joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lichtspielhaus

Lichtspielhaus on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin 1. joulukuuta 2003 julkaisema musiikki-DVD. DVD:n kesto on 210 minuuttia. DVD koostuu enimmäkseen Rammsteinin julkaisemista musiikkivideoista vuosilta 1995–2002. Musiikkivideot ovat yhtä poikkeusta lukuun ottamatta (Stripped on julkaistu vain singlenä) yhtyeen kolmelta ensimmäiseltä studioalbumilta, jotka ovat Herzeleid, Sehnsucht ja Mutter. DVD sisältää lisäksi taltiointeja Rammsteinin konserteista kymmenen kappaleen verran ja making of -katsaukset videoista Du hast, Du riechst so gut '98, Sonne, Links 2-3-4 ja Ich will. Lisäksi mukana on TV-trailereita ja haastatteluja.

Musiikkivideot 

 Du riechst so gut
 Seemann
 Rammstein
 Stripped
 Du hast
 Engel
 Du riechst so gut '98
 Links 2-3-4
 Mutter
 Ich will
 Sonne
 Feuer frei!

Lähteet 
www.rammstein.com 

Rammstein
Musiikki-DVD:t
Alppirautiainen

Alppirautiainen (Prunella collaris) on pieni varpuslintu, ja nimensä mukaisesti se asuu vuorilla.

Koko ja ulkonäkö 
Pituus 15–17,5 cm, siipien kärkiväli 30–32,5 cm ja paino 25–43 g. Ulkomuodoltaan alppirautiainen on kuin iso ja tukeva rautiainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Esiintyminen 
Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoseudut, yleensä 1 800–3 000 metrin korkeuksilla. Alppirautiainen elää myös Turkissa ja siitä itään Iraniin. Lajin päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Aasiassa Himalajalta Kiinaan, Koreaan ja Japaniin. Lajista tunnetaan lähes kymmenen alalajia. Se on pääasiassa paikkalintu, joka talven tullen laskeutuu alemmas vuorenrinteiden vähemmän lumisiin oloihin. Euroopassa elää 200 000–330 000 yksilöä.

Lajia tavataan Suomessa harvoin, vuoden 2006 loppuun mennessä on tehty vain neljä havaintoa, joista ensimmäinen Lågskärillä 1978. Tapaamispaikat ovat olleet ulkomeren saaria.

Elinympäristö 
Alppirautiaiset elävät korkealla vuoristossa, tavallisesti 1 800–3 000 metrin korkeudella, mutta laji on tavattu Mount Everestillä 8 000 metrin korkeudella. Ne viihtyvät aukeilla, kivikkoisilla niityillä ja kedoilla puurajan yläpuolella, usein lumisilla rinteillä.

Lisääntyminen 
Kuppimainen pesä sijaitsee kiven- tai kallionhalkeamassa tai kivikossa. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joita molemmat puolisot vuorotellen hautovat, yhteensä noin kaksi viikkoa. Molemmat emot hoitavat poikasia, jotka lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 16 päivän ikäisinä.

Ravinto 
Alppirautiaiset syövät pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä siemeniä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Karhu, Heikki, Helstola, Jari & Kauppinen, Sakari 1979: Alppirautiainen Prunella collaris* ensi kertaa Suomessa. - Lintumies 1.1979 s. 38-39. LYL.
 

Rautiaiset
Legion (albumi)

Legion on yhdysvaltalaisen Deicide-yhtyeen toinen, vuonna 1992 julkaistu täyspitkä studioalbumi.

Kappalelista

Kokoonpano levyllä 

 Glen Benton - laulu, basso
 Eric Hoffman - kitara
 Brian Hoffman - kitara
 Steve Asheim - rummut

Vuoden 1992 albumit
Deiciden albumit
Rihtniemi

Rihtniemi (ruots. Werknäs) on varsinaissuomalaisessa Pyhärannan kunnassa sijaitseva kylä.

Rihtniemi-nimen alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Vanhimmat nimitykset niemelle ovat peräisin vuodelta 1650 olevasta kirjoituksesta, jossa sitä kutsutaan nimillä Rictaniemi ja Wärknäsudd. Tohtori Arvo Loppmeren mukaan niemi olisi ollut alun perin nimeltään Rihtimäki.

Kylä sijaitsee nimestäänkin päätellen niemen päällä. Rihtniemen editse on vuosisatojen ajan kulkenut Raumalle kulkeva laivaliikenne. Niemen karikkoisuuden vuoksi alueella on sattunut useita merionnettomuuksia.

Rihtniemellä sijaitsee muun muassa Pyhärannan seurakunnan, Pyhärannan kotiseutuyhdistyksen ja Marttojen omistuksessa oleva leirikeskus sekä hyvällä paikalla sijaitseva lintutorni. Niemen keskiosassa on noin 4,5 hehtaarin kokoinen, Lounais-Suomen ympäristökeskuksen rauhoittama luonnonsuojelualue.

Rihtniemen kylä sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Rauman kaupungista, ja Ruotsin rannikolle on niemeltä vain noin 200 kilometrin matka. Rihtniemi on myös Varsinais-Suomen maakunnan pohjoisin ja Etelä-Suomen mantereen läntisin kohta.

Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Rihtniemen kylän yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

Lähteet

Pyhärannan kylät
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Armas Maasalo

Armas Toivo Valdemar Maasalo (vuoteen 1905 Masalin; 28. elokuuta 1885 Rautavaara – 9. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja urkuri.

Armas Maasalo opiskeli urkujensoittoa Viipurin lukkari- ja urkurikoulussa lukuvuoden 1905–1906. Vuonna 1907 hän ilmoittautui sekä Helsingin Musiikkiopistoon että Helsingin yliopistoon, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1911. Samaan aikaan hän opiskeli musiikkia Helsingin Filharmonisen seuran orkesterikoulussa. Maasalo täydensi opintojaan Ranskaan  ja Saksaan vuosina 1919−1925 tekemillään opintomatkoilla.

Maasalo työskenteli muun muassa Helsingin normaalilyseon musiikinopettajana vuosina 1916–1952, Kansallis-Kuoron johtajana vuosina 1915–1949, Helsingin Johanneksenkirkon urkurina 1926–1958, Helsingin kirkkomusiikkiopiston johtajana 1923–1951, Suomen Kirkkokuoroliiton ensimmäisenä johtajana 1931–1960 ja Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin osaston johtajana vuosina 1951–1955. Hän oli myös virsikirjakomitean jäsen 1930-luvulla. Maasalo toimitti yhdessä Taneli Kuusiston ja Aleksi Lehtosen kanssa vuonna 1943 käyttöön otetun Suomen evankelisluterilaisen kirkon koraalikirjan, joka korvasi Richard Faltinin vuonna 1871 toimittaman koraalikirjan. Maasalolla oli lukuisia luottamustehtäviä kirkkomusiikin alalla; hän toimi mm. Suomen Kanttori-urkuriliiton ja Suomen Kirkkokuoroliiton puheenjohtajana sekä monien laulujuhlien johtajana ja palkintotuomarina. Professorin arvonimi myönnettiin hänelle 1947. 

Armas Maasalon tuotanto sisältää muun muassa kaksi orkesterisarjaa, pianokonserton, urku- ja kuoroteoksia, liturgista ja hengellistä musiikkia. Hän on säveltänyt myös joululauluja sekä lauluja koululaulukirjoja varten. Vuonna 1932 hän julkaisi Helsingin kirkkomusiikkiopiston 50-vuotishistoriikin.

Säveltäjälle nimetty Maasalonpolku sijaitsee Helsingin Pukinmäessä. Maasalolla oli huvila Nuasjärven rannalla Sotkamossa.

Armas Maasalon poika oli Yleisradion musiikkipäällikkö ja musiikkikirjailija, filosofian maisteri Kai Maasalo (1922–2000).

Sävellyksiä
"Joulun kellot" ("Hiljaa, hiljaa"), san. Helmi Auvinen 
"Mä kanssa enkelten" (osana Jouluvesper-teosta), san. K. V. Tamminen
"Tule kanssani, Herra Jeesus", san. Hilja Haahti.
"Jeesus, kuule rukoukset", san. Jenny Pohjola
"Tuhansin kielin", san. Lauri Pohjanpää
"Genesis". Armas Maasalo voitti tällä kappaleella Viipurin Lauluveikot -mieskuoron sävellyskilpailun II palkinnon vuonna 1927.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Maasalo, Kai: Armas Maasalo (1885–1960). Johdatus hänen elämäänsä ja musiikkiuraansa. 1998.
 

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Suomalaiset urkurit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
České Budějovice

České Budějovice () on kaupunki Tšekin tasavallassa. Se on Etelä-Böömin läänin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungissa asui vuoden 2020 arvion mukaan 94 463 asukasta. České Budějovice sijaitsee Vltava-joen varrella kohdassa, jossa Malše yhtyy jokeen.

České Budějovicen perusti Ottokar II Přemyslin ritari Hirzo, ja se sai kaupunginoikeudet 1265. Kaupungissa oli sen perustamisesta asti merkittävä saksalaisväestö, joka oli noin vuoteen 1880 enemmistönä. Teollistumisen myötä kaupunkiin muutti paljon tšekkejä ja saksalaiset jäivät vähemmistöksi (15,5 prosenttia vuonna 1930). Toisen maailmansodan jälkeen lähes kaikki saksalaiset karkotettiin Tšekkoslovakiasta.

České Budějovice on kauan tunnettu oluistaan. Merkittävin panimo on Pivovar Budějovický Budvar, joka omistaa oikeudet Budweiser-merkkiin suurimmassa osassa Eurooppaa. Kaupunki on tunnettu myös jääkiekosta: sieltä on tullut tunnettuja pelaajia, muun muassa Vaclav Prospal HC České Budějovice -jääkiekkoseurasta.

České Budějovice on katolisen České Budějovicen hiippakunnan keskus.

České Budějovicessa on mielenkiintoista keskiaikais- ja barokkiarkkitehtuuria kaupungin torin läheisyydessä. Merkittävin rakennus lienee noin vuonna 1300 valmistunut dominikaaniluostari, jossa on goottilainen Kostel Obětování Panny Marie. Kansallissankari Jan Žižkan kotilinna sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä ja Český Krumlov noin 30 kilometrin päässä.

Rautatieinsinööri Franz Anton von Gerstner rakennutti České Budějovicesta Linziin vuosina 1824–1830 hevosvetoisen rautatien, joka oli ensimmäinen merkittävä manner-Euroopassa sijainnut rautatie.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virtual show

Tšekin kaupungit
Outova

Outova eli Audova (,  tai Oudva) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se on Outovan piirin keskus. Kaupunki sijaitsee lähellä Peipsijärveä noin kaksi kilometriä järveen laskevan, pienehkön Gdovkajoen suulta. Kaupungissa oli 4 379 asukasta vuonna 2010 (koko kaupunkikunnassa 6 263 as.).

Kaupungista 14 kilometriä pohjoiseen sijaitsee Smuravjovon sotilaslentokenttä. Kaupungin asemalta kulkee matkustajajuna päivittäin Pietariin.

Historia
Outova perustettiin 1300-luvulla Pihkovan suojaksi. Vuosina 1431–1434 pihkovalaiset rakensivat sinne linnoituksen, jonka rauniot ovat edelleen jäljellä. Ruotsi ja Puola ovat hyökänneet kaupunkiin monta kertaa, mutta vuodesta 1617 lähtien se on ollut Venäjän hallussa. Outova sai kaupunginoikeudet vuonna 1780. Kaupungilla oli omat postimerkit vuosina 1874–1912. Postimerkkien julkaisu päättyi ensimmäisen maailmansodan seurauksena. Toisessa maailmansodassa kaupunki tuhoutui lähes kokonaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kaupungin virallinen sivusto
Гдов– город, история Kaupungin historiasta. zadavay.ru
Gdov EKI paikannimitietokanta

Pihkovan alueen kaupungit
Revelations

Revelations on rock-yhtye Audioslaven kolmas albumi. Se julkaistiin 5. syyskuuta 2006. Albumi meni ilmestyttään Yhdysvalloissa listan toiselle sijalle  samoin kuin myös Suomen virallisen listan sijalle 2.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toiselle sijalle. Suomessa se debytoi niin ikään virallisen albumilistan toisella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa.

Kappaleet

Japanin bonuskappaleet

iTunes bonuskappale

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Rolling Stone: 
 Entertainment Weekly: B

Listasijoitukset

Albumi

Singlet

Lähteet

Vuoden 2006 albumit
Audioslaven albumit
Brendan O’Brienin tuottamat albumit
Ústí nad Labem

Ústí nad Labem () on kaupunki Tšekin pohjoisosassa, Ústí nad Labemin läänissä. Sen asukasluku on 95 289 (2009). Kaupunki sijaitsee Elben ja Bílinan yhtymäkohdassa ja on jokisataman lisäksi rautateiden risteysasema.

Ústí on mainittu kauppapaikkana 993. Kuningas Otokar II Přemysl perusti sen 1200-luvulla. Vuonna 1423 keisari Sigismund luovutti sen Meissenin vaaliruhtinas Fredrik I:lle. Vuonna 1426 sitä piirittäneet hussiitit löivät moninkertaisen saksalaisarmeijan ja ryöstivät kaupungin, joka rakennettiin uudelleen vasta kolmen vuoden kuluttua. Se kärsi merkittävästi myös kolmikymmenvuotisessa sodassa ja seitsemän vuoden sodassa.

1800-luvulla kaupunki teollistui. Se oli myös varhaisen ja sudeettisaksalaisten kansallissosialismin kehto. Suurin osa saksalaisista pakeni puna-armeijaa ja kaupunkia pommitettiin raskaasti 17.–19. huhtikuuta 1945, jolloin 500 sai surmansa. Monet asukkaat palasivat sodan jälkeen, jolloin kaupungissa järjestettiin verilöyly saksalaisia siviilejä vastaan ja 1946–1948 yli 53 000 karkotettiin alueelta.

1970–1980-luvuilla kaupunkia rakennettiin uudelleen tuttuun itäeurooppalaiseen tyyliin betonielementtikerrostaloilla, jotka tšekiksi tunnetaan nimellä panelák. Itäblokin hajoamisen jälkeen kaupungin raskas teollisuus ajautui vaikeuksiin ja ajettiin alas.

Elben eteläistä rantaa hallitsee 1318 rakennettu Střekovin linna, joka on osittain raunioina. Vain kuuden kilometrin päässä ovat Blanskon linnan rauniot. Uusgoottilaista tudorilaista tyyliä edustaa vuosina 1856–1863 rakennettu Nosticzin suvun Trmicen kartano, myöhäistä empireä 1842–1845 rakennettu Velké Březno kartano ja renessanssityyliä Krásné Březnon kartano.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivu

Usti nad Labem
Pikku Nemo Höyhensaarilla

Pikku Nemo Höyhensaarilla () on yhdysvaltalaisen Winsor McCayn luoma uraauurtava sarjakuva, joka ilmestyi ensin The New York Herald -sanomalehdessä 15. lokakuuta 1905 – 23. huhtikuuta 1911 ja sitten New York American -sanomalehdessä 30. huhtikuuta 1911 – 1913. Sarjan nimi muuttui sanomalehden vaihtuessa muotoon In the Land of Wonderful Dreams. Tämän jälkeen sarja heräsi vielä hetkeksi eloon vuosiksi 1924–1927.

Pikku Nemot ovat pikkupojan unifantasiaa, mutta niiden sävy on usein uhkaava, surrealistinen ja jopa pelottava. Viimeisessä ruudussa Nemo (jonka nimi tarkoittaa latinaksi ”ei kukaan”) putoaa aina sängystään lattialle ja herää unestaan. Unissa hän joutuu yleensä pahaan ahdinkoon, kuten jää jättimäisten sienten alle tai muuttuu apinaksi. Höyhensaarille hänet kutsuu kuningas Morfeus ja Nemon ”leikkitoverina” on kuninkaan tytär, jota kutsutaan vain prinsessaksi. Yksi Nemon kuuluisimmista uninäyistä on kävelevä sänky.

Suomeksi Nemon seikkailuja on julkaistu kaksi kirjaa: I osa: 1905–1907 ja II osa: 1907–1908 (Otava 1991). Kattava kokoelma Nemon seikkailuja on julkaistu yhtenä niteenä englanniksi (Little Nemo 1905–1914, ISBN 3-8228-6300-9) sarjakuvan tultua vapaaksi yleiseen käyttöön asetetuksi teokseksi, kun McCayn kuolemasta oli kulunut 70 vuotta.

Pikku Nemo Höyhensaarilla on graafisesti taidokas. Sen piirrostyyli on jugend-henkistä ja koristeellista. Suomalaisista sarjakuvapiirtäjistä Hjalmar Löfving sai tuoreeltaan vaikutteita McCayltä.

Lähteet 
Fantasiasarjakuvat
Yhdysvaltalainen sarjakuva
Halls of Frozen North


Halls of Frozen North on Catamenian esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Mika Tönning – laulu
 Riku Hopeakoski – kitara
 Sampo Ukkola – kitara
 Timo Lehtinen – basso
 Toni Tervo – rummut
 Heidi Riihinen – koskettimet

Tuotanto 
 Gerhard Magin – tuottaja
 Alexander Krull – masteroija
 Thomas Ewerhard – kansikuva, layout
 T. Keränen – kannen konsepti
 J. Ollila – valokuvat

Arvostelut 
 Metal Storm: 9.8/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1998 esikoisalbumit
Catamenian albumit
Armored Core

Armored Core on From Softwaren kehittämä taistelupelisarja, jossa ohjataan Mecha-robotteja. 

Sarjan pelejä on julkaistu PlayStationille, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle, Xbox 360:lle ja matkapuhelimille.

Pelaaminen 
Sarjan peleissä robottien muokkaaminen ja rakentaminen on merkittävässä roolissa itse ohjaamisen ohella.

Sarjan pelit

PlayStation
 Armored Core
 Armored Core: Project Phantasma
 Armored Core: Master of Arena

PlayStation 2
 Armored Core 2
 Armored Core 2: Another Age
 Armored Core 3
 Silent Line: Armored Core
 Armored Core: Nexus
 Armored Core: Nine Breaker
 Armored Core: Last Raven

PlayStation 3/Xbox 360
 Armored Core 4
 Armored Core: For Answer
 Armored Core V

PlayStation Portable
 Armored Core: Formula Front
 Armored Core 3
 Silent Line: Armored Core
 Armored Core: Last Raven

Älypuhelimet
Älypuhelimille tehtyjä pelejä ei ole julkaistu Japanin ulkopuolella.

 Armored Core: Mobile Online
 Armored Core: Mobile Mission
 Armored Core: Mobile 2
 Armored Core: Mobile 3
 Armored Core: Mobile 4

Armored Core: Nine Breaker 
Nine Breaker eroaa edellisistä osista vähäisesti. Pelissä ei ole erillistä juonta eikä liioin tehtäviäkään, ellei Training Modea lasketa. Peli on yksinkertaista areenataistelua. Osiakaan ei tarvitse ostaa, vaan ne ovat valmiina pelaajan käytössä.

Lähteet 

Videopelisarjat
From Software
Realismi

Realismi (latinan sanasta res ’asia, olio’) voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Realismi taiteessa ja kirjallisuudessa on ulkoisen todellisuuden todenmukaista kuvaamista
 Realismi (teatteri)
 Fantastinen realismi 
 Fotorealismi on maalaustaidetta, joka jäljittelee valokuvia
 Hyperrealismin maalaukset muistuttavat yksityiskohtaista valokuvaa
 Inhorealismi
 Kapitalistinen realismi 
 Kirjallinen realismi pyrkii esittämään tapahtumat sellaisina, kuin ne esiintyvät tavallisessa elämässä
 Klassinen realismi
 Maagisessa realismissa todellisen elämän tapahtumiin on lisätty yliluonnollisia tapahtumia
 Neorealismi
 Sosialistinen realismi
 Surrealismi
 Uusi realismi ()

 Realismi filosofiassa
 Ontologinen realismi on ontologian suuntaus, jonka mukaan ulkoinen todellisuus on olemassa havaitsijoista riippumatta
 Käsiterealismi on universaalien olemassaoloa koskeva kanta
 Maltillinen realismi eli aristoteelinen realismi
 Matemaattinen realismi on matematiikan filosofian suuntaus
 Modaalinen realismi tarkoittaa realismia mahdollisten maailmojen suhteen
 Platoninen realismi eli äärirealismi
 Semanttinen realismi
 Sisäinen realismi eli pragmaattinen realismi
 Tieteenfilosofinen realismi, tieteenfilosofian suuntaus, joka korostaa tieteen merkitystä todellisuuden kuvaamisessa
 Entiteettirealismi, realismi myös ei-havaittavien entiteettien suhteen silloin, kun tiede käyttää niitä
 Konstruktiivinen realismi
 Kriittinen tieteellinen realismi
 Strukturaalinen realismi, realismi tieteellisten teorioiden kuvaamien rakenteiden suhteen
 Tietoteoreettinen realismi eli epistemologinen realismi, kanta jonka mukaan on mahdollista saavuttaa tietoa todellisuudesta sellaisena kuin se on
 Kriittinen realismi
 Naiivi realismi eli suora realismi
 Transsendentaalinen realismi 
 Uusi realismi eli neorealismi
 Australialainen realismi eli australialainen materialismi
 Kristillinen realismi
 Moraalinen realismi eli eettinen realismi
 Cornellin realismi
 Mystinen realismi

 Realismi politiikassa
 Liberaali realismi
 Neorealismin (uusrealismi, rakenteellinen realismi) mukaan kansainväliset rakenteet rajoittavat valtioiden käyttäytymistä.
 Offensiivinen realismi
 Puolustusrealismi
 Oikeistorealismi
 Vasemmistorealismi

 Laki
 Oikeusrealismi

 Muuta
 Realismi (yhtye)

Katso myös 
 Antirealismi
 Irrealismi

Seulonnan keskeiset artikkelit
Malminiitty

Malminiitty (ruots. Malmängen) on Simonkylän kaupunginosaan kuuluva lähiö Vantaalla. Se sijaitsee Simonkylän koillisosassa ja Koivukylän eteläpuolella. Alueella on yli 600 asuntoa, ja asukkaita hieman alle tuhat. Malminiitty edustaa arkkitehtuuriltaan varhaista lähiörakentamista, jossa alue oli yhtenä esimerkkialueista pääkaupunkiseudulla. 

Taloista suuri osa on 1960–1970-lukujen taitteessa rakennettuja  VVO:n omistamia betonikerrostaloja, jotka ovat väriltään yhtenäisen valkoisia ja kellarikerroksen kohdalta siniharmaita. Ikkunoiden vaakalinja korostuu keltaisin, punaisin ja sinisin julkisivupellein, joilla on tavoiteltu  funktionalistista vaikutelmaa. Suurimmassa osassa taloja on seitsemän kerrosta. Mukaan mahtuu kuitenkin myös VAV:n asuntoja ja asunto-osakeyhtiöitä. Lähiön itäreunassa on 1980-luvulla valmistuneita rivitaloja. 

Alueen maisemassa erottuvat kerrostalojen lisäksi selkeästi myös 40- ja 50-metriset Hiekkaharjun vesitornit.


Historia 
Lähiöön kohdistui valmistuessaan paljon muuttoa maaseudulta, ja alue yhdistettiin pitkään nuorisojengeihin ja järjestyshäiriöihin. 1980-luvun alussa aluetta pidettiin yhtenä Vantaan huonomaineisimmista lähiöistä. Alue tunnettiin aluksi nimellä Uusiniitty.

2010-luvulla lähiöön on valmistunut myös modernimpaa arkkitehtuuria edustavia kerrostaloja. Vuonna 2015 noin kilometrin päähän Malminiitystä avattu Leinelän rautatieasema paransi merkittävästi alueen liikenneyhteyksiä. Asemalla pysähtyvät I- ja P-junat, jotka kulkevat eri reittejä Helsinkiin.

Palvelut 
Malminiityn palveluita ovat muun muassa päiväkoti, hoivakoti ja pubravintola. Lisäksi noin puolen kilometrin päässä Simonkylän keskustan liikekeskuksessa on apteekki, grilli, ruokakauppa, kioski ja kukkakauppa. Malminiityn asuinalueen länsipuolella sijaitsee Simonkylän yläkoulu ja itäpuolella Hiekkaharjun alakoulu. Malminiityssä on myös 9-väyläinen frisbeegolf-rata. Malminiityn vieressä olevaa metsäaluetta Simonkylänpuistoa on kutsuttu hyväksi lähiluontoalueeksi. Puistossa on lenkkipolku kuntopisteineen sekä talvisin hiihtolatu ja pulkkamäki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vantaan lähiöt
Simonkylä
Leipzigin Gewandhaus-orkesteri

Leipzigin Gewandhaus-orkesteri on saksalainen orkesteri, jota pidetään mahdollisesti maailman vanhimpana yhä toimivana sinfoniaorkesterina.

Sen konsertit pidettiin ensin yksityistiloissa, mutta vuonna 1781 orkesteri sai salikseen Gewandhausin. Orkesterin kuuluisin johtaja oli säveltäjä Felix Mendelssohn Bartholdy. Vuosina 1895–1922 sitä johti Arthur Nikisch.

Kapellimestari Kurt Masur johti Gewandhaus-orkesteria vuodesta 1970 vuoteen 1996. Itä-Saksan hajoamiseen johtaneiden mielenosoitusten aikana vuonna 1989 Kurt Masur nousi kansallissankarin asemaan sen jälkeen kun hän oli avannut Gewandhausin ovet suojellakseen mielenosoittajia mellakkapoliiseilta.

Vuonna 2008 Gramophone-lehti nimesi orkesterin 17. parhaaksi sinfoniaorkesteriksi maailmassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Leipzig
Saksalaiset sinfoniaorkesterit
Taking Over


Taking Over on thrash metal -yhtye Overkillin toinen täyspitkä studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Levyn musiikki on tyyliltään eeppisempää kuin debyyttialbumilla. Mahtipontisesta In Union We Standistä tehtiin yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Overkill kiersi albumin julkaisun jälkeen Eurooppaa Helloweenin lämmittelybändinä.

Kappaleet
"Deny The Cross" - 4.42
"Wrecking Crew" - 4.30
"Fear His Name" - 5.23
"Use Your Head" - 4.18
"Fatal If Swallowed" - 6.44
"Powersurge" - 4.34
"In Union We Stand" - 4.23
"Electro-Violence" - 3.43
"Overkill II (The Nightmare Continues)" - 7.10

Kokoonpano
 Bobby "Blitz" Ellsworth - laulu
 D.D. Verni - basso, taustalaulu
 Bobby Gustafson - kitara
 Rat Skates - rummut

Tuotanto
Nauhoitettu ja miksattu Pyramid Soundissa, Ithacassa (New York, USA)
Tuottajat: Alex Perialas ja Overkill
Masterointi: Tom Coyne
Kansitaide ja valokuvaus: Bill Benson ja Dan Muro

Aiheesta muualla
Rock Lyrics, albumin sanoitukset

Overkillin albumit
Vuoden 1987 albumit
Satava

Satava on saari ja kaupunginosa Turussa noin kuusi kilometriä keskustasta etelään. Saari sijaitsee Hirvensalon ja Kakskerran välissä ja sen asukasluku on 818 (2007). Satavassa on vakituisen asutuksen lisäksi runsaasti kesämökkejä sekä mm. Turun seurakuntayhtymän Heinänokan leirikeskus saaren länsikärjen Eerikvallassa. Saaren itäpäässä, Turusta Kakskertaan kulkevan tien varressa on Ekvallan yleinen uimaranta.

Satavan kaupunginosaan kuuluvat saaren lisäksi myös lähistöllä sijaitsevat saaret Kulho ja Järvistensaari. 

Satava liitettiin osana Kakskerran kuntaa Turkuun vuonna 1968. Turun kaupunki on kaavoittamassa alueelle runsaasti lisää pientaloja.

Lähteet 

Turun kaupunginosat
Turun saaret
Kakskerta
Varsinais-Suomen maakunnan entiset taajamat
Hannu Norjanen

Hannu-Markus Tapio Norjanen (s. 25. helmikuuta 1964 Mynämäki) on suomalainen kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Cantores Minores -poikakuoron johtajana vuodesta 2005. Samalla Norjanen toimii Cantores Minores -musiikkikoulun rehtorina sekä opettajana.

Norjanen lauloi itse Cantores Minores -kuorossa 1974–1980. Hän opiskeli pianon- ja urkujensoittoa Espoon musiikkiopistossa. Norjanen on valmistunut Sibelius-Akatemiasta urkuriksi (1990), kuoronjohtajaksi (1992) ja kapellimestariksi vuonna 1997 opettajinaan muun muassa Jorma Panula, Eri Klas, Leif Segerstam ja Atso Almila. Norjanen on opiskellut kuoronjohtoa myös Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa muun muassa Eric Ericsonin johdolla.

Norjanen on toiminut Amici Cantus -mieskuoron taiteellisena johtajana vuosina 1990–1997, Lappeenrannan kaupunginorkesterin johtajana vuosina 1998–2001, Suomen kansallisoopperan apulaiskapellimestarina vuodesta 1996, Tapiolan Kamarikuoron taiteellisena johtajana vuodesta 1998, Vaasan kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana 1999–2006 ja Suomen Filharmonisen Kuoron taiteellisena johtajana 2003–2006. Lisäksi Norjanen on opettanut Sibelius-Akatemiassa.

Norjanen on johtanut myös monia oopperoita, kuten Mozartin Taikahuilu, Donizettin L’elisir d’amore, Puccinin La Bohème ja Tosca sekä Verdin La traviata ja Falstaff.

Lähteet
 http://www.tapiolachamberchoir.fi/kuoro/johtaja/

Viitteet

Suomalaiset kuoronjohtajat
Suomalaiset kirkkomuusikot
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Brabham

Motor Racing Developments Ltd., paremmin tunnettu nimellä Brabham, oli kilpa-auto- ja Formula 1 -talli.

Brabhamin perusti vuonna 1960 kaksi australialaista: kilpa-ajaja sekä F1-maailmanmestari Jack Brabham ja suunnittelija Ron Tauranac. Talli voitti neljä henkilökohtaista ja kaksi valmistajien mestaruutta 30-vuotisen historiansa aikana. Jack Brabhamin vuoden 1966 F1-mestaruus on yhä ainoa mestaruus, jonka on voittanut kuljettaja, jonka talli on kantanut kyseisen henkilön nimeä. Jack Brabham voitti tuon mestaruutensa 40-vuotiaana. Talli perustettiin Iso-Britanniassa ja se ajoi Iso-Britannian lisenssillä, vaikka sen henkilökunta oli lähes täysin australialainen ja uusiseelantilainen.

Brabham valmisti kilpa-autoja yli 500 kappaletta vuoteen 1970 mennessä. Brabhamin autot voittivat F1-mestaruuksien lisäksi mestaruuden Formula 2:ssa ja Formula 3:ssa. 1970- ja 1980-luvulla Bernie Ecclestonen omistuksessa talli toi Formula 1:een uusia keksintöjä kuten hiilikuitujarrut. 1980-luvulla tallin kuljettaja Nelson Piquet voitti kaksi mestaruutta. Jälkimmäinen mestaruus voitettiin ensimmäistä kertaa turboahdetulla moottorilla.

Formula 1 -tulokset

Kuljettajat 

 Jack Brabham (1962–1970)
 Dan Gurney (1963–1965), (1968)
 Denny Hulme (1965–1967)
 Giancarlo Baghetti (1965)
 Jochen Rindt (1968)
 Jacky Ickx (1969)
 Rolf Stommelen (1970, 1973)
 Graham Hill (1971–1972)
 Dave Charlton (1971)
 Tim Schenken (1971)
 Carlos Reutemann (1972–1976)
 Wilson Fittipaldi (1973)
 Andrea de Adamich (1973)
 John Watson (1973)
 Richard Robarts (1974)
 Rikky von Opel (1974)
 Carlos Pace (1974–1977)
 Hans-Joachim Stuck (1977)
 Giorgio Francia (1977)
 Niki Lauda (1978–1979)

 Nelson Piquet (1978–1985)
 Ricardo Zunino (1979–1980)
 Héctor Rebaque (1980-1981)
 Riccardo Patrese (1982–1983), (1986–1987)
 Teo Fabi (1984)
 Corrado Fabi (1984)
 Manfred Winkelhock (1984)
 François Hesnault (1985)
 Marc Surer (1985)
 Elio de Angelis (1986)
 Derek Warwick (1986)
 Stefano Modena (1987), (1989–1990)
 Andrea de Cesaris (1987)
 Martin Brundle (1989–1991)
 Gregor Foitek (1990)
 David Brabham (1990)
 Mark Blundell (1991)
 Eric van de Poele (1992)
 Giovanna Amati (1992)
 Damon Hill (1992)

Brabham Highperformance Exhaust Systems 
Jack Brabhamin yritys valmisti 1960-luvun lopulla tehopakoputkia autoihin.

Huomautukset

Lähteet

Brittiläiset Formula 1 -tallit
Formula 1 -valmistajat
Frans Rasmussen

Frans Rasmussen (s. 1944 Aalborg Tanska) on tanskalainen kapellimestari ja pedagogi. Hän toimi Tanskan kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun orkesterinjohdon professorina syksyyn 2005 asti. Hän oli EBUn vuoden 1986 kapellimestariehdokas. Vuodesta 1988 hän on ollut tiiviissä yhteistyössä säveltäjä György Ligetin kanssa.

Lähteet

Tanskalaiset kapellimestarit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Kalervo Kulmala

Kalervo Olavi Kulmala (s. 1. joulukuuta 1947 Helsinki) on suomalainen käyrätorvitaiteilija ja kapellimestari. Hän oli Sibelius-Akatemiassa puhallinmusiikin lehtorina ja opetti puhallinorkesterinjohtoa.

Kulmala on toiminut myös Puolustusvoimien sotilaskapellimestarikurssin puhallinorkesterinjohdon pääkouluttajana ja opettajana sekä Suomessa että muissa maissa. Hän on soittanut soolokäyrätorvea Radion sinfoniaorkesterissa ja toiminut kapellimestarina Kouvolan ja Vaasan kaupunginorkesterissa. Kulmala toimii Viron valtiollisen sinfoniaorkesterin soolokäyrätorvensoittajana ja käyrätorvensoiton professorina Viron musiikkiakatemiassa, EMTA-ssa, dosenttina Gustav-Mahler-nuoriso-orkesterissa vuodesta 1996 ja  Simón Bolívar orkesterissa Venezuelassa vuosina 2000–2007 ja uudestaan vuodesta 2018.

Lähteet 
Soome Instituut

Viitteet 

Suomalaiset käyrätorvensoittajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylen henkilöstö
Hearthill

Hearthill oli suomalainen rockyhtye, joka perustettiin Helsingin Kontulassa vuonna 1986.  Yhtyeen aktiivisinta aikaa kesti kesään 1993 saakka. 2021 yhtye keikkailee edelleen.

Historia 
Laulaja ja lauluntekijä Jussi Sydänmäen (J. Hearthill) johtama yhtye aloitti Kontu-Kerholla keväällä 1986. Sydänmäen lisäksi yhtyeessä olivat Marko Mainelakeus bassokitarassa, Jama Löf kitarassa ja Marko Ek rummuissa. Yhtye lähetti kaksi demoa Rumba-lehden "Miettisen"-demopalstalle. 

Sydänmäen palattua armeijasta kesällä 1987 yhtyeessä tapahtui miehistön vaihdoksia. Yhtyeeseen tulivat kitaristi Samuli Laiho ja rumpali Sasu Moilanen sekä viulisti Ufo Mustonen. Uusi kokoonpano levytti omakustannesinglen "Shake It Up/Yellow Trees" loppuvuonna 1987.   

Vuoden 1988 helmikuussa yhtye soitti Tavastian yläkerran Backstage-klubilla neljän illan kiinnityksellä. Saman vuoden toukokuussa yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Hearthill" levy-yhtiö Pyramidille. Kesällä yhtye esiintyi rockfestivaaleilla, muun muassa Provinssirockin päälavalla. Yhtye valittiin vuoden tulokkaaksi niin Soundi- kuin Rumba-lehdissä. Albumin julkaisun jälkeen basistiksi vaihtui Jukka Kiviniemi.   

Vuonna 1990 rumpuihin vaihtui Heikki Tikka. Yhtyeen aktiiviaikaa kesti viisi vuotta jona aikana yhtye konsertoi Suomessa sekä ulkomailla ja levytti viisi albumia . 1995 yhtye julkaisi "Lost Tune Fish" -albumin, jonka kiertueen hoiti J. Hearthill Trio. 90-luvun lopussa bändi teki lyhyen comebackin.   

Hearthillin jäsenistä Sydänmäki, Laiho, Kiviniemi ja Moilanen soittivat myöhemmin Soul Tattoossa vuosina 2003 - 2009. Sydänmäki ja Löf perustivat 2003 Hel-Gators -yhtyeen. Lisäksi Sydänmäki ja Mainelakeus soittavat 1996 perustetussa J. Hearthill Trinity kokoonpanossa. Samuli Laiho, Ufo Mustonen, Sasu Moilanen ja Jussi Sydänmäki ovat julkaisseet suomenkielisiä sooloalbumeja. 

Hearthill kokoontui soittamaan 25-vuotisjuhlakeikan Tavastialla 2. elokuuta 2013 . Yhtye esiintyi Ilovaari -festivaalilla kesällä 2019.

Vuonna 2019 Svart Records julkaisi The Lost Tapes ´92 -albumin, joka sisältää ennenjulkaisemattomia nauhoituksia vuodelta 1992. Mukana on nauhoitus keikasta Vantaan Vernissa-klubilta tammikuulta ja pari viikkoa aiemmin tehtyjä studiolive-nauhoituksia. Kappaleista viisi on ennenjulkaisemattomia. Yhtye teki julkaisun kunniaksi keikan Tavastia-klubilla

Jäsenet

1. albumi:

J. Hearthill (Jussi Sydänmäki), laulu
Samuli Laiho, kitara
Ufo Mustonen, viulu
Sasu Moilanen, rummut
Marko Mainelakeus, basso

2. albumista lähtien:

Sydänmäki
Laiho
Mustonen
Moilanen
Jukka Kiviniemi, basso

4. albumista lähtien:

Sydänmäki
Laiho
Mustonen
Kiviniemi
Heikki Tikka, rummut

Albumit 

 Hearthill (1988)*
 Cut Up (1989)
 Graveyard Party Blues (1990)
 Soul Food (1991)
 Lost in the Limbo Zone (1992)
 Lost Tune Fish (1995)
 Songbook (Kokoelma, 1998) *
 Dig Up Them Ol' Rockin' Bones (Livealbumi, 1999)
 The Lost Tapes ´92 (arkistojulkaisu, 2019)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ylen Elävä arkisto: Hearthill lavalla

Suomalaiset rockyhtyeet
Point Theatre

Point Theatre ( ja alkuperäiseltä nimeltään The Point Depot) oli 1988‒2007 toiminut konserttiareena North Wall Quayssa Dublinissa, Irlannissa. Siellä oli enimmillään 8 500 istumapaikkaa, mikä tekee areenasta yhden Irlannin suurimmista.

Historia
Rakennus oli aikaisemmin rautatievarikko, mistä se saikin alkuperäisen nimensä. Se muutettiin konserttisaliksi ja avattiin uudenvuodenaattona 1989, jolloin U2 piti uudistetun rakennuksen ensimmäisen konsertin.

Pointista tuli tunnettu paikka sadoille miljoonille TV-katsojille, kun siellä järjestettiin Euroviisut vuosina 1994, 1995 ja 1997, mikä teki siitä ainoan rakennuksen, jossa kilpailu on pidetty kolme kertaa. Point oli myös ensimmäinen paikka, jossa esitettiin Riverdance, kun se oli vuoden 1994 Euroviisujen väliaikaesitys Vuoden 1999 MTV Europe Music Awards järjestettiin myös siellä.

Toukokuussa 1996 Smashing Pumpkinsin konsertissa Point Theatressa 17-vuotias Bernadette O'Brien menehtyi väenpaljoudesta johtuen.

Lähteet

Dublinin rakennukset ja rakennelmat
Konserttitalot
Jos ja vain jos

Jos ja vain jos (lyhennys: joss, , iff) on konnektiivi eli looginen yhdistäjä, jota käytetään logiikassa ja sitä soveltavilla aloilla kuten matematiikassa ja filosofiassa. Sitä käytetään ilmaisemaan, että yhden loogisen lauseen totuusarvo riippuu toisesta lauseesta niin, että toinen lause on toisen välttämätön ja riittävä ehto.

Lause "P jos ja vain jos Q" ilmaistaan toisinaan myös muodossa "P täsmälleen jos Q", "P on ekvivalentti Q:n kanssa". Tietotekniikassa tästä käytetään usein muotoa "eksklusiivinen ei-tai" tai "eksklusiivinen NOR". Lauseen ilmaisemiseen käytetään erilaisia, usein samaa tarkoittavia symboleja: P↔Q, P⇔Q ja P≡Q.

Luonnollisen kielen kannalta tätä lausetta tarvitaan, sillä normaalissa kielenkäytössä "jos" on useimmiten inklusiivinen: "Liisa syö hänelle annetun kakun jos hänelle tarjotaan suklaakakku" tarkoittaa että Liisa syö varmasti hänelle tarjottuja suklaakakkuja, mutta ei sulje pois vaihtoehtoa, että Liisa syö myös kirsikkakakkuja jos niitä hänelle tarjotaan. "Liisa syö hänelle annetun kakun jos ja vain jos hänelle tarjotaan suklaakakku" taas tarkoittaa, että jos Liisalle tarjotaan kakku, hän syö sen vain ja ainoastaan jos se on suklaakakku.

Logiikka
Vakhtang Jordania

Vakhtang Jordania (; 9. joulukuuta 1942 Tbilisi, Neuvostoliitto – 4. lokakuuta 2005 Broadway, Virginia, Yhdysvallat) oli georgialainen kapellimestari. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa ja voitti vuoden 1971 Herbert von Karajan -kapellimestarikilpailun. Tämä auttoi häntä luomaan uran Neuvostoliitossa.

Vuonna 1983 Jordania loikkasi länteen Suomen kautta tyttöystävänsä Viktoria Mullovan kanssa ja sai turvapaikan USA:sta. Hänen ensimmäinen kiinnityksensä lännessä oli Chattanoogan sinfoniaorkesteri. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen hän johti myös Venäjällä, Georgiassa ja Ukrainassa, jossa hänet nimitettiin Harkovan filharmonisen orkesterin elinikäiseksi ylikapellimestariksi.

Vakhtang Jordanian kunniaksi on perustettu myös kapellimestarikilpailu, joka käytiin viisi ensimmäistä kertaa Harkovassa, mutta Jordanian kuoleman jälkeen siirrettiin Chattanoogaan. Vuonna 2006 kilpailussa sijoittui kolmanneksi suomalainen Sasha Mäkilä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.jamesarts.com/VJCNDCMP06WINNERS.htm 

Georgialaiset kapellimestarit
Neuvostoliittolaiset kapellimestarit
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Katariinan kirkko (Tukholma)

Katariinan kirkko () on kirkko Tukholmassa, Ruotsissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Södermalmilla. Kirkon alkuperäisen version suunnittelijana toimi arkkitehti Jean de la Vallée. Suunnitelmat olivat valmiit jo vuonna 1656, mutta rakennus valmistui vasta 1690-luvulla. Kirkko paloi vuonna 1723. Keskustornin palaneet puurakenteet korvattiin suuremmalla kahdeksankulmaisella tornilla. Suunnitelman teki Göran Josuae Adelcrantz vuonna 1728 ja se toteutettiin 1732–34. Kirkko paloi uudestaan vuonna 1990, jolloin katto ja sisustus tuhoutuivat. Rakennus restauroitiin entiselleen arkkitehti Ove Hidemarkin johdolla.

Kirkko on nimetty Ruotsin prinsessa Katariinan mukaan, joka oli kirkon rakennuttaneen kuningas Kaarle X Kustaan äiti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Bebyggelseregistret 

Södermalmin rakennukset ja rakennelmat
Tukholman kirkot
Ruotsin kivikirkot
Kirkot Tukholman hiippakunnassa
Visbyn lentoasema

Visbyn lentoasema  sijaitsee Ruotsissa, Gotlannin saarella, viisi kilometriä Visbyn kaupungista pohjoiseen.

Visbyn lentoasema on Gotlannin ainoa kaupallisen liikenteen käytössä oleva lentoasema ja matkustajamääriltään Ruotsin 12. suurin. Vuonna 2005 lentoaseman kautta kulki yhteensä 276 000 matkustajaa.

Lentoyhtiöt ja kohteet
Lokakuussa 2009:

 Direktflyg (Linköping), (Norrköping)
 Gotlandsflyg
 Skyways Expressin operoimana (Tukholma-Bromma, Tukholma-Skavsta)
 Golden Airin operoimana (Ängelholm-Helsingborg  [kausittainen])
 City Airline (Göteborg [kausittainen], Norrköping [kausittainen])
 Skyways Express (Tukholma-Arlanda)
 Widerøe (Oslo [kausittainen])

Lähteet

Aiheesta muualla

Swedavia – Visbyn lentoasema  
World Aero Data – Visbyn lentoasema 

Ruotsin lentoasemat
Visby
Malmön lentoasema

Malmön lentoasema  (aikaisemmalta nimeltään Malmö-Sturupin lentoasema) on matkustajamääriltään Ruotsin neljänneksi vilkkain lentoasema. Se sijaitsee Svedalan kunnassa, noin 28 kilometriä Malmöstä itään ja 26 kilometriä Lundista kaakkoon. Vuonna 2017 lentoaseman kautta kulki yhteensä noin 2,2 miljoonaa matkustajaa.

Lentoyhtiöt
Air Leap (Tukholma-Bromma)
Braathens Regional Airways (Tukholma-Bromma, Sälen-Trysil)
Eurowings (Pristina)
Ryanair (Krakow, Tukholma-Arlanda, Zagreb)
Scandinavian Airlines (Tukholma-Arlanda, Åre-Östersund)
Wizz Air (Banja Luka, Belgrad, Budapest, Bukarest, Cluj-Napoca, Gdansk, Katowice, Niš, Ohrid, Sarajevo, Skopje, Tirana, Tuzla, Warszawa)

Tilauslentoja lennetään mm. Turkkiin, Bulgariaan, Espanjaan, Portugaliin, Kreikkaan ja Kyprokselle.

Lähteet

Aiheesta muualla

Malmön lentoasema  – virallinen kotisivu

Malmön rakennukset ja rakennelmat
Ruotsin lentoasemat
Svedalan kunta
Naftaleeni

Naftaleeni, myös naftaliini, (C10H8) on aromaattinen hiilivety, jonka rakenteessa on kaksi bentseenirengasta. Naftaleenista käytetään myös nimeä nafteeni. Se on huoneenlämmössä olomuodoltaan valkoista kiinteää ainetta, jolla on tunnusomainen haju. Naftaleenin moolimassa on 128,18 g/mol, sulamispiste 80 °C, kiehumispiste 218 °C, suhteellinen tiheys 1,16 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 80 °C c.c., itsesyttymislämpötila 540 °C ja CAS-numero 91-20-3. Naftaleeni ei liukene veteen 25 °C:ssa, mutta se liukenee esimerkiksi eetteriin huoneenlämmössä.

Naftaleenia saadaan kivihiilitervasta. Naftaleenia on käytetty vaatteiden säilytyksen yhteydessä vaatekoiden torjuntaan.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Aine on erittäin myrkyllistä vesieliöille. Ihmisellä naftaleeni voi johtaa kuolemaan nieltynä, mutta naftaleenille voi altistua myös hengitysteitse ja ihon kautta, sillä se imeytyy myös ihon läpi. Pitkäaikainen altistus voi aiheuttaa anemiaa ja syöpää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: Naphthalene 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Naphthalene 
ChemBlink: Naphthalene 

Aromaattiset yhdisteet
Hyönteistorjunta-aineet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Evidentialistinen teismi

Evidentialistinen teismi on näkemys, jonka mukaan uskontoon ei ole järkevää osallistua, ellei sen hypoteesin (eli 'on olemassa teismin määritelmän mukainen Jumala') puolesta ole evidenssiä eli todistusaineistoa

Teismin (T) sisältämään väitteeseen suhtaudutaan uskon propositionaalisella asenteella. Tällöin teismiä kannattava henkilö toteaa, että hän uskoo T. On tapana erotella kaksi erilaista uskon asennetta. Toisaalta on tieteellinen käsitys (eng. belief), joka syntyy perustelujen pohjalta ja toisaalta on uskonnollinen usko (eng. faith), jolla on tieteellisestä käsityksestä poikkeava vivahde. Uskonnollisen uskon pohja voi olla esimerkiksi uskonnollinen kokemus. 

Jos teismin kannattaja sitoutuu neutraaliin käsitykseen suhteessa väitteeseen T, hän sitoutuu myös jumalan olemassaolon todistamiseen tieteen kielen säännöillä järkiperäisesti perustellen. Tämänkaltaiselle asenteelle on teologiassa oma käsitteensä, evidentialistinen teismi (eli analyyttinen teismi, filosofinen teismi tai rationaalinen teismi). 

Evidentialistinen teisti siis pitää uskontoa tieteellis-maailmankatsomuksellisena järjestelmänä. Se tarkoittaa, että uskontoon ei ole järkevää osallistua, ellei sen hypoteesin (eli 'on olemassa teismin määritelmän mukainen Jumala') puolesta ole evidenssiä eli todistusaineistoa. Evidenssiksi ei yleisesti hyväksytä mitä tahansa, kuten subjektiivisia kokemuksia, vaan sen tulee olla tieteen hyväksymien kriteerien mukaista, eli yleisesti empiriaa eli havaintokokemuksia, jotka ovat periaatteessa kaikkien testattavissa.

Uskonnonfilosofia
Teismi
Lomén sopimukset

Lomén sopimus () on sopimus kaupallisesta yhteistyöstä Euroopan unionin ja 70 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (CAP) maan kanssa. Se allekirjoitettiin Togossa, Lomén kaupungissa helmikuussa 1975.

Historia
Ensimmäinen Lomén sopimus (Lomé I), joka tuli voimaan huhtikuussa 1976, oli tarkoitettu uudenlaiseksi yhteistyökehykseksi Euroopan yhteisöjen (EY) ja  ACP maiden, ja erityisesti Britannian, Hollannin ja Ranskan entisten siirtomaiden välille. Aluksi sopimukseen liittyi vain 12 jäsenmaata Euroopan yhteisöjen lisäksi, mutta nykyisin jäsenmaiden luku on 69, joten sopimus on osoittanut toimivuutensa.

Sopimuksella oli kaksi keskeistä tarkoitusta. Ensinnäkin sen piti helpottaa ACP-maiden maataloustuotteiden ja mineraalien tullivapaaksi muodostunutta tuontia Euroopan yhteisöjen alueelle. Erityisasema annettiin erilaisille tuotteille, kuten sokerille ja lihalle, jotka kilpailivat EY:n omilla sisämarkkinoilla. Toiseksi EY:n tarkoituksena oli adaptoida ko. maat toimimaan markkinatalouden puitteissa, ja siksi maille kohdistettiin aluksi 3 miljardin euron tuki Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kautta.

Lomé I sopimukselle luotiin ”Stabex” järjestelmä, jonka tarkoituksena oli tasata Euroopan kehityspankin avulla ACP maiden EY:n alueelle tuotavien tuotteiden, jotka olivat ensisijaisesti maataloustuotteita, maailmanmarkkinahintaiset hintavaihtelut.

Se sopimus neuvoteltiin uudelleen kolmesti. Lomé II (tammikuu 1981 – helmikuu 1985) kasvattiapua ja investointeja 5.5 miljardiin euroon. Tämän sopimuksen myötä luotiin  ”Sysmin” Potentiaalisen kaivostoiminnan kehittämisen järjestelmä (Système de Développement du potentiel minier), joka käsitti kahdeksan eri raaka-ainetta ja järjestelmä tuli mukaan, jos maailmanmarkkinahintojen lasku uhkasi tuotantoa.

Lomé III tuli voimaan maaliskuussa 1985 kauppavaihdon osalta ja toukokuussa 1986 avunannon osalta. Sopimus oli voimassa vuoteen 1990 saakka. Tämän sopimuksen puitteissa ennakoitiin tuotettavaksi 1.3 miljoonaa tonnia ruokosokeria eurooppalaiseen hintaan. Tätä sopimusta pidetään ruokosokerin tuottajamaiden kehitystä liikkeellepanneena voimana. Näitä maita olivat Mauritius, Fidži ja Ranskan Guayana.

Lomé IV allekirjoitettiin joulukuussa 1989. Sopimus käsitti vuosien 1990 ja 1999 välisen ajan kaupan. Avustukset ja investointituet kasvoivat ensimmäisenä viitenä vuotena 12 miljardiin euroon. Sopimukset kasvattivat EY:n sitoutumiset aina 8,5 miljardiin euroon. Sopimuksella edesautettiin yksityisiä investointeja ja yrityksiä. Lisäksi se kannusti erilaisia yrityksiä yhteistyöhön, mutta yhteistyöhön kannustettiin myös ammattijärjestöjä.

Vuonna 2000 Lomén sopimukset korvattiin Cotonoun sopimuksella.

Aiheesta muualla 
Lomén sopimusten historiaa 
Lomén sopimusten taustoja 

Euroopan unionin bilateraaliset sopimukset
Kauppaliitot
Sami Hernesaho

Sami Hernesaho on suomalainen  toimittaja ja juontaja. Hernesaho aloitti työuransa Helsingin Albertinkadun Sin City -liikkeessä ja siirtyi sitten MoonTV:n Pornostara-aikuisviihdeohjelman juontajaksi ja toimittajaksi. Hernesaho toimi vuodesta 2018 helmikuuhun 2020 saakka juorulehti Seiskan vastaavana päätoimittajana.

Hän on myös Sexhibition-messujen monivuotinen juontaja. Hernesaho työskenteli Katso-lehdessä toimittajana 2005–2007 sekä PokerMagazinen toimituspäällikkönä 2007–2010. Tämän jälkeen Hernesaho työskenteli Iltalehdessä. Hernesaho on toiminut Ilta-Sanomien uutispäällikkönä ja verkkovastaavana.

Lähteet
 City-lehti: kaupungin paras porno-asiantuntija
 Kaltio: Pornostara Kohti uutta yksilön seksuaalista eheyttä vai totaalista tapojen turmellusta?
 Turkkusex -06:  Sami Hernesaho
 Pokeritieto: Sami Hernesaho siirtyy Iltalehteen
 Grand Casino Helsinki: Finnish Poker Awards 2010

Viitteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset juontajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Viljo Vyyryläinen

Viljo Ilmari Vyyryläinen (29. huhtikuuta 1917, Johannes – 24. heinäkuuta 1976 Kaarina) oli suomalainen sotilas ja  Mannerheim-ristin ritari. Hän oli kotoisin Littoisista. 

Viljo Vyyryläisen isä oli Johanneksen kunnanesimiehen poika, myöhemmin muurari Anton Arvid Vyyryläinen (s. 31.5.1877 Johannes) ja äiti meijerinhoitaja Adolfina Henriette Westerlund, molemmat Vaahtolan kylästä, vihitty Johanneksessa 1.12.1901. Sisällissodassa Viljon isä toimi punaisten puolella Johanneksen vallankumoustuomioistuimen syyttäjänä ja elintarvikelautakunnan puheenjohtajana, ja hänet tuomittiin kuolemaan sodan päätyttyä.

21. joulukuuta 1944 alikersantti Vyyryläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi numero 181. Ansioiksi katsottiin  toiminta korpraalina Teikarsaaren puolustustaisteluissa kesällä 1944, jossa hän otti komentoonsa kaksi joukkuetta ja organisoi vastahyökkäyksen sekä oma-aloitteisesti järjesti haavoittuneiden huollon ja evakuoinnin. Myöhemmin hän organisoi uuden puolustuslinjan vihollisen yrittäessä maihinnousua ja johti joukkoja, kunnes saarelle saatiin kuljetettua upseereita. Taistelussa Vyyryläinen haavoittui lievästi käteen ja päähän.

Vyyryläinen oli siviiliammatiltaan muurari. Hänet ylennettiin ylikersantiksi 23. joulukuuta 1968.

Talvisodan aikana Vyyryläisen äiti joutui evakkoon Piikkiöön, jonne Viljokin asettui. Sittemmin sodan jälkeen hän rakensi perheelleen omakotitalon Kaarinaan. Vyyryläinen oli puoluekannaltaan sosialidemokraatti ja istui Kaarinan kunnanvaltuustossa 1954–1976. Hän toimi sosiaalilautakunnan puheenjohtajana ja kunnalliskodin johtokunnan puheenjohtajana.

Lähteet
 Lions Club Littoinen: Littoinen sanoin ja kuvin (1993)
 
 Kukkonen, Heimo 2009: Viljo Vyyryläinen Punaorpo - Marskin ritari - luottamusmies. Poliittisen historian julkaisuja 35, Turku.
 Arvaja, Matti 2010: Punaorvosta kasvoi Marskin ritari ja kunnallisalan luottamusmies Kaarinaan. Turun Sanomat 10.1.2010.

Mannerheim-ristin ritarit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Goznak

Goznak () on Venäjän valtiovarainministeriön omistama yritys, johon sisältyy useita rahapajoja ja setelipaperitehtaita. Setelipaperitehtaat ovat Pietarissa ja Krasnokamskissa, minne setelipaperituotantoa siirrettiin toisen maailmansodan vuoksi. Sanomalehtipaperin lisäksi Pietarin-tehtaassa on myös muuta, esimerkiksi pergamiinipaperin, tuotantoa.

Aiheesta muualla
http://www.goznak.ru/ 

Goznak
Kommunar

Kommunar () on kaupunki Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkereenjoen varrella 35 kilometriä Pietarista etelään. Kaupungin pinta-ala on 12,7 neliökilometriä ja asukkaita on 20 265 henkeä (vuonna 2010).

Asutuskeskus on syntynyt 1840-luvulla. Aluksi sen nimenä oli Grafskaja Slavjanka, myöhemmin Tsarskaja Slavjanka. Ennen vallankumousta se tunnettiin Rogersin ja Pfeifferin tehtaan työlaisasutuksena. Vuonna 1953 Kommunar sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1993 siitä tuli kaupunki. 

Kaupungin talouden perustan muodostaa sellu- ja paperiteollisuus. Siellä toimivat Ilim Pulp -konserniin kuuluva kartonkitehdas, Kommunarin paperitehdas, aaltopahvitehdas Komsomolets sekä muita pakkausmateriaaleja valmistavia tuotantolaitoksia.

Suuri osa Kommunarin asukkaista käy päivittäin töissä Pietarissa. Kaupungin alueella sijaitsee Pietari–Vitebsk-radan Antropšinon asema.

Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa sijaitsee Malin kylä, jonka venäjänkielinen nimi on myös Kommunar.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kommunar Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa  
 Kommunarin kaupungin sivusto 

Leningradin alueen kaupungit
Hatsinan piirin kunnat
The Years of Decay

The Years of Decay on thrash metal -yhtye Overkillin vuonna 1989 ilmestynyt, järjestyksessään neljäs albumi. Se sisältää mm. kappaleen Elimination joka on yhtyeen tunnetuimpia ja jolle tehtiin musiikkivideo. Sen julkaisi Megaforce Records, mutta jakelun hoiti suurempi Atlantic Records.

Yleiskatsaus
Mm. Panteran, White Zombien ja Soundgardenin kanssa työskennelleen Terry Daten kanssa nauhoitettu The Years of Decay on soundeiltaan edeltäjäänsä Under the Influencea puhtaampi ja siistimpi sekä tunnelmaltaan vakavampi. Kappaleiden rakenteet ovat monimutkaisempia - kolme albumin kappaleista on pituudeltaan yli 8 minuuttia. Nopea Elimination valittiin singleksi ja sille tehtiin myös musiikkivideo, jota MTV:n heavymakasiini Headbanger's Ball pyöritti tiuhaan. Albumia promotoidakseen yhtye lähti Dawn of the Decade -nimiselle kiertueelle yhdessä samalle levymerkille levyttäneen Testamentin kanssa.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut D.D. Verni, Bobby "Blitz" Ellsworth ja Bobby Gustafson

Kokoonpano
 Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
 Bobby Gustafson – kitara
 D.D. Verni – basso
 Sid Falck – rummut

Tuotanto
 Nauhoitus ja miksaus Carriage House Studios, Stamford, Yhdysvallat
 Tuottajat Terry Date ja Overkill

 Masterointi: Howie Weinberg Masterdiskillä New Yorkissa, Yhdysvalloissa
 Kansikuva: Steve Fastener ja Rich Larson
 Valokuvaus: Michael Paras
 Vastaavat tuottajat: Jon ja Marsha Zazula

Listat

Aiheesta muualla
 Rockmagic.net, albumin sanoitukset

Overkillin albumit
Vuoden 1989 albumit