joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Abel (täsmennyssivu)

Abel on seuraavien henkilöiden etu- tai sukunimi:

Abel, Raamatun henkilö, Aadamin toinen poika
Abel, Tanskan kuningas 1250–1952
Abel, miehen etunimi, suomalainen vastine Aapeli
Abel, sukunimenä:
Adolf Abel (1882–1968), saksalainen arkkitehti
Alfred Abel (1879–1937), saksalainen näyttelijä
Anicet Abel (s. 1990), madagaskarilainen jalkapalloilija
Brooke Abel (s. 1988), yhdysvaltalainen taitouimari
Christian Ferdinand Abel (1682–1761), saksalainen muusikko
Clarence Abel (1900–1965), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Frederick Abel (1827–1902), brittiläinen kemisti
George Abel (1916–1996), kanadalainen jääkiekkoilija
Günter Abel (s. 1947), saksalainen filosofi
Jake Abel (s. 1987), yhdysvaltalainen näyttelijä
Karl Friedrich Abel (1723–1787), saksalainen säveltäjä ja viola da gamban soittaja
Myriam Abel (s. 1981), ranskalainen laulaja
Niels Henrik Abel (1802–1829), norjalainen matemaatikko
Othenio Abel (1875–1946), itävaltalainen paleontologi ja evoluutiobiologi
Roger Abel (s. 1900), monacolainen ampuja
Rudolf Abel (1903–1971), neuvostoliittolainen KGB:n eversti
Sid Abel (1918–2000), kanadalainen jääkiekkoilija
Kaukovalta

Kaukovalta on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Eila Kaukovalta (1911–1970), kirjailija
 Ilpo Kaukovalta (1913–1982), kirjailija
 Kyösti Valfrid (K. V.) Kaukovalta (1885–1943), historioitsija ja opettaja
 Kai Kyösti Kaukovalta ent. Perttunen (1950–2021), kirjailija
 Niko Kaukovalta (s. 1977), pesäpallotuomari
 Patrick Kaukovalta (s. 1998), tennispelaaja
 Pietari Kaukovalta (Petrus Kaikewalde) (1200-luku), pappi, mainitaan Liivinmaan kronikassa
 Soile Kaukovalta (1921–1988), kirjastonjohtaja ja kirjailija.
Kursk (täsmennyssivu)

Kursk tarkoittaa seuraavia asioita:

 Kursk, kaupunki Venäjällä
 Kurskin alue, alue Venäjällä
 Kurskin taistelu, toisen maailmansodan taistelu
 Kursk, venäläinen sukellusvene
 Kurski, kylä Leningradin alueella Venäjällä
 Kypck, suomalainen yhtye
 Kursk, ranskalais-belgialainen elokuva vuodelta 2018.
Kursk

Kursk () on kaupunki Venäjän keskiosissa, Kura- ja Seimjokien yhtymäkohdassa 450 kilometriä Moskovasta etelään. Se on Kurskin alueen hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan on noin 415 159.

Historia 
Kursk on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Kaupungin tienoilla tiedetään olleen asutusta jo 300–400-luvulla eaa. Ensimmäinen kirjoitettu maininta on vuodelta 1032. 

Batu-kaani ja tataarit tuhosivat kaupungin kokonaan noin vuosina 1237-1240. Kursk liitettiin Venäjän valtakuntaan vuonna 1508 ja uudelleenrakennettiin linnoitukseksi suojaksi tataareja vastaan vuonna 1586.

Kaupunki menetti tärkeän asemansa 1700-luvun alussa kun Venäjän raja siirtyi etelämmäksi. 

Toisen maailmansodan aikana Kursk oli saksalaisten miehittämänä vuodet 1941–1943. Kesällä 1943 sen hallinnasta käytiin maailmanhistorian suurin panssaritaistelu, Kurskin taistelu, joka oli myös yksi sodan käännekohdista.

Talous ja koulutus 
Kurskin alue sijaitsee maailman rikkaimmalla rautamalmialueella, joka tunnetaan Kurskin magneettisena anomaliana. 

Se on merkittävä rautatieristeys. Kaupungin itälaidalla on siviili- ja sotilastoimintaa yhdistävä Kurskin itäinen lentoasema. Suuri ydinvoimalaitos otettiin käyttöön 1979. Kaupungissa on koneenrakennus-, elintarvike- ja elektroniikkateollisuutta sekä synteettisten kuitujen valmistusta. 

Kurskissa on lääketieteellinen yliopisto, teknillinen yliopisto, opettajankoulutuslaitos, valtionyliopisto ja maatalousakatemia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kurskin alueen kaupungit
Tekstieditori

Tekstieditori eli tekstinmuokkain myös tekstintoimitin on tietokoneohjelma, joka on tarkoitettu puhtaan tekstin kirjoittamiseen ja muokkaamiseen. Tekstinkäsittelyohjelmista poiketen tekstieditoreissa ei yleensä ole muotoiluominaisuuksia.

Tekstinmuokkaimia käytetään muun muassa asetustiedostojen sekä lähdekoodin muokkaamiseen. Useimpien käyttöjärjestelmien mukana tulee jonkinlainen tekstieditori, ja esimerkiksi Unix-järjestelmissä tekstieditori on yksi tärkeimmistä ohjelmista järjestelmän ylläpitotoiminnoissa.

Useimmissa suosituissa tekstinmuokkaimissa on ohjelmointia helpottavia erityisominaisuuksia, kuten syntaksiväritys ja automaattinen sisennys. Moniin muokkaimiin voi myös itse ohjelmoida tarvitsemiaan lisäominaisuuksia skriptikielillä. Eri tekstinmuokkaimet eroavat kuitenkin huomattavasti ominaisuuksiltaan ja erityispiirteiltään.

Ennen tietokonenäyttöjen yleistymistä oli käytössä rivieditoreja, joita voitiin käyttää teleprintterillä.

Suosittuja tekstinmuokkaimia 

 Mac OS: BBEdit, SimpleText, TextEdit
 Unix/Linux: Emacs (microEmacs), JOE, nano, vi, vim, gedit, KWrite
  Windows: ConTEXT, EditPad, Notepad, Professional Notepad, UltraEdit, Notepad++, TextPad

Katso myös 
 Tekstinkäsittely
Emacs

Emacs on tekstieditorien perhe, jonka keskeinen piirre on ohjelmoitava laajennettavuus. Ensimmäisen Emacsin kehitystyö alkoi 1970-luvun puolessavälissä ja on yhä aktiivisesti kehitetty. Emacs on yhdessä Vim:n kanssa kaksi suosittua klassista tekstieditoria, joita monet ohjelmoijat edelleen käyttävät.

Historia
Emacs periytyy TECO-editorin makrokokoelmista TECMAC ja TMACS, joista yhdistettiin EMACS (Editor MACroS) vuonna 1976. Ensimmäinen Emacs julkaistiin Incompatible Timesharing System (ITS) ja TOPS-20 (TWENEX) -käyttöjärjestelmille, jolloin se oli toteuttu PDP-10 assemblyllä. Samana vuonna ilmestyi Dan Weinrebin Lisp-kielellä tehty EINE (EINE Is Not EMACS).

TECO:sta tehtiin versio Multics-käyttöjärjestelmälle vuonna 1971. Vuoteen 1976 mennessä TECO:lle oli useita makropaketteja kuten TMACS ja TECMAC. Richard Stallman yhdisti makropaketit vuonna 1976, josta syntyi nimi EMACS.

1970- ja 1980-luvuilla julkaistiin Multics Emacs (1978) ja Gosling Emacs (James Gosling, 1981).

Vuonna 1984 aloitettu GNU Emacs oli GNU-projektin ensimmäinen merkittävä ohjelma.
GNU Emacsista eriytyi vuonna 1991 XEmacs (aluksi nimellä Lucid Emacs).

MicroEmacs (myös kirjoitettu uEmacs, tai MicroEMACS) on eräs muunnos, jonka Dave Conroy kehitti vuonna 1985 tai 1986 henkilökohtaiseen käyttöön. MicroEmacsin siirsivät Amigalle Steve Wilhite ja George Jones, jotka julkaisivat korjauksia public domainiin.
MicroEmacsista on useita muunnelmia kuten Daniel M. Lawrencen versio, joka julkaistiin myöhemmin sharewarena.
Muun muassa Linus Torvalds ylläpitää omaa MicroEmacsista muokattua versiota, joka perustuu Petri H. Kutvosen uEmacs/PK -versioon (joka pohjautuu Lawrencen versioon).
MicroEmacs on toteutettu C-kielellä ja ei ole yhteensopiva muiden Emacsien kanssa nimestä huolimatta: MicroEmacsissa on samankaltaisuuksia Gosling EMACSiin, mutta muun muassa komennot ja avainsanat eroavat.

JOVE (Jonathan's Own Version of Emacs) on Jonathan Paynen versio Emacsista ilman Lispiä.

Emacs-editorit

Muunnelmia 
Emacsista on useita muunnelmia:
 mg (ennen MicroGnuEmacs), perustuu Dave Conroyn PD-versioon
 JOVE (Jonathan's Own Version of Emacs)
 MINCE (MINCE Is Not Complete Emacs)
 Perfect Writer
 Freemacs
 Zile (Zile is Lossy Emacs)
 Zmacs
 Climacs
 Epsilon
 PceEmacs
 Amacs
 Hemlock
 umacs

Lisäksi GNU Emacsiin perustuvia muunnelmia:
 Aquamacs
 Meadow
 SXEmacs

Emacs-emulaatio 
Useissa muissa editoreissa on emulaatiotila Emacsin kaltaiselle toiminnalle:
 JOE
 JED
 Eclipse
 IntelliJ Idea

Tunnettuja Emacsin käyttäjiä 
 Donald Knuth
 Eric S. Raymond
 Richard M. Stallman

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Emacs-opas Linux.fi-wikissä
 Multics Emacs: The History, Design and Implementation
Harriet

Harriet on naisen etunimi. Harriet on Harryn sisarnimi. 

Suomessa nimi Harriet on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 124 henkilölle. Nimipäiväänsä Harriet viettää suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 6. tammikuuta.

Tunnettuja Harriet-nimisiä 
 Harriet Abrahamsson, suomenruotsalainen dramaturgi, lasten- ja nuortenkirjailija
 Harriet Andersson, ruotsalainen näyttelijä
 Harriet Arbuthnot, englantilainen kirjailija ja sosiaalinen tarkkailija
 Harriet Backer, norjalainen taidemaalari
 Harriet Beecher Stowe, yhdysvaltalainen kirjailija
 Harriet Bosse, norjalais-ruotsalainen näyttelijä
 Harriet Clayhills, suomenruotsalainen kirjailija
 Harriet Dart, brittiläinen tennispelaaja
 Harriet Finne-Soveri, suomalainen geriatri ja televisiotoimittaja
 Harriet Harman, brittiläinen työväenpuolueen poliitikko
 Harriet Sansom Harris, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Harriet Howard, Ranskan keisari Napoleon III:n taloudellinen tukija ja rakastajatar
 Harriet Hägglund, suomalainen laulaja
 Harriet Lee, englantilainen kirjailija
 Harriet Lindeman, ahvenanmaalainen poliitikko
 Harriet Martineau, englantilainen filosofi ja varhainen sosiologi
 Harriet Taylor Mill, englantilainen filosofi ja naisten oikeuksien puolustaja
 Harriet Nelson, yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Harriet Quimby, yhdysvaltalainen lentäjä ja toimittaja
 Harriet Silius, suomenruotsalainen naistutkija ja professori
 Harriet Sjöstedt, suomenruotsalainen kirjailija
 Harriet Smithson, irlantilainen näyttelijä, säveltäjä Hector Berlioz'n vaimo
 Harriet "Haije" Sundqvist, suomalainen laulaja ja näyttelijä
 Harriet Tubman, afroamerikkalainen vapaustaistelija
 Harriet Wallberg, ruotsalainen lääkäri ja professori, Karoliinisen instituutin ent. rehtori ja kansleri
 Harriet Walter, brittiläinen näyttelijä 
 Harriet, noin 176-vuotiaaksi elänyt Charles Darwinin aikanaan omistama kilpikonna

Kuvitteellisia Harrieteja 
 Harriet Oleson, tv-sarjassa Pieni talo preerialla

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Cygwin

Cygwin on Linuxin kaltainen yhteensopivuusympäristö Windows-käyttöjärjestelmälle, joka toimii POSIX-yhteensopivana emulaatiokerroksena sekä tarjoaa joukon työkaluohjelmia.
Rajapinta seuraa Single Unix Specification -määrittelyä mahdollisimman pitkälle ja sen jälkeen Linux-käytäntöjä. 
Rajapinnan käytöllä hyvin monet Unix-ohjelmistot kääntyvät ja toimivat Cygwinin alaisuudessa Windowsilla. Muutamista ohjelmistoista ainoat saatavilla olevat Windows-versiot ovat Cygwin-käännöksiä. Cygwin on vapaa ohjelmisto.

Cygwinin alkuperäinen kehittäjä on Cygnus Solutions, jonka ostamisesta Red Hat ilmoitti vuonna 1999.

Microsoftilta on oma POSIX-yhteensopivuuspaketti nimeltään Windows Services for Unix (SFU).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Cygwinin kotisivut

Red Hat
Windows-ohjelmat
Vapaat ohjelmistot
Ohjelmointiympäristöt
Ohjelmointityökalut
Yhteensopivuuskerrokset
PostScript

PostScript on Adobe Systemsin 1980-luvulla kehittämä sivunkuvauskieli, jota käytetään etenkin tulostettavien dokumenttien ulkoasun kuvaamiseen tulostimille ja muille laitteille. Postscript on läheistä sukua Forth-ohjelmointikielelle ja voidaan laskea itsekin ohjelmointikieleksi.

PostScript oli aiemmin suosituin laitteistoriippumaton sähköinen levitysmuoto tulostettaville dokumenteille. Nykyisin sen aseman on tässä tehtävässä ottanut Adoben PDF.

PostScript on myös Unix-maailmassa standardimuoto paperitulosteiden muotoiluun, vaikka tulostinlaite ei tue Postscriptiä suoraan. Tämän vuoksi lähes kaikki grafiikkaa ja muotoiltuja sivuja tulostavat Unix-ohjelmistot (myös verkkoselaimet) osaavat tuottaa PostScriptiä.
1980-luvulla Adobe teki suuren osan tuloksestaan lisensoimalla PostScriptia kirjoitinvalmistajille.

Suosittu PostScriptiin perustuva vektorigrafiikan tallennusmuoto on Encapsulated PostScript (EPS), jota esimerkiksi monet grafiikka- ja taitto-ohjelmistot tukevat.

Sun Microsystemsin NeWS perustui PostScript-kieleen.

Display PostScript (DPS) on PostScript-kieleen perustuva kuvan renderöintimenetelmä, jota muun muassa X Window System on tukenut laajennuksena.
Nextstep-käyttöjärjestelmän graafinen käyttöliittymä perustui Display PostScriptiin.

Ohjelmistotuki
Tulostamisen lisäksi katselu onnistuu useilla ohjelmilla kuten:
 Evince
 Okular

Katso myös 
 Ghostscript
 PDF

Lähteet

Aiheesta muualla 
 PostScript Language Reference Third Edition (PDF) 

Täsmäkielet
Tiedostomuodot
Adobe Systems
Tietokonetulostaminen
Kanervala

Kanervala on kaupunginosa Joensuun keskustan tuntumassa. Kanervalaan kuuluu myös Otsolan asuinalue, jonka rajana Kanervalan suuntaan pidetään Vanamokatua.

Kanervala koostuu pääosin vuosina 1960–1970 rakennetuista omakotitaloista. Vanamokadulla ja Leinikkitiellä on vuosina 1956 ja 1957 valmistuneita Selvaag-rivitaloja, jotka tunnetaan myös norjalaistaloina. Kaislakadulla ja Leinikkitiellä on Joensuun Ellin opiskelijataloja. Asukkaita on noin 1 200 .

Kanervalan koulu valmistui kansakouluksi vuonna 1962. Siinä toimi vuoteen 2016 englanninkielipainotteinen alakoulu (englanninkielinen opetus alkoi vuonna 2006)  ja Itä-Suomen koulu. Vanamokadulla sijaitseva Partiotalo (1958) on partiolippukunta Karjalan Tyttöjen ja Joensuun Eräsissien kokoontumispaikka ja joka toimii retkeilymajana. Joensuun vapaaseurakunnan Kanervalatalo (Pasi Siiskonen) valmistui vuonna 2014 Leinikkitielle.

Kaislakadulla toimii Joensuun aikuisopisto. Kanervalan koulun luokat ja Itä-Suomen koulu toimivat vuodesta 2016 alkaen Kaislakadulla aikuisopiston tiloissa..

Otsola
Otsolan tunnistaa kadunnimistään: Ilveksenkatu, Petrankatu (= peura), Otsonkatu ja Ahmankatu. Rakennukset ovat lähes kaikki omakotitaloja. Asukkaita on noin 400 . Otsolaan luetaan myös Tulliportinkadun länsipuoli, jossa sijaitsevat Joensuun normaalikoulun yläkoulu ja lukio sekä Riveria eli entinen Joensuun ammattiopisto.

Kaupunginosan palveluja
Alueen palveluja ovat muun muassa Kanervalan päiväkoti, Sale, ABC-huoltamo, Heinosen leipomo, lemmikkieläinkauppa ja luovien yrittäjien työ- ja näyttelytila Woutila

Lähteet

 Joensuun kaupunginosat
Siihtala

Siihtala on kaupunginosa Joensuun keskustan ja Mutalan välissä.  Pieksämäelle, Siilinjärvelle ja Kontiomäelle kulkeva rautatie jakaa kaupunginosan kahteen osaan: liikealueeseen ja asuinalueeseen. Siihtalan rajoja ovat Pielisjoki, Utrantie, Nurmeksentie, sekä valtatie 6 ja valtatie 9.

Kaupunginosan asuinrakennukset ovat pääasiassa pienkerrostaloja sekä rivi- ja omakotitaloja. Asukkaita on noin 500. Siihtalassa on vauraita taloja, ja se on arvostettu asuinalue.

Siihtalassa on Pohjois-Karjalan osuuskaupan pääkonttori ja ABC-asema. Sen vieressä on Carlsonin tavaratalo, jossa toimii Matkahuolto

Joensuun kaupunginosat
Utra

Utra on Joensuun kaupunginosa. Utran väkiluku oli vuonna 2016 Joensuun kaupungin mukaan . Se sijaitsee Pielisjoen rannalla Rantakylän ja Kontiolahden puolella sijaitsevan Kupluskylän välissä. Utra liitettiin Joensuuhun 1950-luvulla. Sitä ennen se kuului Kontiolahteen. 

Utra oli 1800-luvulla suuri teollisuusyhdyskunta, jossa oli muun muassa lasitehdas  (1874–1906) ja sahat. Ensimmäisen sahan perusti vuonna 1780 Jakob Steniuksen nuorempi poika, Martin Stenius kumppaneineen. Se sijaitsi Myllysaarella. Vuodesta 1833 saha oli Nils Ludvig Arppen omistuksessa. Vuonna 1856 sahan osti joensuulainen kauppias Antti Mustonen. Vuonna 1861 hän rakensi toisen sahan Utrankosken pohjoisrannalle. Vuodesta 1882 sahojen ja lasitehtaan omistaja oli englantilainen Egerton Hubbard & Co -niminen yhtiö, joka myi niitä vuonna 1902 W. Gutzeit & Co:lle. Sahojen toiminta loppui vuoden 1905 mennessä. 

1980-luvulle asti Utra oli lähinnä puutalojen kaupunginosa, mutta sen jälkeen sinne on rakennettu runsaasti omakotitalo-, rivitalo- ja pienkerrostaloasutusta.

Utran koulu on maakunnan suurin alakoulu. Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun Utran kampus eli biotalouden keskus toimi kirkon lähellä yli 20 vuoden ajan kevääseen 2010 asti.

Nähtävyyksiä
Utran puukirkko on Suomen ainoita pystyhirsikirkkoja. Utra kuuluu Rantakylän seurakuntaan.
Utran saaret ja Pielisjoen rannat, jotka kunnostettiin 1990-luvun lopussa virkistysalueeksi. 
Utran kanava
Väisälän tiedemiesveljesten muistomerkki, Aurinkokello (Aulis Koivusalo, 1990)
Utran sahan muistomerkki, Vesisaha (Jouko Solonen, 1981) 
Utran työväentalo, valmistunut vuonna 1906. Kulttuuri- ja rakennushistorialliset suojelukohteet -luettelon mukaan talo on rakennettu 1905.

Liikuntapaikkoja
Utran harju on monipuolinen kuntoilu- ja virkistysalue, josta reitit johtavat Lehmonharjulle.
Tekonurmikenttä (jalkapallo, amerikkalainen jalkapallo)
Utran koulun kenttä
Frisbeegolfrata

Yhdistyksiä
Utran asukasyhdistys
Utran Koitto, urheiluseura
Utran työväenyhdistys

Kirjallisuutta
 Unohtumaton Utra. Utran historia- ja perinnekirja. Toimi. Erkki Myller ja Unto Martikainen. Joensuu: Ilias 2000. ISBN 952-5309-20-7

Lähteet

Joensuun kaupunginosat
Hukanhauta

Hukanhauta on Joensuun kaupunginosa Niinivaaran eteläpuolella. Asukkaita on noin 4 000. Hukanhaudan alueita on muun muassa Petäikkölä, Opotta ja Nepenmäki. Kaupunginosan rajat vaihtelevat määrittelijän mukaan, mutta Niinivaaran ja Hukanhaudan rajana on pidetty Ilomantsintietä, etelässä Ilomantsin rataa ja idässä kuutostietä.

Hukanhaudan nykyinen asutus alkoi muodostua, kun 1950-luvulla rakennettiin ensimmäiset talot Karjalan radan varteen. Vilkas rakentamisen aikakausi oli 1970- ja 80-lukujen vaihteessa. Alueella on paljon omakotitaloasutusta, mutta Niinivaaran läheisyydessä myös pienkerrostaloja. Kaupunginosan nimi tarkoittaa sudenkuoppaa, ja myös monien katujen pienpetoihin viittaavat nimet kertovat alueen historiasta metsästysalueena.

Alueella on market, asiamiesposti ja huoltoasema. Niinivaaran palvelut ovat kävelymatkan päässä. 

Nepenmäen koulussa (perustettu 1960) on noin 350 oppilasta. Nepenmäki on saanut nimensä kauppaneuvos F.N. Neppen­strömistä, joka omisti aluetta 1800-luvulla. Hukanhaudan vanha puukoulu on toiminut lasten ja nuorten kulttuuritilana. Rakennus on vuodelta 1914.
 
Hukanhaudan lähellä on runsaasti virkistysmahdollisuuksia: Pyhäselän ranta, Koivuniemen ja Vehkalahden uimaranta, Jääkarhujen avantouintipaikka, Kuhasalon ja Repokallion luontoalueet.

Kaupunginosan tunnetuin asukas on kansanedustaja ja entinen ministeri Anu Vehviläinen.

Asukasyhdistys
Hukanhaudan asukasyhdistys on perustettu vuonna 1990. Jäseniä on noin 800. Yhdistyksen toiminnan keskuspaikka on uimarannalla sijaitseva Koivuniemen talo, jonka pihapiirissä pidetään tapahtumia: rantakalailtoja, uudenvuodenvastaanottajaisia, hiihto- ja pilkkikilpailuja.

Hukanhaudan asukasyhdistyksen alueeseen kuuluvat myös Petäikkölä, Vehkalahti ja Opotta sekä osa Niinivaaraa.

Hukanhaudan seurakuntatalo
Erkki Helasvuon suunnittelema seurakuntatalo sijaitsee Lonikintiellä. Se valmistui 1987 ja kuuluu Pielisensuun seurakuntaan. Tilaa on 160 hengelle. Rakennuksessa on myös vahtimestarin asunto sekä diakonia- ja kerhotiloja. Kirkkosalissa on taiteilija Pirkko Hammarbergin pellavasta ja silkistä valmistama kuvakudosteos Aarrekivet.

Lähteet
 Joensuun Uutiset, syksy 2010: Puutarhakaupunginosan äänitorvi
 Hilkka Haaksluoto ym. (toim.): Kylästä kaupunginosiksi - Hukanhauta, Penttilä, Utra - historiaa ja nykypäivää. Hukanhaudan asukasyhdistys, 1996, 154 s.

Viitteet 

 Joensuun kaupunginosat
Suomen lähiöt
Marika

Marika on naisen etunimi. Se on raamatullisen Maria-nimen alun perin unkarilainen diminutiivimuoto, mutta se on tullut käyttöön myös Tšekissä, Slovakiassa, Puolassa, Kreikassa (kirjoitettuna Μαρικα), Suomessa, Ruotsissa ja Virossa. Suomessa ja Ruotsissa nimen suurin suosio on ollut 1960- ja 1970-luvuilla, mutta molemmissa maissa Marika on ollut yleisempi toisena nimenä kuin puhuttelunimenä.

Suomessa Marikan nimipäivää vietetään 2. heinäkuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu 27 717 naiselle ja alle kymmenelle miehelle.

Tunnettuja Marikoja 

 Marika Bergman-Lundin, ruotsalainen jalkapalloilija
 Marika Engdal, suomalainen pikajuoksija
 Marika Fingerroos, suomalainen malli ja laulaja
 Marika Hackman, englantilainen laulaja, muusikko ja lauluntekijä
 Marika Hara, suomalainen pyörä- ja hiihtosuunnistaja
 Marika Hausen, suomalainen kirjailija, muotoilukriitikko, opettaja ja taidehistorioitsija
 Marika Heiskanen, suomalainen näyttelijä
 Marika Holländer, suomalainen malli ja TV-juontaja
 Marika Jänkä, suomalainen kestävyysjuoksija
 Marika Kaarna, suomalainen taidemaalari
 Marika Karhu, suomalainen pesäpalloilija
 Marika Karisjoki (o.s. Salminen), suomalainen ampumaurheilija
 Marika Kiviharju, suomalainen valokuvaaja
 Marika Krook, suomalainen oopperalaulaja
 Marika Laijärvi, ent. Uskali, suomalainen kirjailija 
 Marika Lehtimäki, suomalainen jääkiekkoilija
 Marika Lindholm, (o.s. Eklund), suomalainen pikajuoksija
 Marika Maijala, suomalainen kuvittaja, graafikko ja lastenkirjailija
 Marika Makaroff, suomalainen radio- ja televisiotoimittaja
 Marika Mikkola, suomalainen suunnistaja
 Marika Mäkelä, suomalainen taidemaalari
 Maríka Papagkíka, kreikkalainen rebetiko-laulaja
 Marika Parkkomäki, suomalainen näyttelijä
 Marika Partinen, suomalainen pituushyppääjä
 Marika Peltoniemi, suomalainen kilpakävelijä
 Marika Reebs, suomalainen aitajuoksija
 Marika Rökk, unkarilainen tanssija, näyttelijä ja laulaja
 Marika Salmi, suomalainen yleisurheilija
 Marika Salmi, suomalainen ampumaurheilija
 Marika Salminen, suomalainen yleisurheilija
 Marika Stiernstedt, ruotsalainen kirjailija
 Marika Sundin, ruotsalainen maastohiihtäjä
 Marika Tandefelt, suomalainen kielitieteilijä ja ruotsin kielen professori
 Marika Teini, suomalainen suunnistaja
 Marika Tuliniemi, suomalainen kuulantyöntäjä
 Marika Vapaavuori, suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja
 Marika Visakorpi, suomalainen poliitikko (kristillisdemokraatti)
 Marika Westerling, suomalainen näyttelijä
 Tove Marika Jansson, suomenruotsalainen kirjailija, kuvittaja, taiteilija ja pilapiirtäjä (Tove Marika Jansson)

Kuvitteellisia Marikoja 
 Marika Honkanen, televisiosarjassa Salatut elämät

Lähteet

Etunimet
Kehonmuokkaus

Kehonmuokkauksella (engl. body modification) tarkoitetaan pysyvää tai väliaikaista muutosta ihmiskehoon esteettisistä, spirituaalisista tai muista ei-lääketieteellisistä syistä. 

Yleisimpiä kehonmuokkaustapoja ovat erilaiset tatuoinnit ja lävistykset. Radikaalimpia kehonmuokkauksen tapoja ovat mm. erilaiset implantit, arpeuttaminen, ympärileikkaus, plastiikkakirurgiset toimenpiteet, kielenhalkaisu ja kosmeettinen amputaatio.

Kehonmuokkausta on harrastettu ihmiskunnan historian alkuhämäristä asti, aina maorien tatuoinneista viktoriaanisten korsettien ja kiinalaisen jalkojen typistämisen kautta nykypäivän silikonirintoihin. Joidenkin futuristien mielestä kehonmuokkaus tulee kehittymään tulevaisuudessa yhä enemmän teknologiseen suuntaan päätyen lopulta kyborgeihin.

Aiheesta muualla 

 The BME Encyclopedia
 Body Modification Ezine

Transhumanismi
Kristian I

Kristian I Oldenburgilainen (helmikuu 1426 – 21. toukokuuta 1481) oli tanskalainen monarkki ja Kalmarin unionin maiden unionikuningas (Tanskan 1448–1481, Norjan 1450–1481 ja Ruotsin 1457–1464). Hän oli myös Schleswigin ja Holsteinin herttua vuosina 1460–1481.

Kristian I oli ensimmäinen Oldenburgin hallitsijasukua edustanut Tanskan kuningas. Suku on hallinnut Tanskaa yhtäjaksoisesti hänestä alkaen.

Elämäkerta 

Kristian valittiin Tanskan kuninkaaksi vuonna 1448 edellisen kuninkaan Kristofer Baijerilaisen kuoltua ilman perillistä. Ruotsin kuninkaaksi oli aiemmin valittu Kaarle Knuutinpoika Bonde, mikä johti kiistaan unionikuninkuudesta. Kaarle Knuutinpoika otti pian myös Norjan kruunun, mutta joutui luovuttamaan sen Kristianille 1450. Tanska ja Ruotsi joutuivat sotaan vuonna 1451.

Kristian sai vallattua syrjäytetyn unionikuninkaan Eerik Pommerilaisen hallitseman Gotlannin tämän sovittua tanskalaisten kanssa. Vuonna 1457 Ruotsissa puhkesi kapina, ja Kaarle syrjäytettiin. Kapinajohtajat Jöns Pentinpoika Oxenstierna ja Eerik Akselinpoika Tott kutsuivat Kristianin Ruotsin kuninkaaksi, ja hänet kruunattiin 23. kesäkuuta 1457. Kristian hankki itselleen myös Schleswig-Holsteinin vuonna 1460. Tämä aiheutti kuitenkin suuren velkataakan, ja Kristian joutui kiristämään veroja.

Uppsalan arkkipiispa Jöns Pentinpoika Oxenstierna lupasi 1463 Uplannin talonpojille omin päin verohelpotuksia, mikä johti hänen vangitsemiseensa. Tämä synnytti arkkipiispan tukijoiden kapinan, jonka päätteeksi Kristian joutui pakenemaan Ruotsista Tanskaan 1464. Ruotsin kuninkaaksi nousi jälleen Kaarle Knuutinpoika.

Kristian kuoli 1481 ja hänet on haudattu Roskilden tuomiokirkkoon. Hän on Englannin ja Skotlannin Jaakko I:n kaukainen esi-isä, ja sitä kautta sukua nykypäivän brittimonarkeille.

Aiheesta muualla 

Tanskan kuninkaat
Norjan kuninkaat
Ruotsin kuninkaat
Vuonna 1426 syntyneet
Vuonna 1481 kuolleet
Ranskan Agnes

Agnes (1171–1240) oli ranskalaissyntyinen prinsessa, josta tuli lapsena kahden Bysantin keisarin vaimo.

Agnes Ranskan kuninkaan Ludvig VII:n tytär. Agnes lähetettiin jo nuorena Bysantin valtakuntaan, jossa hänen oli tarkoitus mennä naimisiin kruununperillisen Aleksios II Komnenoksen kanssa.

Konstantinopolissa häntä koulutettiin monimutkaisessa bysanttilaisessa hovietiketissä. Hänet kastettiin myös uudelleen ortodoksisen kirkon tapojen mukaan ja hänelle annettiin keisarinnalle paremmin sopiva nimi, Anna.

Vuonna 1180 Manuel I kuoli ja hänen 13-vuotias poikansa Aleksios nousi valtaistuimelle. Pian tämä jälkeen 9-vuotias Agnes ja Aleksios myös vihittiin. Todellisuudessa valtakuntaa hallitsi Aleksioksen äiti Maria, mutta vuonna 1183 Andronikos I Komnenos syrjäytti Marian. Pian Andronikos myös kruunattiin Aleksioksen kanssahallitsijaksi. Lokakuussa Andronikos antoi murhata Aleksioksen ja Agnesista tuli leski jo 12-vuotiaan. Leskenä hän ei kuitenkaan kerennyt olla kauan koska Andronikos meni hänen kanssaan naimisiin. Andronikos oli itse 65-vuotias.

Vuonna 1185 Andronikos syrjäytettiin. Agnes selvisi seuranneesta sekasorrosta koska hänestä tuli kenraali Aleksios Branasin rakastajatar. Seuraavaksi Agnesin elämästä ei tiedetä mitään ennen vuotta 1204. Silloin hän meni naimisiin entisen rakastajansa pojan, Theodosios Branasin, kanssa.

Lähteet 

Bysantin keisarinnat
Vuonna 1171 syntyneet
Vuonna 1240 kuolleet
Imperiumi (täsmennyssivu)

Imperiumi voi tarkoittaa seuraavia:

 imperiumi eli maailmanvalta, yhden hallitsijan tai valtion hallitsema suuri alue, johon kuuluu muita maita tai kansoja
 Imperiumi, Michael Hardtin ja Antonio Negrin kirja vuodelta 2000
 Imperiumi, Lumina Polariksen albumi vuodelta 2006
 Imperiumi, suomalainen metallimusiikkiin keskittynyt internetmedia.

Katso myös
 Imperium
Moppi Productions

Moppi Productions on suomalainen PC-alustoille keskittynyt demoskene-ryhmä, joka tunnetaan elokuvamaisia elementtejä hyväksikäyttävistä juonikeskeisistä demoistaan. Demot ovat saaneet runsaasti tunnustuspalkintoja mm. scene.org awardeissa, mutta varsinaisessa demokilpailuissa ne ovat usein joutuneet tyytymään kakkossijoihin. Moppi Productions on julkaissut myös demojen suunnitteluun ja koostamiseen tarkoitetun Demopaja-ohjelmiston.

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut
 Moppi Productions Pouet.net-sivustolla 
 Demopaja-ohjelmisto 

Suomalaiset demoryhmät
Leviatan

Leviatan (myös Leviathan,  eli "kiero") on alun perin kanaanilaisen mytologian merihirviö, joka syö auringon maailman loppuessa. Sana esiintyy Vanhassa testamentissa kuusi kertaa (Job, Jesaja ja Psalmit). Nimitystä käytetään nykyään myös mistä tahansa isosta tarunomaisesta vesihirviöstä. Nykyisessä hepreassa sana merkitsee valasta. Leviatanin heiluttaessa pyrstöään syntyvät suuret aallot.

Vaikka Raamattu ei kerrokaan Leviatanin koko legendaa, juutalaiset rabbit, muun muassa Rashi, ovat omissa selitysteoksissaan kertoneet Leviataniin liittyviä legendoja. Niiden mukaan Jumala muun muassa loi aluksi Leviatanille myös puolison, mutta tappoi sitten sen, jotta pedot eivät lisääntyisi ja söisi kaikkia maailman kaloja.

Joidenkin tekstien mukaan Leviatan joutuu taisteluun Behemot-nimisen maapedon kanssa. Silloin maailmassa käydään lopullista kamppailua hyvän ja pahan välillä. Taistelu aiheuttaa suurta tuhoa kaikkialla, ja molemmat pedot kuolevat taistelussa. Tuomiopäivästä selviytyvät ihmiset valmistavat petojen lihasta suuren juhla-aterian.

Teoriat
Jotkut nuoren maan kreationistit pitävät Leviatania mosasauruksena.

Muuta
Poliittisen filosofian keskeisiin teoksiin kuuluva Thomas Hobbesin Leviathan on saanut nimensä Leviatan-hirviöltä. Kirjassa Leviathan kuvaa allegorisesti suvereenia valtiota.

Tarun mukaan ranskalaisessa kansanperinteessä esiintyvä lohikäärme Tarasque on Leviatanin jälkeläinen.

Leviatanit ovat keskeisessä osassa Supernatural-televisiosarjan seitsemännellä tuotantokaudella.

Raamatunkohdat 
Vuoden 1992 käännöksen mukaan:
Job 3:8 Sen päivän lävistäköön kirous, joka herättäisi itsensä Leviatanin*. [Leviatan on meren alkuhirviö, joka kanaanilaisen uskomuksen mukaan herättyään nielee eli pimentää auringon.] 

Ps. 74:14: Itsensä Leviatanin päät sinä musersit ja ruhon annoit petojen ruoaksi. [Jes. 27:1] 

Ps. 104:26: Siellä kulkevat laivat, siellä on Leviatan, merihirviö, jonka loit telmimään siellä. 

Jes. 27:1: Sinä päivänä Herra vaatii tilille ja lyö suurella, vahvalla ja terävällä miekallaan Leviatanin, nopealiikkeisen käärmeen, Leviatanin, kiemurtavan käärmeen, iskee hengiltä syvyyden hirviön.  [Job 26:13, 40:25] 

Job 40:25: Voitko sinä koukullasi pyydystää krokotiilin*? Pitääkö siimasi sen kielen aloillaan, (vuoden 1933/38 käännöksessä: Voitko onkia koukulla Leviatanin ja siimaan kietoa sen kielen?)

Katso myös 
 Behemot

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taruolennot
Vanha testamentti
Raamatun olennot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mytologioiden hirviöt
Ari Toikka

Ari ”Kreivi” Toikka (s. 22. helmikuuta 1968 Tampere) on suomalainen rumpali ja sessiomuusikko, joka on vaikuttanut monissa suomalaisissa yhtyeissä, joista nimekkäimpiä ovat Horsepower, Bastards, Bomfunk MC’s, Popeda, Yö, Dingo, Nuket ja The Body. Hän on vaikuttanut monien suomalaisten muusikkojen, kuten Jarkko Even, Olli Lindholmin ja Pate Mustajärven, taustayhtyeissä. Toikka on työskennellyt myös studioäänittäjänä ja tuottajana.

Lähteet

Viitteet 

Dingo
Suomalaiset rockrumpalit
Suomalaiset musiikkituottajat
Suomalaiset sessiomuusikot
Yön jäsenet
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö

Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö () (OKM) on valtioneuvostoon kuuluva ministeriö, jonka toimiala kattaa sivistys-, kulttuuri-, liikunta-, nuoriso- ja kirkollisasiat. 

Perinteisesti ministeriössä on ollut useampia ministereitä: esimerkiksi kulttuuri-, liikunta- ja nuorisoasiat sekä tekijänoikeus- ja opintotukiasiat (usein myös kirkollisasiat) ovat kuuluneet erilliselle kulttuuriministerille. Nykyisen Marinin hallituksen opetusministeri on Li Andersson  ja tiede- ja  kulttuuriministeri on Petri Honkonen.

Opetus- ja kulttuuriministeriötä vastaava toimielin on ollut Suomen hallinnossa autonomian alusta asti, mutta sen nimi on muuttunut useita kertoja sitä mukaa kun kirkollisasioiden osuus ministeriön työssä on vähentynyt. Alkujaan sen nimi oli keisarillisen Suomen senaatin kirkollistoimituskunta, vuodesta 1917 lähtien kirkollis- ja opetusasiaintoimikunta. Vuonna 1918 senaatista tehtiin valtioneuvosto ja toimituskunnista ministeriöitä, jolloin nimi muuttui kirkollis- ja opetusasiainministeriöksi. Vuonna 1922 nimi lyheni opetusministeriöksi (lyhenne OPM). Vuonna 2010 nimi muutettiin opetus- ja kulttuuriministeriöksi, jotta se vastaisi paremmin ministeriön nykyistä tehtäväkenttää ja toimintaa. 

Nykyään opetus- ja kulttuuriministeriön alaan kuuluvat oppilaitokset kuten peruskoulut, lukiot, ammattikoulut, yliopistot, ammattikorkeakoulut, samoin tieteellistä tutkimusta, taidetta, tekijänoikeutta,liikuntaa, kirkkoja ja muita uskonnollisia yhdyskuntia, nuorisotyötä, kirjastoja, museoita ja arkistoja koskevat asiat. Opetus- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimivat muun muassa opetushallitus (ja sen erillisyksikköinä ylioppilastutkintolautakunta ja Kansallinen koulutuksen arviointikeskus), Suomen Akatemia, Kotimaisten kielten keskus, Museovirasto, Kansallisarkisto, Suomenlinnan hoitokunta sekä Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Opetus- ja kulttuuriministeriön verkkosivut
Koalitiohallitus

Koalitiohallitus on hallitustyyppi, jonka muodostaa useampi kuin yksi puolue. Hallituskoalitio tarkoittaa tällaiseen hallitukseen kuuluvia puolueita ja niiden yhteistyötä. Koalitiohallitus muodostetaan yleensä siksi, että millään puolueella ei ole yksinään enemmistöä parlamentissa. Puhtaassa kaksipuoluejärjestelmässä ei yleensä tarvita koalitioita, vaan enemmistöasemassa oleva puolue voi muodostaa hallituksen yksinään.

Erilaisia hallituskoalitioita 
 Kansallisen yhtenäisyyden hallitus: Koalitio, jossa kaikki merkittävät puolueet ovat mukana; Muodostetaan usein vain poikkeusoloissa kuten sodan aikana.
 Porvarihallitus: porvarillisten puolueiden yhteishallitus
 Punamultahallitus: Suomessa sosiaalidemokraattien ja keskustapuolueen yhteishallitus
 Punavihreä koalitio: Koalitio, jossa on sosiaalidemokraatteja ja vihreitä
 Sateenkaarihallitus: Suomessa nimitys 1990-luvun jälkipuoliskon laajapohjaisille monipuoluehallituksille
 Sinipunahallitus: Suomessa sosiaalidemokraattien ja kokoomuksen yhteishallitus
 Suuri koalitio: Joissain maissa nimitys kahden johtavan puolueen harvinaiselle yhteishallitukselle

Katso myös
Hung-parlamentti

Lähteet 

Hallitukset
Transsendenttinen meditaatio

Transsendenttinen meditaatio  on Maharishi Mahesh Yogin rekisteröimä mietiskelytekniikka (tavaramerkki). Maharishi Mahesh Yogi loi 1950-luvun puolessavälissä tekniikan, jossa käytetään tietynlaisia äänteitä, mantroja. Meditaatiomenetelmän juuret ovat Intian muinaisessa veda-kulttuurissa. TM-liikkeen edustajien mukaan kyseessä on rentouttava ja virkistävä henkinen harjoitus, joka säännöllisesti tehtynä parantaa terveyttä, lisää henkistä suorituskykyä ja edistää ihmisenä kasvamista. Skeptikot ovat väittäneet metodia ylihinnoitelluksi ja liikkeen käyttäneen epärehellisiä tai ainakin perättömiä väitteitä markkinoinnissaan. 

Aivan liikkeen alkuaikoina sen gurut kertoivat pidemmälle päässeiden harjoittajien oppivan paitsi levitoimaan, myös muuttumaan näkymättömiksi. Jälkimmäisestä tavoitteesta on sittemmin luovuttu ja tämä "joogalento" on muuttunut pomppimiseksi meditaatioasennossa jalat ristissä patjan päällä. Myös suomalaiseen politiikkaan 1990-luvun puolessavälissä pyrkineet niin sanotut joogalentäjät, Luonnonlain puolueen (LLP) jäsenet, edustivat transsendenttisen meditaation leiriä.

Rahaa liike kerää pitkälti Maharishi-yliopiston tarpeisiin. Sille nimensä antanut Maharishi Mahesh Yogi tuli tunnetuksi 1960-luvulla The Beatles -yhtyeen henkisenä neuvonantajana, ja yhtyeen jäsenet matkustivat tuolloin Intiaan. Jälkikäteen John Lennon tosin totesi mietiskelyn olleen ”kuin värjättyä vettä”.

Aiheesta muualla 

 Transsendenttinen meditaatio

Hindulaisuuden suuntaukset
Meditaatio
Uudet uskonnolliset liikkeet
Zdzisław Beksiński

Zdzisław Beksiński (24. helmikuuta 1929 Sanok, Puola – 22. helmikuuta 2005 Varsova, Puola) oli puolalainen taidemaalari ja valokuvaaja. Hänen kuuluisimpia töitään ovat surrealistiset, lohduttomat post-apokalyptiset visiot, joita hän maalasi ”fantastisella kaudellaan” 1970-luvulta 1980-luvun loppupuolelle.

Ennen muuttoaan Varsovaan vuonna 1977 Beksiński poltti kasan maalauksia takapihallaan, koska ne olivat hänen mielestään liian henkilökohtaisia tai koska hän ei ollut niihin tyytyväinen. 1990-luvun alkupuolella hän maalasi enimmäkseen surrealistisia muotokuvia ja ristejä. Myöhemmin samalla vuosikymmenellä hän alkoi käyttää digitaalista kuvankäsittelyä ja keskittyi siihen kuolemaansa saakka. Kaikki Beksińskin maalaukset ovat nimettömiä.

Beksińskin vaimo Zofia kuoli 22. syyskuuta 1998 ja hänen poikansa Tomasz teki itsemurhan jouluaattona 1999. Beksiński itse puukotettiin kuoliaaksi hieman ennen syntymäpäiväänsä vuonna 2005. Murhasta pidätettiin hänen pitkäaikaisen assistenttinsa teini-ikäinen poika kavereineen, ja sen syynä oli ilmeisesti se, ettei Beksiński ollut antanut heille lainaksi rahaa.

Katso myös 
 H. R. Giger

Lähteet

Aiheesta muualla 

 DmochowskiGallery.net
 Galleria Beksińskin maalauksia

Puolalaiset taidemaalarit
Puolalaiset valokuvaajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Bang Trax

Bang Trax oli Lasse Norreksen ja Dingon jäsenten alkuvuonna 1986 perustama levy-yhtiö ja levymerkki, jolla julkaistiin levyjä myös Dingon hajoamisen jälkeen vielä vuonna 1990. Tällöin silloinen omistaja Ylermi Rauhamaa myi yhtiön toimintoineen Musiikki-Fazerille.  Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music. 30. marraskuuta 1994 alkaen oikeudet omistaa Warner Music Finland Oy.

Bang Trax huumaa   
Vuoden 1986 alussa Dingon menestyksen huumassa perustaman Bang Trax Oy Ltd:n perustajajäsenet olivat Lasse Norres ja Pertti Neumann (ent. Nieminen), Pertti ”Pepe” Laaksonen, ”Keijo Q” tai ”Quuppa” Seittonen, Veli-Pekka 
”Pete” Nuotio ja Jouni ”Jonttu” Virta. 

Bang Traxin ensimmäinen albumijulkaisu maaliskuussa 1986 oli Dingo-yhtyeen kolmas albumi Pyhä klaani. Levy myi yli 80 000 kappaletta. Mainonta ja markkinointi oli tuolloin erikoinen ja toteutettu yhteistyössä Audiovox Oy:n edustaman TDK-tyhjäkasettimerkin kanssa. Pian kosketinsoittaja Pete Nuotio jätti Dingon.

Bang Trax jatkuu 
7. lokakuuta 1986 Dingo järjesti lehdistötilaisuuden Café Metropol -musiikkiravintolassa Helsingissä, jolloin yhtyeen jäsenet kertoivat Dingon lopettavan niin esiintymiset kuin levytyksetkin. Ennen Dingon hajoamista Bang Trax oli jo julkaissut Neumannin ensimmäisen sooloalbumin Albion. Syksyllä 1987 Neumannin uuden S.E.X.-yhtyeen jo hajottua ilmestyi sen nimeä kantava albumi S.E.X.. 
Pepe Laaksosen oma sooloalbumi Veli kuu ilmestyi vuonna 1988. Neumannin toinen sooloalbumi Kotiinpaluu ilmestyi vuonna 1989.

Toiminnan hiipuessa Bang Traxin pelasti veroveloista helsinkiläinen hammaslääkäri ja liikemies Ylermi Rauhamaa, joka osti yhtiön liiketoiminnan. Vuonna 1990 Rauhamaa myi yhtiön Musiikki-Fazerille. Fazerilta  katalogi siirtyi myöhemmin Warnerin omistukseen.

Julkaistut albumit 
 Neumann: Albion (1986)
 Dingo: Pyhä Klaani (1986)
 S.E.X.: S.E.X. (1987)
 Pepe Laaksonen: Veli kuu (1988)
 Antti Sarpila: Autumn in paris and somewhere else (1988)
 Freelance: Sutra (1988)
 Neumann: Kotiinpaluu (1989)
 Kari Kuuva: Outolintu (1989)
 Modern Fox: Tanssiorkesteri Modern Fox (1989)
 Reijo Hirvelä: Hyvästi ennen aamua (1989)
 Kata Kärkkäinen: Your love (1989)
 Pienet Miehet: Pienet Miehet (1989)
 Doctors Special: Get the doctor (1990)
 Korkkijalka: Through the grey stone (1990)

Julkaistuja singlejä 
 S.E.X.: Uuden aamun kitarat/ Mikä olen nyt - BANGS 103, 1987
 S.E.X.: Canada/ Sinä puhut, minä vaikenen - BANGS 104, 1987

Katso myös 
Musiikki-Fazer
Finnlevy

Lähteet

Dingo
Suomalaiset levy-yhtiöt
Suomalaiset rockmusiikin levy-yhtiöt
International Young Democrat Union

International Young Democrat Union (IYDU) on alun perin vuonna 1981 perustettu ja vuonna 1992 uudelleen käynnistetty kansainvälinen poliittinen nuorisojärjestö, joka käsittää 127 organisaatiota 81 maasta. Se pitää itseään maailman suurimpana poliittisena nuorisojärjestönä. Järjestön puheenjohtaja on marokkolainen kansanedustaja Abdelmajid Fassi Fihri.

IYDU:un kuuluu konservatiivisia, liberaaleja ja kristillisdemokraattisia poliittisia nuorisojärjestöjä. Järjestön jäseniä yhdistää sijoittuminen kansallisella poliittisella kentällä keskilinjan oikealle puolelle. Suomesta jäsenjärjestönä IYDU:uun kuuluu Kokoomuksen Nuorten Liitto, ja Kokoomusnuorten Juho Mäki-Lohiluoma on yksi järjestön varapuheenjohtajista. 

Muista Pohjoismaista järjestöön kuuluvat Ruotsin maltillisen kokoomuksen ja kristillisdemokraattien nuoret, Tanskan konservatiivipuolueen nuoret sekä Norjan konservatiivipuolueen nuoret. Järjestön suurimpia jäseniä ovat muun muassa Yhdysvaltain republikaanisen puolueen nuoriso- ja opiskelijajärjestöt, Ison-Britannian konservatiivipuolueen nuorisojärjestö ja Saksan kristillisdemokraattien nuorisojärjestö. Myös Euroopan kansanpuolueen (EPP) nuorisojärjestö YEPP on IYDU:n jäsen. 

IYDU on International Democrat Union (IDU) -järjestön nuorisosiipi. IDU on keskusta-oikeistolaisten puolueiden maailmanjärjestö, johon kuuluu Suomesta Kansallinen Kokoomus. IYDU:n päämaja sijaitsee IDU:n toimiston yhteydessä Saksassa Münchenissä.

IYDY:n puheenjohtat:

 1992 – 1994: Mark Heywood (Australia)
 1994 – 1998: Tony Zagotta (Yhdysvallat)
 1998 – 2002: Andrew Rosindell (Iso-Britannia)
 2002 – 2004: Shane Frith (Uusi-Seelanti)
 2004 – 2006: Donald Simpson (Iso-Britannia)
 2006 – 2009: Peter Gitmark (Norja)
 2009 – 2010: Tim Dier (Iso-Britannia)
 2010 – 2012: Daniel Walther (Germany)
 2012 – 2012 Nicolas Figari (Chile)
 2012 – 2014: Aris Kalafatis (Greece)
 2014 – : Gerti Bogdani (Albania)
2016 – : Bashir Wardini (Libanon)
2018 – : Abdelmajid Fassi Fihri, MP (Marokko)

Muun toimennan ohessa järjestö ajaa "vapauskampanjaa", jonka on tarkoitus tukea demokraattisia ja konservatiivisia järjestöjä ja ryhmiä maissa, joiden voidaan katsoa olevan autoritaarisen hallinnon alaisia. Kampanja koskee muun muassa Kuubaa ja Valko-Venäjää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IYDU:n viralliset kotisivut 
 Kokoomuksen Nuorten Liitto

Poliittiset nuorisojärjestöt
Warner Music Finland

Warner Music Finland Oy on suomalainen levy-yhtiö, joka on osa kansainvälistä Warner Music Group -konsernia. Konserniin kuuluu myös musiikkikustannusyhtiö Warner/Chappell Music Finland Oy. Warner Music Finland Oy:n kotimaisen tuotannon päällikkönä toimii Asko Kallonen.

Warner Musicin menestyksiä ovat muun muassa Dingo, Cheek, J. Karjalainen, Darude, Saara Aalto, Maija Vilkkumaa, Zen Café, Teräsbetoni, Katri Helena, The Rasmus, Pikku G, Yölintu sekä Laura Voutilainen.

Historia 

Pörssiin vuonna 1989 listautuneen, monen levymerkin katalogit omistaneen Musiikki-Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music vuonna 1993. Aiempaan uudelleen nimettyyn Warner Music Finland -osakeyhtiöön sulautui mm. 30.11.1994 Fazer Musik Ab -osa. Yhtiön aiemman nimen historia ulottuu 17.01.1933 asti. 

Vuodesta 1994 alkaen Finnlevy on ollut Warner Music Finlandin aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti mm. Fazer Records -julkaisuilla.

Vuodesta 1995 aina 2000-luvun alkuvuosiin saakka Warner julkaisi katalogista eri artistien 20-raitaisia kokoelmalevyjä (ja C-kasetteja) nimellä 20 suosikkia. Vuosituhannen vaihteessa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä Musiikin mestareita. 2000-luvun alussa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä Tähtisarja – 30 suosikkia.

Aiemmin Warnerin ostama Helsinki Music Company sulautui lopullisesti yhtiöön 1.12.2012, minkä myötä Warnerin artisteiksi siirtyivät muun muassa Sturm und Drang, Chisu, Jippu, Suvi Teräsniska, Juha Metsäperä, Neljänsuora ja Antti Tuisku.

Palkinnot 

Warner Music Finland palkittiin vuosien 2009 ja 2010 Radio Gaalassa kategoriassa Vuoden levy-yhtiö promootio (Ramona Forsström) sekä vuoden 2010 gaalassa kategoriassa Vuoden levy-yhtiö.

Artistit 
 Päivitetty 27. joulukuuta 2019

 Abreu
 Alisky
 Alma
 Antti Ketonen
 Antti Tuisku
 Arttu Wiskari
 Bang for the Buck
 Benjamin
 Cheek
 Chisu
 Chrizay
 Cledos
 Costee
 Don Huonot
 Eetu
 Egotrippi
 Elias Gould
 Elias Kaskinen & Päivän Sankarit
 Ellinoora
 Erin
 Etta
 Gracias
 Happoradio
 Katri Helena
 Hesaäijä
 Ida Paul
 Ida Paul & Kalle Lindroth
 Ilta
 J. Karjalainen
 Jari Sillanpää
 Jarkko Ahola
 Jenni Vartiainen
 Julia Rautio
 JVG
 Kalle Lindroth
 Kauriinmetsästäjät
 Kaija Koo
 Kuningasidea
 Kymppilinja
 Laura Närhi
 Lauri Tähkä
 Maija Vilkkumaa
 Mikko Harju
 Mouhous
 Pasi ja Anssi
 Pete Parkkonen
 Pikku G
 Raappana
 Roope Salminen & Koirat
 Saara Aalto
 Samuli Edelmann
 Sanni
 Sofa
 Stig
 Suvi Teräsniska
 The Verkkars
 Tippa
 Topi Saha
 Tuuli
 Vesa-Matti Loiri
 Vesala
 Vesta
 Waltteri Torikka
 Younghearted

Aputoiminimet 

 WEA Music Finland 
 Helsingin Piano 
 Finnlevy 
 Finnscandia 
 Levyforum 
 Edition Pan 
 Scanvideo 
 Power-Karaoke 
 POWER RECORDS 
 HMC Publishing 
 Hyökyaalto Records 
 Warner Music Live 
 Etenee Records
 Monsp Records

Katso myös 
Musiikki-Fazer
Scandia-Musiikki
Finndisc
Dig It
Fazerin musiikkikauppa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut.
 Warner Music Finland jo kolmatta vuotta Suomen suurin musiikkiyhtiö. Rytmi 2011.

Suomalaiset levy-yhtiöt
Musiikkikustantamot
Warner Music Group
Keljonkangas

Keljonkangas on Jyväskylän kaupunginosa Keljon suuralueella. Sen osa-alueita ovat Sarvivuori, Sääksvuori ja Kaijanlampi. Keljonkankaalla on kirjasto, 1.- 6. luokkien koulu, kauppa, huoltoasema, ravintola ja vanhusten palvelutalo. Aiemmin Keljonkankaalla oli myös kioski. 

Kaupunginosa rajoittuu lännessä valtatiehen 9. Idässä Keljonkangas rajoittuu Keljonlahteen, jonka rannalla on Keljonlahden voimalaitos. Vähä-Urtin saari ja Iso-Urtin niemi kuuluvat Keljonkankaan kaupunginosaan. Niissä on kesämökkiasutusta.

Aiemmin Keljonkankaalla oli Karjaportin tuotantolaitos, mutta se lakkautettiin. Teollisuuskalusteita valmistavan Sovellan tuotantolaitos sijaitsee Keljonkankaalla.

Jämsänkoski–Jyväskylä-rataosalla on kaksi Keljonkankaan rautatietunnelia.¨

Keljonkangas liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin vuoden 1965 alussa.

Luonto 
Jyväskylän ja Muuramen rajalla lähellä Päijännettä on Sarvivuoren ja Haapavuoren lähellä pieni, 2,6 hehtaarin suuruinen Sarvivuoren purolaakso -niminen luonnonsuojelualue. Sarvivuoren puolelta maasto on jyrkkää, kasvustoltaan iäkkään kuusistoista, ja toisella puolen mäki on rehevämpää sekametsää. Alueen yläreunalla on puro, joka virtaa kohti Päijännettä rehevän, suomaisen maaston läpi.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Jyväskylän kaupunginosat
Keljo (suuralue)
Keski-Suomen maakunnan entiset taajamat
JIS

JIS (Japanese Industrial Standard) on japanilaisia teollisia standardeja. JIS-standardeja on käytössä japanilaisissa teollisuus- ja mineraalituotteissa, pois lukien lääkkeet, maatalouskemikaalit, kemialliset lannoitteet, silkkilangat sekä tietyt puu-, maatalous- ja metsätuotteet. Suomessa JIS-2 ja JIS-4 ovat tunnettuja radiopuhelinten tiiviysluokituksia. JIS-2 vastaa IP-54:n ja JIS-4 vastaa IP-55:n tiiviystasoa.

Standardit 
JIS-standardit merkitään kuten "JIS X 0208:1997", jossa X on luokka, neljä numeroa (tai viisi ISO-yhteensopivaa) ryhmälle ja lopulta neljä numeroa vuodelle.
JIS X 0208 on japanilainen merkistökoodaus.

Kuvia

Lähteet 

Standardit
Japanin tiede ja tekniikka
Japanin teollisuus
Skylla ja Kharybdis

Skylla ja Kharybdis ( ja Χάρυβδις) ovat kaksi kreikkalaisessa mytologiassa mainittua merihirviötä, jotka asustivat kapean Messinansalmen molemmin puolin niin, että salmesta kulkevan laivan oli pakko kulkea jommankumman läheltä. Tarun mukaan toisella rannalla olleessa kallioluolassa asui Skylla; tällä oli kuusi koiran päätä, joilla se nappasi mukaansa ohikulkevasta laivasta kuusi miestä. Toisella rannalla olleella kalliolla oleillut Kharybdis taas muodosti suuren vesipyörteen, joka imaisi mukaansa koko ohikulkevan laivan.

Kreikkalaisen mytologian taruolennot
Mytologioiden hirviöt