joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Olivier

Olivier voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä ja asioita:

Henkilöt

Olivier etunimenä
Olivier Adam (s. 1974), ranskalainen kirjailija
Olivier Allamand (s. 1969), ranskalainen freestylehiihtäjä ja olympiamitalisti
Olivier Assayas (s. 1955), ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Olivier Beretta (s. 1969), monacolainen autourheilija
Olivier Besancenot (s. 1974), ranskalainen poliitikko
Olivier Blanchard (s. 1948), ranskalainen taloustieteilijä
Olivier Boumal (s. 1989), kamerunilainen jalkapalloilija
Olivier Boumelaha (s. 1981), ranskalainen jalkapalloilija
Olivier Burri (s. 1963), sveitsiläinen autourheilija
Olivier Dacourt (s. 1974), ranskalainen jalkapalloilija
Olivier Dall’Oglio (s. 1964), ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Olivier Dame-Malka (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
Olivier Derivière (s. 1978), ranskalainen videopelien säveltäjä
Olivier Elzéar Mathieu (1853–1929), kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Olivier Gendebien (1924–1998), belgialainen autourheilija
Olivier Giroud (s. 1986), ranskalainen jalkapalloilija
Olivier Grouillard (s. 1958), ranskalainen autourheilija
Olivier Jacque (s. 1973), ranskalainen ratamoottoripyöräilijä
Olivier Kapo (s. 1980), ranskalainen jalkapalloilija
Olivier Lechner (s. 1986), ranskalais-monacolainen jalkapalloilija
Olivier Lenglet (s. 1960), ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja
Olivier Martinez (s. 1966), espanjalais-ranskalainen näyttelijä
Olivier Messiaen (1908–1992), ranskalainen säveltäjä, urkuri ja ornitologi
Olivier Nkamhoua (s. 2000), suomalainen koripalloilija
Olivier Noirot (s. 1969), ranskalainen pikajuoksija
Olivier Panis (s. 1966), ranskalainen autourheilija
Olivier Pantaloni (s. 1966), ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Olivier Piou (s. 1958), ranskalainen liikemies
Olivier Pla (s. 1981), ranskalainen autourheilija
Olivier Quesnel (s. 1950), ranskalainen autourheiluvaikuttaja
Olivier Richters (s. 1989), alankomaalainen kehonrakentaja ja näyttelijä
Olivier Rochus (s. 1981), belgialainen tennispelaaja
Olivier Roy (s. 1991), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
Olivier Schmitthaeusler (s. 1970), ranskalainen roomalaiskatolinen piispa
Olivier Schoenfelder (s. 1977), ranskalainen taitoluistelija
Olivier Siegelaar (s. 1986), alankomaalainen soutaja ja olympiamitalisti
Olivier Sorin (s. 1981), ranskalainen jalkapallomaalivahti
Olivier Suray (s. 1971), belgialainen jalkapalloilija
Olivier Véran (s. 1980), ranskalainen poliitikko
Olivier Weber (s. 1958), ranskalainen toimittaja ja kirjailija

Olivier sukunimenä
Abelardo Olivier (1877–1951), italialainen miekkailija ja olympiavoittaja
Eugène Olivier (1881–1964), ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja
Joseph Olivier (1874–1901), ranskalainen rugbynpelaaja ja olympiavoittaja
Laurence Olivier (1907–1989), englantilainen näyttelijä ja ohjaaja
Leonard James Olivier (1923–2014), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa

Muita merkityksiä 

Olivier, kraatteri Kuussa
Olivier-palkinto, brittiläinen teatterialan palkinto
Olivier Theatre, Ison-Britannian kansallisteatterin suurin näyttämö
Olivier, Olivier, ranskalainen elokuva vuodelta 1992
Krejansberget

Krejansberget on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva kukkula. Kukkula on yksi Siuntion kirkonkylän korkeimpia kohtia; se kohoaa yli 70 metrin korkeuteen merenpinnasta. Krejansberget on tunnettu sen huipulla sijaitsevista pronssikautisista hautaröykkiöistä. Hautaröykkiöt ovat Museoviraston lailla suojelemia muinaisjäännöksiä. Krejansberget on myös yksi Siuntion kunnan alueella sijaitsevasta yhteensä 14 valtakunnallisesti arvokkaasta kallioalueesta.

Siuntion kotiseutumuseolta lähtee kultuuri- ja luontopolku Krejansbergetin huipulle.

Lähteet 

Siuntio
Suomen mäet
Suomen muinaisjäännökset
Andrea Koevska

Andrea Koevska (, s. 14. helmikuuta 2000 Skopje, Pohjois-Makedonia), tunnettu myös pelkällä nimellä Andrea, on pohjoismakedonialainen poplaulaja. Hän edusti Pohjois-Makedoniaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella ”Circles”.

Ura 
Koevska muutti viisivuotiaana perheensä kanssa vuodeksi Yhdysvaltoihin ja asettui New Yorkin Harlemiin. Yhdysvalloissa ollessaan hän kiinnostui musiikista ja sai tukea isoisältään, joka kuoli Koevskan ollessaan yhdeksänvuotias. Pohjois-Makedoniassa Koevska alkoi julkaista cover-kappaleita sosiaalisessa mediassa. Hänet huomasi tuottaja Aleksandar Masevski, joka tarjosi hänelle stipendin Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopistoon. Koveskan debyyttisingle "I Know" julkaistiin vuonna 2020.

Tammikuussa 2022 Koevska vahvistettiin olevan yksi Za Evrosong 2022 -laulukilpailun kuudesta osallistujista, jonka voittaja edustaa Pohjois-Makedoniaa Euroviisuissa. Koevskan kappale "Circles" sai 20 pistettä ja päätyi tasapeliin Viktor Apostolovskin kanssa. Koevska kuitenkin julistettiin voittajaksi, koska hän sai enemmän ääniä kansainväliseltä tuomaristolta. Koevska kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 11:nneksi eikä päässyt finaaliin.

Diskografia

Singlet 
 "I Know"	(2020)
 "I Don't Know Your Name" (2020)
 "Talk To Me" (2021)
 "Circles" (2022)

Lähteet 

Pohjoismakedonialaiset laulajat
Pohjois-Makedonian euroviisuedustajat
Vuoden 2022 euroviisuedustajat
Sumyn piiri

Sumyn piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan pohjoisosassa Sumyn alueella. Piirin naapureina ovat etelässä Oh’tyrkan piiri, lounaassa Pultavan alueen Myrhorodin piiri, lännessä Romnyn piiri ja luoteessa Konotopin piiri. Pohjoisessa on Venäjän Kurskin alue ja idässä Venäjän Belgorodin alue. Piirin hallinnollinen keskus on Sumyn kaupunki (259 660 as., 2021).

Sumyn piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Sumyn alueen piirien lukumäärän viiteen. Uuden Sumyn piirin pinta-alaksi tuli 6 503,7 neliökilometriä. 

Ukrainan tilastokeskus arvioi Sumyn piirin väkiluvuksi 440 618 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 75,6 prosenttia piirin asukkaista (333 116 as.), eli piirin neljän kaupungin (Bilopillia, Vorožba, Lebedyn ja Sumy) ja seitsemän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Alueliitosten (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä (1923–2020) laajempi (kartta) ja väkirikkaampi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Sumska raionna rada  (sumyrayrada.gov.ua)
Sumska raionna rada  (rada.info)

Sumyn alueen piirit
Michael Ben David

Michael Ben David (, s. 26. heinäkuuta 1996 Askalon, Israel) on israelilainen laulaja. Hän edusti Israelia vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella ”I.M”.

Ura 
Ben David syntyi venäläis-ukrainalaista syntyperää olevalle äidille ja georgialaista syntyperää olevalle isälle Ashkelonissa. Hän varttui Petah Tikvassa, Tel Avivin alueella. Asepalveluksensa jälkeen hän alkoi käydä näyttelijätunneilla.

Hän nousi tunnetuksi vuonna 2021 osallistumalla Israelin X Factorin neljännelle tuotantokaudelle, jossa häntä mentoroi Netta Barzilai. 5. helmikuuta 2022 ohjelman finaalissa hänet kruunattiin voittajaksi, ja hän sai myös mahdollisuuden edustaa maataan Eurovision laulukilpailussa. Hänen edustuskappaleeksi valittiin ”I.M”, jota yleisö piti parempana kuin hänen toista kappalettaan "Don't". Ben David kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 13:nneksi eikä päässyt finaaliin.

Diskografia

Singlet 
 ”I.M” (2022)
 ”Don't” (2022)

Lähteet 

Israelilaiset laulajat
Israelin euroviisuedustajat
Vuoden 2022 euroviisuedustajat
Veljakanjoki

Veljakanjoki tai Veljakkajoki () on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä virtaava 18 kilometriä pitkä joki, joka laskee Jänisjärveen Loimolan Soanlahdella.

Joen kulku 
Joen nimellä on suomeksi kaksi kirjoitusasua: Veljakanjoki ja Veljakkajoki. Kumpaakin käytetään vanhoissa suomalaisissa kartoissa ja venäjäksi kirjoitettuna venäläisissä nykykartoissa. Joki alkaa kapeana suo-ojana vanhoihin karttoihin piirrettystä Pajalammesta. Lampi sijaitsee laajalla metsäsuolla 138,9 metrin korkeudessa. Suo-oja virtaa aluksi puoli kilometriä länteen ja kaartaa sitten kilometrin kääntyen kaakkoon päin. Siellä se joutuu soistuneeseen laaksoon, josta se virtaa ulos kääntyen sitten länteen ja laskien Kuljulampeen. Vaikka puro on kulkenut alle kolme kilometriä, on se jo pudonnut 21 metriä. Puron suunta on nyt luoteeseen, jonne se puikkelehtii vaarojen ja mäkien välistä. Neljän kilometrin matkalla se virtaa Nastoinlammen, Ylä-Velikjan ja Ala-Veljakan kautta. Pieni joki putoaa Kuljunlammen Ala-Veljakan välisellä matkalla 19 metriä lisää. Täällä siihen yhtyy ensin Valkealammen ja heti sen perään Mustalammen laskuoja. Samalla joki saapuu selvään laaksoon, jonka rinteet kohoavat loivasti kumpaankin suuntaan. Laakson aluksi siihen yhtyy pohjoisesta tuleva Hatunoja, jolla on sivu-uomana Rautapuro. Joeksi kasvanut uoma alkaa laakson pohjan tulvaniityillä meanderoida ja laakson kapeissa kohdissa se on uurtanut itselleen syvän laaksonpohjan. Joki ylittää 2,5 kilometriä leveän Lautakoansuon, jossa se meanderoi taas. Suolla erottuu satellittivalokuvissa harjujakso, jonka pohjoispuolelle joki on jäänyt virtaamaan. Jalovaaran entinen kylä on sijainnut suon pohjoispuolella, jossa kulkee edelleen tie pusikoituneiden niittyjen halki. Joki virtaa mutkitellen edeten kohti luodetta vanha asutun maalaismaiseman läpi ja kääntyy pohjoiseen Soanlahden kylän kohdalla. Viimeinen kaarre tapahtuu Jänisjärven lahdenpohjukan kaakkoispuolisella suoalueella. Täällä se kohtaa Soanjoen yhdyskanavan ennen laskua Jänisjärveen. Jänisjärven pohjoista osaa kutsutaan Pieneksi Jänisjärveksi.

Velikajan valuma-alue 
Velikajanjoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Soanjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Velikajanjoen valuma-alueen pinta-ala on 107 neliökilometriä  ja sen järvisyys on vain 0,5 %. Useimmat valuma-alueen järvistä sijaitsevat pääuoman vesireitillä. Edellä luetellut viereiset järvet ovat niitä harvoja vesistöjä, joita valuma-alueella esiintyy. Joen keskivirtaama on noin 1,3 kuutiometriä sekunnissa.

Lähteet

Huomioita

Viitteet 

Jänisjärven lähialue
Suojärven piiri
Luovutettujen alueiden joet
Blanco (laulaja)

Riccardo Fabbriconi (s. 10. helmikuuta 2003 Brescia, Italia), tunnettu myös taiteilijanimellään Blanco, on italialainen laulaja, räppäri ja lauluntekijä. Hän osallistui vuoden 2022 Sanremon musiikkifestivaaleille yhdessä Mahmoodin kanssa ja voittivat kilpailun. Täten he edustivat Italiaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella "Brividi". Duo kilpaili Eurovision laulukilpailun finaalissa 14. toukokuuta ja sijoittui finaalin kuudenneksi.

Varhaiselämä ja ura 
Blanco syntyi Bresciassa ja hän vietti suurimman osan lapsuudestaan kotikaupunkinsa, Cavalgese della Rivieran ja Desenzano del Gardan välillä, jossa hän kävi koulua.

Vuoden 2020 kesäkuussa hän julkaisi EP:n Quarantine Paranoidin SoundCloudissa. Hän allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa ja julkaisi debyyttialbuminsa Blu celesten vuoden 2021 syyskuussa. Albumi nousi Italian albumilistan ykköseksi ja sai kolminkertaisen platinalevyn.

Diskografia

Studioalbumit 
 Blu celeste (2021)

Singlet 
 "Belladonna (Adieu)" (2020)
 "Notti in bianco" (2020)
 "Ladro di fiori" (2020)
 "La canzone nostra" (2021) (Macen & Salmon kanssa)
 "Paraocchi" (2021)
 "Mi fai impazzire" (2021) (Sfera Ebbastan kanssa)
 "Blu celeste" (2021)
 "Finché non mi seppelliscono" (2021)
 "Brividi" (2022) (Mahmoodin kanssa)

Lähteet 

Italialaiset hip hop -artistit
Italian euroviisuedustajat
Vuoden 2022 euroviisuedustajat
Caluso

Caluso () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 7 344 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Kaarlo Suominen

Karl (Kaarlo) Stefan Suominen (ent. Nummi, 26. joulukuuta 1856 Uskela − 8. syyskuuta 1918 Teisko) oli suomalainen räätäli ja raittiusliikkeen vaikuttaja. Pitkään Pietarissa asunut Suominen tunnetaan muun muassa Suomen Sosialidemokraattisen Raittiusliitton perustajana.

Elämä 
Uskelassa torpparin perheeseen syntynyt Suominen aloitti räätälinoppilaana Turussa vuonna 1872 ja muutti Pietariin 1879. Hän palasi Turkuun 1883 ja liittyi samana vuonna perustettuun Raittiusyhdistys Taimeen. Vuoden kuluttua Suominen muutti jälleen Pietariin ja ryhtyi organisoimaan raittiusliikettä pietarinsuomalaisten keskuuteen. Hän oli aluksi mukana kansainvälisessä Sininauha-järjestössä ja persuti keväällä 1885 suomenkielisen Raittiusyhdistys Alkun, joka oli Venäjän ensimmäinen raittiusyhdistys. Vuonna 1889 Suominen oli konsultoimassa Pietarin ensimmäisen venäjänkielisen raittiusyhdistyksen perustamista. Hän kirjoitti myös kaupungin suomenkielisiin sanomalehtiin nimimerkillä ”Nummen Kustaa”. 

Suominen toimi Alun puheenjohtajana 25 vuotta, kunnes myi Pietarissa toimineen räätälinliikkeensä ja muutti Helsinkiin vuonna 1910. Helsingissä hän toimi muun muassa Raittiusyhdistys Koiton puheenjohtajana ja oli 1914 perustamassa Suomen Sosialidemokraattista Raittiusliittoa. Lisäksi Suominen kirjoitti järjestön julkaisemaan Työväen Kuvalehteen sekä Työmies-lehteen.

Suomisen harrastuksiin kuului mehiläisenhoito, jota hän harjoitti Uudessakirkossa sijainneella maatilallaan. Hän myi tilansa keväällä 1917 ja hankki uuden Teiskon Riihilahdesta Vaavunjärven rannalta. Suominen hukkui syyskuussa 1918 pudottuaan kalareissulla veneestä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

Perhe 
Suomisen puoliso oli Tsarskoje Selossa syntynyt inkeriläinen opettaja Olga Kahi (1860−1938). Heidän lapsiaan olivat toimittaja Helli Suominen, professori Yrjö K. Suominen ja yliopettaja Arvo Suominen (1905−1991). Pariskunnan vanhimman tyttären kieltenopettaja Taimi Maria Samoojan (s. 1891) puoliso oli kirjastoneuvos Teppo Samooja.

Teoksia

Lähteet 

Raittiusliikkeen vaikuttajat
Suomalaiset toimittajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
Pietarinsuomalaiset
Vuonna 1856 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Hybridivaikuttaminen

Hybridivaikuttaminen () on valtion poliitti­seen järjestel­mään kohdistuvaa ulkovaltojen vihamielistä vaikuttamista. Hybridi­vaikuttami­sessa pyritään hyödyntämään monella eri tavalla kohdemaan erilaisia haavoittu­vuuksia.  

Toiminta tehdään mahdolli­simman peitellysti. Keino­valikoimaan voivat kuulua esimerkiksi poliittiset, diplomaattiset, taloudelliset ja sotilaalliset keinot sekä informaatio- ja kyber­vaikuttaminen.

Katso myös
 Euroopan hybridiuhkien torjunnan osaamiskeskus

Lähteet

Turvallisuuspolitiikka
På spåret

På spåret on ruotsalainen visailuohjelma, jota on esitetty SVT:llä vuodesta 1987. Ohjelmassa kahden hengen julkkisjoukkueet näkevät junan ohjaamosta tai autosta kuvatun nopeutetun videon, ja vihjeiden perusteella heidän pitää arvata, mihin kaupunkiin ollaan matkalla. Arvaukset tehdään vetämällä hätäjarrusta. Tämän jälkeen kysytään kaupunkiin liittyviä kysymyksiä. 

Ohjelmaa on esitetty vuodesta 1987 joka vuosi, paitsi 1989, 1992 ja 1994.

Tuotanto
Kolme SVT:n kuvaustiimiä kiertää kuvauskohteita pääsiäisestä juhannukseen. Jaksot kuvataan SVT:n studiolla Göteborgissa.

Kohteet
Aluksi ohjelmassa vierailtiin vain ruotsalaisissa kaupungeissa. Vuonna 1991 käytiin ensimmäistä kertaa Ruotsin ulkopuolella, 1995 muualla kuin Pohjoismaissa ja 1999 Euroopan ulkopuolella. Vuoteen 2019 mennessä ohjelmassa oli käyty kaikkiaan noin 160 ruotsalaisessa kaupungissa, useimmiten Tukholmassa (7 kertaa), Göteborgissa (6 kertaa) ja Malmössä (6 kertaa).

Voittajat

 1987 – Lennart Dahlgren, Thomas Wernerson ja Margareta Söderström
 1988 – Björn Hellberg, Mats Strandberg ja Bengt Grive
 1990 – Joachim Nyström, Björn Hellberg ja Mats Strandberg
 1991 – Björn Hellberg, Bengt Grive ja Mats Strandberg
 1993 – Björn Hellberg, Mats Strandberg ja Bengt Grive
 1995 – Cecilia Hagen ja Tomas Tengby
 1996 – Birgit Carlstén ja Tommy Engstrand
 1997 – Peter Harryson ja Malin Petersson
 1998 – Carl-Jan Granqvist ja Lotta Bromé
 1999 – Carina Lidbom ja Peter Harryson
 2000 – Agneta Bolme-Börjefors ja Adde Malmberg
 2001 – Anette Kullenberg ja Jesper Aspegren
 2002 – Tommy Engstrand ja Carina Lidbom
 2003 – Stefan Holm ja Ingela Agardh
 2004 – Dick Harrison ja Ellinor Persson
 2005 – Stefan Holm ja Katarina Mazetti
 2006 – Caroline af Ugglas ja Göran Hägg
 2007 – Anne Lundberg ja Johan Wester
 2008 – Lisa Syrén ja Johan Wester
 2009 – Johanna Koljonen ja Marcus Birro
 2010 – Hélène Benno ja Peter Apelgren
 2011 – Martina Haag ja Erik Haag
 2012 – Ellinor Persson ja Dick Harrison
 2013 – Helena von Zweigbergk ja Göran Everdahl
 2014 – Elisabeth Höglund ja Jesper Rönndahl
 2015 – Elisabeth Höglund ja Jesper Rönndahl
 2016 – Johan Hilton ja Kristin Lundell
 2017 – Josefin Johansson ja Johar Bendjelloul
 2018 – Parisa Amiri ja Gunnar Wetterberg
 2019 – Parisa Amiri ja Gunnar Wetterberg
 2020 – Magdalena Forsberg ja Claes Elfsberg
 2021 – Cecilia Düringer ja Jonatan Unge

Lähde:

Formaatti ulkomailla
Norjan yleisradio NRK teki ohjelmasta 1990-luvulla oman versionsa nimellä Jorda rundt, mutta se ei saavuttanut suosiota ja sitä esitettiin vain yhden kauden ajan 1998–99. 

Suomessa Yleisradio tekee ohjelmasta oman version keväällä 2023. Sen nimeksi tulee Hengaillaan ja sitä juontavat Jenni Poikelus sekä Riku Rantala.

Lähteet

Aiheesta muualla
 På spåret SVT Play -palvelussa 

SVT:n televisio-ohjelmat
Visailuohjelmat
Flatpak

Flatpak on ohjelmien asentamiseen ja hallintaan suunnattu työkaluohjelmisto. Flatpak-mallissa ohjelmat ja niiden käyttämä ajonaikainen ympäristö käännetään ja jaetaan riippumatta alustasta, jossa niitä käytetään ja ne ovat tiettyyn rajaan asti eriytettyjä ("hiekkalaatikossa") isäntäjärjestelmästä. Flatpakin julkaisusta kerrottiin kesäkuussa 2016.

Perinteisiin paketinhallintajärjestelmiin verrattuna Flatpak ei paketoi tietylle käyttöjärjestelmälle vaan tietylle ajonaikaiselle ympäristölle.

Canonical kehitti Ubuntuun Snap-paketoinnin, mutta monet Fedoran kehittäjistä työskentelivät Flatpakin parissa sen kilpailijaksi, jolloin sitä vielä kutsuttiin nimellä "xdg-app". Sekä Snap että Flatpak ovat suunnattu ohjelmien paketointiin niiden riippuvaisuuksien kanssa, mutta Flatpak yrittää rajoittaa yhteenliittämistä ajonaikaisten perusriippuvaisuuksien kohdalla. Flatpakin tavoitteena ovat pienemmät paketit ja parempi turvallisuus. Tästä johtuen Flatpak-paketeilla voi kuitenkin olla riippuvaisuuksia toisiin paketteihin. Flatpakin hiekkalaatikko hyödyntää paljon Linux-nimiavaruuksia, joita Snap välttää. Kolmas vastaava ratkaisu on AppImage.

Flathub on suosittu palvelu ("sovelluskauppa") Flatpak-paketoitujen ohjelmien jakeluun. Flatpak tukee eri pakettilähteiden lisäämistä ja poistamista käyttäjän tarpeen mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://flathub.org

Paketinhallintajärjestelmät
Sonic the Movie 2

Sonic the Movie 2 () on koko perheen elokuva, joka perustuu Segan samannimiseen videopelihahmoon. Se sai ensi-iltansa huhtikuussa 2022. Elokuva keskittyy edeltäjäänsä enemmän Soniciin itseensä. Elokuvassa esiintyvät myös Miles ”Tails” Prower ja Knuckles the Echidna.

Näyttelijät

Suomenkieliset ääninäyttelijät 

Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Jon-Jon Geitel, Jukka Nylund, Rauno Ahonen ja Yasmine Yamajako. Ohjauksesta vastaa Mikko Laiho ja käännöksestä Aksu Palmén.

Lähteet

 Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
 Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
 Yhdysvaltalaiset toimintakomediat
 Sonic the Hedgehog
Kannusjärvi (järvi Haminassa)

Kannusjärvi sijaitsee Haminassa, Kymenlaaksossa. Se kuuluu Vehkajoen vesistöalueeseen ja on sen Kannusjärven haaran latvajärvi. Järven pinta-ala on 165 hehtaaria, keskisyvyys 3,5 metriä ja syvin kohta 9,6 metriä. Kannusjärvestä vesi virtaa Välijoen, Myllyjoen ja Vehkajoen kautta Suomenlahteen. Järvessä on vain yksi saari, jonka pinta-ala on 0,1 hehtaaria. Kannusjärven kylä sijaitsee järven etelärannalla, pohjoisen puolella on Kitula.

Lähteet

Haminan järvet
Eläinoikeusjuttu

Eläinoikeusjuttu on Saila Kivelän ja Vesa Kuosmasen ohjaama ja käsikirjoittama vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva.

Elokuva on dokumentti eläinoikeusaktivisteista. Keväällä 2022 se esitettiin CPH:DOX, Hot Docs Canadian International Documentary Film Festival, One World International Human Rights Documentary Film Festival ja Millennium Docs Against Gravity Film Festival elokuvafestivaaleilla. Ruotsissa elokuva tulee elokuvateatterilevitykseen helmikuussa 2023.

Lähteet 

Vuoden 2022 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Elle Andersdatter

Elle Andersdatter (1600–1643) oli tanskalainen porvarisrouva, jota on pidetty myös virsirunoilijana. 

Elle Andersdatterista ei tiedetä kovinkaan paljoa, mutta hänet mainitaan Lollannin saarella eläneen porvarin vaimona. 

Häntä on pidetty virren "Eya, mit Hierte ret inderlig Jubilerer" kirjoittajana. Todennäköisesti hän ei ole virren tekijä, vaan se on omistettu hänelle, muodostavathan virren tanskankielisen tekstin säkeistöjen alkusanojen ensimmäiset kirjaimet akrostikonin Elle Andersdater. Akrostikon (nimikoitu virsi) oli aikanaan yleinen tapa joko kätkeä virren tekijän nimi tai sen henkilön nimi, jolle virsi oli omistettu, virren säkeistöihin. Akrostikon toimii yleensä vain virren alkukielisessä tekstissä, ei käännöksissä. 

Alkuaan virressä oli 15 säkeistöä. Se on julkaistu arkkiveisuna 1639 Kööpenhaminassa arkissa "Tuende aandelige Vjser" ja vuonna 1642 se oli useissa tanskalaisissa virsikirjoissa. Virsi käännettiin ruotsiksi 1668 Göteborgissa ja julkaistiin Olaus Fosseliuksen Manualessa, ”Manuale eller een ny handbok" . Suomennos vuodelta n. 1683 seuraa sitä

Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 619 "Eijaa! Jo laulaa sielu kiitostansa". Virren tekijää ei mainita. (Suom. n. 1683.  Uud. Elias Lönnrot 1865, Anna-Maija Raittila 1984.) Virren sävelmä on toisinto Kuortaneelta. 

Ruotsin kirkon virsikirjassa virrestä on kaksi tekstiä. Virsikirjan ekumeenisessa osassa virsi 325 "I hoppet sig min frälsta själ förnöjer" / "Eijaa, jo laulaa sielu kiitostansa." (Tanskalainen 1639, Elle Andersdatter?, Ruots. Olaus Forsselius 1668, J. O. Wallin 1819. Suom. n. 1683, Anna-Maija Raittila 1984, 1999)

Ruotsin kirkon omassa virsiosassa se on Olof Hartmanin uudelleen kääntämänä, virsi 639 "Mitt hjärta vidgar sig" / "Nyt riemu sieluni yli äärten täyttää" (Olov Hartman tanskalaisen virren  (1639) ja Olaus Forsseliuksen (1668) muk. 1980. Suom. Anna-Maija Raittila 1999. Molempien virsien sävelmänä ruotsalainen muunnelma saksalaisesta kansansävelmästä 1589

Tanskan kirkon virsikirjassa on virrestä nelisäkeistöinen versio virsi 531 "Eja, min sjæl ret inderlig sig fryder". Se pohjautuu ruotsinkielieen Forsseliuksen ja Wallinin muokkaamaan tekstiin.

Lähteet 

Tanskalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1600 syntyneet
Vuonna 1643 kuolleet
Boggie

Boglárka Csemer (s. 30. marraskuuta 1986 Budapest, Unkari), taiteilijanimeltään Boggie, on unkarilainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen tammikuussa 2014 musiikkivideollaan Nouveau Parfum. Musiikkivideon tarkoitus oli osoittaa, miten helppoa kuvanmuokkaus nykypäivän mediassa on.

Boggie voitti 28. helmikuuta 2015 unkarilaisen A Dal 2015 -laulukilpailun kappaleella Wars for Nothing ja tuli näin valituksi Unkarin edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Boggie kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 19. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 23. toukokuuta pidetyssä finaalissa Boggie sijoittui 20:ksi.

Diskografia

Singlet

Albumit

Lähteet
https://eurovision.tv/participant/boggie
https://www.viisukuppila.fi/esittelyssa-unkari-boggie-wars-for-nothing/

Viitteet

Unkarilaiset laulajat
Unkarin euroviisuedustajat
Vuoden 2015 euroviisuedustajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
United States Commission on International Religious Freedom

United States Commission on International Religious Freedom (USCIRF) on Yhdysvaltain liittovaltion komissio, joka seuraa uskonnonvapautta kansainvälisesti.

Komissio perustettiin 1998 International Religious Freedom Act (IRFA) -lain perusteella.
Laki määräsi uskonnonvapauden edistämisen Yhdysvaltain ulkopolitiikan keskeiseksi elementiksi. Lain allekirjoitti presidentti Clinton.
USCIRF:n jäsenet valitsee presidentti ja Yhdysvaltain kongressi. Lisäksi siihen kuuluu äänivallattomana jäsenenä Yhdysvaltain ulkoministeriön Kansainvälisen uskonnonvapauden toimiston lähettiläs.

Komissio tutkii ja raportoi uskonnonvapauden loukkauksista toimeenpano- ja lainsäädäntövallalle, sekä seuraa ulkoministeriön toimien tehokkuuttaa uskonnonvapauden edistämisessä.

Vuoden 2021 raportin mukaan uskonnonvapauden osalta seurattavia maita ovat Myanmar, Kiina, Eritrea, Intia, Iran, Nigeria, Pohjois-Korea, Pakistan, Venäjä, Saudi Arabia, Syyria, Tadžikistan, Turkmenistan ja Vietnam. Erityisesti seurattavia ovat Afganistan, Algeria, Azerbaidžan, Kuuba, Egypti, Indonesia, Irak, Kazakstan, Malesia, Nicaragua, Turkki ja Uzbekistan.

Viitteet

Yhdysvaltain liittovaltion hallinto
Uskonnonvapaus
Näqi İsänbät

Näqi İsänbät (ven. Наки Исанбет; Naki Isanbet - oik. Naki Sirazetdinovitš Zakirov; Наки Сиразетдинович Закиров, 1899-1992) oli tataarilainen kirjailija, näytelmäkirjailija, runoilija, folkloristi, kielitieteilijä - palkittu kansantaiteilija.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Наки Исанбет

Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Tataarit
Tataarinkieliset kirjailijat
Filologit
Kielitieteilijät
Näytelmäkirjailijat
Runoilijat
Erin Jackson

Erin Jackson (s. 19. syyskuuta 1992 Ocala, Florida) on yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja. Hän kilpaili aiemmin rullaluistelussa ja roller derbyssa. Jackson on ensimmäinen pikaluistelussa olympiakultaa voittanut tummaihoinen nainen.

Jackson selviytyi vuonna 2018 Pyeongchangin olympialaisten pikaluisteluun harjoiteltuaan lajinvaihdon jälkeen jäällä vain neljä kuukautta. Hän sijoittui olympialaisten 500 metrillä 24:nneksi. Matkakohtaisissa maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 500 metrillä 15:nneksi vuonna 2019 ja seitsemänneksi vuonna 2020. Hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 500 metrillä vuonna 2021. Hän voitti marraskuussa 2021 kolme maailmancupin kilpailua ja luisteli joulukuussa Salt Lake Cityssä maansa ennätyksen 36,80 ottaessaan neljännen maailmancup-voittonsa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa 500 metrillä ajalla 37,04. Loppukaudella hän voitti vielä kaksi 500 metrin maailmancupkilpailua. Hän voitti myös 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun.

Ennätykset

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset pikaluistelijat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Yhdysvaltalaiset rullaluistelijat
Yhdysvaltalaiset roller derby -pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Barnabás Szőllős

Barnabás Szőllős (s. 13. joulukuuta 1998) on unkarilaissyntyinen Israelia edustava alppihiihtäjä. Hän edustaa Nivelco Racing Teamia.

Szőllős sijoittui nuorten olympialaisissa 2016 pujottelussa seitsemänneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä kolmastoista, suurpujottelussa 25:s, supersuurpujottelussa 29:s ja syöksylaskussa 30:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kuudenneksi, millä hän sivusi jäätanssipari Galit Chaitin ja Sergei Sahnovskin Salt Lake Cityssä 2002 saavuttamaa Israelin parasta talviolympiasijoitusta. Alppiyhdistetyn pujotteluosuudella Szőllős oli toiseksi nopein ja syöksylaskuosuudella yhdestoista. Samojen kisojen suurpujottelussa hän sijoittui 22:nneksi, pujottelussa 23:nneksi sekä supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa 30:nneksi.

Maailmancupissa Szőllős kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2021. Hän ei ole toistaiseksi saavuttanut maailmancupin pisteitä (tilanne 14.2.2022). 

Myös hänen sisarensa Noa Szőllős on olympiatason alppihiihtäjä.

Lähteet 

Israelilaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Luserna San Giovanni

Luserna San Giovanni () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 7 160 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Aida Garifullina

Aida Emilevna Garifullina (Аида Эмилевна Гарифуллина, s. 30. syyskuuta 1987) on tataaritaustainen venäläinen oopperalaulaja (sopraano). Garifullina on esiintynyt muun muassa Andrea Bocellin, Placido Domingon, Dmitri Hvorostovskin ja Jose Carrerasin kanssa. Hänet on palkittu "Tatarstanin kunniataiteilija" - tittelillä vuonna 2013.

Lähteet 

Tataarit
Oopperalaulajat
Sopraanot
Venäläiset laulajat
Venäläiset oopperalaulajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Wataru Morishige

Wataru Morishige (, s. 17. heinäkuuta 2000) on japanilainen pikaluistelun olympiamitalisti.

Morishige saavutti Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia 500 metrillä ajalla 34,49. Hän oli sprinttereiden MM-kilpailuissa yhdeksäs 2022. 

Nuorten MM-kilpailuissa hän oli 500 metrillä kolmas 2020.

Morishige sijoittui 500 metrin maailmancupin kokonaispisteissä kolmanneksi kaudella 2021–2022.. Hän on saavuttanut maailmancupin osakilpailuissa 500 metrillä yhden voiton, kaksi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa.

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet 

Japanilaiset pikaluistelijat
Japanilaiset olympiamitalistit
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Hamulan koulu

Hamulan koulu on ala-aste, joka on vuodesta 2014 lähtien toiminut Siilinjärven Harjamäessä entisen Harjamäen sairaalan (nykyisen Pilvilinnan päiväkodin) vieressä. Hamulan koulu on noin 340 oppilaan alakoulu, joka sijaitsee 2 kilometriä Siilinjärven kuntakeskuksesta länteen. Elokuussa 2014 valmistunut koulu tarjoaa opetusta vuosiluokille 1–6.

Aiheesta muualla 
 Koulun kotisivut
 Kunnansivut
Siilinjärven oppilaitokset
Suomen peruskoulut
Nadia Delago

Nadia Delago (s. 12. marraskuuta 1997) on italialainen alppihiihtäjä. Hän saavutti olympiapronssia syöksylaskussa vuonna 2022.

Delago sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kymmenenneksi syöksylaskussa vuonna 2018. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021, jolloin hän sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa 15:nneksi sekä keskeytti alppiyhdistetyssä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti syöksylaskussa pronssia.

Maailmancupissa Delago kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2019. Hän sijoittui maailmancupin pisteille eli kolmenkymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran kolmannessa maailmancupkilpailussaan Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa sijoittumalla 28:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensimmäisen kerran kymmenennellä sijallaan Crans-Montanan syöksylaskussa tammikuussa 2021. Tämän jälkeen hän on ollut syöksylaskun kärkikymmenikössä joulukuussa 2021 Lake Louisessa kaksi kertaa kuudes ja Val d’Isèressä kahdeksas sekä tammikuussa 2022 Zauchenseessa neljäs ja Garmisch-Partenkirchenissä viides.

Nadia Delagon sisko Nicol Delago on myös arvokilpailualppihiihtäjä. Heidän setänsä Oskar Delago ja tätinsä Karla Delago kilpailivat myös alppihiihdon maailmancupissa.

Lähteet 

Italialaiset alppihiihtäjät
Italialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Justin Barron

Justin Barron (s. 15. marraskuuta 2001 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Montreal Canadiensin organisaatiota. Hän on Avalanchen ensimmäisen kierroksen varaus NHL:n vuoden 2020 varaustilaisuudesta. Pelipaikaltaan Barron on puolustaja.

Barronin isoveli Morgan on myös jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura New York Rangersia.

Ura 
Barron pelasi junioriurallaan kotikaupunkinsa QMJHL-joukkueessa Halifax Mooseheadsissa. Hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen kaudella 2017-2018. Keväällä 2020 Colorado Avalanche valitsi Barronin ensimmäisellä kierroksella 25. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa. Tämän jälkeen hän edusti vielä vuoden ajan Mooseheadsia toimien joukkueen kapteenina 33 runkosarjaottelussa. Hänet valittiin kauden aikana edustamaan Kanadan maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Turnauksen seitsemässä ottelussa Barron sai kaksi syöttöpistettä. Kanada sijoittui toiseksi.

Huhtikuussa 2021 Barron teki kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Avalanchen kanssa. Loppukauden aikana Barron pelasi seitsemän runkosarja- sekä kaksi pudotuspeliottelua Avalanchen AHL-farmiseura Colorado Eaglesissa. Joulukuussa 2021 Barron teki NHL-debyyttinsä, kun sai ottelussa New York Rangersia vastaan jääaikaa 9.10 minuuttia. Barron taklasi ottelussa kerran.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Colorado Avalanchen pelaajat
Colorado Avalanchen varaamat pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Baykar Bayraktar TB2

Baykar Bayraktar TB2 on turkkilaisen Baykarin valmistama aseistettu miehittämätön ilma-alus. Se teki ensimmäisen lentonsa vuonna 2014. Ilma-alusta on käyttänyt Turkin asevoimat, minkä lisäksi sitä on myyty useisiin muihin maihin.

Kehitys

Bayraktar TB2 on miehittämätön ilma-alus, jota valmistaa turkkilainen Baykar. Turkin asevoimat halusi alkujaan miehittämättömiä ilma-aluksia maan käymässä konfliktissa kurdisepataristien ja etenkin kurdien PKK-järjestön kanssa. Samalla maan haluttiin olevan tällä saralla riippumaton Yhdysvalloista. Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğanin hallinto yritti alkujaan ostaa omia MQ-1 Predator -ilma-aluksiaan Yhdysvalloista. Kauppa tyrehtyi vastustukseen Yhdysvaltain kongressissa, jolloin Turkissa päätettiin aloittaa miehittämättömien ilma-alusten kotimainen valmistus.

Suurta osaa turkkilaisten miehittämättömien ilma-alusten valmistushankkeista johti Selçuk Bayraktar, joka oli nainut presidentti Erdoğanin tyttären Sümeyyen. Hankkeiden pohjalta suunniteltiin Bayraktar TB2. Se lensi ensimmäisellä kokonaan autonomisella lennollaan vuonna 2014, ja samana vuonna alettiin luovuttaa ensimmäiset kappaleet Turkin asevoimille. Seuraavana vuonna aluksesta onnistuttiin laukaisemaan ohjus ensimmäisen kerran.

Käyttö

Turkki ja muut maat

Turkin asevoimat alkoi käyttää Bayraktar TB2-ilma-aluksia kurdikapinallisia vastaan Kaakkois-Turkissa ja Pohjois-Irakissa. Bayraktar TB2 oli hyvin onnistunut, ja se hankaloitti kurdikapinallisten liikkeitä olennaisesti. Myöhemmin Turkki käytti niitä myös operaatioissaan kurdeja vastaan Syyriassa, sekä Tripolin kansainvälisesti tunnustetun hallituksen puolesta Libyassa. Turkki on myynyt Bayraktar TB2-ilma-aluksia myös useisiin eri maihin. Kiinnostuneita ovat olleet esimerkiksi kapinallisia vastaan sotivat Afrikan maat. Drooneja on toimitettu esimerkiksi jihadistien uhkaamiin Nigeriin ja Togoon.

Ukraina

Ukraina osti ilma-aluksia Turkista vuonna 2018. Sotatoimissa niitä käytettiin Ukrainassa ensimmäisen kerran lokakuussa 2021, jolloin Bayraktar TB2 iski Itä-Ukrainan kapinallisten tykistön asemia vastaan. Helmikuussa 2022 maat sopivat TB2:n valmistamisen aloittamisesta tehtaalla Ukrainassa. Ukrainan mukaan droonia on käytetty myös Venäjän joukkoja vastaan Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022.

Ukrainan asevoimilla oli lokakuussa 2021 kaksitoista Bayraktar TB2:a. Venäjän federaation asevoimien tiedottajan, kenraalimajuri Igor Jevenievitš Konašenkovin mukaan: 24. helmikuuta 2022 mennessä, Ukrainan asevoimat oli menettänyt niistä neljä. 
Ukraina esitti 2. toukokuuta 2022, että se olisi upottanut kaksi Raptor-luokan venäläistä partioalusta Mustallamerellä, Bayraktar-drooneja käyttäen.

Azerbaidžan

Vuonna 2020 Bayraktar TB2-ilma-aluksia myytiin Azerbaidžaniin, joka samana vuonna kävi sodan Armeniaa ja Vuoristo-Karabahin separatisteja vastaan. Turkkilaiset tiedotusvälineet uutisoivat Azerbaidžanin viranomaisten kehuneen TB2:n kykyjä sodan aikana.

Käyttäjät

Tekniset tiedot

Lähteet

2010-luvun miehittämättömät ilma-alukset
Turkin asevoimat
Antti Leikas

Antti Leikas (s. 8. huhtikuuta 1967 Savonlinna) on suomalainen kirjailija. Leikas on toiminut työuransa aikana lehtikuvaajana, IT-ammattilaisena, yritysjohtajana ja viestintäalan yrittäjänä. 

Leikas on valmistunut Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1995, pääaineinaan matematiikka, filosofia ja kirjallisuus. Hän on suorittanut myös eMBA-tutkinnon. 

Hänen esikoisteoksensa Melominen ilmestyi vuonna 2011. Se on yhdenpäivänromaani, joka kertoo perheellisen yhteyspäällikkö Arto Jaakkolan kujanjuoksusta kodin ja työn välissä, kellon ympäri. Teos oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon ja Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Kirjasta muokatun monologinäytelmän pääosaa esitti Aku Hirviniemi.

Leikkaan toinen teos Huopaaminen ilmestyi vuonna 2013. Se kertoo kahden insinöörin omituiseksi kääntyvästä seikkailusta ajan virrassa, ja kriitikko Putte Wilhelmsson kuvaa teosta metaforiseksi kyläkomediaksi. Turmio ja perikato -blogissaan Wilhelmsson kirjoittaa Huopaamisesta seuraavasti: "Dovlatov itse sanaili näin: “Tolstoin älyä voi kunnioittaa. Iloita Pushkinin hienostuneisuudesta. Arvostaa Dostojevskin hengellistä etsintää. Gogolin huumoria. Ja niin edelleen. Mutta Tšehov on sittenkin ainoa, jota haluaisin muistuttaa.” Tässä peräkkäin luettuna nämä lainaukset kertovat Leikaksen romaanista enemmän kuin osaisin omin sanoin ilmaista."

Vesitrilogiaksi kutsutun kokonaisuuden päätti Soutaminen vuonna 2015. Kirjan kuvaamassa yritysmaailman myllerryksessä sukupuoliroolit on käännetty nurin, ja kovaotteinen myyntijohtaja Marjo Kukkoaho kieputtaa miehiä miten tahtoo. Helsingin Sanomien kriitikko Matti Mäkelä arvioi Soutamisen sijoittavan Leikkaan paikalleen suomalaisessa kirjallisuuskentässä.

Vuonna 2018 ilmestyi Tonttu. Matka pimeyteen, joka määriteltiin mainoslauseissa ”maailman ensimmäiseksi tonttutrilleriksi”. Kirjan päähenkilö on Antti Leikas -niminen kirjailija, joka sotkeutuu tonttujen geeneistä käytävään eeppiseen kamppailuun.. Kirja ilmestyi tšekiksi vuonna 2019.

Leikkaan seuraava teos Tonttu. Valot sammuvat ilmestyi vuonna 2022. Kirja sekoittaa eri kirjallisuudenlajeja tavalla, joka Turun Sanomien kriitikon Erkki Kanervan  mukaan saattaa "kirjastonhoitajat ongelmiin". .

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Antti Leikas Kustannusosakeyhtiö Siltalan sivuilla

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
John Brownlie

John Brownlie (3. elokuuta 1857 Glasgow, Skotlanti – 18. marraskuuta 1925 Crieff, Perthshire, Skotlanti) oli skotlantilainen presbyteerikirkon pastori ja virsirunoilija.

Brownlie oli kotoisin Glasgow’sta. Hän opiskeli kotikaupunkinsa yliopistossa ja Free Church Collegessa. Hän sai presbyteerikirkon papinoikeudet 1884 ja toimi Skotlannin vapaan presbyteerikirkon pastorina Portpatrickissa.  Hän toimi myös paikallisten koulujen ja koululaitoksen kehittämiseksi. Glasgow’n yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 1908 hänen hymnologisista ansoistaan. 

Hän on julkaissut toistakymmentä hymnologiaa käsittelevää teosta tai laulukirjaa. Hänet tunnetaan ennen muuta varhaiskirkollisten latinan- ja kreikankieliseten hymnien kääntäjänä ja muokkaajana. Hän on myös kirjoittanut virsiä.

Brownlien julkaisemia kirjoja ovat

 Hymns of Our Pilgrimage, 1889
 Zionward, Hymns of the Pilgrim Life, 1890
 Pilgrim Songs, 1892
 Hymns of the Early Church, Being Translations from the Poetry of the Latin Church, 1896
 Hymns of East and West, Being Translations from the Poetry of the Latin and Greek Churches, 1898
 A commentary on the 1898 Church Hymnary (Hymnal of the Presbyterian Church of the United Kingdom)
 Hymns of the Greek Church, Translated with Introduction and Notes, 1900
 Hymns of the Holy Eastern Church, Translated from the Service Books, 1902
 Hymns from the Greek Office Books, Together with Centos and Suggestions, 1904
 Hymns from the East, Being Centos and Suggestions from the Office Books of the Ho­ly East­ern Church, 1906
 The Hymns and Hymn Writers of the Church Hymnary, 1911

Yksi Browlien kirjoittama hymni, "The King shall come when morning dawns", on myös suomenkielisen. Se on ilmestynyt kokoelmassa Hymns From The East Being Centos And Suggestions From The Service Books of The Holy Eastern Church, joka oli valikoima käännöksiä ortodoksisen kirkon hymniaarteistosta, ja hymnistä on eri kokoelmissa erilaisia versioita, neli- tai kahdeksansäkeisiä muotoja. Virrelle ei ole kreikankielistä alkutekstiä, joten se lienee Brownlien itsensä kirjoittama.

Virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 490 "Guds Son en gång i morgonglans". Virren suomenkielinen teksti "Kun aamu koittaa, Herramme/ taas saapuu taivaastansa" on Anna-Mari Kaskisen käännös vuodelta 1996. Se pohjautuu Anders Frostensonin 1984 tekemään ruotsinkieliseen käännökseen.

Samasta Brownlien hymnistä on käännös Siionin kannel -kirjassa laulu 5 "On kuninkaamme saapuva / kun aamu valkenee", jonka on suomentanut Johanna Ailiom ja Toivon lauluja Hoppets ton -kokoelmassa vuodelta 1999, laulu 23, "On Kristus kerran saapuva, kun aamu sarastaa!" jonka on suomentanut Aila Mielikäinen.

Lähteet 

 Virsirunoilijat
Skotlantilaiset henkilöt 
 Vuonna 1857 syntyneet
 Vuonna 1925 kuolleet
Tampere Oak Leaf Soundsystem

Tampere Oak Leaf Soundsystem on 1990-luvun lopulla aloittanut tamperelainen soundsysteemi, jonka selektoreina toimivat Rufus, Venkari ja Skruface. Dancehall-artisti Lord Est on toiminut Oak Leafin mikkimiehenä.
Arvind Swamy

Arvind Swamy (s. 18. kesäkuuta 1970 Madras, Tamil Nadu, Intia) on intialainen näyttelijä ja televisiojuontaja, joka tunnetaan työstään tamilinkielisessä elokuvateollisuudessa.

Aloitettuaan uransa mallina hän teki ensiesiintymisensä näyttelijänä Mani Ratnamin menestyselokuvassa Thalapathi (1991). Sen jälkeen hän näytteli menestyneissä elokuvissa, kuten Roja (1992), Bombay (1995), Minsara Kanavu (1997), Thani Oruvan (2015), Dhruva (2016), Bogan (2017) ja Chekka Chivantha Vaanam (2018). Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Netflixin antologiasarjassa Navarasa (2021).

Swamy on näytellyt myös muissa alueellisissa elokuvateollisuuksissa, mukaan lukien telugun- ja malajalaminkielisissä elokuvissa, joihin kuuluivat Mounam (1995), Daddy (1992) ja Devaraagam (1996). Hän on esiintynyt myös hindinkielisissä elokuvissa, joista ensimmäisenä hän näytteli miespääosaa elokuvassa Saat Rang Ke Sapne (1998). Hän työskenteli televisiojuontajana Neengalum Vellalam Oru Kodin kolmannen tuotantokauden isäntänä vuonna 2016.

Yksityiselämä 
Swamy meni naimisiin Gayathri Ramamurthyn kanssa 3. kesäkuuta 1994. Heillä on vuonna 1996 syntynyt tytär Adhira ja vuonna 2000 syntynyt poika Rudra. Pari asui erillään seitsemän vuoden ajan vuoteen 2010 asti, jolloin he hakivat avioeroa. Swamylle myönnettiin lastensa huoltajuus. Hän meni naimisiin Aparna Mukherjeen kanssa vuonna 2012. Swamy on kuvaillut itseään agnostikoksi.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
 

 
Intialaiset näyttelijät
Intialaiset televisiojuontajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Henna Partanen

Henna Partanen (s. 1981) on espoolainen arkkitehti ja poliitikko. Hän on toiminut kaupunginvaltuustossa vuodesta 2013. Nykyisin Partanen on Espoon kaupunginvaltuuston puheenjohtaja sekä Uudenmaan maakuntavaltuutettu.

Partanen valittiin vuonna 2022 Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen valtuutetuksi .  Hän on lisäksi toiminut valtuuston väliaikaisen valmistelutoimielimen poliittisen seurantaryhmän jäsenenä.

Partanen on Vihreiden puoluehallituksen varajäsen.

Aiheesta muualla 
Kotisivut

Lähteet 

Vihreän liiton poliitikot
Espoon kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Meksikon alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Meksikon alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Meksikoa alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on pelannut pääasiassa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen 3. divisioonan turnauksissa.

Sijoitukset

Maailmanmestaruuskilpailuissa 
 2003 – 3. divisioona, 2.
 2004 – 3. divisioona, 1.
 2005 – 2. divisioona, 4.
 2006 – 2. divisioona, 4.
 2007 – 2. divisioona, 6.
 2008 – 3. divisioona, 1.
 2009 – 2. divisioona, 6.
 2010 – 3. divisioona, 2.
 2011 – 3. divisioona, 2.
 2012 – 3. divisioonan A-lohko, 3.
 2013 – 3. divisioonan A-lohko, 5.
 2014 – 3. divisioonan A-lohko, 4.
 2015 – 3. divisioonan A-lohko, 2.
 2016 – 3. divisioonan A-lohko, 6.
 2017 – 3. divisioonan B-lohko, 1.
 2018 – 3. divisioonan A-lohko, 2.
 2019 – 3. divisioonan A-lohko, 5.
 2020 – 3. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2021 – 3. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
 2022 – 3. divisioonan A-lohko

Lähteet 

 Alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueet
Meksikon jääkiekko
LUM!X

Luca Michlmayr (s. 2002 Rohrbach-Berg, Itävalta), tunnettu paremmin taiteilijanimellä LUM!X, on itävaltalainen DJ ja tuottaja. Hän edusti Itävaltaa yhdessä Pia Marian kanssa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella "Halo". Kappale esitettiin ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui 15:nneksi eikä päässyt finaaliin.

Diskografia

Singlet 
 2018 – Bounce United (700k)
 2018 – Bounce United (1 Million) (Helionin, Mike Emilion & Bounce United:n kanssa)
 2018 – Underground (con Moha)
 2019 – Jägermeister
 2019 – Waiting for Me (Mohan kanssa)
 2019 – Monster (Gabry Ponten kanssa)
 2020 – The Passenger (LaLaLa) (D.T.E.:n, Gabry Ponten & Mokabyn kanssa)
 2020 – Scare Me (KSHMR:n & Gabry Ponten kanssa)
 2021 – Major Tom (feat. Peter Schilling)
 2021 – Annie Are You OK (Nick Strand:n & Mion kanssa)
 2021 – Secrets (Sølon kanssa)
 2021 – Thunder (Gabry Ponten & Prezioson kanssa)
 2021 – Champion (Orange Inc:n & Séb Monten kanssa)
 2021 – Trick or Treat (Molowin kanssa)

Remixit 
 2018 – Chiraq (Lumix & Myhr Remix) (Alfonsin & Myhrin kanssa)
 2019 – All Around the World (La La La) [Lumix Remix] (R3habin & A Touch of Classin kanssa)
 2019 – Perfect (Lumix Remix) (Lucas & Steven kanssa, feat. Haris)
 2020 – In Your Eyes (Lumix Remix) (Robin Schulzin kanssa feat. Alida)
 2020 – 5 Miles (Lumix Remix) (James Bluntin kanssa)
 2020 – Paper Thin (Lumix Remix) (Illeniumin & Angels & Airwavesin kanssa)
 2021 – Nirvana (Lumix & Gabry Ponte Remix) (A7S:n & Gabry Ponten kanssa)

Lähteet  

Itävaltalaiset muusikot
Itävallan euroviisuedustajat
Vuoden 2022 euroviisuedustajat
Sarjarimmet

Sarjarimmet (Butomus) on sarjarimpikasvien heimon ainoa suku. Siihen kuuluu yksi tai kaksi lajia. Sarjarimmet ovat vesikasveja, jotka ovat fylogeneettisesti kilpukkakasvien lähisukulaisia. Ne ovat monivuotisia juurakollisia ruohoja, joille on ominaista kolmisärmäiset pitkät lehdet ja sarjamainen kukinto. Suvun tyyppilaji on Euraasiassa esiintyvä sarjarimpi (Butomus umbellatus) ja toinen mahdollisesti erotettava laji siperialainen Butomus junceus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Butomus
 Suomen Lajitietokeskus: Sarjarimmet – Butomus
 ITIS: Butomus 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Butomus 

Alismatales
Fenkolit

Fenkolit eli maustefenkolit eli venkolit (Foeniculum) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu viisi lajia. Fenkolilajeista Foeniculum piperitum kasvaa Italian Sisiliassa, Foeniculum sanguineum Etelä-Espanjassa ja Pohjois-Marokossa, Foeniculum scoparium Afrikassa Tsadin Tibestivuoristossa ja Foeniculum subinodorum Marokossa. Tunnetuimman lajin, maustekasvina ja vihanneksena ympäri maailman viljellyn fenkolin, maustefenkolin, venkolin eli saksankuminan (Foeniculum vulgare) alkuperäalue yltänee Etelä-Euroopasta Pohjois-Afrikkaan ja Aasiaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Foeniculum
 Suomen Lajitietokeskus: Fenkolit (maustefenkolit) – Foeniculum

Sarjakukkaiskasvit
Seinäjoen arabikevät

Seinäjoen arabikevät on Matti Reinikan ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019.

Elokuva käsittelee Euroopan pakolaiskriisin myötä tulleiden turvapaikanhakijoiden vaikutusta Seinäjoelle. Siinä haastatellaan Seinäjoen vastaanottokeskuksen johtajaa, irakilaista turvapaikanhakijaa sekä suomalaista maahanmuuttoon kriittisesti suhtautuvaa henkilöä.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat