joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kankkila

Kankkila () on yksi Myrskylän kunnan kuudesta eteläisestä kylästä. Enimmillään siellä niin kuin koko Myrskylässä on ollut asukkaita 1950-luvulla.

Kankkilaan perustettiin 1897 osuusmeijeriosuuskunta ja 1898 rakennutettiin osuusmeijeri. Osuusmeijerin toiminnan päättymisen jälkeen maidot vietiin pääasiassa Elannon meijeriin Myrskylän kirkonkylään. 

Elannon Myrskylän kirkonkylän meijerin tultua myydyksi valiolaiselle Tuottajan Maidolle, minkä meijeri oli ja on Riihimäellä, meijeri suljettiin. Sen jälkeen meijerin tiloissa aloitti kalasavustamo Safu, mikä myytiin Apetit-pakastamolle, mikä lakkautti sen. Lakkautetun Safun tiloissa aloitti Myrskylän Savu -kalasavustamo, mikä oli alun perin Loviisan Ahvenkoskella, missä siellä se päätti toimintansa.

Myrskylän kunnalliskoti perustettiin Kankkilaan 1936. Vanhainkodin toiminta siirtyi 1986 Myrskylän kirkonkylään. Kankkilan peruskoulu toimi vuoteen 2010 saakka 1952 rakennetussa koulukiinteistössä. Kun 24. helmikuuta 2022 Venäjän federaation asevoimat hyökkäsivät Ukrainaan, tuli Puolan kautta Suomeen ja Myrskylään viisitoista ukrainalaispakolaista Boryspilista Kiovan alueelta ja myös Harkovan alueelta. Heidät majoitettiin alustavasti vuoden 1952 koululle, mikä on toisella puolella tietä alkuperäiseen puusta rakennettuun kouluun nähden. Edellisen kerran ukrainalaisia oli ollut Myrskylässä Suomen neuvostoliittolaisina sotavankeina maataloustöissä jatkosodan aikana.

Pakila-Kankkilan kaksikielinen kansakoulu perustettiin 1905, jossa oli 1916 kaksikymmentäkaksi ruotsin- ja yhdeksäntoista suomenkielistä oppilasta. 

Myrskylän Osuuspankilla on ollut konttori Kankkilassa. Kankkilan meijerin toimintaa jatkoi kalasavustamo. Se sijaitsi Haikkolan K-kaupan vierellä.

Kankkilassa on nurmipäällysteinen jalkapallokenttä, millä pelataan Myrskylän Myrskyn kotiottelut. Kaudella 2018 Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin viidennen divisioonan lohko 4:n kotiottelut.  Myrskylän kirkonkylän jalkapallokenttä on pienemi kuin Kankkilan jalkapallokenttä, minkä vuoksi jalkapallosarjaottelut pelataaan Kankkilassa. Myrskylän Myrsky järjestää jalkapallokotiottelunsa Kankkilan nurmipäällysteisellä jalkapallokentällä.

Kylätoiminta

Kankkilassa kylätoimintaa harjoittaa Kankkilan Seutu ry. Se on aikaisemmin järjestänyt vuosittaiset Kankkilan tanssit Kankkilan maneesilla, joka oli aikaisemmin heinälato. Yhdistys järjestää tapaamisia saadulla Marttila -nimisellä vapaa-ajan asunnolla ja osallistui 8. kesäkuuta 2019 Avoimet kylät -tapahtumaan, johon liittyy grillaamista nurmipäällysteisen jalkapallokentän kohdalla sekä opastettu kotiseutukävely.

Marttilassa järjestetään vuosittain pienimuotoisia kylätapaamisia.

Lähteet 
 Myrskylän kunnan verkkosivut
 Tilastokeskus - Myrskylän avainluvut

Viitteet 

Myrskylän kylät
Amerikanliitohaukka

Amerikanliitohaukka ( Elanus leucurus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sen elinaluetta ovat Argentiina, Aruba, Belize, Bolivia, Brasilia, Kanada, Chile, Kolumbia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Guyana, Honduras, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Suriname, Trinidad ja Tobago, Yhdysvallat, Uruguay ja Venezuela. Sen populaatio on kasvamassa Yhdysvalloissa.

Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset seudut ja lähinnä laidunalueet.

Lähteet

Haukat
Nallikarin rantapaviljonki

Nallikarin rantapaviljonki Oulussa on rakennuttu 1970-luvulla. Se oli ennen Majakan rakentamista Nallikarin rannan merkittävin rakennus. Lasiseinäinen paviljonki on aikakaudelle tyypillisesti konstruktiivista minimalismia ja yksityiskohdiltaan hyvin niukkalinjainen. Arkkitehtitoimisto Risto Harju Kyn suunnittelemassa rakennuksessa oli ravintola ja pukeutumis- ja peseytymistiloja rannan käyttäjille. Rakennusta on laajennettu 1983. Suojeltu rakennus oli ilman käyttötarkoitusta vuodesta 2006, kunnes siihen keväällä 2014 avattiin ympäri vuoden auki oleva Ravintola Nallikari, jonka liiketoiminnasta vastaa ProDine Oy.

Lähteet

Oulun rakennukset ja rakennelmat
Hietasaari
Suomen suojellut rakennukset
Risto Harju

Risto Harju (17. heinäkuuta 1929 Oulu – 10. lokakuuta 2015 Oulu) oli suomalainen arkkitehti. Hän perusti 1966 Arkkitehtitoimisto Risto Harjun, josta tuli 1970-luvulla Pohjois-Suomen suurin arkkitehtitoimisto. Se toimi 1990-luvulle saakka, ja sen suunnittelemia kohteita on runsaat tuhat, joista suurin osa on Oulussa.

Toimistossa suunniteltiin varsinkin varhemmin myös asuintaloja, mutta merkittävimpiä ovat monet Oulun julkiset rakennukset. Perheen vuonna 1969 valmistunut huvila Hailuodossa on saanut erityistä mainetta.

Harju kouluttautui alun perin liikuntaneuvojaksi ja työskenteli Haapaveden yhteiskoulussa liikunnan- ja piirustuksenopettajana vuoteen 1959. Loukkaantuminen sai hänet siirtymään arkkitehtiopintojen pariin, ja hän valmistui 1965 arkkitehdiksi Oulun yliopistosta.

Tunnustukset
 Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkki 1992

Suunnitteluja
 Oulun oikeus- ja poliisitalo
 Ouluhalli
 Oulun uimahalli
 Nallikarin rantapaviljonki
 Rajakylän koulu
 Keskustan palvelutalo
 Tuirankartano
 POHTO Campus, Hietasaari Oulu

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liikunnanopettajasta tuli palkittu arkkitehti, muistokirjoitus Kalevassa 25.10.2015.

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Sinbad

Sinbad oli vuosina 1968–1976 lähetetty suomalainen tv-ohjelma, jossa käsiteltiin maailman tapahtumia ja poliittista tilannetta musiikin ja keskustelujen avulla.  Harvakseltaan tuotettu ohjelmasarja sai nimensä samannimisestä tarinasta ”Sinbad” tai ”Sindbad Merenkulkija” satukokoelmassa Tuhannen ja yhden yön tarinat. 

TV1:n Ajanvietetoimituksen (myöh. Viihdetoimituksen) ohjelmasarjaa tuotti ja toimitti Erkki Vihtonen ja ohjasi Erkki Pohjanheimo  Ohjelman musiikki oli kulloinkin vuorossa olevan maanosan tai maan politiikkaan liittyvää, joko hallitusten propagandalauluja tai maanalaisten vastarintaliikkeitten sävelmiä.  Kapellimestarina toimi Ossi Runne.

Sarjan jaksoja
1. osa käsitteli Välimeren maita. Asiantuntijoina olivat Jaakko Okker, Leo Skurnik ja Mikko Valtasaari. Ohjelman solisteina esiintyivät Laila Kinnunen, Fredi ja Tapio Heinonen.  Ohjelmasta on jäänyt soimaan Tapio Heinosen esittämä ja Kari Tuomisaaren suomentama Julian Grimau, joka levytettiin 1969 

2. osassa Sinbad purjehti Kuubaan ja Puerto Ricoon. Maitten poliittisesta tilanteesta keskustelivat Olavi Laine ja Erkki Hatakka. Ossi Runnen johdolla musiikkia esittivät Muksut, Tapio Heinonen ja Rafael Benitezin johdolla Xiomara Alfaro Kuubasta. Laulujen suomenkieliset käännökset olivat Tapio Lipposen, Eeva-Liisa Nikula-Kyläsalon ja Jaakko Kyläsalon.  Ensilähetys oli 2.11.1968.

3. osan kohteena oli Itämeri. Siinä keskityttiin Suomeen, Ruotsiin ja Neuvostoliittoon. Sinbad tutustui muun muassa kielletyn ja sallitun pornografiseksuaalisen musiikin merkittävimpiin teoksiin. Asiantuntijoina olivat Jussi Koskiluoma, Kullervo Rainio ja Klaus Eloranta. Musiikkia esittivät Tauno Palo ja Eemeli sekä Marjatta ja Martti Pokela. Ohjelman  ensilähetys oli 30.11.1968

4. osa käsitteli Tšekkoslovakiaa otsikolla Prahan vuodenajat. Ohjelmassa esiintyivät mm. Laila Kinnunen, Fredi ja Kivikasvot. Ensilähetys 12.7.1969 

5. jaksossa käsiteltiin Etelä-Amerikan, erityisesti Brasilian poliittista tilannetta. Siinä esiintyivät mm. Sinikka Sokka ja Muksut. Ensilähetys 8.11.1969 

6. jakson otsikko oli Mustan vallan lauluja.. Esiintyjinä olivat Carola, Fredi, Vesa-Matti Loiri, Jink Jenkins ja Vesa Nuotio, Ken Cockrel, Glanton Dowdell ja Luke Trip. Lähetyspäivänmäärä 5.12.1970. 

7. osa tutkaili Italiaa. Lauluja esitti mm. Marion Rung. Ohjelman ensilähetys oli 15.1.1972

Lähteet

Viihdeohjelmat
Yle TV1:n televisio-ohjelmatSuomalaiset televisio-ohjelmat
Loop ja Me Naiset esittää: Olisinpa tiennyt

Loop ja Me Naiset esittää: Olisinpa tiennyt on suomalainen keskusteluohjelma, jossa julkisuudesta tutut naiset kertovat elämänsä tärkeistä oivalluksista ja käännekohdista. Juontaja keskustelemassa toimii Kristiina Komulainen ja Me Naiset -lehdestä vuoroviikoin Jonna Tapanainen ja Annaleena Jalava. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 10. syyskuuta 2015.

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Kuparioksikloridi

Kuparioksikloridi eli dikuparikloriditrihydroksidi (Cu2(OH)3Cl) on kupari-, kloridi- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Luonnossa sitä esiintyy atakamiitti- ja paratakamiittimineraaleina. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena ja fungisidina.

Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa kuparioksikloridi on vihreää ja veteen liukenematonta kiteistä ainetta. Happoihin se sen sijaan liukenee ja syanidi- ja ammoniakkiliuokset liuottavat sitä muodostaen komplekseja. Emäksisten vesiliuosten vaikutuksesta siitä muodostuu kuparihydroksidia. Kuumennettaessa kuparioksikloridia yli 200 °C:n lämpötilaan se hajoaa kupari(II)oksidiksi.

Valmistus
Kuparioksikloridia voidaan valmistaa kupari(I)kloridin natriumkloridia sisältävästä vesiliuoksesta kuumentamalla 60–90 °C:n lämpötilaan ilman hapen toimiessa hapettimena. Toinen tapa on kuparikloridin ja kuparihydroksidin välinen reaktio.
12 CuCl + 3 O2 + 6 H2O → 4 Cu2(OH)3Cl + 4 CuCl2

Kuparioksikloridin tärkein käyttökohde on kasvinviljelyssä lehdille levitettävänä fungisidina. Sitä käytetään muun muassa kasviksien, perunoiden, viinirypäleiden ja koristekasvien viljelyssä fungisidina. Yhdistettä voidaan käyttää myös vihreänä väriaineena.

Lähteet

Hydroksidit
Kloridit
Kupariyhdisteet
Dani Rodrik

Dani Rodrik (s. 14. elokuuta 1957) on turkkilainen ekonomisti. Hän toimii kansainvälisen poliittisen taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hän on erikoistunut kauppa- ja teollisuuspolitiikkaan.

Rodrik on syntyisin sefardijuutalaisesta perheestä. Hän on sukunsa ensimmäinen ulkomailla opiskellut jäsen. Hän tuli tunnetuksi, kun YK-järjestö UNU-WIDER valitsi hänet vuonna 2004 vuotuisen kehitystaloustieteen luennon pitäjäksi. Hän luennoi tällöin aiheesta Rethinking Growth Strategies. Rodrik kritisoi vapaakauppaan perustuvaa maailmantaloutta sillä perusteella, että se voi hidastaa talouden kasvamista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Who's Dani Rodrik. Who is Who in Economics.
 Unconventional Thoughts on Economic Developement and Globalization. Dani Rodrikin blogi.

Vuonna 1957 syntyneet
Turkkilaiset taloustieteilijät
Elävät henkilöt
Afroditen temppeli

Afroditen temppeli tai Afroditen pyhäkkö voi viitata seuraaviin Afroditelle omistettuihin antiikin aikaisiin temppeleihin tai pyhäköihin:

 Afroditen temppeli, Epidauros
 Afroditen temppeli, Eryks
 Afroditen temppeli, Korintti
 Afroditen temppeli, Rhodos
 Afrodite Uranian temppeli, Ateenan Agora

 Afroditen pyhäkkö, Pafos (Palaipafos)
 Afrodite Pandemoksen pyhäkkö, Ateenan Akropoliin lounaisrinne
 Afroditen ja Eroksen pyhäkkö, Ateenan Akropoliin pohjoisrinne
Golestan

Golestan () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa. Se sijaitsee Teheranin suurkaupunkialueen koillisosassa. Golestanin kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 669 (1956), 827 (1966), 1 074 (1976), 9 927 (1986), 45 892 (1991), 112 554 (1996), 231 905 (2006) ja 259 480 (2011).
 
Teheranin metron metrolinjan 3 koilliseen vievä haara kulkee Golestanin kautta (asema Heravi eli Golestan-Heravi).

Lähteet

Iranin kaupungit
Varamin

Varamin () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa, noin 55 kilometriä pääkaupunki Teheranin hallinnollisesta keskustasta eteläkaakkoon. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 5 205 (1956),  11 183 (1966),  25 792 (1976), 58 311 (1986),  77 624 (1991), 107 233 (1996), 208 996 (2006) ja 218 991 (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Pakdasht

Pakdasht () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa, noin 43 kilometriä Teheranin hallinnollisesta keskustasta kaakkoon. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 1 704 (1956), 2 668 (1966), 5 459 (1976), 18 308 (1986), 33 273 (1991), 49 220 (1996), 126 937 (2006) ja 206 490 (2011).

Lähteet

Iranin kaupungit
Nasim Shahr

Nasim Shahr tai Nasimshahr (; joskus Akbarābād) on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa, noin 30 kilometriä pääkaupunki Teheranin hallinnollisesta keskustasta lounaaseen. Nasimshahrin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 67 (1956), 91 (1966), 202 (1976), 13 750 (1986), 49 945 (1991), 85 124 (1996), 135 846 (2006) ja 157 474 (2011).

Lähteet

Iranin kaupungit
Qarchak

Qarchak () on kaupunki Iranin Teheranin provinssissa. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 167 (1956), 1 176 (1966), 14 925 (1976), 77 957 (1986), 98 202 (1991), 142 690 (1996), 174 006 (2006) ja 191 588 (2011).

Lähteet

Iranin kaupungit
Qaem Shahr

Qaem Shahr tai Qaemshahr () on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa, noin 30 kilometriä  Kaspianmeren etelärannan eteläpuolella. Maakuntakeskus Sari sijaitsee noin 20 kilometriä itäkoilliseen. Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 23 055 (1956), 38 898 (1966), 63 377 (1976), 109 288 (1986), 123 684 (1991), 143 286 (1996), 174 768 (2006) ja 196 050 (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Babol

Babol tai Bābol (, joskus Bābul, aiemmin Bārfurush) on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa Baboljoen varrella, 24 kilometriä Kaspianmerestä etelään. 

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 36 194 (1956), 49 973 (1966), 68 059 (1976), 115 320 (1986), 137 348 (1991), 158 346 (1996), 201 335  (2006) ja 219 467 (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Amol

Amol () on kaupunki Pohjois-Iranin Mazandaranin provinssissa, noin 20 kilometriä Kaspianmeren etelärannan eteläpuolella, Harhāz-joen varrella.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 22 251 (1956), 40 076 (1966), 68 963 (1976), 118 242 (1986), 139 923 (1991), 159 092(1996), 199 698 (2006) ja 219 915 (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Šahr-e Kord

Šahr-e Kord, (; joskus myös muodossa Shahr-e Kord, Shahr-e-Kord tai Shahr Kord) Šahr Kord on Iranin Chahār Mahāl ja Bakhtīārīn provinssin pääkaupunki.

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 15 476 (1956), 23 575 (1966), 40 359 (1976), 75 080 (1986), 89 253 (1991), 100 477 (1996), 131 612  (2006) ja 159 775 (2011).

Maakunta tunnetaan ilmastoltaan Iranin viileimpänä seutuna, jonka vuotuinen keskilämpötila on vain noin 12 °C. Talvi kestää tyypillisesti marraskuun alusta huhtikuun alkuun. Usein Iranin (sääkatsausten) kylmimmät lämpötilalukemat raportoidaan Šahr-e Kordista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Periscope

Periscope oli Twitterin omistama sosiaalinen suoratoistopalvelu, joka julkaistiin iOS-laitteille maaliskuussa 2015 ja Android-laitteille toukokuussa. Periscope mahdollisti videon lähettämisen älypuhelimella. Ohjelmavirta oli reaaliaikaista ja sitä pystyi kommentoimaan eli seuraajat pystyivät vuorovaikuttamaan sovelluksessa jaetun sisällön yhteyteen. Periscopen kehittäjät ovat Kayvon Beykpour sekä Joe Bernstein.

Joulukuussa 2020 Twitter ilmoitti lopettavansa Periscope-sovelluksen maaliskuussa 2021. Twitteriin jaettuja vanhoja Periscope-videoita voi vielä katsella.

Historia 

Beykpour ja Bernstein keksivät idean sovellukselle ollessaan matkalla Istanbulissa vuonna 2013. Beykpour oli paikalla kun Taksim-aukion mielenosoitukset alkoivat. Hän halusi tietää, mitä tapahtuu, joten hän seurasi Twitteriä. Hän pystyi siten lukemaan aiheesta, muttei nähnyt, mitä todella tapahtui. 

He perustivat Bounty-nimisen yrityksen 2014 helmikuussa ja saivat rahoitusta 1,5 miljoonaa dollaria. Twitter osti Periscopen ennen sovelluksen julkista lanseeramista 2015. Periscope lanseerattiin 26. maaliskuuta 2015. Android versio esiteltiin saman vuoden toukokuussa. Jo elokuussa 2015 Periscopeen oli luotu 10 miljoonaa tiliä. Sovelluksessa katsotun videokuvan yhteismäärä vastasi 40 vuotta päivässä. Joulukuussa 2015 Apple nimesi Periscopen vuoden iPhone-sovellukseksi. Tammikuussa 2016 yhtiö julkisti uudistuksen, joka mahdollistaa live kuvan lähettämisen myös GoPro–laitteista. 
Huhtikuussa 2016 osana suurempaa yhteistyötä Twitterin kanssa, NFL ilmoitti Periscopen lähettävän “kulissien takaista” materiaalia Thursday Night Football peleistä.

Sovellus 

Sovellukseen rekisteröidyttiin joko puhelinnumerolla tai Twitter -tilin kautta ja siellä pystyi kirjautuneena lähettämään live-videota muiden käyttäjien seurattavaksi tai seuraamaan itse muiden livelähetyksiä. Omaan livelähetykseen pystyi tweettaaman linkin. Sovelluksessa jaellut videot olivat (ovat) julkisia, ellei katselumahdollisuutta rajattu ainoastaan kutsutuille ihmisille. Myös henkilöiden kommentoinnin pystyi estämään. Normaalisti katselijat pystyivät lähettämään kommentteja tai kysymyksiä livelähetyksen aikana ja sydämiä tykkäyksen merkiksi. Sovellus salli myös paikkatietoon pohjautuvan lähellä olevien videolähetysten etsimisen tai tiettyjen videoiden hakemisen tunnisteiden avulla. Sovelluksessa oli myös mahdollista seurata tiettyjä henkilöitä.

Lähteet 

Twitter
Yhteisöpalvelut
Sabzevar

Sabzevar () on kaupunki Iranin Razavi Khorasanin provinssissa, noin 570 kilometriä pääkaupunki Teheranista itään.

Sabzevarin kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 30 545 (1956), 42 415 (1966), 69 562 (1976), 129 103 (1986), 148 065 (1991), 170 738  (1996), 214 582 (2006) ja 231 557 (2011).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sabzevarin lääketieteellinen yliopisto  (medsab.ac.ir)
 Sabzevarin islamilainen Azad yliopisto   (iaus.ac.ir)

Iranin kaupungit
Kohtauspaikka: Ysiluokka

Kohtauspaikka: Ysiluokka oli dokumentaarinen televisiohjelma, jossa seurattiin 21 nuoren vaasalaisen Variskan koulun 9B-luokan elämää, ja koulunkäyntiä syyslukukaudesta aina kevätjuhliin asti. Juontajana ja kummina 9B-luokan oppilaille toimi muusikko Timo Rautiainen. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 5. syyskuuta 2010.

Ensimmäinen tuotantokausi

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
DistroWatch

DistroWatch on englanninkielinen sivusto, joka esittelee Linux-jakelupaketteja. Näiden lisäksi sivustolta löytyy tietoja muista avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmistä, kuten OpenSolaris, Minix ja FreeBSD. Sivustolla on tietoja useasta sadasta käyttöjärjestelmäpaketista. Sivusto alkoi toimia vuonna 2001. Se rahoittaa toimintansa lahjoituksilla ja käyttöjärjestelmälevyjen myynnillä.

DWW 

Sivustolla julkaistaan maanantaisin aihetta ajankohtaisesti käsittelevä Distrowatch weekly (DWW).

Suosiolista 

Distrowatchin suosiolista kertoo sen, kuinka monta kertaa on käyty päivittäin mitäkin jakelupakettia esittelevällä Distrowatchin sivustolla. Distrowatchin suosiolista ei suoraan kerro jakelupaketin yleisyydestä, käyttökelpoisuudesta tai markkinaosuuksista.

Aiheesta muualla 
 Distrowatch.com – Virallinen kotisivu
 Distribution ”popularity”

Linux
Tietotekniikkasivustot
Erikoiskirjasto

Erikoiskirjastot () ovat kirjastoja, jotka rakentuvat tietyn aiheen tai tarkoituksen ympärille, esimerkiksi käyttäjäryhmän tai erikoisalan mukaan. Erikoiskirjastoja voivat ylläpitää esimerkiksi julkishallinto, tieteelliset seurat, yritykset ja ammatilliset järjestöt. Suomessa on satoja erikoiskirjastoja, muun muassa näkövammaisten kirjasto Celia, Eduskunnan kirjasto, Kansallisarkiston kirjasto ja Kriminologinen kirjasto.

Termi 
Erikoiskirjaston käsite ei ole ollut aina selkeä. Alussa termillä viitattiin tiettyyn erikoisalaan keskittyneisiin kokoelmiin. Termin käyttö alkoi yleistyä 1900-luvun alussa. Määritelmä painottui kirjastojen tarjoamaan tietoon liike-elämän tarpeisiin. Nykyään erikoiskirjastojen määrittelyssä korostetaan sitä, miten ne eroavat muista kirjastoista. Ne ovat kirjastoja, jotka eivät sovi julkisten, akateemisten tai koulukirjastojen määritelmään.

Erikoiskirjastojen neuvosto (ErikN) 
Merkittävä osa erikoiskirjastoja on osana erikoiskirjastojen ja tietopalveluiden verkostoa. Verkostosta valitaan vuosittain erikoiskirjastojen neuvosto, joka ajaa erikoiskirjastojen etuja. Se käy keskustelua erikoiskirjastojen ja tietopalveluiden puolesta kansallisessa kirjastoverkossa. Se edistää yhteistyötä erikoiskirjastojen välillä. Vuonna 2015 neuvostossa on 10 jäsentä.

Lähteet 
Kirjastot.fi. Erikoiskirjastojen neuvosto (ErikN). Www-sivu 
 viitattu 23.11 2015
Kirjastot.fi. Erikoiskirjastot. Www-sivu  viitattu 23.11.2015
Murray, T. 2013. What's So Special About Special Libraries? Journal of Library Administration. May2013, Vol. 53 Issue 4, s. 274-282. ISSN: 0193-0826.

Viitteet
Ritva Nummiora

Ritva Nummiora on suomalainen arkkitehti, joka toimi 27 vuotta Turun kaupungin maisema-arkkitehtina. Hänen toimikaudellaan Turun keskustaa elävöitettiin muun muassa Aurajokirannan valaistuksella. Säästösyistä maisema-arkkitehdin virka lopetettiin samalla, kun Nummiora jäi eläkkeelle lokakuun lopussa 2015.

Nummiora on tyytyväinen muun muassa Vähätorin alueeseen, jossa vilkkaasti liikennöidystä Linnankadun alkukorttelista tehtiin kävelyalue joenrantaan. Vähätoria Nummiora pitää nyt yhtenä Turun kauneimmista paikoista. Sen sijaan hän on tyytymätön Turun kauppatorin kehittämisen hitauteen. Hänen ensimmäinen palaverinsa maisema-arkkitehdin virassa 1988 koski kauppatoria, ja samoin viimeinen, eikä paljoa ole tapahtunut sillä välin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ritva Nummioran 30 vuotta Turun maisema-arkkitehtina, Turun kaupunki 29.10.2015

Suomalaiset arkkitehdit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Chávismo

Chavismo, chavinismi on aiemman Venezuelan presidentin Hugo Chávezin julistama sosialistinen aate. Sen tarkoituksena oli taistella Venezuelan yhteiskunnallisia
ja taloudellisia ongelmia vastaan. Chavismon epäonnistumisen pääsyynä oli Venezuelan heittelehtivä talous, joka pohjautui pääosin öljyn vientiin.

Puolueet 

Chavismoa tukevia puolueita ovat PSUV Partido Socialista Unido de Venezuela - Venezuelan yhdistynyt sosialistipuolue, PPT Patria Para Todo Isänmaa kaikille ja Tupamaros. Monet näihin kuulumattomat vasemmistopuolueet tukivat Chavezia vaaleissa.

Aate 

Chavismo yhdistelee mm. vasemmistolaisuutta, bolivarianismia, populismia, Latinalaisen Amerikan yhdistymistä ja isänmaallisuutta yhdistellyt aatesuuntaus. Chavismoon on kuulunut myös vihreä ajattelutapa, hajautettu demokratia, työpaikkademokratia, paikallisyhteisöt, sekatalous, feminismi ja kansainvälisyys. Chavinismi vastustaa liberaalia kapitalismia ja Yhdysvaltojen poliittista ja taloudellista ylivaltaa Latinalaisessa Amerikassa.

Kritiikki 

Käytännössä Chavismon ongelmia ovat olleet mm itsevaltaisuus, demokratian ja sananvapauden kaventuminen, talousongelmat, inflaatio, tavarapula, hallinnon ja poliisin virkailijoiden korruptio ja väärinkäytökset sekä väkivaltaisen rikollisuuden kasvu. Talousongelmat on johtunut osin siitä, että chavistit pyrkivät jatkamaan Latinalaiselle Amerikalle tyypillistä perusraaka-aineiden vientiin pohjautuvaa taloutta, Venezuelan tapauksessa öljyn. Chavistien määräämät hintakatot loivat tavarapulaa, mm kun ihmiset hamstrasivat elintarvikkeita. Chavistat ovat pyrkineet vierittämään aatteestaan johtuvat ongelmat Yhdysvaltojen ja chavinismin kotimaisten vastustajien niskoille.

Kannatuksen lasku 

Chavinsimia kannatti eri aikoina noin 30-60% Venezuelan äänioikeutetuista. Chavezia seurannut presidentti Nicolás Maduro jatkoi chavinistista politiikka. Chavismo on vähentynyt presidentti Hugo Chávezin vuonna 2013 tapahtuneen kuoleman jälkeen, koska Venezuelan talous on mennyt alamäkeä.

Venezuela
Sosialismin suuntaukset
Miehitetty

Miehitetty () on norjalaisen kirjailija Jo Nesbøn luoma jännityssarja. Sarja kuvaa tapahtumia sen jälkeen, kun Venäjä on hyökännyt Norjaan, miehittänyt maan ja takavarikoinut maan öljyvarannot käyttöönsä. Sarja on Norjan kaikkien aikojen kallein televisiosarja. Miehitetty alkoi Suomessa MTV3-kanavalla 12. tammikuuta 2016.

Sarjasta on tähän mennessä tullut kolme tuotantokautta.

Juoni
Sarja sijoittuu lähitulevaisuuden Norjaan, jonka Venäjä on vallannut öljykriisin keskellä. Norjan uusi ympäristöystävällinen hallitus on lopettanut öljyn ja kaasun tuotannon Pohjanmerellä. Norjan pääministeri on päättänyt ottaa ilmastokriisin vakavasti ja korvata fossiiliset polttoaineet ympäristöystävällisellä torium-energialla. Päätös pakottaa EU:n kutsumaan Venäjää avuksi, joka päätyykin valloittamaan Norjan tämän vuoksi.

Näyttelijät

Jaksot 

|}

Tuotanto
Televisiotuotannon budjetti oli noin 10 miljoonaa euroa. Sarja on myyty Suomen lisäksi Iso-Britanniaan, Saksaan, Ranskaan, Ruotsiin, Tanskaan, Islantiin ja Alankomaihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Norjalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
HMS Colossus (1787)

HMS Colossus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1787 vesillelaskettu  Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

Valmistus 

Alus tilattiin 13. joulukuuta 1781 William Cleverleyltä Gravesendistä, missä köli laskettiin lokakuussa 1782. Se laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1787 ja valmistui 16. syyskuuta Woolwichissa. Valmistuskustannukset olivat 32 101 puntaa 11 pennyä, minkä lisäksi varustamiskustannukset olivat 8 480 puntaa.

Palvelus 
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1787 vartiolaivaksi Portsmouthiin päällikkönään Hugh Christian. Vuoden 1791 alusta aluksen päällikkönä oli Henry Harvey, kunnes se poistettiin syyskuussa palveluksesta. Alus oli huhtikuuhun 1793 huollettavana Portsmouthissa, mutta se palautettiin palvelukseen jo helmikuussa päällikkönään Charles Pole. Alus lähti 4. toukokuuta Välimerelle.

Alus valtasi 6. kesäkuuta 1793 Touloninlahdella Ranskan laivaston pienehkön kuusitykkisen Le Vanneaun, joka liitettiin kuninkaalliseen laivastoon. Samana vuonna alus liitettiin vara-amiraali Samuel Hoodin laivastoon, johon kuului kaikkiaan 51 alusta. Colossus valtasi heinäkuussa HMS Leviathanin kanssa ranskalaisen kaapparin Le Vrai Patriotin. Laivasto saapui 26. elokuuta Toulonin edustalle aloittaen sataman piirityksen.

Alus oli huhtikuussa 1794 huollettavana Portsmouthissa. 

Alus ajautui 10. joulukuuta 1798 ankkurivaijerin katkettua karille, jossa aallokko murskasi sen. Alus upposi tammikuun alussa 1799.

Lähteet

Viitteet 

Carnatic-luokan linjalaivat
Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto

Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto on palkinto, jonka Svenska litteratursällskapet i Finland myöntää Suomessa ruotsiksi julkaistusta tieteellisestä teoksesta, jossa tutkija on osoittanut erityisen merkittävää tutkimustaitoa.

Palkitut

1920 Gunnar Castrén
1921 Rolf Witting
1922 Jarl Wasastjerna
1923 Erik Nordenskiöld ja Hjalmar Tallqvist
1924 Tor Karsten
1925 Albert Lilius
1926 Magnus Hammarström
1927 Carl Axel Nordman ja Ossian Aschan
1928 Hugo Pipping
1929 Yrjö Hirn
1930 Ragnar Hemmer
1931 Väinö Tanner 
1932 K. J. Hartman
1933 Karl Lindman
1934 Gabriel Nikander
1935 Ragnar Granit
1936 Eirik Hornborg
1937 Hans Ruin
1938 Eric Anthoni 
1939 Johannes Wahlberg
1940 Rafael Karsten
1941 Lars-Ivar Ringbom
1942 E. N. Tigerstedt
1943 Bruno Lesch
1944 Nils Cleve
1945 Erik Ekelund
1946 Bertel Hintze
1947 Kurt Buch
1948 Gunvor Kerkkonen
1949 Olav Ahlbäck
1950 Göran Schildt
1951 Jacobus Sundman
1952 Carl-Eric Thors
1953 Jan-Magnus Jansson
1954 Gunnar Fougstedt
1955 Erik Stenius
1956 Hans Blomberg
1957 Lars Wahlbeck
1958 Åke Granlund
1959 Carl-Rudolf Gardberg
1960 Lars-Ivar Ringbom
1961 Carl Erik Knoellinger
1962 Lars Huldén
1963 Edward Andersson
1964 Lars Erik Taxell ja Bengt von Törne 
1965 Olof Riska
1966 Carl Axel Nordman
1967 John Vikström ja Johan Wrede
1968 Stig Jägerskiöld 
1969 Stig-Erik Bergström
1970 Björn Kurtén
1971 Nils Storå
1972 Dag Anckar
1973 Torsten Edgren
1974 Caj-Gunnar Lindström ja Leif Nordberg
1975 Carl Jacob Gardberg
1976 Hans Saxén
1977 Birgit Klockars
1978 Fabian Dahlström
1979 Erik Andersson
1980 Krister Ståhlberg
1981 Peter Slotte ja Rainer Fagerlund
1982 Allan Rosas ja Peter Wetterstein
1983 Göran Djupsund ja Laurin Karvonen
1984 Max Engman 
1985 Tore Ahlbäck ja Mariam Ginman
1986 Lena Sisula-Tulokas ja Olle Sirén
1987 Eljas Orrman
1988 Ilkka Hirvonen
1989 Ann-Marie Ivars
1990 Marketta Sundman
1991 Anne-Marie Londen
1992 Ulrika Wolf-Knuts
1993 Nils Erik Villstrand
1994 Anna-Maria Åström
1995 Seppo Kjellberg
1996 Harriet Strandell
1997 Mikael Lindfelt
1998 Merja Koskela
1999 Beatrice Silén ja Juhani Martikainen
2000 John Sundholm
2001 Björn Vikström
2002 Holger Lillqvist
2003 Petri Salo
2004 Susanne Österlund-Pötzsch
2005 Henri Nygård
2006 André Swanström ja Anna Slotte-Lüttge
2007 Jutta Ahlbeck-Rehn
2008 Pamela Slotte
2009 Nina Martola
2010 Stefan Nygård
2011 Mårten Knuts ja Maria Vainio-Kurtakko
2012 Michel Ekman
2013 Charlotta af Hällström-Reijonen ja Jennica Thylin-Klaus
2014 Harry Lunabba
2015 Julia Tidigs
2016 Matias Kaihovirta ja Anna Möller-Sibelius
2017 Freja Rudels
2018 Kari Tarkiainen
2019 Julia Dahlberg
2020 Sarah Wikner
2021 Sophie Holm

Lähteet 

Suomalaiset tiedepalkinnot
Enbuske & Linnanahde Crew

Enbuske & Linnanahde Crew on vuosina 2012–2015 esitetty Tuomas Enbusken ja Aki Linnanahteen juontama keskusteluohjelma, jossa käsiteltiin kuluneen viikon puheenaiheita. Ensimmäinen jakso esitettiin Sub-kanavalla 26. lokakuuta 2012. Ohjelmaa esitettiin 17. tammikuuta 2013 alkaen MTV3-kanavalla. Kesäkuussa 2015 Linnanahde ilmoitti blogissaan, että ohjelma ei enää jatku.

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Jouni Aikio

Jouni Aikio eli Kaapin Jouni (9. maaliskuuta 1875 Inari – 22. kesäkuuta 1956) oli Sotkajärvellä nykyisen Lemmenjoen kansallispuiston alueella asunut saamelainen poromies joka oli aikanaan hyvin tunnettu myös Lapin ulkopuolella. Hän esiintyi elokuvissa, esitti joikuja radiossa, pääsi Suomen Kuvalehden kansikuvaan ja hänen luonaan vierailivat muun muassa presidentti Urho Kekkonen ja Lapin läänin maaherra Kaarlo Hillilä.

Kaapin Jounin vanhemmat olivat Annan Kaapi eli Gabriel Aikio ja Vuolabin Ella. Perhe oli alun perin kotoisin Inarista mutta Jounin syntymän aikoihin he asuivat Utsjoen Pulmangissa. Perhe palasi kuitenkin takaisin Inariin 1800-luvun lopulla porolaidunten kulumisen takia. Sotkajärvelle Kaapin Jouni asettui vuonna 1905.

Kaapin Jouni tapasi Inarin kirkonkylässä vuonna 1935 käyneen presidentti Pehr Evind Svinhufvudin, luovutti tälle saamelaisten anomuskirjelmän ja sai kutsun vierailla Helsingissä. Vuonna 1936 hän matkusti perheineen yhdessä noin 30 muun poromiehen kanssa Helsingissä pidetyille poroviikoille ja tapasi Helsingissä Svinhufvudin ohella myös silloisen oikeusministerin Urho Kekkosen ja Rovaniemen kauppalanjohtajan Kaarlo Hillilän. Myöhemmin Kekkonen ja Hiililä tekivät myös vastavierailun Kaapin Jounin luokse. Jouni sai vuonna 1940 Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ristin.

Kaapin Jouni sai pääasiallisen elantonsa poroista ja hän myi poronlihaa ja muuta ruokatavaraa muun muassa Lemmenjoen alueen kullankaivajille ja sotavuosina saksalaisille joukoille. Hänellä kerrotaan olleen parhaimmillaan yli 3 000 poroa. Lapin sodan aikana Kaapin Jouni perheineen joutui lähtemään evakkoon Pohjamaalle mutta hänen tilansa rakennukset säilyivät sodan tuhoilta.

Sotkajärven pohjoispäässä sijaitsevan Kaapin Jounin entisen asuinpaikan eli Kaapin Jounin kentän ensimmäinen asukas oli 1800-luvun lopulla paikalle asettunut Menes-Antti eli Karhu-Antti, oikealta nimeltään Antti Juhaninpoika Morottaja (1853–1907). Tila oli asuttuna yhtäjaksoisesti kevääseen 2004 saakka jolloin viimeinen Kaapin Jounin suvun edustaja Pauli Aikio muutti pois tilalta. Tila oli tätä ennen hankittu valtiolle vuonna 2002 ja tila liitettiin Lemmenjoen kansallispuistoon vuonna 2004. Kentän rakennuksiin kuuluvat 1900-luvun alussa valmistunut hirsinen päärakennus jonka nykyinen ulkoasu on peräisin 1970-luvulta, yhdistetty karja- ja heinäsuoja, useita aittoja, kaksi saunaa, maakellari ja ulkokäymälät. Asuinkenttää ympäröi riukuaita. Tilan rakennukset entisöitiin vuosina 2008–2011 matkailukäyttöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Armas Launis : Kaapin Jouni ja hänen joikunsa, Suomen Kuvalehti, 14.03.1936, nro 11, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

 Aaro A. Nuutinen : Kaapin Jouni kotioloissaan, Helsingin Sanomat, 30.04.1939, nro 115, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Saamelaiset henkilöt
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Mark Heap

Mark Heap (s. 13. toukokuuta 1957, Kodaikanal, Tamil Nadu, Intia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoista Avaruuden tuntua, Vikatikki, Brass Eye, Big Train, Candlefordin postineiti, Jam, Spy - isä agenttina,  Friday Night Dinner, Tohtori Intiasta sekä Komisario Maigret.

Yksityiselämä 
Heapin isä on brittiläinen ja äiti amerikkalainen.

Aiheesta muualla 
 
 

Brittiläiset näyttelijät
Brittiläiset koomikot
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Caroline Harrison

Caroline Harrison (o.s. Scott; 1. lokakuuta 1832 Oxford, Ohio – 25. lokakuuta 1892 Washington) oli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen ja presidentti Benjamin Harrisonin vaimo. He menivät naimisiin 20. lokakuuta 1853 ja olivat naimisissa aina Carolinen kuolemaan asti.

Caroline Harrisonin äiti oli Mary Potts Neal Scott ja isä John Scott, joka työskenteli collegen opettajana ja pappina. Caroline Harrison pääsi nuorena hyviin kouluihin ja hän pärjäsi poikkeuksellisen hyvin koulussa, osoittaen erityistä lahjakkuutta musiikissa ja kuvataiteissa. Caroline tapasi Benjaminin tämän opiskellessa Carolinen isän koulussa. Pari meni naimisiin ja sai kaksi lasta vuosina 1854 ja 1858. Miehensä edetessä poliittisella urallaan Caroline Harrison toimi kotiäitinä ja osallistui aktiivisesti vapaaehtoistyöhön. Harrison toimi muun muassa edelleen toiminnassa olevan Daughters of the American Revolution -järjestön ensimmäisenä puheenjohtajana ja keräsi rahaa Johns Hopkinsin yliopiston uutta lääketieteellistä linjaa varten.

Caroline Harrison sairastui tuberkuloosiin Benjamin Harrisonin ensimmäisen presidenttikauden lopulla, kun Benjamin oli aloittamassa kampanjointiaan seuraavia presidentinvaaleja varten. Vaimonsa sairastumisen takia hänen kampanjointinsa jäi vähäiseksi. Caroline Harrison kuoli Valkoisessa talossa 25. lokakuuta 1892, vain kaksi päivää ennen vaaleja. Benjamin Harrison hävisi vaalit Grover Clevelandille ja meni neljä vuotta myöhemmin uusiin naimisiin Mary Dimmickin kanssa.

Lähteet 

Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Vuonna 1832 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Relentless

Relentless voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Relentless, Dawn of Azazelin albumi
 Relentless, Jackylin albumi
 Relentless, Mortificationin albumi
 Relentless, Natalie Grantin albumi
 Relentless, Pentagramin albumi
 Relentless, Willie D:n albumi
 Relentless, Yngwie Malmsteenin albumi
 Relentless, Young MC:n albumi
 Kaksintaistelu erämaassa (Relentless), George Shermanin ohjaama elokuva vuodelta 1948
 Säälimätön (Relentless), William Lustigin ohjaama elokuva vuodelta 1989
 Relentless Records, levy-yhtiö.
Australianliitohaukka

Australianliitohaukka (Elanus axillaris) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sen esiintymisaluetta on Australia. Sen populaation suuruudeksi on arvioitu 100 000 yksilöä, joista 10 000 paria pesii Kiinassa ja 100 paria Taiwanilla.

Lajin tieteellinen nimi oli aiemmin E. notatus.

Sille sopiva elinympäristö on lisääntynyt maanviljelysmaan laajenemisen ja saaliseläinten, kuten hiirien, populaatioiden kasvaessa.
Sen elinpiiriä ovat viljelysmaat, arot, savannit ja sisämaan kosteikot. Uhkatekijöitä ovat ilmastonmuutos ja ankarat sääolot.

Australianliitohaukan pituus on 35–38 cm ja siipiväli 80–95 cm, ja se painaa keskimäärin 291 grammaa. Aikuinen on hyvin vaalean harmaa, pää valkoinen ja alapuoli valkoinen. Siiven sisäpuolen reunassa on mustaa. Niiden istuessa ne näyttävät kuin niillä olisi mustat ”hartiat”. Silmät ovat punaiset ja niiden ympärillä on mustaa joka yltää silmien taakse. Pyrstö on neliömäinen, ja ruumis on hyvin virtaviivaisen aerodynaaminen. Nokka on lyhyt ja sen kärki on terävä ja yläleuka koukkuinen. Sieraimet ja vahanokka ovat keltaiset ja nokka musta. Myös jalat ovat keltaiset, ja niissä on kolme varvasta eteenpäin ja yksi taakse.

Lähteet

Haukat
Junior MasterChef Suomi

Junior MasterChef Suomi on suomalainen ohjelma, jossa 8–13-vuotiaat lapset kilpailevat ruoanlaitossa. Junior MasterChef -kisan voittaja saa palkinnoksi 5 000 euroa, ammattilaiskokkien veitsisarjan ja Viking Linen lahjakortin. Juontajina ja tuomareina ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella toimivat Tomi Björck ja Meri-Tuuli Väntsi. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Nelonen-kanavalla 19. elokuuta 2012. Toinen tuotantokausi alkoi 27. elokuuta 2013. Kolmas tuotantokausi alkoi Nelosella 5. syyskuuta 2017. Uudistuneeseen tuomaristoon kuuluivat Tomi Björck, Sara La Fountain ja Henri Alén.

Ensimmäinen tuotantokausi 

Kilpailijat

Toinen tuotantokausi 
Kilpailijat

Kolmas tuotantokausi 
Kilpailijat

Lähteet

Katso myös 
MasterChef Suomi 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
MasterChef VIP

MasterChef VIP on ohjelma, jossa 12 julkisuuden henkilöä kokkaa MasterChef VIP -kisan voitosta. MasterChef VIP -kisan voittaja saa palkinnoksi 10 000 euron rahasumman, jonka hän luovuttaa itse valitsemaansa hyväntekeväisyyskohteeseen. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Nelonen-kanavalla 10. helmikuuta 2015.

Toinen tuotantokausi alkoi helmikuussa 2021 ja sitä tuomaroivat Tomi Björck, Sikke Sumari ja Kari "Kape" Aihinen.

Ensimmäinen tuotantokausi 
Kilpailijat

 Laila Snellman
 Anni Hautala
 A.W. Yrjänä
 Kaisa Liski
 Martina Aitolehti
 Emma Kimiläinen
 Sakari Kuosmanen
 Mikko von Hertzen
 Ville Niinistö
 Kim Herold
 Jyrki Anttila
 Manuela Bosco
 Veeti Kallio
 Mikko Kivinen
 Mikaela Ingberg
 Jussi Chydenius
 Eva Louhivuori
 Jyrki 69

Toinen tuotantokausi 
Kilpailijat

 Minna Kuukka
 Max Seeck
 Jarmo Koski
 Miska Haakana 
 Voli 
 Anna Perho 
 Olga Temonen
 Joel Harkimo
Perttu Sirviö
Seksikäs-Suklaa

Lähteet 

Suomalaiset televisiosarjat
Serbian sosialistinen puolue

Serbian sosialistinen puolue (, lyh. СПС, SPS) on serbialainen poliittinen puolue. Puolueen perusti 17. heinäkuuta 1990 Slobodan Milošević.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto 

Serbialaiset puolueet
Nationalistiset puolueet
Sosialistiset puolueet
Storoževoin kapina

Storoževoin kapina oli miehistön kapina neuvostoliittolaisella sotalaivalla Storoževoilla vuonna 1975.

Storoževoi-niminen fregatti kuului Neuvostoliiton Itämeren laivastoon ja sen asemapaikkana oli Riika. Laivalla tapahtui kapina marraskuussa 1975. Kahdeksan upseeria äänesti kapinan puolesta. Miehistön seitsemän vanhinta jäsentä, jotka kieltäytyivät kapinasta lukittiin hyttiin pääkannen alle.  Laivan päällikkö poliittinen komissaari Valeri Sablin tuomittiin sotaoikeudenkäynnissä ja teloitettiin vuonna 1976.

Lähteet 

en:Soviet frigate Storozhevoy

Kapinat Venäjällä
Kapinat laivoilla
Neuvostoliiton historia
Embassy of Silence

Embassy of Silence on suomalainen, progressiivissävytteistä rockia/metallia soittava kokoonpano. Yhtyeen perustivat vuonna 2007 Tero Kalliomäki (kitara) ja Ines Lukkanen (laulu).

Historia  
Lukkanen vieraili Kalliomäen toisen yhtyeen, Saattueen levyllä jolloin idea tunnelmallisesta ja genrerajoja rikkovasta rock-yhtyeestä syntyi. Yhtyeen vahvuuksia ovat Lukkasen monipuolinen laulutyyli ja Kalliomäen vahvat sävellykset. 
Ensimmäisessä kokoonpanossa vaikuttivat myös Samu Lahtinen (basso) ja Harri Lampinen (kitara). Ensimmäisellä vuonna 2008 julkaistulla promolla “Wendigo Winter” rumpuja soitti Teemu Laitinen. Toinen julkaisu oli samana vuonna tehty “Pristine” -ep, ja samaan aikaan yhtyeen kokoonpanoon oli saatu vahvistukseksi rumpali Mikael Ahlsten ja kitaristi Harri Lampinen. Molemmat levyt äänitettiin Klaukkalassa D-Studiolla Jarno Hännisen johdolla.

Ensimmäinen kokopitkä albumi, “Euphorialight” julkaistiin vuonna 2010 ruotsalaisen Supernovan kautta. Levy äänitettiin jälleen D-Studiolla, masteroinnista vastasi Björn Engelmann Cutting room -studiolla Ruotsissa. Albumia ennen yhtyeen rumpaliksi vaihtui Jaakko Hauru, ja toinen kitaristi Harri Lampinen jäi pois kokoonpanosta. Toinen albumi “Antler Velvet” julkaistiin 2012 brittiläisen Ravenheart Recordsin kautta. Albumin aikaan yhtyeeseen vakinaistui toinen kitaristi Jarno Suodenjoki, ja albumin äänitysten aikana yhtyeen vakituiseksi rumpaliksi vaihtui Make Lievonen, vaikka kyseisellä levyllä rumpuja soitti vielä Jaakko Hauru. 

Kolmas albumi “Verisimilitude” julkaistiin vuonna 2015 Inverse Recordsin kautta. Albumi äänitettiin rumpuja lukuun ottamatta Teron “KillHill”-studiolla ja miksattiin D-Studiolla. Kosketinsoittaja Harri Koskelan jäätyä pois kokoonpanosta ennen äänityksiä, kosketinosuuksista vastasi levyllä useampi henkilö; Tero Kalliomäki, Jarno Hänninen sekä Juha Eskola.

Yhtye on tehnyt Tšekin kiertueen ja soittanut Virossa. Yhtyeen levyillä ja keikoilla on useasti vieraillut sellisti Aapo Romu.

Virallisia musiikkivideoita yhtyeellä on neljä; Passion and Savagery, Unconverted, Straight up Crazy Amazon (virallinen naisten amerikkalaisen jalkapallon MM-kisabiisi)  ja Shame, Spin and Click, jonka ohjasi Anne Rajala.

Tuotanto 
Wendigo Winter (promo) 2008
Pristine (ep) 2008
Euphorialight (albumi) 2010
Antler Velvet (albumi) 2012
Verisimilitude (albumi) 2015

Jäsenet

Nykyinen kokoonpano 
Tero Kalliomäki (kitara, sävellykset)
Ines Lukkanen (laulu)
Samu Lahtinen (basso)
Jarno Suodenjoki (kitara)
Make Lievonen (rummut)

Entisiä jäseniä 
Harri Lampinen (kitara 2008 - 2009)
Mikael Ahlsten (rummut 2007 - 2009)
Jaakko Hauru (rummut 2010 - 2012)
Harri Koskela (koskettimet 2009 - 2015)

Lähteet

Aiheesta muualla 
http://embassyofsilence.net/ 
https://www.facebook.com/embassyofsilence/
http://www.mikseri.net/artists/embassyofsilence.101716.php
http://www.soundi.fi/artistit/embassy-of-silence/

Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet
Suomalaiset progressiiviset metalliyhtyeet
Lucy Webb Hayes

Lucy Ware Webb Hayes (28. elokuuta 1831 Chillicothe, Ohio – 25. kesäkuuta 1889 Fremont, Ohio) oli Yhdysvaltain 19. presidentin Rutherford B. Hayesin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen.

Lucy Webbin isä oli lääkäri James Webb ja äiti Maria Cook Webb. James kuoli tyttärensä ollessa vasta kaksivuotias ja Maria kasvatti lapsensa yksin. Maria Webb arvosti koulutusta, minkä ansiosta Lucy pääsi Ohio Wesleyan Female Collegeen. Naisten korkea kouluttautuminen oli tuohon aikaan Yhdysvalloissa harvinaista ja Lucy Webbistä tulikin Valkoiseen taloon päästyään ensimmäinen Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, joka oli valmistunut collegesta. Webb tapasi lakimiehenä työskennelleen Rutherford B. Hayesin vuonna 1850, ja pari avioitui 30. joulukuuta 1852. Pariskunta sai yhteensä kahdeksan lasta, joista viisi selvisi aikuisikään asti.

Puolisonsa päästessä ensin Yhdysvaltain kongressiin ja myöhemmin Ohion kuvernööriksi Lucy Hayes osallistui itsekin aktiivisesti kongressin debatteihin ja teki paljon hyväntekeväisyystyötä. Hyväntekeväisyystyönsä ansiosta Lucy Hayes nautti ohiolaisten suosiota. Rutherford Hayesin presidentinvaalivoiton myötä Lucysta tuli vuonna 1877 Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Valkoisessa talossa Lucy Hayes muistetaan päätöksestään tarjoilla Valkoisen talon vieraille vain alkoholittomia juomia, mistä hän sai liikanimen ”Limonadi-Lucy” (). Lucy Hayes ei kuitenkaan kannattanut alkoholin kieltolakia eikä vastustanut muiden alkoholinkäyttöä, vaan Valkoisen talon alkoholikielto otettiin käyttöön poliittisista syistä: kansalaiset kannattivat alkoholikieltoa ja kielto toi Rutherfordille uusia äänestäjiä. Alkoholikiellon lisäksi Lucy Hayes muistetaan lapsille vuosittain Valkoisen talon takapihalla järjestettävän munanvierityskilpailun aloittajana.

Rutherford B. Hayesin presidenttikauden päätyttyä 1881 pariskunta vetäytyi kotitilalleen Ohion Fremontiin, jossa Lucy vietti viimeiset vuotensa. Hän kuoli syöpään 25. kesäkuuta 1889. Hänet on haudattu lähelle Fremontin-kotiaan.

Lähteet 

Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Vuonna 1831 syntyneet
Vuonna 1889 kuolleet
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Taustakuva

Taustakuva tarkoittaa (tietokoneissa) kuvaa, jota käytetään koristeena jonkin laitteen, kuten tietokoneen tai mobiililaitteen, käyttöliittymän taustalla, ja jonka tarkoituksena on parantaa käytettävyyttä.
Useammilla laitteilla on valmiiksi jonkinlainen taustakuva, mutta käyttäjällä on mahdollisuus vaihtaa sitä mieleisekseen.

Työpöytäympäristöt
Dominikaanit Turussa

Dominikaanit Turussa on Veritas-eläkevakuutusyhtiön pääkonttorin edessä oleva veistos Turun Kaskenmäessä. Kimmo Ojaniemen tekemä veistos paljastettiin Veritas-yhtiön satavuotisjuhlavuonna 2005.

Teos pystytettiin paikalle, josta on löydetty 1200-luvulla Turkuun perustetun Pyhän Olavin dominikaanikonventin rakennusten raunioita. Veritas luovutti veistoksen Turun kaupungille 7. lokakuuta 2005.

Teos koostuu pyöreästä diabaasilaatasta, jonka päällä on pronssista ja messingistä valmistettuja munkkihahmoja ja suippokärkistä porttia kuvaava kaari. Kivijalustaan on kaiverrettu Pyhän Olavin konventin sinetti sekä arkeologisten kaivausten perusteella laadittu entisen luostarirakennuksen pohjapiirros.

Veistos sijaitsee Kaskenkadun ja Itäisen Rantakadun risteyksen Olavinpuistossa.

Lähteet

Turun patsaat ja veistokset
Magdalena Rudenschöld

Magdalena Rudenschöld (1766–1823) oli ruotsalainen hovineito, kreivitär, poliittinen vehkeilijä ja G. M. Armfeltin rakastettu. Rudenschöld oli yksi Armfeltin salaliiton jäsenistä, ja siksi hänet vangittiin 1793. Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi, josta hän vapautui 1796. Hän muutti ulkomaille ja asui 1801–1813 muun muassa Madame de Staëlin luona.

Rudenschöldin isä oli Suomessa lapsuutensa viettänyt diplomaatti Carl Rudenschöld.

Lähteet 

Ruotsalaiset aateliset
Vuonna 1766 syntyneet
Vuonna 1823 kuolleet
Salaliittojen jäsenet
Drop Dead Diva

Drop Dead Diva on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka yhdistelee draamaa, komediaa ja fantasiaa. Televisiosarjan ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella Lifetime-kaapelikanavalla 12. heinäkuuta 2009. Sarjan päähenkilö on ylipainoinen asianajaja Jane (Brooke Elliott), joka oli edellisessä elämässään malli ja totuttelee elämään uudessa ulkomuodossaan toisena henkilönä.

Sarjaa kuvattiin Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa, vaikkakin sarjan maisemat ja tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin. Kanava tiedotti ensimmäistä kertaa sarjan hyllyttämisestä tammikuussa 2013, kun sarjasta oli esitetty neljä tuotantokautta. Neljäs tuotantokausi päättyi jännittävään cliffhangeriin, ja myöhemmin Lifetime päätti vielä jatkaa sarjaa. Sarjaa tuotettiin lopulta kuusi tuotantokautta, ja sen viimeinen jakso esitettiin 22. kesäkuuta 2014. Suomessa Nelonen Media on esittänyt sarjasta kolme tuotantokautta.

Juoni 
Pinnallinen mallityttö Deb (Brooke D'Orsay) kuolee autokolarissa. Taivaassa hän painaa peruutusnäppäintä ja palaa maan pinnalle, tällä kertaa kuitenkin muodokkaan, mutta älykkään Janen (Brooke Elliott) kehossa. Jane työskentelee asianajajana lakifirmassa, jossa hänellä on työkaverinaan entisen elämänsä eli Debin poikaystävä Grayson (Jackson Hurst).

Ainoat henkilöt, jotka tietävät totuuden Janesta, ovat hänen paras ystävänsä Stacy (April Bowlby) ja suojelusenkelinsä Fred (Ben Feldman). Sarjassa Deb totuttelee elämään uutta elämäänsä menestyvänä asianajajana Janena, mikä ei ole aina helppoa.

Näyttelijät

Päähenkilöt

Sivuhenkilöitä

Jaksot 
Suomen televisiossa sarjasta on esitetty kolme tuotantokautta. Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Nelosella ja kaksi seuraavaa Herolla. Suoratoistopalveluissa, kuten Netflixissä ja Viaplayssa, on ollut nähtävillä kaikki kaudet.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat
Lifetimen televisio-ohjelmat
Golestan (provinssi)

Golestan () on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Kaspianmeren kaakkoisrannalla. Provinssin pääkaupunki on runsaan 300 000 asukkaan Gorgan.

Golestanin provinssin pinta-ala on 20 367 neliökilometriä. Väestö (2011) koostui 483 245 taloudesta, joihin kuului yhteensä 1 777 014 asukasta. Heistä kaupunkilaisiksi kirjattiin 906 182 ja maaseutuväestöksi 870 068 henkeä. Vaille pysyvää asuinpaikkaa kirjattiin 764 asukasta.

Provinssissa oli vuonna 2011–2012 14 aliprovinssia (shahrestan), jotka jakautuivat yhteensä 27 piirikuntaan (bakhsh). Näihin sijoittui 26 kaupunkia ja 60 alimman aluehallinnollisen tason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava:
 Aliabad
 Azadshahr
 Aq Qala
 Bandar Gaz
 Galikesh
 Gomishan
 Gonbad-e-Kavus
 Gorgan
 Kalaleh
 Kordkuy
 Marave-Tapeh
 Minudasht  
 Ramyan
 Torkaman

Lähteet 

 

Iranin provinssit