joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jon Rønningen

Jon Rønningen (s. 28. marraskuuta 1962 Oslo) on norjalainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Rønningen voitti kreikkalais-roomalaisen painin olympiakultaa 52-kiloisten sarjassa sekä Soulissa 1988 että Barcelonassa 1992. Lisäksi hän voitti kolme MM- ja kolme EM-mitalia.

Rønningen edusti aktiiviaikanaan Kolbotn IL:a. Hänet valittiin Norjan vuoden urheilijaksi vuonna 1988.

Rønningenin perheen muutkin jäsenet ovat menestyneet painissa: Jonin pikkuveli Lars Rønningen on kaksinkertainen painin Euroopan mestari ja lapset Thomas ja Anders ovat menestyneet kansallisella tasolla.

Lähteet
Profiili FILA:n tietopankissa 
Profiili sports-reference.com:issa  
Luettelo Norjan Vuoden urheilijoista 

Norjalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Tarusjärven retkeilyalue

Tarusjärven retkeilyalue on Hämeenlinnan kaupungin Padasjoelta hankkima 1 000 hehtaarin laajuinen virkistysalue Padasjoen lounaisosassa. Alueella on useita järviä, joista suurin järvi on Iso-Tarus. 

Alueen pohjoisosan itäpuolella on Suomen pelastusalan keskusjärjestön ja Suomen puolustusvoimien harjoitusalue.

Alueella on paljon erilaista harrastustoimintaa. Siellä sijaitsee myös puolustusvoimien, Padasjoen reserviläisten sekä riistanhoitoyhdistyksen ampuma-alue.

Talvisodan aikaa alueella oli käytössä lentokenttä, josta tehtiin tiedustelulentoja. Kenttä on edelleen hyvin näkyvissä.

Alueen läpi kulkee Päijänne-Ilves vaellusreitti, joka alkaa Padasjoen laivarannasta ja päättyy Evon retkeilyalueeseen.

Järvet
Pirttijärvi, korkeus merenpinnasta 131,4 metriä
Hakostenjärvi, korkeus merenpinnasta 128,9 metriä
Telhonjärvi, korkeus merenpinnasta 124,9 metriä, järvi laskee Heinjokeen
Vähä-Hervo, korkeus merenpinnasta 130,4 metriä
Takajärvi, korkeus merenpinnasta 130,5 metriä, järvi laskee Iso-Tarukseen
Iso-Tarus, korkeus merenpinnasta 129,9 metriä
Vähä-Kelkute, korkeus merenpinnasta 145,8 metriä
Iso-Kelkute, korkeus merenpinnasta 146,5 metriä
Koveronjärvi, korkeus merenpinnasta 155,5 metriä

Hämeenlinnan kaupunki on yhteistyökumppaneidensa kanssa kehittänyt alueelle palveluita. Iso-Taruksen pohjoisrannalla on opastuspaikka, pysäköintialue sekä uimaranta. Järven itärannalla on viiden hengen Vonkamieslaavu. Järven etelärannalta alkaa 6,3 kilometrin pituinen Karhulenkki, joka jatkuu etelään Vähä-Kelkutteen rantaan, jossa on Kelkutteen savottakämppä. Lounaassa on Erakkomurjulaavu Koverossa Koveronjärven rannalla. Pohjoisempana on Ukkoherralaavu.

Lähteet

Padasjoen luonto
Suomen tiedepalkinto

Suomen tiedepalkinto on vuonna 1997 perustettu, joka toinen vuosi myönnettävä suomalainen tiedepalkinto. Se myönnetään tunnustuksena korkeatasoisesta ja kansainvälisesti erityisen merkittävästä tieteellisestä tutkimuksesta Suomessa tutkimustyötä tekevälle tieteenharjoittajalle tai tutkimusryhmälle. Palkinnon myöntää opetus- ja kulttuuriministeriö Suomen Akatemian hallituksen esityksestä. Vuonna 2015 palkinto oli arvoltaan 85 000 euroa. Vuosina 2017, 2019 ja 2021 palkintosumma oli 100 000 euroa.

Palkitut
 1997 – Risto Näätänen, aivotutkija
 1999 – Oulun yliopiston kollageenitutkimusryhmä (akatemiaprofessori Kari Kivirikko, professori Taina Pihlajaniemi ja dosentti Leena Ala-Kokko)
 2001 – Lea Pulkkinen, psykologian professori
 2003 – Markku Kulmala, aerosoli- ja ympäristöfysiikan professori
 2005 – Bjarne Holmbom, puu- ja paperikemian professori
 2007 – Ilkka Hanski, ekologi
 2009 – Riitta Hari, aivotutkija
 2011 – Simo Knuuttila, uskonnonfilosofi
 2013 – Kari Alitalo, lääketieteen ja kirurgian tohtori
 2015 – Markku Laakso, lääkäri ja akatemiaprofessori
 2017 – Christina Salmivalli, Turun yliopiston psykologian professori ja KiVa-kouluohjelman kehittäjä 
 2019 – Heli Jantunen, professori ja Oulun yliopiston mikroelektroniikan tutkimusyksikön johtaja
 2021 – Martti Koskenniemi, Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori

Lähteet

Tieteen ja tekniikan palkinnot
Suomalaiset tiedepalkinnot
Bertil Tallberg

Bertil Tallberg (17. syyskuuta 1883 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 20. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, liikkeenjohtaja, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.

Purjehtijasukuun syntynyt Tallberg kuului suomalaisen Lucky Girl -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan pronssia Tukholman kesäolympialaisissa 1912.. Hänen Gunnar-veljensä kuului samaan miehistöön.

Tallbergin isän, kauppaneuvos Julius Tallbergin kuoltua hän ja Gunnar-veli ottivat hoitaakseen Ab Julius Tallberg Oy:n. Aluksi Tallberg hoiti liikkeen kauppatoimintaa ja rauta- ja rakennustarvikekauppaa, mutta Gunnarin siirryttyä syrjään terveydellisistä syistä hänet nimettiin liikkeen toimitusjohtajaksi vuonna 1929. Sota-aika lähivuosien rajoitteineen vaikeutti yhtiön toimintaa. Tallberg nimettiin kauppaneuvokseksi vuonna 1936. Hän siirtyi syrjään toimitusjohtajan paikalta vuonna 1949, 65-vuotiaana, mutta toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana aina vuoteen 1963 ja kuolemaansa asti. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä.

Tallbergin ja hänen puolisonsa Greta Helena Stråhlen poika, arkkitehtiylioppilas ja reservin kornetti Georg Bertil Tallberg (s. 1917) menehtyi talvisodassa Äyräpäässä maaliskuussa 1940 saamiinsa vammoihin.

Lähteet 
 
 Bertil Tallberg Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset kilpapurjehtijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Kauppaneuvokset
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
ABC-valtiot

ABC-valtiot on yhteisnimitys, jota joskus käytetään kolmesta Etelä-Amerikan valtiosta: Argentiinasta, Brasiliasta ja Chilestä. Nämä kolme maata ovat taloudeltaan maanosansa vahvimmat valtiot ja ne tekevätkin keskenään yhteistyötä monissa kehitys- ja aluekysymyksissä.

Historia 
ABC-valtiot esiintyi käsitteenä ensimmäisen kerran 20. toukokuuta 1914, kun maat tapasivat Kanadassa Meksikon ja Yhdysvaltojen tulehtuneiden välien takia. Vuonna 1915 kolmen maan välille laadittiin sopimus, jolla oli tarkoitus vastustaa Yhdysvaltojen vaikutusvaltaa alueella. Vuonna 1942 ABC-maat olivat yhdessä Yhdysvaltojen kanssa merkittävässä asemassa ratkaisemassa Perun ja Ecuadorin välistä sotaa.

Katso myös 
 ABC-saaret
 BRICS
 Benelux

Lähteet 

Argentiinan ulkopolitiikka
Brasilian ulkopolitiikka
Chilen ulkopolitiikka
Crustit

Crustit ovat eräs punkin pohjalta kehittynyt alakulttuuri. Siihen liitetään usein talonvaltaukset, kerjääminen ja vapaaehtoinen kodittomuus. Crustien ulkoasua leimaavat usein esimerkiksi rastat, irokeesit, lävistykset, tatuoinnit ja likaiset vaatteet. Crust-alakulttuuria lähellä on crust punk -musiikkityyli.

Lähteet 

Alakulttuurit
Punk
BitLocker

BitLocker on kiintolevyn tai ulkoisen massamuistilaitteen salausohjelma, joka kuuluu Windows Vistan ja Windows 7:n Enterprise- ja Ultimate-versioihin sekä Windows 8:n Pro- ja Enterprise-versioihin. Windows 10:ssä se sisältyy edellä mainittujen lisäksi myös Education-versioon . Se kysyy asetettua salasanaa ennen tiedostojen avaamista. Salaamisen voi asettaa myös siten, että tiedostot aukeavat vain, kun tietty laite on kytketty tietokoneeseen. BitLocker-ohjelmaa voi käyttää myös Vistassa, sillä ohjelma siirtyy massamuistilaitteen mukana.

Lähteet

Aiheesta muualla
BitLocker Microsoftin sivustolla
BitLockerin FAQ-sivu 

Windows-ohjelmat
Salausohjelmat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Silja Borgarsdóttir Sandelin

Silja Maria Borgarsdóttir Sandelin (s. 4. tammikuuta 1985 Helsinki) on suomenruotsalainen maajoukkuetason käsipallopelaaja ja Ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko sekä Pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministerin Thomas Blomqvistin erityisavustaja Marinin hallituksessa ja sitä edeltäneessä Rinteen hallituksessa.

Perhetausta 
Sandelinilla on Suomen ja Islannin kansalaisuus. Äiti, filosofian maisteri Ann Sandelin, on toiminut Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmatoiminnan johtajana ja isä, Borgar Garðarsson, on näyttelijä.

Opinnot 
Sandelin on valmistunut valtiotieteiden kandidaatiksi Åbo Akademissa ja on myös istunut Åbo Akademin hallituksessa. Hän on toiminut Åbo Akademis Studentkårin luottamustehtävissä useina vuosina, muun muassa puheenjohtajana. Ylioppilaaksi hän valmistui vuonna 2003 Borgå Gymnasiumista.

Urheilu-ura 
Sandelin on pelannut käsipalloa SM-sarjatasolla vuodesta 2002 ja Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2005. Hän on pelannut 19 ottelua A-maajoukkueessa.

Poliittinen ura 
Sandelin oli RKP:n ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2015 Helsingin vaalipiirissä. Hän oli ehdokkaana myös europarlamenttivaaleissa 2014, äänimäärä oli 3 867. Hän oli myös ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009, eduskuntavaaleissa 2011 ja kunnallisvaaleissa 2012. Hän toimi RKP:n nuorisojärjestön Svensk Ungdomin pääsihteerinä vuosina 2009–2012. Hän oli Nuorten Pohjoismaiden Neuvoston presidentti 2012.

Sandelin oli Helsingin kaupungin liikuntalautakunnan jäsen 2013–2016 . Hänet valittiin RKP:n Helsingin piirin varapuheenjohtajaksi vuonna 2012  ja puolueen varapuheenjohtajaksi 2016. Kuntavaaleissa 2017 Sandelin sai 999 ja hänet valittiin Helsingin valtuustoon. Hän uusi paikkansa vuoden 2021 kuntavaaleissa saaden 1 254 ääntä.

Sandelin nimitettiin vuonna 2019 Rinteen hallituksen Pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministeri Thomas Blomqvistin erityisavustajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Silja Sandelin heitti peräti 29 maalia SM-sarjaottelussa
Silja Borgarsdóttir Sandelinin Facebook-sivu

Suomalaiset käsipalloilijat
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikot
Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Tähkä-ärviä

Tähkä-ärviä (Myriophyllum spicatum) on ärviäkasvien heimoon kuuluva vesikasvi. Se kasvaa noin 50–100 cm korkeaksi. Ärviät kasvavat vesistön pohjalla ja eivät tavallisesti kasva vedenpinnan yläpuolelle. Lehdet ovat kiehkuroina ja ne ovat kiinnittyneet kasvin varteen. Tähkä-ärviän kukat ovat pieniä, muutaman millimetrin leveitä. Kukat ovat punertavia ja ne sijaitsevat tähkänä kasvin varren yläpäässä.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Tähkä-ärviää tavataan laajalla alueella Euroopassa, Itä- ja Etelä-Afrikassa, ja Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa se on haitallinen vieraslaji. Se leviää akvaariokaupan mukana.

Tähkä-ärviää kasvaa järvissä, joissa sekä murtovedessä, tosin Suomessa tähkä-ärviää kasvaa lähinnä ainoastaan murtovedessä, mutta järvissä tavataan jonkin verran tähkä-ärviälle läheistä sukua olevaa kalvasärviää.

Lähteet 
 Thomas Schauer, Claus Caspari, Luonnonkasvit, 1989, Weilin+Göös, Espoo, 4. painos, sivu 266.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Tähkä-ärviä (Myriophyllum spicatum)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tähkä-ärviä (Myriophyllum spicatum)
 Den virtuella floran: Axslinga (Myriophyllum spicatum) 
 ITIS: Myriophyllum spicatum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Myriophyllum spicatum  
 Flora of China: Myriophyllum spicatum 

Ärviät
Akvaariokasvit
Syysmyrkkylilja

Syysmyrkkylilja eli alastonimpi (Colchicum autumnale) on myrkkyliljakasvien heimoon kuuluva kasvilaji.

Syysmyrkkylilja kasvaa tavallisesti noin 5–30 cm korkeaksi kasviksi. Yhdestä sipulista tulee 1–6 kukkaa. Sen tyven luona olevat lehdet ovat leveänsuikeita, noin 15 cm:n pituisia ja muutaman sentin levyisiä. Kehälehtiä on kuusi kappaletta ja ne ovat yhtyneet tyveltä pitkähköksi putkeksi. Syksyisin, kukinta-aikaan syysmyrkkyliljan lehdet kuolevat pois ja jäljelle jää ainoastaan kukkavana.

Syysmyrkkyliljaa tavataan Keski-Euroopassa kosteilla niityillä, mutta Suomessa sitä kasvaa vain koristekasvina ja harvoin satunnaisena viljelykarkulaisena. Syysmyrkkylilja on myrkyllinen kasvi ja siemenet ovat erityisen myrkyllisiä. Syysmyrkkyliljasta voidaan eristää myrkyllistä kolkisiinia.

Lähteet 
 Thomas Schauer, Claus Caspari, Luonnonkasvit, 1989, Weilin+Göös, Espoo, 4. painos, sivu 206.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Puutarha.net: Syysmyrkkylilja (alastonimpi) (Colchicum autumnale)
 Den virtuella floran: Tidlösa (Colchicum autumnale) 
 ITIS: Colchicum autumnale 
 Encyclopedia of Life: Colchicum autumnale 
 United States Department of Agriculture (USDA): Colchicum autumnale 
 International Programme on Chemical Safety (IPCS), Inchem: Colchicum autumnale 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Colchicum autumnale 

Myrkkyliljakasvit
Myrkylliset kasvit
Mäkiapila

Mäkiapila (Trifolium montanum, syn. Amoria montana) on suuressa osassa Eurooppaa tavattava hernekasvien heimoon kuuluva apilalaji.

Ulkonäkö ja koko 

Monivuotinen mäkiapila kasvaa noin 20–50 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty ja karvainen. Lehdet ovat kolmisormisia ja niiden lehdykät ovat suikeita tai suippoja, nirhalaitaisia ja alta karvaisia. Aluslehtien lehdykät ovat 3–7 cm pitkiä. Lehtien korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Pallomaiset ja pitkäperäiset kukinnot sijaitsevat varsien päissä ja niitä on usein kaksi yhdessä. Kukat ovat perällisiä ja väriltään aluksi kellanvalkoisia, kukinnan jälkeen kellanruskeita. Kukan verhiö on karvainen, kellanvalkoinen teriö tyveltä yhdislehtinen ja 7–9 mm pitkä. Mäkiapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.

Mäkiapila muistuttaa Suomessa tavattavista muista apiloista eniten yleistä alsikeapilaa (T. hybridum).

Levinneisyys 
Mäkiapilaa tavataan Pohjois-Espanjasta läpi Keski- ja Itä-Euroopan Keski-Venäjälle saakka. Etelässä lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Balkanille ja Kaukasukselle, pohjoisessa Baltiaan, Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen. Norjassa ja Tanskassa laji on harvinainen. Suomessa mäkiapila on Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa muinaistulokas. Samoilla alueilla lajia voi myös varmimmin tavata Suomessa, joskin harvinaisena. Muualla Suomessa laji satunnainen tulokaslaji, jota on harvakseltaan tavattu Kemin korkeudelle saakka. Viime vuosikymmeninä laji on suuresti harvinaistunut kaikkialla Suomessa. Se on muun muassa hävinnyt kokonaan Satakunnasta.

Elinympäristö 
Mäkiapila kasvaa kuivilla kasvupaikoilla, kuten kallioilla, pientareilla ja kedoilla. Toisinaan sitä saattaa tavata tulokkaana satamissa ja rautateillä.

Lähteet 
 Kuopion katoava kasvimaailma. Toim. Renvall, Pertti & Fagerstén, Reino & Knuutinen, Jorma & Vainio, Outi. Kuopion luonnontieteellisen museon julkaisuja 6. Kuopion luonnontieteellinen museo, Kuopio 2002.
 Maastokasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Suomeksi toimittanut Seppo Vuokko. Tammi, Värnamo 2007.
 Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle. Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Mäkiapila (Trifolium montanum)
 Kasviatlas 2018: Mäkiapilan (Trifolium montanum) levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Mäkiapila (Trifolium montanum)
 Den virtuella floran: Backklöver (Trifolium montanum) 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Trifolium montanum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Trifolium montanum 

Apilat
Oinopion

Oinopion () oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen – joidenkin lähteiden mukaan Theseuksen ja Ariadnen poika. Hän oli Khioksen myyttinen hallitsija, jonka kerrottiin tuoden viinintekotaidon saarelle. Puolisonsa nymfi Heliken kanssa heillä oli tytär Merope, johon Orion rakastui. Humaltuneena hänelle tarjoillusta viinistä hän yritti maata Meropen väkisin, jolloin Oinopion puhkaisi kostoksi Orionin silmät tämän nukahdettua ja karkotti pois saarelta.

Auringon parannettua myöhemmin Orionin sokeuden tämä ryhtäsi kiireesti takaisin Khiokseen tarkoituksenaan kostaa Oinopionille, mutta saaren asukkaat kätkivät tämän maan alle. Oinopionin hauta oli nähtävissä Khioksella vielä Pausaniaan aikana.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Humppilan lasitehdas

Humppilan lasitehdas on 1952 perustettu suomalainen lasitehdas Humppilassa. Sen perustivat Nuutajärven lasitehtaan palveluksessa olleet Helanderin veljekset, Olavi, Martti ja Jonni. Tuolloin se toimi vanhassa navetassa. Laivanvarustaja Rolf Alander osti yhtiön 1970 pakkohuutokaupasta. Hän rakennutti uuden tehdasrakennuksen, jossa toiminta alkoi 1971. Wärtsilä osti tehtaan 1986, ja sen omistuksen aikana osasta tuotanto- ja varastotiloista tehtiin ostoskeskusmainen erikoisliikkeitä sisältävä kauppakäytävä. Tehtaan omistaa nykyisin Fiskars Oyj:n tytäryhtiö Iittala Group Oyj.

Vuodesta 2008 varsinaisen lasinpuhallusliiketoiminnan omisti yritys nimeltä Bianco Blu. He valmistivat tuotteitaan lasitehtaalla ja myivät niitä siellä olevassa liikkeessään. Pääosin he myös suunnittelevat tuotteensa itse. Lasinpuhallusta voi seurata tai kokeilla lasin puhaltamista itse.  Bianco Blu lopetti toimintansa Humppilan lasitehtaassa vuoden 2016 lopussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Humppilan Lasitehtaan lasiesineitä: Designlasi.com
Kauppakeskus Humppilan Lasi

Suomen lasitehtaat
Lasitehdas
Humppilan rakennukset ja rakennelmat
Sisustusalan tuotemerkit
Lauri Lyly

Lauri Matias Lyly (s. 20. helmikuuta 1953 Seinäjoki) on Tampereen entinen pormestari ja entinen ammattiyhdistysjohtaja. Hänet valittiin toukokuussa 2009 SAK:n puheenjohtajaksi.

Vuosina 2004–2009 Lyly oli SAK:n edunvalvontaosaston johtaja ja vaikutti vuosina 1989–2004 Sähköalojen ammattiliitossa. Koulutukseltaan hän on sähköasentaja.

Elämä ja ura

Koulutus ja ammatillinen ura
Lyly opiskeli Vaasan ammattikoulussa ja valmistui sähköasentajaksi vuonna 1971. Seuraavana vuonna hän valmistui koje- ja kojeistoasentajaksi Strömbergin konepajakoulusta. Vuonna 1978 Lyly valmistui Työteknillisestä koulusta työteknikoksi. Lyly on lisäksi suorittanut  Markkinointi-instituutin yrityshallintotutkinnon vuonna 1993 ja järjestöasiantuntemuksen PD-opinnot vuonna 2001.

Vuosina 1972–1974 Lyly työskenteli koestajana Strömbergillä Vaasassa, 1974–1976 sähköasentajana Pohjolan Voimalla Kristiinankaupungissa ja 1976–1989 sähkökunnossapitoasentajana sekä ennakkohuoltotarkastajana Imatran Voimalla Loviisassa. Hän oli seitsemän vuotta Loviisan ydinvoimalan pääluottamusmies.

Ammattiyhdistysura
Lauri Lyly siirtyi ammattiyhdistysliikkeen palvelukseen vuonna 1989. Vuosina 1989–1997 Lyly työskenteli Sähköalojen ammattiliiton energia- ja tietoliikennealan sopimussihteerinä. Hän oli liiton puheenjohtaja ja SAK:n hallituksen jäsen 1997–2004. Lyly johti SAK:n edunvalvontaosastoa vuosina 2004–2009.

SAK:n puheenjohtajaksi Lyly valittiin järjestön valtuuston kokouksessa 14. toukokuuta 2009. Valinta varmistui, kun hän voitti vastaehdokkaansa Petri Vanhalan äänin 49–31 SAK:n sosialidemokraattien ryhmäkokouksessa. SDP-enemmistöinen valtuusto antoi tämän jälkeen Lylylle yksimielisen tukensa.

Lyly näkee Suomen taloudellisen tulevaisuuden jatkuvan vientiteollisuuden merkeissä. Uusia mahdollisuuksia olisi hänen mielestään esimerkiksi sähköautojen viennissä.

Politiikka
Puoluekannaltaan Lyly on sosialidemokraatti. Vuosina 1977–1988 hänellä oli useita luottamustehtäviä SDP:n paikallis- ja aluejärjestöissä.

Lyly kuului Loviisan kaupunginvaltuustoon ja -hallitukseen 1984–1988 ja oli ehdolla eduskuntavaaleissa 1987 ja presidentin valitsijamiesvaaleissa 1988.

Vuoden 2017 kuntavaalien jälkeen Lyly valittiin Tampereen pormestariksi.

Muut luottamustehtävät
Lyly on ollut Sähköturvallisuuden edistämiskeskuksen hallituksen jäsen ja puheenjohtaja (2002–2003). Hän on ollut vakuutusyhtiöiden Turva ja Varma hallintoneuvostojen jäsen 1998–2005 ja Kalevan hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 2011. Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallituksessa Lyly oli vuodesta 2010 vuoteen 2017. Hän toimi myös Ilmarisen hallituksen varapuheenjohtajana

Lyly on huoltovarmuusneuvoston jäsen vuodesta 2000. Hän oli vuosina 2005–2007 Työturvallisuuskeskuksen hallituksen varapuheenjohtaja ja vuosina 2005–2008 Työterveyslaitoksen johtokunnan jäsen.

Yksityiselämä
Lyly on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän harrastaa lukemista, kävelyä ja golfia.

Lähteet

Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Tampereen pormestarit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Sanna Karlström

Sanna Mirella Karlström (s. 12. elokuuta 1975 Kokkola) on suomalainen runoilija ja kirjailija.

Henkilöhistoria
Karlström valmistui ylioppilaaksi 1994. Hän opiskeli kirjoittamista Oriveden Opiston kirjoittajalinjalla 1994–1995. Lisäksi Karlström on opiskellut Jyväskylän ja Helsingin yliopistoissa folkloristiikkaa, estetiikkaa ja taidehistoriaa.

Vuonna 2003 Karlström sijoittui kolmanneksi J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Hänen esikoisteoksensa Taivaan mittakaava ilmestyi vuonna 2004 ja sai Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon. Toinen runokokoelma Päivänvalossa julkaistiin vuonna 2007.

Vuonna 2009 ilmestyi Karlströmin kolmas runoteos Harry Harlow’n rakkauselämät, joka palkittiin Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkinnolla sekä Kalevi Jäntin palkinnolla. Teoksessa Karlström käsittelee rakkautta tutkivan tiedemiehen omaa suhdetta rakkauteen. Teoksen päähenkilö on amerikkalainen psykologi Harry Harlow, joka nousi 1950-luvulla maineeseen reesusapinoita koskeneilla tutkimuksillaan. Kuten aiemmissakin teoksissa, Karlström käsittelee aihetta roolin kautta. Päivänvalossa-teoksen taustalla oli Uri Gellerin tarina, Taivaan mittakaavassa arkkitehti.

Karlström asuu Helsingissä. Karlströmin avopuoliso vuodesta 2001 on muusikko Janne Lastumäki.

Teokset

Runokirjat

Romaanit
 Multaa sataa, Margareta, Otava, 2017

Lastenkirjat
 Siilin laulu, kuvittanut Marika Maijala, S & S, 2016

Palkinnot ja tunnustukset
 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto 2004 esikoisteoksesta Taivaan mittakaava
 Tanssiva karhu 2009 teoksesta Harry Harlow’n rakkauselämät
 Kalevi Jäntin palkinto 2009 teoksesta Harry Harlow’n rakkauselämät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sanna Karlström Kustantamo S & S:n sivulla

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset runoilijat
 Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Todas as ruas do amor

Todas as ruas do amor (”Kaikki rakkauden tiet”) oli Portugalin edustuskappale vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun Moskovassa Venäjällä. Kappaleen esitti portugalilainen folkyhtye Flor-de-Lis. Kappale on kokonaan portugalinkielinen. Kappaleen ovat säveltäneet Pedro Marques ja Paulo Pereira. Sanoitus on Pedro Marquesin käsialaa.

Kappale valittiin edustamaan Portugalia, kun se voitti 28. helmikuuta 2009 Festival da Canção -kilpailun. Kappale sai täydet pisteet raadeilta sekä oli toinen kansan puhelinäänestyksessä.

Todas as ruas do amor esitettiin tiistaina 12. toukokuuta järjestetyssä Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa kuudentenatoista. Semifinaalissa kappale sijoittui pistein 70 sijalle 8. Näin ollen kappale selviytyi 16. toukokuuta järjestettyyn finaaliin, jossa kappale esitettiin kuudentena. Finaalissa Todas as ruas do amor sai 57 pistettä ja oli 15.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kappaleen sanat  
RTP: Canção nº 11 - Todas as Ruas do Amor 
Yhtye Eurovisionin sivuilla 

Vuoden 2009 euroviisuedustuskappaleet
Portugalin euroviisuedustuskappaleet
Hockeyettan

Hockeyettan on Ruotsin jääkiekon kolmanneksi korkein sarjataso SHL:n ja HockeyAllsvenskanin jälkeen. Vuosina 1941―1975 Division 1 oli maan korkein sarjataso ja se oli jaettu etelä- ja pohjoislohkoihin. Vuosina 1975-1999 se oli maan toiseksi korkein sarjataso.

Joukkueet 2022-2023

Katso myös 
 SHL
 HockeyAllsvenskan

Ruotsin jääkiekkosarjat
Serbian jääkiekkoliiga

Serbian jääkiekkoliiga on Serbian korkein sarjataso jääkiekossa. Liigassa pelaa viisi joukkuetta.

Joukkueet 
 HK Partizan
 HK Vitez
 KHK Crvena Zvezda
 HK Vojvodina
 HK Spartak

Mestarit 
 1991–1992: KHK Crvena Zvezda
 1992–1993: KHK Crvena Zvezda
 1993–1994: HK Partizan
 1994–1995: HK Partizan
 1995–1996: KHK Crvena Zvezda
 1996–1997: KHK Crvena Zvezda
 1997–1998: HK Vojvodina
 1998–1999: HK Vojvodina
 1999–2000: HK Vojvodina
 2000–2001: HK Vojvodina
 2001–2002: HK Vojvodina
 2002–2003: HK Vojvodina
 2003–2004: HK Vojvodina
 2004–2005: KHK Crvena Zvezda
 2005–2006: HK Partizan
 2006–2007: HK Partizan
 2007–2008: HK Partizan
 2008–2009: HK Partizan
 2009–2010: HK Partizan
 2010–2011: HK Partizan
 2011–2012: HK Partizan
 2012–2013: HK Partizan
 2013–2014: HK Partizan
 2014–2015: HK Partizan
 2015–2016: HK Partizan
 2016–2017: HK Beograd
 2017–2018: SKHL Crvena zvezda
 2018–2019: SKHL Crvena zvezda

Aiheesta muualla
hokej.co.yu  
webng.com
hokej.rs
internationalhockey

Jääkiekkosarjat
Serbian jääkiekko
BIK Karlskoga

BIK Karlskoga on ruotsalainen jääkiekkoseura Karlskogasta. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Joukkue syntyi vuonna 1963 kun IFK Bofors ja Karlskoga IF yhdistyivät ja syntyi seura nimeltä KB 63 (IF Karlskoga/Bofors), joka on tunnettu vuodesta 1978 nimellä Bofors IK

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Karl Helmersson 
 Apuvalmentaja: Johan Schoultz 
 Maalivahtivalmentaja: Håkan Eriksson 
 Huoltopäällikkö: Jan Spector 
 Huoltopäällikkö: Fredrik Sundin 
 Toimitusjohtaja: Torsten Yngvesson 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen sivusto 

Karlskogan kunta
HockeyAllsvenskan-joukkueet
Charles Seife

Charles Seife on yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja professori.

Seife tunnetaan kirjastaan Zero: The Biography of a Dangerous Idea (suom. Nollan elämäkerta), mutta hän kirjoittanut tiedeyhteisössä jo pitkään, muun muassa New Scientist -lehdessä, Scientific American -lehdessä, The Economist, Science, Wired UK ja The Sciences -lehdissä.

Seife on PEN-klubin, National Association of Science Writersin ja DCSWAin jäsen.

Seife on yksi harvoista, joilla on Erdős-Bacon-numero

Teokset
Nollan elämäkerta, alkuteos: Zero – the biography of a dangerous idea, suom. Risto Varteva, WSOY, 2000. ISBN 951-0-25065-1

Katso myös
Erdős-Bacon-numero

Lähteet

Aiheesta muualla
Article on edge.org 
Charles Seife's Homepage
NYU Department of Journalism faculty write up 
Charles Seife NYU:n sivulla

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
STS-125

STS-125 oli Nasan 126. avaruussukkulalento. Se oli Hubble-avaruusteleskoopin viides ja samalla viimeinen huoltolento (HST SM-04, Hubble Space Telescope Servicing Mission 4). Edellinen huoltolento tehtiin maaliskuussa 2002. Se lennettiin Atlantis-sukkulalla, ja se oli sukkulan 30. lento. Avaruussukkula laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 11. toukokuuta 2009 kello 21.01 Suomen aikaa. Sukkula laskeutui 12 päivää kestäneen lennon jälkeen Edwardsin lentotukikohtaan 24. toukokuuta 2009 kello 18.39 Suomen aikaa.

Hubble sai uusia kameroita, gyroskooppeja ja akkuja, joiden avulla sen toivotaan pystyvän jatkamaan toimintaansa vuoteen 2014 asti. Huoltotyöt vaativat viisi avaruuskävelyä. Teleskoopin vikaantuneiden gyroskooppien rikkinäiset osat vaihdettiin. Hubblen pääkamera korjattiin ja se sai rinnalleen myös ultravioletti- ja infrapunavaloa näkevän WFC3-kameran. Lisäksi asennettiin uusi kaukaisia kohteita havainnoiva spektrografi. Hubblen lämpöeristystä vaihdettiin ja lisättiin.

Miehistö

Scott Altman (4. lento) – Komentaja
Gregory C. Johnson (1.) – Pilotti
Michael T. Good (1.) – Tehtäväspesialisti 1
K. Megan McArthur (1.) – Tehtäväspesialisti 2
John M. Grunsfeld (5.) – Tehtäväspesialisti 3
Michael J. Massimino (2.) – Tehtäväspesialisti 4
Andrew J. Feustel (1.) – Tehtäväspesialisti 5

Tilastoja
 157. Yhdysvaltain miehitetty avaruuslento
 126. sukkulalento STS-1:n jälkeen
 30. Atlantiksen lento
 101. avaruussukkula Challengerin onnettomuuden jälkeinen lento
 13. avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeinen lento

Lähteet

Aiheesta muualla

 Nasan STS-125 HST-SM4 kotisivu
 Hubble Service Mission Four Factsheet (pdf) 
 Hubble Servicing Mission 4 at ESA/Hubble site 
 Up to the minute Mission Status 

Avaruussukkulalennot
Vuoden 2009 avaruustoiminta
Tem

Tem voi tarkoittaa:

 TEM-aaltomuoto, jossa sähkö- ja magneettikentän komponentit ovat vastakkaissuuntaisia etenemissuuntaan nähden
 TEM, lyhenne Suomen työ- ja elinkeinoministeriöstä
 TEM, lyhenne läpivalaisuelektronimikroskoopista ()
 teatteritaiteen maisteri TeM
 tem, Länsi-Afrikassa puhuttu kieli
 Melanie Tem, kirjailija.
Leleks (Spartan kuningas)

Leleks (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Spartan ensimmäinen kuningas, jonka mukaan Lakoniaa kutsuttiin hänen aikanaan Lelegiaksi. Hän meni naimisiin najadi Kleokhareian – tai toisen uskomuksen mukaan Peridian – kanssa, jonka kanssa hän sai useita poikia kuten Myleen, Polykaonin ja mahdollisesti Eurotaksen.

Leleksin kuoleman jälkeen häntä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Myles. Lelexia kunnioitettiin Spartassa heeroksena, ja hänelle pystytettiin heroon.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Spartan kuninkaat
Borderlands

Borderlands on Gearboxin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja toimintaroolipeli. Peli julkaistiin vuonna 2009 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille sekä vuonna 2010 OS X:lle. 

Roolipelaamista esiintyy pääosin kolmessa eri muodossa; alussa valitaan neljästä hahmotyypistä, joiden tasoa kohotetaan myöhemmin suorittamalla ympäri maailmaa olevien tehtävien antajien tehtäviä, joista pelaaja kerää kokemuspisteitä. Kokemuksen karttuessa pelaaja voi valita hahmonsa kykypuusta lisäkykyjä ja erikoistua tiettyyn suuntaan.

Yleinen väärinkäsitys pelin grafiikkaa koskien on se, että peli olisi tehty käyttämällä cel-shading -tyyliä. Gearbox on kuitenkin todennut, että näin ei ole.

Pelaaminen 
Borderlands sisältää yhteensä 160 tehtävää, joista 30 liittyy tarinaan, ja loppu koostuu sivutehtävistä.

Peli sisältää mahdollisuuden neljän pelaajan ”drop-in, drop-out” -yhteistyöpeliin. Pelaajat voivat valita neljästä eri hahmoluokasta, jotka ovat Siren, Soldier, Berserker ja Hunter. Jokainen hahmoluokka on erikoistunut tiettyihin kykyihin, kuten esimerkiksi berserker hallitsee parhaiten lähitaistelun ja hunter taas käyttää enimmäkseen pitkän kantaman aseita. Pelissä pystyy myös muokkaamaan visuaalisesti omaa hahmoaan ja ajoneuvoja.

PvP 
Borderlandsissa voi milloin tahansa haastaa toisen pelaajan kaksintaisteluun lyömällä häntä. Pelaaja voi ottaa haasteen vastaan lyömällä takaisin. Pelaajat voivat myös mennä areenoille, jotka on suunniteltu useammankin pelaajan taisteluihin.

Ladattava lisäsisältö

The Zombie Island of Dr. Ned 
Sisältää uusia tehtäviä, esineitä ja vihollisia. Pelipaikkana on Jakobs Cove, jossa paikalliset ovat muuttuneet epänormaaleiksi olioiksi Dr. Nedin takia. Lisäosa julkaistiin konsoleille 24. marraskuuta 2009 ja Windowsille Steamin kautta 9. joulukuuta 2009.

Mad Moxxi’s Underdome Riot 
Sisältää kolme uutta aluetta ja pankin pelaajan tavaroille. Lisäosa julkaistiin Xbox 360:lle 29. joulukuuta 2009 sekä PlayStation 3:lle ja Windowsille 7. tammikuuta 2010.

Secret Armory of General Knoxx 
Sisältää uusia tehtäviä, vihollisia ja aseita. Lisäosa nostaa tasokattoa 11:llä, joten ennen kuin peliin tuli päivitys, joka nosti tasokattoa kahdeksalla, nosti se tasokaton 50:stä 61:een. Nykyään vastaava luku on 69. Tämä lisäosa sisältää myös mahdollisuuden päästä käsiksi Crimson Lancen salaiseen asevarastoon. Lisäosa julkaistiin Xbox 360:lle 23. helmikuuta 2010 sekä PlayStation 3:lle ja Windowsille 25. helmikuuta 2010.

Claptrap’s New Robot Revolution 
Tämä oli viimeinen lisäosa peliin. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2010. Claptrap’s New Robot Revolution sisältää muun muassa uusia alueita tutkittavaksi, uusia vihollisia sekä tekoälyhahmoja, isomman tavararepun ja 20 uutta tehtävää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Borderlandsin kotisivu  
 The Zombie Island of Dr. Ned lisäosan kotisivu 

Vuoden 2009 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Toimintaroolipelit
Verkkomoninpelit
Dystopiavideopelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
Windows-pelit
Mac OS -pelit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hohler Felsin Venus

Hohler Felsin Venus eli Schelklingenin Venus () on kivikautinen venusveistos, joka on löydetty Saksasta läheltä Schelklingenin kaupunkia. Se on iältään noin 35 000–40 000 vuotta ja kuuluu varhaiseen Aurignacin kulttuuriin, joka oli vallalla myöhäispaleoliittisen kauden alussa, jolloin Homo sapiensia (Cro-Magnonin ihminen) esiintyi ensimmäisen kerran Euroopassa.

Hohler Felsin Venuksen löytäminen varhentaa muutamalla tuhannella vuodella vanhimman esihistoriallisen veistoksen löytämisen ja ylipäänsä vanhimman tunnetun esittävän taiteen löydön ja vahvistaa, että taideteoksia on tehty koko Aurignacin ajan.

Veistos löydettiin syyskuussa 2008 Hohler Felsin luolasta, joka sijaitsee lähellä Schelklingeniä Baden-Württembergissä, noin 15 kilometriä Ulmista länteen. Löydön teki Tübingenin yliopiston ryhmä, jota johti arkeologian professori Nicholas Conard, joka ilmoitti löydöstä Naturessa.

Mammutin torahampaasta valmistettu veistos esittää naisen ruumista, jossa korostuvat häpy ja rinnat ja jota siksi pidetään hedelmällisyyteen liittyvänä taikaesineenä. Pään sijasta veistoksessa on lenkki, josta se on voitu pujottaa riipusnauhaan. Arkeologi John J. Shean mukaan veistoksen valmistaminen on saattanut kestää ”kymmeniä ellei satoja tunteja”. Veistos löydettiin noin 20 metrin päästä luolan sisäänkäynnistä ja noin kolmen metrin syydestä nykyisestä maanpinnasta. Se on oli palasina, joista kuusi on löydetty, mutta vasen käsivarsi ja olkapää puuttuvat vielä.

Schwabenin Juran alueella on luolia, joista on paljastunut mammutinluisia veistoksia myöhäispaleoliittiselta ajalta noin 25 esinettä. Niihin kuuluu Hohlenstein-Stadelin leijonaihminen ja vanhin tunnettu soitin, mammutinluinen huilu. Tämä esinelöytöjen keskittymä 30 000–40 000 vuoden takaa on ainutlaatuinen koko maailmassa, ja Conard arvelee, että silloisten ihmisten ansioksi voidaan lukea paitsi figuratiivinen taide ja musiikki, myös uskonnon alkuvaiheet. Muita samasta luolakerroksesta löydettyjä esineitä ovat piikivisen tulentekovälineen sirpaleet, työstetty luu ja mammutinluu sekä erilaisten eläinten jäännökset, kuten tarpaani, peura, luolakarhu, mammutti ja vuorikauris.

Katso myös 
 Willendorfin Venus
 Dolní Věstonicen Venus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Kivikausi
Esihistorialliset veistokset
Kai Kalima

Kai-Erik Klaus Kalima (s. 6. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen oikeustieteen tohtori, Helsingin yliopiston finanssioikeuden emeritusprofessori, entinen SDP:n kansanedustaja ja entinen Helsingin kaupunginvaltuutettu. 

Kalima nousi eduskuntaan vuonna 1989 varapaikalta Reino Paasilinnan tilalle. Hän oli eduskunnan jäsen vuoteen 1991 ja oli muun muassa laki- ja talousvaliokunnan jäsen.

Kalima valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran 1985. Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Kalima ei uusinut enää valtuustopaikkaansa, mutta nousi takaisin vuoden 2002 alussa Petra Paasilinnan tilalle. Kalima uusi valtuustopaikkansa 2005 ja nousi vuotta myöhemmin valtuustoryhmänsä johtoon. Kunnallisvaaleissa 2008 Kalima kuitenkin putosi valtuustosta uudelleen.

Kaliman vanhemmat ovat mainospäällikkö, kuvataiteilija Klaus Kalima (1918–2017) ja Torna Kalima (o.s. Enbom). Hänen isovanhempansa olivat Jalo Kalima ja Toini Kalima.  Muusikko Kalle Kalima on Kai Kaliman poika.

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset juristit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
M200

M200 on Helsingin metrossa käytetty sähkömoottorijuna, jossa on samankaltaisuuksia Berliinin S-Bahnin DBAG-Baureihe 481 -junamallin kanssa. Junasarjaa tilattiin vastaamaan Vuosaaren ratahaaran aiheuttamaan lisäkalustotarpeeseen, ja sitä valmistettiin 12 vaunuparia vuosina 2000–2001. Yhdessä vaunuparissa on 287 matkustajapaikkaa, joista 124 istumapaikkoja.

Junasarja tilattiin saksalaiselta Deutsche Waggonbaulta (DWA) 200 miljoonan markan hintaan. Metrojunien lopulliseksi toimittajaksi tuli kuitenkin Bombardier Transportation, joka osti DWA:n vuonna 1998 tavoitteenaan kasvattaa markkinaosuuttaan Euroopan rautatieliikennekaupoissa. Junien sähkökäytöt toimitti ranskalainen Alstom Traxis.

Junayksiköt eli vaunuparit on numeroitu HKL-Metroliikenteen käytännön mukaan niin, että kummallakin junayksikön vaunulla on oma numeronsa. Kullakin junayksiköllä on sen vuoksi kaksoisnumero, esimerkiksi 201–202.

Junayksiköitä voidaan kytkeä toisiinsa enintään kuusi, mutta alun perin Helsingin metron laituripituus rajoitti matkustajakäytössä olevien yhdistelmien pituuden kolmeen yksikköön. Junat lyhenivät kahteen vaunupariin länsimetron liikennöinnin aloittamisen myötä, sillä uuden rataosuuden asemat ovat vanhempia lyhemmät. M200-yksiköt ovat teknisesti yhteensopimattomia vanhojen M100-junien kanssa, eikä niitä voida kytkeä samaan junaan. Junat kykenevät tosin hinaamaan toisiaan tietyin lisäjärjestelyin.

Kaikki 12 M200-junayksikköä tullaan peruskorjaamaan vuoteen 2023 mennessä. Peruskorjaus tehdään VR FleetCaren Ilmalan ja Pieksämäen toimitiloissa.

Lähteet 
Kuljettajan ohjekirja, M200. HKL, Bombardier. 2003. s. 19. (tekniset tiedot)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Helsingin metro
Raideliikennekalusto
Fucking with Fire: Live

Fucking with F*** – Live (joissain yhteyksissä myös Fucking with Fire – Live) on saksalaisyhtye Edguyn konserttitallenne, joka julkaistiin toukokuussa 2009. Se nauhoitettiin São Paulossa 3. marraskuuta 2006 Rocket Ride -albumin kiertueella. Tallenteesta julkaistiin sekä CD- että DVD-versiot. Lisäksi julkaistiin digipak-painos, joka sisältää molemmat versiot. DVD:llä on konsertin lisäksi mukana kiertuetta käsittelevä dokumentti sekä musiikkivideoita.

Kappaleet

CD 1

CD 2

DVD-versio sisältää samat kappaleet samassa järjestyksessä, mutta ne ovat kaikki yhdellä levyllä.

Kokoonpano 
 Tobias Sammet – laulu
 Jens Ludwig – kitara, taustalaulu
 Dirk Sauer – kitara, taustalaulu
 Tobias Exxel – basso, taustalaulu
 Felix Bohnke – rummut

Lähteet 

Edguyn albumit
Vuoden 2009 konserttitallenteet
Musiikki-DVD:t
Herman Laukkanen

Herman Laukkanen (, salanimi Hemmi Aro; 20. heinäkuuta 1892 Mikkelin maalaiskunta – 22. syyskuuta 1938  Petroskoin lähellä) oli neuvostoliitonsuomalainen kirjailija.

Vuonna 1915 Laukkanen muutti töihin Pietariin. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan Siperiassa ja joutui kahdesti Aleksandr Koltšakin joukkojen vangiksi. Palattuaan Pietariin vuonna 1921 hän työskenteli suomen kielen opettajana Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Vuonna 1929 Laukkanen siirtyi Kustaa Rovion suosittelemana Petroskoihin NKP(b):n Karjalan aluekomitean kääntäjäksi. Vuosina 1932–1936 hän työskenteli maatalouskorkeakoulun suomen kielen opettajana, vuosina 1936–1937 Karjalan kulttuuri-instituutissa ja sen jälkeen sahaajana puutavaran lajittelu- ja kuljetuspaikalla.

Laukkasen ensimmäiset runot julkaistiin vuonna 1925 Kumouksen kuohuista -yhteisjulkaisussa. Vuonna 1929 ilmestyi näytelmä Kolme kosijaa ja vuonna 1931 runokokoelma Elettyä. Laukkanen toimi myös Punakantele ja Rintama -lehtien toimitusneuvostojen jäsenenä ja käänsi suomeksi eräitä Maksim Gorkin, Lidija Seifullinan ja Juri Libedinskin teoksia.

Herman Laukkanen pidätettiin 5. heinäkuuta 1938, tuomittiin kuolemaan vakoilusta Suomen hyväksi ja ammuttiin. Tuomio kumottiin vuonna 1956.

Teoksia
 Santeri Mäkelä, H. Laukkanen, W. Wikman. Kumouksen kuohuista: Runoja. Leningrad: Kirja, 1925, s. 16–22.
 Kolme kosijaa: Huvinäytelmä. Leningrad: Kirja, 1929.
 Elettyä: Runoja. Leningrad–Petroskoi: Kirja, 1931.
 Runoja. Teoksessa Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 79–99.

Lähteet

Neuvostoliitonsuomalaiset henkilöt  
Pietarinsuomalaiset
Venäjän suomenkieliset kirjailijat
Stalinin vainoissa kuolleet
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Mac OS X 10.0

Mac OS X 10.0 Cheetah on Applen ensimmäinen julkaisu Mac OS X -käyttöjärjestelmästä. Se julkaistiin 24. maaliskuuta 2001. Sitä pidettiin lähinnä hyvin tehtynä beta-versiona, sillä se oli buginen, eikä sisältänyt esimerkiksi DVD-elokuvien katseluominaisuuksia, eikä myöskään tukenut CD-levyjen polttamista. Myöhemmin Apple julkaisi version 10.1. Sen päivityslevyt Apple antoi ilmaiseksi 10.0-käyttäjille. Mac OS X 10.0 -järjestelmää ei enää tueta.

Versiot 
 10.0 Build 4K78
 10.0.1 Build 4L13
 10.0.2 Build 4P12 
 10.0.3 Build 4P13 
 10.0.4 Build 4Q12

Aiheesta muualla 

Everymac

MacOS
Helmut Niedermayr

Helmut Niedermayr () oli saksalainen kilpa-ajaja. Hän osallistui kaudella 1952 yhteen Formula 1 -osakilpailuun, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.

Niedermayr oli toinen vuoden 1952 Le Mansin 24 tunnin ajossa Theo Helfrichin kanssa. Muutama viikko myöhemmin hän osui yleisöön Grendzlandringin kilpailussa surmaten 13 katsojaa ja vammauttaen 42 katsojaa.

Formula 1 -sarjan MM-kilpailujen tulokset
(avain)

Saksalaiset autourheilijat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Mandi Hannula

Amanda (Mandi) Hannula (25. maaliskuuta 1880 Huittinen – 9. tammikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja kunnallisneuvos, joka toimi yli 20 vuotta Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana.

Hannulan vanhemmat olivat talollinen Juho Hannula ja Sofia Penttilä. Hän kävi kansanopiston 1899, valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1904 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon 1908. Hannula toimi kansakoulunopettajana Pieksämäellä 1904–1921, uskonnon, piirustuksen ja kaunokirjoituksen opettajana Pieksämäen yhteiskoulussa 1912–1916 ja kansakoulunopettajana Helsingissä 1921–1930. Hän oli toimituskunnan jäsen Kotiliesi-lehdessä 1923–1952, Kansakoulun lehden toimittaja 1924–1925, Emännän tietokirjan päätoimittaja 1929–1932 ja Opettajain lehden toimittaja 1934–1937. 

Hannula oli kansanedustaja 1919–1930 ja 1936–1945, edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä 1919–1929 ja Uudenmaan läänin vaalipiiriä 1929–1930 sekä 1936–1945. Hänen katsotaan vaikuttaneen huomattavasti naisten virkakelpoisuutta koskevana lakiin ja uuteen avioliittolakiin. Hän toimi Edistyspuolueen eduskuntaryhmän puheenjohtajana ja 1926 eduskunnan toimitusvaliokunnan puheenjohtajana. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa ja kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon ja -hallitukseen. 

Hannula toimi lisäksi Suomen Naisyhdistyksen varapuheenjohtajana ja sihteerinä, Edistyspuolueen puoluetoimikunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana, Kalevala Korun hallituksen puheenjohtajana ja Suomen opettajayhdistyksen keskushallituksen varapuheenjohtajana 1928−1937, sihteerinä ja rahastonhoitajana sekä valtion ammattikasvatusneuvoston 1. varapuheenjohtajana.

Hannula sai kunnallisneuvoksen arvon 1938.

Lähteet 
 
 Huittinen: historiaa, taustaa ja vaikuttajahenkilöitä – Mandi Hannula 
  Sivu 274. 

Kansanedustajat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot
Etelä-Savon vaalipiiri
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset opettajat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Levoča

Levoča (unk. Lőcse, saks. Leutschau, puol. Lewocza) on kaupunki Slovakiassa Prešovin hallinnollisella alueella (Prešovský kraj). Kaupungin asukasluku oli 14 830 vuonna 2010

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin verkkosivusto  

Katoliset pyhiinvaelluskohteet
Slovakian kaupungit
Wilhelm Fabritius

Fredrik Wilhelm Fabritius (14. heinäkuuta 1845 Viipuri – 12. huhtikuuta 1895 Kiova) oli suomalainen tähtitieteilijä ja pikakirjoitusjärjestelmän laatija.

Elämä ja ura

Wilhelm Fabritiuksen vanhemmat olivat lukionlehtori Gabriel Johan Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1865 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1870.

Fabritius työskenteli Helsingin observatoriossa vuosina 1869–1871 ja sen jälkeen muun muassa Bonnin, Pulkovan observatorioissa. Bonnissa työskennellessään hän kävi Helsingin yliopistossa väittelemässä filosofian tohtoriksi vuonna 1873. Vuodesta 1876 hän oli Kiovan observatorion observaattori-astronomi. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen.

Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius, eläinlääkäri Ludvig Fabritius ja kenraaliluutnantti Johannes Kristian Fabritius.

Pikakirjoitus 
1870-luvun alkupuolella Fabritius kehitti suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän, joka pohjautui saksalaisiin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin. Sitä käytettiin jonkin verran 1800-luvun loppupuolella, mutta käyttö hiipui, ja Lars Neoviuksen kehittämä järjestelmä jäi käytännössä ainoaksi suomen kielen pikakirjoitusjärjestelmäksi.

Fabritiuksen järjestelmä painui unholaan, eikä sitä enää 2000-luvulle tultaessa osattu tulkita. Kadonnut ”avain” kirjoituksen tulkintaan löytyi 2000-luvun alussa.

Fabritiuksen järjestelmää käytti muun muassa Kaarle Krohn kerätessään kansanrunoutta ja satuja.

Lähteet

Pikakirjoittajat
Suomalaiset tähtitieteilijät
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Schelklingen

Schelklingen on kaupunki Alb-Donau-Kreisin piirikunnassa Baden-Württembergissä Saksassa. Se sijaitsee 10 km Ehingenistä pohjoiseen 20 km Ulmista länteen. Schelklingen kuuluu suurimmaksi osaksi Schwabenin Juran biosfääriin.

Kaupungin väkiluku on 7 132 ja pinta-ala 75,24 km².

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut 

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Ami Suzuki

Ami Suzuki (鈴木亜美 , Suzuki Ami, s. 9. helmikuuta 1982) on japanilainen naislaulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja tanssija. Hän on kotoisin Zamasta, Kanagawasta, Japanista.

Jo lukiolaisena Suzuki osallistui Sony Music Japanin järjestämään Asayan-kykyjenetsintäkilpailuun, jonka voittajalle oli luvassa sopimus Sony Musicin kanssa. Ohjelmasta tuli hyvin suosittu. Viisi tyttöä 13 500 kilpailijasta pääsi finaaliin, jonka Suzuki voitti 802 157 puhelinäänen turvin. Hän oli tuolloin vasta 15 vuoden ikäinen.

Suzukista tuli 1990-luvun lopulla eräs Japanin suosituimmista naislaulajista. Vuonna 2000 hän joutui kuitenkin sopimuskiistoihin agenttinsa kanssa. Vuonna 2005 hän teki sopimuksen Avex Trax -yhtiön kanssa ja julkaisi tanssikappaleen Delightful, joka ylsi Japanin Oricon-listan kolmannelle sijalle. Hänen nykyinen musiikkinsa, joka on lähinnä elektronista, on tyyliltään huomattavan erilaista kuin mitä hän teki uransa alussa.

Julkaisut 
Sony studioalbumit
 1999: Sa
 2000: Infinity Eighteen Vol. 1
 2000: Infinity Eighteen Vol. 2
Sony kokoelma-albumit
 2001: Fun for Fan
Avex studioalbumit
 2005: Around the World
 2007: Connetta
 2008: Dolce
 2008: Supreme Show
Avex remix-albumit
 2005: Amix World

DVD
 1ST CONCERT Oh Yeah! 1999 (originally her 1st concert, but released in 2005)
 Amigo's Parlor Shake Shake Shake, November 1, 2000
 Ami-Go-Round Tour, December 23, 2000
 Video Clips Fun for Fan, July 7, 2001
 2004 Summer Fly High: Ami Shower, November 17, 2004
 Suzuki Ami Around the World: Live House Tour 2005, February 8, 2006

Kirjat
 AmiGo, 1999
 Suzuki Ami Sijyo Saikyo Mook Amix (鈴木あみ史上最強ムックamix ?), 2000
 Suzuki Ami Shashin Shuu Ami '02 Natsu (鈴木あみ写真集 亜美'02夏 ?), 2002
 Ami Book, 2003
 Tsuyoi Kizuna (強いキズナ ,Strong Ties?), April 25, 2004

Elokuvat
 Rainbow Song (2006)
 XX -Makyo Densetsu- (2007)

TV
 Fukaku Mogure -Hakkenden 2001- (2000)
 Skull Man (2007)
 Magnolia no Hana no Shitade (2007)
 Itsumo Kimochi ni Switch wo (2007)
 Love Letter (2008)
 Oishii Depachika (2008)

Aiheesta muualla
 Kotisivut 

Japanilaiset laulajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Ladyhawke

Ladyhawke (oik. Phillipa ”Pip” Brown) on uusiseelantilainen indielaulaja, joka julkaisi samannimisen debyyttialbuminsa syyskuussa 2008. Hänet tunnetaan parhaiten singleistään Paris Is Burning ja My Delirium. Hänellä on Aspergerin oireyhtymä.

Diskografia

Albumit 
 Ladyhawke (2008)
 Anxiety (2012)
 Wild Things (2016)
 Time Flies (2021)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu 
 

Uusiseelantilaiset laulajat
Autismin kirjon henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Outokummun Seutu

Outokummun Seutu on Outokummun ja Polvijärven paikallislehti. Lehti ilmestyy torstaisin. 

Päätoimittaja on Kari Kauppinen, joka aloitti päätoimittajana heinäkuussa 2022. Lehti kuuluu joensuulaiseen PunaMusta Media -konserniin, joka julkaisee Karjalaista sekä Karjalan Heiliä, Lieksan Lehteä, Pogostan Sanomia, Parikkalan-Rautjärven Sanomia, Pielisjokiseutua ja Ylä-Karjalaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Outokummun Seutu

Suomalaiset paikallislehdet
Outokumpu
Polvijärvi
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2007

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2007 olivat järjestyksessään 25. judon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Rio de Janeirossa, Brasiliassa 13. – 16. syyskuuta 2007. Kilpailupaikkana toimi HSBC Arena.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Lähteet 
Tulokset JudoInside.com 

Judon maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 2007 urheilu
Rio de Janeiron urheilu