joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Andreas Mikkelsen

Andreas Mikkelsen (s. 22. kesäkuuta 1989 Oslo) on norjalainen ralliautoilija. Hänen kartanlukijanaan ovat toimineet norjalaiset Ola Fløene ja Anders Jæger sekä suomalainen Mikko Markkula. Sardinian rallissa 2008 kartturina oli ruotsalainen Maria Andersson. 2013 Australiassa ja Alsacessa kartturina toimi irlantilainen Paul Nagle. Kaudelle 2021 kartturiksi palasi kolmannen kerran Ola Fløene.

Ura
Mikkelsen aloitti ralliuransa 17-vuotiaana kilpailtuaan sitä ennen motocross- ja hiihtokilpailuissa. Vuonna 2005 hän kilpaili Britannian ralleissa voittaen Quinton Stagen, the Coraclen, the Plains, the Bulldog ja Cambrian ja Saarenmaan rallikilpailut. Vuonna 2006 Mikkelsen debytoi WRC-luokassa Britannian rallissa keskeyttäen ulosajoon 14. erikoiskokeella. Seuraavana vuonna hän ajoi kahdeksan kilpailua ollen parhaimmillaan yhdeksäs Irlannin rallissa. 

Vuonna 2008 Mikkelsen saavutti uransa ensimmäiset pisteet ajamalla viidenneksi Ruotsin rallissa rikkoen samalla Matthew Wilsonin ennätyksen nuorimpana pisteille ajaneena rallikuljettajana. Hän ajoi vielä kahdeksanneksi Espanjan rallissa. Vuonna 2009 Mikkelsen ajoi kaksi kilpailua, joissa keskeytti. Samana vuonna Larvikin kilpailussa syyskuussa Mikkelsenin auto lähti luisumaan ja osui kymmenvuotiaaseen katsojaan surmaten tämän välittömästi.

Vuonna 2010 Mikkelsen ajoi yksittäisiä kilpailuja SWRC-luokassa voittaen kauden päätöskilpailun Walesissa. Hän saavutti myös yhden pisteen WRC-luokassa. Hän kilpaili myös IRC-sarjassa ollen parhaimmillaan toinen Skotlannin rallissa. Hän sijoittui seitsemänneksi omassa luokassaan. Vuonna 2011 Mikkelsen kilpaili IRC-sarjassa Skodalla.

Vuodesta 2013 lähtien Mikkelsen on kilpaillut Volkswagenin tehdastallin kolmannella WRC-autolla. Hänen kartturinaan toimi suomalainen Mikko Markkula, mutta pari lopetti yhteistyönsä kesken kauden 2014. Talli vetäytyi pois MM-sarjasta kauden 2016 loputtua.

Kaudelle 2017 Mikkelsen ei alkuun meinannut löytää lainkaan ajopaikkaa. Kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussaan hän ajoi Skoda Motorsportin Fabia R5:lla kahdesti seitsemänneksi voittaen WRC2-luokan. Sardiniassa, Puolassa ja Saksassa hän kilpaili Citroënin tallissa. Kauden päättäneissä Katalonian, Walesin ja Australian osakilpailuissa Mikkelsen ajoi Hyundai Motorsportin kuljettajana varmistaen samalla itselleen työpaikan myös seuraavalle kaudelle.

Kaudella 2020 Mikkelsen ajoi ainoastaan kauden päättäneessä Monzan rallissa, jossa ajokkina oli WRC2-luokan Škoda Fabia Rally2 Evo.

Lähteet 
 http://juwra.com/mikkelsen_andreas.html

Viitteet 

Norjalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Semnān (provinssi)

Semnan () on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Sen naapuriprovinsseja ovat Yazd, Esfahan, Qom, Teheran, Māzandarān, Golestan, Pohjois-Khorasan ja Khorāsān-e Razavi.

Provinssin pinta-ala on 97 490 neliökilometriä Alueen enkeä kohti laskettu BKT-osuus (5 312 EUR/as. vuonna 2012) on lähellä Iranin keskiarvotasoa (5 054 EUR/vuosi). 

Provinssin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 631 218. Provinssin pääkaupunki on Semnan (153 680 as., 2011), ja lähes yhtä suuri on 140 474 asukkaan Shahrud (Shāhrūd, Emāmshahr).

Semnan jakaantuu kahdeksaan aliprovinssiin eli šahrestaniin (kunta; alkuvuoden 2013 tilanne):
 Aradan
 Damghan 
 Sorkhe
 Semnan 
 Shahrud
 Garmsar
 Mehdishahr
 Mayamee

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin provinssit
Yazd (provinssi)

Yazd () on yksi Iranin 30 provinssista. Se sijaitsee maan keskiosassa ja se rajautuu etelässä Kermānin ja Fārsin provinsseihin, lännessä Eṣfahānin provinssiin, pohjoisessa Semnānin ja Khorāsān-e Razavin provinsseihin ja idässä Khorāsān-e Junoubin provinssiin. Provinssin pinta-ala on 129 285 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 065 893. Provinssin pääkaupunki on noin 432 000 asukkaan Yazd (2006).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin provinssit
Temco T-35 Buckaroo

Temco TE-1 eli Temco T-35 Buckaroo oli yhdysvaltalainen sotilaskoulukone. Sen kehitti teksasilainen Temco-tehdas Globe Swift -lentokoneesta, jonka tuotanto-oikeudet yhtiö omisti. Koneen ensilento tehtiin 20. helmikuuta 1948.

Buckaroon oli tarkoitus olla halpa koulukone, alun perin vain vientimarkkinoille. Liiketoimintasuunnitelma tehtiin vuonna 1948 pohjautuen Temco-yhtiön vientiaikeeseen itsenäistymässä oleviin Filippiineihin, mistä oli tullut tarjouspyyntö Globe Swift -koneen koulukoneversiosta. Vuonna 1949 Temco osallistui myös Yhdysvaltain ilmavoimien tarjouskilpaan häviten Beech Model 45 -koneelle.

Koneita valmistettiin vain 26 kappaletta. Yksi lentokone myytiin Italian ilmavoimille ja yksi Kreikan ilmavoimille. Israelin ilmavoimat ostivat muutamia koneita. Saudi-Arabia osti ainakin kymmenen lentokonetta Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian yhteisen puolustussuunnitelman pohjalta.

Spesifikaatio (Temco Buckaroo TE-1B) 
Lähde:
 miehistö 2
 pituus 6,6 m
 kärkiväli 8,9 m
 korkeus 1,9 m
 siipipinta-ala 12,4 m²
 tyhjäpaino 590 kg
 lentopaino 870 kg
 voimalaite: Franklin O-335, 123 kW
 suurin nopeus 250 km/h 
 kantama 882 km
 lakikorkeus 5 185 m
 nousunopus 5,1 m/s
 siipikuormitus 70,2 kg/m²
 tehosuhde 0,14 kW/kg

Lähteet
 Bridgman, Leonard (toim.). Jane's All The World's Aircraft 1953-54. London: Jane's, 1953.
 Dorr, Robert F. "Temco YT-35 Buckaroo Trainer." Aviation News Vol. 19, no. 18, January 1991.
 Green, William and Gerald Pollinger. The Aircraft of the World. London: Macdonald, 1955.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Pirep T-35 Buckaroo
 Temco YT-35 'Buckaroo'

T-35 Buckaroo
Yhdysvaltalaiset koulukoneet
1940-luvun koulukoneet
Staffan

Staffan on ruotsalainen miehen etunimi. Stefanin tavoin se on muunnos kristillisestä miehen etunimestä Stefanus, jonka suomalaisia muunnelmia ovat muun muassa Tapani ja Tahvo. 

Suomessa nimi Staffan on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu hieman yli 420 henkilölle. Staffanin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan tapaninpäivänä 26. joulukuuta.

Tunnettuja Staffaneja 

 Staffan Bergsten, ruotsalainen kirjailija, kriitikko ja kirjallisuudentutkija
 Staffan Bruun, suomalainen kirjailija ja toimittaja
 Staffan Hiekkaranta, suomalainen kansanedustaja (SDP) 
 Staffan Hildebrand, ruotsalainen elokuvaohjaaja
 Staffan Holmström, suomalainen riistamaaliampuja
 Staffan Kronwall, ruotsalainen jääkiekkoilija
 Staffan Larsson, ruotsalainen runoilija ja kriitikko
 Staffan Lindberg, suomalainen kilpapurjehtija
 Staffan Lundh, ruotsalainen jääkiekkoilija
 Staffan de Mistura, italialais-ruotsalainen diplomaatti
 Staffan Mårtensson, ruotsalainen klarinetisti ja kapellimestari
 Staffan Olsson, Bosson, ruotsalainen laulaja-lauluntekijä
 Staffan Strand, ruotsalainen korkeushyppääjä
 Staffan Tunis, suomalainen hiihtosuunnistaja
 Staffan Ulfstrand, ruotsalainen ekologi ja lintutieteilijä

Lähteet 

Etunimet
As We May Think

As We May Think oli Vannevar Bushin kirjoittama essee, joka julkaistiin ensimmäisen kerran The Atlantic Monthly -lehdessä heinäkuuta 1945. Artikkeli vastasi erityisesti siihen, miten tiede ja tekniikka pystyisi vastaamaan tiedon ei-rakenteiseen hallintaan liittyviin ongelmiin. Artikkelin kuuluisin laite on Memex, jonka linkit voidaan nähdä hypertekstin esikuvana.

Tausta 
Bush esitteli jo ajatuksiaan tulevaisuuden koneesta, joka pystyi tarjoamaan informaatiota tarvittaessa, Technology Review -lehden artikkelissa tammikuussa 1933. Siinä esitelty laite pystyi löytämään käyttäjän haluaman sivun muistiinpanoista tai kirjasta muutamaa näppäintä painamalla. Bushin ajatusten pohjalla oli lisääntyvä informaatio, mikä vaikeutti tiedonhallintaa.

Bush yritti julkaista ensimmäisen version esseestä joulukuussa 1939. Hän lähetti esseen Fortune-lehdelle, missä sitä ei kuitenkaan ikinä julkaistu. Artikkeli jäi toimittaja Eric Hodginsille, joka oli tavannut Bushin. Vaikka hän olikin kiinnostunut Memexistä ja kannustanut jopa Bushia kirjoittamaan siitä, hän ei ollut kuitenkaan varma, sopisiko artikkeli Fortuneen. Bush turhautui siihen, että artikkelin julkaiseminen meni kauan aikaan, mutta hän keskittyi toisen maailmansodan aikana muihin asioihin.

Syyskuussa 1944 Bush päätti lähettää esseensä myös muihin lehtiin. Ensimmäisenä hän lähetti sen nimellä Mechanization and the Record The Atlantic Monthlyyn, joka hyväksyikin artikkelin lokakuussa. Artikkeli julkaistiin lehden heinäkuun numerossa, joka ilmestyi 27. heinäkuuta.

Sisältö 
As We May Think on noin 10 sivua pitkä essee, joka oli jaettu kahdeksaan osioon. Bushin mukaan tiede on parantanut ihmiselämän laatua monella eri tavalla, mutta ihmiskunta oli saavuttanut pisteen, jossa kaikkea tietoa ei enää pysty hallitsemaan. Bushin mukaan suurin ongelma oli indeksointi, joka ei ollut intuitiivista.

Bush esitteli artikkelissa useita laitteita, jotka voisivat auttaa ongelman ratkaisussa.  Huomattavin ehdotuksista oli Memex, jolla on merkittävä asema Internetin ja World Wide Webin esikuvana. Memex oli henkilökohtainen tiedonhallintalaite. Siinä oli lisäksi tietynlainen graafinen käyttöliittymä, ja dokumenttien välillä oli assosiatiivisia indeksejä ja linkkejä. Viimeisenä mainittu oli uniikki idea, joka on vaikuttanut hypertekstin kehittäjiin.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
As We May Thing The Atlanticin arkistoissa 

Tulevaisuudentutkimus
Tietotekniikan historia
Esseet
Rain Without End

Rain Without End on metalliyhtye October Tiden debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se uudelleenjulkaistiin vuonna 2008 uudella kansikuvalla ja remasteroituna.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Fredrik Norrman – kitara, basso
 Jonas Renkse – rummut, laulu

Vierailevat muusikot 
 Morion – kosketinsoittimet, efektit
 Christer Åberg – viulu

Muut tekijät 
 Dan Swanö – tuottaja
 Jeroen van Valkenburg – kansikuva

Arvostelut 
 Sputnik Music: 
 Metal Storm: 9.5/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Rain Without End discogs.com -sivustolla

Vuoden 1997 esikoisalbumit
Ruotsalaiset melodiset death metal -albumit
Ruotsalaiset doom metal -albumit
Dan Swanön tuottamat albumit
Antoine Laurent de Jussieu

Antoine Laurent de Jussieu (1748–1836) oli ranskalainen lääkäri ja kasvitieteilijä. Hän toimi 1770-luvulta alkaen Jardin du Roin ja Muséum national d'Histoire naturellen kasvitieteen professorina. Antoine Laurent de Jussieu kehitti kasvien luokittelujärjestelmää ja määritteli ensimmäisenä heimokäsitteen kasvitieteessä. Jussieu myös laati tieteelliset kuvaukset aikakautenaan tunnetuille kasviheimoille. Hänen pääteoksensa olivat Genera plantarum secundum ordines naturales disposita (1789–1805) ja Principes de la méthode naturelle des végétaux (1824). 

Jussieun nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Juss. Hänen kuvaamistaan heimoista monet ovat nykyäänkin käytössä, ja Jussieu on kymmenien kukkakasviheimojen tieteellisten nimien auktori, esimerkiksi kaktus-, kanerva-, kello-, kohokki-, kurjenmiekka-, kurkku-, kuusama-, kämmekkä-, leinikki-, lemmikki-, lilja-, matara-, sara-, tatar-, tyräkki- ja vehkakasvien.

Lähteet 

Ranskalaiset kasvitieteilijät
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1748 syntyneet
Vuonna 1836 kuolleet
Triumph

Triumph viittaa muun muassa seuraaviin:

Triumph, brittiläinen autonvalmistaja
Triumph, kanadalainen rockyhtye
Triumph International, sveitsiläinen liivi- ja alusvaatevalmistaja
Triumph Motorcycles, englantilainen moottoripyörävalmistaja
Triumph, The Jacksons -yhtyeen albumi 
Triumph, kanadalaisen rock-yhtye Triumphin ensialbumi
 SS Triumph, nykyisin M/S Clipper Racer, roro-alus
Britannian kuninkaallinen laivasto
 Triumph (1562), 68-tykkinen kaljuuna
 Triumph (1623), 44-tykkinen alus
 HMS Triumph (1698), 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva
 HMS Triumph (1739), 18-tykkinen sluuppi
 HMS Triumph (1764), 74-tykkinen Triumph-luokan kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Triumph (1870), Swiftsure-luokan taistelulaiva
 HMS Triumph (1903), Swiftsure-luokan taistelulaiva
 HMS Triumph (N18), T-luokan sukellusvene
 HMS Triumph (R16), Colossus-luokan lentotukialus
 HMS Triumph (S93), Trafalgar-luokan sukellusvene

es:Triunfo
fr:Triomphe
Unicorn

Unicorn voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:

 yksisarvinen (), tarueläin
 Unicorn, Tyrannosaurus Rexin albumi

Britannian kuninkaallinen laivasto
Unicorn (1544), 36-tykkinen alus
Unicorn (1634), 56-tykkinen alus
HMS Unicorn (1665), 18-tykkinen polttolaiva
HMS Unicorn (1666), 6-tykkinen alus
HMS Unicorn (1748), 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Unicorn (1776), 20-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Unicorn (1782), 36-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Unicorn (1794), 32-tykkinen fregatti
HMS Unicorn (1824), Leda-luokan purjefregatti
HMS Unicorn (I72), huoltolentotukialus
HMS Unicorn (S43), Upholder-luokan sukellusvene

Muut
Unicorn, darts-tuotteiden (kuten tikat, sulat, taulut) valmistaja
Uinti kesäolympialaisissa 1952 – miesten 100 metrin vapaauinti

Miesten 100 metrin vapaauintiin Helsingin olympiakisoissa osallistui 61 uimaria 33 eri maasta. Kilpailu suoritettiin kolmessa vaiheessa. Alkueristä selvisi 24 nopeinta välieriin ja välierien kahdeksan parasta finaaliin. Kilpailu käytiin 26. -27. heinäkuuta Helsingin uimastadionilla.

Lopputulokset

Lähteet
 Tulokset puolan kielellä

Uinti kesäolympialaisissa 1952
Sorkin

Sorkin on seuraavien yhdysvaltalaisten henkilöiden sukunimi:

 Aaron Sorkin (s. 1961), näytelmäkirjailija, tv- ja elokuvakäsikirjoittaja sekä tv-tuottaja
 Arleen Sorkin (s. 1956), näyttelijä
Continental – hupainen avioero

Continental – hupainen avioero (The Gay Divorcee) on Mark Sandrichin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1934. Se perustuu Dwight Taylorin ja Cole Porterin kirjoittamaan Broadway-musikaaliin. Elokuva sai kaikkiaan viisi Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti parhaan laulun palkinnon. Elokuvasta on tehty myös väritetty versio.

Elokuvassa Ginger Rogersin esittämä Mimi yrittää saada eron aviomiehestään. Lakimiehensä (Edward Everett Horton) neuvosta hän teeskentelee itsellään olevan avioliiton ulkopuolisen suhteen. Lakimies palkkaa Rodolfo Tonettin (Erik Rhodes) mieheksi, jonka kanssa Mimi yllätetään makuuhuoneesta. Mimi erehtyy kuitenkin luulemaan häneen ihastunutta Guy Holdenia (Fred Astaire) Tonettiksi.

Roolit

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Vuoden 1934 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Mark Sandrichin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Mikael Fränti

Mikael Aleksanteri Fränti (7. marraskuuta 1944 Kajaani – 8. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kulttuuritoimittaja, elokuvakriitikko ja kirjailija.

Fränti näytteli Kajaanin Teiniteatterissa ja sai syksyllä 1961 roolin Kajaanin Työväenteatterista. Hän toimi Kajaanin lyseon teinikunnan puheenjohtajana ja oli toimittamassa valtakunnallista huomiota saanutta Klopa-lehteä. Fränti alkoi ensi kertaa kirjoittaa elokuvasta 1961 koulukaupungissaan. Vuonna 1959 hän oli perustamassa kajaanilaisten elokuvanystävien kanssa Kate-Kinoa, teinien elokuvakerhoa. Sen yhteyteen syntyi Méliès-elokuvalehti, jonka päätoimittajana Fränti toimi. Vuosina 1961–1965 hän laati elokuva-arvosteluja Kainuun Sanomiin.

Saatuaan RUK:sta vänrikin arvon ja tultuaan Helsinkiin opiskelemaan Fränti sai syksyllä 1965 kriitikon paikan Uudesta Suomesta. Hän työskenteli vuodet 1966–1967 Suomen elokuva-arkiston tutkimusassistenttina. Vuonna 1967 Fränti siirtyi Suomen sosialidemokraatin elokuva-arvostelijaksi ja työskenteli lehdessä vuoteen 1979. Samaan aikana hän avusti säännöllisesti Palkkatyöläinen- ja Rakentaja-lehdessä. Vuosina 1969–1971 Fränti laati TV-elokuva-arviot Sanomien Radio- ja TV-viikkoon.

Vuosina 1969–1970 Fränti ohjasi yhdessä Seppo Vallgrenin kanssa Yle TV2:lle elokuvat Roope ja Työnjohtaja. Vuonna 1972 hänet valittiin Suomen elokuvakerhojen liitto SEKL:n toiminnanjohtajaksi, ja hän toimi tehtävässä neljä vuotta. Fränti valittiin vuonna 1976 Keski-Suomen elokuvan läänintaiteilijaksi. Hän johti asemapaikassaan Jämsänkoskella kunnanelokuvateatteri Otavaa. Fränti toimi 1977–1979 tuntiopettajana Jämsän lukiossa ja Jyväskylän yliopistossa.

Fränti toimitti myös Suomen elokuvasäätiön elokuvaesitteitä ja toimi säätiön elokuvaesittelytoimikunnassa. Vuonna 1980 hän oli mukana toimikunnassa, joka hahmotteli HYY:n Illusion-elokuvateatterin toiminnan.

Kesällä 1979 Fränti aloitti työskentelyn Helsingin Sanomissa. Hän kirjoitti arvosteluja ja esittelyjä televisiossa esitettävistä elokuvista ja avusti lehden elokuvatoimittajaa teatterielokuvien ensi-iltojen arvioinneissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2006. Eläkkeelle siirryttyään hän jatkoi aktiivista kriitikon työtään ja kirjoitti myös blogia Kino ja tv.

Teoksia
Vaihtuvat filmit, 1972
Elokuvan opinto-ohjelma opintopiirejä, opintokerhoja ja elokuvakerhoja varten, 1974
Maanosien elokuvat – Yhdysvallat, 1975 
Elokuvakriitikko ja elokuvakulttuuri, 1976
Elokuvakasvatus ja koulu, 1978
Katso minuunpäin, enkeli, romaani, 1984

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kino ja TV -blogi. Blogspot.

Suomalaiset elokuvakriitikot
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset bloginpitäjät
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Apun maailma

Apun maailma on intialainen elokuva vuodelta 1959. Se perustuu Bibhutibhushan Bannerjeen romaaniin "Aparajito".  Se on viimeinen osa Satyajit Rayn  ohjaamasta  Apu-trilogiasta. Se kertoo päähenkilönsä, Apun, aikuistumisesta Kalkutassa ja Bengalin maaseudulla 1930-luvulla.

Tarina
Kalkutan yliopistoon stipendin saanut Apu joutuu keskeyttämään opintonsa varojen puutteessa. Hän menee naimisiin, on onnellinen ja uskoo löytäneensä paikkansa maailmassa. Nuori vaimo kuitenkin kuolee lapsivuoteeseen. Murtunut Apu ei halua edes nähdä vastasyntynyttä poikaansa, vaan lähtee yksinäiselle vaellukselle ympäri maata. Viisi vuotta myöhemmin Apu palaa, näkee poikansa ja löytää lopultakin rauhan ja elämälleen tarkoituksen isän roolissa.

Vastaanotto
Elokuva oli BAFTA-ehdokkaana ja sai National Board of Review -palkinnon.

Lähteet 

Vuoden 1959 intialaiset elokuvat
Intialaiset draamaelokuvat
Satyajit Rayn ohjaamat elokuvat
Bengalinkieliset elokuvat
Intialaiset mustavalkoelokuvat
For We Are Many

For We Are Many on yhdysvaltalaisen metalcoreyhtye All That Remainsin viides studioalbumi. Albumin tuotti Adam Dutkiewicz, joka on tuottanut myös yhtyeen albumit This Darkened Heart ja The Fall of Ideals.

Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 10.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Philip Labonte – laulu
 Mike Martin – kitara
 Oli Herbert – kitara
 Jeanne Sagan – basso
 Jason Costa – rummut

Arvostelut 
 Metacritic: 70/100
 AllMusic: 
 About.com: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 7/10
 Soundi:

Lähteet

Viitteet

All That Remainsin albumit
Vuoden 2010 albumit
Tien laulu

Tien laulu (Pather panchali) on intialainen elokuva vuodelta 1955. Se on ensimmäinen osa Bibhutibhushan Bandopadhyayn romaaneihin perustuvasta Apu-trilogiasta, ja ohjaajansa  Satyajit Rayn ensimmäinen kokoillan draamaelokuva. Elokuvan musiikin teki Ravi Shankar. Tien laulu kertoo päähenkilönsä, bramiiniperheen Apu-pojan varttumisesta Bengalissa 1910-luvulla.

Tarina
Nuori bengalilaispoika Apu varttuu maaseudulla sisarensa Drugan, vanhempiensa ja kärttyisän, sairaan tätinsä kanssa. Kun isä lähtee taas kerran töitä etsimään kaupunkiin, Apun äiti ei tahdo jaksaa selviytyä perheen huolehtimisesta köyhyyden keskellä. Apu kohtaa sisarensa ja tätinsä kuoleman, mutta selviytyy, varttuu ja viisastuu.

Vastaanotto
Tien laulua pidettiin Cannesin elokuvajuhlilla aluksi primitiivisenä, mutta kriitikko André Bazin suostutteli tuomariston antamaan elokuvalle erikoispalkinnon. Elokuva sai muitakin palkintoja. Elokuvan myötä intialainen elokuva teki kansainvälisen läpimurron.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Tien laulu oli mukana heistä yhdeksän listalla. Peter von Bagh luokitteli elokuvan yhdeksi elämää suuremmista elokuvista.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Tien laulun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 20 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Lähteet 

Vuoden 1955 intialaiset elokuvat
Intialaiset draamaelokuvat
Satyajit Rayn ohjaamat elokuvat
Bengalinkieliset elokuvat
Intialaiset mustavalkoelokuvat
Bab el hadid

Bab el hadid (, suom. Keskusasema) on egyptiläinen elokuva vuodelta 1958. Sitä on esitetty Suomen televisiossa nimellä Keskusasema.  Siinä ohjaaja Youssef Chahine käyttää Kairon keskusasemalla työskenteleviä ihmisiä vertauskuvana kertomassa Egyptin yhteiskunnasta. Elokuva oli ehdokkaana Kultaiseen karhuun Berliinin elokuvajuhlilla.

Lähteet 

Vuoden 1958 elokuvat
Egyptiläiset elokuvat
Draamaelokuvat
Felix E. Feist

Felix E. Feist (28. helmikuuta 1910 New York, Yhdysvallat – 2. syyskuuta 1965) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. 

Feistin isä työskenteli MGM-yhtiössä myyntijohtajana. Feist opiskeli Columbian yliopistossa. Hänen merkittävimpinä ohjauksinaan pidetään elokuvaa  Deluge (1933), hänen käsikirjoittamiaan ja ohjaamiaan film noir -elokuvia Paholaisen kyydissä (The Devil Thumbs a Ride, 1947) ja Uhka (The Threat, 1949) sekä Curt Siodmakin tieteistarinan Toisen miehen tahto (Donovan's Brain, 1953) toisen elokuvaversion ohjausta. Hän ohjasi Judy Garlandia ja Deanna Durbinia heidän ensimmäisissä merkittävissä elokuvaesiintymissään, lyhytelokuvassa Every Sunday.

Feistin poikapuoli on fantasiakirjailija Raymond E. Feist.

Filmografia
 The Sea Bat, 1930
 Football Footwork, 1932
 Deluge, 1933
 My Grandfather's Clock, 1934
 Strikes and Spares, 1934
 MGM's March on in 1934-1935 with Metro Goldwyn Mayer: Convention of the Century Football Teamwork, 1935
 Every Sunday, 1936
 Hollywood Extra!, 1936
 Hollywood - The Second Step, 1936
 How to Train a Dog, 1936
 How to Vote, 1936
 How to Be a Detective, 1936
 The Romance of Digestion, 1937
 Give Till It Hurts, 1937
 Decathlon Champion: The Story of Glenn Morris, 1937
 What Do You Think? (Number Two), 1937
 The Magician's Daughter, 1938
 Follow the Arrow, 1938
 Double Diving, 1939
 Happily Buried, 1939
 Prophet Without Honor, 1939
 Radio Hams, 1939
 Take a Cue, 1939
 Set 'em Up, 1939
 Let's Talk Turkey, 1939
 Pound Foolish, 1940
 Golden Gloves, 1940
 Dreams, 1940
 All by Myself, 1943
 You're a Lucky Fellow, 1943 
 Mr. Smith, 1943
 Nuoruuden rytmiä (Pardon My Rhythm), 1944
 This Is the Life, 1944
 Reckless Age, 1944
 George White's Scandals, 1945
 The Devil Thumbs a Ride, 1947
 The Winner's Circle, 1948
 The Threat, 1949
 Guilty of Treason, 1950
 The Golden Gloves Story, 1950
 The Man Who Cheated Himself, 1950
 Fixin' Fool, 1951
 Tomorrow Is Another Day, 1951
 The Basketball Fix, 1951
 Suurten metsien miehet (The Big Trees), 1952
 Vaarallinen nainen (This Woman Is Dangerous), 1952
 Babes in Bagdad, 1952
 Battles of Chief Pontiac, 1952
 The Man Behind the Gun (San Pedron kapinoitsijat), 1953
 Toisen miehen tahto (Donovan's Brain), 1953
 Tripoliin merirosvot (Pirates of Tripoli), 1954

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Rydman

Rydman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Arvid Rydman (1884–1953), suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti
 August Edvard Rydman (1864–1915), suomalainen juristi ja Kotkan pormestari
 Claes Rydman (1917–2006), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Eero Rydman (1889–1963), suomalainen poliitikko
 Georg Rydman (1880–1940), suomalainen kirjailija
 Heikki Ritavuori, (vuoteen 1905 Rydman, 1880–1922), suomalainen poliitikko ja ministeri
 Jan Rydman (1959–2007), suomalainen tiedevalistuksen vaikuttaja
 Kari Rydman (s. 1936), suomalainen säveltäjä
 Karl Emil Rydman (1889–1957), jääkärialiupseeri
 Leila Rydman-Kalervo (1898–1992), suomalainen kuvataiteilija
 Mads Rydman (1930–1991), ruotsalainen runoilija
 Magnus Rydman (1891-1970), suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos
 Maja Rydman (1911–1948), suomenruotsalainen runoilija
 Victor Magnus Rydman (1850-1916), suomalainen kauppias, liike- ja valtiopäivämies
 Walter Rydman (1880-1950), suomalainen yritysjohtaja
 Wille Rydman (s. 1986), Kokoomuksen kansanedustaja.
Berliini: Suurkaupungin sinfonia

Berliini: Suurkaupungin sinfonia () on saksalainen pitkä dokumenttielokuva vuodelta 1927. Walter Ruttmannin ohjaama dokumentti kuvaa laman jälkeen uudistuneen Berliinin elämää auringonnoususta keskiyöhön.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mykkäelokuvasivusto

Vuoden 1927 elokuvat
Saksalaiset dokumenttielokuvat
Saksalaiset mykkäelokuvat
Saksalaiset mustavalkoelokuvat
Dmitri Orlov

Dmitri Vladimirovitš Orlov''' (, s. 23. heinäkuuta 1991 Novokuznetsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, jolla on kevääseen 2023 ulottuva sopimus NHL-joukkue Washington Capitalsin kanssa.

Ura

Seuraura
Orlov on Metallurg Novokuznetskin kasvatti. Hän debytoi Venäjän superliigassa jo 16-vuotiaana kaudella 2007–2008, jolloin Orlov pelasi Novokuznetskissa kuusi ottelua. KHL:n tultua Superliigan tilalle hän pelasi joukkueessa kaudella 2008–2009 16 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. NHL-joukkue Washington Capitals varasi hänet toisella kierroksella 55. pelaajana kesällä 2009.

Kaudella 2009–2010 Orlov murtautui Novokuznetskin kokoonpanoon ja teki 41 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Kaudella 2010–2011 hän oli tehoilla 2+11=14 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Nick Angellin jälkeen. Orlov teki helmikuussa 2011 kesken kauden 2010–2011 try-out-sopimuksen Washington Capitalsin farmijoukkueen Hershey Bearsin kanssa Novokuznetskin menetettyä pudotuspelimahdollisuudet. Orlov teki noin viikon päästä Capitalsin kanssa kolmevuotisen tulokassopimuksen. Hän vahvisti joukkuetta AHL:ssä 19 runkosarjaottelussa ja kuudessa playoff-ottelussa.

Kauden 2011–2012 Orlov aloitti odotetusti AHL:ssä, mutta sai kutsun NHL:ään marraskuussa 2011. Hän teki NHL-debyyttinsä 21. marraskuuta 2011 Phoenix Coyotesia vastaan. Orlovin NHL-uran avausmaali oli voittomaali Carolina Hurricanesia vastaan 15. tammikuuta 2012.

Maajoukkueura
Orlovilla on aikuisten arvokisoista MM-kultaa vuodelta 2014, sekä pronssia 2016, 2017 ja 2019.

Orlov voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2011. Hän toimi Venäjän varakapteenina ja teki seitsemässä ottelussa tehot 1+8=9, joilla Orlov oli turnauksen toiseksi tehokkain puolustaja Kanadan Ryan Ellisin jälkeen. Hän voitti puolustajien syöttöpörssin ja valittiin tähdistökentälliseen. Orlov pelasi myös vuoden 2010 turnauksessa.

Vuosina 2008 ja 2009 Orlov voitti alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Washington Capitalsin pelaajat
Washington Capitalsin varaamat pelaajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Ja elämä jatkuu

Ja elämä jatkuu on iranilainen elokuva vuodelta 1992. Se on keskimmäinen osa Koker-trilogiasta, joka teki sen ohjaajasta Abbas Kiarostamista kuuluisan.  Elokuvassa ohjaaja palaa poikansa kanssa edellisen elokuvansa Ystävä hädässä kuvauspaikoille sen jälkeen, kun alueella on sattunut maanjäristys.

Elokuva sai São Paulon elokuvajuhlilla kriitikoiden  erikoispalkinnon ja elokuva esitettiin myös Cannesin elokuvajuhlilla. Sen persiankielisestä nimestä ja pituudesta on eri versioita: Cannesissa Zendegi Edame Darad,  Elonetissa Va zendegi edameh darad  ja IMDB:ssä Zendegi va digar hich.

Lähteet 

Vuoden 1992 elokuvat
Iranilaiset elokuvat
Abbas Kiarostamin ohjaamat elokuvat
Leonid Nevzlin

Leonid Borisovitš Nevzlin (, s. 21. syyskuuta 1959) on venäjänjuutalainen liikemies, joka elää maanpaossa Israelissa.

Moskovan kaupunginoikeus tuomitsi elokuussa 2008 öljy-yhtiö Jukosin kakkosmiehenä toimineen Nevzlinin elinkautiseen vankeusrangaistukseen viidestä palkkamurhasta. Nevzlin itse sanoo murhasyytteiden olevan "Kremlin masinoima poliittinen jahti". Venäjän syyttäjänviraston mukaan Nevzlin on myös saattanut antaa määräyksen entisen venäläisagentin Aleksandr Litvinenkon myrkyttämisestä. Nevzlin kiistää myös tämän.

Katso myös 
 Mihail Hodorkovski

Lähteet 

Venäläiset liikemiehet
Oikeustapaukset
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Boudu eli miten välttyä hukkumasta

Boudu sauvé des eaux on ranskalainen Jean Renoirin ohjaama elokuva vuodelta 1932. Sitä on esitetty Suomessa nimillä Boudu ja Boudu eli miten välttyä hukkumasta . Se kertoo kulkurista, joka hyppää Seine-jokeen, ja kirjakauppiaasta, joka pelastaa hänet.

Lähteet 

Vuoden 1932 ranskalaiset elokuvat
Jean Renoirin ohjaamat elokuvat
Ranskalaiset komediaelokuvat
Ranskalaiset mustavalkoelokuvat
Cria cuervos – korppi sylissä

Cria cuervos – korppi sylissä (Cría cuervos) on Carlos Sauran ohjaama espanjalainen elokuva vuodelta 1976. Ana Torrent esittää pientä Ana-tyttöä, ja Geraldine Chaplin nähdään kaksoisroolissa Anan äitinä ja aikuisena Anana. Elokuvan keskeisiä teemoja ovat kuolema ja lapsuuden ja aikuisuuden yhteys. Elokuva valmistui Francisco Francon valtakaudella, ja se on nähty aikakauden vertauskuvana, mutta se on myös kuvaus maailmasta lapsen silmin.

Sen tunnussävelmästä ”Porque te vas” (Kun lähdit pois) tuli elokuvan myötä suosittu. Elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla yhdessä Éric Rohmerin elokuvan O:n markiisitar kanssa tuomariston erikoispalkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Markku Tuuli, Cria cuervos (alun perin Katso-lehdessä 46/1981).
 Jari Mustonen: Cría cuervos... korppi sylissä. Elitisti 28.3.2006.
 Vesa Nykänen: Korppi sylissä. Yle Teema 24.11.2014.

Vuoden 1976 espanjalaiset elokuvat
Espanjalaiset draamaelokuvat
Lombardian rautakruunu

Lombardian rautakruunu on sekä pyhäinjäännös että yksi vanhimmista kuninkaallisista arvomerkeistä Euroopassa. Siitä tuli keskiaikaisen Italian kuningaskunnan symboli. Sitä säilytetään katedraalissa Monzassa lähellä Milanoa.

Kruunua pidetään pyhäinjäännöksenä, koska uskotaan, että sen sisäpuolta kiertävä rautainen rengas on taottu niistä nauloista, joilla Jeesus Nasaretilainen naulittiin ristiin. Kruunun uskotaan olevan bysanttilaista kädenjälkeä..

Kruunu on kuva-aiheena mm. itävaltalaisessa keisarillisessa rautakruunun ritarikunnassa sekä italialaisessa Italian kruunun ritarikunnassa.

Galleria

Lähteet 

Italian historia
Kruunut
MIBTeL

MIBTeL on yleisindeksi Italian pörssissä, Italian tärkeimmässä arvopaperipörssissä.

Osakeindeksit
Italian talous
Untsukulin piiri

Untsukulin piiri (, avaariksi Унсоколо район, Unsokolo raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 559,9 neliökilometriä. Asukkaita on 28 700 henkeä (vuonna 2010).

Untsukulin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu koillisessa Buinakskin, kaakossa Levašin, etelässä Gergebilin ja Hunzahin sekä luoteessa Gumbetin piiriin. Seudulla virtaa Avarskoje Koisu -joki.

Piiriin kuuluu Šamilkalan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 11 maalaiskuntaa: Arakani, Ašilta, Balahani, Gimry, Haratši, Irganai, Ištiburi, Kahabroso, Maidanskoje, Tsatanih ja Untsukul. Hallinnollinen keskus on Untsukulin kylä, josta on 186 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Kyliä on yhteensä 20. Kaupunkiväestön osuus on 25,1 %. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 97,1 % asukkaista on avaareja.

Seudun talous perustuu energian tuotantoon, puutarhanhoitoon ja käsityöammateihin. Tärkein tuotantolaitos on Irganain vesivoimalaitos. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Untsukulin kylässä toimii ainutlaatuinen puukäsityöverstas.

Piirissä toimii 11 lastentarhaa, 18 koulua, kaksi taidekoulua ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat 18 kerhotaloa, 20 kirjastoa, kolme museota ja teatteri.

Nähtävyyksiin kuuluu imaami Šamilin kotikylä Gimry. Kahabrososta on kotoisin avaarirunoilija Mahmud Magomedov ja Untsukulista bolševikkijohtaja Mahatš Dahadajev.

Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen Ahihan (”Puutarhuri”).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Untsukulin piiri Dagestanin presidentin sivustolla 
 Untsukulin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla
Lyhyt onni

Lyhyt onni (Brief Encounter) on brittiläinen elokuva vuodelta 1945. Se kertoo kahden naimisissaolevan ihmisen rakkaustarinan, joka sijoittuu maailmansotien väliseen Britanniaan. Noël Cowardin käsikirjoitus perustuu hänen yksinäytöksiseen näytelmäänsä Still Life. Elokuvan musiikkina käytetään Rahmaninovin toista pianokonserttoa.

Elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla erikoispalkinnon ja oli kolmen Oscarin ehdokkaana. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Lyhyt onni äänestettiin kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista.

Näyttelijät

Uusintaversio
Vuonna 1974 ensiesitettiin Alan Bridgesin ohjaama brittiläis-italialainen uusintaversio Onnen hetket, Hallmark-yhtiön televisioelokuva, jonka pääosia esittävät Sophia Loren ja Richard Burton.

Lähteet 

Vuoden 1945 elokuvat
Brittiläiset elokuvat
Draamaelokuvat
Brittiläiset mustavalkoelokuvat
David Leanin ohjaamat elokuvat
Näytelmiin perustuvat elokuvat
Ahdat sanawovach el-djamr

Ahdat sanawovach el-djamr  on algerialainen elokuva vuodelta 1975, joka tunnetaan myös ranskankielisellä nimellään Chronique des années de braise.  Se palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisella palmulla.

Lähteet 

Vuoden 1975 elokuvat
Algerialaiset elokuvat
Kärsämäen pirunpesä

Kärsämäen pirunpesä on Lentokentän kaupunginosassa Maaria-Paattisten suuralueella Turussa sijaitseva pirunpesä ja joukko suuria siirtolohkareita. Alue sijaitsee louhikkoisella mäenrinteellä, metsässä. Alueen länsipuolella sijaitsee Pomponrahkan luonnonsuojelualue, pohjoisessa Turun lentoasema, idässä Valtatie 9 (Tampereen valtatie) ja etelässä Kantatie 40 (Turun ohikulkutie).

Pirunpesän ympäristössä on näkyvillä litorinavaiheen muinaisrantoja sekä jääkauden jälkeisen ajan ilmaston rapautumismuotoja. Alueelta löytyy myös edustava louhikkotörmä, useita rantavalleja ja näkyvimpänä pystysuoraan kahtia haljennut suuri siirtolohkare, jonka ympäristössä on myös useita muita suuria lohkareita. Lohkareista suurin on noin 15 metriä korkea ja sitä kutsutaan pirunkiveksi. Geologian tutkimuskeskuksen lohkareista vastaavan geologin mukaan Lentokentän siirtolohkare on Suomen toiseksi suurin.

Alueen maat omistaa Turun kaupunki sekä valtio. Pirunpesän ympäristö oli tarkoitus rauhoittaa luonnonsuojelulain nojalla vuonna 1994 tehdyssä selvityksessä. Varsinais-Suomen ensimmäisessä vaiheseutukaavassa vuodelta 1985 alue on ”suojelualue, joka on tarkoitettu suojeltavaksi pääasiassa rakennuslain 135 §:n nojalla annettavilla määräyksillä sekä suojelukohde, joka on varattu pääasiassa luonnonsuojelulainsäädännön perusteella suojeltavaksi”. Alue toimii myös koulujen opetuskohteena, ja sen ympäri kulkee luontopolku.

Tarun mukaan kiven sisässä asusteli piruja, joita jumala päätti rangaista ja antoi ukkosen halkaista kiven. Ukkosen voimasta pirut lensivät tiehensä kivestä. Myöhemmin kivellä asui haltia, joka tarjosi aina erilaisista astioista ohikulkeville rakuunoille juotavaa. Kerran haltia antoi rakuunalle kultaisen maljan josta juoda. Malja jäi rakuunalle ja päätyi kalkiksi Ruskon kirkkoon.

Muita merkittäviä siirtolohkareita Turussa ovat Kukkarokivi Ruissalossa ja Pallivahankivi Kärsämäen kaupunginosassa vain vähän matkan päässä Pirunpesästä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kärsämäen Pirunpesä 

Turun luonto
Suomen siirtolohkareet
Turun nähtävyydet
Lentokenttä (Turku)
Salva Kiir Mayardit

Salva Kiir Mayardit (s. 13. syyskuuta 1951 Bahr el Ghazal) on eteläsudanilainen poliitikko ja entinen kapinallisjohtaja. Hän on nykyinen Etelä-Sudanin presidentti. Aikaisemmin hän toimi Sudanin ensimmäisenä varapresidenttinä ja Etelä-Sudanin alueen ensimmäisenä varapresidenttinä.

Sudanin toisessa sisällissodassa Kiir Mayardit toimi Sudanin kansanvapautusarmeijan/liikkeen (SPLM) johtoportaassa ja kohosi myöhemmin puolueen aseellisen siiven johtoon. John Garangin kuoltua vuonna 2005 Kiir Mayardit valittiin hänen työnsä jatkajaksi Etelä-Sudanin alueen presidenttinä ja Sudanin ensimmäisenä varapresidenttinä. Etelä-Sudan itsenäistyi Kiir Mayarditin presidenttikauden aikana, ja hän on itsenäisen Etelä-Sudanin ensimmäinen valtionpäämies vuodesta 2011. Etnisyydeltään Kiir Mayrdit on dinka. Salva Kiir on vakaumuksellinen kristitty ja hänen tavaramerkkinsä on ollut päässään oleva cowboy-hattu. Hatun käyttö sai alkunsa vuonna 2006, kun Kiir Mayardit sai yhden sellaisen lahjaksi George W. Bushilta, ja hänen kerrotaan omistavan muutamia vastaavia. 

Syyskuussa 2018 Etelä-Sudanin presidentti Salva Kiir ja kapinallisjohtaja Riek Machar allekirjoittivat historiallisen rauhansopimuksen Etiopiassa. Sopimus päätti virallisesti Etelä-Sudania viisi vuotta vaivanneen sisällissodan, joka oli vaatinut yli 300 000 kuolonuhria ja oli ajanut yli 3,5 miljoonaa ihmistä kodeistaan.

Helmikuussa 2020 entinen kapinallisjohtaja Riek Machar vannoi virkavalansa Etelä-Sudanin ensimmäisenä varapresidenttinä sinetöiden kuusi vuotta aiemmin alkaneen Etelä-Sudanin sisällissodan päättymisen. Samassa yhteydessä astui virkaansa myös kolme muuta varapresidenttiä, joista yksi oli maan "perustajaisän" John Garangin leski Rebecca Garang, Presidenttinä jatkoi maata sen itsenäistymisestä lähtien johtanut Salva Kiir. Uusi siirtymävaiheen yhtenäisyyshallitus aloitti myös toimintansa. Aikaisemmat sopimukset rauhasta olivat nopeasti kaatuneet. Vuonna 2011 itsenäistynyt Etelä-Sudan ajautui veriseen sisällissotaan sen jälkeen, kun presidentti Salva Kiir erotti joulukuussa 2013 Riek Macharin varapresidentin virasta. Etelä-Sudanin kaksi suurintra etnistä ryhmää dinkat ja nuerit alkoivat tämän jälkeeny hyökätä toisiaan vastaan. Sopimus siirtymävaiheen hallituksen luomisesta vuoden 2018 rauhansopimuksen mukaisesti oli aiemmin lykkääntynyt kahdesti ja helmikuu 2020 oli asetettu ehdoton takaraja.

Lähteet 

 Profile: Salva Kiir BBC News

Viitteet 

Eteläsudanilaiset poliitikot
Sudanilaiset poliitikot
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Black’n’Roll


Black’n’Roll on puolalaisen stoner rock -yhtye Black Riverin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2009.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Maciej Taff – laulu
 Kay – kitara, taustalaulu
 Art – kitara, taustalaulu
 Orion – bassokitara, taustalaulu
 Daray – rummut, taustalaulu

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Teraz Rock:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Black Riverin albumit
Vuoden 2009 albumit
Black River (albumi)


Black River on puolalaisen stoner rock -yhtye Black Riverin esikoisalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Maciej Taff – laulu
 Kay – kitara, taustalaulu
 Orion – bassokitara, taustalaulu
 Daray – rummut

Arvostelut 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Black Riverin albumit
Karoliininen yliopistosairaala

Karoliininen yliopistosairaala eli Karoliininen sairaala ( eli Karolinska sjukhuset) on Tukholman läänissä sijaitseva yliopistosairaala, joka on samalla läänin akuuttisairaala. Sillä on toimitilat Huddingessa ja Solnassa. Sairaala muodostettiin vuoden 2004 alusta yhdistämällä Huddingen yliopistosairaala (HS) ja Karoliininen sairaala (KS). 

Sairaalan toiminnan piirissä on Tukholman sairaanhoitoalueella kaksi miljoonaa ihmistä.

Solnaan on rakenteilla uusi Karoliininen sairaala (Nya Karolinska Solna).

Lähteet

Aiheesta muualla
Karolinska Universitetssjukhuset
Nya Karolinska Solna 
Karolinska Trial Alliance

Ruotsin sairaalat
Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Huddingen kunta
Solna
Celine et Julie vont en bateau

Celine et Julie vont en bateau  on ranskalainen elokuva vuodelta 1974. Se kertoo kahdesta naisesta, jotka kertovat toisilleen kauhutarinoita.

Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Lähteet 

Vuoden 1974 ranskalaiset elokuvat
Ranskalaiset draamaelokuvat
Fantasiaelokuvat
Isot ja pienet

Isot ja pienet () on brittiläinen tilannekomediasarja, josta on tehty viisi tuotantokautta vuosina 2007, 2008, 2010, 2011 ja 2014. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1.

Sarja kertoo Brockmanin perheestä, johon kuuluu isä, äiti ja kolme lasta. Pääosissa esiintyvät vanhempina Sue (Claire Skinner) ja Pete (Hugh Dennis) ja lapsina viisivuotias Karen (Ramona Marquez), noin seitsemänvuotias Ben (Daniel Roche) ja murrosikää lähestyvä Jake (Tyger Drew-Honey). Sarjan dialogi perustuu osaksi improvisointiin.

Lähteet 

Brittiläiset draamasarjat
Tilannekomediat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Kun Hunttalan Matti Suomen osti

Kun Hunttalan Matti Suomen osti on suomalainen Markku Onttosen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1984. Elokuva perustuu Simo Hämäläisen romaaniin Kättenpäällepanijat. Elokuvan pääosissa ovat muun muassa  Pekka Laiho, Heikki Kinnunen, Ahti Kuoppala, Leena Uotila, Jari Pehkonen ja Esko Hukkanen. Elokuvan tapahtumapaikka on kuvitteelinen Hukansalmen kunta. Televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran 10. syyskuuta 1987, jolloin se sai noin 795 000 katsojaa.

Juoni 

Hunttalan Matti on liikemies, joka ostaa, myy, vaihtaa ja varastaa - mikä nyt parhaiten sattuu sopimaan suunnitelmiin. Hukansalmen kunnan miehet eivät osaa epäillä Hunttalan suuria puheita. Elinkeinoasiamies Koistinen, kunnanjohtaja Kiiskinen ja pankinjohtaja Ruotsalainen uskovat tavanneensa henkilön, joka pystyy vauhdittamaan kunnan surkeaa taloutta ja tehdashankkeita. Hunttala ostaa kunnalta ilmaiseksi Hukanharjun jonne hän lupaa rakentaa tehtaita jotta kuntaan saataisiin työpaikkoja, mutta Hunttala myykin harjun sorakeisarille ja lähtee itse pakoon Hukansalmelta.

Rooleissa

Kuvauspaikat 
Elokuva kuvattiin 2. heinäkuuta ja 6. elokuuta välisenä aikana vuonna 1984. 
 Helsinki
 Kirkkonummi
 Korpilahti
 Pornainen
 Laukkoski
 Punkaharju
 Tuusula
 Vihti

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Elokuva katsottavissa kokonaan Elonetissä

Vuoden 1984 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Teksaspulla

Teksaspulla tai texaspulla on pulla, joka valmistetaan lähes täysin samalla reseptillä kuin perinteiset dallaspullatkin, paitsi että teksaspullien täytteessä ei käytetä lainkaan sitruunalla maustettua maitorahkaa eikä kookoshiutaleita. 

Yleisesti teksaspulla tunnetaan maailmalla nimellä sweet roll, sillä . Fazer käyttää nimityksiä texaspulla ja Big Texas.

Pullat
Valkohuulilehtisammakko

Valkohuulilehtisammakko (Litoria infrafrenata) on suurimpia lehtisammakkolajeja kasvaen lähes 15 cm pitkäksi. Se on päältä yleensä vihreä, mutta voi olla pronssinvärinenkin. Vatsa on valkoinen. Nimensä mukaisesti sillä kulkee valkea juova ylähuulessa. Valkohuulilehtisammakolla on pitkät ja hoikat raajat ja tarttumalevyt varpaissa, joiden avulla se liikkuu ketterästi kasvillisuudessa, mutta on hidas maalla. Takajaloissa on raitoja, jotka ovat naaraalla valkoisia ja koiraalla vaaleanpunaisia. Koiraat kerääntyvät veden äärelle parittelemaan. Ne kurnuttavat 3–4 metrin korkeudessa oksilla. Munat lasketaan veteen. Valkohuulilehtisammakko elää melko yleisenä Uudessa-Guineassa ja ympäröivillä saarilla sekä Australian koilliskärjessä. Se elää metsissä ja puutarhoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sammakkolampi.net: Valkohuulilehtisammakko

Lehtisammakot
Lemmikkieläimet
Evankelis-luterilainen tunnustuskirkko

Evankelis-Luterilainen Tunnustuskirkko (ruotsiksi:Evangelisk-Lutherska bekännelsekyrkan) (ELBK) on evankelis-luterilainen vapaakirkko Ruotsissa ja Norjassa. Kirkko perustettiin vuonna 1974 ja sai nykyisen nimensä vuonna 1990. Kirkolla on kolme seurakuntaa Ruotsissa (Skellefteå, joka on perustettu 1975, Uppsala, Yxenhult) ja vuodesta 1978 yksi seurakunta Norjassa (Knapstad Hobølissa). Jäseniä oli noin 50 vuonna 2008 (110 vuonna 2006) .

Kuten Luterilainen Tunnustuskirkko (LBK) hyväksyy Evankelis-Luterilainen Tunnustuskirkko Tunnustuskirjat tunnustuksenaan. Kirkoilla on erimielisyyksiä koskien pappisvirkaa ja ehtoollista.

ELBK:lla on kirkolliset yhteydet vuodesta 1992 Luterilaiseen seurakuntaan Tukholmassa ja Uumajan alueella sekä vuodesta 2006 Evankelis-luterilaiseen vapaakirkkoon Tanskassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kirkon kotisivut

Evankelis-luterilaiset kirkot
Luterilaisuus Ruotsissa
Luterilaisuus Norjassa
Plan Bee

Plan Bee moottoripyörä-stunt show -ryhmä oli yksi Euroopan tunnetuimmista ryhmistä ja varmasti myös Suomen tunnetuin. Plan Bee ryhmä perustettiin vuonna 2001, ja silloin siihen kuului seitsemän jäsentä. He olivat Tane Tammela, Juho Puurunen, Jukka Suloranta, Samu Kemppainen, Janne Uskali, Jere Kivilaakso ja Joni Tammela.

Vuosien varrella ryhmä pieneni viiteen henkeen, Joni Tammelan ja Tane Tammelan lähtiessä tekemään Jonille soolouraa. Vuonna 2007 KTM-moottoripyörämerkki teki merkittävän liikkeen ja halusi Plan Bee tiimin siipiensä alle. Tästä lähtien tiimi ajoi KTM-merkkisillä moottoripyörillä. Keväällä 2008 Jere päätti lopettaa stunttailun ja hänen tilalle tuli Sami Dinler. Isoin esiintyminen Plan Bee -tiimillä oli Saksan Hockenheimin NitrOlympx tapahtumissa vuonna 2007 ja 2008. Katsomossa hurrasi reilut 80 000 katsojaa suomalaisille hurjapäille.

Jouluna 2009 tiimi päätti kuitenkin laittaa kypärät hyllylle, koska osalla kuskeista oli motivaatiot siirtynyt muihin lajeihin. Sami Dinler ja Janne Uskal, jatkoivat kuitenkin stunttiuraa uudella stunt-tiimillä nimeltä Dusters.

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.
http://www.planbee.org/ 
http://www.motot.net/blog/Sami/plan_bee_lopettaa_b-988.html
Moottoriurheilu
Sievikkikasvit

Sievikkikasvit (Hydrophyllaceae) on Boraginales-lahkoon kuuluva koppisiemenisheimo, joka on aiemmin viety alaheimona lemmikkikasveihin (Boraginaceae).

Tuntomerkit 
Sievikkikasvit ovat enimmäkseen yksi- tai monivuotisia, karkea- tai rauhaskarvaisia ruohoja, joiden lehtiasento on tavallisesti kierteinen, harvoin vastakkainen. Lapa on liuskoittunut, harvoin lehdyköiksi jakautunut, ja tavallisesti hammaslaitainen, harvoin ehytlaitainen, sekä sulka-, harvoin kourasuoninen. Kukat ovat tavallisesti kiemura-kukinnoiksi järjestäytyneitä, harvoin yksittäin lehtihangoissa. Kukinnossa ei tavallisesti ole ylä- eikä tukilehtiä. Molemmat kehäkiehkurat ovat yhdislehtisiä, teriö voi toisinaan olla kierteinen eli kontortti ja teriön liuskat voivat olla sahalaitaiset. Heteiden tyvellä on tavallisesti suomut. Sikiäimessä on turvonneet istukat, ja sikiäimen kärkeen kiinnittyvä vartalo on enemmän tai vähemmän haarainen jopa tyvestä alkaen; haarojen päässä on tavallisesti pistemäinen, harvoin pallomainen luotti. Hedelmä on rakokota, harvoin sekä selkä- että liiteluomainen tai yhtä harvoin avautumaton. Siemenessä on runsas tai vähäinen endospermi, joka on joskus kirjava. Alkion imuelimissä eli haustorioissa on sivu-ulokkeet.

Levinneisyys 
Sievikkikasvit on amerikkalainen kasviheimo. Sen lajit kasvavat Pohjois- ja Etelä-Amerikan länsiosissa keskittyneinä Pohjois-Amerikan lounaisosien kuiville alueille.

Luokittelu 
Sievikkikasvit kuuluvat Boraginales-lahkon evoluutiopuussa haaraan, jossa ovat myös mihinkään heimoon sijoittumaton tribus Nameae, heimot Cordiaceae, eeretiakasvit (Ehretiaceae) ja heliotrooppikasvit (Heliotropiaceae). Tämä haara on toinen lahkon kahdesta päähaarasta; toiseen kuuluvat lemmikkikasvit (Boraginaceae) sukulaisineen. Sievikkikasvien haaran kasveissa on joskus epämiellyttävä tuoksu ja eräitä sille ominaisia anatomisia piirteitä siemenkuoressa, endospermissä ja alkiossa, jonka suspensori eli ripustin on pitkä.

Sievikkikasveja tunnetaan 240 lajia, jotka luokitellaan 11 suvuksi:
 Draperia Torr. – yksi laji Draperia systyla
 Ellisia L.
 Emmenanthe Benth. – yksi laji Emmenanthe penduliflora
 Eucrypta Nutt.
 Hesperochiron S.Watson
 Hydrophyllum L. (Decemium Raf.)
 Lemmonia A.Gray
 Miltitzia A.DC.
 Nemophila Nutt. (Viticella Mitch.) – sievikit
 Phacelia Juss. – hunajakukat
 Pholistoma Lilja
 Romanzoffia Cham.
 Tricardia Torr. – yksi laji Tricardia watsonii

Runsaslajisin suku on hunajakukat (Phacelia) 210 lajillaan.

Lähteet 
 Stevens, P. F. 2001–: Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Boraginales
Kasviheimot
Lunner

Lunner on Norjan kunta Vikenin fylkessä eli läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Gran, idässä Nannestad, etelässä Nittedal ja Oslo sekä lännessä Ringerike ja Jevnaker. Ennen vuoden 2020 lääniuudistusta Lunner kuului Opplandin lääniin.

Kunnan pohjoisosassa olevalla maatalousalueella asutus on tiheää ja se on keskittynyt rautatieasemien ympärille. Taajamia ovat Roa/Lunner, Grua ja Harestua. Kunnan väkiluku on kasvanut tasaisesti vuoden 1900 jälkeen, erityisesti Oslon läheisyydestä johtuen. Kuntaan on rakennettu useita isoja asuinalueita muualla työssä käyvälle väestölle. Vuonna 2001 noin ⅔ työssä käyvästä väestöstä työskenteli kunnan ulkopuolella, noin 40 % Oslossa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Lunnerin kunnassa oli 8 880 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Opplandin läänin kunnat
Viken