joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Birminghamin yliopisto

Birminghamin yliopisto on vuonna 1900 perustettu yliopisto Birminghamissa, Englannissa. Se on yksi Britannian johtavia tutkimusyliopistoja, jossa on lähes 19 000 perusopiskelijaa ja lähes 12 000 jatkotutkinnon suorittajaa.

Birminghamin yliopisto on yksi Russell-ryhmään kuuluvista korkeakouluista ja Universitas 21-verkoston jäsen.

Entisiä oppilaita
 James Clavell
 Francis Durbridge
 Simon Le Bon
 David Lodge
 Desmond Morris

Lähteet

Aiheesta muualla

Yliopiston virallinen verkkosivu 

Yliopisto
Englannin yliopistot
Regensburg

Regensburg (, lat., esp. ja ital. Ratisbona, , , engl. aiemmin Ratisbon, lat. aiemmin Castra Regina) on kaupunki Tonavan varrella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Hallinnollisesti Regensburg on piirikuntaan kuulumaton () eli suoraan osavaltion alaisuudessa oleva kaupunki. Kaupunki on Oberpfalzin hallintopiirin pääkaupunki. Regensburgin vanhakaupunki liitettiin vuonna 2006 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 152 270 asukasta. Se on Baijerin neljänneksi suurin kaupunki Münchenin, Nürnbergin ja Augsburgin jälkeen. München sijaitsee 104 kilometriä etelään, Nürnberg 88 kilometriä luoteeseen ja Augsburg 113 kilometriä lounaaseen Regensburgista.

Kaupungissa on kolme korkeakoulua, ja siellä sijaitsee katolisen Regensburgin hiippakunnan piispanistuin. Kaupungissa on runsaasti jalostusteollisuutta: autonrakennusta, koneenrakennusta, sähkötekniikkaa ja mikroelektroniikkaa.

Historia 

Regensburgin vanhankaupungin paikalla oli aikoinaan kelttiläistä asutusta nimellä Radasbona. Roomalaiset kehittivät siitä leiripaikan, Castra Regina. Tuolta ajalta on jäljellä portti ja pala muuria.

Regensburg oli vuosina 1663–1806 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtiopäivien pysyvä kokoontumispaikka.

Toisessa maailmansodassa kaupunkia pommitettiin, mutta se selvisi vähin vaurioin.

Maantiede ja ilmasto 
Regensburg sijaitsee Tonavan oikealla rannalla. Kaupungin pinta-ala on 80,7 neliökilometriä ja sitä ympäröi Regensburgin piirikunta. Kaupungin korkein kohta on 471 metriä ja matalin kohta 326 metriä.

Regensburgissa vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 24,2 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella joulu-, tammi- ja helmikuussa. Kylmintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on –3,6 °C. Sadetta saadaan eniten kesä- ja heinäkuussa, jolloin kuukausittainen sadanta on noin 80 mm. Vähiten sataa helmi-, maalis- ja huhtikuussa, jolloin kuukausittainen sadanta on hieman alle 40 mm.

Ystävyyskaupungit 
  Aberdeen, Iso-Britannia, vuodesta 1955
  Brixen, Italia, vuodesta 1969
  Budavár, Unkari, vuodesta 2005 (Budapestin piiri)
  Clermont-Ferrand, Ranska, vuodesta 1969
  Odessa, Ukraina, vuodesta 1990
  Plzeň, Tšekki, vuodesta 1993
  Qingdao, Kiina, vuodesta 2009
  Tempe, Yhdysvallat, vuodesta 1978

Lähde:

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset sivut 

Unescon maailmanperintökohteet Saksassa
Ukkohalla

Ukkohalla on hiihtokeskus Hyrynsalmen kunnassa Kainuussa. Se sijaitsee noin 14 kilometriä länteen Hyrynsalmen keskustaajamasta pohjoiseen Kajaanista. Paljakan rinteille on matkaa noin 13 kilometriä. Laskettelukeskus sijaitsee Pienen Tuomivaaran luoteisrinteillä Syväjärven eteläpuolella. Rinteiden suurin korkeusero on noin 170 metriä. Rinteitä on kaikkiaan neljätoista, hissejä kuusi ja pisimmän rinteen pituus on 1 400 metriä. Ukkohallasta on valmistettu pienoismalli, joka sijaitsee Hallan Saagassa. Pienoismallin on valmistanut Vaihtoehtona työ -projekti. Ukkohallassa voi ratsastaa Seijan ratsutallilla niin maastossa kuin valaistulla kentällä. Hallan Saagassa on 5 saunaa, pieni lastenallas, pore-/vesihieronta-/uima-allas ja höyrybanja. Ukkohallaan avattiin kesällä 2008 Suomen ensimmäinen ja maailman pohjoisin Cable Wake Board -keskus. Jo suunnitelma-asteella rata herätti valtavasti kiinnostusta eri puolilla maailmaa.

Katso myös
Wakeboarding

Aiheesta muualla
 Ukkohallan kotisivut
 Ukkohallan Wakeparkin kotisivut 
 Ukkohallan Hallan Saagan virtuaaliesittely 

Hyrynsalmi
Suomen talviurheilukeskukset
Kainuun rakennukset ja rakennelmat
Walesin Valioliiga

Walesin liiga (, ) on vuonna 1992 perustettu Walesin jalkapallon pääsarja.

Historia
Walesiin perustettiin oma liiga vuonna 1992, kun Walesin jalkapalloliiton silloinen puheenjohtaja pelkäsi, että Walesin jalkapallomaajoukkueen olemassaolo olisi vaakalaudalla. Siihen asti Wales oli melko ainutlaatuisessa tilanteessa kansainvälisessä jalkapallossa ilman omaa kansallista pääsarjaa. 

Walesissa on ollut useita Englannin liigassa pelaavia ammattilaisjoukkueita, nykyisin kolme: Cardiff City, Wrexham ja Swansea City. Monet amatööriseuratkin pelasivat mieluummin Englannin sarjoissa, koska matkustaminen Walesissä oli helpompaa itä–länsi-suunnassa kuin pohjois–etelä-suunnassa. 

Walesin liigan perustaminen sai aikaan katkeran riidan, kun kahdeksan Englannissa liigan ulkopuolella pelaavaa walesilaisjoukkuetta halusi pysyä mieluummin Englannin sarjoissa. Kolme joukkuetta suostui sittemmin tulemaan Walesin sarjaan ja viidelle muulle langetettiin sanktio, joka kielsi niitä pelaamasta kotiotteluitaan Walesin maaperällä. Tämä sai Barry Townin siirtymään Walesin liigaan ja loppujen neljän Englannin sarjoihin jääneen sallittiin vuonna 1995 pelata kotiottelunsa Walesissa. 
Näistäkin Caernarfon Town siirtyi saman tien Walesin liigaan, joten nykyisin kolmen Englannin liigajoukkueen lisäksi Walesissa on kolme suurta Englannin sarjoissa pelaavaa amatööri- tai puoliammattilaisjoukkuetta: Colwyn Bay, Merthyr Town ja Newport County, jotka pelaavat Englannin kahdeksanneksi, seitsemänneksi ja neljänneksi korkeimmilla sarjatasoilla.

Ennen vuotta 2002 sarja tunnettiin Walesin liigana, minkä jälkeen nimeksi tuli valioliiga. Kaudeksi 2010–2011 liigaan tehtiin suuria muutoksia. Se siirtyi suoraan Walesin jalkapalloliiton alaisuuteen, kun aikaisemmin liigan oli järjestänyt erillinen organisaatio. Lisäksi joukkuemäärää pudotettiin kahteentoista aikaisemmasta kahdeksastatoista.

Joukkueet kaudella 2021–2022
Aberystwyth Town
Bala Town
Barry Town United
Caernarfon Town
Cardiff MU
Cefn Druids
Connah's Quay Nomads
Flint Town United FC
Haverfordwest County
Newtown
Pen-y-Bont FC
The New Saints

Mestarit

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Kattava epävirallinen sivusto

Walesin jalkapallosarjat
Itku pitkästä ilosta


Itku pitkästä ilosta on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2000 julkaistu toinen pitkäsoitto. Levyn lyriikoiden pääasiallisena teemana on kuolema, mutta Lopunajan merkit -debyyttialbumilta tuttuja ympäristöteemojakaan ei ole kokonaan unohdettu. Niitä käsitellään kappaleissa "Rajatila" ja "Itku pitkästä ilosta". Levyn sanoituksista vastaa pääosin Tomi Tuomaala. Kappaleet ovat Marja Mattlar -cover "Lintua" lukuun ottamatta säveltänyt ja sovittanut Timo Rautiainen.

Levy sisältää mpeg-muotoisen videon Lopunajan merkit albumin kappaleesta Hyvä päivä. Videon on ohjannut Tomi Tuomaala.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – kitara, laulu
 Karri Rämö – kitara
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Nils Ursin – basso, kosketinsoittimet
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu

Muut 
 Tapio Wilska – taustalaulu
 Sami Kokko – taustalaulu
 Tuomo Valtonen – tuottaja, äänittäjä

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2000 albumit
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
Tuomo Valtosen tuottamat albumit
The Marshall Mathers LP

The Marshall Mathers LP on rap-artisti Eminemin vuonna 2000 julkaisema albumi. Se on Eminemin kolmas levy. Levyltä on julkaistu neljä singleä: "Stan", "The Real Slim Shady", "Bitch Please II" ja "The Way I Am". Kolmesta on tehty musiikkivideo.

Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 20 miljoonaa kappaletta. Suomessa albumi sijoittui Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalle 1. Levy on aiheuttanut paljon kohua sen ollessa lyriikoiltaan paljon väkivaltaisempi ja raaempi kuin Eminemin debyyttialbumi.

Kansi 
Albumilla on kaiken kaikkiaan kaksi kantta + Limited Editionin kansi. Albumin tunnetuimmassa kannessa Eminem istuu talon edessä. Eminem kasvoi tässä kyseisessä talossa.

Kappalelista
"Public Service Announcement 2000 (mukana Jeff Bass)
"Kill You"
"Stan" (mukana Dido)
"Paul"-skit
"Who Knew"
"Steve Berman"-skit
"The Way I Am"
"The Real Slim Shady"
"Remember Me" (mukana RBX ja Sticky Fingaz Onyx-yhtyeestä)
"I'm Back"
"Marshall Mathers"
"Ken Kaniff"-skit
"Drug Ballad" (mukana Dina Rae)
"Amityville" (mukana Bizarre D12-yhtyeestä)
"Bitch Please II" (mukana Dr. Dre, Snoop Dogg, Xzibit ja Nate Dogg)
"Kim"
"Under The Influence" (mukana D12)
"Criminal"

Eminemin albumit
Vuoden 2000 albumit
Touchstone Pictures

Touchstone Pictures (tunnetaan myös nimellä Touchstone Films) oli The Walt Disney Companyn elokuvadivisioona. Sen julkaisut on yleensä enemmän suunnattu aikuisille kuin Disneyn omat tuotannot, vaikkakin jotkut Touchstonen elokuvat, kuten Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? (1988) ja Painajainen ennen joulua (1993), ottivat askeleen Disneyn tyylisuuntaan. Touchstonella oli myös televisiotuotanto-osasto, Touchstone Television.

Katso myös 
 Luettelo Touchstone Picturesin elokuvista

Aiheesta muualla
Touchstone Picturesin kotisivut
 

Disneyn elokuvayhtiöt
Andrea Navarra

Andrea Navarra on italialainen rallikuljettaja. Hän on syntynyt vuonna 1971. Hän on pääasiassa ajanut urallaan Italian rallisarjaa, mutta silloin tällöin hän on väläyttänyt vauhtiaan myös MM tasolla. Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää Sardinian rallia vuonna 2004, jolloin hän ajoi yksityistallin Subarulla neljänneksi, tosin eroa kärkeen oli melkoisesti. Vuonna 2005 Navarra oli Italian sarjan kakkonen Mitsubishi Lancerillaan.

Aiheesta muualla 
Andrea Navarran virallinen kotisivu

Italialaiset ralliautoilijat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
ROMmon

ROMmon Oy oli suomalainen tietoverkkojen mittaus- ja valvontajärjestelmiä valmistava ja markkinoiva yhtiö. ROMmon kehitti vuodesta 2001 helposti käyttöönotettavaa mittaus- ja monitorointijärjestelmää ammattilaisten käyttöön.

F-Secure osti ROMmonin koko osakekannan 30. marraskuuta 2005. ROMmonin perustajana ja toimitusjohtajana toimi suomalainen Internet-pioneeri Petri Helenius. Yrityksen hallituksen puheenjohtajana toimi 2001–05 Harri Hursti.

Suomalaiset tietoliikenneyhtiöt
Raad-1 -ohjus

Raad-1 -ohjus on iranilaisvalmisteinen lyhyen kantaman panssarintorjuntaohjus, millaisia Hizbollah on ilmoittanut pitävänsä hallussa. Sen mukaan ohjuksen halkaisija on 333 mm ja sen taistelukärjen massa on 100 kg. Hizbollahin Libanonista Pohjois-Israeliin  heinäkuun puolessa välissä 2006 ampumista raketeista suuri osa oli toisen maailmansodan neuvostoliittolaisten Katjuša-rakettien tyyppisiä, mutta Israelin ilmavoimien tukikohtaan, Har Meroniin Safedin lähelle, kymmenen kilometrin päähän Libanonin rajasta ammuttiin Raad-1:iä, joiden toimisäteeksi arvellaan 40–70 km. Fajr-5-ohjus on samankaltainen kuin Raad-1. Fajr-5-ohjuksia on Mercedes-Benz -kuorma-auton lavetilla neljä kappaletta.

Käyttäjät

Valtioita:

Muita järjestöjä: 
 Al-Quds Brigades
 Hizbollah

Aiheesta muualla
World Tribune:  Israel: Hamas seeks Iran missiles that could reach Tel Aviv, 7. heinäkuuta 2006

Ohjukset
Medúlla

Medúlla on vuonna 2004 julkaistu Björkin albumi. Levyllä Björk on keskittynyt luomaan uudenlaisia äänimaailmoja pelkästään ihmisääntä käyttäen. Ainoastaan kappaleissa Ancestors ja Oceania käytettiin äänimaailmaa luomaan pianoa sekä kappaleessa Pleasure is All Mine gongia. Levyllä esiintyy hänen lisäkseen beatboxaajia, kurkkulaulaja Tagaq ja islantilainen kuoro.  

Albumin myötä Björk sai myös kaksi Grammy-ehdokkuutta, joista toisen sai Medúlla vuoden parhaana alternative-albumina.

Björk esitti kappaleen Oceania vuoden 2004 kesäolympialaisten avausseremoniassa.

Kappaleet

Singlet 
 
 
 
Neljäs single olisi ollut "Where is the Line", mutta sitä ei julkaistu. Kappaleelle on tehty musiikkivideo.

Aiheesta muualla 
Lisää albumista Björkin kotisivuilla

Vuoden 2004 albumit
Björkin albumit
Kill Me, Kiss Me

Kill Me, Kiss Me on korealainen manhwa-sarja, jonka tekijä on Young-You Lee.
Sarjassa on viisi osaa, jotka on julkaistu suomeksi 2006.
Kirja tunnetaan myös nimellä K2: Kill me, Kiss me ja kirjan on julkaissut Punainen Jättiläinen. Kirjat edustavat romantiikkaa ja komediaa. Kirjojen ikäsuositus on 12, muutamien väkivaltaisten kohtien takia. Nuoremmat lukijat eivät ehkä saisikaan kirjoista mitään irti, koska päähenkilöt ovat teini-ikäisiä.

Juoni 

Sarjan päähenkilö on Taeyeun Lim, 16-vuotias tyttökoulun oppilas. Hän on suunnattoman ihastunut malli Kun Kangiin. Taeyeunilla on identtinen serkku, Jeonghu Lim, joka käy Kunin kanssa samaa koulua.
Hyvin poikamaisen ulkomuodon omaava Taeyeun päättää vaihtaa roolia serkkunsa kanssa jotta Taeyeun voisi kertoa Kunille tunteistaan. Aikaa on vain yksi viikko. Lopulta Taeyeun huomaa pitävänsä enemmän Kunin parhaasta ystävästä, Kaun Kimista. 

Vaikka ensisijainen päähenkilö on Taeyeun, nousevat sivuhenkilöt ensimmäisen pokkarin jatko-osissa tärkeämpään asemaan, kuin itse neiti Lim. Esimerkiksi toisessa ja kolmannessa osassa ei Taeyeunia näy kuin ehkä kymmenellä sivulla. Huomioitavaa on myös, että useiden hahmojen nimet alkavat k-kirjaimella.

Hahmoja 

Taeyeun Lim: Taeyeun on Jeongun serkku. Hän käy tyttökoulua ja on ihastunut Kuniin.
Jeonghu Lim: Jeonghu on Taeyeun serkku. He ovat ulkonäöltään ja kooltaan samanlaiset. Jeonghun äiti on kuollut, ja hän asuu yksin. Hän on hyvin kaunis pojaksi ja Fanfiction-kerhon jäsenet pitävät häntä ”jääprinssinä”.
 Kun Kang: Kun on Kaunin ystävä. He käyvät samaa koulua, kuin Jeonghu. Kun on kuuluisa malli, johon Taeyeun on rakastunut.
 Kaun Kim: Kaun on poikakoulun johtaja Kunin kanssa.
 Kyumin Kwon: Kyumin on 17-vuotias lukiolainen ja perheeseen kuuluu vanhempien lisäksi pikkuveli Kyuha. Kyumin on tavallisen hennon tytön näköinen, mutta todellisuudessa hän on monia poikia pahempi tappelija. Kyumin on ihastunut Jeonghuun. Hän on myös yksi Fanfiction-kerhon jäsenistä. 
 Kunham Choi: Kunham on Irwon-lukion jengin johtaja. Kunham on pitää Kyuminista, mutta ei voi sietää tytön ihastusta Jeonghua. Kunham on hyvä tappelija, mutta kiukkuisen ja rajun ulkokuoren alta paljastuu mukavampikin puoli.
Lin Lee: Lin on Jinin sisko, ja hän on ihastunut Kunhamiin, vaikka ei saakaan tältä vastarakkautta. Lin ei ole kovin suosittu, koska on muiden mielestä lapsellinen käytökseltään, sekä ulkonäöltään.
Jin Lee: Jin on Linin veli ja Kunhamin jengin yksi jäsenistä. Hän seurustelee Yongjun kanssa. Jin on kuuluisan Sangpi-mafian johtajan poika ja on näin ollen jengin vakuutus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kill Me, Kiss Me . Kupoli 11.4.2006.
 Otto Sinisalo: Kill Me, Kiss Me. Sarjainfo 3/2006.
 Petteri Uusitalo: Raakaa menoa. Kvaak.fi 10.10.2006.

Eteläkorealainen sarjakuva
Jussi Lähde

Jussi Lähde (s. 10. joulukuuta 1965 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja media-ammattilainen.

Lähde on toiminut muun muassa freelance-toimittajana, Martti Ahtisaaren vaalikampanjan viestintätuottajana 1992–1994, presidentin kanslian lehdistövastaavana 1995, televisiokanava Nelosen ja mainostoimistojen kehitysjohtajana 1999–2000, Nordic Film & TV:n kehitysjohtajana, televisiokäsikirjoittajana, Olutliitto ry:n puheenjohtajana 2005, Vanajanlinnan kehityspäällikkönä 2003, Peab Oy:n viestintäjohtajana, sittemmin liiketoimintatavoistaan vahingonkorvauksiin tuomitun Directan emoyhtiö Da-online Oy:n viestintäjohtajana 2010 lähtien sekä Hevosurheilu-lehden päätoimittajana 2013 alkaen. 

Lähde aloitti vuonna 2016 senioriasumisyhtiö Kuusikkoaho Oy:n kehitysjohtajana. Kesällä 2018 hän siirtyi australialais-suomalaisen kaivos- ja mineraalialan yhtiö Latitude 66 Cobalt Oy:n palvelukseen. Lähteen vastuualueina ovat muun muassa yhteisösuhteet ja viestintä.

Lähde teki marraskuuhun 2017 asti Markus Leikolan kanssa Yle Radio 1:lle keskusteluohjelmaa Leikola ja Lähde. Tämän jälkeen Leikolan tilalle tuli Unto Hämäläinen, ja ohjelma muuttui Lähde ja Hämäläiseksi loppuvuoden 2017 ajaksi.

Lähde on julkaissut muun muassa Timo Jutilan käyttämää termistöä selventävän Juti–Suomi-sanakirjan. Hän myös kirjoittaa aktiivisesti blogia Aamulehden blogipalvelussa.

Lähteet

Teokset

Aiheesta muualla 
 Jussi Lähde Kustannusosakeyhtiö Paasilinnan sivuilla 
 Lähteen blogi Aamulehden sivuilla 
 Karvapersedemareista nahkurin orsille Yle Uutiset 17.11.2009.
 Leikola ja Lähde -radio-ohjelma Yle Areena.
 

Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset bloginpitäjät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Neusiedlerjärvi

Neusiedlerjärvi (, ) on Keski-Euroopan toiseksi suurin laskujoeton järvi. Se sijaitsee Itävallan ja Unkarin rajalla.

Neusiedlerjärven pinta-ala on 320 neliökilometriä. Siitä ruovikkoja on 180 neliökilometriä. Järven valuma-alue on laajuudeltaan 1 120 neliökilometriä. Sen pituus on 36 kilometriä ja leveys 14 kilometriä. Se on keskimäärin 115,45 metriä Adrianmeren yläpuolella ja on syvimmästä kohdastaan vain kaksi metriä syvä. Keskisyvyys on vain metrin. Järven vesi on lievästi suolaista. Sateet ja kuivuus voivat aiheuttaa joko suuria tulvia tai järven pinnan laskemista. Neusiedlerjärvi on kuivunut kokonaan useita kertoja, joista viimeisin on 1900-luvun alkupuolelta. Järvi on tunnettu runsaasta linnustostaan.

Ennen veden säännöstelyn aloittamista 1800-luvulla järvi ulottui kaakossa Hanságin suoalueelle. Se oli siten läheisesti yhteydessä Tonavaan. Nykyään järven vesimäärää säädellään Unkarissa lähellä Mekszikópusztaa olevalla sulkuportilla.

Järvi on matkailijoiden suosiossa, ja se tunnetaankin nimellä ”Wieniläisten järvi”. Siellä on hyvät mahdollisuudet purjehtimiselle ja purjelautailulle.

Neusiedlerjärven kulttuurimaisemat on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Lähteet

Aiheesta muualla

Fertö - Neusiedler See 
Fertõtáj 
Neusiedlersee UNESCOn sivuilla 

Burgenlandin maantiede
Itävallan järvet
Unkarin järvet
Itävallan ja Unkarin raja
Unescon maailmanperintökohteet Itävallassa
Risto Salmi

Risto Erland Salmi () oli suomalainen näyttelijä. Hän teki noin 50-vuotisen taiteilijauransa aikana useita roolisuorituksia teatterissa, televisiossa ja elokuvissa.

Ura 

Turussa varttunut Salmi avusti teini-ikäisenä Vartiovuoren kesäteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa ja näytteli Auralan huoneteatterissa. Hän näytteli urallaan Savonlinnassa ja Oulussa, Vaasassa sekä Turun kaupunginteatterissa, josta hän jäi eläkkeelle.

Hänet tunnettiin roolistaan hieman yksinkertaisena P. A. Turpeisena TV2:n Maalaiskomedia-sarjassa ja Perse-Arskana Raid-televisiosarjassa ja -elokuvassa.

Valikoitu filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Mohammed Atta

Mohammed Atta al-Sayed (; kokonaisuudessaan Muḥammad Muḥammad al-Amir 'Awaḍ as-Sayyid 'Aṭā , 1. syyskuuta 1968 Kafr el-Sheikh, Egypti – 11. syyskuuta 2001 New York City, Yhdysvallat) oli egyptiläinen terroristi ja tunnetuin Yhdysvalloissa 11. syyskuuta 2001 tapahtuneiden terroristi-iskujen toteuttajista. FBI:n mukaan Atta oli iskujen johtaja ja lentäjänä American Airlinesin lennolla 11, joka osui ensimmäisenä New Yorkin World Trade Centeriin.

Attalla oli ilmeisesti suomalainen naisystävä, jonka kanssa hän piti yhteyttä loppuun asti. Nainen julkaisi Attan kuolinilmoituksen Helsingin Sanomissa iskujen jälkeen.

Lähteet 
 

Al-Qaidan jäsenet
Joukkomurhaajat
Egyptiläiset murhaajat
Egyptiläiset terroristit
Syyskuun 11. päivän iskujen tekijät
Vuonna 1968 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Timo Bergholm

Timo Kaarlo Bergholm (s. 14. elokuuta 1941 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja, joka toimi Yleisradion Televisioteatterin ohjaajana vuodesta 1966 ja teatteripäällikkönä 1967–1986.

Bergholm valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1965. Ennen Yle-uraansa hän toimi ohjaajana MTV-teatterissa sekä assistenttina Svenska Teaternissa.

Bergholmin TV-ohjauksia ovat muun muassa Heinard Kipphardtin näytelmä Oppenheimerin tapaus (1967), Aleksandr Gelmanin Palkkio (1977), Maria Jotunin Martinin rikos (1980) sekä Mauno Saaren näytelmät Hyvä veli 1–6 (1995–1996) ja Presidentin mies 1–3 (1998). Hän on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan Punahilkka (1968), josta hänelle myönnettiin parhaan ohjauksen Jussi vuonna 1969. Bergholmin tuotannon tyypillinen piirre on yhteiskuntakriittisyys.


Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset televisio-ohjaajat
Windows Media Center

Windows Media Center on median hallintaan keskittyvä ohjelmisto, jonka avulla käyttäjä voi katsella televisiota, kuunnella radiota, tallentaa näitä medioita sekä katsella DVD-levyjä. Ohjelmisto sisältyy Microsoftin Windows XP Media Center Editioniin, Windows Vistan Home Premium- ja Ultimate-myyntiversioihin sekä Windows 7:n Home Premium-, Professional-, Enterprise- ja Ultimate-myyntiversioihin. Ohjelmistoa voidaan hallita sitä varten suunnitellulla kaukosäätimellä. Windows Media Centerin kehitys on lopetettu, eikä sitä ole saatavilla enää Windows 10 -käyttöjärjestelmälle.

Lähteet 

Mediasoittimet
Microsoftin ohjelmistot
Windows-ohjelmat
Yhdysvaltain postilaitos

Yhdysvaltain postilaitos  (, lyh. USPS)  on Yhdysvaltain liittohallituksen organisaatio, jolla on lakisääteinen monopoli valtaosaan kirjepostin kannosta Yhdysvaltain alueella. Yhtiö tunnetaan myös nimellä U.S. Mail.

Yhdysvaltain posti juontaa juurensa ensimmäisen ylipostimestari, Benjamin Franklinin nimittämiseen 1775 Philadelphiassa kokoontuneen Siirtokuntien kongressin päätöksellä. Ylipostimestari vastaa karkeasti viestintäministeriä ja posti oli Yhdysvaltain hallituksen ministeriö aina vuoteen 1971, jolloin se muutettiin valtion virastoksi (independent agency).

Vuonna 2013 postilaitos oli Yhdysvaltain viidenneksi suurin työnantaja, jonka palveluksessa oli 399 000 henkilöä.

Johto 
Vuodesta 1971 lähtien postilaitoksen johdon on muodostanut postilaitoksen hallitus (). Siinä istuu kerrallaan yhdeksän jäsentä, jotka nimittää Yhdysvaltain presidentti. Aluksi nimitys tehtiin yhdeksäksi vuodeksi, mutta presidentti George Bush lyhensi tämän seitsemään vuonna 2006. Muutoksen myötä hallituksen jäsenille, eli kuvernööreille, asetettiin myös pätevyysvaatimukset:

 eivät saa edustaa mitään tiettyä intressiryhmää, vaan julkista hyvää
 enintään viisi saa edustaa samaa poliittista puoluetta
 nimityksien tulee perustua kuvernöörin kokemukseen valtionhallinnon, lain tai kirjanpidon saralla
 kuvernööreistä vähintään neljä tulee nimittää perustuen suuren (yli 50 000 henkilön) organisaation onnistuneeseen johtamiseen
 kuvernörien kaudet on rajattu kahteen peräkkäiseen

Kuvernöörien palkka on 30 000 dollaria vuodessa, jonka lisäksi he saavat 300 dollaria kokouspäivää kohden (enintään 42 kokouspäivää vuodessa) ja kokouksiin liittyvät matkakorvaukset.

Sponsorointi

USPS sponsoroi U.S. Postal Service Pro Cycling Team -pyöräilytallia vuosina 1996–2004. Yhdysvaltalaispyöräilijä Lance Armstrong voitti tuona aikana Ranskan ympäriajon kuudesti peräkkäin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Unites States Postal Servicen verkkosivut 

Yhdysvaltalaiset yritykset
Postiyhtiöt
Antti Kleemola

Antti Kleemola (s. 1972 Kauhajoki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan soolouransa lisäksi menestyskappaleistaan muille artisteille. Kleemolan tekemiä kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Irina, Suvi Teräsniska, Sami Saari, Laura Voutilainen, Janne Hurme,  Pate Mustajärvi, Jippu, Rajaton, Lenni-Kalle Taipale trio, Paula Koivuniemi ja Yö. Myös Geir Rönningin esittämä vuoden 2005 Helsingin yleisurheilun MM-kisojen virallinen kisakappale Victory on Kleemolan käsialaa. Hän on säveltänyt myös kolme musikaalia. Ennen soolouraansa Antti on vaikuttanut muusikkona monissa musikaaleissa sekä poprock-kokoonpanoissa.

Kleemola tunnetaan myös soul-laulajana. Hän oli yksi solisteista UMO:n Stevie Wonder Night -konserttikiertueella (2011–2012). Hän on ollut myös osa suomalaisten huippumuusikoiden Suo, kuokka & Jussi -kollektiivia (Suo, Kuokka & Jussi plays Earth, Wind and Fire (2002–2003) ja Suokka & Jussi plays The Beach Boys (2005–2006).

Antti Kleemolan ensimmäinen oma albumi Jotain parempaa ilmestyi 11. lokakuuta 2006. Siltä julkaistiin singlet Timo tahtoo, Auta mua ja Marikan haaveet, joista erityisesti ensin mainittu sai paljon radiosoittoa (mm. Radio SuomiPOPilla) ja nosti Kleemolan ensimmäistä kertaa laulajana esiin.

Syksyllä 2008 ilmestyi Kleemolan toinen albumi 10 kohtausta. Levyltä irrotettiin kolme singleä; Mä en pelkää mitään julkaistiin digitaalisesti 13.2. ja Joensuu - New York 21.5.2008, kun taas Heikko mies ilmestyi 28.1.2009.

Antti Kleemola osallistui Suomen euroviisukarsintoihin 2010 kappaleellaan Sun puolella ja sai suoran paikan finaalista. Kleemolan Euroviisu-kappale julkaistiin singlenä 13.1.2010.

Euroviisukarsintojen jälkeen julkaistiin Kleemolan ensimmäinen kokoelmalevy, Sun puolella - Parhaat. Sen julkaisupäivä oli 21.4.2010.

Kolmas levy Täydellinen päivä Kleemolalta julkaistiin 4.10.2013. Singleinä levyltä julkaistiin kappaleet Kaikkea hyvää 9.5.2011, Täydellinen päivä 14.5. ja Kaiken keskellä 16.11.2012 sekä Sun entiset 17.5. ja Värit maailman 20.9.2013.

Kolmannen soololevyn jälkeen ensimmäinen single Ainut elämä julkaistiin 16.9.2016 ja sen jälkeen on julkaistu muutamia singlejä.

Kleemolan levy-yhtiö on Kaiku Entertainment. Lisäksi hän toimii myös Kaiku Songs -kustantamon kirjoittajana.

Kleemola on koulutukseltaan musiikinopettaja ja toiminut opettajana useilla eri koulutusasteilla. Laulun lisäksi hän hallitsee soittimista erityisesti kosketinsoittimet ja trumpetin. Nykyään Kleemola opettaa pääosin lauluntekemistä.

Diskografia

Studioalbumit

Kokoelma-albumit

Singlet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Ranskalaisin viivoin (2014)
 Ainut elämä (2016)
 Äiti (2018)
 Kaikki kaikkien puolella (2018)
 Pilke (2020)
 Elossa (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut
 Antti Kleemola MySpace-sivustolla
 Antti Kleemolan haastattelu Opettaja-lehdessä 22.1.2010 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Suomalaiset pianistit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Aatu

Aatu on suomalainen miehen etunimi, jonka nimipäivää vietetään suomalaisessa nimipäiväkalenterissa 23. kesäkuuta samaan aikaan Aaton ja Aadolfin nimipäivien kanssa. Aatu on muunnelma Adolf-nimestä.

Suomen väestörekisterijärjestelmään on vuoden 2019 loppuun mennessä merkitty yhteensä 6 005 henkilöä, joilla on Aatu yhtenä etunimistä. Heistä yli puolet on vuoden 2000 jälkeen syntyneitä.

Tunnettuja Aatuja 
 Aatu Aarnio, jääkiekkoilija
 Aatu Hakala, jalkapalloilija
 Aatu Heiskanen, Evankeliset ystävät -liikkeen saarnamies
 Aatu Hämäläinen, jääkiekkoilija
 Aatu Hänninen, insinööri, Raahen kaupunginjohtaja 1937–1946
 Aatu Itkonen, taikuri, juontaja, puhuja ja malli
 Aatu Jämsen, jääkiekkoilija
 Aatu Kivimäki, koripalloilija
 Aatu Kolehmainen, lasiteollisuuden yritysjohtaja
 Aatu Koskelainen, kansankirjailija
 Aatu Kärki, oik. Adam Heikinpoika Sasslin, Jumesniemen kirkko-koulun perustaja
 Aatu Laatikainen, jalkapalloilija
 Aatu Laitinen, lestadiolainen saarnaaja
 Aatu Laitinen, A. A. A. Laitinen, Sortavalan seminaarin lehtori ja tietokirjailija
 Aatu Luusuaniemi, jääkiekkoilija
 Aatu Nykänen, matematiikan yliopettaja ja matematiikan opetuksen tutkija
 Aatu Okko, maanviljelijä, kirjakauppias, opettaja ja valtiopäivämies
 Aatu Palomäki, näyttelijä
 Aatu Ruotsalainen, kansanedustaja (SDP)
 Aatu Räty, jääkiekkoilija
 Aatu Saastamoinen, pesäpalloilija
 Aatu Talanne, näyttelijä ja näyttämöpäällikkö
 Aatu Viljanen, jääkiekkoilija

Nimeä Aatu on Suomessa kansanomaisesti käytetty myös Adolf Hitleristä.

Kuvitteellisia Aatuja 

 Aatu Halme eli Aadolf Halme, räätäli Väinö Linnan romaanissa Täällä Pohjantähden alla
 Aatu (), Astrid Lindgrenin luoma hahmo Vaahteramäen Eemelissä, Kissankulman renki
 Aatu Remunen (engl. Amos Slade), metsästäjä Walt Disneyn elokuvissa Topi ja Tessu ja Topi ja Tessu 2.

Katso myös
Aati

Lähteet

Etunimet
Kuiturami

Kuiturami eli rami (Boehmeria nivea), jota kutsutaan myös kiinanruohoksi, on nokkoskasveihin (Urticaceae) kuuluva ruoho. Kasvin varresta erotettavia kuituja käytetään tekstiilien ja paperin raaka-aineena. Rami kasvaa 1,5–2,5 metrin korkuiseksi.

Kuitu ja sen valmistus 

Kasvi tuottaa satoa 2–6 kertaa vuodessa. Kuidun valmistus on työlästä. Kasvit täytyy kerätä oikeaan aikaan, juuri ennen tai jälkeen kukkimisen, jotta kuitu voidaan irrottaa. Ensimmäiseksi kuitua sisältävä kuorikerros irrotetaan varren keskiosasta, kasvien ollessa vielä tuoreita. Tämä työvaihe suoritetaan usein jo pellolla ja useimmiten käsityönä. Seuraavaksi kuitu erotetaan sitä ympäröivästä kuoriaineesta loukuttamalla; irronnut kuori ja osa kasvin sisältämistä liima-aineista voidaan sitten poistaa kaapimalla. Lopuksi kuitu puhdistetaan keittämällä sitä yleensä lipeää sisältävässä liuoksessa.

Ramin vetomurtolujuus on kasvikuiduksi huomattava 1500 N/mm². Tämä johtuu selluloosan asettumisesta kuidussa pituussuuntaan (pieni fibrillikulma). Ramikuitu on märkänä lujempaa kuin kuivana. Kuidut ovat kasvikuiduiksi erittäin pitkiä: 100–200 mm. Ramikuidussa on kaunis kiilto; sitä kutsutaan joskus englanninkielisissä maissa nimellä chinese silk plant eli "kiinalainen silkkikasvi".

Käyttö 

Koska kuitu on vahvaa, sitä käytetään hihnoihin, purjeisiin ja paloletkujen päällystämiseen, mutta korkea hinta on vähentänyt sen suosiota. Aikaisemmin ramista valmistettiin myös kalastustarvikkeita. Ramin ominaisuudet muistuttavat aivinapellavaa. Siitä voidaan valmistaa myös vaatetustekstiilejä, joko yksin tai sekoittamalla kuituja esimerkiksi puuvillaan tai viskoosiin. Ramikuidusta voidaan valmistaa hyvin kestäviä paperilaatuja.

Historiaa 

Rami kuuluu vanhimpiin käytettyihin kuituraaka-aineisiin. Se on todennäköisesti kotoisin Itä-Aasiasta. Sen käyttö tekstiilien raaka-aineena tunnettiin Egyptissä jo 5000–3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua.

Lähteet 
 Raija Markkula: Tekstiilitieto. WSOY.

Viitteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Boehmeria nivea 
United States Department of Agriculture (USDA): Boehmeria nivea 
Flora of China: Boehmeria nivea 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Boehmeria nivea 

Nokkoskasvit
Kuitukasvit
Alankomaiden vaakuna

Alankomaiden vaakuna on Alankomaissa käytetty kansallinen tunnus, joka sai nykyisen muotonsa vuonna 1907, jolloin kuningatar Vilhelmiina uudisti sen. Alankomaiden parlamentti käyttää vaakunasta pienempää versiota jossa on vain kilpi ja kruunu. Vaakunan historian voidaan katsoa ulottuneen vuoteen 1815, jolloin Alankomaiden Vilhelm I:stä tuli kuningas Wienin kongressin jälkeen.

Valtioiden vaakunat
Kymen Sanomat

Kymen Sanomat (lyh. KySa) on Kotkan seudulla seitsemän kertaa viikossa ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehden julkaisija on ollut Kaakon Viestintä Oy vuoden 2015 alusta alkaen. Kymen Sanomien päälevikkialue on eteläinen Kymenlaakso eli Kotkan–Haminan seutukunta. Vuonna 2020 painetun lehden levikki oli noin 10 600 ja lukijamäärä noin 30 000.

Historia 

Nykyinen Kymen Sanomat on syntynyt kolmen sanomalehden fuusiona. Kotkassa ilmestyneet vuonna 1902 perustettu Etelä-Suomi ja 1905 perustettu Eteenpäin (jatkaja Viikko-Eteenpäin) yhdistyivät vuodenvaihteessa 1989 sitoutumattomaksi Kotkan Sanomiksi. Vuonna 1991 Kotkan Sanomiin yhdistyi puolestaan Haminassa ilmestynyt keskustalainen Kymen Sanomat. Lehden nimeksi vaihdettiin tässä yhteydessä Kymen Sanomat, ja tästä liitoksesta syntyneen Kymen Sanomien ensimmäinen numero ilmestyi 30. syyskuuta 1991.

Eteenpäin ja Etelä-Suomen yhdistyessä 1989 ne olivat levikiltään lähes yhtä suuria. Johtava lehti oli Eteenpäin, jonka levikki oli noin 20 000, kun taas Etelä-Suomella se oli vajaa 17 000.

Etelä-Suomi oli puoluekannaltaan kokoomuslainen vuoteen 1964 saakka ja sen jälkeen sitoutumaton. Vuodesta 1984 Etelä-Suomi oli kuulunut Kouvolan Sanomien omistukseen ja lehteä painettiin Kouvolassa. Eteenpäin taas oli sosiaalidemokraattinen.

Sanoma Lehtimedian maakuntalehdet Kymen Sanomat, Kouvolan Sanomat ja Etelä-Saimaa siirtyivät tabloidi-kokoon 9. huhtikuuta 2013.

Kymen Sanomat siirtyi huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Sanoman omistuksesta Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle.

Huhtikuussa 2019 lehteä julkaiseva Kaakon Viestintä Oy siirtyi Keskisuomalainen-konsernin omistukseen.

Liitteet 
Kymen Sanomissa ilmestyi tiistaisin vuosina 1998–2009 Seepra-liite. Se oli Etelä-Saimaan, Kouvolan Sanomien ja Kymen Sanomien yhteinen viikkolehti. Seepra keskittyi viihteeseen ja DVD-, elokuva- ja levyarvosteluihin. Lehdessä oli mukana myös viikon televisio-ohjelmatiedot.

Seepran lopettamisesta ilmoitettiin 12. tammikuuta 2009. Lehden julkaiseminen tabloid-liitteenä lopetettiin ja Seepran viimeinen numero ilmestyi 27. tammikuuta 2009. Lopettamisen syyksi kerrottiin, että Seepra ei ollut täyttänyt siihen liitettyjä odotuksia. Lehden materiaalia on siirretty julkaistavaksi päälehteen.

Levikki 
Kymen Sanomien levikki on ollut laskussa ainakin 1990-luvun alusta lähtien. Vielä vuonna 1992 Kymen Sanomien levikki oli 32 268 kappaletta, vuonna 2000 se oli laskenut 27 408 kappaleeseen. Levikki on laskenut hiljaisesti koko 2000-luvun ajan ja vuonna 2008 se lopulta alitti 25 000 kappaleen rajan. Vuonna 2013 Kymen Sanomien levikki painui alle 20 000 kappaleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kymen Sanomien verkkosivut

Kotkan media
Suomalaiset sanomalehdet
Trokee

Trokee (, , adjektiivina trokeinen tai trokeeinen) on runojalka ja metron, joka tunnetaan sekä antiikin kreikkalaisesta metriikasta että muun muassa itämerensuomalaisesta runoudesta (kalevalamitta eli nelipolvinen trokee). Trokeejalka koostuu yhdestä pitkästä ja yhdestä lyhyestä tavusta.

Trokeejalkaa käytetään sellaisenaan kalevalamitassa, jossa säe koostuu neljästä peräkkäisestä trokeejalasta. Trokeemetronia käytetään puolestaan kreikkalaisissa runomitoissa, erityisesti trokeisessa tetrametrissä. Trokeeta esiintyy myös muun muassa daktyylisen katalektisen heksametrin viimeisenä metronina yhdessä spondeen kanssa.

Kaava 

Trokeessa runojalka ja metron ovat poikkeuksellisesti eri pituisia. Trokeejalka muodostuu yhdestä pitkästä (, longum) ja yhdestä lyhyestä (, brevis) tavusta, tai nykyrunoudessa yhdestä painollisesta ja yhdestä painottomasta tavusta (kalevalamitan termistöllä yhdestä nousevasta ja yhdestä laskevasta tavusta):

Trokeemetron on puolestaan dipodia, joka koostuu kahdesta trokeejalasta:

Vastaavalla tavalla dipodisia ovat myös jambi- ja anapestimetronit.

Trokeemittoja 

Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden trokeemittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):

Trokeinen dipodia (tr2) eli trokeinen monometri
Säe koostuu kahdesta trokeejalasta eli yhdestä trokeemetronista.

Trokeinen tripodia (tr3) eli ithyfallikos (ith)
Säe koostuu kolmesta trokeejalasta.

Trokeinen kvaternaari (tr4) eli trokeinen dimetri (trd)
Säe koostuu neljästä trokeejalasta eli kahdesta trokeemetronista.

Trokeinen katalektinen kvaternaari (tr4c) eli trokeinen katalektinen dimetri (trdc) 
Säe koostuu koostuu neljästä trokeejalasta eli kahdesta trokeemetronista, joista viimeinen on katalektinen.

Trokeinen septenaari (tr7)
Säe koostuu seitsemästä trokeejalasta ja ylimääräisestä tavusta.

Trokeinen oktonaari (tr8)
Säe koostuu kahdeksasta trokeejalasta.

Trokeinen katalektinen tetrametri (trqc)
Säe koostuu neljästä trokeemetronista, joista viimeinen on katalektinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Trokeemankeli

Kreikkalainen metriikka
Runojalat
Tupolevin veljekset

Tupolevin veljekset  (tunnetaan myös nimellä kikkelikortti) oli tiedotusvälineiden tunnetuksi tekemä nimitys työmarkkinajohtajien joukolle, joka lähetti tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana toimineelle Marianne Laxénille vuonna 1990 kuuluisaksi nousseen ranskalaisen pornografisen postikortin.  Kortissa luki ranskaksi ”Vive les hommes” eli ”Eläköön miehet”.

Tupolevin veljekset, joihin kuuluivat valtakunnansovittelija ja entinen STTK:n puheenjohtaja Jorma Reini, Liiketyönantajain Keskusliiton toimitusjohtaja Jarmo Pellikka, johtaja Stig-Erik Leiponen, Teknisten Liiton puheenjohtaja Tenho Olin, Erorahaston toimitusjohtaja Jarmo Tammenmaa ja Metsäteollisuus ry:n toimitusjohtaja Mauri Moren, olivat saaneet idean kortin lähdettämisestä pitkän aterian aikana Hotelli Kalastajatorpalla.

Miehet lähettivät myös pääministeri Harri Holkerille alastonta naista esittävän postikortin, jossa oli teksti ”tahtoo keppiä ja porkkanaa”.Tenho Olin oli ostanut kortit Amsterdamin matkan aikana.

Kortissa oli kuvattu peniksiä, joita kohti alaston nainen putoaa rintaliivit laskuvarjona. Kortissa oli teksti Palkkaerot poistettava, keskitytään olennaiseen. Miehet allekirjoittivat kortin ”Tupolevin veljesten säätiö”, mutta laittoivat alle myös omat nimensä.

Laxén toi asian julkisuuteen, ja kortin lähettäjien erottamista vaadittiin kansalaisadressilla, jonka allekirjoitti 3 800 naista ja 500 miestä. Tapauksesta nousi kohu lehdistössä, ja postikortti jäi Suomen historiaan. Lehtien yleisönosastoilla korttia paheksuttiin laajasti, mutta jotkut asettuivat kortin lähettäjienkin puolelle.

Reini pyysi televisiossa korttia anteeksi, mutta muut kortin allekirjoittajat eivät tulleet julkisuuteen. Kortista noussut kohu vauhditti osaltaan keskustelua sukupuolten välisestä tasa-arvosta ja naisten asemasta työmarkkinoilla.

Vuonna 2013 entinen valtioneuvostossa työskentellyt kansliaministeri Ilkka Kanerva kertoi, että hän oli toiminuttanut kirjeen Tupolevin veljesten toiveesta Laxénin lokerikkoon valtioneuvoston kansliaan, jossa Laxénilla oli työhuone.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Kikkelikortti kirvoitti keskustelua tasa-arvon tilasta Suomessa.
MTV3 Retro: Kikkelikortista nousee kohu, 1990.
7. hetki: Kikkelikortti.”Terveisiä tupolevin veljeksiltä.”

Suomen politiikka 1990-luvulla
1990
Suomen poliittiset skandaalit
Salanimet
Johannes II

Johannes II (470–8. toukokuuta 535), syntymänimeltään Mercurius, oli paavina 2. tammikuuta 533 – 8. toukokuuta 535. Hän oli ensimmäinen, joka paaviksi vihkimisensä yhteydessä otti uuden nimen, sillä hänen syntymänimensä kunnioitti pakanallista jumalaa, Mercuriusta.

Johannes II:n aikaan simonia eli kirkollisten virkojen hankkiminen rahaa vastaan oli yleistä papiston piirissä. Senaatti antoi asetuksen, jossa kiellettiin paaviksi pyrkiminen rahan avulla. Määräyksen vahvisti Atalarik, ostrogoottien kuningas.

Lähteet

Viitteet

Paavit
Vuonna 470 syntyneet
Vuonna 535 kuolleet
Tomusta ja tuhkasta

Tomusta ja tuhkasta on Kotiteollisuuden neljäs albumi. Se nousi albumilistan sijalle 39, mikä oli Kotiteollisuuden ensimmäinen listasijoitus albumilistalla. Levyn ensimmäinen singlejulkaisu, avausraita ”Jos sanon” oli pienimuotoinen hitti, ja se valittiin Rumban lukijaäänestyksessä vuoden biisiksi. Levyn yhdestoista kappale ”Selkä taittuu” on ns. piiloraita, josta ei ole mainintaa levyn kansilehdessä. Albumia on pidetty yhtyeen sähköisimpänä kuin kevyimpänäkin julkaisuna.

Kappaleet 

Kaikki sanoitukset Jouni Hynynen. Sovitukset Kotiteollisuus, ellei toisin mainita.

 Jos sanon – 04:13 (sov. Kotiteollisuus + Karmila) (video)
 Virret soi – 02:50
 Kädessäni – 05:06 (sov. Kotiteollisuus + Karmila) (video)
 Graniitti – 04:30
 Itkussa – 03:34
 Enkeli – 05:55 (sov. Kotiteollisuus + Karmila)
 Kirjoittamaton – 03:50 (sov. Kotiteollisuus + Karmila)
 Vihattu – 03:02 (sov. Kotiteollisuus + Karmila)
 Rautaportti – 04:21 
 Ruumiinlaulaja – 08:03 (sov. Kotiteollisuus + Karmila) (video, epävirallinen, vain Kotiteollisuus DVD:llä)
 Selkä taittuu – 11:32 (sov. Kotiteollisuus + Karmila) (piilotettu kappale)

Kokoonpano 
 Jouni Hynynen – laulu, kitarat, kosketinsoittimet
 Janne Hongisto – basso
 Jari Sinkkonen – rummut

Vierailevat muusikot 
 Miitri Aaltonen – taustalaulut
 Janne Hynynen – taustalaulut
 Mikko Karmila – kitara, kosketinsoittimet, ohjelmointi, tuottaja, äänittäjä, miksaaja

Singlet

Jos sanon 
 "Jos sanon" – 04:04
 "Enkeli" – 05:42
 "Jää makaamaan" – 03:02

Ilmestyi vuonna 2000.

Kädessäni 
 "Kädessäni (edit)" – 04:35
 "Väsyneen kuva" – 03:54

Ilmestyi 24. marraskuuta 2000. Sisältää myös musiikkivideon kappaleesta "Jos sanon".

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Kotiteollisuuden albumit
Vuoden 2000 albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Lain nimessä

Lain nimessä () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jossa seurataan poliiseja työssään. Sarja on yksi Yhdysvaltojen pisimpään esitetyistä televisio-ohjelmista, sillä sen ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 11. maaliskuuta 1989. Sarjaa on tuotettu yli 1 100 jaksoa. Sen katsotaan edustavan ensimmäisiä tositelevisiotyylin ohjelmia. Sarjan alkuperäinen idea on peräisin John Langleyltä ja Malcolm Barbourilta.

Sarjaa esitettiin alun perin Foxilla. Vuonna 2013 se siirtyi Spike TV -maksukanavalle. Sarja lopetettiin vuonna 2020 George Floydin kuoleman jälkeen Yhdysvalloissa alkaneiden levottomuuksien alettua. Sarjaa kritisoitiin muun muassa propagandistisesta sävystä ja siitä, että se esittää poliisit yksipuolisesti "hyviksinä".

Syksyllä 2021 ohjelma teki paluun Fox Nation-suoratoistopalvelussa.

Ohjelmassa on seurattu poliisien työtä yli 140 kaupungissa ympäri Yhdysvaltoja, ja sitä on tehty myös Hongkongissa, Lontoossa ja entisen Neuvostoliiton alueella. Kukin jakso kestää noin 22 minuuttia. Sittemmin Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa on ryhdytty tuottamaan vastaavaa formaattia noudattavia ohjelmia.

Ohjelman tunnusmusiikkina toimii jamaikalaisen reggaeyhtye Inner Circlen kappale Bad Boys.

Suomessa vastaavia ohjelmia ovat ainakin Poliisit ja Lainvalvojat.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
Yhdysvaltalaiset televisio-ohjelmat
1980-luvun televisiosarjat
Foxin televisio-ohjelmat
Paramount Networkin televisio-ohjelmat
Kuolleen kukan nimi

Kuolleen kukan nimi on Kotiteollisuuden viides albumi. Albumilla yhtye pääsi suuren yleisön tietoisuuteen: Kuolleen kukan nimi debytoi albumilistan sijalla 5. ja ylitti kultarajan, 15 000 myytyä kappaletta, vuonna 2005. Albumi sisältää erään yhtyeen tunnetuimmista kappaleista ”Rakastaa/ei rakasta”. Kappaleesta tehty Pete Veijalaisen ohjaama video voitti kultaisen Muuvin musiikkivideokilpailussa vuonna 2002. Levyn kappaleita soitetaan keikoilla usein, etenkin ”Valtakunta”, ”Vuonna yksi ja kaksi”, ”Meren mutaa” ja ”Kielletyn puun hedelmä” ovat suosittuja. Kappaleessa "Satu peikoista" on bändille todella harvinainen kitarasoolo, jonka soittaa levyllä tuottaja Mikko Karmila.

Kappaleet 
Sävelet ja sovitukset Kotiteollisuus, sanoitukset Jouni Hynynen.

Kokoonpano 
 Jouni Hynynen – laulu, kitara
 Janne Hongisto – basso, taustalaulu
 Jari Sinkkonen – rummut, taustalaulu

Vierailevat muusikot 
 Mikko Karmila – kitara, kosketinsoittimet, ohjelmointi
 Miitri Aaltonen – taustalaulu
 Herra Tossavainen – taustalaulu

Tuotanto 
 Mikko Karmila – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, majoitus
 Miitri Aaltonen – taustalaulujen äänitys
 Mika Jussila – masteroija (Finnvox)
 Aki Scharin – kannet ja valokuvat

Singlet

Rakastaa/ei rakasta 
 
 

Ilmestyi 1. helmikuuta 2002.

Vuonna yksi ja kaksi 

 
 

Ilmestyi 17. toukokuuta 2002. Sisältää Kuolleen kukan nimi -albumin sanoitukset, jotka puuttuivat varsinaisen albumin kansilehdestä.

Lähteet 

Kotiteollisuuden albumit
Vuoden 2002 albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Volvo 8700

Volvo 8700 oli Volvon valmistama lähiliikenne- ja kaupunkibussi. Moottorivaihtoehtoina olivat 12-litrainen DH12E B12B- tai B12M-alustassa ja 7-litrainen D7E B7R-alustalla. Bussia valmistettiin sekä kaksi- että kolmiakselisena. Volvo 8700:sta on olemassa myös matalalattiainen versio, 8700LE (Low Entry), jonka alustana on Volvo B12B LE tai B7R LE. Matalalattiabussin sai myös nivelversiona, jonka alustana oli B12B LEA. 

8700- ja 8500-mallit korvasi vuonna 2011 Volvo 8900LE.

Käyttäjiä 

Taulukkoon on kirjattu noin 336 käytössä olevaa Volvo 8700 -linja-autoa.

Teknisiä tietoja
Pituus: 10,6–18,75 m
Leveys: 2,55 m
Korkeus: 3,1 m
Moottori: 6-sylinterinen dieselmoottori, iskutilavuus 7 tai 12 litraa
Teho: DH12E340 250 kW (340 hv) 1 700 Nm, DH12E380 279 kW (380 hv) 1 850  Nm, D7E290 213 kW (290 hv) 1 200 Nm
Päästötaso: Nykyisin Euro 5, saatavana myös EEV-päästövaatimukset täyttävä moottorimalli

Aiheesta muualla

Volvo 8700 Volvon sivuilla 
Volvo 8700LE Bussipysäkissä

8700
243 Ida

243 Ida on halkaisijaltaan 59,8 × 25,4 × 18,6 kilometrin kokoinen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välissä. Sen löysi Johann Palisa vuonna 1884.

Jupiteriin matkaava Galileo-luotain otti asteroidista kuvia 28. elokuuta 1993. Idan keskietäisyys Auringosta on 2,86 AU ja se kiertää Aurinkoa melko ympyrämäisellä radalla ja suunnilleen planeettojen ratatasossa, mikä ei ole niinkään selvää kun on kyse asteroidista. Kohteen kiertoaika on 4,84 vuotta, ja se kuuluu Koronis-ryhmään.

Idalla on oma Dactyl-niminen kuu, jonka halkaisija on 1,4 km. Se kiertää Idaa 108 km:n päässä 1,54 päivän kiertoajalla. Dactyl löydettiin vuonna 1994 Galileo-luotaimen kuvista.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

243 Ida and Dactyl from The Nine8 Planets
Asteroid Ida and Dactyl from Views of the Solar System
IAUC 5948 announcing Dactyl's discovery
IAUC 6082 announcing Dactyl's naming
Ida and Dactyl in false coloring, to reveal surface differences
JPL Small-Body Database Browser: 243 Ida
Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center 

Päävyöhykkeen asteroidit
Luotaimilla tutkitut pikkuplaneetat
Mussendenin temppeli

Mussendenin temppeli () on pieni ympyränmuotoinen rakennus, joka sijaitsee Atlantin valtameren  rantajyrkänteellä lähellä Castlerockia Pohjois-Irlannissa.

Temppeli rakennettiin vuonna 1785, ja se muodostaa osan Frederick Augustus Herveyn kartanosta. Hervey oli Derryn kreivikunnan piispa ja Bristolin neljäs jaarli. Temppeli rakennettiin kirjastoksi, ja sen julkisivun esikuva on antiikin Rooman Vestan temppeli. Temppeli on pyhitetty Herveyn serkulle Frideswide Mussendenille.

Aiheesta muualla 

 Mussenden Temple and Downhill Demesne Discover Northern Ireland. 
 The scandal behind Mussenden Temple at Downhill National Trust. 

Pohjois-Irlannin rakennukset ja rakennelmat
Temppelit
Volvo 9700

Volvo 9700 on Volvon ja Carruksen valmistama pikavuoro- ja turistibussi, josta on saatavilla matala (S), korotettu (H) ja korkea (HD) versio. Volvo 9700:sta kehitettiin facelift-malli Volvo 9700NG, joka esiteltiin vuonna 2007. Suurimmat erot vanhaan malliin ovat peräosa ja keula, jotka uudistettiin. Volvo 9700NG puolestaan sai faceliftin vuonna 2013 ja nimeksi vaihtui Volvo 9700UG. Suurimmat erot vanhaan malliin jälleen uudistettu keula ja perä.

Carrus valmisti samanlaisella korilla, mutta Scanian tai Mercedes-Benzin alustoilla varustettuja malleja Carrus Star 503 ja Carrus Star 603. 503 vastaa Volvo 9700H:ta ja 603 Volvo 9700HD:tä.

Teknisiä tietoja
Pituus: 10,3–15 m
Leveys: 2,55 m
Korkeus: 3,42, 3,61 tai 3,73 m
Tavaratila: n. 17 m³
Moottori: Keskellä (B12M) tai takana (B12B, B9R tai B13R), 6-sylinterinen 12-litrainen DH12-dieselmoottori
Teho: DH12E340 250 kW (340 hv), DH12E380 279 kW (380 hv), DH12E420 309 kW (420 hv), DH12E460 339 kW (460 hv)
Päästöluokitus: Euro 4 -sertifioitu, saatavana myös Euro 5 -päästövaatimukset täyttävä versio

Aiheesta muualla
Volvo 9700 Volvon sivuilla 
Volvo 9700 Carrus Deltan sivuilla

9700
Carrus-linja-autot