joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Qix

Qix (lausutaan ) on japanilaisen Taito-yhtiön kehittämä vuonna  julkaistu kolikkopeli. Peli on käännetty useille alustoille 1980-luvun aikana ja 1990-luvun alussa. Kotitietokoneille on pelistä saatavilla monia ilmaiseksi levitettäviä versioita.

Pelaaminen 

Pelissä pelaaja ohjaa viivoja pitkin kulkevaa kursoria ja ideana on piirtää viivoja ja yhdistää ne jo olemassa oleviin pintoihin luoden kiinteitä alueita. Ideana on täyttää tietty prosenttiluku ruudusta, jotta pelaaja pääsee uuteen kenttään.

Qix on joukko sivuttain liikkuvia säteitä, jotka liikkuvat päättömästi edestakaisin ja joiden osuessa kursoriin tai keskeneräiseen viivaan pelaaja menettää elämän. Tämän lisäksi pelaajaa kiusaavat säpinäotukset Sparxit, jotka kulkevat reunoja pitkin ja osuessaan tuhoavat pelaajan. Sparxien lukumäärä kasvaa sitä suuremmaksi, mitä kauemmin pelaajalla menee selvittää kenttä. 

Pelaaja ei myöskään saa aikailla tai muuten keskeneräistä viivaa pitkin voi lähteä kulkemaan kipinä, joka räjäyttää kursorin. Myös tietyn ajan päästä hitaat Sparxit muuttuvat hyökkääviksi Super Sparxeiksi.

Pelin vaikeutuessa tietyissä tasoissa kohtaa useamman Qixin. Pelaaja voi tehdä nopeaa työtä yhden tapaisella pinnalla, jolloin hän ansaitsee vähemmän pisteitä. Toisen tyyppistä pintaa luodessa pelaaja kerää helpommin enemmän pisteitä, mutta kursori liikkuu hitaammin.

Aiheesta muualla 
 
 

Atari Lynx -pelit
Amiga-pelit
Commodore 64 -pelit
Commodore 128 -pelit
FM-7-pelit
Taiton kolikkopelit
Vuoden 1981 videopelit
Kemiallinen räjähdys

Kemiallinen räjähdys on nopea kemiallinen reaktio, jossa vapautuu suuri määrä lämpö- ja liike-energiaa. Periaatteessa kyseessä on erittäin nopea palamisreaktio, jonka teho perustuu lämpöenergian vapautumiseen sekä räjähdysaineen tilavuuteen nähden jopa monikymmenkertaiseen kaasunmuodostukseen. Muun muassa panostajat käyttävät epäonnistuneesta räjähdyksestä nimitystä deflagraatio eli räjähtävä palaminen, niin sanottu humahdus. Yleensä humahduksen rajana käytetään 2000 m/s räjähdysnopeutta. Tämä vaihtelee lähteittäin kulloisenkin räjähdysaineen tyypillisen räjähdysnopeuden mukaan. Räjähtävän aineen ei tarvitse olla niin sanottu teollinen räjähdysaine (myös R-aine), vaan myös muut aineet voivat tietyissä olosuhteissa räjähtää. Esimerkiksi polttomoottorin toiminta perustuu palotiloissa kipinän seurauksena hallitusti räjähtävään (oikeammin humahtavaan) bensiinihöyryyn tai -sumuun. Myös muut sumuna tai pölynä esiintyvät hiilivedyt ja hiilipöly voivat räjähtää.

Räjähdys ei tapahdu räjähdysaineessa tasaisesti tai yhdenaikaisesti, vaan se etenee aaltona. Räjähdyksen etenemiselle voidaan määrittää nopeus (räjähdysnopeus), joka ei ole vakio, vaan vaihtelee panostuksen mukaan. Esimerkiksi pentriitillä kyseessä oleva nopeus on 4 000–7 000 m/s. Tätä ilmiötä käytetään hyväksi räjähtävässä tulilangassa, jonka räjähdysnopeus on 6 000–7 200 m/s, eli sekunnin kuluttua sytytyksestä seitsemän kilometrin päässä oleva panos laukeaa räjähdyksen välityttyä sinne asti. Uusimmat polttomoottorit käyttävät ilmiötä vähentämään polttoaineen kulutusta sytyttämällä polttoaine-ilmaseoksen useasta pisteestä (muun muassa Twin Spark -moottorit) jolloin palaminen on täydellisempää. Samoin panostettaessa metalliputkia panos räjäytetään yhtaikaa vastakkaisilta puolilta (ei kuitenkaan täsmälleen samaa linjaa pitkin jotteivat iskuaallot heikennä toisiaan) jolloin syntyy vastakkaissuuntaisten iskuaallon vaikutuksesta niin sanottu saksi-ilmiö (myös saksivaikutus), joka katkaisee putken. 

Huonolaatuisen tai vanhentuneen räjähdysaineen epähomogeenisuus estää aaltoa etenemästä joka suuntaan samalla nopeudella ja täten  heikentää räjähdystä (osa R-aineesta saattaa deflagroitua). Tällöin ainetta saattaa jäädä jopa laukeamatta jääden epävakaaseen tilaan, mikä aiheuttaa merkittävän turvallisuusriskin.

Katso myös 
 Räjähdys
 Ydinräjähdys

Räjähdykset
Sieppijärvi

Sieppijärvi on entinen hallinnollinen keskus ja taajama Kolarissa Lapin maakunnassa. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 345 ja pinta-ala 2,2 km². Kylän länsipuolella on Sieppijärven rautatieasema.
 Sieppijärvellä sijaitsee myös kotiseutumuseo. 

Kunnassa on myös kaksi Sieppijärvi-nimistä järveä, Sieppijärvi ja Ylinen Sieppijärvi.

Historia

Sieppijärven ensimmäiset asukkaat muuttivat 1600-luvulla asumaan Sieppijärvelle. 

Sieppijärven koulu rakennettiin vuonna 1910, mutta se tuhoutui Lapin sodan aikana. Koulu rakennettiin uudelleen 1950-luvulla. 

Sieppijärvi poltettiin melkein kokonaan maan tasalle Lapin sodan aikana vuonna 1944. 

Sieppijärven kirkko rakennettiin vuonna 1956 Sieppijärven kylään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sieppijärven kotisivut

Kirjallisuutta
Ollikainen, Aki: Routalattiat. Sieppijärven kylän vaiheita läpi vuosisatojen. Heikki Peura, 2005. ISBN 952-91-9434-X.

Kolarin kylät
Kolarin taajamat
Suomen entiset kuntakeskukset
Ilves (täsmennyssivu)


Ilves tarkoittaa seuraavia asioita:

 ilves (Lynx lynx), kissaeläin
 ilvekset (Lynx), kissaeläinsuku

Sukunimenä 

 Aapo Ilves, virolainen kirjailija, muusikko ja taiteilija
 Eero Ilves (1887–1953), suomalainen pankinjohtaja
 Jaakko Ilves, suomalainen viulunsoiton lehtori
 Kristjan Ilves (s. 1996), virolainen yhdistetyn hiihtäjä
 Mikael Ilves (s. 1938), suomalainen eläinlääkäri ja kirjailija
 Toomas Hendrik Ilves (s. 1953), Viron presidentti.

Urheilussa 

 Ilves, Veikkausliigassa pelaava Ilveksen edustusjoukkue
 Ilves, SM-liigassa pelaava Ilves-Hockey Oy
 Tampereen Ilves, urheiluseura Ilves ry
 Jämsänkosken Ilves, urheiluseura
 Riihimäen Ilves, jalkapalloseura
 Tampereen Ilves-Kissat, urheiluseura
 Etelä-Kuopion Ilves, urheiluseura
 Ilves FS, futsal-joukkue
 Ilves-Hockey Oy, jääkiekkoseura Ilveksen taustayhtiö

Muita merkityksiä 

 Ilves, tähdistö
 Sokos Hotel Ilves, hotelli Tampereella
 Ilves-teatteri, helsinkiläinen harrastajateatteri
 Ilves, Anssi Kelan kappale vuodelta 2018
 Poika ja ilves, suomalainen elokuva
Moche

Moche-kulttuuri (Mochica) vallitsi Pohjois-Perun rannikolla noin 100–700 jaa., laajennetun aikataulun mukaan 300 eaa.–100 jaa. Mochen kulttuuri tunnetaan keramiikastaan, kultatöistään ja keinokasteluverkostoista. Mochen jäljiltä ovat Trujillon lähellä olevat kaksi suurta pyramidia, Huaca del Sol ja Huaca de la Luna. Moche laajeni keskusjokilaaksoistaan melko laajalle rannikkokaistaleelle. Mochen ihmiset saattoivat olla samoja kuin myöhemmän Chimun valtion ihmiset.

Moche 
Moche-kulttuuri (eli Mochica tai varhainen Chimú, proto-Chimú, pre-Chimú tms.) syntyi noin 100 jaa. Perun rannikon jokilaaksoihin. Mochen yhteiskunta oli järjestynyt ja hyvin johdettu. Kulttuuri tunnetaan mm. erikoisista ihmisen pään muotoisista saviastioistaan. Saviastioita oli esimerkiksi talon ja ihmisen muotoisia. Astiat tehtiin muotin avulla. Viimeistään mochen aikaan alettiin rakentaa linnoituksia. Keramiikka esittää muun muassa uhrausseremonioita, joissa kaksintaistelun hävinneet nuorukaiset tapettiin hitaasti, minkä jälkeen ruumiilta poistettiin lihakset. Metallia osattiin käsitellä hyvin.

Moche käsitti useita kaupunkivaltiota, jotka olivat pappien johtamia. Mochen varhaisvaihe I-II on lähinnä jatkoa Gallinazolle, niissä on myös Cupisniquen ja Salinarin piirteitä.

Moche III-IV noin 300–600 jaa. edustavat Mochen huippukautta. Tänä aikana Moche laajeni rannikolla. Mochet rakensivat savitiilistä suuria porraspyramideja, jotka olivat sekä hallinnollisia että uskonnollisia keskuksia. Osa pyramideista oli myös hautapaikkoja. Mochen aikoina kukoisti etelärannikolla Ica-Nazcan kulttuuri.

Mochen pohjana oli Gallinazo, jonka pohjana puolestaan Cupisnique 1200 eaa.–200 eaa.

Moche IV romahti noin 600 jaa kuivuuden takia.

Poikkeukselliset ilmaston muutokset johtuivat El Niño -ilmiöstä ja ne johtivat sisällissotiin, jotka tuhosivat kulttuurin.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 
 

Esikolumbiaaniset kulttuurit
Pronssikauden kulttuurit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Caral

Caral oli muinainen intiaanien rakentama asutuskeskus Perun rannikolla Supéjoen laaksossa, Barrancan provinssissa. Se syntyi noin 3000–2600 eaa. ja oli siten yksi varhaisimmista Perun temppelikeskuksista. 
Caral kuului Caral–Supe-sivilisaatioon. Caralista on löydetty 5 000 vuotta vanha quipu, solmukirjoitus. Kaupungista ei ole löydetty merkkejä sodista tai sota-aseista. Caral liittyy Perun sivilisaation syntyyn myöhäisellä esikeraamisella kaudella. Silloin alettiin rakentaa suuria temppeli- ja palatsitasanteita, huacoja.

Caralin tyyppisen keskuksen tarkoitus oli mitä luultavimmin toimia erilaisiin kylvöön ja sadonkorjuuseen sekä päällikön kuolemaan ja sodassa saatuun voittoon ja vastaaviin liittyvänä seremoniapaikkana. Esimerkiksi sadonkorjuuseremoniassa oli uskonnollinen sävy. Juhliin liittyi markkinatoimintaa ja niiden tarkoitus oli lujittaa toisilleen läheisten kylien välistä yhteyttä. Tämä on päätelty myöhempien mapuche-intiaanien riiteistä, joihin liittyi aikoinaan vastaavan tyyppistä kummun rakentamista kuin Caralissa.

Caralin tyyppisiä keskuksia oli Perun myöhäisellä esikeraamisella kaudella vain muutamia, esimerkiksi La Galgada ja Aspero.
Caral hylättiin noin 2100 eaa., ehkä kuivuuden takia. Näihin aikoihin monet myöhemmän ajan keskukset olivat alkaneet kasvaa.

Caralin "esihistoria " 
Caralin tyyppisiä keskuksia alettiin rakentaa Perun rannikolla ehkä jo 3500-3000 eaa. Varhaisin Supejoen laakson keskus oli 100 hehtaarin kokoinen Huaricanga, josta on löydetty varhainen sauvajumalan kuva. Tämä keskus perustettiin ehkä jo 3500 eaa. Supejoen laakson varhaista monumenttikulttuuria sanotaan Norte Chicon kulttuuriksi.

Caralin keskusta 
Caralia alettiin rakentaa viimeistään noin 2600 eaa., ja se lienee ollut noin 2500 eaa. Amerikkojen suurin kaupunkimainen keskus.

Caralin asutuskeskuksessa on arvioitu asuneen 3 000 ihmistä, ja sen suuret rakennelmat on tehty pitkän ajan kuluessa ilmeisesti jonkinlaisena työverona.

Caralin temppelialueen pinta-ala on noin 66–110 hehtaaria.

Caralissa on seuraavia Perun esikeraamiselle ja varhaiselle keraamiselle ajalle tyypillisiä rakennelmia: U:n muotoiset, itään osoittavat temppelit, pyöreät upotetut kentät ja tasalakiset leveät pyramidit.
Caralista on löydetty 18 huacaa, suurta tasalakista pyramidimaista kumpua. Näistä kummuista 6 on suurimpia. On löydetty myös kolme maahan upotettua pyöreätä kenttää (läpimitta 20–30 m, syvyys 1–3 m) ja muita rakennelmia. Suuren pyramidin eli espanjaksi Pirámide Mayor:in ala on noin 150×165 m ja korkeus 18 m. Sen sisäänkäynnillä on kaksi 3,5 m korkeaa monoliittia. Pienen pyramidin mitat ovat 60×45×10 m.
Kuuden kummun tilavuudet vaihtelevat välillä 20 000–200 000 m³.

Caralin lähiseuduilla Supejoen laaksossa on 19 pienempää esikeraamista keskusta 80–90 km2 alalla: Aspero on alaltaan 15 ha jonka suurin kumpu 3 200 m³.
Koko Supejoen laaksossa asui Caralin aikoihin ehkä noin 20 000 ihmistä.

Katso myös
Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit
Valdivian kulttuuri
Perun myöhäinen esikeraaminen kausi eli Norte Chico

Lähteet

Aiheesta muualla
the Caral quipu
Caral Supe

Esikolumbiaaniset kulttuurit
Unescon maailmanperintökohteet Perussa
Geli Raubal

Geli (Angelika) Raubal (4. kesäkuuta 1908 – 8. syyskuuta 1931) oli Adolf Hitlerin sisarpuolen, Angela Hitlerin ja tämän miehen Leo Raubalin tytär. Hitlerin sisar ryhtyi vuonna 1928 hänen taloudenhoitajakseen, jolloin Geli Raubal eli Hitlerin kanssa samassa asunnossa Obersalzbergissa ja Wienissä. 23-vuotias Geli Raubal löydettiin kuolleena Hitlerin asunnosta Münchenistä 8. syyskuuta 1931, ammuttuna Hitlerin aseella. Hitler itse oli matkustanut Hampuriin.

Hän teki ilmeisesti itsemurhan mustasukkaisuudesta Hitlerin toista naisystävää Eva Braunia kohtaan. 

Vaihtoehtoinen syy Geli Raubalin itsemurhaan saattoi olla Hitlerin parafiliat häntä kohtaan.

Yksi teoria väittää Gelin ampuneen itsensä riideltyään Hitlerin kanssa.

Lähteet 

Adolf Hitlerin sukulaiset
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Hard rock

Hard rock on musiikkigenre, joka kehittyi garage rockista ja blues rockista 1960-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hard rockille ovat tyypillisiä aggressiiviset tulkinnat, kitaran särö sekä voimasoinnut. 

Merkittäviä alkuaikojen hard rock -yhtyeitä olivat Cream, Deep Purple, The Who ja Led Zeppelin.

Hard rockia hyökkäävämpää ja raskassointisempaa musiikkia kutsutaan metallimusiikiksi (heavy metal).

Hard rockin ja metallimusiikin suhde 
Hard rock -termiä käytetään usein kevyehkön metallimusiikin synonyyminä. Käsitteet on kuitenkin yritetty eriyttää toisistaan siten, että varsinainen metalli olisi raskaampaa ja yleensä tyyliltään ja sanoituksiltaan hard rockia synkempää. Karkeasti ottaen hard rockin sanoitukset ovat yleensä valtavirran rockin kaltaisia ja käsittelevät esimerkiksi kitaransoittoa, seksiä ja moottoripyöräilyä. Metallimusiikissa esiintyy useammin kauhuromantiikkaa, painajaisia ja synkkiä ydinsotamaisia visioita. Musiikillisesti hard rock edustaa metallimusiikkia selkeämmin 1960-luvun rhythm and blues -pohjaisen rockmusiikin jatkumoa, kun taas perinteisen heavy metalin tunnuspiirteitä olivat bluesvetoisuuden tuoma hitaus ja raskaus. Suurin tekninen ero metallimusiikin ja hard rockin välillä on sointujärjestyksissä.

Hard rockin historia 
Hard rockin juuret ovat muun muassa blues rockissa, The Whon tuotannossa, sellaisissa 1960-luvun rock-kappaleissa kuin ”You Really Got Me” (The Kinks) ja ”Helter Skelter” (The Beatles) sekä garage rockissa. Tunnettuja 1970–1980-luvun hard rock -yhtyeitä olivat muun muassa AC/DC, Aerosmith, KISS, Rainbow, Status Quo, Thin Lizzy, Van Halen ja Scorpions. Varsinkin Aerosmith ja KISS omaksuivat imagoonsa voimakkaita vaikutteita myös glam rockista. Vastaavasti glam rock -yhtyeiden, kuten Alice Cooperin, Sladen ja Queenin, kappaleissa oli usein hard rock -vaikutteita.

1980-luvulla sellaiset glam-henkiset hard rock -yhtyeet kuin Whitesnake, Guns N' Roses, Def Leppard, Skid Row ja Europe saavuttivat suurta suosiota. Uuden sukupolven hard rock -yhtyeistä tunnetuimpiin lukeutuvat esimerkiksi Velvet Revolver, The Answer, Buckcherry ja Airbourne.

Heavy-rock Suomessa
Suomen ensimmäiseksi heavy rock -yhtyeeksi on mainittu 1970-luvulla aloittanut seinäjokelainen Hard Rock Sallinen. Suomalaisista hard rock -yhtyeitä ovat olleet muun muassa Zero Nine, Peer Günt ja Hanoi Rocks sekä 1980-luvun puolivälissä esille tullut suomenkielinen hard rock -yhtye O.S.S.Y.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Plesetsk

Plesetsk () on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Plesetskin piirin hallinnollinen keskus Arkangelin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Konošan ja Obozerskin välisen rautatien varrella 290 kilometriä Arkangelista etelään. Taajamassa on 11 000 ja kunnassa 11 900 asukasta (vuonna 2012). Taajaman lähellä Mirnyin suljetussa kaupungissa toimii Plesetskin avaruuskeskus.

Maantiede, ilmasto ja asutus
Plesetskin kunnan pinta-ala on 596,32 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Plesetskin piirin Oksovskin, pohjoisessa Savinskin ja idässä Puksoozeron kuntiin, etelässä Arkangelin alueen Njandoman piiriin ja koillisessa Mirnyin kaupunkipiirikuntaan. Pinta-alasta 95,1 % on metsää, 2,1 % asuinaluetta ja 2,0 % maatalousmaata.

Kunnan alue on kumpuilevaa tasankoa. Suurempia jokia tai järviä ei ole. Seudulla on paljon karsti-ilmiöitä ja soita. Hyötykaivannaisiin kuluvat savi, hiekka ja sora.

Seudun ilmasto on leudon mannermainen. Talvi on melko kylmä, pilvinen ja tuulinen, kesä kohtalaisen lämmin ja sateinen. Tammikuun keskilämpötila on –12,5 ja heinäkuun +17,4 astetta.

Plesetskin lisäksi kuntaan kuuluu Puksan taajama, jossa on reilut 800 asukasta.

Taajaman asukasluvun kehitys

Historia
Arkangelin kuvernementin Onegan kihlakunnan Navolokin volostiin kuulunut paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1894. Se on saanut nimensä entisestä Plesetskajan kylästä sekä lähellä sijaitsevasta Plestsyn järvestä. Vuonna 1897 Vologdan ja Arkangelin väliselle rautatielle rakennettiin Plesetskajan asema. Vuonna 1926 asemasta tuli volostin ja vuonna 1929 Pohjoisen aluepiirin Arkangelin piirikuntaan kuuluneen piirin keskus. Asemakylä sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja nimen Plesetsk vuonna 1932.

Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee etelästä Arkangeliin johtava rautatie, jolla on Plesetskajan ja Puksan asemat. Plesetskin kautta kulkee myös Arkangelin ja Kargopolin välinen asfaltoitu maantie. Taajamasta on linja-autoyhteydet piirin tärkeimpiin asutuskeskuksiin ja Arkangeliin. Plesetskin lentotukikohta (Plesetskin lentoasema) sijaitsee noin 11 kilometriä Mirnyistä itäkaakkoon.

Seudun pääelinkeinot ovat metsäteollisuus ja liikenne. Kunnassa toimii useita puunhankintaa ja -jalostusta harjoittavia yrityksiä, kaksi metallipajaa, leipomo, kaasu- ja öljyalan laitoksia, tielaitos ja kaksi maatalousyritystä.

Keskustaajaman palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja piirisairaala poliklinikkoineen. Julkisia palveluja on myös Puksassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Plesetskin kunnan sivusto 
 Plesetskin kunta piirin sivustolla 

Arkangelin alueen kaupunkimaiset taajamat
Plesetskin piiri
Phil Lynott

Philip Parris ”Phil” Lynott (20. elokuuta 1949 Birmingham, Englanti – 4. tammikuuta 1986 Salisbury, Wiltshire, Englanti) oli irlantilainen rockmuusikko ja hard rock -yhtye Thin Lizzyn perustajajäsen.

Elämäkerta

Phil Lynott syntyi vuonna 1949 Birminghamissa irlantilaisen Philomena Lynottin ja Brittiläisestä Guianasta kotoisin olleen Cecil Parrisin lyhyestä suhteesta. Hän varttui nelivuotiaasta lähtien äitinsä vanhempien luona Crumlinissa Irlannissa.

Lynottin ensimmäinen yhtye oli The Black Eagles 1960-luvun puolivälissä. Sen lopettamisen jälkeen vuonna 1966 Lynott lauloi muutamassa muussa yhtyeessä, kunnes vuonna 1968 hän pääsi Irlannissa suosittuun Skid Row’hun. Hänet erotettiin kuitenkin jo seuraavana vuonna, koska yhtyeen muut jäsenet eivät olleet tyytyväisiä hänen laulutaitoihinsa. Opeteltuaan soittamaan bassokitaraa Lynott perusti vuonna 1969 yhtyeen nimeltä Orphanage ja seuraavana vuonna Thin Lizzyn. Siitä tuli yksi 1970-luvun loppupuolen tunnetuimmista hard rock -yhtyeistä. Lynott oli yhtyeen laulaja, lauluntekijä ja bassokitaristi.

Lynott julkaisi myös kaksi sooloalbumia: Solo in Soho (1980) ja The Philip Lynott Album (1982). Lynott julkaisi 1970- ja 1980-luvuilla myös runojaan kirjoina.

Thin Lizzy hajosi vuonna 1983. Lynott perusti uuden yhtyeen nimeltä Grand Slam, mutta se epäonnistui. Lynott sai vielä menestystä Gary Mooren kanssa levyttämällään kappaleella "Out in the Fields" (1985).

Lynott meni vuonna 1980 naimisiin ja sai kaksi tytärtä. Liitto päättyi eroon vuonna 1984.

Lynott käytti etenkin 1980-luvulla runsaasti alkoholia, kokaiinia ja heroiinia. Huumeet tekivät hänestä ärtyisän ja sekavan, mikä oli osasyynä Thin Lizzyn hajoamiseen.

Lynott kuoli tammikuussa 1986 jouduttuaan 11 päivää aiemmin rajun huumeiden ja alkoholin käytön jälkeen sairaalaan vakavan maksan ja munuaisten infektion vuoksi. Kuolinsyyksi ilmoitettiin keuhkokuume ja sydänhalvaus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Irlantilaiset muusikot
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Raahen Ponnistus

Raahen Ponnistus (lyh. RaaPo) on vuonna 1906 perustettu raahelainen urheiluseura. Seura on historiansa aikana kokeillut useita eri urheilulajeja, mutta keskittyy nykyisin salibandyyn. Toimintaa salibandyssa on ollut 1990-luvun puolivälistä asti. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2009–2010 III-divisioonassa. Jalkapallotoiminnan Raahen Ponnistus on siirtänyt FC Raahelle.

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Suomalaiset salibandyseurat
Raahelaiset urheiluseurat
Vuonna 1906 perustetut urheiluseurat
Joe Satriani

Joseph "Joe" Satriani (s. 15. heinäkuuta 1956) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi. Hän on menestynyt hyvin instrumentaalimuusikolle vaikealla saralla. Satriani on saanut 15 Grammy-ehdokkuutta ja myynyt yli 10 miljoonaa levyä. Hänen ei-muusikkoystävänsä kutsuvat häntä nimellä ”Satch”.
 
Satriania pidetään eräänä rockin teknisesti taitavimmista kitaristeista. Hän hallitsee lähes kaikki instrumenttinsa tekniikat. Hän on myös maineikas kitaransoiton opettaja, oppilaita ovat olleet esimerkiksi Steve Vai, David Bryson (Counting Crows), Kirk Hammett (Metallica), Larry LaLonde (Primus), Charlie Hunter, Alex Skolnick (Testament), Tom Morello (Rage Against the Machine) ja John Petrucci (Dream Theater).

Ura 
Joe Satriani aloitti kitaransoiton tosissaan kuultuaan jalkapalloharjoituksissa, että Jimi Hendrix oli kuollut. Hän sanoi heti valmentajalleen jättävänsä jalkapallon, koska haluaa alkaa tehdä uraa musiikilla. 1970-luvulla Satriani muutti Berkeleyhyn Kaliforniaan jatkaakseen musiikkiuraansa. Vuonna 1986 hänen ystävänsä ja entinen oppilaansa Steve Vai, joka oli niittänyt mainetta David Lee Rothin kanssa, ylisti Satriania useissa kitaralehtien haastatteluissa. Sana levisi nopeasti ja pian Satrianin maine kitaristina kasvoi merkittäväksi.

Vuonna 1989 Satrianin levytys "One Big Rush" (alkujaan Flying in a Blue Dreamin kappale) oli elokuvan Loistokaveri (Say Anything, 1989) soundtrackilla. Vuonna 1994 Satriani liittyi Deep Purpleen korvatakseen Ritchie Blackmoren yhtyeen kiertueella. Vuonna 1996 Satriani perusti G3:n, kolmen rock-kitaristin konserttikiertueen, alkuperäisinä esiintyjinä Satriani, Steve Vai ja Eric Johnson.

Vuonna 2008 Satriani liittyi samalla perustettuun Chickenfoot-superyhtyeeseen, jossa hänen lisäkseen soittavat Van Halenista Sammy Hagar (laulu) ja Michael Anthony (basso) sekä Red Hot Chili Peppersin Chad Smith (rummut).

Satriani on mainostanut Ibanezin JS Series -kitaroita ja Peaveyn JSX-vahvistimia. Molemmat tuotesarjat on suunniteltu erityisesti Satrianin nimikkotuotteiksi.

Julkaisut

Studioalbumit 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Shockwave Supernova (2015)

Minialbumit

Kokoelma-albumit

Livealbumit

Katso myös 
 Luettelo Joe Satrianin kappaleista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Joe Satrianin virallinen kotisivu 

Rockmuusikot
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mega Man 2

Mega Man 2 on Capcomin vuonna  julkaisema toiminta–tasohyppelypeli, joka on suoraa jatkoa ensimmäiselle Mega Man -pelille. Peli on hyvin suosittu retropelaajien keskuudessa ja sitä pidetäänkin yleensä NES:lle julkaistun pelisarjan parhaimpana pelinä.

Kehitys
Capcom ei pitänyt ensimmäisen Mega Man -pelin myyntilukuja erityisen vaikuttavina. Kehitystiimi sai luvan jatko-osan kehitykseen sillä ehdolla, että he tekivät sitä muiden projektien ohessa. Lopulta pelistä tuli silti suurempi menestys kuin edeltäjästään.

Pelin musiikit sävelsi Takashi Tateishi, ja soundtrack sai hyvän vastaanoton.

Pelaaminen
Mega Man 2 on toiminnallinen tasohyppely, kuten edeltäjänsäkin. Pelin alussa voi valita vaikeustason normaalin ja vaikean välillä. Mega Man 2 myös esitteli lukuisia elementtejä, joita käytettiin myöhemmissä Mega Man -peleissä. Näitä olivat:
 Kahdeksan robottimestaria (ensimmäisessä pelissä oli vain kuusi)
 Salasanat
 Energiatankit
 Kolme muuta apuvälinettä erikoisaseiden ohelle
 Pelin viimeisten kenttien välissä nähtävä kartta tohtori Wilyn linnasta

Ensimmäisessä pelissä nähty pistelaskin on poistettu täysin.

Juoni ja hahmot 
Kun Mega Man voitti Tohtori Wilyn ensimmäisessä pelissä, Wily päätti kostaa tämän ja rakensi 8 omaa robottiaan tuhotakseen Mega Manin.

Pelin robottimestarit nähtiin myöhemmin sarjan Game Boy -peleissä. Flash Man, Quick Man, Bubble Man ja Heat Man nähtiin ensimmäisessä Game Boyn Mega Man pelissä samana vuonna. Air Man, Wood Man, Metal Man ja Crash Man nähtiin puolestaan GB-pelissä Mega Man II vuonna 1992.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Mega Man 2 MMHP.net-sivustolla 
 Mega Man 2 OverClocked Remix -pelimusiikkisivustolla 

2
Nintendo Entertainment System -pelit
Virtual Console -pelit
Tasohyppelyt
Vuoden 1988 videopelit
Pipa

Pipa (, pinyin pípá) on perinteinen kiinalainen kielisoitin, joka tunnetaan myös nimellä kiinalainen luuttu. Pipa on yksi kiinalaisen musiikin tärkeimmistä soittimista. Se on hieman samankaltainen kuin japanilainen biwa.

Pipan varhaisimpia prototyyppejä soitettiin jo Qin-dynastian aikakaudella (221–206 eaa.). Nykyisin tunnettu pipa tuli Kiinaan Keski-Aasiasta silkkitietä pitkin eteläisten ja pohjoisten dynastioiden aikana (486–589 jaa.) Intiasta. Siitä tuli yksi osa kiinalaisia perinteisiä soittimia Qing-dynastian (1644–1911 jaa.) kaudella.

Pipassa on tavallisesti neljä kieltä. Soittimen päärynänmuotoiseen puiseen runkoon on kiinnitetty 12–26 otelautaa. Lyhyen kaulan päässä on neljä viritystappia. Kaikukoppa on päällystetty ohuilla puuviilulevyjä. Pipaa soitetaan istuen, soittimen ollessa sylissä pystyasennossa. Oikea käsi näppäilee kieliä ja vasen käsi etsii oikeaa sävelkorkeutta otelaudalta. Aiemmin kielet valmistettiin silkistä mutta nykyisin käytetään metallia. Pipan nimi kuvailee tapaa, jolla soitinta näppäillään sormien kärkiin kiinnitetyillä plektroilla: pi tarkoittaa ”soittaa eteenpäin” ja pa ”soittaa taaksepäin”.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Kielisoittimet
Kiinalaiset soittimet

ja:琵琶#中国の琵琶
Industrial metal

Industrial metal tai konemetalli on eräs metallimusiikin alalajeista. Termillä tarkoitetaan musiikkia, jossa raskaaseen rockmusiikkiin sekoitetaan konemusiikin elementtejä, erityisesti raastavan korkeita, matalia tai usein toistuvia syntetisaattoriääniä luomaan ambienssia.

Industrial metalille tyypillistä on tasaisesti toistuva bassorumpupainotteinen, yksinkertainen ja nopea komppi, joka pieniä vaihteluita lukuun ottamatta jatkuu samana ilman rytmivaihdoksia. Lyriikat voidaan lausua laulamisen sijaan, ja laulu on usein elektronisilla efekteillä rikottua. Lyhyiden lauseiden koneenomainen toistaminen on myös yleistä.  

Tyylilajin pioneereja ovat muun muassa Godflesh, Ministry ja KMFDM. Nykyään tunnetuimpia industrial metal -yhtyeitä ovat esimerkiksi Rammstein, Rob Zombie,  Static-X, Nine Inch Nails, Ministry ja Marilyn Manson.  

Suomessa tyyliä edustaa muun muassa Turmion Kätilöt, Velcra, Ruoska, Black Light Discipline, Cold Cold Ground, Project Silence, Scorngrain ja Itä-Saksa.

Tunnettuja industrial metal -yhtyeitä 

2 Times Terror
Black Light Discipline
Cold Cold Ground
Criss Angel
Die krupps
Dope Stars Inc.
Deadstar Assembly
Deathstars
Eisbrecher
Fear Factory
Fear of Domination
Godflesh
Dope
Gothminister
KMFDM

King Satan
Laibach
Marilyn Manson
Megaherz
Ministry
Mnemic
Morbid Angel
Neon Synthesis
Nine Inch Nails
OOMPH!
Pain
Peace, Love & Pitbulls
Pentatonik
Pitchshifter
Poltinmerkki

Powerman 5000
Project Silence
Prong
Rammstein
Raunchy
Red Harvest
the Republic of Desire
Rob Zombie 
Ruoska
Scorngrain
Skrew
Slick Idiot 
Stahlhammer
Static-X

Strapping Young Lad
Swamp Terrorists
Terminal Choice
Testify
The Kovenant
Treponem Pal 
Turmion Kätilöt
Vargotah 
Velcra 
Waltari (yhtye)
The Young Gods 
Mushroomhead
Scum of the Earth
Sybreed

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Ica

Ica (Ica-Chincha) on kaupunki Perussa ja siellä asuu noin 237 000 asukasta.
Ica-Chincha oli Chancayn tapainen paikallinen valtio noin 1000–1476 Perun etelärannikolla. Kaupunki tuhoutui pahoin 15. elokuuta 2007 tapahtuneen 8.0 richterin maanjäristyksen seurauksena.

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivut

Perun kaupungit
Tolueeni

Tolueeni, (C6H5CH3 / C7H8), toluoli, metyylibentseeni tai fenyylimetaani, on aromaattinen hiilivety, joka on muuten samanlainen kuin bentseeni, paitsi että renkaaseen on liittynyt yksi metyyliryhmä. Olomuodoltaan se on kirkas neste, jonka haju on makean tinnerimäinen ja muistuttaa bentseenin hajua. Tolueeni ei liukene veteen — koska se pelkkänä hiilivetynä ei pysty särkemään veden vahvoja vetysidoksia — mutta se kyllä liuottaa pienen määrän vettä. Tolueenia käytetään niin liuottimena kuin raaka-aineenakin. Liuottimena se on maaleissa, tinnereissä, painomusteissa, liimoissa ja lakoissa. Tolueenia käytetään myös nahan parkitsemiseen ja desinfioivana aineena. Raaka-aine se on mm. fenolin, TNT:n sekä (tolueenidi-isosyanaatin kautta) polyuretaanin valmistuksessa.

Tolueeni eristettiin ensimmäisen kerran Amerikan trooppisissa osissa kasvavan Myroxylon balsamum-puun ns. tolu-uutteesta, mistä se on saanut alkuperäisen nimensä toluoli. Tolueeni ei ole kuitenkaan alkoholi, vaan tyydyttymätön hiilivety, joten se on nimettävä -eeniksi, ei -oliksi. Tolueenia esiintyy raakaöljyssä, mistä se bensiinin mukana tislautuu. Bensiiniä erityisesti käsitellään reformoinnilla, jotta bensiinin aromaatti-, ja sen mukana tolueenipitoisuus kasvaisi, koska aromaatit nostavat bensiinin oktaanilukua. Ellei oktaaniluku ole riittävän korkea, tolueenia voidaan erityisesti lisätä bensiiniin. Myös koksin valmistuksessa voi valmistaa tolueenia.

Tolueeni on ärsyttävä ja helposti syttyvä aine (leimahduspiste 4 °C, itsesyttymislämpötila 480 °C), joka kuivattaa ihoa. Tolueenin nieleminen saattaa aiheuttaa kemiallisen keuhkotulehduksen vastaavasti kuten tärpätti. Tolueenin hengittäminen voi aiheuttaa juopumusta pienissä määrissä ja pahoinvointia, sydämen rytmihäiriöitä sekä tajuttomuuden suurissa määrissä. Jatkuva altistuminen tolueenille (kuten sen imppaus) voi aiheuttaa aivovaurioita sekä lisääntymiskyvyn vahingoittumista. Kehossa suurin osa (95 %) tolueenista metaboloituu bentsyylialkoholiksi, joka ei ole erityisen vaarallinen, koska se metaboloituu bentsoehapoksi. Kuitenkin 5 % muuttuu aineenvaihdunnassa myrkyllisiksi epoksideiksi (2,3-, ja 3,4-tolueenioksidit), joista suurimman osan tekee vaarattomaksi glutationi, mutta jotka voivat silti aiheuttaa soluvaurioita. Tolueeni ei ole kuitenkaan IARC:n mukaan karsinogeeni.

Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Monien turboahdettujen Formula 1 -autojen polttoaineena käytettiin 80-luvulla seosta, josta 86 % oli tolueenia.

Päihdekäyttö 
Tolueenia käytetään päihtymistarkoituksessa imppaamalla. Tolueenin tiedetään vaikuttavan ainakin NMDA-reseptorin estäjänä sekä GABAA-agonistien voimistajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tolueenin kansainvälinen kemikaalikortti
Tolueenin OVA-ohje
PubChem: Toluene 
Human Metabolome Database (HMDB): Toluene 
DrugBank: Toluene 
KEGG: Toluene 
ChemBlink: Toluene 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Toluene 
Pherobase: Floral Compound - toluene 
Pherobase: Semiochemical - toluene 

Aromaattiset hiilivedyt
Myrkylliset teollisuuskemikaalit
Imppaus
Seulonnan keskeiset artikkelit
Magyar Posse

Magyar Posse oli vuonna 2000 perustettu porilainen instrumentaalista post-rockia esittänyt yhtye. Yhtyeen jäsenet kertovat hakeneensa musiikillisia vaikutteita muun muassa elokuvamusiikista. 

Magyar Possen ensilevy oli We Will Carry You Over The Mountains. Toinen levy Kings of Time nousi Suomessa Top40-listalle ja valittiin useissa kriitikkoäänestyksissä vuoden 2004 levyksi.

Vuonna 2006 julkaistulle Random Avenger -albumille Magyar Posse laajeni kuusihenkiseksi, kun yhtyeeseen liittyi viulisti Sandra Mahlamäki.

Magyar Possen musiikkivideo ”Whirpool of Terror and Tension” voitti Oulun musiikkivideofestivaaleilla Kultapumpeli- ja Kansanpumpeli-palkinnot eli oli tuomariston ja yleisön suosikki. Videon ohjanneet Lauri Warsta ja Jouni Karttunen saivat 2 500 euron rahapalkinnon. Sama video voitti myös Kultaisen Muuvin vuoden parhaana kotimaisena musiikkivideona.

Yhtye kiersi uransa aikana myös jonkin verran ulkomailla, muun muassa Baltiassa, Venäjällä ja Kiinassa. Kesäkuussa 2012 yhtye ilmoitti Facebook-sivullaan lopettaneensa toimintansa.

Jäsenet 
 Olli Joukio – rummut
 Jari Lähteinen – koskettimet
 Sandra Mahlamäki – viulu (2004–2010)
 Mikko Rintala – kitara & basso
 Pasi Salmi – koskettimet
 Harri Sippola – kitara
 Tuomas Laurila – valot & äänentoisto

Diskografia

Kokoelma-albumeilla

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen kotisivu
 
 Videotaltiointi live-esiintymisestä
 NWOFHM.net, suomenkielinen keskustelualue aiheesta 
 Live  Intimepop.com

Post-rock-yhtyeet
Suomalaiset rockyhtyeet
Porin musiikki
Viikset

Viikset ovat ylähuulen päälle yleensä vain miehillä kasvava karvoitus. Viiksiin voi liittyä tai olla liittymättä parta eli karvoitus kasvojen alaosassa riippuen siitä, ajellaanko parta. Joskus myös naisilla kasvaa ohutta karvoitusta ylähuulessa, mutta kosmeettisista syistä tämä ajetaan usein pois. Useissa kulttuureissa viiksiä on pidetty tärkeänä maskuliinisuuden ja miehuuden elementtinä (esim. preussilaiset sotilasviikset, Jon Lord tai Charles Bronson).

Viiksityyppejä

Katso myös 

 Pulisongit
 Viiksivaha
 Parta

Kasvojen karvoitus
Kauneudenhoito
Riemannin zeeta-funktio

Matematiikassa Riemannin zeeta-funktio on kompleksitason kuvaus, joka liittyy alkulukujen jakaumaan ja on siksi mielenkiintoinen mm. lukuteorian kannalta.

Määritelmä

Riemannin zeeta-funktio  on määritelty kompleksiluvuille , joiden reaaliosa ,  summaksi
.
Alueessa  tämä sarja suppenee ja zeeta-funktio on analyyttinen.  Bernhard Riemann keksi, että zeeta-funktiota voidaan analyyttisesti jatkaa meromorfiseksi funktioksi, joka on määritelty koko kompleksitasossa lukuun ottamatta pistettä . Tämä funktio on kyseessä Riemannin hypoteesissa.

Integraaleja

Jos   pätevät kaavat
 
 
ja
 

Jos  on
 .

Integraali zeetafunktion derivaatalle on

joka pätee kaikille kompleksiluvuille paitsi kun s=1.

Kaavoja jotka sisältävät zeetafunktion

missä ψ0 on digammafunktio.

Sarjoja Eulerin vakiolle:

Sarja Catalanin vakiolle:

Katso myös 
 Zeta-funktio

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Kompleksianalyysi
Analyyttinen lukuteoria
Erikoisfunktiot
Ammunta

Ammunta (rinnakkaisnimenä ampumaurheilu tai joskus myös ampuminen) on yleisnimitys joukolle kilpaurheilulajeja, joissa on tarkoitus lajikohtaisten sääntöjen puitteissa ampuma-aseella ampumalla osua ennalta määriteltyyn maaliin tai maaleihin. Paremmuuden voi ratkaista osumien tarkkuus, lukumäärä, niihin käytetty aika tai näiden eri yhdistelmät. Kaikissa ampumalajeissa on tarkat määräykset käytettävien aseiden ja varusteiden suhteen sekä tiukat turvallisuusmääräykset. Ammuntaa harrastetaan eri pistooli-, kivääri- ja haulikkolajeissa.

Ampumalajit voidaan jaotella seuraavasti:
ISSF:n (International Shooting Sport Federation -Kansainvälinen Ampumaurheiluliitto)  lajit:
Pistoolilajit
vapaapistooli (50 m, yksittäislaukauskilpailu)
olympiapistooli (25 m, sarjalaukauskilpailu)
urheilupistooli (naisilla)
ilmapistooli
isopistooli
vakiopistooli
Kiväärilajit
pienoiskivääriammunta (naisilla urheilukivääri)
makuukilpailu
kolmiasentokilpailu (makuu, pysty, polvi)
300 metrin vapaakivääriammunta
300 metrin vakiokivääriammunta
10 metrin ilmakivääriammunta
Haulikkolajit:
skeet
trap
kaksoistrap
Riistamaalilajit
(Olympiakisojen ampumalajit sisältyvät pistoolin, kiväärin ja haulikon lajiryhmään. Riistamaalilajit (ns. olympiakivääri) esiintyivät olympialaisissa viimeisen kerran Ateenan kisoissa 2004)
Muut lajit:
Practical-ammunta (IPSC)
Siluettiammunta
Mustaruutiammunta
Metsästysammunta
Reserviläisammunta
sovellettu reserviläisammunta (SRA)
pistoolipika-ammunta
Kasa-ammunta
Cowboy Action Shooting (CAS)

Ammunta kuuluu osana myös ampumahiihtoon ja -juoksuun, nykyaikaiseen viisiotteluun sekä moniin sotilasmoniotteluihin. Lisäksi se on kiinteä osa sotilas- ja poliisikoulutusta sekä vähäisessä määrin myös vartijakoulutusta.

Ampumaurheilu Suomessa 

Suomessa ammuntaa voi harrastaa ampuma- ja metsästysseuroissa sekä reserviläisjärjestöissä. Suomen Ampumaurheiluliittoon kuuluu 312 ampumaseuraa, joissa on yhteensä yli 34 000 jäsentä; näistä aktiiviharrastajia on noin 15 000. Ampumaratoja on Suomessa yli 2 000. Suomessa ruutiaseen hankinta ja omistaminen edellyttää aina poliisiviranomaisen myöntämää aseen hallussapitolupaa.

Aiheesta muualla 

 SAL — Suomen Ampumaurheiluliitto
 ISSF - International Shooting Sport Federation
 Reserviläisurheiluliiton (RESUL) ammunnan lajisäännöt
 Sovellettu reserviläisammunta (SRA)
 Suomen Metsästäjäliiton (SML) kilpailutoiminta
 C.O.W.S - Classic Old Western Society of Finland
Astatiini

Astatiini eli astaatti on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on At (), järjestysluku 85 ja CAS-numero 7440-68-8. Se on halogeeneihin kuuluva erittäin radioaktiivinen alkuaine.

Astatiininin isotooppeja At-218 ja At-219 syntyy luonnossa väli­vaiheina uraanin radio­aktiivisessa hajoamisessa. Molemmat ovat hyvin lyhy­tikäisiä. Pitkäikäisin isotooppi on At-210, jonka puoliintumisaika on 8,1 tuntia. Astatiinin nimikin johtuu kreikan sanasta αστατος (astatos), joka tarkoittaa epä­vakaata. Maapallon kuoressa astatiinia on arvioitu olevan yhteensä korkeintaan teelusikallinen, vähemmän kuin 30 grammaa. Uusin arvio (2020) astatiinin määrästä maapallolla on vain 0,07 grammaa.

Ensimmäisen väitetyn havainnon astatiinista teki Fred Allisonin ryhmä vuonna 1931. Tämän paikkansapitävyys on kuitenkin myöhemmin kiistetty. Keino­tekoisesti sitä valmistivat ensimmäisinä Dale Corson, Kenneth MacKenzie ja Emilio Segre Kalifornian yliopistossa vuonna 1940. Sitä saadaan pommittamalla vismuttia energisillä alfa­hiukkasilla. Sitä on valmistettu vähemmän kuin yksi mikrogramma, eikä sen ominaisuuksia ole kovinkaan tarkoin tutkittu. 

Alkuaineen elektroniaffiniteetti saatiin mitattua vasta 2020. Se on 2,416 elektronivolttia eli 233 kJ/mol ja vuonna 2013 ensimmäisen kerran mitattu ionisoitumisenergia on 9,318 eV eli 899 kJ/mol. Astatiinin elektroniaffiniteetti on pienempi kuin muilla halogeeneilla, mutta suurempi kuin halogeeniryhmän ulkopuolisilla alkuaineilla. Mullikenin asteikolla astatiinin elektronegatiivisuus on 5,87 eV, mikä Pauling-asteikolle muunnettuna vastaa arvoa 2,36.

Astatiinin harvinaisuuden ja epävakaisuuden vuoksi kukaan ei tähän mennessä tiedä, miltä astatiini edes näyttää. Vaikka voitaisikin valmistaa sen verran suuri kappale puhdasta astatiinia, että sen voisi paljain silmin nähdä, sen oma säteily kehittäisi nopeasti niin paljon lämpöä, että kappale höyrystyisi välittömästi.

Katso myös 
 Vetyastatidi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Periodictable: Technical data for Astatine 
Mindat: The Mineralogy of Astatine 
) 

Alkuaineet
Mu isamaa, mu õnn ja rõõm

Mu isamaa, mu õnn ja rõõm () on Viron kansallislaulu. Se otettiin käyttöön vuonna 1920 ja uudelleen vuonna 1990. Sanat kirjoitti Johann Voldemar Jannsen melodiaan, jonka Fredrik Pacius sävelsi vuonna 1848 ja joka on myös Maamme-laulun melodia. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran Tarton laulujuhlilla 1869, ja siitä tuli nopeasti Viron kansallisen heräämisen symboli.

Laulu esitetään ilman kertosäettä, joka on vakiintunut Maamme-laulun laulutapaan.
 
Neuvostoliiton miehityksen aikana vuosina 1945–1990 oli käytössä Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymni.

Sanat viroksi

Suomenkielinen käännös

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
 

Kansallislaulut
Virolainen kulttuuri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kde domov můj

Kde domov můj? (, suomeksi 'Missä on kotini?') on Tšekin kansallislaulu. Se on ollut käytössä Tšekin itsenäistymisestä alkaen eli vuodesta 1993. Tšekkoslovakian aikaan (vuoden 1992 loppuun) laulu muodosti ensimmäisen osan maan kansallislaulusta, ja nykyinen Slovakian kansallislaulu toisen osan.

Laulun kirjoittivat säveltäjä František Škroup ja dramaatikko Josef Kajetán Tyl komediaan Fidlovačka aneb žádný hněv a žádná rvačka. Se esitettiin ensimmäisen kerran Prahassa Stavovské divadlossa (Säätyteatterissa) 21. joulukuuta 1834. Alkuperäisessä laulussa on kaksi säkeistöä, mutta vain ensimmäinen niistä on virallistettu kansallislauluksi.

Sanat tšekiksi

Kde domov můj,
kde domov můj?
Voda hučí po lučinách,
bory šumí po skalinách,
v sadě skví se jara květ,
zemský ráj to na pohled!
A to je ta krásná země,
země česká, domov můj,
země česká, domov můj!

Vapaa käännös
Missä on kotini?
Vesi kohisee niittyjen halki,
metsät humisevat kallioiden päällä,
puutarhassa kevään kukat loistavat,
maanpäällinen paratiisi näköpiirissä!
Ja tämä kaunis maa,
Tšekin maa, minun kotini!

Tšekkiläinen kulttuuri‎
Kansallislaulut
Luonnonfilosofia

Luonnonfilosofialla voidaan tarkoittaa seuraavia asioita

 Luonnontiede ja sen esimuodot antiikin kreikasta 1800-luvulle nykyaikaisen tieteen kehittymiseen asti 
 Antiikin luonnonfilosofia
 Esisokraattinen luonnonfilosofia
 Aristoteelinen luonnonfilosofia
 Keskiajan luonnonfilosofia
 Islamilainen luonnonfilosofia
 Uuden ajan luonnonfilosofia (katso tieteellinen vallankumous)
 Luontoa eli fysikaalista tai biologista maailmaa käsittelevä filosofian osa
 Romanttinen luonnonfilosofia (), Friedrich von Schellingin perustama filosofinen liike, jonka edustajia olivat muun muassa Hegel ja Goethe
 Mekanistinen luonnonfilosofia, filosofinen näkemys jonka mukaan kaikki luonnonilmiöt voidaan ymmärtää mekaanisia lakeja noudattavien hiukkasten liikkeenä
 Luonnonfilosofian seura, suomalainen filosofian ja luonnontieteen vuoropuhelua edistävä seura
 Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica (), Isaac Newtonin pääteos

Katso myös 

 Tieteen historia
 Fysiikan historia
 Lääketieteen historia
 Tähtitieteen historia
 Tieteenfilosofia
 Fysiikan filosofia
 Biologian filosofia
 Metafysiikka
 Naturalismi

Aiheesta muualla
Kuljetus

Kuljetus on ihmisten ja tavaroiden siirtämistä paikasta toiseen. 

Suomessa on useita kuljetukseen erikoistuneita yrityksiä. Posti kuljettaa kirjeitä ja paketteja. Postin omistukseen kuuluvat myös postilaatikot, jotka se tyhjentää säännöllisesti. Kuljetuksesta maksetaan postimerkillä. VR-Yhtymä suorittaa tavara- ja matkustajaliikennettä Suomen rautateillä. Suomen rautatieverkosto kattaa koko Suomen Pohjois-Suomea lukuun ottamatta. Lisäksi maanteillä kulkevat linja-autot, kuorma-autot ja ajoneuvoyhdistelmät. Merillä kulkevat laivat; tankkerit ja matkustajalaivat.

Intermodaalinen kuljetus 
Intermodaalinen kuljetus on kuljetus, jossa yhdistetään eri kuljetustapoja kuljetusketjussa.

Viimeinen kilometri on saastuttavin 
Kuljetukset ovat yleensä hyvin tehokkaita, koska logistiikka on niin hiottu ja valtavat tavaraerät kulkevat samalla kuljetuksella. Viimeinen kilometri asiakkaan kotiin on saastuttavin, kallein, tehottomin ja eniten ruuhkia, onnettomuuksia, melua ja häiriöitä aiheuttava.

Katso myös
 Logistiikka

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomen kuljetusopas

Kirjallisuutta 
 Olli Tammilehto: Rahdin rikokset. Like Kustannus Oy, 2009.

 

Logistiikka
Nenä

Nenä on elin, jossa selkärankaisten kuten ihmisen hajuaistin sijaitsee ja joka toimii hengitystienä. Nenään kuuluu ulkoinen osa ja sisäinen osa. Ihmisen nenä sijaitsee keskellä kasvoja.

Tehtävät 
Nenällä on useita tehtäviä. Nenän kautta voi hengittää, ja nenä lämmittää, puhdistaa ja kosteuttaa sisäänhengitysilman. Nenä haistaa ilmassa leijuvat tuoksut. Ääni voimistuu, kun uloshengitysilma resonoi nenäontelossa.

Rakenne 

Nenän uloin ja näkyvä osa muodostuu ylempänä olevista nenäluista ja sen alapuolisesta nenärustosta. Nenän alaosassa on kaksi ruston ja sidekudoksen ympäröimää aukkoa eli sierainta. Kummankin sieraimen takana on eteinen, jonka seinämistä kasvaa nenäkarvoja. Ne pysäyttävät suuret kappaleet, kuten hyönteiset, ennen kuin ne pääsevät nenän sisään.

Sisempänä nenässä on nenäontelo, joka jakautuu väliseinällä vasempaan ja oikeaan puoliskoon. Nenäontelo on melko ahdas, joten sen kautta kulkeva ilma on kosketuksissa ontelon lämpimiin ja kosteisiin seinämiin. Epäpuhtaudet ja taudinaiheuttajat tarttuvat nenäontelon limakalvojen erittämään limaan, ja sisäänhengitysilma lämpenee ja kosteutuu. Osa limakalvojen soluista tuottaa limaa, ja osa soluista siirtää sitä taaemmas, jotta se niellään pois.

Nenäontelon yläosan hajuepiteelin aistinsolut keräävät molekyylejä, jotka hajuaisti tulkitsee hajuiksi.

Nenässä on paisuvaiskudosta, joka paisuu 30–60 minuutin välein vuorotellen eri puolilla nenää. Tällöin ilma kulkee etupäässä vain toisesta sieraimesta sisään ja ulos, ja sulkeutunut puoli saa aikaa kosteutua uudelleen.

Nenän takaosassa on kaksi aukkoa, jotka ovat yhteydessä nieluun.

Sairauksia ja oireita
Nenästä voi vuotaa verta, jos väliseinä vaurioituu.

Nuha tarkoittaa vuotavaa tai tukkoista nenää. Se on hyvin usein esimerkiksi flunssan tai allergian oire. Tunnetuimpia nenän sairauksia ovat muun muassa nenäsyöpä ja nenän polyyppi. Anosmia taas merkitsee hajuaistin puutetta. Nenän agenesia on äärimmäisen harvinainen tila, jossa nenä on synnynnäisesti osittain tai kokonaan puuttunut.

Katso myös
 Kärsä
 Nenähuuhtelu
 Nenän kaivaminen
 Nenäsumute

Lähteet

Aiheesta muualla

Seulonnan keskeiset artikkelit
Onoff

Onoff oli ruotsalainen kodinkoneiden vähittäisketju, joka syntyi Hans Westin johdolla, kun Telecall osti Sigges Radion 1982. Yritys meni konkurssiin 2011.

Onoff-nimellä toimii vielä virolainen verkkokauppa ja seitsemän myymälää Virossa sikäläisen toimitusjohtajan ostettua toiminnot konkurssipesältä itselleen.

Historia 
Onoff lähti liikkeelle Hans Westin radioliikkeestä, joka myi japanilaisia stereolaitteita. Yritystoiminta oli tuolloin erittäin pientä. Liiketoiminta kannatti ja Hans Westin perusti 1973 liikkeen nimeltä Telecall. Liike sijaitsi Tukholmassa Åkersbergassa. Varsinainen myymälän Hans aukaisi 1976 ja pian aukaistiin kaksi muuta liikettä.

Liikeketju syntyi 1982, ja sillä oli seitsemän myymälää. Vuonna 1985 rakennettiin pääkonttori. Onoff osti Resurs-ketjun 1990-luvun lopulla ja vuonna 1997 Axlin-ryhmän sekä Ljud & Bildin. Suuren oston yritys teki ostettuaan BIG-ketjun 1999. Kaikkiaan ketjulla oli tuolloin yli 80 liikettä ympäri Pohjoismaita. Ruotsissa sen markkinaosuus kodinkonekaupasta oli noin 30 prosenttia.

Suomeen Onoff saapui vuonna 2001, kun se avasi kolme myymälää pääkaupunkiseudulle: Vantaalle Retail Park Vantaanporttiin, Espoon Isoon Omenaan ja Helsingin Itäkeskukseen. Vuonna 2005 ketju laajeni vasta-avattuihin Kampin ja Sellon kauppakeskuksiin.

Keväällä 2009 Onoff sulki Kampin, Itäkeskuksen sekä Sellon myymälänsä. Samaan aikaan yhtiö vähensi yt-neuvotteluissa henkilöstöään reilusta sadasta työntekijästä 25:een.

Kesällä 2011 yhtiö hakeutui konkurssiin Tukholmassa. Viikko konkurssiin ilmoittautumisen jälkeen norjalainen Expert-kodinkoneketju kertoi ostaneensa yhtiön Ruotsissa sijaitsevat liikkeet sekä keskusvaraston. Suomen ainoa jäljellä ollut Onoff-myymälä Vantaan Tammistossa suljettiin 21. heinäkuuta 2011. Verkkokauppa suljettiin hieman aiemmin.

Lähteet

Ruotsalaiset kodintekniikkakaupat
Virolaiset yritykset
Palokka

Palokka on Jyväskylän 41. kaupunginosa. Laajemmin ymmärrettynä Palokka käsittää Palokan kaupunginosan lisäksi sen lähialueet Palokkajärven ja Alvajärven rannoilla nelostien molemmin puolin. Aikaisemmin Palokka muodosti taajaman, mutta nykyisin se on osa Jyväskylän keskustaajamaa. Suur-Palokassa on yli 14 000 asukasta. 

Palokka muodostaa yhdessä Puuppolan kanssa Jyväskylän hallinnollisen alueen Palokka-Puuppola, jonka asukasluku on noin 14 500. Alueella toimii Palokka-Seura -niminen asukasyhdistys, joka ylläpitää myös paikallisportaalia. Palokassa ja sen ympäristössä on ilmestynyt paikallinen ilmaislehti Palokka-lehti vuodesta 2004 lähtien.

Palokassa on sekä omakotitaloasutusta että kerrostaloalueita. Palokassa sijaitsevat ostoskeskusalueet Palokankeskus ja Kirri. Palokan kirkko valmistui 1978 ja sitä laajennettiin 1999. Varsinaisen Palokan taajaman ulkopuolella maisemat ovat maaseutumaisia. 

Palokka-sana on peräisin kaskenpoltosta ja tulee palokki-sanasta. Palokilla tarkoitetaan kaskenpolton loppuvaihetta.

Urheilua ja musiikkia 
Palokan Pyry voitti lentopallon naisten Suomen-mestaruuden 1995 ja sai hopeaa 1996. Kaukalopallossa seura sai SM-hopeaa 1985 ja pronssia 1984. Lisäksi Palokassa toimii juniorijääkiekossa Jyvässeudun Kiekko ja juniorijalkapallossa Palokan Riento. 

Palokan koululla on myös järjestetty vuodesta 2004 lähtien bänditapahtuma, jossa on esiintynyt paikallisia yhtyeitä, kuten Home Junior, Excalion ja muita.

Palokan vanha tanssilava paloi 9. kesäkuuta 2014.

Tunnettuja palokkalaisia 
Tunnettuja entisiä palokkalaisia ovat Katri-Helena Kalaoja, Heidi Willman ja Sauli Lehtonen. Nykyisistä palokkalaisista tunnettuja on voimanostaja Tuomas Korkia-aho ja ralliautoilija Mikko Hirvonen sekä Home Junior. Myös jääkiekkoilija Kalle Koskinen ja JYP:in entinen päävalmentaja Jyrki Aho ovat kotoisin Palokasta.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Palokka-Puuppolan kaupunginosasivut .
 Palokka.fi – paikallisportaali.
 Keski-Palokan koulun sivut .