joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jenő Buzánszky

Jenő Buzánszky (4. toukokuuta 1925 Újdombóvár – 11. tammikuuta 2015 Esztergom) oli unkarilainen jalkapalloilija. Hän saavutti kansainvälistä mainetta Unkarin jalkapallomaajoukkueessa, joka voitti kultaa vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja kilpaili jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1954.

Ammattitason pelaamisen lopetettuaan Buzánszky jatkoi uraansa valmennustöissä.

Lähteet 

 Jenő Buzánszky Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com

Aiheesta muualla 

Unkarilaiset jalkapalloilijat
Unkarilaiset olympiavoittajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Pajulahti

Pajulahti on kylä Kuopiossa entisen Nilsiän kaupungin alueella Pohjois-Savossa. Se sijaitsee samannimisen lahden rannalla kantatien 75 varrella 15 kilometriä Siilinjärveltä ja noin 20 kilometriä Nilsiän keskustaajamasta.

Pajulahden kylä on yksi Nilsiän suurimmista kylistä. Kylässä asuu noin 200 ihmistä. Pajulahden postinumero on 73360.

Kylässä toimii viisiopettajainen Pajulahden koulu, jossa on 83 oppilasta lukuvuonna 2014–2015. Uusi koulu valmistui keväällä 2008. Kylässä on myös päiväkoti ja Nilsiän toiseksi suurin ala-aste. Pajulahdessa on myös Shell-huoltoasema.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pajulahden kelikamera 

Nilsiän kylät
Taaro

Taaro eli taro (Colocasia esculenta) on vehkakasvi, jota kasvatetaan kosteilla trooppisilla alueilla ruoaksi tyvimukuloidensa vuoksi. Mukulasta käytetään myös nimityksiä eddo, dasheen ja old cocoyam. 

Taro on kotoisin Kaakkois-Aasiasta, mutta sitä kasvatetaan nykyisin myös Afrikassa, Oseaniassa ja Karibian saarilla. Vuonna 1998 maailmassa kasvatettiin taroa 6,6 miljoonaa tonnia, josta Afrikassa 4,4 miljoonaa tonnia, Aasiassa 1,8 miljoonaa tonnia ja Oseaniassa 280 000 tonnia. Tongan ja Samoan saarilla taron osuus ihmisten energiansaannista on kuitenkin suurin, yli 15 prosenttia. Afrikan maista taaroa käytetään eniten Ghanassa ja Gabonissa.   

Afrikassa ja Oseaniassa taroa käytetään hiilihydraatin lähteenä, ja sitä syödään riisin tai perunan tapaan. Japanissa sitä käytetään vihanneksena ja kasvatetaan enemmänkin versojensa ja lehtiensä kuin mukuloidensa takia. Myös maavarret käytetään, ja koska ilmasto on viileämpi kuin muilla taronviljelyalueilla, Japanissa taron mukulat voidaan varastoida pellolla. Taro on tunnettu Japanissa ainakin kahdentuhannen vuoden ajan, mutta sen viljely on vähentynyt sadan vuoden aikana selvästi. 1900-luvun alussa keskivertojapanilainen söi lähes 25 kiloa taroa vuodessa, nykyisin viitisen kiloa.

Samoalla taro oli paikallisten ruokavalion perusta (yhdessä banaanin ja leipäpuun hedelmien kanssa) vuoteen 1993 asti. Vuonna 1994 kasvitauti tuhosi tarosadon lähes kokonaan. 

Taron tyvimukuloissa on noin kaksi kolmasosaa vettä ja kolmannes hiilihydraattia, lähinnä tärkkelystä. Seitsemän prosenttia kuiva-aineesta on proteiinia, minkä johdosta taro on proteiinipitoisempaa kuin esimerkiksi jamssi tai kassava. Lehdissä proteiinin osuus on vielä suurempi. Lehdissä on myös kalsiumia, fosforia, rautaa, C-vitamiinia ja muita vitamiineja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Puutarha.net: Taaro (Colocasia esculenta)
 ITIS: Colocasia esculenta 
 United States Department of Agriculture (USDA): Colocasia esculenta 
 Flora of China: Colocasia esculenta 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Colocasia esculenta 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Colocasia esculenta (taro) 

Vehkakasvit
Viljeltävät ravintokasvit
Britannian Grand Prix 1979

Britannian Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. heinäkuuta 1979 Silverstonen radalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut sveitsiläinen Clay Regazzoni, jolle voitto oli uran viimeinen. Voitto oli Williams-tallin historian ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alan Jones – 1.11,88
Nopein kierros: Clay Regazzoni – 1.14,40 (kierroksella 39)
Elio de Angelis sai minuutin aikasakon varaslähdöstä.

Lähteet 

Britannian Grand Prix
Cheder

Cheder ( ’huone’) on koulu, jossa opetetaan juutalaisuuden ja heprean kielen alkeita.

Chederit olivat yleisiä Euroopassa aina 1700-luvun lopulle. Oppitunnit pidettiin opettajan kotona ja opettajat saivat palkkaa juutalaisyhteisöltä tai oppilaiden vanhemmilta. Tavallisesti vain pojat osallistuivat oppitunneille. Äidit vastasivat tyttöjen opetuksesta kotioloissa. Eri-ikäisiä poikia koulutettiin samassa luokassa. 

Pojat aloittivat koulun noin viiden vuoden iässä ja opittuaan heprealaisen kirjaimiston ja opittuaan lukemaan hepreaa he alkoivat opiskella Tooraa. Chederien pääasialliset opetusmenetelmät olivat ääneenluku ja ulkoaopettelu. 13–14 vuoden iässä poikien koulutus chederissä loppui ja vietettiin bar mitsvaa. 

Niiden, jotka halusivat ryhtyä rabbiksi tai soferiksi, oli jatkettava opintoja ješivassa. Tunnetuimmat eurooppalaiset ješivat sijaitsivat Wormsissa, Fürthissä ja Prahassa.

1700-luvun lopulla cheder-järjestelmästä tuli juutalaisortodoksien ja haskala-liikkeen kritiikin kohde.

Ortodoksien kritiikki kohdistui opettajiin, joiden he katsoivat olevan epäpäteviä. Tuolloin cheder-opettajille maksettiin vain vähän, ja ansaitakseen elantonsa heidän oli työskenneltävä myös muissa ammateissa, kuten teurastajina, laulajina tai jopa haudankaivajina. Opettajat päästivät oppilaat liian helpolla, koska he saivat enemmän rahaa vaativammista oppitunneista. 

Haskala-liike oli valistuksen ajan liike, ja se kritisoi cheder-järjestelmää kokonaisuudessaan sanoen sen estävän juutalaisten integroitumista osaksi muuta yhteiskuntaa. He ehdottivat lisäoppitunteja maallisemmista aiheista, kuten maantiedosta ja opetusmaassa käytetystä kielestä. Ideat otettiin käyttöön 1700-luvun lopulla Saksassa, jossa perustettiin reformikouluja. Tämä yhdessä yleisen oppivelvollisuuden käyttöönoton myötä johti cheder-järjestelmän häviämiseen.

Juutalaisuus
Nikita Simonjan

Nikita Pavlovitš Simonjan (; s. 12. lokakuuta 1926) on Neuvostoliitossa uransa luonut entinen jalkapalloilija ja valmentaja, entinen Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtaja.

Omalla pelaajaurallaan Simonjan edusti vuosina 1956–1948 Moskovan Krylja Sovetovia ja vuosina 1949–1959 Moskovan Spartakia. Spartakisa hän teki liigapeleissä 233 ottelussa 133 maalia, mikä on yhä seuran maaliennätys. Yhteensä Simonjan teki Spartakissa 160 maalia.

Neuvostoliiton maajoukkueessa Simonjan voitti olympiakultaa 1956 Melbournen kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 20 A-maaottelua ja teki 10 niissä kymmenen maalia.  Simonjan kilpaili myös vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Ruotsissa.

Armavirissä syntynyt etniseltä taustaltaan armenialainen Simonjan siirtyi pelaamisen jälkeen valmentajaksi. Hänen valmentamiaan seurajoukkueita olivat Spartak Moskova, Ararat Jerevan ja Tšornomorets Odessa. Lisäksi hän valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta vuosina 1977—1979.

Marraskuusta 2009 helmikuuhun 2010 asti Simonjan toimi Venäjän palloliiton väliaikaisena puheenjohtajana. Simonjanista tuli jälleen palloliiton väliaikainen johtaja 25. kesäkuuta 2012.

Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat
Venäläiset jalkapalloilijat
Neuvostoliittolaiset jalkapallovalmentajat
Venäläiset jalkapallovalmentajat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
The Kill

The Kill on toinen single 30 Seconds To Marsin levyltä A Beautiful Lie. The Killin videon ohjasi bändin laulaja-kitaristi Jared Leto ja se sai ideansa Hohto-elokuvasta, video on kuvattu vuonna 2006. 

Video on saanut monia palkintoja.

30 Seconds to Marsin kappaleet
Vuoden 2006 kappaleet
Valtaistuinpeli

Valtaistuinpeli () on George R. R. Martinin kirjoittaman Tulen ja jään laulu -fantasiasarjan ensimmäinen osa. Alkuperäisteos ilmestyi vuonna 1996 ja suomennos vuonna 2003. Suomennoksesta ilmestyi 2009 kovakantinen Petri Hiltusen kuvittama laitos.

Teos kuvaa Westeros-nimisen mantereen mahtisukujen valtataistelua. Kirjassa on kolme pääjuonta, joista yksi keskittyy Lannisterin ja Starkin sukujen väliseen kamppailuun, yksi tapahtumiin pohjoisessa sijaitsevalla Muurilla, jossa muinainen uhka nostaa päätään, sekä yksi idän mailla maanpaossa eläviin Targaryenin sisaruksiin. Pääjuonten lisäksi seurataan useita alajuonia. Kirjassa on useita näkökulmahenkilöitä, joiden kautta tarinaa kerrotaan aina luku kerrallaan.

Valtaistuinpeli voitti 1997 Locus-palkinnon, ja kirjasta koostettu Asimov's Science Fiction -lehdessä julkaistu pienoisromaani Blood of the Dragon voitti samana vuonna Hugo-palkinnon. Se oli myös ehdolla Nebula-palkinnon ja World Fantasy Awardin voittajaksi.

Yhdysvaltalainen kaapelitelevisioyhtiö HBO tuottaa Tulen ja jään laulusta televisiosarjaa, joka on nimetty Valtaistuinpelin mukaan Game of Thronesiksi. Pilottijakso kuvattiin syksyllä 2009 ja maaliskuussa 2010 HBO päätti tuottaa ensimmäisen kymmenjaksoisen kauden, joka kattaa Valtaistuinpelin tapahtumat.

Juoni 
Starkin suvun pään, lordi Eddard "Ned" Starkin luo Talvivaaraan saapuu Seitsemän kuningaskunnan kuningas Robert Baratheon. Baratheon tarjoaa Eddardille Kuninkaankouran virkaa, koska aikaisempi Koura lordi Jon Arryn on kuollut. Eddard ottaa tarjouksen vastahakoisesti vastaan ja lähtee pääkaupunki Kuninkaansatamaan lapsiensa Aryan ja Sansan kanssa.

Eddard saa Kuninkaansatamassa selville, että kuninkaan poika Joffrey Baratheon on todellisuudessa kuningatar Cersei Lannisterin ja hänen veljensä Jaime Lannisterin sukurutsassa syntynyt äpärä. Eddard paljastaa Cerseille saaneensa asian selville. Robert Baratheon kuolee villisian metsästyksessä ja Eddard teloitetaan maanpetturuudesta, kun hän vastustaa Joffreyn nimitystä kuninkaaksi.

Vastaanotto 
Vesa Sisättö kirjoitti Helsingin Sanomien arvostelussa, että vaikka kirjan aineksissa ei ole mitään kovin omaperäistä, se nousee lajissaan keskitason yläpuolelle ja on ”hyvää, mieltä kiehtovaa ja älykästä viihdettä”. Useimmat henkilöt on hahmoteltu muutaman vahvan ominaisuuden kautta, mutta he herättävät silti tunteita.

Lähteet 

Tulen ja jään laulu
Vuoden 1996 kirjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Henry Wetherbee Henshaw

Henry Wetherbee Henshaw (3. maaliskuuta 1850 Cambridge, Massachusetts–1. elokuuta 1930 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Henshaw opiskeli Cambridge High Schoolissa valmentautuen Harvardin yliopistoon. Siellä hän tutustui William Brewsteriin, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. 1869 Henshaw joutui lopettamaan opiskelun terveydentilansa huononnuttua. Hän lähti kapteeni Frank Webberin laivalla Varina keräysmatkalle Louisianaan, mistä alkoi hänen uransa kenttäluonnontieteilijänä. Hän palasi matkalta keväällä 1871. Hänen terveytensä koheni mutta opiskeluhalut olivat kadonneet ja hän jatkoi lintujen tutkimista kentällä.

Lokakuussa 1870 Henshaw purjehti keräysmatkalle Floridaan. 1872 hän osallistui luonnonhistoriallisena keräilijänä Utahiin suuntautuneelle luutnantti Wheelerin johtamalle tutkimusmatkalle. Seuraavina vuosina hän tutki muun muassa Arizonan, New Mexicon, Kalifornian ja Nevadan linnustoa. Toiminta jatkui, kunnes organisaatio sulautettiin Yhdysvaltain geologian tutkimuslaitokseen (United States Geological Survey) 1879.

1880 hänet palkattiin vastaperustettuun Amerikan etnologiseen virastoon (Bureau of American Ethnology). Hän työskenteli virastossa noin 15 vuotta, mutta terveytensä pettäessä luopui virastaan ja matkusti Havaijille toipumaan. Hän palasi Washingtoniin 1905 ja pestautui ystävänsä tohtori Clinton Hart Merriamin hallinnolliseksi apulaiseksi 1. kesäkuuta 1905. Saman vuoden joulukuussa hänestä tehtiin apulaistutkimuspäällikkö. 1910 Merriam luopui virastaan ja Henshaw nimitettiin hänen tilalleen tutkimuspäälliköksi. Hän hoiti virkaa vuoteen 1916 saakka, jolloin hän terveydellisistä syistä joutui luopumaan.

Henshaw oli eräs Nuttall Ornithological Clubin perustajista. Hän oli American Ornithologists' Unionin (AOU) varapuheenjohtaja 1891–1894 ja 1911–1918. Hän nimesi linnuista muun muassa vuorikerttulin suvun Peucedramus 1875.

Lähteet 
 Muistokirjoitus/The Auk (E.W. Nelson) 

Yhdysvaltalaiset ornitologit
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Johan Kjølstad

Johan Kjølstad (s. 9. maaliskuuta 1983 Ekne) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän saavutti kaksi arvokisamitalia sprintissä, mutta on sittemmin siirtynyt pitkille matkoille.

Kjølstad voitti junioreiden maailmanmestaruuden vapaan hiihtotavan sprintissä Sollefteåssa helmikuussa 2003. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli vapaalla tyylillä hiihdetyssä sprinttikilpailussa seitsemäs. Liberecin MM-hiihtojen 2009 perinteisellä hiihtotavalla käydyssä parisprintissä hän voitti Ola Vigen Hattestadin kanssa kultaa. Vapaalla tyylillä hiihdetyssä henkilökohtaisessa sprintissä hän sai Hattestadin jälkeen hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä yhdeksäs.

Kjølstad on voittanut maailmancupissa kaksi henkilökohtaista sprinttikilpailua: vapaalla hiihtotavalla Nové Městossa 16. tammikuuta 2005 ja perinteisellä tyylillä Kuusamossa 1. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut kaksi kertaa toinen ja kaksi kertaa kolmas. Hän on myös voittanut parisprintin Trond Iversenin kanssa Düsseldorfissa lokakuussa 2005. Kaudella 2005–2006 hän sijoittui sprintticupin kokonaispisteissä viidenneksi.

Lähteet
 

Norjalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Jos tuopin nyt saan

Jos tuopin nyt saan on iskelmälaulaja Jukka Raitasen kuudes studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1983 LP-levynä ja C-kasettina. Levyn kappaleet ovat pääosin mollivoittoisia ja tekstien aiheet kertovat alkoholista ja esimerkiksi siitä kuinka elämä kolhii ihmistä lapsuudenkodista muuton jälkeen. Levyn nimikappale on käännösiskelmä saksalaisesta kappaleesta Bring mir noch ein bier.

Kappaleet levyllä

A-puoli
 Maailman kirjat
 Jos tuopin nyt saan (Bring mir noch ein bier)
 Rantanen
 Yhdessä päätimme sen
 Lapsuusystävälle
 Maantien laulu

B-puoli
 Astelen taas kotiin päin
 On ovi auki sisimpään
 Lähiölapsi
 Lapsuuden lämpimät päivät
 Putki on nyt poikki
 Alta lipan

Aiheesta muualla
 Levyn tiedot ja kappaleiden tekijät Suomen Äänitearkiston tietokannassa
Vuoden 1983 albumit
Jukka Raitasen albumit
Laulun sydämeesi teen

Laulun sydämeesi teen on iskelmälaulaja Jukka Raitasen CD-levy vuodelta 2000.

Kappaleet 
 Laulun sydämeesi teen
 Keskiyön lapsi
 Rakastan sua enemmän kuin uskotkaan
 Rakkaani
 Rakkauden pyörä
 Hiljainen pihamaa
 Mua hyväilee toukokuu (uusi versio Jukan vuonna 1982 levyttämästä kappaleesta)
 Sata kelloa
 Maa on tänään hyvin pimeä
 Mikä polku, mikä tie
 Näin käynyt on

Kokoonpano 
 Jukka Raitanen - lauluääni
 Anssi Nykänen - rummut
 Harri Rantanen - bassokitara
 Jussi Niemi - kitara, taustalaulu
 Risto Närhi - kosketinsoittimet
 Mikko Saikkonen - puhaltimet
 Nalle Lehtonen - puhaltimet
 Päivi Kautto-Niemi - taustalaulu

Lähteet 

Vuoden 2000 albumit
Jukka Raitasen albumit
Fugger

Fugger oli saksalainen kauppiassuku, joka toimi 1400- ja 1500-lukujen Euroopassa. Augsburgin vapaakaupungista käsin toimintaansa harjoittanut Fuggerien kauppiassuku oli pankki- ja rahoitusalan keskeisimpiä toimijoita. Kauppahuoneen liiketoiminta käsitti paitsi yksityissektorille suunnattua pankki-, sijoitus- ja liiketoimintaa, myös merkittävää luotonantoa aikakauden hallitsijoille.

1300-luvulta lähtien varallisuuttaan kasvattaneen suvun tunnetuin jäsen on Jakob Fugger, jonka aikana suku nousi kiistatta aikansa merkityksellisimmäksi kauppahuoneeksi Euroopassa. Jakob Fuggerin tunnetuin liiketoimi lienee hänen Kaarle V:lle Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinvaalin voittamiseksi myöntämä 543 000 floriinin laina. Fuggerin kauppahuone oli lähes koko historiansa ajan kiinteässä liikesuhteessa Habsburgien hallitsijasukuun ja vaikutti siten merkittävästi ajan politiikkaan Euroopassa. Paitsi piinkovina kapitalisteina Fuggerit kunnostautuivat myös merkittävinä hyväntekijöinä rakentamalla ja ylläpitämällä köyhäintaloja, joista tunnetuin on yhä toimiva Augsburgin Fuggerei.

Aiheesta muualla 

 Fugger-suvun kotisivu (monikielinen)

Saksalaiset suvut
Augsburgin historia
Magen David Adom

Magen David Adom (‎, "Punainen Daavidinkilpi", usein käännetty "Punainen Daavidintähti") on Israelissa toimiva, Punaista Ristiä ja Punaista Puolikuuta vastaava kansallinen järjestö, perustettu 1930. Se antaa lääketieteellistä apua hätätapauksissa ja hoitaa ambulanssi- sekä veripalvelua. Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ICRC hyväksyi kesäkuussa 2006 Magen David Adomin Israelin viralliseksi apujärjestöksi  Geneven sopimusten tuomine velvoitteineen, sekä Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton (IFRC) jäseneksi. Järjestön tunnus on punainen daavidintähti.

Perustaminen
Magen David Adom sai alkunsa vuonna 1930, jolloin perustettiin Tel Avivin paikallisosasto. Sitä seurasivat Jerusalemin ja Haifan osastot, ja viisi vuotta myöhemmin järjestö laajeni maata kattavaksi lääkintäapua tarjoavaksi järjestöksi. Vuonna 1950 knesset hyväksyi lain, joka virallisti MDAn aseman Israelin kansallisena kriisi- ja pelastuspalvelujärjestönä.

Lisää aiheesta
MDAn verkkosivut englanniksi
MDAn verkkosivut hepreaksi
Artikkeli MDAsta ICRC:n verkkosivuilla
AFMDA American Friends of Magen David Adom
United Kingdom Friends of the MDA 

Punainen Risti
Israel
Humanitaariset apujärjestöt
Vapaaehtoistyö
Armi Hosia

Armi Laila Hosia (o.s. Kurkinen; 28. kesäkuuta 1909 Joensuu – 9. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hosia valittiin eduskuntaan Suomen Kansanpuolueen listoilta vuoden 1954 vaaleissa, ja hän toimi kansanedustajana vuoteen 1966 saakka. Hän oli opetusministerinä Ahti Karjalaisen ensimmäisessä hallituksessa. Hosia toimi myös Suomen Kansanpuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1958–1962 sekä kaupunginvaltuutettuna Helsingissä ja Hämeenlinnassa.

Hosia valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1935. Hän toimi 1930- ja 1940-luvulla oppikoulun ja kansanopiston opettajana ja vuosina 1950–1953 Suomen kansanopistoyhdistyksen toimistonhoitajana.

Hosia sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1965.

Hosian puoliso oli vakuutusjohtaja, talousneuvos Leo Hosia, jonka veli oli opetusministeri ja opetusministeriön kansliapäällikkö Heikki Hosia. Armi Hosian poika on Yleisradion ulkomaantoimittaja Martti Hosia.


Lähteet

Kirjallisuus
 
 
 Mitä-Missä-Milloin: Kansalaisen vuosikirja 1963.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Armi Hosian muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Kansanedustajat
Suomen Kansanpuolueen poliitikot
Suomalaiset liberaalit poliitikot
Suomen opetusministerit
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Action directe

Action directe (lyhenne AD) oli ranskalainen aseellinen ryhmä, joka teki salamurhia ja väkivaltaisuuksia vuosina 1979–1987. Ryhmän jäsenet pitivät itseään libertaarikommunisteina ja anarkisteina. Action directen muodostivat vuonna 1977 kaksi ryhmää, GARI ja NAPAP. Vuonna 1979 ryhmästä tuli kaupunkisissijärjestö, joka teki väkivaltaisia iskuja ”anti-imperialismin” ja ”proletariaatin puolustamisen” nimissä. Ranskan hallitus piti ryhmää terroristijärjestönä ja julisti sen elokuussa 1982 laittomaksi. Vuonna 1984 ryhmä liittoutui länsisaksalaisen Punaisen armeijakunnan kanssa.

Ryhmän johtavat jäsenet Jean-Marc Rouillan, Nathalie Ménigon, Joëlle Aubron ja Georges Cipriani pidätettiin 21. helmikuuta 1987. Heidät tuomittiin myöhemmin elinkautiseen vankeuteen. Régis Schleicher pidätettiin jo vuonna 1984.

Action directen jäsen Lahouari Benchellal eli ”Farid” jäi joulukuussa 1981 kiinni Helsingissä väärennettyjen 100 Yhdysvaltain dollarin matkašekkien rahastamisesta Helsingin Työväen Säästöpankin konttorissa Kampissa , mikä oli järjestön toiminnan tärkeä rahoituskeino. Hän hirttäytyi Helsingin rikospoliisin sellissä 6. tammikuuta 1982 ja kuoli neljä päivää myöhemmin Meilahden sairaalassa. Aiheesta kirjoittaneen Christian Jokisen mukaan kyseessä oli ”ensimmäinen merkittävä terrorismiin liittyvä tapahtuma Suomessa”. Järjestön piirissä ei uskottu Benchellalin virallista kuolinsyytä. Eräs Action directen iskuryhmä nimettiin myöhemmin hänen mukaansa.

Lähteet 

Ranskan historia
Äärivasemmistolaiset terroristijärjestöt
Tim Roth

Simon Timothy ”Tim” Roth (s. 14. toukokuuta 1961 Dulwich, Lontoo, Englanti) on Oscar-ehdokkuuden saanut englantilainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Elämä 
Roth syntyi Lontoossa maalari ja opettaja Annille ja Fleet Streetin toimittaja, maalari ja 1970-lukuun asti brittiläiseen kommunistipuolueeseen kuuluneelle Ernie Smithille Dulwichissa. Hän sai nimekseen Timothy Simon Smith, mutta kommunistipuolueeseen kuuluva isä Ernie vaihtoi sukunimen Rothiksi peitelläkseen kansallisuuttaan työskennellessään toisen maailmansodan jälkeen brittienvastaisissa maissa.

Roth tahtoi nuorena olla kuvanveistäjä, ja opiskeli 1980-luvulla Camberwellin taidecollegessa.

Rothilla on yksi poika, Jack, (s. 1983) Lori Bakerin kanssa sekä kaksi poikaa, Timothy Hunter (s. 1995) ja Michael Cormac (s. 1996) nykyisestä liitostaan Nikki Butlerin kanssa. 

Tim Roth on Englannin ja Walesin vihreä puolueen kannattaja.

Ura 
Rothin ensimmäinen elokuva oli televisiossa esitetty Made in Britain, jonka aikaan hän oli 21-vuotias. 1980-luvulla hän sai useita elokuvarooleja. Läpimurtonsa Roth teki kuitenkin vasta 1990-luvun alussa, kun hän muutti näyttelemään Yhdysvaltoihin. Tästä sai alkunsa myös Rothin ja ohjaaja Quentin Tarantinon yhteistyö, sillä hän esiintyi tämän elokuvissa Reservoir Dogs (1992), Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta (1994) sekä Neljä huonetta (1995), joista jälkimmäinen oli ainoa, joka ei menestynyt.

Roth on myöhemmin tullut tunnetuksi pahoista roolihahmoistaan, kuten kenraali Thaden roolista vuoden 2001 elokuvassa Apinoiden planeetta ja Kuvotuksen roolista The Incredible Hulkissa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Englantilaiset näyttelijät
BAFTA-palkinnon saajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Ander Garitano

Ander Garitano (s. 26. helmikuuta 1969 Derio, Vizcaya, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

Athletic Bilbaossa peliuransa aloittanut Garitano tuli tunnetuksi taitavana vasenjalkaisena keskikenttäpelaajana. Hän siirtyi Real Zaragozaan 1996 edustaen seuraa uransa loppuun vuoteen 2002 saakka. 

Peliuransa jälkeen Real Zaragozan juniorivalmentajana toiminut Garitano nousi ykkösjoukkueen päävalmentajaksi tammikuussa 2008 erotetun Víctor Fernándezin tilalle. 

Garitano toimi seuran päävalmentajana kahden ottelun ajan, joista Copa del Reyn ottelu Racing Santanderia vastaan päättyi tappioon ja liigaottelu Real Murciaa vastaan voittoon. Hän jätti yllättäen tehtävänsä henkilökohtaisiin syihin vedoten. 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Espanjalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Lasse Jaakkola

Lasse Viljam Jaakkola (23. huhtikuuta 1916 Luvia – 31. maaliskuuta 1966 Lappeenranta) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Lauri Jaalas, Ossi Merto ja Ola Selas.

Jaakkola opiskeli Helsingin yliopistossa ja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän oli toimittajana Uusi Aika-lehdessä, toimitussihteerinä Työn Voima- ja Kansan Voima-lehdissä sekä päätoimittajana Työväen sanomalehtien tietotoimistossa. Jaakkola oli myös Kansan Elokuva-yhtiön toimitusjohtajana.

Teoksia 
  Veskelyksen sissit, seikkailukertomus.  Karisto 1942
  Ikuinen on maa! : runo lausuntakuorolle. Sos.-dem. työläisnuorisoliitto, Helsinki 1943
  Sotasairaalan mysteerio: jännityskertomus, Kariston 15 mk:n romaaneja 5.  Karisto 1943
  Kansanvaltainen nuorisotoiminta. Vaasan läänin valistusjärjestöjen yhteistoimikunta, Kokkola 1944
  Kaksi kertaa kolme : jännityskertomus sota-ajan Helsingistä, Kariston 20 mk:n romaaneja 18.  Karisto 1945 (nimimerkillä Ola Selas)
  Nuoriso-ohjaaja : mikä? : millainen? : miksi?. Sos.dem.työl.nuor.liitto, Jyväskylä 1945
  Elämä on edessäsi, romaani.  Karisto 1946 (nimimerkillä Lauri Jaalas)
  Talo kummun laella, romaani.  Karisto 1948 (nimimerkillä Lauri Jaalas)
  Hypnoosirikos selviää', Valittuja salapoliisiromaaneja 42.  Karisto 1949 (nimimerkillä Ossi Merto), julkaistu uudelleen nimellä Hypnoosirikos : jännitysromaani. Seaflower, Helsinki 1999
  Se oli hänen kohtalonsa : uneksijan romaani.  Karisto 1949  (nimimerkillä Lauri Jaalas)
  Professori Kuurron juttu, Valittuja salapoliisiromaaneja 43.  Karisto 1950 (nimimerkillä Lauri Jaalas)
  Akka otetaan, mies saadaan, eli, Rurik Alarik Filippus Pönttisen meno avioon : leikillinen romaani.  Karisto 1951 (nimimerkillä Lauri Jaalas)
  Keiju Sinisiiven taikaliina : satuja, kuvittanut Vappu Pispa.  Karisto 1951 (nimimerkillä Lauri Jaalas)

 Toimitustöitä 
 Jyväskylän työväen näyttämö 30-vuotias 1910-1940. Jyväskylän työväen näyttämö, Jyväskylä 1940
 Lomakirja : lomanviettäjän ABC-kirja ; toim. Lasse Jaakkola, Ilmari Vartiainen. Mantereen kirja, Helsinki 1949
 Matkailijan Helsinki - Turistens Helsingfors - Tourist's Helsinki : pieni opaskirjanen Helsinki-matkailijoille. Mantereen kirja, Helsinki 1950

 Suomennoksia 
 Karl Riise : Elävien ruumiiden joukossa : kolme vuotta keskitysleirillä'' ; tekijän käsikirjoituksen mukaan käännetystä ruotsinkielisestä painoksesta suom. Lasse Jaakkola. Sos. dem. työläisnuorisoliitto, Helsinki 1945

Lähteet 
 Suomen kirjailijat tietokanta 
 Dekkarinäyttely

Aiheesta muualla 
 Lasse Jaakkola Kirjasampo.fi:ssä

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Saksan Grand Prix 1979

Saksan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 1979 Hockenheimringillä Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut australialainen Alan Jones. Toisella Williams-tallin autolla ajanut Clay Regazzoni oli toinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Jean-Pierre Jabouille – 1.48,48
Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.51,89 (kierroksella 40)

Lähteet 

Saksan Grand Prix
Väinö Syvänne

Väinö Johannes Syvänne (6. toukokuuta 1892 Helsinki – 17. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Syvänne käytti nimimerkkejä Tellervo Aunus, Jussi, Paavo Soirila ja V. J. Soljanko.

Syvänteen tuotanto käsittää pääasiassa näytelmiä. Ilmari Unhon 1951 käsikirjoittama ja ohjaama elokuva Kuisma ja Helinä perustui Larin-Kyöstin kertovaan runoelmaan Kuisma ja Helinä ja Väinö Syvänteen samannimiseen näytelmään.


Teoksia 
 Kun kansa nousee: Runoja. Kustannusliike Erio, Helsinki 1918
 Onnen pyhäkkö. 1920
 Humussa ja sumussa: 3-näytöksinen laulunäytelmä, laulut säveltänyt Matti Jurva. 1927
 Rakkauden arpajaiset: 3-näytöksinen maalaisnäytelmä, laulut säveltänyt Yngve Ingman. 1930
 Katkeamaton kaari: Nelinäytöksinen näytelmä. 1931
 Kuisma ja Helinä, musiikkinäytelmä, laulut säveltänyt George de Godzinsky. 1931
 Kun pahaa tekee niin kiikkiin joutuu. 1932
 Koskenlaskijan morsian: 3-näytöksinen kansannäytelmä lauluineen, aihe Väinö Katajan samannimisestä romaanista. 1933
 Rakkautta ja bensiiniä eli Eeva-emännän kesäasukas: Yksinäytöksinen iloittelu. 1934
 Simola ja Mälli-Pekka: 3-näyt. kansannäytelmä. 1935
 Intiaanit ja kullanetsijät, lasten- ja nuorten näytelmä. 1939
 Lemmen liekki leimahtaa: 3-näytöksinen iloittelu. 1940
 Rakastavaisten kommelluksia: Kolminäytöksinen farssi. 1949
 Kohtalokkaita tunteita: Kolmenäytöksinen näytelmä. 1956
 Savikääreitä ja lemmenkipuja, komedia. 1970
 Naiset kaikki kosimaan, musiikkinäytelmä, laulut säveltänyt George de Godzinsky. 1977
Nimimerkillä V. J. Soljanko:
 Salama iskee: 3-näytöksinen näytelmä. Näytelmäkirjasto 38. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1938
 Sydämiä eri tahdissa: yksinäytöksinen iloittelu. Seuranäytelmiä 433. Karisto 1938
 Kuka varasti setelit?: salapoliisikertomus. Valittuja salapoliisiromaaneja 27. Karisto 1945
 Kuka meistä on varas: yksinäytöksinen jännitysnäytelmä. Tammen näytelmiä 17. Tammi, Helsinki 1945
 Punatukkaisen naisen arvoitus: salapoliisiromaani. Valittuja salapoliisiromaaneja 37. Karisto 1947

Lähteet

Kirjallisuus
 Dekkarinäyttely (pdf)

Viitteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Grimmin veljekset (elokuva)

Grimmin veljekset (The Brothers Grimm) on Terry Gilliamin ohjaama, vuonna 2005 valmistunut seikkailuelokuva, joka kertoo fiktiivisen tarinan Grimmin veljeksistä. Elokuvan veljeksiä, Williä ja Jakea esittävät Matt Damon ja Heath Ledger.

Tarina

Will ja Jake kiertävät Ranskan miehitysvallan alla olevaa Saksaa 1800-luvun alussa ja huijaavat maalaisia hyödyntäen näiden taikauskoisuutta. He taistelevat (sepittämiään) pahoja henkiä vastaan ja demoneja ja veloittavat sitten niitä pelkääviä kyläläisiä työstään.

Ranskalaiskenraali Delatombe uhkaa teloittaa veljekset huijauksien takia, ja pakottaa heidät sen uhalla selvittämään Marbadenin kylässä sattuneita tyttölasten katoamisia, joita hän epäilee veljesten kaltaisten huijareiden tekosiksi. Grimmit kohtaavat kuitenkin kylän viereisessä metsässä aitoa taikuutta: lumottua metsää hallitsee kuningatar (Monica Bellucci), joka aikoo tyttölapsien avulla hankkia itselleen ikuisen nuoruuden.

Rooleissa

Arvioita 
Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti haluavansa löytää Gilliamin elokuvasta jotain hyvää kun sitä on niin paljon haukuttu, mutta totesi tehtävän melko mahdottomaksi. Teoriassa Grimmin veljekset vaikuttaisi hänestä Gilliamille sopivalta aiheelta, mutta Gilliam suoltaa aiheestaan pelkkää luikuria. ”Aikansa älymystöön lukeutuneista miehistä väännetään Grimmin veljeksissä velhojen ja noitien perään pinkovia pölvästejä.”

Lähteet 
 Leffatykki
 R&A

Viitteet

Terry Gilliamin ohjaamat elokuvat
Vuoden 2005 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset seikkailuelokuvat
Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Migrash Harusim

Migrash Harusim (, ) on kaupunginosa läntisessä Jerusalemissa. Migrash Harusim on kooltaan seitsemän hehtaaria (17 eekkeriä) ja sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1860. Brittiläisen mandaatin aikana se oli hallinnollinen keskus. Entisessä keskusvankilassa, joka oli alkujaan venäläisten pyhiinvaeltajien keskus, toimii nykyään Irgunin ja Lehin kaltaisten sionistiryhmien toimintaa esittelevä museo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jerusalemin kaupunginosat
Valkeakosken Koskenpojat

Valkeakosken Koskenpojat eli lyhyemmin VaKP on urheiluseura Valkeakoskelta. VaKP on perustettu vuonna 1929. 

Seura tunnetaan parhaiten jalkapallosta, jossa se on pelannut Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla yhteensä 14 vuotta. Viimeksi se pelasi sillä tasolla vuonna 1989. Kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla se on pelannut 12 kautta, viimeksi vuonna 1998. Oman lohkonsa seura voitti II divisioonassa vuonna 1986. 

Kaudeksi 2009 seuran edustusjoukkueessa tapahtui suuria muutoksia. VaKP ja FC Haka sopivat yhteistyöstä, jolla Haka otti VaKP:n edustusjoukkueen vastattavakseen ja VaKP:sta tuli Hakan reservijoukkue.  Joukkuetta kutsutaan kotoisasti nimellä Koskenpojat ja joukkueen tavoitteena on nousu Kolmoseen kaudella 2020. Kaudella 2020 Koskenpojat pelaa Tampereen Piirin Nelosessa.

Joukkuetta valmentaa kaudella 2020 Antti Kyttälä. VaKP:n kakkosjoukkue pelaa 5-divarissa.
Koskenpoikien tunnetuin pelaaja on A-maajoukkueen 70-luvun luottopuolustaja Erkki Vihtilä, joka tosin siirtyi jo 1971 Tampereen Ilves-Kissoihin, Ilvekseen ja Lahden Reippaaseen. Mahlion palloilevien veljesten juuret ovat Koskenpojissa. 

Lentopallossa VaKP pelasi useita SM-sarjakausia 1950-60 -luvuilla.

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Suomalaiset jalkapalloseurat
Entiset suomalaiset lentopalloseurat
Valkeakosken urheilu
Vuonna 1929 perustetut urheiluseurat
Eripura

Eripura on Heavy Metal Perse -yhtyeen ensimmäinen albumi. Levy saavutti ensimmäisellä listaviikollaan sijan 38. Suomen virallisella albumilistalla.

Kappaleet

Kokoonpano
 Matias Palm – laulu, kitara
 Juha Leikkainen – kitara
 Harri Leinonen – basso
 Heikki Romppainen – rummut

Sessiojäsenet
 Aleksi Munter – kosketinsoitin kappaleissa 3, 4, 6, 8 ja 11
 Johannes Salo – kosketinsoitin kappaleissa 2, 5, 7 ja 9
 Niko Mankinen – duettolaulu kappaleesa Tapio
 Kasperi Heikkinen – kitarasoolo kappaleessa Pahaksi Parkittu Lalli
 Marko Karhu – huudot kappaleessa Talonpoikaisralli
 Janne Kela – nauru kappaleessa Talonpoikaisralli

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 9+/10
 V2.fi:

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Heavy Metal Perseen albumit
Fernando Muslera

Néstor Fernando Muslera Micol (s. 16. kesäkuuta 1986 Buenos Aires, Argentiina) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti. 190 senttimetriä pitkä Muslera edustaa Turkin Superliiga -seuraa Galatasarayta.

Ura 
Muslera siirtyi Lazioon elokuussa 2007 Nacionalista juuri ennen siirtoikkunan sulkeutumista, koska seura tarvitsi korvaajan uransa lopettaneelle Angelo Peruzzille ja hänen tilalleen hankittavaksi suunnitellun Juan Pablo Carrizon siirto Italiaan kariutui.

Musleran ensiesiintyminen Lazion paidassa tapahtui 16. syyskuuta 2007 Cagliaria vastaan pelatussa, 2–2 päättyneessä ottelussa. Tämän jälkeen hän aloitti neljä peräkkäistä ottelua, mutta niistä viimeinen, 7. lokakuuta pelattu 5–1-tappiolukemiin päättynyt peli Milania vastaan toi Musleralle penkkikomennuksen ja ykkösmaalivahdin paikka meni konkari Marco Ballottalle. Ballottan lähdöstä huolimatta Muslera joutui aloittamaan kauden 2008–2009 selkeänä kakkosmaalivahtina, kun Carrizon siirto Lazioon toteutui viimein. Carrizon epävarmojen otteiden ansiosta Muslera sai uuden tilaisuuden ja ottikin vakuuttavilla otteillaan itselleen ykkösmaalvahdin paikan, eikä ole siitä luopunut. Vuoden 2009 Italian cupin finaalissa Muslera oli suuressa roolissa torjuessaan rankkarikisassa kaksi UC Sampdorian rangaistuspotkua ja johdattaen omalta osaltaan Lazion cupin voittoon.

Maajoukkueura
Muslera on ollut mukana myös Uruguayn maajoukkueen ringissä, pitkään ainoastaan varamaalivahtina. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vihdoin lokakuussa 2009 Ecuadoria vastaan. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010 Muslera oli Uruguayn ykkösmaalivahti. Uruguay sijoittui turnauksessa neljänneksi. Muslera kuului Uruguayn joukkueeseen myös Brasilian MM-kilpailuissa 2014. Myös tässä turnauksessa Muslera pelasi Uruguayn kaikki ottelut.

Lähteet 
 http://www.fifa.com/worldcup/players/player=229498/index.html 
 http://www.transfermarkt.co.uk/fernando-muslera/profil/spieler/58088

Uruguaylaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Koplik

Koplik on kaupunki  Shkodërin maakunnassa luoteis-Albaniassa. Kaupungin asukasluku on noin 4 000. Koplik sijaitsee Shkodërin pohjoispuolella. 

Osmanimiehityksen  aikana kaupungin asukkaat kääntyivät islaminuskoon, ympäröivän maaseudun asukkaat sen sijaan säilyivät katolisina. Kommunistihallinto rajoitti liikkumista rankasti mutta sen kaatumisen jälkeen vuonna 1991 Koplikiin saapui paljon uudisasukkaita maaseudulta. Tämä johti kaupungin ensimmäisen katolisen kirkon rakentamiseen sitten islamiin kääntymisen 1600- ja 1700-luvuilla.

Jugoslavian kauppasaarron aikana Koplik hyötyi salakaupasta Shkodër-järven yli Montenegroon. Pyramidihuijausten romahtamisen jälkeen vuonna 1997 kaupunki on jäänyt muiden Albanian pienten kaupunkien tavoin taloudelliseen pysähdykseen. Useimmat työikäiset ovatkin lähteneet kaupungista muualle etsimään työtä. 

Vaikka kaupungilla itsellään ei ole paljoa tarjottavaa, niin Shkodër-järvi ja ympäröivä vuoristoinen alue  ovat kauniita virkistäytymisalueita. Tiet olivat aikaisemmin kehnoja, mutta ne on saatu kuntoon. Koplikista on noin 3 tunnin ajomatka Vermoshiin.

Kaupungista on kotoisin jalkapallojoukkue KS Veleçiku Koplik.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian kaupungit
Albanian entiset kunnat
Ivan Serov

Ivan Aleksandrovitš Serov (, 13. elokuuta 1905 – 1. heinäkuuta 1990) oli neuvostoliittolainen kenraali, joka toimi KGB:n päällikkönä vuosina 1954–1958 ja GRU:n päällikkönä vuosina 1958–1963. Sitä ennen hän oli NKVD:n johtavia komissaareja Lavrenti Berijan alaisuudessa, ja vaikutti merkittävästi Neuvostoliiton poliittisiin tapahtumiin Josif Stalinin kuoleman jälkeen. Hän myös järjesteli salaisen poliisin organisaatioita Itä-Euroopan maihin, ja vaikutti merkittävästi rautaesiripun syntyyn.

Elämä 

Serov syntyi Afimskoje-nimisessä kylässä Vologdan provinssissa Venäjän keisarikunnassa. Venäjällä tapahtui suuria muutoksia hänen lapsuutensa aikana, jolloin tapahtumat huipentuivat bolševikkivallankumoukseen. Hän liittyi puna-armeijaan 1923 ja kävi Frunzen sotilasakatemian Moskovassa. 

Serov liittyi NKVD:hen, selvisi Stalinin puhdistuksista 1930-luvulla ja oli itsekin teloittamassa marsalkka Mihail Tuhatševskia. Hänen epäillään vastanneen myös Nikolai Ježovin teloituksesta. 1939 Serovista tuli Ukrainan NKVD-komissaari, jolloin hän murhautti tuhansia ukrainalaisia talonpoikia. Hän oli vastuussa myös Katynin joukkomurhasta Puolassa ja Puolan kotiarmeijan jäsenten karkotuksista Siperiaan. 1941 hän järjesteli myös balttien ja kaukasialaisten karkotuksia Siperiaan, ja kohosi sadistisen NKVD-johtaja Lavrenti Berijan lähimmäksi alaiseksi. Vuonna 1946 Serov oli mukana hirttämässä Neuvostoliiton johdon silmissä petturiksi ryhtyneen kenraali Andrei Vlasovin ja hänen lähimmät alaisensa Moskovassa. Serov tuli Berliiniin 1946 ja järjesteli siellä Itä-Saksan salaisen poliisin Stasin toimintaa. Hän toimi myös vastavakoilujärjestö Smeršin palveluksessa toisen maailmansodan aikana.

Serov selvisi hengissä myös Stalinin kuolemaa seuranneesta puhdistuksesta, jossa Berija ja tämän alaiset teloitettiin ja NKVD muutettiin KGB:ksi. Serov palveli KGB:n johtajana ja kukisti Unkarin kansannousun verisesti. Brittilehdistö leimasi hänet teloittajaksi, kun puna-armeijan tankit vyöryivät Budapestin kaduille 1956. Serov erotettiin viroistaan 1958.

”Budapestin teurastaja” kuoli vuonna 1990, juuri ennen Neuvostoliiton romahdusta.

Sotarikoksista syytetyt
Neuvostoliittolaiset kenraalit
KGB
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Janne Saksela

Janne Saksela (s. 14. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija ja entinen lapsinäyttelijä, joka esitti pääosaa Suden arvoitus -elokuvassa (2006) roolihahmonaan Matias Laiti. 

Jalkapallossa Saksela pelaa oikeana laitapuolustajana ja edustaa Veikkausliigassa HJK:ta. Vuosina 2017–2019 hän pelasi 2,5 kautta alankomaalaisessa Sparta Rotterdamissa.

Jalkapalloura 

Saksela on edustanut juniorina ensin SAPA:a, Helsingin Jalkapalloklubia ja Pallokerhoa-35. Aikuisten tasolla Saksela debytoi PK-35 Vantaassa Ykkösessä, jossa hän kaudella 2009 pelasi yhden ottelun FC Kiistoa vastaan. Seuraavalla kaudella 2010 hän esiintyi yhdeksässä ottelussa, kuten myös 2011.

Saksela palasi kasvattajaseuraansa HJK:hon kaudeksi 2012 solmien kahden vuoden sopimuksen sen kanssa. Hän ei kuitenkaan päässyt kentälle liigassa, vaan joutui tyytymään peliminuutteihin reservijoukkue Klubi-04:ssa. Elokuussa 2012 hänet lainattiin toiseen Veikkausliiga-seuraan JJK Jyväskylään aluksi kuukauden sopimuksella, joka myöhemmin muutettiin pysyväksi vuoden 2013 loppuun asti kestäväksi sopimukseksi.

Kaudella 2013 Saksela ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua toukokuussa aiheutuneen polvivamman vuoksi. Paria viikkoa myöhemmin hänen sopimustaan jatkettiin kauteen 2014, mutta tämä kuitenkin purettiin lopulta saman vuoden lokakuussa. Marraskuussa hänen ilmoitettiin siirtyvän Rovaniemen Palloseuraan kaudeksi 2014 kaksivuotisella sopimuksella. Lokakuussa 2016 hän teki kahden ja puolen vuoden sopimuksen Sparta Rotterdamin kanssa 1. tammikuusta 2017.

Huhtikuussa 2021 Saksela solmi 1+1-vuotisen sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.

Maajoukkueura 

Saksela teki debyyttinsä Suomen A-maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan. Hän on pelannut vuosina 2016–2017 kahdeksan maaottelua, joista kaksi kuului MM-kilpailujen karsintoihin.

Filmografia 
Silta (lyhytelokuva, ohj. Kaija Juurikkala)
Suden arvoitus (ohj. Raimo O. Niemi)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset lapsinäyttelijät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Safiiri ja Teräs

Safiiri ja Teräs () on brittiläinen science fiction -televisio-ohjelma, jota esitettiin alun perin vuosina 1979–1982 ITV-kanavalla. Sarja oli ITV:n vastaveto BBC:n suositulle Doctor Who -sarjalle.

Safiirin ja Teräksen pääosia näyttelivät Joanna Lumley ja David McCallum. Sarja kertoo kahdesta ulottuvuuksien välisestä matkaajasta, jotka kulkevat korjaamassa ajassa tapahtuneita vääristymiä.

Sarjaa tehtiin neljä kautta, yhteensä 34 jaksoa. Kukin tarina, esimerkiksi 4-osainen Kasvoton mies (engl. The Man without a Face, 1981) ja 6-osainen Olennon kosto (engl. The Creatures' Revenge, 1981), koostuu useammasta 25 minuutin mittaisesta jaksosta. Siten sarjan jaksot muodostavat kaikkiaan kuusi jatkokertomusta.

Sarjaa esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1982–1984 ja se uusittiin vuonna 2002 TVTV! -kanavalla.

Vuodesta 2004 alkaen Big Finish Productions on tuottanut televisiosarjaan pohjautuvia audiodraamoja. Niissä Safiiria esittää Susannah Harker ja Terästä David Warner.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sapphire & Steel Internet Movie Databasessa

Brittiläiset scifi-sarjat
1980-luvun televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Peacock-teatteri

Peacock-teatteri on Linnanmäellä toimiva teatteri. Vuonna 1950, kun Linnanmäki avattiin, yksi sen vetonauloista oli Cirkusteltta, jossa esitettiin akrobaatti- ja trapetsinumeroita, klovneriaa ja taikatemppuja. Sen nimi muutettiin seuraavaksi vuodeksi Peacockiksi ja myöhemmin vielä Peacock-teatteriksi. Vuonna 1956 valmistui edellisenä syksynä aloitettu rakennushanke: teatteri oli vihdoin saanut oman rakennuksensa. Arkkitehtina oli Kaj-Erik Salenius ja näyttämön suunnitteli näyttämöarkkitehti Eric Löwen-Åberg. Vuosien varrella teatterissa on ollut monenlaista ohjelmaa. Vuonna 1979 siellä aloitti Uusi Iloinen Teatteri, joka jatkoi esitystoimintaa Peacockissa vuoteen 2009 asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Peacock-teatterin esitysaikataulu

Helsingin teatterit
Linnanmäki
Markku Haussila

Markku Haussila (s. 1986) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja.  

Haussila on valmistunut tanssijaksi Suomen Kansallisoopperan Balettioppilaitoksesta. Vuonna 2006 ja 2007 Haussila edusti Suomea jazztanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Bostonissa ja New Yorkissa voittaen kultaa molempina vuosina. Lisäksi New Yorkissa hän voitti kultaa modernin tanssin sarjassa.

Vuonna 2010 Haussila oli mukana Dance-tanssikilpailussa, pääsi finaaliin ja sijoittui kolmanneksi. Haussila on esiintynyt useissa musikaaleissa ja on tunnettu useiden suomalaisten artistien taustajoukoista. Vuonna 2012 Lahden kaupunginteatteri kiinnitti Haussilan yhdeksi talon näyttelijöistä.

Haussila on tehnyt koreografioita useille tunnetuille suomalaisille artisteille, muun muassa Anna Abreulle, Antti Tuiskulle ja Laura Voutilaiselle sekä luistelija Kiira Korvelle.

Markku-liitto valitsi vuonna 2011 Haussilan 15. vuoden Markuksi.

Kesällä 2015 Haussila julkaisi ensisinglensä "Ei mennä" nimellä Markku.

Teatteri
 Saturday night fever (2004 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble/Joey(understudy)
 Spin the musical (2005–2006 Ruotsalainen teatteri) – Ensemble/Kameramannen
 Musikaali Cats (2007–2008 Lahden kaupunginteatteri) – Mungojerrie
 High School Musical on Stage! (2008 Helsingin kaupunginteatteri) – Chad Danforth/Zeke Baylor
 Kivat piipussa (2009 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble
 Juutupen Rapinat (2010 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble
 Wicked (2010 Helsingin kaupunginteatteri – Ensemble/Boq(understudy)
 Ilon kautta (2011 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble
 Lainahöyhenissä (2011 Helsingin kaupunginteatteri) – Jacob
 Ilon Palasia (2012 Uusi iloinen teatteri) – Ensemble
 Hair (2012 Lahden kaupunginteatteri) – Ensemble/Robin
 Niskavuoren naiset (2013 Lahden kaupunginteatteri) – Ensemble/Apteekkari/Pehtoori
 Unelmanuoret (2013 Lahden kaupunginteatteri) – Kössi
 Five Guys Named Moe (2013 Samppalinnan kesäteatteri) – Little Moe
 West Side Story (2013 Lahden kaupunginteatteri) – Tony
 Kissa Kuumalla Katolla (2013 Lahden kaupunginteatteri)  Skipper/Sonny/Dr. Baugh
 Kun tyttö on hyvä (2014 Lahden kaupunginteatteri)  Johtaja C
 Mamma Mia (2014 Svenskateatern) Chili (Pepper orig.)

Tanssi
 Kummajaisten karnevaali (Freak show) 2003 STOA

Kilpailumenestys
 Jazz dance world championships duo adult 1st place 2007(IDO)
 Modern dance world championships solo adult male 1st place 2007 (IDO)
 Jazz dance world championships duo adult 1st place 2006 (IDO)
 Showtanssi aikuiset SM-1 2007, 2006, 2005 (FDO)

Lähteet

Suomalaiset nykytanssijat
Suomalaiset balettitanssijat
Suomalaiset koreografit
Suomalaiset laulajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Tetrasykliinit

Tetrasykliinit ovat ryhmä lääkeaineita, jotka luokitellaan antibiooteiksi. Tetrasykliinit vaikuttavat sitoutumalla bakteerin ribosomin 30S-yksikköön, mikä aiheuttaa bakteerin proteiinisynteesin eston. Tetrasykliinien vaikutuskirjo on melko laaja: grampositiivisten ja gramnegatiivisten bakteerien lisäksi ne tehoavat spirokeettoihin, mykoplasmoihin, riketsioihin ja klamydioihin. 

Ensimmäinen tetrasykliiniantibiootti nimeltään klooritetrasykliini keksittiin vuonna 1948, kun yhdysvaltalainen kasvitutkija Benjamin Minge Duggar eristi ainetta Streptomyces aureofaciens-sädesienestä. Kaksi vuotta myöhemmin kehitettiin sitä paljon muistuttava oksitetrasykliini. Tämän jälkeen tetrasykliinistä on kehitetty useita synteettisiä johdoksia. Vuonna 2005 markkinoille tuli uuteen glysyylisykliinien ryhmään kuuluva tigesykliini.

Tetrasykliineihin kuuluvat muun muassa seuraavat lääkeaineet:
Tetrasykliini CAS 60-54-8
Doksisykliini CAS 564-25-0
Lymesykliini CAS 992-21-2
Minosykliini CAS 10118-90-8

Tigesykliini (CAS 220620-09-7) voidaan myös laskea tetrasykliiniantibiootiksi, vaikka se yleensä jaotellaan omaan alaryhmäänsä glysyylisykliineihin.

Muita tetrasykliineihin tai sen johdoksiin kuuluvia aineita:
Amisykliini CAS 5874-95-3
Apisykliini CAS 15599-51-6
Demeklosykliini CAS 127-33-3
Demesykliini CAS 987-02-0
Etamosykliini CAS 15590-00-8
Guamesykliini CAS 16545-11-2
Klomosykliini CAS 1181-54-0
Klooritetrasykliini CAS 57-62-5
Kolimesykliini CAS 58298-92-3
Meglusykliini CAS 31770-79-3
Meklosykliini CAS 2013-58-3
Metasykliini CAS 914-00-1
Nitrosykliini CAS 5585-59-1
Oksitetrasykliini CAS 79-57-2
Pekosykliini CAS 15301-82-3
Penimepisykliini CAS 4599-60-4
Penimosykliini CAS 16259-34-0
Pipasykliini CAS 1110-80-1
Sansykliini CAS 808-26-4
Rolitetrasykliini CAS 751-97-3
Sansykliini CAS 808-26-4

Lähteet

Aiheesta muualla 

Terveysportti, metatesaurus: Tetrasykliinit
Merck manuals: Tetracyclines
Otaniemen Kappelikuoro

Otaniemen Kappelikuoro on nuorten aikuisten sekakuoro, joka on saanut alkunsa 70-luvulla Ristin killan parissa. Kuoro toimii Otaniemen kappelilla osana Espoon seurakuntien oppilaitostyötä. Kuoron nykyinen johtaja on Otaniemen kappelin kirkkomuusikko Airi Saloniemi.

Diskografia
 Valoa (2008)

Lähteet 
Otaniemen Kappelikuoron kotisivut

Suomalaiset sekakuorot
Espoon musiikki
Otaniemi
Raahen Seutu

Raahen Seutu on kolme kertaa viikossa ilmestyvä, Raahen talousalueen asioihin keskittynyt paikallislehti. Raahen Seudun ilmestymispäivät ovat maanantai, keskiviikko ja perjantai. Lehti alkoi ilmestyä viitenä päivänä viikossa neljän sijaan vuoden 2009 alusta alkaen. Tässä yhteydessä Raahen Seudun sisarlehden, kaupunkilehti Raahelaisen ilmestymistiheys muuttui kahdesta yhteen kertaan viikossa.

Raahen Seudun ja Raahelaisen toimitukset yhdistettiin kesäkuussa 2008. Samassa yhteydessä lehdille avattiin uusi yhteinen nettiportaali. Lehtien toimituksien yhdistämistä perusteltiin muun muassa päällekkäisyyksien vähentämisellä. Lehdet eivät enää julkaise uutisia samoista aiheista. 

Lehtien verkkosisältö muuttui maksulliseksi kesällä 2013.

Raahen Seutu on osa Kaleva Mediaa. Lehden päätoimittaja on Nina Tuomikoski. Lehden päätoimittaja vuosina 2011–2017 oli Sanna Keskinen ja vuosina 1979–2011 Martti Nousiainen. Raahen Seutu on ilmestynyt jo vuodesta 1919.

Elokuussa 2017 Alma Media ilmoitti myyvänsä Raahen Seutu-lehden Kalevan tytäryhtiö Kaleva365:lle.
Kauppa astui voimaan 1.10.2017.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Raahen Seudun viralliset nettisivut

Suomalaiset paikallislehdet
Raahe
Kaleva Media
PookiSanomat

PookiSanomat oli kerran viikossa ilmestynyt ilmaisjakelulehti. Oulaisten talousalueen RapuSanomat muuttui vuonna 2007 PookiSanomiksi ja laajensi jakelualuettaan. Lehti teki markkinointiyhteistyötä Radio Pookin kanssa ja sitä kustansi Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj-konserniin kuuluva Jokilaaksojen Kustannus Oy. 

Keski-Pohjanmaan Kirjapaino ilmoitti 3. marraskuuta 2009 yt-neuvottelujen päätteeksi lakkauttavansa PookiSanomat lehden. Viimeinen numero ilmestyi 12. marraskuuta 2009.

PookiSanomat ilmestyi seuraavien kuntien alueella: Raahe, Oulainen, Vihanti, Merijärvi, Haapavesi, Pyhäjoki, Kalajoki, Siikajoki, Rantsila, Piippola, Pulkkila, Pyhäntä ja Kestilä.

Lehden päätoimittajana toimi Janne Pussila.

Aiheesta muualla
 PookiSanomien virallinen kotisivu

Lähteet
 

Suomalaiset ilmaisjakelulehdet