joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kaikille rakkailleni

Kaikille rakkailleni on Marja-Liisa Kuosmasen vuonna 2004 julkaisema cd-albumi, joka sisältää 11 Toivo Kärjen ennen julkaisematonta kappaletta vuosilta 1963-1987. Kuosmanen on kesällä 2003 järjestetyn Toivo Kärki -laulukilpailun voittaja.  

Albumin taustalla on Nilsiän Musiikinystävien 2002 Mantulla järjestämät Toivo Kärki -konsertit joiden ohjelmiston suunnitteli  Toivo Kärjen poika ja jäämistön hoitaja Kalervo Kärki. Konserttiin Kalervo oli valinnut mukaan myös isänsä jäämistöistä ennen julkaisematonta musiikkia. Marja-Liisa Kuosmanen oli yksi konsertin solisteista ja  konserttien jälkeen hän pyysi Kalervolta lisää julkaisemattomia kappaleita. Näistä Kuosmanen ja kappaleiden sovitukset tehnyt Martti Hautsalo valitsivat levytettäväksi 11 kappaletta.  Levyn tiimoilta Marja-Liisa Kuosmanen piti 14.2.2004 Kuopion Musiikkikeskuksessa konsertin, jossa hän esitti kaikki levyn kappaleet. Säestämässä oli Kuopion Kaupunginorkesterista ja nilsiäläisistä muusikoista koottu orkesteri, jota johti Jarmo Kaijansinkko.

Muusikot  
Sovitukset teki nilsiäläinen Martti Hautsalo, ja säestävä orkesteri koottiin nilsiäläisistä ja kuopiolaisista muusikoista: Roman Heiste viulu, Michael Gillen viulu, Terho Laitinen alttoviulu, Amanda Kiiski sello, Tapani Heiskanen trumpetti, Jari Lehtosaari pasuuna, Hanna Hautsalo huilu, alttohuilu, Tiina Pirinen huilu, Martti Hautsalo saksofonit, klarinetti, bassoklarinetti, Pasi Horttanainen harmonikka, Esko Hartikainen kitara, Mikko Pasanen piano, Jarmo Hiekkala basso, Kai Seppänen rummut, Marko Salmela lyömäsoittimet. Äänitykset tehtiin Nilsiän Mantun studiossa, äänittäjänä ja miksaajana Ismo Pentikäinen.  Albumin ulkoasun suunnitteli Kalervo Kärjen poika Jaakko Kärki.

Kappaleet
  (säv. Toivo Kärki, san. Kyösti Timonen, sov. Martti Hautsalo, 1983)
  (säv. Toivo Kärki, san. Olavi Polvi, sov. Martti Hautsalo, 1981)
  (säv. Toivo Kärki, san. Pauli Salonen, sov. Martti Hautsalo, 1987)
  (säv. Toivo Kärki, san. Kyösti Timonen, sov. Martti Hautsalo, 1984)
  (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Martti Hautsalo, 1964)
  (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio, sov. Martti Hautsalo, 1979)
  (säv. Toivo Kärki, san. Tuula Valkama, sov. Martti Hautsalo, 1984)
  (säv. Toivo Kärki, san. Juha Vainio, sov. Martti Hautsalo, 1986)
  (säv. Toivo Kärki, san. Reino Helismaa, sov. Martti Hautsalo, 1963)
  (säv. Toivo Kärki, san. Chrisse Johansson, sov. Martti Hautsalo, 1979)
 (säv. Toivo Kärki, san. Vexi Salmi, sov. Martti Hautsalo, 1982)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://marjaliisa.tahko.com

Toivo Kärjen säveltämät kappaleet
Vuoden 2004 albumit
Suomalaiset iskelmäalbumit
KF Egnatia

Klubi i Futbollit Egnatia Rrogozhinë on jalkapalloseura Rrogozhinën kaupungista Keski-Albaniasta. Seura pelaa kaudella 2021–22 maansa korkeimmalla sarjatasolla Kategoria superioressa. Seura perustettiin 15. syyskuuta 1964. Se nousi maansa pääsarjaan vuonna 2021, ensimmäisen kerran se pelasi pääsarjassa kaudella 2004–05.

Lähteet

Albanialaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1964 perustetut urheiluseurat
Pyhä Faustinus

Pyhä Faustinus (Brescia, Lombardia, Italia – 120 Brescia, Lombardia, Italia) oli aatelismies, pappi, marttyyri ja pyhän Jovinuksen veli. Saarnattuaan evankeliumia veljekset vangittiin, heitä kiduttettin ja vietiin Milanoon, Roomaan, Napoliin ja takaisin Bresciaan jossa heidät teloitettiin. Kerrotaan että keisari Hadrianus antoi teloitusmääräyksen. Hänen reliikkejään on raportoitu Bresciassa, Roomassa, Veronassa ja Bolognassa. Mies on Brescian ja Credera Rubbianon suojeluspyhimys sekä hänen muistopäiväänsä vietetään joko 15. tai 16. helmikuuta.

Pyhää Faustinusta ja Jovinusta on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

Lähteet 

Pyhimykset
Szabó

Szabó on alkujaan unkarilainen sukunimi  muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Bence Szabó (s. 1962), unkarilainen miekkailija
 Dávid Baróti Szabó (1739−1819), unkarilainen kirjailija
 Dávid Barczafalvi Szabó (1753 t. 1755−1828), unkarilainen kirjailija ja kielenuudistaja
 Dezső Szabó (1879–1945), unkarilainen kirjailija
 Ecaterina Szabó (s. 1967), romanialainen telinevoimistelija
 Gabriella Szabó (s. 1986), unkarilainen ratameloja
 Herma Szabo (1902–1986), itävaltalainen yksin- ja pariluistelija
 Ildikó Szabó (s. 1955), unkarilainen  pituushyppääjä
 István Szabó (s. 1938), unkarilainen elokuvaohjaaja
 József Szabó (s. 1969), unkarilainen uimari
 József Szabó (s. 1940), ukrainalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Lőrinc Szabó, unkarilainen kirjailija
 Magda Szabó (1917–2017), unkarilainen kirjailija
 Miklós Szabó (1908−2000), unkarilainen keskimatkojen juoksija
 Miklós Szabó, unkarilainen kestävyysjuoksija
 Miklós Szabó, unkarilainen ampuja
 Miklós Szabó, australialainen judoka
 Nikolett Szabó (s. 1980), unkarilainen keihäänheittäjä
 Olga Szabó-Orbán (1938–2022), romanialainen miekkailija
 Tamás Szabó (s. 1965), unkarilainen piispa
Johanna Reilin

Johanna Maarit Reilin (25. heinäkuuta 1963 Toijala) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on tehnyt uransa pääasiassa Hämeenlinnan kaupunginteatterissa

Ura 
Reilin syntyi varastopäällikkö Arvo Reilinin ja näyttelijä Varpu Reilinin perheeseen. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1982–1986. Reilinin pitkä kiinnitys Hämeenlinnan kaupunginteatteriin alkoi 1986.

Reilinin rooleista mainittakoon Meeri (Kivenpyörittäjän kylä), Kivivuoren Anna (Täällä Pohjantähden alla), Marina Timofejevna (Vanja-eno), vanha emäntä (Niskavuori - Loviisan tarina) ja Ulriika (Gabriel, tule takaisin).

Näyttelijäntyönsä lisäksi Reilin on ohjannut ja käsikirjoittanut näytelmiä, kuten laulaja Carola Standertskjöldistä kertovan teoksen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Näytelmät.fi: Johanna Reilin
Hämeen Sanomat: Avainsana - Johanna Reilin

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Lucas Paquetá

Lucas Paquetá (oik. Lucas Tolentino Coelho de Lima, s. 27. elokuuta 1997 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaassaan Flamengon joukkueessa ja on Eurooppaan siirryttyään edustanut Italiassa AC Milania ja syyskuusta 2020 alkaen Ranskassa Lyonia. Hän on pelannut Brasilian maajoukkueessa vuodesta 2018.

Paquetá siirtyi italialaisseura AC Milaniin tammikuussa 2019. Hän pelasi kevään aikana 13 Serie A:n ottelua ja teki maalin neljännessä liigaottelussaan Cagliaria vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 24 Serie A:n ottelua, joista puolet avauskokoonpanossa. Syyskuussa 2020 hän siirtyi ranskalaisseura Lyoniin. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Ligue 1:ssä 30 ottelua, joissa 27 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä yhdeksän maalia.

Paquetá pelasi Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen kerran Brasilian A-maajoukkueessa syyskuussa 2018 ystävyysotteluissa Yhdysvaltoja ja El Salvadoria vastaan. Hän kuului Copa Américan 2019 voittaneeseen joukkueeseen mutta pääsi kentälle vain lyhyeksi ajaksi puolivälieräottelussa Paraguayta vastaan. Vuoden 2021 Copa Américassa hän on ollut tärkeämmässä roolissa ja tehnyt sekä puolivälierässä Chileä että välierässä Perua vastaan ottelun ainoan maalin. Hän on heinäkuun 7. päivään 2021 mennessä pelannut 20 A-maaottelua, joissa kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Maaottelumaaleja hän on tehnyt viisi.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Distinguished Flying Cross (Yhdysvallat)

Distinguished Flying Cross (DFC) (suom. Lentoansioristi) on Yhdysvaltain asevoimien myöntämä sotilasansiomitali.

Historia
Lentoansioristi perustettiin presidentin asetuksella 2. heinäkuuta 1926, mutta ensimmäiset ansioristit myönsi presidentti Calvin Coolidge 2. toukokuuta 1927. Ansioristien saajat olivat kymmenen Yhdysvaltain armeijan lentojoukkojen jäsentä, jotka olivat osallistuneet Keski- ja Etelä-Amerikkaan suuntautuneelle Pan American Good Will Flight-lennolle. Kaksi ristiä myönnettiin postuumisti Buenos Airesissa sattuneessa onnettomuudessa kuolleille lentäjille. Koska mitaleja ei oltu ehditty lyödä, he saivat aluksi vain todistuksen kunniamerkistä. Ensimmäisen fyysisen lentoansioristin sai Charles Lindbergh 11. kesäkuuta 1927, hänen onnistunutta Atlantin-ylitystään juhlistavassa tilaisuudessa.

Toisessa maailmansodassa lentoansioristejä myönnettiin vaihtelevasti riippuen sotanäyttämöstä, tilanteesta ja tehtävästä. Tyynellämerellä se myönnettiin ensisijaisesti upseereille, kun taas aliupseerit ja miehistö saivat Air Medal-kunniamitalin. Euroopassa se myönnettiin joskus koko lentomiehistölle pitkäaikaisesta ansiokkaasta toiminnasta.

Kriteerit
Lentoansioristi voidaan myöntää sotilaalle sankaruudesta tai poikkeuksellisista saavutuksista lentäessään. ("Heroism or extraordinary achievement while participating in an aerial flight.") 

Muiden yhdysvaltalaisten sotilasansiomitalien tapaan, jos samalle henkilölle myönnetään DFC useamman kerran, ne merkitään mitalin nauhaan kiinnitetyillä pronssisilla tai hopeisilla tammenlehvillä (Yhdysvaltain armeija, Yhdysvaltain ilmavoimat ja Yhdysvaltain avaruusvoimat), tai kultaisilla ja hopeisilla tähdillä (Yhdysvaltain laivasto, Yhdysvaltain merijalkaväki ja Yhdysvaltain rannikkovartiosto).

Ansioristi on myönnetty myös siviilihenkilöille kongressin päätöksellä (viimeisen kerran 1952), sekä ulkomaisille sotilashenkilöille, jotka ovat osallistuneet taisteluun Yhdysvaltain joukkojen rinnalla tai tukena.

Tunnettuja DFC:n saajia
 Charles Lindbergh, ensimmäinen Atlantin yksin ylittänyt lentäjä
 Amelia Earhart, ensimmäinen nainen, joka sai DFC:n
 Wrightin veljekset, myönnetty taannehtivasti 18. joulukuuta 1928
 George H. W. Bush, Yhdysvaltain 41. presidentti ja George W. Bushin isä
 John McCain, Yhdysvaltain senaattori ja presidenttiehdokas
 Lauri Törni, palvellessaan USA:n erikoisjoukoissa Vietnamissa
 Chuck Yeager, koelentäjä ja ensimmäinen äänivallin läpäissyt lentäjä
 John Glenn, astronautti
 Richard E. Byrd, naparetkeilijä ja lentäjä

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Distinguished Flying Cross Society, DFC:n saajien yhdistys

Yhdysvaltain sotilasansiomitalit
Superman & Lois

Superman & Lois  on televisioyhtiö The CW:n esittämä yhdysvaltalainen televisiosarja.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset toimintasarjat
Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2020-luvun televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Pilkkulevykala

Pilkkulevykala (Drepane punctata) on levykaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta.

Koko ja ulkonäkö
Pilkkulevykala voi kasvaa suurimmillaan noin 50 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 25 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan hyvin korkea ja litteä. Kalan selkäevä on pitkä ja rintaevät ovat pitkät ja sirppimäiset. Väriltään pilkkulevykala on harmaa ja selästään vihertävä, evät ovat kellertävät. Ruumiissa on riveittäin mustia pilkkuja.

Levinneisyys ja elintavat
Pilkkulevykalaa tavataan alueelta, joka ulottuu Persianlahdelta Japaniin ja Samoalle. Lajin elinympäristöä ovat rannikkojen hiekka- tai mutapohjaiset alueet ja koralliriutat syvimmillään 50 metrin syvyydessä. Pilkkulevykalan ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet.

Pilkkulevykala on hyvä ruokakala ja sitä kalastetaan pohjatrooleilla.

Lähteet

Percoidei
Suomen Monikkoperheet

Suomen Monikkoperheet ry on vuonna 1995 perustettu valtakunnallinen monikkoperheiden perhejärjestö, jonka keskeisiä työalueita on monikkoperheiden vertaistuki, perhepolitiikka sekä monikkoperheitä ja monikkosisaruksia koskevan tiedon lisääminen. Monikkoperheet ovat perheitä, joihin on syntynyt kaksoset, kolmoset, neloset tai vieläkin useampi lapsi monisikiöisestä raskaudesta. Monikkosisaruksia ovat monisikiöraskaudesta syntyneet sisarukset.

Järjestön tarkoitus on lisätä monisikiöraskauteen, -synnytykseen ja monikkolasten kasvamiseen liittyvää tietoa ja edistää näihin asioihin liittyvää yhteiskunnallista päätöksentekoa. Järjestö on kattojärjestö 16 alueelliselle monikkoperheyhdistykselle.

Suomen Monikkoperheet ry on muun muassa Monimuotoiset perheet -verkoston, Lastensuojelun keskusliiton, Väestöliiton, Sosten, Kansainvälisen kaksostutkimuksen seuran (International Society for Twin Studies, ISTS), Kansainvälisen monikkoperhejärjestöjen neuvoston (International Council of Multiple Birth Associations, ICOMBO) jäsen.

Järjestöstä voidaan kansainvälisissä yhteyksissä käyttää nimitystä Finlands Flerlingsfamiljer ja Finnish Multiple Births Association.

Vuosittain helmikuun toisena päivänä vietettävä Kaksosten päivä on Suomen Monikkoperheet ry:n lanseeraama kaksosten teemapäivä, joka nostaa esiin monikkosisaruksille tärkeitä teemoja. 

Suomen Monikkoperheet ry:llä on toimisto Jyväskylässä, ja se saa päärahoituksensa Veikkauksen tuotoista.

Lähteet 
 Suomen Monikkoperheet ry – Etusivu Viitattu 6.7.2021.

Viitteet 

Suomalaiset järjestöt
Sörnäisten kruununmakasiini

Sörnäisten kruununmakasiini on Helsingin Hermanninmäessä Hämeentien varrella sijaitseva varastorakennus, joka on rakennettu vuonna 1892. Nuoren tammisaarelaisen arkkitehdin Hjalmar Åbergin suunnittelema punatiilinen rakennus toimi alun perin viljamakasiinina vuoteen 1925 asti. Vuosien 1926–1960 aikana kruununmakasiini oli valtion kuritushuone ja vuosina 1960–1981 Valtion hankintakeskuksen varasto. Vuonna 1981 valtio lahjoitti rakennuksen Helsingin kaupungille, joka on käyttänyt sitä muun muassa kaupunginmuseon konservointitilana.

Rakennuksessa on kolme kerrosta. Hämeentielle näkyy vain yläosa, ja julkisivu hahmottuu parhaiten Junatieltä ja Pääskylänkadulta. Hämeentiellä on kuitenkin makasiinin ainoa käytössä oleva sisäänkäynti. Rakennuksen eteläpuolella oli aikanaan lastauslaituri, jossa viljaa vastaanotettiin nykyisen Junatien kohdalla kulkeneen Sörnäisten satamaradan vaunuista.

Nykytilanne 
Makasiini on historiallisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittävä, mutta sitä ei kuitenkaan ole suojeltu. Huonokuntoinen rakennus on ollut tyhjillään vuodesta 2006 asti. Uusiokäyttöä on hankaloittanut muun muassa ikkunoiden vähäinen määrä, melu, päästöt ja tärinä liikenteen solmukohdassa, haitta-aineet sekä pysäköinnin ja huoltoliikenteen järjestäminen. Tapahtumajärjestäjät ja järjestöt ovat toivoneet saavansa tilan hyötykäyttöön ja ehdottaneet sen muuttamista kulttuuritilaksi. Rakennuksesta on puhuttu potentiaalisena alakulttuurikeskuksena, kuten Helsingissä aikaisemmin sijanneet VR:n makasiinit ja Lepakko. Tapahtumia on järjestetty makasiinin parkkipaikalla.

Junatien suunnittelukilpailun voittajaehdotuksessa rakennuksesta tulee osa Itäbaana-verkkoa: pyöräliikenne kulkee poikittaissuunnassa makasiinin läpi Teollisuuskadun ja Kalasataman välissä. Baanayhteys rakennuksen läpi edellyttäisi kuitenkin Hämeentien sillan leventämistä tai uusimista. Kaupungin tavoite on saada makasiini myytyä 2020-luvun aikana, kunhan alueen liikennejärjestelyt selkeytyvät.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kruununmakasiini. Urbanex Ninja. Mukana myös video sisätiloista.

Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Varastorakennukset
Hermanni
MET-ryhmä

MET-ryhmä (Medical Emergency Team) on sairaalan sisällä toimiva ensihoitoryhmä, joka hälytetään potilaan luo jos potilaalla on peruselintoimintojen häiriö tai sen uhka. Toiminnan tarkoituksena on ennaltaehkäitä äkillisiä sydänpysähdyksiä ja potilaan joutumista suunnittelematta tehohoitoon. Ryhmään kuuluu usein lääkäri ja yhdestä kahteen tehtävään koulutettua sairaanhoitajaa teho-osastolta. Ryhmällä on mukana tarvittavat välineet potilaan hoitoon.

Toimintamalli on kehitetty Australiassa 1990-luvun alussa. Britanniassa on kehitetty potilaan voinnin arviointimalli vuodeosastoille, jossa arvioidaan potilaan vointia peruselintomintojen ja lämmön osalta. Tämä pisteytysjärjestelmä on NEWS (National Early Warning Score). Suomessa on kehitetty lapsipotilaille vastaava kansallinen arviointimalli PEWS (Pediatric Early Warning Score). Hälytyskriteereiden täyttyessaä vuodeosaston hoitaja soittaa sairaalan MET-ryhmälle.

MET-toiminnan on todettu vähentävän vuodeosastolla tapahtuvien elvytysten lukumäärää. Näyttöä siitä, että se vähentäisi sairaalassa tapahtuvia kuolemia ei ole kiistatonta.

Lähteet 

Ensihoito
Vaajakosken paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Vaajakosken paloasema sijaitsee Jyväskylässä Vaajakoskella osoitteessa Asmalammentie 26.  Se on otettu käyttöön joulukuussa 2011.  Paloaseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lehto Peltonen Valkama Oy. Rakennuksen pinta-ala on 1 762 brm².  Rakennuksen omistaa erikoissijoitusrahasto eQ ja pelastuslaitos on siinä vuokralla.  

Vapaaehtoinen palokunta, Vaajakosken VPK toimii Vaajakosken paloaseman tiloissa yhdessä päätoimisen henkilöstön kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut)
 Vaajakosken paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa (verkkosivut)
 Vaajakosken VPK (verkkosivut)

Vaajakosken rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Säynätsalon paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Säynätsalon paloasema sijaitsee Jyväskylässä Säynätsalossa osoitteessa Saunatie 13.  Paloasema on otettu käyttöön vuonna 1992  ja sen on suunnitellut Arkkitehtisuunnittelu MV-konsultit.   

Säynätsalossa toimii osa-aikaispalokunta Säynätsalon PVPK.  

Paloaseman tiloissa toimii myös Kespe Oy, joka on Keski-Suomen Pelastusliitto ry:n omistama yhtiö. Se järjestää mm. turvallisuus- ja pelastuskoulutusta sekä tekee pelastussuunnittelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut).
 Säynätsalon paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa.

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Säynätsalo
Suomen paloasemat
Laukaan paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Laukaan paloasema sijaitsee Laukaassa osoitteessa Jyväskyläntie 141.   Se on otettu käyttöön elokuussa 2015.  Rakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Pekka Lukkaroinen Oy.  Rakennuksen pinta-ala on 1789,0 brm2 (sis. piharakennus). Rakennuksen omistaaa Laukaan kunta ja pelastuslaitos on siinä vuokralla. 

Päivällä paloasemalla on virka-aikana välitön lähtövalmius ja virka-ajan ulkopuolella 5 minuutin lähtövalmius henkilöstön saapuessa muualta tehtävälle.  Laukaan paloasemalle on sijoitettuna yksi Keski-Suomen pelastuslaitoksen monitoimiyksiköistä, joka kykenee sekä pelastustoimen että ensihoidon hälytystehtäviin. Yksikön henkilöstöön kuuluu sekä pelastaja että ensihoitaja.  Keski-Suomen pelastuslaitoksella on suunnitelma, jossa Laukaan paloasema on nimetty yhdeksi painopistepaloasemaksi. Siellä on tarkoitus lisätä vakituista henkilökuntaa ympärivuorokautisesti, jotta hälytyksiin pystytään vastaamaan entistä nopeammin. 

Laukaassa toimii osa-aikaispalokunta Laukaan PVPK.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut)
 Laukaan paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa

Laukaan rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Max Wikström

Max Wikström (s. 1971 Amsterdam) on suomalainen lavastaja, valosuunnittelija ja pelisuunnittelija.

Opinnot 
Wikström opiskeli kuvaamataitopainoitteissa Kaitaan lukiossa kuvaamataiteita. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1991. Valo- ja äänisuunnittelua hän on opiskellut Teatterikorkeakoulussa, valo- ja äänisuunnittelun laitoksella, josta hän on valmistunut vuonna 2001. 

Tämän lisäksi hän on opiskellut useissa muissa Kuvataideakatemiassa (1995), Wimbeldon School of Artissa (1997) ja lavastamista Taideteollisen korkeakoulun Lavastustaiteen laitoksella (2000-2001)..

Työura teatterissa 
Wikström on työskennellyt niin valo- kuin äänisuunnittelijana ja lavastajana kymmenissä näytelmissä. Hänellä on laaja kokemus työskentelystä eri teattereissa etenkin Saksassa ja Suomessa mm. Academie der Kunst (Berliini), Ballhaus Ost (Berliini), Espoon teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Kansallisteatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, KOM-teatterissa, Lilla Teaternssa, Linnateatterissa Turussa, Q-teatterissa, Staatstheater (Rostock), Tampereen Teatterissa.

Pitkän ja runsaan teatteriuran aikana hänet on palkittu myös sädepalkinnolla Valonsäteellä. Palkinto myönnettiin hänelle valosuunnittelusta Pohjalla -näytelmästä. Näytelmä on Janne Reinikaisen ohjaama ja sitä esitettiin Kansallisteatterissa.

Pelisuunnittelu 
Vuonna 2015 hän oli mukana perustamassa Toad Kings oy:tä, jonka toimitusjohtajana hän on toiminut perustamisesta saakka.

Wikström on ollut pääsuunnittelijana kolmessa lautapelissä Realm of Wonder, Space Freaks ja Astro Drive. Lisäksi hän on ollut mukana suunnittelijana Toad Kingsin suunnittelemissa Dokmus ja Allies lautapeleissä ja muissa peleissä.

Tällä hetkellä hän toimii pääsuunnittelijana Agemonia lautapeliprojektissa, jonka julkaisijana toimii Lautapelit. Syyskuussa joukkorahoitukseen julkaistava Agemonia-projekti on yksi vuoden odotetuimmista lautapelijulkaisuista. Se on saanut erinomaiset etukäteisarvostelut.

Yksityiselämä 
Max Wikström on naimisissa näyttelijä Leena Pöystin kanssa. He asuvat Espoossa yhdessä pariskunnan vuonna 2013 syntyneen pojan ja Leenan tyttären kanssa.
Wikström on monipuolinen ja intohimoinen lauta- sekä roolipelaaja.

Lähteet 

Teatterialan ammatit
Suomalaiset lavastajat
Pelisuunnittelijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Korpilahden paloasema

Keski-Suomen pelastuslaitoksen Korpilahden paloasema sijaitsee Jyväskylässä Korpilahdella osoitteessa Virastokuja 2. Talo on rakennettu vuonna 1979  ja sen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Raimo Halonen.  

Korpilahdella toimii vapaaehtoinen palokunta, Korpilahden kirkonkylän VPK. 

Samassa rakennuksessa toimii myös mm. Korpilahden hammashoitola,  lähikirjasto  ja terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Keski-Suomen pelastuslaitos (verkkosivut)
 Korpilahden paloasema Jyväskylän kaupungin karttapalvelussa

Jyväskylän rakennukset ja rakennelmat
Suomen paloasemat
Korpilahti
Mike Soldier

Mike Soldier (Ent. Mertsi Allan Isberg) on United Brotherhood rikollisjärjestön jäsen. Tuomiotaan pakoillut Soldier pidätettiin Albaniassa tammikuussa 2019. Pidätys tapahtui Interpolin etsintäkuulutuksen perusteella. Soldier oli myös Europolin 25 etsityimmän rikollisen listalla. Heinäkuussa 2019 Soldier tuomittiin vuoden ja neljän kuukauden vankeusrangaistukseen.

Lähteet 

Suomalaiset rikolliset
Suomalaiset henkilöt
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Gustaf Munch-Petersen

Gustaf (Gustav) Munch-Petersen (1912 Kööpenhamina, Tanska – 1938 Espanja) oli modernistinen tanskalainen runoilija ja myös taidemaalari.

Munch-Petersen asui 1932–1934 Grönlannissa, sittemmin kalastajana Bornholmissa. Hän osallistui Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella. Hän kaatui Aragoniassa, mutta tarkkaa kuolinpäivää ei tiedetä. Tuotantoonsa hän on saanut vaikutteita surrealismista, toisaalta hän käyttää myös realistisia luontokuvia.

Lähteet

Tanskalaiset runoilijat
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Jude Bellingham

Jude Victor William Bellingham (s. 29. kesäkuuta 2003 Stourbridge) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän aloitti liigauransa kaudella 2019–2020 Birmingham Cityn joukkueessa ja siirtyi kesällä 2020 Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundiin.

Seurajoukkueura

Birmingham City 
Birmingham Cityn junioriakatemiaan vuonna 2010 liittynyt Bellingham debytoi seuran edustusjoukkueessa 6. elokuuta 2019 Englannin liigacupin ensimmäisen kierroksen ottelussa Portsmouthia vastaan. Bellinghamista tuli ottelun myötä 16 vuoden ja 38 päivän ikäisenä kaikkien aikojen nuorin Birmingham Cityn edustusjoukkueessa pelannut pelaaja, rikkoen Trevor Francisin ennätyksen.

Bellingham teki ensimmäisen maalinsa Birmingham Cityn edustusjoukkueessa 31. elokuuta 2019 Englannin mestaruussarjassa Stoke Cityä vastaan. Maalillaan hänestä tuli myös Birmingham Cityn kaikkien aikojen nuorin maalintekijä.

Bellingham pelasi kaudella 2019–2020 Englannin mestaruussarjassa 41 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hänet valittiin kauden päätteeksi EFL:n parhaaksi nuoreksi pelaajaksi. Heinäkuussa 2020 Birmingham City ilmoitti jäädyttävänsä Bellinghamin pelinumeron 22.

Borussia Dortmund 
20. heinäkuuta 2020 Bellingham siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Borussia Dortmundiin noin 25 miljoonan punnan siirtosummalla.

Kaudella 2020–2021 hän pelasi Bundesliigassa 29 ottelua ja teki maalin huhtikuussa Stuttgartia vastaan. Dortmundin voittamassa Saksan cupissa hän pelasi kuusi ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaudella 2020–2021 kymmenen ottelua ja teki maalin huhtikuussa toisessa puolivälieräottelussa Manchester Cityä vastaan, mikä ei kuitenkaan riittänyt Dortmundille jatkopaikkaan.

Maajoukkueura 
Bellingham on pelannut useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen kerran Englannin A-maajoukkueessa marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Irlantia vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli Englannin hopeajoukkueessa vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja puolivälierässä. EM-turnauksen ensimmäisessä ottelussa Kroatiaa vastaan hänestä tuli EM-kisahistorian nuorin pelaaja mutta hän menetti ennätyksen kuusi päivää myöhemmin Puolan Kacper Kozłowskille. Bellingham on joulukuun 25. päivään 2021 mennessä pelannut kymmenen A-maaottelua, joissa kolme kertaa avauskokoonpanossa.

Muuta 
Bellinghamin vuonna 2005 syntynyt pikkuveli Jobe Bellingham edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Birmingham Cityä.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Ishmael Toroama

Ishmael Toroama (s. 28. helmikuuta 1969) on bougainvilleläinen poliitikko ja entinen Bougainvillen vallankumousarmeijan johtohahmoja. Vuonna 2020 hänet valittiin Bougainvillen autonomisen alueen presidentiksi.

Tausta ja yksityiselämä 
Toroama syntyi vuonna 1969 Roreinangin kylässä. Hänen isänsä oli lähetyssaarnaaja ja perhe muutti jonkin verran. Vuonna 1976 perhe palasi Bougainvilleen, jossa Toroama alkoi käydä siellä kouluaan loppuun. Hän keskeytti lukion ja päätti alkaa tekemään töitä..

Toroama on naimisissa Betty Toroaman kanssa vuodesta 2000 lähtien. Parilla on kolme lasta. Lisäksi hänellä on viisi lastenlasta..

Bougainvillen sisällissota 
Toroama työskenteli kehitystyön parissa vuonna 1988, kun Bougainvillen sisällissota alkoi. Tämä sai Toroaman liittymään paikalliseen militanttiryhmään..

Sisällissodan aikana Toroamaa kuvattiin "Ramboksi", ja hän nousi nopeasti vastuullisiin tehtäviin Bougainvillen vallankumousarmeijassa. Hän myös loukkaantui Papua-Uuden-Guinean joukkojen kranaatti-iskussa. Vuonna 2001 rauhanneuvotteluiden aikana Toroama oli yksi rauhansopimuksen allekirjoittajista.. 

Sisällissodan jälkeen Toroama alkoi viljellä kaakaota.

Poliittinen ura 
Bougainvillen autonominen alue perustettiin sisällissodan jälkeen ja Toroama pyrki saman tien mukaan paikalliseen politiikkaan, mutta tuloksetta. Aluksi hän oli ehdokkaana vuoden 2012 paikallisparlamentin vaaleissa, muttei tullut valituksi. Vuonna 2015 pyrki Bougainvillen presidentiksi, mutta ei tullut valituksi.

Vuonna 2019 Toroama ilmoitti pyrkivänsä jälleen autonomisen alueen presidentiksi. Myöhemmin hän ilmoitti perustavansa Bougainvillen kansan allianssi -nimisen puolueen, joka osallistuisi vuoden 2020 paikallisparlamentin vaaleihin. Syyskuussa 2020 Toroama voitti viimein presidentinvaalit saatuaan 48 766 ääntä, ja astui virkaansa 25. syyskuuta.

Lähteet 

Bougainvilleläiset poliitikot
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Bougainvillen edustajainhuone

Bougainvillen edustajainhuone () on Bougainvillen autonomisen alueen paikallisparlamentti. Bougainvillen perustuslain mukaan edustajainhuoneessa on 28–38 edustajaa.

Parlamentti koostuu tällä hetkellä 42 edustajasta, joista:

 Yksi on presidentti, joka valitaan erillisissä vaaleissa
 Yksi varapresidentti, jonka tulee edustaa eri vaalipiiriä kuin presidentin
 Yksi puhemies
 33 valitaan vaaleilla yksi kustakin vaalipiiristä
 3 naisten edustajaa; yksi kustakin Bougainvillen alueesta. 
 3 entisten Bougainvillen vallankumousarmeijan taistelijoiden edustajia 

Papua-Uuden-Guinean parlamentin neljä bougainvillelaista edustajaa saavat osallistua väittelyihin, mutta eivät äänestää.

Lähteet 

Papua-Uuden-Guinean politiikka
Parlamentit
Ranskan ympäriajo 2021

Ranskan ympäriajo 2021 on järjestyksessään 108. Ranskan ympäriajo. Se alkoi Brestistä 26. kesäkuuta ja päättyy Pariisiin 18. heinäkuuta 2021. Kilpailun avausetappi oli tarkoitus ajaa ensimmäistä kertaa Tanskassa Kööpenhaminassa, mutta koronaviruspandemian vuoksi etappi jouduttiin siirtämään Brestiin. Kilpailun oli myös tarkoitus sijoittua aikavälille 2.–25. heinäkuuta, mutta 23. heinäkuuta alkavien Tokion olympialaisten takia kilpailun alkua aikaistettiin kesäkuulle.

Kilpailun voitti slovenialainen Tadej Pogacar joukkueenaan UAE Team Emirates. Kyseessä oli hänen uransa toinen Ranskan ympäriajon voitto. Hän voitti toistamiseen myös nuorten kilpailun ja mäkikirikilpailun. Kilpailussa toiseksi sijoittui tanskalainen Jonas Vingegaard (Team Jumbo-Visma) 5m ja 20s kärjestä, ja kolmanneksi ecuadorilainen Richard Carapaz (Ineos Grenadiers) 7m 3s kärjestä.

Pistekirikilpailun voitti isobritannialainen Mark Cavendish (Deceuninck–Quick-Step). Hän voitti kilpailussa neljä etappia ja saavutti 34:nnen Ranskan ympäriajon etappivoittonsa sivuten Belgian Eddy Merckxin ennätystä.

Joukkueet

Etapit

Kokonaiskilpailu

Lähteet

Aiheesta muualla

2021
Pyöräilykausi 2021
Venezia FC

Venezia Football Club on jalkapalloseura Venetsian kaupungista. Seura pelaa kaudella 2022–23 Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä. Se nousi kaudeksi 2021–2022 ensimmäisen kerran pääsarjaan 19 vuoteen. Se on historiassaan voittanut kertaalleen Italian cupin vuonna 1941.

Lähteet 

Italialaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1907 perustetut urheiluseurat
Venetsia
Niko Ranta-aho

Niko Aleksi Matias Ranta-aho (s. 1987) on Katiska-vyyhdin yksi pääepäilty. Ranta-aho on kotoisin Pirkkalasta ja viettänyt teinivuosiaan Tampereella. 

Helsingin käräjäoikeus tuomitsi huhtikuussa 2021 Ranta-ahon 11 vuoden vankeusrangaistukseen Katiska-vyyhdistä. Saman vuoden heinäkuussa Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Ranta-aholle kahden vuoden vankeusrangaistuksen Katiska 2 -vyyhdistä. Syyttäjät olivat vaatineet Ranta-aholle kakkosvyyhdistä 13 vuoden vankeutta, mutta oikeuden mukaan ykkösvyyhdistä annettu 11 vuoden vankeusrangaistus esti tämän, sillä 13 vuotta on enimmäisrangaistus samaan aikaan tuomittavista eri rikoksista.

Kesäkuussa 2021 Ranta-ahoa alettiin epäillä satojen tuhansien eurojen veronkierrosta. Keskusrikospoliisi (KRP) tutkii juttua epäiltyinä törkeinä veropetoksina.

Lähteet 

Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset rikolliset
Huumerikolliset
Emil Fabian Mauritz von Kothen

Emil Fabian Mauritz von Kothen (20. huhtikuuta 1858 Hamina – 30. huhtikuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja virka- ja valtiopäivämies.

Von Kothenin vanhemmat olivat kenraali Mauritz Ferdinand von Kothen ja Anna Gustafva Fredrika Emilia Wrede af Elimä. Von Kothen valmistui agronomiksi Ultunassa Ruotsissa 1878 ja toimi maanviljelijänä, mutta myös  paloviinan tarkastajana 1881–1888, 1899–1902 ja vuodesta 1907, samoin kuin liikemiehenä Pietarissa. Von Kothen omisti Lill-Merijoen kartanon Viipurin maalaiskunnassa. Hänet on haudattu Janakkalaan.

Von Kothen  oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.

Lähteet

Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset maanviljelijät
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1858 syntyneet
Vuonna 1925 kuolleet
Ben White

Ben White (s. 8. lokakuuta 1997 Poole) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia.

White siirtyi Southamptonin junioreista Brighton & Hove Albioniin vuonna 2014 ja pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran cup-otteluissa kaudella 2016–2017. Seuraavina kausina hän pelasi lainalla kakkosliigan Newport Countyssa, ykkösliigan Peterborough Unitedissa ja mestaruussarjan Leeds Unitedissa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Brightonin edustusjoukkueessa 36 valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kesällä 2021 hän siirtyi Arsenaliin.

White pelasi ensimmäisen kerran Englannin maajoukkueessa kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Itävaltaa ja Romaniaa vastaan. Hän pääsi Englannin joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuihin loukkaantuneen Trent Alexander-Arnoldin tilalle, mutta ei saanut turnauksessa peliaikaa Englannin hopeajoukkueessa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Marcos Paulo Costa do Nascimento

Marcos Paulo Costa do Nascimento eli Marcos Paulo  (s. 1. helmikuuta 2001 São Gonçalo, Brasilia) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Famalicãoa lainasopimuksella Atlético Madridista. Marcos Paulo on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Marcos Paulo aloitti ammattilaisuransa vuonna 2018 Brasilian korkeimmalla sarjatasolla pelaavassa Fluminensessa.  Hän siirtyi nykyiseen seuraansa heinäkuussa 2021 viisivuotisella sopimuksella.

Maajoukkueura 
Marcos Paulolla on Brasilian ja Portugalin kaksoiskansalaisuus.  Hän on edustanut Portugalia alle 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Portugalilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Seppo Härkönen

Seppo Härkönen (4. toukokuuta 1948 Virrat – 26. kesäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen televisiotoimittaja ja yritysjohtaja, joka toimi Yleisradion suomenkielisen radiotoiminnan johtajana 2001–2007. Sitä ennen, 1970-luvulla alkaneella Yle-urallaan Härkönen työskenteli televisiouutisten ulkomaantoimittajana, ulkomaantoimituksen esimiehenä ja TV2:n ajankohtaistoimituksen toimitussihteerinä.

Härkönen työskenteli myös Yleisradion ulkopuolella: viisi vuotta lehdistöneuvoksena Washingtonissa, Ulkomaankauppaliiton viestintäpäällikkönä ja toimitusjohtajana, pääministeri Esko Ahon ulkopoliittisena erityisavustajana sekä Nokia-yhtiön viestintäjohtajana. Koulutukseltaan hän oli valtiotieteiden maisteri.

Härkösen johdolla toteutettiin muun muassa Ylen radiouudistus 2003.

Lähteet

Ylen henkilöstö
Suomalaiset televisiotoimittajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset diplomaatit
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Georg Kristian Oker-Blom

Georg Kristian (Christian) Oker-Blom (12. heinäkuuta 1859 Pietari – 4. marraskuuta 1892 Viipuri) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 

Oker-Blomin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, senaattori Christian Theodor Oker-Blom ja Julia Maria Lovisa Böckelman.  Oker-Blom tuli ylioppilaaksi Viipurissa ja suoritti tuomarintutkinnon 1887. Hän oli hovioikeudenauskultantti, joka teki itsemurhan Viipurissa syksyllä 1892. Oker-Blom oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.

Max Oker-Blom ja Hjalmar Oker-Blom olivat Georg Kristian Oker-Blomin veljiä.

Lähteet
 

 Suomalaiset juristit
 Itsemurhan tehneet
 Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1859 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Hjalmar Filip Palmén

Hjalmar Filip Palmén (30. marraskuuta 1858 Helsinki – 12. marraskuuta 1901 Ruokolahti) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Palménin vanhemmat olivat sijaiskansleri, senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja, vapaaherra Johan Philip Palmén ja Adolfina Fredrika Emilia Sallmén ja puoliso vuodesta 1892 Maria (Mary) Ida Lindes. Palmén tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1877 ja suoritti oikeustutkinnon 1884. Auskultoituaan Viipurin hovioikeudessa 1884 Palmén tuli seuraavana vuonna ylimääräiseksi virkamieheksi ministerivaltiosihteerin virastoon, apulaistoimitussihteeriksi 1888, toiseksi toimitussihteeriksi 1889 ja toimitussihteeriksi 1892. Hän sai valtioneuvoksen arvon. Palmén löydettiin syksyllä 1901 hukkuneena Imatrankoskesta. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1891.

Palménin sisaruksia olivat yhteiskunnallinen vaikuttaja Fanny Palmén, eläintieteilijä J. A. Palmén, historiantutkija ja poliitikko E. G. Palmén ja Forssa-yhtiön pääjohtaja K. E. Palmén.

Lähteet
 

 Suomalaiset juristit
 Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
 Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1858 syntyneet
Vuonna 1901 kuolleet
Netta Muskett

Netta (Rachel) Muskett, o.s. Hill, kirjailijanimi myös: Anne Hill, (1888 Sevenoaks, Britannia – 1963) oli brittiläinen viihdekirjailija. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana sotasairaalan työntekijä. Jäätyään leskeksi hän aloitti kirjailijanuran elättääkseen neljä lastaan.

Muskettin romaanit kuuluvat perinteiseen romanttiseen viihteeseen, jossa nainen toipuu epäonnistuneesta suhteesta ja tavoittelee uutta onnea. Kirjat olivat aikanaan hyvin suosittuja, ja suuri osa niistä on myös suomennettu. Niitä ovat julkaisseet Otava ja Tammi. Ensimmäinen suomennettu teos  Olet minun (Nor any dawn) ilmestyi 1936 Otavan kustantamana, ja sen on suomentanut Rob Lehtonen. Teoksen on myöhemmin suomentanut uudestaan Terttu Järvilehto, ja sen on julkaissut vuonna 1959 Tammi  nimellä Aamu sarastaa. Viimeinen teos Päivänkoitto (Cloudbreak) ilmestyi Muskettin kuoleman jälkeen 1963. Sen suomennos on julkaistu 1964 suomentajanimellä Lea Karvonen, julkaisijana Tammi. Muskett käytti kirjailijana myös nimeä Anne Hill, mutta suomeksi teokset on julkaistu tekijänimellä Netta Muskett.

Suomennetut teokset
Lähde

 Aamun laulu
 Anna takaisin eilispäivä
 Christine ja rakkaus
 Durrantin perhe
 Eilispäivän kahleet
 Eilispäivää ei ole
 Elämä kutsuu
 En päästä sinua
 Erakkomaja
 Erehdyksen hinta
 Harhateillä
 Karu maa kukkii
 Kevään liekki
 Koetinkivi
 Kohtalokas safari
 Kullattua hopeaa
 Kultainen kehä
 Kultaista viljaa
 Kumpi on vaimoni?
 Kuumaa hiekkaa
 Lumottuja päiviä
 Läpi tulen ja veden
 Menneisyyden kudos
 Noran kolme rakkautta
 Olet minun
 Onnen hinta
 Onnen satamaan
 Onnensa puolesta
 Onni etsii omansa
 Perhosen lento

 Petetty sydän
 Pitkä matka
 Päivä valkenee
 Päivänkoitto
 Rakasta minua Cilla
 Rohkea voittaa
 Saat taivaan
 Sinä olet elämäni
 Sokea elämä
 Sydän ei unohda
 Sydän on arvaamaton
 Talo meren rannalla
 Tapaamme jälleen
 Tienhaarassa
 Toinen nainen
 Tummat varjot
 Tummat virrat
 Turvasatama
 Tähdet tuikkivat
 Tällaista elämä on
 Tämä päivä on meidän
 Unelmien saari
 Unten peili
 Uskollinen sydän
 Uusi onni
 Uusia polkuja
 Valkea kyyhky
 Varastettu onni
 Varjot väistyvät
 Viheriä hämähäkki

Lähteet

Aiheesta muualla

 Montako kirjaa on Netta Muskett kirjoittanut? Onko niitä painettu eri kielille? Kysy kirjastonhoitajalta, kirjastot.fi

Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Ante Budimir

Ante Budimir (s. 22. heinäkuuta 1991 Zenica, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Osasunaa. Hän on pelannut myös Italian Serie A:ssa.

Budimir pelasi juniorina kotimaansa lisäksi vähän aikaa Itävallassa. Kroatian pääsarjassa hän edusti Inter Zaprešićia ja Lokomotiva Zagrebia kunnes siirtyi elokuussa 2014 Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan St. Pauliin. Seuraavaksi hän pelasi Italian Serie B:ssä ja Serie A:ssa Crotonen sekä Serie A:ssa Sampdorian joukkueissa. Hän pelasi Serie A:ssa kahdella kaudella yhteensä 33 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, jotka kaikki Crotonen pelaajana.

Budimir siirtyi tammikuussa 2019 Espanjaan Mallorcan joukkueeseen, aluksi lainasopimuksella. Kaudella 2019–2020 hän pelasi pääsarjassa piipahtaneen Mallorcan joukkueessa 35 liigaottelua ja teki niissä 13 maalia, millä hän oli joukkueensa paras ja koko liigan kahdeksanneksi paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän jatkoi pääsarjatasolla Osasunassa, jossa hän pelasi 30 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia ollen jälleen joukkueensa paras maalintekijä.

Budimir nousi Kroatian maajoukkueeseen syksyllä 2020 ja pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi neljännesvälierässä Espanjaa vastaan vaihdosta kentälle 79. minuutille, minkä jälkeen Kroatia nousi 1–3-tappioasemasta tasoihin ja pääsi jatkoajalle, jossa Espanja kuitenkin teki kaksi voiton varmistanutta maalia. Budimir on EM-kilpailujen päättyessä pelannut kahdeksan maaottelua, joissa hän on ollut neljä kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan maalinsa hän on tehnyt kolmannessa maaottelussaan marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia vastaan.

Lähteet 

Kroatialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Germán Pezzella

Germán Pezzella (s. 27. kesäkuuta 1991 Bahía Blanca) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia.

Pezzella edusti kotimaansa pääsarjassa River Platea. Hän voitti maansa mestaruuden ja Copa Sudamericanan vuonna 2014 sekä Copa Libertadoresin vuonna 2015. Hän siirtyi kesällä 2015 Espanjan pääsarjassa pelaavaan Real Betisiin ja pelasi kahden kauden aikana 61 liigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi lainalle italialaisseura Fiorentinaan, ja kesällä 2018 siirto vakinaistettiin. Hän pelasi neljän kauden aikana Serie A:ssa 131 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Elokuussa 2021 hän palasi Real Betisiin.

Pezzella pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän on edustanut Argentiinaa Copa Américassa vuosina 2019 ja 2021, joista jälkimmäisellä kerralla hän voitti mestaruuden. Hän on heinäkuun 2021 loppuun mennessä pelannut 23 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

Lähteet 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Nahuel Molina

Nahuel Molina Lucero (s. 6. huhtikuuta 1998 Embalse) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja ja pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia.

Molina edusti kotimaansa pääsarjassa Boca Juniorsia sekä lainasopimuksilla Defensa y Justiciaa ja Rosario Centralia. Hän siirtyi syyskuussa 2020 italialaisseura Udineseen. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 29 ottelua ja teki niissä kaksi maalia: huhtikuussa Beneventoa ja heti seuraavassa liigaottelussa toukokuussa Juventusta vastaan.

Molina pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 MM-karsintaottelussa Chileä vastaan. Tällä kokemuksella hän pääsi mukaan vuoden 2021 Copa Américaan, jossa hän tuli ensimmäisen ottelun lopulla vaihdosta kentälle ja on sen jälkeen pelannut avauskokoonpanossa viimeistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta.

Lähteet 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Guido Rodríguez

Guido Rodríguez (s. 12. huhtikuuta 1994 Sáenz Peña) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Real Betisiä.

Rodríguez edusti kotimaansa pääsarjassa River Platea ja Defensa y Justiciaa. Hän pelasi kaudella 2016–2017 meksikolaisessa Club Tijuanassa ja sen jälkeen saman maan Club Américassa, jossa hän voitti kerran liigamestaruuden ja kerran Meksikon cupin. Hän siirtyi tammikuussa 2020 espanjalaisseura Real Betisiin. Ensimmäisellä kaudellaan Betisissä hän pelasi 14 liigaottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Osasunaa vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 35 liigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa 2020 Cádizia vastaan.

Rodríguez pelasi Argentiinan maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Hän on edustanut Argentiinaa Copa Américassa vuonna 2019, jolloin hän pelasi vain yhden alkulohko-ottelun, ja 2021, jolloin hän on pelannut pääasiassa avauskokoonpanossa ja teki Uruguayta vastaan pelatun alkulohko-ottelun ainoan maalin. Hän on heinäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 15 maaottelua, joissa seitsemän kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhden maalin.

Lähteet 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2000

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2000 olivat järjestyksessään 12:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Slovakiassä 27. toukokuuta – 3. kesäkuuta 2000. Kisapaikkakuntina olivat Bratislava, Trenčín ja Trnava. Loppu- ja pronssiottelu pelattiin Bratislavassa.

Lopputurnaukseen selviytyi karsintalohkojen ja kaksiosaisten neljännesvälierien jälkeen kahdeksan joukkuetta. Ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Tšekki ja Italia etenivät lohkovoittajina loppuotteluun sekä Espanja ja Slovakia lohkokakkosina pronssiotteluun. Nämä neljä maata saivat samalla paikan Sydneyn olympialaisiin. Muut EM-lopputurnausjoukkueet olivat Alankomaat, Englanti, Kroatia ja Turkki. Pronssiottelussa Espanja voitti Slovakian 1–0. Loppuottelussa Italia voitti Tšekin 2–1. Andrea Pirlo teki loppuottelussa kaksi maalia ja Tomáš Došek yhden.

Lähteet 

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 2000 jalkapallo
Slovakian jalkapallo
Johannes Eberhard von Schantz

Johannes Eberhard von Schantz (2. kesäkuuta 1861 Helsinki – 25. joulukuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 

Von Schantzin vanhemmat olivat kapellimestari, säveltäjä Filip von Schantz ja Charlotta Eufrosyne von Fieandt ja puoliso vuodesta 1892 Olga Wideman. Von Schantz tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti oikeustutkinnon 1884, varatuomarin arvon hän sai 1887. Von Schantz oli ensin Vehmaan ja sitten Mynämäen kihlakunnan kruununvouti 1892–1907, sisäministeriön ylimääräisenä notaarina hän toimi 1917–1925. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.

Lähteet
 

Suomalaiset juristit
Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Axel Gabriel Wilhelm Tawaststjerna

Axel Gabriel Wilhelm Tawaststjerna (22. maaliskuuta 1837 Pieksämäki – 28. maaliskuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies. 

Tawaststjernan vanhemmat olivat maanmittari Johan Wilhelm Tawaststjerna ja Gustava Juliana Taube ja puoliso vuodesta 1871 Fanny Sofia Törnegren (k. 1874). Tawaststjerna tuli ylioppilaaksi Kuopiossa ja suoritti kameraalitutkinnon 1862. Hän oli senaatin sotilastoimituskunnan kamreeri vuodesta 1882. Tawaststjerna oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891, hän menehtyi jälkimmäisten valtiopäivien aikana maaliskuussa 1891.

Lähteet
 

Suomen suuriruhtinaskunnan virkamiehet
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1837 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Jussi Reuhkala

Jussi Reuhkala (s. 4. syyskuuta 1981 Järvenpää) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Force Majeure -yhtyeen kitaristina.

Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt