joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ruila järv

Ruila järv (myös Ruiljärv, Kernu Mädajärv) on Virossa Mõnusten ja Allikan kylissä Kernun maalaiskunnassa Harjumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 46 ha (hehtaaria) ja se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järven ainoan saaren pinta-ala on 0,59 ha ja se on 200 metriä pitkä ja 140 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 41,6 m mpy ja järveen tulee vain kaksi metsäojaa. Järven veden vaihtuvuus on heikkoa ja siitä laskeekin vain kapea oja. Oja yhtyy Vasalemma jõgeen, joka virtaa pohjoiseen Ruilan kylän halki ja Ruila paisjärven kautta luoteeseen, missä se laskee Itämereen Paldiskin lahdessa 24 kilometrin päässä järvestä. Järven valuma-alueen laajuus on 3,4 km2 (neliökilometriä).
 
Järven keskisyvyys on metrin verran ja sen suurin syvyys kaksi metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan silloin määrittää 0,00046 km3 (kuutiokilometriä) eli 0,46 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja järven ympäristössä kasvaa kuusen ja männyn sekametsää. Rannat ovat ruovikkoa, suota ja metsää. Järven pohja on paksua mutaa, mutta koillisrannoilla näkyy hiekkapohja. Siellä sijaitsee myös järven uimaranta.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Luontoarvoja 
Järvi on matalana vaarassa jäätyä umpeen ja talvella sitä vaivaa hapettomuus. Järvessä elää vain vähän kalaa. Yleisimmät lajit ovat hauki, ruutana ja ahven.

Historiaa 
Vuonna 1943 järven keskisyvyys oli pari metriä, mutta ruohikkoisena järvenä se oli jo silloin kasvamassa umpeen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kopterid EE: Ruila järv ja küla - DJI Phantom 3 - Kopterid.ee, viitattu 21.4.2017

Harjumaan järvet
Vasalemma jõen vesistö
Botin luomat artikkelit
Riksu laht

Riksu laht (myös Riksu järv) on Virossa Riksun ja Lahetagusen kylissä Lääne-Saaren ja Salmen kuntien välisellä rajalla Saarenmaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järven etäisyys merestä on 800 metriä. Sen pinta-ala on 44 ha ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Saaria on 5, joiden yhteinen pinta-ala on 2,0 ha. Suurin saari on Külalaid, joka on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen eteläpuolella sijaitsee halkaisijaltaan 80 metrinen saari. Kolme muuta saarta sijaitsevat järven rannan tuntumassa. Järven läpi virtaa Riksu jõgi (myös Riksu oja), joka on saa alkunsa metsäojana 11 kilometrin päässä ja se laskee järveen itäpäässä olevasta Reinulaidin niemestä. Muut neljä tulo-ojaa ovat pieniä. Riksun jõgi (Sepajõe) jatkaa laskujokena lähtemällä järven luoteispäästä ja se laskee 1,6 kilometrin päässä Itämereen Pääniske lõugas nimisessä lahdessa Saaremaan lounaisrannikolla. Vesi nousee korkeanveden aikana järveen ja antaa sinne suolaisen veden pulsseja. Järven valuma-alueen laajuus on 46,4 km2 (neliökilometriä).
 
Järven keskisyvyys on noin netrin ja sen suurin syvyys on 1,5 metriä. Järven pohjan laatu vaihtelee ollen paikoin kovaa hiekkaa ja soraa toisaalla mutapohjaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00044 km3 (kuutiokilometriä) eli 0,44 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat matalavetistä ruovikkoa. Riksun kylä on harvaan asuttua seutua, jonka ympäristö on vuorotellen metsää ja peltomaata. Mustajalan ja Tehumardin yhdistävä maantie (tie 102) ohittaa järven pohjoispuolelta. Salmen kunnanraja seuraa järven etelärantaa, joten järven koko vesiala kuuluu Lääne-Saaren kuntaan.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen ().

Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.

Luontoarvoja 
Vaikka järvi on matala ja se jäätyessään kärsii hapenpuutteesta, on se hyvästä meriyhteydestä johtuen kalaisa järvi. Yleisin laji on ahven, runsaana esiintyy hauki, kiiski, suutari, sorva, ankerias, made, kolmipiikki ja kymmenpiikki.

Lähteet 

Saarenmaan järvet
Läänesaarten alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Järveotsa järv

Järveotsa järv (myös Järvetsa järv, Järvatse järv, Järvatsi järv, Turvaste Järveotsa järv, Selgjärv) on Virossa Siimikan kylässä Nissin maalaiskunnassa Harjumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järvi sijaitsee Turbasta viisi kilometriä luoteeseen. Sen pinta-ala on 17 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole tulo- tai laskuojia, joten se on umpijärvi. Järven valuma-alueen laajuus on 0,7 neliökilometriä.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys 6,3 metriä. Rannat ovat äkkisyviä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00035 kuutiokilometriä eli 0,35 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Itärannat ovat metsämaata lukuun ottamatta pohjoisrannan maatalon peltoa; länsirannat ovat suota. Rannat ovat hiekkaisia pohjoispäässä ja muualla järvenpohja on mutainen.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi  (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.

Luontoarvoja 
Järvessä ei ole kovin paljon kalaa. Yleismmät lajit ovat allikkosalakka ja ruutana. Järvessä esiintyy myös ahven, karppi, törö ja särki.

Järven länsirannasta saa alkunsa merkitty 6,5 kilometriä pitkä patikkareitti, joka kiertää lännessä Valgejärven ja Valgejärven suon laitaa (Valgejärv raba).

Lähteet 

Harjumaan järvet
Harjun alavesistöalue
Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Räätsma järv

Räätsma järv (myös Räästma järv, Rääsma järv) on Virossa Konsun kylässä Alutagusen kunnassa Itä-Virumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järvi sijaitsee pitkän ja kapean Räätsma mägin itäreunalla ja mäki on jääkauden aikainen moreenimäki. Järven pinta-ala on 16 ha ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on yli 45,0 metriä mpy. Siihen ei laske tulo-ojia ja laskuoja lähtee järven pohjoispäästä suorana kaitettuna ojana. Oja on johdettu Ahvenjärveen, jonka läpi Raudin kanali virtaa Nõmmen järvestä Konsun järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 1,1 neliökilometriä ja se sisältyy Mustajõen valuma-alueeseen. Mustajõgi yhtyy narvanjokeen.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 10,8 metriä. Järven tilavuudeksi arvioidaan 0,000682 km³ eli 0,682 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa hiekkapohjaisia. Järven itäranta on asumatonta, mutta mäen päällä järven länsipuolella asutusta.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.

Lähteet 

Kurtnan järvialue
Itä-Virumaan järvet
Virun alavesistöalue
Mustajõen valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Valgejärv (Riisipere)

Valgejärv (Valgjärv, Riisipere Valgejärv, Turvaste Valgejärv) on Virossa Harjumaalla ja Läänemaalla, Sauen ja Lääne-Nigulan kuntien rajalla sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järvi sijaitsee Pisuksennõmmen eteläpuolella suuren Valgejärve raban lounaispuolella. Sen pinta-ala on 11 ha ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvi on rannoiltaan kasvamassa umpeen ja siksi järvessä on useita järvialtaita ja osa alkupräisen järven lahdista ovat kuroutuneet omiksi lammiksi. Pohjoista ja eteläistä järviallasta yhdistää keskellä yli 10 metriä leveä salmi. Eteläisen altaan itäpäässä on tätäkin kapeampi salmi, jonka takana sijaitsee pieni vesialue. Pohjoisosassa on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,19 ha. Ne erottavat itäpäähän oman vesilataan. Järven pohjoiseen altaaseen laskee lyhyt metsäoja. Eteläisestä altaasta lähteen luontainen laskuoja, joka päättyy maatilan viereen. Järven valuma-alueen laajuus on vain 1,0 km².
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys noin metrin. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 5,5 km³ eli 0,055 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat kauttaaltaan suota. Järvelle johtaa patkointipolkuja ja se on autio. Maakunnan raja ylittää pohjoisen altaan länsipuolella. Sen pienempi osa kuuluu Lääne-Nigulaan.

Luontoarvoja 
Viereiseltä Järveotsan järveltä, missä on nuotiopaikka, alkaa opastettu patikointipolku ja pitkospuut Valgejärvelle, missä reitti kiertää järven ja ympäröivää suota.

Järvessä esiintyviä kalalajeja ovat särki, ahven, suutari ja hauki.

Lähteet 

Harjumaan järvet
Läänemaan järvet
Harjun alavesistöalue
Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Botin luomat artikkelit
Arch Linux ARM

Arch Linux ARM on ARM-pohjaisille prosessoreille tehty versio Arch Linuxista. Se on suunniteltu mahdollisimman yksinkertaiseksi ja nopeaksi. Yksi tärkeimmistä Arch Linux ARM:n tavoitteista on, että käyttäjällä on käyttöjärjestelmäänsä täysi hallinta.

Katso myös
 Arch Linux

Lähteet

Linux-jakelupaketit
Luidja järv

Luidja järv (myös Poama järv) on Virossa Luidjan ja Poaman kylissä Hiidenmaan kunnassa Hiidenmaalla sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järvi sijaitsee Luidjan kylän luoteispuolella ja sen erottaa Itämerestä noin 30 metriä leveä kannas. Järven pinta-ala on 9,4 ha (hehtaaria) ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja kummatkin rannat ovat sorapohjaista merenrantaa. Järveen laskee kaksi ojaa, joista huomattavin virtaa rannan suuntaisena järven länsipäähän. Oja saa kuitenkin vetensä sisämaasta parin kilometrin päästä Villamaasta.

Lähteet 

Hiidenmaan järvet
Läänesaarten alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Nigula järv

Nigula järv (myös Vanamõisa järv, Nigula Vanajärv, Vanajärve järv, Vanassaare järv) on Virossa Urissaaren ja Uuemaan kylissä Häädemeesten maalaiskunnassa Pärnumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järvi sijaitsee suuren Nigulan raban (suo) itäreunalla. Sen pinta-ala on 20 hehtaari ja se on 800 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 53,7 m meren pinnan yläpuolella. Järven ohittaa suoraksi kaivettu Rannametsä jõgi, josta on kaivettu järveen kaksi yhdysojaa. Järven valuma-alueen laajuus on 4,6 neliökilometri.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys 3,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00049 km3 (kuutiokilometriä) eli 0,49 miljoonaa m3 . Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat kaikkialla suota lukuun ottamatta kahdella itään työntyvällä lahdella, joissa rannat ovat metsää. Toisen ojan rannassa sijaitsee rakennus, jonne johtaa parkkipaikalta polku. Latvian rajalle on matkaa 3,5 kilometriä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma ().

Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, jos järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).

Luontoarvoja 
Järveltä lähteen Nigulan luonnonsuojelualueelle patikkareitti, jolla on pitkospuuosuus. Reitti on kokonaisuudessaan seitsemän kilometriä pitkä ja sen matkalla on lintutorni. Suoalue on kansainvälisesti merkittävä lintujensuojelualue.>

Lähteet 

Pärnumaan järvet
Pärnun alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Porkuni järv

Porkuni järv  on Virossa Tamsalun ja Väike-Maarjan kuntien välisellä rajalla Länsi-Virumaalla sijaitseva järvi. Se sijaitsee maantieteellisesti Pandiveren ylängöllä ja se kuuluu alueen karstijärviin. Se on Virossa kuuluisa siitä, että sillä on ajelehtivia saaria ja että se joskus kesäisin kuivuu kokonaan.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 45 ha (hehtaaria) ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Saaria on 8, joiden yhteinen pinta-ala on 1,31 ha. Useimmat saaret ovat matalia ja ruohottuneita. Pienien saarien sanotaan ajelehtivan järvellä. Järven kaakkoispäässä sijaitsee kolme metriä korkea saari ja järven luoteispäässä sijaitsee Lossisaari. Se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se kohoaa yli 10 metriä järven pinnan yläpuolelle. Saaresta on rakennettu järven yli neljä pengerpatoa, jotka erottavat järvestä neljä vesiallasta. Kaksi pienintä allasta ovat Aiajärv ja Iirijärv (yht yli 1 ha). Suurjärv on järven kaakkoinen allas (36 ha), jossa sijaitsevat suuret saaret. Luoteispäässä on Karujärv eli Alumine järvi (4 ha), josta saa alkunsa laskujoki Valgejõgi. Karujärven luoteispäässä on tiepenger, jonka ali joki virtaa. Joella on pituutta 89,5 kilometriä ja se laskee Suomenlahteen Loksan satamassa . Järven valuma-alueen laajuus on 43,6 km². Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 107,0 metriä mpy.
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 2,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00089 km³ eli 0,89 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 11,2 kilometriä ja järven rannat kohoavat usein yli 10 metriä vedenpintaa korkeammalle. Järvan ja Kullengan yhdistävä maantie (180) ohittaa järven sen luoteispäässä.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi ().

Järvi luokitellaan limnologisesti alkalitrofiseksi järveksi  (, AL). Tällaisiin järviin on veteen liuennut runsaasti kalkkikivestä irronnutta vetykarbonaattia, joka aiheuttaa veden emäksisen happamuustason (pH on yli 7). Vedessä on myös runsaasti mineraaleja, jotka muuttavat vedenvärin usein turkoosiksi tai sinertäväksi. Koska vesi on emäksistä ja sen sisältämät mineraalit ja ravinteet poikkeavat muista järvistä, on näihin järviin kehittynyt omanlainen levien muodostama ekosysteemi.

Porkuni järv sijaitsee 500 miljoonaa vuotta sitten syntyneen kalkkikivikallion päällä ja seudun kalkkikivestä on havaittavissa monia karstin piirteitä. Seudulla on paljon lähteitä, joista ilmeisesti myös järvi saa vetensä. Järvellä ei ole tulo-ojia, joten maaperän huokoisuus selittää järven olemassaolon. Veteen liuenneet runsaat ravinteet saavat planktonlevien kasvamaan ja kukkimaan runsaina. Järvi onkin hyvin rehevöitynyt. Kuolleet planktonit vajoavat järven pohjalle muodostaen paksun mutakerroksen. Järvi kuivuu joinakin vuosina ja silloin järven kalat kuolevat. Tilalle on istutettu uusia kaloja, kun vedenpinta nousee normaaliksi.

Järvi on kuivunut vuosina 1940, 1964, 1976, 1998, 2003, 2004 ja 2006 (valokuva).

Virkistys 
Järvellä on järjestetty paljumelonnan maailmanmestaruuskilpailuja.

Lähteet 

Länsi-Virumaan järvet
Valgejõen vesistö
Botin luomat artikkelit
Kisõjärv

Kisõjärv (myös Kisejärv, Kiisajärv, Kisi järv, Kisõjärv, Küsajärv) on Virossa Kärinän kylässä Rõugen kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.

Maantietoa 
Järvi olisi metsäjärvi ellei pohjoispuolella olisi suuri Põnnin kylän peltoaukea. Järven pinta-ala on 44 ha ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järven keskikohdassa on niemi, jonka erisuuntiin osoittavat haarat erottavat järvelle kolme vesiallasta. Itään kurkottava niemi Vaivsaar erottaa 600 metriä pitkän eteläisen altaan, pohjoiseen kurkoittava niemi Küpärsaar erottaa 500 metrisen pohjoisosan ja sen viereen jää 700 metrinen länsiallas. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 183,0 m mpy. Järveen laskee kolme lyhyttä ojaa, joista yksi tuo Laihjärven eli Luikijärven vesiä. Laskuoja lähtee järven kaakkoiskulmasta ja laskee Pahijärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 7,2 km².
 
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys 5,1 metriä. Järvenpohja on mutainen, mutta lounaassa esiintyy hiekkapohjaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0013 km³ eli 1,3 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja rannat ovat matalaa metsämaata. Rannat ovat turvepohjaista metsämaata ja pohjoisessa ja koillisessa maaperä on hiekkaista.

Järven luokittelu ja ekologia 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().

Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.

Luontoarvot 
Järvi sisältyy Kisõjärven maisemansuojelualueeseen (Kisejärve maastikukaitseala). Järven kiertää kuuden kilometrin mittainen patikkareitti. Järven itärannalla sijaitsee nuotiopaikka sekä sivupolku Pahijärvien väliin.

Järven valtalajit ovat ahven ja särki, mutta järvessä esiintyy myös hauki, kiiski, lahna, ruutana, sorva, suutari ja made.

Lähteet 

Rõuge
Võrumaan järvet
Koivan vesistöalue
Haanjan ylänkö
Botin luomat artikkelit
Suurjärv (Kooraste)

Suurjärv (myös Kooraste Suurjärv, Seegla järv, Kooraste järv) on Virossa Koorasten, Jõgeharan ja Rebasten kylissä Kanepin kunnassa Põlvamaalla sijaitseva järvi.

Suurjärv kuuluu Koorasten kylän järvialueeseen (), johon kuuluu 15 järveä. Suurjärvi sijaitsee kahden laaksojakson risteyksessä.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 42 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Sen pohjoispuolella sijaitsee Koorasten kylä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys 17,7 metriä. Järven eteläpäässä ja koillispäässä on matalaa. Koillispäässä sijaitsee myös matala Hirvesaar, jonka pinta-ala on 0,19 ha. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0026 kuutiokilometriä eli 2,6 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä ja järven rannat ovat puoliksi metsää ja puoliksi niittyä ja peltoa. Järven pohjoispuolelta kiertää Sihvan ja Järveren yhdistävä maantie 140.

Luontoarvoja ja luokittelu 
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi  (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.

Järvessä on runsaasti kalaa. Yleisimmät kalalajit ovat lahna ja hauki. Järvessä esiintyy myös yleisenä särki, ahven, pasuri, salakka, suutari, kiiski, made ja törö. Istutettuja lajeja ovat kuha, siika, peledsiika ja karppi.

Vesistösuhteita 
Järven läpi virtaa Pühäjõgi eli Sillaotsa jõgi, joka alkaa Vidrike järvestä ja yhtyy Võhandujõgeen Jõgeharassa. Sen valuma-alueen pinta-ala 75,8 neliökilometriä muodostuu pääasiassa siihen laskevan Pühäjõen osuuden valuma-alueesta. Järveen laskee useita muita ojia, joista huomattavimmat voidaan mainita tässä. Järven eteläpäähän laskee Uiakatsi järven laskuoja. Samaan Vasara ots lahteen laskee myös Alopi oja, joka tuo yhdeksän muun järven vesiä. Niistä voidaan mainita Aalupi järv ja Otitiik. Järven pohjoisosaan laskee varsin pitkä ja lampirikas Lokuoja. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 112,9 m mpy.

Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Huomautuksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kooraste küla  

Kanepi
Põlvamaan järvet
Otepään ylänkö
Peipsijärven alavesistöalue
Botin luomat artikkelit
Pühäjõen (Sillaotsa) valuma-alue
Sonata Arctican diskografia

Sonata Arctica (1996–) on julkaissut olemassa olonsa aikana kymmenen studioalbumia. Kolme ensimmäistä demonauhoitetta julkaistiin nimellä Tricky Beans, ja neljäs ja viimeinen demo nimellä Tricky Means. Minialbumi Orientation sekä kokoelma-albumi The End of This Chapter julkaistiin ainoastaan Japanissa.

Studioalbumit

Livealbumit

Kokoelmat 

 2

EP:t 

 
 2

Singlet 

 ”UnOpened” (1999) 1
 ”Wolf & Raven” (2001) 1
 ”Last Drop Falls” (2001) 1
 ”Victoria’s Secret” (2003)1
 ”Broken” (2003)1 
 ”Don’t Say a Word” (2004)
 ”Shamandalie” (2004)
 ”Replica 2006” (2006)
 ”Paid in Full” (2007)
 ”The Last Amazing Grays” (2009)
 ”Flag in the Ground” (2009, promo)
 ”I Have a Right” (2012)
 ”Shitload of Money” (2012)
 ”Alone in Heaven” (2013)
 ”The Wolves Die Young” (2014)
 ”Cloud Factory” (2014)
 ”Love” (2014)
 ”Kingdom for a Heart” (2014)
 ”Christmas Spirit” (2015)
 ”Closer to an Animal” (2016)
 ”Life” (2016)
 ”A Little Less Understanding” (2019)
 ”Cold” (2019)
 ”The Rest Of The Sun Belongs To Me” (2021)

DVD:t

Musiikkivideot 

 ”Wolf & Raven” (2001)
 ”Broken (live)” (2003)
 ”Don’t Say a Word” (2004)
 ”Paid in Full” (2007)
 ”Flag in the Ground” (2009)
 ”I Have a Right” (2012)
 ”Shitload of Money” (2012)
 ”Alone In Heaven” (2013)
 ”The Wolves Die Young” (2014)
 ”Love” (2014)
 ”I Can’t Dance” (2014)
 ”Closer to an Animal” (2016)
 ”Life” (2016)
 ”The Rest Of The Sun Belongs To Me” (2021)

Demot 

  3
  3
  3
  4

1 Julkaistu ainoastaan Suomessa, 2 ainoastaan Japanissa. 
3 Julkaistu nimellä Tricky Beans, 4 nimellä Tricky Means.

Diskografiat
Diskografia
Huttu

Huttu on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Huttuja:

 Esko Huttu (s. 1958), keskimatkojen juoksija
 Greger Huttu, autosimulaattorikilpailija
 Oskari Huttu (s. 1981), elokuvatuottaja
 Reijo Huttu, kuvanveistäjä
 Terttu Huttu-Juntunen (s. 1951), vasemmistoliiton kansanedustaja ja ministeri.
Olli Vainio

Olli Vainio voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

Olli Vainio, suomalainen jääkiekkoilija
Olli Vainio, suomalainen runoilija ja kirjailija
Jagannath

Jagannath, joskus myös Jagannatha () on hindulaisessa ja buddhalaisessa uskonnossa esiintyvä Vishnu-jumala. Hänen kunniaksi järjestetään vuosittainen Ratha Jatra -festivaali.

Jagannathilla on veli Balarama ja sisko Subhadra.

Aiheesta muualla 

 Rath Jatra Festival 

Vishnun muodot
3-nitropropaanihappo

3-Nitropropaanihappo eli 3-nitropropionihappo (C3H5NO4) on karboksyylihappoihin ja alifaattisiin nitroyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa ja sitä tuottavat eräät kasvit ja sienet ja se on myrkyllistä ihmisille ja muille eläimille.

Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa
3-Nitropropaanihappo on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kuumaan kloroformiin. Hyvin poolittomiin liuottimiin kuten bentseeniin se on kuitenkin liukenematonta.

Ensimmäisen kerran 3-nitropropaanihappoa eristettiin vuonna 1920 intiankolmisiivestä (Hiptage benghalensis). Tämän jälkeen sitä on eritetty karakapuusta (Corynocarpus laevigatus), sekä indigoihin kuuluvassa lajissa Indigofera spicata. Kasvien lisäksi yhdistettä esiintyy myös eräissä homeissa kuten Aspergillus-, Penicillium-, Streptomyces- ja Arthrinium-sukujen lajeissa. 3-Nitropropaanihappo on myrkyllistä, koska se inhiboi solujen energiantuotannolle tärkeää sukkinaattidehydrogenaasia. Aineille altistumisesta oireina ovat muun muassa huonovointisuus, kouristukset, dystonia ja jopa kooma. 3-nitropropaanihapon epäillään aiheuttaneen myrkytyksiä muun muassa Kiinassa, jossa väärin säilytetyssä sokeriruo’ossa on päässyt kasvamaan Arthrinium-suvun homeita. Koska useat Aspergillus-suvun homeet tuottavat 3-nitropropaanihappoa, esiintyy sitä eräissä japanilaisissa elintarvikkeissa kuten katsuobushissa, misossa ja soijakastikkeessa. Monet sienet tuottavat 3-nitropropaanihappoa hapettamalla asparagiinihapon entsymaattisesti nitromeripihkahapoksi, joka dekarboksyloituu 3-nitropropaanihapoksi.

Valmistus
3-Nitropropaanihappoa voidaan valmistaa 3-jodipropaanihapon ja hopeanitriitin välkisellä reaktiolla. Toinen tapa on propiolaktonin ja natriumnitriitin välinen reaktio. Näiden reaktioiden huono puoli on alhainen saanto. Yhdisteelle on raportoitu synteesi paremmalla saannolla lähtien akroleiinista, joka nitrataan natriumnitriitin avulla ja hapetetaan 3-nitropropaanihapoksi.

Lähteet

Karboksyylihapot
Sienimyrkyt
Ora

Ora voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:

 ora, kasvissa oleva eräänlainen piikki
 ora, orakkailla oleva piikkimäinen rakenne
 Auer (ital. Ora), kunta Etelä-Tirolissa Italiassa
 Ora, brittilaulaja Rita Oran albumi
 Ora, ravintola Helsingin Ullanlinnassa

Etunimi 
 Ora Lassila, suomalainen tietokoneohjelmoija
 Ora Patoharju, suomalainen kemisti, ympäristönsuojelija ja sukelluksen harrastaja

Sukunimi 
 Rita Ora (s. 1990), brittiläinen laulaja, säveltäjä ja näyttelijä.
 Yrjö Ora (1889–1974), suomalainen lyseon lehtori ja oppikijojen tekijä
Izumi Shikibu

Izumi Shikibu (974?–1034?) oli japanilainen runoilija. Hän oli keisarinna Akikon hovin hovinainen Heian-kyōssa. Hän oikeaa nimeään ei ole tiedossa. Izumin runoja pidetään loistavana runoutena.

Izumi Shikibu meni nuorena naimisiin Izumin maakunnan lääninherran kanssa, mutta erosi tästä, ja sen jälkeen hänestä tuli prinssi Tametakan sivuvaimo. Prinssin kuoltua hän solmi suhteen prinssi velipuolen, prinssi Atsumichin kanssa, ja tämän kuoltua hän avioitui Tangon maakunnan lääninherran kanssa.

Ollessaan suhteessa Atsumichin kanssa Izumi Shikibu kirjoitti osittain fiktiivisen päiväkirjan vuosilta 1002–1003. Hän oli merkittävä runoilija Heian-kaudella, jolloin muita merkittäviä runoilijoita olivat Murasaki Shikibu (Genjin tarina) ja Sei Shonagon (Päänaluskirja).

Izumi Shikibun tytär Koshikibu oli myös runoilija ja keisarinna Shoshin (Akikon) hovinainen.

Suomennetut runot
 Enkö olisi sinua unohtanut!, Kuuntelin sateen rummutusta ikkunaan. Minä, todella nähnyt miten tyhjä. Nähdäpä sinut katsoisitpa minua. Uneen voit luottaa niin kauan kuin uneksit. Vaikka hän vihdoin tulisi. Teoksessa: Sateen ääni sillalla: japanilaista runoutta, toim. Jaakko Anhava, suom. Tuomas Anhava, Otava 2007 ISBN 978-951-1-21576-9 (Käännökset on tehty englannin-, saksan- ja ranskankielisten käännösten pohjalta. Joidenkin käännösten viimeistely Jaakko Anhava.)
 Lakkaako kerran olemassaoloni. Pimeydestä vaellan pimeyteen. Saisinpa – ennen kuin lähden maailmasta. Teoksessa: Kuuntelen, vieras: valikoima klassillisia japanilaisia tanka-runoja, suom. Tuomas Anhava, Otava, Helsinki, 6. p. 1976
 Jättäessäni kohta tämän maailman. Teoksessa: Ogura Hyakunin Isshu: sata runoilijaa, sata runoa, suom. Wili Leikola, Jari Sutinen, Juhani Tikkanen. Kolmen mutkan maja, 2005 ISBN 952-91-9230-4
 Lakkaako kerran olemassaoloni. Pimeydestä vaellan pimeyteen. Saisinpa – ennen kuin lähden maailmasta. Vaikka hän vihdoin tulisi. Teoksessa: Maailmankirjallisuuden mestarilyriikkaa, toim. Maunu Niinistö, WSOY 1967
 Saisinpa – ennen kuin lähden maailmasta. Teoksessa: Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio, Janne Tarmio, 1998 ISBN 951-0-22134-1
 Toiveikas, jätin oveni sulkematta,. Teoksessa: Kevätsateiden aika: japanilaista tankarunoutta, suom. ja toim. Arto Lappi, Sammakko, 2005 ISBN 952-5194-95-7
 Vaikka hän vihdoin tulisi. Teoksessa: Runoni rakkaudesta, toim. Salme Saure, Otava 1981 ISBN 951-1-06262-X
 Lakkaako kerran olemassaoloni. Pimeydestä kuljen pimeän tielle. suom. Tuomas Anhava. Julkaisussa: Parnasso 1959; nro 4
 Luumupuu näyttää olevan jo kukassa, suom. Eija Aromaa, Julkaisussa: Parnasso 2/2017. s. 48–52

Izumi Shikibun runoja on myös antologioissa
 Oikukas tuuli: toinen valikoima japanilaisia tankoja, suom. Tuomas Anhava, Otava 1970 (Suomennettu englannin-, ranskan- ja saksankielisistä käännöksistä)
 Täällä kaukana: kolmas valikoima japanilaisia tankoja, suom. Tuomas Anhava, Otava 1975 ISBN 951-1-02178-8 (Suomennettu englannin-, ranskan- ja saksankielisistä käännöksistä)

Lähteet
 Lahden kaupunginkirjaston runotietokanta Suomennettujen runojen julkaisutiedot

Viitteet

Japanilaiset runoilijat
H1Z1

H1Z1 on Daybreak Game Companyn kehittämä ja julkaisema selviytymispeli. Peli julkaistiin 17. helmikuuta 2016 Windowsille Steam-palvelussa.

Historia
Alkuperäinen H1Z1 päätettiin jakaa kahteen eri peliin: H1Z1: Just Survive ja H1Z1: King of the Kill. H1Z1: Just Survive keskittyisi pelkästään avoimen pelimaailman selviytymiseen ja H1Z1: King of the Kill sisältäisi vain pelaajien välisen Battle Royale pelimuodon. Myöhemmin H1Z1: Just Surviven nimeksi tuli Just Survive ja H1Z1: King of the Killistä tuli pelkkä H1Z1.

Uuden kehittäjän NantG:n myötä pelin nimi on muuttunut jälleen: uusi nimi on Z1 Battle Royale (Z1BR) ja pelimuoto palaa King of the Kill -aikaiseen versioon.

King of the Kill

Pelin alussa 150 pelaajaa laskeutuu laskuvarjoilla suurelle kartalle. Jokaisen pelaajan on hankittava nopeasti itselleen tarvikkeita ja taisteltava muita pelaajia vastaan. Kartan reunoilta tulee myrkyllistä kaasua, joka peittää pelin lopussa lähes koko kartan. Kartalle määritetään aina turva-alue mihin kaasu ei tule ja pelaajien on pyrittävä menemään sille alueelle. Alue pienenee pelin kuluessa lopulta niin pieneksi, että viimeisetkin hengissä olevat pelaajat löytävät väkisin toisensa. Pelin voittaa se pelaaja tai joukkue, joka on viimeisenä hengissä.

Pelissä on kolme eri pelimuotoa solo, duo ja fives. Solo-pelimuodossa kukin pelaaja pelaa yksin. Duo-pelimuodossa on kahden pelaajan joukkueita, jotka taistelevat toisiaan vastaan. Fives-pelimuodossa on 5 pelaajan joukkueita.

Just Survive 
Daybreak Games ilmoitti elokuussa 2018 pelin sulkemisesta lokakuun loppuun mennessä pelaajien vähyyden vuoksi. Peli perustui H1Z1:n alkuperäiseen pelimuotoon, jossa pelaajat selviytyvät avoimessa pelimaailmassa taistellen zombeja ja toisiaan vastaan saatavilla olevista resursseista. Peli ei koskaan päässyt ennakkojulkaisusta täyteen julkaisuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2016 videopelit
Battle royale -pelit
PlayStation 4 -pelit
Windows-pelit
Johann Köler

Johann Köler (8. maaliskuuta 1826 – 22. huhtikuuta 1899) oli virolainen taidemaalari ja maansa kansallisen heräämisen merkkihenkilöitä. Köler omistautui muotokuvamaalaukselle, mutta teki myös maisemamaalauksia. Monet hänen tunnetuimmista teoksistaan kuvaavat virolaista maaseutua 1800-luvulla.

Elämäkerta  
Johann Köler syntyi maalaisperheen seitsemänneksi lapseksi Ivaskissa, Viljandin maakunnassa. Vanhemmat olivat köyhiä, mutta pojan onnistui kuitenkin päästä koulutielle.  Hän opiskeli maalausta Vônnussa ja muutti vuonna 1846 Pietariin, missä työskenteli kauppojen kilpimaalarina. Hänen kykynsä keksittiin ja hän pääsi opiskelemaan piirustusta ja maalaustaidetta Pietarin taideakatemiaan vuonna 1848. Hän valmistui vuonna 1855. 

Opintojensa jälkeen Köler matkusteli. Hän matkusti vuonna 1857 Berliinin kautta Pariisiin ja kävi vielä uudelleen Saksassa. Sen jälkeen olivat vuorossa Alankomaat ja Belgia. Vuonna 1858 Köler ylitti Alpit vieraillakseen Milanossa, Genovasa, Firenzessä ja Roomassa. Roomassa hän otti yksityisopetusta ja perehtyi akvarellimaalaamiseen. Siellä hän myös teki ensimmäiset luonnokset teokseensa Kristus ristillä. 

Vuonna 1861 Köler vastasi myöntävästi Pietarin taideakatemian kutsuun ja palasi kaupunkiin. Vuodet 1862–1874 hän oli tsaari Aleksanteri II:n tyttären, Maria Aleksandrovna Romanovan yksityisopettajana. Hän luennoi taideakatemiassa vuosina 1869–1870. Vuodet 1886–1889 hän työskenteli Wienissä, Nizzassa ja Pariisissa.

Kansallisuusliike  
Viron kansallisen heräämisen vuodet osuivat samaan kohtaan Kölerin uran huipun kanssa. Hän toi virolaisuuden asiaa esille myös tsaarin hovissa, missä työskenteli tsaarin tyttären yksityisenä piirustuksenopettajana.  Journalisti Carl Robert Jakobson, joka kampanjoi virolaisten itsehallinnon puolesta oli Kölerin ystävä. Vuosina 1891–1893 Köler oli Eesti Kirjameeste Seltsin puheenjohtaja.

Teoksia

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Virolaiset taidemaalarit
Vuonna 1826 syntyneet
Vuonna 1899 kuolleet
Kolmetoista syytä (televisiosarja)

Kolmetoista syytä () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka on luonut Brian Yorkey. Se perustuu Jay Asherin samannimiseen romaaniin vuodelta 2007. Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä 31. maaliskuuta 2017. Kolmetoista syytä kertoo ystävänsä itsemurhasta toipuvasta lukiolaispojasta, joka saa laatikollisen äänikasetteja liittyen ystävänsä kuolemaan. Kolmetoista syytä sai positiivisen vastaanoton niin kriitikoilta kuin myös katsojilta, jotka kehuivat sarjan tapaa kuvata aihetta sekä sarjan henkilöitä.

Alun perin romaanista oli tarkoitus tehdä elokuva, jonka olisi tuottanut Universal Studios ja jonka pääosaa olisi esittänyt Selena Gomez. Netflix kuitenkin hankki kirjan oikeudet vuonna 2015 ja siirsi idean televisiosarjaksi. Gomez toimi vastaavana tuottajana.

Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 18. toukokuuta 2018, kolmas tuotantokausi 23. elokuuta 2019 ja neljäs tuotantokausi 5. kesäkuuta 2020.

Juoni  

Sarjassa seurataan lukiolaispoika Clay Jenseniä (Dylan Minnette), joka koulusta kotiin palatessaan löytää kuistiltaan mystisen laatikon, jossa on hänen nimensä. Laatikon sisältä hän löytää äänikasetteja, jotka on äänittänyt hänen edesmennyt koulukaverinsa ja ihastuksensa Hannah Baker (Katherine Langford). Hannah oli riistänyt oman henkensä kaksi viikkoa ennen kuin Clay saa kasetit itselleen. Kaseteilla Hannah kertoo kolmetoista syytä miksi hän riisti oman henkensä.

Rooleissa

Päärooleissa

Sivurooleissa

Jaksot

1. tuotantokausi 

|}

2. Tuotantokausi

3. Tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Netflix-alkuperäissarjat
2010-luvun televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Merzifon

Merzifon on kaupunki ja piirikunta Amasyan maakunnassa Anatolian pohjoisosassa Turkissa.

Nimi

Kaupungin nimi on nykyturkiksi Merzifon. Nimestä on käytetty aiemmin erilaisia muotoja, kuten esim. Merzifūn, Mārsiwān ja Mersiwan. Tutkija Özhan Öztürkin mukaan kaupungin nimi juontuu rajaa tarkoittavan persiankielisen sanan Mers ja armeniankielisen kaupunkia tarkoittavan sanan van muodostamasta yhdyssanasta, joka tarkoittaisi rajakaupunkia.

Historia

Alueella tehtyjen hautalöytöjen mukaan Merzifonin alueen varhaisin asutus sijoittuu 5000-luvulle eaa. Sitä pidetään Vezirköprün ohella mahdollisena sijaintipaikkana muinaiselle Phazemonin kaupungille, joskin esimerkiksi arkeologian professori Deniz Burcu Erciyasin mukaan Vezirköprü vaihtoehdoista todennäköisempi. 

Turkkilaisten saavuttua alue siirtyi Danishmendien dynastian haltuun eikä Bysantti saanut vallattua sitä koskaan takaisin.  1300-luvun lopulla Osmanien valtakunnan sulttaani Bayezid I valtasi alueen ja liitti sen valtakuntaansa. Osmanien aikana kaupunki oli tunnettu kulttuurista ja sivistyneistöstään, ja se toimi kirjanoppineiden ja kirjailijoiden kohtauspaikkana. Se oli myös kahden 1600-luvun suurvisiirin, Kara Mustafa paššan ja Hacı Ali paššan syntymäpaikka. Molempien visiirien nimien eteen liitettiin lisänimi Merzifonlu, merzifonilainen. Vaurastuttuaan erityisesti Kara Mustafa pašša tuki kaupungin infrastuktuuria ja kehittämistä useiden rakennusprojektien muodossa. Hänen perustamansa waqf rakensi Merzifoniin muun muassa koulun, moskeijan ja puhtaan veden lähteen. Kaupungissa oli myös useampia derviššien tekkejä, luostareita. 1800-luvulta 1930-luvulle siellä sijaitsi yhdysvaltalainen protestanttien lähetyssaarnaajien keskus. Kaupungin armenialaisvähemmistö kärsi suuria menetyksiä armenialaisten kansanmurhan yhteydessä ensimmäisen maailmansodan aikana.

Nykyaika

Nykyaikana Merzifon on tyypillinen suurehko, mutta hiljainen anatolialaiskaupunki. Se toimii palvelukeskuksena kaupungilaisten lisäksi Merzifonin piirikunnan asukkaille, ja kaupungissa on useita sairaaloita ja kouluja sekä oikeusistuin, mutta kulttuurillisesti se ei ole kovin kiinnostava. Kaupungin läheisyydessä sijaitsee Turkin ilmavoimien Amasyan Merzifonin lentotukikohta, jota käyttävät myös matkustajalentoyhtiöt Turkish Airlines ja Pegasus Airlines.

Lähteet

Viitteet

Turkin kaupungit
Luettelo FromSoftwaren videopeleistä

Tämä on luettelo From Softwaren julkaistuista videopeleistä.

Lyhenteet
 JP = Japani
 NA = Pohjois-Amerikka
 EU = Eurooppa
 AUS = Australia



Luettelot videopeleistä pelitaloittain
From Software
Koresos

Koresos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa boiotialainen pappi, joka rakastui nymfi Kallirrhoeen, mutta hänet torjuttiin halveksivasti. Silloin Koresoksen palvelema Dionysos-jumala suuttui ja lähetti maahan ruton. Delfoin oraakkeli kertoi, että rutto raivoaisi, kunnes Kallirrhoe uhrattaisiin jumalalle. Boiotialaiset vangitsivat hänet ja veivät uhrialttarille. Koresos työnsi tikarin rintaansa estääkseen uhrauksen. Nymfin sydän heltyi, ja hän seurasi pappia kuolemaan. Koresoksen teon on maalannut Jean-Honoré Fragonard.

Lähteet 
 Suuri Tarukirja. Koko Kansan Kirjakerho, 1983. Sivu 207

Kreikkalainen mytologia
Lieriöketto

Lieriöketto eli perisykli tai perikambium (engl. pericycle) on kasvin juuren keskuslieriön uloimmainen solukerros. Heti lieriöketon ulkopuolella oleva solukerros on juuren endodermi. Juuren vanhetessa lieriökettoon alkaa muodostua korkkijälsi, jonka toiminnan seurauksena juureen syntyy lopulta korkkikuori. Juuren haarat alkavat kasvaa keskuslieriön sisältä, jolloin osasta lieriöketon soluja tulee syntyvän juuren haaran soluja.

Lähteet 
 Tieteen termipankki (lieriöketto): http://tieteentermipankki.fi/wiki/Kasvitiede:lieri%C3%B6ketto

Kasvianatomia
Viisastuminen sallittu

Viisastuminen sallittu on kirjailija Jarkko Tontin vuonna 2016 ilmestynyt esseekokoelma.

Esittely 
Teoksen teemoja ovat kirjallisuus, filosofia ja politiikka, ja aiheet vaihtelevat kirjailijoiden keskinäisestä kateudesta 1990-luvun zeitgeistiin ja tekijänoikeuskiistojen historiaan.

Vastaanotto 
Toimittaja Jorma Mellerin mukaan ”Esseistinä Tontti onkin parhaimmillaan, yksi parhaista.”

Turun Sanomien kriitikko Juhana Brander kirjoitti teoksesta: "Kaiken kaikkiaan kyseessä on viisas esseekokoelma, uskottavasti aikuisen ihmisen tekemä."

Lähteet

Aiheesta muualla 
 "Aikalaiskokemus ja ajan henki" Kalle Haatasen radio-ohjelma 1.10.2016.
 Puheen Iltapäivä: Vieraana kirjailija Jarkko Tontti 20.10.2016.
 "Vihreät ei ole vakavasti otettava aikuisen ihmisen puolue" Yle Puheen Iltapäivä 6.10.2016.
 Teoksesta kirjailijan sivuilla.

Suomalaiset esseekokoelmat
Vuoden 2016 kirjat
Baguinéda-Camp

Baguinéda-Camp on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 50 kilometriä Katista kaakkoon. Kunnassa on 51 800 ja keskuskylässä 6 900 asukasta (vuonna 2009).

Baguinéda-Campin kunnan pinta-ala on 987 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Katin piirin N’Gouraban, Tiélén ja Mountougoulan kuntiin, lännessä Kalabancoron ja N’Gabacoro kuntiin sekä Bamakoon, pohjoisessa Koulikoron piirin Tienfalan ja Méguétanin kuntiin ja idässä Dioïlan piirin Zan Coulibalyn ja Dioumanin kuntiin. 

Seutu kuuluu Sudanin–Sahelin ilmastovyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia. Kunnassa sijaitsee Fayan suojelumetsä ja muita metsäalueita.

Kuntaan kuuluu 32 kylää. Suurin etninen ryhmä ovat bambarat. Lisäksi on fulbeja, boboja, senufoja, miniankoja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam. Kunnassa asuu myös kristittyjä ja animisteja.

Kunnan läpi kuljee Bamakoon johtava maantie RN6. Muut liikenneyhteydet ovat heikot.

Seudun pääelinkeino on maanviljely. Nigerjoen varrella sijaitsee laaja keinokasteltu riisinviljelyalue, jota hallinnoi Office du Périmètre Irrigué de Baguinéda eli OPIB. Riisin ohella viljellään hirssiä, maapähkinää, maissia, durraa, puuvillaa ja vihanneksia sekä kasvatetaan hedelmiä. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. SOMACO:n tehdas jalostaa hedelmiä ja vihanneksia. Pääkaupungin tarpeisiin tuotetaan hiekkaa ja soraa.

Kunnassa toimii 21 alakoulua, viisi yläkoulua, neljä yhteisökoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus ja viisi koraanikoululuokkaa. Terveyspalveluihin kuuluu keskuskylän terveyskeskus, viisi terveysasemaa ja kaksi klinikkaa. Vesihuolto kattaa 48 % puhtaan juomaveden tarpeesta.

Lähteet

Katin piiri
Malin kunnat
LittleBigPlanet (pelisarja)

LittleBigPlanet on Media Moleculen kehittämä pelisarja, joka on julkaistu Sonyn pelikonsoleille.

Pelit 
 LittleBigPlanet
 LittleBigPlanet 2
 LittleBigPlanet 3
 LittleBigPlanet PlayStation Vita
 Sackboy: A Big Adventure

Spin-offit
 Run Sackboy! Run!
 LittleBigPlanet Karting

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pelisarja MobyGamesissä 

Videopelisarjat
Sabrina Santamaria

Sabrina Santamaria (s. 24. helmikuuta 1993) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 384 kesäkuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 84 kesäkuussa 2018. Hän on voittanut urallaan 12 ITF-turnausta nelinpelissä ja kaksi kansinpelissä. Suomessa HVS:ää edustava Santamaria valittiin Tennisliigan kauden 2016−2017 arvokkaimmaksi naispelaajaksi.

Santamaria asuu Helsingissä suomalaisen miehen kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sabrina Santamaria Tennisliigan sivuilla
 
 

Yhdysvaltalaiset tennispelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuriositeettikabinetti

Kuriositeettikabinetit olivat harvinaisten, arvokkaiden, historiallisesti arvokkaiden tai epätavallisten esineiden kokoelmia. Ne syntyivät 1500-luvulla, ja ne olivat museoiden eräänlaisia edeltäjiä.

Kuriositeettikabinetin kerääjänä toimi useimmiten yksi ihminen, yleensä tieteilijä tai aatelinen. Kokoelman tarkoituksena oli joko tutkimus tai viihde. Museoiden tapaan kuriositeettikabinetin esineitä säilytettiin ja tulkittiin, mutta niiden merkitys erosi silti nykyaikaisten museoiden merkityksestä. Renessanssiajan kuriositeettikabinetit olivat yksityisiä kokoelmia, jotka kerättiin siinä uskomuksessa, että kaikki esineet linkittyivät jollain tavalla toisiinsa.

Ensimmäiset kuriositeettikabinetit olivat esillä kaapeissa ja vitriineissä. Renessanssin loppuvaiheessa kokoelmat saattoivat viedä kokonaisen huoneen. Kokoelmissa oli eksoottisia luontonäytteitä, taidetta sekä vaatteita ja työkaluja kaukaisista kulttuureista. Erityisen suosittuja olivat arvokkaat ja harvinaiset näytteet, jotka saattoivat hämärtää eläimen, kasvin ja mineraalin välistä rajaa. Tällaisia poikkeuksellisia näytteitä olivat muun muassa korallit, fossiilit ja sarvivalaan syöksyhampaat, joiden uskottiin olevan yksisarvisten sarvia. Kokoelmat olivat siis eräänlaisia mikrokosmoksia, joissa oli esineitä ja näytteitä mahdollisimman monipuolisesti.

Jotkut suurimmista ja merkittävimmistä kokoelmista ovat olleet museon perustana. Hans Sloane osti lontoolaisen apteekkarin James Petiverin kokoelman, josta tuli British Museumin kokoelman perusta. Pietari Suuri puolestaan hankki Albertus Seban ja Frederik Ruyschin kokoelman, joka on edelleen nähtävillä Pietarin Kunstkamera-museossa. John Tradescant vanhemman ja nuoremman kokoelma päätyi puolestaan Elias Ashmolelle, joka lahjoitti sen Oxfordin yliopistolle. Sen pohjalle perustettiin Ashmolean Museum.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Museot
Kulttuurihistoria
Nord-Flyg

Nord-Flyg on vuonna 1952 perustettu ruotsalainen Eskilstunassa kotipaikkaansa pitävä rahtilentoyhtiö.

Laivasto 
Yhtiön laivasto toukokuussa 2009: 

 1 Bombardier Dash 8 Q400PF
 1 Cessna 206
 2 Cessna 208B Grand Commander

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nord-Flyg

Ruotsalaiset lentoyhtiöt
Chase Carey

Chase Carey (s. 1954) on yhdysvaltalainen liikemies ja Formula 1 -sarjaa hallinnoivan Formula One Group -yhtiön toimitusjohtaja. Aiemmin hän toiminut News Corporation, 21st Century Fox ja DirecTV yhtiöiden palveluksessa.

Formula 1 -taustavaikuttajat
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Hr. Ms. Van Ghent (1926)

Hr. Ms. Van Ghent oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 28. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1926 nimellä Hr. Ms. De Ruyter ja se otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1928.

Palvelus 
Alus lähti 27. syyskuuta 1928 sisaraluksensa Hr. Ms. Evertsenin kanssa Alankomaista Hollannin Itä-Intiaan. Alukset lähtivät 29. heinäkuuta 1929 risteilijän Hr. Ms. Javan ja sukellusveneiden Hr. Ms. K II:n ja Hr. Ms. K VII:n kanssa Surabayasta Tanjung Priokiin, jossa osasto odotti Thaimaan kuninkaallista jahtia Maha Chakria ja sitä saattanutta hävittäjä Phra Ruangia. Thaimaalaisten saavuttua osasto vieraili Bangkassa, Belitungissa, Riaussa, Linggassa, Belawanilla ja Delissä sukellusveneiden lähdettyä omille teilleen. Osasto palasi 28. elokuuta Tanjung Priokiin, jossa se osallistui Alankomaiden kuningattaren Wilhelminan syntymäpäivän vuoksi järjestettyyn laivastokatselmukseen 31. elokuuta.

Partiomatkalla risteilijä Hr. Ms. Sumatra ajoi 14. toukokuuta 1931 kartoittamattomalle karille Kebahoen edustalla. Risteilijä saatiin irti karilta myöhemmin Hr. Ms. Soemban ja hinaajan avustamina. Jotta aluksen nimi voitaisiin antaa vesillelasketulle kevyelle risteilijälle niin De Ruyter nimettiin 1. lokakuuta 1934 Hr. Ms. Van Ghentiksi.

Vuonna 1940 alus vartioi Hr. Ms. Kortenaerin kanssa viittä saksalaista rahtialusta. Risteilijä Hr. Ms. Java vapautti hävittäjät vartiotehtävästä 26. huhtikuuta.

Tyynenmeren sotatoimien alkaessa joulukuussa 1941 alus oli Hollannin Itä-Intiassa kontra-amiraali Karel Doormanin laivasto-osastossa. Alus oli mukana Yhdysvaltain laivaston kuljetusalus USAT Libertyn pelastamisessa.

Alus osallistui iskuun keisarillisen Japanin laivaston Balikpapanin maihinnousu osastoa vastaan 3.-4. helmikuuta 1942. Hyökkäysosasto torjuttiin ilmahyökkäyksin. Doormanin laivasto-osasto yritti uutta iskua 15. helmikuuta, jolloin Van Ghent haaksirikkoutui ajaessaan Tjilatjapin satamaan suulla karille. Aluksen miehistö ja Hr. Ms. Banckert upottivat pahoin vaurioituneen aluksen.

Lähteet

Viitteet

Admiralen-luokan hävittäjät
Alankomaalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Thilo Kehrer

Thilo Kehrer (s. 21. syyskuuta 1996 Tübingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Englannin Valioliigassa West Ham Unitedin joukkueessa.

Ura 
Jalkapallon harrastamisen Kehrer aloitti TSG Tübingenin joukkueessa. Vuodesta 2012 hän pelasi Schalken juniorijoukkueessa. Kausilla 2015–2016 hän pelasi Schalken edustusjoukkueessa, sekä seuran kakkosjoukkueessa.

Seurajoukkueura 
Kehrer debytoi Bundesliigassa 6.2.2015 VfL Wolfsburgia vastaan. Schalke voitti ottelun kotonaan 3–0. Ensimmäisen maalinsa hän teki 1. huhtikuuta 2017 kotiottelussa Borussia Dortmundia vastaan. Hän teki 1–1-tasoituksen Schalkelle. Hän pelasi Schalkessa kaikkian 45 bundesliigaottelua ja kahdeksan peliä Eurooppa-liigassa.

Thilo Kehrer siirtyi elokuussa 2018 PSG:n riveihin 37 miljoonan euron siirtokorvauksella. Saksalaisen sopimus oli viiden vuoden pituinen. Tulokaskaudellaan hän pelasi 27 liigaottelua, mutta toisella kaudella kärsi pitkään jalkavammasta ja pelasi vain seitsemän sarjaottelua. Kumpikin kausi päättyi PSG:n mestaruuteen. Hän voitti kaudella 2019–2020 myös Ranskan cupin, liigacupin ja supercupin. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa Mestarien liigan loppuottelussa.

Maajoukkueura 
Kehrer pelasi useissa Saksan juniorimaajoukkueissa ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi yhdessä ottelussa Saksan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017. Hän on pelannut Saksan aikuisten maajoukkueessa yhdeksän ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Perua vastaan syyskuussa 2018.

Perhe 
Kehrerin isä on saksalainen ja äiti syntyperäinen burundilainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kehrer Flashscore-sivustolla

Saksalaiset jalkapalloilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Designated Survivor

Designated Survivor on yhdysvaltalainen poliittinen draamasarja, jonka loi David Guggenheim. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2016. Kaksi ensimmäistä tuotantokautta esitettiin ABC-televisiokanavalla ja syyskuussa 2018 Netflix tilasi sarjalle kolmannen tuotantokauden.

Juoni 
Kansakunnan tila -puheen aikana tapahtuneessa räjähdyksessä Yhdysvaltain presidentti ja kaikki hänen muut seuraajansa paitsi asuntoministeri Tom Kirkman saavat surmansa. Selviytyjäksi valittuna Kirkman nousee Yhdysvaltain presidentiksi.

Päärooleissa

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat