joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Teppo Eskelinen

Teppo Eskelinen on filosofi ja yhteiskuntapolitiikan dosentti. Hänen tuotantoonsa kuuluu tieteellisiä artikkeleita sekä useita kirjoitettuja ja toimitettuja kirjoja.

Teokset 

”Sorron rajat. Rosa Luxemburg poliittisen liikkeen, talouden ja siirtomaavallan teoreetikkona”. Tutkijaliitto 2015.
”The politics of ecosocialism – transforming welfare”. (toim. yhdessä Kajsa Borgnäsin, Johanna Perkiön ja Rikard Warleniuksen kanssa). Routledge 2015. 
”Kapitalismin sanakirja” (toim. yhdessä Inari Juntumaan kanssa). Into 2014, uudistettu laitos 2015.
”Talous ja arvo” (toim. yhdessä Suvi Heikkilän kanssa). SoPhi 2013. 
”Eurokriisistä eteenpäin” (toim. yhdessä Matti Ylösen kanssa). KSL 2013.
”Tulosvaroitus” (Matti Ylösen kanssa). Into 2011.
”Kehityksen loppu”. Into 2011.
”Tieto ja globalisaatio” (toim. yhdessä Olli-Pekka Moision ja Ilkka Kauppisen kanssa). Tampereen yliopisto 2011.
”Hyvä talous” (Ville-Pekka Sorsan kanssa). Like 2011.
”Putting global poverty in context. A philosophical essay on power, justice and economy” (väit.). Jyväskylän yliopisto 2009.
”Immateriaalitalous. Kapitalismin uusin muoto” (yhdessä Ilkka Kauppisen, Hanna Kuuselan ja Otto Bruunin kanssa). Gaudeamus 2009.
”Finanssikapitalismi. Jumala on kuollut” (toim. yhdessä Otto Bruunin kanssa). Into 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eskelinen Teppo: Yksityisomaisuus ja yhteisomaisuus: filosofiasta globaalipolitiikkaan Filosofiakahvilan taltiointi, Kantti.net (MP3) 14.2.2015.

Suomalaiset filosofit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Neuroosi (yhtye)

Neuroosi oli suomussalmelainen punkyhtye 1970-1980-lukujen taitteesta, joka julkaisi vuonna 1980 yhden omakustannesinglen. Yhtyeen ainoalla levyllä nimeltä Rock Against Seija Isosaari julkaistiin kaksi kappaletta joista B-puolella oleva on perinteinen suomalainen kansanlaulu Suutarinemännän kehtolaulu. A-puolella olevalla kappaleella Rock Against Seija Isonsaari kapinoitiin Suomussalmen silloista nuorisosihteeriä Eija Soinsaarta vastaan. Kappale on mukana Svart Recordsin vuonna 2017 julkaisemalla Kuoleman tappaneet -kokoelmalla, joka esittelee 1970- ja 80-lukujen taitteen vähemmälle huomiolle jäänyttä suomalaista punk rockia. Alkuperäisestä levystä on tullut punk-levyjen keräilijöille tärkeä keräilykohde.

Lähteet 
 Kaleva

Viitteet 

Suomalaiset punkyhtyeet
Libyan Valioliiga

Libyan valioliiga () on Libyan jalkapallosarjojen korkein sarjataso. Sarjan nykyistä muotoa on pelattu kaudesta 2013/2014, jossa kahdessa lohkossa pelaa kahdeksan joukkuetta. Jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti, jolloin otteluita kertyy joukkuetta kohden 14. Sarjan päätyttyä molempien lohkojen kolme parasta pääsevät jatkoon, jotka ratkovat sarjan mestaruuden. Kauden päätteeksi sarjan molempien lohkojen kaksi viimeisintä joukkuetta putoaa Libyan 1. divisioonaan.

Aikaisemmin sarjaa pelattiin yhtenä lohkona kausien 2001/2002 aina kauteen 2010/2011 saakka, jossa pelasi yhteensä 16 joukkuetta. Sitä ennen sarjaa pelattiin nykyiseen tapaan kahdessa eri lohkossa kausien 1993/1994 aina kauteen 2000/2001. Tuolloin molemmissa lohkoissa pelasi yhteensä kahdeksan joukkuetta. Tuolloin lohkojen voittajat pelasivat keskenään yksiosaisen loppuottelun Libyan mestaruudesta.

Historian saatossa menestyksekkäin joukkue on ollut Al-Ittihad 16 mestaruudellaan.

Joukkueet kaudella 2013–14
 Al-Ahli (Tripoli)
 Al-Ahli (Bengasi)
 Al-Akhdar
 Al-Hilal
 Al-Ittihad
 Al-Madina
 Al-Najma
 Al-Nasr
 Olympic Azzaweya
 Al-Shat
 Al-Swihli
 Al-Tahaddy
 Al Tirsana
 Al-Wahda
 Darnes SC
 Khaleej Sirte

Mestarit

1963–64 - Al-Ahli (Tripoli)
1964–65 - Al-Ittihad
1965–66 - Al-Ittihad
1967–67 - ei pelattu
1967–68 - Al-Tahaddy
1968–69 - Al-Ittihad
1969–70 - Al-Ahli (Bengasi)
1970–71 - Al-Ahli (Tripoli)
1971–72 - Al-Ahli (Bengasi)
1972–73 - Al-Ahli (Tripoli)
1973–74 - Al-Ahli (Tripoli)
1974–75 - Al-Ahli (Bengasi)
1975–76 - Al-Madina
1976–77 - Al-Tahaddy
1977–78 - Al-Ahli (Tripoli)
1978–79 - keskeytettiin

1979–82 - ei pelattu
1982–83 - Al-Madina
1983–84 - Al-Ahli (Tripoli)
1984–85 - Al-Dhahra
1985–86 - Al-Ittihad
1987 - Al-Nasr
1987–88 - Al-Ittihad
1988–89 - Al-Ittihad
1989–90 - Al-Ittihad
1990–91 - Al-Ittihad
1991–92 - Al-Ahli (Bengasi)
1992–93 - Al-Ahli (Tripoli)
1993–94 - Al-Ahli (Tripoli)
1994–95 - Al-Ahli (Tripoli)
1995–96 - Al-Shat
1996–97 - Al-Tahaddy

1997–98 - Al-Mahallah
1998–99 - Al-Mahallah
2000 - Al-Ahli (Tripoli)
2000–01 - Al-Madina
2001–02 - Al-Ittihad
2002–03 - Al-Ittihad
2003–04 - Olympic Azzaweya
2004–05 - Al-Ittihad
2005–06 - Al-Ittihad
2006–07 - Al-Ittihad
2007–08 - Al-Ittihad
2008–09 - Al-Ittihad
2009–10 - Al-Ittihad
2010–11 - ei pelattu
2011–13 - ei pelattu
2013–14 - Al-Ahli (Tripoli)

2014–15 - ei pelattu
2015–16 - Al-Ahli (Tripoli)
2016–17 - ei pelattu
2017–18 - Al-Nasr
2018–19 - peruttiin

Eniten mestaruuksia

Maalikuninkuuden voittaneet

Lähteet

Libyan jalkapallosarjat
Oikeuden jalopeura

Oikeuden jalopeura on vuonna 2011 julkaistu Leena Lehtolaisen kirjoittaman Hilja Ilveskeron seikkailuista henkivartijana kertovan tetralogian toinen osa. Sarjan ensimmäinen osa on Henkivartija ja kolmas ja neljäs ovat Paholaisen pennut ja Tiikerinsilmä.

Turun Sanomat kehuivat kirjan arviossa Lehtolaisen kertojanlahjoja.

Juoni
Hilja kuhertelee Italiassa rakkaan David Stahlin kanssa, mutta yhtäkkiä yhtenä päivänä David katoaa mystisesti. Huoneesta löytyy murhattu mies, jolloin Hilja palaa Suomeen mukanaan kysymyksiä vailla vastauksia. Davidin tilanteesta ei ole mitään tietoa ja Juri Trankov on yhtäkkiä kovin luotettava - pian Hilja huomaa olevansa taas tilanteessa missä kehenkään ei voi luottaa. Hilja miettii niin Davidin rehellisyyttä kuin äitinsä kuolemaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kirjan esittely Leena Lehtolaisen kotisivuilla

Suomalaiset rikosromaanit
Vuoden 2011 kirjat
Leena Lehtolaisen teokset
Diego Schwartzman

Diego Sebastián Schwartzman (s. 16. elokuuta 1992 Buenos Aires) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 11 kesäkuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 69 huhtikuussa 2015.

Schwartzman voitti ensimmäisen ottelunsa ATP-kiertueella helmikuussa 2013 päihitettyään Buenos Airesin turnauksen ensimmäisellä kierroksella Thomaz Belluccin. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2014, jossa hän eteni toiselle kierrokselle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Argentiinalaiset tennispelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
RC4WD

RC4WD on radio-ohjattavien ajoneuvojen, osien ja laitteiden valmistaja ja myyjä. Se perustettiin 2001 San Franciscon alueella. NASA käyttää heidän tuotteitaan ja ne ovat esiintyneet useiden maiden medioissa. Yhtiö teki osia nopeimpaan patterikäyttöiseen radio-ohjattavaan autoon.

Historia

RC4WD perustettiin 2001 San Franciscon alueella. Alun perin se perustettiin nettifirmaksi RC Monster Truck-jälkimarkkinointiin ja osien myyntiin. Myynti kasvoi yhteistyössä RCMT.net:in kanssa, joka on kauko-ohjattavien harrastuspiiri. Vuonna 2005 yhtiön varastossa oli jo 800 tuotetta, mm. yhtiöiltä kuten Thundertech Racing, JPS, New Era Models, Imex, Defiance Racing, RC Alloy, Vertigo Performance. 2007 yhtiö muutti pieneen varastoon San Joseen. Heinäkuussa 2010 yhtiöltä tuli ulos ensimmäinen lisensioitu tuote, The Dick Cepek "Mud Country" 1.9. Seuraavana vuonna, helmikuussa 2011 Horizon Hobby alkoi jakelemaan yhtiön tuotteita. Maaliskuussa 2014 Towerhobbies alkoi myydä yhtiö tuotteita.

RC Kits 
 1/10 Trail Finder Truck
 1/10 Gelande Truck
 1/5 Killer Krawler 
 1/10 Subzero Truck
 1/10 Boyer Truggy
 1/10 Worminator 6x6 Truck
 1/10 Gelande D110 Truck
 1/10 Fracture Truck with V8 engine
 1/10 Bully Crawler
 1/10 Timberwolf Scale Truck
 1/10 Trail Stomper Truck
 1/10 Trail Finder II Truck
 1/10 Gelande II Truck

Tiedotusvälineet

Tunnustukset ja palkinnot

 Maaliskuu 2010 – WIRED magazine – "Editor's Pick" RC4WD Killer Krawler
 Marraskuu 2011 – NASA RC Rover Robotic Arm – RC4WD Killer Krawler

TV

 Heinäkuu 2012 – RC4WD on Stacey David's Gears (Speed Channel)

Lehdissä

 Marraskuu 2008 – MAX BASHING INTERACTIVE DIGITAL MAGAZINE – RC4WD Diablo
 Marraskuu 2008 – RC Magazine (Japan) – RC4WD Trail Finder
 Maaliskuu 2010 – MAKE magazine – RC4WD Killer Krawler
 Kesäkuu 2010 – XTREME RC CARS Magazine – RC4WD Gelande
 Heinäkuu 2010 – TRUCMODELL magazine (Germany) – RC4WD Gelande
 Helmikuu 2013 – RACER magazine (England) – RC4WD Trail Finder 2

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivu

Verkkokaupat
Yhdysvaltalaiset yritykset
Markus Palttala

Markus Palttala (s. 16. elokuuta 1977 Nakkila) on suomalainen moottoriurheilija. Palttala on osallistunut kolmesti Le Mansin 24 tunnin ajoon.

Palttala aloitti uransa karting-sarjoissa, kunnes hän siirtyi vakioautojen Sport 2000 -luokan SM-sarjaan vuonna 1998. Seuraavana vuonna hän kilpaili myös Saksan vastaavassa DTC-sarjassa. Vuonna 2000 Palttala kilpaili Saksan Porsche Carrera Cup -sarjassa. Vuonna 2001 Palttala ajoi muutamia kilpailuja European Touring Car Championship -sarjassa. Vuonna 2002 Palttala siirtyi FIA GT Championship -sarjaan. Vuosina 2003 ja 2006 hän ajoi myös Ranskan FFSA GT Championship -sarjassa. 

Vuosiksi 2005–2010 Palttala siirtyi Le Mans Endurance Series -sarjaan. Vuosina 2010–2011 Palttala kilpaili FIA GT1 World Championship -sarjassa, vuosina 2011–2013 Blancpain Endurance Series -sarjassa ja sekä myös vuosina 2012–2013 FIA World Endurance Championship -sarjassa. Tämän lisäksi Palttala on ajanut yksittäisiä kilpailuja FIA GT3 European Championship, Porsche Supercup, United SportsCar Championship ja Belcar -sarjoissa. 

Palttala on osallistunut kolmesti Le Mansin 24 tunnin ajoon ja sijoittui vuonna 2012 GTE Am-luokassa kahdeksanneksi ja kokonaiskilpailun sijalle 33. Vuosien 2010 ja 2014 kilpailut päättyivät keskeytyksiin. Vuoden 2015 Nürburgringin 24 tunnin ajossa Palttala tiimeineen sijoittui toiseksi BMW Z4 GT3 -autolla. Markus Palttalan autokunta voitti Span 24 tunnin ajon Belgiassa 26. heinäkuuta 2015. Hänestä tuli ensimmäinen suomalainen kuljettaja joka on voittanut kyseisen kilpailun.

Porsche Supercup -tulokset

FIA WEC -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut
 Driverdb.com

Suomalaiset autourheilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Pandemonium

Pandemonium! (nimellä Magical Hoppers,  Japanissa) on Toys for Bobin kehittämä tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStationille, Sega Saturnille, Microsoft Windowsille ja myöhemmin N-Gagelle ja iPhonelle.

Pelille on julkaistu vuonna 1997 jatko-osa Pandemonium 2 (Miracle Jumpers Japanissa).

Pelaaminen 
Pandemoniumissa pääosassa ovat hovinarri Fargus ja Nikki, joka vahingossa tekee loitsun joka tuhoaa heidän kaupunkinsa. Pelin päämäärä on päästä Wishing Enginelle (toivomuskoneelle), jossa he voivat toivoa kaupungin takaisin normaaliksi. Pelaaja voi valita joka tason välillä Farguksen ja Nikin välillä. Fargus osaa pyörähdyshyökkäyksen ja Nikki osaa tuplahypyn. Pelissä ovat tärkeässä osassa erilaiset interaktiiviset objektit, kuten vesimelonit, pilvet, hämähäkin seitit ja tukit. N-Gage -versiossa on 11 tasoa, muissa versioissa on 18.

PlayStation ja Saturn-versioissa ei tallenneta muistikortille vaan käytetään vanhempaa salasanasysteemiä.

Pelin japanilaisessa versiossa on tehty muutoksia tarinaan, hahmoihin ja välivideoihin.

Aiheesta muualla 
 

PlayStation-pelit
Vuoden 1996 videopelit
Sega Saturn -pelit
N-Gage-pelit
Windows-pelit
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1986

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1986 olivat järjestyksessään 10. nuorten MM-kisat. Ne järjestettiin Ontariossa, Kanadassa. Kisat voitti Neuvostoliitto.

Turnaus 
O=Ottelut, V=Voitot, H=Häviöt, T=Tasapelit, TM=Tehdyt maalit, PM=Päästetyt maalit, Pts.= Pisteet

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Jevgeni Belošeikin
Paras puolustaja:  Mihail Tatarinov
Paras hyökkääjä  Jim Sandlak

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Jevgeni Belošeikin
Puolustajat:  Sylvain Côté,  Mihail Tatarinov
Hyökkääjät:  Shayne Corson,  Igor Vjazmikin,  Michal Pivoňka

Lähteet 

 TSN:n artikkeli turnauksesta 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1986 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1986 

Nuorten maailmanmestaruus
1986
Ontarion jääkiekko
Jérôme Valcke

Jérôme Valcke (s. 6. lokakuuta 1960) on ranskalainen jalkapallovaikuttaja ja Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n pääsihteeri vuodesta 2007. Hän aloitti uransa jalkapallon parissa ranskalaisen Canal+-kanavan toimittajana. Vuodesta 2003 vuoteen 2007 Valcke toimi FIFA:n finanssipäällikkönä, kunnes pääsihteerin virassa vuodesta 2007 asti ollut Urs Linsi siirtyi pois tehtävästään. Näin Valcke peri viran ja hänestä tuli ensimmäinen ei-sveitsiläinen pääsihteeri sitten Dr. Ivo Schrickerin ja vuoden 1951. Valcke on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Äidinkielensä ranskan lisäksi hän puhuu englantia, saksaa ja espanjaa.

Lähteet 

Ranskalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Miss Blue

Miss Blue on ruotsalaisartisti Vincent Pontaren kappale hänen Lucky Thirteen-debyyttialbumilta. Sen julkaisi Little Stereo Recordings albumin kolmantena singlenä 25. huhtikuuta 2008. Kappaleelle tehtiin myös musiikkivideo, joka julkaistiin syksyn 2007 aikana. Kappale oli kohtalainen menestys, sijoittuen neljässä eri valtiossa listoille.

Kappalelista

 "Miss Blue" (Alkuperäinen) - 7:31
 "Miss Blue" (Radioversio) - 3:26

Listasijoitukset

Lähteet

Vuoden 2008 kappaleet
Ruotsalaiset popkappaleet
Ruotsalaiset rockkappaleet
Vincent Pontare

Vincent Pontare, taiteilijanimeltään Vincent, (s. 13. toukokuuta 1980 Solna, Tukholman lääni) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänellä on myös Vargas & Lagola -niminen duo Salem Al Fakirin kanssa.

Ura

Opiskeltuaan musiikkia Örnsköldsvikissä Pontare muutti Tukholmaan opiskelemaan musiikkituottajaksi Memusissa.

Hänen debyyttialbuminsa Lucky Thirteen julkaistiin Ruotsissa marraskuussa 2007. Albumin nimivalinnalla hän viittaa syntymäpäiväänsä (13. toukokuuta) ja perinteiseen väitteeseen luvun kolmetoista epäonnisuudesta.

Kun Pontaren Don’t Hate on Me -single oli saavuttanut suuren suosion, hänellä oli aikaa kuvata musiikkivideota kappaleelle Miss Blue. Video kuvattiin Los Angelesissa ja sillä vierailee huippumalli Anine Bing.

Pontare sanoitti ja tuotti suuren osan debyyttialbuminsa kappaleista. Edistääkseen albuminsa myyntiä hän teki kiertueen, joka kattoi yhteensä noin sata konserttia.

Vuonna 2010 Vincent julkaisi toiselta studioalbumiltaan Godspeediltä ensimmäisen singlen Baby Hurricane.

Yksityiselämä

Vincent Pontare on  Elizabeth ja Roger Pontaren lapsi. Roger Pontare on ruotsalainen muusikko, joka otti osaa Eurovision laulukilpailuun kahdesti, vuonna 1994 kappaleella Stjärnorna (duetto Maria Bergmanin kanssa) ja vuonna 2000 kappaleella When Spirits Are Calling My Name. Samassa järjestyksessä mainittuina kappaleet sijoittuivat 13:lle ja 7:lle sijalle.

Vincent on viettänyt osan elämästään Yhdysvaltain Tennesseessä. Hänellä on kaksi veljeä. Tällä hetkellä hän asuu Tukholman Vasastadenissa.

Vincent alkoi seurustella ruotsalaislaulaja Agnes Carlssonin kanssa vuonna 2009. Pari kihlautui huhtikuussa 2013.

Diskografia

Albumit

 Lucky Thirteen (2007)
 Godspeed (2011)

Singlet

 Paradise (2006)
 Don’t Hate on Me (2007)
 Miss Blue (2008)
 This Is for You (2008)
 Baby Hurricane (2010)
 The Moment I Met You (2011)
 Put Your Money Where Your Money Is (2011)

Lähteet

Ruotsalaiset laulajat
Ruotsalaiset muusikot
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Parkanon seurakunta

Parkanon seurakunta () kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunnan Hämeenkyrön rovastikuntaan. Seurakunnan jäsenmäärä on nykyisin noin 6 560 henkeä.

Historiaa
Aivan historian sarastuksen aikoihin nykyinen Parkano oli osa suurta Sastamalan kirkkopitäjää, jonka alueet ylsivät aina Pohjanlahden rannikoilta Näsijärven rannoille ja toisessa suunnassa nykyisen Sastamalan (ent. Vammala) seuduilta pitkälle Etelä-Pohjanmaalle asti. Tämän suuralueen keskuspaikka oli Sastamalan Pyhän Marian kirkko Karkussa. Sastamalan suuralueen hajotessa itsenäisiksi pastoraateiksi, Parkano kuului ensin Kyrön kirkkopitäjään ja sen hajottua Ikaalisten seurakuntaan saarnahuonekuntana. Vuonna 1800 Ikaalisten pitäjänapulainen määrättiin asumaan Parkanoon. Samana vuonna valmistui myös Parkanoon ensimmäinen kirkko. Kappeliseurakunnaksi Parkano tuli vuonna 1841 ja myöhemmin vuonna 1860 se erosi Ikaalisista omaksi kirkkoherrakunnakseen. Vuonna 1910 Kihniön, Kankarin ja Nerkoon kylistä sekä Parkanon Linnankylän Koskelan ja Vahtilan taloista muodostettiin Kihniön kunta ja samalla itsenäinen seurakunta.
Vuoden 2020 alusta Parkanon seurakunta siirrettiin Lapuan hiippakunnasta Tampereen hiippakuntaan yhdessä Virtain ja Kihniön seurakuntien kanssa.

Kirkkoherrat
 Nils Jakob Juselius (1868–1880)
 Gustaf Afred Lönnmark (1883–1912)
 Frans Vihtori Tommila (1914–1939)
 Yrjö Harald Julius Koivukoski e Blom (1941–1959)
 Veikko Valdemar Varila (1960–1972)
 Reijo Martti Arkkila (1972–1977)
 Erkki Olavi Hirvi (1977–2012)
 Liisa Kristiina Myyryläinen (2012–

Lähteet

Aiheesta muualla 
Parkanon seurakunnan kotisivut

Seurakunta
Tampereen hiippakunnan seurakunnat
Ibrahim Mahlab

Ibrahim Mahlab (s. 12. huhtikuuta 1949) on egyptiläinen poliitikko. Mahlab nousi pääministeriksi 25. helmikuuta 2014, kun hänen edeltäjänsä Hazem Al Beblawi erosi yllättäen. Mahlebin hallitus erosi syyskuussa 2015.

Pitkäaikaisen presidentti Hosni Mubarakin aikana Mahlabilla oli hyvä asema tämän johtamassa  Kansallisdemokraattisessa puolueessa. Hän kuului parlamentin ylähuoneeseen vuodesta 2010 alkaen.

Mahlab toimi valtion omistamassa rakennusyhtiössä 30 vuoden ajan ja nousi sen johtoon vuonna 2001.

Lähteet 

Egyptin pääministerit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Oripään seurakunta

Oripään seurakunta oli Varsinais-Suomessa Oripäässä toiminut Turun arkkihiippakunnan seurakunta. Oripään seurakunta lakkautettiin itsenäisenä seurakuntana ja siitä tuli Pöytyän seurakunnan kirkkoalue 1. tammikuuta 2017 alkaen. Vuoden 2017 alusta Pöytyän seurakunta kattaa siis sekä Oripään että Pöytyän kunnat.

Seurakunnan jäsenmäärä oli vuoden 2015 lopulla 1 178. ja sen palveluksessa oli 7–8 henkilöä.
Syksystä 2014 alkaen seurakunnan vt. kirkkoherrana toimi Irina Kaukinen, joka siirtyi vuoden 2016 alussa Punkalaitumen seurakunnan kirkkoherraksi. Oripään seurakunnan vt. kirkkoherraksi valittiin 1. tammikuuta 2016 lukien Pöytyän seurakuntapastori Petri Thurén.

Oripään kirkko on suunniteltu Charles Bassin johdolla Intendentinkonttorissa. Seurakuntatalo ja kirkkoherranvirasto sijaitsevat kirkon ja Oripään keskustan puolivälissä kantatie 41:n itäpuolella, kirkko on kantatien länsipuolella.


Seurakuntaliitos 
Oripään ja Pöytyän seurakunnat aloittivat vuonna 2015 yhdistymisneuvottelut.. Alkuvuodesta 2016 valmistunut aiesopimus käsiteltiin molempien seurakuntien luottamuselimissä. Lopullisen päätöksen teki kirkkohallitus, joka kokouksessaan 7. kesäkuuta 2016 hyväksyi Oripään seurakunnan lakkauttamisen 31. joulukuuta 2016 ja liitoksen Pöytyän seurakuntaan sen kirkkoalueeksi 1. tammikuuta 2017 lukien. Yhdistymisen takia laajentuvassa Pöytyän seurakunnassa toimitettiin ylimääräiset seurakuntavaalit. Seurakuntaliitos oli vapaaehtoinen, eikä siihen liittynyt kuntaliitosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oripään kirkkoalueen sivut

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Oripää
Verotustietojen julkisuus Suomessa

Verotustiedot ovat Suomessa osittain julkisia. Julkisuus koskee sekä yksityishenkilöitä että mm. yhteisöitä kuten yhtiöitä. 

Tuloverotuksessa julkista ovat kunkin verovelvollisen verotettavat tulot, verojen ja maksujen määrä, ennakoiden määrä ja maksettava tai palautettava määrä. Henkilöverotuksessa erikseen julkisia ovat verotettavan ansiotulon, pääomatulon ja kunnallisverotuksessa verotettavan tulon määrä. Julkisiin tietoihin eivät sisälly bruttotulot, verovähennykset tai verottomat tulot.

Muita julkisia verotietoja ovat mm. kiinteistöverotuksen tiedot, veronhuojennuksen saaneen yleishyödyllisen yhteisön nimi ja eräät tonnistoverovelvollista koskevat tiedot.

Luettelo yli 100 000 euroa ansainneista 
Verottaja toimittaa vuosittain medioille listan yli 100 000 euroa vuodessa ansainneista suomalaisista, heidän tuloistaan ja heidän maksamistaan veroista. Viime vuosina tällaisia henkilöitä on ollut noin 70 000. Vuodesta 2018 lähtien listalle päätyneet ovat voineet pyytää verottajaa poistamaan oman nimensä listalta. Verottaja perustelee tätä linjausta EU:n tietosuoja-asetuksella, joka rajoittaa henkilörekisterin keräämistä. Useat tuhannet ovatkin käyttäneet poistomahdollisuutta hyödykseen. Kaikki tiedot, myös poistoa pyytäneiden tulo- ja verotiedot, ovat kuitenkin edelleen saatavissa verotoimistosta nimen perusteella. 

20 suomalaislehteä sulki verokoneensa kuukaudeksi protestina verohallinnon linjaukselle. Niiden mukaan linjaus tekee epätarkaksi kuvan suomalaisten veroista ja tuloista, heikentää läpinäkyvyyttä ja lieventää yli 20 vuotta jatkunutta kansainvälisesti poikkeuksellista mahdollisuutta tehdä havaintoja yhteiskunnasta.

Vuonna 2019 listan mukaan eniten ansaitsi Ilkka Brotherus, 66 miljoonaa euroa, myytyään Amer Sportsin kiinalaiskonsortiolle. Hän maksoi yli 22 miljoonaa euroa veroja. Brotheruksen mielestä verotietojen pitäisi terveystietojen tavoin olla yksityisasioita. Hänen mukaansa Suomessa vero- ja tulotietojen julkistaminen on eräissä tapauksissa aiheuttanut uhkauksia tai muita ongelmia.

Kaksi tohtorikoulutettavaa puolusti verohallinnon linjaa. Heidän mukaansa akateeminen tutkimus ei juuri tarvitse yksilötason tietoja. Verotiedot ovat poikkeus Suomen käytännöstä, jossa rekisteridatasta ei tule julki yksilöiden tietoja ja datan saaminen vaatii hyväksytyn tietolupahakemuksen. Tiedotusvälineille annettuja (yksilöityjä) verotietoja käytetään heidän mukaansa lähinnä klikkiuutisointiin.

Yle ja muut mediat valittivat verottajan päätöksestä hallinto-oikeuteen. Hallinto-oikeus päätti, että verottajan ei tarvitse toimittaa medialle täydellistä luetteloa eniten tienanneista, mutta listalta poistamista pyytäneiden nimet on luovutettava, ja nimien perusteella media voi saada verottajalta haluamansa tiedot. Siten kaikkien yli 100 000 euroa tienanneiden nimet ja verotiedot ovat median saatavilla riippumatta siitä, ovatko listatut pyytäneet verottajaa poistamaan nimensä vai eivät.

Lähteet  
 Laki verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta (30.12.1999/1346)
 Nettilaki.com: Verotustietojen julkisuus ja salassapito

Viitteet 

Verotus Suomessa
Afrodite, dea dell’amore

Afrodite, dea dell’amore (”Afrodite, rakkauden jumalatar”) on vuonna 1958 valmistunut italialainen elokuva. Lajityypiltään historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Bonnard. Sen pääosia esittävät Isabelle Corey, Antonio De Teffé, Irène Tunc ja Ivo Garrani.

Juoni
Eletään vuotta 67 aaj. Korintin käskynhaltija Antigonus ryhtyy keisari Neroa miellyttääkseen rakentamaan kanavaa Korintin kannaksen läpi. Rakennustyötä varten hän nostaa veroja ja lisää kansan kärsimyksiä. Antigonus suunnittelee myös suurta temppeliä, jonka Afrodite-patsasta tekemään kutsutaan kuuluisa kuvanveistäjä Demetrius. Tämä ottaa mallikseen kunnianhimoisen orjan Dialan, joka rakastuu kuvanveistäjään ja viettelee samaan aikaan myös Antigonoksen. Demetrius puolestaan rakastuu toiseen orjatyttöön Lernaan, joka on harras kristitty. Ruton uhatessa kaupunkia Antigonus syyttää kristittyjä ja määrää heidät teloitettavaksi. Lernan mukana vankilaan joutuu myös Demetrius, joka kääntyy kristinuskoon. Rooman armeija puuttuu tapahtumiin ja rakastavaiset saavat toisensa.

Näyttelijät

Tuotanto
Afrodite, dea dell’amore on kuvattu Schermiscope-laajakangastekniikalla Ferraniacolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on aiheeltaan samankaltainen kuin Giorgio Rivaltan aiemmin valmistunut Afrodite, rakkauden jumalatar (La venere di Cheronea, 1957), jossa kuvanveistäjä myös etsii mallia Afrodite-patsaalleen.

Elokuva on melko isolla budjetilla tehty pukudraama, joka perustuu lähinnä dialogiin ja sisältää vain vähän toimintaa. Sen valttina on nimekäs näyttelijäkaarti, josta erottuvat erityisesti psykologisesti kompleksia roistoa esittävä Ivo Garrani sekä seksikäs vuoden 1954 Miss Ranska Irène Tunc. Muita tunnettuja nimiä ovat apuohjaajina toimineet Sergio Leone ja Romolo Guerrieri. Elokuvan uskonnolliset ainekset vaikuttavat päälleliimatuilta.

DVD-julkaisut
Afrodite, dea dell’amore on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisen DVD:nä, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan. Pahasti leikelty yhdysvaltalainen tv-kopio on teknisestikin surkea.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Historialliset elokuvat
Vuoden 1958 italialaiset elokuvat
Tapio Räisänen -mäkikeskus

Tapio Räisänen -mäkikeskus (aikaisemmin Taivalvaaran hyppyrimäet) on viiden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Taivalkoskella.

Historia
Tapio Räisänen -mäkikeskuksessa on järjestetty mäkihypyn- ja yhdistetyn veteraanien MM-kilpailut 24. helmikuuta – 2. maaliskuuta 2008 ja 22.–29. maaliskuuta 2015, Hopeasompa loppukilpailut vuosina 2007 ja 2014, veteraanien SM-kilpailut vuosina 2012 ja 2014 ja pienmäen SM-kilpailut 7. joulukuuta 2012, huhtikuussa 2017, maaliskuussa 2018 ja 2019.

Taivalvaara
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1986. Vuosina 1995–2003 siinä järjestettiin säännöllisesti yhdistetyn B-maailmancupin kilpailuja. Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 73 metrissä ja HS-piste 80 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 82,0 metriä on hypännyt Eetu Nousiainen.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 78,0 metriä on hypännyt Julia Tervahartiala.

Taivalvaara K49
Hyppyrimäki rakennettiin vuosina 1951–1953, silloin sen K-piste oli 48 metrissä. Nykyisin K-piste sijaitsee 49 metrissä ja HS-piste 52 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 53,0 metriä on hypännyt Knut Bjørnar Strøm.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 51,5 metriä on hypännyt Julia Äikiä.

Taivalvaara K36
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1965, silloin sen K-piste oli 30 metrissä. Nykyisin K-piste sijaitsee 36 metrissä ja HS-piste 40 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 41,5 metriä on hypännyt Tuomas Kinnunen.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 38,5 metriä on hypännyt Heta Hirvonen.

Taivalvaara K20
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 20 metrissä ja HS-piste 22 metrissä, kesällä 24 metrissä. Alastulorinteeseen asennettiin muovitus kesällä 2016.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Perttu Reponen, Kasperi Valto ja Markus Maaninka.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 20,5 metriä on hypännyt Elsa Thors.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 22,5 metriä on hypännyt Eetu Pulju.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 19,0 metriä on hypännyt Annamaija Oinas.

Taivalvaara K10
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 10 metrissä ja HS-piste 12 metrissä. Alastulorinteeseen asennettiin muovitus kesällä 2016.

Mäkiennätyksen 11,0 metriä ovat hypänneet Vilho Palosaari ja Tuomas Kinnunen 22. maaliskuuta 2014 Hopeasompa-kilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 10,0 metriä ovat hypänneet Hopeasompa-kilpailuissa Elli Seppänen 22. maaliskuuta 2014 ja Viivi Hyvärinen 4. joulukuuta 2021.

Kesämäkiennätyksen 10,5 metriä ovat hypänneet Eetu Polju 15. heinäkuuta 2017 ja Peter Räisänen 22. heinäkuuta 2017 Tapsan Kesä Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 9,0 metriä on hypännyt Lumia Nurmela kaksi kertaa 19. syyskuuta 2020 Tapsan Kesä Cupissa.

Lähteet
Tapio Räisänen -mäkikeskus skisprungschanzen.com 
Mäki – Taivalkosken Kuohu ry
Historiikki – Taivalkosken Kuohu ry

Viitteet

Suomen hyppyrimäet
Taivalkosken rakennukset ja rakennelmat
Taivalkosken urheilu
Antratsyt

Antratsyt (, ) on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, 77 kilometriä Luhanskista eteläkaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Kiovasta Harkovan kautta Venäjän Rostovin alueen rajalle johtava tärkeä M03-valtatie, jota pitkin valtakunnan rajalle on 62 kilometriä. Linnuntietä Venäjän raja sijaitsee noin 27 kilometriä etelään.

Seudulle perustettiin hiilikaivos vuonna 1904, mutta asutusta siellä oli ainakin 1800-luvun jälkipuoliskolla. Seudun hiilikaivoksista on louhittu paljon lämpöarvoltaan rikasta antrasiittiia. Kaupunki sai nykyisen nimensä vuonna 1962. Tätä ennen vuonna 1938 usean kaivostaajaman yhteenliittymänä syntynyt kaupunki tunnettiin nimellä Bokovo-Antratsyt ().

Vuonna 2013 siellä asui runsas 54 640  asukasta. Antrazytin kaupunkipiirin (77 862 as.) alueeseen kuuluu myös kuusi kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita. Antrazytin kaupunki toimii myös kaupunkipiiriä ympäröivän Antratsytin piirin (31 044 as.) hallintokeskuksena.

Ainakin toukokuussa 2014 seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja. Heinäkuun lopulla joidenkin näistä Luhanskin kansantasavallaksi itseään kutsuman separatistisen liittymän terroristiryhmittymistä kerrottiin pyrkivän linnoittautumaan Antrasytin kaupunkiin ja sen ympäristöön.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luhanskin alueen kaupungit
Nexus 5

Nexus 5 on Android-käyttöjärjestelmällä toimiva Nexus-sarjan viides älypuhelin, jonka ovat valmistaneet Google ja LG. Se julkaistiin 31. lokakuuta 2013 Googlen Play -kaupassa.  Suomen markkinoille puhelin saapui 19. maaliskuuta 2014.  Nexus 5 oli ilmestyessään älypuhelinten kärkeä Snapdragon 800 -prosessorilla, uusimmalla Androidilla ja viiden tuuman Full HD -näytöllä.

Nexus 5:n käyttöjärjestelmä on puhdas Android-käyttöjärjestelmä, eli puhelimen valmistaja LG ei ole tuonut siihen omia lisäyksiään tai muutoksiaan. Puhelin ei kuitenkaan tule saamaan enää päivityksenä Android 7.0 -käyttöjärjestelmää, joka julkaistiin 22.8.2016 .

Kritiikki 
Nexus 5 on saanut kritiikkiä kaiuttimen heikosta äänenvoimakkuudesta, huonosta värinätoiminnosta sekä muistikorttipaikan puutteesta. Toisaalta sitä on taas kehuttu sulavasta käyttäjäkokemuksesta ja käyttöä kestävästä polykarbonaattirakenteesta, sisäänrakennetusta langattomasta laturista, laadukkaasta näytöstä ja Suomen yleisen tason huomioon ottaen edullisesta hinnasta. Puhelimen 16 gigatavun version hinta ilmestymishetkellä oli Yhdysvalloissa 299 dollaria, mutta hintaa nostettiin myöhemmin 349 dollariin.

Lähteet

Aiheesta muualla    
 Virallinen sivusto 

Android-pohjaiset laitteet
Google
Vuoden 2013 matkapuhelimet
LG Electronicsin matkapuhelimet
Kari Lepistö

Kari Lepistö (1. helmikuuta 1946 Kalanti – 31. elokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen vaate- ja pukusuunnittelija, joka tunnettiin erityisesti rohkeista ja laadukkaista nahkavaatteistaan sekä monista teatteripuvustuksistaan, alkaen Tampereen Popteatterin Hair-musikaalista 1969.

Vaatetusalan yrittäjäperheessä kasvanut Kari Lepistö sai läpimurtonsa voittamalla vuonna 1968 nuorille valmisvaatesuunnittelijoille tarkoitetun Euro Fashion -kilpailun Lontoossa vain 22-vuotiaana, minkä jälkeen muun muassa Finnair käytti häntä uuden New Yorkin reittinsä lentohenkilökunnan avaruuslentovaikutteisten pukujen suunnittelijana. Hän suunnitteli mallistoja muun muassa Pukevalle ja Finn-Flarelle kunnes perusti veljensä Lassen kanssa 1975 LD Leatherin, joka toimi vuoteen 2000 saakka. Samoihin aikoihin oli lopetettava muukin Lepistön perheen sotien jälkeen alkanut yritystoiminta vaatetusalalla. Vuonna 1994 Lepistö teki yhteistyötä Pentikin kanssa LD Espa Oy:ssä, jonka muita suunnittelijoita olivat Irja Leimu, Arja Lehtimäki ja Ilona Pelli.

Lepistö vaali tinkimättömästi laadukkaan ja kestävän vaatteen ajatusta pintamuodin vaihtoehtona. Hänen LD Leather -myymälänsä oli pitkään keskeisellä paikalla Helsingissä, osoitteessa Arkadiankatu 8.

Kari Lepistö teki teatteripuvustuksia etenkin Tampereen Teatterille, Tampereen Työväen Teatterille ja Kotkan kaupunginteatterille.

Lähteet

Suomalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Suomalaiset yrittäjät
Constantines

Constantines on kanadalainen indie rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1999 Guelphissa, Ontariossa. Yhtye on ottanut vaikutteita muun muassa The Clashiltä, Fugazilta, Bruce Springsteeniltä, ja Nick Cavelta. Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia ja kaksi EP:tä.

Diskografia

Albumit 
Constantines (Three Gut Records) – 5. kesäkuuta 2001 (Sub Pop Records – 10. elokuuta 2004)
Shine a Light (Three Gut Records/Sub Pop Records) – 19. elokuuta 2003
Tournament of Hearts (Three Gut Records) – 27. syyskuuta 2005 / (Sub Pop Records) – 11. lokakuuta 2005
Kensington Heights (Arts & Crafts) – 15. huhtikuuta 2008

EP:t 
The Modern Sinner Nervous Man (EP, Suicide Squeeze Records) – 16. huhtikuuta 2002
Nighttime Anytime (EP, Sub Pop) – 8. heinäkuuta 2003

Singlet 
Young Lions (single, Sub Pop) – 2004
Hard Feelings (7" single, Arts & Crafts) – 2008
Islands in the Stream (7" single Feistin kanssa, Arts & Crafts) – 2008
Our Age (7" single, Arts & Crafts, – 2008
Too Slow for Love – 2009

Splitit 
 Constantines Play Young/Unintended Play Lightfoot LP (Blue Fog Records) – 2006

Aiheesta muualla
Viralliset nettisivut 
Constantines Three Gut Recordsissa
Constantines Sub Popissa

Kanadalaiset indie rock -yhtyeet
Pentti Mälkki

Pentti Urpo Mälkki (s. 22. elokuuta 1940 Helsinki)  toimi Merentutkimuslaitoksen ylijohtajana vuosina 1990–2004..

Mälkin vanhemmat olivat Kosti Mälkki ja Alina Sipiläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1959 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1964, lisensiaatiksi 1970 ja tohtoriksi 1975.  Mälkki oli hydrologisen toimiston assistentti ja apulaishydrologi vuosina 1962–1968, Merentutkimuslaitoksen assistentti vuosina 1968–1972, erikoistutkija vuosina 1972–1975, osastonjohtaja vuosina 1975–1990, vs. ylijohtaja vuosina 1980–1984 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1990. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti Mälkki on vuodesta 1980. Hän toimi Suomen ensimmäisen Etelämantereen tutkimusmatkan johtajana vuosina 1989–1990. Mälkillä on ollut suuri määrä alansa kansallisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä, muun muassa Unescon toimikunnassa, Geofysiikan seurassa, MATINE:ssa, Kansainvälisessä merentutkimusneuvostossa ja Maailman ilmatieteen järjestössä. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983 ja Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1990. 

Mälkin seuraaja ja samalla Merentutkimuslaitoksen viimeinen ylijohtaja vuosina 2005–2008 oli Eeva-Liisa Poutanen.

Mälkin sotilasarvo on reservin yliluutnantti (1994). Hänen puolisonsa vuodesta 1963  on Pirkko Liisa Vainio (s. 1942).  Kapellimestari Susanna Mälkki on heidän tyttärensä.

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Valtionlaitosten johtajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Kukonharja

Kukonharja on noin 200 asukkaan kylä Huittisten kaupungin ja entisen Vampulan kunnan koillisosassa. Kylän rajat ovat muotoutuneet entisen Kukonharjan koulupiirin mukaan. Kukonharja on vuoden 2013 Satakunnan maakuntakylä. 

Entisen Vampulan kunnan keskustaan Sallilaan on matkaa 10 km, Alastaron keskustaan n. 15 km, Huittisiin 20 km sekä Loimaalle n. 35 km. 

Kylätoimikunta on perustettu vuonna 1990 ja rekisteröity yhdistykseksi vuonna 1992. Kylällä toimii Kukonharjan kyläyhdistys ry. Sen omistuksessa ovat Saunakosken lava ja kylätalo. Kesäisin palvelee kesäkioski Kukonheltta. Kylällä toimii Satakunnan Pelastuslaitoksen sopimuspalokunta, Kukonharjan vpk.

Kylän nimen syntyhistoria 
”Ennen muinoin, kun paimenet karjoineen kulkivat metsissä, sattuivat Vampulan Tamareen kylän paimenet eksymään ja joutuivat lopulta eräälle korkealle mäelle, jonka kautta myöhemmin kuljettiin Vampulan kirkkoon, josta syystä kallio sai nimekseen Kirkkokallio. Toinen paimenista kiipesi mäessä olevaan puuhun nähdäkseen missä he olivat ja huusi sitten massa olevalle: ”Täällä näkyy talo!”. Kun toinen sitä epäili lisäsi hän vielä: ”Kyllä se talo on, koska harja näkyy ja kukko kiekuu.” Sitten he nimittivät tuntemattoman talon ”Kukonharjaksi” ja se nimi on saanut sitten olla koko kylällä edelleenkin. Maanmittaritkin ovat hyväksyneet nimen, koska se pitäjän kartassa muodostaa kukon harjan muotoisen mutkan.

Lähteet

Huittisten kylät
Vampula
Sonic the Hedgehog Pocket Adventure

Sonic the Hedgehog Pocket Adventure (, tunnetaan myös nimellä Sonic Pocket Adventure) on Sonic Teamin ja Dimpsin kehittämä tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna  Neo Geo Pocket Colorille.

Peli kuuluu Sonic the Hedgehog -sarjaan ja on Dimpsin ensimmäinen Sonic-peli. Peli on ensimmäinen Sonic-peli, joka on julkaistu yksinoikeudella muulle kuin Segan omille konsoleille.

Pelattavuus

Pääpeli
Peli toimii pääsääntöisesti samaan tapaan kuin Sega Mega Driven Sonic-pelit. Eniten vaikutteita on otettu Sonic 2:n tasosuunnittelu, kun taas musiikit ovat Sonic 3:sesta, Sonic & Knucklesesta ja Sonic Jam- peleistä.

Moninpeli
Yksinpeli-moodin lisäksi pelistä löytyy myös moninpelimuoto. Kahden pelaajan pelissä vaaditaan kuitenkin, että jokaisella pelaajalla on vähintään yksi kopio pelistä per järjestelmä ja myös vähintään yksi linkkikaapeli. Pelaaja 1 on aina Sonic ja Pelaaja 2 on Tails.

Aiheesta muualla 
 
 http://info.sonicretro.org/Sonic_the_Hedgehog_Pocket_Adventure

Vuoden 1999 videopelit
Sonic the Hedgehog -pelit
Neo Geo Pocket Color -pelit
Olli Heikkala

Olli Heikkala (s. 23. joulukuuta 1995 Veteli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa ja toimii joukkueensa kapteenina.  

Heikkala teki Superpesisdebyyttinsä kauden 2014 avausottelussa. Hänen kasvattajaseuransa on Veteli Pesis.

Saavutukset

Pelaajana 
 3 SM-kultaa: 2016, 2017, 2022
 1 SM-hopea: 2014
 3 SM-pronssia: 2018, 2020, 2021 
 2 Itä-Länsi-ottelua: 2018, 2019

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vimpelin Vedon pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Jeremy Folderol

Jeremy Folderol (oikealta nimeltään Jere Saharinen) on suomalainen DJ ja musiikkituottaja.

Folderol solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa kesällä 2013. Ensimmäisen singlensä, ”In Stereo”, hän julkaisi 4. huhtikuuta 2014. Kesäkuussa 2014 julkaistulla järjestyksessään toisella singlellä, ”We Are Forever”, laulaa laulaja-lauluntekijä ja tuottaja Jonny Rose. Kolmas single, ”Little Sister”, julkaistiin syyskuussa 2015. Kappaleella on mukana ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Tilly.

Jere debytoi sooloartistina Jeremine-nimellä vuonna 2020.. Jere koki kaipaavansa vaihtelua musiikkihommiin joten sooloura tuli hyvään aikaan.

Diskografia

Singlet

Jeremy Folderol

Jeremine 
 Alive & Breathing (2020)
 Goth Boy Summer (2020)
 Sober (2021)
 Kid again (2021)

Musiikkivideot 
 In Stereo (2014)
 We Are Forever (2014)
 Little Sister (2015)

Lähteet

Aiheesta muualla
  (vanhentunut linkki)
 Jeremine Instagramissa

Suomalaiset elektronisen musiikin artistit
Suomalaiset musiikkituottajat
Suomalaiset DJ:t
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Ikaalisten seurakunta

Ikaalisten seurakunta kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunnan Hämeenkyrön rovastikuntaan. Seurakunnan läsnäolevan väestön määrä oli vuoden 2012 lopussa 6209 henkeä. Muutos viimeisen kymmenen vuoden aikana on ollut -645 henkeä.

Historiaa
Seurakunnan perustamisajankohta ei ole tiedossa, mutta joka tapauksessa se on eronnut Kyrön emäseurakunnan mukana vanhasta Sastamalan suurpitäjästä jo ennen 1500-lukua. Jo 1540-luvulla Ikaalinen tunnettiin Kyrön seurakunnan Lahtisten kappelin nimellä. Ikaalinen erotettiin Hämeenkyröstä omaksi pitäjäkseen vuonna 1641 ja samalla perustettiin myös itsenäinen kirkkoherrakunta johon kuuluivat myös Jämijärvi, Parkano, Kankaanpää, Karvia, Hongonjoki ja osia Siikaisista. 

Kankaanpäästä muodostettiin oma rukoushuonekuntansa vuonna 1756 ja kappeliseurakunta vuonna 1759. Omaksi kirkkoherrakunnakseen se erotettiin vuonna 1841 ja samalla sen alaisuuteen liitettiin muut luoteiset osat eli 1796 perustettu Karvian kappeli sekä 1804 perustettu Hongonjoen rukoushuonekunta sekä Siikaisten Samminmajan alue.

Parkanon rukoushuonekunta perustettiin vuonna 1800 ja siitä muodostettiin oma kirkkoherrakuntansa vuonna 1860. Tällöin myös nykyisen Kihniön alueet liitettiin uuteen Parkanon seurakuntaan. Viimeisenä alueena Suur-Ikaalisten seurakunnasta erkani Jämijärvi. Se sai oman rukoushuonekuntansa vuonna 1852 ja noin kymmenen vuotta myöhemmin se sai kappeliseurakunnan statuksen. Viimein vuosisadan vaihteessa perustettiin itsenäinen Jämijärven seurakunta.

Kirkkoherrat
 Abrahamus Jacobi (1641-69?)
 Abraham Abrahami Ikalensis (1669-75)
 Matthias Apollonius (1675-89)
 Simon Polviander (1689-1711??)
 Johannes Favorinus (1711-14)
 Johannes Fonselius (1719-29)
 Johan Rothovius (1729-72)
 Johan Rothovius nuorempi (1773-91)
 Henrik Johan Bergroth (1798-1810)
 Jakob Hällfors (1813-20)
 Gustaf Johan Bergroth (1824-41)
 Henrik Johan Hällfors (1844-66)
 Johan Tammelin (1867-82)
Herman Gabriel von Bonsdorff (1884-1905)
Karl Oskar Mannström (1906-26)
Hugo Alfred Kalaja e Lindeblom (1927-46)
 Antti Viljami Valanne
 Vilho Suurkari
 Timo Airas
 Heikki Mattila
 Esko Mattila
Juha Aila

Toimitilat
 Ikaalisten kirkko
 Luhalahden kirkko
 Seurakuntakeskus-Kirkkoherranvirasto
 Vanha pappila eli "Olokolo"
 Uusi kivipappila
 Koivikon leirikeskus

Hautausmaat
 Pohjoinen hautausmaa
 Eteläinen hautausmaa

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seurakunnan kotisivut 

Seurakunta
Tampereen hiippakunnan seurakunnat
Intellipocket

Intellipocket Oy on digitaalisiin kanta-asiakas- ja jäsenkortteihin erikoistunut yritys. Intellipocketin sovelluksilla on Suomessa yli miljoona käyttäjää, ja yhtiön toteuttamia sovelluksia on käytössä yli 50 maassa. 

Intellipocketin Andiamolle vuonna 2009 toteuttama kanta-asiakaskortti oli Suomessa uudenlainen korttityyppi, mobiilikortti. Suomessa yhtiön palveluita käyttävät tai ovat käyttäneet esimerkiksi Palloliitto , RAY , Pentik , Lääkäriliitto , Suomen Yrittäjät  ja yli 100 muuta kanta-asiakasohjelmaa, liittoa tai järjestöä. Intellipocketin tuotteelle on myönnetty patenteja Euroopassa, USAssa ja Venäjällä.

Intellipocketin aputoiminimi on Zap On Mobile.

Lähteet

Aiheesta muualla
Intellipocketin verkkosivusto
 Intellipocket Studio

Suomalaiset yritykset
Patricia of Finland

Patricia of Finland, usein vain Patricia, on naisten alusvaatemerkki, joka juontaa juurensa suomalaiseen Oy Sjöblom Ab -perheyritykseen. Sjöblom perusti tuotemerkin 1958.

Amerikkalaisen Mary Phelps Jacobin vuonna 1914 patentoimat nykyaikaisen kaltaiset rintaliivit alkoivat löytää tiensä Suomeen, kun Julia Albertina Sjöblom alkoi valmistaa niitä vuonna 1922 Helsingin Korkeavuorenkadulle vuonna 1912 avaamassaan ompelimossa J. Sjöblomin Korsetti ja Liina. Hän kopioi amerikkalaisia malleja lehdistä löytämiensä kuvien perusteella. Liivejä kaupiteltiin Helsingissä ovelta ovelle tuolloin enimmäkseen kotona työskennelleille naisille.

1920-luvun hyppivä charleston-muotitanssi asetti uusia vaatimuksia naisten rintojen kurissa pysymiseen, ja rintaliivimarkkinat kehittyivät nopeasti. Sjöblomit perustivat Helsinkiin uusia myymälöitä ja alkoivat 1930-luvulla oman tuotannon lisäksi tuoda Suomeen merkkiliivejä ulkomailta.

Vuonna 1943 yhtiön kolme siihenastista toiminimeä yhdistettiin yritykseksi Oy Sjöblom Ab. Yhtiön toimitusjohtaksi tuli Julia Sjöblomin poika Nils. Sotien jälkeinen materiaalipula sai yrityksen keskittymään yhä enemmän valmiiden liivien tuontiin, joka sekin oli säänneltyä. Uuden erän saapuessa Sjöblomin myymälöihin jonotettiin.

Sjöblom aloitti 1953 amerikkalaisten Peter Pan -liivien lisenssivalmistuksen uudessa tehtaassaan Helsingin Arabiassa. 
Vuonna 1958 yritys päätti tuoda markkinoille oman rintaliivimerkin Patricia. Sjöblomin vuonna 1962 teettämän kyselytutkimuksen 27 000 vastauksen aineisto loi pohjan uudelle rintaliivien senttimetripohjaiselle mitoitusjärjestelmälle.

1960-luvun puolivälissä Sjöblom aloitti tuotanto- ja markkinointiyhteistyön ruotsalaisen liivinvalmistajan kanssa niin, että Ruotsissakin voitiin valmistaa ja markkinoida Patriciaa ja Suomessa vastaavasti Abecita-merkkisiä liivejä.

Suomen vaurastuessa Patricia of Finland -merkki menestyi pitkään hyvin, kunnes yhä kalliimmat tuotantokustannukset heikensivät 1980-luvulla yrityksen kolmen tehtaan kannattavuutta. Vuonna 1980 yrityksen johtoon sisarensa Mariannen jälkeen asettunut Nils-Robert Sjöblom myi perheyrityksen Suomen 1990-luvun alun laman loppuaikoina 1994.

Patricia of Finland -tuotemerkki jatkaa yhä Patricia Group Oy:n omistuksessa. Yrityksen liikevaihto on noin miljoona euroa. Vuodesta 2004 merkille on avattu muutamia omia myymälöitä Suomeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Patricia of Finland -verkkosivusto

Vaatemerkit
Entiset suomalaiset teollisuusyritykset
Suomalaiset vaatetusalan yritykset
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1978

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1978 pelattiin Suomessa ja Euroopan-mestaruuden voitti isäntämaa Suomi, hopeaa voitti Neuvostoliitto ja pronssia Ruotsi.

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Alempi jatkosarja

Ylempi jatkosarja

Lähteet 
 Turnaus Passionhockeyssä 

Vuoden 1978 jääkiekko
Vantaan urheilutapahtumat
Helsingin urheilutapahtumat
Keravanjoen koulu

Keravanjoen koulu on Keravalla sijaitseva peruskoulu. Lukuvuonna 2020-2021 käytössä on ​Jaakkolan toimipiste, jossa toimivat vain luokat 1-3 ja 7-9. 

Vuonna 2019 käynnistyi Keravajoen yhtenäiskoulun uuden rakennuksen rakentaminen. Uuteen kouluun suunniteltiin muutettavan elokuussa 2021.

Vuonna 2019 Keravajoen koulussa opiskeli 459 oppilasta (vuonna 2016 yhteensä 726 oppilasta). Vuonna 2019 osa vuosiluokista oli jo siirtynyt tilapäisesti toisiin kouluihin (aiemmin vuonna 2016 toimi vielä luokka-asteiden 1-6 alakoulu eli Laipilan toimipiste ja luokka-asteiden 7-9 yläkoulu eli Jaakkolan toimipiste).

Koulu äänestyspaikkana
Keravanjoen koulun Jaakkolan toimipiste on toiminut varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Jaakkolan äänestysalueen (alue 10) äänestyspaikkana ja Lapilan toimipiste Lapilan äänestysalueen (alue 11) äänestyspaikkana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Keravanjoen koulun kotisivu (kerava.fi)

Keravan peruskoulut
Alikerava
Shining (pelisarja)

Shining on Segan tuottama fantasiapelisarja usealle videopelialustalle. Sarjan ensimmäinen osa Shining in the Darkness julkaistiin Sega Mega Drive -konsolille vuonna 1991.

Sarjan osien pelimaailmat vaihtelevat suuresti toisistaan. Esimerkiksi Shining in the Darkness ja Shining the Holy Ark keskittyvät enemmän luolastojen tutkimiseen, kun taas suurin osa Shining Force -nimeä kantavista peleistä ovat vuoropohjaisia roolipelejä.

Sarjan pelit

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pelisarja MobyGamesissä 
sega.jp/topics/140512_0 

Videopelisarjat
Segan videopelit
Kristina Jakobsson-Kärki

Kristina Jakobsson-Kärki  on suomalainen vaatesuunnittelija, joka tunnetaan erityisesti Reimalle ja Finn-Lassielle suunnittelemistaan lastenvaatteista.

Jakobsson-Kärki opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja aloitti valmistuttuaan 1960-luvun puolivälissä pitkän uransa Reimassa. Hän asui pitkään Kankaanpäässä, kunnes muutti 1980-luvun alussa takaisin synnyinkaupunkiinsa Helsinkiin.

Hän sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1987.

Lähteet

Suomalaiset muotisuunnittelijat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Huittisten Säästöpankki

Huittisten Säästöpankki on vuonna 1877 perustettu säästöpankki, joka toimii Satakunnan ja Lounais-Pirkanmaan alueilla. Pankin pääkonttori on Huittisissa ja sivukonttoreita sillä on lisäksi Eurassa, Porissa, Sastamalassa sekä Säkylässä.

Huittisten Säästöpankki kuuluu Säästöpankkiryhmään. Asiakkaita sillä on noin 27 000.

Huittisten Säästöpankin isännät päättivät kokouksessaan 5.3.2020 sulautumisesta Pirkanmaalla toimivan Aito Säästöpankin kanssa. Pankit liittyivät yhteen 1.6.2020. Huittisten Säästöpankin nimi muuttui Aito Säästöpankiksi ja pankin kotipaikka on Huittinen.

Lähteet 
Huittisten Säästöpankin kotisivut

Säästöpankit
Huittinen