joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lordikansleri

Lord High Chancellor of Great Britain eli Ison-Britannian lordikansleri on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen virka-asema, joka vastaa oikeusministeriä. Hän on toiseksi ylin kruununministereistä (Great Officers of State). Lordikanslerin nimittää monarkki pääministerin esityksestä. Ennen vuoden 1707 unionia oli olemassa erillinen Chancellor of England ja Lord Chancellor of Scotland. Irlannilla oli oma lordikanslerinsa myös vuoden 1801 unionin jälkeen. 

Lordikansleri oli aiemmin myös Englannin ja Walesin oikeuslaitoksen päällikkö ja ylähuoneen puheenjohtaja. Hänelle kuului ylähuoneessa villalla täytetty punainen istuin (Woolsack), jonka takapuolella on seremoniallinen sauva. Villasäkin otti käyttöön Edvard III (1327–1377). Se symboloi villan merkitystä Englannin kansakunnan vauraudelle. Nykyisin säkki on täytetty Kansainyhteisön maiden villalla merkkinä yhtenäisyydestä.

Vuoden 2005 perustuslaillisen uudistuksen (Constitutional Reform Act 2005) jälkeen ylähuoneen puhemiehen tehtävä siirtyi uudelle puhemiehelle, Lord Speakerille, ja oikeuslaitoksen johtoon tuli Lord Chief Justice of England and Wales.

Nykyinen lordikansleri on Dominic Raab

Aiheesta muualla

 Oikeusalan ammatit – Englanti ja Wales
 http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk_politics/82530.stm

Lähteet 

Yhdistyneen kuningaskunnan hallinto
Brittiläiset arvonimet
Annette Funicello

Annette Joanne Funicello (22. lokakuuta 1942 – 8. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Uticassa, New Yorkissa italialais-amerikkalaiseen perheeseen. Hän muutti perheineen eteläiseen Kaliforniaan ollessaan neljän vuoden ikäinen. Hän otti lapsena opetusta musiikissa ja tanssissa.

Disney ”löysi” Funicellon tämän ollessa 12-vuotias. Hänestä tuli The Mickey Mouse Clubin vakituinen esiintyjä, ja hänellä oli myös oma sarjansa Walt Disney Presents: Annette. Hänen sopimuksensa Disneyn kanssa jatkui muun muassa rooleilla sarjassa Zorro ja useammissa elokuvissa. Häneltä ilmestyi 1950–1960-lukujen vaihteessa lukuisia, enimmäkseen Shermanin veljesten kirjoittamia pophittejä, kuten ”Tall Paul”, ”Jo-Jo The Dog-Faced Boy”, ”Lonely Guitar”, ”My Heart Become of Age”, ”First Name Initial”, ”O Dio Mio”, ”Train of Love”, ”Pineapple Princess”, ”Talk To Me Baby” ja ”Dream Boy”.

Funicello pääsi tähdittämään Frankie Avalonin kanssa Beach Party -nimistä elokuvasarjaa, jonka osia olivat muiden muassa Rantahipat (Beach Party, 1963) ja Seksiä ja muskeleita (Muscle Beach Party, 1964). Hän esiintyi vielä vuonna 1987 elokuvassa Paluu laineille (Back to the Beach). Funicello oli vuosina 1965–1981 naimisissa ensimmäisen miehensä Jack Gilardin kanssa ja sai kolme lasta. Vuodesta 1986 hän eli uudessa avioliitossa Glen Holtin kanssa.

Vuonna 1992 Funicello kertoi sairastavansa MS-tautia. Häneltä ilmestyi vuonna 1994 omaelämäkerta A Dream Is a Wish Your Heart Makes: My Story. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.

Diskografia

Albumit 
 Annette (Walt Disney's Buena Vista Records)(BV-3301)(Mono)(1959)
 Annette Sings Anka (Vista BV-3302) (Mono) (1960)
 Hawaiiannette (Vista BV-3303) (Mono) (1960)
 Italiannette (Vista BV-3304) (Mono) (1960)
 Dance Annette (Vista BV-3305) (Mono) (1961)
 The Story of My Teens (Vista BV-3312) (Mono) (1962)
 Annette's Beach Party (Vista BV-3316) (Mono), STER-3316 (Stereo) (July 1963)
 Muscle Beach Party (Vista BV-3314) (Mono), STER-3314 (Stereo) (April 1964)
 Annette On Campus (Vista BV-3320) (Mono), STER-3320 (Stereo) (1964)
 Annette At Bikini Beach (Vista BV-3324) (Mono), STER-3324 (Stereo) (September 1964)
 Pajama Party (Vista BV-3325) (Mono), STER-3325 (Stereo) (November 1964)
 Something Borrowed Something Blue (Vista BV-3328) (Mono), STER-3328 (Stereo) (1964)
 Annette Sings Golden Surfin' Hits (Vista BV-3327) (Mono), STER-3327 (Stereo) (July 1965)
 Annette Funicello (Vista BV-4037) (1972)
 Annette Funicello Country Album (Starview 4001) (1984)
 Best of Annette (Rhino RNDF-206) (1984) (myös kuvitetulla levyllä Rhino RNLP-702)
 Annette: A Musical Reunion with America's Girl-Next-Door (Buena Vista 60010)(1993)
 A Dream Is a Wish Your Heart Makes – (Time/Warner 520564) (April 16, 1995)
 The Best of Annette (Buena Vista)(August 14, 1991)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Amerikanitalialaiset
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Tervolan seurakuntakeskus

Tervolan seurakuntakeskus on yksi Tervolan seurakunnan kolmesta kirkosta. Seurakuntakeskus on valmistunut 1974. Sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Risto Jämsä. Seurakuntakeskuksessa on kirkoksi vihitty sali, joka toimii seurakunnan pääkirkkona syyskuun alusta toukokuun loppuun. Kirkkoon mahtuu 150 henkilöä, mutta paljeovella eristetty seurakuntasali voidaan liittää kirkkosaliin, jolloin kirkkoon mahtuu enimmillään 400 henkilöä.Seurakuntakeskuksen kirkossa on Urkurakentamo Tuomen valmistamat 8-äänikertaiset urut. Alttariseinä on paikallista Louen marmoria.  

Läntisellä ikkunaseinällä on taiteilija Hilkka Toivolan 1976 suunnittelema Kyynelten portti -niminen lasimaalaus.

Lähteet

 
Tervolan kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot
Camp Davidin kokous 2000

Camp Davidin kokous 2000 oli epäonnistunut yritys saada aikaan pysyvä rauha Israelin ja palestiinalaishallinnon välille. Tärkeimmät osanottajat olivat Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton, Israelin pääministeri Ehud Barak ja palestiinalaishallinnon johtaja Jasser Arafat. Kokous alkoi 11. heinäkuuta ja päättyi 25. heinäkuuta. Osapuolet eivät päässeet yhteisymmärrykseen. He antoivat kuitenkin kolmenvälisen lausunnon, johon kirjattiin uusien neuvottelujen suuntaviivoja.


Neuvottelut
Neljä tärkeintä estettä rauhansopimuksen syntymiselle olivat:
Valtiorajat
Jerusalemin ja Temppelivuoren asema
Pakolaiset
Israelin turvallisuus

Valtiorajat
Palestiinalaisneuvottelijat vaativat täyttä itsemääräämisoikeutta Länsirannalle ja Gazan kaistalle. Barak lupasi muodostettavalle palestiinalaisvaltiolle 73 prosenttia Länsirannasta ja Gazan kokonaan.

Jerusalem ja Temppelivuori
Pääministeri Barak ehdotti Länsirannalla olevien israelilaiskaupunkien, kuten Ma'ale Adumimin, Giv'at Ze'evin ja Gush Etzionin liittämistä Jerusalemiin. Palestiinalaiset olisivat tällöin saaneet itsehallinnon eräissä pienissä kaupungeissa, jotka liitettiin Jerusalemiin Kuuden päivän sodan jälkeen. Mahmud Abbas, joka tuolloin oli Arafatin neuvottelijana kokouksessa, vaati koko Itä-Jerusalemin luovuttamista Palestiinan itsehallinnolle.

Pakolaiset
Israelin itsenäisyyssodan aikana noin 700 000 pakolaista lähti kodeistaan. Palestiinalaiset ovat vaatineet täyttä paluumuutto-oikeutta. Israel ei ole suostunut tähän, koska silloin juutalaiset jäisivät vähemmistöön omassa valtiossaan.

Israelin turvallisuus
Israelin neuvottelijat halusivat sopimukseen seuraavat vaatimukset: Palestiinan ilmatila kuuluu Israelin hallintaan, kriisitilanteessa Israelilla olisi oikeus sijoittaa joukkoja Palestiinan alueelle ja Palestiinan valtion täydellinen demilitarisointi.

Lähteet 

Israelin ja Yhdysvaltain kahdenväliset suhteet
Palestiinan historia‎
Rauhansopimukset
Israelin historia
2000
Aldi

Aldi (lyhennys sanoista ALbrecht DIskont) on saksalainen halpakauppaketju, jonka juuret juontavat vuonna 1913 perustettuun elintarvikeliikkeeseen. Aldi on Saksan suurin ja yksi maailman suurimmista halpakauppaketjuista. Sillä on noin 7 600 liikettä yhteensä 15 eri maassa. Aldi-konserni jakautuu kahtia pohjoiseen Aldi-Nordiin (Pohjois-Saksa, Belgia, Tanska, Ranska, Luxemburg, Alankomaat, Puola, Portugali ja Espanja) ja eteläiseen Aldi-Südiin (Etelä-Saksa, Australia, Itävalta, Irlanti, Slovenia, Sveitsi, Iso-Britannia ja Yhdysvallat). Aldin pääkilpailija on toinen saksalainen halpakauppaketju Lidl.

Ketjun menestyksen luojat olivat veljekset Karl ja Theo Albrecht. Heidän äitinsä Anna Albrecht perusti vuonna 1913 elintarvikeliikkeen. Pojat ottivat sen haltuunsa vuonna 1946 ja ryhtyivät laajentamaan sitä ketjuksi niin, että vuonna 1960 ketjuun kuului jo 1 913 myymälää.

1960-luvulla Theo kontrolloi Pohjois-Saksan myymälöitä ja Karl Etelä-Saksan myymälöitä. Ketju jakaantui kahtia Nord- ja Süd-osiin, koska 1960-luvun puolivälissä veljeksille muodostui kiista savukkeiden myymisestä. Nord myy savukkeita ja Süd ei myy savukkeita.

Aldi pyrkii laajentumaan voimakkaasti Yhdysvalloissa, tavoitteena tulla myymälämäärällä mitattuna kolmanneksi suurimmaksi ruokakauppaketjuksi. Aldilla on Yhdysvalloissa 1800 myymälää ja tarkoituksena avata 800 uutta myymälää. Vuonna 2022 myymälöitä olisi 2500.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elintarvikekaupat
Saksalaiset yritykset
Saksalaiset kauppaketjut
Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri

Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri (PPSHP) on kuntayhtymä, jonka muodostavat Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat lukuun ottamatta Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiriin vuoden 2013 alussa siirtynyttä Reisjärveä. 

Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin väestöpohja on noin 410 000 ja laajemman, koko Pohjois-Suomen kattavan erityisvastuualueen väestöpohja on noin 740 000 henkilöä. Sairaanhoitopiirin tehtävänä on tarjota jäsenkuntiensa asukkaille erikoissairaanhoidon palveluja. 

Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri on Suomen pohjoisin  yliopistollinen sairaanhoitopiiri. Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin lisäksi Oulun yliopistollisen sairaalan (OYS) erityisvastuualueeseen kuuluvat Kainuun sairaanhoitopiiri, Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri, Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri ja Lapin sairaanhoitopiiri.

Sairaanhoitopiirin sairaalat 
 Oulun yliopistollinen sairaala, Oulu
 Oulaskankaan sairaala, Oulainen
 Raahen aluesairaala, Raahe 
Lisäksi on kehitysvammahuollon toimintayksikkö.

Lähteet

Suomen sairaanhoitopiirit
Sairaanhoitopiiri
OYS
Jam Master Jay

Jam Master Jay (oik. Jason William Mizell 21. tammikuuta 1965 – 30. lokakuuta 2002) oli yksi Run–D.M.C.:n jäsenistä. Hän toimi yhtyeessä DJ:nä.

Ura
Mizell syntyi Brooklynissä Yhdysvalloissa ja hänen perheensä muutti Queensiin, kun Mizell oli 10-vuotias. Hän soitti bassoa ja rumpuja monissa autotalliyhtyeissä. Mizell perusti Scratch DJ Academyn Manhattanissa. Vuonna 1989 Jam Master Jay perusti Jam Master Jay Recordsin. Hän hankki lukuisia artisteja Jam Master Jay Recordsiin. 1990-luvulla Mizell joutui vakavaan auto-onnettomuuteen ja häntä myös ammuttiin, mutta hän selvisi. Hänellä ei ole yhtään omaa albumia. Hän myös auttoi 50 Centin musiikkiuran alkuun.

Kuolema
Mizelliä ammuttiin 30. lokakuuta 2002 Merrick Boulevard -levytysstudiolla Queensissä, New Yorkissa. Hän kuoli saamiinsa vammoihin välittömästi. Mizell on haudattu Ferncliffin hautausmaalle Hartsdaleen, New Yorkiin.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Yhdysvaltalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1965 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Marta Eggerth

Marta Eggerth (17. huhtikuuta 1912 Budapest, Itävalta-Unkari – 26. joulukuuta 2013 Rye, New York) oli unkarilaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut laulaja ja näyttelijä. Hän aloitti laulamisen 11-vuotiaana ja sai menestystä jo nuorena, mutta joutui vuonna 1938 pakenemaan miehensä, kollega Jan Kiepuran kanssa Euroopasta (molemmilla oli juutalaiset äidit).

Eggerth teki Yhdysvaltoihin asetuttuaan useita rooleja Metro-Goldwyn-Mayerille. Kun sopimusta ei uusittu, hän muutti Kiepuran kanssa New Yorkiin ja kasvatti kaksi poikaa. Hänen elokuviinsa kuuluvat Zauber (1937), Sittenkin sankari (1942) ja Tässä tulen minä! (1943).

Eggerth oli näyttelijänä aktiivinen pääosin 1930- ja 1950-lukujen välisenä aikana. Hän oli Yhdysvaltain kansalainen 1950-luvulta ja jäi leskeksi 1966. Hän oli tunnettu operetin puolestapuhuja ja asui New Yorkin Ryessa. Hän piti konsertteja vielä 2000-luvulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unkarilaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Saksan kansallisdemokraattinen puolue

Saksan kansallisdemokraattinen puolue - kansanunioni (, lyh. NPD) on puolue Saksassa. Se perustettiin 1964 Saksan valtakunnanpuolueen () seuraajaksi. 

Saksan kansallisdemokraattinen puolue yhdistyi 1. tammikuuta 2011 Saksan kansanunionin (, lyh. DVU) kanssa. Samalla puolueen viralliseksi nimeksi päätettiin ottaa Saksan kansallisdemokraattinen puolue - kansanunioni.

1960-luvulla tehtiin useita yrityksiä julistaa NPD kansallissosialistisen puolueen seuraajaksi ja kieltää se Länsi-Saksan lain perusteella. Viimeisin yritys kieltää puolue tapahtui elokuun 2000 äärioikeiston väkivalta-aallon jälkeen. Yritys epäonnistui korkeimman oikeuden hylätessä päätöksen, sillä monet puolueen kansallisista ja aluejohtajista olivat Saksan kotimaan tiedustelupalvelun agentteja. Tämä herätti epäilyjä, että he toimivat provokaattoreina.

Puolue ei ole koskaan saanut yli 5 % äänistä saadakseen edustajia liittovaltion parlamenttiin. Vuoden 2005 liittovaltion vaaleissa vaaleissa NPD sai 1,6 % äänistä. Puolue on kuitenkin ollut edustettuna osavaltioparlamenteissa. Vuoden 2004 vaaleissa se sai 9,2 % äänistä ja 12 edustajaa Saksin osavaltion parlamenttiin. Sillä on edustajia myös Brandenburgissa. Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiovaaleissa 17. syyskuuta 2006 NPD sai 7,3 % äänistä.

Puheenjohtajat 
 Friedrich Thielen (1964–1967)
 Adolf von Thadden (1967–1971)
 Martin Mussgnug (1971–1990)
 Günter Deckert (1991–1996)
 Udo Voigt (1996–2011)
 Holger Apfel (2011–2013)
 Udo Pastörs (2013–2014)
 Frank Franz (2014–)

Lähteet 
 Rise of German Right-Wing Party Evokes Ghosts of Past (Spiegel)
 Germany considers ban on far-right party  (CNN; 20.11.2000)
 German far-right ban supported  (CNN 10.11.2000)
 Court Rejects Ban Of Far-Right Party (New York Times)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset puolueet
Nationalistiset puolueet
Uusnatsistiset puolueet
Äärioikeistolaiset puolueet
Taivalkosken kirkko

Nykyinen Taivalkosken kirkko on Taivalkosken seurakunnan toinen kirkko. Taivalkosken kirkonkylässä sijaitsevan kirkon on suunnitellut arkkitehti Kauno Kallio vuonna 1932. Kirkon vihki elokuussa 1933 silloinen Oulun tuomiorovasti Juho Mannermaa. Hänestä tuli myöhemmin Oulun hiippakunnan piispa. Tyyliltään uusklassisessa kirkossa on noin 400 istumapaikkaa.

Kirkon alttaritaulun Jeesus Getsemanessa on maalannut taiteilija Väinö Tiger. Alttaritaulu on vuodelta 1934. Ensimmäiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat urut saatiin vuonna 1938, nykyiset urut on valmistanut Tuomen urkutehdas vuonna 1990.

Ensimmäinen kirkko 
Taivalkoskesta muodostettiin vuonna 1843 Jokijärven rukoushuonekunta, joka oli osa isompaa Pudasjärven seurakuntaa. Arkkitehti Anders Fredrik Granstedtin suunnittelema kirkko valmistui 1848 Jokijärven kylään, joka sijaitsee nykyisestä kirkonkylästä parikymmentä kilometriä itään päin. Kuitenkin vain lähes kolmenkymmenen vuoden jälkeen kirkko päätettiin siirtää Taivalkosken kylään, josta siis tuli näin kunnan kirkonkylä. Kirkko siirrettiin uittamalla Iijokea pitkin kesällä 1877. Kirkko vihittiin rakennustöiden jälkeen uudelleen käyttöön uudella paikallaan juhannuksena 1880. Taivalkosken ensimmäinen kirkko paloi kivijalkaan saakka salamaniskun sytyttämänä 27. heinäkuuta 1925.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Taivalkosken kirkko

Kirkko
Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Suomen puiset pitkäkirkot
Darjeeling Himalayan Railway

Darjeeling Himalayan Railway on Indian Railways -rautatieyhtiön kapearaiteinen rautatie Siligurista Darjeelingiin Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa.

Rata on yhteensä 88,48 kilometriä pitkä ja sen varrella on päätepysäkkien lisäksi 11 rautatieasemaa, joista 2 258 metrin korkeudessa oleva Ghum on radan korkeimmalla ja maailman toiseksi korkeimmalla sijaitseva rautatieasema. Rautatie kulkee vuoristoisessa maastossa ja sille ovat tyypillisiä monet tiukat kurvit – 73 prosenttia koko radan pituudesta koostuukin mutkista.

Darjeelingin rautatie valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1999 toisena rautatienä Itävallan Semmeringin rautatien jälkeen. Nykyään Darjeelingin rautatie muodostaa maailmanperintökohteen yhdessä toisen Intian vuoristorautatien Nilgiri Mountain Railwayn kanssa.

Historia 

Normaalilevyinen rautatie Siliguriin Kalkutasta valmistui vuonna 1878. Himalajan juurella sijaitseva Siliguri oli yhdistetty Darjeelingiin tiellä, jota pitkin hevosten vetämät vaunut kulkivat. Teeteollisuus oli jo tuolloin noussut merkittäväksi tekijäksi Darjeelingin alueella ja tie ei olisi pystynyt selviämään kasvavasta liikenteestä.

Eastern Bengal Railway Companyn asiamies Franlin Prestige lähestyi hallitusta ja ehdotti rautatien rakentamista Darjeelingiin. Ehdotus hyväksyttiin vuonna 1879, kun Bengalin varakuveröörin Ashley Edenin muodostama komitea oli antanut positiivisen mielipiteen asiasta. Rautatien rakennustyöt aloitettiin jo samana vuonna. Noin 51 kilometrin pituinen osuus Siligurista Kurseongiin avattiin 23. elokuuta 1880 ja koko radan viralliset avajaiset olivat 4. heinäkuuta 1881. Myöhemmin rataan on tehty monia muutoksia sen kaltevuuden helpottamiseksi.

Huolimatta luonnonmullistuksista, kuten vuoden 1897 maanjäristyksestä ja vuoden 1899 syklonista, Darjeelingin rautatie jatkoi kehittymistään uusilla radan laajennuksilla ja matkustaja- sekä rahtimäärät kasvoivat jatkuvasti. Myöhemmin bussiliikenteestä tuli kuitenkin vakavasti otettava kilpailija rautatielle. Toisen maailmansodan aikana rautatie oli merkittävä sotilaiden ja varusteiden kuljettamisessa Darjeelingin ja Ghumin ympäristöön.

Intian itsenäistymisen jälkeen rautatie sulautettiin Indian Railwaysiin. Vuonna 1962 rataa pidennettiin kuudella kilometrillä New Jalpaiguriin, jossa se yhdistettiin uuteen leveäraiteiseen rautatiehen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Darjeelingin ja Nilgirin vuoristorautatiet UNESCOn sivuilla  
Virtuaalinen kierros Darjeelingin rautatiehen 
Darjeeling Himalayan Railway 

Intian rataverkko
Länsi-Bengali
Unescon maailmanperintökohteet Intiassa
FC Red Bull Salzburg

FC Red Bull Salzburg on itävaltalainen jalkapalloseura Salzburgista. SV Casino Salzburgina seura voitti kolme Itävallan mestaruutta ja selviytyi UEFA Cupin loppuotteluun 1993–1994. Salzburg hävisi finaalissa italialaisseura Internazionale Milanolle yhteismaalein 0–2.

Historia

Seura perustettiin vuonna 1933 nimellä SV Austria Salzburg. 45 vuotta myöhemmin nimeksi vaihtui SV Casino Salzburg ja vuonna 1997 SV Wüstenrot Salzburg.

Vuonna 2005 energiajuomayhtiö Red Bull osti seuran ja vaihtoi nimen muotoon FC Red Bull Salzburg.

Kesäkuuhun 2017 mennessä Red Bull luopui muodollisesti omistuksestaan, koska Euroopan jalkapalloliitto Uefa kielsi kahden saman omistajan seuran osallistumisen Mestarien liigaan yhtäaikaisesti. Energiajuomayhtiö päätti muuttaa rooliaan nimellisesti sponsoriksi, sillä se halusi mahdollistaa saksalaisseura RB Leipzigin osallistumisen turnaukseen. Jos Red Bull olisi jatkanut Salzburgin omistajana, Leipzig olisi joutunut luovuttamaan Mestarien liigan paikkansa Salzburgille Itävallan mestarina.

Saavutukset

 Itävallan mestaruus (16): 1994, 1995, 1997, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
 Itävallan cup (9): 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022
 UEFA Cupin finaalissa 1994

Entisiä päävalmentajia 
 1991–1995  Otto Barić
 1995–1996  Hermann Stessl
 1996–1998  Heribert Weber
 1998–2000  Hans Krankl
 2000  Miroslav Polak
 2000–2001  Hans Backe
 2001–2003  Lars Søndergaard
 2004  Walter Hörmann
 2004–2005  Peter Assion
 2005  Manfred Linzmaier
 2005–2006  Kurt Jara
 2006–2007  Lothar Matthäus
 2007–2008  Giovanni Trapattoni
 2008–2009  Co Adriaanse
 2009–2011  Huub Stevens
 2011–2012  Ricardo Moniz
 2012–2014  Roger Schmidt
 2014–2015  Adi Hütter
 2015  Peter Zeidler
 2016–2017  Óscar García Junyent
 2017–2019  Marco Rose
 2019–2021  Jesse Marsch

Lähteet

Aiheesta muualla

Virallinen kotisivusto   (englanniksi)

Red Bull Salzburg
Red Bull
Salzburg
Väestönsuojelu

Väestönsuojelulla tarkoitetaan ihmisten ja omaisuuden suojaamista ja pelastustoimintaa poikkeusoloissa sekä niihin varautumista. Väestönsuojelusta käytetään lyhennettä VSS, joka muodostuu sanoista väestön siviilisuojelu (Aakko, K. ym. 2017). Väestönsuojeluun varaudutaan  mm. poikkeusoloja koskevalla suunnittelulla ja koulutuksella, väestönsuojia (myös väestösuoja) rakentamalla, varautumalla väestön evakuointeihin, pelastustoimintaan ja ensiapuun sekä johtamis-, valvonta- ja hälytysjärjestelmien ylläpidolla. 

Suomen ensimmäinen väestönsuojelulaki tuli voimaan talvisodan edellä vuonna 1939 ja se kumottiin uudella lailla vuonna 1958.

Pelastamiseen, raivaukseen, puhdistus- ja tiedustelutoimintaan liittyvät tehtävät kuuluvat Suomessa pelastustoimen vastuulle. 
Pelastustoimi myös johtaa omatoimista varautumista eli rakennusten omistajien vastuulla olevaa suojelutoimintaa. Kuntien eri toimialat vastaavat osaltaan väestönsuojelussa tarvittavasta väestön terveydenhullosta, muonituksesta ja muusta huollosta. 

Väestönsuojelusta on säädetty pelastuslaissa sekä valmiuslaissa. Nykyisin voimassa oleva pelastuslaki, jota täydentää pelastusasetus, on vuodelta 2011 ja valmiuslaki vuodelta 2012.

Suomessa Pelastus- ja varautumiskoulutusta järjestää valtion ylläpitämä Pelastusopisto Kuopiossa.

Kirjallisuutta 
 
Aakko, K. ym. Väestön suojaamisen käsikirja.Tallinna: Tietosanoma. 2017.

Katso myös 
 Kotivara

Aiheesta muualla 

Valmiuslaki (1552/2011) 01.03.2012 voimaan astunut valmiuslaki.
Pelastuslaki (379/2011) 29.4.2011 voimaan astunut pelastuslaki.
Pelastusopisto
Pelastustoimi Sisäministeriö/pelastusosasto
Suomen pelastusalan keskusjärjestö ry
Väestönsuojelusäätiö sr

nl:Bescherming Bevolking
Maillot à pois

Maillot à pois (pilkkupaita) on Tour de Francen parhaalle mäkimiehelle annettava valkoinen paita, jossa on isoja punaisia pilkkuja eli ympyröitä. Paita annetaan mäkikilpailua johtavalle ajajalle. Yleisesti Pilkkupaitaa pidetään Vuorten kuninkaan paitana.

Historia
Ympäriajon historiassa vuonna 1933 laskettiin ensimmäisen kerran vuorten kuninkaan pisteet. Tällöin tittelin voittaja oli Vincente Trueba, joka suoriutui parhaiten vuoristo-osuuksien nousuista, mutta joka oli huono alastuloissa ja siksi ei voittanut mitään muuta. Tällöin kilpailun johtaja Henri Desgrange päätti, että ensimmäiseksi nousuissa tulleiden pitäisi saada joitain bonuksia teoistaan. Vuodesta 1934 lähtien ensimmäiselle nousun tehneelle annettiin aikabonuksia, joskin tämä aikabonus myöhemmin poistettiin, niin kuitenkin vuorten kuninkaan titteli jatkoi olemassaoloaan. Vaikka paras mäkimies on nimetty ensimmäisen kerran jo vuonna 1933, niin pistepaita tuli käyttöön vasta vuoden 1975 kilpailussa. Yhtenä kilpailun sponsorina toiminut Chocolat Poulain päätyi valinnassa juuri pistepaidan kaltaiseen näkemykseen.  Nykyisin, vuodesta 1993 lähtien paidan sponsorina on toiminut Champion-kauppaketju. Myös muissa maantiepyöräilykilpailuissa käytetään vastaavaa pistepaitaa vuorten kuninkaan tunnuksena, näin ollen esimerkiksi Tour of Britain on ottanut paidan käyttönsä.

Vuorten kuninkaat

Eniten voittoja

Voittajat vuosittain

Kansakuntien parhaat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan ympäriajo
Paidat
Mikey Kelley

Michael Kelley (s. 14. marraskuuta  1973 Quincy, Massachusetts) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on ääninäytellyt enimmäkseen videopeleissä.

Ura
Valmistuttuaan Bostonin Emerson korkeakoulusta Kelley muutti Los Angelesiin, jossa hän sai ensimmäisen merkittävän roolin Steven Spielbergin luomassa mini-animaatiosarjassa Invasion America. Muita animaatioita, joissa Kelley on ääninäytellyt ovat muun muassa Kukkulan kuningas, Ben 10, All Grown Up, Scooby-Doo ja Static Shock. Kelley kuitenkin tunnetaan parhaiten TMNT-elokuvan Michelangelon ääniroolista. Lisäksi hän tekee usein mainosspiikkejä muun muassa Disney Channelille ja McDonald'sille.

Ääniroolit

Elokuvat

Aiheesta muualla 
 Kelleyn videohaastattelu
 TV.com 
 Movies.aol.com
 Voice Chasers 

Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Elävät henkilöt
Vuonna 1973 syntyneet
HLBT

HLBT (englanniksi LGBT) on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöistä käytetty kirjainlyhenne. Kirjaimet tulevat sanoista homo, lesbo, biseksuaali ja transsukupuolinen.

HLBT lyhenteestä on käytössä lukuisia eri versioita. Variaatioita on olemassa enemmän englannin kuin suomen kielellä, ja niistä eniten käytetty sekä parhaiten tunnettu on englanninkielinen LGBT (engl. sanoista lesbian, gay, bisexual, transgender).

Muunnelmia 

Pidemmillä kirjainyhdistelmillä yritetään ottaa huomioon sateenkaari-identiteettien moninaisuus. Myös plusmerkki lyhenteen lopussa (esimerkiksi LGBT+) viittaa kaikkiin niihin sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöihin, jotka lyhenteessä jäävät muuten mainitsematta.

Kirjainlyhenteen pidempiä versioita ovat esimerkiksi

 HLBTIQ (homo, lesbo, bi, trans, intersukupuolisuus, queer)
 LGBTQIA (lesbo, homo (gay), bi, trans, queer, intersukupuolisuus, aseksuaalisuus)
 LGBTQQIP2SA (lesbo, homo, trans, identiteettiään pohtiva (engl. questioning), queer, intersukupuolisuus, panseksuaalisuus, kaksihenkinen, aseksuaali)

Kirjainlyhenteestä on olemassa myös versioita, joissa yksi A-kirjaimista viittaa sanaan liittolainen (engl. ally). Liittolainen tarkoittaa LGBTQ+ ihmisten tukijaa, joka ei itse kuulu kyseiseen vähemmistöön. Liittolaisten maininta kirjainlyhenteessä on kuitenkin herättänyt vähemmistön keskuudessa ristiriitaisuutta. Liittolaiset eivät ole osa seksuaali- ja sukupuolivähemmistöä, joten heihin viittaaminen sekä heille kirjainnipussa tilan tekeminen koetaan itse vähemmistöön kuuluvien keskuudessa usein kyseenalaiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt
Lyhenteet
Street Lamp

Street Lamp on Sailor yhtyeen  syyskuussa 1992 julkaistu uusin ja viimeisin alkuperäisjäsenten yhteinen studioäänite. Edellisvuoden Sailor cd-levy menestyi single listoilla kohtalaisesti. Street Lamp levyltä julkaistu single Latino Lover oli ainoastaan Saksassa listoilla ja ollen vain parhaimmillaan #61. Levyn singlejulkaisuja oli myös Suomessa radiosoitossa. Kappale Precious Form on äänitetty Phil Pickettin omistamassa studiossa, vaikkakin sitä ei ole cd-levyn kansitiedoissa  mainittu. Yhtyeellä (Serpell, Pickett, Marsh) ja tuottajilla (Kajanus ja Scott) oli myös erimielisyyttä rumpuosuuksien tekemisessä. Joissakin kappaleissa on käytetty ainoastaan rumpukonetta (ohjelmoinut tuottaja Alan Scott), ja joihin Grant Serpell ei saanut mahdollisuutta osallistua (rumpuosuudet oli jo tehty? - kun Serpell saapui studioon). Myös Kajanus teki kotonaan kaikki kappaleiden sovitukset, eikä näin ollen muilla yhtyeen jäsenillä ollut mahdollisuutta osallistua prosessiin, kuten oli aikaisemmilla levyillä tehty.Under the Moon on instrumentaalikappale.  Levy-yhtiönä oli Saksalainen BMG Ariola Hamburg. Julkaistu c-kasettina ja CD-levynä (RCA 74321).

Sailor-yhtye
Grant Serpell: rummut, lyömäsoittimet, laulu.
Phil Pickett: basso, koskettimet, laulu.
Henry Marsh: piano, koskettimet, harmonikka, laulu.
Georg Kajanus: vokalisti, akustinen kitara, charango, **klockwork machinery When My Ship Comes In

CD:n kappaleet
1. Street Lamp (4:17)
2. It Takes Two to Tango (3:18)
3. Who Cares (3:16)
4. Precious Form (3;46)
5. Hanan (3:31)
6. Lovers Blues (3:27)
7. Latino Lover (4:19)
8. Marinero (3:11)
9. Mambo Loco (3:31)
10. Vera From Veracruz (3:07)
11. Under the Moon (3:32)
12. When My Ship Comes In (3:21)

Singlet
 Latino Lover / Vera From Veracruz / Big Bamboo: (Saksa) - Maxi-CD
 Latino Lover / Vera From Veracruz: (Saksa) - CD-single
 It Takes Two to Tango / Under the Moon / When My Ship Comes In: (Saksa) - Maxi-CD
 It Takes Two to Tango / Under the Moon: (Saksa) - CD-single
 Precious Form / Who Cares / Lovers Blues: (Saksa) - Maxi-CD
 Precious Form / Who Cares: (Saksa) - CD-single

CD:n tiedot
 Musiikki ja sanoitukset: Georg Kajanus
 Laulusovitukset: Sailor
 Tuottajat: Georg Kajanus ja Alan Scott
 Äänittäjä: Alan Scott
 Miksaaja: Alan Scott +(kappaleet 1, 4, 5, 6, 8, 10, 11 ja 12).
 Toimeenpaneva tuottaja: P. McKey
 Lisätuotanto ja uudelleenmiksaus: Bob Cruice, Uli Hagman ja P. McKey *(kappaleet 2, 3, 7 ja 9).
 CD:n kansisuunnittelu: Steffan Böhle, Kunstfrei, Hampuri.
 Valokuvaus: Graeme Harris
 Kappaleiden julkaisuoikeudet: K-Works Music Ltd / Melodie Der Welt.
 P. McKey saa erityiskiitoksen Sailorilta.
 Äänitetty Lontoossa Strawberry Hills- ja Livingston studiossa ja Oh Yes studiossa Hampurissa.
 Miksattu Lontoossa +Livingston studiossa ja *Oh Yes studiossa Hampurissa.
 The Klockwork-89 suite**: Georg Kajanus

Lähteet

Vuoden 1992 albumit
Sailorin albumit
Nerf Herder

Nerf Herder on yhdysvaltalainen, Santa Barbarasta kotoisin oleva pop-punkyhtye. Sen perustivat Parry Gripp, Charlie Dennis ja Steve Sherlock vuonna 1994. Yhtye on kuvaillut musiikkiaan ”nörttirockiksi”, ja heidät tunnetaan humoristisista ja kulttuuriviittauksia sisältävistä punkkappaleistaan. Nerf Herder tunnetaan parhaiten televisiosarja Buffy, vampyyrintappajaan säveltämästään tunnussävelmästä ja vuonna 1996 julkaisemastaan singlestä ”Van Halen”. Yhtyeen nimi tulee elokuvasaagasta Tähtien sota.

Albumit

 Nerf Herder (1996) 
 How to Meet Girls (2000) 
 My E.P. (2000) 
 High Voltage Christmas Rock (2000) 
 American Cheese (2002) 
 Nerf Herder IV (2007)

Aiheesta muualla
Viralliset sivut

Yhdysvaltalaiset yhtyeet
9.0: Live

9.0: Live on metalliyhtye Slipknotin vuonna 2005 julkaisema livealbumi, joka sisältää materiaalia yhtyeen yli 200 konserttia käsittäneeltä kiertueelta vuosilta 2004–2005.

Kappaleet 

CD 1

CD 2

Kokoonpano 
 #0 Sid Wilson – DJ, samplet
 #1 Joey Jordison – rummut
 #2 Paul Gray – basso
 #3 Chris Fehn – lyömäsoittimet ja taustalaulu
 #4 James Root – kitara
 #5 Craig ”133” Jones – samplet, koskettimet
 #6 Shawn ”Clown” Crahan – lyömäsoittimet ja taustalaulu
 #7 Mick Thomson – kitara
 #8 Corey Taylor – laulu

Vuoden 2005 konserttitallenteet
Slipknotin albumit
Ostafjevon kansainvälinen lentoasema

Ostafjevon kansainvälinen lentoasema () on "B-luokan" kansainvälinen lentoasema Moskovan kaupungin etelälaidalla Južnoje Butovon kaupunginosassa. Lentoasema avattiin siviilikäyttöön vuonna 2000. Paikalla oli vuodesta 1934 toiminut sotilaslentokenttä. Lentoaseman omistava Gazpromavia on Gazpromin tytäryhtiö, ja kenttä on lähinnä liikelentokäytössä.

Katso myös 

 Domodedovon kansainvälinen lentoasema
 Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema

Aiheesta muualla 
Lentoaseman viralliset kotisivut

Moskovan lentoasemat
Ohjaspenta

Ohjaspenta (Scolopsis frenatus) on pentoihin kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Ohjaspenta kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sen vartalo on pitkittäissuunnassa keltamustaraitainen.

Alkuperä 
Ohjaspenta elää luonnossa indopasifisella merialueella.

Käyttäytyminen 
Ohjaspenta on rauhallinen ja seuloo pohjahiekasta äyriäisiä ja matoja ruoakseen.

Ravinto 
Ohjaspennat syövät lihapitoista ruokaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Meriakvaariokalat
Percoidei
Sophie Kinsella

Sophie Kinsella (oik. Madeleine Wickham, o.s. Townley, s. 12. joulukuuta 1969 Lontoo) on englantilainen chick lit -kirjailija, joka tunnetaan erityisesti Himoshoppaaja-kirjasarjastaan. Kinsella on valmistunut Oxfordin yliopistosta ja työskennellyt taloustoimittajana ennen kuin ryhtyi kirjailijaksi.

Ensimmäisestä Himoshoppaaja-kirjasta ilmestyi vuonna 2009 P. J. Hoganin ohjaama elokuvasovitus Himoshoppaajan salaiset unelmat, joka sijoittuu kirjasta poiketen New Yorkiin eikä Lontooseen.

Kinsella asuu Lontoossa miehensä ja neljän poikansa kanssa. Hänen sisarensa Gemma Townley on myös kirjailija.

Tuotanto 
Aluksi kirjailija julkaisi seitsemän kirjaa omalle nimellään Madeleine Wickham, mutta valitsi sitten itselleen kirjailijanimen ja vaihtoi samalla tyylilajia chick litiin. Kirjailijan oman kuvauksen mukaan nimellä Wickham julkaistut kirjat ovat huumorin sävyttämää draamaa, kun taas nimellä Kinsella julkaistut ovat nopeita komedioita, kuten Himoshoppaaja-sarja.

Himoshoppaaja-sarja 
Himoshoppaajan salaiset unelmat (The Secret Dreamworld of a Shopaholic, julkaistu myös nimellä Confessions of a Shopaholic, 2000). Suomentanut Leena Tamminen. WSOY, 1995.
Himoshoppaaja vierailla mailla (Shopaholic Abroad, julkaistu myös nimellä Shopaholic Takes Manhattan, 2001). Suomentanut Leena Tamminen. WSOY, 2000
Himoshoppaajan ratkaiseva askel (Shopaholic Ties the Knot, 2001). Suomentanut Leena Tamminen. WSOY, 2004.
Himoshoppaajan sisko (Shopaholic and Sister, 2004). Suomentanut Kaisa Luntinen. WSOY, 2005.
Himoshoppaajan vauva (Shopaholic and Baby, 2007). WSOY, 2008.
Minishoppaaja (Mini Shopaholic, 2010). WSOY, 2011.
Himoshoppaaja tähtien tiellä (Shopaholic to the Stars, 2014). WSOY 2015.
Himoshoppaaja korjaa potin (Shopaholic to the Rescue, 2015) WSOY 2016.

Muu tuotanto nimellä Sophie Kinsella
Salaisuuksia ilmassa (Can You Keep a Secret?, 2004). Suomentanut Ulla Selkälä. WSOY, 2008.
Varsinainen talousihme (The Undomestic Goddess, 2005). Suomentanut Ulla Selkälä. WSOY, 2007.
Muistatko minut? (Remember me?, 2008). Suomentanut Kaisa Kattelus. WSOY, 2009.
Kevytkenkäinen kummitus (Twenties girl, 2009) Suomentanut Aila Herronen. WSOY, 2010.
Soitellaan, soitellaan (I've Got Your Number, 2012) Suomentanut Irmeli Ruuska. WSOY, 2012. 
Hääyöaie (Wedding Night, 2013) Suomentanut Aila Herronen. WSOY, 2014.
 Kuka on pomo? (My Not So Perfect Life, 2017)
 Yllätä minut (Surprise Me, 2018)

Nuortenkirjallisuus
 Kadonnut. Audrey (Finding Audrey, 2015). Suomentanut Lotta Sonninen. Otava, 2015.

Nimellä Madeleine Wickham julkaistu
The Tennis Party (1995) (Uudelleen julkaistu nimellä 40 Love (2011)
A Desirable Residence (1996)
Swimming Pool Sunday (1997) 
The Gatecrasher (1998) 
The Wedding Girl (1999)
Cocktails for Three (2000) 
Sleeping Arrangements (2001)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sophie Kinsellan kotisivut 

Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Carmen Amaya

Carmen Amaya (2. marraskuuta 1913 – 19. marraskuuta 1963) oli kansainvälisesti kuuluisa espanjalainen flamencotanssija. Hän tanssi lapsesta saakka, teki ensiesiintymisensä Pariisissa 1929 ja muutti Yhdysvaltoihin 1936. Hän esiintyi Valkoisessa talossa sekä Franklin Rooseveltille 1944 että Harry S. Trumanille 1953. Hänen uransa jäi traagisella tavalla kesken hänen kuollessa munuaistautiin Begurissa vain 50-vuotiaana. Hänet on haudattu kotikaupunkiinsa Barcelonaan, tarkemmin Montjuïcin Cementiri del Sud-Oestiin.

Amayan maskuliinista tanssityyliä on yritetty usein jäljitellä, mutta sanotaan hänen olleen ainutlaatuinen.

Filmografia 
Amayan tanssia on tallennettu useisiin elokuviin
 1935 - La Hija de Juan Simón (J.L.Sáenz de Heredia & N.M. Sobrevila, Espanja)
 1936 - Don Viduo de Rodríguez (G. Mihura, Espanja)
 1939 - María de la O (Francisco Elías, Espanja) 
 1942 - Aires de Andalucía ((J. Luis Cabezas, Espanja)
 1942 - Maravilloa del toreo (Rafael Sevilla, Meksiko)
 1942 - Panama Hattie (Harry Joe Brown, USA)
 1942 - Silk, Blood and Sunshine (Fernando A. Rivero, Meksiko)
 1944 - Carmen Amaya and her troupe of Gypsy Dancers and Musicians (Yhdysvallat)
 1944 - Knickerbocker Holiday (Harry Joe Brown, Yhdysvallat)
 1944 - Follow the Boys (A. Edward Sutherland, Yhdysvallat)
 1944 - Dreams of Glory (Harry Joe Brown, Yhdysvallat)
 1945 - Los Amores de un Torero (José Díaz Morales, Meksiko)
 1945 - See my Lawyer (Edward F. Cline, Yhdysvallat)
 1953 - Quand te tues-tu? (Émile Couzinet, Ranska)
 1954 - Dringue, Castrito y la lámpara de Aladino (Luis Moglia Barth, Argentiina)
 1958 - Música en la Noche (Tito Davison, Meksiko)
 1963 - Los Tarantos (Rovira Beleta, Espanja)

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Queen of the Gypsies. The Life and Legend of Carmen Amaya. Sevilla: Paco, 1999'' ISBN 0964637413.

Aiheesta muualla 
 Carmen Amaya, star de Hollywood. 

Espanjalaiset tanssijat
Romanitaustaiset henkilöt
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Ostankino

Ostankino on Moskovan kunnallishallinnollinen kaupunginosa (raion) koillisessa piirissä.

Ostankinossa on laaja englantilaistyylinen puistoalue, jossa sijaitsee Šeremetjevin suvun entinen kesäasunto. Kartanon maille rakennettiin 1930-luvulla näyttelyalue, Kansantalouden saavutusten näyttely, nykyisin yleisvenäläinen näyttelyalue.

Ostankino tunnetaan myös televisiokeskuksesta ja 540 metriä korkeasta Ostankinon televisiotornista, joka on Moskovan maamerkki.

Moskovan monorail (MMTS) kulkee alueen läpi.

Moskovan kaupunginosat
Brit Pettersen

Brit Pettersen Tofte (s. 29. marraskuuta 1961 Lillehammer) on norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja.

Pettersen nousi kansainvälisesti tunnetuksi vuonna 1980, jolloin hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 5 kilometrillä ja viestissä sekä saavutti olympiapronssia Lake Placidin kisojen viestissä. Viestihiihdon maailmanmestaruuden hän saavutti kaksi vuotta myöhemmin Oslon MM-kilpailuissa ja olympiakultaa Sarajevossa 1984. Henkilökohtaisilla matkoilla hän saavutti MM-hopeaa 20 kilometrillä Seefeldissä 1985 hävittyään Norjan neloisvoittoon päättyneessä kisassa 18,4 sekuntia vasta viime hetkellä kilpailuun valitulle ikätoverilleen Grete Ingeborg Nykkelmolle sekä yhden olympiapronssin ja kaksi MM-pronssia.

Lähteet

Viitteet 

Norjalaiset maastohiihtäjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Pikkuapollo

Pikkuapollo (Parnassius mnemosyne) on ritariperhosiin kuuluva valkoinen perhoslaji. Suomessa lajia tavataan lähinnä Ahvenanmaan ja Lounais-Suomen runsaskukkaisilla niityillä ja Suomen lajiston kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU). Pikkuapollo on rauhoitettu koko Euroopan unionin alueella.

Koko ja ulkonäkö 
Pikkuapollo on huomattavan kookas, valkoinen perhonen. Siipien pohjaväri on valkoinen, mutta siipisuonten kohdalla kulkee tummia juovia. Etusiiven etuosassa on nähtävissä kaksi vierekkäistä mustaa täplää. Etusiipien kärjet ovat läpikuultavat, mikä saa ne näyttämään tummilta. Takasiiven takareuna on tumma ja naaraalla on takasiivissään kaksi mustaa täplää, jotka koirailta yleensä puuttuvat kokonaan. Siipiväli on 53–62 mm. Pikkuapollo lentää hitaasti ja laskeutuu usein kukille, mutta pysyttelee koostaan huolimatta huomaamattomana kasvillisuuden seassa. Muiden apollolajien tapaan pikkuapollollakin on useita, ulkonäöltään toisistaan hivenen poikkeavia alalajeja tai muotoja. Suomesta näitä tunnetaan kolme: f. karjala, f. perkele sekä f. ugrofennica.

Suomessa tavattavista perhosista pikkuapollon voi sekoittaa lähinnä vain kaaliperhoseen, jolla ei kuitenkaan ole läpikuultavia siivenkärkiä ja siipisuonitus erottuu huonosti tai myöhemmin kesällä lentävään pihlajaperhoseen, jolta puolestaan puuttuvat tummien siivenkärkien lisäksi etusiipien tummat täplät.

Levinneisyys ja lentoaika 
Pikkuapolloa tavataan Euroopasta Keski-Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Esiintyminen on paikoittaista.

Suomessa pikkuapollo on harvinainen, mutta paikoilla joilla sitä esiintyy se voi olla lukumäärällisesti runsas. Miltei kaikki nykyiset esiintymispaikat ovat Ahvenanmaalla tai Lounais-Suomessa. Uudellamaalla pikkuapolloja on palautusistutettu lajin entiselle esiintymisalueelle Porvooseen, missä kanta on sittemmin runsastunut. Suomen sisämaan suurin esiintymä on Somerolla Häntälän notkojen perinnebiotooppialueella, joka on osa Rekijokilaakson Natura 2000 -aluetta.

Lentoaika alkaa kesäkuun alkupuoliskolla ja jatkuu kesäkuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat 
Pikkuapollo on avoimien, lehtomaisten niittyjen laji. Perhosen elinympäristöjä on hävittänyt erityisesti on laidunmaiden väheneminen. Perhonen lentää päivällä ja laskeutuu usein kukille.

Luontodirektiivin nojalla pikkuapollo on rauhoitettu kaikkialla EU:n alueella. Suomessa pikkuapollo on ollut rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella jo vuodesta 1976 lähtien. Yhden perhosen korvausarvoksi on asetettu 336 euroa.

Pikkuapollo talvehtii joko munana tai pienenä toukkana.

Ravintokasvi 
Pikkuapollon toukka käyttää ravintokasvinaan pystykiurunkannusta (Corydalis solida).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kimmo Silvonen
Suomen Perhoset: Pikkuapollo
Rauman kaupunki: PIKKUAPOLLO 
LuontoPortti: Pikkuapollo (Parnassius mnemosyne)
Iltalehti: Pikkuapollo (Parnassius mnemosyne) 
UniProt, Taxonomy: Parnassius mnemosyne 

Ritariperhoset
Fast Food Nation

Fast Food Nation  on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu löyhästi Eric Schlosserin samannimiseen dokumentaariseen kirjaan. Elokuva kuvattiin Meksikossa, Texasissa ja Coloradossa. Elokuvan tuottivat Participant Productions ja Recorded Picture Company HanWay Filmsille ja BBC Filmsille. 

Elokuvan ensi-ilta oli 19. toukokuuta 2006 Cannesin elokuvajuhlilla. Kaupallinen ensi-ilta sillä oli 17. marraskuuta 2006. Avausviikonloppuna se tuotti 390 000 dollaria. 

Elokuvassa käytetään kuvitteellista lähestymistapaa, ei dokumentaarista, vaikka tarinan taustalla ovatkin tositapahtumat. Pääosissa ovat Greg Kinnear, Catalina Sandino Moreno, Ethan Hawke, Luis Guzman, Patricia Arquette, Kris Kristofferson, Lou Taylor Pucci, Ana Claudia Talancon, Esai Morales, Paul Dano, Wilmer Valderrama, Bruce Willis ja Avril Lavigne.

Juoni 

Elokuvan juoni keskittyy kertomaan pikaruokateollisuudesta kolmen näkökannan kautta. Mickey's -hampurilaisketjun varapuheenjohtaja Don Anderson (Greg Kinnear), on ketjun uuden menestystuotteen, Big One luoja ja hän saapuu tutkimaan huolestuttavan tiedon todenperäisyyttä, nimittäin yhtiön tuotteista on löydetty lehmänpaskaa, ja se tieto ei edistäisi markkinointia. Mickey'sin työntekijä Amber (Ashley Johnson) puolestaan herää elämänsä realiteetteihin, samalla kun laittomat maahanmuuttajat saapuvat coloradolaiseen pikkukylään unelmiensa perässä ja he pääsevätkin töihin hampurilaispihvejä valmistavaan tehtaaseen.

Vastaanotto 
Elokuva sai vaihtelevaa palautetta kriitikoilta Yhdysvalloissa. The New York Timesin toimittaja Manohla Dargis sanoi Fast Food Nationin olevan "tärkein amerikkalaisen ohjaajan tekemä poliittinen elokuva sitten Michael Mooren Fahrenheit 9/11:n."

Toisaalta, JoBlon Berge Garabedian sanoi, että "mikään elokuvan tarinoista ei ole kiinnostava (paitsi yksi), tarinoiden yhteyden puute on hämmästyttävän huono. Koko elokuva vaikutti peruskoulun oppitunnilta".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elokuvan viralliset kotisivut 

Vuoden 2006 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 2006 brittiläiset elokuvat
Richard Linklaterin ohjaamat elokuvat
Elokuvat eläinten oikeuksista
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Tietokirjoihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Killer Queen

Killer Queen on englantilaisen rockyhtye Queenin kappale, joka ilmestyi singlenä loppuvuodesta 1974. Se nousi Britannian listan kakkossijalle ja oli yhtyeen läpimurtokappale. Laulaja Freddie Mercuryn kirjoittama kappale on albumilla Sheer Heart Attack, kuten myös "Flick of the Wrist", joka on singlen B-puolella. Vaikuttimistaan kappaleen syntyyn Mercury on maininnut The Beatlesin alkupään tuotannon, The Beach Boysin ja sanoitusten osalta Noel Cowardin.

Queen-musikaalissa We Will Rock You Killer Queen on yksi tarinan päähenkilöistä ja myös esittää nimikappaleensa.

Nauhoitukset
Sen sijaan, että olisi käyttänyt flyygeliä, kuten Mercuryllä oli tapana, hän äänitti kappaleen tavallisella pianolla antaakseen sille vaudevillenomaisen soinnin.

Yhtyeen jäsenien sanomaa

Konserttitallenteita
Live Killers (1979)
We Will Rock You (1981)

Versioita kappaleesta
 Travis teki version vuoden 2001 singlelleen Sing.
 Sum 41 esitti kappaleen tribuuttialbumilla Killer Queen: A Tribute to Queen vuonna 2005.
 PlayStation 2 -peleissä Guitar Hero ja Taiko: Drum Master on mahdollista soittaa Killer Queen.
 Panic! at the Disco soitti kappaletta Nothing Rhymes with Circus -kiertueellaan.

Lähteet 

Queenin kappaleet
Vuoden 1974 kappaleet
Alexander von Humboldt

Vapaaherra Friedrich Wilhelm Heinrich Alexander von Humboldt (14. syyskuuta 1769 Berliini – 6. toukokuuta 1859 Berliini) oli preussilainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli preussilaisen ministeri, filosofi ja kielitieteilijä Wilhelm von Humboldtin nuorempi veli. Humboldtin teos kasvimaantieteestä oli eliömaantieteen perusteoksia.

Humboldtin isä oli Alexander Georg von Humboldt, joka oli majuri Preussin armeijassa ja kuului huomattavaan pommerilaiseen sukuun. Alexander von Humboldt avioitui 1766 Maria Elizabeth von Colombin kanssa. Colomb oli paroni von Holweden leski. Perheeseen syntyi kaksi poikaa, joista toinen oli Alexander.

Humboldt opiskeli Frankfurtin ja Göttingenin yliopistoissa sekä Freibergin kaivosakatemiassa. Hänen ajatuksiinsa vaikutti suuresti geologi Abraham Gottlob Werner. Nuorena hän työskenteli Preussin kaivoshuollossa. 1790 hän vieraili Pariisissa Georg Forsterin kanssa. Vuodesta 1796 alkaen hän oli taloudellisesti riippumaton tutkija. Hän jatkoi opintojaan Jenassa ja tapasi muun muassa Goethen ja Schillerin.

Humboldt oli nykyaikaisen maantieteen uranuurtajia. Hän tutki myös maamagnetismia, meteorologiaa, klimatologiaa ja geologiaa.

Humboldt matkusteli vuosina 1799–1804 Latinalaisessa Amerikassa yhdessä kasvitieteilijä Aimé Bonplandin kanssa ja tutki sekä kuvaili aluetta ensimmäisenä tieteellisestä näkökulmasta. Hän kirjoitti matkaa käsittelevät kuvauksensa valtavaksi kirjasarjaksi 21 vuoden aikana. Hän oli ensimmäisiä, joka ehdotti, että Atlanttia reunustavat maa-alueet ovat aikoinaan olleet yhdessä, etenkin Etelä-Amerikka ja Afrikka. Myöhemmin hän pyrki viisiosaisessa teoksessaan Kosmos yhdistämään eri tiedonaloja. Humboldt oli yhteistyössä muiden tieteilijöiden kanssa, kuten Joseph-Louis Gay-Lussac, Justus von Liebig, Louis Agassiz ja Matthew Fontaine Maury.

Humboldt nimesi useita lintulajeja, muun muassa kolumbiankaklattajan (Ortalis garrula) ja rasvakehrääjän (Steatornis caripensis). Kaikista maapallolla eläneistä ihmisistä hänen mukaansa on nimetty eniten maantieteellisiä kohteita. Myös lukuisia eliölajeja on nimetty hänen kunniakseen, mm. perunpingviini (Spheniscus humboldti) sekä humboldtinkalmari (Dosidicus gigas).

Humboldt ei mennyt naimisiin, eikä hänellä tiettävästi ollut lapsia. Koska hän tuhosi kaiken kirjeenvaihtonsa, ei ole varmaa dokumentointia hänen sukupuolisesta suuntautumisestaan, mutta aikalaisten mukaan hän oli homoseksuaali. Hänellä tiedetään olleen vain kaksi rakkaussuhdetta naisen kanssa, ohjaajansa Marcus Herzin vaimoon ja Pauline Wieseliin vuonna 1808 Pariisissa.

Katso myös
Karl Ritter

Lähteet

Kirjallisuutta 
Wulf, Andrea: The Invention of Nature: Alexander von Humboldt's New World, Knopf, 2015, ISBN 9781848548985

Aiheesta muualla 

Alexander von Humboldtin teoksia Gutenberg-projektissa. 

Saksalaiset ornitologit
Saksalaiset tutkimusmatkailijat
Copley-mitalin saajat
Royal Societyn ulkomaiset jäsenet
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1769 syntyneet
Vuonna 1859 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Viktorija Stjopina

Viktorija Ivanivna Stjopina () (s. 21. helmikuuta 1976 Zaporižžja) on ukrainalainen korkeushyppääjä.

Stjopina sijoittui kuudenneksi Lissabonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1994. Hän jäi Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 karsinnassa ilman tulosta. Vuonna 1996 hän voitti Ukrainan-mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Atlantan olympialaisissa. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän oli seitsemäs. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi tuloksella 196 cm. Hän voitti samana vuonna lisäksi Ukrainan-mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän hyppäsi yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Euroopan sisäratojen cupissa, kahdeksas Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja voitti Ukrainan mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Ateenan olympialaisissa hän voitti olympiapronssia ennätystuloksellaan 202 cm. Kauden lopussa hän oli toinen IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2005 hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän oli seitsemäs Helsingin MM-kisoissa ja viides IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli seitsemäs. Hän voitti 2008 Ukrainan-mestaruuden, oli toinen Euroopan cupissa ja sijoittui 12:nneksi Pekingin olympialaisissa. Hän voitti Ukrainan ulkoratamestaruuden 2009 ja 2010 sekä sijoittui Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 kuudenneksi. Vuonna 2011 hän oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa, mutta karsiutui Daegun MM-kilpailuissa. Vuonna 2012 hän voitti Ukrainan hallimestaruuden ja karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa.

Ennätykset 
 Korkeushyppy: 202 (2004)

Lähteet 
 
 Profiili Tilastopajan tietokannassa 

Ukrainalaiset korkeushyppääjät
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt