joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lehtoniemen konepaja

Lehtoniemen konepaja oli Albert Krankin ja Torsten Forsténin vuonna 1888 Joroisiin (nykyisin Varkautta) perustama konepaja ja telakka. Sieltä valmistui 205 höyrylaivaa ja 360 höyrykonetta. Aikoinaan tehtaan tuotteita myytiin kaikkialle Suomeen sekä Pietariin ja Moskovaankin.

1886 insinööri Albert Krank rakensi Taipaleen kanavalle pienen kuivatelakan, konepajan ja vesimyllyn. Seuraavana vuonna insinööri Torsten Forstén myi Krankille osan juuri hankkimaansa, lahden vastakkaisella rannalla sijaitsevaa, Lehtoniemen tonttia. Samalla herrat yhdistivät voimansa ja perustivat yhtiön Tehtaat Taipale & Lehtoniemi Fabriker. Lehtoniemelle valmistui 1888 korjauspaja, valimo, varustamo ja seitsemän asuinrakennusta, ja pian koko tehtaan toimisto siirrettiin Lehtoniemeen.

Albert Krank oli insinööri, keksijä ja visionääri. Hänen yhtiökumppaninsa Torsten Forstén (1855–1911) puolestaan oli opiskellut Pietarissa Mikaelin tykkiopiston pyroteknisellä osastolla ja valmistunut insinööri-mekaanikoksi. Työskenneltyään Nobelin tehtaalla Pietarissa Forstén siirtyi Joroisiin. Forstén myi 1892 osuutensa yhtiökumppanilleen, mutta hänen vaimonsa Olga Forstén jatkoi edelleen työtään tehtaan väen parissa johtamalla konepajan soittokuntaa ja kuoroa. Ajalleen epätyypillisesti nämä harrastuspiirit kokosivat yhteen niin tehtaan työväestöä kuin johtoakin.

Krankin aika oli laivanrakentamisen kannalta menestyksekästä, mutta 1901 tehdas ajautui rahoitusvaikeuksiin. Krank matkusti Saksaan rahoitusta järjestämään, mutta kuoli matkalla 1902 ja Carolus Wrede osti yrityksen. Maailmansodan alkaminen merkitsi tilausten lisääntymistä, mutta kun venäläisten tilaukset loppuivat, ajautui yhtiö jälleen vaikeuksiin. 1920-luvun lama oli lopullinen isku, ja A. Ahlström Osakeyhtiö osti 1929 konkurssiin menneen yrityksen ja lopetti sen toiminnan.

Ensimmäiset valmistuneet laivat olivat 1889 "Juka", "Salmi" ja "Alli". Tehtaan muuta tuotantoa ovat muun muassa laivat S/S Karjalankoski, M/S Taru, S/S Ylä-Keitele, S/S Norrkulla, M/S Koski, S/S Ilona, SS Tarjanne, S/S Suomi, M/S Jyväskylä, S/S Lokki ja SS Vetäjä V.

Katso myös 
Varkauden tykki

Lähteet

Aiheesta muualla 

Martti Myllylä, Albert Krank : varkautelainen laivanrakentaja, Suomen höyrypursiseura 1990
Konepajalta säilyneitä piirustuksia
Pörssitieto: Oy Lehtoniemi Ab.

Suomen telakat
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Suomalaiset metalliteollisuusyhtiöt
Laivanrakennusyhtiöt
Stanislav Tarasov

Stanislav Vasiljevitš Tarasov (s. 18. maaliskuuta 1937) on tverinkarjalainen runoilija, kirjailija ja säveltäjä. Hän asuu sulat ajat syntymäkylässään Vasilkovalla. Vasilkova on yksi monista Medveditša-joen varrella olevista elävistä karjalaiskylistä. Kylä on tunnettu joen törmällä olevista ikiaikaisista hautakummuista kurgaaneista, joiden tarkkaa ikää ei liene vieläkään selvitetty. Nyttemmin on Vasilkova tunnettu myös Tarasovin sinne rakentamasta tsasounasta, joka on muutaman vuoden ollut käytössä ylhäällä jokitörmällä. 

Stanislav Tarasov oli ennen eläkkeelle pääsyään ammatiltaan metsänvartija. Tämä ammatti oli hänelle lähes ihanteellinen, koska luonto ja sen vuodenkierto ovat runoistakin päätellen hänelle hyvin tärkeitä. Talvet hän elää nyt ikäännyttyään vaimonsa kanssa "linnassa", eli Lihoslavlin kaupungissa.Hän on kirjoittanut runsaasti karjalan- ja venäjänkielistä runoutta josta osa julkaistu kirjassa "Oma randa", mikä suoraan käännettynä merkinnee minun maani tai kotiseutuni. Tarasovin voi kesäaikaan löytää kotikylästään talonsa portailta, jossa istuen hän usein mandoliinilla itseään säestäen laulaa säveltämiään ja sanoittamiaan lauluja.

Venäläiset runoilijat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Karamzin

Karamzin voi viitata seuraaviin henkilöihin:

 Aurora Karamzin, sosiaali- ja diakoniatyön uranuurtaja Suomessa
 Nikolai Karamzin, venäläinen kirjailija, kielimies ja historioitsija
Yskjoki

Yskjoki (v:sta 1948 ) on joki Karjalankannaksella Kyyrölässä Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Yskjoki sijaitsee alueella, jonka Suomi luovutti Neuvostoliitolle. Suomelle kuuluessaan joki sijaitsi Kyyrölän kunnan alueella vuoteen 1934 asti, jolloin Kyyrölä liitettiin Muolaaseen. Yskjoki kuuluu Vuoksen vesistöön. Joki saa alkunsa Yskjärvestä ja virtaa luoteeseen ja laskee Äyräpäänjärveen. Joen varrella sijaitsevat Kyyrölän ja Sudenojan kylät. 

Luovutettujen alueiden joet
Leningradin alueen joet
Muolaa
Vuoksen alue‎
Anarkistimerkki

Anarkistimerkki on anarkismista usein käytetty symboli. Merkki koostuu O-kirjaimen sisällä olevasta A-kirjaimesta. Kirjaimet tulevat sanoista L'anarchie c'est l'ordre (Anarkia on järjestystä).  Sitaatti on peräisin filosofi Pierre-Joseph Proudhon'lta, joka oli ensimmäinen itseään anarkistiksi kutsunut henkilö.  Merkkiä käytetään laajasti graffiteissa, logoissa sekä punkmusiikin yhteydessä.

Lähteet

Anarkismi
Symbolit

it:A cerchiata
no:Anarkisymbol
Walter Motz

Walter Motz oli saksalainen maastohiihtäjä, joka voitti hopeaa 4x10 kilometrin viestikilpailusta Sollefteån MM-kisoista 1934 Josef Schreinerin, Willy Bognerin ja Herbert Leupoldin kanssa.

Saksalaiset maastohiihtäjät
Barban

Barban on kylä Istrian niemimaalla, Kroatiassa. Se sijaitsee 28 kilometriä Pulasta koilliseen.

Lähteet
 Istria on the Internet - Cities, Towns & Hamlets - Barban / Barbana

Aiheesta muualla
Barban municipality official website

Kroatian maantiede
Vyörytys

Vyörytys on sotilaskäsite joka kuvaa vihollisen tukikohdan valloittamista. Vyörytyksessä vihollisen tukikohdan taisteluhaudat, pesäkkeet ja tuliasemat valloitetaan ja vihollinen tuhotaan. Vyörytys on vaarallista ja mahdollisesti runsaita tappioita aiheuttavaa sotilastoimintaa. Vyöryttävä joukko varustautuu raskaasti konetuliasein, liekinheittimin sekä sokaisu-, paine- tai sirpalekranaatein. Tyypillistä vyörytykselle on tulitukiosaston käyttö. Sen tehtävänä on estää vihollisen vahvistusten paikalletulo sekä puolustajien pakeneminen. 

Suomen kirjallisuushistorian kuuluisin kuvaus vyörytyksestä tapahtuu Väinö Linnan kirjassa Tuntematon sotilas. Alikersantti Rokka vyöryttää vänrikki Kariluodon kanssa vihollisen tukikohdan käyttämällä käsikranaatteja ja konepistoolia. 

Sotahistoriassa usein siteerattu vyörytys tapahtuu Normandian maihinnousun yhteydessä Brécourtin kartanon läheisyydessä. Tuolloin luutnantti Richard Winters vyörytti vahvennetun ryhmän kanssa saksalaisen haupitsipatterin tuliasema-alueen. Vain 13 laskuvarjojääkärin onnistui tuhota patterin kaikki neljä haupitsia ja aiheuttaa viholliselle noin 30 miehen tappiot.

Taistelutekniikka
Anne Kukkohovi


Anne Kukkohovi (o.s. Laaksonen, s. 3. lokakuuta 1970 Vaasa) on suomalainen entinen malli. Kukkohovi työskenteli mallina 1990–1998 sekä Suomessa että ulkomailla muun muassa Englannissa, Japanissa, Saksassa ja Ruotsissa. Mallin uran jälkeen hän työskenteli art directorina mainostoimistoissa DDB Helsinki, Dynamo Advertising ja Hasan & Partners. Mainostoimistosta Kukkohovi siirtyi yksityisyrittäjäksi ja perusti yhdessä miehensä kanssa Supersuper Oy:n joka tarjoaa luovan suunnittelun asiantuntijapalveluja markkinointiviestinnän, PR:n ja viihdeteollisuuden aloille.

Kukkohovi on myös tunnettu televisiojuontajana Sinun unelmiesi tähden -sarjassa 1990-luvun puolivälissä ja vuosina 2008–2012 sarjassa Suomen Huippumalli haussa. Vuosina 2013–2014 sekä vuonna 2017 hän on juontanut Koko Suomi leipoo -ohjelmaa.

Kukkohovi oli naimisissa vuosina 2001–2018 Joni Kukkohovin kanssa ja heillä on avioliiton alkuaikana syntynyt poika.

Kukkohovi kertoo kirjassaan käyttäneensä malliuransa aikana kannabista ja ekstaasia.

Hän julkaisi Docendon kustantaman, Emilia Salorannan kirjoittaman 250-sivuisen omaelämäkertakirjan Päin punaista: Anne Kukkohovin kyydissä 24/7 syksyllä 2019. ISBN-13: 9789522916938

Lähteet 
Nelonen: Anne Kukkohovi juontaa Suomen Huippumalli haussa -sarjan
Plaza: Anne Kukkohovi juontaa Suomen Huippumalli haussa -sarjan
MTV3: Anne Kukkohovi juontaa Koko Suomi leipoo -sarjan

Viitteet

Aiheesta muualla 
Anne Kukkohovin kotisivu

Suomalaiset mallit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Tila Tequila

Thien Thanh Thi Nguyen, taiteilijanimeltään Tila Tequila (s. 24. lokakuuta 1981) on yhdysvaltalainen malli, laulaja, televisiopersoona ja näyttelijä. Hän syntyi Singaporessa, jonne hänen vanhempansa olivat paenneet Vietnamin sodan jaloista. 

Tequila aloitti uransa 18-vuotiaana Playboy-lehden mallina. Hän on sittemmin esiintynyt lukuisissa tunnetuissa lehdissä, kuten Stuffin kannessa. Hän saavutti suuren suosion MySpace-sivustolla ja vuonna 2006 Time kutsui häntä "MySpacen kuningattareksi". MTV esitti vuonna 2007 biseksuaaliteemaista A Shot at Love with Tila Tequila -tosi-tv-sarjaa, jossa hän näytteli pääosassa. Tequila on itse biseksuaali. Tequila esiintyi sivuroolissa elokuvassa Voitte suudella sulhasta (2007). 

Tequila on tehnyt useita itsemurhayrityksiä. Vaikka hänestä on myöhemmin tullut uskova kristitty, hän on kritisoinut kirkkojen homofobisina pitämiään ennakkoasenteita.

Tequila on myös puolustanut valheellisen historiankirjoituksen uhrina pitämäänsä ja Saksan pelastajaksi kuvailemaansa Adolf Hitleriä sekä osallistunut äärioikeistolaisen alt-right-liikkeen toimintaan. Twitter poisti Tequilan tilin toistuvien rasististen viestien vuoksi. Yhdysvaltain presidentinvaaleissa vuonna 2016 Tequila kampanjoi aktiivisesti Donald Trumpin valinnan puolesta.

Tequilan kihlattu Casey Johnson kuoli vuonna 2010 hoitamattomaan diabetekseen ja sitä seuranneeseen ketoasidoosiin.

Tequilalla on kaksi lasta, vuosina 2014 ja 2018 syntyneet tyttäret. Vuonna 2015 Tequila osallistui Yhdysvalloissa julkkisten Big Brotheriin, josta hänet kuitenkin poistettiin jo parin päivän kuluttua kun hänen äärioikeistolaiset kommenttinsa olivat tulleet tuotantoyhtiön tietoon.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset mallit
Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jukka Ruusunen

Jukka Aulis Ruusunen (s. 1958) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Suomen kantaverkkoyhtiö Fingridin toimitusjohtajana ja johtoryhmän jäsenenä vuodesta 2007, mitä ennen hän toimi Fortumin kehitysjohtajana vuodesta 1999.

Ruusunen on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Ennen siirtymistään Fortumin edeltäjän Imatran Voiman asiantuntijaksi vuonna 1996 hän työskenteli Teknillisessä korkeakoulussa ja Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hän jatkoi myöhemmin molempien yliopistojen dosenttina.  Ruusunen valittiin vuonna 2008 energia-alan vuoden vaikuttajaksi.

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Wacom

Wacom () on maailmanlaajuinen piirustuslautoja ja muita digitointilaitteita valmistava yritys.

Tuotteet

Wacom valmistaa useita erilaisia ja eri kokoisia piirustuslautoja. Monien mallien mukana tulee myös laudan ominaisuuksia hyödyntävä ohjelmisto, kuten Corel Painter Essentials tai Adobe Photoshop Elements. Joissakin malleissa on myös hiiri mukana.

Bamboo
Bamboo on Wacomin ensimmäinen yleiseksi tietokoneen osoitinlaitteeksi tarkoitettu mallisto, joka on suunnattu pääasiassa kuluttajille ja pienyrityksille. Sitä markkinoidaan kaikille tietokoneen käyttäjille pelkkien graafisen alan ammattilaisten sijaan. Nykyinen Bamboo-sarja on mallin toinen sukupolvi. Toisessa sukupolvessa on parannettu muun muassa paineentunnistusta (ensimmäisessä sukupolvessa 512 tasoa, kun uudessa 1024). Toisen sukupolven myötä Wacom on laajentanut tuotevalikoimaansa ja uusia malleja kuten Bamboo Pen&Touch on ilmestynyt, joissa piirustuslauta tunnistaa myös kosketuksen.

PenPartner
PenPartner on erityisesti kannettaville tietokoneille suunniteltu piirustuslevy.

Volito

Graphire
Graphire on erityisesti harrastajille markkinoitu malli, joka on suureksi osaksi korvattu Bamboo-mallistolla. Japanissa se tunnetaan nimellä FAVO. Viimeisin versio on Graphire4. Nykyisin myynnissä on ainoastaan langaton Bluetooth-versio.

Intuos
Intuos on ammattilaisia ajatellen suunniteltu malli. Sitä on saatavina monenkokoisia versioita eri mittasuhteissa. Intuosissa on 2048-tasoinen paineentunnistus ja sitä on tällä hetkellä (tammikuu 2010) saatavilla Small-,Medium- ja Large-versioina sekä Langattomana bluetooth-versiona.Nykyinen Intuos-sarja on mallin neljäs sukupolvi. Jotkin käyttäjät ovat raportoineet kynien vaihtoterien yllättävän nopeasta kulumisesta.

Cintiq
Cintiq on piirto-ominaisuuksilla varustettujen nestekidenäyttöjen sarja. Ne mahdollistavat piirtämisen suoraan näytön pintaan niin kosketusnäytöissä. Cintiq näyttöjä on saatavina 24-, 21- ja 12-tuumaisina. Koska cintiqissä on näyttö niin se tekee tästä melko kalliin.

Japanilaiset elektroniikkayhtiöt
Japanilaiset tietotekniikkayhtiöt
Tietotekniikan tuotemerkit
Quảng Bình

Quảng Bình on maakunta Vietnamin keskiosassa Bắc Trung Bộn hallintoalueella. Sen pinta-ala on 8 065 neliökilometriä ja vuonna 2009 siellä oli yhteensä 846 924 asukasta. Maakunnan väestötiheys on siten 105,0 asukasta neliökilometrillä. Quảng Bìnhin pääkaupunki on Đồng Hới.

Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto sijaitsee maakunnan alueella 50 kilometriä Đồng Hớin kaupungista pohjoiseen. Maakuntaa palvelee Đồng Hớin lentoasema.

Quảng Bình rajautuu lännessä Laosiin, pohjoisessa Hà Tĩnhin maakuntaan, idässä Etelä-Kiinan mereen ja etelässä Quảng Trịn maakuntaan. Quảng Bình jakautuu yhteen kaupunkiin (Đồng Hới) ja kuuteen piirikuntaan:

 Bố Trạch
 Lệ Thủy
 Minh Hóa
 Quảng Ninh
 Quảng Trạch
 Tuyên Hóa

Lähteet

Aiheesta muualla
Modifioitu newtonilainen dynamiikka

Modifioitu Newtonilainen dynamiikka (engl. MOdified Newtonian Dynamics, MOND) on vaihtoehtoinen lähestymistapa Newtonin mekaniikkaan. Se perustuu tosiseikkaan, ettei Newtonilaista painovoimalakia ole kyetty kokeellisesti verifioimaan hyvin pienissä painovoimakentissä, joten painovoima saattaa käyttäytyä tällaisissa oloissa poikkeavalla tavalla. MONDin idean esitti ensimmäisenä israelilainen fyysikko Mordechai Milgrom vuonna 1983 mahdollisena selityksenä pimeän aineen ongelmaan. MONDia ei nykymuodossaan voida pitää fysikaalisena teoriana vaan ainoastaan niin kutsuttuna efektiivisenä mallina. Tästä huolimatta sen perusteella tehdään verraten paljon tieteellistä tutkimusta.

Matemaattisesti MOND perustuu Newtonin toisen lain muunnokseen. Kun normaalin mekaniikan mukaan voiman ja sen aiheuttaman kiihtyvyyden välillä on tunnettu yhteys

MOND-mallissa tämä on muutettu muotoon

,

missä funktio μ(x) toteuttaa ehdon

, kun , 
, kun , 

Jos siis kiihtyvyyden suuruus a on huomattavasti suurempi kuin jokin kiihtyvyys a0, MOND tuottaa täsmälleen samoja tuloksia kuin tavanomainen Newtonilainen mekaniikka. Tämän vuoksi jos a0 on riittävän pieni, poikkeama Newtonilaisesta mekaniikasta jäisi huomaamatta. Itse funktioon μ(x) MOND-malli ei ota kantaa, kunhan se vain toteuttaa yllä mainitun raja-arvoehdon. Alkuperäisessä julkaisussaan Milgrom huomauttaa, ettei μ(x):n valinnalla ole erityisen merkittävää vaikutusta mallin antamiin tuloksiin.

Kiihtyvyydellä a0, jota mallissa kutsutaan kiihtyvyysvakioksi, on yleisen luonnonvakion asema. Se on siis esimerkiksi valonnopeuteen verrattavissa oleva maailmankaikkeuden ominaisuus. Milgrom itse johti sille havaintojen perusteella likimääräisen arvon . Tämä lukuarvo osoittautuu olevan lähellä tuloa cH0, missä c on valonnopeus ja H0 on Hubblen vakio. On kuitenkin tärkeää huomata, että mitään perustetta tälle numeeriselle yhteensattumalle ei tunneta, eikä MOND kykene sellaista esittämään.

Vuonna 2004 Jacob Bekenstein julkaisi relativistisen TeVeS-painovoimateorian, joka redusoituu epärelativistisella rajalla yhtäpitäväksi MOND-mallin kanssa.

Katso myös 
Pimeä aine
TeVeS
STVG
PPN

Lähteet

Aiheesta muualla 
The MOND pages  
M. Milgrom: Does Dark Matter Really Exist? 

Painovoima
Olavi Heliövaara

Olavi Konstantin Heliövaara (21. helmikuuta 1891 Kuru − 12. lokakuuta 1980 Oulu) oli Oulun hiippakunnan piispa 1954−1963. Hän sai teologian kunniantohtorin arvon 1955. Hän oli kirkko-oikeuden tuntija.

Aiemmin hän oli muun muassa Raahen kirkkoherra 1922−1934, Oulun tuomiokapitulin asessori 1928−1934, Tampereen tuomiokapitulin asessori 1940−1944 ja Kirkkohallituksen kirkkoneuvos  1944−1954.

Julkaisuja

Jeesus - tutkimuksen probleemeja (1932)
Lakeja ja asetuksia kirkollisille toimihenkilöille (1936)
Kirkkolaki 4. p. (1945)

Lähteet

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan piispat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Ljudmila Tšernyh

Ljudmila Ivanovna Tšernyh (, ; s. 13. kesäkuuta 1935 - 28. heinäkuuta 2017) oli ukrainalainen tähtitieteilijä, joka löysi uransa aikana lukuisia asteroideja. Hän oli naimisissa kollegansa Nikolai Tšernyhin kanssa. Antonín Mrkosin löytämä asteroidi 2325 Tšernyh on nimetty parin mukaan.

Ura 
Vuonna 1959 Tšernyh valmistui fysiikan ja matematiikan tiedekunnasta Irkutskin valtion pedagogisesta instituutista. Sen jälkeen hän työskenteli Irkutskin ajan ja taajuuden tutkimuslaitoksen laboratoriossa vuodesta 1959 vuoteen 1963. Vuosina 1964-1998 hän oli tutkimusavustaja Neuvostoliiton tiedeakatemian teoreettisen tähtitieteen instituutissa ja työskenteli Krimin astrofysiikan observatoriossa. Vuodesta 1998 eteenpäin hän työskenteli vanhempana tutkijana Krimin astrofysiikan observatoriossa. Tšernyh löysi vuosien 1966 ja 1992 välillä yhteensä 268 asteroidia, ja määritti tuhansia tarkkoja asteroidien sijainteja. Asteroidin, jonka hän löysi 27. syyskuuta 1973, hän nimesi aviomiehensä kunniaksi Kolyaksi. Vuonna 1990 hän sijoittui naispuolisten tähtitieteilijöiden joukossa pienten planeettojen löydösten lukumäärässä toiselle sijalle.

Palkinnot ja kunniamaininnat 

 Neuvostoliiton tiedeakatemian tähtitieteellisen neuvoston kolme mitalia: Uusien tähtitieteellisten objektien löytämisestä vuonna 1975, tieteellisistä saavutuksista 1979, ja suuren asteroidimäärän löytämisestä 1982. 
 Bulgarian tiedeakatemian kunniamerkki 1984  
 Ukrainan ympäristötieteiden akatemian kansainvälinen palkinto 
 Ukrainan kansallisen tiedeakatemian E.P.Fedorov-palkinto 2004 
 Shuyan kaupungin kunniakansalaisuus 
 Tšekkiläinen tähtitieteilijä Antonín Mrkosin vuonna 1979 löydetty asteroidin 2325 Tšernyh nimettiin Ljudmila Tšernyhin ja hänen miehensä kunniaksi. MPC:n virallinen nimenjulkaisu tapahtui 1. kesäkuuta 1981.

Katso myös 

 Nikolai Tšernyh

Lähteet 

Tähtitieteilijät
Ukrainalaiset tieteilijät
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Purilanjoki

Purilanjoki (entinen Immalanjoki) on joki Halikossa, Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Kankareenjärven pohjoispuolella, ja toimii järven laskujokena. Purilanjoki virtaa Halikon läpi pohjois-etelä -suunnassa ja laskee Halikonlahteen Rauvolanselän läheisyydessä Vartsalassa.

Purilanjoki omaa todella pienen, alle 1 m³/s virtaaman. Joen valuma-alue on 83 km², josta 56% on metsämaata ja 40% peltoa. Joen rannat ovat pitkälti alas viettäviä pitkiä loivia rinteitä, jotka ovat tehokkaassa viljelykäytössä. Tämän vuoksi jokeen valuu vuosittain suuria määriä ravinteita, jotka kulkeutuvat Halikonlahteen.

Purilanjoki on aikoinaan ollut syvä ja leveä purjehduskelpoinen joki, jota pitkin on purjehdittu sisämaahan. Joen suussa oli pitkä vuonomainen merenlahti, minkä vuoksi Purilanjoenlaaksossa ovat Halikonjoenlaakson ohella sijainneet Halikon vanhimmat asutukset.

Lähteet

Suomen joet
Halikko
Salon luonto
Elise Gymnastics

Elise Gymnastics, aiemmin Voimistelu- ja urheiluseura Elise (2008–2020) ja alun alkaen Elannon Isku, on 1921 perustettu helsinkiläinen urheiluseura, jonka piirissä harrastetaan rytmistä voimistelua, joukkuevoimistelua, akrobatiavoimistelua, aikuis- ja perheliikuntaa ja tanssillista voimistelua. Seura toimii Helsingissä. Seurassa on yli 1 000 jäsentä ja sillä on Suomen Voimisteluliiton Huippuseura- ja tähtiseura statukset. 

Seura on tullut erityisesti tunnetuksi menestyksekkäistä rytmisen voimistelun edustajista, kuten moninkertainen Suomen ja Pohjoismaiden mestari Maria Ringinen. Myös Ekaterina Volkova teki maineikkaan uran ja edusti seuraa ja Suomea Rion olympialaisissa 2016. Hän voitti lukuisia Suomen- ja Pohjoismaiden mestaruuksia. Pohjoismaiden mestari Katri Työppönen (o.s. Kalpala) edusti Suomea olympialaisissa 1996, ja Pohjoismaiden mestari Heini Lautala olympialaisissa 2000.

Iskun Kalevi Heinänen valittiin Vuoden koripalloilijaksi 1940-luvulla kaksi kertaa. Olympiapronssia ovat voittaneet Iskun Kalevi Viskari voimistelun joukkuekilpailussa 1952 sekä Jorma Valkama pituushypyssä 1956. Kolminkertainen telinevoimistelun olympiavoittaja Paavo Aaltonen voitti Iskun jäsenenä rekin maailmanmestaruuden 1950.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elisen sivusto

Suomalaiset koripalloseurat
Suomalaiset voimisteluseurat
OGLE-2006-BLG-109L

OGLE-2006-BLG-109L on tähti Jousimiehen tähdistössä 4 900 valovuoden (1 500 pc) päässä Maasta. Sen massa on noin puolet Auringon massasta ja pintalämpötila vain noin 4 000 K.

OGLE-2006-BLG-109L:n ympäriltä löydettiin maalis–huhtikuussa 2006 eksoplaneettakunta, johon kuuluu ainakin kaksi jättiläisplaneettaa. Monimutkaisen analysointiprosessin vuoksi löytö julkaistiin vasta helmikuussa 2008, ja se sai runsaasti huomiota, sillä kun huomioidaan keskustähden Aurinkoa pienempi koko, planeetat OGLE-2006-BLG-109L b ja OGLE-2006-BLG-109L c kiertävät sitä suhteessa vastaavilla etäisyyksillä kuin oman Aurinkokuntamme kaksi suurinta planeettaa: Jupiter ja Saturnus. Koska näiden planeettojen keskinäinen massasuhde on myös likimain sama kuin Jupiterilla ja Saturnuksella, OGLE-2006-BLG-109L:n planeettakunta muodostaa tavallaan oman Aurinkokuntamme "kutistetun" version.

Planeettalöydön teki mm. eksoplaneettoja gravitaatiolinssi-ilmiön avulla etsivien OGLE-, microFUN-, MOA-, PLANET- sekä RoboNet-projektien muodostama verkosto.

Aiheesta muualla
Gaudi ym. (2008) Discovery of a Jupiter/Saturn Analog with Gravitational Microlensing. Science 319, 927 (löydön alkuperäisjulkaisu)
ARTEMiS: Unlonely planets 
Tähdet ja Avaruus -lehden uutinen
BBC news 

M-spektriluokan pääsarjan tähdet
Aragonian kuningaskunta

Aragonian kuningaskunta oli kuningaskunta Pyreneiden niemimaalla vuosina 1035–1137. Sen alue vastaa suunnilleen nykypäivän Aragonian autonomista aluetta Espanjassa. Vuodesta 1137 Aragonian kuninaskunta oli osa suurempaa valtioliittoa Aragonian kruunua, johon kuului muun muassa Valencian kuningaskunta ja Katalonian ruhtinaskunta. Kruunun kaikilla alueilla oli sama hallitsija, jonka korkein titteli oli Aragonian kuningas. Aragonia ja Kastilia yhdistyivät Espanjan kuningaskunnaksi vuonna 1469.

Historia 

Kuningaskunta oli alun perin frankkien alue Jacan kaupungin ympärillä. Se oli liitetty Pamplonan kuningaskuntaan (myöhempi Navarran kuningaskunta) vuonna 925. Aragonian alue erotettiin Navarran kuningaskunnasta vuonna 1035 ja Ramiro I ylensi alueen kuningaskunnaksi. 

Córdoban kalifaatin hajotessa sisällissotaan vuonna 1031 Aragonia laajeni etelään valloittaen arabialueita. Pääkaupunki siirrettiin ensin Huescaan vuonna 1095 ja edelleen Zaragozaan vuonna 1118. Vuonna 1285 Aragonian eteläisimmätkin alueet oli vallattu maureilta. Niiden mukana tuli suuri islamilainen väestö. Mahdollisesti jopa 35 % Aragonian väestöstä eli suunnilleen 200 000 oli tuolloin muslimeja. Joillakin alueilla he olivat jopa enemmistönä. Kristityt valloittajat suhtautuivat muslimeihin suvaitsevaisesti. Nämä saivat jatkaa uskontonsa harjoittamista ja hallita itseään šarialain säädösten mukaisesti.

Aragonian kruunu 
Aragonian kuningaskunta antoi nimen Aragonian kruunulle vuoden 1150 personaaliunionissa, jossa olivat mukana Barcelonan kreivi Ramon Berenguer IV ja Aragonian kuningatar Petroliina. Aragonian kuninkailla oli myös Barcelonan kreivin arvonimi ja he hallitsivat alueita Aragoniassa ja Kataloniassa, ja myöhemmin Baleaareilla, Valenciassa, Sisiliassa, Napolissa ja Sardiniassa. Aragonian kruunun kuningas oli paitsi Aragonian alueiden hallinnollinen kuningas, myös Valencian kuningas, Mallorcan kuningas (jonkin aikaa), Barcelonan kreivi, Montpellier’n lordi ja jonkin aikaa myös Ateenan ja Neopatrian herttua. Arvonimet antoivat hänelle ylivallan alueellaan. Arvonimiä vaihdeltiin, kun hävittiin ja voitettiin alueita. Aateliston kuninkaanvastainen Aragonian unioni rajoitti 1200-luvulla kuninkaan valtaa.

Aragonia ja Kastilia yhdistyivät vuonna 1469 ja muodostivat Espanjan kuningaskunnan. Aragonian kruunun instituutiot jatkoivat olemistaan vuoteen 1707, jolloin maan hallintoa yhdenmukaistettiin.

Lähteet

Viitteet 

Euroopan entiset monarkiat
Espanjan historia

Seulonnan keskeiset artikkelit
Luís Eduardo Schmidt

Luís Eduardo Schmidt eli Edú (s. 10. tammikuuta 1979 Jaú, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan monipuolinen hyökkääjä. Edú voi pelata kärkipelaajan lisäksi laidalla. Hän pelaa Brasilian Campeonato Brasileiro Série A:n Internacionalissa. Edúlla on Brasilian lisäksi myös Italian kansalaisuus.

Edú aloitti uransa brasilialaisessa São Paulon joukkueessa vuonna 1997. Vuonna 2000 hän siirtyi Celta Vigon joukkueeseen Espanjaan. Celtassa Edú pelasi 117 ottelua ja teki niissä 25 maalia. Vuodesta 2004 vuoteen 2009 Edú pelasi Real Betisin joukkueessa. 

Vuonna 2004 Celta putosi Primera Divisiónista ja Edú lainattiin Betisin joukkueeseen. Edún debyyttikausi vihreävalkoisissa oli erinomainen: hän muodosti tehokkaan hyökkäysparin Ricardo Oliveiran kanssa ja joukkue sijoittui sarjassa neljänneksi. Edú teki sarjassa 11 maalia. Vuonna 2006 Edún siirto Betisiin tuli pysyväksi; sevillalaisseura maksoi brasilialaisesta kahden miljoonan euron siirtosumman Celtalle. Vuonna 2009 Edú palasi kotimaahansa, Porto Alegren Internacionalin joukkueeseen.

Brasilian maajoukkueessa Edú on pelannut yhden kerran, vuonna 1999 Australiaa vastaan.

Aiheesta muualla 
Inter ganha importantes reforços 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Subbuteo-pöytäjalkapallo

Subbuteo-pöytäjalkapallo on jalkapallon sääntöjä mukaileva peli, jossa johdetaan omaa joukkuetta vihreällä veralla. Peli on mitoiltaan 1:100-suhteessa oikeaan jalkapalloon. Pelaajat ovat muovisia, vapaasti liikkuvia figuureja.

Rekisteröityjä Subbuteo-pöytäjalkapallon pelaajia on maailmanlaajuisesti noin 2 000. Lisäksi tuhannet harrastajat pelaavat peliä satunnaisesti. Kansainvälinen liitto Federation International Sports Table Football (FISTF) on järjestänyt lajin MM- ja EM-kilpailuja 1970-luvulta lähtien.

Katso myös 

 Subbuteo

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suomen Pöytäjalkapalloyhdistys
 Federation International Sports Table Football 

Jalkapallokulttuuri
Perhepelit
Temaattiset lautapelit
ZANU-PF

Zimbabwe African National Union − Patriotic Front (lyh. ZANU−PF) on Zimbabwessa toimiva puolue, joka on ollut vallassa maan itsenäistymisesta lähtien, vuodesta 1980. Robert Mugabe oli puolueen johdossa marraskuuhun 2017 asti.

ZANU-PF perustettiin marxilaisen vapautusrintaman ZANU:n pohjalle maan virallisesti itsenäistyessä. ZANU oli perustettu jo vuonna 1963 Etelä-Rhodesiaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa. Sen tehtävänä oli vastustaa valkoista vähemmistövaltaa. Se joutui toisenlaiseen toimintaympäristöön, kun Ian Smith julisti Rhodesian yksipuolisesti itsenäiseksi Britanniasta. ZANU toimi pääosin Mosambikin suunnalta, kun sen kilpailijan Joshua Nkomon johtama ZAPU operoi Sambiasta. Järjestöt tekivät yhteistyötä koko Smithin hallintokauden alan. 

Vuonna 1980 pidettiin ensimmäiset vaalit, joihin mustat saivat osallistua, ja ZANU–PF sai yli puolet parlamenttipaikoista. ZAPU menestyi lähinnä Matabelemaassa.
1980-luvun alussa Zimbabwen armeija terrorisoi ndebelekansaa tarkoituksenaan murskata ZAPU, joka heikennettyään liitettiin ZANU-puolueeseen.

ZANU–PF on ideologialtaan sosialistinen. Se on saanut aikaan maareformin, muttei ole onnistunut järjestämään maataloustuotantoa tyydyttävästi. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa puolue menetti parlamenttienemmistönsä. Robert Mugabea on syytetty yksinvaltaisesta johtamisesta.

Robert Mugabe syrjäytettiin puolueen ja maan johdosta marraskuussa 2017 ja hänen jälkeensä puoluetta ja Zimbabwea on johtanut  presidentti Emmerson Mnangagwa.

ZANU-PF voitti ylivoimaisen parlamenttienemmistön ja presidentti Mnangagwa voitti  uuden viisivuotiskauden Zimbabwen presidenttinä vaaleissa elokuussa 2018. Oppositio on syyttänyt vaaleja vilpillisiksi ja ei ole tunnustanut niiden tuloksia laillisiksi.

Puolueen perustaja ja sen ensimmäinen  johtaja, ex-presidentti Robert Mugabe kuoli 6. syyskuuta 2019 95 vuoden ikäisenä.

Viitteet

Zimbabwen puolueet
Frank Little

Sir Thomas Francis "Frank" Little KBE (30. marraskuuta 1925 – 7. huhtikuuta 2008) oli australialainen pappi, joka toimi Melbournen hiippakunnan katolisena arkkipiispana vuosina 1974–1996. Hän sai vihkimyksensä 3. lokakuuta 1950.

Littlen seuraaja arkkipiispana oli sittemmin myös kardinaaliksi nimitetty George Pell. 

Little kuoli kotonaan Melbournessa 82-vuotiaana. 

Katoliset arkkipiispat
Australialaiset papit
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
George Pell

George Pell (s. 8. kesäkuuta 1941) on australialainen pappi. Hän on toiminut Melbournen (1996–2001) ja Sydneyn (2001–) hiippakuntien katolisena arkkipiispana.

Pell sai nimityksen kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003 ja osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005.

Pell tuomittiin Australiassa 13. maaliskuuta 2019 kuudeksi vuodeksi vankeuteen kahden 13-vuotiaan pojan seksuaalisesta hyväksikäytöstä, joka oli tapahtunut Melbournessa Australiassa vuonna 1996. Hän ahdisti uhrinsa sakastiin, jossa hän pakotti nämä seksuaaliseen aktiin. Hän on korkeimmassa asemassa oleva katolisen kirkon jäsen, joka on tuomittu lapsiin kohdistuvista seksuaalirikoksista.

Lähteet

Aiheesta muualla
Catholic-hierarchy.org: George Cardinal Pell 
Vatikaanin talouskardinaali oikeuteen ainakin yhdestä seksuaalisesta hyväksikäytöstä Yle, 2018

Australialaiset kardinaalit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Rock’n rollin maailma

Rock’n rollin maailma on Seinäjoen helluntaiseurakunnan nuorisotiimin vuonna 1986 julkaisema c-kasetti, joka sisältää väitteitä rockmusiikin ja erityisesti heavy metalin saatanallisesta alkuperästä. Kasetilla muun muassa soitetaan The Beatlesin, Led Zeppelinin ja Pink Floydin kappaleita takaperin. Tällöin kappaleissa erottuu väittämän mukaan salaisia viestejä, jotka kasetin julkaisijoiden mukaan ovat tarkoituksellisia tai ”saatanan lisäämiä”. Puhekasetin on tuottanut Timo Närhi ja puhujana on nykyäänkin helluntaiseurakunnan piirissä vaikuttava Jyrki Isohella.

Helsingin Sanomien haastattelema Isohella kertoi, ettei kasettia tehtäessä ehditty paneutua suomalaiseen rockmusiikkiin, joka hänestä yleensä ottaen olikin varovaisempaa kuin brittiläinen ja amerikkalainen. Iskelmämusiikin hän katsoi olevan rockia ”hienostuneempaa”, mutta senkin yllyttävän nuorisoa aviorikoksiin ja muihin moraalittomuuksiin. Jopa saksalaisista lied-lauluista olivat helluntailaiset löytäneet sopimattomia kätkettyjä viestejä, ja heidän mukaansa sinfoniamuusikoiden joukossa oli saatananpalvojia siinä missä rockmuusikkojenkin.

Kasettia ehdittiin myydä kolmisen tuhatta kappaletta ennen kuin Teosto ja Ääni- ja kuvatallennetuottajat asettivat sen myyntikieltoon musiikkinäytteisiin liittyvistä tekijänoikeussyistä.

Kasetilla on nykyisin kulttimainetta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Keskustelua aiheesta Ylen Elävässä arkistossa
Rock´n rollin maailma, A-puoli ja [ B-puoli], audio 2×43 min, Kaidalle Tielle, YouTube.

Helluntaiherätys Suomessa
Uskonto ja yhteiskunta
Jonny Greenwood Is the Controller


Jonny Greenwood Is the Controller on kokoelma-albumi, jonka materiaalin valitsi Jonny Greenwood, Radioheadin kitaristi. Albumi kokoaa yhteen Greenwoodin lempikappaleet levy-yhtiö Trojan Recordsin artisteilta, levy-yhtiön 40-vuotisjuhlien kunniaksi. Albumin kansitaiteen on tehnyt Stanley Donwood, ja albumin lehtisen on kirjoittanut Greenwood.

Kappaleet 
Dread Are the Controller – Linval Thompson
Let Me Down Easy – Derrick Harriott
I'm Still in Love – Marcia Aitken
Never Be Ungrateful – Gregory Isaacs
Bionic Rats – Lee "Scratch" Perry
Cool Rasta – The Heptones
Flash Gordon Meets Luke Skywalker – Scientist & Jammy & The Roots Radics
Black Panta – Lee "Scratch" Perry & The Upsetters
Fever – Junior Byles
Beautiful and Dangerous – Desmond Dekker & the Aces
Dread Dub (It Dread Out Deh Version) – Lloyd's All Stars
Gypsy Man – Marcia Griffiths
A Ruffer Version – Johnny Clarke & the Aggrovators
Right Road to Dubland (Right Road to Zion Dub) – The Jahlights
Dreader Locks – Junior Byles & Lee Perry
This Life Makes Me Wonder – Delroy Wilson
Clean Race – Scotty

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Radiohead
Joseph Thomas Dimino

Joseph Thomas Dimino (7. tammikuuta 1923 New York – 25. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen pappi. Hän toimi muun muassa Yhdysvaltain asevoimien katolisena arkkipiispana vuosina 1991–1997.

Dimino sai pappisvihkimyksensä 4. kesäkuuta 1949.

Lähteet
Catholic Hierarchy: Joseph Thomas Dimino 

Katoliset arkkipiispat
Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Ragnhild (Norjan prinsessa)

Prinsessa Ragnhild (9. kesäkuuta 1930 – 16. syyskuuta 2012) oli Norjan kuningasperheen jäsen. Hän oli kuningas Olavi V:n ja tämän puolison prinsessa Märthan tytär sekä kuningas Harald V:n ja prinsessa Astridin sisko.

Ragnhild meni 15. toukokuuta 1953 naimisiin liikemies Erling Lorentzenin kanssa. Kolme lasta saanut pari asui pitkään Brasiliassa. Ragnhild kuoli syyskuussa 2012 kotonaan Rio de Janeirossa.

Kuningatar Maudin maalla Antarktiksella sijaitsee prinsessa Ragnhildin mukaan nimetty rannikkoalue.

Lapset 
 Haakon Lorentzen (s. 23. elokuuta 1954)
 Ingeborg Lorentzen (s. 27. helmikuuta 1957)
 Ragnhild Lorentzen (s. 8. toukokuuta 1968)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan kuninkaalliset
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Astrid (Norjan prinsessa)

Prinsessa Astrid (s. 12. helmikuuta 1932) on Norjan kuningasperheen jäsen. Hän on Olavi V:n ja tämän puolison prinsessa Märthan tytär, sekä kuningas Harald V:n ja prinsessa Ragnhildin sisko. 

Prinsessa Astrid meni 12. tammikuuta 1961 naimisiin puolisonsa Johan Fernerin kanssa. Parille syntyi viisi lasta. Ferner kuoli 24. tammikuuta 2015.

Lapset  
 Cathrine Ferner (s. 1962)
 Benedikte Ferner (s. 1963)
 Alexander Ferner (s. 1965)
 Elisabeth Ferner (s. 1969)
 Carl-Christian Ferner (s. 1972)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan kuninkaalliset
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Boeing 747-8

Boeing 747-8 on Boeingin kehittämä laajarunkoinen matkustajalentokone. Koneen suunnittelu aloitettiin virallisesti vuonna 2005, kun ilmoitettiin, että Boeing valmistaa kolmannen sukupolven 747:n leveämmällä rungolla, uusilla siivillä ja taloudellisemmilla moottoreilla. 747-8 on suurin 747-versio, suurin Yhdysvalloissa rakennettu matkustajalentokone, ja toiseksi pisin matkustajalentokone koko maailmassa tammikuussa 2020 ensilentonsa tehneen Boeing 777X-perheen 777-9:n jälkeen.

747-8:sta on markkinoilla kaksi versiota: matkustajaversio Boeing 747-8 Intercontinental (747-8i) ja rahtiversio Boeing 747-8 Freighter (747-8F). Ensimmäinen 747-8F teki mallin ensilennon 8. helmikuuta 2010, ja 747-8i 20. maaliskuuta 2011. Ensimmäinen rahtiversio toimitettiin lokakuussa 2011, ja matkustajaversio vuonna 2012. Huhtikuussa 2014 koneesta oli yhteensä 120 vahvistettua tilausta, joista 69 oli rahtiversioita ja 51 matkustajaversioita.

747-8:ssa on uudet, pienikulutuksiset, alkujaan 787:aan suunnitellut GenX-moottorit ja sen ohjaamoon on tuotu maltillisesti uutta teknologiaa 777- ja 787-koneista (sähköiset tarkastuslistat, fly-by-wire-kaarto-ohjaimet, päivitetty lennonhallintajärjestelmä, rullauskartat suunnistusnäytöllä, loppuloivennusavustin laskeutumisen yhteydessä). Myös mm. paineistus on uusittu ja moottorien käynnistys automatisoitu, mikä toiminto tosin on sittemmin lisätty myös moneen 747-400-koneeseen ja on vakiona sarjan myöhemmissä yksilöissä (ensimmäinen automaattisella moottorinkäynnistysjärjestelmällä toimitettu 747-400 oli Lufthansan D-ABVB, joka toimitettiin 1989). Erona 777- ja 747-400-koneisiin ei 747-8:ssa ole lainkaan käsinkäynnistysmahdollisuutta, sillä koneen sähköinen moottorinohjausjärjestelmä (Electronic Engine Control, EEC) on suunniteltu toimimaan kaikissa olosuhteissa ja tunnistamaan paremmin käynnistykseen liittyvät poikkeustilanteet.  747-8:n valmistus päättyI vuonna 2022, jolloin 747-koneita on valmistettu 52 vuotta, päättäen samalla koko 747-ohjelman. Viimeiset kuusi konetta menevät Atlas Air-rahtilentoyhtiölle (4 kpl), joka on suurin 747-operaattori, sekä Yhdysvaltain ilmavoimille presidentin kuljetuskoneeksi (2 kpl). Matkustajaversiosta 747-8i oli lokakuussa 2021 yksi toimittamaton tilaus. Edellinen 747-8i-toimitus tapahtui Korean Airille kesällä 2017.. Viimeinen 747-8 valmistui 6. lokakuuta 2022, päättäen koneen tuotannon: jäljellä ovat enää Yhdysvaltain ilmavoimille varusteltavat 2 aiemmin valmistunutta konetta.

Tekniset tiedot 
Otettu käyttöön vuonna 2010.

Lähteet

747-8
Yhdysvaltalaiset matkustajalentokoneet
2010-luvun matkustajalentokoneet
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut

Naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty vuodesta 1990 lähtien. Kilpailujen historiassa vain kaksi eri maajoukkuetta voittanut mestaruuden: Kanadalla on 12 mestaruutta ja Yhdysvalloilla yhdeksän.

Alkuaikoina kilpailuja pidettiin joka toinen vuosi, mutta kilpailu muuttui yhdeksän vuoden jälkeen jokavuotiseksi. Vuosina 2002, 2006, 2010 ja 2014 erillisiä mestaruuskisoja ei pidetty, vaan ne pelattiin olympialaisten yhteydessä, myöskään vuonna 2018 ei pelattu maailmanmestaruuskisoja. Vuoden 2003 maailmanmestaruuskisat peruttiin SARS-epidemian vuoksi, ja vuoden 2020 maailmanmestaruuskisat peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Vuoden 2021 kisat olivat myös lähellä tulla perutuiksi, mutta lopulta niitä siirrettiin poikkeukselliseen ajankohtaan, loppukesään 2021.

Naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen menestynein maa on Kanada ja toiseksi menestynein Yhdysvallat. Ne olivat joka vuosi kaksi parasta joukkuetta aina vuoteen 2019 saakka, kunnes Suomi saavutti hopeaa Kanadan jäädessä pronssille. Suomi onkin kolmanneksi menestynein maa. Se on parhaimmillaan sijoittunut hopealle omissa kotikisoissaan vuonna 2019 ja sen lisäksi pronssille kaikkiaan 13 kertaa.

Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet eivät saaneet osallistua vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuihin.

Turnausjärjestelmä 
Turnauksessa puolivälierävaiheeseen etenevät kaikki A-lohkon viisi maata sekä B-lohkon kolme parasta joukkuetta.

Joukkueet vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa 

Lohko-A
 
 
 
 
 

Lohko-B

Turnaukset

Mitalit 

Taulukko on päivitetty vuoden 2022 turnauksen jälkeen, eikä siihen ole laskettu mukaan olympiaturnauksia.

Arvokkaimmat pelaajat 

Naisten maailmanmestaruuskisojen arvokkaimman pelaajan arvonimi on jaettu vuodesta 2001. 
 2001 −  Jennifer Botterill
 2004 −  Jennifer Botterill
 2005 −  Krissy Wendell
 2007 −  Hayley Wickenheiser
 2008 −  Noora Räty
 2009 −  Carla MacLeod
 2011 −  Zuzana Tomčíková
 2012 − ei valittu
 2013 −  Marie-Philip Poulin
 2015 −  Hilary Knight
 2016 −  Hilary Knight
 2017 −  Brianna Decker
 2019 −  Jenni Hiirikoski

Katso myös 

 Jääkiekko olympialaisissa
 Jääkiekon naisten maailmanranking

Lähteet

Jääkiekkokilpailut
Piirikunta (Yhdysvallat)

Piirikunta (engl. county) on Yhdysvaltojen osavaltion tai territorion aluehallinnon yksikkö, joka pääsääntöisesti on pienempi kuin osavaltio, mutta suurempi kuin kunta tai kaupunki. Piirikunnista käytetään nimitystä county 48:ssa osavaltiossa. Louisianassa niistä käytetään nimitystä parish ja Alaskassa nimitystä borough. Yhteensä Yhdysvaltojen osavaltioissa on 3 143 piirikuntaa. Vähiten piirikuntia on Delawaren osavaltiossa (kolme piirikuntaa) ja eniten Texasissa (254 piirikuntaa). Monissa osavaltioissa piirikunnat jaetaan vielä pienempiin paikallishallinnon yksiköihin, joita ovat esimerkiksi township, town, city, municipality ja borough. Nämä vastaavat suurin piirtein Suomen kuntia ja kaupunkeja. Piirikunnan hallintokeskuksen nimitys on englanniksi county seat. Piirikuntien tehtävät, itsehallinnon määrä sekä niiden kuntarakenne on määrätty jokaisen osavaltion perustuslaissa.

Suosituimmat piirikuntien nimet tulevat Yhdysvaltain ensimmäisistä presidenteistä. Kolme suosituinta ovat Washington (30 piirikuntaa ympäri maata), Jefferson (26) ja Franklin (24).

Piirikuntien määrä osavaltioissa

Kymmenen suurinta piirikuntaa asukasluvun mukaan
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston arvion mukaiset asukasluvut vuonna 2018:

 Los Angelesin piirikunta (Kaliforniassa) –  asukasta 
 Cookin piirikunta (Illinois'ssa) – 
 Harrisin piirikunta (Teksasissa)– 
 Maricopan piirikunta (Arizonassa) – 
 San Diegon piirikunta (Kaliforniassa) – 
 Orangen piirikunta (Kaliforniassa)– 
 Miami-Daden piirikunta (Floridassa)– 
 Dallasin piirikunta (Teksasissa)– 
 Kingsin piirikunta (New Yorkissa)– 
 Riversiden piirikunta (Kaliforniassa)–

Katso myös
 Luettelo Yhdysvaltojen piirikunnista

Lähteet

Aiheesta muualla
 United States Census Bureau: USA Counties Data File Downloads
Perjantai 13. (elokuvasarja)

Perjantai 13. päivä on yhdysvaltalainen kauhu-/slasherelokuvasarja, jonka ensimmäinen osa sai ensi-iltansa 3. toukokuuta 1980. Suomessa elokuvan  esittäminen kiellettiin kokonaan . Elokuvia ovat ohjanneet Sean S. Cunningham, Steve Miner, Joseph Zito, Danny Steinmann, Tom McLoughlin, John Carl Buechler, Rob Hedden, Adam Marcus ja James Isaac. 

Sarjan toisesta elokuvasta lähtien päähenkilönä on sarjamurhaaja Jason Voorhees. Jasonia on näytellyt Ari Lehman, Kane Hodder, Ken Kirzinger sekä lukuisia sijaisnäyttelijöitä.

Elokuvasarja
Perjantai 13. (1980)
Perjantai 13. päivä, osa 2 (1981)
Perjantai 13. päivä, osa 3 (1982)
Friday the 13th: The Final Chapter (1984)
Perjantai 13. päivä, osa 5 – A New Beginning (1985)
Perjantai 13. päivä, osa 6 - Jason Lives (1986)
Friday the 13th: The New Blood (1988)
Friday the 13th. Part VIII – Jason Takes The Manhattan (1989)
Jason Goes to Hell: The Final Friday (1993)
Jason X (2001)
Freddy vs. Jason (2003)
Perjantai 13. (2009)

Katso myös 
 Luettelo elokuvasarjan Perjantai 13. hahmoista

Lähteet

Aiheesta muualla
 Perjantai 13. -elokuvasarja All Movie Guidessa
 Elokuvasarjan virallinen sivusto
 Museo jossa on näkyvillä elokuvissa käytettyjä lavasteita.(Englanniksi
Huitzilopochtli

Huitzilopochtli oli asteekkien sodan ja auringon jumala. Nimi voidaan kääntää monella tavalla, esimerkiksi "se, jolla on kolibri vasemmassa kädessään" Huitzilopochtli oli asteekkien tärkeimpiä jumalia. Häntä kutsuttiin myös nimillä Uitzilopochtli, Xiuhpilli (“Turkoosiprinssi”) ja Totec (“Meidän herramme”). Kuvataiteessa Huitzilopochtli kuvattiin usein kotkan hahmossa..

Asteekkien mytologiassa Huitzilopochtli esitetään jumalana, joka johdatti asteekit alkuperäisestä kotimaastaan Aztlánista Meksikon laaksoon. Matkan aikana papit kantoivat Huitzilopochtlia esittävää kolibrin kuvaa harteillaan, ja öisin jumalan ääni antoi käskyjä. Huitzilopochtlin määräyksestä asteekkien pääkaupunki Tenochtitlán perustettiin vuonna 1325 Texcocojärven pienelle kivikkoiselle saarelle.Kaupungin ensimmäinen temppeli rakennettiin sille paikalle, jossa kotka nokki kallion päällä käärmettä. Tämä kohtaus on kuvattuna nykyisen Meksikon lipussa. Tämän jälkeen jokainen asteekkihallitsija laajensi temppeliä.

Asteekkivaltakunnan pääkaupungissa Tenochtitlánissa  oli espanjalaisten saapumisen aikoihin 1521 suuri kaksoisporraspyramidi, jossa asteekit uhrasivat verisellä tavalla ihmisiä Huitzilopochtlille ja sateen ja hedelmällisyyden jumala Tlalocille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Asteekkien jumalat
Wevelgem

Wevelgem on kunta Länsi-Flanderin maakunnassa Belgiassa. Se muodostuu Gullegemin, Moorselen ja Wevelgemin kaupungeista. Kunnassa on arviolta 31 291 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 38,8 neliökilometriä.
 
Wevelgem toimii maalipaikkana pyöräilyklassikossa Gent–Wevelgem.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen sivusto 

Länsi-Flanderin kunnat
Mertjärvi

Mertjärvi (v:sta 1948 ) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Jääsken kaupungin alueella Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Venäjän vesistörekisterin mukaan järven pinta-ala on 8 neliökilometriä ja järven valuma-alue kattaa 93 km2.

Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja Suomelle kuuluessaan järvi sijaitsi Jääsken ja Kirvun kuntien rajalla. Mertjärven pinta on 38,3 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi on noin 10 kilometriä pitkä ja suurin syvyys on 37,3 metriä. Mertjärveen laskee idästä pienet Pien- ja Suur-Kevasijärvet. Mertjärvi laskee järven länsipäästä alkavaa Mertjokea myöten Pytäräjärveen ja sieltä edelleen Jääskijärven kautta Vuokseen.

Lähteet

Luovutettujen alueiden järvet
Leningradin alueen järvet
Jääski
Kirvu
Vuoksen alue
Angela Oker-Blom

Angela Oker-Blom on vuonna 1947 syntynyt taiteilija, joka on erityisen tunnettu muotokuvistaan sekä pienistä veistoksistaan, jolla on sielullinen viesti. Oker-Blom teki uransa alkuvaiheessa erityisesti baletti-aiheisia teoksia. Sittemmin hän siirtyi piirtämiseen ja on kuvittanut useita lastenkirjoja ja muita julkaisuja. Veistoksia hän alkoi tehdä 1990-luvulla. Angela Oker-Blom tunnetaan kotikaupungissaan Helsingissä myös ydinvoiman vastustajana sekä yleisesti puhtaan ympäristön puolestapuhujana. Hän on ahkera kirjoittaja, erityisesti Ny Tid -lehdessä.

Oker-Blom on opiskellut taidehistoriaa ja arkeologiaa Helsingin yliopistossa 1960-luvulla ja piirsi myös yliopiston piirustuslaitoksella. Hän on opiskellut myös Accademia di Belle Artissa Roomassa ja Aukusti Tuhkan ateljeessa.

Lähteet
 Ny Tid -lehti, Helsinki
 Aateliskalenteri, Ritarihuone
 Ätten Oker-Blom, Waasa Graphics Oy, Vaasa 2009

Aiheesta muualla
Angela Oker-Blom Galleriat.netissä

Suomalaiset kuvittajat
Suomalaiset keramiikkataiteilijat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
John Pople

John Anthony Pople (31. lokakuuta 1925 Burnham-on-Sea – 15. maaliskuuta 2004 Chicago) oli brittiläinen teoreettinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1998 kvanttikemian malleista. Hän jakoi palkinnon Walter Kohnin kanssa.

Pople opiskeli Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1946. Vuosina 1946–1947 hän työskenteli Bristol Aeroplane Companyn palveluksessa. Sen jälkeen hän palasi Cambridgen yliopistoon ja sai tohtorin arvon matematiikassa vuonna 1951. Vuodesta 1954 Pople toimi Cambridgessa matematiikan lehtorina. Vuonna 1958 hän siirtyi Lontooseen. Vuonna 1964 Pople muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli Carnegie Mellon -yliopistossa. Vuonna 1993 hän siirtyi Northwestern-yliopistoon. Pople säilytti Britannian kansalaisuuden, vaikka viettikin lopun elämäänsä Yhdysvalloissa.

Poplen varhaisimmat tutkimukset kohdistuivat veden statiikkaan. Se oli myös hänen tohtorintyönsä aihe. NMR:n varhaisissa vaiheissa hän opiskeli laitteen teoriaa ja oli yksi aihetta käsittelevän kirjan toimittajista.

Poplen päätyö oli laskennalliset molekyyliorbitaaliteoriat. Hänet tunnetaan piiorbitaaliteorioista, jotka hän, Rudolph Pariser ja Robert Parr olivat kehittäneet ja jotka nykyään tunnetaan Pariser–Parr–Pople-menetelmänä. Myöhemmin hän kehitti CNDO-metodin (Complete Neglect of Differential Overlap) ja INDO-metodin (Intermediate Neglect of Differential Overlap)

Pople oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1961. Vuonna 2003 hänestä tehtiin brittiläisen imperiumin ritarikomentaja.
Pople on saanut Wolfin palkinnon kemiasta vuonna 1992.

Lähteet

Brittiläiset kemistit
Nobelin kemianpalkinnon saajat
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet