joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ljudmila Zykina

Ljudmila Georgijevna Zykina (, 10. kesäkuuta 1929 Moskova, Neuvostoliitto – 1. heinäkuuta 2009) oli venäläinen kansanlaulaja.

Zykina syntyi työläisperheeseen, isä oli leipomotyöntekijä, äiti työskenteli sairaalassa sanitäärina. Vuodesta 1942 eli kaksitoistavuotiaasta Zykina kuului vapaaehtoisena toisen maailmansodan sanitäärijoukkoihin.

Zykina aloitti laulu-uransa Pjatnitskovon kansankuorossa 1947. Hän oli menestynyt yleisvenäläisessä nuorten kykyjen etsintäkilpailussa tätä ennen. Zykinan laulut ovat aiheeltaan kansallisia ja isänmaallisia. Osa kertoo sodan vaiheista, osa rauhanajasta, mutta kaikissa heijastuu sodanjälkeisen maailman toivo ja positiivisuus. 

Zykina levytti paljon ja konsertoi myös ulkomailla; kuulijoina on ollut muun muassa Intian ja Ranskan huippujohtajia, Egyptin presidentti Nasser, Saksan liittokansleri Kohl sekä Suomen presidentti Kekkonen. Muusikoista häneen tutustuivat muun muassa Charles Chaplin, Frank Sinatra, Charles Aznavour, Marcel Marceau, Mireille Mathieu, Jean-Paul Belmondo sekä muutamat The Beatles- ja Boney M. -yhtyeiden jäsenet.

Palkinnot ja tunnustukset 
Neuvostoliiton kansantaiteilija 1973
Leninin kunniamerkki 1979 
Sosialistisen työn sankari 1987.

Aiheesta muualla     
 Официальный сайт Людмилы Зыкиной
Zykinasta venäjäksi

Neuvostoliittolaiset laulajat
Sosialistisen työn sankarit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Myöhempien aikojen pyhien jäännöskirkko

Myöhempien aikojen pyhien jäännöskirkko (engl. Remnant Church of Jesus Christ of Latter Day Saints) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva uskonnollinen yhteisö. Yhteisö erosi Kristuksen yhteisöstä, toiseksi suurimmasta myöhempien aikojen pyhien yhteisöstä vuonna 2000. Kirkkoon kuuluu 1 000–2 000 jäsentä.

Jäännöskirkon mukaan kirkon johtajana voi toimia vain kirkon ensimmäisen profeetan Joseph Smithin lihallinen jälkeläinen. Se katsoo olevansa Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman "Kristuksen kirkon" (engl. Church of Christ) seuraaja. Se ei tunnusta Brigham Youngia Smithin lailliseksi seuraajaksi, vaan katsoo kirkon syöksyneen Smithin kuoleman jälkeen vuonna 1844 "hajaannuksen vuosiin", jonka jälkeen Kristuksen kirkko järjestettiin uudelleen vuonna 1860 Smithin pojan Joseph Smith III:n noustessa kirkon profeetaksi ja johtajaksi. Kirkon mukaan myös Kristuksen yhteisö menetti valtuutensa toimia Kristuksen antamin valtuuksin, kun se luopui periaatteesta, jonka mukaan kirkon profeetan on oltava Smithin seuraaja.

Jäännöskirkon profeetta Frederick Niels Larsen on Joseph Smithin suora jälkeläinen. Profeetalla on kaksi neuvonantajaa, jotka yhdessä hänen kanssaan muodostavat ensimmäisen presidenttikunnan. Lisäksi kirkolla on kahdentoista apostolin neuvosto sekä johtava piispakunta. Kirkon päämaja sijaitsee Independencessä, Missourissa, lähellä Kristuksen yhteisön ja Church of Christ (Temple Lot)-yhteisöjen päämajoja. 

Kirkko tunnustaa Joseph Smithin Innoitetun raamatunkäännöksen, Mormonin kirjan ja Opin ja liitot pyhiksi kirjoituksiksi. Se tunnustaa myös Smithin laatimat Uskonkappaleet kirkkoa sitovaksi opin tiivistelmäksi ja tunnustukseksi.

Lisätietoja
Jäännöskirkon viralliset kotisivut

Mormonismi
Haukijärven koulu

Haukijärven kansakoulu oli Hämeenkyrön Haukijärven kylään vuonna 1898 perustettu koulu. Ensimmäiset vuotensa koulu toimi nykyisen tontin naapurissa sijainneen Suojan pirtissä. Yläkoulurakennus valmistui nykyiselle tontille vuonna 1902 ja alakoulurakennus vuonna 1941 (laajennus 1954). Koulun kaikkien aikojen tunnetuin oppilas lienee siellä koulunkäyntinsä aloittanut myöhempi Nobel-palkittu kirjailija F. E. Sillanpää. Koulun toiminta päättyi kevätlukukauden 2009 lopussa. Nykyisin tiloissa toimii Arteles Creative Center.

Aiheesta muualla
 Haukijärven kansakoulu Haukijarvenhistoriaa.net -sivuilla
 Uutinen Haukijärven koulun lakkauttamisesta YLEn sivuilla
 Koulun nykyisestä toiminnasta Aamulehdessä 9.11.2009

Suomen peruskoulut
Hämeenkyrön rakennukset ja rakennelmat
Matti Tapio

Matti Tapio Johansson (käytti taiteilijanimeä Matti Tapio; 27. syyskuuta 1926 Helsinki – 12. joulukuuta 1978 Tampere) oli suomalainen ohjaaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja.  

Tunnetuin Tapion ohjaustöistä oli vuonna 1978 valmistunut TV2:ssa esitetty dokumenttipohjainen näytelmäsarja Sodan ja rauhan miehet, jossa kuvattiin arkistolähteisiin sekä aikalais- ja asiantuntijahaastatteluihin pohjautuen Suomen ulkopoliittista kehitystä 1930-luvun loppupuolelta jatkosodan alkuun. Sarja, jonka käsikirjoituksen Matti Tapio oli myös tehnyt, herätti aikanaan voimakasta keskustelua.

Muita Tapion ohjaustöitä olivat televisiosarja Hilma (1969), näyttelijä Tauno Palosta tehty televisiodokumentti Elän tätä päivää – lähikuva näyttelijä Tauno Palosta (1973), televisiosarja Oi kallis kaupunki (1975) ja televisionäytelmä Kaksi ruplan rahaa (1976).  Tapio esiintyi myös näyttelijänä monissa elokuvissa, muun muassa televisioelokuvassa Manillaköysi (1976) ja Matti Kassilan elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu (1969).

Tapio työskenteli Oulun kaupunginteatterin johtajana vuosina 1957–1959.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset näyttelijät
Jyväskylän kaupunginteatterin johtajat
Oulun kaupunginteatterin johtajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Metal Jukebox

Metal Jukebox on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin vuonna 1999 julkaistu coveralbumi.

Kappaleet
"He's a Woman – She's a Man" – Scorpions (Schenker/Meine/Rarebell) –  3:13
"Locomotive Breath" – Jethro Tull (Anderson) – 3:56
"Lay All Your Love on Me" – ABBA (Andersson/Ulvaeus) – 4:36
"Space Oddity" – David Bowie (Bowie) – 4:51
"From out of Nowhere" – Faith No More (Bordin/Bottum/Gould/Martin/Patton) – 3:19
"All My Loving" – The Beatles (Lennon/McCartney) – 1:44
"Hocus Pocus" – Focus (van Leer/Akkerman) – 6:43
"Faith Healer" – Alex Harvey (Harvey/McKenna) – 7:08
"Juggernaut" – Frank Marino (Marino) – 4:50
"White Room" – Cream (Bruce/Brown) – 5:46
"Mexican" – Babe Ruth (Shacklock) – 5:48
"Rat Bat Blue" – Deep Purple (Blackmore/Gillan/Glover/Lord/Paice) – 5:30 (Julkaistu ainoastaan Japanissa)

Kokoonpano
Andi Deris – laulu
Markus Grosskopf – basso
Michael Weikath – kitara
Roland Grapow – kitara
Uli Kusch – rummut

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1999 albumit
Helloweenin albumit
Cover-albumit
Walt Rostow

Walt Whitman Rostow (7. lokakuuta 1916 – 13. helmikuuta 2003) oli yhdysvaltalainen politiikan teoreetikko ja taloushistoriantutkija, joka toimi John F. Kennedyn ja Lyndon B. Johnsonin kausilla kansallisena turvallisuusneuvonantajana.

Rostowin katsotaan vaikuttaneen selvästi Yhdysvaltain politiikkaan Kaakkois-Aasiassa 1960-luvun aikana Kennedyn ja Johnsonin hallinnoissa. Hän oli jyrkkä kommunismin vastustaja ja kapitalismin puolestapuhuja. Rostow tuki Yhdysvaltain osallistumista Vietnamin sotaan. Häneltä on peräisin tunnettu sitaatti, jonka mukaan Vietnam pitäisi pommittaa kivikaudelle.

Taloushistorioitsijana Rostow kirjoitti erityisesti edistääkseen markkinataloutta kehitysmaissa. Hänet tunnetaan parhaiten vuonna 1960 julkaistusta kirjastaan The Stages of Economic Growth: A non-communist manifesto (1959, suomennos nimellä Taloudellisen kasvun vaiheet). Kirja on edelleen luettu yhteiskuntatieteellinen teos, joka kuvaa valtioiden taloudellisia kehitysvaiheita.

Kirjat 
 "Investment and the Great Depression", 1938, Econ History Review
 Essays on the British Economy of the Nineteenth Century, 1948.
 "The Terms of Trade in Theory and Practice", 1950, Econ History Review
 "The Historical Analysis of Terms of Trade", 1951, Econ History Review
 The Process of Economic Growth, 1952.
 The Dynamics of Soviet Society (with others), Norton and Co. 1953, slight update Anchor edition 1954.
 "Trends in the Allocation of Resources in Secular Growth", 1955, in Dupriez, editor, Economic Progress
 An American Policy in Asia, with R.W. Hatch, 1955.
 "The Take-Off into Self-Sustained Growth", 1956, EJ
 A Proposal: Key to an effective foreign policy, with M. Millikan, 1957.
 "The Stages of Economic Growth", 1959, Econ History Review (suom. Taloudellisen kasvun vaiheet)
 The Stages of Economic Growth: A non-communist manifesto, 1960.
 Politics and the Stages of Growth, 1971.
 How it All Began: Origins of the modern economy, 1975.
 The World Economy: History and prospect, 1978.
 Why the Poor Get Richer and the Rich Slow Down: Essays in the Marshallian long period, 1980.
 Theorists of Economic Growth from David Hume to the Present, 1990.

Yhdysvaltalaiset poliitikot
Yhdysvaltalaiset historioitsijat
Rhodes-stipendin saajat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Long Gone Before Daylight

Long Gone Before Daylight on yhtyeen The Cardigans viides studioalbumi. Albumi julkaistiin yhtyeen pitkän tauon jälkeen, vuonna 2003 (edellinen albumi julkaistiin vuonna 1998). 

Ensimmäinen single albumilta oli ”For What It’s Worth”, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2003. Toinen single ”You’re the Storm”, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2003. Kolmas ja viimeinen oli ”Live and Learn”, joka julkaistiin 3. joulukuuta 2003.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Nina Persson ja Peter Svensson, ellei toisin mainittu.

 "Communication" – 4:28
 "You’re the Storm" – 3:53
 "A Good Horse" – 3:17
 "And Then You Kissed Me" – 6:03
 "Couldn’t Care Less" – 5:32
 "Please Sister" – 4:37
 "For What It’s Worth" – 4:16
 "Lead Me into the Night" – 4:32
 "Live and Learn" – 4:16
 "Feathers and Down" – 4:30
 "No Sleep" – 3:45

Japanin ja Kanadan versioiden bonusraidat
 "If There Is a Chance" – 4:14

UK-version bonusraidat
 "Hold Me" – 0:33
 "If There Is a Chance" – 4:14

Yhdysvaltojen version bonusraidat
 "Hold Me" – 0:33
 "If There Is a Chance" – 4:14
 "For the Boys" (Larson, Persson, Svensson) – 3:37

Tämä versio sisältää myös bonus DVD:n, Up Before Dawn, joka sisältää kappaleiden ”For What It’s Worth”, ”You’re the Storm” ja ”Live and Learn” musiikkivideot, kolmen kappaleen live-versiot ja yhtyeen 20 minuutin pituisen haastattelun.

SACD 

Levystä on myös julkaistu monikanavainen Super Audio CD (SACD), joka sisältää yllä mainitut 11 kappaletta.

Listasijoitukset, sertifikaatiot ja palkinnot

Albumi
Ruotsin Top 100 albumit: #1
UK Top 200 albumit: #47
Ruotsin Grammis palkinto vuonna 2003: Vuoden albumi ja vuoden rock-yhtye.
Sertifikaatio Ruotsissa: 2x Platina

Singlet
Ruotsin Top 100 singlet: "For What It's Worth"; #8, "You're the Storm"; #10
UK Top 75 singlet: "For What It's Worth"; #31, "You're the Storm"; #74
Ruotsin Grammis palkinto vuonna 2003: Paras musiikkivideo - "You're the Storm"

Aiheesta muualla 
 Mäkelä, Jari: Long Gone Before Daylight. Sue 3/2013.
 Ojala, Pertti: Long Gone Before Daylight. Soundi 4/2003.
 Virtanen, Mikko T.: Long Gone Before Daylight. Desibeli.net 26.3.2003.

Vuoden 2003 albumit
The Cardigansin albumit
Huppari

Huppari (huppupaita) on hupulla varustettu paksuhkoa materiaalia oleva paita. Huppareista on myös vetoketjulla varustettuja versioita, jolloin ne toimivat kuin hupullinen takki. Huppareita käyttävät pääosissa koululaiset sekä nuoret aikuiset. Hupparien hupuissa on yleensä naru tai nyöri, jota kiristämällä hupun saa tiukemmin päänmyötäiseksi. Hupparin etupuolella voi olla yksi tai useampi tasku.

Tunnettuja hupparin käyttäjiä ovat muun muassa Rocky Balboa (Sylvester Stallonen esittämä roolihahmo) ja Kenneth "Kenny" McCormick (South Park -animaatiosarjan hahmo). Suomessa huppareita näkyy joskus käräjäoikeuksissa syytettyjen asuina rikosoikeuskäynneissä.

Aiheesta muualla 

Paidat
Takit
2010-luvun muoti
Golden Palace

Golden Palace on vuonna 1992 tuotettu yhdysvaltalainen spin-off televisiosarja komediasarjasta Tyttökullat. Sarjan juoni ja huumori perustuu pitkälti Tyttökullat-sarjaan. Sarjan pääosassa ovat jo Tyttökullat-sarjasta tutuksi tulleet Betty White, Estelle Getty ja Rue McClanahan, mutta neljäs henkilö Beatrice Arthur ei näyttele sarjassa.

Hahmot

Jaksot 
Jaksojen nimet ovat englanniksi.

Pilot
Promotional Considerations
Miles, We Hardly Knew Ye
One Old Lady to Go
Ebbtide for the Defense
Can't Stand Losing You
Seems Like Old Times (osa 1)
Seems Like Old Times (osa 2)
Just a Gigolo
Marriage on the Rocks With a Twist
Camp Town Races Aren't Nearly as Much Fun as They Used to Be
It's Beginning to Look a Lot
Rose and Fern
Runaways
Heartbreak Hotel
Señor Stinky Learns Absolutely Nothing About Life
Say Goodbye, Rose
You've Lost That Livin' Feeling
A New Leash on Life
Pro and Concierge
Tad
One Angry Stan
Sex, Lies and Tortillas
The Chicken and the Egg

Golden Palace
1990-luvun televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Lauttakylän Luja

Lauttakylän Luja on urheiluseura, jonka kotikuntana toimii Huittinen. Seuran perustivat yleisurheilua harrastaneet nuoret vuonna 1923. Tarkoituksena oli alun perin ainoastaan päästä osallistumaan Satakunnan välisiin viestimestaruuskilpailuihin. Lauttakylän Lujaan kuuluu nykyisin noin 1 000 jäsentä. Lujalla on oma lehti, Luja-lehti, joka ilmestyy kahdesti vuodessa kaikille jäsenille.

Jääkiekko
Lujassa on pelattu jääkiekkoa vuodesta 1967 alkaen. Lujalla on joukkueet miesten tasolla sekä E- ja F-ikäisillä junioreilla. Lisäksi nuoremmille on tarjolla luistelu- sekä kiekkokoulua, ja Lujan alaisia harrastejoukkueita ovat Lujat Waarit ja Lätkä -97.

Lujat HT nousi ensimmäisen kerran Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Suomi-sarjaan kaudelle 2004–2005. Tämän jälkeen sarjataso on vaihdellut Suomi-sarjan ja II-divisioonan välillä. Joukkueen kotihallina toimii vuonna 1996 rakennettu Huittisten jäähalli. Kauden 2012–2013 Luja aloitti II-divisioonassa mutta nousi menestyksen myötä Suomi-sarjan karsintaan. Luja HT karsi Suomi-sarjaan kauden 2017–2018 päätteeksi, mutta jäi ilman paikkaa.

Joukkue voitti II-divisioonan mestaruuden kolmesti putkeen kausina 2014–2015, 2016–2017 ja 2017–2018. Luja HT osallistui myös kaudella 2017–2018 Suomen Cupiin, jossa eteni toiselle kierrokselle. Joukkue lähti kauteen 2017–2018 uusilla vahvistuksilla, sekä vaihtuneella valmennusjohdolla, jossa päävalmentajaksi tuli Erik Kranni ja apuvalmentajaksi Joni Immonen.

Seurassa pelanneet ammattilaiskiekkoilijat

 Timo Kulonen
 Niko Peltola
 Mikael Ruohomaa
 Vitali Taskinen

Jalkapallo
Luja osallistui jalkapallossa juniorisarjoihin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Eri ikäryhmiä Lujassa on seuraavia: Miehet, KKI-40, P98, P99-00, P01, P02, P03, P04, P05/06, P07 ja naisten puolella Naiset, T97, T98, T00,T03-04, T05-06 ja Prinsessafutis 03-06. Lujan miehet pelaavat talvisarjaa sekä Satakunnan 4-divisioonaa.

Yleisurheilu
Lujalle menestystä yleisurheilussa ovat tuoneet muiden muassa Jouko Uola, Kari-Pekka Lax, Seppo Haavisto, Seppo Peltola, Niina Ranta, Ringa Ropo, Antti Rintakoski ja nuorten sarjassa EM-hopeaa saavuttanut pituushyppääjä Petteri Lax. Yleisurheilua on Lujan logon alla harjoitettu seuran perustamisen alusta asti eli vuodesta 1923.

Muut lajit
Lujalla on lisäksi jaostot suunnistuksessa, hiihdossa ja ringetessä. Hiihdossa menestystä on tuonut Jenni Höylänen SM-mitaleillaan. Oma jaostonsa on aikanaan ollut lisäksi ainakin voimailijoilla, keilaajilla, uimareilla, taitoluistelijoilla ja kuntourheilijoilla.

Lähteet
 Lauttakylän Lujan kotisivu
 Luja HT:n kotisivu 
 Huittisten jäähallin kotisivu

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Jääkiekon II-divisioonaseurat
Huittislaiset urheiluseurat
Gottfried Semper

Gottfried Semper (s. 29. marraskuuta 1803, Hampuri – k. 15. toukokuuta 1879, Rooma) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli yksi merkittävimmistä saksalaisista 1800-luvun keskivaiheen arkkitehdeista. Hänen päätyönään pidetään Semperoper-oopperataloa Dresdenissä (1838–1841). 

Semper opiskeli Hampurin Johanneum-koulussa ennen kuin vuonna 1823 aloitti historian ja matematiikan opinnot Göttingenin yliopistossa. Vuonna 1825 hän opiskeli arkkitehtuuria Münchenin Ludwig-Maximilian-yliopistossa Friedrich von Gärtnerin ohjaamana. 

Semper toimi arkkitehtuurin professorina Dresdenissä 1834–1848. Hän suunnitteli Dresdeniin synagogan, oopperan ja taidemuseon. Vallankumousten leimaamana vuonna 1848 Semper pakeni Pariisiin ja siirtyi sieltä Lontooseen, missä hän osallistui muun muassa vuoden 1851 maailmannäyttelyyn sekä Victoria and Albert Museumin suunnitteluun. Vuosina 1855–1871 Semper opetti Zürichin polyteknillisessä korkeakoulussa ja suunnitteli sen uuden rakennuksen. Vuonna 1871 hän muutti Wieniin, jossa hän suunnitteli yhdessä Karl von Hasenauerin kanssa luonnontieteellisen ja taidehistoriallisen museon sekä Burgtheaterin ja Hofburgin Neue Burgin.

Töitä 
 Dresdenissä:
 Hoftheater (1838–1841, tuhoutui tulipalossa 1869)
 Villa Rosa (1839, tuhoutui toisessa maailmansodassa)
 Dresdenin vanha synagoga (1839–1840, tuhottiin kristalliyönä)
 Oppenheimin linna (1845–1848)
 Zwingerin Gemäldegalerie Alte Meister (1847–1855)
 Semperoper (1871–1878)
 Hofburgin Neue Burg

 Sveitsissä:
 Zürichin Polytechnikum, nyk. ETH Zürich (1858–1864)
 Winterthurin kaupungintalo (1865–1869)

 Wienissä:
 Burgtheater (1837–1888)
 Kunsthistorisches Museum (1872–1891)
 Naturhistorisches Museum (1872–1889)

Kuvagalleria

Lähteet 
Jokinen, Teppo ja Honkala, Liisa: Arkkitehtuurin sanakirja. WSOY 2000. ISBN 951-0-24579-8

Viitteet 

Semper, Gottfried
Semper, Gottfried
Semper, Gottfried
Mauri Jaara

Mauri Jaara (s. 3. helmikuuta 1958) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Oulussa. Jaaralla on A-ajolupa sekä A-lisenssi. Vuoden 2014 loppuun mennessä hän on ohjastanut 21 357 lähtöä, joista hän on voittanut 3 090 lähtöä ja palkintorahoja runsaat 5,7 miljoonaa euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Linna, Tommi 2008: Jaaran on helppo hymyillä. Hevosurheilu 7.3.2008, s. 5
 Ruukin maaseutuopisto - Pohjois-Suomen Hevosurheilukeskus 

Suomalaiset raviohjastajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset ravivalmentajat
Friedrich von Gärtner

Friedrich von Gärtner (10. joulukuuta 1791 Koblenz – 21. huhtikuuta 1847 München) oli saksalainen arkkitehti. Yhdessä Leo von Klenzen kanssa häntä pidetään kuningas Ludvig I:n ajan Baijerin  merkittävämpänä arkkitehtina. 

Gärtner opiskeli Münchenin taideakatemiassa vuonna 1809. Vuonna 1812 hän muutti Pariisin ja opiskeli siellä vuoteen 1814 asti. Hän vietti myös aikaa Roomassa, Napolissa ja Sisiliassa. Myöhemmin Gärtneristä tuli Münchenin taideakatemian rakennustaiteen professori ja lopulta, vuonna 1842, akatemian johtaja. Hänet aateloitiin vuonna 1840.

Töitä 
 Baijerin kirjastorakennus, nyk. Bayerische Staatsbibliothek (1831–1842)
 Münchenin yliopistorakennus, nyk. Münchenin Ludwig-Maximilian-yliopisto (1835–1840)
 Kreikan kuninkaallinen palatsi, nyk. Kreikan parlamenttitalo (1836–43)
 Siegestor (München, 1840–1852)
 Feldherrnhalle (München, 1841–1844)
 Befreiungshalle (1842)

Aiheesta muualla

Saksalaiset arkkitehdit
Vuonna 1791 syntyneet
Vuonna 1847 kuolleet
Jean-François Lamour

Jean-François Lamour (s. 2. helmikuuta 1956) on ranskalainen poliitikko ja entinen miekkailija ja olympiavoittaja.

Moskovan 1980 olympialaisissa Jean-François Lamour oli maansa ainoa edustaja säilämiekkailussa. Hän sijoittui 21:nneksi ja oli ainoa ilman mitalia jäänyt ranskalaismiekkailija. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti kultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai hopeaa joukkuekilpailussa. Soulin 1988 olympialaisissa hän voitti toisen henkilökohtaisen kultamitalinsa. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän sai pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa.

Maailmanmestaruuskilpailuissa Lamour saavutti henkilökohtaisessa säilämiekkailussa pronssia Sofiassa 1986 ja kultaa Lausannessa 1987.

Urheilu-uransa jälkeen Lamour on toiminut poliitikkona. Hän oli Ranskan hallituksen ministeri 2002–2007 vastuualueenaan nuorisoasiat ja urheilu.

Lähteet

 
 sports123.com: miekkailun arvokisatilastoja

Lamour, Jean-Francois
Lamour, Jean-Francois
Lamour, Jean-Francois
Lamour, Jean-Francois
Lamour, Jean-Francois
Avokantaiset

Avokantaiset eli kantaitiöiset sienet eli kupusienet (Agaricomycotina, vanh. myös. Basidiomycetes, Hymenomycetes tai Gasteromycetes) on kantasienten alakaari. Siihen kuuluu kolme luokkaa. Sienten taksonomia on vaihdellut eri aikoina ja eri lähteissä, ja joissakin avokantaiset esitetään luokkatason taksoniksi (Agaricomycetes). 

Luokka on saanut nimensä itiöiden kasvutavasta. Suvulliset itiöt kasvavat avoimissa kannoissa eli basidioissa, kun taas kotelosienten (Ascomycota) itiöt sijaitsevat erillisessä umpinaisessa itiökotelossa.

Useimmat ruokasienet – helttasienet ja tatit – kuuluvat avokantaisiin.

Lähteet
Stille Hilfe

Die Stille Hilfe für Kriegsgefangene und Internierte (Sotavankien ja internoitujen hiljainen apu), lyhyemmin Stille Hilfe, on saksalainen avustusjärjestö, joka perustettiin auttamaan toisen maailmansodan jälkeen pidätettyjä, tuomittuja ja paossa olleita natseja ja sotarikollisia.

Aluksi järjestö toimi maanalaisesti ja oli mukana auttamassa Adolf Eichmannin ja Josef Mengelen kaltaisia sotarikollisia pakenemaan Saksasta heti sodan jälkeen. Järjestö aloitti julkisen toiminnan 1951 ja sen johtajana toimi Isenburgin prinsessa Helene Elisabeth. Järjestön perustajajäseniin kuuluivat muun muassa entinen SS-Standartenführer William Spengler, joka toimi natsi-Saksassa RSHA:n osastonjohtajana ja SS-Obersturmbannführer Heinrich Malz, RSHA:n päällikön Ernst Kaltenbrunnerin henkilökohtainen avustaja.

Helene Elisabeth toimi myös keulakuvana, sillä hänellä oli hyvät suhteet aristokraatteihin ja myös katoliseen kirkkoon. Järjestö tuki sotaoikeudenkäynneissä tuomittuja natseja ja sotarikollisia ja heidän perheitään taloudellisesti. Oikeudenkäynneissä ja muutoksia hakiessa syytetyt saivat järjestöltä lakiapua.

Järjestön keulakuvana toimi myös Heinrich Himmlerin tytär Gudrun Burwitz.

Toisen maailmansodan sotarikokset
Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Suomen alle 21-vuotiaiden miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisissä jalkapallon alle 21-vuotiaiden maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa. Maajoukkueesta käytetään lempinimeä Pikkuhuuhkajat. 

Joukkue selviytyi Ruotsissa järjestettyyn vuoden 2009 alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuihin, mikä oli joukkueen ensimmäinen kerta EM-lopputurnauksessa. Suorituksen ansiosta joukkue valittiin vuoden 2008 parhaaksi joukkueeksi Suomen urheilugaalassa.

EM-karsintahistoria

1978: 3. sija kolmen joukkueen karsintalohkossa
1980: 3. sija kolmen joukkueen karsintalohkossa
1982: 4. sija neljän joukkueen karsintalohkossa
1984: 3. sija neljän joukkueen karsintalohkossa
1986: 2. sija neljän joukkueen karsintalohkossa
1988: 3. sija neljän joukkueen karsintalohkossa
1990: 4. sija neljän joukkueen karsintalohkossa
1992: 3. sija neljän joukkueen karsintalohkossa
1994: 3. sija kuuden joukkueen karsintalohkossa
1996: 2. sija viiden joukkueen karsintalohkossa
1998: 4. sija viiden joukkueen karsintalohkossa
2000: 3. sija viiden joukkueen karsintalohkossa
2002: 4. sija viiden joukkueen karsintalohkossa
2004: 3. sija viiden joukkueen karsintalohkossa
2006: 5. sija kuuden joukkueen karsintalohkossa
2007: 3. sija kolmen joukkueen karsintalohkossa
2009: 1. sija viiden joukkueen karsintalohkossa, selviytyi lopputurnaukseen voitettuaan jatkokarsinnassa Itävallan
2011: 3. sija viiden joukkueen karsintalohkossa
2013: 4. sija kuuden joukkueen karsintalohkossa
2015: 2. sija kuuden joukkueen karsintalohkossa

Pelaajat

EM-kilpailut 2009

Maalivahdit:
 1 Anssi Jaakkola,  Colligiana (1987)
 12 Jon Masalin,  HamKam (1986)
 23 Jukka Lehtovaara,  TPS (1988)

Puolustajat:
 2 Ville Jalasto,  Aalesund (1986)
 3 Jukka Raitala,  Hoffenheim (1988)
 4 Jonas Portin,  Ascoli (1986)
 5 Tuomo Turunen,  Honka (1987)
 13 Pyry Kärkkäinen,  HJK (1986)
 14 Joni Aho,  Inter (1986)
 21 Petri Viljanen,  Haka (1987)
 22 Joona Toivio,  Telstar (1988)

Keskikenttäpelaajat:
 6 Tim Sparv,  Halmstad (1987)
 7 Kasper Hämäläinen,  TPS (1986)
 8 Mehmet Hetemaj,  Thrasivoulos (1987)
 10 Nicholas Otaru,  Honka (1986)
 15 Ilari Äijälä,  MYPA (1986)
 16 Perparim Hetemaj,  AEK (1986)
 17 Juha Hakola,  Heracles Almelo (1987)
 18 Jussi Vasara,  Honka (1987)

Hyökkääjät:
 9 Berat Sadik,  Arminia Bielefeld (1986)
 11 Jarno Parikka,  HJK (1986)
 19 Aleksandr Kokko,  Honka (1987)
 20 Teemu Pukki,  Sevilla Atlético (1990)

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue Suomen Palloliiton sivustolla
Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue Uefan sivustolla 

Alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueet
Suomen jalkapallomaajoukkueet
Manipulaattori

Manipulaattori on käsittelylaite, joka on kauko-ohjattu tai yksinkertaisella ohjauksella varustettu automaattinen siirtolaite.

Katso myös
 Teollisuusrobotti

Robotiikka
Valmistustekniikka

io:Manipulatoro
Frank Fenner

Frank John Fenner (21. joulukuuta 1914, Ballarat, Australia – 22. marraskuuta 2010, Canberra, Australia) oli australialainen tiedemies, joka tuli tunnetuksi varsinkin ansioistaan virologian alalla. Parhaiten hän on tunnettu työstään isorokon hävittämisen parissa.

Fenner syntyi Ballaratissa ja valmistui Adelaiden yliopistosta. Hän oli toisessa maailmansodassa lääkärinä Australiassa, Palestiinassa, Egyptissä, Uudessa-Guineassa sekä Borneossa, ja sai vuonna 1949 stipendin Rockefeller-yliopistoon New Yorkiin.

Australiaan palattuaan Fenner pääsi mikrobiologian professoriksi Australian kansallisen yliopiston John Curtin School of Medical Researchiin Canberraan. Hänet palkittiin Japani-palkinnolla (1988) työstään ennalta ehkäisevän lääketieteen alueella sekä Royal Societyn Copley-mitalilla vuonna 1995. 

Fenner oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1977; hän oli lisäksi Royal Societyn ja vuodesta 1954 Australian tiedeakatemian jäsen.

Lähteet 

Australialaiset tieteilijät
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Yangshaon kulttuuri

Yangshaon kulttuuri oli esihistoriallinen, kivikautinen maataviljelevien kylässä asuvien ihmisten muodostama kyläkulttuuri Kiinassa noin 5000–3000 eaa. Se sijaitsi Keltaisenjoen keskijuoksulla. Tunnetuin jäänne on Banpon kylä.

Yangshaon varhainen kulttuuri kukoisti Keltaisenjoen keskijuoksulla, Keltaisenjoen, Weijoen ja Fenjoen yhtymäkohdassa. Alueella oli lehtimetsää ja lössiaroa. Yangshaon kulttuuriin liittyen on löytynyt hakkuja, lapioita ja kaivukepin painoja. Kotieläiminä pidettiin koiria, sikoja, nautoja, lampaita ja vuohia. Karjanhoito oli ehkä tullut lännestä. Hirssi käsitti jopa 90% ravinnosta. Jo tällöin oli onttokolmijalkaisia saviastioita, jotka olivat myöhemmälle ajalle tyypillisiä. Yangshaon keramiikka oli mello hyvin tehtyä. Saviastiat oli maalattu mustalla värillä punaiselle pohjalle, käsin tehtyä ja hitaalla savenvalajan pyörällä tournettella viimeisteltyä, dreijaa ei tunnettu.

Yangshaon kulttuurin ajalta on löydetty kupariesineitä, luultavasti vain taottuja. Kaudella kasvatettiin luultavasti jo silkkitoukkia.

Viljalajit 
Jo aiemmin alkanut hirssin viljely yleistyi huomattavasti Yangshaon kauden edetessä. Riisin viljely oli kadonnut kauden alussa Keltaisen joen keskijuoksulta, mutta palasi keksisellä Yangshaon kaudella takaisin.

Yangshaon kulttuurin aikajako 
Banpo-vaihe (varhaisvaihe) 5000-4000 eaa. Löydettyjä kyliä: Weijoen laakson Shaanxin Banpo, Jiangzhai, Beishouling ja Dadiwan 
Miaodigou-vaihe (keskivaihe) 4000-3500 eaa.  Yangshaon kulttuurin alue laajenee,  joillain alueilla asutuksen järjestymistä hieratkikoiksi ts: pieniä, suuria asutuksia jne, mm Länsi-Henanissa. Ensi kertaa eliittihaudoissa käytetyä sinooperiväriä. Mm Jiangzhin kylä. Västö kasvoi kaudella nopeasti päätellen kylien koosta Henanissa jopa 90 ha kokoisia asutuskeskuksia. Xianyang 130 ha. Himeman myöhemmin Anban (Fufeng), jossa julkisia rituaalirakennuksia. Samaan aikaan henanissa 3-portainen asutushiearkia: suuria 45-90 ha keskuksia, keskisuuria 27-36 ha keskuksia ja pieniä alle 20 ha keskuksia. Esim Henanin alueen  Xipo kattoi 40 ha. Tämä on 10 kertaa enemmän kuin Yanshaon alkuvaiheen kylät samalla alueella. Xipon aikainen Dadiwan Gansussa kattoi 50 ha, Gansun keskustassa kohotettu tasanne. 
Yangshaon kulttuurin  myöhäisvaihe noin 3500-3000 eaa.: asutushieararkiat leviävät laajemmalle, nykyisen ZhengZhoun lähellä olevalle 25 ha laajuiselle Xishanin kylälle rakennettiin ensimmäiset puristetusta maasta tehdyt muurit
Samaan aikaan lännessä Majiajyon kulttuuri 3300-2000 eaa., joka kehittyi Keksi-Yangshaosta (Miaodigousta)

Väestön kasvu 
.219 km2 tutkitulla alueella yliluon laaksossa Henanissa  Yangshaon alkuvaiheessa 5 kylää yhteensä 2,3 ha alueella, mutta 46 ha 10 asutuskeskuksessa keksi-Yangshaossa, ja 76 ha 30 asutuskeskuksessa Yangshaon loppuvaiheessa.

Yangshaon jälkeen 
Yangshaon jälkeen oli myöhäisvaihe, jolta ajalta on löydetty ensimmäiset lössirakenteet, ns. rammed earth keksi-Henanin Xishanista. Yangshaon jälkeen tuli lännessä Majiayaon kulttuuri, keksualueelle levisi Longshanin kulttuuri noin 3000 eaa.

Katso myös 
Hongshanin kulttuuri

Lähteet 

Kiinan historia
Kivikauden kulttuurit
Mahalia Jackson

Mahalia Jackson [məˈheɪljə] (26. lokakuuta 1911 – 27. tammikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen gospel-laulaja. 

Jackson syntyi New Orleansissa ja menetti äitinsä ollessaan kuusivuotias. Hän joutui tätinsä huostaan, ja lapsuusvuodet täytti ankara työnteko. Hän aloitti laulu-uransa jo ennen muuttoaan Chicagoon 1927. Hän liittyi Johnson Brothers -kokoonpanoon, jonka hajottua hän aloitti soolouransa vuonna 1937. 

Jackson oli suosionsa huipulla 1940-luvun lopulla, 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa. Hän aloitti oman radio-ohjelmansa CBS:llä ja sai vuonna 1954 kiinnityksen Columbia Recordsille. Hän esiintyi vuonna 1961 presidentti John F. Kennedyn virkaanastujaisissa.

Jacksonin viimeiseksi konsertiksi jäi esiintyminen Saksassa vuonna 1971. Hän esiintyi vielä sen jälkeen The Flip Wilson Show'ssa kotimaassaan. Häntä vaivasivat diabetes ja sydänvika, jotka johtivat hänen kuolemaansa 60 vuoden iässä. Hän sai kuolinvuonnaan Grammyn Lifetime Achievement Awardin. Hänet otettiin Gospel Music Hall of Fameen postuumisti vuonna 1978; hän kuuluu lisäksi Hollywood Walk of Fameen ja vuodesta 1997 Rock and Roll Hall of Fameen.

Huomionosoitukset 
 GMA Gospel Music-kunniagallerian jäsen (1978)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Hollywood Walk of Fame
Grammy-palkinnon saajat
Rock and Roll Hall of Fame
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Afroamerikkalaiset
Jonathan Larson

Jonathan Larson (4. helmikuuta 1960 – 25. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen musikaalien tekijä. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluu Rent (1996), johon hän teki sekä käsikirjoituksen että musiikin. 

Larson oli juutalainen ja opiskeli Adelphi Universityssä. Hän voitti uransa aikana Pulitzer-palkinnon ja useamman Tony-palkinnon. Hän sai vaikutteita Elton Johnin, The Whon ja Billy Joelin kaltaisilta rockmuusikoilta, mutta myös musikaalisäveltäjä Stephen Sondheimilta. 

Myös elokuvaksi tehdyn Rentin ohella Larsonin tuotantoon kuuluu mm. tick, tick... BOOM!

Larson kärsi elämänsä loppuvaiheissa rintakivuista ja pahoinvoinnista. Koska merkkejä mahdollisesta sydäninfarktista ei löytynyt, oireet tulkittiin vain influenssan tai stressin aiheuttamiksi. Varhain aamulla 25. tammikuuta 1996 hän kuitenkin kuoli aorttansa repeydyttyä; hän oli potenut Marfanin oireyhtymää. Rent sai kantaesityksensä tekijänsä ennenaikaista kuolemaa seuranneena yönä. 

Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1960 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Pulitzer-palkitut
Li Ka-shing

Li Ka-shing (s. 13. kesäkuuta 1928) on hongkongilainen liikemies. Hän on talouslehti Forbesin mukaan Aasian rikkain ja maailman kahdeksanneksi rikkain ihminen. Hänen varallisuutensa arvo on noin 21,3 miljardia dollaria.

Ka-shing toimii tällä hetkellä Hutchison Whampoan ja Cheung Kong Holdingsin johtajana. Shantoun yliopisto perustettiin hänen rahoittamanaan vuonna 1981. 

Ka-singh syntyi Chaozhoussa. Asiaweek nimitti hänet vuonna 2001 "Aasian vaikutusvaltaisimmaksi mieheksi". Hänelle on myönnetty Grand Bauhinia Medal; hän on lisäksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnan ritari ja Kunnialegioonan komentaja.

Lähteet 

Hongkongilaiset miljardöörit
Kiinalaiset liikemiehet
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Minbei

Minbei (yksinkertaistetut merkit: 闽北语, perinteiset merkit: 閩北, pinyin: Mǐnběi) on sinotiibetiläisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Kiinassa, mutta myös Yhdysvalloissa (lähinnä Kaliforniassa) on kielen puhujia.

Min-kiina
The National

The National on yhdysvaltalainen indie rock -yhtye. Vaikutteita se on ottanut niin Bruce Springsteeniltä kuin Tindersticksiltäkin. Yhtye erottuu laulaja Matt Berningerin erikoislaatuisella, syvällä baritonilla. The Nationaliin kuuluu lisäksi kahdet veljekset: Aaron ja Bryce Dessner ja Scott ja Bryan Devendorf.

Diskografia

Albumit

EP:t

Singlet

Esiintymiset Suomessa 
 6. heinäkuuta 2008 Ruissalo, Turku, Ruisrock
 2. elokuuta 2009 Korso, Vantaa, Ankkarock
 3. maaliskuuta 2011 Kulttuuritalo, Helsinki
 4. maaliskuuta 2011 Kulttuuritalo, Helsinki
 8. heinäkuuta 2011 Ruissalo, Turku, Ruisrock
 31. lokakuuta 2013 Helsingin jäähalli, Helsinki
 9. elokuuta 2014 Suvilahti, Helsinki, Flow Festival
 10. kesäkuuta 2018 Helsingin jäähalli, Helsinki, Sideways Festival

The National tuli kiertueellaan 2010–2011 Suomeen ensimmäisille täyspitkille keikoilleen Helsingin Kulttuuritalolle 3. ja 4. maaliskuuta 2011. Lisäksi yhtye soitti heinäkuussa Ruisrockissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset kotisivut 
 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Star

Star on tähteä tarkoittava englannin kielen sana, jota käytetään myös seuraavissa merkityksissä:

 Star, puolalainen kuorma-automerkki
 Star, yhdysvaltalainen vuosina 1922–1928 valmistettu automerkki
 Star, kilpapurjehdusvenetyyppi
 Star, elokuvateatteri Oulussa
 Star, Tampereella vuosina 1922–1987 toiminut lääketehdas
 Star FM, Suomessa vuosina 1999–2001 toiminut radioasema
 Radio 1 (aik. STAR FM), ruotsalainen radioasema
 Tanssiklubi Star, helsinkiläinen tanssiurheiluseura.

Laivoja 

 White Star Line (Oceanic Steam Navigation Company), englantilainen vuosina 1845–1949 toiminut laivayhtiö
 M/S Link Star, ro-ro-rahtilaiva
 M/S Regal Star, ro-ro-rahtilaiva
 M/S Scandinavian Star, matkustaja-autolautta
 M/S Silja Star, myöhemmin M/S Wasa Queen, matkustaja-autolautta
 M/S Silja Star, myöhemmin M/S Estonia, matkustaja-autolautta
 M/S Star, Tallink-varustamon matkustaja-autolautta
 M/S Star Princess, Princess Cruisesin loistoristeilijä
 M/S Wilson Star, ro-ro-rahtilaiva
 HMS Star, Britannian kuninkaallisen laivaston torpedohävittäjä.

Henkilöitä 
 Darren Star (s. 1961), yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja
 Hovi Star, oik. Hovav Sekulets (s. 1986), israelilainen laulaja
 Jeffree Star (s. 1986), yhdysvaltalainen malli, muotisuunnittelija, meikkitaiteilija sekä laulaja-lauluntekijä
 Lela Star (s. 1985), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Star Lotulelei (s. 1989), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Maria Lark

Maria Lark (s. 20. kesäkuuta 1997 Siperia, Venäjä) on yhdysvaltalainen televisionäyttelijä.

Yksityiselämä
Maria Lark syntyi Venäjällä, mutta hänet on adoptoitu Yhdysvaltoihin. Hän asuu äitinsä kanssa Redondo Beachin kaupungissa Los Angelesin lähellä. Hän harrastaa mm. voimistelua, tietosanakirjojen lukemista ja piirrettyjen katsomista.

Ura
Lark on esittänyt vuodesta 2005 Bridgette DuBoisia Patricia Arquetten tähdittämässä sarjassa Näkijä. Hän voitti roolistaan Young Artist Award -palkinnon vuonna 2007. 

Lark on vieraillut useaan otteeseen The Tonight Show with Jay Leno -ohjelmassa. 3. syyskuuta 2007 10-vuotiaasta Maria Larkista tuli nuorin henkilö, joka on koskaan ollut mukana juontamassa The View -talk show'ta.

Filmografia
 Näkijä (2005-2011, televisiosarja)
 Surviving Sid (2008, lyhytanimaatio, äänirooli)

Aiheesta muualla
 
 Maria Lark TV.com-sivustolla
 Maria Lark Nelosen Näkijä-sivustolla

Lähteet

Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Shonda Rhimes

Shonda Rhimes (s. 13. tammikuuta 1970 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.

Ura
Shonda Rhimes tunnetaan parhaiten televisiosarjojen Greyn anatomia (2005–) ja Rakkauden anatomia (2007–2013) luojana. Hän toimii molemmissa sarjoissa tuottajana ja johtavana käsikirjoittajana. Rhimes on ollut kolmesti Primetime Emmy -ehdokkaana työstään Greyn anatomiassa. Vuonna 2006 ja 2007 sarja oli ehdolla parhaaksi draamasarjaksi ja vuonna 2006 Rhimes sai parhaan draamasarjan käsikirjoituksen ehdokkuuden. Vuonna 2007 hän pääsi Time-lehden maailman 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle.  

Rhimes on työskennellyt myös elokuvien parissa. Hän on käsikirjoittanut elokuvat Crossroads – tienristeyksessä (2002) ja Prinsessapäiväkirjat 2 (2004).

Yksityiselämä
Rhimes syntyi Chicagossa, Illinoisissa. Hänellä on kaksi isosiskoa ja kaksi isoveljeä. Rhimesilla on kolme adoptoitua tytärtä.

Rhimes suoritti kandidaattitutkinnon Dartmouth Collegessa. Tämän jälkeen hän muutti Los Angelesiin ja suoritti maisteritutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistolla elokuva- ja televisioalan laitoksessa.

Filmografia

Käsikirjoittaja

Elokuvat
 Blossoms and Veils (1998) (lyhytelokuva)
 Introducing Dorothy Dandridge (1999) (televisioelokuva) 
 Crossroads – tienristeyksessä (2002)
 Prinsessapäiväkirjat 2 (2004)

Televisiosarjat
 Greyn anatomia (2005– )
 Rakkauden anatomia (2007– 2013)
 Scandal (2012)

Tuottaja

Elokuvat
 Inside the Box (2009) (televisioelokuva)

Televisiosarjat
 Greyn anatomia (2005– )
 Rakkauden anatomia (2007–2013)
 Off the Map (2010)
 Scandal (2012)
 How to Get Away with Murder (2014)
 Bridgerton (2020)

Ohjaaja

Elokuvat
 Blossoms and Veils (1998) (lyhytelokuva)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Shonda Rhimes TV.com-sivustolla 
 Shonda Rhimes Twitterissä
 Grey's Writers - Greyn anatomian käsikirjoittajien blogi 

Yhdysvaltalaiset televisiokäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsinki-filmi

Helsinki-filmi on suomalainen vuonna 2002 perustettu elokuvatuotantoyhtiö. Helsinki-filmi on yksi suurimmista suomalaisista tuotantoyhtiöistä.

Yhtiö on tuottanut yli 30 elokuvateatterilevityksen saanutta pitkää elokuvaa ja on ollut mukana lukuisissa kansainvälisissä yhteistuotannoissa. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Aleksi Bardy.

Yhtiön omistajia olivat aiemmin tuottajat Aleksi Bardy, Annika Sucksdorff ja ohjaaja Dome Karukoski. Heinäkuussa 2021 Aurora Studios ilmoitti ostavansa Helsinki-filmin tytäryhtiökseen, jolloin Sucksdorff ja Karukoski luopuvat omistuksestaan mutta Aleksi Bardy jatkaa Helsinki-filmin toimitusjohtajana ja Aurora Studiosin merkittävänä osakkaana ja johtoryhmän jäsenenä. Aurora Studios Oy:n (ent. Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017 Oy) omistavat kustannusyhtiö Otava, sijoittajat Ari Tolppanen ja Ari Lahti sekä toimiva johto..

Pitkät elokuvat 

 Hymypoika (2003)
 Kukkia ja sidontaa (2004)
 Tyttö sinä olet tähti (2005)
 Saippuaprinssi (2006)
 Keisarin salaisuus (2006)
 Ganes (2007)
 Käsky (2008)
 Muukalainen (2009)
 Kielletty hedelmä (2009)
 Napapiirin sankarit (2010)
 Missä kuljimme kerran (2011)
 Rouva presidentti (2012)
 Ja saapuu oikea yö (2012)
 Juoppohullun päiväkirja (2012)
 Leijonasydän (2013)

 Tuulensieppaajat (2014)
 Presidentintekijät (2014)
 He ovat paenneet (2014)
 Päin seinää (2014)
 Jättiläinen (2016)
 Onnenonkija (2016)
 Tom of Finland (2017)
 Miami (2017)
 Joulumaa (2017)
 Veljeni vartija (2018)
 Koirat eivät käytä housuja (2019)
 Teräsleidit (2020)
 Tove (2020)
 Lost Boys (2020)
 Vuosisadan häät (2021)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 

Suomalaiset elokuvayhtiöt
John Glen

John Glen (s. 15. toukokuuta 1932) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Sunbury-on-Thamesissa, Englannissa.

Glen muistetaan parhaiten viidestä ohjaamastaan 1980-luvun James Bond -elokuvasta:

 Erittäin salainen (1981)
 Octopussy (1983)
 007 ja kuoleman katse (1985) 
 007 vaaran vyöhykkeellä (1987) 
 007 ja lupa tappaa (1989) 

Glen leikkasi myös James Bond elokuvat:
 007 rakastettuni  (1977)
 Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa  (1969)

Glen on lisäksi tehnyt työtä televisiossa. Hänen myöhemmältä elokuvaohjaajan uraltaan ovat peräisin muiden muassa elokuvat Kolumbus – seikkailijoista suurin (1992) ja Point Men (2001). 

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Hugh Hudson

Hugh Hudson (s. 25. elokuuta 1936 Lontoo) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän oli vuonna 1982 ehdolla parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajaksi ja ollut lisäksi ehdolla muun muassa Baftan, Cannesin Kultaisen palmun, César-palkinnon ja Golden Raspberry saajaksi. 

Hudson syntyi Lontoossa ja opiskeli Eton Collegessa ja Harvardin yliopistossa. Hänestä tuli maailmankuulu elokuvalla Tulivaunut (1981). Myöhempiä töitä ovat muiden muassa Greystoke legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta (1984), Vapauden voitto (1985) ja Unelma Afrikasta (1999).

Hudson meni vuonna 2003 naimisiin näyttelijätär Maryam d’Abon kanssa. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan Thomas-niminen poika. 

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Walter Mirisch

Walter Mortimer Mirisch (s. 8. marraskuuta 1921, New York) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka on vuonna 1957 perustamansa Mirisch Companyn johdossa ollut mukana työstämässä useita Hollywoodin ikimuistoisimmista elokuvista. Hän valmistui Wisconsin-Madisonin yliopistolta ja sai vuonna 1982 Jean Hersholtin humanitaarisen palkinnon. 

Walter Mirischin tuottama Yön kuumuudessa voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 1967. Mirisch Companyn tuottamista elokuvista Poikamiesboksi ja West Side Story voittivat parhaan elokuvan Oscarin perättäisinä vuosina.

Mirisch täytti sata vuotta vuoden 2021 marraskuussa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Oscar-palkinnon saajat
Vuonna 1921 syntyneet
Elävät henkilöt
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Lokomotiv Jaroslavl

HK Lokomotiv Jaroslavl () on KHL-liigassa pelaava, vuonna 1949 perustettu venäläinen jääkiekkojoukkue Jaroslavlin kaupungista. Seuran nimi oli vuosina 1965–2000 Torpedo Jaroslavl ja sitä ennen sillä oli useita eri nimiä.

Lokomotiv Jaroslavl aloitti perustamiskaudellaan 1949–1950 toimintansa Neuvostoliiton kolmannelta sarjatasolta Vtoraja Ligasta. 1980-luvulla seura nousi nimellä Torpedo Jaroslavl Pervaja Ligaan ja sieltä kaudeksi 1987–1988 maan pääsarjaan. 1990-luvun lopusta lähtien Lokomotiv on ollut Venäjän johtavia jääkiekkoseuroja. Sillä on Venäjän jääkiekkomestaruus vuosilta 1997, 2002 ja 2003.

Suomalaisvalmentajille tietä KHL:ään raivannut Kari Heikkilä valmensi Lokomotivin Venäjän superliigan finaaliin 2008 ja KHL:n finaaliin 2009.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
Päävalmentaja: Igor Nikitin 
Apuvalmentaja: Nikolai Borštševski 
Apuvalmentaja: Dmitri Juškevitš 
Apuvalmentaja: Dmitri Krasotkin 
Maalivahtivalmentaja: Rašit Davidov 
Videovalmentaja: Aleksandr Kulakov 
Fysiikkavalmentaja: Dmitri Pirožkov 
Huoltopäällikkö: Ilja Abramitšev 
Huoltopäällikkö: Maksim Abramitšev 
Presidentti: Juri Jakovlev 
Toimitusjohtaja: Juri Lukin 
Joukkueenjohtaja: Oleg Stalnov 

Lähde: EliteProspects

7.9.2011 Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuus 

7. syyskuuta 2011 Jakovlev Jak-42 -tyypin lentokone, jonka kyydissä oli koko Lokomotiv Jaroslavlin joukkue, syöksyi maahan 15 kilometriä Jaroslavlin kaupungista itään. Onnettomuudessa kuoli välittömästi 43 henkilöä. Pelaajista vain Aleksandr Galimov ja lentokoneen miehistöstä Aleksandr Sizov selvisivät törmäyksestä. Viisi päivää onnettomuuden jälkeen Galimov kuoli saamiinsa vammoihin moskovalaisessa sairaalassa, joten onnettomuuden seurauksena kuoli 44 henkilöä. Sizov on siten ainoa turman jäljiltä elossa oleva henkilö.

Kaudeksi 2012–2013 seura palasi pelaamaan KHL-liigaa. Joukkue hankki nimekkäitä uusia pelaajia riveihinsä, kuten kazakstanilaisen maalivahdin Vitali Kolesnikin ja venäläisen NHL-konkarin, hyökkääjä Viktor Kozlovin.

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Hotel Adlon

Hotel Adlon on yksi Saksan tunnetuimmista hotelleista. Se sijaitsee Berliinissä, Unter den Lindenin varrella ja Pariser Platzin laidalla lähellä Brandenburgin porttia. Hotelli kuuluu nykyisin Kempinski-hotelliketjuun.

Historia 
Ensimmäinen Hotel Adlon rakennettiin vuonna 1907 Karl Friedrich Schinkelin suunnitteleman Palais Redernin paikalle. Hotellin rakennutti Lorenz Adlon, berliiniläinen viinikauppias ja ravintoloitsija. Hotel Adlon oli maailmansotien välisenä aikana Euroopan tunnetuimpia hotelleja. Siellä vieraili lukuisia kuuluisuuksia, kuten Louise Brooks, Charlie Chaplin, Herbert Hoover ja Marlene Dietrich.

Hotelli jatkoi toimintaansa läpi toisen maailmansodan, vaikkakin osa siitä muutettiin sotakenttäsairaalaksi Berliinin taistelun viimeisten päivien aikana. Hotelli selviytyi sodan ilmapommituksista ilman suuria vaurioita. Vuoden 1945 toukokuun 2. päivänä rakennuksen viinikellarista alkunsa saanut tulipalo tuhosi kuitenkin hotellin päärakennuksen täysin.

Sodan jälkeen Saksan demokraattinen tasavalta avasi hotellin jäljelle jääneen siipirakennuksen nimellä Hotel Adlon. Entisen hotellin Itä-Berliinin ja Länsi-Berliinin välille jäänyt, Pariser Platzin laidalla ollut päärakennus tuhottiin muiden aukiota reunustavien rakennusten tavoin.

Vuonna 1964 hotellirakennusta julkisivuineen kunnostettiin ja uudistettiin. Hotelli kuitenkin suljettiin 1970-luvulla ja lopulta purettiin vuonna 1984. Saksan jälleenyhdistyttyä hotellin kiinteistön osti länsisaksalainen investointiyhtiö. Paikalle rakennettiin alkuperäistä hotellirakennusta muistuttava uusi rakennus. Sen avajaiset pidettiin 23. elokuuta vuonna 1997 Saksan liittotasavallan presidentin Roman Herzogin johdolla.

Aiheesta muualla 

 Hotel Adlonin viralliset Internet-sivut

Berliinin rakennukset ja rakennelmat
Saksan hotellit
Saksan uudelleenrakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tom Laughlin

Thomas Robert ”Tom” Laughlin (10. elokuuta 1931 – 12. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi Minneapolisissa Minnesotassa mutta vietti lapsuutensa Milwaukeessa Wisconsinissa.

Laughlin aloitti elokuvauransa vuonna 1955. Vuonna 1967 hän ohjasi ja näytteli itse elokuvassa Born Losers, joka oli ensimmäinen osa suursuosioon nousseesta Billy Jack -elokuvasarjasta. Se sai kolme jatko-osaa vuosina 1971, 1974 ja 1977.

Laughlinin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa elokuva Lahjomaton (1975). Hän on uransa aikana piiloutunut myös lukuisien pseudonyymien taakse.

Hän oli vuodesta 1956 naimisissa Delores Taylorin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Lasten ollessa pieniä Laughlin piti taukoa elokuvaurastaan ja perusti yhdessä vaimonsa kanssa Montessori-esikoulua.

Laughlin osallistui varsinkin myöhempinä vuosinaan aktiivisesti politiikkaan. Hän oli ehdolla presidenttiehdokkaaksi vuosina 1992, 2004 ja 2008. Laughlin tunnettiin varsinkin Irakin sodan arvostelijana.

Hän aloitti kahden poliittisesti latautuneen elokuvan kuvaukset, mutta ydivoimaloihin liittyvästä korruptiosta kertova Billy Jack lähtee Washingtoniin ei päässyt koskaan elokuvateatterilevitykseen, ja kesken lapsipornosta kertoneen elokuvan kuvausten hän loukkaantui ja joutui keskeyttämään. Hänellä todettiin kielisyöpä, mutta hän eli sen jälkeen vielä toistakymmentä vuotta.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset poliitikot
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet