joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Belgian Grand Prix 2001

Belgian Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 14. osakilpailu, joka ajettiin 2. syyskuuta 2001 Spa-Francorchampsin radalla Belgiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli jo kauden kahdeksas. Voitto oli Schumacherille uran 52:s ja näin ollen Schumacherista tuli siihen mennessä eniten osakilpailuja voittanut F1-kuljettaja.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.52,072
Nopein kierros: Michael Schumacher – 1.49,758 (kierroksella 3)
Ensimmäinen lähtö uusittiin, jonka seurauksena kierrosmäärää vähennettiin yhdellä.
Kilpailu keskeytettiin viiden ajetun kierroksen jälkeen Luciano Burtin onnettomuuden takia ja kierrosmäärää vähennettiin alkuperäisestä viidellä.
Fernando Alonso, Eddie Irvine, Luciano Burti ja Kimi Räikkönen keskeyttivät ensimmäisessä lähdössä.
Giancarlo Fisichella ajoi koko kisan läpi samoilla eturenkailla.
Benetton-tallin viimeinen palkintopallisija.
Luciano Burtin uran viimeinen kilpailu.
Renault-moottorin 300. kilpailu.
Jean Alesin ensimmäinen piste Jordanilla ja samalla uran viimeinen piste.
Tarso Marquesin uran viimeinen kilpailu.

Lähteet 

Belgian Grand Prix
Pete Pohjanniemi

Petri ”Pete” Pohjanniemi (s. 1979) on suomalainen muusikko. Hän on toiminut hard rock -yhtye Peer Güntin basistina vuodesta 2006 alkaen ja esiintyy myös Juhana Danger-, Somepojat-, Uptown Electronics-, Super Hombre-, Argent Void-, King Weird- ja Below Me -yhtyeissä.

Diskografia

Juhana Danger 
Rock n Roll Ranger / Danger - single (2022)

Somepojat 
Day Of Dawn – single (2021)

Uptown Electronics

 Concrete City Funk - Single (2019)
 Hybrid Mojo (2020)

Super Hombre
Red Sand - Single (2018)
The Rider - Single (2019)
The Hombre - Single (2020)
Fantasma - Single (2020)

Shöcking Blü

Enemmän kuin elämä on lempi, enemmän kuin lempi moinen kuolo (2017)

Peer Günt
Crazy Wild One / Black Train (single) (2006)
Sudden Death (single) (2007)
Guts And Glory (2007)
Live At Tavastia DVD (2007)
Buck the Odds (2009)
Shoot The DJ / Dead Black Roses (digisingle) (2011)
Live Today, Gone Tomorrow (2011)

Argent Void
Neutronium EP (2012)
II (2018)
Pandemic (2020)

King Weird
I (2007)
Ballad Of Dirt (2009)
Dead Can Dance (2010)
KWIV (2012)
 The Unknown (2014)
 Revelations (2016) 
 The Illusion (2017)
 Unplugged (2017)
Live At Lavaklubi (2019)
Woods (single) (2019)
Highway (single) (2020)
The Rain (single) (2020)
Pressure (single) (2020)
Joker (single) (2020)
King Weird (2021)

Below Me
Instrumental sessions (demo 2002)
 s/t (demo 2003)
 Places To Leave From (demo 2004)
 By The Horns (2005) 

Muut:

Madame T. & Siniset Veljet

Puu EP - miksaus & masterointi (2017)
Sininen Kala EP - miksaus & masterointi (2016)

IoM
Tyhjää Unta - miksaus & masterointi (2015)
Kohti Mustaa - miksaus (2013)

Vaeltajat 
Vaeltajat - EP  - miksaus & masterointi (2017)

Vaeltajat - Salaiset Kansiot EP  - miksaus & masterointi (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla
Juhana Dangerin sivusto
Uptown Electronics sivusto
Super Hombren sivusto
King Weirdin sivusto 
Argent Voidin sivusto
Peer Güntin sivusto

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset basistit
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset musiikkituottajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Italian Grand Prix 2001

Italian Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 15. osakilpailu, joka ajettiin 16. syyskuuta 2001 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Juan Pablo Montoya, jolle voitto oli hänen uransa ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.22,216
Nopein kierros: Ralf Schumacher – 1.25,073 (kierroksella 39)
Tomáš Engen ja Alex Yoongin ensimmäinen Grand Prix
Tomáš Engen paras sijoitus (12. sija)
Ferrarin 650. kilpailu.
BMW-moottoreiden 20:s kilpailun nopein kierros

Lähteet 

Italian Grand Prix
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1981

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. maaliskuuta 1981 Long Beachin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut, hallitseva maailmanmestari, Alan Jones.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Riccardo Patrese – 1.19,399
Nopein kierros: Alan Jones – 1.20,901 (kierroksella 31)
Beppe Gabbianin ja Chico Serran ensimmäinen Grand Prix
Eddie Cheeverin ensimmäiset MM-pisteet
Riccardo Patrese ensimmäinen paalupaikka
Theodore-tallin ensimmäiset MM-pisteet
Arrows-tallin ensimmäinen paalupaikka

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Lähteet 

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix
Ride On

Ride On on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio 31. lokakuuta 2007.

Kappaleet

A-puoli 
 Teenage Nervous Breakdown
 Hot Matter
 Sister Sue
 Let’s Have a Ball
 Freezing – Like Crying – Playing
 Don’t Be Cruel

B-puoli 
 Train Kept A-Rollin’
 Goin’ to Louisiana
 Patchy Moss
 Whorehouse Queen
 Species Quattour

CD-painos 
 Buzz The Jerk
 Mama Keep Your Big Mouth Shut

Soittajat 

 Albert Järvinen – kitara
 Antero Jakoila – kitara

 Pave Maijanen – laulu
 Dave Lindholm – laulu
 Janne Ödner – laulu
 Timo Kojo – laulu

 Heikki Virtanen – basso
 Maukka Siirala – basso

 Aikka Hakala – rummut
 Vesa Aaltonen – rummut
 Reino Laine – rummut
 Tomi Parkkonen – rummut

 Esko Rosnell – perkussiot

 Esa Kotilainen – piano
 Kaj Westerlund – piano

 Jukka Gustavson – koskettimet

 Eero Koivistoinen – saksofoni
 Pekka Pöyry – saksofoni

Lähteet 

Vuoden 1974 esikoisalbumit
Albert Järvisen albumit
Måns Groundstroemin tuottamat albumit
Ari Lauanne

Ari Lauanne (s. 4. huhtikuuta 1966) on suomalainen vatsastapuhuja, joka on toiminut vatsastapuhumisen ammattilaisena vuodesta 1985 lähtien. Hän on myös veitsenheittäjä. Hänet valittiin Viihdeohjelmien Suomen mestariksi 2006.

Vuonna 1991 Lauanne esiintyi televisio-ohjelmassaan Langalla Jaska ja Ari (Jaska oli Lauanteen nukke). Vuosina 2003 ja 2007 hän esiintyi Huips-ohjelmissa, ja vuonna 2004 hän esiintyi Katso pois ja Suoraa huutoa! -ohjelmissa. Vuonna 2007 Lauanne osallistui Talent Suomi -kilpailuun ja eteni semifinaaleihin. Samana vuonna hän osallistui myös Ennätystehtaaseen ja teki uuden lautasten ruoskimisennätyksen Suomessa: hän sivalsi halki 23 ilmaan heitettyä pahvilautasta 60 sekunnissa. Lauanne oli tunnistettavana yhtenä Tuntemattomana tammikuussa 2008 MTV3:lla esitetyssä Tuntemattomat-ohjelman jaksossa.

Vuonna 2009 Lauanne teki uuden aluevaltauksen veitsenheittäjänä ohjelmassa Suomen Las Vegas. 
Varsinaisesti Lauanteen vakavampi perehtyminen lajiin oli alkanut kymmenisen vuotta aiemmin saman ohjelmatuottajan Älä katso -ohjelmassa. Tuolloin nähtiin ohjelman juontaja Teemu Virtanen seinällä pelkäämässä. Tästä ohjelmasta lähtien Lauanne ryhtyi kehittämään veitsiohjelmaansa ja vuonna 2007 ohjelmassa Einstein nähtiin osia uudesta ohjelmasta ensiesityksenä. Sittemmin Lauanne ryhtyi kehittämään  omia Villin Lännen harrastuksiaan tuotteiksi niin, että yhteistyökumppaneidensa kanssa syntyi Wild West Show, jossa nähdään veitsenheittoshown lisäksi myös muun muassa Lauanteen Villin Lännen ruoskien ja revolverien showtaituruutta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ari Lauanne Productions
 

Vatsastapuhujat
Suomalaiset viihdetaiteilijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Kartiohuhtasieni

Kartiohuhtasieni (Morchella elata syn. M. conica) on korvasienen kaltainen maljasienten heimoon kuuluva ruokasieni, jonka itiöemät kasvavat keväällä. Lajin taksonominen status on epäselvä, sillä jotkut sienitutkijat erottavat myös paksuhuhtasienen (Morchella conica) omaksi lajikseen.

Koko ja ulkonäkö 
Kartiohuhtasienellä on nimensä mukaisesti kartiomainen ja terävälatvainen lakki, joka on 2–5 cm leveä ja 3–10 cm korkea. Väriltään lakki on kellan-, oliivin-, harmaan- tai mustanruskea. Lakin pinta on säännöllisen harjuinen ja lokeroinen. Lokerot ovat nuorena soikeita, myöhemmin pitkänomaisia ja poikkiharjuisia. Lakki on kasvanut alareunasta kiinni jalkaan. Sienen sileä, kerman- tai harmaanvaalea jalka on 3–15 cm pitkä, 1,5–4 cm paksu ja lakkia kapeampi. Koko sieni on ontto. Kartiohuhtasienen miedontuoksuinen, valkoinen malto on haurasta kuten korvasienellä ja sen maku on miellyttävä. Itiöpöly on kellertävänvalkoista.

Samankaltaiset lajit 
Kartiohuhtasienen kanssa samankaltainen laji on muun muassa pallohuhtasieni (Morchella esculenta), joka on kartiohuhtasientä harvinaisempi. Myös pallohuhtasieni on erinomainen ruokasieni. Muita keväisiä sienilajeja, jotka muistuttavat kartiohuhtasientä ovat esimerkiksi poimukellomörsky (Ptychoverpa bohemica) ja raakana tappavan myrkyllinen korvasieni (Gyromitra esculenta). Korvasienen erottaa huhtasienestä siten, että korvasienen lakki ei ole kartiomainen vaan pyöreämpi ja muistuttaa tippaleipää tai aivoja.

Kasvuaika ja -paikka 
Kartiohuhtasieni kasvaa touko–kesäkuussa melko yleisenä koko Suomessa lukuun ottamatta pohjoisinta Suomea. Sen tyypillisimmät kasvupaikat ovat puun kuorikasat, paloalueet, lehdot, kulotetut metsät ja rehevät pihamaat. Laji on kalkinsuosija.

Käyttö ravinnoksi 
Huhtasienet ovat herkullisia ruokasieniä. Toisin kuin toinen keväinen maljasienilaji korvasieni, huhtasieni ei ole lainkaan myrkyllinen eikä se siten vaadi esikäsittelyä. Huhtasieniä voidaan säilöä esimerkiksi kuivaamalla tai pakastamalla.

Lähteet 
 Luontonetti: Kartiohuhtasieni Viitattu 19.9.2011
 Sepon sieniopas: Kartiohuhtasieni Viitattu 19.9.2011

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Luontoportti: Kartiohuhtasieni (Morchella elata)
 Arktiset aromit ry: Huhtasieni Morchella spp.
Suomen luonto: Huhtasieni on ruokasienten aatelia
Yle: Huhtasieni haastaa helppoudellaan korvasienen – herkku voi piilotella omassa pihassa

Huhtasienet
Suomalaiset ruokasienet
Suomalaiset kauppasienet
Hämeenlinnan kaupunginorkesteri

Hämeenlinnan kaupunginorkesteri on perustettu vuonna 1934, ja ensimmäisen konserttinsa orkesteri piti uudenvuodenpäivänä 1935. Sotien aiheuttamaa katkosta lukuun ottamatta orkesteri on toiminut aina nykypäiviin saakka.

Alkuvuosien salonkiorkesterista kehittyi sotien jälkeen kokoonpanoltaan varsinainen sinfoniaorkesteri. Orkesteria ylläpitää Hämeenlinnan orkesteriyhdistys ry, ja orkesterin muodostavat joukko vakinaisia paikallisia soittajia, vierailijoita sekä muusikon ammattiin opiskelevia nuoria muusikoita. Näin orkesterin keski-ikä on melko alhainen.

Orkesterin perusti Artturi Kaarento, joka toimi myös orkesterin ensimmäisenä kapellimestarina. Muita kapellimestareita ovat olleet Tauno Marttinen, Arvo Uro, Paavo Merisalo, Hannu Vesioja, Tuomas Rousi ja Huba Hollókői. Nykyisin lähinnä jousiorkesterina toimivan kaupunginorkesterin johtaja on intendentti Markku Jokinen.

Hämeenlinnassa kaupunginorkesterilla on useita konserttipaikkoja: Palokunnantalo lisäksi esiintymistiloina ovat olleet Hämeenlinnan kirkko, Raatihuone, Vanajan kirkko ja Verkatehdas.

Keväällä 2015 Hämeenlinnan kaupunginorkesterin historia oli uhkaavasti päättymässä, kun kaupungin tuen määrään oli ehdotettu huomattavaa leikkausta. Tämä päätös kuitenkin kumoutui ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterin toiminta jatkuu.

Aiheesta muualla
Hämeenlinnan kaupunginorkesteri Häme wikissä

Lähteet
Jarmo Sermilä: Hämeenlinna. Otavan iso musiikkitietosanakirja. Osa 3. 1978. s. 89–90.
Sibeliuksen syntymäkaupungin kaupunginorkesteri soi taas "molto contento" Yle

Suomalaiset orkesterit
Hämeenlinnan kulttuuri
M/S Mimer

M/S Mimer () on ahvenanmaalaiseen Godby Shipping -ryhmään kuuluvan Minicarriers Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1990 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 4 491 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Mimer on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Brändö. Nykyisin laiva on aikarahdattu UPM-Kymmenen liikenteeseen, reitille Rauma–Hamina–Rouen. Lastina alus kuljettaa yleensä paperituotteita, kappaletavaraa ja roro-yksiköitä.

Mimerin sisaralus on M/S Midas.

Käyttöhistoria 

16. helmikuuta 1990 vastavalmistunut alus luovutettiin ahvenanmaalaisen Minicarriers Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Tuolloin aluksen nimi oli Bore Star. 26. helmikuuta alus aikarahdattiin  Bore Linen liikenteeseen, reitille Helsinki–Kotka–Terneuzen–Rotterdam–Chatham. Vuonna 1992 Bore Star aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen, linjalle Rauma–Rostock–Lyypekki. 

Vuonna 1993 rahtaussopimus päättyi ja alus sai nykyisen Mimer -nimensä. Tämän jälkeen uudelleenkastettu Mimer aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, Suomen ja Länsi-Euroopan välille. Lokakuussa 1995 alus siirtyi Hangon ja Lyypekin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa 1996 Mimer aloitti liikennöinnin linjalla Suomi–Britannia–Ranska. Jo joulukuussa reitti vaihtui jälleen; Hanko–Lyypekki. Helmikuun alussa 1997 Mimer siirtyi Lyypekin ja Rauman välille ja jälleen syyskuussa 1997 Suomen ja Britannian välille.

Alus liikennöi kesästä 2015 lähtien sisaraluksensa Midaksen tapaan Karibian merellä. Se on rahdattu ranskalaisella CMA CGM:lle sekä amerikkalaiselle Marinex Cargo Linelle Karibian linjaliikenteeseen.

Lähteet 
Godby Shipping Ab

Aiheesta muualla 
Fakta om Fartyg – M/S Bore Star 
Godby Shipping: mv Mimer  
Kuvia Mimeristä  

Mimer
Gunvor Sandkvist

Gunvor Snöfrid Sandkvist (oik. Lampenius; 4. marraskuuta 1923 Helsinki – 18. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Helsingin ruotsinkielisten näyttämöiden tragediennena. Hänen vanhempansa olivat Harald ja Alva Sandqvist. Sandkvist oli aviossa Börje Lampeniuksen kanssa vuodesta 1951 vuoteen 1970, jolloin he erosivat. Sandkvistilla oli kaksi lasta: Lili Charlotte (1955) ja Bo Harald (1962). 

Suomenruotsalainen Sandkvist oli kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin 1946–1970 ja edelleen vuodesta 1972 lähtien. Lilla teaternissa hän näytteli 1971–1972. Hänen maineikkaisiin töihinsä kuuluvat muun muassa nimiosa näytelmässä Euridike, Ofelia Hamletissa ja Lady Macbeth Macbethissä. Huomattavia taiteellisia saavutuksia ovat niin ikään roolit näytelmissä Fröken Julie, Maria Stuart ja Kameliadamen. Sandkvist näytteli myös Muumi-näytelmissä. Hänen elokuvatöistään merkittävimpiä on eroottisesti latautunut naispääosa Matti Kassilan Sinisessä viikossa.
 
Sandkvistille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1988. Hän harrasti muun muassa öljymaalausta. 

Sandkvist kuoli 90-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen. Hän sairasti Alzheimerin tautia ja asui viimeiset vuotensa Folkhälsanin vanhainkodissa Helsingissä.


Filmografia
Läpi usvan (1948)
Sininen viikko (1954)
Patarouva (1959)
Kovaa peliä Pohjolassa (1959)
Nina ja Erik (1960)
Tulipunainen kyyhkynen (1961)
Mumintrollet (1969)
Yön sylissä (1977)
Tulipää (1980)
Vihan päivät (1991)
Vuoden viimeinen kesä (1998)
Lapin kullan kimallus (1999)

Lähteet

Kirjallisuus
 Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5727-5
 Kassila, Matti: Mustaa ja valkoista. Helsinki: Otava, 1995. ISBN 951-1-13583-X
 Pöysti, Lasse: Jalat maahan, s. 213–214. Helsinki: Otava, 1991. ISBN 951-1-11611-8

Viitteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Aikuiskoulutustuki

Työelämässä oleva voi saada aikuiskoulutustukea omaehtoiseen ammatilliseen koulutukseen. Aikuiskoulutustukea haetaan Työllisyysrahastosta. Vuonna 2019 aikuiskoulutustukea maksettiin 25 701 henkilölle yhteensä 176,5 miljoonaa euroa. 

Palkansaajan aikuiskoulutustuki on ansiosidonnainen etuus, joka koostuu perusosasta ja palkkatulojen perusteella määräytyvästä ansio-osasta. Yrittäjän aikuiskoulutustuki on aina perusosan suuruinen. Palkansaajan aikuiskoulutustuki rahoitetaan kokonaan työttömyysvakuutusmaksujen tuotosta. Valtio maksaa yrittäjän aikuiskoulutustuen.

Aikuiskoulutustukea voi saada enintään 15 kuukauden ajan, kerran työuran aikana. Tukea voi hakea yhdessä tai useammassa jaksossa. Tukea myönnetään tutkintoon tai tutkinnon osan suorittamiseen johtavaan opiskeluun sekä ammatilliseen lisä- ja täydennyskoulutukseen julkisen viranomaisen alaisessa oppilaitoksessa. Oppilaitoksen tulee toimia Suomessa.

Aikuiskoulutustuen saamisen edellytykset ovat

 yhteensä vähintään 8 vuotta työhistoriaa,
 vähintään vuosi nykyisen työnantajan palveluksessa tai vähintään vuosi YEL- tai MYEL-vakuutettua yrittäjänä,
 työnantajan myöntämä osittainen tai palkaton opintovapaa,
opintojen kuuluminen tuen piiriin sekä
 Suomen sosiaaliturvan piiriin kuuluminen.

Kaikkien aikuiskoulutustuen saamisehtojen tulee täyttyä, jotta on oikeutettu tukeen.

Tuen hakeminen, tukiajan kuluminen ja vaadittavat opintosuoritukset 
Aikuiskoulutustukea haetaan ensihakemuksella ja maksuhakemuksella. Ensihakemuksella haetaan tukioikeutta, kuitenkin enintään 15 kuukaudelle. Myönteisen ensipäätöksen jälkeen voi hakea tukea maksuhakemuksella tarpeen mukaan kuukausittain jälkikäteen.

Tukikuukauden aikana maksetut palkat, etuudet ja muut työtulot vaikuttavat siihen, montako opintopistettä tukikuukauden aikana on suoritettava. Jos saa tuloja tukikuukauden aikana yli puolet tuen perusteena olevasta palkasta, vaaditaan suoritettavaksi vähintään 2 opintopistettä. Vastaavasti jos saa tuloja tukikuukauden aikana alle puolet tuen perusteena olevasta palkasta, tai tuloja ei ole lainkaan, vaaditaan suoritettavaksi vähintään 4 opintopistettä. 

Tukikauden aikana saatavat tulot ja vaadittava opintopistemäärä ovat sidoksissa myös tukipäivien kulumiseen. Jos tukikuukautena vaaditaan kaksi opintopistettä eli tukikauden aikana saa palkkatuloja yli puolet normaalista palkasta, kuluu tukiaikaa vain puolikas kuukausi.

Lähteet 
 Työllisyysrahaston vuosikertomus 2019
 Työllisyysrahaston verkkosivut

Viitteet

Aiheesta muualla 
Työllisyysrahaston verkkosivut

Sosiaaliturva
Aikuiskoulutus
Seututie 484

Seututie 484 johtaa Joensuun Honkavaaralta valtatien 6 ja valtatien 9 liittymästä Rääkkylän Rasivaaraan, jossa se liittyy seututiehen 482. Tie ylittää Karjalan radan, kulkee Hammaslahden taajaman ja Niemisen kylän halki. Tien pituus on 28,7 kilometriä. Rasivaarasta on edelleen Rääkkylän kuntakeskukseen matkaa kahdeksan kilometriä.

Tie on kestopäällystetty ja nopeusrajoitus on enimmäkseen 80 kilometriä tunnissa. Tien näkymäalueet ovat paikoin rajoittuneet, ja lähellä piennarta olevat pensaikot lisäävät hirvikolarien riskiä.

Aiheesta muualla 

484
Rääkkylän liikenne
Pyhäselkä
Joensuun liikenne
Braindamage – Or Still Alive

Braindamage – Or Still Alive on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988.

Kappaleet

A-puoli
 Let It Roll
 Braindamage or Still Alive
 Going to California
 Duke Brothers Live at Taxman's Paradise
 Jeannie, Jeannie, Jeannie
 It's Only Love

B-puoli
 Don't Lie to Me
 Mr. Clarke
 Zydeco Baby
 Milkshake
 Song for the Sons
 L.A. Shuffle

CD:n bonuskappaleet 
 My Joy
 Tribute to Pidgeon

Muusikot 
 Albert Järvinen – kitara
 Antero Albert Jakoila – kitara
 Albert King – kitara
 Olli Haavisto – kitara
 Tommi Läntinen – laulu
 Hannu Leiden – laulu
 Jim Pembroke – laulu
 William Clarke – laulu
 Albert King – laulu
 Pave Maijanen – bassokitara
 Masa Maijanen – bassokitara
 Aikka Hakala – rummut
 Marko Kainulainen – rummut
 Hillel Tokazier – kosketinsoitin
 Jarmo Savolainen – kosketinsoitin
 William Clarke – huuliharppu
 Jone Takamäki – puhaltimet
 Heikki Keskinen – puhaltimet
 Seppo Paakkunainen – puhaltimet
 Raimo Korhonen – puhaltimet
 "Spicy" Ikkelä – haitari
 Salla Mertsalo – viulu

Lähteet 

Vuoden 1988 albumit
Albert Järvisen albumit
Siionin kirkko

Siionin kirkko (engl. Church of Zion) oli William Samuel Godben perustama, lyhytikäiseksi jäänyt myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Perustajansa mukaan kirkkoa kutsuttiin myös Gudben kirkoksi (engl. The Godbeite Church) ja sen jäseniä godbeiiteiksi (engl. Godbeites). 

William Godbe riitautui Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon toisen profeetan, Brigham Youngin kanssa 1860-luvun lopulla. Hän vastusti eräitä Brigham Youngin opillisia korostuksia sekä ennen muuta hänen itsevaltaista tapaansa johtaa kirkkoa. Godbe vastusti myös Youngin roolia Utahin territorion kuvernöörinä ja sitä maallista valtaa, jonka tämä oli itselleen kerännyt. Välirikon seurauksena Godbe erotettiin kirkosta 1869.

Tämän jälkeen Godbe perusti ystävineen Siionin kirkon vuonna 1870. Siionin kirkko oli MAP-kirkkoa liberaalimpi, ja se vastusti tiukkaa oppikuria ja opillisia määrittelyjä. Oppikeskusteluja tärkeämpää oli jumaluuden kokeminen. Mystiikka olikin tärkeää Siionin kirkossa.

Siionin kirkko hajosi 1880-luvulla.

Mormonismi
Kristuksen puhdas kirkko

Kristuksen puhdas kirkko () oli ensimmäinen profeetta Joseph Smithin perustamasta kirkosta eronnut skismaattinen yhteisö. Kirkko kuului siis Myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Kirkon perusti Wycam Clarke ja viisi muuta, jotka eivät olleet tyytyväisiä Joseph Smithin tapaan johtaa kirkkoaan. Heidän mukaansa Smithistä oli tullut väärä profeetta. Kristuksen puhdas kirkko perustettiin vuonna 1831, siis vain vuosi Smithin perustaman kirkon jälkeen, Kirtlandissa, Ohiossa. Kirkon jäsenmäärä ei koskaan kasvanut suureksi. Se järjesti muutaman kokouksen ja kuoli pian pois.

Mormonismi
Kristus Potterin kirkko

Kristus Potterin kirkko () oli Arnold Potterin (1804-1872) 1857 perustama, myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Arnold Potter kuului profeetta Joseph Smithin kannattajiin, ja hän oli ensimmäisten myöhempien aikojen pyhien mukana asuttamassa Utahia vuonna 1848. Smithin seuraaja Brigham Young lähetti Potterin 1856 lähetystyöhön Australiaan. Siellä ollessaan Potter koki kertomansa mukaan voimakkaan uskonnollisen kokemuksen, jossa Jumalan voima ja kirkkaus ympäröi hänet. Potter tunsi Jumalan ottaneen hänen omaksi Pojakseen, Kristukseksi. Potter oli vakuuttunut siitä, että hän oli Kristus maan päällä ja lopun aikojen messias. Hän alkoi käyttää itsestään nimeä Kristus Potter. Lisäksi Potter kertoi enkelien sanelleen hänelle uuden pyhän kirjoituksen. Potterin mukaan juuri tämä oli se kirja, jonka perusteella ihmiset tultaisiin tuomitsemaan viimeisellä tuomiolla.

Vuonna 1857 Potter palasi Australiasta Kaliforniaan. Hän alkoi julistaa sanomaansa paikallisissa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakunnissa, keräten ympärilleen muutamia kannattajia. 1861 Potter ilmoitti muuttavansa seuraajineen lähelle Independenceä Missouriin. Independence oli profeetta Smithin aikoinaan saaman ilmoituksen perusteella se paikka, jonne Siion tultaisiin aikoinaan kokoamaan. He muuttivat ensiksi Saint Marysiin, Millsin piirikuntaan Iowassa. Saint Marys tuhoutui tulvassa 1865 ja Potter seuraajineen muutti läheiseen Council Bluffsiin. Potter vietti päivänsä kulkien pitkin Council Bluffsin katuja saarnaten ihmisille. Hänellä oli pitkä musta parta ja yllään vaalea kaapu. Hänen seuraajansa käyttivät mustia kaapuja. Potterin seuraajat muodostivat eräänlaisen kommuunin, yhteisön, jossa he elivät yhteistaloudessa. Hänen seuraajajoukkonsa oli aikalaisten kertoman mukaan pieni, mutta sitäkin uskollisempi. Potter järjesti seuraajineen kiihkeitä rukouskokouksia, joissa puhuttiin kielillä, nähtiin näkyjä ja saatiin profetioita. Usein nämä kokoukset huipentuivat Potterin saamaan uuteen ilmoitukseen Jumalalta. 

1872 Potter ilmoitti eräässä rukouskokouksessa, että oli tullut aika hänen nousta taivaaseen. Opetuslastensa seuraamana hän ratsasti aasilla läheiselle kukkulalle ja hyppäsi alas jyrkänteeltä. Vastoin odotuksiaan Potter kuitenkin syöksyi maahan ja ruhjoutui kuoliaaksi. Tämän jälkeen hänen seuraajansa hajaantuivat. 

Mormonismi
Kemal Derviş

Kemal Derviş (s. 10. tammikuuta 1949 Istanbul) on turkkilainen taloustieteilijä ja poliitikko. Hänen isänsä on turkkilainen ja äitinsä saksalainen.

Derviş oli Turkin valtiovarainministerinä Bülent Ecevit ollessa pääministeri, ja hän oli pääsuunnittelijana Turkin talouden onnistuneessa kolmivuotisessa toipumisohjelmassa, joka käynnistettiin 2001. Ennen nimitystään Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) johtajaksi hän oli Turkin parlamentin ja jäsen kuului jäsenenä Turkin ja Euroopan parlamenttien yhteistyökomissioon. Sitä ennen hän oli Euroopan perustuslakineuvoston jäsen.

YK:n pääsihteeri Kofi Annan nimitti Dervişin UNDP:n johtajaksi 26. huhtikuuta 2005 ja hän aloitti nelivuotisen toimikautensa 15. elokuuta 2005. Hän on myös YK:n uudistamistoimikunnan johtaja. Toimikuntaan kuuluvat kehitystyön parissa toimivien YK:n rahastojen, ohjelmien ja osastojen piirissä työskentelevät johtajat. Hän oli myös ehdokkaana YK:n pääsihteeriksi.

Derviş on suorittanut taloustieteiden master-tutkinnon London School of Economicsissa 1970 ja PhD-tutkinnon Princetonin yliopistossa Yhdysvalloissa 1973.

Lähteet 

Turkkilaiset poliitikot
Turkkilaiset taloustieteilijät
YK:n virkamiehet
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Turkin liira

Liira (, lyhenne TL tai TRL) on Turkin rahayksikkö.

Historia 
Liira otettiin Turkissa käyttöön 1844. Sitä edeltäneet rahayksiköt kuruş ja para jäivät käyttöön liiraa pienempinä yksikköinä, niin että 1 liira = 100 kuruşia ja 1 kuruş = 40 paraa. Turkin kolikoissa ja seteleissä käytettiin arabialaista kirjaimistoa 1930-luvulle: پاره tarkoittaa paraa, غروش kuruşia ja ليرا liiraa (تورك ليراسي tarkoittaa "Turkin liiraa"). Monissa eurooppalaisissa kielissä kuruş tunnettiin nimellä piasteri, liira taas oli ranskaksi livre.

1900-luvun lopulla Turkissa vallitsi niin voimakas inflaatio, että lopulta 10 000 liiraa oli pienin käytössä ollut raha. Vuoden 2005 alussa talousuudistusten vakiinnuttamiseksi ja epävakaan talouden perinnön poispyyhkimiseksi otettiin käyttöön uusi Turkin liira (yeni türk lirasi), joka vastasi miljoonaa vanhaa liiraa (1 UTL = 1 000 000 TL). Siirtymävaiheen jälkeen tammikuussa 2009 sana ”uusi” pudotettiin pois rahayksikön nimestä ja siitä tuli jälleen yksinkertaisesti Turkin liira.

Turkin rahayksiköt
Marja-Leena Kemppainen

Marja-Leena Kemppainen (s. 21. tammikuuta 1956 Posio) on suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kristillisen Liiton/Suomen Kristillisdemokraattien kansanedustajana 1999–2003 Oulun vaalipiiristä.

Ura 
Ennen toimintaansa politiikassa, Kemppainen on toiminut toimistoapulaisena vuosina 1973–1977, osasto- ja terveyskeskusavustajana 1977–1983, sairaanhoitajana 1985–1987, osastonhoitajan sijaisena 1987–1989 sekä osastonhoitajana vuodesta 1980.

Kansanedustaja 
Kemppainen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleissa. Kemppainen toimi jäsenenä maa- ja metsätalousvaliokunnassa sekä talousvaliokunnassa.

Kemppainen putosi eduskunnasta 2003, kun kristillisdemokraattien listalta menikin läpi sitoutumaton Lyly Rajala, joka eduskuntaan päästyään loikkasi kokoomukseen vielä saman vuoden lopulla. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ilman merkittäviä vaaliliittokumppaneita jääneet kristillisdemokraatit jäivät uudestaan ilman kansanedustajan paikkaa Oulun vaalipiirissä.

Kaupunginvaltuusto 
Politiikkaan Kemppainen on osallistunut myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä alkaen vuodesta 1989. Koulutukseltaan Kemppainen on erikoissairaanhoitaja.

Yksityiselämä 
Marja-Leena Kemppainen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Marja-Leena Kemppaisen kotisivut 

Kansanedustajat
Suomen Kristillisdemokraattien poliitikot
Oulun kaupunginvaltuutetut
Oulun vaalipiiri
Suomalaiset sairaanhoitajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Jaiku

Jaiku oli internetissä ja matkapuhelimissa toimiva yhteisö- ja mikroblogipalvelu. Nimi Jaiku tuli sanoista haiku ja joiku. Jaikun tavoite oli olla viestintäväline ihmisten välillä heidän kertoessaan toisilleen mitä kokivat tai mitä tekivät. Jaiku ei ikinä saanut samanlaista suosiota ja käyttäjämääriä kuin kilpailijansa, joista merkittävin oli Twitter. Palvelu lakkautettiin 2012.

Historia 
Jaiku Oy:n perustivat helmikuussa 2006 Jyri Engeström ja Petteri Koponen, itse palvelu julkaistiin saman vuoden heinäkuussa. 9. lokakuuta 2007 Google osti Jaikun. Palveluun ei saanut rekisteröityä tunnuksia kuin edellisten käyttäjien kutsusta. 

14. tammikuuta 2009 Google ilmoitti lopettavansa useita palvelujaan ja Jaikun kehittämisen. Jaiku Engine julkaistiin vapaana ohjelmistona Apache Licensen alaisuudessa. 14. lokakuuta 2011 Google ilmoitti sulkevansa Jaiku-palvelun 15. tammikuuta 2012. Käyttäjillä oli mahdollisuus tallentaa heidän omat tietonsa Jaikusta.

Palvelu
Jaiku oli Web 2.0 -palvelu, jonka avulla oli mahdollista kirjoittaa jaikuja, eli lyhyitä viestejä, lähes mistä tahansa välineestä (matkapuhelin, internetselain, pikaviestinohjelma), sekä kommentoida niitä. Toinen olennainen ominaisuus oli pikaviestimistä tuttu läsnäolotieto, sekä kolmantena ominaisuutena mahdollisuus yhdistää muista palveluista, kuten Flickrista ja Last.fm:stä tulevia syötteitä yhdeksi kokonaisuudeksi. 

Jaiku muodostui WWW-sivustosta ja vimpaimista, joilla pystyi käsitellä tietoja verkkoselaimen avulla ja liittää syötteitä muille sivuille. Nokian S60-alustalle tehty Jaiku Mobile -sovellus lisäsi läsnäolotieto-ominaisuuden puhelimen osoitekirjaan ja mahdollisti viestien kirjoittamisen matkapuhelimesta. Jaiku APIn, eli ohjelmointirajapinnan avulla kolmannen osapuolen kehittäjät pystyivät tekemään Jaiku-alustaa hyödyntäviä sovelluksia ja liittää sen sisältämiä tietoja muualle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 jaiku.com - palvelun kotisivut

Blogipalvelut
Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Virtuaaliyhteisöt
Arkadiusz Radomski

Arkadiusz "Arek" Radomski (s. 27. kesäkuuta 1977) on puolalainen  jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä itävaltalaista Austria Wienin joukkuetta, Radomski on paikaltaan keskikenttäpelaaja. Radomski aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 Mieszko Gniezkon joukkueessa, missä hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua.
Puolan maajoukkueessa Radomski debytoi vuonna 2003, hän on pelannut 29 ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia. Radomski kuului Puolan miehistöön MM-kisoissa 2006.

Seurat

Lähteet

Aiheesta muualla
Arkadiusz Radomski 90minut.pl  

Puolalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Tonight (Fabricsin albumi)

Tonight on suomalaisen popyhtye Fabricsin toinen ja viimeiseksi jäänyt albumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Se äänitettiin Studio 55:ssä, ja miksattiin Takomossa.

Albumin tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu ”Summer Is Fading”. Yhtyeen laulaja Tommi Läntinen levytti kappaleen suomenkielisillä sanoilla vuoden 2004 soololevylleen Popniitti. Sen käänsi suomeksi nimellä ”Kesä häipyy” kappaletta aikanaan suuresti arvostanut Hector.

Kappaleet

A-puoli 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tommi Läntinen, ellei toisin mainittu.

 Tonight I (säv. Kim Trapp & Tommi Läntinen)
 International Suicide
 Whatcha Gonna Do?
 Check It Out
 Howard From the Garret Room
 Empty Café (Läntinen & Trapp)

B-puoli 
 Cat
 3oE7
 Tonight II (säv. ja san. Trapp & Läntinen)
 Trappezina (säv. Trapp, san. Läntinen, sov. Trapp)
 Feelin' Alright
 Summer Is Fading (säv. Trapp, san. Läntinen & Trapp, sov. Trapp & B. Korpela)

Kokoonpano 
 Tommi Läntinen – laulu
 Kim Trapp – kosketinsoitin

Tuotanto 
 Jimi Sumén – tuottaja, miksaaja
 Juha Laakso – miksaaja
 Dan Tigerstedt – miksaaja
 Markus Heikkerö – kansikuva
 Gösta Sjöman – piirrokset

Aiheesta muualla 
 Tonight finnmusic.net -sivustolla

Vuoden 1981 albumit
Tommi Läntisen albumit
Laajasalon peruskoulu

Laajasalon peruskoulu sijaitsee Helsingin Laajasalossa, Yliskylässä. Koulu tunnettiin aiemmin Yliskylän kouluna. Koulussa toimivat peruskoulun suomenkieliset luokat 1–9. Vuonna 2011 Laajasalon ala-asteen koulu ja Laajasalon yläasteen koulu yhdistyivät Laajasalon peruskouluksi.

Koulun rehtorina toimii Marja-Riitta Rautaparta ja virka-apulaisrehtoreina toimii Janne Pellikka ja Mari Koivukangas.   

Laajasalon ala-asteen koulussa havaittiin hometta vuonna 2007, jonka takia koulun 3.–6.-luokkalaiset siirrettiin Salmisaaren kouluun ja 2.-luokkalaiset Tahvonlahden kouluun. 1.-luokkalaiset jäivät koulun D-rakennukseen, missä havaittiin vähiten hometta. Koulu toimi kevääseen 2011 saakka pihalle rakennetuissa parakeissa, kun homevaurioita korjattiin rakennuksessa.

Koulussa on myös mahdollisuus opiskella painotetusti musiikkia, ja oppilaat valitaan vuosittain 2. ja 6. luokalta. Lisäksi 7-9.luokilla on mahdollista opiskella painotetusti liikuntaa ja oppilaat valitaan painotetun musiikin tapaan 6.luokalta soveltuvuuskokeella.

Laajasalon peruskoulu oli mukana lukuvuosina 2017–2018 ja 2018–2019 Umo Helsinki Jazz Orchestran Musatehdas-projektissa, jossa oppilaat pääsevät sanoittamaan omia kappaleitaan ja Umo teki kappaleisiin sovituksen. Projektissa oli lisäksi oppilaiden suunnittelemaa tanssikoreografiaa sekä Sami Kontolan vetämänä sambamusiikkia. Projektia veti Kontiolan lisäksi Aija Puurtinen ja Ville Vannemaa. Päätöskonsertti kuultiin Vuotalossa helmikuussa 2018 ja Malmitalossa tammikuussa 2019.

Rakennukset 
Laajasalon peruskoulu koostuu neljästä rakennuksessa. Alatalo sijaitsee noin 20 metrin päästä ylätalosta. Alatalossa sijaitsee 1-6. luokat. Siellä on myös yksi kolmesta liikuntasalista.

Ylätalossa sijaitsee koulun 7-9. luokat, ja siellä sijaitsee kaksi liikuntasalia. 

Ylätalon edustalla sijaitsee matala rakennus, jossa on teknisen käsityön luokka sekä kuvataiteen luokka.

Ylätalon takana sijaitsee vuonna 2007 rakennettu parakkirakennus, jossa sijaitsee historianluokka, uskonnonluokka sekä 5-6. luokat (suuresta oppilasmäärästä johtuen loput luokat ollaan sijoitettu parakkeihin Alatalon sijasta.)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Koulun kotisivut

Helsingin peruskoulut
Laajasalo
Maxisat

Maxisat on suomalainen IPTV- ja videopalveluita tarjoava konserni, joka toimii kahdessa liiketoimintayksikössä.  

Maxivision (Maxisat Oy) on IPTV- palveluja kuluttajille, taloyhtiöille ja julkisille yhteisöille myyvä palvelu-operaattori, joka palvelee koko Suomen alueella. Sen IPTV-palveluita saa minkä tahansa operaattorin laajakaistaan (ADSL, kaapeli, kuitu ja mobiiliyhteydet). Maxivision toimii Suomessa yli 20 paikallisen kuituverkon kumppanina tarjoten IPTV- palvelut kuituliittymien asiakkaille. 

Maxicaster Oy on konsernin IPTV- ja videoteknologiaa kehittävä liiketoimintayksikkö. Maxicaster on perustettu 2014  tavoitteena kansainvälinen kasvu ja laajentuminen. Yksikkö myy teknologiaratkaisuja operaattoreille ja palveluntarjoajille ja matkailusektorille. Yrityksen Maxisat Educast on kouluille ja oppilaitoksille suunnattu IPTV-palvelu.

Maxisat myi ja tarjosi aiemmin myös laajakaistapalveluita, mutta myi laajakaistapalvelunsa Nebulalle toukokuussa 2011. Maxisat haluaa keskittyä tv-palveluiden tuottamiseen ja kehittämiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maxisatin kotisivut
 Maxivisionin kotisivut
 Opetusohjelmien tallennuspalvelu
Ziguinchor

Ziguinchor on kaupunki historiallisella Casamancen alueella Senegalissa. Se sijaitsee Casamancejoen varrella 450 kilometriä maan pääkaupungista Dakarista etelään. Kaupunki on Ziguinchorin alueen ja departementin hallinnollinen keskus. Siellä on 225 000 asukasta (vuonna 2016, arvio).

Maantiede ja ilmasto
Kaupungin pinta-ala on 45,5 neliökilometriä. Se sijaitsee Casamancejoen etelärannalla sen sivujokien Boutouten ja Djibélorin välissä. Joen estuaariin nouseva vuorovesi ulottuu Ziguinchoriin saakka. Kaupunkia ympäröivät tulva-alueet, tasangot ja metsät. 

Seudun ilmasto on trooppinen. Vuotuinen sademäärä on 1200–1500 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta marraskuuhun. Sateisin kuukausi on elokuu. Kuukausien keskilämpötilat vaihtelevat 25 ja 29 asteen välillä.

Väestö
Ziguinchorin väkiluku on kasvanut nopeasti maaseudulta ja Guinea-Bissausta suuntautuvan muuttoliikkeen seurauksena. Suurin etninen ryhmä ovat diolat (35,5 % vuonna 1988), mutta kaupungissa asuu Senegalin kaikkien suurten väestöryhmien edustajia.

Historia
Ziguinchor lienee saanut nimensä bainukeihin kuuluneesta iziguichos-heimosta. Portugalilaiset perustivat sinne kauppa-aseman vuonna 1645. Ranskalaiset saivat jalansijan Casamancejoen suulla Carabanessa vuonna 1820 ja alkoivat tunkeutua sisämaahan. Portugali luopui enklaavistaan vuonna 1886 ja sai Ranskalta korvauksena alueen nykyisen Guinean rajalta. Ranskalaiset siirsivät Casamancen pääkaupungin Sédhiousta Ziguinchoriin vuonna 1907. Kaupungista on muodostunut eri kansallisuuksien sulatusuuni, jonka historiasta muistuttaa portugaliin perustuva kreolikieli.

Liikenne, talous ja palvelut
Trans-Gambian valtatie yhdistää Ziguinchorin Gambian kautta Dakariin. Matkaa nopeuttaa tammikuussa 2019 avattu Gambiajoen ylittävä silta. Kaupungista johtaa hyväkuntoinen maantie Guinea-Bissaun pääkaupunkiin Bissauhun. Ziguinchorin vuonna 2005 uudistetusta satamasta on laivayhteys Dakariin. Kaupungissa on myös lentokenttä.

Ziguinchor on Senegalin eteläosan taloudellinen keskus. Väestön pääelinkeinot ovat maatalous ja käsityöammatit. Tärkein viljelykasvi on riisi. Lisäksi kasvatetaan vihanneksia ja hedelmiä. Tuotantoeläimiä ovat siipikarja, siat, lampaat, vuohet ja vähemmässä määrin naudat. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Teollisuutta edustaa kalan ja maapähkinän jalostus.

Kaupungissa toimii ammattikouluja, opettajainkoulutuslaitos ja vuonna 2007 avattu yliopisto. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi sairaalaa ja joukko terveysasemia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Senegalin kaupungit
Sulttaani Ahmedin moskeija

Sulttaani Ahmedin moskeija (myös: Sininen moskeija; turkiksi Sultanahmet camii) on moskeija Istanbulissa. Se on Turkin kansallismoskeija ja yksi niistä moskeijoista, joista käytetään nimitystä Sininen moskeija, sillä niiden sisusta on verhoiltu sinisillä laatoilla. Se on rakennettu vuosina 1609–1616 Ahmed I:n valtakaudella Jumalan lepyttämiseksi kehnon sotaonnen jälkeen. Kuten moskeijoissa usein, sielläkin on sen perustajan hauta, koraanikoulu eli madrassa ja vierasmaja. Sulttaani Ahmedin moskeija on Istanbulin merkittävimpiä nähtävyyksiä.

Moskeijassa on rakennusajankohtaan nähden poikkeuksellisesti kuusi minareettia, kun vain Mekan Kaabassa niitä oli kuusi; yleensä niitä oli kaksi tai neljä. Pöyhkeydestä moitittu sulttaani Ahmed rakennutti siksi Kaabaan seitsemännen. Moskeijan suunnitteli Mehmet Aga, ja sen rakentaminen kesti seitsemän vuotta.

Siniseen moskeijaan mahtuu noin 10 000 rukoilijaa ja moskeija on yhä Euroopan suurimpia. Esimerkiksi 400 vuotta nuorempi Groznyin Ahmat Kadyrovin moskeija Tšetšenian sydän on kooltaan samaa luokkaa, samoin kuin eräät muut uudemmat moskeijat.  Näitä suurempia ovat esimerkiksi Rooman moskeija ja Dagestanin Mahatškalan  suuri moskeija.

Lähteet 

Istanbulin moskeijat
Dolmabahçen palatsi

Dolmabahçen palatsi (Dolmabahçe Sarayı) on palatsi Istanbulissa. Se sijaitsee Bosporin eurooppalaisella puolella, heti kaupungin keskustasta pohjoiseen. Palatsi toimi Osmanien valtakunnan hallinnollisena keskuksena 1856–1923. Vuonna 1856 valmiustunut palatsi kuvasti osmanihallinon halua olla uudistuva imperiumi.  Palatsi onkin eri tyylien sekoitus, siinä yhdistyy barokkin-, rokokoon- sekä empiretyylin keskeisimmät osat. 

Dolmabahçen paikalla oli aikoinaan Bosporin lahti, jota vähitellen 1700-luvulla täytettiin, ja siitä tuli osmanisulttaanien kuninkaallinen puutarha; Siitä on peräisin nimityskin:  dolma, "täytetty", ja  bahçe, "puutarha". Paikalle rakennettiin 1700- ja 1800-luvuilla useita palatsena. Paikalla nykyisin oleva palatsi valmistui 1856 sulttaani Abd ül-Mecidn valtakaudella. Sulttaani muutti sinne Topkapin palatsista, kun vanhassa palatsissa ei ollut nykyajan mukavuuksia, kuten juoksevaa vettä. Rakennus siirtyi vuonna 2007 valtion omistukseen, ja siinä on pääministerin virka-asunto.

Palatsin pinta-ala on 45 000 m² ja siinä on 285 huonetta, 46 hallia, kuusi turkkilaista kylpylää (hamam) ja 68 wc:tä. Kuuluisa kristalliportaikko on rakennettu kaksoishevosenkengän muotoon kristallista, messingistä ja mahongista.

Aiheesta muualla

 Valokuvia  
 Kuvia Dolmabahçen palatsista

Lähteet

Viitteet 

Istanbulin rakennukset ja rakennelmat
Palatsit
Osmanien valtakunta
Lelumaan Niksu

Lelumaan Niksu (tunnettiin myös nimellä: Nyökky-poika, ) on pieni puinen poikahahmo, jonka on kehittänyt alun perin Enid Blyton. Niksu asuu Lelumaassa ja ajelee siellä autollaan. Blytonin tekemiä Niksu-kirjoja julkaistiin 24 kappaletta vuosina 1949–1963. Myös animaatiosarjoja on useita. Niitä on esitetty BBC:llä vuodesta 1955. 

Suomessa animaatioita on näytetty muun muassa C More Juniorilla, Nelosella ja Yle TV2:lla Pikku Kakkosen yhteydessä.

1960-luvulla Suomen televisiossa lähetetty lastenohjelma Niksulan TV sai nimensä siinä seikkailleesta Niksu-nukesta, joka oli englantilainen Noddy.

Sarjat 
 Niksun lelumaan seikkailut
 Lelumaan Niksu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.noddy.com/
 FS-Film: Niksu-DVD:t  

Enid Blyton
Lasten- ja nuortenkirjallisuuden henkilöhahmot
Brittiläiset animaatiosarjat
Pikku Kakkosen ohjelmat
Animaatiosarjat
Brasilian Grand Prix 1981

Brasilian Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. maaliskuuta 1981 sateisella Jacarepagua radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Carlos Reutemann, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.35,079
Nopein kierros: Marc Surer – 1.54,302 (kierroksella 36)
 YLE näytti kilpailun tv-lähetyksen koosteena ennalta ilmoittamatta TV2:ssa keskellä yötä. Selostajana toimi Urpo Vihervaara.
Marc Surerin ensimmäinen pistesija

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Lähteet 

Brasilian Grand Prix
Jannis Lakopoulos

Jannis Lakopoulos (s. 20. syyskuuta 1950 Trikala, Kreikka) on kreikkalainen muusikko, joka muutti Suomeen vuonna 1978. Hänellä on oma vuonna 1995 perustettu orkesteri, Odysseia, ja lisäksi hän on opettanut laulua, kitaransoittoa ja kreikkalaisia kansantansseja suomalaisissa kouluissa. Lakopoulos on myös säveltänyt ja sanoittanut yli viisikymmentä laulua sekä julkaissut kolme levyä. Lakopouloksen suomalainen vaimo, nukeillanäyttelijä ja muusikko Anna Barić (24. syyskuuta 1977 – 11. heinäkuuta 2007) soitti viulua ja lauloi Odysseia-yhtyeessä.

Vaimon murha   
Jannis Lakopoulos murhasi vaimonsa useilla vasaraniskuilla 11. heinäkuuta 2007. Lakopoulos itse soitti poliisille kymmenen tunnin kuluttua tapahtuneesta. Lakopoulos surmasi puolisonsa, joka oli hakemassa tavaroitaan pariskunnan talon entisestä kylmiökellarista Helsingin Puotinharjussa. Teon motiiviksi arvioitiin aviokriisi. Pariskunnalla oli ollut avioero vireillä toukokuusta 2007 lähtien.

Lakopoulos tunnusti kuulusteluissa teon. Helsingin käräjäoikeus aloitti tapauksen käsittelyn 22. lokakuuta 2007. Lakopoulos passitettiin istunnon päätteeksi mielentilatutkimukseen. Helsingin käräjäoikeus totesi istunnossaan 31. tammikuuta 2008, että Jannis Lakopoulos on ollut syyntakeinen surman tehdessään. 14. helmikuuta 2008 oikeus tuomitsi Lakopouloksen murhasta elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Helsingin hovioikeus vahvisti tuomion lokakuun 2008 lopussa. Hän pääsee 12 vuoden ja 8 kuukauden vankeuden jälkeen ehdonalaiseen vapauteen 9. maaliskuuta 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MTV - Uutiset: Vaimonsa vasaralla surmanneelle elinkautinen
 Iltalehti: Perheenäiti virui kellarissa 10 tuntia

Vuonna 1950 syntyneet
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset murhaajat
Suomalaiset elinkautisvangit
Elävät henkilöt
Nuorturkkilaiset

Nuorturkkilaiset  (turkiksi: Jön Türkler (mon.), ranskan sanoista Jeunes Turcs, Arabiaksi: تركيا الفتاة) oli turkkilaisten uudistusryhmien liittouma, joka pyrki uudistamaan osmanien valtakunnan hallintoa. Liike sai aikaan toisen perustuslaillisen ajan käynnistämällä nuorturkkilaisten vallankumouksen sulttaani Abdul Hamid II:n monarkiaa vastaan. Liike syntyi kadettien keskuudessa vuonna 1889 ja levisi laajemmalle. Kun Yhtenäisyyden ja edistyksen komitea (CUP) virallisesti perustettiin 1906, suurin osa nuorturkkilaisista liittyi siihen. Osmanien valtakunnan loppuvaiheissa nuorturkkilaisten piirissä älyllinen, poliittinen ja taide-elämä muodostui hyvin monipuoliseksi.

Nuorturkkilaiset tekivät Turkissa vallankumouksen 24. heinäkuuta 1908 ja kun sulttaani Abd-ul-Hamid II yritti seuraavana vuonna vastavallankumousta, nuorturkkilaiset erottivat hänet 27. huhtikuuta 1909.

Kolme nuorturkkilaista paššaa hallitsi osmanien valtakuntaa vuoden 1913 vallankumouksesta ensimmäisen maailmansodan päättymiseen. Nuorturkkilaiset olivat vastuussa Armenian kansanmurhasta, assyrialaisten kansanmurhasta sekä kreikkalaisten kansanmurhasta.

Lähteet
Walker, Christopher J.: "Armenia: The Survival of a Nation."  New York: St. Martin's Press, 1980.

Viitteet

Turkin historia
Osmanien valtakunta
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jättisipuli

Jättisipuli (Allium cepa Jättisipuli-ryhmä) on ryhmä isokokoisia ruokasipulilajikkeita, jotka tunnetaan myös nimillä keilasipuli ja salaattisipuli. Ne ovat ulkonäöltään hyvin pitkäkaulaisia ja saattavat painaa parhaimmillaan yli kilogramman. Jättisipuli on uusimpia vihannestulokkaita Suomessa. Se soveltuu hyvin perusraaka-aineeksi piiraisiin ja miedon maun takia erinomainen salaatteihin ja leivän päälle.

Kasvatus 
Jättisipuli vaatii pitkän, mahdollisesti jopa puolen vuoden kasvuajan, joten siemenet tulee kylvää ajoissa vuoden alussa. Suositeltava aika on tammi-helmikuussa, jotta ne ehtivät tuottaa satoa. Siemenet kannattaa kylvää aluksi erillisiin ruukkuihin ja istuttaa vasta toukokuussa ulos, mielellään avomaalle, hikevään ja ravinteikkaaseen multaan. Istutustiheys on noin 20–40 senttimetriä. Jättisipulin istutussyvyys on erittäin tarkka, liian syvään istutettaessa sipulinosaa ei muodostu lainkaan. Taas liian pintaan istutus lisää jättisipulin roudanarkuutta.

Lähteet 

Nicehouse-sivusto
Finfood 

Sipulit
Alberto Vargas

Alberto Vargas  (Joaquin Alberto Vargas y Chávez, 9. helmikuuta 1896 – 30. joulukuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kuvittaja, joka tunnetaan pin-up -kuvistaan.

Vargas syntyi Perussa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916, jossa hän työskenteli taiteilijana sekä kuvittajana muun muassa Hollywoodissa. Vargas nousi kuuluisuuteen 1940-luvulla Esquire-lehteen tekemillään klassisilla pin-up -kuvilla. Hänen töitään käytettiin malleina toisen maailmansodan pommikoneiden nokkaan maalatuissa pin-up -kuvissa (niin sanottu nose art).

Vargas toteutti taidokkaat maalauksensa vesiväreillä ja retussiruiskulla, ja häntä pidetään yleisesti yhtenä parhaimmista tämän tekniikan hallitsijoista. Hänen kuvansa esittivät tyypillisesti kurvikkaita ja pitkäsäärisiä nuoria naisia 
vähissä vaatteissa.

Aiheesta muualla

 Alberto Vargas, a history, family photos and gallery. 
 Vargas on "The Pin-Up Files"
  Alberto Vargas Biography
 Artwork on the American Art Archives web site

Yhdysvaltalaiset taiteilijat
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Yhdysvaltalaiset kuvittajat
Kainasto

Kainasto on kylä Kauhajoella. Se sijaitsee kaupungin keskustasta noin kymmenen kilometriä länteen. Kylän läpi kulkevat kantatie 67 ja Suupohjan rata, jolla on nykyisin enää tavaraliikennettä. Kylässä on myös entinen rautatieasema, joka toimii nykyään konepajana. Kylän läpi virtaa Kainastonjoki. Kainastolla on toimiva ala-aste ja esikoulu.

Historia 

Kainaston historian yksi merkittävimmistä käännekohdista on Suupohjan radan valmistuminen 1. elokuuta 1913. Rautatie toi elämää Kainaston kylään, sillä Kauhajoen asemista toinen sijaitsi Kainastolla. Kylän vilkastuttua perustettiin kylään oma kyläkoulu vuonna 1922. Henkilöliikenteen loputtua Suupohjan radalla 1968 alkoi Kainaston kylän hidas hiipuminen. Enimmillään Kainastolla on ollut jopa seitsemän kauppaa. Nykyään kylällä ei ole enää yhtään kauppaa, sillä viimeinenkin lakkautettiin 1990-luvun puolivälissä.

Kainastolainen Juho "Jussi" Sillanpää on tähän mennessä ainoa kainastolainen joka on toiminut kansanedustajana. Sillanpää oli eduskunnassa 21.3.1987–21.3.1991.

Lähteet

Kirjallisuutta
Alkio, Olavi (toim.): Kaukoniityistä kaupunginosaksi : Kauhajoen Kainaston kyläkirja. Kainaston kyläkirjan toimituskunta, 2002. 289 sivua.

Kauhajoen kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan taajamat
Rekyyli (lehti)

Rekyyli on Fire-kustannus Oy:n vuodesta 2003 kustantama suomalainen aselehti, joka on perustettu kollektiivisesti lehden omien kirjoittajien, valokuvaajien ja taittajien voimin. Ensimmäisenä päätoimittajana (2003-2008) oli Jarkko Koskinen, jonka jälkeen kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvän lehden päätoimittaja on ollut Tero Kuitunen, joka aiemmin toimi lehden toimituspäällikkönä.

Rekyyli sisältää artikkeleita uusista ja historiallisista ampuma-aseista, teräaseista sekä ampumatarvikkeista ja -varusteista. Lehden toimitusfilosofiana alusta lähtien on ollut parantaa suomalaisen aselehdistön tasoa kautta linjan. Lehti on myös panostanut enemmän myös näkyvyyteensä internetissä, sekä varhaisessa vaiheessa ottanut käyttöönsä keskustelupalstan sivuillaan.

Rekyylilehti järjestää joka vuosi Rekyyli Team Challenge -kilpailun.

Lähteet 
Rekyyli.fi

Suomalaiset aselehdet