joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anna Freud

Anna Freud (3. joulukuuta 1895 Wien, Itävalta-Unkari – 9. lokakuuta 1982 Lontoo, Britannia) oli psykoanalyytikko ja lapsipsykoanalyysin edelläkävijä. Hän oli nuorin Sigmund Freudin kuudesta lapsesta.

Elämä
Anna Freud syntyi Sigmund ja Martha Freudin kuudentena lapsena Wienissä 1895. Hänellä väitetään olleen etäinen suhde äitiinsä. Sisarensa Sophien kanssa heidän on tulkittu valinneen eri metodit kilpailla isänsä suosiosta: Anna älykkyydellä ja Sophie viehättävyydellä.

Anna Freud opiskeli Wienissä kansakoulunopettajaksi. Ensimmäisen artikkelinsa psykoanalyysin alalta hän julkaisi vuonna 1922. Isänsä Sigmund Freudin sairastuttua kitalaen syöpään Anna Freud toimi hänen hoitajanaan.

Anna Freud ei koskaan elämänsä aikana mennyt naimisiin. Sigmund Freudin elämäkerran kirjoittaja Peter Gay kuvaa toistuvasti, kuinka isä tunsi syyllisyyttä läheisestä suhteesta tyttäreensä ja kuinka hän murehti omaa vaikutustaan tämän naimattomaksi jäämiseen ja sukupuolielämän puutteeseen.

Ura

Anna Freud jatkoi psykoanalyysin kehittämistä uuteen suuntaan, josta kehittyi egopsykologia. Anna Freud kehitti erityisesti defenssejä eli minän puolustuskeinoja koskevaa psykoanalyyttista ajattelua. Lapsipsykologiaa hän kehitti perustamalla useita orpokoteja ja tutkimalla sodan vaikutuksia lasten psyykeen.

Hänen ystäviinsä ja työtovereihinsa kuuluivat muun muassa psykoanalyytikot Eva Rosenfeld ja Dorothy Burlingham. Hän oli hyvin läheinen myös isänsä ystävän, psykoanalyytikko Lou Andreas-Salomén kanssa.

Anna Freudin kootut teokset julkaistiin englanniksi vuosina 1966–1973 (7 osaa) ja saksaksi vuonna 1980 (10 osaa).

Suomennetut teokset
Anna Freud – Dorothy Burlingham: Kodittomat lapset: hoitokodit: puolesta ja vastaan. Suomentanut Riitta Pentti. Alkuteos Infants without families. Psykologien kustannus, 1980.
Lapsianalyysin indikaatioita. Suomentanut Riitta Pentti. (Psychiatria Fennican julkaisusarja, 84.) Psykiatrian tutkimussäätiö, 1988. 
Lasten psykoanalyyttinen hoito: Menetelmäluennot ja tutkielmat. Suomentanut Riitta Pentti, esipuhe Terttu Arajärvi. (Reports of Psychiatria Fennica, 98.) Psykiatrian tutkimussäätiö, 1992. 
Minän suojautumiskeinot. Englannin kielestä suomentanut Kai Kaila. (Alkuteos: Das Ich und die Abwehrmechanismen, 1937.) Weilin + Göös 1969.
Terve ja psyykkisesti häiriintynyt lapsi. Suomentanut Riitta Pentti. (Alkuteos: Normality and pathology in childhood.) Yliopistopaino, 2000.

Lähteet

Kirjallisuus
Psychoanalytikerinnen: Biografisches Lexikon.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Psykoanalyytikot
Itävaltalaiset psykologit
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
HSC Algeciras Jet

HSC Algeciras Jet on Limassoliin Kyprokselle rekisteröidyn Express Ferries Limitedin nopea katamaraani. Se liikennöi vuoteen 2008 saakka Helsingin ja Tallinnan väliä nimellä Baltic Jet.

Rakentaminen 
Nordic Jet Line tilasi aluksen Norjasta Omstrandista Kvaerner-Fjellstrandilta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 1649 ja se valmistui vuonna 1999 nimellä Baltic Jet.

Aluksen pituus on 60,0 metriä, leveys 16,5 metriä ja syväys 2,4 metriä. Aluksen kaksi Caterpillar 3618 -dieselmoottoria tuottavat yhteensä 14 400 kW tehon. Ne on kytketty kahteen KaMeWa-vesisuihkuvetolaitteeseen, ja koneisto tuottaa alukselle tyhjänä 40,5 solmun ja kuormatulle alukselle 38,0 solmun nopeuden. Aluksen bruttovetoisuus on 2273 tonnia.

HSC Baltic Jetiin mahtuu 428 matkustajaa, hyttipaikkoja ei ole. Aluksen  autokannelle mahtuu joko 55 henkilöautoa tai 2 bussia ja 38 henkilöautoa.

Liikennöinti 
Nordic Jet Line liikennöi aiemmin Baltic Jetillä Helsinki–Tallinna-väliä, kotisatamanaan Bergen, Norja. Alus myytiin 21. lokakuuta 2008 Kyprokselle Express Ferries Limitedille, joka nimesi sen Algeciras Jetiksi. Alusta hallinnoi FRS Iberia, joka liikennöi sillä Espanjan Algecirasin ja Marokon rannikolla olevan Ceutan välillä.

Lähteet 
faktaomfartyg.se

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Nordic Jet Line (kotisivu)

Katamaraanit
Päivä

Päivä on vuorokauden valoisa aika. Maapallon alue, jossa on päivä, on silloin kääntyneenä Aurinkoon päin. Päivällä voidaan tarkoittaa myös koko vuorokautta. 

Kukin kalenteripäivä voidaan tunnistaa sen päivämäärän mukaan. Päivän lyhenne on pv ja kansainvälisesti d.

Biologisesti päivä on toiminnan aikaa vuorokaudesta. Auringon lämmön ansiosta päivälämpötila on yölämpötilaa korkeampi. Auringon valo saa kasvit kasvamaan ja viherkasvit yhteyttämään. Keväällä lisääntyvä auringonvalo saa eläinkunnan lisääntymistoiminnot alkuun.

Seisaukset ja tasaukset
Talvipäivänseisaukseksi kutsutaan sitä päivää vuodessa, jolloin auringon aika taivaanrannan yläpuolella on pienin. Kesäpäivänseisaus on taas vuorostaan se päivä, jolloin aurinko on näkyvillä pisimpään.

Kaamokseksi sanotaan sitä aikaa, kun aurinko ei nouse lainkaan. Kaamos esiintyy vain lähellä pohjois- ja etelänapaa. Yöttömäksi yöksi sanotaan vastaavasti päinvastaista aikaa, jolloin aurinko ei laske lainkaan.

Kevätpäiväntasaukseksi sanotaan päivää, jolloin päivä vaihtuu yötä pidemmäksi. Vastaavasti syyspäiväntasaus on päivä, jolloin yö muuttuu päivää pidemmäksi.

Katso myös
 Aika
 Yö

Lähteet

Aiheesta muualla

US Navy laskureita 
Auringon käytös grafiikkana
Päivänvalokartta
Päivälaskuri

Ajan yksiköt
Vuorokaudenajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin – ennen vuotta 1801 Ison-Britannian pääministeri – täysi nimitys kuuluu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri. Hän on Britannian hallituksen päämies ja yhdessä vanhimmista ministereistä koostuvan kabinetin kanssa vastuussa sen toiminnan suuntaviivoista ja tuloksista monarkille, parlamentille, puolueelleen ja äänestäjilleen. 

Perustuslaillisesti pääministerin asemaa ei ole olemassa, viran virallinen nimike on ”First Lord of the Treasury.” Nimitys on ollut käytössä 1700-luvun alkupuolelta, jolloin sitä käytettiin ensimmäisenä  Sir Robert Walpolesta. Hänen roolinsa oli kuitenkin primus inter pares eli toimia ensimmäisenä vertaistensa joukossa ja pyrkiä sujuvaan yhteistoimintaan. 

Pääministerin virka-asuntona on vuodesta 1730 saakka toiminut Lontoon Westminsterin kaupunginosassa sijaitseva Downing Street 10.

Toimivalta 

Pääministerin ja hänen hallituksensa asema perustuu monarkin heille delegoimaan valtaan – käytännön mukaan hallitsija itse pysyy nykyisin politiikan ulkopuolella. Kuningattaren hallituksen päänä pääministeri on nykyisin maan korkein poliittinen toimija: hän on johtavan hallituspuolueen pää, jolla on tavallisesti takanaan alahuoneen enemmistö ja hän johtaa tavallisesti kabinettia, jolla on ylin toimeenpanovalta. Asemassaan hän kaitsee sekä lainsäädäntöä että niiden toimeenpanovaltaa. Alahuoneessa pääministeri ohjaa lakien laadintaa koettaen toteuttaa johtamansa poliittisen puolueen tavoitteita. Toimeenpanevassa roolissaan pääministeri nimittää ja voi myös erottaa toisia hallituksen jäseniä ja ministereitä, koordinoi kaikkien hallituksen osastojen sekä ministeriöiden henkilöstön toimintaa. Hän toimii hallituksen äänitorvena ja sen kasvoina kotimaassa ja ulkomailla. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija toimii pääministerin neuvosta toteuttaessaan monia lakiin tai perinteisiin perustuvia oikeuksiaan. Tällaisia ovat esimerkiksi parlamentin hajottaminen, nimitykset korkeisiin lainsäädännön, politiikan tai kirkon virkoihin sekä aatelisarvojen ja kunniamerkkien myöntäminen.

Asema 

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin virkaa ei ole perustettu, vaan se on tulosta yli kolmen sadan vuoden hitaasta kehityksestä. Jonkinlainen lähtökohta saadaan vuosien 1688 ja 1689 tapahtumat: silloinen kuningas Jaakko II pakeni maasta ja parlamentti vahvisti avioparin Vilhelm III ja Maria II yhdessä hallitsijoiksi perustuslaillisina monarkkeina. Samalla se rajoitti heidän ja heidän seuraajiensa valtaa asiakirjoilla, jotka tunnetaan nimillä Bill of Rights (1689), Mutiny Bill (1679), Triennial Bill (1694), Treason Act (1696) ja Act of Settlement (1701). Nämä lait tunnetaan yhteisnimellä Revolutionary Settlement, eli Vallankumouksellinen sopimus. Siirtämällä valtaa hallitsijalta parlamentille ne muodostavat perustan kehitykselle, joka johti Yhdistyneessä kuningaskunnassa vielä tuohon aikaan tuntemattomaan pääministerin tehtävään.

Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan pääministereistä

Lähteet
Saksan liittokansleri

Saksan liittokansleri () johtaa Saksan hallitusta. Liittokansleri vastaa pääministerin tointa.

Saksan liittopäivät valitsee liittokanslerin liittopresidentin ehdotuksesta. Käytännössä tämä tarkoittaa suurimman puolueen puheenjohtajaa. Liittokansleri nimittää ministerit eikä hän tarvitse tähän liittopäivien hyväksyntää. Ministerien määrä vaihtelee hallituksesta toiseen. Päinvastoin kun useimmissa parlamentaarisissa järjestelmissä, liittokokous ei voi suoraan erottaa kansleria valitsematta hänen seuraajaansa.

Liittokanslerit

Katso myös
Saksan valtakunnankansleri
Luettelo Saksan kanslereista
Saksan varakansleri

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liittokansleri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Stanislav Petrov

Stanislav Jevgrafovitš Petrov (, 7. syyskuuta 1939 – 19. toukokuuta 2017) oli neuvostoarmeijassa palvellut venäläinen everstiluutnantti, joka 26. syyskuuta 1983 havaitsi Oko-ennakkovaroitussatelliittijärjestelmästä viiden yhdysvaltalaisen ydinohjuksen olevan matkalla kohti Moskovaa. Vastoin ohjesääntöjä hän kuittasi järjestelmän antaman tiedon vääränä hälytyksenä sen sijaan että olisi antanut hälytyksen, joka olisi saattanut johtaa Neuvostoliiton vastatoimiin. Varoitusjärjestelmän ilmoitus osoittautuikin virheelliseksi. Petrovin toiminnan on sanottu estäneen Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisen ydinsodan. 

19. tammikuuta 2006 Association of World Citizens -järjestö palkitsi Petrovin "maailman pelastaneesta ainutlaatuisesta sankariteosta".

Tapaus ja Petrovin myöhemmät vaiheet
26. syyskuuta 1983 Stanislav Petrov oli neuvostoarmeijaan kuuluvien strategisten ohjusjoukkojen everstiluutnantti, joka oli päivystysvuorossa Moskovan lähellä sijaitsevassa bunkkerissa nimeltä Serpuhov-15. Keskiyön jälkeen bunkkerin tietokoneet ilmoittivat, että neuvostoliittolaisten satelliittien mukaan Moskovaa lähestyi Yhdysvaltain maaperältä laukaistu mannertenvälinen ydinohjus, mutta pian järjestelmä ilmoitti myös neljän uuden ohjuksen lähestyvän Neuvostoliittoa. Petrov ilmoitti tilanteen esimiehilleen vääränä hälytyksenä. Petrov oli varma, että tietokonejärjestelmä oli erehtynyt. Hän ei pitänyt uskottavana, että Yhdysvallat olisi käynnistänyt ydinsodan laukaisemalla vain viisi ydinohjusta, ja ohjelmoijana hän piti tietokoneen ilmoittamaa ”korkeinta mahdollista todennäköisyyttä” epäuskottavana aamuhämärän aikaan.

Muutaman minuutin kuluttua Serpuhov-15:n tietokoneet ilmoittivat, että kyseessä oli ollut väärä hälytys, ja myöhemmin todettiin, että hälytys oli johtunut auringon heijastuksista. Petrovin esimiehet kuulustelivat häntä ohjesäännön rikkomisesta. Toimintansa takia häntä ei sen paremmin palkittu kuin rangaistukaan, mutta hänelle annettiin huomautus, joka virallisesti koski ”lomakkeiden puutteellista täyttämistä”. Petrov siirrettiin asevoimissa muihin tehtäviin, minkä jälkeen hänelle myönnettiin lupa ottaa varhaiseläke. Sotilasuran menettäminen aiheutti Petroville mielenterveydellisiä ongelmia ja vakavan hermoromahduksen. 

Vuoden 1983 välikohtaus pidettiin neuvostoarmeijassa salaisuutena, kunnes Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen 1990-luvulla julkaistuissa neuvostokenraali Juri Votintsevin muistelmissa mainittiin kyseinen tapaus.

Myöhemmin Petrov asui eläkeläisenä Frjazinon kaupungissa, Venäjällä. Hän kuoli 19. toukokuuta 2017.

Epäileviä näkemyksiä 

Venäjä antoi Association of World Citizens -palkinnon yhteydessä lehdistötiedotteen, jossa kiistettiin että Petrov olisi estänyt ydinsodan. Venäjän mukaan ydiniskuun olisi vaadittu useiden valvontajärjestelmien tuki, eikä yksittäinen sotilas olisi voinut aloittaa tai estää sitä.

Katso myös 

 Vasili A. Arhipov

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 
 Hän pelasti maailman vuonna 1983  - Tiedetuubi.fi

Neuvostoliittolaiset sotilaat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Kristallisuola

Kristallisuola eli intiaanisuola tai ruususuola on kallioperästä louhittavaa mineraalisuolaa, joka sisältää natriumkloridin lisäksi muita suoloja, kuten kaliumkloridia ja magnesiumsulfaattia. Nimi Ruususuola tulee punertavasta väristä, joka syntyy mm. mangaanista ja raudasta. Nimi intiaanisuola tulee suolan louhintapaikan Uyunin suolajärven seudun asukkaista, Chilen ja Bolivian rajalta Andeilta. Kristallisuola tulee Himalajalta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suolat
Seulonnan keskeiset artikkelit
IPod mini

iPod mini on tuotannosta poistunut Apple Computerin valmistama kiintolevyllinen musiikkisoitin. Se on pienempi ja kevyempi versio iPodista. iPod mini julkaistiin tammikuussa 2004 ja sitä myytiin neljän tai kuuden gigatavun kiintolevyllä varustettuna.

Kuten iPod, iPod mini osaa soittaa MP3, WAV, AAC/M4A, AIFF ja Apple Lossless tiedostoja. iPod mini toimii USB- tai FireWire-portin kautta sekä Windows- että Macintosh-koneissa. Kolmannen osapuolen ohjelmilla iPod miniä voidaan käyttää myös Linux-koneilla, joskin rajoitetusti. Jotkut ovat myös kokeilleet asentaa soittimen käyttöjärjestlmäksi linuxin. Se ei kuitenkaan ole suositeltavaa muille kuin kokeneille käyttäjille, ja tehdään aina omalla riskillä.

iPod mini on kooltaan 91 × 51 × 13 mm ja painaa 103 grammaa. Sen kuori on anonisoitua alumiinia ja sitä oli saatavilla viitenä eri värinä: hopea, kulta (vain 1. sukupolven mallit), sininen, vaaleanpunainen ja vihreä. iPod minissä on iPodista tuttu vieritysrulla, mutta ohjauspainikkeet on minissä siirretty vieritysrullan alle. Klikkauspyörä toimi minissä niin hyvin, että sitä alettiin käyttää myös uudemmassa iPodissa.

Uusi flash-muistilla varustettu iPod nano on korvannut iPod minin Applen tuotevalikoimassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Iltalehti: Löytyykö piirongista vanha iPod? Siitä voidaan maksaa mansikoita
Iltasanomat - Digitoday: Lojuuko laatikossasi tällainen vanha musiikkisoitin? Se voi olla tonnien arvoinen

IPod
Window Maker

Window Maker on X Window Systemin ikkunanhallintaohjelma, joka on ulkoasultaan ja toiminnaltaan suunniteltu emuloimaan NeXT:in OpenStep -käyttöliittymää. Sitä käytetään lähinnä Linuxissa ja muissa Unix-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä. Window Maker on vapaa ohjelmisto, joka on julkaistu GNU GPL:n alaisena.

Window Makerin pääkehittäjiä ovat brasilialainen Alfredo Kojima ja romanialainen Dan Pascu. Projekti sai alkunsa, kun Kojima ryhtyi ohjelmoimaan paranneltua versiota AfterStep-ikkunamanagerista.

Window Maker ei vaadi tietokoneelta paljoakaan resursseja (kuten keskusmuistia tai suoritintehoa) toimiakseen nopeasti. Se onkin suhteellisen suosittu graafinen ympäristö varsinkin vanhemmille koneille, joille KDE:n ja GNOME:n kaltaiset työpöytäympäristöt ovat liian raskaita.

Katso myös 
 Luettelo X Window Systemin työpöytä- ja ikkunointiympäristöistä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Window Maker -projektin sivusto
 dockapps.org - dockapp-sovelmia Window Makerille

Ikkunanhallintaohjelmat
Vapaat ohjelmistot
Gearbox Software

Gearbox Software on yhdysvaltalainen vuonna 1999 perustettu pelitalo.

Yritys on tunnettu muun muassa Half-Life: Opposing Force -lisälevyn kehittämisestä sekä Halo: Combat Evolvedin käännöksestä. Yrityksen muita pelejä ovat Borderlands ja Duke Nukem Forever.

Yritys on perustanut pelien julkaisuun keskittyneen Gearbox Publishing -yrityksen.

Historia 
Yritys on perustettu 16. helmikuuta 1999 ja sen kotipaikka on Frisco, Texas.
Embracer Group osti yrityksen vuonna 2021.

Pelit 

 Half-Life: Opposing Force - lisälevy Half-Lifelle, Windows (1999) (myöhemmin myös Linux, OS X)
 Half-Life - PlayStation 2 (2001)
 Half-Life: Blue Shift - lisälevy Half-Lifelle, Windows (2001)
 James Bond 007: Nightfire - Windows, Macintosh (2002)
 Tony Hawk's Pro Skater 3 - Windows (2002)
 Halo: Combat Evolved - yhteistyössä Bungie Studiosin kanssa, Windows, Xbox (2003)
 Brothers in Arms: Road to Hill 30 - Windows, Xbox, PlayStation 2 (2005)
 Brothers In Arms: Earned in Blood — Windows, Xbox, PlayStation 2 (2005)
 Brothers in Arms: Hell's Highway — Windows, Xbox 360, PlayStation 3 (2008)
 Borderlands — Windows, OS X, Xbox 360, PlayStation 3 (2009)
 Duke Nukem Forever - Windows, OS X, Xbox 360, PlayStation 3 (2011)
 Borderlands 2 — Windows, Linux, OS X, Xbox 360, PlayStation 3 (2012)
 Aliens: Colonial Marines - Windows, Xbox 360, PlayStation 3, Nintendo DS (2013)

Julkaisijana 
 We Happy Few - Windows, Linux, macOS, Xbox One, PlayStation 4 (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Profiili MobyGamesissä 
 Gearbox Softwaren kotisivut

Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset‎
Reise, Reise

Reise, Reise (suom. ”matkaan, matkaan”) on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin Saksassa 27. syyskuuta 2004 ja muualla Euroopassa hieman aiemmin. Pohjois-Amerikassa albumi ilmestyi 16. marraskuuta 2004. Reise, Reise äänitettiin vuosien 2003–2004 aikana Málagassa, Espanjassa. Toukokuussa 2005 Rammstein julkaisi Reise, Reisesta erityisen japanilaisen version, jossa oli kaksi bonuskappaletta ja erilainen kansi. Kannen kuvaa käytettiin myöhemmin myös Rosenrot-albumin kannessa. Sana Reise tarkoittaa saksaksi matkaa, mutta ”Reise, Reise” on saksalaisten merimiesten käyttämä huudahdus, jonka tarkoitus on herättää merellä matkaavan laivan miehistö aamuisin ja samalla ilmaista, että merimatka jatkuu.

Rammstein julkaisi neljä albumin kappaletta myös singleinä. Singlet olivat ”Mein Teil”, ”Amerika”, ”Ohne dich” ja ”Keine Lust”. ”Mein Teil” pohjautuu Saksassa maaliskuussa 2001 sattuneeseen ihmissyöntitapaukseen, jossa Armin Meiwes söi erään internetissä tapaamansa miehen. ”Mein Teil” julkaistiin heinäkuussa 2004. ”Amerikan” musiikkivideossa yhdysvaltalaiset lavastavat ensimmäisen kuukävelyn.

Reise, Reise on muiden Rammsteinin albumien tapaan laulettu pääosin saksaksi. Kappale ”Amerika” on laulettu osin englanniksi ja ”Moskau” osin venäjäksi.

Levylle on myös piilotettu Japan Airlinesin lennon 123 viimeiset 35 sekuntia ennen maahantörmäystä. Sen voi kuunnella kelaamalla levyä taaksepäin ensimmäisen kappaleen alussa. Levyn kansitaide muistuttaa myös mustaa laatikkoa.

Battlefield Bad Company 2 -pelissä on viittaus levyn kanteen, kun eräässä tehtävässä löydetään musta laatikko, joka on kansikuvan värinen ja siinä on saksan kieltä.

Kappaleet

Kokoonpano

Rammstein
 Till Lindemann - laulu
 Richard Z. Kruspe - soolokitara, taustalaulu
 Paul Landers - kitara, taustalaulu
 Oliver Riedel - basso
 Christoph Schneider - rummut
 Christian Lorenz - koskettimet

Lisämuusikot
 Victoria Fersh - laulu (kappale 7)
 Bärbel Buhler - oboe (kappale 10)
 Michael Kaden - haitari (kappaleet 1, 7)
 Olsen Involtini - kosketinsovitukset (kappaleet 9, 10)
 Sven Helbig - kosketinsovitukset (kappaleet 1, 9), kuoro (kappaleet 2, 6, 8)
 Lastenkuoro Canzonetta - kuoro (raita 6)
 Dresdenin kamarikuoro - kuoro (kappaleet 2, 6, 8) johtajana Andreas Pabst
 Saksan Filmiorkesteri Babelsbergin - orkesteri, johtajana Wolf Kerschek, koordinaattoreina Nucleus, Jens Kuphal
 Köpenicker Zupforchester - mandoliini (raita 10)

Arviot 
 Soundi: 
 Allmusic: 
 Nyt.fi: 
 PopMatters: 
 Imperiumi.net: 7+

Lähteet

Aiheesta muualla 

Reise, Reise -albumi Rammsteinin kotisivuilla.

Vuoden 2004 albumit
Rammsteinin albumit
Konseptialbumit
Sehnsucht

Sehnsucht () on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 1997. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Du hast", "Sehnsucht" ja "Engel". Albumilta julkaistiin singlet kappaleista "Engel" ja "Du hast".

Sehnsuchtin kappaleiden teemat ovat useasti seksuaalisuuteen viittaavia. Esimerkiksi "Tier" ja "Spiel Mit Mir" kertovat insestistä, "Küss Mich (Fellfrosch)" suuseksistä sekä "Bestrafe Mich" ja "Bück Dich" sadomasokismista. 

Levyn äänimaailma on industrial-henkinen; kitarariffit ovat raskaita ja koneäänet näyttelevät tärkeää osaa.

Albumin lehtinen avautuu kuudeksi erilaiseksi kanneksi, joissa jokaisessa on yksi yhtyeen jäsen. Kullakin jäsenellä on päässään abstrakti kasvonaamio, joka on tehty tavallisista keittiövälineistä. Vieressä näkyvä kansi on yleisin. Siinä on Till Lindemann, jonka suuta peittää kananmunasiivilästä tehty "kuonokoppa", ja hänen silmiensä edessä on haarukoista taivutetut aurinkolasit. Kansitaiteen loi itävaltalainen taiteilija Gottfried Helnwein.

Sehnsucht oli Rammsteinin läpimurto Keski-Euroopan ulkopuolella, etenkin Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Till Lindemann – laulu
 Richard Z. Kruspe – soolokitara, taustalaulu
 Paul Landers – rytmikitara
 Oliver Riedel – bassokitara
 Christoph Schneider – rummut
 Christian "Flake" Lorenz - koskettimet
 Bobo – lisälaulu kappaleessa: Engel

Lähteet

Aiheesta muualla 

rammstein.de , albumi yhtyeen kotisivuilla

Vuoden 1997 albumit
Rammsteinin albumit
Daavidin oksa

Daavidin oksa () on australialaislähtöinen Seitsemännen päivän adventisteista erkaantunut uskonnollinen ryhmä, jonka perustaja oli bulgarialainen Victor Houteff. Sen ydinryhmä siirtyi Texasiin Yhdysvaltoihin. Järjestön toiminnan keskeisiin kohtiin kuuluu askeettinen maailmanlopun odotus. Järjestön erityispiirteet alkoivat korostua vuosien 1987–1993 aikana lahkoa tuolloin johtaneen David Koreshin toiminnan takia.

Kultti vietti Mount Carmelin tilalla Yhdysvalloissa vuosikymmenet hiljaiseloa. Sitä johti Lois Roden -niminen nainen, kunnes lahkoon liittyi 1981 nimeä Vernon Howell käyttänyt nuori mies. Howell vietteli itseään yli 50 vuotta vanhemman Rodenin. Roden lumoutui Howellsta ja ilmoitti, että tämä on profeetta ja tästä tulee lahkon johtaja. Howell sai lahkon vähitellen valtaansa. Vuonna 1990 hän otti kuningas Daavidin ja Kyyros II Suuren mukaan uuden nimen David Koresh. Lahko alkoi eristäytyä ja muuttua vainoharhaiseksi. Toisinajattelijat karkotettiin, elleivät nämä lähteneet vapaaehtoisesti. Koreshia lukuun ottamatta miesten oli elettävä selibaatissa. Koresh käytti hyväkseen lahkon naisia aivan nuorista tytöistä lähtien, ja nämä synnyttivät toistakymmentä lasta.

1990-luvun alussa lahkon toiminta ja aseistautuminen alkoivat herättää ulkomaailman huomiota. Lahko valmistautui yhteenottoon Yhdysvaltojen hallituksen kanssa hankkimalla ampumatarvikkeita. Maatilalle rakennettiin betonivahvisteisia asuinrakennuksia, vahtitornin ja maanalaisen bunkkerin. Kun myös tiedot lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä paljastuivat, viranomaiset päättivät puuttua lahkon toimintaan.

Tulipalo Wacossa, Texasissa 1993 

Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms (ATF) järjesti ratsian Daavidin oksan päämajaan Mount Carmelilla Wacon kaupungin lähellä Texasin osavaltiossa 28. helmikuuta 1993. Ratsian perusteina olivat epäily ampuma-aseiden laittomasta hallussapidosta sekä lasten suojeleminen. Eräs entinen jäsen oli väittänyt, että lahkossa käytetään lapsia seksuaalisesti hyväksi. Ratsia kohtasi voimakasta aseellista vastarintaa, jossa kuoli neljä agenttia ja kuusi lahkolaista. Viranomaiset perääntyivät, ja yhteenottoa seurasi FBI:n valvoma piiritys, joka kesti 51 päivää. Lopulta päämaja tuhoutui FBI:n hyökkäyksen jälkeisessä tulipalossa 19. huhtikuuta 1993, ja 72–86 henkeä sai surmansa. Rakennuksessa olleita lapsia oli yritetty suojata kostutetuilla huovilla, ja osassa ruumiita oli luodinreikiä, jotka viittasivat armomurhiin. Tulipaloa on väitetty ryhmän jäsenten sytyttämäksi tai poliisien käyttämän kyynelkaasun aiheuttamaksi.

Katso myös 
 David Koresh

Lähteet 
 Uskontojen uhrien tuki: Daavidin oksa - Tulipalo Wacossa, Texasissa 1993. Web Archive 2009 (Uskontojen uhrien tuki).

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kultit
Puolisotilaalliset järjestöt
Adventismi
Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives

Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives (lyhenne ATF, ), on Yhdysvaltain oikeusministeriön alainen virasto, jonka tehtävänä on valvoa edellä mainittujen artikkeleiden käyttöä ja ehkäistä niiden väärinkäyttöä.

ATF perustettiin 1. heinäkuuta 1972. Vuonna 2003 nimi muutettiin muodosta Alcohol and Tobacco Tax and Trade Bureau nykyiseen muotoonsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ATF:n viralliset kotisivut 

Päihdepolitiikka
Yhdysvaltain oikeusministeriö
Yhdysvaltain valtion virastot
Yhdysvaltain poliisitoimi
Saules meitas

Saules meitas tarkoittaa Baltialaisessa mytologiassa Saulen, eli auringon, tyttäriä. Heidät tunnettiin pääasiassa suhteestaan kosijoihinsa, muun muassa  Dieva deliin. Dieva delin määrä vaihteli eri kertomuksissa.

Lähteet 

Latvian mytologia
Mara (latvialainen jumala)

Mara tarkoittaa nykyajan Latvian mytologiassa korkearvoisinta jumalatarta, naispuolista Dievsiä. Hänet voidaan ymmärtää Jumalan vaihtoehtoiseksi puoleksi (kuten Yin Yang). Muita jumalattaria, joskus kaikkia heitä, pidetään hänen vaihtoehtoisina muotoinaan. Mara on myös saattanut olla sama jumalatar kuin Lopu mate.

Mara on kaikkien naisellisten velvollisuuksien suojelija (lapset, karja), kaiken taloudellisen toiminnan suojelija ("Jumala teki pöydän, Mara leivän"), jopa rahan ja markkinoiden. Maran ollessa Jumalan vaihtoehtoinen puoli, Mara vie ihmisen kuoltua mukanaan tämän ruumiin Jumalan (Dievs) viedessä sielun. Hän on maan jumalatar; sitä kutsutaan Maran maaksi.

Läntisessä Latviassa ja vähäisemmässä määrin muussa Latviassa Mara  yhdistettiin voimakkaasti Laimaan, ja saatettiin pitää samana jumaluutena.

Maras-juhlaa vietettiin hänen kunniakseen 15. elokuuta.

Mara tunnettiin myös nimillä Marsava (läntinen Latvia), Moschel ja  Marha.

Latvian mytologia
Kasvitiede

Kasvitiede eli botaniikka on kasveja tutkiva biologinen tieteenhaara. Sen tutkimusalueita ovat muun muassa kasvien kasvu, lisääntyminen, aineenvaihdunta, kehitys, taudit ja evoluutio.

Osa-alueita 
Kasvitiede jakautuu useihin haaroihin:

1. Kasvimorfologia, eli muoto-oppi, tutkii lähinnä kasvien muotoa ja niiden eri osien keskinäisiä asentosuhteita. Tässä mielessä sen osa-alueesta käytetään myös nimityksiä kasviorganologia ja organografia. Toinen osa-alue on kasvianatomia, jonka kohteena on etupäässä mikroskooppisen pieni sisärakenne, kuten solukot (solukko-oppi eli histologia) tai yksittäiset solut ja niiden osat (soluoppi eli sytologia). 

2. Kasvifysiologia tutkii kasvien elintoimintoja: aineenvaihduntaa, kasvua, kehitystä, lisääntymistä ja liikkeitä. 

3. Kasviekologia selvittelee kasvien riippuvuutta ilmasto-, maaperä- ym. ympäristötekijöistä sekä sopeutumista niihin. 

4. Kasvisystematiikka eli kasvitaksonomia tutkii kasvien välisiä yhtäläisyyksiä ja eroja ja pyrkii järjestämään maapallon kaikki kasvimuodot keskinäisen sukulaisuuden perusteella yhtenäiseen luontaisjärjestelmään. 

5. Kasvimaantiede tutkii kasvien esiintymistä luonnossa. Tällöin kasvistollinen, eli floristinen kasvimaantiede kohdistaa huomionsa kasvilajien, -sukujen jne. levinneisyyteen suhteellisen suurilla alueilla, kun taas kasvillisuustiede, eli kasvisosiologia, tutkii kasvien ryhmittymistä kasvustoiksi ja kasviyhdyskunniksi. 

6. Kasvipaleontologian eli fotopaleontologian kohteina ovat muinaisaikojen kasvit geologisina aikakausina. 

7. Perinnöllisyystiede eli genetiikka tutkii läheisessä yhteistyössä eläintieteen vastaavan haaran kanssa periytymistä ja muuntelua kasvikunnassa.

Historia  
Jo Aristoteles esitti joitakin kasveja koskevia yleisluonteisia oppilauseita, joita sitten seliteltiin ja pohdittiin n. 2000 vuotta. Hänen oppilaansa Theofrastos (371–286 eaa.) kirjoitti meidän päiviimme säilyneen, koko silloista tietämystä käsittelevän kasvitieteen oppikirjan.

Carl von Linné tunnetaan parhaiten luonnontieteilijänä, joka loi perustan kasvien ja eläinten tieteellisille nimistöille.

Lähteet

Kirjallisuutta  
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Siionin kevät

Siionin kevät oli  Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen (SRK) vuosina 1978–2019 julkaisema lapsille suunnattu kristillinen aikakauslehti. Nykyisin lehti on nimeltään Lasten polku. Alun perin, vuosina 1931–1978, lehden nimenä oli Lasten Siioni.

Siionin kevät -lehdessä julkaistiin lapsille ymmärrettävässä muodossa olevia kirjoituksia Raamatun kertomuksista sekä hartaustekstejä. Muuta sisältöä olivat kristilliseen elämään ohjaavat tarinat, lasten omat kirjeet ja piirustukset sekä lasten hauskoja puheita keräävä palsta. 40-sivuinen Siionin kevät ilmestyi kerran kuussa.

Katso myös 
 Päivämies
 Siionin Lähetyslehti
 Lasten polku

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Siionin kevät – otteita neljästä uusimmasta numerosta
 Tanja Lamminmäki-Kärkkäinen (1999): Toiseus Siionin keväässä. Diskursiivinen kuva ulkopuolisista vanhoillislestadiolaisten lastenlehdessä. Pro gradu -työ: Oulun yliopisto, Oulun opettajankoulutuslaitos.

Vanhoillislestadiolaisuus
Kristilliset lastenlehdet
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Oulun media
Päivämies

Päivämies on SRK:n julkaisema tabloid-kokoinen kristillinen, vanhoillislestadiolainen sanomalehti. Lehti kertoo vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen toiminnasta ja opetuksesta. Lehti ottaa kantaa yhteiskunnallisiin ja kirkollisiin kysymyksiin. Päivämiehen levikki on noin 22 000.

Päivämies ilmestyy myös digilehtenä ja kaikille avoimena verkkolehtenä. Päivämiehen verkkolehteä voi lukea maksutta osoitteessa paivamies.fi. Verkkolehdessä julkaistaan osa paperilehden jutuista sekä blogeja ja omia artikkeleita.

Päivämies sisältää uutisten lisäksi muun muassa hartauskirjoituksia, henkilöhaastatteluja ja reportaaseja. Vakiintuneita palstoja ovat esimerkiksi Kolumni, Pysäkki (aiemmin Perhepeili) sekä Elämää ja ihmisiä. Kerran kuukaudessa julkaistaan nuorille suunnatut Kapsäkki-sivut. Kapsäkkiä toimittavat enimmäkseen nuoret itse. Lehdessä on myös arvioita kirjoista ja muista julkaisuista. Viikoittain lehdestä ilmestyy myös äänilehti CD-levynä.

Päivämies perustettiin vuonna 1954. Lehden päätoimittaja on Harri Vähäjylkkä, jota ennen päätoimittajana oli Olli Lohi. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Antti Koukkari. Alun perin lehti tiedotti yleisesti kristillisyydestä, erityisesti evankelis-luterilaisesta kirkosta, mutta alkoi painottua myöhemmin vanhoillislestadiolaisuuden pää-äänenkannattajaksi. 

SRK:n puheenjohtajan Olavi Voittosen (2007–2014) mukaan Päivämies on kristillinen viikkosanomalehti. Se kertoo vanhoillislestadiolaisuudesta ja sen toimintaympäristöstä sekä ottaa Voittosen mukaan rakentavasti kantaa keskeisiin yhteiskunnallisiin ja kirkollisiin kysymyksiin. Hänen mukaansa lehti on poliittisesti sitoutumaton ja tarkoitettu kaikkien luettavaksi. Päivämiehen perustamiskokouksen pöytäkirjojen mukaan Päivämies toimii vanhoillislestadiolaisuuden yhdyssiteenä. Lehti on arvostellut kirkon maallistumista.

Katso myös 
 Siionin Lähetyslehti
 Lasten polku

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Päivämies verkkolehti
 Päivämies - otteita neljästä uusimmasta lehdestä

Vanhoillislestadiolaisuus
Suomalaiset uskonnolliset sanomalehdet
Oulun media
Kenraaliluutnantti

Kenraaliluutnantti (lyhenne kenr.luutn. tai kenrl) on useiden maiden maa- ja ilmavoimissa käytössä oleva korkea sotilasarvo. Yleensä kenraaliluutnantti on täyden kenraalin alapuolella ja kenraalimajurin yläpuolella. Vastaava arvo merivoimissa on vara-amiraali.

Suomen maa- ja ilmavoimissa kenraaliluutnantti on toiseksi korkein sotilasarvo. Puolustusvoimissa kenraaliluutnantin tasoisia upseereita voi olla kerrallaan korkeintaan viisi. Suomessa kenraaliluutnantti toimii ylimmän johdon tehtävissä esimerkiksi pääesikunnan päällikkönä. Puolustusvoimissa vakinaisessa palveluksessa on yleensä neljä kenraaliluutnantin tai vara-amiraalin arvoista ja Rajavartiolaitoksessa yksi.

Katso myös 
 Luettelo kenraaleista
 Luettelo Suomen armeijan kenraaleista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sotilasarvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kenraalimajuri

Kenraalimajuri (lyhenne kenr.maj. tai sotilaskäytössä kenrm) on useiden maiden maa- ja ilmavoimissa käytössä oleva sotilasarvo. Se on yleensä kenraaliluutnantin alapuolella ja vastaa merivoimien kontra-amiraalia.

Suomessa kenraalimajuri palvelee prikaatinkomentajaa ylemmissä tehtävissä komentaen esimerkiksi armeijakuntaa tai toimien pääesikunnassa operaatiopäällikkönä, henkilöstöpäällikkönä tai logistiikkapäällikkönä. Kenraalimajureita voi olla Suomessa kerrallaan korkeintaan kahdeksan.

Suomen maa- ja ilmavoimissa kenraalimajuri oli pitkään alin kolmesta kenraalinarvosta, jonka kauluslaattaan kuului vain yksi leijona, kunnes sen alapuolelle luotiin vuonna 1994 kansainvälisen käytännön mukainen prikaatikenraalin arvo.

Katso myös 
 Luettelo kenraaleista
 Luettelo Suomen armeijan kenraaleista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sotilasarvot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vara-amiraali

Vara-amiraali (lyhenne v-amir) on useiden maiden merivoimissa käytössä oleva korkea sotilasarvo, joka on amiraalia alempana, mutta kontra-amiraalia ylempänä. Vara-amiraali vastaa yleensä maa- ja ilmavoimien kenraaliluutnanttia.

Vara-amiraali on puhuteltaessa amiraali (etuliitettä ei käytetä).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sotilasarvot
Kontra-amiraali

Kontra-amiraali (lyhenne kamir) on useiden maiden merivoimissa käytössä oleva korkea sotilasarvo, joka on vara-amiraalin alapuolella ja vastaa maa- ja ilmavoimien kenraalimajuria. Suomessa se oli 1990-luvulle saakka alin amiraalien arvoista, kunnes maa- ja ilmavoimien prikaatikenraalin arvon perustamisen yhteydessä luotiin uusi sitä vastaava lippueamiraalin arvo, joka sijoittuu kontra-amiraalin alapuolelle.

Kontra-amiraalia puhutellaan amiraalina, ilman etuliitettä.

Sotilasarvot
Lippueamiraali

Lippueamiraali (lyhenne lamir) on joidenkin maiden merivoimissa käytössä oleva sotilasarvo. Useimmissa maissa sitä vastaava arvonimi on kommodori tai kontra-amiraali.

Suomen merivoimissa

Suomen merivoimissa lippueamiraali on alin amiraalinarvo ja sijoittuu kontra-amiraalin ja kommodorin väliin. Arvo otettiin käyttöön 1990-luvulla maa- ja ilmavoimien prikaatikenraalin arvon perustamisen yhteydessä sitä vastaavana merivoimien arvona. Lippueamiraalia puhutellaan amiraalina, ilman etuliitettä.

Lippuemiraalin arvossa palvelleita upseereita ovat muun muassa arvoon 2003 ylennetty Bo Österlund (Turun ja Porin sotilasläänin silloinen komentaja), 2006 arvoon ylennetty entinen Puolustusvoimien tiedustelupäällikkö Georgij Alafuzoff sekä Rajavartiolaitoksen esikunnan henkilöstöosaston päällikkö Erkki Uitti, joka ylennettiin arvoon 2007.

Sotilasarvot
Konnevesi (järvi)

Konnevesi on Rautalammin reitin keskusjärvi, pinta-alaltaan 189 km². Se on pinta-alaltaan Suomen 23:nneksi suurin järvi. Järvi sijaitsee Konneveden, Rautalammin ja Vesannon kuntien alueella. Järven nimen osa konne- jountuu todennäköisesti ’peuraa’ merkitsevää saamelaisesta sanasta, joka on esimerkiksi pohjoissaamen kielessä   goddi ja kolttasaamessa kå ́dd. Sanan kantasaamelainen muoto on ollut *kontē. Sana on hyvin tavallinen saamelaisessa nimistössä, ja tällaiset paikannimet liittyvät muinaiseen peuranpyyntiin.

Konnevesi muodostuu pitkänomaisesta, kapeahkosta Pohjois-Konnevedestä ja leveämmästä, saarekkaasta Etelä-Konnevedestä. Etelä-Konnevesi on lukuisista saarista ja erillisistä syvänteistä koostuva rikkonainen järvi. Pohjois-Konnevesi on Rautalammin reitille tyypillinen pitkänomainen vähäsaarinen selkävesi. Konneveden eteläosa on lähes kaksi kertaa pohjoisosaa suurempi ja selvästi syvempi. Näitä kahta allasta yhdistää muun muassa Kivisalmi. Pohjois-Konnevedestä on yhteys Neiturin kanavan kautta Keiteleeseen ja Kiesimän kanavan kautta Kiesimään. Etelä-Konnevesi laskee länsipäästään Kellanvirtaa Liesveteen. Vuonna 2014 sen itäosaan perustettiin Etelä-Konneveden kansallispuisto.

Konnevesi on vedenlaatuluokitukseltaan erinomainen. Järven pohjoisosassa näkösyvyys on keskimäärin 5–6 metriä, joinakin talvina jopa 10–11 metriä. Näkösyvyys järven eteläosassa on noin 4–5 metriä.

Konnevesi on tunnettu muikustaan, jonka varassa on ammattikalastustakin. Järven kalakantoja on seurattu koekalastuksin ja kirjanpidon avulla 1970-luvun alusta lähtien osana Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen sisävesien kalakantojen seurantahanketta. Vuonna 2008 Konneveden kalakannat olivat varsin hyvässä tilassa. Muikkuja oli runsaasti, mikä heijastui positiivisesti moniin muihinkin lajeihin. Ahventen keskikoko oli ennätyksellisen korkea, mistä kertoo 27–33 millimetrin verkkojen yksikkösaalis. Verkkosiikojen yksikkösaalis oli korkea, mutta nuotalla siikoja ei juurikaan ole saatu muikun vallattua selkävedet. Lisäksi taimenet kasvoivat tutkimusaikana nopeasti.

Katso myös
 Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä
 Kivisalmen linja-autoturma

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Rautalammin reitti
Konneveden järvet
Rautalammin järvet
Vesannon järvet
Konneveden alue
Tavanomainen sodankäynti

Tavanomainen sodankäynti on sodankäynnin muoto, jota käydään avoimesti valtioiden välillä käyttäen tavanomaisia aseita ja taistelutaktiikkaa. Tavanomaisessa sodankäynnissä ei määritelmällisesti käytetä joukkotuhoaseita.

Katso myös

epäsymmetrinen sodankäynti
suhteellinen etu

Lähteet 

 

Sodankäynti
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ekstranet

Ekstranet tai extranet on yrityksen tai muun yhteisön ja asiakkaan tai yhteistyökumppanin välinen Internet-teknologiaa hyödyntävä suljettu verkkopalvelu. Ekstranet-palvelun kohderyhmänä ovat ainoastaan yrityksen halutut sidosryhmät.

Esimerkkinä ekstranet-palvelusta voidaan pitää vaikkapa yhdistyksen jäsenistölleen tarjoamaa suojattua sivustoa, jolta löytyy yhdistyksen sisäistä aineistoa ja jäsenistön yhteystiedot.

Ekstranet-, kuten muutkin verkkopalvelut voidaan luokitella niiden operatiivisuusasteen mukaan viestinnällisiin ja operatiivisiin palveluihin. Viestinnällinen ekstranet-palvelu keskittyy sidosryhmäviestintään kun taas operatiivisen palvelun päätarkoitus on tarjota sidosryhmäpalveluja. Ekstranet-palvelussa tämä jaottelu korostuu: viestinnällisen palvelun hyöty käyttäjälle perustuu palvelussa olevaan tekstiin, kuviin, ääneen tai elävään kuvaan (mm. animaatiot ja videot), eli ruudulla näkyvään ja kaiuttimista kuuluvaan sisältöön.

Operatiivisissa palveluissa suurin hyöty käyttäjälle ei tulekaan ruudulla näkyvästä tai kaiuttimista kuuluvasta sisällöstä. Operatiivisissa verkkopalveluissa käyttäjän saama hyöty perustuu siihen, mitä tapahtuu verkkopalvelun ulkopuolella. Operatiivisia verkkopalveluja ovat esimerkiksi Internetin pankkipalvelut ja verkkokaupat, joista voi ostaa tavaroita. Nämä voidaan luokitella ekstranet-palveluiksi: yrityksen kohderyhmänä ovat ainoastaan omat asiakkaat, jotka ovat rekisteröityneet käyttäjiksi. (Jussila & Lehto 1999, 32–33.)

Katso myös 
 intranet

Lähteet
 Jussila M., Lehto A. 1999. Net. Verkkoviestinnän käsikirja. Inforviestintä, Mikkeli.

Tietokoneverkko
Ursa

Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry eli lyhyesti Ursa on suomalainen tähtitieteellinen yhdistys. Ursan perustamiskokous oli 2. marraskuuta 1921. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki. Ursassa oli vuoden 2016 lopussa 18 218 jäsentä. Ursan tarkoituksena on tarjota jäsenilleen ja yleisölle selkeä ja nykyaikainen käsitys maailmankaikkeudesta, toimia tähtitieteen ja lähialojen harrastuksen edistämiseksi sekä edistää alansa kouluopetusta ja aikuiskasvatusta.

Toiminta 
Ursa julkaisee jäsenlehteä Tähdet ja avaruus, joka nykyään ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa yli 75 sivun laajuisena. Lehden levikki oli keväällä 2017 noin 19 100 kappaletta. Lehteä on julkaistu vuodesta 1971 lähtien,  vuosina 1971–1976 nimellä Tähtiaika.

Ursa on julkaissut luonnontieteellisiä tietokirjoja vuodesta 1926 alkaen. Julkaisutoiminta laajeni merkittävästi 1970-luvun puolivälissä. Nykyisin Ursa julkaisee ison osan Suomen tähtitieteellisistä kirjoista. Vuoteen 2018 mennessä on yhdistyksen tietokirjasarjassa ilmestynyt 160 kirjaa. Ursa kustansi vuosina 1980–1992 Ursan scifi-sarjaa ja Aikakone -lehteä vuoden 1989 loppuun asti.

Vuodesta 2011 alkaen Ursa on ylläpitänyt Taivaanvahti-havaintopalvelua. Järjestelmään kerätään havaintoja tähtitieteellisistä ja ilmakehän ilmiöistä. Palvelu on kaikkien suomalaisten käytettävissä.      

Ursa rakennutti vuonna 1926 tähtitornin Helsingin Kaivopuistoon. Tähtitorni on edelleen säännöllisessä käytössä. Yhdistys ylläpitää myös Artjärvelle rakennettua havainto- ja kurssikeskusta, jossa on kolme tähtitornia. Vuonna 2007 sinne asennettiin Pohjoismaiden suurin harrastajakaukoputki.      

Yhdistys järjestää tähtitiedetapahtumia, kuten Tähtipäivät ja Cygnus-kesäkokoontumisen yhteistyössä paikallisen tähtiharrastusyhdistyksen kanssa. Ursa järjestää myös kansallisia tähtiharrastuksen teemapäiviä, kuten joka elokuun viimeiselle lauantaille sijoittuvan tähtiharrastuspäivän. 

Ursalla on siirrettävä planetaario, jossa annetaan tähtitiedetunteja ennen kaikkea kouluille. 

Ursan toimitilat sijaitsevat nykyään Helsingin observatoriolla, jossa toimii myös Helsingin yliopistomuseoon kuuluva tähtitieteen yleisökeskus. 

Ursan lisäksi yli 40 paikallista tähtiyhdistystä järjestää tähtiharrastustoimintaa Suomessa. Paikallisyhdistykset ovat itsenäisiä ja riippumattomia Ursasta, mutta Ursa tukee monin tavoin niiden toimintaa. Paikalliset yhdistykset puolestaan auttavat Ursaa tähtitieteen tunnetuksi tekemisessä.

Talous 
Tähtitieteellinen yhdistys Ursa on voittoa tuottamaton järjestö. Ursan tulot muodostuvat pääasiassa jäsenmaksuista ja julkaisutoiminnasta.

Katso myös 
 6073 Tähtiseuraursa
 Luettelo Suomen tähtiyhdistyksistä
 Luettelo Ursa Science Fiction -sarjan kirjoista
 Luettelo Ursan julkaisemista tietokirjoista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Telppäs-niityn ihme

Telppäs-niityn ihme on vuonna 1796 Savossa sattunut tapahtuma, josta katsotaan herännäisyyden eli körttiläisyyden saaneen alkunsa.

Telppäs-niityllä silloisen Iisalmen pitäjän Savojärven kylässä, Lapinlahden kirkon lähellä, kesken heinänteon tuli voimakas tuulenpuuska ja niityllä olleet kahden talon, Asikkalan ja Heikkilän ihmiset kokivat, että kuin suuri käsi olisi kaatanut heidät maahan. Väki piti tätä Pyhän Hengen ilmestymisenä. Tilanteessa ilmeni myös kielilläpuhumista ja näkyjen näkemistä. Tämä sai aikaan mukana olleissa voimakkaan hengellisen herätyksen, joka levisi aluksi kyläläisten keskuuteen, sitten laajemmalle. Tapahtumaa pidetään Savon herännäisyyden alkuna.

L. J. Niskanen kertoo muistokirjassaan muutamien Telppäs-niityllä mukana olleiden ihmisten saaneen kyvyn vaipua horrostilaan ja saarnata unissaan. Heistä tunnetuin oli Juhana Martiskainen, joka horrostilaan jouduttuaan oli tunnottomassa tilassa. Hän vaipui hartaustilaisuuksissa ja muulloinkin tainnoksiin ja alkoi saarnata. Matthias Akianderin 'Historiska upplysningar om religiösa rörelserna i Finland' -kirjassa olevan Paavo Ruotsalaisen kertomuksen mukaan, hän nuhteli ja tuomitsi horrostilassa ihmisiä, ken oli totisesti Herran edessä, ken petollisesti ja jaetulla sydämellä. Hänen horrostilassa pitämiään saarnoja pidettiin voimallisina ja Raamattuun perustuvina.

Liikkeen johtajaksi nousi Torniosta paikkakunnalle muuttanut pyöräntekijä Juhana Lustig.

Telppäs-niitylle nykyisessä Lapinlahden kunnassa on sittemmin pystytetty tapahtuneen muistoksi liekkiä kuvaava kivinen muistomerkki. Lisäksi siellä ovat herännäiset järjestäneet joitakin seuratilaisuuksia.

Lähteet 
 Rosendal, Mauno: Suomen herännäisyyden historia XIX:llä vuosisadalla 1, Kustannusyhtiö Herättäjä, Oulu 1902
 Kauppala, Jalmari: Helluntai-ilmiöitä Suomen Siionissa entisaikana, 2 p., Ristin Voitto, Hämeenlinna,1982, ISBN: 951-605-765-9 (sid.)

Viitteet 

Herännäisyys
Kristinuskon historia Suomessa
1796
Yari

Yari (oikealta nimeltään Jari Ensio Knuutinen, s. 2. marraskuuta 1957 Jyväskylä) on Jyväskylässä lapsuutensa asunut ja Kemin kautta 1970-luvun puolivälissä takaisin Jyväskylään muuttanut säveltäjä, sanoittaja ja muusikko. Hän asuu Polvijärven Sotkumassa. Yarilla oli jo Kemissä pienimuotoinen yhtye nimeltä Pohjolan Voima, mutta toden teolla hän aloitti uransa 1970-luvun loppupuolella Se-yhtyeessä. Yari soitti muun muassa myös Pelle Miljoona & 1980-yhtyeen Pelko ja viha -levyllä ja kävi yhtyeen mukana muutamilla keikoillakin. Vaikka Yarin tuotannossa on monia eri tyylilajeja, pääosan muodostavat pop- ja elokuvamusiikki. Hän on säveltänyt musiikin muun muassa Claes Olssonin elokuviin Elvis kissan jäljillä (1987), Akvaariorakkaus (1993) ja Ihanat naiset rannalla (1998). Akvaariorakkauden musiikista Yari sai Jussi-palkinnon.

Se-yhtyeen jälkeen Yari levytti yhtyeissä Onnensoturit ja MXYZPTLK. Jälkimmäisen nimi on otettu Teräsmies-sarjakuvasta, jossa Mxyzptlk on Teräsmiehen vihollinen. Vuodesta 1992 lähtien Yari on esiintynyt ja levyttänyt sooloartistina. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2021.

Diskografia

Se

Seitsemäs maailma

Soolo 
 & Onnensoturit:

Elokuvamusiikki (osa) 
 Elvis kissan jäljillä (1987)
 Akvaariorakkaus (1993)
 Kissan kuolema (1994)
 Ihanat naiset rannalla (1998)
 Tuliportaat (1998, televisiosarja)
 Rikos & Rakkaus (1999)
 Onnen varjot (2005)
 Colorado Avenue (2007)
 Taistelu Näsilinnasta 1918 (2012)
 Rikinkeltainen taivas (2021)

Katso myös 
 Ei asfaltti liiku

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Fanisivusto
 Ylen Elävä arkisto: Yari Nuotit hukassa -ohjelmassa vuonna 1979
 

Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset elokuvasäveltäjät
Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset kosketinsoittajat
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset musiikkituottajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Grafia

Grafia (aiemmin Suomen Taidepiirtäjäliitto) on vuonna 1933 perustettu visuaalisen viestinnän suunnittelijoiden järjestö, jonka tehtävänä on edistää alan tietämystä ja tuntemusta sekä valvoa jäsentensä oikeudellisia, ammatillisia ja taloudellisia etuja. Grafia muun muassa jakaa apurahoja, myöntää erilaisia tunnustuksia ja julkaisee Grafia-lehteä.

Grafian jäsenet toimivat monenlaisissa luovan suunnittelun tehtävissä kuten graafisina suunnittelijoina, art directoreina, kuvittajina, digi- ja julkaisusuunnittelijoina sekä alan tutkijoina, opettajina ja opiskelijoina.

Tunnustukset

 Vuoden Huiput -kilpailu, vuosikirja, näyttely vuodesta 1980 (Platinahuippu ja Vuoden Junior)
 Vuoden graafikko -valinta vuodesta 1985
 Rudolf Koivu -palkinto joka toinen vuosi 
Albert Gebhard -mitali

Aiheesta muualla

 Grafia ry:n kotisivu

Suomalaiset kuvataidealan järjestöt
Jokohama

Jokohama () on Japanin suurin kunta 3 650 000 asukkaallaan.  Jokohama sijaitsee Kanagawan prefektuurissa, Tyynen valtameren rannalla noin 30 km Tokiosta etelään ja muodostaa yhdessä Tokion, Chiban ja Kawasakin kanssa maailman suurimman yhtenäisen kaupunkialueen Suur-Tokion, jossa asuu noin 38 miljoonaa ihmistä (YK:n arvio vuodelta 2016).

Jokohamassa sijaitsee Yokohama Landmark Tower. 70-kerroksisen rakennuksen 69. kerros sijaitsee 273 metrin korkeudessa ja sen Sky Garden on avoinna yleisölle. Siellä sijaitsee myös Nissan-stadion-urheilustadion.

Jokohaman suosituin nähtävyys on vuonna 1859 perustettu kiinalaiskaupunki eli Chūkagai.

Aluejako 

Jokohaman kaupunki jakautuu 18 suuralueeseen (). Niistä asukasluvultaan suurin on Kōhoku-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Totsuka-ku. Kaupungin ydinalueen muodostavat Naka-ku ja Nishi-ku.

Kansainvälinen yhteistyö 
Jokohamalla on kahdeksan ystävyys- tai sisarkaupunkia ympäri maailmaa. Niiden kanssa tehdään yhteistyötä esimerkiksi urheilun, kulttuurin ja teknologian alueilla:

 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat, vuodesta 1957
 Lyon, Ranska, vuodesta 1959
 Odessa, Ukraina, vuodesta 1965
 Vancouver, Kanada, vuodesta 1965
 Mumbai, Intia, vuodesta 1965
 Manila, Filippiinit, vuodesta 1965
 Shanghai, Kiina, vuodesta 1973
 Constanța, Romania, vuodesta 1977

Lisäksi Jokohaman satamalla on useita ystävyys-, sisar- tai yhteistyösatamia: Oaklandin satama, Vancouverin satama, Shanghain satama, Dalianin satama, Hampurin satama ja Melbournen satama.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin verkkosivusto 

Seulonnan keskeiset artikkelit