joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Laetitia Casta

Laetitia Marie Laure Casta (s. 11. toukokuuta 1978 Pont-Audemer, Ranska) on ranskalainen huippumalli ja näyttelijä. Hänen mallinuransa alkoi 15-vuotiaana, kun valokuvaaja löysi hänet hänen viettäessään lomaa Korsikalla. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten kosmetiikkajätti L'Oréalin kasvona, mutta hän on toiminut myös lähes kaikkien tärkeimpien muotitalojen mallina, muun muassa Giorgio Armanin, Chanelin ja Yves Saint Laurentin. Hän on myös muotisuunnittelija Saint Laurentin läheinen ystävä. 

Castalla on kaksi lasta: tytär Sahteene (s. 19. lokakuuta 2001, isä Castan entinen poikaystävä, valokuvaaja Stéphane Sednaoui) ja poika Orland (s. 24. syyskuuta 2006, isä Castan nykyinen kihlattu, italialainen näyttelijä Stefano Accorsi). 

Casta on myös näytellyt vuonna 2010 ilmestyneessä ranskalaisessa elokuvassa Gainsbourg – tarina legendasta. Hänen roolihahmonsa oli Brigitte Bardot.

Mariannena 
Casta valittiin vuonna 1999 Marianneksi, joka on Ranskan symboli ja koristaa kuvallaan muun muassa ranskalaisia postimerkkejä ja kolikoita. Vain vähän valintansa jälkeen vuonna 2000 hän päätti kuitenkin muuttaa Lontooseen, mikä aiheutti suuren kohun. Castan Marianne-kausi päättyi vuonna 2003.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Ranskalaiset mallit
Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Mielipide

Mielipide on yksilön subjektiivinen näkemys jostain asiasta. Mielipiteiden syntyyn vaikuttavat esimerkiksi koti, kasvatus, koulu, ystävät, asuinpaikka ja harrastukset. Myös media, kulttuuri (esimerkiksi kirjat, elokuvat ja pelit) ja mainonta vaikuttavat mielipiteisiin.  

Omien mielipiteiden ilmaisu lisää ihmisten itseluottamusta ja voi samalla nostaa heidän uskottavuuttaan muiden silmissä.

Erilaisia mielipiteitä 
Kimmo Päivärinta erottelee toisistaan arkimielipiteen ja perustellun mielipiteen. Arkimielipide perustuu vähäiseen tietoon, mielikuviin, uskomuksiin tai jopa vääriin käsityksiin. Ne voivat myös olla "juuri tähän hätään keksittyjä". Perusteltu mielipide taas nojaa jonkinlaiseen tietoon, jolla mielipidettä perustellaan.

Mielipiteet Suomessa  

Mielipiteen vapaus ja  oikeus ilmaista mielipiteensä julkisesti kuuluvat Suomessa perusoikeuksiin . Sananvapauden katsotaan alkaneen Ruotsi-Suomessa vuonna 1766 käyttöön otetusta painovapaudesta.

Sanan mielipide otti käyttöön Paavo Tikkanen vuonna 1847. Mieli-sanaa on vahvistettu pitää-verbin pide-johdoksella.

Katso myös 
 Käsitys
 Mielipidekirjoitus
 Mielipidetiedustelu
 Uskomus
 Vakaumus

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yle: Puheet ja teot: Miten erotat tiedon mielipiteestä? 17.10.2013

Todellisuuskäsitykset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Euroopan Kultainen kenkä

Kultainen kenkä on palkinto, joka annetaan Euroopan jalkapallon pääsarjojen parhaalle maalintekijälle. Palkinnon jakoi vuosina kausina 1967–1991 ranskalainen lehti L'Équipe. Kausina 1991–1996 parhaalle maalintekijälle antoi palkinnon Adidas ja kaudesta 1996-1997 alkaen Kultaista kenkää alkoi jakaa eurooppalaisten medioiden liitto European Sports Media.

Ensimmäistä kertaa palkinto myönnettiin kaudelta 1967–1968. Tuolloin Kultaisen kengän sai yksinkertaisesti eniten maaleja Euroopan kansallisissa liigoissa tehnyt pelaaja. Vuosina 1991–1996 palkintoa ei jaettu, ja vuodesta 1996 lähtien käytössä on ollut kerroinsysteemi, jonka mukaan maalimäärät kerrotaan UEFAn maarankingiin (jonka pohjalta myös eurocupien paikat jaetaan maittain) perustuvilla kertoimilla: UEFA:n maapisterankingin viiden parhaan maan pääsarjan maalit kerrotaan kahdella, sijoilla 6–21 kerrotaan 1,5:llä ja sijalta 22 ja alaspäin kerrotaan yhdellä. Tämän vuoksi palkinto ei enää aina mene eniten maaleja tehneelle pelaajalle.

Palkinnon saajat

L'Equipe

Adidas

European Sports Media

Lähteet
http://www.eurotopteams.com/football/soulierdor.php  Actual Standing
http://www.soccerphile.com/soccerphile/news/golden-boot.html
http://www.rsssf.com/miscellaneous/gboot.html

Viitteet

Jalkapallopalkinnot
Ratamoottoripyöräily

Ratamoottoripyöräily on asfaltoiduilla kilparadoilla moottoripyörillä ajettava kilpailulaji. Lajia hallinnoi kansainvälinen moottoripyöräliitto FIM (Fédération Internationale de Motocyclisme). Kaksipyöräisten ratamoottoripyöräilylajien nykymenestyjiä ovat muun muassa Valentino Rossi ja Dani Pedrosa.Jarno Saarinen on toistaiseksi (2019) ainoa suomalainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Sivuvaunuissa on suomalaisista kansainvälisesti menestynyt Pekka Päivärinta.

Ratapyörät 
Ratapyörät ovat moottoripyöriä, jotka on tarkoitettu vain ja ainoastaan ratamoottoripyöräilyyn. Ratamoottoripyörissä käytetään ainutlaatuista teknologiaa, jota ei tavallisissa pyörissä käytetä. Tehokkaimmat nykyään valmistettavat kaksitahtiset kilpapyörät ovat 250-kuutioisia, ja ne saavuttavat jo yli 100 hevosvoiman tehon. Tehokkaimmat nelitahtiset kehittävät jopa 265 hevosvoimaa ja lähes 350 km/h huippunopeuden sekä räjähtävän kiihtyvyyden; 0–200 km/h kiihtyvyyteen kuluu aikaa noin neljä sekuntia. Kuutiotilavuuden laskettua 800 kuutioon tehot putosivat noin 220 hevosvoimaan, mutta myös paino laski, jolloin suorituskyky parantui tietyillä osa-alueilla. Nopeimmat maantiepyörät saavuttavat tämän nopeuden noin kahdeksassa sekunnissa. Vertailun vuoksi esimerkiksi Dodge Viperilla kuluu samaan kiihdytykseen 14,5 sekuntia.

Kilpailuluokat 
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruudesta ajetaan MotoGP:n Moto3- ja Moto2- sekä MotoGP-luokassa, sarjavalmisteisiin pyöriin perustuvissa Superbikessa ja Supersportissa sekä sivuvaunuluokissa. Monet ratamoottoripyöräilyn huippuammattilaiset ovat aloittaneet kilpa-ajamisen minimotoilla ja ovat sitä kautta päässeet lajin huippuosaajiksi. Vuonna 2010 250-kuutioisten luokka korvattiin uudella Moto2-luokalla, jossa käytetään pyöriä, joissa on Hondan toimittama 600-kuutioinen nelitahtinen moottori. Vuonna 2012 125-kuutioisten luokka korvattiin Moto3-luokalla, jossa käytetään 250-kuutioisia moottoripyöriä.
Antosyaanit

Antosyaanit ovat punaisia, sinisiä ja violetteja väriaineita, joita esiintyy kasvien solunesteessä. Antosyaanit ovat vesiliukoisia flavonoideja ja monia niistä pidetään terveyttä edistävinä. Esimerkiksi mustikassa on paljon antosyaaneja, joista monet ovat antioksidantteja.
Antosyaaneita käytetään myös elintarvikkeiden väriaineina, jolloin niiden E-koodi on E 163. 

Antosyaaneja esiintyy muun muassa sinisissä ja punaisissa kukissa sekä monien kasvien, esimerkiksi vaahteran lehdissä, jotka niiden vaikutuksesta muuttuvat syksyllä ruskan aikaan punaisiksi kasvin kerätessä lehtivihreän talteen. Myös esimerkiksi mustikan väriaineet ovat antosyaaneita.

Antosyaanien värivivahde määräytyy sen molekyylirunkoon kiinnittyneiden sokeriryhmien mukaan. Ne toimivat pH-indikaattoreina eli niiden väri vaihtuu happamuuden mukaan: happamassa solunesteessä ne ovat punaisia, emäksisessä sinisiä. Typen puute saattaa johtaa antosyaanien kertymiseen kasviin.

Syanidiini E-koodi E 163a, oranssinpunainen
Delfinidiini E-koodi E 163b, violetti tai sininen
Malvidiini E-koodi E 163c, violetti
Pelargonidiini E-koodi E 163d, harmaansininen tai sinipunainen
Peonidiini E-koodi E 163e, harmaansininen/sinipunainen
Petunidiini E-koodi E 163f, tummanpunainen tai violetti

Antosyaanin varsinaista flavonoidiosaa kutsutaan antosyanidiiniksi. Antosyaani tarkoittaa tarkasti ottaen antosyanidiinin ja sokerin yhdistettä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Coloria.net
Kemianluokka Gadolin , viitattu 26.12.2014.
Kemian aineenopettajankoulutusyksikkö (pro gradu -tutkielma), Helsingin yliopisto, s. 9–13, 41–42, viitattu 26.12.2014
Flavonoidi.com: Antosyaani
Food-Info.net: E163 Anthocyan(in)s 
Food-Info.net: Anthocyanins and anthocyanidins 
International Carnivorous Plant Society, Jack Sullivan: Anthocyanin 

Elintarvikevärit
Flavonoidit
Rederiaktiebolaget Eckerö

Rederiaktiebolaget Eckerö on ahvenanmaalainen laivayhtiö.

Historia
Rederiakiebolaget Eckerö ryhtyi 2. maaliskuuta 1961 harjoittamaan autolauttaliikennettä Suomen, Ruotsin ja Ahvenanmaan välillä. Rederiaktiebolaget Eckerö on nykyään Eckerö-konsernin emoyhtiö. Konsernin liikevaihto vuonna 2016 oli noin 240 miljoonaa euroa ja työntekijöiden määrä noin 1 200 . Toimitusjohtajana toimii Björn Blomqvist.

Tytäryhtiöt

 Birka Cruises
 Eckerö Linjen
 Eckerö Line
 Eckerö Shipping
 Williams Buss

Lähteet

Aiheesta muualla
 Rederiaktiebolaget Eckerö - kotisivut
P.-H. Sjöström: Historien om den som kommer igen: Rederiaktiebolaget Eckerö 1961–2011. Ekenäs 2011. ISBN 9529285914.

Eckerö-konserni
Tulaga Manuella

Sir Tulaga Manuella (s. 1936) on tuvalulainen poliitikko, joka toimi vuosina 1994–1998 maansa kenraalikuvernöörinä. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1996.

Manuellan edeltäjä kenraalikuvernöörinä oli Tomu Sione ja seuraaja Tomasi Puapua.

Tuvalun kenraalikuvernöörit
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Wiklöf Holding Arena

Wiklöf Holding Arena (alkuperäiseltä nimeltään Idrottsparken) on Maarianhaminassa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1932. Stadion toimii Veikkausliigassa pelaavan IFK Mariehamnin kotikenttänä. Stadionin pääkatsomon kapasiteetti on 1 635 katsojaa.

Historia 

Maarianhaminan Idrottsparken avattiin yleisölle vuonna 1932. Vuonna 1968 sinne rakennettiin täysimittainen jalkapallonurmikenttä ja vuonna 1979 juoksuradoille valettiin tartanpinnoite. Seuraava suurempi uudistus saatiin aikaan 2005, jolloin kentän äärelle rakennettiin valot ja uudistettu katsomo. Ahvenanmaalainen liikemies Anders Wiklöf maksoi suuren osan uudistuksesta ja stadion nimettiin hänen Wiklöf Holding -konserninsa mukaan.

Ominaisuudet 

Kenttää ympäröi kuusi tartanpinnoitteista 400 metrin juoksurataa. Katettuun pääkatsomoon mahtuu 1 635 katsojaa ja kenttää ympäröivälle mäkiselle nurmikolle jopa tuhansia katsojia lisää.

Maarianhaminan kaupunginvaltuusto päätti helmikuussa 2018, että Wiklöf Holding Arena muutetaan pelkäksi jalkapallostadioniksi vuoteen 2020 mennessä. Uudistuksen yhteydessä kentän ympäriltä poistetaan juoksuradat. Lisäksi kentän alusta vaihtuu luonnonnurmesta lämmitettäväksi jalkapallonurmeksi.

Katsojaennätykset 

 Veikkausliigassa: 4 535 (23.10.2016, IFK Mariehamn – Ilves)
 Liigakarsinnassa: 2 064 (9.10.2004, IFK Mariehamn – FC Jazz)
 Ykkösessä: 1 952 (29.8.2004, IFK Mariehamn – KuPS)
 Kakkosessa: 1 713 (22.8.1999, IFK Mariehamn – FF ÅIFK)
 Ystävyysottelussa: 3 448 (2.6.2009, IFK Mariehamn – Atlético Madrid)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Wiklöf Holding Arena IFK Mariehamnin sivuilla 

Maarianhaminan urheilu
Suomen jalkapallostadionit
Maarianhaminan rakennukset ja rakennelmat
Tyr

Tyr () on skandinaavinen jumala. Hänen sanotaan olleen Odinin poika ja Thorin nuorempi veli.
 
Tyr on mahdollisesti ollut alun perin kantagermaaninen sodan ja taivaan jumala Tiwaz, Ziu tai anglosaksien Tiw, joka Odin-kultin voimistuessa jäi taka-alalle. Tyr/Ziu on myös ollut oikeuden ja oikeudenmukaisuuden jumala.

Tyr oli skandinaavisista jumalista urhein. Lokin ja Angrbodan susilapsi Fenrir uhkasi Asgårdia, jolloin se pyrittiin sitomaan kiinni. Fenrir vapautui kaksista rautaketjuista. Odin teki kuitenkin kääpöiden avustuksella muun muassa naisen parrasta ja kalan hengityksestä Gleipnir-köyden, jolla Fenrir saatiin kahlittua. Tämän jälkeen jumalat haastoivat Fenririn osoittamaan voimansa. Se suostui, mutta yksi jumalista joutui laittamaan kätensä sen suuhun vakuudeksi siitä ettei köydessä ollut taikuutta. Vain Tyr uskalsi laittaa kätensä Fenririn suuhun. Kun susi huomasi, että ei voinut murtaa kahleita, se puraisi Tyrin käden poikki.

Koska Tyr oli jumalista rohkein, sotureilla oli tapana kutsua hänen apuaan taisteluissa. Tyr oli myös hyvin älykäs. 

Ragnarökissä Tyr tappaa hirviömäisen Garm-koiran mutta kuolee myös itse. 
Viikonpäivä tiistai on nimetty Tyrin mukaan.

Lähteet
Manfred Lurker: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. ISBN 0-203-67189-9

Skandinaavien jumalat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rare

Rare, Ltd on brittiläinen pelitalo. Yrityksen perustivat Tim ja Chris Stamper vuonna 1982 nimellä  Ashby Computer Graphics (ACG). ACG kehitti pelejä 8-bittisille alustoille kuten BBC Microlle, ZX Spectrumille ja Commodore 64:lle. ACG julkaisi pelinsä nimellä Ultimate Play The Game kunnes julkaisunimi myytiin U.S. Goldille vuonna 1985.

Yhtiö voitti Golden Joystick Awards -palkinnon kahdesti parhaana ohjelmistokehittäjänä 1980-luvulla nimellä Ultimate Play The Game. Yhtiötä arvostettiin etenkin Spectrum-omistajien keskuudessa.

1990-luvulla Raresta tuli toisen osapuolen kehittäjä Nintendon konsoleille. Vuonna 2002 Stamperin veljekset myivät 51 % osuutensa yhtiöstä Microsoftille, jolle Nintendo myi myös oman 49 % osuutensa jälkeenpäin. Rare on oston jälkeen kehittänyt pelejä paitsi Microsoftin konsoleille, myös Nintendon käsikonsoleille.

Yritys on tullut tunnetuksi useista luomistaan originaaleista menestyspeleistä, kuten Battletoads, GoldenEye 007 ja Perfect Dark. Microsoftin maksama ostohinta, 377 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, on säilynyt ennätysostohintana pelitalosta.

Tunnettuja pelejä
Ultimate Play The Game -nimellä

Rare-nimellä
Banjo-Kazooie, (Nintendo 64) 
Banjo-Tooie, (Nintendo 64)
Battletoads, (NES) 
Cobra Triangle, (NES)
Conker's Bad Fur Day, (Nintendo 64)
Conker: Live & Reloaded, (Xbox)
Diddy Kong Racing, (Nintendo 64)
Digger T. Rock: The Legend of the Lost City, (NES)
Donkey Kong 64, (Nintendo 64) 
Donkey Kong Country, (SNES)
Donkey Kong Country 2: Diddy's Kong Quest, (SNES)
Donkey Kong Country 3: Dixie Kong's Double Trouble!, (SNES)
Donkey Kong Land III, (Game Boy)
GoldenEye 007, (Nintendo 64)
Jetpac (ZX Spectrum, BBC, Commodore VIC-20)
Kameo: Elements of Power, (Xbox 360)
Killer Instinct, (SNES)
Killer Instinct 2, (kolikkopeli, N64)
Perfect Dark, (Nintendo 64)
Perfect Dark Zero, (Xbox 360)
R.C. Pro-am (NES)
Snake Rattle 'N' Roll, (NES)
Star Fox Adventures, (Nintendo GameCube, Raren viimeinen peli Nintendon konsoleille)
Viva Piñata , (Xbox 360 ja Windows)
Wizards & Warriors, (NES)
Lisäksi lukuisia käännöksiä muiden yhtiöiden peleistä NES:lle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili MobyGamesissä 

Brittiläiset videopeliyritykset
Sonkajärven kirkko

Sonkajärven kirkko on toinen Sonkajärven seurakunnan kirkoista. Se rakennettiin vuosina 1909–1910, ja sen suunnitteli arkkitehti Josef Stenbäck. Kirkko vihittiin käyttöön 6. marraskuuta 1910. Rakennusmateriaali on Sonkajärven mustaa ja harmaata graniittia. Kirkko on muodoltaan pitkäkirkko ja pohjakaava epäsymmetrinen. Tämä ja julkisivujen yksityiskohdat edustavat jugendvaikutteista kansallisromantiikkaa. Kellotorni on epäsymmetrisesti pohjakaavassa. Kirkossa on noin 600 istumapaikkaa.

Kirkon piirustuksissa urut oli sijoitettu kuorin vasemmalle puolelle, sakastin päällä olevalle lehterille, mutta paikka osoittautui liian matalaksi. Urkuharmoni palveli soittimena vuoteen 1923 saakka, jolloin Kangasalan urkutehtaalta hankittiin pneumaattiset 10-äänikertaiset urut. Alun perin poljettavat urut muutettiin sähkökäyttöisiksi kirkon sähköistämisen yhteydessä vuonna 1949. Yli kuudenkymmenen vuoden lämpötila- ja kosteusvaihtet kestäneiden urkujen jälkeen siirryttiin vuonna 1985 sotkamolaisen urkurakentamo Tuomen valmistamiin uusiin mekaanisiin urkuihin, joissa on 22 äänikertaa.

Alttarilla on lasimaalaukset "Alfa ja Omega". Kellot ovat vuodelta 1946. Kirkkoa on remontoitu ja paranneltu useita kertoja, viimeisimmäksi on suoritettu peruskorjaus vuosina 2001–2002.

Kirkon sankarihautojen muistomerkkiveistos on kuvanveistäjä Hannes Autereen työ vuodelta 1957.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomen kivikirkot
Sonkajärven rakennukset ja rakennelmat
Pohjois-Savon kirkkorakennukset
Josef Stenbäckin suunnittelemat rakennukset
Köyliön kirkko

Köyliön kirkko sijaitsee Köyliönjärven Kirkkosaaressa. Se rakennettiin alun perin vuonna 1752 ristikirkoksi, jossa oli pieni torni. Kirkkoa ympäröi Köyliön vanha hautausmaa..

Rakentaminen ja muutokset 
Köyliön kirkon on suunnitellut ruotsalainen mestari Gustaf Adolf Wiman. Samojen suunnitelmien mukaan on tehty myös Ruotsissa Taalainmaalla Ludvikassa sijaitseva Ludvika Ulrikan kirkko. Molempien rakentamista tuki Ludvikassa vaikuttanut Cedercreutzin aatelissuku, jonka omistukseen Kirkkosaaren Köyliönkartano oli tullut 1740-luvun lopulla.  

Vuosina 1888–1890 tehdyssä korjauksessa kirkkoa muutettiin perusteellisesti Sebastian Gripenbergin suunnitelmien mukaan. Julkisivusta tuli uusgoottista tyyliä edustava ja sakaristosta satulakattoinen. Tuolloin valmistui myös päätytorni. Tulipalo tuhosi kirkon sisätiloja 1978. Kirkon alttaritaulu on tuntemattoman taiteilijan mahdollisesti Italiassa maalaama ”Ristiinnaulattu”.

Kirkon lattian alle on haudattu kuningas Kustaa III:n 24-vuotiaana kuollut henkivartija Grüner. Hän kuoli Köyliön Kuninkaanlähteellä toisen henkivartijan kanssa käymässään kaksintaistelussa vuonna 1755 kuninkaan Suomen vierailun yhteydessä.

Köyliön kirkko, Kirkkosaari ja sieltä kirkonkylään johtava koivukuja kuuluvat Museoviraston määrittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on paljastettu 1950 ja sen on suunnitellut arkkitehti Arvid Tollet.

Seurakunnan historiaa 
Piispa Henrikin surmavirren mukaan talonpoika Lalli tappoi Piispa Henrikin Köyliönjärven jäällä vuonna 1156 niin sanotun ensimmäisen ristiretken jälkeen. Sen muistoksi järvessä sijaitsevalle Kirkkokarille rakennettiin luultavasti jo 1300-luvulla kappeli, joka perimätiedon mukaan jäi käytöstä nykyisen kirkon valmistuttua. Varmuudella Köyliössä on sijainnut kirkko vuonna 1378, jolloin sinne haudattiin tuntemattomaksi jäänyt pappi.

Köyliö perustettiin Kokemäen kappeliseurakunnaksi vuonna 1445 ja itsenäiseksi seurakunnaksi se erotettiin 1587. Jo 1500-luvun alussa Kirkkosaareen oli tarkoitus rakentaa kivikirkko, mutta hankkeesta toteutui vain sakaristo. Tämän ns. Köyliön kivisakariston jäänteiden arvellaan sijaitsevan nykyisen kirkon pohjoispuolella Köyliönkartanon puistossa. Ensimmäinen varmasti tunnettu puukirkko saareen valmistui vuonna 1640. Se tuhoutui salamaniskusta syttyneessä tulipalossa 1751, jonka jälkeen rakennettiin Köyliön nykyinen kirkko.

Papinportaat 
”Papinportaat” ovat massiviiset kiviset portaat, jotka johtavat Köyliönjärven rannasta rantatörmää pitkin ylös kirkkomaalle. Ne ovat olleet paikoillaan jo ainakin nykyistä kirkkoa rakennettaessa 1750-luvun alussa. Nimensä portaat ovat saaneet niitä aikoinaan käyttäneistä kirkkoherroista, jotka asuivat mantereen puolella ja kulkivat portaita pitkin matkallaan kirkkoon.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuvia kirkosta Köyliön seurakunnan www-sivuilla 

Kirkko
Suomen puiset ristikirkot
Satakunnan kirkkorakennukset
Köyliönsaaren Vanhakartanon ja kirkon historiallinen maisema
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Merijal

Oy Merijal Ab oli oululainen makeistehdas. Tehtaan perusti apteekkari Y. W. Jalander vuonna 1915. Yrityksen nimi oli alun perin Oy Merikosken Teknokemiallinen Tehdas Ab, mutta nimi vaihdettiin Merijaliksi jo seuraavana vuonna. Tehdas toimi lähes koko olemassaolonsa ajan Länsi-Tuirassa Koskitien varrella Oulujoen rannassa.

Aluksi tehdas valmisti lähinnä pula-ajan tuotteita, mutta erilaiset makeiset tulivat kuitenkin tehtaan valikoimiin jo varhaisessa vaiheessa. Ensimmäinen tunnettu pastilli oli lakritsipastilli MerMar. 1920-luvun puolivälissä syntyi Sulo-lakritsiyskänpastilli. Tehtaassa toimi alkuaikoina myös kahvipaahtimo.

1930-luvulla tuotemerkkejä oli huomattavan paljon, kaikkiaan 188 tuotemerkkiä, joista makeisia yli sata. Jalander kehitti Leipzigin yliopiston tutkimustensa tuloksena tervapastillin. Leijona-pastilli tuli myyntiin vuonna 1934. Nimensä pastilli sai Jalanderin Helsingissä ja Oulussa sijainneista Leijona-apteekeista. Työntekijöitä oli tuohon aikaan noin sata.

Rolf Klärich ja Eero Hahtonen ostivat Merijalin vuonna 1960. Rettigin tupakkatehdas (P. C. Rettig & Co) osti Merijalin ja turkulaisen Oy Seres Ab:n 1970-luvulla halutessaan laajentaa toimintaansa makeisteollisuuteen. Merijal fuusioitiin Rettigiin vuonna 1972. Samaan aikaan Merijal toi markkinoille yhden menestystuotteistaan, täytepastilli Pastirolin. Työntekijämäärä saavutti 1970-luvulla huippumääränsä, lähes 300 työntekijää.

1990-luvulla makeisteollisuudessa alkoi toiminnan keskittäminen ja kansainvälistyminen. Rettig myi Merijalin Leafille vuonna 1992. Leaf sulki Merijalin tehtaan vuonna 1996. Nykyisin Leaf tunnetaan nimellä Cloetta Suomi Oy, ja se valmistaa joitakin Merijalin menestyspastilleja, kuten esimerkiksi Mynthoneita.

Tehdasrakennukset olivat Merijalin lopettamisen jälkeen elektroniikkateollisuuden alihankkijoiden käytössä. YIT-Yhtymä osti rakennukset, ja alueen suunnittelusta järjestettiin arkkitehtikutsukilpailu, jonka voitti Arkkitehtitoimisto A-Studion ehdotus "Kolmoset". Vanha tehdas purettiin lähes kokonaan keväällä 2008, ja YIT rakensi tontille uuden Merijalinranta-nimisen asuinalueen. Ensimmäisten asuntojen arvioitu valmistumisaika oli lokakuussa 2009.

Leijona-valomainos
Yksi viimeisiä Merijalista muistuttavia asioita Oulussa on Tuirassa Merikoskenkadun varrella olevan kerrostalon katolla oleva Leijona-valomainos. Alkuperäisestä valomainoksesta on 1990-luvulla poistettu siinä aiemmin ollut Merijal-teksti. Valomainos poistettiin kunnostusta varten syyskuussa 2008. Takaisin paikalleen valomainos nostettiin vapunpäivänä 2009. Kunnostuksesta vastasi Lions Club Oulu Terwa, ja itse korjaustyöt teki Oulun Neon Oy.

Tunnettuja tuotteita 
 Leijona-tervalakritsipastilli
 Sulo-pastilli
 Pastirol-täytepastillit
 Mer-Mer-rakeet
 Mynthon-pastillit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kansalliskirjaston digitoidut aineistot: Merijalin hinnastoja ja muita pienpainatteita
 Uuno Laukan kuvia tehtaalta
 https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/merijal.shtml

Suomalaiset makeisvalmistajat
Oulun entiset rakennukset ja rakennelmat
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Tuira
Ramón de Algeciras

Ramón de Algeciras (Ramón Sánchez Gómez, 1938 Algeciras, Espanja – 20. tammikuuta 2009 Madrid) oli espanjalainen flamencokitaristi. Hän oli nykyajan tunnetuimman flamencokitaristin Paco de Lucian vanhempi veli.

Lähteet 
Grandes Guitarras Del Flamenco - Ramon de Algeciras www.flamenco-world.com Cd-levyn esittely

Viitteet

Espanjalaiset kitaristit
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Liberaalifeminismi

Liberaalifeminismi eli tasa-arvofeminismi on valistusajan Euroopassa syntynyt aate, jonka pyrkimyksenä on taata naisille samat oikeudet kuin miehille. Ajattelun perustana on valistuksen järkeen perustuva ihmiskäsitys. Järki tekee naisista ihmisiä, ja näin ollen naisille kuuluivat samat mahdollisuudet kuin miehille. Tunnetuimpia liberaalifeministisiä ajattelijoita olivat Mary Wollstonecraft ja John Stuart Mill.

Liberaalifeministisen käsityksen mukaan sukupuolet ovat perustavanlaatuisesti samankaltaisia ollessaan ihmisiä ja näin järjellisiä olentoja. Samaan aikaan sukupuolet on kuitenkin usein nähty taipumuksiltaan erilaisina niin, että naiset ja miehet sopeutuvat luonnostaan paremmin erityyppisiin tehtäviin.

1800-luvulla syntyi liberaalifeministinen naisasialiike, ensimmäisen aallon feministien liike, jonka tavoitteena oli tehdä naisista täysvaltaisia kansalaisia. Pyrkimyksiin kuuluivat muun muassa äänioikeuden saavuttaminen ja opiskelun turvaaminen jokaiselle naiselle. Aate pyrki muokkaamaan myös voimassa olevaa avioliittolakia, jonka mukaan avioitunut nainen oli velvollinen noudattamaan aviomiehensä tahtoa. Liikkeellä oli yhteyksiä rauhan- ja raittiusliikkeisiin, ja se otti aktiivisesti kantaa niin sanottuihin siveyskysymyksiin, kuten prostituutioon. Liike oli alkujaan keski- ja yläluokan liike, eikä se vastannut työväen tarpeisiin. Työläisnaiset järjestäytyivätkin työväenpuolueiden alaisuudessa.

Myöhemmät feministit ovat arvostelleet liberaalifeminististä ajattelua epäteoreettisuudesta ja siitä, että se ei tuo esiin tai näe sukupuolten välisiä valtasuhteita. Myös sitä on arvosteltu, että (miehiset) normit ovat vallitseva ja oikea tapa elää elämäänsä, eli naisten tulisi ’vaillisina’ pyrkiä pääsemään samalle tasolle miesten kanssa. Tämän vastakohtana on korostaa samanarvoisuutta: olemme erilaisia, emme huonompia, vaan samanarvoisia. Kummankaan arvot eivät siis ole tämän mukaan se yksi, ainoa ja oikea tapa hahmottaa maailmaa.

Feministinen teoria
Liberalismi
Savang Vatthana

Savang Vatthana (13. marraskuuta 1907 – 13. toukokuuta 1978) oli Laosin viimeinen kuningas.

Vatthana syntyi Luang Prabangissa kuningas Sisavang Vongin pojaksi. 7. lokakuuta vuonna 1930 hän nai kuningatar  Khamphouin. Avioliitosta syntyi 7 lasta kruununprinssi Vong Savang, prinssi Sisavang Savang, prinssi Savang, prinssi Sauryavong Savang, prinsessa Savivanh Savang ja prinsessa Thala Savang.
 
Vuonna 1951 hänestä tuli maan pääministeri, kun hänen isänsä vakava sairaus pakotti isän luopumaan vallasta. Vattahanasta tuli 20. elokuuta 1959 sijaishallitsija.  

29. lokakuuta 1959 Savangista tuli kuningas, kun hänen isänsä kuoli.
Häntä ei koskaan kruunattu. Kruunajaiset piti järjestää, mutta sisällissota ehti ensin ja kuningas luopui kruunusta 2. joulukuuta 1975 kun kommunistit ottivat vallan.  Savang kuoli  noin vuonna 1978 eristysleirillä Pohjois-Laosissa yhdessä kuningatar  Khamphouin ja kruununprinssi Vong Savangin kanssa. Laosin kommunistinen hallitus ei ole koskaan kertonut yksityiskohtia heidän kuolemastaan. 

Vatthanan nuorin poika Sauryavong Savang oli suvunpäämies ja kruununtavoittelija maanpaossa  Pariisissa. Nykyinen päämies on Sauryavongin veljenpoika (Vong Savangin poika) Soulivong Savang.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hallitsijat
Laosin kuninkaalliset
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Juha T. Koskinen

Juha T. Koskinen (s. 26. lokakuuta 1972 Espoo) on suomalainen konserttimusiikin säveltäjä. Tyylilajiltaan Koskinen lukeutuu modernisteihin.

Koskinen opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa 1990–1998 opettajinaan Kalevi Aho, Anders Eliasson, Paavo Heininen ja Kaija Saariaho. Musiikin maisteriksi hän valmistui 2008. Koskinen opiskeli myös Lyonin National Supérieur de Musique -konservatoriossa 1996–1997 opettajinaan Philippe Manoury, Gilbert Amy ja Philippe Schoeller sekä 1997–1998 Académie européenne de Musique -oppilaitoksessa Pariisissa Philippe Manouryn johdolla. Sävellyksen mestarikursseilla Koskisen opettajia ovat olleet Franco Donatoni, Ivan Fedele, Magnus Lindberg, Kaija Saariaho, Jouni Kaipainen ja York Höller. Koskinen osallistui sävellyksen ja tietokonemusiikin kurssille IRCAMissa 1999–2000.

Musiikki

Juha T. Koskisen tuotanto sisältää kuusi oopperaa, yhden sinfonian sekä useita kamarimusiikki- ja soolosoitinteoksia. Yleisradion tilaustöitä ovat olleet  yhtiön 75-vuotisjuhlia varten tehty Hehkuva graniitti (2001)sekä 2008 kantaesitetty ensimmäinen sinfonia.

Koskisen musiikille on tyypillistä värien ja soitinmaailmojen etsintä sekä ajan ja liikkeen kontrapunktin tutkiminen. Koskisen tuotantoa leimaa syvällisyys ja harkitsevuus. Joskus hänen musiikkiaan kuvaa myös pyrkimys epätavallisiin esitysratkaisuihin ja poikkitaiteellisiin kokeiluihin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Juha T. Koskinen

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Paavo Heinisen sävellysoppilaat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Azcapotzalco

Azcapotzalco() oli tepaneekki-intiaanien keskus Meksikon eteläisellä keskiylängöllä Texcoco-järven länsirannalla. 

Esikolumbiaaniset kulttuurit
Mesoamerikka
Meksikon historia
Vilppu

Vilppu on suomalainen miehen etunimi.

Vilppu on lähtöisin kreikkalaisesta Filippos-nimestä, joka merkitsee 'hevosystävää', 'hevosten ihailijaa'.

Vilpun nimipäivä on 8. maaliskuuta. Nimi on ollut almanakassa vuodesta 1908, mutta on esiintynyt jo 1882–1883 Kansanvalistusseuran kalenterissa. 

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 639 miestä on saanut nimekseen Vilppu.

Vilpun päivän juhla
 Vilppulan kunnassa vietetään 8.3. Vilpun päivää. Kuntalaisille tarjotaan nimipäiväkahvit ja koko päivän on ohjelmaa pääkoululla tai urheilutalossa. Vuonna 2007 kutsuttiin kunnan syventyneen yhteistyön nimissä nimipäiväkahville myös mänttäläisiä.

Tunnettuja Vilppuja 

 Vilppu Alamäki (1900–1986), linja-autoliikennöitsijä
 Vilppu Kaukonen, oik. Vilppu Koskimies (1868–1923), runoilija
 Vilppu Kiljunen (s. 1960), oopperaohjaaja
 Vilppu Nuortimo, aik. Filip Nordlund (1882–1939), kirkkoherra ja itsenäisyysaktivisti
 Vilppu Piirola (s. 1946), tähtitieteilijä ja professori

Kuvitteellisia Vilppuja
 Isoisä Vilppu, Pikku Lulu -sarjakuvan hahmo (Grandpa McFeeb)

Nimen muita merkityksiä 

 Vilppu, Raahen kaupunginosa

Lähteet

Viitteet
Rebbe

Rebbe on hasidijuutalaisen lahkon ylin johtaja sekä arvostettu opettaja ja neuvonantaja. Kullakin hasidisella lahkolla eli dynastialla on oma rebbensä. Rebben virka periytyy usein isältä pojalle. Sana rebbe on jiddišinkielinen muunnos hepreankielisestä sanasta rabbi.

Katso myös
Menachem Mendel Schneerson

Lähteet

Juutalaisuus
Uskonnolliset johtajat
Rosenergoatom

Rosenergoatom on Venäjän valtion Atomenergoprom-holdingin hallitsema yhtiö, joka operoi maan operatiivisessa sähköntuotannossa olevia ydinvoimaloita. Venäjän liittovaltion omaisuuskomitea muodosti Rosenergoatomin 7. syyskuuta 1992 Neuvostoliiton atomienergiaministeriön Venäjän alueella sijaitsevista ydinvoimaloista.

Lisäksi Venäjällä on pienempiä ydinreaktoreita esimerkiksi atomienergian tutkimuslaitoksissaan, ydinjäänmurtajissaan ja -sukellusveneissään.

Ydinvoimalat
Rosenergoatomilla on kymmenen sähköntuotannossa olevaa ydinvoimalaa, joissa oli vuoden 2014 alussa käytössä yhteensä 33 reaktoria. Lisäksi Venäjällä on käytöstä poistettuja, alasajovaiheessa olevia ydinvoimaloita, joista osa on muilla paikkakunnilla kuin nykyisin tuotannossa olevat ydinvoimalayksiköt. Tuotannollisia voimaloita ovat:

Euroopan puolella
 Balakovon ydinvoimalaitos (Saratovin alue)
 Kalininin ydinvoimalaitos (Udomlja, Tverin alue)
 Kuolan ydinvoimalaitos (Poljarnyje Zori,Murmanskin alue)
 Kurskin ydinvoimalaitos (Kurtšatov, Kurskin alue)
 Leningradin ydinvoimalaitos (Sosnovyi Bor, Leningradin alue) 
 Novovoronežin ydinvoimalaitos (Voronežin alue)
 Smolenskin ydinvoimalaitos (Desnogorsk,Smolenskin alue)
 Rostovin ydinvoimalaitos (Volgodonsk, Rostovin alue)

Aasian puolella
 Belojarskin ydinvoimalaitos (Sverdlovskin alue)
 Bilibinon ydinvoimalaitos (Tšukotka)

Uudet ydinvoimalat
Uusia ydinvoimaloita on tarkoitus rakentaa ja yksikkömäärää nostaa 59:ään vuoteen 2030 mennessä. Entisten ydinvoimaloiden uusimisen ja lisäyksiköiden rakentamisen ohella ydinvoimaloita rakennetaan myös uusille ydinvoimalapaikkakunnille. Uusia venäläisiä paikkakuntia, joille vuoden 2014 maaliskuussa oli rakenteilla ydinvoimala:

 Kaliningradin ydinvoimala, (Neman, Kaliningradin alue), (1. yksikön arvioitu valmistuvan 2018)
 Kelluva ydinvoimalaitos (yksiköt Akademik Lomonosov 1 ja 2), (Pevek, Tsukotka), (arvioidaan valmistuvan 2018)

Lähteet

Aiheesta muualla
Nykyisten ydinvoimalaitosten esittelyt Rosatomin sivusto 

Venäjän ydinvoimalat
Venäläiset energiayhtiöt
Venäläiset valtionyhtiöt
Barsebäckin ydinvoimalaitos

Barsebäckin ydinvoimala on Etelä-Ruotsissa Juutinrauman rannalla Kävlingen kunnan Barsebäckissä vähän Malmön pohjoispuolella sijaitseva käytöstä poistettu ydinvoimalaitos. 

Voimalassa oli kaksi reaktoria, kokonaisteholtaan noin 1200 MW. Ne käynnistettiin alun perin vuosina 1975 ja 1977. Ydinvoimalayhtiön omistavat Sydkraft ja Vattenfall. Barsebäckin ydinvoimalat olivat samaa mallia kuin Oskarham 2 ydinvoimala.

Vastarannan tanskalaiset arvostelivat ydinvoimalaa voimakkaasti, koska se sijaitsi tiheästi asuttujen alueiden ja erityisesti myös Kööpenhaminan läheisyydessä. Lopulta Ruotsissa päädyttiin ydinvoimalan sulkemiseen. Barsebäck-1 suljettiin 30. marraskuuta 1999 ja Barsebäck-2 31. toukokuuta 2005.

Voimalaitosta alettiin purkaa vuonna 2016, ja se on tarkoitus saada purettua vuoteen 2030 mennessä.

Ydinvoimasta luopuminen on aiheuttanut Ruotsissa kiinnostuksen sähköntuonnin lisäämiseen muun muassa Suomesta Pohjanlahden yli vedettävän siirtokaapelin avulla. Tämän mahdollistamiseksi Ruotsissa kannatettiin myös Kotkan merikaapelin rakentamista sähkön tuomiseksi edelleen Venäjältä. Tämä hanke on myöhemmin hylätty. Sähkönsaannin turvaaminen on polttava kysymys myös siksi, että Ruotsin muissa ydinvoimaloissa Ringhalsissa, Forsmarkissa ja Oskarshamnissa on ollut huomattavia ongelmia kesästä 2006 lähtien.

Reaktorit

Barsebäck 1 

Vuonna 1969 Sydkraft tilasi Asea-Atomin reaktorin 1 hieman alle miljardin kruunun kustannuksilla. Se sisälsi myös ensimmäisen polttoainelatauksen. Rakentaminen alkoi 1.2.1971. Reaktorin toimituksen jälkeen uutenavuotena 1974/1975 ensimmäinen ydinfissio tapahtui 18.1.1975. Saman vuoden 15.5. klo 21.43 verkkoon toimitettiin ensimmäiset sähköt.

 Barsebäck 2

Vuonna 1970 Sydkraft tilasi Asea-Atomin Barsebäck 2 -reaktorin. Reaktorin rakentaminen alkoi 1.1.1973 ja se otettiin käyttöön 21.3.1977. Syksyllä 2004 reaktorin kohtalo määräytyi. Sosiaalidemokraatit, vasemmistopuolue ja keskusta sopivat lokakuussa sen sulkemisesta. Reaktorin tuotantoa alettiin ajaa alas 31.5.2005 kello 18.00 ja keskiyöllä reaktori kytkettiin pois sähköverkosta.

Katso myös 

 Ydinvoima Ruotsissa

Kävlingen kunta
Ruotsin ydinvoimalat
Buganda

Buganda on 52 paikallisen klaanin kuningaskunta nykyisessä Ugandassa. Bugandan kuninkaat nimittävät itseään kabakaksi. 1700-luvulta 1900-luvulle asti kuningaskunta hallitsi koko Afrikan keskiosaa. Nykyään se on itsehallinnollinen osa Ugandaa, joka on saanut nimensä Bugandasta.

Buganda sijaitsee Victoriajärven ja Kafu-joen välissä keskellä Afrikkaa, ja päiväntasaaja kulkee sen läpi. Siellä on myös yksi Niilin lähteistä. Sekä Ugandan vanha pääkaupunki Entebbe että uusi pääkaupunki Kampala ovat Bugandassa. Alueen kieli on nimeltään luganda. Kasubissa on yksi Bugandan muinaisten kuninkaiden hautapaikoista, ja se on julistettu Unescon maailmanperintölistalle.

Uganda
Claudia Schiffer

Claudia Schiffer (s. 25. elokuuta 1970 Rheinberg, Länsi-Saksa) on saksalainen malli ja näyttelijä.

Ura 
Schiffer aloitti mallintyöt vuonna 1987, kun hänet oli huomattu düsseldorfilaisessa yökerhossa. Samana vuonna hän esiintyi myös Elle-lehdessä, ja jo hetken kuluttua hän toimi Chanelin kasvona. Chanelin lisäksi Schiffer on toiminut lähes kaikkien tärkeimpien ja suurimpien muotitalojen (esim. Yves Saint Laurent, Ralph Lauren) kasvona useaan otteeseen. Hänen varsinaista kulta-aikaansa oli 1990-luku, mistä alkaen hän on poseerannut yli 500:n muoti- ja aikakauslehden kannessa, muun muassa TIME:n, ja oli hän oli ensimmäinen malli joka pääsi Rolling Stonen 10 Most Beautiful Woman -listalle. 2010-luvulla Schiffer on ollut mm. L'Oréalin mainoskasvona.

Schiffer on tehnyt myös uraa näyttelijänä. Hän on esiintynyt muutamassa elokuvassa sekä vieraillut televisiosarjoissa kuten Dharma & Greg ja Sukuvika.

Yksityiselämä 
Schiffer on naimisissa brittiläisen elokuvaohjaajan ja -tuottajan Matthew Vaughnin kanssa. Heillä on kolme lasta: Caspar Matthew De Vere Drummond (s. 30. tammikuuta 2003), Clementine De Vere Drummond (s. 11. marraskuuta 2004) ja Cosima Violet De Vere Drummond (s. 14. toukokuuta 2010). Lapset ovat saaneet sukunimensä Vaughnin biologisen isän, George De Vere Drummondin, mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Claudia Schiffer Fashion Model Directoryssä
 Claudia Schiffer
 Claudia Schiffer Fansite 

Schiffer, Claudia
Schiffer, Claudia
Schiffer, Claudia
Schiffer, Claudia
Porin Linjat

Porin Linjat Oy on Porin kaupungin omistama linja-autoyhtiö, jonka busseilla matkustaa vuosittain noin 1,7 miljoonaa henkilöä.

Historia 
Porin kaupunkiliikenne oli 1970-luvulle saakka ollut usean yksityisen liikennöitsijän hoidossa. Porin kaupunki katsoi, että kaupungin julkisen liikenteen jatkaminen ja kehittäminen vaati suurempaa toimijaa. Porin Linjat Oy perustettiin vuonna 1976, jolloin Porin kaupunki osti Vähärauman Linja-Auto Oy:n koko osakekannan, josta Porin Linjat Oy muodostettiin. Samana vuonna Porin Linjat Oy osti myös Jussilan Autoliike Oy:n bussiliikenteen. Myöhemmin Porin Linjoihin on liitetty muun muassa Kalle Rantasärkkä Ky (1979), valtaosa Paavo Forstenin paikallisliikenteestä (1980),  Porin Liikenne Oy (1981), Porin Linja-Auto Oy (1983), Lyttylän Liikenne Oy:n paikallisliikenne sekä Lähiliikenne. Vuoden 2007 lopussa yhtiö sai hoidettavakseen Bussi-Ketosen linjaliikenteen.

Porin Linjat Oy hoitaa Porin paikallisliikenteen kokonaan; Sundell (Ruosniemen Linja-Auto Oy), Satabus Oy sekä Lyttylän Liikenne ajoivat muutamaa linjaa vuoden 2021 linjasto- ja lipputuoteuudistukseen asti. Porin Linjojen kalusto koostuu noin 50 linja-autosta, joista lähes kaikki ovat yhtiön viherkeltavalkoisissa tunnusväreissä. Porin Linjat hoitaa myös Ulvilan joukkoliikennettä. Vuoden 2015 syksyllä Porin Linjat aloitti liikennöinnin myös Laviaan.

Alkukesällä 2021 toteutettiin Porissa linjasto- ja lipputuoteuudistus, jonka myötä edellämainittujen yhtiöiden ajosopimukset irtisanottiin. Jatkossa näitä linjoja ajaa siis Porin Linjat yksin. Linjoja myös muokattiin jonkin verran, esimerkiksi Citylinjaa jatkettiin Paratiisinmäkeen. 

Osana lipputuoteuudistusta Porin Linjat Oy poisti näkövammaisilta mahdollisuuden matkustaa busseissa ilmaiseksi, mutta etu palautettiin samana vuonna päätöksen herätettyä runsaasti keskustelua.

Linjat

Katso myös 
 Porin kauppatori

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Porin Linjojen nettisivut
 Harrastaja Kari Paavolan luettelo ja kuvasto Porin Linjojen normaalikokoisista busseista

Nakkilan liikenne
Porin liikenne
Ulvilan liikenne
Suomalaiset linja-autoyhtiöt
Chinchorron kulttuuri

Chinchorron kulttuuri (noin 6000/5000 eaa.–1600 eaa.) oli Chilen Tyynenmeren rannikon Atacaman autiomaan kalastusta harjoittavien varhaisten intiaanien elämäntyyli. Chinchorron kulttuurin jäljiltä on löydetty runsaasti muumioita.

Kulttuuri saavutti huippunsa noin 3000 eaa. 90 % ravinnosta oli saatu merestä. Verkkoja osattiin tehdä Pohjois-Chilessä ainakin 7700 eaa. mm. totorakaislasta, joten ne ovat vanha keksintö. Ongenkoukku on saatettu keksiä 5000 eaa., jolloin kalastus yleistyi voimakkaasti Perun rannikolla ja syntyi kiinteitä kalastuskyliä. Samoihin aikoihin rakennettiin kaislaveneitä Andeilla, Meksikossa sekä Kaliforniassa, ja balsalauttoja Ecuadorissa ja Perussa.
Eräällä Chilen rannikon alueella käytettiin jossain vaiheessa merileijonan nahasta tehtyjä kellukeveneitä.

Chinchorron kulttuurin vaiheet

Mustat muumiot 5000–3000 eaa.
Punaiset muumiot 2500–2000 eaa.

Katso myös
Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit

Aiheesta muualla
 Chinchorro Archaeological site in Peru
 Chinchorro Mummies Interview of specialist Dr. Arriaza

Esikolumbiaaniset kulttuurit
Tasku (täsmennyssivu)

Tasku tarkoittaa seuraavia:

 tasku, vaatekappaleen osa
 Tasku, saari Raahen edustalla 
 Taloudellinen suunnittelukeskus, Tasku, tutkimuslaitos. 1970-luvulla perustettu ja valtioneuvoston kanslian yhteydessä toiminut suunnittelukeskus lakkautettiin vuonna 1990.
 Tasku, sukunimenä:
 Juha Tasku (s. 1963), suomalainen jääkiekkoilija
 Petteri Tasku (s. 1985), suomalainen jääkiekkoilija
 Kivitaskut, lintusuku
 Pensastaskut, lintusuku

Lähteet
Cygnaeuksen koulu (Pori)

Cygnaeuksen koulu sijaitsee Porin keskustan tuntumassa Eteläpuiston päässä. Koulurakennus edustaa jugendtyyliä ja valmistui vuonna 1912 (arkkitehti Usko Nyström). Koulu on toiminut alusta alkaen kansakouluna ja sittemmin peruskoulun ala-asteena. Koulussa toimivat musiikki- ja kuvataideluokat, sekä kansainvälinen, englanninkielistä opetusta antava International School. Erityispainotteiset luokat ja International School jatkuvat ala-asteelta yläasteelle siirryttäessä automaattisesti Porin suomalaiseen yhteislyseoon (PSYL:iin), joka sijaitsee vastakkaisella puolella katua. Ilta-aikaan koulun tiloja on käyttänyt mm. Palmgren-opisto ja Porin Poikakuoro. Sodan aikana koulua käytettiin sotasairaalana.

Koulun edustalla sijaitsevassa puistossa on kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin vuonna 1920 paljastettu veistos Äestäjä, joka on hänen tunnetuimpia töitään.

Aiheesta muualla
Koulun sivut 

Porin oppilaitokset
Riihiketo
William Tubman

William Vacanarat Shadrach Tubman (29. marraskuuta 1895 – 23. heinäkuuta 1971 Lontoo) oli Liberian presidentti 27 vuotta vuosina 1944–1971.{Lähde}}

Tubman syntyi Harperissa, Liberiassa hyvät suhteet omaavaan amerikkalais-liberialaiseen perheeseen ja opiskeli lakia. Hänen isänsä, pastori Alexander Tubman oli armeijan kenraali ja entinen edustajainhuoneen puhemies.{Lähde}}

Tubman työskenteli opettajana, lakimiehenä, verokerääjänä ja Liberian militiassa, jossa osallistui rangaistussotaretkiin ja kohosi upseeriksi, sekä metodistisaarnaajana. Hänen uransa alkoi, kun Liberian presidentti Charles D.B. King kuuli hänen puhuvan vapaamuurarien tilaisuudessa ja ylisti hänen älyään. Tubman valittiin maan historian nuorimpana edustajana kongressiin jo 1923, mutta hän erosi puolustaakseen maataan Kansainliiton syytöksiltä orjatyövoiman käytöstä. Hänet valittiin uudelleen 1936, mutta hän erosi jo seuraavana vuonna tultuaan nimitetyksi korkeimpaan oikeuteen. Hänet nimitettiin jo vuosisadan hallinneen ainoan laillisen puolueen True Whig Partyn presidenttiehdokkaaksi 1943, ja valinta oli vain muodollisuus.

Tubmanin aikana hän maansa kehittyi monin tavoin. Hän modernisoi taloutta ja rohkaisi ulkomaisia investointeja. Tubman julisti sodan Japanille ja natsi-Saksalle, mikä toi maahan Yhdysvaltain lend-lease-apua ja salli Liberian käytön tukikohtana Pohjois-Afrikan sodassa.{Lähde}}

Liberian Ship Registry perustettiin New Yorkiin jo 1948 entisen Yhdysvaltain ulkoministeri Edward Stettiniuksen avustuksella. Neljässä vuosikymmenessä maasta tuli maailman suurin mukavuuslippumaa. Julkisia palveluja, koulutusta ja armeijaa kehitettiin ja maassa avattiin maatalousasemia neuvomaan maanviljelyssä. Hän antoi myös naisille ja eri etnisille ryhmille äänioikeuden ja kehitti maan rautakaivoksia. Hän otti antikolonialistisen kannan naapurimaiden itsenäisyyskamppailussa, muttei sallinut Liberian politiikan radikalisoitumista.

Tubman oli myös kiistelty hahmo ylenpalttisen elämäntyylinsä johdosta, ja monien mielestä liian sidoksissa Yhdysvaltoihin. Hän otti maansa valuutaksi Yhdysvaltain dollarin ja muutti perustuslakia, joka rajasi presidentin kauden kahdeksaan vuoteen. Tubman selvisi murhayrityksestä 1955 hänen poliittisten vihollistensa yritettyä surmata hänet ja oli presidentinvirassa aina kuolemaansa saakka vuoteen 1971, jolloin hän kuoli lontoolaisessa sairaalassa. Häntä seurasi presidentinvirassa hänen varapresidenttinään vuodesta 1951 toiminut William Tolbert Jr.{Lähde}}

Suomennettu tuotanto
 "Radiopuhe Didho Twesta ja Uudistuspuolueesta". Antologiassa: Afrikka kertoo, toim. Per Wästberg. Helsinki: Tammi 1962

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.liberiapastandpresent.org/William%20Tubman.htm 

Liberian presidentit
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Anselmi

Anselmi on suomalainen miehen etunimi.

Anselmi on suomalainen muunnos muinaissaksalaisesta nimestä Anshelm, joka tarkoittaa 'jumalain suojaamaa'. Anshelm-nimen osat merkitsevät 'aasa-jumalia' sekä 'kypärää, suojaa'. Monissa maissa nimi esiintyy muodossa Anselm.  Suomessa siitä on käytössä myös lyhyempi muoto Anssi.

Anselmi on ollut almanakassa vuodesta 1908 lähtien, sitä ennen se esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882–1883 muodossa Anselmo. Nimen varhaisin esiintyminen kalenterissa on jo vuodelta 1662 muodossa Anshelm. Nimipäivä on 21. huhtikuuta, Anselm Canterburylaisen muistopäivänä. 

Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 3 923 miestä saanut nimekseen Anselm ja 4 655 nimen Anselmi.

Tunnettuja nimenkantajia
Anselm Ahlfors, suomalainen painija
Anselm Canterburylainen, Canterburyn arkkipiispa, filosofi ja teologi, pyhimys
Anselm Feuerbach, saksalainen taidemaalari
Anselmi Hirvonen, suomalainen oopperajohtaja
Anselm Hollo, suomalainen runoilija
Anselmi Ilola, suomalainen mäkihyppääjä
Anselm F. Kaste, valokuvaaja ja salatieteilijä
Anselm Kiefer, saksalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
Anselm Knuuttila, suomalainen maastohiihtäjä
Anselmi Nurmela, suomalainen jalkapalloilija
Anselm Pitkäsilta, suomalainen kansanedustaja
Anselm Ranta, suomalainen kauppaneuvos
Anselmi Vanjoki, suomalainen koripalloilija

Kuvitteellisia Anselmi-nimisiä

Anselmi, elokuvassa Anselmi – nuori ihmissusi
Anselmi Panda, sarjakuvahahmo
Anselmi "Ami" Vainio (o.s. Rasi), Tuomas Reunasen näyttelemä hahmo Salatut elämät -sarjassa

Lähteet

Viitteet
Ville Seivo

Ville Seivo (s. 28. kesäkuuta 1978) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti useista televisiorooleistaan.

Seivo näytteli Tuomo Tervajokea saippuasarjassa Salatut elämät vuosina 2006–2008 ja vieraili sarjassa vielä marraskuussa 2008, helmikuussa 2011 ja marraskuussa 2014. Seivo on esiintynyt myös muissa televisiosarjoissa Uudisraivaaja ja Käenpesä. Lisäksi hän on esiintynyt Jonnan musiikkivideossa ”Sateen jälkeen”.

Kesällä 2011 Seivo esiintyi Joensuussa Hasaniemen Teatterissa näytelmässä Rölli ja metsänhenki.

Nykyään Seivo toimii Vaasan kaupunginteatterissa kiinnitettynä näyttelijänä.

Filmografia

Televisio
 Skene – Jokke (2004)
 Caasha – Pete (2005)
 Sota & rauha – Kommando #2 (2006)
 Uudisraivaaja (2006) – Panu (4 jaksoa: Jatkoaika, Valinta, Johtaja ja Erehdys)
 Salatut elämät – Tuomo Tervajoki (2006–2008, 2011, 2014)
 Käenpesä – Johnny (2007) 
 Laura kaupungissa – Kassa (2004)
 Ihmebantu (2009)
 Nymfit – Janos (2014)
 Maria Kallio – Joel Peltonen (2021)
 Nyrkki – Vihan veljien jäsen (2021)
 Helsinki-syndrooma – poliisi (2022)

Elokuvat
 Järvi – mies (2006)
 Myrsky – poliisi Lumikko (2008)

Lähteet
 
 Pallo
 Rölli ja metsänhenki

Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Miro

Miro on yleensä miehen etunimi. 

Miro on mahdollisesti lähtöisin Mir-tavulla alkavista tai siihen loppuvista slaavilaisista nimistä, kuten Miroslav ja Vladimir. Sana mir merkitsee 'rauhaa'.

Suomeen nimi on tullut joko saksalaiselta tai slaavilaiselta kielialueelta. Mirosta tuli suosikkinimi 1980- ja 1990-luvuilla. Ennen vuotta 1940 nimeä ei Suomessa ollut annettu kenellekään. Almanakassa nimi on ollut vuodesta 2000.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Miro-nimen on saanut noin 6 380 henkilöä.

Japanissa Miro (hir. みろ, kat.ミロ) on sukupuolineutraali etunimi.

Tunnettuja Miroja

Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita. 

Miro Aaltonen (s. 1993), jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
Miro Cerar (s. 1963), Slovenian ent. pääministeri
Miro Haapaniemi (s. 1973), jääkiekkoilija
Miro Heiskanen (s. 1999), jääkiekkoilija
Miro Honkanen, näyttelijä
Miro Hovinen (s. 1992), jääkiekkoilija
Miro Jurić (s. 1972), kroatialainen koripalloilija
Miro Kadmiry (s. 1991), amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Miro Karjalainen (s. 1996), jääkiekkoilija
Miro Karppanen (s. 1998), maastohiihtäjä
Miro Keskitalo (s. 1996), jääkiekkoilija
Miro Kocuvan (s. 1971), slovenialainen aitajuoksija
Miro Laitinen (s. 1981), jääkiekkoilija
Miro Laurila (s. 1988), keskimatkojen juoksija
Miro Lehtimäki (s. 1997), jääkiekkoilija 
Miro Lehtinen (s. 1990), salibandyn pelaaja
Miro Little (s. 2004), koripalloilija
Miro Lopperi (s. 1992), näyttelijä
Miro Markkula (s. 2001), jääkiekkoilija
Miro Marttila (s. 1987), pesäpalloilija
Miro Mäkinen (s. 1996), jääkiekkoilija
Miro Määttänen (s. 1996), lentopalloilija ja keihäänheittäjä
Miro Nalli (s. 1999), suomalainen jääkiekkoilija
Miro Palokallio (s. 1993), laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja valokuvaaja
Miro Rahkola (s. 1988), jääkiekkoilija
Miro Rastas (s. 1997), korkeushyppääjä
Miro Ruokonen (s. 1996), jääkiekkoilija
Miro-Pekka Saarelainen (s. 1994), jääkiekkoilija
Miro Tenho (s. 1995), jalkapalloilija
Miro Väänänen (s. 1998), suomalainen jääkiekkoilija
Miro, Miroslav Kostadinov (s. 1976), bulgarialainen laulaja

Kuvitteellisia Miroja

Miro Holm, henkilö televisiosarjassa Salatut elämät
 Prinssi Miro, Leena Erkkilän samannimisen lastenkirjan hahmo

Miro tai Miró sukunimenä

Miro ja Miró ovat espanjalaisia sukunimiä, joista jompikumpi on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Henri Miro (1879–1950), kanadalainen säveltäjä ja kapellimestari 
Joan Miró (1893–1983), katalonialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja keraamikko
Kira Miró (s. 1980), espanjalainen näyttelijätär
Sergio López Miró (s. 1968), espanjalainen uimari.

Fundació Joan Miró on taidemuseo Barcelonassa.

Lähteet

Viitteet

Etunimet