. Veturi myös kunnostettiin onnettomuuden jälkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Onnettomuustutkintakeskuksen raportti 

Iin liikenne
Tasoristeysonnettomuudet
Vuoden 2000 junaonnettomuudet
Junaonnettomuudet Suomessa
2000-vuosikymmenen onnettomuudet Suomessa
Tieliikenneonnettomuudet Suomessa
Mauri Favén

Mauri Oskari Favén (26. elokuuta 1920 Tampere – 23. helmikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hänen setänsä oli taidemaalari Antti Favén ja isoenonsa taidemaalari Aukusti Uotila. Elokuvaohjaaja Esko Favén on hänen poikansa.

Ura
Favén opiskeli 1940-luvulla Vapaassa taidekoulussa sekä Suomen Taideakatemian koulussa. Taidemaalarin debyytin Favén teki Helsingissä vuonna 1947, ja se aloitti hänen pitkän uransa. 

Vuonna 1970 Favén sai Pro Finlandia -mitalin, ja vuonna 1989 hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Vuodesta 1986 hän nautti valtion myöntämää taiteilijaeläkettä. Favén valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi 2001.

Favénin maalauksia on nähtävillä muiden muassa Kiasmassa, Ateneumissa, Helsingin kaupungin taidemuseossa sekä Amos Andersonin taidemuseossa. Hän teki myös useita julkisia töitä muun muassa kirkkoihin, esimerkiksi Konalan kirkkoon.

Favén on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.

Lähteet

Kirjallisuus
 
Kuvataiteilijamatrikkeli

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Mauri Favénin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 Mauri Favén Valtion taidemuseon kokoelmissa.
 Mauri Favénin haastattelu. Ylen Elävä arkisto.
 

Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Suomalaiset taidemaalarit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Kuokkavieraat

Kuokkavieraat () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut David Dobkinin ohjaama elokuva. Elokuva on  lajityypiltään komedia. Elokuvan on käsikirjoittanut Steve Faber Bob Fisherin kanssa. Elokuva kestää 127 minuuttia (leikkaamaton versio) ja 120 minuuttia (leikattu). Vaikka monet katsojat pitivät siitä, se ei saanut osakseen kriitikoiden arvostusta. Pääosia esittävät Owen Wilson ja Vince Vaughn. Yhdysvalloissa ensi-ilta oli 15. heinäkuuta 2005 ja Suomessa 2. syyskuuta. Elokuva kertoo mieskaksikosta, jotka tulevat häihin ja juhliin kuokkavieraisiin ja tutustuvat naisiin, joita tapaavat juhlissa.

Näyttelijät 

Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
David Dobkinin ohjaamat elokuvat
Norwich (täsmennyssivu)

Norwich-hakusanalla on useita merkityksiä:

 Norwich, kaupunki Yhdistyneessä kuningaskunnassa
 Norwich City FC, englantilainen jalkapalloseura
 Norwich (Connecticut), kaupunki Yhdysvalloissa Connecticutin osavaltiossa
 HMS Norwich (1718), laiva
 Norwich (1836), yhdysvaltalainen siipirataslaiva
 Norwich, sukunimenä:
 John Julius Norwich (1929–2018), englantilainen historioitsija ja televisioesiintyjä

Täsmennyssivut
Yliskylä

Yliskylä () on Laajasalon kaupunginosan noin 11 000 asukkaan osa-alue Kaakkois-Helsingissä.

Yliskylä on Laajasalon peruspiirin asutuskeskittymä; yli puolet laaja­salolaisista asuu Yliskylässä. Alueelle on sijoittunut myös pääosa saaren kunnallisista peruspalveluista.

Yliskylässä sijaitsee kuusi päiväkotia, yksi leikkipuisto, kaksi ala-asteen koulua ja yläaste. Palveluita ovat muun muassa kirjasto, terveysasema ja useat kaupat ja ravintolat. Yliskylän 1970-luvulla rakennettu ostoskeskus purettiin vuonna 2019, ja sen tilalle rakennettiin kauppakeskus Saari.  Laajasalon kirkko otettiin käyttöön vuonna 2003. Degerön kartano on yksi alueen historiallisista rakennuksista.

Liikenne 
Yliskylän läpi kulkee Laajasalon pääväylä Laajasalontie. Kaikki Laajasalosta ja Santahaminasta mantereelle kulkeva ajoneuvoliikenne kulkee Yliskylän läpi Laajasalon sillan kautta Herttoniemeen. Kevyen liikenteen yhteys on myös Laajasalon kanavan ylittävän jalankulkusillan ja Tammisalon kautta. Yliskylää palvelevat kaikki Laajasaloon kulkevat metron liityntälinjat sekä Laajasalon HSL-lähibussilinja. 

Elokuussa 2016 päätettiin toteuttaa Kruunusillat-hanke, joka sisältää kymmenen kilometrin mittaisen raitiotieyhteyden ja kolme uutta siltaa Yliskylän ja Helsingin keskustan välille. Raitioliikenteen on tarkoitus alkaa Hakaniemeen vuonna 2027 ja keskustaan muutamaa vuotta myöhemmin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Helsinki alueittain (2005). Laajasalon peruspiiri (PDF)

Laajasalo
Helsingin osa-alueet
LYS

LYS (Leading Yard Stick) on kilpapurjehduksessa käytettävä tasoitusjärjestelmä, jonka laskenta perustuu veneen tilastolliseen menestymiseen kilpailuissa suhteessa toisiin purjevenemalleihin. Se on käytössä Suomessa ja Ruotsissa. Muiden tasoitusjärjestelmien tavoin sillä pyritään mahdollistamaan erilaisten purjeveneiden kilpaileminen keskenään. LYS on jaettu eri ryhmiin purjeveneiden erilaisten ominaisuuksien mukaan: LYS-kevytveneet, LYS-urheiluveneet, LYS-monirungot ja tavallisille perhepurjeveneille LYS.

LYS on ns. yhden luvun tasoitusjärjestelmä, jossa kullakin venetyypillä on oma, kahden desimaalin tarkkuudella ilmoitettava tasoituslukunsa. Nopealla veneellä luku on suurempi kuin hitaalla. Veneen LYS-luku kertoo sen nopeuden suhteessa pohjoismaiseen kansanveneeseen, jonka LYS-luku on 1,00. Monirunkoveneellä LYS voi olla jopa 2,14 (SeaCart 30) ja köliveneellä 1,41 (X-512). Optimistijollan LYS-luku on 0,79.

LYS-tasoitusjärjestelmää käytettäessä jokaiselle kilpailuun osallistuvalle veneelle lasketaan tasoitettu aika, joka saadaan kertomalla purjehdukseen käytetty aika veneen LYS-luvulla. Kilpailun voittaja on vene, jonka tasoitettu aika on pienin. Radan nopeimmin purjehtinut vene ei siis välttämättä ole voittaja. 

Kaikkien yhden kertoimen tasoitusjärjestelmien ongelmana on se, että erilaisilla purjeveneillä on erilainen suorituskyky erilaisissa tuulissa – puhutaan mm. kevyen tuulen ja kovan tuulen veneistä. Yhtä tasoituslukua käytettäessä ei voida huomioida veneiden suorituskyvyn muutosta tuulen voimakkuuden muuttuessa.

Aiheesta muualla
 Avomeripurjehtijat ry
 LYS taulukko
  Svenska Seglarförbundet  – hallinnoi LYS-järjestelmää

Purjehdus
Lichinga

Lichinga on kaupunki Mosambikin pohjoisosissa. Se on Niassan provinssin pääkaupunki. Siirtomaa-aikoina kaupunki tunnettiin nimellä Vila Cabral. Kaupungin asukasluku on noin 142 000.  Kaupungissa on lentokenttä.

Lähteet 

Mosambikin kaupungit
Puoli kuusi

Puoli kuusi oli suomalainen vuosina 1986–1992 esitetty Yleisradion tuottama lastenohjelma, jota esitettiin YLE TV1-kanavalla.

Ohjelman lähetysaika oli arkipäivisin kello 17.30, josta tuli myös ohjelman nimi. Ohjelman tunnuksessa näkyi taulukello, jossa sekunttiviisari osuu tasan puoli kuuteen jonka jälkeen kelloon ilmestyy "Lasten TV" sekä lapsen ääni sanoi "Puoli kuusi!". Tämän jälkeen näytettiin nukkeanimaatio, jossa lapset leikkivät piirileikkejä.

Nukkeanimaatiot korvattiin myöhemmin yksinkertaisella kuvituksella, jossa poika ajelee pyörällä kadulla Pasilan tornin lähettyvillä, ja jossa kummitus kurkistaa autosta, jonka päällä seisoo musta kissa. 

Ohjelmaa toimittivat ja ohjasivat muun muassa Timo Lehtinen, Maria Asikainen, Laura Lilja-Haataja, Olof Qvickström ja Ulpu Tolonen. Vuodesta 1992 alkaen Puoli kuuden sijasta TV 1:n lastenohjelmien makasiinien otsikkona oli Veturi.

Puoli kuuden ohjelmia 
 Hapsiainen
 Hiirihäiriö
 Japanilaisia kansansatuja
 Kenkäläiset
 Kosti Kotirannan Sanaleikki
 Leena Hurri
 Lumityttö
 Lumiukko posteljoonina
 Metrohiiret
 Muumien maailma
 Muori Pippuri
 Postimies Pate
 Rasmus Nalle
 Rosvo-Rudolf
 Salamasanomat
 Satuja vallasta
 Turre
 Yykaakoo

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Ylen Elävä arkisto: Lasten TV, Anneli viittoo joulujuonnon

Lastenohjelmat
Suomalaiset televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
Marie-Claire Alain

Marie-Claire Alain (10. elokuuta 1926 Saint-Germain-en-Laye – 26. helmikuuta 2013 Le Pecq, Île-de-France) oli ranskalainen urkutaiteilija. Hänen soittotaitonsa ja asiantuntemuksensa urkujensoiton historiasta tekevät hänestä yhden 1900-luvun merkittävimmistä urkureista.

Perhetausta
Alain syntyi musikaaliseen perheeseen Saint-Germain-en-Layessä lähellä Pariisia. Isä Albert Alain (1880–1971) oli urkuri ja säveltäjä jonka jokaisesta neljästä lapsesta tuli muusikkoja. Sisko Marie-Odile (1914–1937) oli sopraano ja pianisti. Veli Olivier (1918–1994) oli säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä. Vanhin veli Jehan Alain (3.2.1911–20.6.1940) oli lahjakas säveltäjä ja urkuri, joka kuoli 29-vuotiaana rintamalla.

Opinnot
Alain opiskeli Pariisin konservatoriossa harmoniaa Maurice Duruflén johdolla, kontrapunktia Pié-Caussaden johdolla ja urkujen soittoa Marcel Duprén johdolla ja saavutti ensimmäisen sijan neljässä kilpailussa. Hän jatkoi urkuopintojaan vielä kahden vuoden ajan Gaston Litaizen yksityisoppilaana.

Levytyksiä
Alain levytti koko J. S. Bachin urkutuotannon kolmeen kertaan, Jehan Alainin urkutuotannon kahteen kertaan, muun muassa Buxtehuden, Bruhnsin, Couperinin, de Grignyn, Mendelssohnin, Pachelbelin ja César Franckin koko urkutuotannon, sekä monia yksittäisiä tärkeitä teoksia.

Konsertit ja opetustoiminta
Alainin konserttimatkat suuntautuivat ympäri koko maailman. Hän soitti omien laskujensa mukaan yli 2 000 konserttia. Kriitikot kautta maailman ylistivät Alainin soiton selkeyttä ja urkujenrekisteröintitaitoja. Hän toimi useiden urkukilpailuiden tuomaristossa ja opetti lukuisilla mestarikursseilla. Hänen katsotaan opettaneen kokonaista uutta urkureiden sukupolvea.

Kunnianosoituksia
Alainille myönnettiin Colorado State Universityn, Southern Metodist Universityn (Dallas, Texas) ja Sibelius-Akatemian kunniatohtorin arvo. Hän sai lukuisia tunnustuspalkintoja muusikonuransa varrella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Back to Bach The Organ-lehden tekemä haastattelu Marie-Claire Alainin kolmannen Bach-kokonaislevytyksen julkaisun jälkeen (englanninkielinen).

Ranskalaiset urkurit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Jyväskylän ortodoksinen seurakunta

Jyväskylän ortodoksinen seurakunta on lähes koko Keski-Suomen maakunnan alueen kattava ortodoksinen seurakunta, jossa on jäseniä noin 2 200. Seurakunnan pääkirkko on Jyväskylässä sijaitseva Kristuksen ylösnousemuksen kirkko, joka valmistui vuonna 1954 ja jonka on suunnitellut Toivo Paatela. Jyväskylän ortodoksinen kirkko on ensimmäinen niin sanotuista jälleenrakennuskirkoista, joita rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen karjalaisten evakkojen tarpeisiin.  Seurakunnalla on myös tšasounat Karstulassa, Saarijärvellä, Suolahdessa, Viitasaarella, Äänekoskella ja Laukaan Lievestuoreella sekä leirikeskus Uuraisten Kangashäkissä.

Jyväskylä kuuluu yhtenä ns. Kuutosiin eli kuuden yhteistyöseurakunnan muodostamaan yhteistyöryhmään. Jyväskylän ortodoksinen seurakunta julkaisee yhdessä näiden viiden muun yhteistyöseurakunnan kanssa omaa tiedotuslehteä nimeltään Solea. Lehden voi nykyisin lukea myös Internetistä.

Jyväskylän ortodoksisen seurakunnan seurakuntaneuvosto erotti kirkkoherra Arto Leskisen virastaan keväällä 2007 papilliselle asemalle sopimattoman käyttäytymisen vuoksi hänen esiinnyttyään pääsiäisaterialla päihtyneenä.

Seurakunnan kirkkoherroina ovat toimineet:

 Lauri Mitronen, vv. 1950–1967
 Kauko Salminen, vv. 1967–1974
 Teppo Siili, vv. 1974–1978
 Heikki Makkonen, vv. 1979–1988
 Arto Leskinen, vv. 1988–2007
 Timo Mäkirinta, vuodesta 2007

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jyväskylän ortodoksinen seurakunta / www.ort.fi
 Jyväskylän ortodoksinen seurakunta / Ortodoksi.net

Suomen ortodoksiset seurakunnat
Ortodoksinen seurakunta
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Libyan aavikko

Libyan aavikko , arabiaksi `as-sahrā` `al-lībiyya on Saharan osa. Tämä Saharankin mitassa erittäin laaja aavikko sijaitsee Itä-Saharassa, Itä-Libyan ja Länsi-Egyptin rajoilla, ja ulottuu myös Sudaniin ja Tšadiin. Tämän aavikon rajoja ovat Fezzan, Tibesti, Uwaynat ja vanhan Niilin jokiuoman keitaat. Alue on enimmäkseen hiekka-aavikkoa, ergiä, eikä sitä luokitella kuivuuden takia "pensasaavikoksi" kuten suurta osaa Saharasta.

Lähes Teksasin tai Intian niemimaan kokoisen Libyan aavikon ala on 700 000 – 1 100 000 neliökilometriä, ja sen leveys on 1 100 kilometriä idästä länteen ja 1 000 kilometriä etelästä pohjoiseen. Suurin osa alueesta on hiekka-aavikkoa, siellä on myös painumia ja vuorenharjanteita. Libyan aavikolla on suuri Jilf al Kabirin tasanko yli 1 000 metrin korkeudessa. Libyan aavikon Quattaran alangolla on suolasoita ja suolajärviä. Quattaran pinta-ala on 15 000 neliökilometriä, ja sen alin kohta on 133 metriä merenpinnan alapuolella. Alueella on myös seitsemän muuta merkittävää painumaa, joissa kaikissa on keitaat. Merkittävimmät ovat Siwa, Dakhla ja Kharga jotka sijaitsevat Faijumin keitaasta lähtevästä painumasta. Muita keitaita ovat Bahriyah, Farafirah, Dakhilah ja Jaghbub.

Libyan autiomaan hiekkameret 
Libyan autiomaa koostuu enimmäkseen kolmesta hiekkamerestä ja jopa 2000 metrin korkeuteen kohoavasta ylängöstä.
 Egyptin hiekkameri
 Kalasnon hiekkameri
 Rebianan hiekkameri

Sahara
Hiekka-aavikko

Hiekka-aavikko () eli hiekkameri, dyynimeri tai hiekkaerämaa on aavikko, jossa on vaihtelevan korkuisia tuulen kasaamia hiekkakumpuja, dyynejä. Hiekka on pääosin irtonaista ja siinä liikkuminen on hyvin vaikeaa. Hiekka-aavikolla saattaa kasvaa joitakin ruohomättäitä ja pensaita dyynien harjalla.

Hiekka-aavikoilla esiintyy hiekkamyrskyjä. Monesti hiekka-aavikot ovat kuumuutensa ja kuivuutensa takia elämälle hyvin vihamielisiä ympäristöjä. Dyynit muistuttavat monesti vuorta tai suurta aaltoa, ja yleensä vaeltavat aikojen saatossa tuulen mukana. Dyynejä on eri kokoisia ja ne muodostavat enemmän tai vähemmän säännöllisen kuvion. Aavikoiden sisäosissa dyynit asettuvat yleensä vallitsevan tuulen suuntaisiksi, mutta aavikoiden reunoille syntyy kuunsirpin muotoisia barkaaneja, jotka asettuvat vallitsevaan tuuleen nähden poikittain. Rannikolla kasvillisuus voi aiheuttaa joko rantaviivan suuntaisia tai vallitsevaan tuuleen nähden poikittaisia dyynejä.

Yleensä hiekka-aavikot ovat erittäin kuivia ja niissä ei ole pysyvää asutusta. Jos alueella on keitaita, aavikon poikki voi kulkea vakiintuneita matkareittejä.

Saharasta 20 % on hiekka-aavikkoa ja 70 % sora-aavikkoa.

Maailman laajin hiekka-aavikko on Arabian aavikoihin kuuluva Rub’ al-Khali, 595 700 km2. Pohjois-Afrikan Saharassa on monia suuria ergejä, muun muassa Itäinen iso erg, Läntinen iso erg, Majabat al-Koubra, Erg Chebbi, Erg Iguidi ja Erg Chech, jotka kattavat yhteensä noin 15–25 % Saharasta.

Saharan ergit 

Suurimmat Saharan dyynikentät eli ergit:

Algeria
 Grand Erg Oriental (ulottuu Tunisiaan)
 Grand Erg Occidental
 Erg Chech (ulottuu Maliin)
 Erg Iguidi (ulottuu Mauritaniaan)
 Erg er-Raoui
 Erg Tiferine
 Erg Tidohaine
 Erg Ferradj
 Erg Admer

 Tšad
 Erg Djourab
 Erg Idrisi

 Egypti
 Ramla El Kebir
 Erg Somaya
 Erg Abunugar
 Erg Abu Ramada
 Negevin autiomaa (ulottuu Israeliin)

 Libya
 Erg Awbari
 Erg Ubari
 Erg Titersine
 Murzuqin hiekkameri
 Erg Ouan Kasa
 Erg Tannezouft
 Erg Takarkouri
 Erg Mehedjibat
 Erg Tassegefit

 Mali
 Erg Achaif
 Erg Atouila
 Erg Outouila

 Mauritania
 Erg Aoukar
 Erg Taokest

 Marokko
 Erg Chebbi
 Erg Lihoudi
 Erg Chegaga
 Erg Mghiti
 Erg Jerboia
 Erg Zemoul

 Niger
 Bilman hiekka-aavikko
 Jadal
 Erg Brousset
 Ténéré
 Tafassasset

 Sudan
 Erg Selima

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Swift, Jeremy: Sahara. Sarja: Maailman villi luonto/Time-Life-kirjat -sarja. WSOY 1982. ISBN 951-0-10936-3.

Aavikot
Sahara
Eoliset muodostumat
Hiekka
Akerselva

Akerselven on Oslon läpi virtaava 8,2 kilometrin pituinen joki Norjassa. Akerselven saa alkunsa Maridalsvannet-järvestä ja virtaa läpi Nordre Akerin, Sagenen, Grünerløkkan ja Oslon keskustan ja laskee Bjørvikaan.

Aiemmin monet teollisuuslaitokset käyttivät hyödykseen joen virtausta ja jopa 149 metrin korkeuseroa. Nykyään joenvarren alueet ovat modernien sisällöntuotantoyritysten kansoittamia. Esimerkiksi Sagenessa on Norjan yleisradion toimitiloja.

Joen ranta on pääosin puistojen ympäröimä ja sen vartta pitkin kulkevat polut ovat suosittua ulkoilualuetta.

Oslo
Norjan joet
Pohjanmereen laskevat vesistöt
Norjan vesistöt
Arabian niemimaan aavikot

Arabian niemimaan aavikot on 2 330 000 neliökilometrin kokoinen valtava aavikkoalue Arabian niemimaalla Lähi-idässä. Aavikot ulottuvat yhteensä noin kymmenen valtion alueelle. Alue ulottuu lännestä Egyptiin kuuluvalta Siinain niemimaalta pohjoiseen Syyriaan ja Irakiin sekä etelässä Jemeniin ja idässä Omaniin. Iso osa aavikkoalueesta on Saudi-Arabian alueella, mutta Saudi-Arabia on myös pinta-alaltaan alueen suurin valtio, ja aavikko kattaa myös prosentuaalisesti suuria osia monien pienempien valtioiden pinta-alasta.

Aavikot käsittävät Arabian niemimaan sisäosissa olevia suuria hiekka-aavikoita. Niistä laajimman eli Rub’ al-Khalin pinta-ala on 647 000 neliökilometriä. Alueen pohjoisosassa on suuri Nafudin (Nefudin) autiomaa. Rub’ al-Khalia ja Nafudia yhdistää pitkä ja kapeahko ad-Dahnan autiomaa (Dahnan käytävä).

Arabian aavikoilla asuu nykyään arabeja, kurdeja, turkmeeneja ja assyrialaisia. Pääkielet alueella ovat arabia, kurdi, aramea ja armenia. Aavikolla elää muun muassa hiekka-antilooppeja, hiekkakissoja, gaselleja ja sisiliskoja sekä lukuisia hyönteislajeja.

Arabian aavikkoalueen ilmasto on suurimmalta osaltaan hyvin mantereinen. Lämpötilat varsinkin päivällä ja kesällä ovat hyvin korkeita. Yöllä lämpötila laskee hyvin nopeasti, talvella nollan tuntumaan tai sen alle. Näin lämpötilan vaihtelut ovat vuodenaikojen ja vuorokauden kuluessa hyvin suuria. Rub’ al-Khalin sademäärä on noin 35 millimetriä vuodessa, ja ilman lämpötila saattaa kesällä kohota jopa 40–50 °C:een. Arabian aavikot ovat erittäin kuivia, koska ne sijaitsevat hepoasteilla.

Aasian aavikot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Egyptin maantiede
Jordanian maantiede
Syyrian maantiede
Irakin maantiede
Saudi-Arabian maantiede
Kuwaitin maantiede
Qatarin maantiede
Arabiemiirikuntien maantiede
Jemenin maantiede
Omanin maantiede
Nubian aavikko

Nubian aavikko on Afrikassa Koillis-Sudanissa sijaitseva aavikko, joka on 407 000 neliökilometrin suuruinen alue Niilin ja Punaisenmeren välillä. Tällä aavikolla ei ole käytännössä lainkaan sadetta ja keitaita. Nubian aavikon hiekkakivitasangolla on runsaasti kohti Niiliä suuntaavia kuivia jokiuomia, wadeja, jotka eivät ulotu Niiliin asti. Aavikolle levisivät 80 tonnia painaneen asteroidin jäänteet sen räjähdettyä 37 kilometrin korkeudessa lokakuussa 2008.

Katso myös 
 Arabian aavikko (Egypti)

Lähteet

Aiheesta muualla
 BBC: Sabu-Jaddi : The site revealing the Sahara's verdant past 

Afrikan aavikot
Sudanin maantiede
Juho Vehmanen

Juho Vehmanen (s. 31. maaliskuuta 1981, Helsinki) on suomalainen basisti ja elektronisen popmusiikin artisti taiteilijanimellä Helsinski. Hän on soittanut muun muassa PMMP, Jenni Vartiainen, Vesala, My First Band ja Jere & The Universe -yhtyeissä. Hän on freelancemuusikko, joka on toiminut myös äänittäjänä sekä tuottajana Audioworks Finland -nimen alla. Hän on opiskellut Helsingin Pop & Jazz -konservatoriossa sekä Sibelius-Akatemiassa.

Sooloalbumit 
 Glow Sticks (2019)
 Waves of Pain (2021)

Aiheesta muualla 
 PMMP:n virallinen kotisivu
 My First Bandin virallinen kotisivu 
 Jere & The Universen virallinen kotisivu 
 
Helsinskin virallinen kotisivu

PMMP
Suomalaiset basistit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Joensuun ortodoksinen seurakunta

Joensuun ortodoksinen seurakunta on Suomen toiseksi suurin ortodoksinen seurakunta, jonka jäsenmäärä on noin 6 000 ja joka on perustettu vuonna 1893. Pääkirkko, Pyhän Nikolaoksen kirkko sijaitsee Joensuussa, mutta seurakunnalla on kirkot myös Kontiolahdella, Pyhän Hannan kirkko Sonkajanrannassa Tuupovaarassa, Kiteellä ja Hoilolassa sekä tšasounat Honkavaaralla Pyhäselässä, Petravaarassa Tohmajärvellä, Saarivaarassa, Tuupovaarassa, Herman Alaskalaisen tsasouna Tuupovaaran Koverossa ja Enossa. Vuoden 2021 alusta Ilomantsin ortodoksinen seurakunta yhdistyi Joensuun seurakuntaan. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Tuomas Järvelin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Joensuun ortodoksinen seurakunta

Suomen ortodoksiset seurakunnat
Ortodoksinen seurakunta
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Helsinki Cup

Helsinki Cup on Helsingissä vuosittain järjestettävä junioripelaajien jalkapalloturnaus, jota on järjestetty vuodesta 1976 lähtien. Se on Euroopan kolmanneksi suurin juniorijalkapalloturnaus. Helsinki Cup järjestetään joka kesä viikolla 28.

Turnauksen järjestää Helsinki Cup Oy, jonka omistajaseuroja ovat HJK ja FC Honka. Vuoteen 2011 saakka omistajana oli Hongan lisäksi Käpylän Pallo.

Ensimmäinen Helsinki Cup oli nykyiseen mittakaavaan verrattuna melko vaatimaton turnaus. Siihen osallistui 211 joukkuetta viidestä eri maasta. Vuoden 2018 turnaukseen osallistui 1320 joukkuetta 18 eri maasta. Osanottajamaiden määrän ennätys on 27 vuodelta 2005.

Historiaa 

 1992 – Helsinki Cup oli yksi Suomen 75-vuotisen itsenäisyyden virallisista urheilun juhlatapahtumista. Tuolloin sitä olivat seuraamassa muun muassa FIFA:n puheenjohtaja João Havelange ja UEFA:n puheenjohtaja Lennart Johansson.
 1993 – KOK nimesi turnauksen Euroopan Sport for All -tapahtumaksi.
 1996 – Helsinki Cupin avajaiset järjestetään yhdessä Unicefin kanssa, ja pääsylipputulot lahjoitetaan suoraan sille.
 1997 – Kulttuuriministeri Claes Andersson nimesi Helsinki Cupin viralliseksi  suomalaiseksi liikunnan suvaitsevaisuustapahtumaksi Euroopan rasismin vastaisen kampanjan kunniaksi.
 2000 – Helsinki Cup oli yksi Helsingin kulttuuripääkaupunkitapahtumista.
 2009 – Helsinki Cup järjesti ensimmäiset kutsuturnaukset U17- ja U11-ikäluokille, voittajina Brøndby IF ja IF Brommapojkarna Black.
2020 – Helsinki Cupiin ei osallistunut ulkomaisia joukkueita ja suomalaisten, muualta kuin Uudeltamaalta tulevien joukkueiden, määrää rajoitettiin koronaviruspandemian vuoksi.

Muita jalkapalloturnauksia

Stadi Cup
Pohjola Cup
Hippo-Turnaus
Kokkola Cup
Wasa Football Cup
Gothia Cup

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut
 YLE Elävä arkisto: Helsinki Cup kautta aikain
 2009 Tulokset.
 2010 Tulokset.
 2011 Tulokset.
 2012 Tulokset. 

Suomen jalkapallokilpailut
Helsingin urheilutapahtumat
Nurmeksen ortodoksinen seurakunta

Nurmeksen ortodoksinen seurakunta oli vuonna 1950 perustettu ortodoksinen seurakunta, jonka alue kattoi Nurmeksen kaupungin sekä Juuan ja Rautavaaran kunnat. Seurakunnalla oli kirkot Nurmeksessa ja Valtimolla sekä tšasouna Juuan Vuokossa. Seurakunta liitettiin vuoden 2021 alusta Taipaleen ortodoksiseen seurakuntaan.

Pyhäkköjä:
 Nurmeksen apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, Nurmes
 Herran äidinäidin Annan tsasouna, Nurmes
 Valtimon Pyhän Kolminaisuuden kirkko
 Rasimäen tsasouna (Elomäen pyhän Johannes Kastajan tsasouna), Valtimo
 Juuan profeetta Elian tsasouna, Juuka
 Pyötikön tsasouna (Ristin ylentämisen tsasouna), Juuka
 Keski-Vuokon kalastajatsasouna (Kristuksen kirkastumisen tsasouna), Juuka
 Paalasmaan tsasouna (Pyhän Herman Alaskalaisen tsasouna), Juuka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Suomen entiset ortodoksiset seurakunnat
Nurmes
Juuka
Valtimo
Rautavaara
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Lapin ortodoksinen seurakunta

Lapin ortodoksinen seurakunta () on lähes koko Lapin maakunnan alueen Kemi-Tornion seutukuntaa lukuun ottamatta kattava ortodoksinen seurakunta, jossa on jäseniä noin 950. Kirkkoherrana toimii Jaakko Vainio.

Seurakunnan pääkirkko on Rovaniemellä sijaitseva pyhän apostoli Andreaksen kirkko, joka valmistui vuonna 1957 ja jonka on suunnitellut Toivo Paatela. Inarin kunnan alueella on myös kirkot Ivalossa, Nellimissä ja Sevettijärvellä. Keväjärvellä on tsasouna. Inarin ortodokseista suurin osa on kolttasaamelaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut , 

Suomen ortodoksiset seurakunnat
Lapin maakunta
Rovaniemi
Oulun ortodoksinen hiippakunta
Kajaanin ortodoksinen kappeliseurakunta

Kajaanin ortodoksinen kappeliseurakunta on Pohjois-Suomen ortodoksisen seurakunnan alainen kappeliseurakunta, joka kattaa Kainuun maakunnan ja Vaalan kunnan alueet. Kappeliseurakunta toimi itsenäisenä Kajaanin ortodoksisena seurakuntana vuodesta 1950 vuoden 2021 loppuun, jolloin se yhdistyi Lapin ortodoksisen seurakunnan ja Oulun ortodoksisen seurakunnan kanssa Pohjois-Suomen ortodoksiseksi seurakunnaksi.

Kappeliseurakuntaan kuuluu noin 1 500 jäsentä. Kappeliseurakunnan pääkirkko on Kajaanissa sijaitseva Kristuksen kirkastumisen kirkko, joka valmistui vuonna 1959 ja jonka on suunnitellut Ilmari Ahonen. Kirkon seinämaalaukset, jotka on maalannut Petros Sasaki ja Alkiviadis Kepolas ovat valmistuneet 2005. Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkko edustaa sisätiloiltaan bysanttilaista noin 500-luvulle ajoittuvaa tyyliä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut.

Suomen ortodoksiset seurakunnat
Kajaani
Oulun ortodoksinen hiippakunta
Kala (täsmennyssivu)

Kala voi tarkoittaa seuraavia:

 kala, vedessä elävä selkärankainen eläin
 kala, iktys, kristinuskoon liittyvä symboli
 Kala, M.I.A:n toinen studioalbumi 
Kala, sukunimenä:
 Juhani Kala (1934–2014), suomalainen koripalloilija
 Juho Heikki Kala (1864–1929), suomalainen päätoimittaja ja tilastokonttorin johtaja
 Risto Kala (1941–2021), suomalainen lääkäri ja koripalloilija
 Toivo Ilmari Kala (1909–1999), suomalainen diplomaatti, Juho Heikki Kalan poika

Katso myös 
 Kalat (täsmennyssivu)

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Iisalmen ortodoksinen seurakunta

Iisalmen ortodoksinen seurakunta on entinen Pohjois-Savossa ja Pohjois-Pohjanmaalla toiminut ortodoksinen seurakunta. Seurakunnan pääkirkko oli profeetta Elian kirkko Iisalmessa ja seurakunnalla oli myös kirkot Kiuruvedellä, Lapinlahdella ja Nivalan Karvoskylässä sekä tšasounat Sonkajärvellä, Sukevalla, Salahmilla, Alapitkällä, Haapaveden Kytökylässä ja Pyhäsalmella. Kiuruveden ortodoksinen seurakunta liittyi Iisalmen ortodoksiseen seurakuntaan 1.1.2016. Iisalmen ortodoksinen seurakunta liitettiin 2021 osaksi Kuopion ortodoksista seurakuntaa.

Iisalmi kuului yhtenä ns. Kuutosiin eli kuuden yhteistyöseurakunnan muodostamaan yhteistyöryhmään. Iisalmen ortodoksinen seurakunta julkaisi yhdessä näiden kuuden muun yhteistyöseurakunnan kanssa omaa tiedotuslehteä nimeltään Solea. Lehden voi nykyisin lukea myös Internetistä. Myöhemmin Iisalmen ortodoksinen seurakunta tiedotti Aamun Koiton läntisten seurakuntien seurakuntaliitteessä.

Kuvia

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Iisalmen ortodoksinen seurakunta

Suomen entiset ortodoksiset seurakunnat
Iisalmi
Kuopion ja Karjalan hiippakunta
Solo

Solo voi tarkoittaa seuraavia:

 solo, italiankielisenä kansainväliseksi tulleena musiikkiterminä soolo
 Solo ry, suomalaisten solistien, muusikkojen ja kapellimestarien yhdistys
 Solo, Surakarta, kaupunki Jaavalla Indonesiassa
 Solo, australialainen virvoitusjuoma
 SolO, Solar Orbiter, ESA:n tuleva aurinkoa tutkiva avaruusluotain
 Solo, entinen Yhdyspankin ja Merita Pankin elektronisten pankkipalveluiden tuotemerkki
 Solo (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä ja rap-artisti
 Solo sukunimenä:
 Hope Solo (s. 1981), yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti
 Ksenia Solo (s. 1987), kanadalainen näyttelijä
 Solo, vuoden 1969 elokuva
 Yhdessä yksinäiset (Solo), vuoden 1978 elokuva
 Solo, vuoden 1996 elokuva
 Solo, vuoden 2006 elokuva
 Solo, vuoden 2008 elokuva
 Solo, vuoden 2011 elokuva
 Solo: A Star Wars Story, vuoden 2018 elokuva
 Han Solo, kuvitteellinen hahmo Tähtien sota -elokuvissa
 Solo, Andrew Lanen säveltämä ja Alsoun esittämä laulu, Venäjän edustaja Eurovision laulukilpailussa 2000
 Solo, Clean Banditin kappale vuodelta 2018.
Kotkan ortodoksinen seurakunta

Kotkan ortodoksinen seurakunta on Kotkan kaupungin ympäristössä toimiva ortodoksinen seurakunta. Kotkan lisäksi siihen kuuluvat Pyhtää, Loviisa, Myrskylä ja Lapinjärvi.

Kirkot ja tsasounat

Seurakunnan pääkirkko on Kotkassa sijaitseva Pyhän Nikolaoksen kirkko, joka on rakennettu 1799–1801. Kirkon arkkitehteina olivat Jacov Perrin ja Miller. Se edustaa klassista palladistista tyylisuuntausta. Seurakunnalla on Loviisassa Pyhän Jumalansynnyttäjän Kasanilaisen ikonin kirkko, joka on sijainnut Loviisassa vuodesta 1836 lähtien. Lisäksi seurakunnalla on tsasouna Kotkassa Metsolassa hautausmaalla ja Loviisassa kappeli hautausmaalla.

Kirkkoherrat
Mikael Iltonoff 1800-luvun loppu-1940
Johannes Usvamo 1940-1955
Mikael Ritamo 1955-1969
Filadelfos Laakso 1970-1990
Veikko Lisitsin 1990-2010
Alexander Hautamäki 2011 - 2019 
Timo Tynkkynen (vt.) 2019 -

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Suomen ortodoksiset seurakunnat
Kotka
Helsingin ortodoksinen hiippakunta
Quelimane

Quelimane on satamakaupunki Mosambikissa.  Kaupunki on Zambezian provinssin pääkaupunki ja hallinnollinen keskus. Se sijaitsee 25 kilometrin päässä Rio dos Bons Sinais -joen suulta. Kaupungissa on sairaala, kaksi katedraalia ja moskeija.

Vuonna 2007 Quelimanessa oli noin 193 000 asukasta. Se on Mosambikin seitsemänneksi suurin kaupunki.

Lähteet 
 

Mosambikin kaupungit
Ralph Lauren

Ralph Lauren (alkujaan Ralph Lifshitz, s. 14. lokakuuta 1939) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Hän syntyi Bronxissa New Yorkissa juutalaisille maahanmuuttajille, Frank ja Frieda Lipschitzille. Hänen isänsä Frank oli maalari.

Lauren kävi DeWitt Clintonin High Schoolia Bronxissa. Samaa koulua kävivät myös Burt Lancaster, Calvin Klein ja Stan Lee. 16-vuotiaana Lauren ja hänen keskimmäinen veljensä Jerry vaihtoivat sukunimensä Lifshitzistä Laureniksi. Jotkut pitivät tekoa heidän juutalaisen perintönsä hylkäämisenä; Laurenin mielestä se oli välttämätöntä menestymisen kannalta.

Lauren lähti opiskelemaan New Yorkin City Collegeen. Hän keskeytti opinnot opiskeltuaan kaksi vuotta liiketaloutta. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa 1962–1964. Sen jälkeen hän avioitui Ricky Low-Beerin kanssa. Hän ei opiskellut muotia missään vaiheessa, mutta työskenteli Brooks Brothersilla myyntimiehenä. Vuonna 1967 Ralph Lauren loi Polo-brändin ja alkoi harjoittaa solmiobisnestä. Lauren nimesi brändin urheilulajin mukaan, joka edusti hänen mielestään klassista tyyliä ja ylellisyyttä. Vuonna 1969 avattiin New Yorkiin ensimmäinen Ralph Laurenin vaateliike, ja vuonna 1971 luotiin ensimmäinen Ralph Laurenin naistenmallisto. Vuonna 1972 Lauren toi markkinoille Polo-paidan.

1986 Lauren muutti valokuvaaja Edgar de Evian ja Robert Denningin entisen asunnon Rhinelander Mansionin Polo Ralph Laurenin lippulaivamyymäläksi. Samana vuonna de Evia valokuvasi Laurenin Jamaikan kodin Round Hillin aikakauslehti House & Gardeniin.

Vuonna 1987 Laurenilta leikattiin hyvänlaatuinen aivokasvain.

Vuonna 1993 Lauren toi markkinoille urheilullisen Polo Sport -malliston ja vuonna 1994 ylellisen miesten Purple Label -malliston, joka keskittyi laadukkaisiin, käsin tehtyihin pukuihin.
   
1990-luvun keskivaiheessa Polo Ralph Laurenista tuli julkinen osakeyhtiö, kun se listautui New Yorkin pörssiin symbolilla RL.

Laurenilla ja hänen vaimollaan Rickyllä, jonka kanssa hän on ollut naimisissa yli 40 vuotta, on tytär sekä kaksi poikaa: Dylan, Andrew ja David. David toimii Polo Ralph Laurenin johdossa.

Lauren tunnetaan myös vanhojen autojen keräilijänä. Hänen autonsa ovat voittaneet kilpailuja useita kertoja.

Vaatemerkkejä 
Luotuaan Polon 1967 Lauren on luonut useita muitakin brändejä:

 Purple Label, miesten linja
 Ralph Lauren Collection, naisten linja
 Polo Ralph Lauren
 Black Label
 Blue Label
 Lauren
 RRL 
 RLX
 Polo Golf
 Polo Jeans Co.
 Rugby

Lähteet

Aiheesta muualla 
Biografia sekä kuvia (englanniksi)
Polo Ralph Laurenin web-sivu

Yhdysvaltalaiset muotisuunnittelijat
Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Inari Krohn

Silja Inari Krohn (s. 18. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän on opiskellut Suomen taideakatemiassa 1965–1969 ja Ranskassa Aix-en-Provencessa (École des Beaux-Arts) 1971. 

Ensimmäisen öljymaalauksia esitelleen näyttelynsä Krohn piti vuonna 1969. 1970-luvulla Krohnin tekniikka siirtyi poliittisista maalauksista luontoaiheisiin akvarelleihin ja grafiikkaan. Taidegrafiikassa Inari Krohn kutsuu teoksiaan vedoskollaaseiksi, joista syntyy jokaisella vedostuskerralla ainutkertainen teos. Hän yhdistää toisiinsa vesiväripuupiirroksen ja viivasyövytyksen tekniikkaa, minkä seurauksena lopputulos on usein akvarellimainen. Krohn valmistaa värit itse pigmenteistä, ja kunkin vedoksen värisävyt voivat olla yksilöllisiä.

Vuosina 1995–1998 Krohn toimi Kuvataideakatemian taidegrafiikan professorina. 

Krohn on kirjoittanut kaksi omaelämäkerrallista kirjaa. Muusa kirjahyllyssä (2004) on taiteilijan lapsuusajoista kertova muistelmateos ja Musta ja muut värit (2006) on taiteilijaromaani, joka kertoo nuoren taiteilijan opiskeluvuosista 1960-luvun Suomessa ja kuvataiteilijuuteen kasvamisesta.

Krohnien suku on tunnettu kulttuurisuku. Inari Krohnin sisar on Leena Krohn, jonka kirjoja hän on kuvittanut. Heidän isänsä oli Taide-lehden päätoimittaja Alf Krohn.

Krohnin puoliso on kirjailija, kirjallisuudentutkija Pertti Lassila, ja heidän tyttärensä Maija Lassila ja Katri Lassila ovat molemmat kuvataiteilijoita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset taidegraafikot
Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset kirjailijat
Pro Finlandia -palkitut
Kuvataideakatemian professorit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Ace Ventura – lemmikkidekkari

Ace Ventura – lemmikkidekkari () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1994. Elokuvan pääosassa on koomikko Jim Carrey, joka esittää Ace Ventura -nimistä lemmikkieläinetsivää. Ace Ventura saa tehtäväkseen selvittää, mihin Miami Dolphinsin maskotti on kadonnut. Elokuvan naispääosassa on Frendit-televisiosarjasta tunnettu näyttelijä Courteney Cox.

Ace Ventura rakentuu pitkälti Carreyn ylilyövän roolihahmon varaan. Elokuva teki aiemmin pienissä rooleissa olleesta Carreysta ison tähden. Läpi 1990-luvun hän sai näytellä Ace Venturan tapaisia komediahahmoja eri elokuvissa, kunnes laajensi repertuaariaan vakavamman komedian suuntaan vuosikymmenen lopulla. Elokuvan yhdessä kohtauksessa metalliyhtye Cannibal Corpse tekee cameoroolin esittäen kappalettaan Hammer Smashed Face. 

Ace Ventura poiki myös jatko-osan, Ace Ventura – luonto kutsuu (), joka sai ensi-iltansa vuonna 1995. Jatko-osassa Ace matkaa Afrikkaan selvittämään kadonneen albiinolepakon arvoitusta.

Rooleissa 
 Jim Carrey – Ace Ventura
 Courteney Cox – Melissa Robinson
 Sean Young – Lois Einhorn
 Tone Lōc – Emilio
 Dan Marino – Dan Marino

Lähteet

Vuoden 1994 yhdysvaltalaiset elokuvat
Ace Ventura -elokuvat
Tom Shadyacin ohjaamat elokuvat
Warner Brosin elokuvat
Portugalin lippu

Portugalin lippu on Portugalin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 30. kesäkuuta 1911.

Lipun mittasuhteet ovat 2.3. Vihreä palkki on leveydeltään 2:5 ja punainen 3:5. Palkkien taitekohdassa on maan vaakuna, joka on ollut lähes jokaisessa Portugalin historian aikana käytetyssä lipussa. Kilven alla on taivaanpalloa havainnollistava armillaaripallo (eräs tähtitieteellinen koje), joka on liitetty lippuun kuvastamaan maan suuria merenkulkuperinteitä. Lipun vihreä väri kuvaa toivoa ja punainen vallankumousta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Valtioiden liput
Portugalin kansallissymbolit
Kaltevan pinnan argumentti

Kaltevan pinnan argumentti (, myös ”liukas rinne” tai ”viettävä pinta”) on argumentoinnin muoto, jossa jotain asiaa vastustetaan väittämällä, että sen hyväksyminen käynnistäisi huonoon asiaintilaan johtavan seurausten ketjun. Englanninkielinen nimitys juontaa vertauksesta, jossa yhdenkin askelen ottaminen liukkaalle, viettävälle pinnalle vie auttamatta koko matkan rinnettä alas – hieman samaan tapaan kuin suomenkielisessä sananparressa ”Jos antaa Pirulle pikkusormen, se vie koko käden.”

Kaltevan pinnan argumenttia voidaan pitää epämuodollisena argumentaatiovirheenä, sillä tavallisesti käytetyssä muodossaan siihen sisältyy lausumaton oletus: että huonot, äärimmäiset seuraukset todella toteutuvat välttämättä tai todennäköisesti.

Kaavamaisesti kaltevan pinnan argumenttia voidaan tarkastella seuraavasti:

 A sinänsä voidaan hyväksyä.
 A:sta seuraa B.
 B:tä ei voida hyväksyä.
 A:ta ei voida hyväksyä.

Lausumaton oletus on, että seuraussuhde A:stä B:hen (tai pitempi seurausketju) on välttämätön tai todennäköinen.

Tarkastellaan esimerkkiä:

Sensurointi aloitetaan yleensä paheksutuimmasta materiaalista, mutta jos edes sellaisen sensurointi sallitaan, vallanpitäjien on helppo laajentaa sensuurin alaa vähä vähältä muuhunkin, ja ennen pitkää olemme sensuurin armoilla.

Lausumaton oletus on, että jos sananvapauden rajoittaminen hyväksytään jossain tietyssä tapauksessa, ajaudutaan edelleen sananvapauden rajoittamiseen yhä uusissa tapauksissa, kunnes lopulta ollaan asiaintilassa, jota alkuperäistä päätöstä tehtäessä ei olisi hyväksytty. Sitä vastaan voidaan väittää esimerkiksi, että kokemusperäisesti näin ei ole: aivan yleisesti demokraattisissa maissa sananvapautta rajoitetaan tarkkaan rajatuissa erityistapauksissa, eikä sensuuri ole levinnyt hallitsemattomasti niiden ulkopuolelle.

Jos sen sijaan on todella perusteltua uskoa, että väitetyt huonot seuraukset toteutuvat, kyseessä ei ole argumentaatiovirhe. Tämä on kuitenkin erikseen osoitettava.

Katso myös
Dominoteoria
Porttiteoria

Lähteet

Viitteet 

Argumentaatiovirheet
Giorgio Armani

Giorgio Armani (s. 11. heinäkuuta 1934 Piacenza, Italia) on italialainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan varsinkin miesten mallistostaan ja minimalistisesta tyylistään. Armania pidetään Italian menestyneimpänä muotisuunnittelijana.

Armani opiskeli jonkin aikaa lääketiedettä ja suoritti armeijan. Hän työskenteli milanolaisessa tavaratalossa ja alkoi sitten suunnitella vaatteita Nino Cerrutille. Ensimmäisen oman miesten mallistonsa hän julkisti vuonna 1974 ja seuraavana vuonna ensimmäisen naisten mallistonsa.

Armani puvusti Richard Geren vuoden 1980 elokuvassa American Gigolo, mikä lisäsi yrityksen menestystä.

Vaateteollisuuden lisäksi Armani on laajentanut liiketoimiaan myös muun muassa sisustussuunnitteluun, ravintoloihin ja hotelleihin. Vuoden 2015 joulukuussa Forbes arvioi hänen omaisuutensa arvoksi 7,5 miljardia dollaria.

Hän on myös yksi koripallojoukkue Olimpia Milanon omistajista. Armani on myös suunnitellut Torinon talviolympialaisten Italian joukkueen puvut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 

Italialaiset muotisuunnittelijat
Italialaiset miljardöörit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaatemerkit