joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mikko Parikka

Mikko Parikka (s. 9. joulukuuta 1988 Vantaa) on suomalainen näyttelijä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän on näytellyt MTV3-kanavan saippuasarjassa Salatut elämät  Jiri Viitamäkeä, joka on ollut sarjassa mukana vuosina 2010–2020.

Parikka osallistui syksyllä 2011 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kuudennelle tuotantokaudelle, jossa hän kilpaili tanssiparinaan tanssinopettaja Katri Mäkinen. He putosivat kilpailun seitsemännessä pudotuksessa juuri ennen semifinaalia. Vuonna 2018 Parikka kilpaili Fort Boyard Suomi -ohjelmassa. Heinäkuun 2019 Parikka työskenteli NRJ-radiokanavan aamujuontajana.

Amerikkalaisen jalkapallon Vaahteraliigassa Parikka pelasi Vantaan TAFT:issa kausilla 2012 ja 2014.

Parikka on opiskellut teologiaa Helsingin yliopistossa vuodesta 2013. Vuoteen 2022 mennessä opinnot olivat kuitenkin jääneet ja vanhentuneet, sillä opintojen yhdistäminen työhön ja perhe-elämään ei onnistunut odotetusti.

Salattujen elämien lisäksi Mikko on nähty myös kesäteatteriesityksissä kuten Kuningasjätkä.

Yksityiselämä 
Parikka on naimisissa Salatuissa elämissä Peppi Puolakkaa näytelleen, sittemmin muun muassa bloggaajana työskentelevän Sara Parikan kanssa. Pari aloitti seurustelun vuonna 2009, ja he menivät naimisiin vuonna 2014. Pariskunnalla on vuosina 2014, 2015 ja 2020 syntyneet tyttäret. Perhe asuu Espoossa. Mikko Parikan isä Jari Parikka ja isoveli Jarno Parikka ovat jalkapalloilijoita.

Parikka on kotoisin Vantaan Korsosta.

Filmografia

Elokuvat

Televisio- ja nettisarjat

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Reeti Sahlstedt

Reeti Sahlstedt (s. 30. elokuuta 1976 Rauma) on suomalainen jääkiekkoilija ja rullakiekkoilija. Jääkiekkoa hän on pelannut viimeksi Vermuntilan Temmossa Suomi-sarjassa. Sahlstedt edusti Lukkoa yhdessä Euroopan Liigan ottelussa kaudella 1996–1997.

Vuonna 2006 Sahlstedt kuului pronssia voittaneeseen Suomen joukkueeseen rullakiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.

Reetin isoveli Kalle Sahlstedt (s. 1973) on myös jääkiekkoilija. Veljesten isä Esko Sahlstedt on Rauman Lukon entinen päävalmentaja.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset rullakiekkoilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Bernin sopimus (tekijänoikeus)

Bernin sopimus eli Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta on tekijänoikeutta säätelevä kansainvälinen sopimus. Ensimmäinen Bernin sopimus solmittiin Sveitsin Bernissä vuonna 1886. Suomi liittyisopimukseen vuonna 1928, ja nykyisin voimassa oleva sopimus astui Suomessa voimaan 1. marraskuuta 1986.

Jos teoksen alkuperämaa on ratifioinut sopimuksen , siihen sovelletaan Bernin sopimuksen mukaan kyseisen maan tekijänoikeuslakia. Jos teoksen suoja-aika on päättynyt sen alkuperämaan lain mukaan, sillä ei myöskään ole tekijänoikeuslain myöntämää suojaa kyseessä olevassa maassa. Eli jos esimerkiksi alkuperältään yhdysvaltalaisella teoksella ei ole enää tekijänoikeussuojaa Yhdysvalloissa, niin sitä ei myöskään ole Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sopimusteksti Finlexissä suomeksi
Sopimusteksti englanniksi  
Luettelo sopimuksen ratifioineista maista 

Tekijänoikeus
Bern
1886
1800-luvun kansainväliset sopimukset
Lunohod

Lunohod (, ”Kuukävelijä”) 1 ja 2 olivat Neuvostoliiton kuuohjelman miehittämättömät kuuajokit, jotka tutkivat Kuun pintaa vuosina 1970 ja 1973. Ne toimivat samaan aikaan neuvostoliittolaisten Zond-kuuluotainten kanssa. Nämä ajokit päättivät Luna-ohjelman. Vasta vuonna 1997 Yhdysvaltain Mars Pathfinder pystyi vastaavaan robotin toimintaan vieraalla taivaankappaleella. Luna 2:n 35 kilometrin matka Kuun pinnalla on edelleen ennätys.

Kehitys
Lunohodit kehitettiin alun perin tutkimaan miehitettyjen lentojen laskeutumispaikkoja ja jopa kuuaseman paikkaa etsimään.

Vuoden 1968 puolivälissä KIP-10-keskukseen, eli NIP-10:iin (КИП-10 tai НИП-10), joka toimi Shkolnojessa (Школьное) Krimillä, rakennettiin hehtaarin kokoinen kuuhalli, jossa oli kuuajokkien kokeilukenttä.

Alukset suunnitteli Aleksandr Kemurdžian, joka toimi NPO Lavotškinissä.

Ensimmäisen Lunohodin laukaisu epäonnistui 19. helmikuuta 1969.

Lunohod 1

Lunohod 1 laukaistiin Luna 17 -avaruusaluksen kyydissä 10. marraskuuta 1970. Luna 17 saapui Kuun kiertoradalle 15. marraskuuta, ja 17. marraskuuta kello 03.47 UTC Lunohod 1 teki pehmeän laskun Mare Imbriumiin. Kello 06.28 UTC ajokki ajoi Kuun pinnalle.

Alus oli kooltaan 135 cm korkea, 170 cm pitkä ja 160 cm leveä. Sen massa oli 840 kg. Siinä oli kahdeksan pyörää. Sen ajonopeudet olivat 1 km/h ja 2 km/h.

Sen hyötykuorma
 kuusi kameraa 
 RIFMA-röntgenfluoresenssispektrometri
 RT-1-röntgenteleskooppi
 matkamittari 
 RV-2N-säteilydetektori
 TL-laserreflektometri

Lunohod 2

Lunohod 2 laukaistiin Luna 21 -aluksen kyydissä 8. tammikuuta 1973. 12. tammikuuta alus tuli Kuun kiertoradalle. Lunohod 2 laskeutui Kuun pinnalle 15. tammikuuta kello 23.35 UTC Le Monnier -kraatterin luo.

Sen tiedelaitteet olivat
Seitsemän kameraa
RIFMA-M-röntgenspektrometri
Röntgenteleskooppi
PROP-matkamittari
RV-2N-LS-säteilymittari
TL-laserreflektometri
SG-70A-magnetometri
Rubin 1 -fotodetektori

Lunohod 3
Lunohod 3 rakennettiin, mutta se ei lentänyt avaruuteen. Se on NPO Lavotškinin museossa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vinogradov, A. P. (ed.), (1971). Peredvizhnaya Laboratoriya na Lune Lunokhod-1. Tom 1. Moscow, Nauka.
Barsukov, V. L. (ed.), (1978) Peredvizhnaya Laboratoriya na Lune Lunokhod-1. Tom 2. Moscow, Nauka.
The Other Moon Landings by Andy Chaikin, Smithsonian Air & Space magazine February/March 2004.*Lunar and Planetary Department Moscow University
Exploring the Moon (1969-1976) - a diary of significant events in Soviet lunar exploration, including those associated with the Lunokhod programme
Don P. Mitchell's catalog of Soviet Moon Images including many from the Lunokhod programme
Lunohod artikkeli Lunarpedia-sivustolla
Tests of breadboard models of lunokhods on moonodrome(лунодром - moondrome in Russian) near Simferopol in 1969
Remote control lunokhods and planetrovers in Russian.
Crews lunokhods in Russian.
Lunohod 2:n sijainti kuun kiertoradalta kuvattuna

Luna-ohjelma
Finlandia Marathon

Finlandia Marathon on vuosittain Jyväskylässä järjestettävä juoksutapahtuma. Vuosittain tapahtumaan osallistuu yli 2000 juoksijaa. Vuonna 2017 täysmaratonilla selvisi maaliin yli 300 juoksijaa.  

Finlandia Marathon järjestetään Jyväskylässä vuosittain syyskuun toisena lauantaina. Juoksureittinä on tasainen ja nopea 12,6 kilometrin pituinen Rantaraitti, jonka Suomen Kuntaliitto, Suomen Tieyhdistys ja Tiehallinto ovat palkinneet Suomen kauneimpana liikenneväylänä.

Finlandia Marathonilla osallistuja voi valita, juokseeko täyden maratonin, puolimaratonin vai 10 kilometrin mittaisen Rantaraitin kierroksen. Sekä miehille että naisille on yleisten sarjojen lisäksi ikäsarjat 40-vuotiaista ylöspäin viiden vuoden välein. Finlandia Marathonin järjestävät Keski-Suomen Liikunta ja Jyväskylän Kenttäurheilijat.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.finlandiamarathon.fi/

Maratonit
Suomen yleisurheilukilpailut
Jyväskylän urheilutapahtumat
Hung

Hung on yhdysvaltalainen komedia-draamasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2009 HBO-kanavalla. Sarjaa on tällä hetkellä tuotettu kolme tuotantokautta. Sarjan on luonut Dmitry Lipkin.

Hungin päähenkilönä on Thomas Janen näyttelemä Ray Drecker, onneton ja eronnut historianopettaja ja baseball-valmentaja. Raylla on kaksi lasta, jotka asuvat hänen uusiin naimisiin menneen ex-vaimonsa (Anne Heche) kanssa. Kun tulipalo tuhoaa Rayn kodin, jää hän vararikon partaalle. Raylla on kuitenkin vaikuttava kehon osa: hänen penis on 23 senttimetriä.  Ystävänsä Tanyan (Jane Adams) avustuksella Ray päättää ryhtyä miesprostituoiduksi, Tanya hänen parittajanaan. Ensimmäisellä kaudella seurataan, kuinka kaksikko aloittelee uutta bisnestään, vastoinkäymisiä välttämättä.

Yle TV2 aloitti sarjan esittämisen Suomessa syyskuussa 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kotisivut

Yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
HBO:n televisio-ohjelmat
Maailman valot (albumi)

Maailman valot on Pekka Himangan albumi vuodelta 1976.

Levyn nimikappale on merkitty levykanteen "venäläiseksi kansansävelmäksi". Tosiasiassa kappaleen on säveltänyt venäläinen Eduard Kolmanovski, jonka toinen tunnettu sävellys on "Rakastan sinua, elämä". Ensimmäisen levytyksen ”Maailman valoista” teki Suomessa Veikko Tuomi vuonna 1969. Tuomi levytti kappaleen uudelleen vuonna 1976, mutta parhaiten tunnetaan Himangan levytys.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maailman valot itunes.com -sivustolla

Pekka Himangan albumit
Vuoden 1976 albumit
Jaakko Salon tuottamat albumit
Horace Walpole

Horatio Walpole, Orfordin 4. jaarli, paremmin tunnettu nimellä Horace Walpole (24. syyskuuta 1717 Lontoo, Ison-Britannian kuningaskunta – 2. maaliskuuta 1797) oli englantilainen taidehistorioitsija, kirjailija ja poliitikko. Hänet muistetaan nykyään Lontoon Strawberry Hillille rakentamastaan huvilasta ja goottilaisesta romaanistaan Otranton linna (1764), jolla oli suuri vaikutus kauhuromantiikalle.

Ura 
Horatio Walpole syntyi Robert ja Catherine Walpolen perheeseen. Hänen isänsä Robert Walpole oli kuuluisa whig-poliitikko, josta tuli myös Ison-Britannian pääministeri. Horatio sai kotikasvatuksen, kunnes aloitti Eton Collegessa 1727. Cambridgen King’s Collegeen hän kirjautui maaliskuussa 1735. Hän jätti kuitenkin koulun ennen valmistumistaan vuonna 1738.

Yliopiston jälkeen Horace Walpole lähti Euroopan-kierrokselle ystävänsä, runoilija Thomas Grayn kanssa. Walpole palasi Lontooseen 1741, ja hänet valittiin samana vuonna Ison-Britannian parlamenttiin. Hän istui parlamentissa vuoteen 1768 mutta ei kuitenkaan tehnyt merkittävää ura poliitikkona.

Walpole hankki vuonna 1749 pienen huvilan Lontoon Twickenhamista. Hän laajensi rakennusta ja sen pihapiiriä kahden ystävänsä kanssa Yrjöjen ajan arkkitehtuurin oppien mukaan. He lisäsivät huvilaan rintavarustuksia ja torneja. He laajensivat myös puutarhaa ja tekivät maisemointia. Rakennus oli antamassa sysäystä uusgotiikan suosiolle englantilaisessa arkkitehtuurissa.

Walpole kirjoitti uuden, gotiikkaa edustavan rakennuksensa innoittamana romaanin Otranton linna, jota pidetään usein ensimmäisenä goottilaisena romaanina. Se julkaistiin vuonna 1764. Walpolen kirjalliseen tuotantoon kuuluu myös 3 000 henkilökohtaista kirjettä, joista useimmat on osoitettu englantilaiselle diplomaatille Horace Mannille. Kirjeet ovat yhteiskunnalliselta kannalta merkittäviä, sillä ne kertovat ajan kulttuurista ja tavoista.

Suomennettu tuotanto 
 
  Otranton linna (lyhyt tekstinäyte), suom. Aune Brotherus, antologiassa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja: Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Eino Railo, WSOY 1933 (Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja, digitoituna Projekti Lönnrotissa (zip))

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Walpolen teoksia Gutenberg-projektin sivuilla. 

Brittiläiset poliitikot
Englantilaiset kirjailijat
Taidehistorioitsijat
Jaarlit
Vuonna 1717 syntyneet
Vuonna 1797 kuolleet
Helsingin kirjamessut

Helsingin kirjamessut järjestetään vuosittain lokakuussa Helsingin Messukeskuksessa. Tapahtuman järjestää Suomen Messut yhteistyössä Suomen Kustannusyhdistyksen ja Suomen Kirjakauppiasliiton kanssa. Messujen yhteydessä on Antikvaariset kirjamessut, joita on järjestetty lokakuusta 1988 alkaen.

Helsingin kirjamessut järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2001. Vuonna 2014 messuilla vieraili neljän päivän aikana 78 400 kävijää. Näytteilleasettajia oli 338 ja esiintyjiä yli 1100. Helsingin Kirjamessujen kanssa järjestetään samanaikaisesti Ruoka ja Viini -messut. Vuonna 2018 tapahtumakokonaisuudessa oli 85 600 kävijää. Ennätysvuosi oli 2019, jolloin messuilla vieraili yli 90 000 ihmistä. Vuonna 2020 tapahtuma järjestettiin koronapandemiasta johtuen ainoastaan verkossa. Vuonna 2021 tapahtuma toteutettiin jälleen paikan päällä keräten 52 000 kävijää.

Ohjelmajohtajat 

 Doris Stockmann 2001–2003
 Anja Snellman 2003–2006
 Tuula Isoniemi 2007–2010
 Stig-Björn Nyberg 2011–2015
 Jan Erola 2016–2018
 Ronja Salmi 2018–2021
 Ville Blåfield 2022–

Messujen teemat 
 2006 Britannia
 2007 Norja
 2009 Ruotsi
 2010 Ranska
 2011 Viro
 2012 Unkari
 2013 Saksa
 2014 Italia
 2015 Venäjä
 2016 Pohjoismaiden kirjallisuus ja kulttuuri
 2017 Suomi
 2018 Yhdysvallat
 2019 Ranska
 2020 tulevaisuus
 2021 dialogi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kirjamessut

Helsingin tapahtumat
Kirjallisuustapahtumat Suomessa
Kirjamessut
Otranton linna

Otranton linna () on englantilaisen Horace Walpolen kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1764. Sitä pidetään ensimmäisenä goottilaisena romaanina.

Walpole julkaisi ensimmäisen painoksen vuonna 1764 nimellä The Castle of Otranto, A Story. Translated by William Marshal, Gent. From the Original Italian of Onuphrio Muralto, Canon of the Church of St. Nicholas at Otranto. Walpole käytti salanimeä William Marshal ja väitti, että romaani oli käännös italialaisen Onuphrio Muralton käsikirjoituksesta, joka oli painettu Napolissa 1529. Käsikirjoitus oli kertomuksen mukaan löydetty pohjoisenglantilaisen katolisen perheen kirjastosta, ja se perustui vieläkin vanhempaan tarinaan.

Toisessa painoksessa Walpole myönsi kirjoittaneensa kertomuksen. Vuoden 1924 painoksessa Montague Summers osoitti, että Walpole oli käyttänyt osittain Sisilian kuninkaan Manfredin tositarinaa kertomuksensa pohjalla. Manfred omisti aikoinaan keskiaikaisen linnan Otrantossa, Italiassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Castle of Otranto Gutenberg-projektin sivuilla. 
 Nummelin, Juri: Suunnaton kypärä putoaa taivaalta. Helsingin Sanomat 28.11.2014.
 Soikkeli, Markku: Ritariajan romuluinen kauhuklassikko. Kiiltomato.net 2.3.2015.

Englantilaiset kauhuromaanit
1760-luvun kirjat
1764
Morarji Desai

Morarji Ranchhodji Desai () (29. helmikuuta 1896 – 10. huhtikuuta 1995) oli Intian pääministeri, talousministeri ja vapaustaistelija. Pääministerinä hän toimi 1977–1979, talousministerinä 1959–1964 ja 1967–1970. Desai oli Janata-puolueen jäsen – hän oli ensimmäinen pääministeri, joka ei kuulunut Intian kongressipuolueeseen.

Bramiinisuvusta polveutunut Desai oli vapaustaistelija, joka Mahatma Gandhin taistelutoverina ja brittiläisen siirtomaahallinnon vastustajana vietti 1930- ja 1940-luvuilla lähes kymmenen vuotta vankilassa kolmeen eri otteeseen. Hän oli vankilassa vuosina 1975–1977 pääministeri Indira Gandhin poliittisesta vastustamisesta.

Pääministerikaudellaan Morarji Desai pyrki vakauttamaan Intian jännittyneitä suhteita kahteen suureen naapurimaahan, Pakistaniin ja Kiinaan. Desai on ainut intialainen, joka on saanut sekä Intian että Pakistanin siviilihenkilöille merkittävästä valtiollisesta toiminnasta myönnettävät korkeimmat kunniamerkit, intialaisen Bharat Ratnan ja pakistanilaisen Nishaan-e-Pakistanin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intian pääministerit
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Wolftracks

Wolftracks on John Kay & Steppenwolf -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1982.

Kappaleet 

"All I Want Is All You Got" (John Kay) 
"Time" (John Kay/Michael Palmer/Kevin Kern) 
"None of the Above" (John Kay/Michael Palmer/Steven Palmer) 
"You" (John Kay) 
"Every Man for Himself" (John Kay) 
"Five Finger Discount" (John Kay) 
"Hold Your Head Up" (Rod Argent/Chris White) 
"Hot Night in a Cold Town" (Rick Littlefield/Geoffrey Cushing-Murray) 
"Down To Earth" (Kim Fowley/Ross Wilson) 
"For Rock-N-Roll" (John Kay) 
"The Balance" (John Kay)

Muusikot 

John Kay: laulu, kitara
Michael Palmer: kitara, laulu
Welton Gite: basso
Steven Palmer: rummut, laulu
Michael Wilk: kosketinsoittimet, laulu

Steppenwolfin albumit
Vuoden 1982 albumit
Total Guitar

Total Guitar on kuukausittain ilmestyvä brittiläinen aikakauslehti. Se on Euroopan myydyin kitaramusiikkiin keskittyvä lehti. Total Guitarin pääkonttori sijaitsee Bathissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Total Guitar julkaisee joka kuussa uusia tabulatuureja kitaralle pääosin metalli- ja rock-kappaleista. Lehti sisältää myös yhtyeiden ja kitaristien haastatteluja sekä kitaroiden ja soitossa tarvittavien laitteiden esittelyjä.

Aiheesta muualla
Total Guitarin kotisivu

Brittiläiset aikakauslehdet
Musiikkilehdet
Luhtasuoputki

Luhtasuoputki eli suoputki (Peucedanum palustre) on kaksivuotinen, 0,4–1,2 metriä korkeaksi kasvava ruohokasvi sarjakukkaiskasvien heimossa.

Ulkonäkö 
Luhtasuoputken varsi on karvaton, ontto ja särmikäs. Lehdet ovat kolmiomaiset, useaan kertaan parilehdykkäiset ja yksittäiset lehdykät ovat liuskaisia. Kukat ovat tiheissä sarjoissa, teriöt ovat pienet ja valkoiset, joskus punertavat. Hedelmä on uurteinen, litteän soikea, reunoista siipipalteinen ja 4–5 millimetriä pitkä.

Elinympäristö 
Luhtasuoputki kasvaa monenlaisilla märillä ja kosteilla paikoilla, muun muassa rannoilla, rantaniityillä, ojissa ja myös märissä korvissa, missä se ilmentää ravinteisuutta. Etelämpänä se kasvaa yleisemmin ravinteisilla soilla. Laji on Suomessa yleinen ja paikoin jopa hyvin yleinen Rovaniemen korkeudelle saakka.

Luhtasuoputki on ritariperhosen toukkien ravintokasvi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Luhtasuoputken levinneisyys Suomessa.
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Luhtasuoputki (Peucedanum palustre)
 Luontoportti: Suoputki (Peucedanum palustre)
 Den virtuella floran: Kärrsilja (Peucedanum palustre) 
 ITIS: Peucedanum palustre 
 United States Department of Agriculture (USDA): Peucedanum palustre 

Sarjakukkaiskasvit
Chiune Sugihara

Chiune Sugihara (1900–1986) oli japanilainen diplomaatti, joka toimi toisen maailmansodan alussa maansa varakonsulina Liettuan silloisessa pääkaupungissa Kaunasissa. Sugihara pelasti muutaman viikon aikana vuonna 1940 tuhansia juutalaisia natsien vainoilta.

Harbinissa Sugihara erosi ensimmäisestä, japanilaisesta vaimostaan ja meni naimisiin Klaudia Semionovna Apollonovan kanssa. Hän kääntyi myös ortodoksisuuteen ja hänet kastettiin nimellä Sergei Pavlovitš.

Kun Saksa hyökkäsi Puolaan syksyllä 1939, monia juutalaisia pyrki Liettuan kautta ulkomaille. Sugihara järjesti heille Japanin viisumeita rautatiematkalle Siperian halki Vladivostokiin. Silloinen Alankomaiden Liettuan-suurlähettiläs ja kunniakonsuli olivat puolestaan myöntäneet kyseisille juutalaisille viisumit Japanista Curaçaoon, Alankomaiden hallussa olevalle Karibianmeren saarelle. Vuonna 1985 Israel nimesi Sugiharan vanhurskaaksi kansakuntien joukossa.

Kaunasissa Liettuassa on avoinna Sugiharan kotimuseo. Siellä on erinomaisen hyvin taustoitettu näyttely, joka kertoo rohkeiden ja luovien miesten toiminnasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Chiune Sugihara - Yad Vashem 

Japanilaiset toisen maailmansodan henkilöt
Japanilaiset diplomaatit
Suurlähettiläät
Vanhurskaat kansakuntien joukossa
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Juhani Jylhä

Juhani Jylhä (28. syyskuuta 1946 Rauma – 18. tammikuuta 2018) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Jylhä edusti jääkiekon SM-sarjassa kasvattajaseuraansa Rauman Lukkoa vuodet 1964–1968 ja 1971–1976 sekä Helsingin IFK:ta vuodet 1968–1971. Jylhä voitti HIFK:ssa kaksi Suomen mestaruutta 1969 ja 1970 sekä SM-hopeaa Lukossa vuonna 1966.

Jylhä edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 1966 ja 1969.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Antti Kurvinen

Antti Ilmari Vilhelm Kurvinen (s. 14. heinäkuuta 1986 Ylihärmä) on suomalainen keskustalainen poliitikko. Hänet valittiin eduskuntaan Vaasan vaalipiiristä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vuodesta 2009 Kurvinen on ollut myös Kauhavan kaupunginvaltuuston jäsen. Kurvinen nimitettiin Marinin hallituksen tiede- ja kulttuuriministeriksi 27. toukokuuta 2021. Hän siirtyi maa- ja metsätalousministeriksi 29. huhtikuuta 2022 Jari Lepän erottua tehtävästä.

Koulutus 
Kurvinen valmistui ylioppilaaksi alahärmäläisestä Härmän lukiosta vuonna 2005 ja oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2013. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli lakimiehenä asianajotoimistossa vuodesta 2013.

Poliittinen toiminta 
Kurvinen oli Suomen Keskustanuorten puheenjohtaja vuosina 2009–2013. Hänet valittiin tehtävään lokakuussa 2009, jolloin hän voitti vastaehdokkaansa Jouni Pitkäsen äänin 128–105. Vuonna 2009 hän toimi Keskustan Opiskelijaliiton puheenjohtajana.

Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Kurvinen jäi ensimmäiselle varasijalle. Vuonna 2006 Kurvinen nousi varasijalta Ylihärmän kunnanvaltuustoon.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kurvinen valittiin ensimmäisen kerran Kauhavan kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle kuntansa ääniharavana. Hän oli kaupunginvaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Kurvinen oli myös Etelä-Pohjanmaan liiton maakuntahallituksen jäsen kaudella 2013–2016.

Kurvinen oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Vaasan vaalipiiristä, muttei tullut valituksi 3 588 äänellä. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa 5 838 äänellä. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kurvinen keräsi kaikkiaan 5 459 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle. 26. toukokuuta 2021 Kurvinen valittiin Keskustan eduskuntaryhmän, puoluehallituksen ja Euroopan parlamentin jäsenten yhteiskokouksessa Annika Saarikon seuraajaksi tiede- ja kulttuuriministerinä Marinin hallituksessa.

Kurvinen työskenteli EU:n tekijänoikeusdirektiivin lainsäädäntötyössä ja palkkasi Liedeksen asiantuntijaksi.

Vaalimenestys

Eduskuntavaalit 
 2011: 3 588 ääntä (Vaasan vaalipiiri, ei valittu)
 2015: 5 838 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)
 2019: 5 459 ääntä (Vaasan vaalipiiri, valittiin)

Kunnallisvaalit 
 2004: 40 ääntä (Ylihärmä, 2,3 %  äänistä; ei valittu)
 2008: 153 ääntä (Kauhava, 1,5 % äänistä; valittiin)
 2012: 272 ääntä (Kauhava, 3,2 % äänistä; valittiin)
 2017: 217 ääntä (Kauhava, 2,6 % äänistä; valittiin)
 2021: 260 ääntä (Kauhava, 3,2 % äänistä; valittiin)

Yksityiselämä 
Kurvinen avioitui marraskuussa 2019 Menja Pöyhösen kanssa. Huhtikuussa 2022 he ilmoittivat erovansa. Kurvinen harrastaa omien sanojensa mukaan ”kulttuuria ja liikuntaa”. Hän on sanonut harrastavansa muun muassa teatteria harrastajanäyttelijänä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Nykyiset kansanedustajat
Suomen nykyiset ministerit
Suomen Keskustan poliitikot
Suomen kulttuuriministerit
Suomen maa- ja metsätalousministerit
Suomalaiset juristit
Keskustanuorten puheenjohtajat
Vaasan vaalipiiri
Ylihärmän kunnanvaltuutetut
Kauhavan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Liettuan vaakuna

Liettuan vaakuna on Liettuan tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Vaakunassa punaisella taustalla Vytis-niminen (suom. takaa-ajaja, jahtaaja) ritari ratsastaa hevosella ja pitää miekkaa kädessään. Ritarilla on lisäksi sininen kilpi, jossa on keltainen risti. Vaakuna on yksi Euroopan vanhimmista valtiovaakunoista.

Aikaisemmat vaakunat

Samankaltaiset vaakunat

Katso myös
Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Luettelo Liettuan vaakunoista

Lähteet

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Tri Jekyll & Mr. Hyde (vuoden 1931 elokuva)

Tri Jekyll & Mr. Hyde (Dr. Jekyll and Mr. Hyde) on Rouben Mamoulianin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1931. Elokuva perustuu Robert Louis Stevenson pienoisromaaniin Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde. Elokuva vedettiin levityksestä Metro-Goldwyn-Mayerin tehtyä kirjasta uuden filmatisoinnin vuonna 1941, mutta se julkaistiin uudelleen 1970-luvulla.

Fredric March sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Elokuva oli Oscar-ehdokkana myös kuvauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta.

Elokuvan juoni poikkeaa alkuperäisestä kirjasta monella tapaa, joista mainittavin on että elokuvassa paljastetaan välittömästi että Jekyll ja Hyde ovat sama henkilö, kun taas kirjassa se selviää vasta viimeisillä sivuilla. Myöskin hahmo jonka perspektiivistä tarina kerrotaan on vaihtunut, kirjassa se oli Jekyllin hyvä ystävä, kun taas elokuvassa se on Jekyll.

Roolit

Myöhempi arvostus
The New York Timesin kriitikot valitsivat Tri Jekyll & Mr. Hyden vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet

Vuoden 1931 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Tieteiskauhuelokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Rouben Mamoulianin ohjaamat elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Robert Young

Robert George Young (22. helmikuuta 1907 Chicago, Illinois – 21. heinäkuuta 1998 Westlake Village, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti elokuvanäyttelijänä ja 1930-luvulla hän näytteli vuosittain jopa yhdeksässä eri elokuvassa. Vuonna 1949 Young siirtyi radioon Father Knows Best -tilannekomediasarjan isän, Jim Andersonin rooliin. Samaa roolia hän näytteli myös sarjan televisioversiossa, joka alkoi vuonna 1954 ja päättyi 1963. Young näytteli nimiroolin vuosina 1969–1976 esitetyssä lääkärisarjassa Marcus Welby, M.D.. Roolistaan hänet palkittiin Golden Globella. Young on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle.

Valikoitu filmofrafia
 Hänen suuri rakkautensa (Today We Live, 1933)
 Salainen asiamies (Secret Agent, 1936)
 He olivat urheita miehiä (Western Union, 1941)
 Päivä on koittava (Journey for Margaret, 1941)
 Sulhanen liikaa (Sweet Rosie O'Grady, 1943)
 Oikeutettu kosto (Crossfire, 1947)
 Inkojen salaisuus (Secret of the Incas, 1954)

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Museum of Broadcast Communications: Young, Robert 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät
Golden Globe -palkinnon saajat
Hollywood Walk of Fame
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Leo Laukkanen

Leo Olavi Laukkanen (11. lokakuuta 1913 Helsinki – 1. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän on tunnettu erityisesti abstrakteista pienoisveistoksistaan, jotka on useimmiten tehty graniitista.

Laukkanen opiskeli Taideteollisuuden keskuskoulussa vuosina 1931–1933. Vaikka Laukkasen tuotannon tunnetuin osa koostuu abstrakteista veistoksista, hän teki uransa alku- ja loppuvaiheissa myös esittäviä veistoksia sekä kivestä että pronssista, muun muassa naishahmoja. Vuonna 1980 Helsingin Taidehallissa oli laaja Laukkasen muistonäyttely, jonka teokset hän oli testamentannut Suomen taiteilijaseuralle.

Laukkanen oli kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen assistenttina vuosina 1948–1956.

Lähteet

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Frederick John Jackson

Sir Frederick John Jackson (1860 Catterick, North Yorkshire – 1929 Beaulieu-sur-Mer, Ranska) oli englantilainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä ja siirtomaahallinnon virkamies.

Päätettyään opiskelunsa Shrewsbury Schoolissa ja Cambridgen Jesus Collegessa Jackson johti retkikunnan tapaamaan Emin Pashaa Egyptiin. Vuonna 1899 hän johti toista retkikuntaa, joka tutki Britannian uutta siirtomaata Keniaa (tuolloin vielä osa Itä-Afrikan protektoraattia). Myöhemmin hänet nimitettiin Kenian ensimmäiseksi kuvernööriksi. Hän toimi myös Ugandan protektoraatin kuvernöörinä vuosina 1911–1918.

Jackson kirjoitti teoksen The Birds of Kenya Colony and Uganda Protectorate, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1938. Hän oli perustamassa East Africa and Uganda Natural History Society -nimistä yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana. Jacksonin kuoltua hänen laaja eläinkokoelmansa myytiin ja sittemmin se katosi.

Jackson nimesi linnuista keniankirvisen (Anthus latistriatus) 1899.

Lähteet 
Natural History Museum

Viitteet 

Brittiläiset ornitologit
Englantilaiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Eye II Eye

Eye II Eye on Scorpionsin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Kappaleet "To Be No. 1", "Mysterious", "10 Light Years Away / Start Me Up", "Eye to Eye", "Aleyah" julkaistiin singlenä. Albumin kappale "Du bist so schmutzig" oli Scorpionsin ensimmäinen saksankielinen kappale.
Suomen albumilistalla se sijoittui sijalle 37.

Kappaleet

Kokoonpano 
Scorpions
 Klaus Meine - laulu
 Matthias Jabs - soolokitara, taustalaulu
 Rudolf Schenker - kitara, taustalaulu
 Ralph Rieckermann - basso, taustalaulu
 James Kottak - rummut, taustalaulu

Muut muusikot
 Mick Jones - kitara
 Peter Wolf - piano, koskettimet

Lähteet

Scorpionsin albumit
Vuoden 1999 albumit
Sokokenkirvinen

Sokokenkirvinen (Anthus sokokensis) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen suppea elinympäristö käsittää mantereen itärannikon metsäisiä alueita Itä-Kenian Arabuko-Sokokessa ja Tansanian koilliosassa. Victor Gurney Logan Van Someren kuvaili lajin holotyypin Sokokesta 1921.

Lähteet 

Kirviset
Uhanalaiset linnut
Van de Graaffin generaattori

Rockyhtyeestä katso Van der Graaf Generator.

Van de Graaffin generaattori on sähkögeneraattori, jonka kehitti fyysikko ja keksijä Robert Van de Graaff. Generaattorin sähköntuotanto perustuu eristerullan ja -hihnan välisestä kosketuksesta aiheutuvaan staattiseen sähköön.

Van de Graaffin tandemkiihdytin on hiukkaskiihdytin, jonka toiminta perustuu van de Graaffin generaattoriin. Sitä voidaan käyttää muun muassa sädehoidossa. Kiihdytettävien ionien varaustilasta riippuen generaattorin hiukkassuihkun energia on yhdestä megaelektronivoltista 20–30 megaelektronivolttiin. Sitä voidaan käyttää myös radionuklidien tuottamiseen. Ionit kiihdytetään kondensaattorin potentiaalikentässä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Generaattorit
Hiukkaskiihdyttimet
Käki (ryhmä)

Käki-ryhmä on  kuvataiteilijaryhmä Espoosta. Ryhmä perustettiin vuonna 1996 ryhmän ensimmäisen taidenäyttelyn yhteydessä, joka pidettiin Espoon virastokeskuksen tiloissa. Ryhmän ensimmäisen näyttelyn tarkoituksena oli elävöittää autioitunutta Espoon liikekeskusta, mutta myös aktivoida taiteilijoita omaehtoiseen näyttelytoimintaan.

Tämän jälkeen Käki-ryhmä on pitänyt useita taidenäyttelyitä paitsi taidegallerioissa, myös hylätyissä entisissä tehdashalleissa, kuten Porvoon taidetehtaassa sekä Suomessa, että ulkomailla. Vuonna 1997 ryhmä toteutti Uudenmaan läänin taidetoimikunnan tuella ympäristötaideteoksen Valoa ateljeessa.

Vuonna 2010 Liettuan taiteilijaseura otti mukaan Käki-ryhmän kansainväliseen taideprojektiin, jonka nimi on Art-Line. Projektiin sisältyi ryhmän taidenäyttely Kaunasissa kesäkuussa vuonna 2010 Liettuan taiteilijaseuran Meno Parkas galleriassa. Vuonna 2011 Tallinnan kaupunki otti ryhmän mukaan "Tallinna Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2011" - ohjelmaan, johon sisältyi ryhmän taidenäyttely Tallinnassa kulttuurikeskus Salmessa maaliskuussa 2011. Keväällä 2012 ryhmä järjesti näyttelynsä Berliinin Suomi keskuksen taidegalleriassa ryhmäperformanssilla, jonka nimi oli "Harlekiini".

Kaikki Käki-ryhmän kuvataiteilijat ovat jäseniä Espoon kuvataiteilijat r.y:ssä ja samalla monien muiden kuvataiteilijoiden ammattijärjestöjen jäseniä.

Taiteilijat 
Ryhmäläisiä yhdistää moninaisuus ja ilmaisun vapaus. Jäseniä ovat olleet
 Anneli Hilli, taidemaalari ja taidegraafikko
 Helka Immonen, taidemaalari 
 Iia Jännes, taidemaalari
 Mauri Olavi Keinänen, valokuvataiteilija/kuvataiteilija
 Taimi Lindström, taidegraafikko
 Heikki Pasanen, performanssi/kuvataiteilija
 Marja-Leena Valkola, taidemaalari
 Eeva-Riitta Vilkuna, taidemaalari

Näyttelyt 
Ryhmä on järjestänyt näyttelyitä vuodesta 1996 alkaen Espoossa 1996, 1997, 2002, 2006, 2016, Riihimäellä 1998, Porissa 1998, Porvoossa 1998,  Lahdessa 1999, Pietarissa 1999, Silkeborgissa, Tanskassa 2001,  Pyhtäällä 2004, Tukholmassa 2007, Kaunasissa, Liettuassa 2010,  Tallinnassa 2011, Berliinissä 2012,  Kuopiossa 2013, Forssassa 2015,  Espoossa 2016, Kouvolassa 2016, Järvenpäässä 2016, Tampereella 2017, Hyvinkäällä 2018, Hangossa 2019 ja Salossa 2022.

Apurahat 
Ryhmä on saanut useita apurahoja Espoon kaupungilta taidenäyttelyiden järjestämiseen sekä muun muassa Valtion taidetoimikunnalta ja Uudenmaan läänin taidetoimikunnalta ja tukea ovat antaneet myös Nokia, Gasum, Suomen Sokeri ja Aktia pankki/Aktia Sb Stiftelsen.

Lähteet 

 Aamuposti -lehti 14.3.2018
Länsiväylä -lehti 30.3.2016
 Kouvolan Sanomat -lehti 2.8.2016
 Youtube Mauri Olavi Keinänen ja Käki-ryhmä

Viitteet 

Suomalaiset taiteilijaryhmät
Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration: The Solo Years

Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration: The Solo Years olivat Michael Jacksonin 30-vuotisen soolouransa kunniaksi vuonna 2001 Madison Square Gardenissa, New Yorkissa tekemää kaksi konserttia. Konsertit televisioitiin ja näytettiin myöhemmin CBS-tv-verkossa. Kummatkin konsertit myytiin loppuun viidessä tunnissa. Liput olivat popmusiikin kaikkien aikojen kalleimmat; parhaimmat paikat maksoivat 5 000 dollaria sisältäen ruokailun Jacksonin kanssa sekä nimikirjoituksella varustetun julisteen. Jackson tienasi kummastakin konsertista 7,5 miljoonaa dollaria, mikä on yli 150 000 dollaria minuutilta. Konsertit olivat Jacksonin ensimmäiset konsertit manner-Yhdysvalloissa sitten vuonna 1989 päättyneen Bad World Tour -kiertueen.

Ensimmäisen tunnin aikana konserteissa esiintyi useita eri artisteja ja yhtyeitä, jotka esittivät Jacksonin tunnettuja kappaleita sekä omia kappaleitaan. Toisen tunnin aikana muiden artistien ja yhtyeiden esitysten jälkeen Michael tuli lavalle yhdessä The Jacksons -yhtyeen kanssa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun yhtye nähtiin koossa sitten vuoden 1984 Victory Tour -kiertueen. Yhtye esitti sen tunnetuimpia kappaleita, jonka jälkeen Jackson esitti omaa soolotuotantoansa.

Esityslista
Jackson ei harjoitellut ensimmäistä konserttia varten. Tämän vuoksi Jackson antoi yleisön valita seuraavan kappaleen "Billie Jeanin" jälkeen. Yleisö valitsi "You Rock My Worldin", mutta taustayhtye ei ollut valmis, joten he päättivät soittaa ennen tuota kappaletta "Black or Whiten"

 Kummatkin konsertit pidettiin syyskuussa 2001 Madison Square Gardenissa, New Yorkissa. Televisiossa esitetty taltiointi koostui kummankin konsertin kohokohdista. 

 Televisiotaltioinnissa ei esitetty "We Are the Worldia" eikä "You Rock My Worldin" repriisiä, jotka esitettiin ensimmäisen konsertin lopussa.

Perjantai, 7. syyskuuta 2001

Maanantai, 10. syyskuuta

Päivämäärät 

 Michael Jackson
Vuoden 2001 konserttikiertueet
Hải Dương

Hải Dương on kaupunki Vietnamin pohjoisosassa, samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 112 000 asukasta.

Hải Dương sijaitsee kahden Punaisenjoen sivujoen, Thia Binhin ja Ke Satin yhtymäkohdassa noin 60 km Hanoista itään. Kaupunki pyrkii kehittymään osaksi Hanoin työssäkäyntialuetta. Siellä on 17 alakoulua, 13 yläkoulua ja kuusi jatkokoulua, sekä ammatillisia oppilaitoksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vietnamin kaupungit
MPDT

MPDT eli MPD-rakettimoottori on kehitteillä oleva magnetoplasmadynaaminen rakettimoottori joka sopii käytettäväksi planeettain välisessä avaruudessa.
Tästä moottorityypistä käytetään myös nimeä LFA eli Lorentzin voimaan pohjautuva kiihdytin. MPDT:ssä ajoaine ionisoidaan kiihdytinkammiossa ja poistetaan moottorista Lorenzin voimalla kiihdyttäen. Lorenzin voima syntyy, kun plasmaksi ionisoitu ajoaine ja sitä ympäröivät magneettikentät vuorovaikuttavat keskenään. MPDT muistuttaa jonkin verran VASIMR:tä. MPD:n etuina on mm. suhteellisen suuri työntövoima. Moottorin ajokyky on miltei sama kuin planeettainvälisessä avaruudessa käytettyjen nesterakettien. Miinuksia ovat elektrodien kulumineen ja ehkä se, että litium on paras polttoaine, ei vety.

Lähteet  
 Three-phase electric arc plasma torches "Star" – Keldysh Research Center official web page

Viitteet 

Rakettimoottorit
Tunnusraitayökkönen

Tunnusraitayökkönen (Orthosia gothica) on keskikokoinen, ruskea yöperhoslaji. Lentoaikansa puolesta se kuuluu kevään ensimmäisiin perhosiin.

Koko ja ulkonäkö 
Tunnusraitayökkönen on keskikokoinen, perusväritykseltään vaatimaton, ruskean ja harmaankirjava yökköslaji. Etusiiven keskellä, rangastäplän ja munuaistäplän välissä, on yleensä selvästi erottuva, hyvin tumma, hieman isoa L-kirjainta muistuttava kuvio. Tämä tunnusomainen kuvio voi kuitenkin olla myös keskiruskea tai jopa selvästi muuta siipeä vaaleampi, ja joskus rengastäplä saattaa jakaa sen kahteen osaan. Siiven takaosassa, keskivarjossa, on yleensä näkyvissä toinen tumma, likimain suorakaiteen muotoinen kuvio. Takasiivet ovat vaaleanruskeat, ja siipiväli on 31–38 mm. Ulkonäöltään samantapaisia lajeja ovat kilpiruuniyökkönen (Xestia c-nigrum) ja kolmioruuniyökkönen (Xestia triangulum)

Levinneisyys ja lentoaika 
Levinneisyysalue kattaa koko Euroopan. Keski-Euroopassa laji lentää maalis-huhtikuussa, Suomessa aikuiset perhoset lentävät huhtikuun puolivälistä kesäkuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Tunnusraitayökkönen on erittäin yleinen laji, jonka yleisyyttä lisää sen viihtyminen kaikenlaisissa ympäristöissä. Laji on aktiivinen pimeän aikaan ja lentää helposti valolle. Päivisin aikuisia perhosia voi löytää lepäämästä ulkovalojen läheisyydessä. Aikuiset perhoset viereilevat kukilla. Laji talvehtii kotelona.

Ravintokasvi 
Toukka syö monia kasvilajeja.

Lähteet 

Tarhayökköset
QGIS

QGIS on vapaa paikkatieto-ohjelmisto, joka sisältää mahdollisuuden tiedon selaamiseen, muokkaamiseen ja analysointiin.

Kehitys
QGIS tunnettiin aikaisemmin nimellä Quantum GIS. Tästä nimestä käytettiin yleisesti lyhennettä QGIS, joka lopulta korvasi vanhan nimen kaikissa ohjelmiston osissa, kuten koodi ja dokumentaatio, sekä ulkoisessa tiedotuksessa.

QGIS on kirjoitettu C++-ohjelmointikielellä ja sen graafinen käyttöliittymä on suunniteltu Qt-kirjastolla. QGIS mahdollistaa C++ ja Python-ohjelmointikielillä tehtyjen liitännäisten käytön. Qt:n lisäksi QGIS on riippuvainen GEOS-kirjastosta ja SQLite-ohjelmistosta. Muita suositeltavia ohjelmistoja ovat GDAL, GRASS GIS, PostGIS sekä PostgreSQL. Ohjelmistoa kehitetään Open Source Geospatial Foundationin eli OSGeo:n tuella.

QGIS on alustariippumaton ohjelmisto, ja se tukee useita käyttöjärjestelmiä, kuten Mac OS X, Linux, Unix ja Microsoft Windows. QGIS on jatkuvan kehityksen alla, ja siihen julkaistaan säännöllisiä päivityksiä ja bugikorjauksia. QGIS on käännetty lukuisille kielille.

Tiedostomuodot
QGIS mahdollistaa ESRIn shapefile-tiedostomuodon, sekä paikkatietojakauman käytön, mutta ESRIn uudempaa geodatabase-tiedostomuotoa ei kuitenkaan tueta. MapInfo, PostGIS ja useita muita tiedostomuotoja on mahdollista käyttää QGIS:ssä. QGIS tukee verkkopohjaisten rajapintojen, kuten WMS ja WFS, käyttöä. Tämä mahdollistaa ulkoiset tietolähteet.

Toiminnallisuus
QGIS mahdollistaa integroinnin muiden avoimen lähdekoodin paikkatietokirjastojen kanssa, kuten PostGIS, GRASS GIS ja MapServer, täten mahdollistaen useita eri toiminnallisuuksia.

Lähteet

Katso myös
 Paikkatietojärjestelmä

Aiheesta muualla 

 QGIS Kotisivu
 "The QGIS Podcast" 
 QGIS kiinnostaa kaupunkeja Positio-lehti 1/2017, Maanmittauslaitos

Paikkatieto-ohjelmistot
Vapaat ohjelmistot
Brita Kekkonen

Brita Linnéa Kekkonen (o.s. Fagerholm, 30. heinäkuuta 1927 Helsinki – 10. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suurlähettiläs Taneli Kekkosen puoliso ja tasavallan presidentti Urho Kekkosen miniä. Hänen isänsä oli valtioneuvos K.-A. Fagerholm. Koulutukseltaan hän oli romaanisen filologian maisteri. Kekkosilla oli kaksi lasta, Timo Kekkonen ja Tea Kekkonen.

Kekkonen kuoli 10. toukokuuta 2013 Helsingissä Laakson sairaalassa 85-vuotiaana. Hän sairasti syöpää.

Taustaltaan suomenruotsalaista Brita Kekkosta luonnehdittiin suorapuheiseksi, teräväkieliseksi kosmopoliitiksi.

Kirjallisuutta
 Korhonen, Riitta: Minä, Brita: Brita Kekkosen elämä Otava 2008

Lähteet

Aiheesta muualla
 Brita Kekkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Urho Kekkonen
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Papuan maanjäristys 1976

Papuan maanjäristys 1976 oli Papuan provinssissa Indonesiassa tapahtunut maanjäristys, joka oli voimakkuudeltaan 7,1 Richterin asteikolla.

Vahingot ja kuolonuhrit
Mutavyöryt nostivat kuolleitten määrää 72:lla. 5 000–9 000 ilmoitettiin kadonneiksi ja heidän oletettiin menehtyneen. Kuusi kokonaista kylää tuhoutui.

Maanjäristykset Indonesiassa
Vuoden 1976 maanjäristykset
Memento mori (albumi)

Memento mori on suomalaisen hip hop -artisti Mariskan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin helmikuussa 2004 ja sen julkaisi Warner Music Finland.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla 
Desibeli.netin levyarvostelu
Mesta.netin levyarvostelu
Noise.fin levyarvostelu
Soundi.fin levyarvostelu

Mariskan albumit
Vuoden 2004 albumit
Samuli Haapasalo

Samuli Hannu Antero Haapasalo (s. 3. syyskuuta 1952 Kouvola) on toiminut Keskuskauppakamarin johtajana vuodesta 2014. Hän on koulutukseltaan varatuomari. Hän harrastaa mm. lintuluontokuvausta.

Haapasalo toimi Finavian pääjohtajana 2005–2009 ja toimitusjohtajana 2010–2011. Haapasalon eron syyksi uutisoitiin, se että hän ja Finavian omistajaohjauksesta vastaava liikenneministeriön neuvotteleva virkamies Mika Mäkilä tulleet toimeen. Mäkilää ärsytti omatoimisen Haapasalon tyyli hoitaa asioita Mäkilän ohi suoraan ministerin kanssa. Lisäksi Haapasalo pyrki nostamaan ilmavoimien maksamia lentokenttämaksuja lähemmäksi kaupallisten lentoyhtiöiden maksamia maksuja. Mäkilä kiisti uutisoidut väitteet.

Aiemmin Haapasalo on työskennellyt muun muassa liiketoiminta- ja omistajaohjausyksikön päällikkönä vuosina 1992−2000, liikenne- ja viestintäministeriön osastopäällikkönä ja ylijohtajana vuosina 2000−2005.

Aikaisempia hallitusjäsenyyksiä
 Finavia 1991−1993 ja 1994−1996
 Autorekisterikeskus
 VR-Yhtymä Oy
 Suomen Autokatsastus Oy
 Finnair Oyj
 Suomen Posti Oyj

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset juristit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Cayo Lara

Cayo Lara (s. 29. tammikuuta 1952, Argamasilla de Alba) on espanjalainen kommunistipoliitikko. Hän oli Yhdistyneen vasemmiston puheenjohtaja 2008–2016. Ennen puheenjohtajuutta Lara toimi Argamasilla de Alban pormestarina 1987-1999.

Espanjalaiset poliitikot
Espanjalaisten puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Ninh Bình

Ninh Bình on kaupunki Vietnamin pohjoisosassa, samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 57 000 asukasta.

Ninh Bình sijaitsee noin  90 kilometriä Hanoista etelään. Kaupungilla on hyvät liikenneyhteydet, sillä se sijaitsee valtatien 1A sekä etelästä pohgjoiseen kulkevan pääradan varrella.

Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Trương Hán Siêun temppeli ja Non Nước -vuori.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vietnamin kaupungit
Kauppakeskus Chydenia

Kauppakeskus Chydenia on Kokkolan keskustassa sijaitseva kauppakeskus. Keskuksen ensimmäinen osa valmistui vuonna 2006, kolmas 2009. Kauppakeskus on osittain Tehtaankadulla, Rantakadulla ja Rautatienkadulla. Kauppakeskuksen ensimmäisessä osassa on kolme kerrosta, toisessa osassa kaksi ja kolmannessa kuusi, joista kaksi on liikekäytössä. 

Kauppakeskuksessa on liki 300 pysäköintipaikkaa. Pysäköinti on maksutonta molemmissa pysäköintihalleissa pysäköintikiekolla.

Liikkeet

1. kerros

 Aukia
 Gina Tricot
 Glitter
 Suomalainen kirjakauppa
 Espresso House
 Click Shoes 

 Subway
 Luhta Brand Store
 H&M
 Hesburger
 Jungle Juice Bar

2. kerros

 Actilife Kuntokeskus
 Arnold's
 Telia Kauppa
 Dressman
 Cubus
 H&M
 Hairlekiini
 Spice Ice
 Rosso
 Blossom
 Specsavers
 Timanttiset
 Rax Buffet
 BikBok
 KappAhl

3. kerros
 Mehiläinen
 Intersport Kokkola

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Chydenian kotisivut
 Kauppakeskus Chydenia I, II ja III 
 Kuvia Kauppakeskus Chydeniasta

Kokkolan kauppakeskukset
Liezen (piiri)

Liezen on Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa sijaitseva piiri. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 79 901 asukasta. Sen pinta-ala on 3 317 neliökilometriä. Liezen on kaikista Itävallan piireistä pinta-alaltaan suurin, noin kolme kertaa muita suurempi. Liezenin piiriin kuuluu 51 kuntaa ja lukuisia vuoria ja järviä.

Kunnat
Kaupungit (Städte) on merkitty lihavoituna. Expositur tarkoittaa muodollisesti itsenäistä aluetta, joka kuitenkin kuuluu samaan piiriin. 

 Admont
 Aigen im Ennstal
 Altenmarkt bei Sankt Gallen
 Ardning
 Donnersbach
 Donnersbachwald
 Gaishorn am See
 Gams bei Hieflau
 Hall bei Admont
 Irdning
 Johnsbach
 Landl
 Lassing
 Liezen
 Oppenberg
 Palfau
 Pürgg-Trautenfels
 Rottenmann
 Sankt Gallen
 Selzthal
 Stainach
 Tauplitz
 Treglwang
 Trieben
 Weißenbach an der Enns
 Weißenbach bei Liezen
 Weng im Gesäuse
 Wildalpen
 Wörschach

Expositur Aussee
 Altaussee
 Bad Aussee
 Bad Mitterndorf
 Grundlsee
 Pichl-Kainisch

Expositur Gröbming
 Aich
 Gössenberg
 Gröbming
 Großsölk
 Haus im Ennstal
 Kleinsölk
 Michaelerberg
 Mitterberg
 Niederöblarn
 Öblarn
 Pichl-Preunegg
 Pruggern
 Ramsau am Dachstein
 Rohrmoos-Untertal
 Sankt Martin am Grimming
 Sankt Nikolai im Sölktal
 Schladming

Lähteet

Aiheesta muualla 

Steiermarkin piirit
Emäkosken koulu

Emäkosken koulu on Nokialla toimiva peruskoulu. Perustamislupa Emäkosken yhteiskoululle myönnettiin 16. toukokuuta 1957 ja oikeuden antaa keskikoulutodistuksia se sai 27. joulukuuta 1961. Ylioppilastutkinto-oikeuden se sai 13. tammikuuta 1965.

Koulu toimi aluksi viisiluokkaisena, ja se sai laajentumisluvan kahdeksanluokkaiseksi 10. toukokuuta 1962. Keskikoulun lukusuunnitelmassa pyrittiin alkuvuosina käytännöllisyyteen ja elämänläheisyyteen. Tällöin pakollisina aineina olivat kauppaoppi ja konttorityöt, pika- ja konekirjoitus. Pojilla pakollisina aineina olivat käsityöt ja teknillinen askartelu, tytöillä kotitalous keskikoulun loppuun saakka. Lukusuunnitelmaa jouduttiin myöhemmin asetusten ja säädöksien vuoksi yhdenmukaistamaan. Koulu toimi aluksi Nokian jatkokoulun vuokralaisena sekä Nokian yhteiskoulun tiloissa. Neljä lukuvuotta opetus järjestettiin iltavuorona Kankaantaan kansakoulussa. Oma koulurakennus valmistui vasta 1963, rakennus aloitettiin syksyllä 1961. Lisärakennuksen rakennus alkoi 1967. 

Koulun rehtoreita ovat olleet vuosina 1957–1966 Veikko Parikka, 1966–1970 Erkki Teivas ja 1970–1976 Antti Häikiö. Nykyisin rehtorina toimii Eija Paukkuri. Koulussa toimii peruskoulun 7.–9. luokat ja näiden ohella Emäkoskessa sijaitsee viestintäpainotteinen luokka sekä joustopohjainen JOPO-luokka. Emäkosken koulu toimii myös laajasti nokialaisen mallin pohjalta oppilaiden liikkuvuuden lisäämiseksi. Emäkosken koulussa on tehty laajoja kuntotutkimuksia kevään ja kesän 2017 aikana perustuen aiempaan kuntokartoitukseen sekä henkilöstön havaintoihin. Tutkimusten perusteella koulurakennuksen vanhassa osassa on laajoja kosteus- ja mikrobivaurioita lähes kaikissa tutkituissa rakenneosissa.

Nokian kaupungin sivistyslautakunta hyväksyi 12,6 miljoonan euron hankkeen tilaohjelman. Uuden koulurakennuksen piti olla suunnitelmien mukaan valmis vuoden 2019 loppuun mennessä. Koulurakennus valmistui vuoden 2021 lopulla ja otettiin käyttöön vuoden 2022 talviloman jälkeen.

Aiheesta muualla
Emäkosken koulun kotisivut 

Nokian peruskoulut
Doomsday Bound

Doomsday Bound suomalaisen punk duo Black Magic Sixin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 10. maaliskuuta 2010 Cobra Recordsin kautta.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille täydet viisi tähteä, kehuen saatananpalvonnalla flirttailun toimivuutta sekä musiikin syvyyttä instrumentaation puutteesta huolimatta. Desibelin Antti Hurskainen pitää musiikillista reseptiä toimivana, mutta yhtyeen sortuvan silti rutiinisuoritukseen, ja kotikuuntelussa albumin jäävän kaipaamaan jotakin. Kaaoszinen Petri Hänninen antoi albumille yhdeksän pistettä kymmenestä, kehuen musiikin laadukkuutta, vaikka pitikin yllätyksettömyyttä ja raskautta pieninä miinuksina.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet J-Tan ja Lew Siffer.

Kokoonpano 
 Lew Siffer – rummut
 J-Tan – laulu, kitara

+

 Rami Helin – miksaaja
 Henkka Niemistö – masteroija

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Kaaoszine.fi: 9/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Doomsday Bound discogs.com -sivustolla

Black Magic Sixin albumit
Vuoden 2010 albumit