joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bachmann

Bachmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Daniel Bachmann (s. 1994), itävaltalainen jalkapallomaalivahti
 Ingeborg Bachmann (1926–1973), itävaltalainen runoilija ja kirjailija
 Ludwig Bachmann (1856–1937), saksalainen shakkihistorioitsija
 Michele Bachmann (s. 1956), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko
 Ramona Bachmann (s. 1990), sveitsiläinen jalkapalloilija
 Tina Bachmann (s. 1986), saksalainen ampumahiihtäjä
Taistelujen tie

Taistelujen tie on Risto Orkon, K. J. Mikolan sekä Sakari Salokankaan suunnittelema dokumenttielokuva vuodelta 1960.

Elokuva käsittelee Suomen sotatoimia talvi- ja jatkosodassa. Se sisältää TK-kuvaajien kuvaamaa materiaalia, kertojaääniä sekä karttakuvia sodasta.

Lähteet 

Vuoden 1960 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Ester Wallin

Ester Wallin (1928–2009) oli suomalainen keramiikkataiteilija. Opintojen jälkeen hän työskenteli pääasiassa omassa studiossaan mutta oli myös lyhyempiä aikoja eri keramiikkatehtaiden, kuten Upsala-Ekebyn palveluksessa. Wallin asui ja työkenteli 1960-luvulla Porissa mutta muutti vuosikymmenen lopussa Ruotsiin. Wallin oli tunnettu suunnittelemistaan pyöristetyistä ja ystävällisistä keraamisista eläinhahmoista. Hänen töitään on esillä useissa pohjoismaisissa museoissa.

Lähteet 

Suomalaiset keramiikkataiteilijat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Sara Sadıyqova

Sara Ğärif qızı Sadıyqova (synt. Bibisara, ven. Сара Гарифовна Садыкова, Sara Garifovna Sadykova; 1. marraskuuta 1906 − 7. kesäkuuta 1986) oli tataarilainen laulaja, näyttelijä ja säveltäjä. Uransa aikana hän sai monia taiteellisia huomionosoituksia. Vuosina 1938-1948 hän toimi solistina Musa Cälil-ooppera- ja balettiteatterissa. Sadıyqova esiintyi muun muassa oopperoissa ja musiikillisissa komedioissa kuten Saniä, Qaçqın, Ğaliyäbanu, Başmağım, İldar. Sadıyqova ja R. Ğöbäydullin tekivät yhteistyönä monia komedioita kuten Mäxäbbät cırı ja Kiäwlär. Kuolemansa jälkeen, vuonna 1990, Sadıyqovalle myönnettiin kansallisrunoilija Abdulla Tukain nimeä kantava palkinto. 

Bibisara Sadıyqova syntyi Kazanissa, Venäjän keisarikunnassa. Hän valmistui tunnetusta tyttökoulusta ja jatkoi opiskelua opettajakoulussa. Vuonna 1921, Sadıyqova esitti hänen ensimmäisen roolinsa musiikillisessa hyväntekeväisyysnäytöksessä nimeltään Buydaq. Yksi koulun opettajista, säveltäjä Soltan Ğäbäşi lähetti Sadıyqovan Moskovan konservatorioon, missä hän opiskeli 1922-1928. Vuosina 1934-1938, hän työskenteli konservatoriossa tataarilaisessa oopperastudiossa. Sadıyqova esitti yhden ensimmäisistä tataarioopperoista, Eşçe, 1930-luvulla.

Vuonna 1942, Sadıyqova alkoi säveltämään, ja loi tangon pohjautuen A. Yerikeyevin sanoihin. Hänen lempityylinsä olivat tango ja foxtrot. Hän sävelsi kokonaisuudessaan yli 400 kappaletta sekä musiikkia kolmeenkymmeneen näytelmään. 

Sara Sadıyqova on haudattu Novotatarskoye -hautausmaalle, Kazaniin.

Lähteet 

 Сара Садыйкова. Tatar Encyclopaedia (in Tatar). Kazan: The Republic of Tatarstan Academy of Sciences. Institution of the Tatar Encyclopaedia. 2002.

Katso myös 

 Mirhäydär Fäyzi

Aiheesta muualla 

 Sayra, Sara-sandugaç
 Alfiya-tytär puhuu äidistänsä
 Dokumentti
 Ohjelma Sadykovan musiikista

Tataarit
Neuvostoliittolaiset laulajat
Neuvostoliittolaiset säveltäjät
Neuvostoliittolaiset näyttelijät
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
John Toland (filosofi)

John Toland (30. marraskuuta 1670  Ardagh, Donegalin kreivikunta, Irlannin kuningaskunta –  11. maaliskuuta 1722 Lontoo) oli irlantilainen filosofi. Hän oli ensimmäinen henkilö, jota kutsuttiin "vapaa-ajattelijaksi" ja joka myös määritteli itsensä kyseisellä termillä. Hän myös kehitti käsitteen "panteistinen".

Elämä ja filosofia
Toland sai katolisen kasvatuksen, mutta erosi katolisesta kirkosta 16-vuotiaana. Hän valmistui Edinburghin yliopistosta vuonna 1690, opiskeli Leidenissä Raamattua ja kirkkoisiä ja julkaisi näiden opintojen tuloksena teoksen Christianity Not Mysterious (nimettömänä 1696; 2. painos, jossa tekijän nimi on merkitty), joka herätti paheksuntaa. Koska hän oli Irlannin kuningaskunnan kansalainen, Irlannin parlamentin jäsenet ehdottivat, että hänet poltettaisiin roviolla, ja hänen poissa ollessaan Dublinin julkinen pyöveli poltti kolme kappaletta kirjaa, koska sen sisältö oli vastoin Irlannin kirkon keskeisiä oppeja. 

Vuonna 1701 hän puolusti Hannover-sukua ja Yhdistyneen kuningaskunnan vallanperimyslakia pamfletissa, ja hänet otettiin vastaan Hannoverin ja Berliinin hoveissa. Hän tutustui Saksassa Leibniziin. Myöhemmin hän palasi Englantiin ja osti kirjoitustensa tuotoilla maatilan. Jo mainittujen kirjoitusten lisäksi The Life of John Milton (1698) ja Pantheisticon (1720) ovat hänen huomattavimmat teoksensa.  

Teoksessa Christianity Not Mysterious Toland ottaa vielä melko maltillisen kannan uskontokritiikissään. Lockea seuraten hän pyrkii osoittamaan, ettei kristinuskossa ole mitään mitään järjenvastaista. Hän väittää, että jumalallinen ilmoitus on totta, ei siksi, että se on ilmoitettu, vaan siksi, että se on sopusoinnussa järjen kanssa, mutta hän ei kyseenalaista lainkaan uskon sisällön totuutta ja pitää jopa ihmeitä uskottavina. Hän kehittää kuitenkin radikaalimpia näkemyksiä kirjassaan Letters to Serena, jossa hän osoittaa saaneensa vaikutteita Spinozalta ja kehittää selvästi panteistisen näkemyksen. Hän kritisoi Spinozan omaksumaa Descartesin käsitystä aineesta. Tolandin mukaan luonto ei ole kuollut, sinänsä muuttumaton todellisuus, joka tarvitsee ulkoisen luojan liikkeellelähtöä, vaan sillä on itsessään voima ja elämä. Toland käsittää ajatuksen aivojen monimutkaisten toimintojen ilmentymänä. Uskontokritiikissä hän menee nyt pidemmälle kuin ennen. Hän ei enää puolusta uskoa henkilökohtaiseen Jumalaan tai sielun kuolemattomuuteen. Hän näkee institutionaalisen uskonnon poikkeamat rationaalisesta, luonnollisesta uskonnosta pappien ja valtiomiesten valheina. "Pantheisticonissa" hän pyrkii myös asettamaan uskonnon tilalle uuden salaseuramaisen järjen kultin, joissa palvotaan Totuutta, Vapautta ja Terveyttä kolminkertaisena korkeimpana hyvänä ja juhlitaan ihmiskunnan suuria ajattelijoita Salomosta Hypatiaan. Teoksessa Toland myönsi sivistyneille täydellisen ajatuksenvapauden uskonnollisissa asioissa, mutta halusi pitää kouluttamattomat ihmiset kirkon vallan alla. Toland oli kuitenkin myös suvaitsevaisuuden periaatteiden vahva puolestapuhuja, ja puolusti ateisteja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Irlantilaiset filosofit
Vuonna 1670 syntyneet
Vuonna 1722 kuolleet
Emma Lunder

Emma Lunder (s. 2. syyskuuta 1991) on kanadalainen ampumahiihtäjä.

Lähteet

Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanadalaiset ampumahiihtäjät
Anttolan koulu

Anttolan koulu on Savonlinnan Anttolassa sijaitseva peruskoulu. Koulu on lähellä valtatietä 14. Koulussa toimii luokat 1–6. Koulussa on 95 oppilasta ja kuusi opettajaa.

Lähteet 

Savonlinnan peruskoulut
Eeva Kiviharju

Eeva Kiviharju on suomalainen muusikko ja iskelmämusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Uransa alussa hän tuli tunnetuksi yhdessä siskojensa Raisa ja Suvi Kiviharjun kanssa 1960-luvun lopulla perustamastaan lauluyhtyeestä Seidat. Hän oli sisaruksista ainoa, joka jatkoi musiikkiuraansa..

Kiviharjun tekemiä kappaleita on levytetty lähemmäs sata. Lauluyhtye Seitojen lisäksi niitä on esittänyt etenkin Paula Koivuniemi. Hänet tunnetaan myös Laura Voutilaisen kappaleesta ”Vuoksi sun” ja Timo Turusen esittämästä lastenlaulusta ”Pieni ystäväin”.

Kiviharju osallistui Suomen euroviisukarsintaan 1977 esittämällä oman kappaleensa ”Palokankaan Maikki”. Euroviisukarsinnassa 1979 Kiviharjun kappaleen ”Hei tänne päin” esitti lauluyhtye Seidat.  Paula Koivuniemi osallistui Kiviharjun kappaleella ”Tuultako tavoitan” vuoden 1984 karsintaan. Marjorie kilpaili euroviisukarsinnoissa vuonna 1988 Eeva Kiviharjun kappaleella ”Tie” ja vuonna 1990 kappaleella ”Tuuli”.

Lähteet

Suomalaiset iskelmämusiikin säveltäjät
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset sanoittajat
Elävät henkilöt
Jyrki Nummi

Jyrki Tapio Nummi (s. 9. helmikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja emeritusprofessori. Hän toimi Helsingin yliopistossa kotimaisen kirjallisuuden professorina vuodesta 2003.

Nummi valmistui ylioppilaaksi Ressun lukiosta 1973 ja filosofian kandidaatiksi 1980 sekä lisensiaatiksi 1985. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1993. Väitöskirja Jalon kansan parhaat voimat käsitteli Väinö Linnan pääteoksia.

Vuonna 2006 Nummi valitsi kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajan.

Julkaisuja

Lähteet

Aiheesta muualla
 Jyrki Nummi Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa

Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Elävät henkilöt
Vuonna 1953 syntyneet
William James Herschel

Sir William James Herschel, 2. baronetti (9. tammikuuta 1833 – 24. lokakuuta 1917) oli brittiläinen ICS-upseeri (Indian Civil Service) Intiassa. Hänet tunnetaan sormenjälkien tunnisteen kehittäjänä.

Herschelin tunnustetaan olevan ensimmäinen eurooppalainen, joka huomasi sormenjälkien arvon ihmisten tunnistamisessa. Hän ymmärsi, että sormenjäljet ​​olivat ainutlaatuisia ja pysyviä. Herschel dokumentoi omat sormenjäljensä elämänsä aikana todistaakseen niiden muuttumattomuuden. Hän oli myös ensimmäinen henkilö, joka käytti sormenjälkiä käytännöllisesti. Jo vuonna 1858 hän työskenteli brittiläisenä upseerina Intian virkamieskunnassa Jangipurissa Bengalin alueella Intiassa, ja hän alkoi laittaa sormenjälkiä sopimuksiin.

John Herschel oli hänen isänsä ja William Herschel hänen isoisänsä. Herschelin kuoltua hänen baronetin arvonsa periytyi hänen pojalleen.

Aiheesta muualla 

Brittiläiset virkamiehet
Baronetit
Vuonna 1833 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Google Pay

Google Pay on Googlen kehittämä mobiilimaksusovellus ja verkkomaksujärjestelmä, joka julkaistiin Suomessa 29. lokakuuta 2018. Google Pay on saatavilla Android-laitteille, kuten älypuhelimille, taulutietokoneille ja älykelloille. Suomessa monet pankit ovat ottaneet käyttöön Google Pay -sovelluksen. Google Pay on samankaltainen kuin Apple Pay. Google Pay hyödyntää maksupäätteiden lähimaksuominaisuutta. Google Paylla maksaminen toimii lähes joka paikassa, kuten lähikaupoissa.

Aiheesta muualla

Google
EU-taksonomia

EU-taksonomia on Euroopan unionin kestävän rahoituksen asetus. Siinä määritellään luokittelu ja kriteerit, joiden avulla voidaan tunnistaa jatkossa kestäväksi katsottavat rahoitus- ja investointikohteet.

Taksonomia luotiin tukemaan EU:n ilmasto- ja ympäristötavoitteita, ja se on osa Euroopan vihreän kehityksen ohjelman toteuttamista. Siinä on listattu kuusi tavoitetta. Jotta taloudellinen toiminta luokiteltaisiin takosonomiassa kestäväksi, sen täytyy tehdä erilaisia toimia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

Lähteet 

Euroopan unionin asetukset
Rakkaustarina (täsmennyssivu)

Rakkaustarina voi tarkoittaa seuraavia:
rakkaustarina, romanttiseen kirjallisuuteen kuuluva teos, romanttinen draama- tai komediaelokuva tms.
Rakkaustarina (Love Story), Arthur Hillerin ohjaama menestyselokuva vuodelta 1970
”Rakkaustarina” (Love Story), Francis Lain tunnussävelmä elokuvasta Rakkaustarina
Rakkaustarina, Seija Simolan albumi vuodelta 1971
Rakkaustarina, Paula Koivuniemen albumi vuodelta 1984
Rakkaustarina, Mika Pohjosen albumi vuodelta 1997
”Rakkaustarina”, Jukka Kuoppamäen säveltämä, sanoittama ja levyttämä kappale vuodelta 1997
”Rakkaustarina”, Janne Hurmeen levyttämä kappale vuodelta 1999
”Rakkaustarina”, Aki Samulin levyttämä kappale vuodelta 2020.
Maria Laakso

Maria Laakso (s. 1982) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja kirjailija. Hän työskentelee yliopisto-opettajana Tampereen yliopistossa. Laakso tutkii erityisesti lastenkirjallisuuden huumoria, nonsensea, kuvan ja sanan suhdetta, lapsikäsitystä sekä nuortenkirjallisuutta. Hän on kirjoittanut kaksi nuorille suunnattua tietokirjaa kaunokirjallisuuden klassikoista.

Laakso väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2014. Hänen väitöskirjansa Nonsensesta parodiaan, ironiasta kielipeleihin. Monitasoinen huumori ja kaksoisyleisön puhuttelu Kari Hotakaisen Lastenkirjassa, Ritvassa ja Satukirjassa käsitteli huumoria kotimaisessa lastenkirjallisuudessa. Vuonna 2017 Laakso sijoittui toiseksi Tammen ja Tietokirjallisuuden edistämiskeskuksen Ihan totta -tietokirjakilpailussa teoksellaan Taltuta klassikko – Opas aloittelevalle klassikonlukijalle. Vuonna 2019 teos ilmestyi Tammen kustantamana ja oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana. Ensimmäisessä teoksessa käsiteltiin kahdeksaa kotimaista klassikkoa. Teoksen äänikirjaversion luki Pirjo Heikkilä ja se palkittiin Storytelin Suurella äänikirjapalkinnolla 2020. Vuonna 2021 ilmestyi teoksen itsenäinen jatko-osa Taltuta klassikko! goes länsimainen kirjallisuus, joka esittelee maailmankirjallisuuden klassikoita.

Laakso on valtion kirjallisuustoimikunnan jäsen kaksivuotiskaudella 2021–2022. Hän toimi Lastenkirjainstituutin kannatusyhdistyksen puheenjohtajana 2018–2020.

Julkaisuja

Lähteet

Aiheesta muualla
 Maria Laakso Tampereen yliopiston tutkimusportaalissa
 Hartikainen, Miia: Huumori, lukuharrastuksen jakaminen ja mallin saaminen innostavat lapsia ja nuoria lukemaan – "Viisikot eivät ehkä enää kiinnosta", tutkija Maria Laakso sanoo Keskisuomalainen. 21.9.2021.

Suomalaiset kirjallisuustieteilijät
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Heinrich Anton de Bary

Heinrich Anton de Bary (26. tammikuuta 1831 Frankfurt am Main, Saksa – 19. tammikuuta 1888 Strassbourg) oli saksalainen kasvitieteilijä, jota on pidetty tieteellisen mykologian perustajana.

Elämä ja ura
De Bary oli belgialaista syntyperää, vaikka hänen perheensä oli jo pitkään asunut Saksassa. Vuosina 1849-1853 hän opiskeli lääketiedettä Heidelbergissä, Marburgissa ja Berliinissä. Vuonna 1853 hän asettui Frankfurtiin kirurgiksi. Vuonna 1854 hänestä tuli Tubingenin kasvitieteen dosentti ja vuonna 1855 Freiburgin kasvitieteen professori. Vuonna 1867 hän muutti Halleen ja vuonna 1872 Strassbourgiin, jossa hän oli vastaperustetun yliopiston ensimmäinen rehtori ja jossa hän kuoli 19. tammikuuta 1888. Vuosina 1866-87 hän toimitti Botanische Zeitung -lehteä. 

De Bary oli varsinkin levien ja sienien rakenteen, kehityksen ja elinehtojen merkittävimpiä tutkijoita. Vaikka de Barylla oli perehtynyt systemaattiseen kasvitieteeseen ja kenttäkasvitutkimukseen yleensä, de Bary muistetaan modernin mykologian perustajana. Tämän tieteenhaaran hän mullisti täysin vuonna 1866 julkaisemalla Morphologie und Physiologie der Filze, Flechten und Myxomyceten -teoksensa, jonka hän kirjoitti uudelleen vuonna 1884 ja jolla oli maailmanlaajuinen vaikutus biologian tieteenalaan. De Bary käytti paljon aikaa sienien morfologian tutkimiseen ja huomasi, että tietyt muodot, jotka oli luokiteltu erillisiksi lajeiksi, olivat itse asiassa saman organismin peräkkäisiä kehitysvaiheita. Tuohon aikaan erilaisten sienten katsottiin vielä syntyvän spontaanin syntymisen kautta, ja de Bary osoitti näkemyksen virheelliseksi. Hänen käsityksensä symbioosin merkityksestä ja jäkälien kaksoisluonteesta on yksi hänen merkittävimmistä saavutuksistaan. Yksi hänen huomattavista löydöksistään oli infektion todellinen luonne morfologisena ja fysiologisena prosessina. Kasvitautien alkuperää ei tuolloin vielä tunnettu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset kirurgit
Saksalaiset lääkärit
Saksalaiset kasvitieteilijät
Saksalaiset sienitieteilijät
Saksalaiset professorit
Vuonna 1831 syntyneet
Vuonna 1888 kuolleet
Jenny Lucander

Jenny Lucander (s. 1975) on suomalainen kuvittaja ja graafikko.

Lucander on opiskellut visuaalista alaa Helsingissä ja Göteborgissa. Hän oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2016 Sanna Tahvanaisen kanssa teoksella Dröm om drakar (suom. Lohikäärmeunia) ja 2017 Minna Lindebergin kanssa teoksella Vildare, värre, Smilodon, joka oli ehdolla myös Runeberg Junior -palkinnon (2016) ja Rudolf Koivu -palkinnon (2017) saajaksi. Vuonna 2020 Lucander sai Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon yhdessä ruotsalaiskirjailija Jens Mattssonin kanssa teoksen Vi är lajon! kuvituksesta. Teos sai myös Punni-palkinnon kunniamaininnan. Vuonna 2022 Lucanderin kuvittama ja Katja Bargumin kirjoittama Muurahaisten ennätyskirja (alkuteos Myrornas rekordbok) valittiin lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi.

Lucanderin isoäiti oli kuvataitelija Anitra Lucander.

Kuvituksia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Jenny Lucanderin verkkosivut 
 Jenny Lucander Kuvittajat ry:n verkkosivuilla
 Jenny Lucander Kirjasampo.fi-sivustolla

Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
August Grisebach

August Heinrich Rudolf Grisebach (17. huhtikuuta 1814 Hannover, Saksa – 9. toukokuuta 1879 Göttingen) oli saksalainen kasvitieteilijä.

Elämä ja ura
Grisebach opiskeli lääketiedettä ja kasvitieteitä Göttingenissä 1832-1834 ja Berliinissä 1834-1836. Vuodesta 1837 alkaen hän oli Göttingenin kasvitieteen dosentti, hänestä tuli vuonna 1841 apulaisprofessori ja vuonna 1847 yleisen luonnonhistorian professori, vuonna 1875 kasvitieteen professori ja kasvitieteellisen puutarhan johtaja.

Grisebach oli kuuluisa varsinkin kasvimaantieteen tutkijana, jolla alalla hänen teoksellaan Die Vegetation der Erde nach ihrer klimatischen Anordnung (1872, uusi painos 1884) oli käänteentekevä merkitys. Kasviston riippuvaisuus ilmastollisista seikoista on siinä johtavana näkökohtana. Grisebach antoi ensimmäisenä yksityiskohtaisen kuvauksen koko maapallon kasvipeitteestä vertailevassa yleiskatsauksessa kunkin alueen endeemisten ja ei-endeemisten lajien tilastojen perusteella. Hänen järjestelyjensä perustana ovat ilmasto-olosuhteet ja erityisesti lämpötila. Geologiset ja evoluutioon liittyvät näkökohdat hän jättää huomiotta, mikä johtuu luultavasti hänen kielteisestä suhtautumisestaan darwinismiin. Kasvien levinneisyyden osalta hän oletti kasvillisuuskeskuksia, joista lähialueiden kolonisaation olisi lähdettävä liikkeelle. 

Hänen tärkeimpiä kasvimaantieteellisiä teoksiansa ovat myös Über die Vegetationslinien des nordwestlichen Deutschlands (1846) ja Die geographische Verbreitung der Pflanzen Westindieus (1865). Suurta kykyä systemaatikkona Grisebach osoitti kuvatessaan heimon Gentianaceae sekä heimot Dioscoreacece, Smilacece ja Malpighiacece. Floristisista teoksista mainittakoon Flora of the British westindian islands (1859-1864). Hänen parhaimpia teoksiaan ovat myös Über die Bildung des Torfs in den Emsmooren (1846). Grisebachin kuoleman jälkeen ilmestyi Gesammelte Abhandlungen und kleinere Schriften zur Pflanzengeographie (1880).

Grisebachin poika Eduard Grisebach oli diplomaatti ja kirjailija.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset lääkärit
Saksalaiset kasvitieteilijät
Saksalaiset professorit
Vuonna 1814 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Tarpeellista tavaraa (elokuva)

Tarpeellista tavaraa () on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1993. Elokuvan on ohjannut Fraser C. Heston ja pääosissa näyttelevät Max von Sydow, Ed Harris ja Bonnie Bedelia. Elokuva perustuu Stephen Kingin vuoden 1991 samannimiseen romaaniin.

Elokuva oli ehdolla kolmen Saturn-palkinnon saajaksi, joista yksi myönnettiin Amanda Plummerille parhaasta naissivuosasta.

Juoni 
Mainelaiseen pikkukaupunkiin Castle Rockiin avataan uusi antiikkikauppa nimeltään Tarpeellista tavaraa, jonka ensimmäiseksi asiakkaaksi päätyy nuori Brian Rusk (Shane Meier). Liikkeen omistaja Leland Gaunt (Max von Sydow) tarjoaa hänelle harvinaisen Mickey Mantlea esittävän baseball-kortin lähes puoli-ilmaiseksi, mutta pyytäen osamaksuksi Brianin tekevän pienen, "harmittoman" jekun. Myöhemmin kauppaan alkaa virrata muitakin kaupungin asukkaita, joille mystinen herra Gaunt kykenee tarjoamaan asiakkaidensa hartaimmin toivomia esineitä, ja hinta on täysin sama: tehdä kepponen jollekin henkilölle. Ennen kuin suuren kaupungin vilskeestä pikkukaupungin rauhaan paennut sheriffi Alan Pangborn (Ed Harris) ehtii kunnolla tiedostamaan, panokset alkavat koventua asukkaiden harjoittamien "käytännönpilojen" saralla, saaden pian hyvinkin väkivaltaisia ja kaaottisia piirteitä. Sen lisäksi että kaupunki on asukkaiden toimesta luhistumassa kohti sisällissotaa, on paholaismainen Gaunt käytännössä manipuloimassa Alanin ihastuksen, kahvilanpitäjän Polly Chalmersin (Bonnie Bedelia) kääntymään Alania vastaan, kuin myös epävakaan kaupunginvaltuutetun Danforth Keetonin (J. T. Walsh) suorittamassa viimeisen jymypaukun Castle Rockin tuhoksi.

Rooleissa

Vastaanotto 
Tarpeellista tavaraa sai myös kriitikoilta huonon vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva on saanut vain 31% keskiarvokseen 26 arvion perusteella. Roger Ebert antoi elokuvalle 1½ tähteä neljästä, kritisoiden elokuvaa seuraavanlaisesti: "Elokuvalla on vain yksi nuotti, jota se toistaa yhä uudelleen ja uudelleen, tavallaan kuin saatanallisena vesikidutuksena; se ei ole hauskaa eikä pelottavaa, ja kaikki on tavallaan masentavaa."

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Needful Things – IMDb
 Needful Things – Elonet
 Needful Things –AllMovie

Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Romaaneihin perustuvat elokuvat
Stephen Kingin teoksiin perustuvat elokuvat
Petr Fiala

Petr Fiala (s. 1. syyskuuta 1964 Brno) on tšekkiläinen poliitikko ja maan pääministeri marraskuussa 2021.
Hän on johtanut oikeistokonservatiivista Kansalaisdemokraattista puoluetta (ODS) vuodesta 2014.

Tausta
Fiala kasvoi konservatiivisessa katolilaisessa perheessä. Hänet kastettiin katolilaiseen uskoon 1986.
Hänen suvussaan on myös juutalaisia: Fialan isoäiti, isä ja setä joutuivat keskitysleireille.

Akateemikko
Fiala opiskeli tšekin kieltä ja kirjallisuutta Masarykin yliopistolla (silloinen J. E. Purkyněn yliopisto) Brnossa 1983–1988 ja työskenteli historioitsijana museossa Kroměřížissa.
Hänestä tuli Kaarlen yliopiston dosentti 1996, ja vuonna 2002 hänet valittiin Tšekin ensimmäiseksi politiikan tutkimuksen professoriksi. Hän oli kaksi kautta Masarykin yliopiston rehtorina 2004–2011.

Politiikassa

Fiala toimi 2011 pääministeri Petr Nečasin avustajana ja vuosina 2012–2013 koulutus-, nuoriso- ja urheiluministerinä.

Hänet valittiin sitoutumattomana edustajainhuoneeseen ODS:n listalta, mutta  puolueeseen hän liittyi vasta marraskuussa 2013.

ODS muodosti KDU-ČSL:n ja TOP 09 -puolueiden kanssa SPOLU-vaaliliiton ("yhdessä") vuoden 2021 vaaleihin.
Pääministeri Andrej Babišin johtama ANO 2011 sai lokakuun 2021 vaaleissa eniten paikkoja, mutta oikeiston vaaliliitto kokonaisuudessan enemmän.
Fialan hallitukseen tulivat mukaan myös Kaupunginjohtajat ja sitoutumattomat -puolue (Starostové a nezávislí, STAN) ja Tšekin piraattipuolue.

Viitteet

Tšekin pääministerit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Tšekkiläiset professorit
Lietuvos lenkų rinkimų akcija – Krikščioniškų šeimų sąjunga

Lietuvos lenkų rinkimų akcija – Krikščioniškų šeimų sąjunga (lyhenne LLRA-KŠS) on liettualainen poliittinen puolue. Se on kristillisdemokraattinen ja se edustaa Liettuan puolalaista vähemmistöä. Sillä on parlamentissa kolme paikkaa ja EU-parlamentissa yksi paikka. Puolueen puheenjohtaja on Valdemar Tomaševski.

Vaalimenestys

Lähteet 

Liettualaiset puolueet
Kristillisdemokraattiset puolueet
Wezembeek-Oppem

Wezembeek-Oppem on kunta Belgiassa. Vuonna 2021 siellä arvioitiin olevan noin 14 254 asukasta.

Lähteet 

Flanderin Brabantin kunnat
Daniella Shutov

Daniella Pashayev (s. 5. syyskuuta 1999 Mikveh Israel, Tel Avivin hallintoalue) on israelilainen potkunyrkkeilijä. Hän voitti WAKO-liiton nuorten maailmanmestaruuden 2018. Aikuisten tasolla Shutov saavutti parhaimmillaan MM-hopeaa. Hän on otellut myös yhden vapaaottelun, joka päättyi tappioon.

Lähteet

Potkunyrkkeilijät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Mantovan herttuakunta

Mantovan herttuakunta (, ) oli herttuakunta Lombardiassa Pohjois-Italiassa vuosina 1530–1708. Mantova oli vaikutusvaltainen kaupunki renessanssin aikana. Se tunnettiin keskiajalla parhaiten roomalaisen runoilijan Vergiliuksen syntymäpaikkana. Habsburgien monarkia syöksi herttuat vallasta ja otti kaupungin haltuunsa vuonna 1708.

Lähteet

Aiheesta muualla

Italian entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Italian historia
Kaupunkivaltiot
Renessanssi
Töölön tapaturma-asema

Töölön tapaturma-asema on Töölön sairaalan yhteydessä oleva päivystyspoliklinikka, jossa hoidetaan tapaturmapotilaita ympärivuorokautisesti. Töölön tapaturma-asema sijaitsee Helsingissä osoitteessa Töölönkatu 40.

Yleistä 

Töölön tapaturma-asema toimii Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin alaisuudessa. Siellä hoidetaan vaikeasti loukkaantuneita potilaita myös muista sairaanhoitopiireistä. Suuronnettomuustilanteissa Töölön tapaturma-asema toimii yhtenä Uudenmaan merkittävimpänä onnettomuuspotilaiden vastaanottopisteenä.

Lähteet 
 HUS – Tapaturmien hoito

Helsingin sairaalat
Skimbagirls

Skimbagirls on vuonna 2023 ensi-iltansa saava suomalainen komedialokuva, jonka on ohjannut Marja Pyykkö. Elokuva kertoo neljästä naisesta, jotka ovat nuoruudestaan asti käyneet yhdessä lasketteluretkillä ja kutsuvat itseään sen vuoksi nimellä ”Skimbagirls”.

Rooleissa

Lähteet 

Vuoden 2023 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Marja Pyykön ohjaamat elokuvat
Viva (nimi)

Viva on naisen etunimi. Se pohjautuu mahdollisesti latinan sanaan viva, joka merkitsee ’elävää’ tai ’elämäntäyteistä’. Toisaalta Viva voi olla lyhentymä esimerkiksi nimestä Viveka. Ruotsissa Viva-nimi on yhdistetty myös kevätesikkoa tarkoittavaan sanaan gullviva.

Nimi Suomessa
Vivaa on käytetty Suomessa etunimenä vuodesta 1859 alkaen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on marraskuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 130–140 tämännimistä naista.

Viva-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1929–1949. Nimipäivä oli 2. toukokuuta.

Tunnettuja Vivoja
 Viva Lagerborg (1871–1941), suomalainen lääkäri

Lähteet

Etunimet
Lea Wermelin

Lea Wermelin (s. 10. toukokuuta 1985 Rønne) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan nykyinen ympäristöministeri Frederiksenin hallituksessa kesäkuusta 2019.

Yksityiselämä
Wermelin on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lea Wermelin Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 
 Lea Wermelin Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla 

Tanskan ympäristöministerit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Brynjólfur Sveinsson

Brynjólfur Sveinsson (1605–1675) oli Skálholtin piispa vuosina 1639–1674. Hän oli huomattava vanhojen islantilaisten käsikirjoitusten keräilijä.

Brynjólfur opiskeli aluksi Skálholtin koulussa ja sen jälkeen Kööpenhaminan yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1633. Brynjólfur tunnettiin oppineisuudestaan ja hallinnollisista kyvyistään.Hän keräsi monia merkittäviä keskiaikaisia käsikirjoituksia, kuten Flateyjarbókin, Codex regiuksen (Vanhempi Edda) ja yhden Snorrin Eddan tärkeimmistä käsikirjoituksista, jotka hän lähetti Kööpenhaminaan liitettäväksi kuninkaalliseen kirjastoon.

Lähteet 

Vuonna 1605 syntyneet
Vuonna 1675 kuolleet
Islantilaiset piispat
Luterilaiset piispat
Luokkajuhla (vuoden 2013 elokuva)

Luokkajuhla () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut ruotsalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tähdittänyt Anna Odell. Elokuva palkittiin parhaan elokuvan Guldbagge-palkinnolla vuoden 2014 gaalassa.

Asetelma 
20 vuotta on kulunut siitä, kun 9C luokan oppilaat lopettivat peruskoulun ja lähtivät omille teilleen. Luokkajuhlassa on aika kokoontua jälleen rennosti yhteen, mutta illan tunnelmaa muuttuu jäiseksi vanhojen konfliktien noustessa pintaan.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 2013 ruotsalaiset elokuvat‎
Ruotsalaiset draamaelokuvat
Kostianvirran yhtenäiskoulu

Kostianvirran yhtenäiskoulu on Pälkäneen Onkkaalassa sijaitseva yhtenäiskoulu. Se perustettiin elokuussa 2021, kun alakoulu Kostian koulu ja yläkoulu Pälkäneen yhteiskoulu yhdistettiin osana Pälkäneen kouluverkkouudistusta. Luokat 1-6 toimivat edelleen Kostian koululla ja luokat 7-9 niin edelleen Pälkäneen yhteiskoululla, kunta kuitenkin suunnittelee uuden modernin koulurakennuksen rakentamista, mahdollisesti elokuussa 2018 valmistuneen Kostia Areenan läheisyyteen.

Koulun nimestä järjestettiin keväällä 2021 kunnansisäinen kilpailu, jossa kuntalaiset saivat jättää ehdotuksia uuden koulun nimestä. Ehdotuksien pohjalta järjestettiin äänestys, jossa kuntalaiset saivat äänestää mieleistään ehdotusta. Viisi eniten ääniä saanutta vaihtoehtoa eteni Pälkäneen kunnan sivistyslautakunnan käsittelyyn. Sivistyslautakunta päätti kokouksessaan 22. huhtikuuta 2021 äänin 8-1, että uuden koulun nimeksi tulee Kostianvirran yhtenäiskoulu.

Katso myös 
 Pälkäneen lukio

Lähteet 
 Pälkäne.fi - Perusopetus

Viitteet 

Pälkäne
Suomen peruskoulut
Viljam

Viljam on miehen etunimi. Se on suomalais-ruotsalainen muunnelma Vilhelmin englantilaisesta vastineesta William. Viljamin rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu Wiljam.

Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on marraskuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 8 480 Viljam-nimistä ja noin 580 Wiljam-nimistä miestä.

Nimipäivä
Viljam-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1989–1994. Nimipäivä oli 6. huhtikuuta. Vuodesta 1995 alkaen almanakassa on ollut Viljam-nimen sijaan William.

Tunnettuja Viljam- ja Wiljam-nimisiä
 Viljam Heloterä (1890–1959), suomalainen jääkärikapteeni
 William ”Viljam” Johansson (1887–1931), suomalainen kestävyys- ja maastojuoksija
 Viljam Kolehmainen (1887–1967), amerikansuomalainen kestävyysjuoksija 
 Viljam Pylkäs (1912–1999), suomalainen sotilas; Tuntemattomassa sotilaassa esiintyvän Rokan esikuva
 Viljam Sandvik (s. 2003), suomalainen jääkiekkoilija
 Wiljam Sarjala (1901–1977), suomalainen kansanedustaja ja ministeri
 Viljam A. Sihvonen (1879–1932), suomalainen valokuvaaja

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Viljam ja Wiljam (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Pohjoismaiden kristillisdemokraattiset nuoret

Pohjoismaiden kristillisdemokraattiset nuoret (, KDUN) on vuonna 1970 perustettu Pohjoismaiden kristillisdemokraattisten poliittisten nuorisojärjestöjen kattojärjestö. Järjestön muodostavat norjalainen Kristelig Folkepartis Ungdom, ruotsalainen Kristdemokratiska ungdomsförbundet, suomalainen Kristillisdemokraattiset Nuoret sekä  Ung fyri Miðflokkin färsaarilta. 

KDUN osallistuvat Nuorten Pohjoismaiden neuvoston (UNR) toimintaan omana ryhmänään. UNR järjestetään kerran vuodessa ennen Pohjoismaiden neuvoston istuntoa. Lisäksi KDUN on kristillisdemokraattisten nuorisojärjestöjen yhteistyöjärjestö myös Euroopan kansanpuolueen nuorisojärjestössä, YEPP:issä

Järjestön puheenjohtajana on toiminut vuonna 2021 Annika Lyytikäinen.

Katso myös 
 Pohjoismaiden neuvosto
 FNSU
 Pohjoismaiden Keskustanuoret
 Pohjoismaiden konservatiivinuoret
 Socialistisk Ungdom i Norden

Lähteet 

Pohjoismaiset järjestöt
Poliittiset nuorisojärjestöt
Kristillisdemokratia
Suomen Kristillisdemokraatit
Maren

Maren on naisen etunimi. Se on Marina-nimen tanskalainen ja friisiläinen lyhentymä. Se voidaan tulkita myös Marian, Marin ja Margaretan muunnelmaksi.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 130–140 Maren-nimistä naista.

Nimipäivät
Maren-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1950–1972. Nimipäivä oli 9. lokakuuta.

Norjassa Marenilla on nimipäivä 28. helmikuuta.

Tunnettuja Mareneja
Maren Eggert (s. 1974), saksalainen näyttelijä
Maren Hammerschmidt (s. 1989), saksalainen ampumahiihtäjä
Maren Jensen (s. 1956), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
Maren Lundby (s. 1994), norjalainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja
Maren Mjelde (s. 1989), norjalainen jalkapalloilija
Maren Morris (s. 1990), yhdysvaltalainen countrylaulaja ja lauluntekijä
Maren Skjøld (s. 1993), norjalainen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti
Maren Wiesler (s. 1993), saksalainen alppihiihtäjä

Lähteet

Etunimet
Odessalaisia ja muita novelleja

Odessalaisia ja muita novelleja (Odesskije rasskazy) on venäläisen kirjailijan Isaak Babelin novellikokoelma. Novellit on suomentanut Esa Adrian, ja kokoelman on vuonna 1970 julkaissut Tammi.

Kokoelman novelleissa kuvataan Odessan juutalaista alamaailmaa, ja niissä on myös omaelämäkerrallisia aineksia.

Novellit

 Lapsuus isoäidin luona
 Äiti, Rimma ja Alla
 Yleinen kirjasto
 Odessa
 Yhdeksän
 Ilja Isaakovits ja Margarita Prokofjevna
 Inspiraatio
 Sabos-Nahamu
 Kunnian kentillä
 Karkuri
 Pappa Maresco-tin perhe
 Kveekari
 Gristsuk
 Hänen päivänsä
 Odessan tyyliin
 Kuningas
 Jeesuksen synti
 Guy de Maupassant
 Ilta keisarinnan luona
 Heitä oli yhdeksän
 Kiinalainen
 Viiva ja väri
 Sinä erehdyit, kapteeni!
 Bagrat-Ogly ja hänen härkänsä silmät
 Pyhän Ipaatin loppu
 Isä
 Ljubka Kazak
 Auringonlasku
 Kertomus kyyhkyslakastani
 Ensirakkaus
 Uuttera nainen
 Vaivaistalon loppu
 Tie
 Kellarissa
 Herääminen
 Gapa Guzva
 Karl-Jankel
 Öljyä
 Dantenkatu
 Froim Grats
 Sulak
 Di Grasso
 Suudelma
 Tuomio

Lähteet

Novellikokoelmat
Vuoden 1970 kirjat
Venäläiset kirjat
Medipulssi

Medipulssi Oy on kolmen lääkärin perustama yritys, joka tarjoaa yksityistä terveydenhuoltoa ja työterveyspalveluita Malmilla Helsingissä. Lisäksi yritys välittää lääkäreitä kunnille ja sairaanhoitopiireille ympäri Suomen.  Kauppalehti palkitsi Medipulssin vuoden 2020 Menestyjät-sertifikaatilla. Medipulssi on osa Suomen Laatupäivystys Oy:tä, jonka tytäryhtiö Kymenlaakson Laatupäivystys vastaa Pohjois-Kymen sairaalan (POKS) päivystyksestä.  Päivystystä hallinnoi Kymsote.

Lähteet 

Terveydenhoitoalan yritykset
Yritystoiminta
École des hautes études en sciences sociales

École des hautes études en sciences sociales (EHESS) on yksi valikoivimmista ja arvostetuimmista yhteiskuntatieteiden grandes écoleseista Pariisissa, Ranskassa. Se on yksi Ranskan grands établissementeista.

EHESS oli alun perin École pratique des hautes étudesin osasto, joka perustettiin vuonna 1868 tarkoituksenaan kouluttaa akateemisia tutkijoita. Siitä tuli itsenäinen laitos vuonna 1975. Nykyään sen tutkimus kattaa taloustieteen ja rahoituksen, kognitiivisten tieteiden, humanististen tieteiden ja politiikan alat, kuten tieteet, sovellettu matematiikka ja tilastotiede, kehitystutkimukset, sosiologia, antropologia, historia, musiikkitiede ja yhteiskuntatieteiden filosofia.

Kuuluisia professoreita 
 Risto Alapuro, suomalainen sosiologi
 A. J. Greimas, Ranskan tunnetuimpia semiootikkoja
 Brian Stock, yhdysvaltalainen historioitsija
 Alain Touraine, ranskalainen sosiologi

Lähteet 
 EHESS kotisivut

Viitteet

Ranskan yliopistot
Pariisin koulutus
Montepeloson taistelu

Montepeloson taistelu käytiin 3. syyskuuta 1041 Bysantin valtakunnan ja langobardien sekä normannien kapinallisjoukon välillä.

Syyskuussa 1041 normannit valitsivat hallitsijakseen Atenulfin. Exaugustus Boioannes yritti piirittää Melfin kaupungin, mutta langobardit ja normannit voittivat onnistuneella vastahyökkäyksellä varjagikaartin ja ottivat vangikseen kuvernööri Boioanneksen hänen leirinsä lähellä Monte Siricolossa. Bysanttilaiset rannikkokaupungit liittoutuivat taistelun jälkeen voittajien kanssa, mutta maiden ja omaisuuden jaosta aiheutuneet riidat vähensivät voiton merkitystä.

Lähteet

Viitteet 

1041
Bysantin taistelut
Normannien taistelut
Une

Une on etunimi, jota Pohjoismaissa on käytetty sekä naisen että miehen nimenä. Sen lähtömuotona on mahdollisesti muinaisskandinaavinen una-verbi, jonka merkitys on ’rakastaa’ tai ’viihtyä; olla tyytyväinen’. Une voidaan tulkita myös Unon rinnakkaismuodoksi ja Unelman lyhentymäksi. Virossa Une-nimen on katsottu pohjautuvan uni-sanaan.  

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu alle 50 Une-nimistä henkilöä.

Nimipäivät
Une-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1973–1994. Nimipäivä oli 25. kesäkuuta.

Norjassa Unella on nimipäivä 28. joulukuuta.

Tunnettuja Uneja
Une Haarnoja, oik. Aune Perälä (1909–1993), suomalainen sanoittaja ja runoilija

Lähteet

Aiheesta muualla
 Etunimien taivutus: Une (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Carlo Biotti

Carlo Biotti (5. kesäkuuta 1901 Milano – 9. syyskuuta 1977 Alassio) oli italialainen tuomari Milanon yleisneuvoston konsulihallinnossa. Biotti johti Milanon tuomioistuimen ensimmäistä rikososastoa.

Bibliografia 
 Almanacco illustrato del Milan, Vol.2, Editorial Panini 2005.
 Piergiorgio Bellocchio, Al di Sotto della mischia: satira e saggi, Libri Scheiwiller, .
 Camilla Cederna, Pinelli. Una Finestra sulla strage, Milan, Feltrinelli, 1971, dotisk il Saggiatore, 2009.
 Aldo Giannuli, Bombe si inchiostro, RCS Mediagroup, Milan, 2008.
 Adalberto Baldoni, Sandro Provvisionato, Anni di piombo, Sperling & Kupfer, 2009
 Adriano Sofri (2009). La notte che Pinelli, p. 121. Sellerio Editore srl. 
 De Luna, Giovanni (2009). Le ragioni di un decennio: 1969–1979; Militanza, violenza, sconfitta, memoria. Milano: Feltrinelli. .
 De Rosa, Giuseppe (6 febbraio 1972). I problemi della giustizia in Italia. La Civiltà Cattolica 2919: 271–282.

Ulkoiset linkit 
  Oficiální web AC Milan 
  Sentenza sul caso Pinelli, Giudice Gerardo d'Ambrosio, in nome del popolo italiano
 Cinegiorale Sette G del 02/11/1971, "L'anarchico. A due anni dalla morte di Giuseppe Pinelli, la magistratura ordine l'esumazione del cadavere, D'ambrosio segue al cimitero il disseppellimento. Non si saprà mai come è morto l'anarchico", RAI, Istituto Luce  

Italialaiset tuomarit
vuonna 1901 syntyneet
vuonna 1977 kuolleet
Esko Pekonen (jääpalloilija)

Esko Pekonen (18. joulukuuta 1902 Valkeala – 27. syyskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija, joka edusti
Helsingin Jalkapalloklubia. Hän pelasi myös 10 A-maaottelua Suomen jääpallomaajoukkueessa. Aktiiviuransa jälkeen Pekonen toimi jääpallo- ja jalkapalloerotuomarina. Hän tuomitsi seitsemän jalkapallomaaottelua vuosina 1931–1939 ja oli avustavana erotuomarina Berliinin olympiakisojen jalkapalloturnauksessa 1936. Pekonen oli Suomen Palloliiton erotuomarivaliokunnan sekä Helsingin erotuomarikerhon puheenjohtaja ja toimi muun muassa Helsingin Sanomien urheiluavustajana vuosina 1923–1939. 

Pekonen oli ammatiltaan poliisi. Hän työskenteli Helsingin poliisilaitoksella vuodesta 1926 lähtien aj siirtyi eläkkeelle rikoskomisarion virasta vuonna 1965.

Saavutukset 
 Jääpallon Suomen mestaruus: 1921, 1923, 1924, 1928.

Lähteet 

Suomalaiset jääpalloilijat
Suomalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Räşit Wahapov

Räşit Wahap ulı Wahapov (; 1908 - 1962) oli tataarilainen laulaja (tenori), palkittu kansantaiteilija. Hänen mukaansa on nimetty tataarimusiikin festivaalit sekä katu Tatarstanissa. Wahapovin tyyliä on verrattu Frank Sinatraan.

Wahapov syntyi Aktukin kylässä, Nižni Novgorodin alueella. Hänen isänsä oli mulla Abdelwahap Häyretdinov, ja äiti seitsemäntoista lasta synnyttänyt Äsmäbikä. Laulamisen Wahapov aloitti nuorena kotikylässään, kun häntä pyydettiin usein laulamaan muille asukkaille.

Vuonna 1936, Wahapov pääsi Moskovan konservatorioon. Sieltä, hän lopulta valmistui tataarilaisesta oopperastudiosta. Vuonna 1941 Wahapov meni töiden perässä Kazaniin, jossa hänestä tuli tataarien filharmonisen seuran solisti. Hän kiersi sodan aikana ryhmänsä kanssa ympäri silloista Tatarstanin aluetta (ASNT).

Wahapovin ensimmäinen vaimo oli Hälifä Rähimova. He tapasivat Wahapovin toimiessa opettajana. He menivät naimisiin vuonna 1927. Heillä oli neljä lasta, joista kaksi kuoli jo nuorena. He erosivat Wahapovin muuttaessa Kazaniin.

Wahapovin toinen vaimo oli Zäytünä Fäthulova. He tapasivat Kazanissa, kun Wahapov etsi tanssijaa yhtyeeseensä. He saivat yhdessä lapset Röstäm ja Zöfär.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Wahapov - youtube

Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Tataarit
Laulajat
Kantriradio

Kantriradio on Sanoma-konserniin kuuluvan Nelonen Median omistama suomalainen kaupallinen radiokanava, joka aloitti toimintansa 1. joulukuuta 2021.

Lähteet 

Nelonen Median radiokanavat
Vuonna 2021 perustetut radioasemat
Kuristusperiaate

Kuristusperiaate (myös kuristuslause) on analyysiin liittyvä lause funktion raja-arvon tai lukujonon raja-arvon määrittämiseksi: olkoot ,  ja  määriteltyjä :n lähellä siten, että 

 ja

. 

Tällöin .

Todistus 

Todistetaan tapauksessa , tapaus  todistetaan vastaavalla tavalla (jos funktiot ovat lauseen ehtojen mukaisesti määriteltyjä, kun ). 

Oletuksista seuraa, että kaikilla  on olemassa  siten, että , kun . Samaten on olemassa  siten, että , kun . 

Valitaan . Nyt , kun , joten tällöin pätee . Tämä on yhtäpitävää epäyhtälön  kanssa.  

Täten .

Esimerkkejä 

 ei ole määritelty, kun . 

Sinifunktion ominaisuuksista tiedetään, että , kun , joten . Koska  ja , niin kuristusperiaatteen nojalla .

Aiheesta muualla 
 Raja-arvon kuristaminen

Analyysi
Hammer of Dawn

Hammer of Dawn  on ruotsalaisen power metal -yhtyeen HammerFallin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. helmikuuta 2022.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joacim Cans – laulu
 Oscar Dronjak – kitara
 Pontus Norgren – kitara
 Fredrik Larsson – basso
 David Wallin – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Inferno: 
 Soundi: 
 Kaaoszine:

Lähteet 

HammerFallin albumit
Vuoden 2022 albumit
Doris Maletzki

Doris Maletzki (o.s. Romanowsky, s. 11. kesäkuuta 1952 Salzwedel, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää ja seuratasolla SC Dynamo Berliniä.

Maletzki sijoittui 1973 Rotterdamin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin juoksussa kuudenneksi. Saman vuoden Moskovan universiadeissa hän oli 200 metrillä neljäs ja saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia. Hän juoksi Rooman EM-kilpailuissa 1974 avausosuuden DDR:n 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maailmanennätysajalla 42,51. Samojen kisojen 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Montrrealin olympialaisissa 1976 hän juoksi avausosuuden Itä-Saksan voittaessa kultaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.19,23.

Maletzki juoksi sisäratojen maailmanennätyksen 200 ja 400 metrillä sekä kolme ulkoratojen viestimaailmanennätystä. Hän voitti DDR:n sisäratojen mestaruuden 400 metrillä 1976 sekä maan viestimestaruuden ulkoradoilla 1975 ja 1976 ja sisäradoilla 1973.

Maletzki valmistui talousekonomiksi ja toimi johtotehtävissä Berliinin alueen jalkapallo-organissatiossa. Saksojen yhdistyttyä hän työskenteli Saksan olympiainstituutissa.

Lähteet 

Itäsaksalaiset pikajuoksijat
Itäsaksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Brigitte Rohde

Brigitte Köhn (o.s. Rohde, s. 8. lokakuuta 1954 Prenzlau, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää ja seuratasolla SC Neubrandenburgia.

Rohde saavutti Pariisin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1970 kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrin juoksussa. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 1974. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän juoksi avausosuuden DDR:n voittaessa Euroopan-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä.

Rohde juoksi Montrealin olympialaisissa 1976 toisen osuuden Itä-Saksan voittaessa olympiakultaa 4 × 400 metrin viestissä. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Hän karsiutui 400 metrin alkuerissä Wienin EM-hallikilpailuissa 1979.

Rohde oli voittamassa 4 × 400 metrin viestiä Euroopan cupissa 1970, 1975 ja 1979 sekä maailmancupissa 1979. Hän voitti DDR:n mestaruuden 400 metrillä 1975 ja 1976, 4 × 400 metrin viestissä 1974 sekä hallissa 400 metrillä 1974.

Lähteet 

Itäsaksalaiset pikajuoksijat
Itäsaksalaiset olympiavoittajat¨
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Håkan Gustafsson

Håkan Alfons Gustafsson on useiden arvosteltua puhelinmarkkinointia harjoittavien sähköyhtiöiden entinen tai nykyinen omistaja, hallituksen puheenjohtaja, toimitusjohtaja, perustaja, konttorivastaava tai yhteistyökumppani.

Hän itse ilmoittaa olevansa Nordic Electricity GmBH -energianmyyntiyhtiön perustaja (Itävalta, 2019), Finergy Kraft Ab:n (Ruotsi, 2018) ja Fi-Nergy Voima Oy:n (Suomi, 2017) omistaja, Sähkönhankinnan Kilpailutus Ou:n osaperustaja (Viro, 2017), 220 Energia Oy:n pääomistaja, Werel Oy:n (2016-2018) maajohtaja, Finkraft Oy:n pääjohtaja (2010-2012) ja Suomen Energiayhtiö Oy / Kotimaan Energia Oy:n asiakaspalvelupäällikkö/konttorivastaava (2005-2009) sekä kansainvälisen liiketoiminnan kandidaatti (BBA, Turun ammattikorkeakoulu).

Energiaviraston johtaja Antti Paananen ja KKV:n johtava asiantuntija Jukka Kaakkola kertovat, että Gustafssonilla on toimintamalli: kun hänen sähköyhtiötään uhataan uhkasakolla, hän ajaa sen toiminnan alas ja perustaa uuden yhtiön. Kaakkolan mukaan Gustafssonin yhtiöt ovat aina joutuneet markkinaoikeuteen. KKV:n markkinaoikeushakemuksen mukaan Gustafsson on jatkanut markkinaoikeuden kieltämiä toimintatapoja, mikä osoittaa "ilmeistä henkilökohtaista piittaamattomuutta kuluttajan suojaksi asetettujen säännösten noudattamisesta". Pienten energiayhtiöiden edunvalvontapäällikkö Jari Nykäsen mukaan Gustafssonin toimintatapa haittaa koko alaa. Gustafsson ei osaa sanoa, miksi hänen yhtiöistään valitetaan jatkuvasti. 

Vuonna 2020 Gustafssonin omistamasta Fi-Nergy Voima -yhtiöstä valitettiin Kilpailu- ja kuluttajavirastoon (KKV) melkein 1 000 kertaa, hänen entisen työntekijänsä Juraj Jakabovicin johtamasta 365 Hankinta Oy:stä 548 kertaa ja kolmanneksi eniten Kotimaan Energia -yhtiöstä (sama kuin Gustafssonin entinen työpaikka Suomen Energiayhtiö) 162 kertaa. Gustafsson kiisti olevansa myös 365 Hankinta Oy:n todellinen omistaja, mutta yhtiöt tekevät läheistä yhteistyötä. KKV:kin kertoo epäilystä, että Jakabovic olisi vain Gustafssonin bulvaani, koska 365 Hankinnan kanssa sopimuksen tehneet asiakkaat ovat kertoneet siirtoyhtiön ilmoittaneen, että sopimus onkin Fi-Nergyn nimissä.

Muita yhtiöitä, joissa Gustafsson on ollut töissä tai yrittäjänä, ovat muun muassa Market Energia (toimitusjohtaja), sittemmin Finkraft, ja 220 Energia (hallituksen puheenjohtaja), jonka asiakkaat myytiin Werel-yhtiölle. Vuonna 2018 Werel lopetti yhtäkkiä sähkön myynnin, niin että asiakkaat uhkasivat jäädä sähköttä. Yhtiön tiedotteen mukaan Gustafsson oli sen maajohtaja, mutta Gustafsson väitti olevansa vain yhtiön konsultti. LinkedIn-sivuillaan hän kuitenkin vielä myöhemminkin ilmoitti olleensa sen maajohtaja myös tuolloin.

Vuonna 2006 Suomen Energiayhtiön asiakaspäällikkö Håkan Gustafssonia haastateltiin Ylen Kuningaskuluttaja-ohjelmaan, koska Kuluttajavirastoon oli tullut erityisen paljon valituksia yhtiön hinnoittelusta, markkinoinnista ja laskutuksesta. Energiamarkkinavirasto antoi yhtiölle huomautuksen.

Viitteet 

Liikemiehet
Inuktunin kieli

Inuktun (omakielinen nimi: avanersuarmiutut) on eskimo-aleuttilainen kieli, jota puhutaan Grönlannin pohjoisosissa. Toisinaan sitä pidetään grönlannin kielen pohjoismurteena, minkä kautta sillä on virallinen kieli Grönlannissa.

Lähteet 

Grönlannin kielet
Eskimo-aleuttilaiset kielet