joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Torittu

Torittu on kylä Padasjoen kunnassa Päijät-Hämeen maakunnassa.

Toritun kylän historia on yhtä vanha kuin Padasjoen historia. Hallintopitäjän perustamisvuotena pidetään vuotta 1442. Tuolloin Padasjoen käräjillä vahvistettiin Toritun isäntien kauppa, jolla he olivat ostaneet neljänneksen hauholaisilta Lummene-metsästä. Loput Lummene-metsästä harmoslaiset ja torittulaiset ostivat vuonna 1558, jolloin pitäjän raja muodostui nykyiseksi. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Toritussa oli Rekolan ja Pastilan talot, joista muodostettiin 1580-luvulla kaksi taloa lisää.

Toritun kylän keskeisimmäksi paikaksi on muodostunut Sepänmäki eli kyläsepän museoalue, jonka vanhimmat rakennukset ovat peräisin 1700-luvulta. Kyläyhdistys pitää avoinna kesäisin Toritun kyläsepän museota ja järjestää mm. pärekattotalkoita ja muita museon hoitotalkoita sekä yhteisiä juhlia museopihalla kesäasukkaiden kanssa. Museoalueelle on myös kunnostettu sepän paja, jossa pidetään kursseja.

Toritun vuonna 1905 rakennettu koulu lakkautettiin vuonna 1970 ja vuodesta 1979 asti siellä on toiminut Nuutisen kutomo. 

Toritulla on aktiivisen kyläyhdistyksen lisäksi myös aktiivinen ja toimiva metsästysseura. Kyläyhdistyksen ja metsästysseuran Leader-projektina valmistamalla Toritun luonto- ja kulttuurireitillä on peräti 27 km taivallettavaa luonto- ja kulttuurikohteista toisiin.

Metsätalouden merkitys on suuri Toritun kylälle. Kylällä on monia pieniä järviä ja rantaa myös Lummene-järvestä, niinpä kylällä on paljon kesäasukkaita. Kutomon lisäksi kylällä on matkailuyrittämistä.

Toritun kulttuurimaisema 

Toritun kulttuurimaisemaa hallitsevat laajat, metsiin rajautuvat kumpuilevat peltovainiot ja niiden laitamilla sijaitsevat tilakeskukset. Kylän keskivaiheilla sijaitsevan ulkoilmamuseon rakennukset kuuluivat Pastilasta 1920-luvun alussa itsenäistyneeseen Seppälä-nimiseen torppaan, jossa asui kylän seppä vuoteen 1955 asti. Alueen vanhimmat rakennukset ovat 1700-luvulta.

Seppälän koillispuolella, mäen harjanteella sijaitsee Toritun vuonna 1905 rakennettu koulu. Alkuperäisellään oleva rakennus on tyhjillään, ja sitä vastapäätä on Nuutisen kutomon 1980-luvulla rakennettu asuin- ja tehdasrakennus.

Toritun eteläosassa, maantien länsipuolella sijaitsevat laajojen peltojen ympäröimät Ylätalon ja Vainion tilakeskukset, joiden päärakennukset lienee rakennettu 1800–1900-lukujen molemmin puolin.

Pastilan kantatilan rakennuskanta lienee 1950–1960-luvuilta. Toritun pohjoisosassa sijainnut Alhon 1600-luvulle palautuvan yksinäissäterin päärakennus on purettu.

Lähteet 
Pulkkila, Uuno [1946] 1984. Padasjoen historia.

Aiheesta muualla 
 Kyläyhdistyksen sivut
 Sepänmäki
 Toritun kulttuurimaisema

Kirjallisuutta
Pastila, Pekka & Perälä, Minna: Toritun kyläkirja : elämää Padasjoella. Toritun kyläyhdistys, 2012. ISBN 978-952-93-0767-8.

Padasjoen kylät
Dip-kytkin

Dip-kytkin (dual in-line package, viittaa standarimuotoiseen komponentin koteloon 0.3" leveydellä ja  0.1" pinnien välillä) on heikkoja virtoja ohjaava rakenteeltaan pieni, yleensä useampia kytkimiä sisältävä kytkin. Sillä voi korvata jumpperin. Mikäli elektronista laitetta suunniteltaessa ollaan epävarmoja esim. jännitteenjaon soveltuvuudesta, voi jännitteenjakoja tehdä useampia ja liittää ne dip-kytkimeen jotta voi myöhemmin testata mikä toimii parhaiten. 

Myös jos laitteen jonkin ominaisuuden muuttamisesta halutaan tehdä tavallista vaikeampaa voi käyttää dip-kytkintä jonka asetuksen voi muuttaa melko hankalasti laitteen koteloon tehdyn reiän kautta ruuvimeisselillä tai muulla vastaavalla.

Kytkimet

fr:Interrupteur#DIP switch
Hallituksen iltakoulu

Hallituksen iltakoulu on Suomen valtioneuvoston epävirallinen työskentelymuoto. Se on kerran viikossa järjestettävä ministerien epävirallinen kokous, jossa valmistellaan asioita ennen valtioneuvoston yleisistuntoa. Iltakoulussa ei tehdä muodollisia päätöksiä. Iltakoulu on tärkeä osa Suomessa vakiintuneesta yhteistyökulttuurista hallituspuolueiden kesken, vaikka se ei sisälly valtiosääntöön.

Iltakoulun kutsuu koolle Suomen pääministeri. Iltakoulun nähdään antavan pääministerille virallisia hallituksen istuntoja enemmän vaikutusvaltaa, koska hän mm. päättää esityslistasta. Toisaalta se tarjoaa ministereille keskustelufoorumin ministerivaliokuntien ja ministeriryhmien työskentelyn ohella.

Iltakoulu pidetään yleensä joka keskiviikko kello 17.00. Siihen voivat osallistua ministerien ohella hallituspuolueiden eduskuntaryhmien puheenjohtajat, oikeuskansleri, pääministerin valtiosihteeri sekä valtioneuvoston viestintäjohtaja. Valtioneuvoston yleisistunto pidetään normaalisti torstaisin kello 13.00 ja presidentin esittely perjantaisin kello 11.00.

Historia

Iltakoulukäytäntö aloitettiin A. K. Cajanderin III hallituksen aikana. Pääministeri kutsui hallituksen keskiviikkoiltaisin virka-asuntoonsa Kesärantaan. Nimensä työmuoto sai alkuperäisestä kokoontumisajankohdastaan ja puhetta johtavan pääministerin viiksistä, joita pidettiin "rehtorimaisina". Aluksi keskustelu oli yleisluonteista, mutta pian tilaisuudesta tuli osa seuraavan yleisistunnon valmistelua. J. K. Paasikiven ja Mauno Pekkalan sihteerinä 1940-luvulla toiminut Toivo Heikkilä muisteli, että A. K. Cajander tarjosi iltakoulun yhteydessä vain kahvia ja hedelmiä, mutta hänen seuraajiensa aikana tuli tavaksi aloittaa iltakouluistunto lounaalla.

Iltakoulussa ovat läsnä ministerien lisäksi oikeuskansleri ja pääministerin sihteeri. Kalevi Sorsan I hallituksen aikana mukaan alettiin kutsua hallituspuolueiden eduskuntaryhmien puheenjohtajat. 1980-luvulta alkaen iltakouluihin on osallistunut valtioneuvoston tiedotuspäällikkö. Myös valtiovarainministeriön valtiosihteeri on ajoittain kuulunut iltakoulun kokoonpanoon tarvittaessa käytettävien asiantuntijoiden ja esittelijän lisäksi.

J. K. Paasikivi aloitti pääministerinä iltakoulun pöytäkirjakäytännön. Pöytäkirjaa pitää pääministerin sihteeri, erityisavustaja tai muu pääministerin määräämä henkilö. Pöytäkirjat eivät ole julkisia.

Urho Kekkonen puolestaan innokkaana saunojana liitti pääministerikaudellaan iltakoulun alkuun saunomisen pääministerin virka-asunnon, Kesärannan, saunassa. Tämä perinne katkesi työskentelytahdin tiivistymiseen.

Lähteet

Viitteet

Valtioneuvosto
Kunnes elämä meidät erottaa

Kunnes elämä meidät erottaa on Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2012. Sen on äänittänyt ja miksannut Mikko Karmila ja tuottanut yhtyeen basisti Valtteri Tynkkynen, joka on myös säveltänyt ja sanoittanut suurimman osan levyn kappaleista. Lisäksi levyn kappaleita ovat olleet tekemässä Timo Rautiainen, Jarkko Martikainen ja Jarkko Petosalmi.

Albumin ensimmäinen single ”Vastavirtaan” ilmestyi huhtikuussa 2012. Timo Rautiaisen mukaan albumin musiikillinen linja on hänen soolojulkaisujaan linjakkaampi ja albumilla ei kuulla ollenkaan esimerkiksi mandoliinia tai puhallinsoittimia, joita kuultiin Rautiaisen sooloalbumeilla.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Kappaleet 
Kaikki sovitukset Timo Rautiainen & Neljäs Sektori. Kosketinsovitukset Petri Tiainen ja Valtteri Tynkkynen.

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara, baritonikitara
 Jussi Nikula – rummut
 Valtteri Tynkkynen – basso, laulu
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Peter Engberg – kitara, akustinen kitara

+

 Petri Tiainen – koskettimet, kellopeli
 Tommi Salmela – laulu (”Kirvesmies ja riivaaja”), taustalaulu (”Vanha ja janoinen”)
 Maria Lund – taustalaulu (”Kirvesmies ja riivaaja”, ”Petturi”)
 Mikko Karmila – äänitys ja miksaus (Drumforest- ja Sonic Pump -studiot)
 Minerva Pappi – masterointi (Finnvox)
 Kalle Pyyhtinen / Utudesign.net – kannet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Inferno: positiivinen
 Kaaoszine: 8/10
 Noise.fi:

Lähteet 

Vuoden 2012 esikoisalbumit
Timo Rautiaisen & Neljännen Sektorin albumit
John Blackwood McEwen

Sir John Blackwood McEwen (1868 Hawick – 1948) oli skotlantilainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1888 Master of Arts -arvolla Glasgow’n yliopistosta. Hän jatkoi opintojaan Royal Academy of Musicissa Lontoossa. Vuonna 1895 hän sai nimityksen South Parish Churchin kuoromestariksi Greenockissa; hän opetti tällöin Athenaeum School of Musicissa Glasgow’ssa.

Vuonna 1898 McEwen palasi Royal Academy of Musiciin harmonian ja sävellyksen professorina. Hän toimi sen rehtorina vuosina 1924–1936. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1931, ja hän sai oikeustieteen kunniatohtorin arvon Glasgow’n yliopistosta vuonna 1933. Hänen tunnetuin teoksensa on Solway Symphony. Geoffrey Tozer levytti Chandos Recordsille albumin hänen pianosävellyksiään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: Ilmaisia nuotteja

Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Aleviitit

Aleviitit tai alevit ovat šiialaisia muslimeja, joita asuu lähinnä Turkissa ja Balkanilla. Aleviitteihin kuuluu niin etnisiä turkkilaisia kuin kurdejakin. Aleviitteja on turkkilaisista noin 20 prosenttia, ja he ovat enemmistöltään sunnalaisen maan suurin uskonnollinen vähemmistö.

Alevilaisuus kehittyi Turkissa 1100-luvulla. Aleviitit johtavat nimensä Ali ibn Abi Talibista eli imaami Alista. Aleviittien uskonkäsitykset ovat šiialaisia, ja niissä on merkittäviä vaikutteita myös suufilaisuudesta sekä vähäisempiä vaikutteita buddhalaisuudesta, manikealaisuudesta, zarathustralaisuudesta ja šamanismista. Aleviitit eivät harjoita islamiin kuuluvia pyhiinvaellusta Mekkaan, viittä päivittäistä rukousta tai Ramadan-paastoa. He kokoontuvat moskeijoissa, joita Turkki ei tunnusta. Monet turkkilaiset sunnit pitävät aleviitteja vääräoppisina.

Alevilaisuus on sukua Turkin naapurimaa Syyrian alavilaisuudelle, mutta ne ovat eri lahkoja.

Lähteet

Šiialaisuus
Uskonto Turkissa
Etta Jones

Etta Jones (25. marraskuuta 1928 Aiken, Etelä-Carolina – 16. lokakuuta 2001 Mount Vernon, New York) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Buddy Johnsonin, Barney Bigardin, Earl Hinesin, Art Blakeyn ja saksofonisti Houston Personin kanssa. Hän debytoi levytyksellä vuonna 1944, ja hänen viimeinen albuminsa, Etta Jones Sings Lady Day, julkaistiin samana päivänä, kun hän kuoli syövän komplikaatioihin.

Eräs Jonesin hitti oli "Don't Go to Strangers" (1960).

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Veloso

Veloso on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Caetano Veloso (s. 1942), brasilialainen säveltäjä ja laulaja
 Eurico dos Santos Veloso (s. 1933), brasilialainen katolinen arkkipiispa
 Gustavo César Veloso (s. 1980), espanjalainen maantiepyöräilijä
 José Fernandes Veloso (1916–2006), brasilialainen katolinen piispa.
 Miguel Veloso (s. 1986), portugalilainen jalkapalloilija
 Moreno Veloso (s. 1972), brasilialainen muusikko
Rapaces de Gap

Rapaces de Gap on ranskalainen jääkiekkoseura, joka pelaa maan pääsarjassa Ligue Magnusissa.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Eric Blais 
 Pelaajavalmentaja: Sébastien Rohat 
 Maalivahtivalmentaja: Guillaume Richard 
 Fysiikkavalmentaja: Aurore Grandvoinet 
 Toimitusjohtaja: Sébastien Oprandi 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla

 Seuran viralliset kotisivut

Ranskalaiset jääkiekkoseurat
Hautes-Alpes
Aunimarjut Kari

Aunimarjut Kari (s.  2. elokuuta 1967) on Raahessa asuva runoilija joka on tehnyt myös laululyriikkaa. Kari suoritti kasvatustieteen maisterin tutkinnon vuonna 2010  ja toimii luokanopettajana Kalajoella.

Tuotanto 
Karin kirjallinen tuotanto käsittää pääasiassa runoja. Tiivis yhteistyö säveltäjä Kaj Chydeniuksen kanssa alkoi vuonna 2000 ja jatkuu yhä. Karin laululyriikkaa ovat säveltäneet muiden muassa Oliver Kohlenberg, Toni Edelmann, Mikki Nuorivaara, Ilkka Aaltonen ja Juha Lehmus.

Vuonna 2002 Kari julkaisi Alfred Kordelinin säätiön tuella Eino Leinon tuotantoa käsittävän cd:n Hymyilevä apollo. Seuraavana vuonna Topelius-seuran tilauksena Zachris Topeliuksen runoja Taiteilijaseuran albumiin levylle lausuttuna ensimmäisenä maailmassa.

Kokoelma Pienen veneen laulu (2016) 
sisältää Ellen Thesleffin teoksen Dikter och tankar kokonaisena ensi kerran suomen kielellä. Karin runoja on käännetty venäjäksi antologioissa Голос женщины - Naisen ääni (2017) ja Pietarista Helsinkiin (2018). Tuo vuorilta ruusu musta (2018) -kokoelma  sisältää suomennoksia J. L. Runebergin ja Z. Topeliuksen runoista.

Teokset

Palkintoja ja apurahoja 

 V. A. Koskenniemi Runokilpailu 1. sija 2021 
 Suomen Kulttuurirahasto, Pohjois-Pohjanmaan rahasto 2021, 4 500 €
 Suomen Kulttuurirahasto 2019, 4 000 €
 Majaoja Lied, 2018, 2. jaettu sija säveltäjä Juha Lehmuksen kanssa
 Alfred Kordelinin säätiö, Raahen rahasto 2011, 2 000€
 Kirjailijoiden ja kääntäjien kirjastoapurahalautakunta 2008, 3 000€
 Kirjailijoiden ja kääntäjien kirjastoapurahalautakunta 2005, 2 000€
 Raahen kaupungin taidetunnustuspalkinto 2002 
 Alfred Kordelinin säätiö 2001, 10 000mk

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aunimarjut Karin blogisivu
 Aunumarjut Karin sanoituksia Fono-äänitetietokannassa
 Aunumarjut Kari ntamon sivuilla

Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Kruunusuvikakkara

Kruunusuvikakkara eli kruunukakkara eli kruunupäivänkakkara eli vihanneskrysanteemi (Glebionis coronaria tai Chrysanthemum coronarium) on kasvilaji suvikakkaroiden (Glebionis) suvussa ja asterikasvien heimossa. Lajin luokittelusta ei ole täyttä yksimielisyyttä, ja jotkin lähteet sijoittavat sen krysanteemien (Chrysanthemum) sukuun.

Kuvaus 

Kruunusuvikakkara on monihaarainen varreltaan ja lehdiltään vahapintainen ruohovartinen kasvi. Aluslehdet ovat lyhytruotisia, muodoltaan pitkänpyöreitä tai vastapuikeita, laidoiltaan yleensä ehyet ja kärjestään kolmiliuskaisia. Varsilehdet ovat ruodittomia, muodoltaan pariosaisia, laidoiltaan hammaslaitaiset tai ehyet ja yleensä 3–8 senttimetriä pitkiä. Ylimmät varsilehdet ovat pienempiä ja vähemmän selvästi liuskaisia.

Kukinto on asterikasveille tyypillinen mykerö. Mykeröt ovat yleensä 1,5–2,5 senttimetriä leveitä ja kasvavat usein yksittäin, joskus 2–5 ryhmissä. Laitakukkia on 18 tai enemmän, niiden kielet ovat 1–1,5 senttimetriä pitkiä ja väritykseltään valkoisia, kermanvärisiä tai keltaisia. Kehräkukat ovat keltaisia, ja niitä on lukuisia. Kruunusuvikakkara on hyönteispölytteinen. Hedelmät ovat 2–3 millimetriä pitkiä pohjuspähkylöitä.

Levinneisyys 

Kruunusuvikakkaran luontainen levinneisyysalue ulottuu Välimereltä Lähi-idän kautta Etelä-Aasiaan. Lajia on kuitenkin jo pitkään viljelty sekä koriste- että ravintokasvina sen luontaisen alueen ulkopuolella varsinkin Aasiassa.

Käyttö 
Kruunusuvikakkaran lehtiä, versoja ja kukkia käytetään vihanneksena Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lehdet ja versot voidaan tarjoilla raakana tai kypsennettynä, kukinnoista syödään tavallisesti vain laitakukat, sillä mykerön keskiosaa pidetään yleensä liian kitkerän makuisena. Lajia käytetään myös koristekasvina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Glebionis coronarium 
United States Department of Agriculture (USDA): Glebionis coronarium 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Chrysanthemum coronarium 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Chrysanthemum coronarium (garland chrysanthemum) 

Asterikasvit
Viljeltävät_ravintokasvit
Ibai Gómez

Ibai Gómez Pérez eli Ibai (s. 11. marraskuuta 1989 Bilbao, Biskaja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa bilbaolaista Athleticia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 

Ibai on bilbaolaisen Santutxun kasvatti. Uransa aikuisten sarjoissa hän aloitti Santutxun edustusjoukkueessa kaudella 2008–2009 Vizcayan maakunnan División de Honorissa, joka vastaa viidenneksi korkeinta sarjatasoa. Kaudeksi 2009–2010 Ibai siirtyi kolmanneksi korkeimman sarjatason Segunda División B:n Sestao Riveriin, jonka pudottua kauden päätteeksi hän vaihtoi samassa sarjassa pelanneen kotikaupunkinsa ja Baskimaan suurseuran Athleticin reservijoukkueen riveihin.

Ibai sai pian kokemusta myös Joaquín Caparrósin valmentamassa Athleticin edustusjoukkueessa ja debytoi korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 17. lokakuuta 2010 ottelussa Zaragozaa vastaan. Vaihdosta kentälle päässeen Ibain ottelu päättyi kuitenkin jo kolmen minuutin jälkeen polvivammaan. Toivuttuaan loukkaantumisesta hän pelasi kauden lopulla vielä kahdessa ottelussa.

Kaudella 2011–2012 Ibain vastuu nyt Marcelo Bielsan luotsaamassa Athleticin edustusjoukkueessa kasvoi, ja hän pelasi kaikki kilpailut mukaan lukien 29 ottelussa. Eurooppa-liigan pudotuspeleissä hän teki kaksi tärkeää maalia Schalkea ja Sportingia vastaan. Athletic ylsi loppuotteluun sekä Eurooppa-liigassa että Espanjan cupissa eli Copa del Reyssä, mutta hävisi molemmat maalein 3–0. Eurooppa-liigan loppuottelussa Atlético de Madridia vastaan Ibai pelasi toisen puoliskon ja Copa del Reyn loppuottelussa Barcelonaa vastaan täydet minuutit.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ibai Athletic Clubin sivustolla 
 Ibai BDFutbol-sivustolla 

Elävät henkilöt
Espanjalaiset jalkapalloilijat
Baskijalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Ilpo Kyllönen

Ilpo Kyllönen (s. 27. syyskuuta 1961) on suomalainen urheiluvalmentaja ja entinen kilpapyöräilijä. Koiviston Iskua edustanut Kyllönen saavutti urallaan 34 maantie- ja ratapyöräilyn SM-mitalia, ja voitti maantiepyöräilyn Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2003. Porissa asuva Kyllönen työskentelee urheiluvalmentajana ja toimii myös Koiviston Iskun puheenjohtajana. Vuoden 2012 kesäoympialaisissa hän oli Suomen maantiepyöräilyn lajijohtajana. 

Kyllönen oli SKP:n ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2019 ja europarlamenttivaaleissa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ilpo Kyllösen kotisivut 

Suomalaiset maantiepyöräilijät
Suomalaiset ratapyöräilijät
Suomalaiset urheiluvalmentajat
SKP:ssä (1994) vaikuttaneet henkilöt
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Hastings (L27)

HMS Hastings (viirinumerot L27 ja U27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hastings-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.

Valmistus 
Alus tilattiin 4. huhtikuuta 1929 vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 29. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1930 kumminaan Alice Brand ja valmistui vielä samana vuonna 26. marraskuuta.

Palvelus 
Alus määrättiin tammikuussa 1931 Persianlahdelle, mistä se siirrettiin tammikuussa 1932 Punaiselle merelle. Hieman ennen siirtoaan alus osallistui miinanraivaussluuppi HMS Ormonden ja Barodan pelastustöihin. Alus kävi Maltalla huollettavana helmikuussa ja elokuussa 1932 sekä maaliskuussa ja syyskuussa 1933. Alus palautettiin maaliskuussa 1934 palvelukseen Punaisella merellä, mikä keskeytyi aluksen ajaessa karille 11. kesäkuuta 1934. Alus saatiin irti karilta 6. syyskuuta, minkä jälkeen se hinattiin tilapäiskorjauksia varten Sueziin. Korjausten valmistuttua risteilijä HMS Durban hinasi aluksen Maltalle, missä se siirrettiin marraskuussa korjausta varten telakalle. Alus vapautui telakalta vasta huhtikuussa 1937, koska Abessinian kriisin vuoksi työt telakalla olivat keskeytyksissä huhtikuusta syyskuuhun 1935.

Telakalta vapauduttuaan alus palautettiin palvelukseen minimimiehistöllä, joka kuljetti aluksen Britteinsaarille. Alus palautettiin toukokuussa 1937 Devonportissa palvelukseen kalastuksenvalvontalaivueen johtoaluksena. Alukselle asennettiin Portsmouthissa miinanlaskulaitteisto elo-syyskuussa 1937, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa. Alus oli joulukuussa huollossa Devonportissa ja uudelleen huhti-elokuussa 1938, jolloin sen aseistus päivitettiin. Alukselle asennettiin heinä-syyskuussa 1939 Devonportissa sukellusveneidentorjuntajärjestelmä kaikuluotaimineen ja miinanlaskukalusto poistettiin.

Toisen maailmansodan alettua alus liitettiiin itärannikolle Rosythin saattajaosastoon, jossa ollessaan se kolaroi 1. tammikuuta 1940 Bradmanin ja 1. joulukuuta 12 Limesladen kanssa. Alus siirrettiin heinäkuussa 1941 Liverpooliin Läntisen reitin alaisuuteen (). Se liitettiin joulukuussa 44. saattajaryhmään ja helmikuussa 1942 edelleen 40. saattajaryhmään Freetownin reitille. Alus oli huhtikuusta elokuuhun 1943 täydennysosastossa ennen siirtoa 39. saattajaryhmään elokuun lopulla.

Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1943 Belfastissa ja sijoitettiin reserviin Hartlepooliin helmikuussa 1944. Alus siirrettiin toukokuussa kunnostettavaksi telakalle, mistä se palasi syyskuussa sukellusveneiden saattajaksi liitettynä 3. sukellusvenelaivueeseen Holy Lochiin. Alus poistettiin palveluksesta 16. helmikuuta 1946 Holy Lochissa ja myytiin 2. huhtikuuta BISCOlle. Alus saapui 10. huhtikuuta Trooniin romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Hastings-luokan sluupit
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan sluupit
Devonportissa valmistetut alukset
Yogi Bhajan

Siri Singh Sahib Harbhajan Singh Khalsa Yogiji (syntyjään Harbhajan Singh Puri, 26. elokuuta 1929 Kot Harkarn, Punjab, Brittiläinen Intia – 6. lokakuuta 2004 Espanola, New Mexico, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös nimillä Yogi Bhajan ja Siri Singh Sahib, oli intialainen hengellinen johtaja, joka toi kundaliinijoogan Yhdysvaltoihin. Hän toimi 3HO (Healthy, Happy, Holy Organization) -järjestön, jolla on yli 300 keskusta 35 maassa, henkisenä johtajana. Hän oli myös yhdysvaltalaislähtöisen sikhi-lahkon Sikh Dharman perustaja.

Lähteet 

Intialaiset uskonnolliset johtajat
Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat
Sikhiläisyys
Intialaiset joogaopettajat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Mitchell Weiser

Mitchell-Elijah Weiser (s. 21. huhtikuuta 1994 Troisdorf) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2018 Bundesliigassa pelaavaa Bayer 04 Leverkusenia mutta pelaa kauden 2021–2022 lainalla yhtä sarjatasoa alempana Werder Bremenin joukkueessa. 

Weiser edusti junioritasolla TVE Veltenhofia (2005–2010) ja 1. FC Kölniä (2005–2012). Bundesliigassa hän debytoi Kölnissä yhden ottelun verran 2012. Hän siirtyi 800 000 eurolla Bayern Müncheniin kesällä 2012. Kevätkauden 2013 hän oli lainalla 2. Bundesliigan Kaiserslauternissa. Hän pelasi Bayernin liigamestaruuksiin päättyneillä kausilla kolme bundesliigaottelua 2013–2014 ja 13 ottelua 2014–2015. Mestarien liigassa hän pelasi kolmessa ottelussa.

Weiser siirtyi ilmaissirrolla Herthaan kesällä 2015. Hän pelasi kolmen kauden aikana 70 bundesliigaottelua ja viisi peliä Eurooppa-liigassa. Kesällä 2018 hän siirtyi 12 miljoonalla eurolla Bayer Leverkuseniin. Hän on pelannut bundesliigakauden 2020–2021 loppuun mennessä Leverkusenissa 53 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia, kolme Mestarien liigan ottelua ja kymmenen Eurooppa-liigan peliä, joissa hän on tehnyt yhden maalin.

Weiser pelasi kaikki seitsemän ottelua Saksan saavuttaessa pronssia alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Hän teki turnauksessa kolme maalia. Hän pelasi neljä ottelua Saksan saadessa saman ikäluokan EM-hopeaa niin ikään 2011. Hän teki loppuottelun voittomaalin Saksan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017. Hän pelasi turnauksessa kaikkiaan neljä ottelua.

Weiser on ammattilaisjalkapalloilijana myöskin pelanneen Patrick Weiserin poika.

Lähteet 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Solyom

Solyom tai Sólyom voi tarkoittaa:

 Șoimi (), kunta Romaniassa Bihorin piirikunnassa

Sukunimenä 

 Janos Solyom, (Sólyom János) (s. 1938), unkarilais-ruotsalainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari
 László Sólyom (s. 1942), unkarilainen poliitikko ja entinen presidentti
 Stefan Solyom (s. 1979), ruotsalainen kapellimestari
Henri Kokkonen

Henri Panu Olavi Kokkonen (11. elokuuta 1978 Savonlinna) on suomalainen uransa lopettanut kymmenottelija. Urheilu-uransa ajan hän edusti Savonlinnan Jyryä. Häntä valmensivat uransa aikana Sami Laukkanen, Kari Kuusela ja Jarkko Finni. Ulkoratojen SM-kilpailusta Kokkonen saavutti kymmenottelusta mestaruuden vuonna 2003 ja hopeaa vuosina 1999, 2001, 2002. Sisäradoilla hän saavutti seitsenottelussa SM-hopeaa 2002. Hänen ennätyksensä kymmenottelussa on 7759 pistettä. Hänellä on maaotteluedustuksia.

Lähteet 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Vanilla Sky

Vanilla Sky on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Cameron Crowen ohjaama yhdysvaltalainen fantasia-scifi jännityselokuva, jonka päärooleissa useita tunnettuja näyttelijöitä, kuten Tom Cruise, Penélope Cruz, Jason Lee, Cameron Diaz, Kurt Russell ja Tilda Swinton.

Uudelleenfilmatisointi
Filmi on englanninkielinen toisinto vuoden 1997 espanjalaisesta elokuvasta Avaa silmäsi (esp. 'Abre los ojos'), jonka kirjoittivat Alejandro Amenábar ja Mateo Gil. Penélope Cruz näyttelee molemmissa versioissa.

Elokuvan nimi 'Vanilla Sky' (vaniljataivas) viittaa taivaaseen Claude Monet´n maalauksessa Seine Argenteuil´ssä, joka myös näkyy elokuvassa.

Juoni
Elokuva kertoo ökyrikkaan lehtitalon omistajan perijästä, jonka sielunmaisemaa kuvataan monenkirjavissa tilanteissa. Elokuva on kuvaukseltaan poikkeuksellinen ja sitä on kuvailtu osittain musiikkivideon tai unimaailman tapaiseksi.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 

 

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Cameron Crowen ohjaamat elokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
New Yorkissa tapahtuvat elokuvat
Nadežda Tolokonnikova

Nadežda Andrejevna Tolokonnikova (, s. 7. marraskuuta 1989 Norilsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen punkmuusikko, Pussy Riotin johtohahmo. Hän on opiskellut filosofiaa Moskovan valtionyliopistossa. Hän on jo ennen Pussy Riotin perustamista toiminut katutaideryhmä Voinassa (Sota). Hän on ollut naimisissa Pjotr Verzilovin kanssa ja heillä on vuonna 2008 syntynyt tytär. Hänellä on oleskelulupa Kanadassa, ja hänen miehellään on Kanadan ja Venäjän kaksoiskansalaisuus.

Tolokonnikova tuomittiin kahden vuoden vankeuteen huliganismista ja osallistumisestaan Pussy Riotin järjestämään esitykseen Moskovan pääkirkossa Kristus Vapahtajan katedraalissa. Lokakuussa 2012 Tolokonnikova lähetettiin moskovalaisesta vankilasta Mordvassa sijaitsevaan vankileiriin.

Lokakuussa 2012 Nadežda Tolokonnikova lähetettiin Mordvasta Siperiaan Krasnojarskin alueelle turvallisuussyistä. Junamatkustaja näki hänet 24. lokakuuta Tšeljabinskiin saapuvassa junassa, mutta hänen olinpaikastaan ei ollut julkisuudessa tietoa. Tolokonnikovan aviomies Pjotr Veržilov epäili hänen yhteytensä ulkomaailmaan katkaistuiksi eikä tavoittanut häntä Siperiasta. Venäjän vankilaviranomaiset sekä ihmisoikeusvaltuutettu Vladimir Lukin ilmoittivat, että Tolokonnikovan mukana oli lääkäri ja että hän oli kunnossa.

Tolokonnikova vapautettiin vankilasta joulukuussa 2013 osana laajaa joukkoarmahdusta, joka koski myös toista vangittua Pussy Riotin jäsentä Maria Aljohinaa. Tolokonnikova kritisoi vapautuksia vallanpitäjien imagon kohennuksiksi olympialaisten alla ja muistutti useiden muiden poliittisten vankien pysyneen yhä vankeudessa. Hän kehotti boikotoimaan helmikuussa järjestettäviä Sotšin talviolympialaisia.

Lähteet

Venäläiset taiteilijat
Venäläiset feministit
Punkmuusikot
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Kansainvälinen museoneuvosto

Kansainvälinen museoneuvosto (International Council of Museums, ICOM) on museoammattilaisten kansainvälinen organisaatio, joka kehittää museoiden hallinnointia ja kokoelmien organisointia määritteleviä standardeja ja parhaita käytäntöjä.

Organisaatio on perustettu vuonna 1946. Organisaatio työskentelee erilaisten komiteoiden kautta. Näitä komiteoita ovat muun muassa Committee for Conservation (ICOM-CC) ja Committee on Documentation (ICOM-CIDOC).

Aiheesta muualla
 ICOM:n kotisivut
 ICOM:n Suomen komitea

Arkistonhoito
Kansainväliset järjestöt
Kulttuurijärjestöt
Kulttuuriperintö
Museot
Kapriinihappo

Kapriinihappo (eng. Capric acid) eli dekaanihappo on tyydyttynyt rasvahappo, jota esiintyy muun muassa eläinten tuottamassa maidossa, kookosöljyssä ja öljypalmun öljyssä. Kapriinihappoa voidaan valmistaa teollisesti dekanolia hapettamalla kromitrioksidin avulla. Kapriinihappoa käytetään teollisuudessa muun muassa parfyymeissä, liukasteissa, rasvoissa, kumin valmistamisessa, muoveissa, väriaineissa, lääketeollisuudessa ja ruokien lisäaineena.

Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Kapriinihappo sekä lähisukuiset kapryylihappo ja kapronihappo ovat saaneet nimensä vuohien mukaan (latinaksi capra).

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Decanoic acid 
Human Metabolome Database (HMDB): Capric acid 
DrugBank: Decanoic Acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Decanoic acid 
ChemBlink: Decanoic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Decanoic-acid 
Pherobase: Floral Compound – caprinic acid 
Pherobase: Semiochemical – caprinic acid 

Rasvahapot
Ramirez

Ramirez tai Ramírez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alberto Ramírez (s. 1986), meksikolainen jalkapalloilija
 Antonio José Ramírez Salaverría (1917–2014), venezuelalainen katolinen piispa
 Ariel Ramírez (1921–2010), argentiinalainen säveltäjä ja pianisti
 Arturo Antonio Szymanski Ramírez (1922–2018), meksikolainen katolinen piispa
 Charles Ramirez (s. 1953), brittiläinen konserttikitaristi ja kitaransoiton professori
 Cierra Ramirez (s. 1995), yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja laulaja
 Dania Ramirez (s. 1979), dominikaanilainen näyttelijä
 Darwin Rudy Andino Ramírez (s. 1959), hondurasilainen katolinen piispa
 Emma Irmgard Marina Rabbe Ramírez (s. 1969), kanadalais-venezuelainen näyttelijä
 Francisco Hernández Ramírez (1949–2019), costaricalainen jalkapalloilija
 Francisco José Castro y Ramírez (1901–1974), elsalvadorilainen katolinen piispa
 Francisco Ramírez Navarro (s. 1939), meksikolainen katolinen piispa
 Gastón Ramírez (s. 1990), uruguaylainen jalkapalloilija
 Giovanni dos Santos Ramírez (s. 1989), meksikolainen jalkapalloilija
 Hermenegildo Ramírez Sánchez (1929–2022), meksikolainen katolinen piispa
 Ilich Ramírez Sánchez (s. 1949), venezuelalainen terroristi
 Isabel Larrañaga Ramírez, Jeesuksen Sydämen Isabel (1836–1899), filippiiniläinen nunna
 Jorge Quiroga Ramírez (s. 1960), Bolivian presidentti 2001–2002
 Juan Pablo Ramirez, meksikolainen Formula 1 -talli-insinööri
 Kiko Ramírez (s. 1970), espanjalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Libardo Ramírez Gómez (s. 1933), kolumbialainen katolinen piispa
 Marcial Augusto Ramírez Ponce (1925–2001), venezuelalainen katolinen piispa
 Miguel Ramírez (s. 1970), chileläinen jalkapalloilija
 Misael Vacca Ramírez (s. 1955), kolumbialainen katolinen piispa
 Richard Ramirez (1960–2013), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja
 Robeisy Ramírez (s. 1993), kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja
 Roy Ramirez, Roy Z (s. 1968), yhdysvaltalainen kitaristi, säveltäjä ja tuottaja
 Sara Ramírez (s. 1975), meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Sancho Ramírez (1042–1094), Aragonian ja Navarran kuningas
 Sandro Ramírez (s. 1995), espanjalainen jalkapalloilija 
 Twiggy Ramirez, Jeordie White (s. 1971), yhdysvaltalainen rockmuusikko
 Tulio Luis Ramírez Padilla (s. 1960), venezuelalainen katolinen piispa
 Walter Ramírez (s. 1983), hondurasilainen jalkapalloilija.
Läpilyöntijännite

Läpilyöntijännite kuvaa jännitettä, jolla eristemateriaali tai kaasu ei enää pysty estämään sähkön kulkemista elektrodista toiseen. Läpilyöntijännitteen yksikkö on voltti.

Esimerkiksi akunkenkiä akkuun kytkettäessä ilmenevä kipinöinti on läpilyöntiä vaikka jännite onkin kovin pieni. Kappaleen läpilyöntijännite riippuu mm. materiaalin dielektrisestä lujuudesta (läpilyöntilujuudesta) ja kappaleen paksuudesta. Ilman dielektrinen lujuus on n. 3 kV/mm.

Eristeen läpilyöntilujuuteen vaikuttaa myös rasitusaika, siten että eristeet kestävät lyhytkestoista rasitusta huomattavasti paremmin kuin pitkäkestoista rasitusta, esimerkiksi aikavälillä 1 nanosekunti – 1 vuosi.

Katso myös 
 Valokaari
 Korona
 Paschenin laki
 Townsendin purkaus

Lähteet

Aiheesta muualla 
Jarmo Partanen, Sähköpurkaukset, Lappeenrannan teknillinen yliopisto (pdf)

Sähkötekniikka
Suureet
Scorpions de Mulhouse

Scorpions de Mulhouse on ranskalainen jääkiekkoseura Mulhousen kaupungista Ranskasta. Joukkue pelaa maan pääsarjassa Ligue Magnusissa. Joukkue on voittanut maan mestaruuden kertaalleen kaudella 2004-2005. Joukkue kuitenkin teki tuon jälkeen konkurssin ja joutui aloittamaan nousun takaisin pääsarjaan. Sarjaan nousu onnistui kauden 2011-2012 päätteeksi ja joukkue pelaa kaudella taas pääsarjassa sitten kauden 2004-2005.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Urheilutoimenjohtaja: Alexandre Gagnon 
 Apuvalmentaja: Erwan Agostini 
 Maalivahtivalmentaja: Bruno-Pierre Guillemette 
 Fysiikkavalmentaja: Anthony Goncalves 
 Fysiikkavalmentaja: Guillaume Groulx 
 Huoltopäällikkö: Florent Leblanc 
 Puheenjohtaja: Alain Cheval 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran viralliset kotisivut

Ranskalaiset jääkiekkoseurat
Haut-Rhin
Sotakoira II

Sotakoira II on lappeenrantalaisen metalli/rock-yhtye Kotiteollisuuden kahdestoista albumi. Albumi julkaistiin 21. syyskuuta 2012. Albumi koostuu cover-kappaleista ja se on jatkoa vuonna 2008 ilmestyneelle Sotakoira -levylle. Albumi nousi julkaisua seuraavalla viikolla Suomen virallisen listan sijalle kaksi.

Kappaleet 
Suluissa alkuperäinen esittäjä. Sovitukset Kotiteollisuus + Mikko Karmila. ’’Aikaa ei ole’’ suomenkielinen sanoitus Jouni Hynynen.

 Idoli – 02:59 (Juice)
 Ei raha oo mun valuuttaa – 01:34 (Appendix)
 Aikaa ei ole – 03:31 (Psychoplasma – I've been before)
 Kadun lait – 04:10 (Jarno Sarjanen)
 Jossain – 02:59 (Merja Rantamäki)
 Kytät on natsisikoja – 00:46 (Kaaos)
 Jeesukset – 01:19 (Lama)
 Virsi – 04:42 (Juice Leskinen ETC)
 Pitäis päästä telkkariin / Vittu – 02:52 (Välikausitakki)
 Kone – 05:51 (Motelli Skronkle)
 Haltin häät – 04:42 (Taiska)
 Yksinäinen – 04:51 (Reijo Kallio)
 Koottava lasinen muurahaispesä – 02:12 (Kari Peitsamo)
 Manala – 06:28 (Haikara)

Kokoonpano  
 Jouni Hynynen – kitarat, laulu, basso
 Janne Hongisto – basso, taustalaulu
 Jari Sinkkonen – rummut, taustalaulu

Vierailevat muusikot 

 Mikko Karmila – kitara, basso, piano
 Miitri Aaltonen – kitara, taustalaulu
 Kaarle Viikate – taustalaulu
 Euge Valovirta – banjo
 Tomi Koivusaari – sitar
 Jukka Puurula – viulu
 Jone Nikula – kommentointi

Muut levyn tekoon osallistuneet 
 Mikko Karmila – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija (Finnvox, 10. elokuuta 2012)

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 7+/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kotiteollisuus.com

Kotiteollisuuden albumit
Vuoden 2012 albumit
Cover-albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Stara Zagoran alue

Stara Zagoran alue () on Bulgarian alue maan keskiosissa. Alueen pääkaupunki on maan kuudenneksi suurin kaupunki Stara Zagora. Alue on jaettu 11 kuntaan.

Kunnat

Bratja Daskalovi
Gălăbovo
Gurkovo
Kazanlăk
Măgliž
Nikolaevo

Opan
Pavel Banja
Radnevo
Stara Zagora
Tširpan

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bulgarian alueet
Ryppylimetti

Ryppylimetti eli kafferilimetti (Citrus × hystrix) on lähinnä Kaakkois-Aasiassa viljelty lajiristeymä sitruspuiden suvussa. Kaikki kasvin osat ovat aromaattisia, ja sen lehtiä sekä hedelmän kuorta käytetäänkin ruokien maustamiseen Kaakkois-Aasiassa, varsinkin Thaimaassa. Tunnusomaista ryppylimetille ovat lehtiruodit, joiden suuret siipipalteet näyttävät lehdeltä antaen vaikutelman kahdesta peräkkäisestä lehdestä. Kasvista käytetään ruoka-aineena useammin nimeä kafferilimetti.

Kuvaus 

Ryppylimetti on pienehkö puu, joka kasvaa yleensä noin 3–6 metriä korkeaksi. Se voi joskus kasvaa 12-metriseksikin, joskus taas jäädä vain noin kaksimetriseksi. Puu on usein muodoltaan pensasmainen ja haarautuu läheltä tyveä. Oksissa on pieniä piikkejä.

Lehdet ovat nahkeat, asennoltaan vuorottaiset, muodoltaan pyöreät, puikeat tai suikeat. Lehden kärki on yleensä tylppä tai pyöristynyt. Lehdet ovat yläpinnalta kiiltävän tummanvihreät, alapinnalta vaaleammat ja kummaltakin puolelta karvattomat. Ne ovat yleensä 3–15 cm pitkät ja 2,5–6 cm leveät. Lehtiruodeissa on suuret 1–8 senttimetriä pitkät vastapuikeat tai pitkänpyöreät siipipalteet, jotka ovat pinnaltaan ja väritykseltään hyvin samanlaiset kuin itse lehdet. Lehtimäiset siipipalteet antavat vaikutelman kaksiosaisesta lehdestä.

1–5-kukkaiset kukinnot kasvavat versojen hangoissa tai kärjissä. Kukat ovat pienehköjä ja neli- tai viisilukuisia. 1–5-millimetrinen kukkaperä on liereä. Verhiö on 2–3,5 mm halkaisijaltaan. Muodoltaan kolmiomaisia tai pitkäsuippuisia verholehtiä on yleensä neljä. Teriö on väriltään valkoinen tai hieman vaaleanpunainen. Terälehdet ovat pitkänpyöreitä tai puikeita, ja niitä on neljä tai viisi. Terälehdet ovat 0,7–1 senttimetriä pitkiä ja 0,3–0,5 cm leveitä. 4–8 millimetriä pitkiä heteitä on 24–30. Emin vartalo on 1,5–2,5 millimetriä pitkä, ja emin luotti on litistyneen pallomainen.

Hedelmä on muodoltaan pallomainen tai hieman munanmuotoinen. Se on kypsänä halkaisijaltaan 5–7 senttimetriä. Sen kuori on karvaton, epäsäännöllisen kyhmyinen ja väriltään kypsänä kellertävän vihreä tai keltainen. Siemenet ovat 1–1,5 senttimetriä pitkiä.

Käyttö 
Kafferilimetin varsinkin murskattuna tuoksuvia lehtiä käytetään mausteena useissa aasialaisissa keittiöissä. Aromin tärkein osa on sitronellaali, joka muodostaa jopa 80 % lehden öljyistä. Muita makua antavia yhdisteitä ovat sitronelloli, neroli ja limoneeni. Lehdet käytetään yleensä tuoreena. Ne voidaan myös pakastaa, mutta kuivatut lehdet menettävät makunsa vuodessa. Eniten ryppylimetin lehtiä käytetään thaimaalaisessa keittiössä ja kambodžalaisessa keittiössä.

Kafferilimetin hedelmiä ja varsinkin niiden kuorta käytetään myös joskus mausteena. Hedelmät ovat liian happamia syötäväksi sellaisenaan. Hedelmiä on myös käytetty lääkintään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sitrussivut: Limetit: Citrus hystrix

Sitruspuut
Maustekasvit
Sitrushedelmät
Risteymät
Aichi D1A

Aichi D1A (liittoutuneiden raportointinimi Susie) oli Aichi Kōkūkin valmistama kaksitasoinen kaksipaikkainen syöksypommittaja, jota käytti keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat toisessa maailmansodassa vuoteen 1942 asti. Sen aseistuksena oli kolme 7,7 mm kevyttä konekivääriä, joista yksi taka-ampumossa. Koneen pommikuorma oli enimmillään 310 kg  koneen ulkopuolisissa ripustimissa.

Konetyyppi oli Tyynenmeren sodassa vain koulutuskäytössä, mutta Kiinan-Japanin sodassa kuitenkin laajalti hyökkäystehtävissä. A1-tyypin tuotanto määrättiin vuonna 1934. Siinä oli 580 hevosvoiman (433 kW) tehoinen Nakajima Kotobuki -tähtimoottori. Parannettua A2-mallia valmistettiin enemmän, sekä se oli varustettu tehokkaammalla Nakajima Hikari -moottorilla.

Tämän tyypin niin kutsuttu esi-isä oli saksalaisten Heinkel He 66, alkujaan Heinkel He 50.

Tekniset tiedot

Lähteet
Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999 ISBN 978-951-23-5025-4 (s. 17)
http://www.aviastar.org/air/japan/aichi_d1a.php
http://www.combinedfleet.com/ijna/d1a.htm

Aichi Kōkūkin ilma-alukset
Japanilaiset pommikoneet
1930-luvun pommikoneet
Mieletön rakkaus (vuoden 1981 elokuva)

Mieletön rakkaus () on vuonna 1981 julkaistu Franco Zeffirellin ohjaama romanttinen draamaelokuva. Se oli taloudellinen menestys. Diana Rossin ja Lionel Richiein esittämä elokuvan tunnuskappale ”Endless Love” nousi ykköseksi Billboard Hot 100 -myyntitilastossa ja sai Oscar-ehdokkuuden. Kappale oli Diana Rossin uran suurin menestys. Tom Cruise teki elokuvassa näyttelijän debyyttinsä pienessä sivuroolissa.

Juoni 

Elokuva on hyvin surullisia ja onnettomia tapahtumia sisältävä kahden nuoren rakkaustarina, joka tapahtuu Chicagon esikaupunkialueella. Jade (Brooke Shields) ja David (Martin Hewitt) ovat täysin rakastuneita toisiinsa. Kun Jaden isä Hugh (Don Murray) huomaa, että hänen tyttärensä syö pillereitä, eikä enää nuku öisin kunnolla, hän kieltää suhteen hetkeksi aikaa. Jade antaa asian lopulta olla ja tottelee isäänsä, mutta David ryhtyy tyhmiin tekoihin, joista on haittaa kummankin perheelle, erityisesti Davidille itselleen.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kiteytti elokuvan sanoihin ”Paljon puhetta ja ilmehdintää siitä mistä on puute, mutta niukasti villoja.” Hän antoi elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset romanttiset draamaelokuvat
Vuoden 1981 yhdysvaltalaiset elokuvat
Franco Zeffirellin ohjaamat elokuvat
Lauriinihappo

Lauriinihappo (eng. Lauric acid) (tunnetaan myös nimellä Dodekaanihappo) on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä esiintyy kookosöljyssä, öljypalmun öljyssä, laakeripuun öljyssä, ihmisen maidossa, vuohenmaidossa ja lehmänmaidossa. Lauriinihappoa käytetään saippuan ja kosmetiikkatuotteiden valmistamiseen sekä laboratoriotutkimuksessa tuntemattoman yhdisteen moolimassan selvittämiseen.

Terveysvaikutukset 
Vaikka lauriinihappo onkin tyydyttynyt rasva, se nostaa hyvää HDL-kolesterolia. Lauriinihapolla on myös havaittu olevan antimikrobisia ominaisuuksia sekä syöpäsolujen lisääntymistä hillitseviä vaikutuksia esimerkiksi paksusuolen syövän, rintasyövän ja kohdun limakalvon syövän kohdalla. 

Lauriinihappoa esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Lauric acid 
Human Metabolome Database (HMDB): Dodecanoic acid 
DrugBank: Lauric Acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dodecanoic acid 
ChemBlink: Lauric acid 
Food Component Database (FooDB): Dodecanoic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Lauric-acid 
Pherobase: Floral Compound – lauric acid 
Pherobase: Semiochemical – lauric acid 

Rasvahapot
Leinelä

Leinelä () on Vantaalla Koivukylän kaupunginosan pohjoisosassa sijaitseva asuinalue, joka rajautuu Asolan ja Ilolan kaupunginosiin, ja jonka läheisyydessä on myös Simonkylä. Pohjoisessa Leinelä rajautuu Rekolanmäen isoille metsäalueille, jotka jatkuvat Kulomäkeen saakka.  Aluetta palvelee Leinelän rautatieasema. 

Leinelä on suunniteltu yli 2 600 asukkaalle. Alue koostuu lähinnä lähinnä kerrostaloasunnoista, mutta jonkin verran myös rivi- ja paritaloista. Ensimmäiset asukkaat muuttivat Leinelään helmikuussa 2011. Asuinalue on erityisesti lapsiperheiden suosiossa. Leinelässä oli vuonna 2019 Vantaan asuntojen korkein neliöhinta.

Kaupunginosaa on pyritty profiloimaan esimerkiksi julkisten taideteosten avulla. 


Palvelut 

Leinelässä on pienet peruspalvelut, kuten lähikauppa ja päiväkoti. Lisää palveluita löytyy junamatkan päästä Tikkurilasta sekä muutaman pysäkin bussimatkojen päästä Simonkylän ostoskeskuksesta sekä läheisestä Asolan kauppakeskus Koivukeskuksesta. 

Leinelän asemalta on lyhyt matka virkistysalueelle Simonkylänpuistoon , jossa on lenkkipolku, lampia ja talvisin pulkkamäki. Noin kilometrin päässä sijaitsee Malminiityn frisbeegolfrata.

Simonkylän koulu, Simonkallion koulu, Hiekkaharjun koulu ja Koivukylän koulu ovat Leinelästä lähtevien bussiyhteyksien varrella. Yhden pysäkin päässä Hiekkaharjun rautatieaseman läheisyydessä sijaitsee Tikkurilan lukio.

Liikenne 

Leinelä sijaitsee kesällä 2015 käyttöönotetun Kehäradan varrella Koivukylänväylän pohjoispuolella. Leinelän asemalla pysähtyvät I- ja P-junat, jotka kulkevat eri reittejä Helsinkiin. I-juna yhdistyy lännessä Vantaankosken rataan, ja sen asemiin kuuluvat muun muassa Lentoasema ja Myyrmäki, kun taas P-junalla pääsee pääradalle Hiekkaharjun ja Tikkurilan suuntaan. Noin kolmen minuutin junamatkan päässä olevalta Tikkurila asemalta on pääradan kaukojunayhteys.

Alueelta on runsaasti linja-autoliikennettä Koivukylän, Havukosken, Päiväkummun ja Korson suuntaan sekä etelään Simonkylään, Viertolaan ja Tikkurilaan. Muutamat linjat tarjoavat suoran yhteyden Tuusulaan. Bussilinja 623 vie päivisin Tuusulanväylää pitkin Hakaniemeen ja öisin 633N suoraan Rautatientorille. Linja 574 vie kauppakeskus Jumboon.

Katso myös
Luettelo Vantaan julkisista taideteoksista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elegantti taidelähiö luonnon keskellä Kehittyvät kaupungit. 16.4.2018.

Koivukylä
Suomen asuinalueet
Kodjala

Kodjala on alle 200 asukkaan kylä Laitilassa. Kylä sijaitsee kantatien 43 varrella, muutama kilometri Laitilan keskustasta Uuteenkaupunkiin päin. Kylässä on Kodjalan koulu, jossa on peruskoulun luokat 1.–6. Koulun esiopetus lakkautettiin vuonna 2017.  Alueella on asutus- ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaita kohteita. Kylästä löytynyttä, noin vuosiin 650–800 sijoittuvaa niin sanottua soturihautaa tutkittiin vuosina 1985–1994. Löytö oli Suomen merkittävin uusi muinaislöytö pitkiin aikoihin. Samaan ajanjaksoon kuuluvaa Ristenkömpän röykkiökalmistoa tutkittiin 1930-luvulla. Sieltä on löydetty ainakin neljä erillistä asehautausta.

Lähteet

Laitilan kylät
Katri Hirvonen

Katri Saara Elina Hirvonen (s. 25. kesäkuuta 1990 Tohmajärvi) on suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Selkeänä päälajina hänellä on kiekonheitto. Hirvonen edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentavat Ari Hirvonen ja Teemu Olli.

Kalevan kisoissa Hirvonen on saavuttanut kiekonheitossa hopeaa vuosina 2011, 2013, 2014 ja 2021 sekä pronssia vuosina 2012, 2015, 2016, 2017, 2018 ja 2022. Kuulantyönnössä hän voitti kultaa vuosina 2013 ja 2016 sekä saavutti hopeaa vuonna 2019 ja pronssia vuosina 2012, 2014 ja 2015. Sisäratojen SM-kilpailuissa Hirvonen voitti kuulantyönnössä kultaa 2012, 2013, 2014 ja 2016, hopeaa 2015 ja 2017 sekä pronssia 2018. Kiekonheiton talvimestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2016 ja 2022, hopeaa 2013 ja 2014 ja pronssia 2015.

Hirvonen karsiutui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 sekä kuulantyönnön että kiekonheiton loppukilpailuista. Hän karsiutui kiekonheiton loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ja EM-kilpailuissa 2009. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kiekonheitossa yhdeksänneksi. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Hirvonen kilpaili Zürichissä 2014. Hän karsiutui kiekonheiton finaalista tuloksella 50,96. Hirvosella on myös maaotteluedustuksia.

Hirvosen kiekonheittoennätys on 57,44 m (2014). Kuulantyönnössä hänen ennätyksensä ovat ulkoradoilla 15,35 m (2016) ja sisäradoilla 15,32 m (2014).

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kiekonheittäjät
Suomalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Jevgenija Kolodko

Jevgenija Nikolajevna Kolodko (, s. 22. heinäkuuta 1990 Nerjungri, Saha, Venäjä) on venäläinen kuulantyöntäjä.

Kolodko oli yhdeksäs alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 tuloksella 14,50 m. Vuonna 2011 hän voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa tuloksella 18,87 m ja sijoittui viidenneksi Daegun MM-kilpailuissa tuloksella 19,78 m. Seuraavana vuonna Kolodko oli seitsemäs Istanbulin MM-hallikisoissa tuloksella 18,57 m.

Lontoon olympialaisissa Kolodko sijoittui alun perin kolmanneksi (tulos 20,48 m). Hän nousi toiselle sijalle Nadzeja Astaptšukin dopinghylkäyksen jälkeen, mutta tuli lopulta itse hylätyksi vuonna 2016. Hänen Lontoon olympialaisissa antamansa dopingnäytteen uusintatutkimuksessa oli merkkejä dopingin käytöstä. Kolodko sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 2.7.2016–1.7.2018 ja hänen suorituksensa aikavälillä 6.8.2012–5.8.2014 hylättiin. Hylättyihin tuloksiin sisältyi vuoden 2013 Göteborgin EM-hallikilpailuiden toinen sija (tuloksella 19,04 m) ja Moskovan MM-kilpailuiden viides sija (19,81) sekä vuoden 2014 Sopotin MM-hallikilpailuiden neljäs sija.

Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sai hopeaa tuloksella 19,39.

Kolodkon ennätys on 20,22 m, jonka hän työnsi Adlerissa 27. toukokuuta 2012.

Lähteet

Viitteet

Venäläiset kuulantyöntäjät
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt