joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko (engl. True Church of Jesus Christ of Latter Day Saints) on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut, sittemmin hajonnut uskonnollinen yhteisö. Se erosi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta keväällä 1844 Nauvoossa, Illinoisissa. Kirkon perusti William Law yhdessä muutaman muun kirkon profeettaan Joseph Smithiin kriittisesti suhtautuneen henkilön kanssa. He tunnustivat Smithin periaatteessa profeetaksi ja Mormonin kirjan pyhäksi kirjoitukseksi, mutta he vastustivat Smithin salassa aloittamaa moniavioisuutta.

William Law perusti Nauvoossa toimineen Nauvoo Expositor -lehden, joka paljasti Smithin opettaman moniavioisuuden sekä kertoi hänen itsensä solmimista moniavioisista liitoista. Tämän jälkeen Smith määräsi kaupungin pormestarina kyseisen lehden lakkautettavaksi sekä pani puolisotilaallisen Nauvoon legioonan komentajana lakkautustuomion toimeen hävittäen samalla lehden kirjapainon. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkon jäsenistä pakeni kaupungista peläten henkensä menetystä. Nauvoo Expositor -lehden hävittämisestä syntyneet levottomuudet johtivat Smithin pidättämiseen ja myöhemmin hänen lynkkaukseensa kesäkuun 27. päivänä 1844.

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko hajosi pian Smithin kuoleman jälkeen.

Mormonismi
Siionin lasten Jeesuksen Kristuksen kirkko

Siionin lasten Jeesuksen Kristuksen kirkko (engl. Church of Jesus Christ of the Children of Zion) oli eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut yhteisö. Sen jäseniä kutsuttiin kirkon perustajan Sidney Rigdonin mukaan myös rigdonilaisiksi (engl. Rigdonites). 

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustajan, profeetta Joseph Smithin saatua surmansa kiihtyneen väkijoukon käsissä 27. kesäkuuta 1844 kirkko joutui kriisiin. Useat Smithin läheiset työtoverit katsoivat olevansa hänen laillisia seuraajiaan. Sidney Rigdon, joka oli ollut Smithin aikana kirkon pääasiallinen teologinen ajattelija, oli ainoa hengissä selvinnyt kirkkoa johtaneesta ensimmäisestä presidenttikunnasta. Tämän perusteella Rigdon katsoi olevansa MAP-kirkon itseoikeutettu johtaja. Toisaalta kahdentoista apostolin koorumin johtaja Brigham Young katsoi, ettei kirkolle tulisi ensi alkuun valita johtajaa lainkaan, vaan kahdentoista apostolin koorumin tulisi johtaa sitä kollektiivisesti.

Sidney Rigdon alkoi koota ympärilleen kannattajia, ja esimerkiksi entinen apostoli William E. M'Lellin ilmoitti kannattavansa häntä kirkon johtoon. Rigdonin kannattajat alkoivat järjestäytyä joulukuussa 1844, ja 6. huhtikuuta 1845 hänet valittiin virallisesti Siionin lasten Jeesuksen Kristuksen kirkon johtoon. Rigdon järjesti kirkon Smithin ajan mallin mukaan, valiten sille ensimmäisen presidenttikunnan, kahdentoista apostolin neuvoston, seitsenkymmenten neuvoston ja johtavan piispakunnan. Rigdon teki useita puhujamatkoja niiden Smithin seuraajien luokse, jotka eivät olleet seuranneet Youngia tämän vaellukselle länteen, kohti Suuren suolajärven laaksoa, nykyistä Utahia. Rigdonin kirkon keskuspaikka oli Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Rigdon vastusti ennen muuta Smithin käyttöön ottamaa ja Youngin jatkamaa moniavioisuuden periaatetta.

Keväällä 1846 Rigdon ilmoitti kirkkonsa ottavan käyttöön Smithin jonkin aikaa kokeileman "pyhityksen lain" eli omaisuuden yhteyden. Hän kehotti seuraajiaan muuttamaan "Adventure Farm" -nimiselle maatilalle lähelle Greencastlea Pennsylvaniassa ja perustamaan siellä omaisuuden yhteyteen perustuvan kommuunin. Kuten monet muutkin vastaavanlaiset yritykset, Rigdonin yritys epäonnistui. Vain pieni osa hänen seuraajistaan suostui muuttamaan maatilalle. William E. M'Lellin erosi Rigdonista ja perusti yhdessä David Whitmerin kanssa uuden kirkon, Kristuksen kirkon (whitmeriläiset). Eräs toinen hänen seuraajistaan, William Bickerton, perusti hänkin oman kirkon, Jeesuksen Kristuksen kirkon.

Keväällä 1847 Adventure Farm oli ajautunut hajaannukseen, eikä kevättöitä enää saatu alkuun. Sidney Rigdon hylkäsi laumansa ja muutti sukulaistensa elätettäväksi New Yorkin osavaltioon. Hänen johtamansa kirkko kuitenkin jatkuu Bickertonin Jeesuksen Kristuksen kirkossa.

Mormonismi
Meidan Emam

Meidan Emam () on historiallinen aukio Isfahanissa, Iranissa. Se rakennettiin 1600-luvun alussa ja sitä reunustavat merkittävät safavidirakennukset samalta ajalta. Aukio valittiin vuonna 1979 Unescon maailmanperintöluetteloon.

Safavidihallitsija Abbas I siirsi pääkaupunkinsa Isfahaniin vuonna 1598. Hän alkoi rakennuttaa uutta kaupungin keskusta vanhan lounaispuolelle. Uuden keskustan ytimeen tuli 512 metriä leveä ja 159 metriä pitkä aukio. Tätä reunustavat etelässä mahtava, maailman suurimpiin moskeijoihin lukeutuva Imaamin moskeija (1611–1629; aiemmalta nimeltään Šaahin moskeija), idässä pienempi Šeikki Lotfallahin moskeija, lännessä vanhempi Ali Qapu -palatsi, jota laajennettiin Abbasi I:sen aikana, sekä pohjoisessa suuri basaari.

Lähteet

Aiheesta muualla

Meidan Eman Unescon verkkosivuilla.  

Iranin rakennukset ja rakennelmat
Aukiot
Persialainen arkkitehtuuri
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Katujen laki

Katujen laki (Out for Justice) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi John Flynn ja pääosassa on Steven Seagal. Saksassa tunnetaan myös nimellä Brooklyn Massaker. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 40 miljoonaa dollaria. Suomessa elokuvan ensi-ilta pidettiin 9. elokuuta 1991.

Juoni 

Gino Felino on kovia otteita käyttävä poliisi, jolla on avioeropaperit menossa ja pojan kanssa pitäisi viettää vapaa-aikaa. Vapaa-aika pojan kanssa keskeytyy sillä Gino saa uuden tehtävän kun liipaisinherkkä rikollinen Richie Madano on listinyt Ginon ystävän. Tästähän Gino ei pidä vaan lähtee kostoretkelle.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 Leffatykin arvostelu elokuvasta

Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Mafiaelokuvat
Warner Brosin elokuvat
Kaukana kaikesta

Kaukana kaikesta () on kanadalainen tilannekomedia, jota on tuotettu vuodesta 2004. Sarja kertoo kuvitteellisen Saskatchewanissa sijaitsevan pikkukaupungin, Dog Riverin, arjesta. Sarjan on luonut Brent Butt. Sarja on palkittu useilla kanadalaisilla Canadian Comedy Awards ja Gemini -palkinnoilla.

Sarjan päähenkilöt ovat:
Brent Leroy (Brent Butt) – Corner Gas -huoltamon omistaja.
Lacey Burrows (Gabrielle Miller) – The Ruby kahvilan omistaja, muutti Torontosta Dog Riveriin Ruby-tädin kuoltua.
Hank Yarbo (Fred Ewanuik) – Krooninen työtön ja kaupungin epävirallinen idiootti.
Wanda Dollard (Nancy Robertson) – Corner Gas:n työntekijä
Oscar Leroy (Eric Peterson) – Brentin äkkipikainen ja joskus jopa seniili isä ja Corner Gasin entinen omistaja.
Emma Leroy (Janet Wright) – Brentin äiti, perheen järki, joka lähes aina korjaa Oscarin sotkut.
Sergeant Davis Quinton (Lorne Cardinal) – Yliherkkä vanhempi poliisi, jolla on tapana ylittää poliisi budjetti.
Constable Karen Pelly (Tara Spencer-Nairn) – Kaupungin toinen poliisi, nuori ja kunnianhimoinen, mutta joskus hieman neuroottinen.

Aiheesta muualla
 Sarjan verkkosivut 

Kanadalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
CTV:n televisio-ohjelmat
Swazi-Beat

Swazi-Beat on Tommi Läntisen johtaman Rin Tin Tin -yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1984.

Kappaleet 

Kaikki kappaleet ovat Tommi Läntisen käsialaa, ellei toisin mainita.

 "Wireless Love"
 "Beast In Beauty"
 "The Edge" (säv. Ari Lampinen - Tommi Läntinen, san. Tommi Läntinen)
 "Rendezvous (J.P.D.)"
 "Playing The Fool"
 "Songs of a Thousand Tears"
 "The Call of the Wind"
 "Daydream"
 "Cat Eyes"
 "The Heat" (säv. Ari Lampinen, san. Tommi Läntinen)

Kokoonpano 
 Pekka Pohjola – basso (kappaleessa: Songs of Thousand Tears)
 Pedro Hietanen – haitari (kappaleessa: Playing the Fool)
 Jacques – rummut, lyömäsoittimet, rumpukone
 Ace – kitara, taustalaulu
 Kim – kosketinsoittimet, rumpukone
 Nosrac Hmailliw – lyömäsoittimet, taustalaulu 
 Tommi Läntinen – laulu, taustalaulu, syntetisaattori

Vuoden 1984 albumit
Tommi Läntisen albumit
Timo Salonen (juoksija)

Timo Kalervo Salonen (s. 19. maaliskuuta 1986 Vehmaa) on suomalainen pikajuoksija.

190 cm pitkä Salonen edustaa Turun Urheiluliittoa. Hän edusti Suomea Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on 10,48 (2007). Sisäratojen SM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 60 metrin juoksussa. Salonen oli voittamassa Suomelle pronssia  alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 2005  4x100 metrin pikaviestissä vuonna 2005.

Timo Salosen valmentaja on Teemu Salonen, joka ei ole hänelle sukua.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Kunniaritarien ritarikunta

Kunniaritarien ritarikunta () on englantilainen, kuningas Yrjö V:n vuonna 1917 perustama yksiluokkainen kunniaritarikunta. Ritarikunta seuraa arvojärjestyksessä Brittiläisen imperiumin ritarikunnan suurristiä.

Kunniaritarien ritarikunnan jäseneksi voidaan valita henkilö, joka on erityisen ansioitunut taiteen, kirjallisuuden, musiikin, tieteen, politiikan, teollisuuden tai uskonnon alalla. Kunniamerkkien kantajien määrä on rajoitettu, ja heitä voi olla kerrallaan korkeintaan 65. Ritarikunnan jäsenyyksistä 45 on varattu Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille, seitsemän Australian kansalaisille, kaksi Uuden-Seelannin kansalaisille ja 11 muille kansallisuuksille.

Kuuluisia ritarikunnan jäseniä ovat muun muassa entinen pääministeri John Major, historioitsija Eric Hobsbawm, David Attenborough, näyttelijä Judi Dench sekä Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Harold Pinter ja Doris Lessing. Myös Winston Churchill ja Clement Attlee olivat ritarikunnan jäseniä.

Ritarikunnan jäsenyys oikeuttaa jäsenet käyttämään kirjaimia CH nimensä perässä.

Lähteet
Kolme toivetta

Kolme toivetta on Klaus Härön ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2001. Se on palkittu pohjoismaisten yleisradioyhtiöiden Norvisionin parhaimpana dokumenttielokuvana ja saanut sekä Joan Harms -kunniapalkinnon että Telvis kunniapalkinnon vuonna 2002.

Monissa lasten saduissa hyvä haltija antaa sadun päähenkilölle kolme toivomusta. Haltija lupaa toteuttaa toiveet. Joissakin saduissa toive toteutuu hassunkurisella tavalla, joka täyttää toiveen kriteerit, muttei toivojan toivetta.

Aiheesta muualla

Suomalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2001 dokumenttielokuvat
Klaus Härön ohjaamat elokuvat
Alexander Korda

Sir Alexander Korda (16. syyskuuta 1893 Pusztatúrpásztó – 23. tammikuuta 1956 Lontoo) on unkarilais-brittiläinen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän perusti London Filmsin vuonna 1932.

Korda syntyi Sándor László Kellner -nimisenä silloisessa Itävalta-Unkarissa, ja hänen veljiään olivat elokuva-alan varhaiset merkkihenkilöt Zoltán Korda ja Vincent Korda. Hänen maineikkaimpia ohjauksiaan ovat Henrik VIII:n yksityiselämä (1933) ja Rembrandt (1936); hänestä tuli vuonna 1942 ensimmäinen ritariksi lyöty elokuvaohjaaja.

Kordan suurimpia menestyksiä tuottajana oli Bagdadin varas (1940). Hän oli kolmesti naimisissa: ensimmäisen kerran näyttelijä María Cordan kanssa vuosina 1919–1930, toisen kerran näyttelijä Merle Oberonin kanssa vuosina 1939–1945 ja vuodesta 1953 Alexandra Boycunin kanssa. Kaksi ensimmäistä avioliittoa päättyi eroon. 

Korda oli naimisissa kolmannen vaimonsa kanssa kuollessaan Lontoossa 62-vuotiaana. Hän sai polttohautauksen.

Brittiläiset elokuvaohjaajat
Brittiläiset elokuvatuottajat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
André Bazin

André Bazin (18. huhtikuuta 1918 Angers – 11. marraskuuta 1958 Nogent-sur-Marne) oli ranskalainen elokuva-arvostelija ja -esseisti. Hän oli vuonna 1951 perustamassa elokuvalehteä Cahiers du cinéma. Hän julkaisi merkittäviä esseitä elokuvateoriasta, ja hänellä oli merkittävä vaikutus moniin nuoriin ranskalaisiin ohjaajiin ja ”uuteen aaltoon”. François Truffaut'n elokuva 400 kepposta on omistettu Bazinille.

Teoksia
 Mitä elokuva on? Toim. Peter von Bagh ja Sakari Toiviainen. Suom. Annikki Malinen. WSOY, Helsinki 1973. ISBN 951-0-05738-X
 Elokuvan mestareita. Toim. Peter von Bagh. Suom. Annikki Suni, Satu Laaksonen, Eija Pokkinen. Love Kirjat, Helsinki 1982. ISBN 951-835-055-8
 Elokuvan lajit. Toim. Peter von Bagh. Suom. Kirsi Kinnunen, Sakari Toiviainen, Leena Kirstinä. Love Kirjat, Helsinki 1990. ISBN 951-8978-18-2

Kirjallisuutta
 Hirvonen, Ilpo: ”Totaalisen toiseuden arvoitus: André Bazin 100 vuotta”. Filmihullu 2/2018.

Ranskan elokuva
Ranskalaiset kriitikot
Ranskalaiset esseistit
Elokuvakriitikot
Elokuvateoreetikot
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Kirikou

Kirikou on ranskalainen animaatioelokuvasarja. Tarinat perustuvat senegalilaisiin kansansatuihin. Niiden ohjaajina toimivat Michel Ocelot ja Bénédicte Galup. Kirikousta on tehty myös kaksi kuvakirjaa. 

Sarjassa on ilmestynyt kaksi elokuvaa: Kirikou ja paha noita (Kirikou et la sorcière, 1999); suomenkielisen version ohjaus Kari Tamminen ja Kirikou ja viidakon eläimet (Kirikou et les bêtes sauvages, 2005). Suomenkielisinä ääninä olivat muun muassa Rinna Paatso ja Tapani Perttu.

Kirikou on afrikkalainen poika, joka asuu afrikkalaisessa kylässä. Hän pelastaa kylänsä vaaroilta aina kun niitä ilmaantuu.

Kirikou ja viidakon eläimet 
Kirikou ja viidakon eläimet on jatko-osa, joka muodostuu neljästä erillisestä tarinasta. Ne käsittelevät vaikeitakin aiheita, kuten kuolemaa ja nälänhätää. Osa elokuvan tuotosta menee UNICEFille.

Lähteet 
MTV3
Elonet: Kirikou ja viidakon eläimet
IMDB: Kirikou ja viidakon eläimet
IMDB: Kirikou ja paha noita
Elonet: Kirikou ja paha noita
Elokuvan kotisivu

Ranskalaiset animaatiosarjat
Ei pakopaikkaa

Ei pakopaikkaa (Nowhere to Run) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Sen ohjasi Robert Harmon, ja pääosissa ovat Jean-Claude Van Damme ja Rosanna Arquette. Elokuva on löyhästi uudelleenfilmatisointi 1950-luvun lännenelokuvasta Etäisten laaksojen mies.

Juoni

Sam Gilleniä syytetään murhasta, jota hän ei ole tehnyt. Sam ei voi hyväksyä tuomiotaan ja pakenee vankienkuljetusautosta. Hän päätyy pienelle maatilalle, jonka omistaa kaunis leski, Clydie Anderson. Sam rakastuu Clydieen ja hänestä tulee myös hyvä ystävä hänen poikansa kanssa. Samaan aikaan maakeinottelija Hale yrittää anastaa Clydien tilan kiinteistöbisnekseen, mutta Clydie ei suostu myymään. Tästä Hale suuttuu, eikä häntä enää estä mikään saadakseen Clydien maat itselleen.

Näyttelijät

Suomessa
Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 23. heinäkuuta 1993. Sittemmin elokuvaa on esitetty kolmesti televisiossa. Ensimmäisen kerran elokuva nähtiin MTV3:lla 19. lokakuuta 1996. Toisen ja kolmannen kerran se esitettiin Nelosella 22. helmikuuta 1999 ja 23. kesäkuuta 2002.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Leffatykin arvostelu

Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Joe Eszterhasin käsikirjoittamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Kirikou ja paha noita

Kirikou ja paha noita () on vuoden 1998 piirrosanimaatio, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Michel Ocelot. Se kertoo vastasyntyneestä pojasta Kirikousta, joka pelastaa kylänsä ilkeältä noidalta Karabalta. Elokuva perustuu afrikkalaiseen kansantaruun. 

Elokuvan ensi-ilta oli Ranskassa 9. joulukuuta 1998 ja Suomessa 16. marraskuuta 2001.

Juoni
Pienessä afrikkalaisessa kylässä syntyy poika nimeltä Kirikou ainutlaatuisella tavalla. Hän ei ole tavallinen lapsi, vaan on erittäin määrätietoinen ja heti syntymänsä jälkeen hän osaa puhua ja kävellä. Kirikoun äiti kertoo tälle kuinka ilkeä noita on kuivattanut kylän lähteen, vienyt kullan ja syönyt kaikki kylän miehet lukuun ottamatta yhtä, Kirikoun enoa. Kirikou saa lähteen veden jälleen virtaamaan, sekä pelastaa kylän lapset kahteen kertaan noidan ansoista, jolloin häntä aletaan pitää sankarina. Kirikou päättää saattaa taisteluun lähtevän enonsa noidan luo ja pelastaa tämän huijaamalla noitaa. Kirikou palaa enonsa kanssa kylään ja saa kuulla isoisänsä asustavan vuorilla, noidan talon takana. Sinne hän joutuu kaivamaan tunnelin, sillä noita vartioi taloaan tarkasti. Kirikou löytää isoisänsä, joka kertoo noidan muuttaneen soturit taikakaluiksi, eikä syönyt heitä. Kirikou kuulee myös että noidan selkään on isketty myrkytetty oka, mikä teki hänestä pahan. Kirikou kaivautuu noidan taloon ja varastaa sekä piilottaa kullan, jonka noita ryöväsi kyläläisiltä. Noita lähtee etsimään kultaa, jolloin Kirikou hyppää hänen selkäänsä puusta ja vetää okan irti hänen selästään. Noita vapautuu kirouksesta ja muuttaa Kirikoun aikuiseksi, jolloin he rakastuvat tosiinsa. Kylän väki ei kuitenkaan enää tunnista Kirikouta tämän ollessa aikuinen ja he uhkaavat tappaa noidan. Kirikoun äiti kuitenkin saapuu ajoissa paikalle ja tunnistaa Kirikoun kasvoista. Silloin Kirikoun isoisä saapuu paikalle kirouksesta vapautuneiden sotureiden saattelemana. Lopuksi kylän väki juhlii Kirikouta.

Jakelukiista
Elokuvan sisältämä luonnollinen alastomuus on herättänyt vastustusta joissakin elokuvan levittäjissä. Osa on vaatinut housujen piirtämistä alastomien poikien ja miesten vaatettamiseksi samoin kuin rintaliivien piirtämistä naisille. Michel Ocelot kieltäytyi tästä vedoten afrikkalaiseen kulttuuriin. Kiistan seurauksena elokuvaa ei julkaistu joissakin maissa kuin vasta neljä vuotta sen valmistumisen jälkeen.

Lähteet

Vuoden 1998 belgialaiset elokuvat
Fantasiaelokuvat
Luxemburgilaiset elokuvat
Ranskalaiset  seikkailuelokuvat
Vuoden 1998 ranskalaiset elokuvat
Mopsos

Mopsos () oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri tietäjän nimi.

Mopsos, argonautti 
Mopsos oli Ampykoksen ja nymfi Khloriin poika, joka syntyi Thessaliassa. Hän oli Idmonin lisäksi toinen argonauttien joukossa olleista tietäjistä, joka oli saanut oppinsa Apollonilta. Mopsos osasi myös lintujen kielen. Hänen mainitaan osallistuneen muiden sankareiden joukossa Kalydonin metsästykseen.

Mopsoksen kerrotaan kuolleen Libyassa käärmeen puremaan astuessaan sen ensin sen hännän päälle. Käärme puolestaan oli saanut alkunsa gorgo Medeian irrotetusta päästä tippuneista veripisaroista Perseuksen lennettyä Pegasoksella alueen yli paluumatkallaan kohti kuningas Polydekteen hovia.

Mopsos, Manton ja Rhakioksen tai Apollon poika 
Mopsos oli Manton, Teiresiaan täyttären, ja joko Rhakioksen tai itse Apollonin poika. Hänet tunnettiin erityisesti toimistaan Amfilokhoksen hovissa, jossa hänen ja Kalkhaan, toisen tietäjän, välille muodostui kilpailutilanne. Amfilokhoksen kysyttyä menestystään tulevassa sodassa, Kalkhas ennusti suurta voittoa, kun taas Mopsos kertoi tuloksena olevan ainoastaan katkeria tappioita. Amfilokhos seurasi Kalkhaan neuvoa, mutta seuraukset olivat juuri sellaiset kuin Mopsos oli kertonut. Myöhemmin tietäjät joutuivat keskinäiseen kilpailuun taidoistaan. Kalkhaan kysymykseen eräässä viikunapuussa olevien viikunoiden lukumäärästä Mopsos vastasi niitä olevan 10 001, ja tämän todettiin laskemisen jälkeen olevan totta. Mopsos puolestaan asetti Kalkhaalle kysymyksen, kuinka monta porsasta eräs emakko odotti, ja Kalkhas vastasi niitä olevan kahdeksan. Mopsos korjasi niitä olevan yhdeksän, ne kaikki olisivat uroksia ja kertoi vielä niiden syntymähetken. Kun näin myös tapahtui, Kalkhas tappiostaan murtuneena kuoli. Strabo tosin kertoo yhdestä versiosta, jossa Kalkhaan kysymys ei olisi alun perinkään koskenut viikunapuuta vaan emakkoa, ja tämän lisäksi toisesta, jossa Kalkhaan kuolema olisi johtunut oraakkelin ennustuksesta, että tämä kuolisi, kun hän kohtaisi parempansa.

Myöhemmin Amfilokhos perusti Mopsoksen kanssa Malloksen kaupungin. Amfilokhos purjehti kuitenkin takaisin kotimaahansa Argokseen Mopsoksen jäädessä hallitsemaan perustettua kaupunkia. Hän palasi takaisin Mallokseen vaatien joko kuninkuutta tai ylipapin asemaa. Mopsos ei kuitenkaan halunnut luovuttaa asemaansa, jolloin seuranneessa taistelussa molemmat saivat surmansa, ja heidät haudattiin Magarsa-vuoren juurelle.

Lähteet 

Argonautit
Kreikkalainen mytologia
Mikko Haukkala

Mikko Leo Johannes Haukkala (s. 22. kesäkuuta 1985 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija, joka teki heinäkuussa 2021 loppukauden kattavan sopimuksen Hyvinkään Tahkon kanssa. Haukkala on valittu neljästi Itä-Länsi-otteluun. Kaudeksi 2020 Haukkala siirtyi JymyJusseista Manse PP:hen Hänen aikaisempia seurojaan ovat olleet Koskenkorvan Urheilijat, Nurmon Jymy, Vimpelin Veto Seinäjoen JymyJussit ja Manse PP Haukkalan kasvattajaseura on Ylihärmän Junkkarit. Superpesiksessä hän on pelannut vuodesta 2007.

Saavutukset

Pelaajana 
 3 SM-kultaa: 2010, 2016, 2017
 3 SM-hopeaa: 2011, 2012, 2015
 2 SM-pronssi: 2009, 2018
 4 Itä-Länsi-ottelua: 2009, 2011, 2012, 2014

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Koskenkorvan Urheilijoiden pelaajat
Nurmon Jymyn pelaajat
Vimpelin Vedon pelaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
3G-verkot Suomessa

3G-verkot Suomessa muodostuvat toimiluvan saaneiden kolmen teleoperaattorin Elisan, DNA:n ja Telian ylläpitämistä kolmannen sukupolven UMTS-verkoista. Näiden lisäksi Ålands Mobiltelefon Ab Ahvenanmaalla ylläpitää 3G-verkkoa maakunnan itsehallinnon periaatteiden mukaisesti.

UMTS-verkot otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2004. Ne kattoivat aluksi vain pääkaupunkiseudun ja suuret kaupungit.

Yleisimmin tunnetun 3G:n määritelmän on luonut ITU-T. Myös 3GPP on osallistunut standardisointityöhön määrittelemällä alkuperäisen 3G UMTS:in. Kolmannen sukupolven matkapuhelinverkoille on ominaista esimerkiksi mahdollisuus videopuheluihin ja vähintään 384 kbit/s -tiedonsiirtonopeus verkosta päätelaitteeseen. 3G-verkko-operaattoreilla on myös WCDMA:ta nopeampi tiedonsiirtojärjestelmä, HSPA, jolla päästään teoriassa jo lähelle kiinteiden laajakaistayhteyksien nopeuksia. Todellinen siirtonopeus voi olla usein vain 70–80 % nimellisestä kaikilla operaattoreilla.

Suomessa UMTS-verkot käyttävät 900 MHz ja 2 100 MHz -taajuuksia. Alhaisempi taajuus mahdollistaa laajan peittoalueen harvemmilla tukiasemilla, korkeampi taajuus mahdollistaa suuremman kapasiteetin taajamissa.

Suomessa ei käyty 3G-toimilupien avointa huutokauppaa monien muiden maiden, kuten Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan.

Matkapuhelintekniikka
Suomessa matkapuhelinten penetraatio on 109 % väestöstä, mikä merkitsee kypsää markkinaa yleensä GSM-matkapuhelinten osalta. Keväällä 2007 oli kaikista matkapuhelimista 700 000 3G-puhelimia. Liikenne- ja viestintäministeriö salli kytkykaupan 3G-puhelinten osalta, jotta kalliina pidettyjen 3G-puhelinten myynti lisääntyisi ja jotta muodostuisi markkina 3G-matkapuhelinpalveluille. Keväällä ja kesällä 2007 halpenivat yksinkertaisimmat 3G-puhelimet 100–250 euron hintaisiksi, minkä vuoksi omistusleasingin kaltainen 12 kuukauden tai 24 kuukauden kytkykauppa menetti osittain merkitystään ja laitteiden hinnan sijasta ratkaisevaksi tekijäksi muodostui teleoperaattoreiden tukiasemien levinneisyys ja niiden verkkojen laajentaminen.

3G:tä tiedonsiirroltaan nopeampaa tekniikkaa, HSDPA-tekniikkaa kutsutaan kaupallisesti markkinoinnissa Super-3G:ksi tai 3,5G:ksi.

Saatavuus
Vaikka matkapuhelinoperaattorit ovat laajentaneet 3G-verkkojaan viime vuosina voimakkaasti, niiden peitossa on edelleen huomattavia aukkoja. Etenkin Pohjois-Suomen alueella on laajoja alueita vailla minkäänlaista 3G-kuuluvuutta. Tällöin esimerkiksi tiedonsiirrossa joudutaan turvautumaan hitaampiin toisen sukupolven GPRS- ja EDGE-yhteyksiin.

Alasajo
DNA, Elisa ja Telia sulkevat 3G-verkkonsa vuoden 2023 loppuun mennessä ja siirtävät 3G-taajuudet 4G:n, 5G:n ja muiden tekniikoiden käyttöön. Elisa kertoi 3G-verkon sulkemisesta maaliskuussa 2020, Telia helmikuussa 2021 ja DNA elokuussa 2021.

Katso myös
 3G
 4G
 5G

Lähteet

Matkapuhelinverkot
Kristillinen oikeisto

Kristillinen oikeisto on Yhdysvalloissa Ronald Reaganin aikana vahvistunut poliittinen suuntaus, joka yleensä tukee Yhdysvaltain republikaanista puoluetta. Se pyrkii moraalin palauttamiseen kristillis-siveellisten arvojen puolustamiseksi. Liikkeiden näkyvimpiä hahmoja ovat protestanttiset televisiopastorit, jotka saavat runsaasti huomiota hyvien katsojalukujen ansioista.

Yhdysvalloissa ja muissa englanninkielisissä maissa suuntausta kutsutaan yleisesti kristilliseksi oikeistoksi (Christian Right). Joskus käsitteitä kristillinen oikeisto ja uskonnollinen oikeisto käytetään synonyymeina. Myös monissa muissa maissa on uskontoon vetoavia oikeistoja, kuten Intiassa.

Historia 
Kristillisen oikeiston opin juuret ovat 1800-luvun puritanismissa ja 1900-luvun fundamentalistisessa liikkeessä. Fundamentalistinen liike on muokannut poliittisen toiminnan muotoja ja teemoja.

Kristillinen oikeisto muodostui poliittisen, kulttuurisen ja moraalisen murroksen seurauksena, joka vaikutti koko länsimaisessa maailmassa 1960- ja 1970-luvuilla. Kristillinen oikeisto syntyi osana uusoikeistoa. Kristillisellä oikeistolla oli keskeinen rooli Yhdysvaltain poliittisen kentän erkaantumisessa keskustavasemmistolaisuudesta. Kristillinen fundamentalistis-evankelinen liike muodostui uusoikeiston jättiläiseksi, joka  määritteli uudelleen yhteiskuntakeskustelun suuntaa ja reunaehtoja.

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltain politiikka
Uskonto ja politiikka
Konservatismi
Oikeisto
Jo Van Fleet

Catherine Josephine ”Jo” Van Fleet (29. joulukuuta 1915 – 10. kesäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Van Fleet syntyi Oaklandissa, Kaliforniassa. Hän voitti vuonna 1954 Tony-palkinnon vaativasta roolistaan Horton Footen näytelmässä The Trip to Bountiful (Matka unelmiin). 

Van Fleet sai jo ensimmäisellä elokuvaroolillaan (Eedenistä itään, 1955) Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Kyseinen rooli on tulevista tunnetuista elokuvista huolimatta yhä hänen uransa kohokohtia; hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 

William Bales oli Jo Van Fleetin aviomies vuodesta 1946 kuolemaansa vuonna 1990. Parilla oli poika Michael. Näyttelijätär kuoli Queensissa 80-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Oscar-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Monique Coleman

Monique Adrienne Coleman (s. 13. marraskuuta 1980  Orangeburg, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan mm. High School Musical -elokuvista. Hän on myös vieraillut muutamassa jaksossa sarjassa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää.

Filmografia

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Albena

Albena () on Mustanmeren rannalla sijaitseva lomakaupunki Bulgariassa, noin kolmekymmentä kilometriä Varnasta.

Sijainti 
Albena on Mustanmeren rannalla sijaitseva lomakaupunki. Se sijaitsee suurten mäkien ja kumpujen suojaamassa Batova-joen laaksossa. Sen ympärillä on Baltatan luonnonsuojelualue joka perustettiin vuonna 1962. Luonnonsuojelualueen koko on 198 hehtaaria. Kaupunki tunnetaan vaaleasta hiekkarannasta joka on noin viisi kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä.

Sosialismin kaaduttua Bulgariassa Albena on pääasiassa ollut saksalaisten suosiossa, mutta nykyisin turisteja saapuu runsaasti myös Pohjoismaista. Kaupungin ensimmäiset hotellit avattiin vuonna 1969. Albenassa on runsas ja monipuolinen ravintolatarjonta. Kaupunki on nykyisin myös aidattu ja sisään pääsee vain yhdestä portista.

Etäisyys 
Albenan lähin lentoasema sijaitsee Varnassa. Lentomatka Helsingistä Varnaan kestää noin kolme tuntia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Bulgarian kaupungit
Avainkirjoahven

Avainkirjoahven (Cleithracara maronii) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja samannimiseen alaheimoon (Cichlasomatinae) kuuluva laji. Se on sukunsa Cleithacara ainoa laji ja suosittu akvaariokalana.

Koko ja ulkonäkö 
Avainkirjoahven on pieni, kellanruskea ja hieman munanmuotoinen kala. Sillä on kyljissä pieni musta piste, joka joillakin yksilöillä on laajentunut lyhyeksi viiruksi. Kun kala on hermostunut, se muuttuu väritykseltään laikukkaaksi ja painautuu kiviä tai kasveja vasten naamioidakseen itsensä. Koiraat erottaa naaraista niiden selkäevän takaosan ja peräevän pidentyneistä ruodoista. Se voi kasvaa luonnossa korkeintaan noin 7,1 senttimetrin mittaiseksi, mutta saattaa akvaariossa yltää jopa 10 senttimetrin mittaan.

Alkuperä 
Avainkirjoahven on kotoperäinen Orinoco-joessa Guyanan ja Ranskan Guyanan alueilla trooppisessa Etelä-Amerikassa.

Käyttäytyminen 
Laji on rauhallinen ja ujo, eikä sitä tulisi pitää yhdessä aggressiivisten lajien kanssa. Se on myös vaikea saada lisääntymään muihin Aequidens-suvun lajeihin verrattuna.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomalaisten harrastajien sivuja:
Antti Pulkkinen
Lisa
Makevaario

Akvaariokalat
Kirjoahvenet
The Next Best Thing (albumi)

The Next Best Thing on Madonnan järjestyksessä neljäs soundtrack. Se on soundtrack elokuvasta The Next Best Thing. Se julkaistiin vuonna 2000.

Kappalelista

 "Boom Boom Ba" – Métisse
 "Bongo Bong" – Manu Chao
 "Don't Make Me Love You ('Til I'm Ready)" – Christina Aguilera
 "American Pie" – Madonna
 "This Life" – Mandalay
 "If Everybody Looked the Same" – Groove Armada
 "Why Does My Heart Feel So Bad?" – Moby
 "I'm Not in Love" – Olive
 "Stars All Seem to Weep" – Beth Orton
 "Time Stood Still" – Madonna
 "Swayambhu" – Solar Twins
 "Forever and Always" – Gabriel Yared

Madonnan albumit
Vuoden 2000 soundtrackit

en:The Next Best Thing#Soundtrack
Tšogha Zanbil

Tšogha Zanbil () on muinaisen Elamin kuningaskunnan pyhän kaupungin rauniot Iranissa, Khūzestānin maakunnassa. Tšogha Zanbililin zikkurat on Iranin ainoa jäänne Elamin kuningaskunnasta ja kokonaisuudessakin merkittävimpiä jäänteitä. Rauniot on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon. 

Kaupunki ja zikkurat rakennettiin noin 1250 eaa. Ne rakennutti Elamin kuningas Untaš-Napiriša ja kaupunki tunnettiin tuolloin nimellä Dur Untaš. Ziggurat oli kooltaan 105 metriä × 105 metriä ja korkeudeltaan luultavasti 52 metriä. Rakennuksessa oli viisi tasoa, ja huipulla oli Inšušinakille pyhitetty temppeli. Kaupungin rakentamisessa oli mukana kymmeniätuhansia työmiehiä muurareista arkkitehteihin. Rakennukseen käytettiin miljoonia tiiliä ja 5 000 kiveen on kirjoitettu elamilaista kirjoitusta. Koristuksia on tehty kuparista, ja osa muurista on lasitettu lapislatsulilla. 

Vaikka kaupunkia ei saatu koskaan valmiiksi, se oli elamilainen temppeli 700 vuoden ajan. Assyrian kuningas Assurbanipal tuhosi rakennuksen vuonna 650 eaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tchogha Zanbil UNESCOn sivuilla  
Virtuaalinen kierros Tšogha Zanbiliin 

Arkeologiset kohteet Iranissa
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Zikkurratit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Henri Heinäheimo

Henri Juhani Heinäheimo (s. 2. helmikuuta 1980 Alahärmä) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Seinäjoen Jymy-Jusseja ja pelasi kesällä 2013 seuran ykköspesisjoukkueessa. Hänen kasvattajaseuransa on Seinäjoen Maila-Jussit. Heinäheimo pelasi ulkokentällä linjapelaajana, sisäpelissä vaihtajana/kotiuttajana. Ammatiltaan hän on insinööri.

Saavutukset

Pelaajana 
 3 SM-pronssia: 2004, 2006, 2008
 1 Itä-Länsi-ottelu: 2008

Lähteet

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Rochester (Minnesota)

Rochester on kaupunki Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2015 väestötilaston mukaan Rochesterissa oli 112 225 asukasta, joten se on Minnesotan kolmanneksi suurin kaupunki. 

Rochesterissa sijaitsee Mayo Clinic, yksi Yhdysvaltojen tunnetuimmista sairaaloista. Rochester on myös IBM:n suurimpien toimistojen kotipaikka.

Kaupunki on perustettu vuonna 1864 sioux-intiaanien maille.

Lähteet

Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Rochester Area Chamber of Commerce
Rochester, matkailusivu
kaupunginkirjasto
tilastoja rikoksista

Minnesotan kaupungit
Suomen Luonto

Suomen Luonto on Suomen luonnonsuojeluliiton julkaisema luontoon ja luonnonsuojeluun keskittyvä aikakauslehti. Lehti ilmestyy 10 kertaa vuodessa. Lehden päätoimittaja on vuodesta 2016 alkaen ollut Heikki Vasamies.

Lehti alkoi ilmestyä keväällä 1941. Se ilmestyi alkuun vuosikirjana, mutta vuonna 1956 se muuttui neljä kertaa vuodessa ilmestyväksi lehdeksi. 1960-luvulla alkoivat ympäristöaiheet tulla mukaan, ja niihin puututtiin ajoittain niin kiivaaseen sävyyn, että esimerkiksi metsäammattilaisia erosi liitosta. Vuonna 1971 lehti muuttui tilattavaksi lehdeksi, eikä enää kuulunut liiton jäsenmaksuun.

Suomen Luonto voitti vuonna 2011 Vuoden laatulehti -palkinnon.

Lehti on vuodesta 2000 alkaen järjestänyt vuosittaisen Vuoden turhake -kilpailun.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lehden kotisivut

Suomalaiset harrastelehdet
Luonnonsuojelu Suomessa
Stig Strömholm

Stig Fredrik Strönholm (s.  1931 Boden, Ruotsi) on ruotsalainen oikeustieteen tutkija ja kirjailija sekä Uppsalan yliopiston entinen varakansleri.

Strönholm opiskeli Uppsalassa ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1957. Oikeustieteen tohtorin tutkinnon Strönholm suoritti Münchenin yliopistossa ja valmistui 1964 ja valmistui toiseen kertaan oikeustieteen tohtoriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1966. Hänet nimitettiin Uppsalan yliopiston yleisen oikeustieteen professoriksi vuonna 1969, ja hän toimi yksityisoikeuden ja lakikollision professorina vuosina 1982–1997. Hän toimi Uppsalan yliopiston vastaavana varakanslerina (prorector) 1978–1989 ja varakanslerina (rector magnificus) 1989–1997. Hän jäi eläkkeelle 1997.

Strömholm julkaisi esikoisromaaninsa Dalen 1976  ja on julkaissut sen jälkeen toistakymmentä muuta kaunokirjallista teosta ja muita teoksia.

Suomennettu teos
 Länsimaisen oikeusajattelun historia (A short history of legal thinking in the West); suom. Raimo Siltala, Helsinki: Lakimiesliiton kustannus 1989 ISBN 951-640-457-X

Lähteet

Akateemikot (Suomi)
Ruotsalaiset oikeustieteilijät‎
Ruotsalaiset professorit
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Iiris-keskus

Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva näkövammaisille soveltuvan selkeän ja esteettömän rakentamisen esimerkkikohde. Joulukuussa 2003 valmistunut Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris on suunniteltu esteettömäksi aisti- ja liikuntavammaisille kävijöille sekä vanhuksille. Iiris-keskukseen on koottu saman katon alle kaikki näkövammaisten keskeisimmät palvelut.

Rakennuksessa toimivat muun muassa Näkövammaisten liitto ry, Helsingin ja Uudenmaan Näkövammaiset ry (HUN), Fysioterapia-alan Näkövammaiset ry (FAN), Näkövammaisten Kulttuuripalvelu ry, Suomen Kuurosokeat ry, Celia – Näkövammaisten kirjasto, Retinitis-yhdistys ry, Vammaisfoorumi ry ja Suomen Näkövammaissäätiö.

Tilat on suunniteltu monikäyttöisiksi: päivällä kuntoutus- ja koulutuskäytössä olevat tilat palvelevat iltaisin ja viikonloppuisin näkövammaisten järjestötoimintaa sekä erilaisia harrastusryhmiä mm. teatteria, kuoroja, orkestereita ja opintopiirejä. Iiriksessä on myös 40 majoitushuonetta.

Vuonna 2004 Rainer Mahlamäki ja muut Iiris-keskuksen suunnittelijat saivat Helsingin kaupungin Rakentamisen Ruusu -palkinnon. Perustelujen mukaan tämä suuriskaalaisen puhdasmuotoinen rakennus sijoittuu raskaaseen likenneympäristöönsä entistä rakennuskantaa täydentäen. Sen arkkitehtonisia aiheita pidettiin rohkeina ja vaikuttavina sekä päivällä että pimeällä, ja kaikkien yksityiskohtienkin sanottiin olevan huoliteltuja. Erityisesti tuomaristo arvosti paneutumista sisätilojen toiminnallisuuteen, mikä on vaatinut perusteellista perehtymistä ja yhteistyötä kaikkien osapuolten kesken.

Esteettömiä ratkaisuja
 keskeinen sijainti
 selkeä pohjapiirros, suorat kulmat
 opasteet: isokirjoitusta, pistekirjoitusta, kohomerkintöjä
 ohjaavat laatat, listat ja kaiteet
 puhuvat hissit ja äänimajakat
 korkeahko yleisvalaistus ja häikäisyn esto
 kontrastit, väritys
 esteetön pääsy pyörätuolilla
 akustiikka – erilaisten kaikutilojen hyödyntäminen
 keskeisissä tiloissa on induktiosilmukka.

Lähteet

Iiris.fi
Ii­rik­ses­sä toimivat yhteisöt

Viitteet

Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Itäkeskus
Sokeus
Kaksoisisku

Kaksoisisku () on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Sheldon Lettich. Kahta pääosaa näyttelee Jean-Claude Van Damme, joka oli myös mukana elokuvan käsikirjoittamisessa. Lisäksi Van Damme vastasi taistelukohtausten koreografiasta yhdessä Peter Malotan kanssa.

Juoni
Elokuva kertoo kaksosista Chad ja Alex Wagnerista jotka joutuivat erilleen toisistaan pienenä, vanhempien raa’an murhan seurauksena. Vuodet kuluvat, Chad ja Alex elävät toisistaan tietämättä. Chad toimii naisia naurattavana kuntosalinohjaajana Beverly Hillsissä, kun taas Alex elää Hongkongissa ja elättää itsensä salakuljettajana. Veljesten kohdatessa sattumalta, he huomaavat että jotain yhteistä heissä kuitenkin on: kummatkin taitavat itsepuolustuslajeja. Kaksikko lyöttäytyy yhteen ja päättää kostaa vanhempiensa murhaajille.

Näyttelijät

Tuotanto
Elokuvan ohjannut ja käsikirjoittanut Sheldon Lettich kertoi saaneensa idean elokuvan tarinaan Cannon Filmsin kautta. Vieraillessaan Van Dammen kanssa Menahem Golanin toimistolla hän näki yhtiön seinällä käsikirjoituksen, joka perustui Alexandre Dumas’n pienoisromaaniin Korsikan veljekset. Golan oli pyytänyt jotain käsikirjoittajaa luomaan tarinan pohjalta toimintajännärin, jota ei kuitenkaan koskaan julkaistu. Sen sijaan Lettich kiinnostui ajatuksesta ja päätti luoda oman versionsa tarinasta.

Palkinnot

Ehdokkuudet
MTV Movie Awards
1992 Halutuin mies: Jean-Claude Van Damme

Lähteet

Aiheesta muualla
 Leffatykin arvostelu

Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Sheldon Lettichin ohjaamat elokuvat
Tryptamiini

Tryptamiini on aineenvaihduntatuote jota esiintyy pieninä pitoisuuksina eläimissä, kasveissa ja elintarvikkeissa. Tryptamiini on biogeeninen amiini, jollaisia voi muodostua elintarvikkeisiin pilaantumisen yhteydessä. Muiden muassa aivojen välittäjäaine serotoniini kuuluu tryptamiineihin. Tryptamiini nostaa verenpainetta ja aiheuttaa ruokamyrkytyksen. Tryptamiinia esiintyy nisäkkäiden aivoissa luontaisesti ja sillä uskotaan olevan rooli neuromodulaattorina tai välittäjäaineena. Tryptamiini toimii TAAR agonistina, serotoniinia vapauttavana aineena ja serotoniiniaktiivisuuden lisääjänä. Sen hajottaa elimistössä MAO-A ja MAO-B. Rottien aivojen tryptamiinipitoisuus on noin 3,5 pmol/g.

Tryptamiinin aiheuttamia oireita ovat migreenityyppinen päänsärky, ihon punoitus, nokkosihottuma, vatsakivut sekä ripuli. Mukana voi myös olla huimausta, huulten ja kielen turvotusta sekä sydämentykytystä.

Kasveissa tryptamiini toimii auksiini indoli-3-etikkahapon biosynteesin välivaiheena. Tryptamiinin kemiallisesti valmistettavia lukemattomia johdannaisia ja sukulaisaineita käytetään niin sanottuina muuntohuumeina. Myös luonnosta löytyviä tryptamiineja, kuten useissa sienilajeissa esiintyvää psilosybiiniä tai esimerkiksi psychotria viridis -kasvissa esiintyvää dimetyylitryptamiinia voidaan käyttää päihtymistarkoitukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Elintarvikkeiden biogeeniset amiinit – Ruokavirasto
PubChem: Tryptamine 
KEGG: Tryptamine 
ChemBlink: Tryptamine
Ylimysjärvi

Ylimysjärvi on Kauhajoella sijaitseva pieni, humuspitoinen ja umpeenkasvanut järvi. Järven valuma-alue on soinen ja pieni. Ylimysjärvi on luonnontilassa ja siihen ovat vaikuttaneet järven ympärillä olevien soiden ojitukset, joista johtuen vedet valuvat suoraan järveen. Myöskään järven rantoja ei ole rakennettu, itäpuolelle rakennettua lintutornia lukuun ottamatta. Ylimysjärvi on erämainen metsä- ja suorantojensa vuoksi. Järvikortetta kasvaa kaikkialla Ylimysjärvessä sekä saraniittyvyöhyke on laaja johtuen maaston alavuudesta.

Ylimysjärvi on yksi Kauhajoen kaupungin alueella sijaitsevista yhdeksästä Natura 2000 -alueesta.

Järvi lienee saanut nimensä maantieteellisen sijaintinsa ansiosta, se on Karvianjokeen laskevista vesistöistä ylin järvi.

Linnusto 
Järveä suosivat erityisesti kortteikkojen linnut ja järvi kuuluukin valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan. Ylimysjärven itärannalla sijaitsee myös Kauhajoen kaupungin ylläpitämä lintutorni. Ylimysjärveä pidetään yhtenä valtakunnallisesti arvokkaista lintujärvistä.

Ylimysjärvellä tavattavia lintuja:

Kurki – Grus grus
Mustakurkku-uikku – Podiceps auritus
Ruskosuohaukka – Circus aeruginosus 
Sinisuohaukka – Circus cyaneus
Kalatiira – Sterna hirundo
Liro – Tringa glareola
Pikkujoutsen - Cygnus columbianus bewickii
Laulujoutsen – Cygnus cygnus
Luhtahuitti – Porzana porzana
Teeri - Tetrao tetrix

Lähteet 

Kauhajoen järvet
Nummijoen valuma-alue
Dungen

Dungen on ruotsalainen rock-yhtye. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita 1960- ja 1970-luvun rockista ja ruotsalaisesta kansanmusiikista. Aiemmin yhtye soitti hyvinkin kansanmusiikkityylistä musiikkia, mutta Ta det lugnt -albumin myötä yhtye siirtyi enemmänkin psykedeeliseen rockiin. Yhtye on tehnyt neljä musiikkivideota. Vuonna 2005 Dungen esiintyi Late Night with Conan O'Brien -tv-show'ssa.

Diskografia

Albumit
 1997 Dungen (Demokasetti)
 2001 Dungen (12" vinyyli)
 2002 2 (12" vinyyli)
 2002 Stadsvandringar (CD)
 2004 Ta det lugnt (CD ja 12" vinyyli)
 2005 Dungen (Kokoelmalevy vuosien 1999–2001 materiaalista CD)
 2005 Ta det lugnt (USA-julkaisu CD, jossa on 4 lisäkappaletta)
 2006 Tyst minut (12" vinyyli)
 2007 Tio Bitar (CD)
 2008 4 (CD)
 2010 Skit i allt (CD)
 2015 Allas Sak (CD ja 12" vinyyli)
 2016 Häxan

Singlet
 2002 Solen stiger upp (CD)
 2002 Stadsvandringar (CD)
 2003 Jag vill va' som du (CD)
 2005 Festival (7" vinyyli)
 2005 Panda (7" vinyyli)
 2006 Festival (7" vinyyli)
 2008 Sätt att se (12" vinyyli)
 2011 Öga, näsa, mun (7" vinyyli)

Aiheesta muualla
Yhtyeen viralliset sivut

Ruotsalaiset rockyhtyeet
Sandy Dennis

Sandra Dale "Sandy" Dennis (27. huhtikuuta 1937 – 2. maaliskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Dennis syntyi ja kasvoi Nebraskassa, kunnes muutti 19-vuotiaana New Yorkiin. Hän teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1956 ja elokuvassa 1961. Hän voitti kahden perättäisen Tony-palkintonsa lisäksi vuonna 1967 parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Kuka pelkää Virginia Woolfia?

Dennis oli kaksinkertainen ehdokas Golden Globen saajaksi, ja hänen viimeisiin huomattaviin elokuviinsa lukeutuu Tule takaisin, Jimmy Dean (1982). Hän asui vuoteen 1976 jazzmuusikko Gerry Mulliganin kanssa ja vuosina 1980–1985 näyttelijä Eric Robertsin kanssa. 

Dennis menehtyi munasarjasyöpään Connecticutissa vain 54-vuotiaana.

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Oscar-palkinnon saajat
Golden Globe -palkinnon saajat
Tony-palkinnon saajat
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Wolfmother (albumi)

Wolfmother on australialaisen Wolfmother-rockyhtyeen vuonna 2005 julkaistu esikoisalbumi.

Albumin kansikuvana on fantasiataiteilija Frank Frazettan maalaus The Sea Witch. Frazettan muita töitä on albumin toisilla versioilla. Wal-Marteissa albumia myytiin toisenlaisella kannella, jossa oli vain Wolfmotherin logo mustan taustan päällä.

Vuonna 2005 Wolfmother voitti J Award -palkintogaalassa kategoriassa ”kuuntelijoiden vuoden albumi”.

Helmikuuhun 2007 mennessä albumia oli myyty Yhdysvalloissa 265 000 kappaletta. Se myi Kanadassa kultaa ja sai sertifikaationsa helmikuussa 2007.

Kappale ”Woman” on musiikkina useissa videopeleissä kuten Guitar Hero II, Tony Hawk's Project 8, MotorStorm,  Madden NFL 07 ja Major League Baseball 2K7. Kappaleet ”Dimension” ja ”Pyramid” soivat puolestaan videopelissä FlatOut 2. Vuonna 2007 ”Woman” voitti Grammy-palkinnon parhaasta hard rock -esiintymisestä.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Andrew Stockdale, Chris Ross ja Myles Heskett.

Australian versio
 "Colossal" – 5:02
 "Woman" – 2:55
 "White Unicorn" – 5:01
 "Pyramid" – 4:28
 "Mind's Eye" – 4:53
 "Joker & the Thief" – 4:39
 "Dimension" – 4:25
 "Where Eagles Have Been" – 5:33
 "Apple Tree" – 3:28
 "Tales from the Forest of Gnomes" – 3:36
 "Witchcraft" – 3:25
 "Vagabond" – 3:52

Maailmanlaajuinen versio
 "Dimension" – 4:21
 "White Unicorn" – 5:04
 "Woman" – 2:56
 "Where Eagles Have Been" – 5:33
 "Apple Tree" – 3:30
 "Joker & the Thief" – 4:40
 "Colossal" – 5:04
 "Mind's Eye" – 4:54
 "Pyramid" – 4:28
 "Witchcraft" – 3:25
 "Tales" – 3:39
 "Love Train" – 3:03
 "Vagabond" – 3:50

B-puolet
 "The Earth's Rotation Around the Sun" (julkaistu Dimension EP:llä) – 2:45

Kokoonpano
 Andrew Stockdale – kitara, laulu
 Chris Ross – basso, koskettimet, urut, syntetisaattori
 Myles Heskett – rummut, lyömäsoittimet

Sertifikaatiot

Listasijoitukset

Albumi

Singlet

Lähteet

Wolfmother
Vuoden 2005 esikoisalbumit
Australialaiset hard rock -albumit
Susannah York

Susannah Yolande York (9. tammikuuta 1939 – 15. tammikuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli siellä Royal Academy of Dramatic Artsissa. 

Yorkin muutamia elokuvia ovat Tom Jones (1963), Sisar Georgen surma (1969), Taistelu Englannista (1970) ja Mio, poikani Mio (1987). Hän esitti lisäksi Lara-äitiä Teräsmiehessä ja sen jatko-osissa. Hän oli ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolillaan elokuvassa Ammutaanhan hevosiakin (1969).

York oli vuonna 1972 Cannesin elokuvajuhlien paras naisnäyttelijä roolillaan elokuvassa Sairaat mielikuvat. Hänen ääntään kuullaan power metal -yhtye Rhapsody of Firen albumilla Triumph or Agony (2006). Billy Bragg viittaa häneen laulussaan ”The Short Answer”.

York eli vuosina 1960–1976 avioliitossa Michael Wellsin kanssa ja sai kaksi lasta, Orlandon ja Sashan. Hänestä tuli isoäiti ensimmäistä kertaa vuonna 2007. York kuoli luuydinsyöpään 15. tammikuuta 2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Susannah Yorkin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Susannah York IMDB-sivustolla 

Brittiläiset näyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Sateenkaaripaita

Sateenkaaripaita on pyöräilyn hallitsevan maailmanmestarin tunnus. Paidan pääväri on valkoinen ja siinä on rinnan kohdalla viisi vaakasuuntaista raitaa kansainvälisen pyöräilyliiton UCI:n väreissä. Värit ovat alhaalta lukien: vihreä, keltainen, musta, punainen ja sininen. Värit ovat samat kuin olympialipussa ja -renkaissa. Paitaa käytetään kaikissa pyöräilyn lajeissa mukaan lukien maantiepyöräily, ratapyöräily, cyclocross, BMX ja maastopyöräily. Sateenkaaripaitaa on käytetty hallitsevan maailmanmestarin tunnuksena vuodesta 1927 asti.

Maailmanmestarin on pidettävä paitaa kilpaillessaan samassa lajissa kuin missä mestaruus on voitettu. Erityisesti maantieajon mestarin on pidettävä paitaa kilpaillessaan monipäiväisissä etappikilpailuissa ja yhden päivän kisoissa, mutta hänellä ei ole oikeutta pitää sateenkaaripaitaa aika-ajoetapeilla. Vastaavasti ratapyöräilyssä henkilökohtaisen takaa-ajon mestari saa pitää paitaa vain kilpaillessaan henkilökohtaisilla matkoilla.

Joukkuekilpailuissa, kuten joukkuetakaa-ajossa, jokaisen jäsenen on pidettävä sateenkaaripaitaa, mutta he eivät saa pitää sitä kilpaillessaan henkilökohtaisilla matkoilla.

Sateenkaaripaita helpottaa hallitsevan maailmanmestarin löytämistä niin yleisölle kuin myös muille ajajille. Tästä voi olla paidan haltijalle haittaa, koska hän ei voi ryhtyä huomaamatta hyökkäykseen. Paidassa ei myöskään ole yhtä paljon tilaa sponsorien mainoksille kuin normaaleissa ajopaidoissa, mutta maailmanmestarin saama medianäkyvyys luultavasti kompensoi pienemmän mainospinta-alan.

Mikäli ajaja ei pidä sateenkaaripaitaa on sääntörikkomuksesta rangaistuksena 2 500–5 000 Sveitsin frangin sakko.

Ajajan mestaruusvuoden päättyessä, saa hän oikeuden pitää ajopaitansa kauluksessa ja hihansuissa sateenkaarirenkaita. Tämä oikeus säilyy ajajan uran loppuun asti ja kuten sateenkaaripaitaa tunnusta saa käyttää vain siinä lajissa, jossa mestaruus on voitettu.

Mikäli sateenkaaripaidan haltijasta tulee monipäiväisen etappikilpailun (esimerkiksi Ranskan ympäriajo) johtajan paidan haltija, käyttää hän kilpailun paitaa sateenkaaripaidan sijasta. Vastaavasti UCI:n maailmancupin johtajan paita ohittaa sateenkaaripaidan.

Pyöräily
Moskiittokala

Moskiittokala (Gambusia affinis) on suolattomassa vedessä elävä hammaskarppi. Niitä pidetään akvaariokaloina ja istutetaan tuhoamaan moskiiton eli hyttysen toukkia.

Koko ja ulkonäkö 
Moskiittokala muistuttaa paljon miljoonakalanaarasta, josta sen erottaa siniharmaammasta värisävystään ja mustasta läikästä vatsaevän edessä. Kala voi kasvaa neljä senttiä pitkäksi.

Alkuperä 
Moskiittokala elää luonnossa Meksionlahteen laskevissa vesistöissä. Kestävyytensä takia sitä on istutettu ympäri maailmaa malarian vaivaamille alueille pienentämään hyttysten määrää. Australiassa ja Afrikassa se on paikoin syrjäyttänyt paikallisia kalalajeja kuten jordanianimubarbin. Sitä pidetäänkin yhtenä sadasta haitallisimmasta vieraslajista.

Vesiolot ja ravinto 
Moskiittokalat syövät nimensä mukaisesti hyttysentoukkia. Ne pärjäävät huomattavan lämpimässä ja vähähappisessa vedessä, kestävät lyhytaikaisesti lähes 42 °C:n lämpötiloja.

Lähteet 

Akvaariokalat
Hammaskarpit