joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lars Skalm

Lars (Lasse) Skalm (alkujaan muodossa Lorentz Skallme; syntynyt n. 1430, mahdollisesti Paraisilla) oli keskiajalla elänyt Rövarnäsin kartanon herra, kauppias ja Turun pormestari. Hän kuului Skalmin sukuun, joka oli aateloitu hänestä alkaen.

Larsin isästä ei ole täyttä varmuutta, mutta hän saattoi olla Paraisten Atussa elänyt Jöns Bengtsson Skallme ja mahdollisesti ammatiltaan kauppias. Vanhempien kuoltua Lars muutti nuorella iällä naimattoman ja lapsettoman setänsä luokse asumaan, joka kasvatti häntä kuin omaa poikaansa. Setä oli antanut yhden laivan Larsille omaksi, ja jo nuorena merenkulkuun perehtynyt oli lähtenyt laivalla Itämerelle harjoittamaan kaupankäyntiä, joihin kuului tervan, turkiksen ja puutavaran toimittaminen Hansakaupunkeihin.

Kun Ruotsissa puhkesi kapina vuonna 1457, tarjoutui Skalm auttamaan kuningas Kristian I:stä kapinan kukistamisessa kuljettamalla kuninkaan joukkoja ja tarvikkeita laivallaan meren yli. Kiitokseksi kuningas antoi vuonna 1461 Skalmille aatelisarvon ja kolme tilaa Paraisilta Atun saarelta. Näin kuningas kirjoittaa Skalmille annetussa aateliskirjeessä: 

Larsin setä kuoli neljä vuotta myöhemmin ja Lars oli ainoa perijä. Tämän jälkeen hän rakensi talon Rövarnäsille ja ryhtyi lahjoittamaan rahaa Sauvon kirkon rakentamiselle, joka valmistui 1472. Kunnianosoituksena Skalmia kohtaan hänen sukunsa vaakuna asetettiin kirkon eteen ja Skalmin kuva maalattiin alttarin takana olevaan seinään polvistumaan Pyhälle Laurille, jolle kirkko oli pyhitetty.

Vuosien 1501–1502 aikana Skalm toimi Turun pormestarina. Pormestarin virassa ollessaan hän asui pääsääntöisesti Korppoolaismäellä omistamassaan maatilallaan, vaikka välillä kävikin Rövarnäsillä.

Skalm avioitui ja sai avioliittonsa aikana kaikkiaan neljä poikaa: Anders (s. 1460), Hans (s. 1465), Dan (s. 1467) ja Erik (s. 1480). Kaikista pojista tuli myös perheellisiä.

Kirjallisuutta

Lähteet 

Suomalaiset aateliset
Suomalaiset kauppiaat
Suomen kunnanjohtajat ja pormestarit
Suomen keskiajan henkilöt
Turun historia
1400-luvulla syntyneet
1500-luvulla kuolleet
Kuolinvuosi tuntematon
Kotikatu (yritys)

Kotikatu Oy (entiseltä toiminimeltään KH Kiinteistöpalvelut Oy) on suomalainen kiinteistöpalveluita tarjoava yritys.

Kotikatu syntyi vuonna 1989 pienestä kiinteistöhuoltoyhtiöstä. Toinen yrityksen perustajista, Kimmo Helasuo, oli tehnyt armeijalomien aikana lumitöitä kiinteistöhuoltoyrityksessä. 

Armeijan jälkeen Helasuo auttoi ystäväänsä Timo Kaislaa helsinkiläisessä autopesulassa, kunnes he vuonna 1989 päättivät perustaa Kaisla & Helasuo Oy:n, nykyisen Kotikadun ensimmäisen yksikön.

Ensimmäisen toimintavuoden jälkeen yrityksellä oli asiakkaana kymmenkunta taloa ja he palkkasivat ensimmäisen työntekijänsä.

Toimintaa kasvatettiin ottamalla mukaan uusia pieniä kiinteistönhuoltoyrittäjiä, joille annettiin omat toiminta-alueensa - olihan asiakkaille tärkeää olla yhteydessä omaan, tuttuun ja läheiseen paikallisyksikköön. Ensimmäisten joukossa mukaan tuli Matti Lukkari, jonka yritys fuusioitui kokonaisuuteen vuonna 1995.

Tämä paikallinen malli on edelleenkin olennainen osa Kotikadun toimintamallia, sillä toiminta on organisoitu alkuvuosien tavoin edelleen paikallisyksiköihin.

Syyskuussa 2020 Kotikatu ja PHM Group yhdistyivät samaan konserniin, jonka pääomistaja on norjalainen pääomasijoitusyhtiö Norvestor.

Tänä päivänä Kotikatu on osa PHM Groupia. PHM Group on pohjoismainen kiinteistöpalvelukonserni, jonka tehtävä on pitää huolta ihmisistä pitämällä huolta heidän asuinympäristöstään. PHM Group koostuu paikallisista yhtiöistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotikadun verkkosivu

Kiinteistöpalveluyritykset
Jet2.com

Jet2.com on brittiläinen charter-yhtiö. Yhtiö on Britannian kolmanneksi suurin. Kyseinen yritys on lentänyt lomalentoja Lappiin.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 15,2 vuotta.

Lähteet

Halpalentoyhtiöt
Brittiläiset lentoyhtiöt
The Great War

The Great War on ruotsalaisen power metal -yhtyeen Sabatonin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. heinäkuuta 2019.

Kappaleet

Arvostelut 
 Kaaoszine: 8+/10
 Soundi:

Lähteet 

Sabatonin albumit
Vuoden 2019 albumit
Kadonneen arkin metsästäjät

Kadonneen arkin metsästäjät (engl. Ooops! Noah is Gone) on Saksan, Luxemburgin, Belgian ja Irlannin tuotantoyhtiöiden yhteistyössä tekemä komedinen tietokoneanimaatiolla toteutettu seikkailuelokuva siitä, mitä tapahtui olennoille, jotka jäivät raamatussa kerrotusta Nooan arkista.

Englanninkielinen ääni

Suomenkielinen ääni  

Muissa rooleissa: Jarmo Mäkinen, Katja Aakkula & Sasu Moilanen.

 Kääntäjä: Jari Siltakoski 
 Ohjaaja: Joonathan Kettunen 
 Tuotanto: Scanboxin versio 2015

Aiheesta muualla 
 
 
 

Elokuvat eläimistä
Vuoden 2015 elokuvat
Animaatioelokuvat
3D-elokuvat
Raahen kaupunginvaltuusto

Raahen kaupunginvaltuusto () on hallintoelin, joka käyttää ylintä päätösvaltaa Raahessa. Valtuustossa on 43 jäsentä, jotka on valittu neljän vuoden toimikaudeksi. Nykyinen puheenjohtaja on Nina Pulkkanen (kesk.).

Valtuusto

Valtuutetut 2021–2025  
Kuntavaaleissa 2021 valittiin seuraavat Raahen kaupunginvaltuutetut toimikaudelle 2021–2025 (valitut puolueittain, kunkin ryhmän eniten ääniä saaneet ensin):

Lähteet 

Raahe
Suomen kunnanvaltuustot
Tezcatlipoca

Tezcatlipoca (nahuatliksi "savuava peili") on Mesoamerikan kansojen, varsinkin asteekkien, jumala. Tezcatlipocan palvonta on alun perin lähtöisin  tolteekeilta. Verenhimoisen Tezcatlipocan palvonnan myötä ihmisuhraus tuli osaksi Keski-Amerikan uskonnollisia menoja.

Tezcatlipoca on nuorten soturien suojelusjumala ja pahojen tekojen kostaja, joka kykenee suureen julmuuteen. Joka vuosi hänelle valittiin ihmisuhri, yleensä sotavanki, joka tapettiin repimällä sydän hänen rinnastaan. Yksi Tezcatlipocan lisänimistä on  Moyocoya – kaikkivoipa. Tezcatlipoca edustaa tähtiä, yötaivasta, talvea ja pohjoista. Hän on siten Huitzilopochtlin vihollinen. Jaguaari on Tezcatlipocalle pyhitetty eläin, sillä sen pilkullinen turkki muistuttaa yötaivasta.

Tezcatlipocan synnystä on eri versioita. Joidenkin luomiskertomusten mukaan kolmannentoista taivaan jumaläiti tuli raskaaksi ja 400 tähtien jumalaa, jotka olivat kateellisia syntymättömälle lapselle, punoivat juonia tuhotakseen hänet. Heitä kuitenkin pidäteltiin luolassa, kunnes Tezcatlipoca syntyisi täysin varustautuneena ja valmiina tuhoamaan vihollisensa. Tezcatlipocalla oli liittolaisenaan vain sisarensa Coyolxauhqui, ja tämä sai surmansa puhjenneessa taistelussa. Tezcatlipoca sinkosi hänen päänsä taivaalle kuuksi. Toisten kertomusten mukaan Tezcatlipoca oli alkuolentojen Tonacatecuhtlin ja Tonacacihuatlin luomus.

Tezcatlipoca hallitsi ensimmäistä viidestä maailmanajasta, ns. Jaguaariauringon aikaa. Hän on myös kymmenennen ja kolmannentoista taivaan hallitsija. Useissa myyteissä kerrotaan, että Tezcatlipoca karkotti pappiskuningas Quetzalcóatlin keskuspaikastaan Tulasta. Hän olisi myös viekotellut Quetzalcóatlin syntiin, juopotteluun ja lihalliseen rakkauteen, ja saattanut näin tolteekkien kulta-ajan päätökseen. Tezcatlipoca ja Quetzalcoatl ovatkin usein toistensa vastustajia, mutta he voivat toisaalta tehdä myös yhteistyötä palauttaakseen sirpaleiksi hajonneen maailmankaikkeuden ja herättääkseen viidennen eli nykyisen auringon. Tezcatlipoca muuttui Mixcoatl-Camaxtlin ruumiillistumaksi, "punaiseksi Tezcatlipocaksi", voidakseen luoda tulta. Hän on myös suuri velho joka veti maaemon alkuvesistä valtavan alligaattorin, Cipactilin, hahmossa.

Lähteet 
 Jordan, Michael: Encyclopedia of Gods. Kyle Cathie Limited, 1992. ISBN 1 85626 038 0.
 Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

Viitteet 

Keski-Amerikan jumalat
Asteekkien jumalat
Aztlán

Aztlán ("valkoinen maa") on asteekkien myyttinen alkukoti, josta he muinaisina aikoina vaelsivat Meksikon laaksoon. Aztlán sijaitsi myyttien mukaan pohjoisessa, mahdollisesti Pohjois-Meksikon tasangolla tai Pohjois-Amerikan lounaisosissa. Vaikka Aztlán on luultavasti legenda, on viitteitä siitä, että nahuatlkieliä puhuneet metsästäjä-keräilijäheimot muuttivat 1100-luvulla etelämmäs aiemmilta asuinsijoiltaan Pohjois-Meksikon ylätasangolla ja vaikuttivat osaltaan tolteekkien sivilisaation tuhoon.

Katso myös 
Chicomoztoc

Lähteet 

Asteekit
Myytit
Andorran parlamentti

Andorran parlamentti eli yleiskokous () on Andorran yksikamarinen parlamentti. Andorran yleiskokouksella on lainsäädännöllinen valta, ja se myös nimittää pääministerin, hyväksyy valtion budjetin sekä tukee ja valvoo hallituksen poliittisia toimia.

Vaalit 
Andorran parlamenttivaalit määritellään pääosin vuoden 1993 perustuslaissa ja vaalilaissa. Lisäksi asiaa käsitellään myös laissa puolueista ja kampanjarahoituksessa sekä laissa julkisesta radiosta ja televisiosta.

Edustajien vaalikausi kestää neljä vuotta. Vaaleissa käytetään kahta erilaista valintajärjestelmää. Puolet edustajista valitaan koko maan kattavasta vaalipiiristä suhteellista vaalitapaa noudattaen. Koko maan vaalipiirissä järjestetään suljettu listavaali. Lisäksi parlamenttiin valitaan kaksi edustajaa jokaisesta seitsemästä kunnasta, joissa toteutetaan enemmistövaalia. Vaaleissa äänioikeutettuja ovat kaikki yli 18-vuotiaat Andorran kansalaiset, joilla on täydet kansalaisoikeudet.

Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa äänestysprosentti oli 65 prosenttia. Eniten paikkoja sai Andorran demokraatit, joille meni 11 paikkaa. Muut edustajia saaneet puolueet olivat Sosiaalidemokraattinen puolue (7 paikkaa), Andorran liberaalipuolue (4 paikkaa), Unió Laurediana (2 paikkaa) ja Sosiaalidemokratia ja edistys (2 paikkaa). Lisäksi kaksi paikkaa meni sitoutumattomille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Parlamentin kotisivut 

Parlamentti
Parlamentit
Transporno

Transseksuaalinen porno on yksi pornografian genreistä. Useimmat transpornoesiintyjät ovat transnaisia kuten Bailey Jay ja Sarina Valentina, mutta alalla on myös muunsukupuolisia sekä transmiehiä, kuten Buck Angel. Transnaiset esiintyvät usein miespuolisten partnereiden kanssa, mutta myös naistenvälistä transpornoa on saatavilla.

Palkinnot 
AVN Award Vuoden Transesiintyjä on yksi merkittävimmistä pornoalan palkinnoista transpornoesiintyjille. Transgender Erotica Awards joka tunnettiin aiemmin nimellä Tranny Awards on toinen merkittävä alan palkinto.

Lähteet

Pornografian tyylilajit
Transsukupuolisuus
Pietari Topp

Pietari Topp (oik. Peter Jonsson Topp; 1787 – 1869) oli ruotsalainen korpraali, maanviljelijä sekä lukkari, joka toimi pietistisenä herätyssaarnaajana ja kirjojen levittäjänä Ruotsissa, julkaisten myös useita omia kirjojaan. Hänen kirjansa Huutavan ääni korvessa levisi myös suomalaisen herätysliikeväen parissa.

Elämä 
Pietari Topp syntyi vuonna 1787. Hän oli kotoisin Ruotsin Länsi-Götanmaalta ja oli armeijan palveluksessa korpraalin arvoisena. Erottuaan armeijasta hän toimi maanviljelijänä sekä lukkarina Göteborgin hiippakuntaan kuuluvassa Boråsin seurakunnassa, jossa toimi tunnettu herätyssaarnaaja, pastori Otto Hoof. Alueella levinnyt hengellinen herätys veti myös Toppin mukaansa ja hän alkoi Hoofin esimerkkiä noudattaen pitää seuroja sekä levittää Hoofin ja muitten herännäiskirjailijoiden kirjoja. Hän vaelsi pitkiä matkoja kylästä toiseen kuljettaen sotilasrepussaan myytäviä kirjoja. Lisäksi hän kirjoitti itse useita kirjoja, joita hän myös levitti. Hän kuoli 1869.

Kirjallinen tuotanto 
Topp kirjoitti useita hengellisiä kirjoja. Näistä Tuomiopasuna (Domsbasunen) oli suorasanainen kuvaus viimeisestä tuomiosta. Laulupasuna puolestaan sisälsi sata valikoitua hengellistä laulua. Niistä suurin osa oli muiden kuin Toppin laatimia. Teos Kuolemattoman sielun vaarallinen vaellus lyhyen elämän läpi iäisyyteen oli niin suosittu, että siitä otettiin kuusitoista painosta. Samoin Toppin kirjoista ainoa Suomessa levinnyt, vuonna 1832 ilmestynyt Huutavan ääni korvessa oli myös kotimaassaan sen verran suosittu, että siitä otettiin viitisentoista painosta. Henrik Renqvist julkaisi kirjan suomeksi vuonna 1833. Siitä julkaistiin pian uusia painoksia vuosina 1835, 1836, 1840, 1850 ja 1855.

Lähteet 

Vuonna 1787 syntyneet
Vuonna 1869 kuolleet
Ruotsalaiset kirjailijat
Herätysliikkeet
Jaakko Sopala

Jaakko Sopala, vuoteen 1930 Schroderus  (3. toukokuuta 1901 Sotkamo – 15. elokuuta 1976 Kajaani) oli juristi, joka toimi Kajaanin kaupunginjohtajana kaksikymmentä vuotta.

Sopalan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Schroderus ja Anna Kaisa Mankinen ja puoliso vuodesta 1930 Helmi Tirkkonen. Sopala tuli ylioppilaaksi 1922 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1928, varatuomarin arvon hän sai 1931. Sopala toimi asianajajana 1928–1929 ja 1939–1940. Hän työskenteli myös Oulun rahakamarin ja kaupunginvaltuuston sihteerinä sekä kaupunginsihteerinä 1930–1939. Kajaanin kaupunginjohtaja hän oli 1940–1960 ja vt. kaupunginviskaali 1941–1944.

Lähteet

 Suomalaiset juristit
 Suomalaiset asianajajat
 Suomalaiset virkamiehet
 Kajaanin pormestarit ja kaupunginjohtajat
 Vuonna 1901 syntyneet
 Vuonna 1976 kuolleet
Saarijärvi (Espoo)

Saarijärvi on korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa. Sen pinta-ala on 97 hehtaaria. Järven läntinen osa kuuluu Vihtiin, itäinen osa sijaitsee Espoon Velskolassa Mustakorven suojuotin pohjoispuolella.

Saarijärven pituus kaakosta luoteeseen on noin kaksi kilometriä. Järven lukuisilla lahdilla ei ole karttanimiä. Noin kuusi prosenttia järven pinta-alasta on vähintään 10 metriä syvä. Syvin alue on melko yhtenäinen vyöhyke Saarijärven suuremman saaren länsi- ja eteläpuolella. Noin kahdeksanmetrisiä syvänteitä on useita eri puolilla järveä.

Saarijärvessä sijaitsee kaksi saarta. Niiden yhteispinta-ala on runsaat 16 hehtaaria, josta noin 16 hehtaaria kuuluu suuremman saaren osalle. Pienemmän saaren pinta-ala on runsaan aarin, ja se sijaitsee järven kaakkoisosassa.

Espoon ja Vihdin raja kulkee Saarijärven keskellä sijaitsevan, suuremman saaren luoteisosan halki. Saarijärven läheisyydessä on useita pienehköjä järviä: Espoon puolella muun muassa Pikku Majaslampi, Iso Majaslampi ja Tuhkuri, Vihdin puolella Sarkkinen, Suolikas ja Vaakkoi.

Espoon korkein kohta, eli Mustakorvenkallio, sijaitsee Saarijärven ja Ison Majaslammen välissä.

Saarijärven vesitilavuus on 4 602 000 kuutiometriä.

Saarijärvi (21.044.1.007) kuuluu Lakistonjoen valuma-alueeseen (21.044), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vantaanjoen vesistössä (21). Toinen jakovaihe on Lepsämänjoen valuma-alue (21.04). Saarijärvi on Vantaanjoen alueen lounaisia vakavesiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hagerlund.net: Espoon uimarannat: Saarijärvi

Espoon järvet
Vihdin järvet
Vantaanjoen vesistö
Velskola
Nuuksion kansallispuisto
Erkki Luiro

Erkki Olavi Luiro (29. tammikuuta 1940 Rovaniemi – 2. elokuuta 1984 Rovaniemi) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän sijoittui Innsbruckin olympialaisissa 1964 parhaana suomalaisena 22:nneksi. Hän sijoittui Holmenkollenin kisoissa kolmanneksi vuonna 1963. Mäkihypyssä hän sijoittui Salpausselän Kisoissa toiseksi vuonna 1963. Luiro edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.

Erkki Luiron isoveli Tauno Luiro oli maineikas mäkihyppääjä.

Lähteet 

Suomalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Kingdom Hearts χ

Kingdom Hearts χ on Square Enixin Kingdom Hearts -pelisarjaan kuuluva japanilainen toimintaroolipeli. Se toimii muiden Kingdom Hearts -pelien esiosana ja kertoo tapahtumista ennen Keyblade-sotaa ja pelihahmona on keybladen käyttäjä, jonka on liityttävä yhteen Ennustajiksi (Foretellers) kutsuttujen keyblade-mestareiden viidestä ryhmittymästä ja taisteltava maailmassa jäljellä olevan valon hallinnasta.

Peli julkaistiin alun perin vain Japanissa verkkoselaimille 18. heinäkuuta 2013. 3. syyskuuta 2015 pelistä julkaistiin Androidille ja iOS:lle versio nimeltä Kingdom Hearts Unchained χ ja se julkaistiin muualle maailmaan vuoden 2016 aikana. Huhtikuussa 2017 Unchained χ sai uuden nimen Kingdom Hearts Union χ[Cross]. Pelin tarinaan perustuva elokuva Kingdom Hearts χ Back Cover tammikuussa 2017 osana Kingdom Hearts HD 2.8 Final Chapter Prologue -pelikokoelman sisältöä.

Back Coverin ääninäyttelijät

Alkuperäiset

Englanninkieliset

Kingdom Hearts
Selainpelit
Android-pelit
iOS-pelit
Pentti Vesalainen

Pentti Sylvester Vesalainen (1. tammikuuta 1913 Kotka – 27. marraskuuta 2000) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 1938 yhdistetyssä viidenneksi. Hän oli hiihto-osuudella kuudestoista mutta nosti sijoitustaan mäkiosuudella. Hän saavutti yhdistetyssä SM-pronssia vuosina 1937 ja 1938. Hän edusti Kotkan Hiihtoseuraa ja Kotkan Poliisi-Urheilijoita. Aikaisemmin Pentti (Pepa) Vesalainen edusti Kotkan Palloseuraa ja myöhemmin vuodesta 1960 Kotkan Voimistelijoita.

Vesalainen harrasti myös jalkapalloa, viisiottelua ja ampumista (isopistoolin mestariluokka, 30 + 30 laukauksella 558 pistettä). Hän oli mukana seura- ja järjestötoiminnassa, mm. Kotkan liikennelautakunnassa. Vesalaiselle myönnettiin Suomen Urheilun hopeinen ansiomitali kullatuin ristein. Vesalaisen harrastuksia olivat kuntourheilu ja saaristoretkeily. Vesalaisen kotikunta oli Kotka.

Ammatiltaan Vesalainen oli poliisi ja yleni komisarioksi.

Lähteet 

Suomalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Toppinen

Toppinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Anni Rytkönen (o.s. Toppinen) (1891–?), kansanedustaja (SDP)
Eicca Toppinen (s. 1975), sellisti
Kalle Toppinen (1892–1938), kansanedustaja (SSTP), vaikuttanut myös SKP:ssä
Marja Toppinen-Schumacher (1940–2016), oopperalaulaja
Teemu Toppinen, filosofi ja metaeetikko.
Chilen ralli 2019

Chilen ralli 2019 (virallisesti 1. Copec Rally Chile 2019) oli Rallin MM-sarjan kauden 2019 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 9–12. toukokuuta.

Tulokset

Lähteet 

MM-rallikausi 2019
Chilen ralli
Yeboyah

Yeboyah (oik. Rebekka Aili Kuukka, s. 1996)  suomalainen DJ, muusikko ja radiojuontaja.

Ura 
Yeboyahilta on ilmestynyt vuonna 2017 “Broflake”-single ja vuonna 2019 Elovena-EP, joka toi hänelle Emma-ehdokkuuden.Hän on vieraillut Gasellien, Dilemman sekä Pesson albumeilla ja oli osa D.R.E.A.M.G.I.R.L.S. rap-kollektiivia.  Vuonna 2021 Yeboyah solmi levytyssopimuksen Sony Music Finlandin kanssa. Hänen debyyttialbuminsa "Perhosefekti" julkaistiin syyskuussa 2021. Albumilla vierailivat artistit EDEN, NCO ja Rosa Coste.  

Vuonna 2020 Yeboyah esiintyi Herra Ylpön kanssa Vain elämää -ohjelmassa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun ohjelman lavalla nähtiin ei-valkoinen artisti.

Yeboyah pitää YleX:llä yhdessä Renaz Ebrahimin ja Sophia Wekesan kanssa musiikin erikoisohjelmaa nimeltä Yeboyah, Renaz ja Wekesa. Radio-ohjelmaa esitetään tiistaisin. 

Rebekka Yeboah on näytellyt nuorten draamasarjassa HasBeen Erikan roolissa ja Aikuiset-draamakomediasarjassa Caran roolissa.

Diskografia

Albumit 
 Perhosefekti (2021)

EP:t 
 Elovena (2019)

Singlet 
 Broflake (2017)
 Tekee mieli (2021)
 Just se (2021)
 Kredi (2021)
 Mitä tarviit (2021)

Ehdokkuudet

Lähteet 

Suomalaiset muusikot
Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Chicomoztoc

Chicomoztoc ("seitsemän luolan paikka") on tarunomainen luola-asumus, josta Texcocojärven ympärille asettuneet seitsemän Keski-Amerikan nahuatl-heimoa olivat tarinoiden mukaan lähtöisin. Asteekkien perimätiedon mukaan luolasto sijaitsi heimojen myyttisessä alkukodissa Aztlánissa, koilliseen Meksikon laaksosta. Jokainen heimoista asui yhdessä luolassa, ja täältä he aloittivat yhteisen vaelluksensa kohti etelän maita. Luolaston heimot olivat: Xochimilca, Tlahuica, Acolhua, Tlaxcalan, Tepaneca, Chalca ja Mexica (sittemmin asteekit).

Lähteet 

Asteekit
Myytit
Satisfactory

Satisfactory on ennakkojulkaistu Coffee Stain Studiosin kehittämä ja tämän emoyhtiö Coffee Stain Publishingin julkaisema avoimen maailman tutkimus-, tehtaanrakennus- ja ensimmäisen persoonan ammuntapeli.

Pelaaminen 
Peliä pelataan ensimmäisestä persoonasta. Pelimaailma on pinta-alaltaan 30 km². Peli tukee 1–4 pelaajan moninpeliä, mutta myös laajemmat moninpelit ovat mahdollisia.

Tarina 
Pelihahmo on vieraalla planeetalla oleva insinööri, jonka tulee saada tehtävä "Project Assembly" valmiiksi. Pelaajan tulee kerätä resursseja, rakentaa automaattisia tehtaita sekä tehdä erilaisia työkaluja ja koneita.

Kehitys ja historia 
Peliä alettiin tehdä vuoden 2016 puolivälissä. Satisfactoryn piti tulla julkaistuksi Steamissä, mutta se siirrettiin eksklusiivisesti Epic Games Storeen 12 kuukauden ajaksi. Pelin on suunniteltu pysyvän ennakkojulkaisuna vähintään marraskuuhun 2020. Peli on saatavilla ainoastaan Windowsille, mutta pelin saapumista muille alustoille tulevaisuudessa ei ole suljettu pois.

Vastaanotto 
Peliä on luonnehdittu ensimmäisen persoonan Factorioksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Satisfactorygame, viralliset kotisivut 

Vuoden 2019 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Windows-pelit
Myrskyöitä

Myrskyöitä (I Know Where I’m Going!) on Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama brittiläinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1945.

Juoni 
Määrätietoinen nuori kaupunkilaisnainen Joan Webster (Wendy Hiller) yrittää matkustaa Hebridien saarelle Skotlannin länsirannikolla mennäkseen siellä vihille Englannin rikkaimpiin kuuluvan, itseään vanhemman teollisuusjohtajan kanssa. Monen päivän myrsky kuitenkin estää laivamatkan, ja odotellessaan sään paranemista Mullin saarella kaupunkilaisnainen tutustuu paikallisiin ihmisiin ja heidän elämäntapaansa ja alkaa miettiä arvojaan uudestaan. Ratkaisun tekoa ei helpota saarelta löytyvä komea nuori mies (Roger Livesey).

Rooleissa 

Laulajana myöhemmin tunnettu, lapsinäyttelijänä uransa aloittanut Petula Clark näyttelee Myrskyöissä pienen sivuroolin noin 13-vuotiaana.

Tuotanto 
Myrskyöitä on kuvattu Denhamin studioilla Buckinghamshiressä sekä aidoissa ympäristöissä Mullin saarella. Tarinassa on kyse odottamisesta, ja odottaminen liittyi myös elokuvan tekoon. Powell ja Pressburger päättivät kuvata tämän mustavalkoisen elokuvan odotellessaan Technicolor-kalustoa, jota he tarvitsivat seuraavan elokuvansa Kysymys elämästä ja kuolemasta kuvauksissa.

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1986, että tarina alkaa hyvin realistisena mutta muuttuu vähitellen mielikuvitukselliseksi ja runolliseksi kelttiläisten satujen ja legendojen ilotulitukseksi.

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elokuvan esittely Criterion Collection -sivustolla 

Vuoden 1945 elokuvat
Michael Powellin ohjaamat elokuvat
Brittiläiset elokuvat
Romanttiset draamaelokuvat
Brittiläiset mustavalkoelokuvat
Christine Candolin

Christine Candolin (s. 17. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän kuuluu Suomen tila- ja installaatiotaiteen uranuurtajiin.

Työt
Candolin opiskeli Taideteollisessa Korkeakoulussa 1975-1982. Hänen töitään on ollut esillä lukuisissa yksityis - ja ryhmänäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. Candolinin tilateokset ovat huomattavan isoihin tiloihin ja useaan huoneeseen suunniteltuja kokonaisuuksia. Teokset on aina suunniteltu tiettyyn tilaan. Hän valitsee materiaalit siten, että käytetty tila, materiaali, muoto ja ajatus muodostavat saumattoman kokonaisuuden. Hän käyttää materiaalejaan erittäin tarkasti hyväkseen, ymmärtäen niiden ominaislaadun tuomat mahdollisuudet. Näin hän luo niiden kautta erityyppisiä jännitteitä, sekä käsitteellisiä että fyysisiä; esimerkiksi asettaessaan valtavan määrään raskaita teräsmuotoja nojaamaan toisiaan vasten saadaan aikaan hauraan tasapainon tila joka voi helposti järkkyä.

Materiaalit vaihtelevat raskaasta kivestä ja teräksestä lasiin. Näiden yhteydessä hän käyttää kevyempiä materiaaleja, kuten perunajauho, rasva ja vesi kuvaamaan haurautta ja hetkellisyyttä tai ajattelun merkitystä. Teoksissa on myös valon heijastuksia ja videoprojektioita. Myös kirjoitus ja tekstifragmentit ovat keskeisiä elementtejä Candolinin teoksissa. Hän on suunnitellut useita ääni-installaatioita yhdistäen myös omia runojaan ja tekstejään soveltaen ne teostensa materiaaleihin ja äänimaailmoihin. Hän on myös tutkinut maapallon pyörimisliikettä valo ja -spektriteoksissaan jotka ovat olleet esillä sekä Alvar Aallon Pohjolan talossa Reykjavikissa Islannissa että Tarton taidemuseossa Eestissä. Vuonna 2019 hän on paneutunut erityisesti luonnonvalon liikkeeseen arkkitehtonisessa tilassa vanhan kirkkotaiteen ikkunateosten innoittamana. Candolin on tuottanut useita ryhmänäyttelyitä vuosina 2002-2017 välillä (Desire to See sekä The Sjählö9-ryhmät) Suomessa ja ulkomailla.

Julkaisut ja palkinnot
Mukana julkaisuissa:
The Razz Magazine, Presentations May 1994.
Taide 3/94 Esittelyjä, Lars Saari.
Taide 1/96 Esittelyjä, Arto Virtanen.
De Boterhal Hoorn, Overzicht II. 24 February 1991- 29 November 1997 Hoorn. 
Rooms Installations, Lars Saari 1997.
Into ja Himo! Titanik10 vuotta 1998.
Suomen taiteen historia, Keskiajalta nykyaikaan Schildts 1998.
Punainen potkukelkka ja muita kuvallisia kohtaamisia. Pro Artibus 2000.
Nordic Objects Reykjavik Nifca 2001.
Mystiikan portit, Tampereen taidemuseo Karisto 2003.
X-border Art Biennial Luleå Sweden 2005.
X-border Art Biennial Luleå Sweden 2013. 

Palkinnot: Stina Krookin tunnustuspalkinto 2001.
Julkiset kokoelmat: Suomen Pietarin konsulaatin Auditorio. 
Pysyvä installaatio/Perhosvaikutus, Toukola Helsinki. 

Candolinille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla
instagram
Candolin taiteilijamatrikkelissa
 

Elävät henkilöt
Vuonna 1953 syntyneet
Suomalaiset kuvanveistäjät
Jean Grémillon

Jean Grémillon [gʁemijɔ̃] (3. lokakuuta 1901 Bayeux, Calvados – 25. marraskuuta 1959 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja, joka teki 35 vuotta kestäneellä urallaan sekä dokumentti- että fiktioelokuvia. Grémillonin tuotantoa luonnehditaan lähes hänen kuuluisampien aikalaisten René Clairin, Jean Renoirin ja Marcel Carnén veroiseksi. Hänen näytelmäelokuviaan ovat muun muassa Myrskyöitä (Remorques, 1941), Suudelma pimeässä (Lumière d’été, 1943) ja Taivas on meidän (Le ciel est à vous, 1944). Kaikissa kolmessa näytteli naispääosaa Madeleine Renaud.

Grémillon opiskeli musiikkia ja aloitti elokuvan parissa lyhyillä dokumenttielokuvilla. Ensimmäisen pitkän elokuvansa hän ohjasi 1927. Ensimmäisen äänielokuvan epäonnistuminen vei hänet pois Ranskasta, ohjaamaan kaupallisia töitä Saksassa ja Espanjassa. Näytelmäelokuvillaan hän saavutti suosiota kotimaassaan vasta 1940-luvun alkupuolella ollessaan jo yli 40-vuotias. Hänen dokumenttielokuvistaan onnistuneimpana pidetään uran viimeistä, taiteilijakuvaa André Massonista. Moniin elokuviinsa Grémillon sävelsi itse musiikin.

Elokuvia
1923: Chartres
1928: Maldone (pitkä fiktio)
1929: Gardiens de phare
1933: Gonzague (lyhyt fiktio)
1937: Mies ja hänen varjonsa (L’Étrange M. Victor, pitkä fiktio)
1937: Naistenhurmaaja (Gueule d'amour, pitkä fiktio)
1941: Myrskyöitä (Remorques, pitkä fiktio)
1943: Suudelma pimeässä (Lumière d'été, pitkä fiktio)
1943: Taivas on meidän (Le Ciel est à vous, pitkä fiktio)
1945: Le 6 juin à l’aube (dokumentti)
1949: Intohimon kuilu (Pattes blanches, pitkä fiktio)
1950: Les Charmes de l’existence (lyhyt dokumentti)
1950: Madame X – uskoton nainen (L’Étrange Madame X, pitkä fiktio)
1952: Sodan kauhut (Les Désastres de la guerre, lyhyt dokumentti)
1953: L’Amour d'une femme (pitkä fiktio)
1955: La maison aux images (dokumentti)
1956: Haute lisse (dokumentti)
1957: André Masson et les quatre éléments (lyhyt dokumentti)

Lähteet

Aiheesta muualla
Hannu Salmen arvioita Grémillonin elokuvista

Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Ranskalaiset elokuvaohjaajat
John Wick: Chapter 3 – Parabellum

John Wick: Chapter 3 – Parabellum on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Chad Stahelski. Elokuva on John Wick -elokuvasarjan jatko-osa elokuville John Wick (2014) ja John Wick: Chapter 2 (2017). Elokuvan nimiroolissa jatkaa Keanu Reeves.

Näyttelijät

Vastaanotto 
John Wick: Chapter 3 – Parabellum sai pääosin hyvän vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla 90 prosenttia kriitikoista antoi sille positiivisen arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 7,48/10 perustuen 323 arvosteluun. Metacritic-sivustolla elokuva sai arvosanan 73/100 merkiten ”yleisesti myönteisiä arvosteluja”.

Lähteet

John Wick -elokuvat
Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat
Calefa

Calefa Oy on suomalainen yritys, joka toimittaa teollisuudelle ja voimalaitoksille kokonaisjärjestelmiä hukkalämmön uusiokäyttöön. Hukkalämmön uusiokäyttö vähentää CO2-päästöjä ja pienentää samalla ostoenergian tarvetta. Calefa nimenä juontaa juurensa latinankieliseen sanaan calefacio, joka tarkoittaa lämmittää.

Liiketoimintamalli 

Hukkalämmön uusiokäyttö on ympäristöliiketoimintaa, jossa kertaalleen ostettua energiaa kierrätetään jalostettuna hyödynnettäväksi uudelleen. Calefan toimittamissa kokonaisjärjestelmissä kierrätettyä hukkalämpöä hyödynnetään teollisuuden prosesseissa, kiinteistöjen lämmitystarpeissa tai kaukolämpönä. Samalla saatetaan tehostaa tuotantoa ja parantaa työskentelyolosuhteita.

Innovaatioita 
 Hybridijärjestelmä, joka hyödyntää lämmityksessä ja jäähdytyksessä lämpöpumppujärjestelmän ohella maalämpöä ja maakylmää 
 Kuumalämpöpumppu, jolla haaleistakin hukkalämmöistä voidaan tuottaa teollisuuden tarvitsemia 130 °C:een lämpötiloja . Huhtikuussa 2019 Calefa julkaisi kuumalämpöpumpun sisarmallin, jolla 100 °C:een lämpötilanostot voi tehdä hyvällä hyötysuhteella.
Hiilineutraali kaukolämpölaitos, joka tuottaa energian erikoislämpöpumpulla jalostamalla ilmasta ja auringosta kerättyä lämpöä.

Palkinnot ja valinnat 

 Calefa voitti Kasvu Openin Energiainnovaatioiden Kasvupolun vuonna 2019.
Sitra valitsi Calefan Kiertotalouden kiinnostavimmat -yrityslistalle vuonna 2019.
 Calefan kokonaistoteutus Yandexin datakeskuksen hukkalämmön kierrättämisestä Mäntsälän energiayhtiö Nivoksen kaukolämpöverkkoon sai Vuoden ilmastoteko 2016 -tunnustuksen Energiateollisuuden kestävän kehityksen foorumilta vuonna 2016.
 Euroopan lämpöpumppuyhdistys EHPA palkitsi Yandexin datakeskuksen hukkalämmön kierrätysratkaisun Heat pump city of the year -palkinnolla vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Calefa Oy

Suomalaiset teollisuusyritykset
Ruy Guerra

Ruy Guerra (s. 22. elokuuta 1931 Lourenço Marques, Mosambik) on portugalilais-brasilialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja lauluntekijä.

Mosambikissa syntynyt Guerra opiskeli aluksi kotimaassaan ja Portugalissa ja sitten elokuvaa Pariisin IDHEC-oppilaitoksessa 1952–1954. Hän siirtyi tekemään elokuvia Brasiliaan, jossa hänestä tuli sikäläisen uuden aallon () varhainen edustaja.

Hänen läpimurtoelokuvansa oli Brasilian pojat (Os Cafajestes, 1961), jossa Rion nuoret vetelehtijät kiristävät nuoren naisen rikkaalta sedältä rahaa tytöstä rannalla ottamillaan alastonkuvilla. Kiväärit (Os Fuzis, 1964) sijoittuu koilliseen Brasiliaan, jossa sotilasjoukko suojelee rikkaan tilanhoitajan peltoviljelmän satoa nälkäisiltä talonpojilta. Elokuvan Lempeät metsästäjät (Ternos caçadores, 1969) Guerra kuvasi ranskan ja englannin kielillä, ja suljetun yhteisön jäseniä syrjäisellä lintusaarella näyttelevät muiden muassa Sterling Hayden, Susan Strasberg ja Stuart Whitman.

Synnyinmaansa Mosambikin itsenäistyttyä 1975 Guerra sai tehtäväkseen rakentaa maan elokuva-alaa. 1980-luvun alkupuolella hän ohjasi Meksikossa Gabriel García Márquezin lapsiprostituodusta kertovaan tarinaan perustuvan Erendiran (1983).

Ruy Guerra on sanoittanut monia lauluja, joita on esittänyt varsinkin Baden Powell de Aquino. Näyttelijänä Guerra on esiintynyt muun muassa Werner Herzogin elokuvassa Aguirre – jumalan viha.

Filmografiaa
1961: Brasilian pojat (Os Cafajestes)
1964: Kiväärit (Os Fuzis)
1969: Lempeät metsästäjät (Ternos caçadores)
1980: Mueda, memória e massacre
1983: Erendira
1988: Kauniin kyyhkystenkasvattajan tarina (Fábula de la Bella Palomera)
1989: Kuarup
1992: Unien valtiatar (Me alquilo para soñar)
2005: Pahan hetki (O Veneno da Madrugada)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mosambikilaiset henkilöt
Brasilialaiset elokuvaohjaajat
Brasilialaiset näyttelijät
Brasilialaiset lauluntekijät
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Portugalilaiset elokuvaohjaajat
Portugalilaiset näyttelijät
Lorenzo Mascheroni

Lorenzo Mascheroni (13. toukokuuta 1750 – 14. heinäkuuta 1800) oli italialainen matemaatikko.

Mascheroni syntyi Bergamossa, Lombardiassa ja opiskeli Paviassa jonne hänet nimitettiin algebran ja geometrian professoriksi vuonna 1786.

Vuonna 1790 hän esitti Eulerin–Mascheronin vakiolle merkinnän A ja esitti sen arvon 31 desimaalin tarkkuudella, tosin 20.–22. desimaalit osoittautuivat virheellisiksi. Mascheroni ei koskaan käyttänyt modernia merkintää γ (gamma). Vakiolla on sittemmin ollut yhteyksiä gammafunktioon. 

Hänet tunnetaan myös Mohrin–Mascheronin lauseesta, jonka hän todisti Geometria del compasso kirjassaan 1797. Tosin prioriteetti tämän teoreeman löytämisestä kuuluu tanskalaiselle matemaatikolle Georg Mohrille, joka esitti todistuksen sille jo vuonna 1672. Mascheroni ei todennäköisesti tuntenut Mohrin aikaisempaa työtä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italialaiset matemaatikot
Vuonna 1750 syntyneet
Vuonna 1800 kuolleet
Harald von Bosse

Harald Julius von Bosse (; 29. syyskuuta (J: 17. syyskuuta) 1812 Pietari, Venäjä – 10. maaliskuuta 1894 Dresden, Saksa) oli pietarinsaksalainen arkkitehti, joka suunnitteli asuintaloja, palatseja ja kirkkoja. Hänen arkkitehtuurinsa edustaa kertaustyylejä.

Bossen suku oli alkujaan Riian baltiansaksalaisia ja hänen isänsä Ernst Gotthilf Bosse oli taidemaalari. Bosse kouluttautui arkkitehdiksi vuosina 1828–1831 Darmstadtissa Saksassa Georg Mollerin johdolla, ja palasi sitten Pietariin, jossa hän oli aluksi Aleksandr Brjullovin avustajana. Pietarin taideakatemia myönsi hänelle vapaan taiteilijan arvon vuonna 1832 ja hänet kutsuttiin akatemian jäseneksi 1839 sekä sen professoriksi 1854. Bosse oli vuodesta 1858 keisarillisen hovin arkkitehtina. Hän vetäytyi vuonna 1863 terveyssyistä viettämään eläkepäiviä Dresdeniin Saksaan. Bosse sai todellisen valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1863 ja hänet aateloitiin vuonna 1865. Hän teki myös taidekäsitöitä, taidegrafiikkaa ja vesivärimaalauksia.

Bosse suunnitteli lukuisia palatseja ja asuintaloja. Hän yhdisteli taitavasti eri tyylisuuntia kuten uusrenessanssia ja uusbarokkia. Bossen päätyönä pidetään pyörökaarityylistä Riian pörssitaloa. Pietarissa hänen töitään ovat muun muassa Paškovin talo Kutuzovin rantakadulla (1843), Kitnerin talon muutostyöt Iisakin aukiolla (1847–1848), hänen oma kotitalonsa Vasilinsaarella (1847–1849), ruhtinas Kotšubein uusrenessanssityylinen talo (1853–1857) ja ruhtinatar Buturlinan uusbarokkityylinen talo (1857–1860) Tšaikovskogo-kadulla, Aleksandrinski-teatterin edustalla ollut kasvihuone (1860) sekä sittemmin purettu saksalainen reformoitu kirkko Moikan rantakadulla (yhdessä David Grimmin kanssa, 1862–1865). Bosse suunnitteli uusrokokootyylisiä sisustuksia keisarillisiin Talvipalatsiin, Oranienbaumin palatsiin ja Mihailovskin palatsiin sekä kesäasunnot Znamenkan suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšille ja Mihailovkan suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšille. Hän on suunnitellut myös uusgoottilaisen Helsingin saksalaisen kirkon (1864) yhdessä C. J. von Heidekenin kanssa, tosin sen ulkonäköä muutettiin 1800-luvun lopulla Josef Stenbäckin suunnitelmien pohjalta. Bosse osallistui myös Helsingin Ritarihuoneen suunnittelukilpailuun ja piirsi rakennuksia Pietarin suomalaiselle seurakunnalle. Eläkepäivillään Bosse suunnitteli Dresdeniin Ihmevuoren Pyhän Simeonin ortodoksikirkon (1872–1874) ja reformoidun kirkon (1892–1894).

Bosse on haudattu Dresdenin Trinitatisfriedhof-hautausmaalle.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset arkkitehdit
Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1894 kuolleet
Visitant

Visitant on Arsisin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2018. Albumin tekoa ovat inspiroineet kauhuelokuvat.

Vastaanotto 

Albumi sai hyvän vastaanoton. Angry Metal Guyn L. Saunders kehui albumin synkkiä melodioita sekä väkivaltaista energiaa, jotka sopivat hyvin albumin pimeään yleisilmeeseen. Exclaim! -sivuston John Weinberg antoi albumille arvosanan 8. Hän piti albumia johdonmukaisimpana sitten vuoden 2008 albumin We Are the Nightmare, ja sanoi yhtyeen osaavan loihtia musiikissaan kauhukuvia. Hän myös sanoi albumin olevan näennäiskäsitteellisesti vuoden Halloween-albumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 James Malone – laulu, kitara
 Brandon Ellis – kitara
 Noah Martin – basso
 Shawn Priest – rummut

Vierailevat muusikot 
 Malcolm Pugh – kitarasoolo (kappale 2)
 Trevor Strnad – guest vocals (kappale 11)
 Ben Bennett – taustalaulu
 Torin Ridgway – taustalaulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2018 albumit
Arsisin albumit
Suuri maailma! Suuret seikkailut!

Suuri Maailma! Suuret Seikkailut! () on suoraan videolle julkaistu brittiläinen animaatioelokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2018, ja perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Jam Filled Entertainment.

Suomenkieliset ääninäyttelijät

Lähteet 

Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Vuoden 2018 brittiläiset elokuvat
Tuomas Veturi
Tolvana

Tolvana on Reijo Mäen vuonna 2019 ilmestynyt kolmaskymmenes Vares-dekkari. Se käsittelee Venäjää. Kirjan kustansi Otava.

Tolvanan aihe on Venäjän pyrkimys varautua kriisitilanteita varten hankkimalla strategisia asemia Turun saaristosta laivaväylien varrelta ja tekemällä muita valmisteluja. Teema on sama kuin Mäen vuonna 2001 julkaisemassa kirjassa Kolmastoista yö. Tolvana käsittelee lisäksi Venäjän suhdetta toisinajattelijoihin ja sivuaa siten myös Mäen vuonna 1988 kirjoittamaa Marraskuu on musta hauta -teosta. Juonessa on yhtymäkohtia vuonna 1991 julkaistuun Kuoleman kapellimestariin. Kirjassa esitellään myös Venäjän turvallisuuspalvelujen suhteita ja toimintatapoja.

Vastaanotto 
Turun Sanomien Kimmo Rantanen arvio kirjaa useammasta näkökulmasta avautuvaksi perus-Varesta jäntevämmäksi trilleriksi. Mäki varoittaa Ilkka Remeksen tapaan naiiviudesta Venäjän valtapyrkimysten suhteen, mitä korostaa vielä kirjan lähdeluettelo ja jälkisanat. 

Ilmestymisvuonnaan Tolvanaa myytiin 21 400 kappaletta ja se oli kuudenneksi myydyin kotimainen kaunokirja.

Lähteet 
 

Vuoden 2019 kirjat
Suomalaiset rikosromaanit
Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Tupamäki

Tupamäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Mikko Tupamäki (s. 1977), koripallovalmentaja ja koripalloilija
Olavi Tupamäki (s. 1944), kansanedustaja (SMP, SKYP) ja diplomi-insinööri
Risto Tupamäki (1957–2019), raviohjastaja ja ravivalmentaja
Celeste

Celeste on Matt Makes Gamesin kehittämä, pikseligrafiikoilla toteutettu tasohyppelypeli. Peli julkaistiin tammikuussa 2018 Linuxille, macOSille, Microsoft Windowsille, Nintendo Switch, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.

Pelin kehittänyt Matt Thorson on myöhemmin sulkenut Matt Makes Gamesin ja perustanut Extremely OK Gamesin koska ei ole enää ainoa kehittäjä.

Pelaaminen 

Pelin päähenkilö on Madeline, jota pelaaja ohjaa hänen kiivetessään vuorelle ja välttäessään useita kuolettavia esteitä. Celestessä on yli 700 pelikenttää, jotka vaikeutuvat pelin edetessä. Monet tasot ovat todella vaikeita, ja pelaaja joutuu yrittämään niiden läpäisyä monta kertaa uudelleen. Pelihahmolla on kuitenkin loputon määrä elämiä. Tasojen läpäisy vaatii pelaajalta suunnitelmallisuutta ja harjoitusta, ja monet pelitilanteet muistuttavat ongelmanratkaisutehtäviä. Joitain vihollisia pelaaja ei voi voittaa. Madelinen kykyihin kuuluvat juokseminen, seinillä kiipeily, hyppiminen ja lyhyt ilmasyöksy. Kun Madeline kuolee, hän räjähtää erivärisiksi palloiksi.

Juoni 

Nuori nainen nimeltä Madeline on ajautunut elämässään vaikeaan tilanteeseen, ja hän päättää alkaa kiivetä Celeste-vuorta vanhan naisen varoituksista huolimatta. Hän tapaa vuorella vanhuksen, Theo-nimisen kiipeilijän ja hylätyssä hotellissa asuvan Oshiron. Kun Madeline leiriytyy yöksi, hän näkee unen, jossa pimeä versio hänestä tulee peilin läpi estämään häntä kiipeämästä Celestelle. Madelinen pimeä versio tulee Madelinen kiipeilyseuraksi tosimaailmaan, ja myös muut kuin Madeline voivat nähdä hänet.

Pelin alussa pimeä Madeline vaikeuttaa peliä asettamalla esteitä Madelinen tielle, mutta myöhemmin hän alkaakin auttaa Madelinea. Oshiro paljastuu arvaamattomaksi ja vaaralliseksi, koska hänellä on henkisiä ongelmia. Pimeä Madeline auttaakin Madelinea pakenemaan Oshiron hotellista, vaikka Madeline ei itse osaakaan varoa Oshiroa. Pelin puolivälissä Madeline kertoo sairastavansa masennusta, saavansa paniikkikohtauksia ja huolehtivansa paljon.

Pelin lopuksi Madeline tekee pimeän puolensa kanssa sovinnon. Sovinnon jälkeen Madelinesta tulee voimakkaampi: hän pystyy yhden ilmasyöksyn sijaan tekemään kaksi syöksyä peräkkäin.

Vastaanotto 

Celeste sai IGN:n arvostelussa täydet 10/10. Peli sai Game Informerin arvostelussa 9/10.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
Pelin virallinen sivusto

Vuoden 2018 videopelit
Indie-videopelit
Linux-pelit
Mac OS -pelit
Nintendo Switch -pelit
PlayStation 4 -pelit
Tasohyppelyt
Xbox One -pelit
Gamora

Gamora on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Marvelin sarjakuvissa. Hahmon on luonut Jim Starlin. Gamora on Thanoksen adoptiotytär ja hänestä tuli myöhemmin uusien Galaksin Vartijoiden jäsen.

Gamora muissa medioissa

Marvel Cinematic Universe 
Zoë Saldaña näyttelee Gamoraa Marvel Cinematic Universen elokuvissa Guardians of the Galaxy (2014), Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019). Saldaña tulee palaamaan rooliinsa elokuvassa Guardians of the Galaxy Vol. 3 (2023).
Cynthia McWilliams ääninäyttelee Disney+-animaatiosarjan What If...? (2021–) ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa ”Mitä jos... Seuraaja rikkoisi valansa?” Gamoran varianttia, joka oli tappanut Thanoksen, ottanut tämän haarniskan ja miekan itselleen, sekä rakentanut Tony Starkin ja Eitrin avulla laitteen nimeltä Ikuisuusmurskain Ikuisuuskivien tuhoamiseksi. Seuraaja värväsi hänet yhdeksi Multiversumin Vartijoista pysäyttämään kaikki Ikuisuuskivet haltuunsa saaneen Ultronin variantin. Tämän Gamoran variantin koko alkuperätarina tullaan kertomaan yhdessä toisen tuotantokauden jaksoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Gamora Marvelin virallisilla sivuilla

Marvel-universumin henkilöt
Galaksin Vartijat
Julius-palkinto

Julius-palkinto on suomalaisten aikakauslehtien toimittajille vuodesta 1982 jaettu vuosittainen palkinto. Sitä jakaa Aikakauslehtien Päätoimittajat ry, ja siihen liittyy kunniakirja ja rahapalkinto. Sitä on pääosin jaettu päätoimittajille ja toimituspäälliköille. Nykyisin palkinto rahoitetaan Kopioston kopiointikorvauksilla.

Alun perin palkinnon lahjoitti päätoimittajayhdistykselle mainostoimisto Harkonmäki & Nissinen Oy. Siihen kuului rahastipendin lisäksi pronssiin valettu pienoisveistos ”Julius”, joka on kunnianosoitus Suomen ensimmäisen kuvitetun aikakauslehden tekijälle Julius Krohnille. Ensimmäiset palkinnot jaettiin Suomen aikakauslehdistön 200-vuotisjuhlavuonna 1982 viidelle ansioituneelle lehdentekijälle. Tavallisesti palkintoa jaetaan yhdelle tai kahdelle aikakauslehtijournalistille vuosittain.

Palkittuja

1980-luku
1982: ensimmäisellä jakokerralla palkittiin viisi tekijää:
Seikko Eskola, Kanava
Kalle Kultala, lehtikuvaaja
Pertti Monto, Talouselämä
Mikko Pohtola, Suomen Kuvalehti
Maire Varhela, Kodin Kuvalehti ja Suuri Käsityökerho

1990-luku
1991: palkinnon 10-vuotisjuhlan kunniaksi palkittiin tavanomaisten yhden-kahden sijasta neljä:
Leena Nokela, päätoimittaja
Anna-Maija Kataja, toimittaja
Anna-Maija Tanttu, toimittaja
Jouni Harala, valokuvaaja

1996: 
Seppo Simola, Kirkko ja kaupunki
Paavo Tuovinen, Käytännön Maamies
Kari Tyllilä, Mikro Pc

1997:
Elina Simonen, Kotiliesi
Anja Tuomi, Avotakka, Viherpiha

1999
Tarja Hurme, Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n terveyslehdet

2000-luku
2004: Liisa Jäppinen, Eeva
2005: Pekka Seppänen, Talouselämä
2006: Katriina Kaarre, Me Naiset
2007: Kaisa Peutere, Pirkka ja Kotiliesi, sekä Marko Pekkola, Tähdet ja avaruus
2008: Jarmo Papinniemi, Parnasso ja Kiti Andrejew, Viherpiha ym.
2009:  Aira Väisänen, ET-lehti ja Jenni Lieto, Demi

2010-luku
2010: Minna McGill, Meidän Perhe ja Antti Aro, Miss Mix
2011: Tuija Lindén, Pelit ja  Jouni Luotonen, Talouselämä
2012: Anna-Liisa Hämäläinen, Koti ja keittiö  ja Antti Marttinen, Taloustaito
2013: Mari Ikonen, Aarre ja Tapani Ruokanen, Suomen Kuvalehti
2014: Marja Aarnipuro, Apu, Saija Hakoniemi, Seura ja Hannu Ollikainen, Suomen Lääkärilehti
2015: Johanna Falck, Kotivinkki ja Jukka Ruukki, Tiede
2016: Heikki Valkama, Image ja Heli Mikkola, Suomen Lääkärilehti
2017: Ari Korvola, Seura
2018: Riitta Korhonen, päätoimittaja emerita ja Velimatti Honkanen & Tekniikan Maailman autotoimitus
2019: Maija Toppila, päätoimittaja Fokus Media Finland, sekä Päivi Anttila, päätoimittaja Apu Terveys ja Riitta Nykänen, päätoimittaja Eeva

2020-luku 
2020: Heikki Vasamies, päätoimittaja, Suomen Luonto
2021 Mari Paalosalo-Jussinmäki, päätoimittaja, Eeva, Kauneus- ja Terveys sekä Terve.fi

Lähde (2004–2020)

Katso myös
Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto

Lähteet 

Suomalaiset taide- ja kulttuuripalkinnot
Journalismipalkinnot
We Are Not Your Kind

We Are Not Your Kind on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Slipknotin albumi. Albumi on järjestyksessään yhtyeen kuudes ja se julkaistiin 9. elokuuta 2019. Albumin ensimmäinen single "Unsainted" julkaistiin musiikkivideon kera 16. toukokuuta 2019. Toinen single "Solway Firth" julkaistiin niin ikään musiikkivideon kanssa 22. heinäkuuta 2019. Kolmas single "Birth of the Cruel" julkaistiin vielä 5. elokuuta 2019. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu
ilman pitkäaikaista lyömäsoittaja Chris Fehniä, joka sai potkut maaliskuussa 2019. Hänen tilalleen hankittiin uusi lyömäsoittaja jonka henkilöllisyyttä ei kuitenkaan kerrota.

Tausta 
Kitaristi Jim Rootin mukaan albumin tekemiseen on käytetty eniten aikaa kaikista Slipknotin albumeista ja yhtye ei halunnut panostaa liikaa singleihin vaan he halusivat tehdä albumista mahdollisimman kokonaisvaltaisen ja laadukkaan kuuntelukokemuksen. Lisäksi laulaja Corey Taylorin mukaan albumi tulee olemaan energialtaan "kypsyneempi" versio Iowasta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 (#0) Sid Wilson – DJ, koskettimet
 (#4) Jim Root – kitara
 (#5) Craig Jones – samplet, koskettimet
 (#6) Shawn Crahan – perkussiot, taustalaulu
 (#7) Mick Thomson – kitara
 (#8) Corey Taylor – laulu, murina
 Jay Weinberg - rummut
 Alessandro Venturella – basso

Vierailijat 
 Chris Fehn – perkussiot ja taustalaulu kappaleessa "All Out Life"
 Angel City Chorale – kuorolaulu kappaleessa "Unsainted"
 Kat Primetau – taustalaulu kappaleessa "Death Because of Death"

Lisähenkilöstö 
 Greg Fidelman – tuotanto, musiikkitekniikka
 Greg Gordon – musiikkitekniikka
 Sara Killion – musiikkitekniikka
 Paul Fig – musiikkitekniikka
 Bo Bodnar – musiikkitekniikan avustaja
 Chaz Sexton – musiikkitekniikan avustaja
 Joe Berresi – miksaus
 Jun Murakawa – miksauksen avustaja
 Dan Monti – musiikkieditointi
 Bob Ludwig – masterointi
 Michael Boland – design
 Alexandria Crahan-Conway – valokuvaus

Arvostelut 
 Metacritic: 89/100
 AllMusic:  
 Consequence of Sound: A
 The Guardian: 
 The Independent: 
 Kerrang!: 
 Metal Hammer: 
 NME: 
 Pitchfork 6.7/10
Imperiumi.net: 9/10
Kaaoszine: 7/10
V2.fi:

Listasijoituksia

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Slipknotin albumit
Emelie

Emelie on ruotsalainen naisen etunimi. Emilia-nimen tavoin se on alkuperältään Emil-nimen naispuolinen vastine.

Suomessa nimi Emelie on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 980 henkilölle.  Emelien nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 19. toukokuuta.

Tunnettuja Emelie-nimisiä 

 Emelie Andersson (s. 1996), ruotsalainen jalkapalloilija
 Emelie Berggren (s. 1982), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Emelie Degerholm (1847–1909), suomenruotsalainen näyttelijä ja kirjailija
 Emelie Irewald (s. 1984), ruotsalainen laulaja
 Emelie Lundberg (s. 1993), ruotsalainen jalkapallomaalivahti
 Emelie Sederholm, Venior (s. 1994), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
 Emelie Wikström (s. 1992), ruotsalainen alppihiihtäjä
 Emelie Öhrstig (s. 1978), ruotsalainen maastohiihtäjä ja pyöräilijä

Lähteet 

Etunimet