joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tsetsekärpäset

Tsetsekärpäset (Glossina) ovat afrikkalaisia verta imeviä kärpäsiä. Suvusta tunnetaan 22 lajia. Ne levittävät Trypanosoma-siimaeliöitä, jotka aiheuttavat unitautia ihmisille ja naganatautia miltei kaikille nautaeläimille ja hevosille (ja vastaavaa sura-nimellä tunnettua eläinten unitautia sioilla esiintyessään). Tsetsekärpäset ovat Glossinidae-heimonsa ainoa suku.

Unitaudin arvioitiin aiheuttavan noin 9 000 ihmisen kuoleman vuosittain (2010). Tsetsekärpästen ja naganataudin vaikutuksesta monissa Saharan eteläpuolisen Afrikan maissa laajamittaista nautaeläimiä hyödyntävää kiertoviljelyä on pidetty mahdottomana ja tätä on pidetty eräänä keskeisenä syynä maaseudun köyhyyteen näissä maissa. Suurten kotieläinten puute on aiheuttanut, että peltoja on muokattu paljolti ihmisvoimin kuokalla eikä tehokkaammin eläiten vetämillä auroilla. Eläinten unitaudin johdosta maidon, lihan ja lannan tuotanto vähenee paljon, ja tiineeksi tulleiden eläinten keskenmenoriski kasvaa. Vähitellen hoitamaton sairastunut eläin menehtyy (arviolta 3 milj. nautakuolemaa vuosittain). Tällä on valtava merkitys tsetsekärpäsen esiintymisalueilla elävien vähävaraisten pienviljelijöiden toimeentuloon. Eläinten pito alueella kannattaa vain jatkuvan estolääkityksen avulla, mistä aiheutuu usein lääkeresistiivisyyteen liittyviä ongelmia ja mitä eläinlääkeväärennykset vaikeuttavat. Vuosittaisten maataloustuotannon rahallisten menetysten arvioitiin olleen Afrikan tsetsekärpästen esiintymisalueella tästä syystä vuonna 2001 yhteensä 4,75 miljardia dollaria.

On havaittu että joillain nautaroduilla kuten länsiafrikkalaisella, Guineasta peräisin olevalla N'Damalla on huomattava vastustuskyky tryptanosoma-siimaeliöitä vastaan, vaikka eläinten maidontuotanto laskeekin mikäli ne saavat siimaeliön tartunnan. Siksi N'Damoja laidunnetaankin useissa Länsi- ja Keski-Afrikan maissa (eteläinen Senegal, Guinea-Bissau, Gambia, Mali, Norsunluurannikko, Liberia, Nigeria ja Sierra Leone.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tsetse.org 
 Trypanosomiasis, human African (sleeping sickness), Updated Feb. 2016  (who.int)
 Trypanosomiasis, African  (cdc.gov)

Kärpäset
Hittimittari

Hittimittari oli Ylen vuonna 1984 aloittama iskelmä- ja rock-ohjelma, joka paikkasi Suomen television musiikkitarjonnan aukkoja. Ohjelmaa lähetettiin Yle TV2-kanavalta ja ensimmäisen kauden ajan sitä juonsi Timo T. A. Mikkonen, jonka jälkeen juontajana toimi Mikko Alatalo. Hittimittarin tunnusmusiikkina oli Hipnosis-yhtyeen remiksaama versio Jean-Michel Jarren kappaleesta ”Oxygene Part 4”. Juontojen taustamusiikkina kuultiin usein saman yhtyeen ”Windland”-kappaletta.

Hittimittari oli samantyyppinen musiikin ja musiikkivideoiden arviointiohjelma kuin jo vuosikymmeniä televisiossa esitetty Levyraati, mutta videotarjonnan pääpaino oli selvästi nuorisomusiikissa. Joka viikko kappaleita arvioivat yleisöraadit ravintoloissa ympäri Suomea. Kappaleet laitettiin järjestykseen raatien antamien pisteiden pohjalta ja kolme eniten pisteitä saanutta kappaletta (4. kaudella vain voittajakappale) selvisivät seuraavan lähetyksen raadin arvioitaviksi. Saman kappaleen oli mahdollista päästä jatkoon kolme kertaa, jonka jälkeen se siirrettiin uusien kappaleiden tieltä ns. "superhittien" joukkoon.

Ensimmäisen, ainoastaan kotimaisia hittejä esitelleen Hittimittarin voitti Eppu Normaalin "Pimeyden tango". Viikkoa myöhemmin aloitetun ulkomaalaisten hittien lähetysten ensimmäinen voittaja oli Wham!:in "Wake Me Up Before You Go-Go". Viimeiset Hittimittarin voittajat olivat ulkomaisten sarjassa Joe Cockerin "Unchain My Heart", sekä kotimaisten sarjassa Popedan "Optinen O".

Hittimittarissa esitettiin ajan henki huomioiden sangen ennakkoluulottomasti muun muassa heavy metal -videoita, joita 1980-luvun alussa ja puolivälissä näkyi Suomessa enimmäkseen vain satelliittikanavien kautta.

Normaalien jaksojen lisäksi Hittimittarista tehtiin erikoislähetyksiä, kuten 20. toukokuuta 1987 esitetty "Hittimittari Special: Rock-talvi 86-87". 

Viimeinen Hittimittarin jakso oli nimeltään "Jäähyväiset Hittimittarille, Hittimittari-special" ja se esitettiin 18. toukokuuta 1988. Ohjelma sisälsi parhaita videoita vuosien varrelta.

Juontajat ja alueraatien puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kaikki Hittimittarin jaksot Yle Areenassa
 Tunnusmusiikki YouTubessa
Hittimittari säesti kasarinuorten elämää

Musiikkiohjelmat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Luettelo Suomen joukkueen lipunkantajista kesäolympiakisojen avajaisissa

Tämä on luettelo Suomen kesäolympialaisten joukkueen lipunkantajista kilpailujen avajaisissa. 

Useimmiten Suomen lippua kesäolympialaisten avajaisissa on kantanut yleisurheilija, 11 kertaa. Edellisten olympiakisojen olympiavoittajana lippua ovat kantaneet Elmer Niklander, Eugen Ekman, Pentti Linnosvuo, Lasse Viren, Esko Rechardt, Jouko Salomäki, Mikko Kolehmainen ja Thomas Johanson. Lipunkantajista mitalin samoissa olympiakisoissa kun lippua kantoivat ovat voittaneet Eino Saastamoinen (hopea), Akilles Järvinen (hopeaa 1928 ja 1932), Eeles Landström (pronssia) ja Lasse Viren (2 kultaa).

Lipunkantajat 
Vuoden 1908 ja 1912 kisoissa kantaja kantoi Suomi-kylttiä ja vuoden 1920 kisoista lähtien Suomen lippua.

Katso myös 
 Luettelo Suomen joukkueen lipunkantajista talviolympiakisojen avajaisissa

Lähteet

Viitteet

Lipunkantajat kesäolympialaisissa
Suomen joukkueen lipunkantajat kesäolympialaisissa
Dinamo Moskova

HK Dinamo Moskova () eli Moskovan Dynamo on moskovalainen jääkiekkoseura. Seura perustettiin vuonna 1946 KGB:n seuraksi. Sen edustusjoukkue pelaa monikansallisessa KHL-liigassa.

Joukkue saavutti neljä kertaa Neuvostoliiton mestaruuden. Ne tulivat vuosina 1947, 1954, 1990 ja 1991. Lisäksi sillä on Venäjän mestaruudet vuosilta 1992, 1993, 1995 ja 2000 sekä Venäjän supercupin voitto vuosilta 1999, 2000 ja 2005. KHL-liigan mestaruuden joukkue on onnistunut voittamaan kahdesti 2012 ja 2013. Dinamo voitti KHL-mestaruuden vuonna 2012 ja heti perään 2013. Suomalaisista joukkueessa pelasivat kaudella 2011–2012 vuoden 2011 maailmanmestari Leo Komarov ja Janne Jalasvaara. Jalasvaara pelasi myös kauden 2013 mestarijoukkueessa.

Vuonna 2010 se yhdistyi Moskovan alueen menestyksekkään HK MVD KHL-joukkueen kanssa OHK Dinamo Moskova -seuraksi (, "Yhdistynyt Dinamo").  Uusi OHK Dinamo pelasi KHL:n Bobrov-divisioonassa ja käytti aluksi kotikenttänään molempien kantaseurojensa jäähalleja. Vuonna 2012 joukkueen nimi kuitenkin palautettiin ennalleen.

Nykyinen joukkue 
(Tilanne 15. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Aleksei Kudašov 
 Apuvalmentaja: Vjatšeslav Kozlov 
 Apuvalmentaja: Aleksandr Savtšenkov 
 Apuvalmentaja: Andrei Skopintsev 
 Maalivahtivalmentaja: Konstantin Vlasov 
 Fysiikkavalmentaja: Lars-Göran Ahlqvist 
 Puheenjohtaja: Mihail Tjurkin 
 Toimitusjohtaja: Aleksei Sopin 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto  (dynamo.ru)

Dinamo Moskova
Moskovan urheilu
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kyyria (EP)

Kyyria EP on Kyyria-yhtyeen omakustanne-EP vuodelta 1993. EP äänitettiin Helsingissä TTT Studiolla joulukuussa 1992 ja tuottajana toimi Stratovariuksen kitaristi Timo Tolkki, joka myös laulaa taustalaulua kappaleella "Aprés Nous Le Déluge". Orkestereista Jimsonweed, Blake, Judgement, Lullacry, Coarse tunnettu Kimmo Aroluoma soittaa bassoa EP:llä. Tämä on ainoa Kyyrian julkaisu jolla Aroluoma soittaa. Mielenkiintoiseksi tämän tekee se, että sekä Aroluoma että rumpali Karppinen ovat molemmat soittaneet Gandalf-yhtyessä, eri syistä ja eri aikoina. Karppinen joutui jättäytymään pois Gandalf-yhtyeestä syksyllä 1993, koska Kyyria vei häneltä liikaa aikaa. Yhtyeellä ei vielä tässä vaiheessa uraa ollut levysopimusta ja siksi EP on tuotettu omakustanteena.

Versioita
EP:llä olevat versiot kappaleista eroavat myöhemmin julkaistuihin versioihin, joskus merkittävästi. Kappaleet "Winter Winds" ja "Après Nous Le Déluge" julkaistiin uudelleen äänitettyinä ja koko lailla uudelleen miksattuina levyllä Blessed Ravings. EP:llä oleva kappale "Peacock's Foot" on melkein eri sävellys verrattuna Alien-levyllä julkaistuun uudelleen äänitettyyn versioon.

Nimi "Peacock's Foot" on viittaus Kamasutrassa mainittuun kynsillä ihoon painettuun jälkeen, joka on sanottu muistuttavan riikinkukon jalkaa.

Nimisekaannus
EP tunnetaan joskus myös nimellä Winter Winds EP, johtuen levyn ensimmäisen kappaleen nimestä. Virallisesti, tarkoittaen Teoston rekisterin mukaan, EP on kuitenkin nimetön.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ville Tuomi – laulu
 Mig Masta Tanner – kitara
 Kimmo Aroluoma – basso
 Dick Domestic Blues MF – koskettimet
 Gas Lipstick – rummut

Aiheesta muualla 
Encyclopedia Metallum -artikkeli
EP:n sanoitukset

Lähteet

Vuoden 1993 EP:t
Kyyrian albumit
Rakennushallitus

Rakennushallitus () oli suomalainen keskusvirasto, joka toimi vuosina 1811–1995. Sen tehtävä oli huolehtia valtion rakennusten ylläpidosta ja suunnitella uudet valtion rakennukset. Rakennushallituksen tehtäviä hoitamaan perustettiin Valtion kiinteistölaitos, joka nykyisin tunnetaan nimellä Senaatti-kiinteistöt. Senaatti-kiinteistöt on valtion liikelaitos.

Historia 
Rakennushallitus oli ensimmäinen Suomeen autonomian aikana perustettu keskusvirasto. Viraston nimi oli ensin Yleisten rakennusten intendentinkonttori ja asetus sen perustamiseksi annettiin 3. syyskuuta 1811. Konttori perustettiin aluksi Turkuun, mutta siirrettiin Helsinkiin vuonna 1821. Viraston ensimmäinen päällikkö (intendentti) oli italialaissyntyinen arkkitehti Charles Bassi. Alkuvaiheessa viraston tehtävänä oli tarkistaa kirkkojen ja muiden yleisten rakennusten piirustukset ja kustannusarviot, jonka jälkeen ne lähetettiin keisarille hyväksyttäväksi.

Vuonna 1865 annetulla asetuksella intendentinkonttorin nimi vaihtui Yleisten rakennusten ylihallitukseksi ja samalla perustettiin piiriorganisaatio hallituksen työmäärän keventämiseksi. Jokaiseen lääniin paitsi Uudenmaan ja Hämeen lääniin perustettiin lääninrakennuskonttori, joiden johtajia yleisesti sanotaan lääninarkkitehdeiksi. Monet lääninarkkitehdit olivat ensin arkkitehteina ylihallituksessa ennen siirtymistään lääninrakennuskonttoreiden johtoon.

Yleisten rakennusten ylihallitus nimettiin vuonna 1936 Rakennushallitukseksi.

Viraston johtajat

Intendentit
 Charles Bassi 1811–1824
 Carl Ludvig Engel 1824–1840
 Bernhard Federley vt. 1840–1841
 Ernst Lohrmann 1841–1865

Ylijohtajat
 Ernst Lohrmann 1865–1867
 Carl Albert Edelfelt 1867–1869
 Axel Hampus Dalström 1869–1882
 Ludvig Isak Lindqvist 1882–1887
 Sebastian Gripenberg 1887–1904
 Theodor Granstedt 1905–1912
 Johan Jacob Ahrenberg 1912–1913 vt.
 Vasili Barmin 1913–1917
 Magnus Schjerfbeck vt. 1917
 Onni Tarjanne 1917–1921
 Alfred Wilhelm Stenfors 1921–1922
 Yrjö Sadeniemi 1922–1936

Pääjohtajat
 Väinö Vähäkallio 1936–1943
 Erkki Huttunen 1943–1953
 Jussi Lappi-Seppälä 1953–1971
 Heikki Sysimetsä 1971–1975
 Viljo Adolf Ahtee 1976–1978
 Kalevi Sassi 1978–1984
 Jaakko Kalevi Mäki vt. 1984–1985
 Matti Kalervo Mäkinen 1985–1994
 Rolf Carl Olof Paqvalin 1994–1995

Lähteet

Kirjallisuus
 Savolainen, Raimo: Keskusvirastolinnakkeista virastoarmeijaksi. Hallintohistoriallisia tutkimuksia 22. Oy Edita Ab, Helsinki 1996. ISBN 951-37-1879-4

Viitteet

Kirjallisuutta
 

Rakentamisen normit ja määräykset
Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Rakentaminen Suomessa
Rapid Wien

Rapid Wien on Itävallan menestyksekkäin jalkapalloseura. Se perustettiin vuonna 1898 nimellä Erster Wiener Arbeiter-Fußball-Club. Tuolloin seuran värit olivat sininen ja punainen. Seuran alkuperäinen nimi viittaa siihen, että sen perustajat olivat työläisiä. Rapidia onkin aina pidetty Wienin työväen seurana, kun FK Austria Wien on ollut ylempien yhteiskuntaluokkien seura. Vuotta myöhemmin seuran nimi muutettiin muotoon SK Rapid Wien ja seuran kotiväreiksi vaihdettiin valkoinen ja vihreä. 

Itävalta oli yksi jalkapallon mahtimaista 1920- ja 1930-luvuilla. Rapid oli tuolloin yksi Euroopan parhaista joukkueista. Kun kansallissosialistinen Saksa miehitti Itävallan vuonna 1938, Rapidin oli pelattava Saksan Gauligassa. Tuona aikana Rapid voitti Saksan cupin (1938) ja liigan (1941).

Rapid on voittanut Itävallan mestaruuden ennätykselliset 32 kertaa. Se voitti ensimmäisen mestaruutensa 1912 ja viimeisimmän 2008. Ainoa vuosikymmen, jolla Rapid ei ole saavuttanut yhtään mestaruutta, on ollut 1970-luku. Rapid on pelannut koko historiansa ajan ylimmällä sarjatasolla. Itävallan Cupin seura on voittanut 14 kertaa. Mitropa Cupin Rapid voitti kahdesti vuosina 1930 ja 1951. Seura on selvinnyt kaksi kertaa Cup-voittajien cupin finaaliin, mutta hävinnyt molemmilla kerroilla: 1985 Evertonille ja 1996 PSG:lle. Kaudella 2006 Rapid selvisi Mestarien liigan lohkovaiheeseen, mutta se hävisi kaikki ottelunsa.

Rapid pelaa kotiottelunsa Allianz Stadionilla, joka valmistui vuonna 2016 Rapidin vanhan kotistadionin, Gerhard-Hanappi-Stadionin tilalle. Rakennusvaiheen aikana joukkue pelasi Ernst-Happel-Stadionilla.

Saavutukset 

 Itävallan mestaruus (32): 1912, 1913, 1916, 1917, 1919, 1920, 1921, 1923, 1929, 1930, 1935, 1938, 1940, 1941, 1946, 1948, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1960, 1964, 1967, 1968, 1982, 1983, 1987, 1988, 1996, 2005, 2008
Hopeaa (21): 1914, 1918, 1928, 1933, 1934, 1947, 1949, 1950, 1958, 1959, 1965, 1966, 1973, 1977, 1978, 1984, 1985, 1986, 1997, 1998, 1999, 2001
 Itävallan Cup (14): 1919, 1920, 1927, 1946, 1961, 1968, 1969, 1972, 1976, 1983, 1984, 1985, 1987, 1995
Hopeaa (11): 1929, 1934, 1959, 1960, 1966, 1971, 1973, 1986, 1990, 1991, 1993, 2005
 Itävallan Supercup (3): 1986, 1987, 1988

 Saksan mestaruus: 1941
 Saksan Cup: 1938
Hopeaa (2): 1939, 1940

 Mitropa Cup (2): 1930, 1951
Hopeaa (3): 1927, 1928, 1956
 Cup-voittajien Cup
Hopeaa (2): 1985, 1996
 Euroopan Cup/Mestarien liiga
Välierät: 1961
Puolivälierät (4): 1956, 1961, 1969, 1984
Lohkovaihe (2): 1996, 2005
 UEFA Intertoto Cup (3): 1992, 1993, 2007

Entisiä valmentajia 

  Michael Büskens
  Zoran Barisic
  Peter Schöttel
  Peter Pacult
  Georg Zellhofer
  Josef Hickersberger
  Lothar Matthäus
  Hans Krankl
  Otto Barić

Lähteet

Aiheesta muualla 

   
  
  

Itävaltalaiset jalkapalloseurat
Wieniläiset urheiluseurat
Niina Kurkinen

Niina Kurkinen (s. 20. toukokuuta 1974 Kajaani) on suomalainen malli, näyttelijä ja yksityisyrittäjä. 

Kurkinen aloitti mallin uransa 16-vuotiaana, kun hän muutti Pariisiin mallin töiden perässä. Sittemmin hän toimi pitkään kosmetiikkayhtiö Lumenen kasvona. Kurkinen on yksi Suomen menestyneimmistä malleista, ja yhteistyötä hän on tehnyt muun muassa Paparazzi-mallitoimiston kanssa.

Hänellä oli myös Helsingin keskustassa oma vaateliike Nina's siskonsa kanssa. Liike myi muun muassa Marnin, Dries van Notenin, Miu Miun, Christian Louboutinin, Preen Linen, Ld Tuttlen ja Marc by Marc Jacobsin luomuksia.

Kurkinen on näytellyt sivurooleissa muun muassa elokuvissa Levottomat ja Sooloilua sekä televisiosarjoissa Kylmäverisesti sinun, Irtiottoja ja Tahdon asia.

Yksityiselämä 
Kurkinen oli 1990-luvun loppupuolella avoliitossa elokuvaohjaaja Antti J. Jokisen kanssa ja heille syntyi vuonna 1997 yhteinen poika. Liitto päättyi eroon 1999 ja lapsi jäi äidille.

Hän on ollut myös kihloissa jääkiekkoilija Jarkko Ruudun kanssa. He erosivat vuonna 2007. Niina Kurkinen avioitui 6.8.2017 tanskalaisen Nikolaj Nyholmin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset mallit
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Cunning Stunts

Cunning Stunts on vuonna 1997 tallennettu Metallican konsertti Fort Worthista, Texasista. Konsertissa käytettiin huikeita lavasteita. Enter Sandmanin kohdalla lavasteet menivät ns. "pieleen" ja lavalla syntyi lavastettu kaaos, joka hämäsi monet katsojat luulemaan tilannetta todelliseksi varsinkin kiertueen ensimmäisillä keikoilla. Lavastemiehiä lenteli, palavia henkilöitä sammutettiin, valonheittimet kaatuivat ja lamput sammuivat. Loppukeikan Metallica soitti muutaman pienen kattolampun valossa.

Cunning Stunts tarjoaa myös paljon ekstramateriaalia mm. takahuoneesta, faneista, Metallica-yhtyeen jäsenistä, yhtyeen avustajista ja noin 1 000 kuvaa kiertueelta.

Metallican videot
Patrick Moore

Sir Patrick Alfred Caldwell-Moore (4. maaliskuuta 1923 – 9. joulukuuta 2012) oli englantilainen tähtitieteen harrastaja, joka kirjoitti monia alan kirjoja ja myös tieteiskirjoja sekä osallistui tähtitaivaasta kertoneen pitkän brittiläisen televisiosarjan The Sky at Night tekoon. Hän kirjoitti yli 70 kirjaa tähtitieteestä.

Moore toimi myös säveltäjänä ja ksylofonistina.

Patrick Mooren kirjoja 
Avaruusvakooja. (Spy in Space, 1977). Scott Saunders -sarja 1. Gummerus 1979.
Pelon planeetta. (Planet of Fear, 1977). Scott Saunders -sarja 2. Gummerus 1979. 
Hyökkäys kuusta. (The Moon Raiders, 1978). Scott Saunders -sarja 3. Gummerus 1980.
Tappajatähti. (Killer Comet, 1978). Scott Saunders -sarja 4. Gummerus 1980.
Mustan aukon arvoitus. (The Secret of the Black Hole, 1980). Scott Saunders -sarja 5. Gummerus 1981.

Tietokirja

Lähteet 

Englantilaiset tieteiskirjailijat
Brittiläiset tähtitieteilijät
Brittiläiset muusikot
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Tokaarilaiset kielet

Tokaarilaiset kielet tai tokaariset kielet on sukupuuttoon kuollut kieliryhmä. Kieliä puhuttiin nykyisen Kiinan länsiosissa Tarimin altaan alueella ajanlaskun alun molemmin puolin. Tokaarilaiset kielet ovat indoeurooppalaisen kielikunnan itäisimpiä kieliä ja ovat muun muassa siksi herättäneet tutkijoiden keskuudessa mielenkiintoa. Tokaarikielillä oli oma aakkostonsa, ja kirjoitusjärjestelmä perustui Intiasta lainattuun brahmi-systeemiin.

Tokaarisia kieli katsotaan olleen kaksi:

 Tokaari A
 Tokaari B

Tokaari C:n asemasta kiistellään, eikä sen katsota olevan oma kielensä. Se on kuitenkin selkeästi tokaarinen kieli, muttei kuitenkaan ihan täysin tokaari A tai B.

Tokaarilaiset kielet hävisivät 800-luvulla puhujien sulauduttua uiguureihin, mitä käsitystä tukevät tokaarinkielisten tekstien käännökset uiguuriksi. Ennen kuin Marc Aurel Stein 1900-luvun alussa löysi kielellä kirjoitettuja kirjakääröjä, tokaarista ei tiedetty mitään.

Tokaarilaiseksi ongelmaksi kutsutaan 1900-luvun alussa tehtyä nimeämisperustetta, josta on sittemmin alettu kiistelemään: Emil Sieg ja Wilhelm Siegling kiistivät näkemyksen, jonka mukaan tokaaristen kielten puhujat olisivat sukua nykyisen Afganistanin alueella asuneille ihmisille, joista käytettiin latinankielistä nimitystä tochari. Kielen nimi oli otettu buddhalaisen tekstin esipuheesta, jossa sanotaan, että kyseinen vanhalla uiguurilla kirjoitettu teksti on käännetty kielestä, jonka nimi oli tohri. Sittemmin on selvinnyt, että tohri tili oli nimitys tokaari A:lle vanhaksi uiguuriksi.

On myös epäselvää, olivatko molemmat tokaariset kielet arkisessa käytössä olevia. Tokaari A -kielisiä näytteitä on tullut suurimmaksi osaksi buddhalaisista luostareista, kun taas tokaari B -kieliset näytteet viittaavat myös mm. kaupankäyntiin. On siis esitetty, että tokaari A olisi ollut ainoastaan liturginen kieli.

Katso myös 
 Tokaarit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tocharian alphabet

Aasian kuolleet kielet
Hall of the Mountain King

Hall of the Mountain King on Savatage-yhtyeen vuonna 1987 julkaistu konseptialbumi, jolla yhtye yhdisti musiikkiinsa ensimmäistä kertaa taidemusiikin piirteitä uuden tuottajan Paul O'Neillin ehdotuksesta. Albumi menestyi uudistusten ansiosta huomattavasti paremmin kuin edeltäjänsä, Fight for the Rock, ja on edelleen yhtyeen myydyin albumi.

Kappaleluettelo

Edelin Euroopan uudelleenjulkaisun bonuskappale

SPV:n Euroopan uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano

 Jon Oliva - Laulu, kosketinsoittimet
 Criss Oliva - Kitara
 Johnny Lee Middleton - Basso
 Steve "Doc" Wacholz - Rummut
 Robert Kinkel - Kosketinsoittimet
 Ray Gillen - Laulu kappaleessa "Strange Wings"

Vuoden 1987 albumit
Yhdysvaltalaiset progressiiviset metallialbumit
Yhdysvaltalaiset metallialbumit
Konseptialbumit
Luostarivuoren lukio

Luostarivuoren Lyseon lukio sijaitsee Turun keskustassa Samppalinnanmäellä Luostarinkadulla. Lukion tavoitteena on toimia yleislukiona, jonka kurssitarjonta on mahdollisimman laaja ja monipuolinen. Lukio on menestynyt vuosittaisessa yo-kirjoituksiin perustuvassa puoltoäänivertailussa erinomaisesti - vuoden 2008 kevään MTV3:n lukiovertailussa Luostarivuori sijoittui Suomessa viidenneksi ja oli Helsingin ulkopuolisista lukioista paras. (Seuraavaksi paras turkulainen lukio oli Klassillinen lukio, joka sijoittui Suomessa sijalle 17).

Lukio on saanut nimensä Samppalinnanmäellä aikaisemmin sijainneen luostarin mukaan. Ennen nykyisen kaltaista yhteislukiota rakennuksessa toimi tyttölyseo.

Vuonna 2018 Luostarivuoren lukio yhdistyi Lyseon lukion kanssa, josta muodostui Luostarivuoren Lyseon lukio.

Tietoa lukiosta 
 Oppilaita on n. 750.
 Rehtorina  (vuonna 2020 palannut) Johanna Levola-Lyytinen
 Apulaisrehtorina (vuodesta 2020) Minna Moisanen

Koulurakennus 
Koulurakennus on viisikerroksinen ja sisältää 35 luokkatilaa sekä 2 liikuntasalia. Samalla piha-alueella on myös toinen, kolmikerroksinen koulurakennus, jonka kaksi ylintä kerrosta ovat Luostarivuoren koulun käytössä. Alin kerros on koulujen yhteinen ruokailutila.

Lukion välituntialueina toimivat rakennuksen eteläpuolella oleva sisäpiha, sekä pohjoispuolella oleva Samppalinnanpuisto. Puistossa on myös urheilukenttä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Luostarivuoren lukio
MTV3:n lukiovertailu, 2008 kevät

Turun lukiot
M/S Freedom of the Seas

M/S Freedom of the Seas on Royal Caribbean Internationalin risteilyalus. 

Valmistuessaan tämä 18-kansinen laiva oli maailman suurin matkustajalaiva. Tittelin aiempi haltija oli RMS Queen Mary 2.  Freedom-luokan alukset ovat vetoisuudeltaan suurempia, mutta ulkomitoiltaan pienempiä kuin Queen Mary 2.  Vuonna 2009 Turussa valmistunut M/S Oasis of the Seas (aiemmalta työnimeltään "Genesis") vei Freedom-luokalta suurimman matkustaja-aluksen tittelin.

Yleistä
Aluksella on viihdykkeenä mm. vesipuisto, Flowrider, jossa voi harrastaa lainelautailua, urheilukenttä (mm. lento- ja koripalloa varten), kiipeilyseinä ja luistinrata. Aluksessa on myös matkapuhelin- ja Wi-Fi-verkko.

Aluksessa on keulasta perään ulottuva kävelykatu, promenadi. Tätä rakennetta käytettiin ensi kerran 1990 rakennetussa risteilylautta Silja Serenadessa, ja sen sisarlaivassa Silja Symphonyssa.

Freedom of the Seas-laivassa on 3 500 km sähkökaapelia, 160 km putkia ja 5 800 neliömetriä ikkunoita. Aluksen runkoon on käytetty 340 000 neliömetriä teräslevyä, 520 kilometriä profiloitua terästä, 1 630 km hitsaussaumaa ja 420 000 litraa maalia.

M/S Freedom of the Seas rakennettiin  Aker Yardsin Pernon telakalla Turussa. Alukselle valmistui Turussa myös 2 sisaralusta: M/S Liberty of the Seas keväällä 2007 ja M/S Independence of the Seas keväällä 2008.

M/S Freedom of the Seas viimeisteltiin vielä Blohm und Voss -telakalla Hampurissa, Saksassa 17. huhtikuuta – 24. huhtikuuta 2006 välisenä aikana. Hampuriin matkatessaan aluksen täytyi ajaa Ison-Beltin sillan alta. Vaikka silta on melkein 70 m korkealla, laiva ajettiin sillan alta merenpinnan tason ollessa matalalla; aluksen ja sillan väliin saatiin lisää tilaa ajamalla alus sillan alta huippunopeudella (). 

Saksasta Freedom of the Seas jatkoi matkaansa Oslon (25. huhtikuuta) ja Southamptonin (29. huhtikuuta) kautta ja lähti Atlantin ylitykselle 3. toukokuuta 2006.

Freedom of the Seas kastettiin virallisesti 12. toukokuuta 2006 New Yorkissa ja varsinaisen risteilytoiminnan alus aloitti 4. kesäkuuta läntisellä Karibianmerellä.

23. toukokuuta 2015 alus irrottautui Falmouthin satamasta Jamaikalla, kunnes noin mailin päässä satamasta miehistö ilmoitti tulipalosta laivan konehuoneessa. Aluksen korsteeni kärsi palossa vahinkoja.

Kuvia

Lähteet
Freedom of the Seas esite PDF-muodossa  teknisiä tietoja

Viitteet

Aiheesta muualla

 Freedom of the Seas tietoja 
 Freedom of the Seas esite PDF-muodossa 
 Freedom of the Seas viralliset kotisivut  
 Freedom of the Seas UK viralliset kotisivut 
 Royal Caribbean Internationalin viralliset kotisivut 
 Royal Caribbean International UK:n viralliset kotisivut 
 CruiseJournals.com - Cruise Community Pages 
 Cruise Critic information 
 BBC News "Final polish at Germany's Blohm and Voss shipyard" 
 Aftenposten Norway "World's largest cruise ship in Oslo" 
 "Giant Ship on the move" & "FREEDOM squeeze"  
 BBC News "Massive cruise ship arrives in UK" 
 BBC News "Huge cruise ship leaves UK shores" 
 Kuvia lähtövalmiista Freedom of the Seas-aluksesta
Video, jossa Freedom of the Seas ajaa Ison-Beltin sillan alta 

Risteilyalukset
Royal Caribbean International
The Suicide Twins

The Suicide Twins oli Hanoi Rocksin entisten kitaristien Andy McCoyn ja Nasty Suiciden duo, joka teki yhden albumin ja musiikkivideon. Duo toimi vuosina 1985–1986.

Duo 

Andy McCoy ja Nasty Suicide julkaisivat kesällä 1986 The Suicide Twins -nimisenä duona akustisen albumin Silver Missiles And Nightingales jo ennen Cherry Bombzin "House of Ecstasy"-singlejä. Albumin materiaali koostui kappaleista, joita liian kevyinä tai popahtavina ei oltu alun perin hyväksytty Hanoi Rocksin levyille. Idea duosta oli syntynyt jo Cherry Bombzin ensimmäisen singlen julkaisemisen aikoihin syksyllä 1985, jolloin McCoy ja Suicide kiertelivät Suomessa soittamassa akustisia keikkoja. Syksyllä 1986 Cherry Bombzin hajottua The Suicide Twins teki muutamia kiertueita Suomessa, kunnes duo hajosi vuoden 1986 lopussa. Tammikuussa 1987 Nasty Suicide ilmoitti antaneensa potkut Andy McCoylle ja miesten musiikillisen yhteistyö loppui. Duon aikana ja albumilla Suicide käytti taiteilijanimenään Nasty Superstar.

Aiheesta muualla 
Ylen Elävä arkisto: The Suicide Twins – akustisia helmiä sioille

Hanoi Rocks
Suomalaiset rockyhtyeet
Pohjan pojat (kolhoosi)

Pohjan pojat oli Pohjolan punaisen sissipataljoonan miesten vuonna 1922 Vienan Karjalaan perustama kolhoosi. Pataljoonan palattua Läskikapinana tunnetulta retkeltä osa siihen liittyneistä miehistä perusti Karjalan työkansan kommuuniin kuuluneen kolhoosin. Se kuitenkin hajosi pian.  Syynä oli viranomaisten vastustus kansallismielisenä pidettyä toimintaa kohtaan.

Suomen politiikka 1920-luvulla‎
Karjalan tasavalta
Takkirauta

Takkirauta (, ) on rautaseos, jossa on noin 4–5 % hiiltä. Takkirautaa saadaan masuunin tuotteena pelkistettäessä rautamalmia koksilla. Raudan sulaessa masuunissa se valuu kiinteän koksikerroksen läpi, jolloin siihen imeytyy jonkin verran hiiltä muodostaen eutektisen seoksen. Takkirauta on hyvin haurasta ja kovaa, ja sitä on mahdotonta muokata mekaanisesti. Niinpä metallurgisessa teollisuudessa takkirauta mellotetaan joko valuraudaksi, teräkseksi tai kankiraudaksi polttamalla siitä ylimääräinen hiili pois.

Menetelmän takkiraudan tuottamiseksi kehitti englantilainen Abraham Darby I (1678–1717). Aikoinaan takkirauta laskettiin masuunista muotteihin ja valettiin rautaharkoiksi (harkkorauta), jotka sitten toimitettiin terästehtaalle ja sulatettiin ennen mellotusta. Nykyään lähes kaikki terästehtaat toimivat rautatehdas–terästehdas-kombinaatteina: takkirauta lasketaan masuunista sulana suoraan konvertteriin, jossa se konvertoidaan teräkseksi.

Metallurgia
Metalliteollisuus
Rauta
Adl

Adl () on islaminuskon käsite, joka tarkoittaa väljästi määriteltynä "oikeudenmukaisuutta". Arabian kielessä sitä voidaan käyttää esimerkiksi käsitteessä oikeusministeri, wazir al-adl (وزير العدل). Islamilaisessa teologiassa se tarkoittaa jumalaista rangaistusta.

Lähteet 
 Seyyid Saeed Akhtar Rizvi : Justice of God

Aiheesta muualla 
 ShiaIslam.info: Allahin oikeudenmukaisuus

Islamilaiset käsitteet
Ympäristötaide

Ympäristötaide () on rakennettuun kulttuuriympäristöön tai luonnonympäristöön tehtyä taidetta. Ympäristötaideteos voi olla myös teko, tapahtuma tai prosessi. Ympäristötaiteeksi voidaan sanoa myös ekologisia asioita käsittelevää taidetta.

Ympäristötaide sai alkunsa 1960- ja 1970-luvuilla Yhdysvalloissa. Aluksi ympäristötaide assosioitui selkeimmin veistoksiin, varsinkin maataiteessa ja paikkasidonnaisessa taiteessa (site-specific art). Aiempi kuvanveisto nähtiin vanhanaikaisena. Lisäksi katsottiin, ettei se ollut harmoniassa luonnon kanssa.

Lähellä ympäristötaidetta on tilataide, joka tarkoittaa erilaisiin paikkoihin tehtyjä kolmiulotteisia teoksia. Esimerkiksi Kaarina Kaikkosen installaatiot ovat usein myös ympäristötaidetta.

Suomessa 
Suomeen ympäristötaide tuli kesänäyttelyiden rinnalla. Taiteilija saattoi muokata ympäristöä teokseksi sen sijaan että tuo valmiita objekteja puistoihin. Helsingin juhlaviikot oli tässä uranuurtaja.

Helsingin taidemuseossa Meilahdessa järjestettiin ensimmäinen suomalaisen ympäristötaiteen näyttely Siirrettävä tuonela vuonna 1983. Myös rakennusta ympäröivä puisto on ollut näyttelykäytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nykytaide
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kirje isältä

Kirje isältä on vuonna 2003 valmistunut kolmiosainen suomalainen television minisarja, jonka tapahtumat sijoittuvat jatkosodan aikaiseen 1940-luvun Suomeen. Eve ja Laila Hietamiehen käsikirjoittaman sarjan on ohjannut Heidi Köngäs, ja se esitettiin Yle TV1:ssä 1. joulukuuta 2003 alkaen.

Näyttelijät

Aiheesta muualla
 
 Kirje isältä Yle Areenassa

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Rautapiha

Rautapiha (Isengard) on fiktiivinen paikka J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maassa.

Rautapiha on suuri, pyöreä, halkaisijaltaan tasan virstan levyinen alue, joka sijaitsee Rohanin länsilaidalla. Sen keskellä kohoaa mustasta kivestä tehty korkea torni, Orthanc. Númenorilaiset rakensivat Rautapihan ja Orthancin, jonne sijoittivat yhden palantírin. Myöhemmin Rautapiha jäi tyhjäksi, mutta Saruman Valkoinen otti sen omakseen rohanilaisten luvalla ja linnoitti sen. Kolmannen ajan lopulla Sarumanin käännyttyä pahaan hän rakensi sen täyteen pyöriviä rattaita, nostureita, kuoppia sekä muuta erittäin suurikokoista teknologiaa. Entit tuhosivat viimeisellä marssillaan Rautapihan hobittien Merrin ja Pippinin avustuksella ja lukitsivat Sarumanin Orthanciin.

Keski-Maan paikat
Sykloalkaanit

Sykloalkaanit ovat hiilivetyjä, joissa on hiiliatomeista (C) muodostunut yksi tai useampi rengasrakenne. Renkaan hiilet ovat alkaanien tapaan kytkeytyneet toisiinsa yksinkertaisella kovalenttisella sidoksella. Etuliite syklo kuvaa yhdisteen rengasrakennetta. Rakenteeltaan yksinkertaisin sykloalkaani on kolmesta hiiliatomista muodostunut rengasrakenne eli syklopropaani C3H6. Sykloalkaanien yleiskaava on sama kuin alkeeneilla CnH2n.

Useita viisi- ja kuusihiilisiä rengasyhdisteitä tunnettiin jo 1800-luvun lopulla, mutta niitä pienempiä tai suurempia rengasyhdisteitä ei yrityksistä huolimatta ollut havaittu tai kyetty valmistamaan. Saksalainen kemisti Adolf von Baeyer esitti 1885 jännitysteoriassaan, että pienet ja suuret rengasrakenteet olisivat mahdottomia hiilen tetraedrisen tavan vuoksi muodostaa noin 109° kulmia. Esimerkiksi kolme hiiltä sisältävän syklopropaanin hiilien väliset kulmat ovat vain 60°, joten sillä olisi valtavasti kulmajännitystä. Koska kulma poikkeaa 109°-60°=49° suuresti ideaalikulmasta, yhdiste olisi äärimmäisen helposti reagoiva. Myös syklobutaanilla (109°-90°=19°) olisi voimakkaasti kulmajännitystä, mutta syklopentaanilla käytännössä ei (109°-108°=1°). Sykloheksaaninkin kulmajännitys (109°-120°=11°) olisi vielä melko pieni, mutta sykloheptaani (109°-128°=19°) ja sitä suuremmat sykloalkaanit olisivat suurten kulmajännitystensä vuoksi mahdottomia. 

Baeyerin teoria oli osittain oikeassa pienisyklisten yhdisteiden suhteen – syklopropaani esimerkiksi on hyvin herkästi reagoiva yhdiste. Baeyer oli kuitenkin väärässä väittäessään pienten ja suurten hiiliyhdisteiden olevan mahdottomia. Hän oletti virheellisesti isojenkin hiiliyhdisteiden olevan pienten tapaan tasomaisia. Yli 14 hiiltä käsittävissä sykloalkaaneissa kulmajännitys todellisuudessa häviää. 2000-luvulla tunnetaan rengasrakenteita, joissa on hiiliä kolmesta yli kolmeenkymmeneen. 

Sykloalkaanien konformaatioisomeriaan vaikuttaa kulmajännityksen lisäksi torsionaalinen jännitys ja steerinen jännitys. Pysyvimmässä konformaatiossa näiden yhteisvaikutus on mahdollisimman pieni.

Katso myös 
 Sykloalkeenit
 Sykloalkyynit

Lähdeviitteet
Pyry

Pyry on suomalainen miehen etunimi. Pyryn nimipäivä on 1. marraskuuta, jolloin on myös Lylyn nimipäivä. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Pyry on Suomessa annettu 3 832 miehelle ja alle 35 naiselle. Valtaosa Pyry-nimisistä on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Yrjö Karilas suositteli nimeä vuonna 1919. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 1995.

Tunnettuja Pyryjä 
 Pyry Hannola (s. 2001), jalkapalloilija 
 Pyry Jaala, Are (s. 1989), rap-artisti
 Pyry Halttunen, Pyrythekid (s. 2001), rap-artisti
 Pyry Karjalainen, Puhuva Kone (s. 1998), rap-artisti
 Pyry Kähkönen (s. 1995), näyttelijä
 Pyry Kärkkäinen (s. 1986), jalkapalloilija
 Pyry Mikkola (s. 1961), viulisti
 Pyry Nikkilä (s. 1989), näyttelijä
 Pyry Niskala (s. 1990), kiekonheittäjä
 Pyry Rainamaa (s. 1990), koripalloilija
 Pyry Santahuhta (s. 1999), pika-aitajuoksija
 Pyry Sipilä (s. 1987), epidemiologi
 Pyry Soiri (s. 1994), jalkapalloilija
 Pyry Takala (s. 1986), pesäpalloilija
 Pyry Äikää (s. 1989), näyttelijä
 Pyry, toinen Ähtärin eläinpuiston pandoista

Kuvitteellisia Pyryjä 
 Pyry Helminen, televisiosarjassa Uusi päivä

Nimen muita merkityksiä 
 VL Pyry, suomalainen harjoitushävittäjä
 Pyry, turkulaisen Pyrkijä-tehtaan polkupyörämerkki
 Nokian Pyry, nokialainen urheilujoukkue (mm. jääkiekko, jalkapallo, pesäpallo, yleisurheilu)

Lähteet 

Etunimet
Ääniraita

Ääniraita () tarkoittaa elokuvan, televisiosarjan tai videopelin ääniosuutta, joka koostuu musiikista, dialogista ja äänitehosteista. 

Myös elokuvan musiikkikappaleista koottua myytävää äänilevyä saatetaan kutsua soundtrackiksi. Englannista tuleva lyhenne OST tarkoittaa tässä yhteydessä yleensä alkuperäistä tai virallista levytystä eli ”original / official soundtrack”.

Katso myös 
 Elokuvamusiikki
 Videopelimusiikki
 Äänileikkaus

Aiheesta muualla 

Elokuva
Televisiosarjat
Videopelit
Liisa Akimof

Liisa Tuulikki Akimof (s. 14. helmikuuta 1962 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja Production House -yhtiön toimitusjohtaja.

Liisa Akimof kirjoitti lauluja jo lapsena musiikinopettajansa Kari Rydmanin kannustamana. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Kallion lukiosta hän aloitti sosiologian opinnot Helsingin yliopistossa. Kun opiskelijajuhliin kaivattiin ohjelmaa, Akimof perusti opiskelukaveriensa kanssa vuonna 1982 Tavaramarkkinat-yhtyeen, joka sijoittui vielä samana vuonna neljänneksi rockyhtyeiden SM-kilpailussa. Menestys johti levytyssopimukseen Johanna-levymerkin kanssa, ja seuraavana vuonna ilmestyi yhtyeen esikoisalbumi Tilikirja. Samaan aikaan Akimof juonsi Yleisradiossa Kultiveera-radio-ohjelmaa.

Akimof on säveltänyt Kotikatu-televisiosarjan musiikin ja tuottanut useita televisiosarjoja sekä Yleisradiolle että Neloselle. Suurelle yleisölle tunnetumpi hän on kuitenkin lauluistaan. Hän on esittänyt niitä yksin, Akimowskaja Sisters & Bros. ja Tavaramarkkinat-yhtyeiden kanssa sekä antanut kappaleita muiden levytettäviksi. Akimofin tunnetuin kappale lienee vuonna 1985 Tavaramarkkinoiden levyttämä ”Kevät”, jonka laulaa Elisa Korjus. Heidi Kyrö teki kappaleen tunnetuksi iskelmäkappaleena. Kappaleesta on tehnyt cover-version muun muassa Kotiteollisuus.

Akimof harrastaa myös veteraaniurheilua, lajinaan kestävyysjuoksu. Sosiologian opintonsa Akimof suoritti loppuun vuonna 2012 valmistuttuaan valtiotieteiden maisteriksi gradullaan "Naisten ulkonäkötyö : sosioekonomiset erot ja erottautuminen Suomessa 2008".

Liikeura
Akimof perusti 1996 Harri Saukkomaan kanssa televisiotuotantoyhtiö Production Housen. Vuonna 2009 sen osake-enemmistö myytiin Moskito Groupille, josta puolestaan 87 prosenttia myytiin 2013 ruotsalaiselle Modern Times Groupille 84 miljoonalla eurolla.

Production House on tuottanut muun muassa televisiosarjat Tahdon asia, Harvoin tarjolla ja Arto Nyberg.

Diskografiaa

Albumit 
 Alkava pimeä vuodenaika (1987)
 Teen maailman (1990)
 Primadonna (1993)
 Valopää (1996)

Singlet 
 Halusit aikaa (unohtaa) / Tuuli tuivertelee 1993
 Miten kauas mopolla pääsee / Liikennelaulu 1993
 Päätä jo siis / Onko vielä rakkautta single 1999

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 

Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Rooman olympiastadion

Rooman olympiastadion eli Stadio Olimpico on Roomassa sijaitseva urheilustadion. Se on kahden jalkapalloseuran, AS Roman ja SS Lazion, kotikenttä, mutta sitä käytetään myös yleisurheilukilpailuissa. AS Roman kannattajat ovat Curva Sudissa ja Lazion kannattajat Curva Nordissa. Stadion avattiin 1937, viimeisin remontti tehtiin 2008, jolloin katsojakapasiteetiksi muodostui 72 700 paikkaa. Stadionilla on järjestetty myös useita konsertteja, joissa ovat esiintyneet muun muassa Iron Maiden, Madonna, Rolling Stones, Muse ja U2.

Stadion sijaitsee Foro Olimpicon liikuntakeskuksessa, suunnilleen Vatikaanin ja Rooman historiallisen keskustan puolivälissä.

Olympiastadion on toiminut päänäyttämönä muun muassa vuoden 1960 kesäolympialaisissa, vuoden 1990 jalkapallon MM-kisoissa sekä vuoden 1987 yleisurheilun MM-kilpailuissa. Stadionilla järjestettiin myös  Mestareiden liigan finaali 2009.

Lähteet 

Italian jalkapallostadionit
Italian yleisurheilu
Olympiastadionit
Kesäolympialaiset 1960
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1987
Rooman rakennukset ja rakennelmat
Rooman urheilu
Public Image Ltd

Public Image Ltd eli PiL on brittiläinen rockyhtye, joka toimi vuosina 1978–1993 ja jatkaa vuodesta 2009 alkaen. PiL:in perusti aiemmin Sex Pistols yhtyeestä tunnettu laulaja John Lydon alias Johnny Rotten, joka lauloi ja sanoitti myös PiL:in kappaleet. Lydonin oli tarkoitus ottaa Sex Pistolsissa bassoa soittanut kaverinsa Sid Vicious mukaan suunnitellessaan yhtyeen perustamista, mutta aikomus kaatui Sex Pistolsin Amerikan kiertueen jälkeen Sidin saadessa jälleen lisää heroiinia ja tämän bändärityttökaverin Nancy Spungenin palatessa kuvioihin.

PiL:iä ei voi tarkemmin määritellä mihinkään genreen, koska yhtye on tehnyt monenlaista musiikkia. Yleensä sitä kuitenkin nimitetään post punkiksi.

Nimen Public Image Lydon sai skotlantilaisen Muriel Sparkin kirjoittaman kirjan Public Image mukaan, joka kertoi äärimmäisen itsekeskeisestä näyttelijättärestä. Limited tuli siitä, että Lydon halusi rajoittaa olemistaan esillä yhtyeessä. Monet, erityisesti levy-yhtiö Virgin Records, olisivat halunneet PiL:istä Sex Pistolsille jatkon. He halusivat Lydonin työskentelevän Sex Pistolsin rumpalin Paul Cookin ja kitaristi Steve Jonesin kanssa, mutta hän kieltäytyi.

Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.

Jäsenet
Nykyiset
 John Lydon - laulu (1978-1992, 2009-)
 Bruce Smith - rummut, taustalaulu (1986-1990, 2009-)
 Lu Edmonds - kitarat, saz, banjo, koskettimet, taustalaulu (1986-1988, 2009-)
 Scott Firth - basso, kosketinsoittimet, taustalaulu (2009-)

Entiset
 Keith Levene - kitara, koskettimet (1978-1983)
 Jah Wobble - basso (1978-1980)
 Jim Walker - rumpu (1978)
 Vivian Jackson - rummut (varhainen 1979)
 David Humphrey - rummut (helmikuu 1979)
 Richard Dudanski - rummut (huhti-syyskuu 1979)
 Karl Burns - rummut (syyskuu 1979)
 Martin Atkins - rummut (1979-1980, 1982-1985)
 Steve New - kitara (1980 lyhyesti)
 Ken Lockie - koskettimet (1982)
 Pete Jones - basso (1982-1983)
 John McGeoch - kitara (1986-1992)
 Allan Dias - basso (1986-1992)

Studioalbumit 
Public Image: First Issue, 1978
Metal Box, 1979
The Flowers of Romance, 1981
[[This Is What You Want...This Is What You Get]], 1984
Album, 1986
Happy?, 1987
9, 1989
That What Is Not, 1992
This is PiL, 2012
What the World Needs Now..., 2015

Lähteet

Brittiläiset rockyhtyeet
Brittiläiset punkyhtyeet
Bill Joy

William Nelson Joy (s. 8. marraskuuta 1954 Farmington Hills), yleisemmin Bill Joy, on yhdysvaltalainen ohjelmistokehittäjä, yrittäjä ja yksi Sun Microsystemsin perustajista.
Joy johti yhtiön tutkimusosastoa sen perustamisesta vuodesta 1982 vuoteen 2003.

Bill Joy opiskeli sähkötekniikkaa Michiganin yliopistossa ja tietojenkäsittelytiedettä Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Joy oli yksi Berkeley Software Distributionin (BSD) pääasiallisista kehittäjistä. Joy sai tehtäväkseen integroida ARPANETiin kehitetty TCP/IP-protokolla BSD-käyttöjärjestelmään mutta päätyi kirjoittamaan toteutuksen uusiksi. 
Muita hänen merkittäviä panoksiaan ovat vi-editori, Network File System-tiedostojärjestelmä (NFS) ja C shell (csh) -komentotulkki.

Hän sai 1986 Association for Computing Machineryn (ACM) Grace Murray Hopper -palkinnon.

Sun Microsystemsillä Joy oli keskeisessä osassa kehittämässä SPARC-suorittimia, Java-ohjelmointikieltä ja Jini-teknologiaa. Hän lähti yhtiöstä vuonna 2003.  Myöhemmin samana vuonna hän perusti pääomasijoitusyhtiö HighBar Venturesin kahden entisen Sunin kollegan kanssa.

Joy on myös kirjoittanut muun muassa robotiikan ja nanoteknologian kehitystä kritisoivan artikkelin ”Why the Future Doesn’t Need Us” (”Miksi tulevaisuus ei tarvitse meitä”), joka julkaistiin Wired-lehdessä vuonna 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Unix Reviewin Haastattelu vuodelta 1984  
 CNET News: Talking tech with Bill Joy  – haastattelu vuodelta 2005
 Wired: Why the future doesn't need us 

BSD
Sun Microsystemsin henkilöstö
Yhdysvaltalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Yhdysvaltalaiset tietotekniikan kehittäjät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Grace Murray Hopper -palkinnon saajat
Beda

Beda on etunimi, jota Suomessa ja Skandinaviassa käytetään naisennimenä. Nimen merkityksestä ei ole varmaa tietoa, mutta alun perin kyseessä on ollut miehen etunimi. Kuuluisiin nimen haltijoihin lukeutuu varhaiskeskiajalla elänyt ”kunnianarvoisa Beda” eli pappi Beda Venerabilis.

Ruotsissa Bedan nimipäivää vietetään 27. toukokuuta. Se on myös Bedan vanha suomalainen nimipäivä. Mikael Agricola teki jo vuoden 1544 rukouskirjassaan toukokuun 26. päivän kohdalle merkinnän ”Beda papi”. Kun Beda-nimi vuonna 1710 tuli mukaan Suomen almanakkaan, nimipäivä oli siirtynyt päivää myöhemmäksi. Viimeisen kerran Beda esiintyi suomalaisessa almanakassa vuonna 1907. Välillä kalenterissa oli käytetty Bedan sijaan muotoa Beeda.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 690 Beda-nimistä ja  noin 250 Beeda-nimistä naista.

Beda-nimeä suomalaiset ovat antaneet myös lemmikkieläimille. Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa koirien nimipäiväkalenterissa Bedan nimipäivä on 24. elokuuta.

Tunnettuja Bedoja
Beda Venerabilis (k. 735), englantilainen pappi ja kirjailija
Beda Stjernschantz (1867–1910), suomalainen taidemaalari

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Beda (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Tölkinavaaja

Tölkinavaaja on työkalu, jolla avataan metallisia tölkkejä tai säilyketölkkejä.

Vahvasta metallista tehdyt säilyketölkit patentoitiin vuonna 1810, ja 1860-luvulla tölkkejä alettiin valmistaa ohuemmasta metallista. Ensimmäinen sähkökäyttöinen tölkinavaaja esiteltiin vuonna 1931. Ensimmäinen tölkinavaaja patentoitiin Yhdysvalloissa vuonna 1858.

Työkalut
1800-luvun keksinnöt
Vaateripustin

Vaateripustin eli vaatepuu (arkikielessä henkari, vrt. ruotsin (kläd)hängare) on ihmisen hartioiden mallinen väline, jolla ripustetaan vaatteita tangolle tai naulaan. Siinä vaatteita säilytetään että ne säilyttävät muotonsa. Ripustimeen voidaan asettaa esimerkiksi takki, paita tai mekko. Ripustimissa voi olla poikkipuu, johon voidaan ripustaa housut. Ripustin puolestaan ripustetaan yläosan koukusta tankoon. Tilan säästämisen vuoksi ripustimia voidaan kiinnittää myös erityisen koukun avulla useita allekkain.

Vaateripustimia valmistetaan muun muassa muovista ja puusta. Ripustimen ripustuskoukku on yleensä tehty paksusta rautalangasta. Kokonaan paksusta rautalangasta valmistetaan kaupasta ostettavien ja pesulassa pestyjen vaatteiden mukana annettavia vaateripustimia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hanger History

Vaatteet
Tirlittan-palkinto

Tirlittan-palkinto on Suomen Kirjailijaliiton vuodesta 1993 alkaen myöntämä tunnustus suomenkieliselle lasten- ja nuortenkirjallisuudelle. Palkinto on saanut nimensä Oiva Paloheimon lastenkirjasta Tirlittan. Palkinnon suuruus on 10 000 euroa.

Palkitut 
Tirlittan-palkinto on myönnetty seuraaville kirjailijoille:
 1993: Kirsi Kunnas (koko tuotanto)
 1994: Sinikka Nopola ja Tiina Nopola (Heinähattu ja Vilttitossu -kirjat)
 1995: Uolevi Nojonen (koko tuotanto)
 1996: Kaarina Helakisa (koko tuotanto)
 1999: Marjatta Kurenniemi (koko tuotanto)
 2001: Elina Karjalainen (koko tuotanto)
 2003: Rauha S. Virtanen (koko tuotanto)
 2005: Leena Laulajainen (koko tuotanto)
 2007: Jukka Itkonen (koko tuotanto)
 2008: Jukka Parkkinen
 2009: Lea Pennanen
 2011: Maikki Harjanne
 2012: Hannele Huovi
 2013: Tuula Kallioniemi
 2014: Jorma Ranivaara
 2015: Ritva Toivola
 2016: Tuija Lehtinen
 2017: Esko-Pekka Tiitinen
 2018: Tuula Korolainen
 2019: Raili Mikkanen
 2020: Tuulia Aho
 2021: Sari Peltoniemi
 2022: Harri István Mäki

Lähteet

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
Heini Wathén

Heini Jasmine Wathén-Fayed (o.s. Wathén, myös muodossa Heini Al-Fayed, s. 24. helmikuuta 1955) on suomalainen seurapiirihenkilö, joka on egyptiläissyntyisen liikemiehen Mohamed Al-Fayedin puoliso.

Heini Wathénin vanhemmat pitivät hotellia Hangossa. Voitettuaan Hangon Miss Kesä- tittelin, Apu-lehden Viikinkityttökilpailut ja Itämeren tyttö -kilpailun vuonna 1972 Wathén pääsi Sanelma Vuorteen mallitoimiston listoille. Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1975 Wathén lähti sisarensa tavoin malliksi Pariisiin, mutta palasi kahta vuotta myöhemmin Suomeen osallistuakseen Miss Suomi -kilpailuun. Hän ei menestynyt finaalissa, mutta tapasi Suomessa uusia mallikasvoja etsimässä olleen Dodi Al-Fayedin, joka järjesti Wathénille mallin töitä Pierre Balmainin muotitalossa. Pariisissa Dodi esitteli uuden ystävänsä 58-vuotiaalle isälleen Mohamedille, joka aloitti suhteen Wathénin kanssa ja kutsui tämän pian asumaan kanssaan Lontoon Park Lanelle. He menivät naimisiin vuonna 1985, jolloin Wathén odotti heidän kolmatta yhteistä lastaan Camillaa.

Wathénilla ja Al-Fayedilla on neljä yhteistä lasta: muotisuunnittelijana toiminut Jasmine (s. 1980), lapsena kuuroutunut valokuvaaja Karim (s. 1983), hyväntekijä Camilla (s. 1985) ja ympäristöaktivisti Omar (s. 1987). Heini Wathén esiintyy harvoin julkisuudessa<ref name=simpson2008.

Al-Fayedin perheellä on Espoon Westendiin meren rannalle 1990-luvun taitteessa rakennettu talo, ja lisäksi sen vieressä 1997 ostettu noin 400 neliömetrin pienempi talo. Heini Wathén otti 2010-luvulla muun muassa mielipidekirjoituksin kantaa kiinteistöjen lähelle suunniteltuun tornihotelliin, myöhemmän suunnitelman mukaan matalampaan mutta laajaan terassitaloon, joka hänen mielestään tuhoaisi Espoon merenrantamaiseman. Hän myös kanteli kaavasta EU:n komissiolle vedoten alueen lepakoiden suojeluun. Kiinteistöjen omistajiksi on merkitty hänen lapsensa. He olivat mukana westendiläisten asiaa koskevassa valituksessa, joka kuitenkin jätettiin käsittelemättä korkeimmassa hallinto-oikeudessa ja rakennuslupa sai näin lainvoiman. Al-Fayedin perheellä on tai on ollut asuntoja ja kiinteistöjä myös ainakin Helsingissä, New Yorkissa, Lontoossa ja Pariisissa, kartano Lontoon eteläpuolella Surreyssä, huvila Ranskan Saint-Tropez’ssa ja linna Skotlannissa.

Vuonna 2008 Wathén esitteli maalaamansa posliiniastiaston, joka tuli myyntiin Al-Fayedien omistaman Balnagown Castlen matkailijakeskuksessa Skotlannissa.

Lähteet 

Kuuluisien henkilöiden puolisot
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset mallit
Eines

Eines on vähittäiskaupassa myytävä valmis elintarvike, joka ei ole säilyke eikä pakaste. Se on teollisesti valmistettu elintarvike, joka on jatkokäsitelty. Jotkin einekset, kuten salaatit ja kolmioleivät, ovat valmiita syötäviksi sellaisinaan. Toiset taas ovat lämmitystä vaille valmiita ruokia. Tällaisia ovat esimerkiksi maksalaatikko, lihapullat ja kananugetit.

Einesvalmisteet ovat helposti pilaantuvia tuotteita, jotka on varastoitava 2–4 asteen lämpötilassa.

Einespakkauksessa tulee olla merkittynä viimeinen käyttöpäivä. Se on lainsäädännössä määrätty merkittäväksi helposti pilaantuviin elintarvikkeisiin, jotka pilaantuessaan muodostaisivat terveydellisen vaaran.

Nimen historiaa 
Entisaikaan sanaa ”eines” käytettiin kuvaamaan maaseudulla pellolla työskentelevien välipalaa, pientä purtavaa.

Katso myös 
 Valmisateria

Aiheesta muualla 

 Yle.fi – ”Maittava ateria kolmessa minuutissa” – 1950-luvun emännät saivat huokaista helpotuksesta, kun paheksutut einekset tulivat markkinoille

Elintarviketeknologia
Ruoka ja juoma
Seulonnan keskeiset artikkelit

de:Fertiggericht