joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vapaa Venäjä

Vapaa Venäjä on marssimuotoinen työväenlaulu, josta tunnetaan useita suomalaisia tekstiversioita ja levytyksiä.

Kappale on tavallisesti merkitty Vasili Agapkinin (1884−1964) sävellykseksi (alun perin Proshtshanije slavjanki eli ”Slaavilaistytön jäähyväiset”), mutta on ilmeisesti alkujaan venäläiseen kansansävelmään perustuva marssilaulu. Suomalaisten sanojen tekijää tai tekijöitä ei tunneta, mutta käännöksen on arveltu syntyneen sisällissodan jälkeen suomalaisten punapakolaisten keskuudessa Venäjällä ja kulkeutuneen sieltä Suomeen. Tarttuvan sävelmänsä ansiosta kappale tuli Suomessa hyvin tunnetuksi ja suosituksi jo 1920-luvulla.

1920-luvulla kappale oli erityisen suosittu myös amerikansuomalaisten keskuudessa. Yhdysvalloissa kappaleesta tehtiinkin peräti neljä eri versiota. Ensimmäisessä Otto Pyykkösen levyttämässä versioissa oli erilainen sanoitus kun myöhemmässä Jukka Ahdin levytyksessä. Pyykkösen levyttämän version sanoittaja oli amerikansuomalainen työväenkirjailija Emil Rautiainen.

Kööpenhaminassa 11.-12. huhtikuuta 1929 äänitetyllä savikiekolla B-puolella Warnys Danseorkester soittaa ”Vapaan Venäjän”. Ensimmäinen Suomessa tehty levytys oli 1955 Rytmi-merkille Solistiseitsikko Otavan tekemä versio. Ensimmäinen Suomessa tehty lauluesitys oli Reijo Frankin levytys vuodelta 1969.

Suomessa Vapaata Venäjää esitettiin työväenjärjestöjen tilaisuuksissa 1920-luvulla jo ennen Yhdysvalloissa tehtyjen levyversioiden tuloa markkinoille. Marssista tuli nimenomaan kommunistien tunnuslaulu, jolla he erottautuivat sosiaalidemokraateista kamppaillessaan työväenjärjestöjen hallinnasta. Sekä sosiaalidemokraatit että oikeistolaiset yhdistivät Vapaan Venäjän kommunismin leviämiseen Suomessa, mistä syystä laulun esittäminen herätti julkista paheksuntaa 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa.

Sanat

Maailman raatajat, 
sorron kahleet pois!
Meitä keisarit ei enää hoivaa
eikä veriset julmuritkaan.

Tovereissamme meillä on voimaa
vapauttamme puolustamaan.
Me kahlehia kyllin oomme kantaneet,
ja kaikki toverimme on vankityrmiin sortuneet.

Meitä keisarit ei enää hoivaa
eikä veriset julmuritkaan.
Tovereissamme meillä on voimaa
vapauttamme puolustamaan.

Jo ääni vapauden
kultahelminä helähtelee.
Sen tenho valtaa
ja kahleet poistaa
tai kansat julmain tyrannein.

Toverit kuulkaa,
jo murtuu kahleet
pois tieltä onnen, 
vapauden!

Amerikansuomalaiset levytykset 

 Otto Pyykkönen, äänitetty 11/1924, New York, orkesterin säestyksellä (Columbia 16058/Columbia 3003-F)
 (Arvid) Lang & (John) Lager, hanuriduo, äänitetty 06/1924 (Columbia 16125/Columbia 3011-F)
 B.S.S. Clubin Orkesteri (Brooklynin Suomalainen Sosialisticlubi), johtajanaan Oskar Tofferi, äänitetty 11.7.1928 (Columbia 16067/Columbia 3084-F|Columbia 3174-F)
 Jukka Ahti, äänitetty 5.2.1930, New York, Alfredo Cibellin johtama orkesteri, kappaleen tekijäksi ilmoitettu W.N.Kostakowsky (RCA Victor V-4068)

Lähteet 

Kapinasävelmät
Työväenlaulut
Venäläiset musiikkikappaleet
Alatalja

Alatalja on pääosin yläselän lihaksille tarkoitettu kuntosalilaite. Siinä käydään istumaan kasvot laitteeseen päin ja yleensä kahdella kädellä vedetään taljaa itseen päin. Alataljaa vastaavia liikkeitä ovat kulmasoutu käsipainoilla tai tangolla.

Katso myös
 Soutulaite

Kuntoilulaitteet
Leo Kauppi

Leo Kauppi (alkujaan Kauppinen, 4. helmikuuta 1900, Kotka – 1938) oli amerikansuomalainen laulaja, joka levytti Yhdysvalloissa vuosina 1926–1931 kaikkiaan nelisenkymmentä kappaletta iskelmiä ja kupletteja.

Kauppi oli alun perin painija Suomessa ja kilpaili muun muassa Savonlinnan painimestaruuskilpailuissa vuonna 1923. Merimiehenä ollessaan hän asettui Kanadaan 1920-luvun alussa. Vuosikymmenen puolivälissä hän muutti New Yorkiin ja alkoi levyttää Columbia-levymerkille. Hän esiintyi tanssilaulajana pääpaikkanaan New Yorkin Työn Temppeli -haali eli eräänlainen suomalaissiirtolaisten työväentalo. Suuren laman lopetettua Kaupin levytysuran hän muutti monien muiden amerikansuomalaisten tavoin Neuvosto-Karjalaan, missä hän kuoli vuonna 1938. Erään tiedon mukaan Kauppi tuomittiin vakoilusta pakkotyöhön ja hän menehtyi työleirillä.

Leo Kauppi poikkesi eräässä suhteessa muista saman ajan amerikansuomalaisista muusikoista. Muiden muassa Arthur Kylander, Hiski Salomaa ja Antti Syrjäniemi kuvailivat omissa kupleteissaan siirtolaisten elämää ja kommentoivat Yhdysvaltain tapahtumia, mutta Leo Kaupin laulujen sanoituksissa mikään ei viittaa siihen, että ne on levytetty uudella mantereella. Kaupin suosituimmiksi levytyksiksi nousivat jenkka "Kuuliaiset Kottilassa" ja valssi "Meren aallot". Jälkimmäisestä tuli Yhdysvalloissa ilmeisesti kaikkien aikojen suosituin amerikansuomalainen äänilevy; sitä myytiin eräiden tietojen mukaan noin 30 000 kappaletta. Molemmat levytykset menestyivät hyvin myös Suomessa, vaikka levyjä ostaneet suomalaiset tuskin kiinnittivät niiden "amerikkalaisuuteen" sen enempää huomiota. Pääosa Kaupin levyttämistä lauluista oli muiden tekemiä – joukossa oli muun muassa J. Alfred Tannerin ja Tatu Pekkarisen kupletteja – mutta "Kuuliaiset Kottilassa" lienee hänen sanoittamansa.

Levytykset 
Ajankohta ilmaisee levytysession ajankohdan. Raita-linkin takana on Raita-tietokannassa kappaleen mp3-versio.

7.9.1926 
 Helmi ja Kalle (säestys Willy Larsen) 
 Kuuliaiset Kottilassa (säestys Willy Larsen) 
 Maailman Matti 
 Rivakka polkka

.5.1927 
 Heitä huolet pois
 Kallaves
 Laulu on iloni ja työni 
 Salkolan syntymäkemut

30.8.1927 
 Herra Petteri 
 Juhannustanssit Paksulassa
 Kulkijaksi luotu (yhdessä Antti Kosolan kanssa) 
 Renk'Jussi palajaa sodasta

17.12.1927 
 Meren aallot

19.12.1927 
 Oi tyttö tule
 Sjöman Andersson 1
 Sjöman Andersson 2

25.4.1928 
 Aika poika 
 Honolulu
 Laivan kannella 
 Talkoopolkka

10.12.1928 
 Mun eukkoni on maalla 
 Mä odotan sua 
 Pikku Liisa 
 Yhteinen Susannamme (yhdessä Antti Kosolan kanssa)

1.2.1929 
 Elämään kyllästymisestä
 Herra Adamson
 Kesälaitumelta
 Mikko ja Miina markkinoilla

30.4.1929 
 Amalia
 Ei tule suvi...
 Meripoika
 Tytön huivi

14.10.1929 
 Emma
 Kalle parka
 Oi Aino...
 Villiruusu

10.3.1931 
 Kulkurin heila ja hevonen
 Me nuoret meripoijat
 Meripojan kaipaus
 Nujulan kaupungin historia 

 vie Raita-tietokantaan, jossa kappaleesta on mp3-tiedosto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Amerikansuomalaiset henkilöt
Suomalaiset laulajat
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Kuusankosken voimalaitos

Kuusankosken voimalaitos on 1950-luvun taitteessa rakennettu ja 1990-luvulla revisioitu Kymijoen toiseksi suuritehoisin vesivoimala, jonka omistaa UPM. Kymin Osakeyhtion sähköpulaa lievittämään rakennettu vesivoimala tuottaa sähköä UPM-Energialle, kuten myös yläjuoksun Voikkaan voimalaitos ja alajuoksun Keltin voimalaitos.

Tammikuussa 2019 UPM ilmoitti aloittavansa vesivoimalan peruskorjaus- ja modernisointiprojektin. Kaikki kolme turbiinia uusitaan ja generaattoreita modernisoidaan. Voimalaitoksen hyötysuhde paranee noin kuudella prosenttiyksiköllä 94 prosenttiin ja turbiiniteho kasvaa 19 prosenttia noin 37 megawattiin. Keskimääräisen sähköntuotannon arvioidaan kasvavan 180 gigawattitunnista vuodessa noin 195 gigawattituntiin. Projektin on tarkoitus valmistua vuonna 2022.

Kuusankoskella on myös UPM:n ja Kouvolan Seudun Energian (KSSE) yhteinen kiinteällä polttaineella käyvä Kuusankosken biopolttoainevoimalaitos, joka käyttää puuperäisiä polttoaineita.

Lähteet

Kymijoen alaosan alue
Kymijoki
Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Suomen vesivoimalat
Suomen padot
Kuusankoski
Kissakosken kanava

Kissakosken kanava on Puulaveden virtaamissuunnan kääntämiseksi ja sen pinnan laskemiseksi vuosina 1831–1854 kaivettu 1,1 km pitkä avokanava Hirvensalmen Kissakoskella. Kanava laskee Liekunesta Ison Metsälammen kautta Vahvajärveen. 1907–1920 Kanavan rannalla toimi Osakeyhtiö Kissakoski Aktiebolag. Itse paperitehdasta alettiin rakentaa 1909. Vuoden 1920 tulipalon jälkeen tehdas toimi enää pelkkänä puuhiomona 1922–1939. Alueelle perustettiin Kissakosken vesivoimalaitos 1939.

Kesällä 2012 Kissakosken vanha kalaporras poistettiin ja tilalle rakennettiin uusi, luonnonmukainen kalatie Mäntyharjun reitin vaelluskaloja varten. Samalla voimalaitoksen tehokkuutta parannettiin ja entinen maisemaa hallinnut betoninen ränni poistettiin.

Nykyään Kissakoskella tarjotaan ravintolapalveluita.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kissakoski
 http://yle.fi/uutiset/kissakosken_voimalaitoksen_ohitustie_vetaa_hyvin_kaloja/6780478
 http://www.vesirakentaja.fi/html/voimalaitokset/kissakoski.html

Suomen kanavat
Mäntyharjun reitti
Hirvensalmen rakennukset ja rakennelmat
Etelä-Savon rakennukset ja rakennelmat
Puulaveden alue
Samppanjasosialisti

Samppanjasosialisti (), myös salonkisosialisti ja salonkikommunisti, on halventava nimitys puoluekannaltaan vasemmistolaisesta poliitikosta. Termillä viitataan poliitikon tekopyhyyteen: hänen väitetään työväenhenkisistä mielipiteistään huolimatta elävän itse porvarillista elämää.

Käsitettä champagne socialist eli samppanjasosialisti ovat käyttäneet Isossa-Britanniassa lähinnä työväenpuolueen poliittiset vastustajat, ja sana on lainautunut Suomeenkin; vanhastaan Suomessa on käytetty saksan kielestä lainattuja sanoja salonkikommunisti ja salonkisosialisti (saks. Salonsozialist). Ranskassa käytetään ilmausta gauche caviar eli kaviaarivasemmisto.

Vastaavantyyppisiä ilmauksia käytetään muissakin maissa:
 Ruotsissa rödvinsvänster eli punaviinivasemmisto
 Yhdysvalloissa latte liberal ja limousine liberal eli latte-liberaali ja limusiiniliberaali (Yhdysvalloissa liberaali tarkoittaa vasemmistolaisesti suuntautuneita)
 Australiassa chardonnay socialist valkoviinilajikkeen mukaan
 Tanskassa Kystbanesocialist eli rantaratasosialisti (Kystbane kulkee rikkaiden asuinalueiden ohi)
 Irlannissa smoked salmon socialist eli savulohisosialisti.

Seurapiirien sosialismiharrastuksia arvosteli venäläinen sosialisti Aleksandr Herzen teoksessaan Vastarannalta (1855): 
”He siellä nälkään kuolevat eivätkä ketkään muut, – – kun taas me istumme yläkerrassa ja keskustelemme sosialismista šamppanjan ja leivonnaisten äärellä.”

Suomessa näkyvimpiin salonkikommunisteihin kuului Hella Wuolijoki, joka oli myös näytelmäkirjailija, miljoonaomaisuuden hankkinut kauppahuoneen pitäjä, elinkautisvanki ja Yleisradion pääjohtaja. Suomalaisen tiede-elämän tunnetuimpia salonkisosialisteja oli Väinö Voionmaa. Voionmaa oli arvostettu historioitsija, jolle sosialismi oli ennen kaikkea aineellinen ja henkinen sivistysliike. Häneen voitiin aina viitata, kun tiedemaailmaa syytettiin porvarillisuudesta tai vasemmistolaisten syrjimisestä.

Lähteet 

Vasemmisto
Poliittiset käsitteet
Haukkumasanat
Moninkertaisesti täydellinen luku

Moninkertaisesti täydellinen luku on täydellisten lukujen yleistys.

Mikäli luonnollisen luvun n kaikkien positiivisten jakajien, 1 ja luku itse mukaan lukien, summa on kn jollekin luonnolliselle luvulle k luvun n sanotaan olevan k-kertaisesti täydellinen. Luvun k ollessa 2 (kaksinkertaisesti täydellinen luku) kyseessä ovat tavalliset täydelliset luvut.

Esimerkiksi 120 on kolminkertaisesti täydellinen, sillä sen jakajien summa 1+2+3+4+5+6+8+10+12+15+20+24+30+40+60+120 = 360 on 3 × 120.

Pienimmät k-kertaisesti täydelliset luvut 

Ainoa 1-kertaisesti täydellinen luku on 1. k-kertaisesti täydellisiä lukuja tunnetaan arvoon k=11 asti.

Lukujonot
Lukuteoria
Listonsalmen kanava

Listonsalmen kanava on Listonniemen poikki rakennettu kanava Keiteleellä Konginkankaalla.   Kanava puhkaisee Listonniemen Pyhälahden koillisrannalla. Kanavan pituus on 500 m, leveys 7,5 m, syväys 2,4 m, ei rajoitusta mastonkorkeudessa. Kanava on osa vanhaa kalatietä, joka johtaa Pyhälahden pohjukkaan. Lähellä on tehty kivikautisia asuinpaikkalöytöjä kuten kvartsi-iskoksia. Kanava sijaitsee Konneveden kirkolta noin 30 km pohjoiseen.

Aiheesta muualla
 Merenkulkulaitos  (PDF)
 Listonsalmen kanava

Viitasaaren reitti
Suomen kanavat
Konginkangas
Äänekosken liikenne
Porvoonjoen vesistö

Porvoonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 18) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Porvoonjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 1 237,09 neliökilometriä.
Alueen järvisyys on 1,34 %. Se on yksi Suomen päävesistöistä, joka saa alkunsa Lahden seudulta Salpausselän eteläpuolelta.

Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
 Porvoonjoen alaosan alue  (18.01)
 Porvoonjoen keskiosan alue  (18.02)
 Mallusjärven alue  (18.03)
 Porvoonjoen yläosan alue  (18.04)
 Luhdanjoen valuma-alue  (18.05)
 Piurunjoen valuma-alue  (18.06)
 Savijoen valuma-alue  (18.07)
 Palojoen valuma-alue (Orimattila)  (18.08)

Porvoonjoki on pituudeltaan 143 kilometriä ja joenlatvan korkeusero Suomenlahteen verrattuna on 68 metriä. Porvoonjoen valuma-alue on pinta-alaltaan 1 270 neliökilometriä. Porvoonjoen valuma-alueen järvisyysprosentti on 1,34. Porvoonjoen valuma-alueen eteläosan vallitsevin maalaji on savi ja yläjuoksulla hieta, hiesu ja moreeni. Noin kolmannekselle valuma-alueen pinta-alasta on peltoja.

Porvoonjoen suurin sivujoki on Orimattilasta siihen laskeva Palojoki ja suurimmat järvet Mallusjärvi (530 ha), Isojärvi (300 ha) ja Sahajärvi (200 ha).

Porvoonjoen virtaamamittauspiste on Vakkolassa, jossa valuma-alueen pinta-ala on 1 128 km². Pukkilan kirkonkylän Naarkoskella valuma-alue on 911 km². Naarkoskella ylivirtaama on 128 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) 75 m³/s, keskivirtaama  (MQ) 11,3 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 2,1 m³/s.

Porvoonjoen merkittävin vesikuormituslähde ovat yhdyskuntien puhdistetut jätevedet, joiden päästöt näkyvät fosforin ja typen kuormituksessa sekä vesieliöstöllä haitallisen ammoniumtypen pitoisuuksissa, biologisen hapenkulutuksen pitoisuuksissa ja kiintoainepitoisuuksissa. Päivittäin Porvoonjokeen johdetaan 50 000–55 000 kuutiometriä puhdistettuja jätevesiä, joten keskimääräisvirtaamassa noin kuusi prosenttia virtaamasta on jätevesiä ja keskialivirtaamasta 30 prosenttia.

Kosket
Patomäenkoski, Lahti
Vakkolankoski, Askola
Naarkoski, Pukkila
Strömberginkoski, Porvoo, entisen Porvoon maalaiskunnan alue

Jätevedet
Kariniemen jätevedenpuhdistamo, Lahti 
Ali-Juhakkalan jätevedenpuhdistamo, Lahti 
Nastolan jätevedenpuhdistamo, Nastola
Vääräkosken jätevedenpuhdistamo, Orimattila, Artjärvi
Vakkolan jätevedenpuhdistamo, Askola
Monninkylän jätevedenpuhdistamo, Askola
Kerkkoon jätevedenpuhdistamo, Porvoo
Pukkilan jätevedenpuhdistamo, Pukkila

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Jokienkunnostushanke (kartta)
Uudenmaan ympäristökeskus:  Porvoonjoki 2005.
Riuttala

Riuttala on maaseutukylä Kuopion Karttulassa, maanteitse  noin 43 kilometriä länsiluoteeseen Kuopion keskustasta ja noin 20 kilometriä Karttulan kirkonkylältä koilliseen. Kylässä ei ole kauppaa eikä koulua. 

Riuttala on tunnettu siellä sijaitsevasta Riuttalan talonpoikaismuseosta, jonka Museovirasto on luokitellut erääksi valtakunnallisesti merkittävistä kulttuuriympäristöistä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Riuttalan talonpoikaismuseo (riuttala.fi)
Riuttalan Talonpoikasmuseo (museot.fi)
Riuttalan talonpoikaismuseo (pohjois-savonmuisti.fi)
Karttulan alueen palveluopas (pdf, 2017) (kuopio.fi)

Karttulan kylät
Tuhkalehto

Tuhkalehto on suomalainen rockyhtye, johon kuuluu nykyisin viisi henkeä. Tuhkalehdon musiikki on tummasävyistä kansallisromantiikan sävyttämää pop rock -musiikkia. Yhtyeen keulahahmo on laulaja Sampo-Ilmari Tuhkalehto ja paraikaan ovat käynnissä uuden levyn äänitykset.

Historia 

Tuhkalehto perustettiin Jyväskylässä vuonna 2007. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä Piilotettu maa helmikuussa 2008. Arvosteluissa Tuhkalehdon esikoislevyä on pidetty omaperäisenä, monipuolisena ja tunteellisena tuotoksena, josta ei yritystä puutu.

Yhtye nautti suosiota erityisesti verkkoyhteisöissä. Esimerkiksi bändin IRC-Galleria -yhteisö oli palvelun neljänneksi nopeiten kasvava musiikkiyhteisö vuonna 2010. 

Vuonna 2009 Tuhkalehto kiersi Music Against Drugs -kiertueen mukana pääesiintyjänä ja vastaava kiertue on käynnistyi myös vuodelle 2010 kiertäen muun muassa Vaasassa. 

Keväällä 2010 yhtye soitti valtakunnallisen Your Move On Tour 2010 -kampanjan kiertuepaikkakunnilla. Tapahtumaa oli järjestämässä muun muassa Nuori Suomi ja SLU.

Street Team 
Tuhkalehto Street teamin keskus on Jyväskylässä ja vankkaa fanipohjaa löytyy ympäri Suomea ja ulkomailtakin. 
Street teamin tarkoitus on edistää bändin tunnettavuutta sekä lisätä Tuhkalehto-fanien ja bändin jäsenten välistä vuorovaikutusta. Se toimii nimensä mukaisesti kaduilla mutta nykyisin myös yhä useammin internetissä. Vuorovaikutus ilmenee esimerkiksi siten, että Routaa raajoissa -musiikkivideolla esiintyy liuta yhtyeen faneja ja Street Teamin jäseniä.

Diskografia

Albumit 

 Piilotettu maa (2008)

Singlet 

 Marraskuu (2008)
 Routaa raajoissa (2010)

Musiikkivideot 

 "Routaa Raajoissa" - 2010

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tuhkalehdon kotisivut 
 Tuhkalehdon Myspace-sivut
 Ace revolutionsin kotisivut 
 Music Against Drugs -kotisivut

Suomalaiset rockyhtyeet
Giuliano Montaldo

Giuliano Montaldo (s. 22. helmikuuta 1930) on italialainen elokuvaohjaaja. Varhaisella urallaan hän työskenteli näyttelijänä muun muassa Carlo Lizzanin elokuvassa Achtung! Banditi! (1951).

Työskenneltyään apulaisohjaajana jo 1950-luvulla Montaldo loi ensimmäiset omat teoksensa 1960-luvun alussa. Töiden joukossa ovat Viimeinen vastarinta (1962), Häikäilemätön (1965), Timanttivarkaus Riossa (1967), Teloitusryhmä (1969), Giordano Bruno (1973), Circuito chiuso (1978), Il giocattolo (1979), Marco Polon matkat (minisarja, 1982), Kultasankaiset silmälasit (1987) ja Tempo di uccidere (1991). 

Montaldo on voittanut David di Donatello -palkinnon elämäntyöstä. Hän on ollut kahdesti ehdolla Berliinin Kultaisen karhun ja niin ikään kahdesti Cannesin Kultaisen palmun saajaksi. Vuonna 2006 hän esiintyi näyttelijänä Nanni Morettin elokuvassa Kaimaani.

Aiheesta muualla 
 

Italialaiset elokuvaohjaajat
Italialaiset näyttelijät
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Segunda División RFEF

Segunda División RFEF on Espanjan jalkapallon neljänneksi korkein sarjataso. Sen yläpuolella ovat ammattilaissarjat Primera División ja Segunda División sekä puoliammattilais- ja amatöörijoukkueista koostuva Primera División RFEF. Sen alapuolella pelataan 
Tercera División RFEF.

Pelijärjestelmä 

Segunda División RFEF:ssä on 90 joukkuetta jaettuna viiteen alueelliseen lohkoon, jotka vastaavat Espanjan itsehallintoalueita ja niiden jalkapalloliittoja lukuun ottamatta Andalusiaa, joka on jaettu suuren kokonsa vuoksi kahteen lohkoon. Myös Pohjois-Afrikassa sijaitsevien Ceutan ja Melillan joukkueet pelaavat Andalusian lohkoissa. 

Kussakin lohkossa pelataan kaksinkertainen sarja eli jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti kaudessa, kerran koti- ja kerran vieraskentällä. Voitosta saa kolme pistettä, tasapelistä yhden. Kauden päätteeksi lohkojensa eniten pisteitä keränneet joukkueet julistetaan Segunda División RFEF:in mestareiksi.

Nousijat ja putoajat 

Kauden päätteeksi jokaisen lohkon voittaja nousee suoraan Primera División RFEF:iin. Lohkojen 2-5 sijoittuneet joukkueet pääsevät nousukarsintoihin. Joukkueet arvotaan neljään viiden joukkueen karsintalohkoon siten, että jokaisessa on yksi omassa lohkossaan ensimmäiseksi, toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi sijoittunut joukkue. Saman lohkon joukkueita ei voi arpoa samaan karsintalohkoon. Karsintojen ensimmäisessä vaiheessa pelataan kaksiosainen ottelu omassa lohkossaan ykköseksi ja neljänneksi sijoittuneen sekä toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneen joukkueen välillä. Toisessa vaiheessa näiden parien voittajat pelaavat keskenään toisen kaksiosaisen ottelun, jonka voittajat nousevat Primera División RFEF:iin.

Jokaisen lohkon viisi heikointa joukkuetta putoaa kauden päätteeksi Tercera División RFEF:iin. Lohkojen 1, 3 ja 4 sijalle 13. sijoittuneet joutuvat putoamiskarsintoihin.

Reservijoukkueet 

Sarjassa pelaa myös useiden seurojen reservijoukkueita. Reservijoukkue ei kuitenkaan voi pelata samalla sarjatasolla seuran muiden joukkueiden kanssa, joten mikäli edustusjoukkue tai toinen reservijoukkue putoaa Primera División RFEF:stä Segunda División RFEF:iin, pudotetaan Tercerassa pelannut reservijoukkue automaattisesti aluesarjoihin sarjasijoituksestaan riippumatta. Reservijoukkue ei voi myöskään osallistua nousukarsintoihin, mikäli seuran toinen joukkue pelaa Primera División RFEF:ssä.

Cup-kilpailut 

Segunda División RFEF lohkovoittajat pääsevät mukaan seuraavan kauden Copa del Reyhin. Muut pelaavat Copa RFEF:ssä Primera División RFEF:n joukkueiden kanssa.

Historia 

Nimellä Tercera División pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1929–1930, joka oli Espanjan kansallisen sarjajärjestelmän historian toinen kausi. Tuolloin se toimi kolmanneksi korkeimpana sarjatasona, heti Segunda Divisiónin alapuolella. Ensimmäisellä kaudella sarjassa pelasi 33 joukkuetta, jotka oli jaettu kahdeksaan lohkoon. Kunkin lohkon voittaja eteni pudotuspeleihin, joiden viimeisessä vaiheessa Castellón voitti Barakaldon ja nousi Segundaan. Kaudesta 1977–1978 eli Segunda División B:n perustamisesta lähtien Tercera on ollut neljäs sarjataso.

Lähteet 

Tercera Division
Luettelo supersankareista

Tämä on luettelo supersankareista. Lista on epätäydellinen.

Ulkomaiset

Marvel
Aaveajaja
Ampiainen
Blade
Daredevil
Deadpool
Drax Tuhoaja
Elektra
Elohopea 
Elektro
Enkeli
Gamora
Groot
Vision 
Haukansilmä
Henry Pym
Herkules
Herra Fantastinen
Hopeasurffari
Hulk
Hämähäkkimies
Jean Grey
Jäämies
Kapteeni Amerikka
Kolossi
Kuuritari
Kyklooppi
Liekki
Mantis
Miekkamies
Musta Leski
Möykky 
Näkymätön Nainen
Painajainen
Peto
Professori X
Purppuranoita
Raketti pesukarhu 
Rautamies
Rautanyrkki
Rogue
Storm
Thor
Tohtori Outo
Tähtilordi
Varjokissa
Wolverine
ultron

Disney
Taikaviitta
Superhessu
Varjoankka
Viitatar
Neliapila
Lepakkoankka
Superpelle
Rautahansu
Indiana Hopo
Turboankka

DC Comics
Atomi
Aave
Batman
Haukkatyttö
Ihmenainen
Muovimies
Robin
Salama
Saturnustyttö
Petopoika
Punatornado
Rämeen Olento
Static
Teräs
Teräsmies
Terästyttö
Tohtori Kohtalo
Tähtituli
Vesimies
Vihreä Lyhty
Vihreä Nuoli
Haukkamies

Ryhmät
Ihmeneloset
Kostajat
Oikeuden Puolustajat
Ryhmä-X
Teen Titans
Tehotytöt
Power Rangers
YPKVV

Heroes
Hiro Nakamura
Peter Petrelli
Nathan Petrelli
D.L. Hawkins
Niki Sanders
Claire Bennet
Matt Parkman
Molly Walker
Micah Sanders
Maya Herrera
Alejandro Herrera
Monica Dawson
Tracy Strauss
Isaac Mendez
West Rosen

Astro City
Herrasmies
Hopea-agentti
Kaunotar
MPH
Quarrel II
Rippi-isä
Samarialainen
Musta Floretti

City of Heroes
Synapse
Statesman
Manticore
Numina
Positron
Sister Psyche

Manga ja anime
 Allen Walker (D.Gray-man)
 Gohan (Dragon Ball Z)
 Goku (Dragon Ball Z)
 Goten (Dagon Ball Z)
 InuYasha (InuYasha)
 Naruto Uzumaki (Naruto)
 Piccolo (Dragon Ball Z)
 Saitama (One Punch Man)
 Sasuke Uchiha (Naruto)
 Vegeta (Dragon Ball Z)

Muut
Buffy Summers (Buffy Vampyyrintappaja)
Hancock
Herra Ihme (Ihmeperhe)
Hyytäjä (Ihmeperhe)
Koomikko (Vartijat, Vartijat on DC Comicsin julkaisema, mutta se ei kuulu varsinaiseen DC-universumiin joten sen henkilöt on listattu tähän)
Mahtava Esa (Ihmeperhe)
Näkymätön Neiti (Ihmeperhe)
Rajaton (Ihmeperhe)
Rorschach (Vartijat)
Silkkiaave (Vartijat)
Sudenkorento (Superhero Movie)
Tohtori Manhattan (Vartijat)
Yöpöllö (Vartijat)
Thunder Man (Ukkosmies) (Nickelodeonin The Thundermans)
Electress (Salamanainen) (Nickelodeonin The Thundermans)
Phoebe Thunderman (Nickelodeonin The Thundermans)
Captain Man (Kapteenimies) (Nickelodeonin Henry Danger)
Kid Danger (Vaarallinenpoika) (Nickelodeonin Henry Danger)
Zorro
Ällistysmies (Lassi ja Leevi)

Suomalaiset supersankarit
Bat & Ryyd
Black'n Red
Ekomies (90-luvulla TV2:n Ekoisti-ohjelmassa)
Fighter
Finlander
Kuolonilves, eli Deathlynx superhero
Firestar
Fisudal
Ice
Kapteeni Kuolio
Laserskater
Lumiukkomies
Navigator
Peräsmies
Peräsmiehen poika
Raaka
Rex
Rendel
Ryydman ja Chydenius
Sähkömies
Telkkämies
Timantti
Tuuli Noidantytär
Ukkosen ritari

Supersankarit
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2003

Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) haulikkolajien maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 10.-17.9.2003 Kyproksen Nikosiassa.

Miehet

Naiset

Pojat

Tytöt

Mitalitaulukko

Uudet ennätykset

Lähteet
Kilpailun tulokset

2003
Vuoden 2003 urheilu
Kyproksen urheilu
Nikosia
Iin lukio

Iin lukio on lukio Iin kunnassa. Lukio on kunnan ainoa. Se sijaitsee Iin kuntakeskuksessa. Oppilaita koulussa on 130-160 vaihdellen lukukaudesta. Lukio on luokaton ja noudattaa viisijaksojärjestelmää. Opetusta on mahdollista saada myös etäopetuksena. Koulu kustantaa itse pakollisten kurssien oppikirjat oppilailleen. Lukiossa on 18 opettajaa, joista rehtorina toimii Tuomas Kulha. Useat opettajat opettavat myös Valtarin koulun yläasteella.

Koulun historiaa 
Iin yhteiskoulun kannatusyhdistys perusti yksityisen oppikoulun 1925. Iin yhteiskoulu sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1959. Peruskoulu-uudistuksen myötä muuttui Valtarin yläasteeksi ja Iin lukioksi.

Kuuluisia oppilaita 
Liisa Hyssälä, ministeri

Lähteet 
 Iin lukion kotisivut

Viitteet 

Iin oppilaitokset
Suomen lukiot
Nuno

Nuno Espírito Santo (s. 25. tammikuuta 1974 São Tomé) on portugalilainen entinen jalkapallomaalivahti ja nykyinen valmentaja. Hän on toiminut viimeksi englantilaisen Tottenhamin päävalmentajana.

Ura

Nuno aloitti seurauransa vuonna 1992 Vitória SC:n joukkueessa. Sen jälkeen hän on pelannut ennen nykyiseen seuraansa FC Portoon siirtymistä Deportivo de La Coruñassa, Mérida UD:ssa, CA Osasunassa, FK Dynamo Moskovassa ja CD Avesissa.

Nuno valittiin Portugalin maajoukkueeseen Itävallan ja Sveitsin EM-kilpailuihin 2008. Hän oli myös alle 21-vuotiaiden organisaatiossa.

Kesäkuun alussa 2016 Nunosta tuli kaksivuotisella sopimuksella pelaajaurallaan edustamansa FC Porton päävalmentaja. Nunon johdolla Porto selvitti tiensä Mestarien liigan pudotuspeleihin, mutta putosi jo ensimmäisellä kierroksella tappioon Juventukselle. Kotimaan liigassa Porto hävisi mestaruuden SL Benficalle kuudella pisteellä. Kauden jälkeen Nuno sai potkut seurasta.

Kesäkuun alussa 2017 Nunosta tuli Englannin Mestaruussarjassa pelaavan Wolverhamptonin päävalmentaja. Portugalilainen oli seuran neljäs päävalmentaja alle vuoden sisällä. Nunon johdolla Wolves pelasi vahvan sarjakauden 2017/18 ja pääsi jo huhtikuussa 2018 juhlimaan nousuaan Englannin Valioliigaan kuuden vuoden tauon jälkeen. Wolves voitti lopulta sarjan 99 pisteellä, eroa toiseksi tulleeseen Cardiff Cityyn oli lopulta yhdeksän pistettä. Kauden viimeisen ottelun 3-0 tappio sarjajumboksi jääneelle Sunderlandille vei Nunon joukkueelta mahdollisuuden yli 100 pisteeseen.

Valioliigassa Wolverhampton sijoittui kaudella 2018/19 seitsemänneksi, mikä oli seurahistorian paras saavutus. Joukkue selvisi kaudeksi 2019/20 Eurooppa-liigaan, jossa Nuno luotsasi Wolverhamptonin puolivälieriin saakka. Turnaus päättyi tappioon Sevillaa vastaan. Valioliigassa kausi päättyi edelliskauden tavoin seitsemänteen sijaan. Kausi 2020/21 oli Wolverhamptonille ja Nunolle vaikea. Joukkueen tähtihyökkääjä Raúl Jiménez loukkaantui vakavasti 29. marraskuuta 2020 Arsenalia vastaan pelatussa ottelussa.  Wolves voitti ottelun 2−1, mutta sitä seuraavista 11 ottelustaan Wolverhampton onnistui voittamaan vain yhden. Kausi päättyi lopulta sijalle 13 ja Nuno jätti seuran kauden jälkeen.

Kesäkuun lopussa 2021 Nuno allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Valioliigan Tottenhamin kanssa. Nunon pesti Spursissa jäi kuitenkin lyhyeksi. Seurajohto erotti Nunon marraskuun alussa 2021 Spursin hävittyä viisi kauden kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan. Viimeiseksi jääneessä ottelussa Spurs hävisi Manchester Unitedille 0–3.

Meriitit

 Englannin Mestaruussarja: 2018

Lähteet
Tilastoja

Viitteet 

Portugalilaiset jalkapallomaalivahdit
Portugalilaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Korson Kaiku

Korson Kaiku ry on Vantaan Korsossa toimiva noin 600 aktiivijäsenen monilajiurheiluseura. Se on perustettu vuonna 1961. Kaiussa harrastetaan karatea, kevytlentopalloa ja kuntoliikuntaa, konkariurheilua, lentopalloa, maastopyöräilyä, salibandya ja yleisurheilua.

Kaiun tunnetuin urheilija on Valentin Kononen.

Katso myös 
 Seuran salibandyjaosto

Lähteet 

Vantaalaiset urheiluseurat
Kaiku
Martha Cooper

Martha Cooper (s. 1943 Baltimore, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hän on saanut kansainvälistä mainetta työstään graffiti- ja hip hop -kulttuurin parissa erityisesti 1970- ja 1980-lukujen New Yorkissa. Cooper itse tähdentää, että hän kuvaa paljon muutakin edellämainitun lisäksi.

Cooper on työskennellyt National Geographic -lehdessä 1960-luvulla ja New York Postin lehtivalokuvaajana 1970-luvulla. Lisäksi hän on toiminut yhdysvaltalaisen Peace Corps -järjestön vapaaehtoistyössä Thaimaassa. Graffiteista hän kiinnostui 1970-luvulla erään nuoren maalarin innoittamana. Aluksi hän kuvasi muun muassa metroasemia ja niillä liikennöiviä junia, mutta liikkui myöhemmin myös ratapihoilla ja erilaisissa tyhjissä rakennuksissa. Hän ystävystyi monien maalarien kanssa ja sai tilaisuuden dokumentoida heidän työskentelyään itse graffitien lisäksi.  

Cooper on julkaissut useita katutaide- ja hip hop -aiheisia kirjoja. Ensimmäinen niistä oli yhteistyössä valokuvaaja Henry Chalfantin kanssa tehty, vuonna 1984 ilmestynyt Subway Art, jota monet pitävät eräänlaisena graffititaiteen raamattuna. Toinen varsin tunnettu teos on esimerkiksi Hip Hop Files: Photographs 1979–1984. Cooperin töitä nähdään graffitien historiasta kertovassa Style Wars -dokumenttielokuvassa, ja niitä on ollut esillä useissa lehdissä ja myös näytteillä museoissa.

Cooper on suorittanut taidealan tutkinnon Grinnell Collegessa ja opiskellut antropologiaa Oxfordin yliopistossa. Hän asuu New Yorkin Manhattanilla.

Kirjallinen tuotanto 

 Subway Art, Martha Cooper ja Henry Chalfant, 1984
 R.I.P.: New York Spraycan Memorials, 1994
 Hip Hop Files: Photographs 1979–1984, 2004
 Street Play, 2005
 We B*Girlz, teksti Nika Kramer, 2005
 New York State of Mind, 2007

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Cooperin naisvalokuvaajia käsittelevä sivusto 
 We B Girlz – breakdance- ja hip hop -naisia käsittelevä sivusto 
 Cooperin New York -kuvia 

Yhdysvaltalaiset valokuvaajat
Graffiti
Hip hop
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Mehiläinen (aikakauslehti)

Mehiläinen oli ensimmäinen suomenkielinen aikakauslehti. Lehteä julkaisi Elias Lönnrot ja sitä painettiin aluksi Oulussa 1836–1837 ja sen jälkeen Helsingissä 1839–1840.

Lehden tilaajamäärä kehittyi seuraavasti:
 1836 500
 1837 150
 1840 119

Valtaosa lehden tilaajista kuului sivistyneistöön. Mehiläinen lakkasi ilmestymästä 1840 tilaajamäärän supistuttua liian pieneksi.

Lehti vaikutti merkittävästi suomen kirjakielen kehittymiseen. Siinä julkaistiin kansanrunoja, sananlaskuja, satuja ja arvoituksia. Näiden ohella mukana oli paikallishistoriaa, pitäjäesittelyitä sekä terveydenhoidollisia neuvoja. Lönnrot julkaisi lehdessä myös suomen kieliopin ja alkeislaskuopin. Lehden avustajia olivat muun muassa Juhani Ihalainen, Erik Alexander Ingman, Olli Karjalainen, Pietari Makkonen, Kustaa Paturi, Carl Saxa ja Pietari Ticklén.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mehiläinen Kansalliskirjaston digitaalisissa aineistoissa

Suomalaiset kulttuurilehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Elias Lönnrot
Julien Guiomar

Julien Guiomar (3. toukokuuta 1928 – 22. marraskuuta 2010) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Pariisin varas (1967), Z – hän elää (1969), 9-kasvoinen mies (1975), Kärpänen sopassa (1976), Villi mies (1977), Isien maa (1988) ja Léolo (1992). Hän esiintyi runsaasti myös televisiossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Kehitysromaani

Kehitysromaani () on kaunokirjallisuuden genre, joka kehittyi Saksassa valistuksen aikaan ja oli suosittu 1800-luvulla. Kehitysromaaneissa kertoja esittää päähenkilön persoonan – yleensä nuoren ihmisen – psykologista, moraalista ja yhteiskunnallista muotoutumista. Tunnetuimpia 1800-luvun kehitysromaaneja ovat Goethen Wilhelm Meisterin oppivuodet ja Gottfried Kellerin Viheriä Heikki.

Kaunokirjallisuuden lajityypit
Jacob Frese

Jacob Frese (noin 1691 Viipuri – 31. elokuuta 1729 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen runoilija. Frese siirtyi 20-vuotiaana sotaa pakoon Tukholmaan ja vietti lopun elämänsä Ruotsissa. Hänet tunnettiin uskonnollisista ja luontoaiheisista runoistaan; hän oli myös merkittävä aforismien tekijä.

Frese oli ensimmäinen arvostettu ruotsinkielinen suomalainen runoilija. Hän laati ja esitti 1715 juhlarunon kuningas Kaarle XII:n Turkista paluun kunniaksi ("Echo å Sweriges allmänne frögde-qväden").

Frese tuli ylioppilaaksi Turussa 1703 ja muutti 1711 Tukholmaan. Hän toimi kuninkaan kansliassa kanslistina.

Juhani Siljo on suomentanut Fresen runon Hautakirjoitus, joka on julkaistu Siljon kokoelmassa Selvään veteen (Otava 1919). Fresen runojen suomennosvalikoima on julkaistu teoksessa Suomen kansalliskirjallisuus VI (1931).

Teokset 
 Andelige Och Werldslige Dikter 1726
 Sede-Läror Och Sede-Tillämpningar, epigrammeja ja aforismeja. 1726
 Någre Poëtiske samblingar 1728
 Passions-Tankar 1728
 Valda skrifter, toim. P. A. Sondén, 1826
 Valda skrifter 1863
 Valda skrifter, toim. A. Hultin, 1902 (sisältää elämäkerran)

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset kirjailijat
Ruotsalaiset kirjailijat
1690-luvulla syntyneet
Vuonna 1729 kuolleet
Abaya

Abaya (; mon. عبايات ‘abāyāt) on musliminaisten pääasiassa Arabian niemimaan valtioissa käyttämä kangasasuste, joka peittää koko kehon jättäen kasvot, kämmenet ja jalkaterät näkyviin . Abayaa voidaan käyttää niqabin kanssa, jolloin vain silmät ovat näkyvissä kasvoista. Abaya on yleensä musta. Abaya on hijabin hyvin perinteinen muoto.

Saudi-Arabiassa šaria-laki säätelee abayan käyttöä: naisten on käytettävä abayaa julkisilla paikoilla ja miesten seurassa. Maan uskonnollinen poliisi mutaween valvoo sääntöjen noudattamista. Pukeutumissääntö koskee myös ulkomaalaisia naisia, jotka matkustavat Saudi-Arabiaan.

Katso myös 
 Burka
 Pukeutumiskielto
 Islam ja naiset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hunnut
Naisten oikeudet uskonnoissa
Viitat
Hijab
Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias

Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias () on yhdysvaltalainen Slasher-kauhuelokuva vuodelta 1988. Se on Painajainen Elm Streetillä -elokuvasarjan neljäs osa ja sen on ohjannut suomalainen Renny Harlin. Elokuva julkaistiin Suomessa alun perin leikattuna, mutta on sittemmin julkaistu myös leikkaamattomana. Yhdysvalloissa elokuva oli lipputulollisesti koko elokuvasarjan menestyin elokuva vuoteen 2003 asti, jolloin Freddy vs. Jason rikkoi tämän ennätyksen. Elokuvan visuaalisen tyylisuuntansa vuoksi sitä on monesti mielletty eräänlaiseksi elokuvasarjan "MTV-painajaiseksi" sen muistuttaessa leikkauksiltaan musiikkivideota.

Juoni 

Kristen, Joey ja Kincaid elävät kauhean mielisairaalahoidon jälkeen normaalia elämää. Silti Kristen näkee yhä outoja unia Freddy Kruegerista, kunnes Freddy herää henkiin ja surmaa Joeyn ja Kincaidin. Lopulta hän tappaa myös Kristenin. Alice todistaa Kristenin kuoleman. Hieman tapaturman jälkeen Alice huomaa, että Freddy siirtyy Alicen unista suoraan myös muiden uniin.

Rooleissa

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti suomalaisohjaajan teosta hyvin tehtynä amerikkalaisnuorisolle suunnattuna kauhuelokuvana, joka käsittelee vakavaakin aihetta, painajaisia. ”Juonen monet käänteet ovat nokkelia ja tuoreita ja ohjaaja on vaivannut päätään ja prässännyt usein niin väsyneestä viihdetuotannosta vivahteita ja kekseliäitä toteutuksia.”

Lähteet

Viitteet 

Renny Harlinin ohjaamat elokuvat
Painajainen Elm Streetillä -elokuvat
Vuoden 1988 yhdysvaltalaiset elokuvat
Luettelo Lahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

FLuettelo Lahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä  käsittää Lahden kaupungissa julkisilla paikoilla sijaitsevia pysyviä taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja. Luettelon teokset kuuluvat Lahden taidemuseon kokoelmiin tai ovat valtion tai yksityisessä omistuksessa. Lahteen on liitetty Nastolan kunta.

Muistomerkit, -laatat ja veistokset 
 Tässä luettelossa on 134 kohdetta.

Poistetut tai siirretyt kohteet

Lähteet 
Lahden karttapalvelu, jossa kaupunginosat
Lahden kaupungin julkisen taiteen verkkosivut

Viitteet 

Lahti
Parhaat palat (Kummeli)

Parhaat palat on Kummeli-ryhmän tekemä kokoelmalevy vuodelta 2002.

Kappaleet

Kummeli
Vuoden 2002 kokoelma-albumit
Suomalaiset huumorialbumit
Freddy’s Nightmares

Freddy’s Nightmares on yhdysvaltalainen kauhutelevisiosarja, jota esitettiin alun perin vuosina 1988–1990. Sarjassa kerrottiin pääasiassa Wes Cravenin luomasta ja Robert Englundin esittämästä Freddy Krueger -sarjamurhaajahahmosta. Wes Craven ja Robert Englud juonsivat sarjaa, ja sillä oli studioyleisö.

Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
Elokuviin perustuvat televisiosarjat
Shaggy

Shaggy (oikealta nimeltään Orville Richard Burrell, s. 22. toukokuuta 1968 Kingston, Jamaika) on amerikanjamaikalainen reggaelaulaja.

Hän tuli kuuluisuuteen vuonna 1993 hittikappaleella "Oh Carolina", joka nousi muun muassa Britannian singlelistalla listaykköseksi. Toinen hänen hittikappaleista on vuonna 1995 ilmestynyt Boombastic, josta tuli yksi vuoden hittikappaleista. Kappale nousi listaykköseksi muun muassa listaykköseksi Britanniassa ja Australiassa. Suomessa kappale pysyi Suomen virallisella listalla 12 viikkoa, joista parhaat sijoitukset viikoilla 41–43 sija 2. Shaggy on esiintynyt Suomessa ainakin Pori Jazzissa.

Diskografia

Albumit 
 1993: Pure Pleasure 
 1994: Original Doberman
 1995: Boombastic
 1997: Midnite Lover
 2000: Hot Shot
 2002: Lucky Day
 2005: Clothes Drop
 2007: Intoxication
 2008: Best of Shaggy: The Boombastic Collection
 2011: Summer in Kingston
 2012: Rise 
 2013: Out of Many, One Music 
 2019: Wah Gwaan?!
 2020: Hot Shot 2020
 2020: Christmas in the Islands

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
Shaggy fan site

Jamaikalaiset reggaemuusikot
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Brahmaani

Brahmaanit (, ) eli bramiinit ovat hindulaisuudessa ylimmäisen varnan jäseniä. Brahmaanit ovat muinaisten Veda-kirjojen asiantuntijoita ja papistoa. Heidän korkea yhteiskunnallinen asemansa juontaa juurensa myöhäiselle Veda-kaudelle, jolloin Pohjois-Intiaa asuttaneet indoiranilaiset heimot jakaantuivat neljään luokkaan (varna). Veda-kaudelta brahmaanien asema yhteiskunnassa ei ole merkittävästi muuttunut, vaikka enää valtiovalta ei tunnustakaan heidän etuoikeuksiaan.

Brahmaanien korkean aseman perusteena on käsitys heidän rituaalisesta puhtaudestaan. Historiallisesti tämä takasi heille yksinoikeuden tiettyjen riittien suorittamiseen sekä pyhien kirjoitusten opiskeluun, resitointiin ja opettamiseen.

Monet brahmaanit harjoittavat pappeutensa rinnalla maallista ammattia. Kuuluisia ovat kultaseppäbramiinit ja ruukuntekijäbramiinit, mutta 2000-luvulla on myös syntynyt uusia ammattiryhmiä kuten ohjelmoijabramiinit ja professoribramiinit.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uskonnolliset ammatit
Hindulaisuus
Intian kastilaitos
Muodoslompolo

Muodoslompolo on 61 asukkaan (v. 2010) pientaajama () Ruotsin Lapissa, Pajalan kunnassa. Muodoslompolo sijaitsee noin 110 kilometriä Pajalan kuntakeskuksesta pohjoiseen Muonion korkeudella, noin 15 kilometrin päässä Muonion kirkonkylältä ja Muonionjokea ylittävästä sillasta.

Muodoslompolon kirkko on rakennettu vuonna 1925, jolloin se siirrettiin Muonionalustasta. Muodoslompolon kirkko toimi Muonionalustan seurakunnan kirkkona vuoteen 2005 asti, jolloin seurakunta yhdistettiin Pajalan seurakuntaan. Nykyään kirkko on yksi Pajalan seurakunnan seitsemästä kirkosta. Pajalan kirkon takana on Muodoslompolon nykyinen hautausmaa. Muita hautausmaita Muodoslompolon alueella ovat Muonionalustan vanha hautausmaa ja Akamellan hautausmaa.

Vuoden 2006 joulukuussa Muodoslompolon kyläläiset avasivat itse ylläpitämänsä kaupan aiemman kaupan lopetettua toimintansa. Kaupan yhteydessä on kirjalainaamo, kahvila ja bensa-asema. Vuonna 2007 Muodoslompolo valittiin Pajalan vuoden kyläksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Muodoslompolon kotisivut 
 Toiset Muodoslompolon sivut  

Ruotsin pientaajamat
Pajalan kunta
Ngaio Marsh

Ngaio Marsh (23. huhtikuuta 1895 Christchurch, Uusi-Seelanti – 18. tammikuuta 1982 Christchurch, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen kirjailija ja teatteriohjaaja. Marsh kirjoitti vuosien 1934–1982 aikana kaikkiaan 32 rikosromaania, joissa rikoksia selvittelee Roderick Alleyn, jalosukuinen kirjailija ja Scotland Yardin ylitarkastaja. Tunnetuimmat suomeksi käännetyt Alleyn-romaanit ovat Odottamaton onkimies (suom. 1957) ja Serenadi ruumiille (suom. 1960).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ngaio Marshin kotitalo Christchurchissa, vierailijoille avoin 

Uusiseelantilaiset kirjailijat
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Reflections (Apocalyptican albumi)

Reflections on suomalaisen sellometalliyhtye Apocalyptican neljäs studioalbumi, vuodelta 2003. Merkittävin muutos albumin soundissa edelliseen on rumpujen mukanaolo; rumpuja albumilla soittavat eri kappaleissa vuorotellen Dave Lombardo (Slayer) ja Sami Kuoppamäki (Kingston Wall). Yhtyeen sellistivakiojäsenet albumilla ovat Eicca Toppinen, Perttu Kivilaakso ja Paavo Lötjönen. Albumin kappaleet ovat Toppisen ja Kivilaakson käsialaa.

Albumista julkaistiin samana vuonna DVD-erikoisversio Reflections Revised, joka sisältää viisi bonusraitaa sekä yhtyeen livemateriaalia.

Reflections ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Eicca Toppinen, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Eicca Toppinen – sello
 Perttu Kivilaakso – sello
 Paavo Lötjönen – sello

Muut 
 Dave Lombardo – rummut (kappaleet 1–2, 4, 8 ja 10)
 Sami Kuoppamäki – rummut (kappaleet 3, 5–7, 9 ja 11–12
 Juhani Lagerspetz – piano (kappale "Epilogue")
 Jaakko Kuusisto – viulut (kappale "Epilogue")
 Pasi Pirinen – trumpetti (kappale "Toreador II")
 Ville Väätäinen – tuplabasarit (kappaleet 6–8, 10 ja 13)
 Antero Manninen & Gregoire Korniluk – sello-orkesteri (kappale "Cortége")
 Jyrki Lasonpalo – viulut
 Lotta Nykäsenoja – viulut
 Kerim Gribajcevic – viulut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Levyarvio Imperiumi.netissä

Apocalyptican albumit
Vuoden 2005 albumit
Zvečan

Zvečan (,  tai Zveçani) on kaupunki ja kunta Kosovossa Mitrovican piirissä. Kaupungissa eli noin 16 600 ihmistä vuonna 2006. Näistä 350 oli albaaneja, kun heidän määränsä oli vielä tammikuussa 1999 ollut 2 261. Selvä enemmistö asukkaista on serbejä.

Aiheesta muualla

Kosovon kaupungit
Bernard Teyssèdre

Bernard Teyssèdre on ranskalainen taidehistorian professori ja kirjailija, joka on syntynyt vuonna 1930.

Teyssèdre on kirjoittanut romaaneja ja tieteellisiä muun muassa taidehistoriaa ja estetiikaa ja geologiaa käsitteleviä teoksia.

Tunnettuja Teyssèdren teoksia ovat muun muassa Gustave Courbet'n kuuluisaa maalausta L’Origine du monde (Maailman alkuperä) (1866) käsittelevä romaani Le roman de l'Origine, jonka ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1996 ja uusittu laitos vuonna 2007.

Teoksia
 Le roman de l'Origine, nouvelle édition revue et augmentée, Gallimard, 2007, Collection L'Infini.
 Le roman de L'Origine, Pariisi, Gallimard, 1996, Collection L'Infini.
 Foi de fol. Récit drolatique enchevêtré de plagiats et d'exemples, Pariisi, Gallimard, 1969, Collection Le Chemin.
 Romans-éclairs, Pariisi, Grasset, 1961.
 La vie invisible. Les trois premiers milliards d'années de l'histoire de la vie sur terre, Pariisi, L'Harmattan, 2002.
 L'Art au siècle de Louis XIV, Librairie Générale Française, 1967.
 Anges, astres et cieux, Pariisi, Albin Michel, 1987.
 Le diable et l'enfer au temps de Jésus, Pariisi, Albin Michel, 1985.
 Naissance du diable. De Babylone aux grottes de la mer Morte, Pariisi, Albin Michel, 1985.

Ranskalaiset kirjailijat
Ranskalaiset taidehistorioitsijat
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Teuvo Karsikas

Teuvo Mikael Karsikas (5. lokakuuta 1930 Haapavesi – 30. elokuuta 2003 Vesanto) oli suomalainen opettaja ja radiokuunnelmien kirjoittaja.

Karsikkaan vanhemmat olivat maanviljelijä Martti Karsikas ja Iida Tulppo. Hän kävi Kajaanin seminaarin 1954-1959 ja Rauman seminaarin 1966-1967. Karsikas toimi opettajana Iisalmen maalaiskunnassa 1959-1961 ja Vesannolla 1961-1990.

Teoksia 
 Muuttolintu verestää laulun, runokokoelma.   Pohjoinen, Oulu 1975
 Opettaja vaan, kuunnelma.  1976
 Pitkä soutu Sonkarilla : radiokuunnelma Wihta-Paavosta. 1985
 Kävellään majakalle, kuunnelma.  1986
 Terveysmatka, kuunnelma.   1986

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta 
 Iisalmelaisia kirjailijoita: Teuvo Karsikas
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Teuvo Karsikas 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Pettäjän tie

Pettäjän tie on:

 Taisto Ahlgrenin tunnetuksi tekemä tango
 samanniminen albumi vuodelta 1973

Lisäksi:

 20 suosikkia – Pettäjän tie, Warnerin kokoelmalevy
Robert Šavlakadze

Robert Mihailovitš Šavlakadze (, 1. huhtikuuta 1933 – 4. maaliskuuta 2020) oli georgialainen korkeushyppääjä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa.

Šavlakadzen uran suurin saavutus on olympiakulta Roomasta 1960. Hän hyppäsi maanmiehensä Valeri Brumelin kanssa saman tuloksen (216), mutta vähempien pudotusten takia Šavlakadze saavutti kultaa. Pronssia sai yhdysvaltalainen maailmanennätysmies John Thomas tuloksella 214.

Šavlakadzelle myönnettiin Leninin kunniamerkki vuonna 1960.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset korkeushyppääjät
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Neiturin kanava

Neiturin kanava on 980 metriä pitkä, Keiteleen ja Konneveden yhdistävä kanava. Kanava on osa Keiteleen ja Iisveden välistä reittiä, joka rakennettiin vuosina 1918–1926. Reitillä on lisäksi Kiesimän kanava ja Kerkonkosken kanava.

Kanavan putouskorkeus on 4,00-4,30 metriä, sulun hyötypituus on 35,0 metriä, leveys 7,5 metriä ja suurin aluksen syväys 2,4 metriä. Sulku on itsepalvelukäytössä. Kanavan ylittää seututie 659.

Neiturin, Kiesimän ja Kerkonkosken kanavilla käytettiin kokonaan uutta tekniikkaa: sulkuportit rakennettiin puun sijaan raudasta, jolloin aiemmin käytettyä periaatetta, jonka mukaan yhdellä sulkukammiolla voidaan nostaa veden tasoa enintään kolme metriä, ei enää tarvinnut noudattaa. Sulut rakennettiinkin yksikammioisiksi.

Vettä ei johdeta sulkukammioon eikä siitä pois sulkuporteissa olevien avattavien luukkujen kautta, vaan sulun pohjassa olevien tunneleiden kautta. Tätä tekniikkaa käytettäessä sulkukammion vesi ei aaltoile eikä sulun pituussuuntaista virtausta synny. Veden korkeuden muutos myös tapahtuu selvästi nopeammin kuin luukkuperiaatteella toimivissa kanavissa. Samaa periaateratkaisua sovellettiin myöhemmin Saimaan kanavan suursuluissa.

Kanavareitti kulkee Kymijoen vesistön eri tasoilla sijaitsevien latvavesien poikki. Neiturin ja Kerkonkosken kanavat ovatkin poikkeuksellisia: Kohti latvavesiä kuljettaessa näillä kanavilla laskeudutaan alemmas. Keiteleen pinnan korkeus on noin 99,5 metriä merenpinnan yläpuolella ja Konneveden noin 95,4 metriä.

Kanavaa rakennettaessa rakennettiin myös asunnot kanavakasöörille ja muille työntekijöille. Maailmantilanteen epävarmuuden vuoksi kanavan molemmille puolille kaivettiin puolustusvallihautoja, jotka ovat yhä näkyvissä.

Kanavan liikenne ei ollut yhtä vilkasta kuin aiempien kanavien, sillä maantiet alkoivat kehittyä ja viedä liikennettä. Kanavaa käytettiin pääasiassa puutavaran kuljetukseen.

Neiturin, Kerkonkosken, Kiesimän ja Kolun kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Oy.

Lähteet

Aiheesta muualla

Konneveden liikenne
Suomen kanavat
Viitasaaren reitin valuma-alue