joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ari Hakulinen

Ari Usko Hakulinen (s. 1944 Varkaus) on suomalainen muusikko ja äänilevytuottaja.

Hakulinen on ollut mukana perustamassa levy-yhtiöitä Turun Tähtituotanto Oy (1989) ja Artie Music Oy (2001). Hän toimii Tähtituotannon toimitusjohtajana ja Artie Musicin hallituksen puheenjohtajana. Levy-yhtiöt ovat erikoistuneet vanhojen gramofonilevyjen uudelleenjulkaisuun.

Hakulisen instrumentteja ovat kontrabasso, bassokitara ja harmonikka. Hän opiskeli kontrabassonsoittoa Jyväskylän konservatoriossa 1962–1963 Erkki Talpon johdolla ja Sibelius-Akatemiassa 1965–1970 opettajinaan Oiva Nummelin ja Olli Kosonen . Vuonna 1969 hänet nimitettiin Turun kaupunginorkesterin kontrabasistiksi ja 1973 bassojen äänenjohtajaksi. Hakulinen toimi Mikkelin orkesterin intendenttinä 1987–1988 ja Turun Filharmonisen orkesterin vs. intendenttinä 2007. Hakulinen on myös opettanut kontrabassonsoittoa Turun konservatoriossa.

Hakulinen on ollut mukana monissa turkulaisissa teatterituotannoissa, viimeksi keväällä 2014 Turun kaupunginteatterissa kantaesityksensä saaneessa Carola-lauluillassa Maailmannainen.

Lähteet

Suomalaiset kontrabasistit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset musiikkituottajat
De administrando imperio

De administrando imperio (lat., ”Imperiumin hallitseminen”; alun perin , ”Pojalleni Romanokselle”) on Bysantin keisari Konstantinos VII:n kirjoittama historiallis-maantieteellinen teos, jossa kuvaillaan Bysantin valtakunnan eri kansoja ja naapurikansoja. Se on tehty vuosien 948 ja 952 välillä. Sen tarkoitus oli jättää Konstantinoksen seuraajalle Romanokselle hyviä neuvoja valtakunnan hallitsemiseksi.

Teos on hyvin luottamuksellinen ja oli tarkoitettu vain hallitsijoiden käyttöön eikä missään tapauksessa julkaistavaksi. Sen vuoksi se on jäänyt tuntemattomaksi hyvin pitkäksi ajaksi. Teos on säilynyt jälkipolville kolmena käsikirjoituksena, joista kahta säilytetään Pariisissa ja kolmatta Vatikaanin kirjastossa.  Teos on korvaamaton tietolähde kertoen muinaisista ruseista, armenialaisista, georgialaisista, petsenegeistä, unkarilaisista (teksteissä heitä kutsutaan ”turkkilaisiksi”), kasaareista sekä monista muista kansoista. Siitä tulee esille ajatus, että kaikkien muiden ympäröivien kansojen pitäisi alistua Jumalan valitsemalle kansalle eli roomalaisille.

Konstantinos VII:n kertomat tiedot rusien maasta perustuvat ilmeisesti enimmäkseen Dnepriä pitkin kauppiaina kulkeneiden varjagien kertomuksista. Monet näistä kertomuksista ovat ainutlaatuisia. Niissä mainitaan Kiova (Kioav tai Kiov Konstantinos VII mukaan) sekä Samvatas, kuin myös nuoren ruhtinas Svjatoslavin hallitsema Novgorod. Lisäksi mukana on selostus poljudjesta. Tämä on ensimmäinen kirjallinen tietolähde, jossa mainitaan myös Smolensk. Teos on ainoa länsimainen tietolähde, jossa seikkaperäisesti kerrotaan ruseista ja  heidän serkuistaan eli itäisistä slaaviheimoista.

Venäjän historiankirjoituksessa on käyty paljon keskustelua siitä, että Dneprin putoukset on mainittu sekä varjagien eli rusien kielellä kuin myös slaavikielellä.

Sisältö 

Teos koostuu 53 osasta. Ensimmäiset 8 osaa sekä osa 37 on omistettu Bysantin liittolaisille ”pacinakiteille” (petsenegeille) sekä naapurikansoille: ”turkkilaiset” (unkarilaiset), rusit (osat 2,4, 9 jossa myös ensimmäisen kerran käytetään sanaa Russia: )  sekä kasaarit (osat 10, 12). Osa kirjasta kertoo myös arabeista (osat 14-22). Konstantinos kirjoitti myös Välimeren eurooppalaisista maista: Espanjasta (osat 23-24), Italiasta (osat 26-27) sekä Dalmatiasta (osat 29-36). Hän kertoo myös Kaukasiasta (osat 42-46).

Lähteet 

 Konstatinos VII:n teos "Imperiumin hallitseminen" eli De Administrando Imperio  
 De administrando imperio 
 De Administrando Imperio Konstantinos VII, edited by Gy. Moravcsik and translated by R. J. H. Jenkins, Dumbarton Oaks Center for Byzantine Studies, Washington D. C., 1993

Aiheesta muualla 

 Bysantin suhteet pohjoisiin kansoihin 900-luvulla (Byzantine Relations with Northern Peoples in the Tenth Century)
 Of the Pechenegs, and how many advantages accrue from their being at peace with the emperor of the Romans
 Chapters 29-36 at the Internet Archive

Bysanttilaiset kirjat
Venäjän historia
Denise

Denise on ranskalainen naisen etunimi, muunnos kreikkalais­peräisestä nimestä Dionysia, joka merkitsee Dionysos-jumalalle pyhitettyä. Nimen mies­puolisia vastineita ovat Denis ja Dennis. Kristittyjen keskuudessa nimen ovat sen ilmeisen pakanallisesta alkuperästä huolimatta tehneet suosituksi useat sen nimiset varhais­kristilliset marttyyrit.

Suomessa nimi Denise on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 600 henkilölle. 

Denisen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 8. marraskuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 2005 lähtien, mutta ennen vuotta 2015 nimipäivä oli 5. toukokuuta.

Tunnettuja Denise-nimisiä 

 Denise Bellon (1902–1999), ranskalainen valokuvaaja
 Denise Biellmann (s. 1962), sveitsiläinen taitoluistelija
 Denise Black (s. 1958), brittiläinen näyttelijä
 Denise Borino-Quinn (1964–2010), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Denise Bronzetti (s. 1972), San Marinon kapteenivaltionhoitaja 2012–2013
 Denise Coates (s. 1967), brittiläinen yrittäjä, yritysjohtaja ja miljardööri
 Denise Crosby (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Denise Di Novi (s. 1956), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja
 Denise Feierabend (s. 1989), sveitsiläinen alppihiihtäjä 
 Denise Galik (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Denise Grünstein (s. 1950), suomalainen valokuvaaja ja taiteilija
 Denise Guénard, o.s. Laborie (1934–2017), ranskalainen yleisurheilija
 Denise Herrmann (s. 1988), saksalainen maastohiihtäjä 
 Denise Hinrichs (s. 1987), saksalainen kuulantyöntäjä 
 Denise Karbon (s. 1980), italialainen alppihiihtäjä
 Denise Levertov (1923–1997), yhdysvaltalainen runoilija
 Denise Lewis (s. 1972), englantilainen seitsenottelija
 Denise Matthews, Vanity (1959-2016), kanadalainen laulaja ja näyttelijä
 Denise Mina (s. 1966), skotlantilainen rikoskirjailija 
 Denise Ouabangui (s. 1968), keskiafrikkalainen pikajuoksija
 Denise Perrier (s. 1935), ranskalainen malli ja elokuvanäyttelijä, Miss Maailma 1953
 Denise Quiñones (s. 1980), puertoricolainen näyttelijä ja malli, Miss Universum 2001
 Denise Richards (s. 1971), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
 Denise Rudberg (s. 1971), ruotsalainen kirjailija
 Denise Scott Brown (s. 1931), yhdysvaltalainen arkkitehti, kaupunkisuunnittelija, tietokirjailija ja professori
 Denise Ziegler (s. 1965), sveitsiläis-suomalainen kuvataiteilija

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Miranda (nimi)

Miranda on naisen etunimi. Nimi on peräisin William Shakespearen vuonna 1611 kirjoittamasta näytelmästä Myrsky. Latinassa ja italiassa mirandus, feminiinimuodossa miranda, merkitsee ihailtavaa, ihmettelemisen arvoista. Nimi tuli Englannissa käyttöön jo 1600-luvulla, myöhemmin siirtolaisuuden myötä myös Amerikassa, mutta on yleistynyt vasta 1900-luvulla.

Suomessa nimi Miranda on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2021 loppuun mennessä noin 1429 naispuoliselle henkilölle. Nimi on Suomessa suosittu varsinkin romanien keskuudessa.  Vuodesta 2015 lähtien Mirandan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 5. toukokuuta.

Tunnettuja Mirandoja 
 Miranda Cosgrove (s. 1993), yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä
 Miranda Hart (s. 1972), englantilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja stand up -koomikko 
 Miranda July, oik. Miranda Jennifer Grossinger (s. 1974), yhdysvaltalainen ohjaaja 
 Miranda Kerr (s. 1983), australialainen malli 
Miranda Lambert (s. 1983), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä 
 Miranda Leek (s. 1993), yhdysvaltalainen jousiampuja
 Miranda Nild (s. 1997), thaimaalainen jalkapalloilija
 Miranda Otto (s. 1967), australialainen näyttelijä
 Miranda Richardson (s. 1958), brittiläinen näyttelijä 
 Miranda Saarentaus (s. 1957), suomalainen budo-opettaja 
 João Miranda de Souza Filho, Miranda (s. 1984), brasilialainen jalkapalloilija
 Miranda Vuolasranta, suomalainen poliittinen vaikuttaja (SDP)

Tunnettuja henkilöitä, joilla Miranda on sukunimenä, on lueteltu sivulla Miranda.

Kuvitteellisia Mirandoja 
 Miranda, Milanon herttua Prosperon tytär William Shakespearen näytelmässä Myrsky
 Miranda, samannimisen televisiosarjan päähenkilö
 Miranda Bailey, lääkäri tv-sarjassa Greyn anatomia
 Miranda Hobbes, asianajaja tv-sarjassa Sinkkuelämää

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Play (radiokanava)

Play Radio oli suomalainen radiokanava, jonka omisti Bauer Media Groupin tytäryhtiö Bauer Media Oy.  Play soittaa 9-15-vuotiaille suunnattua uusinta hittimusiikkia. 
Play aloitti lähetykset 19. toukokuuta 2014. 
Toimilupa haettiin alun perin lastenradiolle. 
Kanavan saaman toimiluvan mukaan ohjelmiston tulee koostua lasten ja perheiden puheenaiheista sekä koko perhettä kiinnostavasta ohjelmasta ja tähän liittyvästä musiikkisisällöstä.

Syyskuussa 2017 Viestintäviraston tekemän päätöksen myötä Play Radio tulee siirtymään Tampereella taajuudelta 88,7 MHz taajuudelle 95,7 MHz, kun Play Radio ja Radio City Tampere vaihtavat taajuuksia. Samalla Viestintävirasto on poistanut kanavan kohderyhmää koskevat sisältörajoitukset. Play Radion taajuuksilla aloitti marraskuun 2017 alussa Radio 957.

Kuuluvuusalueet ja taajuudet 
Play Radio aloitti lähetykset 19. toukokuuta 2014 Pirkanmaalla ja on kuunneltavissa verkossa sekä seuraavilla taajuuksilla:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Play Radion kotisivu
 Play Radio Facebookissa
 Play Radio Instagramissa

Bauer Media Group
Suomalaiset radioasemat
Vuonna 2014 perustetut radioasemat
Bo Lönnqvist

Bo Hjalmar Lönnqvist (s. 29. syyskuuta 1941 Espoo) on suomenruotsalainen kansatieteilijä, joka hoiti etnologian professuuria Jyväskylän yliopistossa vuosina 1995–2004.

Bo Lönnqvist tuli ylioppilaaksi Kulosaaren ruotsinkielisestä yhteiskoulusta vuonna 1960 ja suoritti Helsingin yliopistossa tohtorintutkinnon vuonna 1973. Väitöskirja Dräkt och mode i ett landsbygdssamhälle 1870–1920 käsitteli kansanpukuja. Lönnqvist on tehnyt pitkän akateemisen uran Helsingin yliopiston dosenttina ja Suomen Akatemian tutkijana sekä vierailevana professorina Oslossa ja Münsterissä sekä vakinaisena professorina Jyväskylässä. Lönnqvist on hoitanut lukuisia luottamustehtäviä muun muassa Valtakunnallisen kansallispukuraadin puheenjohtajana (1978–1985). Hänelle on myönnetty muun muassa Vuoden tiedekirja -palkinto vuonna 1993 ja Tollanderin palkinto vuonna 2014.

Julkaisuja
 Dräkt och mode i ett landsbygdssamhälle 1870–1920. 1972.
 Finländskt herrgårdsliv. 1978.
 Kansanpuku ja kansallispuku. 1978.
 Suomenruotsalaiset: Kansatieteellinen tutkielma kieliryhmästä. 1981.
 Folkkulturens skepnader: Till folkdräktens genealogi. 1991.
 Laiva oli lastattu... Ihmisiä, ajatuksia, tekoja entisaikain Helsingissä. 1995.
 Maktspel i kläder. Om det (o)synligas kulturella anatomi. 2008.
 Herrgårdar och rusthåll i Helsingforstrakten. 2009.
 Alma Söderhjelm: Ett litteraturantropologiskt porträtt. 2013.
 Dödens ansikte: Tro och sed bland herre och folk. 2013.

Lähteet
 
 

Vuonna 1941 syntyneet
Jyväskylän yliopiston professorit
Oslon yliopiston professorit
Suomalaiset kansatieteilijät
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Arboretum Norr

Arboretum Norr on arboretum Baggbölessä, Uumajajoella, noin kymmenen kilometriä länteen Uumajan keskustasta. Paikka sijaitsee Uumajajoen pohjoisrannalla. Se on metsäpuutarha, jonne on istutettu puita ja pensaita kaikkialta maailmasta. Puut ja pensaat on sijoitettu niiden alkuperän mukaan. Arboretumissa on kolme kilometriä valmiita polkuja. Vieressä sijaitsee Bagghöleforsen-koski.

Historia 
Arboretum sijaitsee pientaajama Baggbölessä, joka tunnetaan sen vesikäyttöisestä sahastaan. Sahan omistajien menetelmät olivat niin alhaisia, että ruotsinkieleen otettiin uusi sana, ”baggböleri”, joka tarkoittaa halventavaa termiä metsäkadosta. Kartano, joka on yhä paikallaan, on suunnitellut Johan Anders Linder ja rakennettu vuonna 1846.

Arboretum 
Arboretum Norr sijaitsee V-vyöhykkeellä ja on kooltaan 20 hehtaaria. Siellä on yli 1 400 kasvia 250 eri lajista. Ensimmäiset istutukset tehtiin vuonna 1981. Se perustettiin vuonna 1975 yhteistyössä Uumajan yliopiston, Ruotsin maatalousyliopiston ja Uumajan kunnan kanssa. Sitä hallinnoi voittoa tavoittelematon säätiö Uumajassa. Yksi arboretumin kolmesta tehtävästä on nähdä, mitkä lajit viihtyvät ja pysyvät hengissä pohjoisilla leveysasteilla, mikä voi puolestaan johtaa useammanlaisiin ilmastomukautteisiin pensaisiin ja puihin Pohjoismaissa. Keskellä puistoa sijaitseva kartano toimi päämajana liiketoiminnalle, joka kaatoi puita osana sahaus-liiketoimintaa 1900-luvulla. Kaksi muuta arboretumin tehtävää ovat puiden ja pensaiden opiskelemisen tukeminen ja toimia vierailukohteena lähellä Baggbölen pientaajamaa.

Arboretum Norr sijaitsee Baggbölen kartanon alapuolella, ja vuonna 1991 rakennetun Notvarpsbron-riippusillan ylittämällä voi mennä Klabböleen Umeå Energicentrumiin, joka sijaitsee toisella puolella Uumajajokea.

Vuonna 2014 puisto valittiin taideprojekti Förflyttningarin sijaintipaikaksi neljälle taideinstallaatiolle. Projektia johtaa kolme artistia, jotka aikovat yhdistää taiteen luonnon kanssa. Projekti sai rahoitusta Uumajan ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arboretum Norrin kotisivut

Uumajan kunta
Ruotsin puistot
Arboretumit
Pukumiehet

Pukumiehet (Suits) on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka on luonut Aaron Korsh. Sarjaa esitetään Yhdysvalloissa USA Networkilla ja Suomessa MTV3-kanavalla. Sen päärooleissa esiintyvät Patrick J. Adams ja Gabriel Macht.

12 jakson mittaisen ensimmäisen kauden esittäminen alkoi 23. kesäkuuta 2011 normaalia pidemmällä erikoisjaksolla.

Juoni
Sarja sijoittuu New Yorkin kaupunkiin ja kuvitteelliseen Pearson Hardman -asianajotoimistoon. Michael ”Mike” Ross, huippuoppilas, jolla on valokuvamuisti, oli juuri päästä opiskelemaan oikeustiedettä Harvardin yliopistossa, kun hänet erotettiin collegesta vastausten myymisestä matematiikan kokeeseen, jonka hän oli opetellut ulkoa. Tämä pilasi hänen mahdollisuutensa aloittaa lakiopiskelun. Sen sijaan hän joutuu tienaamaan elantonsa polkupyörälähettinä. Miken ystävä Trevor saa houkuteltua tämän mukaan marihuanakauppaan. Kauppa osoittautuu poliisin soluttautumisoperaatioksi, jonka Mike neuvokkaasti havaitsee vain hetkeä ennen kuin se olisi ollut liian myöhäistä. Hän välttää kiinnijäämisen juuri ja juuri, tämän sijaan hän päätyykin työhaastatteluun Harvey Specterin kanssa. Harvey on lakimies Pearson Hardmanilla ja omien sanojensa mukaan ”New Yorkin paras ratkaisija”. Harveyn, josta on äskettäin tehty vanhempi osakas, olisi nyt yhtiön käytäntöjen mukaan palkattava Harvardissa opiskellut lakimies avustajaksi. Käyttäen eideettistä muistiaan ja lakiosaamustaan Mike osoittaa Harveylle olevansa epäilemättä paras ehdokas paikan täyttämiseen ja tulee palkatuksi, vaikka häneltä puuttukin oikeustieteellinen tutkinto, eikä hän opiskellut Harvardissa. Sarja keskittyy Miken ja Harveyn käsittelemiin lakitapauksiin heidän ylläpitäessään salaisuutta Miken opiskelusta.

Päähenkilöt

Jaksot

Tuotanto 
USA Networkin ensimmäisissä julkaisuissa sarjan nimenä oli A Legal Mind. Toukokuussa 2010 USA Network tilasi 90 minuutin pituisen pilottijakson sarjalle. 2011 tammikuussa USA Network vahvisti tilanneensa ensimmäisen tuotantokauden.

Sarjaa tilattiin toinen kausi 11. elokuuta 2011, toinen kausi oli 16 jaksoa pitkä, kuten myös kolmas kausi, joka tilattiin 12. lokakuuta 2012. USA Network tilasi sarjasta neljännen kauden 24. lokakuuta 2013. Neljäs kausi on myös 16 jaksoa pitkä ja alkoi pyöriä Yhdysvalloissa 11. kesäkuuta 2014. Pukumiehistä tilattiin 16 jaksoinen viides kausi 11. elokuuta 2014.

Sarjan pilottijakso kuvattiin New Yorkissa ja kaikki muut jaksot Torontossa.

Maaliskuussa 2018 ilmoitettiin Gina Torresin esittämän Jessica Pearsonin saavan oman spin-off-sarjan. Tammikuussa 2019 sarjan nimeksi vahvistettiin Pearson.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 
 Pukumiehet TV.comissa  

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
2010-luvun televisiosarjat
USA Networkin televisio-ohjelmat
Molly Smitten-Downes

Molly Smitten-Downes (s. 2. huhtikuuta 1987 Anstey), taiteilijanimeltään Molly, on englantilainen poplaulaja. Hän edusti Britanniaa Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa kappaleellaan ”Children of the Universe”. Hän sijoittui 17:nneksi 26 osanottajasta.

Smitten-Downes sai vuonna 2012 Best Urban/Pop Act -palkinnon Live and Unsigned -tapahtumassa. Vuonna 2013 hän voitti parhaan kappaleen palkinnon Best of British Unsigned Music Awards -tapahtumassa.

Aiheesta muualla 

 Mollyn viralliset kotisivut 

Englantilaiset laulajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannu Kesola

Hannu Kesola (s. 1984) on suomalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänen sarjakuviaan on julkaistu englanniksi, ranskaksi, portugaliksi, ruotsiksi, italiaksi, japaniksi ja suomeksi. Kesola on ensimmäinen suomalainen sarjakuvantekijä, jonka sarjakuvia on ilmestynyt arvostetussa Heavy Metal magazinessa. Lisäksi hän on tehnyt sarjakuvia kustantajille kuten Action Labille, Caliber Comicille, Amigo Comicsille ja Alterna Comicsille. Kesolan sarjakuvista on tehty ja on tekeillä useampia elokuvasovituksia Yhdysvalloissa. Kesolan esikoiskirja Rikki revitty ilmestyi loppuvuodesta 2020.  

Kesola on tehnyt myös strippisarjakuvia, joita on julkaistu Lempäälän-Vesilahden Sanomissa ja Ilta-Sanomissa kuukauden kotimaisena.

Sarjakuvat 

 Heavy Metal magazine #301 (Tarina: Tuonela) Heavy Metal, 2020.
Kriminaali. Ilmein Entertainment, 2020.
Doomsday Machine #4. Leviathan Labs, 2020.
Ice Cold Kills. Amigo Comics, 2020.
Heavy Metal magazine #299 (Tarina: Tuonela) Heavy Metal, 2020.
Burning Rubber. Action Lab, 2020
Kriminaali. Ilmein Entertainment, 2020
Jungle Comics #3. Antarctic Press, 2020.
Kaamio. Ilmein Entertainment, 2019.
It Came out on a Wednesday #6 (tarina: Pinch the Tail, Suck the Head...). Alterna Comics, 2019.
Salem 2232. Ilmein Entertainment, 2019.
Cursed Land TPB. Caliber Comics, 2019.
Gritos Noturnos. (Yöu huutaa armoa portugalinkielinen laitos). Red Dragon Publisher, 2018.
Blood, Skulls and Chrome #1-2. Ilmein Entertainment, 2018.
The Last Hunt. (italiankielinen laitos). Weird Book, 2018.
XCT: Most Wanted. (tarina: Taniwha). Comics2Movies, 2018.
 Cursed Land #1. Caliber Comics, 2018.
 IF Anthology (tarina: Roadkill). Alterna Comics, 2017.
 Dirty America vol. 1: They Died in Vain, Atomic Horizon, 2017.
 The Last Hunt #1-4. Amigo Comics, 2017.
 Seriemix #3 (tarina: Även en man med rent hjärta). Ades Media, 2017.
 Kyyti ja muita tarinoita. Musta Ritari kustannus, 2017.
 Nights Screams for Mercy (ranskankielinen laitos). Editions Reflexions, 2016.
 Dirty America (ranskankielinen laitos). Editions Reflexions, 2016.
 He kuolivat turhaan. Musta Ritari kustannus, 2016.
 Seriemix #1 (tarina: Skrattar bäst...). Ades Media, 2016.
 Tähtivaeltaja 1/16 (tarina: ...joka viimeksi nauraa). Helsingin Science Fiction Seura ry, 2016.
 Heavy Metal magazine #274 (tarina: The Last Laugh). Heavy Metal, 2015.
 Night Screams for Mercy. SST Publications, 2015.

Elokuvat 

Dirty America. TBA. *
The Questionables. Ohjaus: Justin W. Smith, 2022. 
Blood, Skulls and Chrome. Ohjaus: Natasha Dee Davis , 2022.  *
 The Endless Walk. Ohjaaja: Jeff Madzia, TBA. *
 Back from the Dead. Ohjaaja: Jeff Madzia, 2019.  *                     *Perustuu Kesolan sarjakuvaan.

Kirjat 

 Rikki revitty. SAGA Egmont/Ilmein Entertainment, 2020.

Aiheesta muualla
Hannu Kesolan verkkosivut 
Hannu Kesola Twitterissä
Hannu Kesola. Comic Vine
Comic Book DB

Lähteet 

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Pentti Sarpaneva

Pentti Akseli Sarpaneva (4. kesäkuuta 1925 Tampere – 10. heinäkuuta 1978 Turku) oli suomalainen korusuunnittelija ja muotoilija. Hän erikoistui 1950-luvulta alkaen koruihin, joihin kansalla oli varaa. Sarpaneva suunnitteli myös koriste- ja käyttöesineitä.

Sarpaneva syntyi Tampereella, osallistuttuaan jatkosotaan tuli ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1946 ja opiskeli paitsi Suomen Taideakatemian koulussa myös Taideteollisessa oppilaitoksessa metallitaidetta ja graafista suunnittelua.

Sarpenevan korut olivat aluksi kotona käsintehtyjä emalipintaisia ja kierrätysmateriaaleista valmistettuja. Myöhemmin koruja alettiin valmistaa valamalla teollisesti tuotettuina korusarjoina ja valmistusmateriaaleina käytettiin kultaa, hopeaa ja pronssia.

Sarpaneva aloitti muotoilijanuransa Merkkikeskus Sorsan yhteyteen perustetussa ateljeessa 1960-luvun alkupuolella. 1960-luvun puolivälillä hän aloitti yhteistyön Kalevala Korun kanssa, ja myöhemmin vuonna 1967 hän ryhtyi Turun Hopea Oy:n taiteelliseksi muotoilijaksi, jossa hän työskenteli kuolemaansa saakka taiteellisena johtajana.

Hänestä ei ole juuri tehty lehtiartikkeleita, ja vuonna 1978 kuolemansa jälkeen hän on jäänyt henkilönä ja muotoilijana julkisuudelta sivuun ja kuuluisamman pikkuveljen Timo Sarpanevan varjoon, poikkeuksena vuonna 2013 WSOY:n julkaisema kirja Koko kansan korut ja näyttely Pronssitulet – metalli- ja korutaidetta, jotka esittelivät Sarpanevan tuotantoa.

Sarpaneva oli varsinaiselta ammatiltaan graafikko ja hän toimi jonkin aikaa graafikkona ja mainossomistajana.

Sarpanevan ensimmäinen vaimo oli lavastaja ja pukusuunnittelija Anneli Qveflander-Sarpaneva; hänen toinen puolisonsa oli Pirkko-Liisa Sarpaneva (nyk. Bertin); poika kelloseppä Stepan Sarpaneva syntyi toisesta avioliitosta. Pentti Sarpanevan veli oli taiteilija ja professori Timo Sarpaneva.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Suomalaiset muotoilijat
Suomalaiset korusuunnittelijat
Suomalaiset lasitaiteilijat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Mera

Mera on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen kuningatar. Jack Millerin ja Nick Cardyn luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 Aquaman -sarjakuvalehden numerossa yksitoista. Mera on Vesimiehen vaimo ja Aqua-ulottuvuuden kuningatar.

Sarjakuva
Mera on kotoisin Aqua-ulottuvuudesta, joka tunnetaan myös nimellä Xebel. Hän tapasi Vesimiehen ja Vesipojan Maassa ollessaan pakomatkalla. Leron-niminen roisto oli ottanut hallintaansa kyseisen kuningaskunnan. Vesimies ja Vesipoika lupaavat auttaa Meraa, mutta he joutuvat vangeiksi. Vesimies onnistuu lopulta kukistamaan Leronin Quispin avulla. Mera päättää luopua kruunustaan ja antaa sen V’lanalle, kun hän itse palaa Atlantikseen ja menee myöhemmin Vesimiehen kanssa naimisiin.

Muissa medioissa

Animaatio

Justice League
Mera esiintyi animaatiosarjassa Justice League, jossa hahmon äänenä toimi Kristin Bauer. Hahmon alkuperästä ei mainita mitään, eikä myöskään supervoimia esitetä ollenkaan. Mera toimii lähinnä vain Vesimiehen vaimona sivuroolissa. Hahmon ulkoasu muistuttaa hopeakauden sarjakuvia.

Batman – pelottomat
Mera teki kolmannen esiintymisensä animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa hänellä oli edellisen sarjan tapaan pieni rooli. Tällä kertaa hänellä näytettiin olevan supervoimana vahvuus, kun hän taisteli yhdessä Vesimiehen kanssa Pingviinin kätyreitä vastaan.

Meraa näytelleet

Lähteet

DC-universumin supersankarit
Kuvitteelliset kuninkaalliset
Leikkiviä poikia

Leikkiviä poikia on suomalaisen taiteilijan Verner Thomén öljyvärityö kankaalle vuodelta 1903. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1904 ja on kooltaan 111×140,5 cm.

Verner Thomé kuvasi paisteisella rannalla olevia alastomia pikkupoikia useampaankin työhönsä. Tämä Leikkiviä poikia on beigen- ja kullansävyissään onnistunut tallentamaan pikkupoikien oleilua rantahietikolla tapaan, joka ilmentää aikuistenkin henkeä noina aikoina. 1900-luvun alkuvuosina oli Suomessakin nousussa terveysajattelu, jolloin niin aikuiset kuin lapsetkin hakivat elämänvoimaa auringosta ja rannoilta. Modernin alastomuuskulttuurin hengessä sivistyneistö läksi mukaan naturalismiin ja auringonpalvontaan: käytännöllistä vitalistista elämäntapaa.

Leikkiviä poikia on maalattu Suursaaressa, jossa Thomé maalasi 1900-luvun alun kesinään näitä merenrantakuviaan. Maalaus oli esillä Pariisissa järjestetyssä Suomen taiteen näyttelyssä vuonna 1908. Thomé muutti suuntaansa kohti ranskalaista värimaailmaa noina aikoina. Pointillinen Kylpeviä poikia (1910) ja Poikia rantakivillä (n. 1910–1911) ovat myös tunnetuimpia Ateneumin taidemuseon hallussa olevia hänen tämän aihepiirin töitään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Leikkiviä poikia Suomen Kansallisgallerian sivuilla : 
 Kylpeviä poikia (1910) Suomen Kansallisgallerian sivuilla: 
 Poikia rantakivillä (n. 1910–1911) Suomen Kansallisgallerian sivuilla: 

Suomalaiset maalaukset
Ateneumin kokoelmat
Ekspressionistiset maalaukset
Harjavallan kaupungintalo

Harjavallan kaupungintalo on Arkkitehtuuritoimisto Lappi-Seppälä & Martaksen suunnittelema vuonna 1959 valmistunut kaupungintalo Harjavallassa.  Alun perin se oli kunnantalo ja vuosina 1968–1976 kauppalantalo. Satakunnantien, eli Nakkilaan johtavan Yhdystie 2453:n varrella sijaitseva rakennus korvasi valmistuessaan ahtaaksi käyneen Harjavallankadulla toimineen kunnantalon. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat myös vieressä sijaitsevat kunnan virkailijoille rakennetut asuintalot. Rakennukseen ei ole tehty suuria muutostöitä ja se on edelleen alkuperäisessä asussaan. 

Kaupungintalon sisätiloissa on kuvanveistäjä Uno Aron patsaat Harkinta ja Työhönlähtö sekä pronssireliefi Onnellinen perhe, jotka ovat kaikki paljastettu vuonna 1959. Rakennuksen edustalla on suihkulähde sitä ympäröivine istutuksineen.

Lähteet 

Suomen kaupungintalot
Harjavallan rakennukset ja rakennelmat
Traktorijatzit

Traktorijatzit on Viitasaaren Suovanlahdella järjestettävä musiikkifestivaali. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 2004, ja siitä lähtien Traktorijatzit on järjestetty joka heinäkuussa.

Tapahtuman järjestää Traktorijatzit ry, jonka puheenjohtajana toimii Yrjö Kuusrainen. Ohjelmaan kuuluu paitsi musiikkia — jatsia, poppia ja rokkia — myös muuta ohjelmaa sekä erityinen traktorikulkue eli traktorimarssi, jossa nähdään vanhoja traktoreita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tapahtuman sivusto.
 Facebook.
 Twitter.

Musiikkitapahtumat Suomessa
Viitasaari
Jaime Alguersuari, Sr.

Jaime Alguersuari Tortajada (s. 2. huhtikuuta 1950) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. 

Alguersuari ajoi vuosina 1973 ja 1975 MotoGP-luokassa kaksi kilpailua Derbillä, joissa molemmissa hän sijoittui seitsemänneksi ja sai neljä pistettä. Alguersuari Sr.:n poika Jaime Alguersuari kilpaili Formula 1-sarjassa vuosina - Toro Rossolla, sijottuen parhaimmillaan seitsemänneksi. Hän on kilpaillut myös pikkuformuloissa. 

Nykyisin Alguersuari omistaa World Series by Renaultin. Hän on Espanjassa kuuluisa multimiljonääri ja liikemies. Alguersuari Sr.:n avulla monet nykyiset F1-kuljettajat ovat saaneet näytönpaikan, mukaan lukien hänen oma poikansa.

Lähteet

Viitteet 

 
Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät
Espanjalaiset liikemiehet
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Maverick Viñales

Maverick Viñales (s. 12. tammikuuta 1995) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä, joka kaudella 2017 kilpailee MotoGP-luokan Movistar Yamaha -tallissa. Hän voitti Moto3-luokan maailmanmestaruuden kaudella 2013.

Ura 
Figueresissa syntynyt Viñales aloitti moottoripyöräilyn jo kolmevuotiaana. Vuonna 2011 hän siirtyi Moto3-luokan edeltäjään, 125-kuutioisiin. Hän voitti kauden aikana neljä kilpailua ollen sarjan kolmas. Seuraavana vuonna Viñales jatkoi nyt Moto3:ksi muuttuneessa 125-kuutioisten sarjassa. Hän onnistui voittamaan kaudella viisi osakilpailua ollen jälleen sarjan kolmas. Kaudella 2012 Viñales voitti vain kolme kilpailua, mutta tasaisuutensa ansioista hänet kruunattiin kauden jälkeen Moto3-luokan maailmanmestariksi. Hän oli kauden kymmenessä ensimmäisessä osakilpailussa jokaisessa palkintopallilla ja kauden seitsemästätoista osakilpailusta viidessätoista palkintopallilla seisoi Maverick Viñales. Huonoimmillaan hän oli viides. Kaudeksi 2014 Viñales siirtyi Moto2-luokan Pons Racing-tiimiin. Hän voitti kauden aikana neljä kilpailua ollen sarjan kolmas.

Kaudeksi 2015 Viñales siirtyi MotoGP-sarjan SUZUKI ECSTAR -talliin.

Kausi 2017 alkoi Qatarin Losailin osakilpailun voitolla. Startti tapahtui paalupaikalta.

Muuta 
Viñalesin serkku Isaac Viñales kilpailee tällä hetkellä Supersport600cc Sarjassa Kallio Racing:in riveissä. Maverick Viñales on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kiloa.

Lähteet 
 http://www.motogp.com/en/riders/Maverick+Vi%C3%91ales

Espanjalaiset ratamoottoripyöräilijät
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikan kovimmat keräilijät

Amerikan kovimmat keräilijät (American Pickers) on yhdysvaltalainen realitysarja, jonka ensiesitys oli Yhdysvaltain History-kanavalla 18. tammikuuta 2010. Suomessa sarjaa esitetään Jim-kanavalla. Ohjelmaa tuottaa Cineflix.

Sarjan ensimmäinen jakso keräsi yhteensä 3,1 miljoonaa katsojaa, joka teki siitä History-kanavan kaikista katsotuimman debytointijakson vuonna 2007 näytetyn Rekkakuskit jäällä-sarjan debytointijakson jälkeen. Sarjan toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytettiin Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2010. 8. syyskuuta 2010 näytetty episodi, "Laurel & Hardy" keräsi 25-54-vuotiaiden keskuudessa 5.3 miljoonaa katsojaa. Sarjan kolmannen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytettiin Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta 2011.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Historyn televisio-ohjelmat
Puukko-Mackie

Puukko-Mackie ("Die Moritat von Mackie Messer") on Kurt Weillin säveltämä laulu Bertolt Brechtin tekstiin musiikkinäytelmään Die Dreigroschenoper eli Kolmen pennin ooppera. Ooppera sai ensi-iltansa Berliinissä 1928 Theater am Schiffbauerdamm -teatterissa.

Laulun ensimmäinen esittäjä oli näytelmässä Lontoon poliisipäällikön "Tiger" Brownin osaa esittänyt Kurt Gerron. Gerron oli juutalainen ja hänet surmattiin Auschwitzin keskitysleirillä. Kerrotaan, että Gerron lauloi Puukko-Mackieta, kun häntä marssitettiin kohti kaasukammiota.

Laulun ovat suomeksi levyttäneet vuonna 1956 sekä Olavi Virta että Brita Koivunen ja myöhemmin monet muut. Levytetyn tekstin on sanoittanut Saukki, ja myöhemmin on sanat kirjoittanut myös Elvi Sinervo.

Saukin lauluteksti alkaa suomeksi: "Hailla hampaat julmat suuret, niitä piiloon ei se saa, mutta Mackie julman puukon kyllä saattaa piilottaa", alkutekstin sanat alkavat: "Und der Haifisch, der hat Zähne, Und die trägt er im Gesicht. Und Macheath, der hat ein Messer, Doch das Messer sieht man nicht."

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kurt Gerron laulaa Puukko-Mackien  Youtube.com

Musiikkikappaleet
Basileios Lekapenos

Basileios Lekapenos () myös: eunukki Basileios ja Basileios Nothos (eli Basileios "Äpärä"). Basileios (noin 925 – noin 985) oli keisari Romanos I Lekapenosin avioton lapsi. Hänet oli kuohittu jo lapsena, minkä vuoksi hän oli eunukki. Basileios oli Bysantin parakoimomenoksena vuosina 945–985 ("de facto" ylimpänä ministerinä).

Hänen isänsä Romanos I Lekapenos syrjäytettiin valtaistuimelta noin 945, jolloin keisareiksi tulivat hänen poikansa Konstantinos VII ja Stefanos. Todellisen vallan ottanut (Basileioksen velipuoli) Bysantin keisari Konstantinos VII nimitti hänet ylimmäksi ministeriksi (parakoimomenos).

Basileios piti asemansa myös seuraavien keisareiden, Romanos II:n, Nikeforos II Fokasin ja Johannes I Tzimiskeen aikana. Huhujen mukaan Basileios myrkytti Johanneksen heidän välilleen syntyneiden riitojen päätteeksi. Hän oli pitkään ylimpänä ministerinä ja toimi varsin diplomaattisesti, mutta Bardas Fokas nuoremman kapinassa hän erehtyi tukemaan keisarin sijasta Bardasia. Tätä keisari Basileios II ei antanut anteeksi vaan syrjäytti hänet. Basileios Lekapenosin maat ja omaisuus takavarikoitiin. Kaikki hänet laatimansa lait mitätöitiin. Basileios karkotettiin maanpakoon, jossa hän kuoli noin vuonna 985.

Lähteet 

 Bysanttilaiset henkilöt
vuonna 925 syntyneet
vuonna 985 kuolleet
Bysantin valtakunta
Hamput

Hamput (Cannabis) on hamppukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu kolme tunnettua kasvilajia. Lajit esiintyvät luonnonvaraisina Aasiassa.

Katso myös
 Hamppu (Cannabis sativa)

Lähteet

Hamppukasvit
Fear of Domination

Fear of Domination on suomalainen industrial metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2006. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa, Call of Schizophrenia vuonna 2009.

Yhtyeen viimeisin albumi, VI: Revelation, julkaistiin 10.12.2021.

Jäsenet

Nykyiset 
 Lauri Ojanen – bassokitara (2006–)
 Jan-Erik Kari – kitara (2006–)
 Saku Solin – laulu (2006–)
 Johannes Niemi – kitara (2007–)
 Lasse Raelahti – kosketinsoittimet ja ohjelmointi (2012–)
 Jessica Salmi – laulu (2021–)
 Miikki Kunttu – perkussiot (2017–), rummut (2020-)

Entiset 
 Vesa Ahlroth – rummut (2010–2020)
 Jaakko Arteli – rummut (2006–2010)
 Marko Salmikangas – kitara (2006)
 Niina Telén – kosketinsoittimet (2008–2012)
 Sara Vanhamäki (o.s. Strömmer) – laulu (2017–2021)

Aikajana

Diskografia

Studioalbumit

Singlet 
 
 
 
 
 
 Adrenaline (2016)
 The Bad Touch [Bloodhound Gang -cover] (2017)
 The Last Call (2018)
 Obsession (2018)
Face of Pain (2018)
Dead Weight (2019)
Call of Schizophrenia [2019 remake] (2019)
Amongst Gods (2021)
Dive Into I (2021)
Rust (2021)

Demot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Imperiumi.net

Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet
Chromecast

Chromecast on Googlen kehittämä mediasoitin. Se on pienehkö HDMI-laite, jonka avulla ääntä ja videota voi suoratoistaa WLANin (Internetin tai lähiverkon) kautta teräväpiirtotelevisioon tietokoneen, tabletin tai älykännykän ohjaamana. Toistoa voi ohjata Chromecastin mobiili- tai web-sovelluksella tai käyttämällä Chrome-selaimen ”tab casting” -ominaisuutta. Chromecastin kanssa toimivat muun muassa Spotify, YouTube, Netflix, Viaplay ja HBO Nordic.

Chromecast julkaistiin 24. heinäkuuta 2013 ja se tuli Yhdysvalloissa myyntiin samana päivänä 35 dollarin hintaan yhdessä Netflix-sovelluksen kolmen kuukauden ilmaisen käyttöoikeuden kanssa. Ohjelmistokehityspaketti Google Cast SDK julkaistiin 3. helmikuuta 2014. Sen avulla kolmannet osapuolet voivat rakentaa omiin sovelluksiinsa tuen Chromecastille.

Toisen sukupolven Chromecast julkaistiin syksyllä 2015. Lokakuussa 2016 julkistettiin Chromecast Ultra, jolla voi toistaa 4K- ja HDR-laatuista kuvaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Google
Pohjois-Norlannin hovioikeus

Pohjois-Norlannin hovioikeus () on hovioikeus, jonka piiri käsittää Västerbottenin läänin ja Norrbottenin läänin. Hovioikeuden kotipaikka sijaitsee Uumajassa, rakennuksessa, joka on yksi vanhimmista taloista kaupungissa. Se on myös yksi harvoista kivitaloista, jotka pystytettiin ennen kaupungissa riehunutta suurta tulipaloa, joka vuonna 1888 tuhosi suurimman osan kaupungista.

Rakennus 
Arkkitehti Johan Nordquist on suunnitellut uusrenessanssityylisen suuren valkoisen rakennuksen, joka rakennettiin vuosina 1886–1887. Alkuvuosinaan taloa käytettiin kouluna kansakoulun opettajien kouluttamiseen. Rakennuksessa oli rehtorin asunto, luokkahuoneet, auditorio ja kuntosali. Rakennusta ympäröi pieni puisto.

1920-luvulla rakennus ei ollut enää koulukäytössä ja joinakin seuraavina vuosina se toimi kultturitalona, jossa oli kirjasto sekä museo. Suurta auditoriota käytettiin teatterina ja konserttisalina. 1950-luvulla taloa laajennettiin kohti itää ja länttä. Talon sisäpuoli remontoitiin myöhemmin useaan otteeseen, viimeksi vuonna 1999.

Hovioikeus 

16. joulukuuta 1936 kuningas Kustaa V vihki Pohjois-Norlannin hovioikeuden käyttöön. Hovioikeus erotettiin Svean hovioikeudesta Svean työtaakan vähentämiseksi.

Organisaatio 
Hovioikeuden presidenttinä on toiminut Margareta Bergström vuodesta 2012 lähtien, jolloin hän tuli Anders Iacobaeusin tilalle. Presidentti hallitsee hallinnollista yksikköä ja oikeudellista yksikköä, jotka puolestaan koostuvat jäsenistä ja käsittely-yksiköstä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hovrätten för Övre Norrland 

Hovioikeus Pohjois-Norlanti
Uumajan rakennukset ja rakennelmat
Västerbottenin lääni
Norrbottenin lääni
Musta feminismi

Musta feminismi on feminismin suuntaus, jonka mukaan seksismi, luokkasorto ja rasismi ovat sidoksissa toisiinsa. Mustan feminismin mukaan seksimiä ja luokkasortoa vastustavat mutta rotukysymykset huomiotta jättävät feminismin muodot voivat syrjiä mustia naisia. Combahee River Collective -ryhmä väitti vuonna 1974, että mustien naisten vapautus tarkoittaa vapautta kaikille ihmisille, sillä se edellyttäisi sekä rasismin, seksismin että luokkasorron päättämistä.

Syrjintä
Feminismi
Kristiina Hanhirova

Kristiina Hanhirova (s. 24. huhtikuuta 1964 Kiiminki) on suomalainen media-alan yrittäjä, joka on toiminut itsenäisenä mediayrittäjänä vuodesta 2004 saakka. Sitä ennen Hanhirova on toiminut muun muassa Huomenta Suomi -tv-ohjelman juontajana. 

Hanhirova asuu Helsingin Pikku Huopalahdessa aviomiehensä Timo Laukkion ja espanjanvesikoira Zorron kanssa. 

Hanhirovan esikoiskirja Rakkautta, rukouksia ja rauhoittavia julkaistiin toukokuussa 2014.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Kotiharjun sauna

Kotiharjun sauna eli Harjutorin sauna on Helsingin Kalliossa Torkkelinmäellä, Harjutorinkatu 1:ssä sijaitseva  yleinen sauna joka on perustettu  vuonna 1928.

Yleistä 
Perustamisestaan lähtien on saunan perusrakenne on pysynyt samana: miesten sauna pohjakerroksessa ja samankokoinen naisten sauna toisessa kerroksessa, jossa on nykyisin myös tilaussauna. Miestenpuolella ylimmälle lauteelle mahtuu 20–30 kylpijää. Miesten saunaan on myöhemmin rakennettu kovimmille löylynottajille muita lauteita ylempänä oleva piippuhylly, josta määrätään löylyn määrä. 

Kiukaan kivimäärä on n. 1500 kg ja rautaa on n. 800 kg, miesten puolella kivet vaihdetaan useita kertoja vuodessa. Kiuaskivinä käytetään Orimattilan Pennalan kylästä louhittua peridotiittia. Kertalämmitteisen kiukaan lämmitykseen kuluu motti metrin halkoja. Sauna remontoitiin perinteitä kunnioittaen vuonna 1999. Korjaukseen saatiin tukea mm. Helsingin kulttuurikaupunkisäätiöltä. Saunan toimintaa tukee Kotiharjun saunayhdistys r.y. Miesten kiukaan sisukset muurattiin uudestaan kesällä 2007 putkiremontin yhteydessä. 

Kotiharjun sauna on nykyisin perheyritys. Vuonna 1991 sen ottivat hoitoonsa Väinö ja Meeri Holopainen. Nykyisin saunassa isännöivät ja emännöivät Risto ja Merja Holopainen.

Lähteet 
www.kotiharjunsauna.fi

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Kotiharjun sauna 1928-1998. Toimittanut: Satu Siponen. Toimituskunta: Ari Ahleskog, Antero Kupiainen, Jussi Pärnänen. Julkaisija: Kotiharjun saunayhdistys. 22 sivua.

Aiheesta muualla 
 Kotiharjun saunan kotisivut
 Kiuaskivien vaihto, video YouTube-palvelussa

Yleiset saunat
Kallio
Helsingin kulttuuri
Suomalaiset perheyritykset
Vaiennut viulu

Vaiennut viulu on Konsta Jylhän säveltämä kappale, joka syntyi jouluna 1964. Se on yksi niistä kappaleista, joista on tullut Konsta Jylhän pidetyimpiä. Jylhä on joskus siitä puhuessaan maininnut sanan ”virsi”. Hän on kertonut omistaneensa kappaleen vuonna 1913 kuolleen isänsä Viljami Jylhän muistolle. 

Jylhä on kertonut sävellyksistään, että ”ne vain tulivat jostakin”. Hänessä oli sen verran nuottimiestä, että hän sai tallennetuksi mieleen tulleen melodian paperille. Jouluiltana 1964 hänellä oli mielessä pimentyneen illan tunnelma, kun hän valvoi ja muu kotiväki jo nukkui. Hän soitteli yksikseen harmonia, ja Vaienneen viulun melodia ”tuli jostakin”. 

Kappale oli Kaustisen Purppuripelimannien vakionumero, joka oli soitettava jokaisessa konsertissa. Vaikka soitto olisi ollut koko konsertin ajan rutiininomaista, koko yhtye ryhdistäytyi Vaienneen viulun kohdalla. Viuluja viriteltiin tavallista kauemmin ja myös yhtyeen basisti Veikko Järvelä otti jousen käteensä. Vaienneen viulun esittäminen oli Konsta Jylhälle aina voimanponnistus – se oli soitettava aina hyvin. Osa yleisöstä liikuttui kyyneliin kappaleen aikana, ja säveltäjä itsekin pyyhki usein silmäkulmaansa.

Viljami Niittykoski sanoitti kappaleen, ja sen ovat levyttäneet Kaustisen Purppuripelimannien lisäksi muun muassa Hääkuoro, Mauno Kuusisto, Eino Grön ja Vesa-Matti Loiri.

Lähteet

Paavo Helistö: Konstan parempi valssi, s. 86-87 (Tammi 1972) ISBN 951-30-2016-9

Suomalaiset musiikkikappaleet
HairStore

HairStore on vuonna 1996 perustettu Suomen suurin kampaamoketju. Ketju toimi yrityksenä vuoteen 2009 asti nimellä HairStore Oy, minkä jälkeen se sulautui CenCei Oy:n kanssa ja liiketoiminnat siirtyivät tämän omistukseen.

Vuonna 2007 yhtiö sekä sen toimitusjohtaja Veikko Nenonen tuomittiin Vantaan käräjäoikeudessa maksamaan sakkoja työturvallisuusrikoksesta. Yhtiö joutui maksamaan 30 000 euron yhteisösakon ja Nenonen puolestaan 75 päiväsakkoa 1 800 euron edestä. Syyskuussa 2009 yhtiö tuomittiin jälleen työrikoksesta. Se joutui maksamaan 10 000 euron korvaukset työntekijälle, joka ei saanut työsopimuksen takaisia lisiä. Noin viikkoa myöhemmin paljastui, että yhtiö oli peittänyt tuotteidensa parasta ennen -päiväyksiä.

Toukokuussa 2014 CenCei Oy tiedotti hakeneensa HairStoren konkurssiin hoitamattomien saneerausvelkojen takia ja lopettavansa ketjun toiminnan, jos uutta ostajaa ei löydy kesäkuuhun mennessä. Kaupparekisterin mukaan liikevaihto oli ollut vuoden 2012 ensimmäisellä kvartaalilla 23,3 miljoonaa euroa ja tilipäätöstiedoista oli käynyt ilmi, että yhtiölle kertyi tappiota lähes kaksi miljoonaa euroa. Heinäkuussa kerrottiin yrityksen nykyjohdon ja ulkopuolisten sijoittajien ostaneen yrityksen konkurssipesältä ja jatkavan toimintaa. Samalla yrityksen nimi muuttui muotoon New Hairstore.

Liikkeet
Tässä on lista kaikista paikkakunnista, missä New HairStorella on liikkeitä helmikuussa 2021.

 Espoo (3)
 Helsinki (4)
 Hämeenlinna
 Kauniainen
 Kempele
 Kerava
 Kotka
 Lahti (2)
 Lempäälä
 Nummela
 Oulu (3)
 Raisio
 Turku
 Vantaa (3)
 Ylöjärvi

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 1934 loppuottelu

Vuoden 1934 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu pelattiin 10. kesäkuuta 1934 Roomassa Nazionale del PNF -stadionilla. Ottelussa olivat vastakkain Italia ja Tšekkoslovakia. Se päättyi Italian 2–1-voittoon jatkoajan jälkeen.

Tausta 

Vuoden 1934 MM-lopputurnaus oli järjestyksessään historian toinen. Cup-muotoisena pelatussa turnauksessa oli mukana yhteensä 16 maata, joista 12 oli Euroopasta, 3 Etelä-Amerikasta ja yksi Afrikasta. Välierissä kohtasivat Italia ja Itävalta sekä Tšekkoslovakia ja Saksa. Turnauksen suursuosikki oli "Ihmejoukkueeksi" kutsuttu Itävalta, joka oli huhtikuusta 1931 lähtien hävinnyt ainoastaan kerran 28:ssa ottelussa. Sen ensimmäinen tappio sitten joulukuun 1932 tuli välieräottelussa Italiaa vastaan.

Ottelu 

Loppuottelu alkoi Rooman Nazionale del PNF -stadionilla sunnuntaina 10. kesäkuuta kello 17.30 paikallista aikaa. Joukkueen menestystä poliittisiin tarkoitusperiinsä käyttänyt diktaattori Mussolini oli edellisenä iltana tavannut Italian pelaajat ja pitänyt heille puhuttelun. Ottelussa oli vastakkain kaksi erityylistä joukkuetta; Italia koostui fyysisistä pelaajista, kun taas Tšekkoslovakia luotti taitaviin yksilöihinsä. Avausmaalia saatiin odottaa 71. peliminuutille, kunnes Antonín Puč sai pallon takaisin antamansa kulmapotkun jälkeen ja siirsi Tšekkoslovakian johtoon lähes nollakulmasta tekemällään maalilla. Joukkueella oli hetkeä myöhemmin mahdollisuus ratkaista ottelu, mutta František Svobodan laukaus osui tolppaan. Italia onnistui tasoittamaan ottelun yhdeksän minuuttia ennen loppua, kun Raimundo Orsi karkasi Enrique Guaitan pystysyötön jälkeen Tšekkoslovakian puolustukselta ja sijoitti pallon valelaukauksen jälkeen maalivahti František Pláničkan yli.

Jatkoajalle Italia joutui lähtemään altavastaajana Giuseppe Meazzan loukkaantumisen vuoksi. Tuohon aikaan jalkapallossa ei tunnettu pelaajavaihtoja, joten Meazza joutui olemaan kentällä loukkaantuneena. Tšekkoslovakian pelaajat eivät kuitenkaan vaivautuneet vartioimaan ontuvaa Meazzaa ja niin hän pääsi ottelun 95. peliminuutilla käynnistämään Italian hyökkäyksen syöttämällä pallon Enrique Guaitalle, joka puolestaan vapautti Angelo Schiavion maalintekoon. Italia onnistui pitämään johtoasemansa ottelun loppuun saakka ja pääsi näin juhlimaan ensimmäistä maailmanmestaruuttaan. Joukkueen pelaajista Luis Monti oli aikaisemmin edustanut Argentiinaa ja pelannut sen riveissä myös vuoden 1930 MM-finaalissa.

Tilastot

Lähteet 
Lisi, Clemente Angelo: "A History of the World Cup: 1930-2006", Scarecrow Press, 2007. ISBN 978-081-08590-5-0.
1934 FIFA World Cup Match Report Italy - Czechoslovakia FIFA

Viitteet 

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelut
Italian jalkapallo
Tšekkoslovakian jalkapallo
Vuoden 1934 jalkapallo
Rooman urheilu
Thursday October Christian II

Thursday October Christian II (1. lokakuuta 1820 - 27. toukokuuta 1911) oli Pitcairnilainen mies. Hän oli Thursday October Christian I poika ja Fletcher Christianin pojanpoika. Hän hallitsi Pitcairnia vuosina 1844, 1851, 1864, 1867, 1873-74, 1880 ja 1882. Hän sai vaimonsa Mary Youngin kanssa 17 lasta. Hän asui pitkään Norfolkinsaarella, mutta muutti asumaan takaisin Pitcairnille vuonna 1864. Hän kuoli 90 vuoden ja 226 päivän iässä vuonna 1911 ollen toiseksi vanhimmaksi elänyt Pitcairnilainen mies koskaan. Häntä vanhemmaksi on elänyt miehistä ainoastaan Charles C. V. Young, joka kuoli 31. toukokuuta 1941 91 vuoden ja 41 päivän iässä.

Lähteet

Pitcairnilaiset henkilöt
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Kapoor

Kapoor tai Kapur () on yleinen intialainen sukunimi. Tämännimisiä henkilöitä ovat:

Aditya Roy Kapur (s. 1985), intialainen elokuvanäyttelijä
Akshay Kapoor (s. 1982), intialainen näyttelijä
Anil Kapoor (s. 1959), intialainen näyttelijä ja tuottaja
Anish Kapoor (s. 1954), intialais-brittiläinen kuvanveistäjä
Ekta Kapoor (s. 1975), intialainen televisio- ja elokuvatuottaja ja toimitusjohtaja
Janhvi Kapoor (s. 1997), intialainen näyttelijä
Kanika Kapoor (s. 1978), intialainen laulaja
Kareena Kapoor (s. 1980), intialainen elokuvanäyttelijä
Karisma Kapoor (s. 1974), intialainen elokuvanäyttelijä
Prithviraj Kapoor (1901–1972), intialainen elokuvanäyttelijä ja tanssija
Ranbirraj ”Raj” Kapoor (1924–1988), intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja
Rajiv Kapoor (1962–2021), intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja, Ranbirraj Kapoorin poika
Ranbir Kapoor (s. 1982), intialainen elokuvanäyttelijä
Randhir Kapoor (s. 1947), intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja, Ranbirraj Kapoorin poika
Ravi Kapoor (s. 1969), brittiläinen näyttelijä
Rishi Kapoor (1952–2020), intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja, Ranbirraj Kapoorin poika
Sanjay Kapoor (s. 1965), intialainen näyttelijä
Shahid Kapoor (s. 1981), intialainen elokuvanäyttelijä ja tanssija
Shakti Kapoor (s. 1952), intialainen elokuvanäyttelijä
Shammi Kapoor (1931–2011), intialainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja
Shashi Kapoor (1938–2017), intialainen elokuvanäyttelijä
Shekhar Kapur (s. 1945), intialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja
Shraddha Kapoor (s. 1989), intialainen elokuvanäyttelijä
Sonam Kapoor (s. 1985), intialainen elokuvanäyttelijä
Sridevi, oik. Sridevi Kapoor (1963–2018), intialainen elokuvanäyttelijä
Tusshar Kapoor (s. 1976), intialainen elokuvanäyttelijä
Vaani Kapoor (s. 1988), intialainen näyttelijä ja malli.
Tom Lawrence

Thomas Morris "Tom" Lawrence (s. 13. tammikuuta 1994) on walesilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Lawrence on pelannut myös Walesin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. 

Hänen kasvattajaseuransa on Manchester United, josta hän siirtyi vuonna 2013 lainalle Carlisle Unitediin. 2014 tammikuussa Lawrence siirtyi Englannin mestaruussarjan Yeovil Towniin, josta hän palasi kasvattajaseuraansa saman vuoden huhtikuussa. Hän teki United-debyyttinsä 6. toukokuuta 2014, kun vastassa oli Hull City. Hän pelasi avauksessa 70 minuuttia, ennen kuin tuli vaihtoon pelaaja-valmentaja Ryan Giggsin vaihdettua itsensä kentälle. 

Syyskuussa 2014 Lawrence siirtyi Unitedista Valioliigaan nousseeseen Leicester Cityyn. Hän pelasi seurassa kauden aikana vain kolme ottelua käyden lainalla Mestarussarjan Rotherham Unitedissa.

Lähteet 
 http://www.transfermarkt.co.uk/en/tom-lawrence/profil/spieler_229970.html

Walesilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Blake Bortles

Blake Bortles (s. 28. huhtikuuta 1992 Oviedo, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-liigan Denver Broncosia.

Bortles oli vuoden 2014 NFL:n varaustilaisuuden kolmas varaus. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi yliopistojalkapalloa Keski-Floridan yliopiston joukkueessa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt