joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Salmenkylä

Salmenkylä on kaupunginosa Haminassa. Se sijaitsee Salmenvirran länsipuolella, noin 2,5 kilometriä keskustasta luoteeseen. Ennen Haminan ja Vehkalahden kuntaliitosta vuoden 2003 alussa Salmenkylä kuului Vehkalahteen kuntarajan kulkiessa Salmenvirtaa pitkin.

Historia
Nykyisen Salmen sillan lähellä on Linnamäki-nimisen mäen kohdalla kivien täyttämä kynnys, joka toimi mereltä saapuvien laivojen ankkuripaikkana. Salmenkylän oletetaan olleen osa rannikkoa suojannutta vartiotuliketjua. Linnamäki on myös saattanut toimia keskuksena koko pitäjän vartiotoiminnalle. Salmi on sen vieressä kapeimmillaan, ja ympäristön notkot ja purot tarjosivat puolustajille suojaa. Mäki on toiminut kauppapaikan turvana 1300-luvulta lähtien ja markkinoita on pidetty 1600-luvulle asti. Myös historiallisen Suuren Rantatien reitti kulkee Salmenkylän kautta kaupungin keskustaa kohti.

Lähteet

Haminan kaupunginosat
Ferdinand Linnus

Ferdinand Linnus, vuoteen 1935 Ferdinand Leinbock (1895–1942), oli virolainen kansatieteilijä. Hän oli vuosina 1929–1941 Viron kansallismuseon johtaja. Hänet vangittiin 1941 ja vietiin Venäjälle.

Julkaisuja
Die materielle Kultur der Esten, 1932
Eesti vanem mesindus 1. osa, 1938

Lähteet

Virolaiset tieteilijät
Kansatieteilijät
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Linnus

Linnus on sukunimi:

 Ferdinand Linnus (1895–1942), virolainen kansatieteilijä
 Olavi Linnus (1914–2000), suomalainen kääntäjä, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
 Timo Linnus (1962–2007), suomalainen muusikko
Incarnadine Revelry


Incarnadine Revelry on suomalaisen death/thrash metal -yhtyeen Pyurian kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Violent Journey Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Inferno: 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2012 albumit
Pyurian albumit
Ruins (Corpsetin albumi)

Ruins on suomalaisen death metal -yhtyeen Corpsetin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Violent Journey Records.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Corpset.

Kokoonpano 
Yhtye
 Antti Murtonen – laulu
 Jami Heikkala – kitara
 Jari Kelloniemi – kitara
 Petri Palonkoski – bassokitara
 Timo Hanhijoki – rummut

Tuotanto
 Janne Tauriainen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija, syntetisaattori, feedback
 Mikko Mattila – äänittäjä
 Juha Vuorma – grafiikka
 Toni Tieaho – valokuva

Arvostelut 
 Kaaoszine:

Lähteet

Vuoden 2011 esikoisalbumit
Corpsetin albumit
Los Angelesin metro

Los Angelesin metro on Los Angelesin piirikunnan alueella kulkeva metro- ja kevytjunajärjestelmä. Metrolla on pituutta yhteensä noin 141,3 kilometriä. 

Siihen kuuluu nykyisin kuusi linjaa, Punainen (B), Violetti (D), Sininen (A), Expo (E), Vihreä (C) ja Kulta (L), joiden varrella on yhteensä 80 asemaa. Lisäksi verkkoon kuuluu myös Angels Flight -funikulaari ja alueen bussilinjat.

Metron läpi kulkee päivän aikana keskimäärin noin 360 000 matkustajaa (luku vuodelta 2012). Sitä ylläpitää Los Angeles County Metropolitan Transportation Authority eli LACMTA. Linjojen nimet vaihdettiin vuonna 2019 aakkosiksi.

Linjat 
Karttaan on merkattu myös Oranssi- ja Hopealinja, jotka ovat linja-autolinjoja. Taulukossa on vain Metro- ja pikaraitiotielinjat.

Seitsemällä asemista kulkee useampi linja.

Historia 
Metroa aiemmin edelsi vuosina 1874-1963 toiminut valtava raitiotieverkko. Ennen metroa Los Angelesin julkiseen liikenteeseen kuului ainoastaan yksi pikabussilinja. Koska liikenneruuhkat olivat suuria ja julkinen liikenne lähes olematon, niin päätti kaupunki aloittaa 1980-luvulla rakentamaan uutta joukkoliikennjärjestelmää. Ensimmäisenä (vuonna 1990) valmistui Sininen linja (nykyisin A-linja), joka kulkee keskustasta Long Beachiin.

Tulevaisuus 
Järjestelmää laajennetaan parhaillaan ja pian valmistuvia projekteja ovat muun muassa:

Crenshaw/Lax -linja 
Crenshaw/LAX -kevytjunalinja (arvioitu valmistuminen syksyllä 2022), joka tulee kulkemaan C-linjan Aviation/LAX -asemalta (läheltä Los Angelesin kansainvälistä lentoasemaa) kohti pohjoista E-linjan Expo/Crenshaw -asemalle.

Regional Connector 
Regional Connector -hanke (arvioitu valmistuminen syksyllä 2022), jonka valmistuttua junat voivat kulkea keskustan ali tunnelissa. Tästä johtuen A- ja L-linjat ohjataan uudelleen hankkeen valmistuttua. Projekti mahdollistaa suorat matkat esimerkiksi Pasadenasta Long Beachiin.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 
 Los Angelesin metroasemat ja linjat kartalla

Yhdysvaltain metroliikenne
Metro
Fireroot

Fireroot on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Planet Making Machine.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Aaro Seppovaara – laulu, kitara, tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Pate Vuorio – rummut
 Tero Vesterinen – kitara, grafiikka & layout
 AJ – basso, grafiikka & layout

Vierailevat muusikot 
 Zarkus Poussa – lyömäsoittimet (kappale 1)
 Thomas Gabrielsson – huuliharppu (kappale 4)
 Lenny Mudie – kerronta (kappale 9)

Muut tekijät 
 Petri Majuri – masteroija
 Batvik – grafiikka

Aiheesta muualla 
 
 Fireroot discogs.com -sivustolla

Vuoden 2002 albumit
Vuoden 2002 esikoisalbumit
Blaken albumit
Helmut Lent

Helmut Lent (13. kesäkuuta 1918 – 7. lokakuuta 1944)  oli saksalainen hävittäjälentäjä, joka taisteli toisessa maailmansodassa. Kaatuessaan hän oli sotilasarvoltaan majuri. Lent joutui lento-onnettomuuteen 5.lokakuuta 1944 ja hän kuoli saamiinsa vammoihin. 

Kapteenin arvoisena Lent oli osallistunut myös Puolan sotaretkeen, Tanskaa ja Norjaa vastaan suunnatussa kampanjassa, kuten Narvikin valtaukseen.
Majurina hän johti yöhävittäjien lento-osastoa, nimeltään NJG (Nachtjadggeschwader) 3. Lent lensi sekä Messerschmitt Bf 110, Dornier Do 215, että Junkers Ju 88:n yöhävittäjämuunnos -lentokoneita. 

Helmut Lent oli sikäli harvinainen yöhävittäjä-ässä, että hänen pudotuslukunsa nousi yli 100:n. Virallisesti vahvistettujen ilmavoittojen lukumäärä oli 110, joista yöaikaan tehtyjä pudotuksia oli 102 kappaletta. Epävirallisten eli vahvistamattomien, mutta todennäköisten määrä oli Scuttsin mukaan 113 kappaletta.

5. lokakuuta Lent oli miehistöineen laskeutumassa taistelulennoltaan Paderborniin. Hänen ohjaamansa Ju 88 -yöhävittäjäkone, tunnukseltaan D5+AA, osui korkeajännitteisen voimalinjan johtoihin syöksyen tämän jälkeen maahan. Muu miehistö sai tässä laskeutumisonnettomuudessa heti surmansa, Lent kaksi päivää myöhemmin tapahtumasta.

Lent ylennettiin kuoleman jälkeen everstin sotilasarvoon. Hän oli saanut lisäksi eläessään Rautaristin ritariristin tammenlehvillä, miekoilla ja timanteilla. Helmut Lent oli 2. eniten taisteluvoittoja saanut Luftwaffen yöhävittäjälentäjä.

Yksiköt, joissa Helmut Lent palveli olivat: ZG 76, NJG 1, NJG 2 sekä NJG 3.

Lähteet
Scutts, Jerry: Saksalaiset yöhävittäjä-ässät. Helsinki: Koala-kustannus, 2003. ISBN 952-5186-47-4 (s. 18, 54, 61, 86)

Viitteet

Aiheesta muualla
http://www.luftwaffe.cz/lent.html 
http://www.cieldegloire.com/001_lent_h.php 

Saksalaiset lentäjät
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Sa7urnus


Sa7urnus on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Stay Heavy Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 albumit
Blaken albumit
Haze Parade

Haze Parade on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Hype Records.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 49.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Aaro Seppovaara – laulu, kitara
 Antero Aunesluoma – bassokitara
 Kari "Korak" Reini – rummut
 Sami Hassinen – kitara

Arvostelut 
 Como: erittäin positiivinen
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2010 albumit
Blaken albumit
Shelter (Blaken albumi)

Shelter on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken cover-albumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Hype Records.

Albumi julkaistiin juhlistamaan yhtyeen 10-vuotista taivalta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Aaro Seppovaara – laulu, kitara
 Sami Hassinen – kitara
 Antero Aunesluoma – bassokitara
 Kari "Korak" Reini – rummut

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2011 albumit
Blaken albumit
Cover-albumit
Eva Turner

Dame Eva Turner DBE (10. maaliskuuta 1892 Oldham, Englanti – 16. kesäkuuta 1990 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen sopraano. Hän opiskeli Dan Roothamin ja Albert Richards Broadin johdolla. Hän teki debyyttinsä Carl Rosa Opera Companyssa Tannhäuserin esityksessä vuonna 1916 ja työskenteli yhtiön kanssa vuoteen 1924 saakka. Tämän jälkeen kapellimestari Ettore Panizza kutsui Turnerin Italiaan.

Turner esitti Turandotin nimiroolin Bresciassa 1926 vain kuukausi sen kantaesityksen jälkeen. Franco Alfano piti häntä ihanteellisena Turandotin osaan, johon hänet läheisimmin yhdistetäänkin.

Kesäkuussa 1928 Turner debytoi Covent Gardenissa Turandotina, ja samana vuonna hän esiintyi ensimmäistä kertaa Chicagon oopperassa Aidan roolissa. Lisäksi hän esiintyi esimerkiksi Lissabonissa ja Buenos Airesissa. Myöhemmin Turner opetti laulua sekä Yhdysvalloissa että Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikomentaja vuonna 1962.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eva Turnerin muistosivut  

Brittiläiset oopperalaulajat
Sopraanot
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Palloiluseura Apollo

Palloiluseura Apollo (myös Hyvinkään Apollo) on vuonna 1956 perustettu palloilulajien erikoisseura Hyvinkäältä. Se syntyi kun Hyvinkään Urheilutoverien ja Hyvinkään Pontevan jalkapallojaostot yhdistyivät. Nykyään Apollon lajeihin kuuluu vain jalkapallo, mutta aikaisemmin seuran ohjelmassa on ollut muun muassa pesäpallo.

Hyvinkään Apollon edustusjoukkue pelaa kaudella 2013 Uudenmaan piirin Vitosessa. Parhaimmillaan seura on esiintynyt kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla II divisioonassa, jossa se pelasi vuosina 1980–1981 sekä 1985–1987. Tunnetuin Apolloa edustanut jalkapalloilija on Atik Ismail.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hyvinkään Apollon kotisivut 

Suomalaiset jalkapalloseurat
Hyvinkääläiset urheiluseurat
Vuonna 1956 perustetut urheiluseurat
Tulipunainen

Tulipunainen on punainen väri, jonka sävy on hitusen oranssinen. Tulipunaista on käytetty kuvaamaan tulenliekin väriä ja veren väriä. Eräiden tulkintojen mukaan RGB-arvoina tulipunainen on (255, 36, 0) ja CMYK-arvoina (0, 219, 255, 0).

Punainen
Siiranmäki

Siiranmäki on kylä entisessä Kivennavan kunnassa Karjalankannaksella Suomen Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Siiranmäki sijaitsee entisestä Kivennavan kirkonkylästä noin kahdeksan kilometriä koilliseen. 

Ennen talvisodan syttymistä Siiranmäen kylässä oli 18 taloa. Siiranmäki lähikylineen muodosti alueen jota sanottiin Riitamaaksi. Sillä nimellä seutu tunnettiin jo 1500-luvulla ja nimi juontaa Ruotsin ja Venäjä/Novgorodin kiistoihin seudun verotusoikeuksista ja omistuksesta. 

Jatkosodan lopussa käytiin Siiranmäen maisemissa kiivaita taisteluita.

Nykyisin Siiranmäki ja sen naapurikylät Suurselkälä ja Vehmainen ovat autioita niittyjä, joilla ei ole enää yhtään asukasta eikä rakennuksia. Alueella on enää jäänteitä vanhoista puolustusasemista. Niitä löytyy eniten kulkemalla Vehmaisten kylän suuntaan ajamalla ensin betonitietä entisen Suurselkälän kylän kohdalle. Siinä on x-risteys peltoaukean keskellä. Kääntymällä pohjoiseen ylämäkeen kulkee Vehmaisten suuntaan. Tien molemmin puolin on ennen Vehmaista erilaisia puolustusasemien jäänteitä. Alueen korkeimmalle paikalle pystytettiin kesäkuussa 2004 sotamuistomerkki.

Katso myös
 Siiranmäen taistelu

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kivennavan kartta. Kivennapa.fi
 Kivennavan maastokartta. Kalmbergin kokoelma, 1850-luku. Heikki Rantatupa historialliset kartat. Jyväskylän yliopisto.
 VirtuaaliKivennapa  Viitattu 14.12.2015

Kivennavan kylät
Epari

Epari on keskiviikkoisin Seinäjoella, Etelä-Pohjanmaalla ilmestyvä kaupunkilehti. Sen jakelu on noin 53 000 kotitaloutta Seinäjoen seutukunnan alueella (vuonna 2019). Näistä noin 1 000 kappaletta on noutopistejakelun kautta. Julkaisija on Ilkka-Yhtymä Oyj:n tytäryhtiö I-Mediat Oy.

Historia 
Lehti perustettiin 1926 nimellä Seinäjoen Sanomat, mutta varsinainen ilmestyminen tilattuna sanomalehtenä alkoi seuraavan vuoden alusta Seinäjoen, Ilmajoen, Nurmon ja Peräseinäjoen alueilla.  Lehteä julkaistiin kerran viikossa, mutta joulukuun alusta 1928 kahdesti viikossa tiistaisin ja perjantaisin.  Nimeksi muutettiin Kyrönmaa vuonna 1930 ja kahden vuoden kuluttua Seinäjoki. 

Lehden osti sanomalehti Vaasaa julkaissut Vaasa Oy 1938, jolloin nimeksi tuli Etelä-Pohjanmaa ja ilmestyi enimmillään viisi kertaa viikossa.

Vaasa Oy:n myötä lehti siirtyi Ilkka-Yhtymälle 1992 ja muutettiin kerran viikossa ilmestyväksi ilmaisjakelulehdeksi, kaupunkilehdeksi 2002. Nimi Epari otettiin käyttöön vuonna 2008 kutsumanimenä, joka virallistui 2013.

Päätoimittajat 

 Heikki Laurinmäki (1927-1952)
 O. J. Kuusisto (1952-1960)
 Armas Virtanen (1960-1972)
 Yrjö Ripsaluoma (1972-1973)
 Paula Hämäläinen (1974-1996)
 Raimo Vaisto (1996-2001)
 Sinikka Välikoski (2002-2007)
 Markku Leiwo (2008-2013)
 Laura Syväoja (2013-2018)
 Tero Hautamäki (2019 alkaen)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Seinäjoen Sanomat (1926-1930) Kansalliskirjaston digitaalisessa sanomalehtiarkistossa
 Kyrönmaa (1930-1932) Kansalliskirjaston digitaalisessa sanomalehtiarkistossa
 Seinäjoki (1932-1938) Kansalliskirjaston digitaalisessa sanomalehtiarkistossa
 Etelä-Pohjanmaa (1938-1939) Kansalliskirjaston digitaalisessa sanomalehtiarkistossa

I-Mediat
Seinäjoen media
Suomalaiset kaupunkilehdet
Erkki Voipio

Erkki Voipio (1. marraskuuta 1917 Helsinki – 22. joulukuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen teoreettisen sähkötekniikan professori.

Erkki Voipio valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1943, ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1946 ja tekniikan tohtoriksi Tukholman Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1955. Voipio toimi Teknillisen korkeakoulun teoreettisen sähkötekniikan professorina vuosina 1957–1980 ja vararehtorina 1979–1980.

Voipio on tunnettu sähkötekniikkaa ja piiriteoriaa käsittelevistä oppikirjoistaan, jotka ovat olleet laajasti käytössä suomalaisissa tekniikan alan oppilaitoksissa.

Teknillisen korkeakoulun opiskelijoiden keskuudessa Voipio oli tunnettu tiukasta arvostelukäytännöstään. Voipio rakasti tenttitehtäviä, joissa joutui laskemaan valtavasti ja hyvin hankalilla luvuilla. Laskutikkujen aikaan tenttisalissa kävikin melkoinen suhina. Pienikin laskuvirhe saattoi johtaa johtaa siihen, että tehtäväpisteiksi tuli pyöreä nolla.

Erkki Voipion isä oli käytännöllisen teologian professori Aarni Voipio ja veli Merentutkimuslaitoksen johtaja Aarno Voipio.

Lähteet

Teknillisen korkeakoulun professorit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Suomalaiset professorit
Toivo Keskinen

Toivo Matias Kustaa Keskinen (6. marraskuuta 1921 Töysä – 4. maaliskuuta 2013 Ähtäri) oli suomalainen talousneuvos ja kauppias.

Keskinen perusti vuonna 1946 kiinteän kauppapaikan Tuuriin, josta se siirtyi nykyiselle paikalleen vuonna 1969. Vuonna 1976 hänen poikansa, Matti ja Mikko, ostivat hänen liikkeensä, jolloin yritys sai nimekseen Veljekset Keskinen Oy.

Tom Lundberg on kirjoittanut Toivo Keskisestä elämäkertakirjan, Toivon taival, joka julkaistiin vuonna 2004.

Lähteet

Aiheesta muualla 
In memoriam Toivo Keskinen

Suomalaiset kauppiaat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Veljekset Keskinen
Woldemar Lojander

Woldemar Lojander (29. maaliskuuta 1895 Hamina – 10. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Lojanderin vanhemmat olivat lääkintöneuvos Uno Lojander ja Alexandra Aladin. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1922 oli Anna Margareta Schybergson ja toinen vuodesta 1947 Birgitta Christina Sallmén. Lojander tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1913 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1922. Tohtoriksi hän väitteli 1925 ja sai iho- ja sukupuolitautien erikoislääkärin pätevyyden 1927. Lojander oli Helsingin yliopiston hygienian professori vuodesta 1936. Hänen julkaisunsa käsittelivät aiheita sukupuolitautiopin, maito- ja likavesihygienian ja vitamiiniopin alalta.

Sisällissodan jälkeen Lojander toimi Tammisaaren vankileirin alilääkärinä. Hänet ylennettiin 1919 reservissä lääkintäluutnantiksi ja 1932 lääkintäkapteeniksi. Vuonna 1944 Lojanderista tuli lääkintäeverstiluutnantti.

Lähteet

Aiheesta muualla
Arno Forsius, Hygienian ja kansanterveystieteen opetusala Helsingin yliopistossa

Suomalaiset lääkärit
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Georg Luiga

Georg Eduard Luiga (1866–1936) oli virolainen toimittaja ja kirjailija. Hän oli Päevalehden päätoimittaja 1908–1934. Vuonna 1919 hän oli Viron Helsingin-lähetystön lehdistöattasseana. Hän julkaisi runoja ja novelleja.

Luiga oli nuorena kansakoulunopettajana ja myöhemmin kymmenen vuotta vuoteen 1901 Volgan varrella ja Siperiassa virolaisten siirtokunnissa. Hän oli kahdeksan vuotta Tallinnan kaupunginvaltuuston jäsen.

Teokset
 Laulud (1888)
 Uued laulud (1901)
 Omad vitsad (1900)
 Vägivalla maal (1913).

Lähteet

Aiheesta muualla
Georg Luiga, Eesti biograafiline andmebaas ISIK 

Virolaiset kirjailijat
Virolaiset toimittajat
Virolaiset diplomaatit
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet
Andris Nelsons

Andris Nelsons (s. 1978 Riika) on latvialainen kapellimestari. Hän kasvoi musikaalisessa perheessä ja aloitti uransa trumpetistina Latvian kansallisoopperan orkesterissa. Hän opiskeli samalla orkesterinjohtoa Aleksandr Titovin johdolla Pietarin konservatoriossa; hän sai siinä myös yksityistä opetusta Mariss Jansonsilta.

Nelsons sai vuonna 2003 nimityksen Latvian kansallisoopperan pääkapellimestariksi, ja kaudella 2008–09 hän aloitti toiminnan Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin johdossa. Hän on myös esiintynyt vierailevana kapellimestarina muiden muassa Berliinin filharmonikkojen, Wienin filharmonikkojen, Leipzigin Gewandhaus-orkesterin, Kuninkaallisen Concertgebouw-orkesterin ja New Yorkin filharmonikkojen kanssa.

Nelsons on johtanut esityksiä Wienin valtionoopperassa, Staatsoper Unter den Lindenissä, Metropolitan-oopperassa ja Royal Opera Housessa. Häneltä on julkaistu useita levytyksiä, joilla hän on saanut kansainvälisiä palkintojakin. Vuonna 2011 hän voitti Echo Klassik -palkinnon "vuoden kapellimestarina".

Lähteet 

Latvialaiset kapellimestarit
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
O. J. Lukkala

Oskari Jalmari Lukkala (2. huhtikuuta 1890 Yläne – 2. tammikuuta 1959) oli suomalainen metsätieteilijä. Häntä pidetään suometsätieteen uranuurtajana Suomessa.

Lukkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Lukkala ja Eeva-Stina Uotila ja puoliso vuodesta 1919 Olga Maria Karstunen. Hän tuli yloppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1910, suoritti metsänhoitotutkinnon 1914, filosofian kandidaatin tutkinnon 1917 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1921 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1928. Toimittuaan eri tehtävissä suon kuivauksen piirissä Lukkalasta tuli Metsäntutkimuslaitoksen suontutkimuksen professori, ensin virkaa tekevänä 1928–1930 ja vuodesta 1930 vakinaisena. Tehtävää hän hoiti vuoteen 1958 ja oli laitoksen johtaja 1953–1955.

Julkaisuja
 Tutkimuksia soiden metsätaloudellisesta ojituskelpoisuudesta, 1929
 Metsäojituksen oppikirja, 1931
 Metsämiehen suo-oppi, 1940
 Korpimetsien luontainen uudistaminen, 1946

Lähteet

 Suomalaiset metsänhoitajat
Suomalaiset metsätieteilijät
Suomalaiset professorit
Valtionlaitosten johtajat‎
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Työnhaku

Työnhaku tarkoittaa työpaikkojen etsimistä. Työnhakuun kuuluu esimerkiksi avoimien työpaikkojen hakeminen, tiedonhaku työnantajista ja työtehtävistä, työhakemuksen ja ansioluettelon lähettäminen yritykselle ja työhaastatteluun osallistuminen. Työnhaku voi olla seurausta esimerkiksi työttömyydestä tai halusta vaihtaa työpaikkaa.

Työpaikkoja voi etsiä esimerkiksi sanoma- ja aikakauslehdistä, internetin työnhakuportaaleista, sosiaalisesta mediasta ja  työ- ja elinkeinotoimiston kautta. Työpaikkasivut sosiaalisessa mediassa ovat vielä melko uusi asia, mutta ne yleistyvät nopeasti . Työpaikkailmoitukset eivät aina ole julkisia ja yritykset käyttävät joskus myös suorahakua uusien työntekijöiden etsimiseen.

Aktiivinen ja passiivinen työnhaku 
Työnhaku voi olla ns. aktiivista, jolloin työnhakija etsii säännöllisesti ja aktiivisesti avoimia työpaikkoja eri lähteistä. Tämän vastakohtana on passiivinen työnhaku, jolloin henkilö ei etsi aktiivisesti uutta työpaikkaa, mutta on avoin vaihtamaan työpaikkaa, jos sopiva tilaisuus siihen aukeaa.  Työssäolevista ammattilaisista passiivisten kandidaattien osuus on tutkimusten mukaan jopa lähes 60%, kun aktiivisia työnhakijoita on vain 21% työssäolevista.

Avoimet työpaikat 
Helmikuussa 2017 oli te-toimistoissa avoinna 109 900 työpaikkaa, joista 63 800 oli avoimena kuun lopussa. Työ- ja elinkeinoministeriön selvityksen mukaan vain 45 % avoimista työpaikoista näkyy te-toimistoissa, joten avoimia työpaikkoja olisi ollut helmikuun lopussa yli 130 000 (ja helmikuussa 244 000). Tilastokeskuksen luvut ovat pienempiä, koska ne saadaan kyselyllä, joka rajaa pois osan työpaikoista. Työpaikkailmoituksia te-toimistoissa oli vain 17 000, koska yhdessä ilmoituksessa voidaan hakea useaa työntekijää. Avoimia työpaikkoja voi alkuvuodesta olla kaksi kertaa niin paljon kuin muulloin.

Helmikuussa 2017 oli avoimena esimerkiksi 7 000 myyjän, 6 700 myyntiedustajan, 6 000 siivoojan ja 3 000 ravintolatyöntekijän työpaikkaa.

Joka vuosi pelkästään julkiseen työnvälitykseen tulee melkein 500 000 työpaikkaa. Silti vain 23 % suomalaisista on löytänyt työnsä avoimista työpaikoista. Muut ovat esimerkiksi ottaneet muuten yhteyttä työnantajaan tai saaneet työtarjouksen.

Katso myös 
Ansioluettelo
Henkilöstövuokraus
Rekrytointi
Suorahaku
Ehdokashaku
Työhakemus
Työttömyys

Lähteet

Aiheesta muualla 
Julkiset työ- ja elinkeinopalvelut

Työ
The Nexus (albumi)

The Nexus on tanskalais-ruotsalaisen Amaranthe-yhtyeen toinen pitkäsoitto. Se julkaistiin Japanissa 13. maaliskuuta 2013. Suomessa albumi julkaistiin 22. maaliskuuta. Amaranthe julkaisi esikoisalbuminsa Amaranthen vuonna 2011.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Elize Ryd – laulu
 Jake E – laulu 
 Andreas Solveström – murinalaulu
 Olof Mörck – kitara & koskettimet 
 Morten Løwe Sørensen – rummut 
 Johan Andreassen – bassokitara

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Angry Metal Guy: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2013 albumit
Amaranthen albumit
Lundström

Lundström, Lundstrøm on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Albin Lundström (1905–1983), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
Axel Lundström (1847–1905), ruotsalainen opettaja ja kasvitieteilijä
Carl Lundström (1762–1842), ruotsalainen virkamies, teollisuusmies ja vuorimestari
Carl August Lundström (1844–1914), suomalainen lääkäri, hyönteistieteilijä, professori
Enni Lundström (1866–1935), suomenruotsalainen kirjailija ja lehtimies
Ernst Lundström (1874–1952), suomalainen ruotsinkielinen kirjailija
Finn Lundström (s. 1947), ruotsalainen jääkiekkoilija
Helge Lundström (1900–1953), suomalainen rakennusten suunnittelija
Herbert Lundström (1925–2014), suomalainen jääpalloilija
Johan Lundström (1759–1840), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Martin Lundström (1918–2016), ruotsalainen hiihtäjä
Niklas Lundström (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti
Nina Lundström (s. 1961), ruotsinsuomalainen poliitikko
Tord Lundström (s. 1945), ruotsalainen jääkiekkoilija
Vilhelm Lundström (1869–1940), ruotsalainen filologi, professori ja nationalisti
Vilhelm Lundstrøm (1893–1950), tanskalainen taidemaalari
William Lundström (1880–1915), suomalainen kansanedustaja.
Bay Area Rapid Transit

Bay Area Rapid Transit eli BART on San Franciscon lahden alueella toimiva metrojärjestelmä. BART yhdistää San Franciscon kaupungin sekä Alamedan, Contra Costan ja San Mateon piirikunnat toisiinsa. Järjestelmään kuuluu tällä hetkellä noin 211 kilometriä metrolinjaa, jonka varrella on yhteensä 50 asemaa. Metroa ollaan laajentamassa huomattavasti lähivuosien aikana, minkä seurauksena esimerkiksi asemien määrä nousee 14:llä.

BART avattiin 11. syyskuuta 1972. Alkuperäisen metron rakentaminen maksoi yhteensä noin 1,619 miljardia dollaria. Nykyisin sitä käyttää joka arkipäivä noin 370 000 ihmistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain metroliikenne
Kalifornian liikenne
Luokituslaitos

Luokituslaitos on merenkulun alalla toimiva yksityinen laitos, joka ryhmittelee alukset luokkiin ja antaa niille luokitustodistuksen. Luokitusten tarkoituksena on määrittää alusten turvallisuus ja merikelpoisuus niin vakuuttajia ja rahtaajia kuin viranomaisia ja matkustajia varten. Laivojen katsastukset perustuvat nykyään lakiin. Suomessa viranomainen on sopinut laivojen katsastuksista luokituslaitosten kanssa. Yhteistyö laivanrakentajien kanssa uudesta laivasta aloitetaan jo suunnitteluvaiheessa luokituslaitosten hyväksyessä suunnitelmat.

Luokituslaitoksia ovat muun muassa:
Lloyd's Register
Bureau Veritas
Det Norske Veritas
Registro Italiano Navale

Katso myös
Jääluokitus
Historiarekisteri

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kansainvälinen luokituslaitosten yhdistys
1. kaupunginosa

1. kaupunginosa tai I kaupunginosa tarkoittaa jonkin kaupungin kaupunginosaa, jolle on kaupunginosia numeroitaessa annettu järjestysnumeroksi 1. eli roomalaisilla numeroilla I. Joissakin kaupungeissa ensimmäiselle kaupunginosalle on annettu järjestysnumeron lisäksi myös nimi.

Ensimmäisiä kaupunginosia

 Forssassa: Keskusta
 Helsingissä: Kruununhaka
 Hämeenlinnassa: Linnanniemi (Keskusta I)
 Ikaalisissa: Vanhakauppala
 Joensuussa: osa keskustaa
 Jyväskylässä: 1. kaupunginosa
 Keravalla: Kaleva
 Kotkassa: osa Kotkansaarta
 Kuopiossa: Väinöläniemi
 Lohjalla: Anttila
 Mikkelissä: Savilahti
 Naantalissa: Kantakaupunki
 Oulussa: Pokkinen
 Porissa: Linna
 Raumalla: 1. kaupunginosa
 Tampereella: Finlayson (aikaisemmalta nimeltään Näsi)
 Turussa: I kaupunginosa
 Vaasassa: Vaasan keskusta
 Valkeakoskella: 1. kaupunginosa

Katso myös
 Keskusta

Täsmennyssivut
André Gomes

André Filipe Tavares Gomes (s. 30. heinäkuuta 1993 Porto) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia, jossa hän pelasi jo kauden 2018–2019 lainalla espanjalaisesta Barcelonasta.

Seurajoukkueura 
Gomes pelasi Dragon Forcen, FC Porton, Boavistan ja SL Benfican juniorijoukkueissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Benficassa syksyllä 2012. Ensimmäisen Primeira Ligan ottelunsa hän pelasi Gil Vicenteä vastaan lokakuussa 2012. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen pääsarjamaalinsa. Mestarien liigassa hän debytoi saman vuoden marraskuussa Moskovan Spartakia vastaan. Hän pelasi kausilla 2012–2014 kaikkiaan 14 Primeira Ligan ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän pelasi myös Benfican kakkosjoukkueessa. 

Gomes voitti kaudella 2013–2014 Primeira Ligan, Portugalin cupin ja liigacupin mestaruudet. Eurooppa-liigassa Benfica sijoittui toiseksi sekä kaudella 2012–2013 että 2013–2014. Ensimmäisellä kaudella Gomes pelasi kolmessa ottelussa, ei kuitenkaan finaalissa. Kaudella 2013–2014 hän pelasi seitsemän ottelua, myös finaalin Sevillaa vastaan.

Gomes pelasi kauden 2014–2015 lainalla Primera Divisiónin Valenciassa. Hän pelasi 33 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Seuraavana kesänä hän siirtyi Valenciaan 20 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi kaudella 2015–2016 kaikkiaan 30 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki kaksi maalia.

Gomes siirtyi kesällä 2016 Barcelonaan 35 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi avauskaudellaan 30 liigaottelua, joissa teki kolme maalia. Hän voitti syksyllä 2016 Espanjan supercupin ja keväällä 2017 Espanjan cupin. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 16 liigaottelua ja voitti Espanjan liigamestaruuden sekä toistamiseen Espanjan cupin.

Kauden 2018–2019 Gomes pelasi lainalla englantilaisseura Evertonissa, joka kesällä 2019 osti hänet itselleen. Marraskuussa 2019 liigaottelussa Tottenhamia vastaan Gomesin nilkka murtui vastustajan tekemän taklauksen seurauksena ja hän joutui leikkaukseen ja pitkälle sairaslomalle.

Maajoukkueura 
Gomes pelasi Portugalin kaikissa juniorimaajoukkueissa 17–21-vuotiaiden ikäluokissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. A-maajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran ystävyysotteluun Ecuadoria vastaan helmikuussa 2013. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan syyskuussa 2014.

Gomes pelasi EM-kilpailuissa 2016 Portugalin avauskokoonpanossa neljässä ensimmäisessä ottelussa. muttei pelannut yhtään ottelua loppuun saakka. Puolivälierässä hän ei pelannut pienen vamman vuoksi. Välieräottelussa Walesia vastaan hän pelasi viimeiset 16 minuuttia. Loppuottelussa hän ei päässyt kentälle Portugalin voittaessa Euroopan-mestaruuden.

Lähteet 

Portugalilaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Euroopan mestarit
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Red Beard

Red Beard (OR 1127, suomeksi Punaparta) oli brittiläinen taktinen ydinase. Se oli aluksi, vapaasti putoava lentopommi, myöhemmin viivästys-mekanismila toimiva (Laydown Delivery) sekä räjähdysvoimakkuudeltaan 14 - 25 kilotonnin (kT) vahvuinen. Yli 3,5 metrin pituinen pommi (3,66 m) oli 794 kg (1 750 lbs) painoinen omamassaltaan, ja halkaisija oli 71 cm. Pommityyppi otettiin palveluskäyttöön 1961 ja poistettiin käytöstä 1971. Arviolta 80 tämän tyypin yksilöä valmistettiin, näistä laivaston ilmavoimat (Fleet Air Arm) saivat käyttöönsä 30 yksilöä.

Englantilaisten atomiaseen isä oli tohtori William Penney. Red Beard noudattaa Ison Britannian laatimassa nimeämiskäytännössään, niin kutsuttua Sateenkaari-koodia (Rainbow Code). Erilaisia alatyyppejä kehitettiin 4 versiota, joista 2 eroteltiin nk. Mk.1 (15kT) ja Mk.2 (25kT) -tyypeiksi. Merkittävin ero lienee ns. Lay Down Delivery (suom. matalapommituksen) -mekanismin kehittely. Blue Danube (Sininen Tonava) oli toinen vastaavantyyppinen ilmasta pudotettava atomipommi.

Pommin kuljettamiseen tarvittiin aluksi, niin kutsuttuja V-pommittajia. Nämä olivat: Vickers Valiant, Handley Page Victor, sekä Avro Vulcan. Myös keskiraskas suihkukone, English Electric Canberra soveltui näihin tehtäviin.

Myöhemmin rynnäkkökoneet, kuten Blackburn Buccaneer soveltuivat nekin tähän tehtävään. Osa tähän taktiseen pommitukseen suunnitelluista lentokoneista olivat osoittautuneet epäluotettaviksi aiemmin, eräs näistä oli Supermarine Scimitar.

Lähteet

http://nuclearweaponarchive.org/Uk/UKArsenalDev.html
https://www.thunder-and-lightnings.co.uk/vulcan/history.php
http://www.awe.co.uk/aboutus/our_history_f77a4.html

Yhdistyneen kuningaskunnan ydinpommit
Nokia Lumia 510

Nokia Lumia 510 on matkapuhelinvalmistaja Nokian tuottaman Lumia-sarjan puhelin. Sen paino on 129 g ja mitat 120,7 mm, 64,9 mm ja 11,46 mm.

Katso myös
Microsoft Lumia

Lähteet
 Lumia 510 Nokian nettisivuilla 
 Nokia Lumia 510 - GSMArena.com

Viitteet

510
Windows Phone -pohjaiset laitteet
Vuoden 2012 matkapuhelimet
Koiran laulu


Koiran laulu on Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeen viisi kappaletta sisältävä EP-levy, joka ilmestyi 15. maaliskuuta 2013. Samannimisen nimikkokappaleen lisäksi EP sisältää kaksi Jyväskylän Tanssisali Lutakossa joulukuussa 2012 äänitettyä live-kappaletta sekä kaksi cover -kappaletta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara
 Peter Engberg – kitara
 Jussi Nikula – rummut, lyömäsoittimet
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Valtteri Tynkkynen – basso, taustalaulu

Vierailevat muusikot 
 Mikko Karmila – kitara (’’Lintu’’)
 Vesa Hyrskykari – saksofoni (’’Tulkaa kotiin’’)
 Tommi Kolunen – trumpetti (’’Tulkaa kotiin’’)

Tuotanto 
 Simo Orpana – äänitys (Studio Bad Mama)
 Mikko Karmila – äänitys (Drumforest- ja Sonic Pump-studiot), miksaus (Finnvox- ja Sonic Pump-studiot)
 Risto Pohjonen – live-kappaleiden äänitys (Tanssisali Lutakko, Jyväskylä, 5. joulukuuta 2012)
 Minerva Pappi – masterointi (Finnvox)
 Riku Mattila – A&R
 Kalle Pyyhtinen / Utudesign.net – kannet

Lähteet 

Timo Rautiaisen & Neljännen Sektorin albumit
Vuoden 2013 EP:t
Curtiss C-46 Commando

Curtiss C-46 Commando oli yhdysvaltalainen toisen maailmansodan aikaan (1942) käyttöön tullut kuljetuslentokone. Konetyyppiä käytettiin paljon, sen tuotantomäärä oli lähes 3 200 koneyksilöä. Historiallisessa mielessä se on kuitenkin jäänyt paljolti Douglasin C-47 Skytrain -koneen varjoon kuljetuskoneena.

Curtiss C-46 Commando kykeni aseistettujen sotilasjoukkojen kuljetuksiin lento-operaatioina, muttei runkorakenteensa vuoksi kuitenkaan ilmeisesti laskuvarjojoukkojen lentopudotuksiin. Yhdysvaltojen lisäksi tyyppiä käytettiin monissa muissa maissa. Konetyyppi poistettiin Yhdysvaltain ilmavoimien palveluskäytöstä niinkin myöhään kuin vuonna 1968. C-46 Commando käytti Pratt & Whitney R-2800 -tähtimoottoreita, joita oli kaksi kappaletta. Lakikorkeus oli 8 412 m ja huippunopeus 424 km/h.

Merkittävää käyttötarkoitusta tämä konetyyppi saavutti myös siviili-ilmailussa, jossa sitä käytettiin niin rahtikoneena kuin matkustajakuljetuksiinkin. C-46 Commandon etuihin kuului sen lyhyehkö kiitoratavaatimus, 1 050 metriä. Normaali matkalentonopeus oli 330–340 km/h. Pisin kantama eli toimintamatka oli 2 620 km. Kone kykeni ottamaan 36–40 matkustajaa tai enimmillään 2 990 kg rahtia.

Lähteet

Aiheesta muualla

http://www.airliners.net/aircraft-data/stats.main?id=171
http://www.buffaloairways.com/index.php?page=curtiss-c-46 
http://www.michaelprophet.com/News_articles/CurtissC_46.html
http://www.ruudleeuw.com/c46_tech.htm

Yhdysvaltalaiset kuljetuskoneet
1940-luvun kuljetuskoneet
Rahtikoneet
C-46 Commando
Yhdysvaltalaiset matkustajalentokoneet
1940-luvun matkustajalentokoneet
Tears on Tape

Tears on Tape on HIM-yhtyeen kahdeksas albumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013. Stefan Lindfors on ohjannut musiikkivideot kappaleisiin ”Tears on Tape” ja ”Into the Night”. Yhtye palasi Tears on Tapella heidän musiikillisille juurilleen. Kappaleiden kitarat ovat raskaita ja bassot soivat matalista virityksistä, kuten ensimmäisellä albumilla.

Julkaisuviikollaan Tears on Tape debytoi suomessa 2. sijalla ja Yhdysvalloissa 15. sijalla ollen siellä yhtyeen toiseksi paras listasijoitus. Albumin myöhemmän kaupallisen menestyksen saralla ei ole Valon mukaan "tapahtunut mitään kummallista". Vaikkakin Tears on Tape on menestynyt hyvin yhdysvalloissa, se on tiettävästi ainoa HIM-albumi joka toistaiseksi ei ole myynyt kultaa kotimaassaan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ville Valo – laulu, rummut ja basso (kappale "Kiss the Void"), piano (kappale "Trapped in Autumn")
 Mika Karppinen – rummut
 Mikko Lindström – kitara
 Mikko Paananen – basso, taustalaulu
 Janne Puurtinen – kosketinsoittimet

Arvostelut 
 Artistdirect: 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Alternative Press: 
 Blabbermouth: 7.5/10
 The Guardian: 
 Imperiumi.net: 7.5/10
 Kaaoszine: 4/10
 Nuorgam: 77/100
 Rumba: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

HIMin albumit
Vuoden 2013 albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Fanjunkarsin torppa

Fanjunkarsin torppa oli Siuntiossa sijainnut sotilastorppa, jossa Suomen kansalliskirjailija Aleksis Kivi asui vuosina 1864–1871 mamselli Charlotta Lönnqvistin luona. Kivi kirjoitti Fanjunkarsissa huomattavan osan tuotannostaan, mukaan lukien pääteoksensa Seitsemän veljestä.

Lönnqvist oli perinyt Sjundbyn kartanon mailla sijainneen torpan vanhemmiltaan, Jonas ja Maria Lönnqvistiltä. Asiakirjoissa torpan nimi oli Bruses, mutta sitä kutsuttiin Fanjunkarsiksi, sillä Jonas Lönnqvist oli ollut Ruotsin armeijassa lipunkantaja eli faanjunkkari (). Torppa sijaitsi nykyisen Siuntion kuntakeskuksen, Siuntion asemanseudun alueella Billskogintien ja Kuninkaantien risteyksessä. Rakennus oli torpaksi suuri, sadan neliömetrin kokoinen. Laajennusten jälkeen siihen kuului sali, keittiö, kaksi kamaria ja kaksi eteistä.

Mamselli Lönnqvist kuoli vuonna 1891. Fanjunkarsin torppa toimi myöhemmin yksityisasuntona ja alakouluna. Vuonna 1934 se muutettiin Siuntion kotiseutumuseoksi ja Aleksis Kiven huone entisöitiin 1860-luvun asuun. Vuonna 1944 Fanjunkars jäi Neuvostoliitolle luovutetulle Porkkalan vuokra-alueelle. Poistuessaan suomalaiset jättivät oveen venäjänkielisen vetoomuksen, jossa toivottiin rakennusta pidettävän hyvässä kunnossa sen historiallisen arvon vuoksi. Jossain vaiheessa vuokra-aikana venäläiset kuitenkin purkivat sen kivijalkaa myöten, virallisen selityksen mukaan koska se oli näköesteenä rajavyöhykkeellä. Hirret kuljetettiin mahdollisesti Neuvostoliittoon tai käytettiin polttopuina.

Vuonna 2002 Siuntion kunta, seurakunnat, kotiseutuyhdistys ja paikallinen Säästöpankkisäätiö perustivat yhdessä Pro Fanjunkars -säätiön, jonka tarkoituksena oli rakentaa alkuperäiselle paikalle näköiskopio puretusta torpasta. Hanke sai taloudellista tukea muun muassa Suomen Kulttuurirahastolta ja Svenska Kulturfondenilta sekä yksityisiltä lahjoittajilta. Uusi Fanjunkars rakennettiin talkootyönä vuosina 2003–2006 ja sen vihki pääministeri Matti Vanhanen Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla
Fanjunkarsin kotisivu

 Fanjunkars - runoilijapyhäkkö, Suomen Kuvalehti, 09.10.1926, nro 41, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Aleksis Kivi
Siuntion historia
Siuntion rakennukset ja rakennelmat
Suomen kotimuseot
Uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
IsoCee

IsoCee on kauppa- ja viihdekeskus Kuopion torin läheisyydessä. Carlson-konsernin rakennuttaman kauppakeskuksen katuosoite on Ajurinkatu 16. Keskuksessa on muun muassa Finnkinon Scala-elokuvateatteri, kuntosali, Ravintola Taikuri ja keilahalli. Keskuksen pinta-ala on noin 9 000 neliömetriä. Keskuksen design on moderni ja avoin. IsoCee avattiin perjantaina 17.5.2013.

Vuonna 2014 Carlson myi IsoCeen julkisen alan eläkerahoituslaitos Kevalle. Kauppahinnaksi on uutisoitu 18,8 miljoonaa euroa. Ostajalla oli ennestään omistuksessaan jo viereinen Kauppakeskus Minna.

Alue 
IsoCee sijaitsee Kuopion ydinkeskustassa aivan torin ja keskustan muiden kauppakeskusten ja tavaratalojen lähellä. Matkaa IsostaCeestä Kuopion torille on noin 150 metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Finnkinon Scala-elokuvateatteri IsoCeessä  (finnkino.fi)

Kuopion kauppakeskukset
Multimäki
Donkki (lehti)

Donkki on kristillinen 7–12-vuotiaille lapsille suunnattu harraste- ja raamatunlukulehti. Lehti sisältää raamattuaiheisten tarinoiden lisäksi sarjakuvia, haastatteluja, askartelu- ja ruoanlaitto-ohjeita, tehtäviä, lähetyssivut sekä lasten omia mielipiteitä. Lehdessä tutustutaan Raamattuun seikkailevien kaverusten Sakun, Ruutin ja Donkki-aasin kanssa. Lehti keskittyy kristillisen uskon perusasioihin. Donkki-lehden voi tilata kotiin tai seurakuntaan. Sitä jaetaan myös ilmaiseksi Kansanlähetyksen piirijärjestöjen toimistoilla. 

Raamatunlukijain Liiton kautta Donkin taustajärjestöinä on 21 jäsenjärjestöä herätysliikkeistä ja vapaista suunnista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Donkki-lehden kotisivut

Suomalaiset nuortenlehdet
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Viidesläisyys
Kalle Sognnes

Karl Sognnes eli Kalle Sognnes  on norjalainen arkeologi, joka toimii professorina Trondheimissa Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopisto (NTNU). Hänen kirjoituksensa norjalaisista kalliomaalauksista ja -piirroksista ovat tehneet hänet tunnetuksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 NTNU: Yliopiston työntekijä

Arkeologit
Norjalaiset tieteilijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Varnhemin luostarikirkko

Varnhemin luostarikirkko () on Ruotsissa Skaran kunnassa entisen Varnhemin luostarin yhteydessä sijaitseva kirkko. Sistersiläiset rakensivat sen vuonna 1150. Kirkko paloi melkein kokonaan vuonna 1234, mutta se rakennettiin uudestaan. Birger-jaarli on haudattu kirkkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Varnhemin luostarialueen kotisivut 
 Skara pastorat: Varnhems klosterkyrka  
 Smultronställen i Skaraborg: Varnhems klosterkyrka 
 Bebyggelseregistret: Varnhems klosterkyrka 

Länsi-Götanmaan läänin kirkot
Skaran kunta
Ruotsin kivikirkot
Kirkot Skaran hiippakunnassa
Kaupan liitto

Kaupan liitto on suomalainen kaupan alan edunvalvontajärjestö, joka aloitti toimintansa vuonna 2005 kun Kaupan Keskusliitto ja Kaupan Työnantajaliitto yhdistyivät. Liiton tavoitteena on kaupan alan yritysten toimintaedellytysten kehittäminen ja elinkeino- ja työnantajaeduista huolehtiminen.

Liiton jäsenenä on noin 1900 yritystä ja 19 jäsenliittoa tai kumppanuusyhdistystä. Kaupan liiton jäsenet ovat  samalla myös Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) jäseniä. Jäsenyritykset toimivat vähittäis- ja tukkukaupassa ja edustavat päivittäistavara- ja erikoiskaupan, teknisen kaupan sekä autokaupan toimialoja.

Kaupan liitto neuvottelee työnantajajärjestönä kaupan alan työehtosopimukset, ratkaisee työriitoja, palvelee jäseniään työsuhdeasioissa ja järjestää koulutusta. Lisäksi liitto huolehtii kaupan alan edunvalvonnasta ja vaikuttamisesta sekä välittää päättäjille tietoa kaupan alan tilanteesta ja tarpeista sekä merkityksestä yhteiskunnassa. Liitto tuottaa tutkimuksia ja selvityksiä päätöksenteon ja jäsenten toiminnan tueksi.

Kaupan liiton hallituksen puheenjohtajana toimii Hannu Krook (SOK:n pääjohtaja) ja varapuheenjohtajana Keskon pääjohtaja Mikko Helander. Liiton toimitusjohtaja on Mari Kiviniemi. Liiton keskustoimisto sijaitsee Helsingissä osoitteessa Eteläranta 10.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kaupan liiton verkkosivut

Suomalaiset työnantajajärjestöt
Lybeck

Lybeck, Lübeck tarkoittaa seuraavia:

 Lübeck, Lyypekin kaupungin saksankielinen nimi 
Lisa von Lübeck, replikalaiva
Lübeck (F214), saksalainen fregatti
Lübeck (F224), saksalainen fregatti

Sukunimi
Lybeck
 Baba Lybeck (s. 1966), suomalainen toimittaja
 Edvard Wilhelm Lybeck (1840–1885), suomalainen evankeliseen herätysliikkeeseen kuulunut pastori
 Edvard Wilhelm Lybeck (1864–1919), suomalainen lääkäri ja Elämänmäen luonnonparantolan perustaja
 Gustaf Edvard Lybeck (1851–1927), suomalainen pappi, valtiopäivämies ja rovasti
 Jakob Juhonpoika Lybeck (n.1655–1693), kappalainen
 Johan Ludvig Lybeck (1853–1925), suomalainen arkkitehti
 Marita Lybeck (1906–1990), o.s. Hahl, suomalainen keramiikka- ja tekstiilitaiteilija
 Mikael Lybeck (1864–1925), suomenruotsalainen runoilija
 Paul Werner Lybeck (1861–1911), suomenruotsalainen kirjailija ja juristi
 Petter Lybeck (1841–1900), urkujenrakentaja ja lukkari
 Sebastian Lybeck (1929–2020), suomenruotsalainen kirjailija.
 Sofie Louise Lybeck (1840–1908), suomalainen sairaskodin perustaja

Lübeck
Vincent Lübeck (1654–1740), saksalainen säveltäjä

Katso myös
Fanny Lybecker (1845–1907), suomenruotsalainen runoilija
Georg Lybecker (k. 1718), ruotsalainen soturi
Ferribyn veneet

Ferribyn veneet käsittävät kolme pronssikautista venettä, jotka on löydetty Englannin itärannikolta Pohjois-Ferribystä Yorkshiressä. Ferribyn veneet ovat limilaitaisia veneitä, joiden laudat on sidottu punoksilla yhteen. Nämä veneet ovat varhaisimpia tunnettuja eurooppalaisia veneitä.

Löydöt
Ensimmäisenä vuonna 1937 löydetty Ferribyn vene 1 on parhaiten säilynyt. Alus on litteäpohjainen, 15 metriä pitkä ja 2,35 metriä leveä. Pohjan muodostaa kolme tammilankkua, ja sivuissa on myös kolme lankkua. Laudat on sovittu urilla toisiinsa. Sisäpuolelle oli kiinnitetty sauman peittävä soiro, ja se sekä sivulaudat ovat sidottu toisiinsa marjakuusipunoksin. Tilkitsemiseen oli käytetty sammalta. Pohjassa oli hakapalkit, jotka kiinnitettiin lovitetuilla palikoilla. Aluksessa on tilaa 18 melojalle, ja sen valmistusajankohdaksi on radiohiiliajoituksen avulla saatu aikaväli 1880-1680 eaa.

Noin 55 metriä ylävirtaan ensimmäisestä veneestä löydettiin vuonna 1940 Ferribyn vene 2. Se on ajoitettu välille 1940-1720 eaa. Kolmas vene löydettiin vuonna 1963, ja se on ajoitettu välille 2030-1780 eaa. Ensimmäinen vene kaivettiin esille vuonna 1946, mutta se jouduttiin paloittelemaan siirtoa varten. Veneet ovat esillä National Maritime Museumissa Greenwichissä. Ferribyn veneestä 1 on tehty myös rekonstruktio Cornwallin National Maritime Museumissa.

Katso myös
Hansonin vene

Lähteet

Aiheesta muualla 

Museolaivat
Pronssikausi
Russell Hobby

Russell Keith Hobby (s. 22. tammikuuta 1933 Fremantle, Länsi-Australia) on australialainen entinen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa kalvan yksilö- ja joukkuekilpailuissa. Vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa hän kilpaili jälleen niissä ja niiden lisäksi floretin yksilökilpailussa.

Lähteet 

		
Australialaiset miekkailijat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Keski-Suomen museo

Keski-Suomen museo on kulttuurihistoriallinen museo. Se toimii Keski-Suomen alueen alueellisena vastuumuseona ja Jyväskylän kaupunginmuseona. Näyttelyiden lisäksi museo harjoittaa alansa tutkimusta, tallentamista, opetusta sekä huolehtii alueen rakennuskulttuurin ja kulttuuriympäristön tutkimisesta. Keski-Suomen museon erilliskohteita ovat Heiskan taiteilijakoti, Pienmäen talomuseo Hankasalmella, Keski-Suomen museon käsityöläiskodit, Jyväskylän lyseon museo, Niitynpään työläiskotimuseo Vaajakoskella, Jyväskylän kunnallistekniikan museo ja yhteistyönä ylläpidetty Toivolan Vanha Piha. Museon hallussa ovat myös Carl Christian Rosenbröijerin hautakappeli ja Nojosniemen veneverstas. 

Museorakennus itsessään on vierailun arvoinen kohde. Alvar Aallon suunnittelema vuonna 1961 valmistunut museo sijaitsee Ruusupuistossa Älylässä, joka on saanut nimensä alueella asuneiden opettajaseminaarin lehtoreiden mukaan. Museorakennusta laajennettiin vuosina 1989-1990. Sen postiosoite on Alvar Aallon katu 7. Museon perusnäyttelyjä olivat vuoteen 2017 asti Jyväskylä-näyttely ja Keski-Suomi-näyttely.

Museo suljettiin peruskorjauksen ajaksi 2017–2020, ja avattiin jälleen yleisölle helmikuussa 2020, jolloin museossa avautui myös uusi perusnäyttely Keskisuomalaisuutta etsimässä.

Tontin arkkitehtoniseen kokonaisuuteen kuuluu viereinen Alvar Aalto -museo.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Museon verkkonäyttelyt
 Toivolan vanha piha

Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset
Jyväskylän museot
Suomen alueelliset vastuumuseot
Vladimir Mainov

Vladimir Nikolajevitš Mainov (1845–1888) oli venäläinen kansatieteilijä. Hän teki 1870-luvun lopulla Venäjän Maantieteellisen seuran toimeksiannosta tutkimusretkiä itäisten suomensukuisten kansojen keskuuteen. Hänen mordovalaisia käsitteleviä tapaetnologisia tutkimuksiaan on myös suomennettu.

Julkaisut
Mainoff, W[ladimir], Mordvankansan häätapoja, 1883 
Mainov, Wladimir, Mordvankansan lakitapoja, 1888 
Mainov, Wladimir, Mordvankansan häätapoja / Mordvankansan lakitapoja, 1883, 1888
Vladimir Nikolaevich Mainov, Les Restes de La Mythologie Mordvine, Nabu Press, 2012

Lähteet

Aiheesta muualla
Otteita kirjasta Matka Ääniselle ja Karjalaan
Laine: Vladimir Nikolajevitč Mainov Karjalan kuvaajana (pdf)
Mainovin kirje E. N. Setälälle on valtionarkistossa 

Venäläiset kansatieteilijät
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1888 kuolleet
Robert Dumontois

Robert Dumontois (s. 6. elokuuta 1941 Lyon) on ranskalainen entinen soutaja. Hän sai perämiehellisessä nelikossa hopeaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Hän kilpaili myös vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja jäi skahdeksikossa seitsemännelle sijalle.

Lähteet 

		
Ranskalaiset soutajat
Ranskalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Novosibirskin päärautatieasema

Novosibirskin päärautatieasema () Venäjän Novosibirskin alueen keskuksen, miljoonakaupunki Novosibirskin päärautatieasema. Asema sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa noin kilometri Objoen koillispuolella ja kuuluu Venäjän rautateiden asemaverkostoon. Asema on Venäjän rautateiden alueellisiin tytäryhtiöihin lukeutuvan Länsi-Siperian rautateiden pääasema.

Rautatieliikenne Novosibirskin ja Moskovan välillä alkoi vuonna 1893.

Nykyinen päärautatieasema otettiin käyttöön joulukuun lopussa vuonna 1939. Kaksikerroksinen asemarakennus on nykypinta-alaltaan noin 29 000 neliömetriä ja sinne sopii jopa 3 900 matkustajaa. Asemarakennuksen 2. kerroksessa on muun muassa lippukassoja ja asemahotelli. Kaukoliikennettä palvelevan vanhan asemarakennuksen eteläpuolella on uudempi lähijunaliikenteen asemarakennus.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Novosibirskin päärautatieasema kartalla  (yandex.ru)
 Kaukojunien aikatauluja Novosibirskin päärautatieasemalle (rasp.yandex.ru) 
 Lähijunien aikatauluja Novosibirskin rautatieasemalle (rasp.yandex.ru) 
 Aikatauluhaku Novosibirskin päärautatieaseman kaukojunille  (poezda.net)
 Alueellisen rautatieyhtiön, Länsi-Siperian rautatien - Zapadno-Sibirskaja Železnaja Doroga - sivusto  (zszd.rzd.ru)

Venäjän rautatieliikennepaikat
Pääarautatieasema
1890-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
1893