joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uudistalo

Uudistalo eli uudistila on entisaikoina Suomessa ja Ruotsissa käytössä ollut nimitys, joka tarkoittaa asumattomalle paikalle perustettua maanviljelyyn käytettävää maatilaa eli uudisasutusta. Nimityksiä käytetään tavallisesti toistensa synonyymeinä, mutta jotkin lähteet tekevät eron uudistalon ja uudistilan välillä. Nykysuomen sanakirja määrittelee lakikielen käyttämän uudistila-sanan merkitsevän maanviljelyyn käytettävää kruununtilaa, joka raivaustyön kestäessä oli osaksi tai kokonaan verosta vapaa. Uudistalon omistajasta käytettiin nimityksiä uudistalokas tai uudistalollinen.

Uudistalo oli alkuaan mahdollista perustaa kylän yhteismaalle kaikkien kylän osakkaiden suostumuksella. Yksityismaalla perustaminen riippui ainoastaan maanomistajasta. Vuonna 1770 annetun asetuksen mukaan uudistalon sai perustaa kylän jakamattomalle maalle, vaikka jokin osakas vastusti sitä. Ruotsin kaikkien uudistalojen verottaminen aloitettiin 1775 ja uusien perustamiseen vaadittiin maaherran lupa. Tilan lopullisen muodostamisen suoritti maanmittari, kun viljelysmaat oli raivattu, rakennukset saatu valmiiksi ja annettu verovapausaika kulunut loppuun. Seuraavaksi suoritettiin tilan verollepano, joka samalla ratkaisi tilalle annettavien tilusten lopullisen laajuuden.

Isonjaon yhteydessä kylän liikamaalle perustettiin usein uudistaloja. Se perustui yksityiskohtaisiin suunnitelmiin, jotka maaherra vahvisti. Vaikka uudistalojen perustaminen oli säänneltyä toimintaa, tapahtui käytännössä kuitenkin usein niin, että uudisasukkaat asettuivat omin lupinensa erämaihin asumaan. Tällaisten tilojen verollepanosta säädettiin eri metsälaeissa. Uudistalojen perustaminen Suomessa loppui vuonna 1922, kun asutustoiminta valtion maillakin järjestettiin uudelleen. Uudistukset liittyivät muuhun asutuslainsäädäntöön.

Uudistila-nimitystä käytettiin erityisesti maanhankintalain mukaisista tiloista eli niin sanotuista kylmistä tiloista. Ne olivat tiloja, joilla ei ollut kunnollisisa rakennuksia ja joiden viljeltäväksi tarkoitetusta maa-alasta oli ennakkoon raivattu enintään 10 prosenttia.

Väliaikainen uudistila oli tietyin ehdoin suurelle erottamattomalle yhteismaalle perustettu maatila, jolla oli väliaikainen manttaali. Tällaisia tiloja perustettiin Pohjois-Suomeen useita. Väliaikaisia uudistiloja koskevat määräykset sisältyivät kuninkaalliseen kirjeeseen 7. marraskuuta 1787 ja maanmittausohjesääntöön 15. toukokuuta 1848.

Lähteet

Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Bulgarian ralli

Bulgarian ralli on Bulgariassa ajettava asvalttiralli. Ralli järjestettiin ensimmäistä kertaa WRC-sarjassa vuonna 2010, jolloin kilpailun voitti Sébastien Loeb. Tätä ennen Bulgariassa oli järjestetty ulkopuolisia rallikilpailuja vuosina 1970−2009.

Voittajat 
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla
Echo (Hermhin albumi)

Echo on puolalaisen metalliyhtye Hermhin kokoelma-albumi, joka on koottu yhtyeen kahdesta demosta. Se on julkaistu vuonna 1995 levymerkillä Entrophy Records.

Kappaleet

Digipack-bonus (2006)
Years of Dying
Wolfish Flower

Kokoonpano
 Nergal – laulu, basso
 Bart – laulu, runot
 Havoc – kosketinsoitin
 Vojt – rytmikitara
 Tom – soolokitara
 Mark – rummut
 Mark – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1995 kokoelma-albumit
Hermhin albumit
Brasilian ralli

Brasilian ralli on suurin Etelä-Amerikassa järjestettävä rallitapahtuma. Brasilian ralli oli mukana WRC-kalenterissa vuosina 1981 ja 1982, jolloin kilpailun voittivat suomalainen Ari Vatanen Ford Escort RS1800 -autolla ja ranskalainen Michèle Mouton Audi Quattrolla. Nykyään Brasilian ralli on osa rallin Etelä-Amerikan-mestaruussarjaa (SARC).

WRC-voittajat 

Rallikilpailut
Brasilian autourheilu
Kanadan ralli

Kanadan ralli (Critérium du Québec) oli Kanadassa järjestetty rallitapahtuma. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1973, ja se oli mukana WRC-kalenterissa vuosina 1977–1979. Tätä ennen Kanadassa oli järjestetty ensimmäinen WRC-tapahtuma vuonna 1974, jolloin Ontariossa järjestettiin Rally of the Rideau Lakes -rallitapahtuma, jonka voitti italialainen Sandro Munari Lancialla. Ensimmäisen virallisen kilpailun voitti suomalainen Timo Salonen Fiat 131 Abarthilla. Samassa kilpailussa Simo Lampinen varmisti Suomelle kaksoisvoiton. Vuonna 1978 kilpailun voitti saksalainen Walter Röhrl Fiatilla ja vuonna 1979 ruotsalainen Björn Waldegård Ford Escort RS1800 -autolla.

Voittajat

Lähteet 

Rallin MM-sarjan osakilpailut
Ralli
Québecin urheilu
Kultasepänliike J. A. Tarkiainen

Kultasepänliike J. A. Tarkiainen on helsinkiläinen kello- ja kulta-alan erikoisliike.

Historia 

Kultasepänliike J. A. Tarkiaisen historia alkoi varsinaisesti 12. lokakuuta 1918, jolloin maistraatti antoi Juho Akseli Tarkiaiselle luvan harjoittaa kulta- ja kellosepänliikettä Viipurissa.

Oman kultasepänliikkeen hän perusti siis kotikaupunkiinsa Viipuriin. Kun hänen henkilössään yhdistyivät sekä ammattinsa osaava kultaseppä ja yritteliäs liikemies, kohosi liike nopeasti vaatimattomasta alusta Viipurin yhdeksi huomattavimmaksi yritykseksi. Asiakaspiiriin kuuluivat niin Viipurin kuin ympäristönkin näkyvimmät teollisuus- ja liikeyritykset sekä tuohon aikaan merkittävät nuoriso ja urheiluseurat, puhumattakaan lukemattomista yksityishenkilöistä. Jo näinä vuosina muodosti antiikkihopea merkittävän osan liikkeen myyntivalikoimasta tavanomaisen kultasepäntuotteiden rinnalla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Viipurista tuli vanhan venäläisen hopean osto- ja myyntipaikka.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tarkiaisen sivusto

Suomalaiset yritykset
Kultasepänliikkeet
Taran

Taran on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Hermhin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1996.

Kappaleet

Kokoonpano
 Bart – laulu
 Tom – kitara
 Mark Olo – rummut
 Mark – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1996 albumit
Vuoden 1996 esikoisalbumit
Hermhin albumit
Angeldemon

Angeldemon on puolalaisen black metal -yhtye Hermhin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1997.

Kappaleet

Kokoonpano
 Bart – laulu
 Kriss – kitara
 Tom – kitara
 Marcel – bassokitara
 Mark – rummut
 Mark – kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Hermhin albumit
Vuoden 1997 albumit
Before the Eden – Awaiting the Fire

Before the Eden – Awaiting the Fire on puolalaisen sinfonista black metalia soittavan Hermh-yhtyeen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Bart – laulu
 Socaris – kitarat
 Derph – kitarat
 Hal – bassokitara
 Icanraz – rummut
 Voit – kosketinsoitin

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 EP:t
Hermhin albumit
Eden’s Fire


Eden’s Fire on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Hermhin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2006.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Bart – laulu
 Socaris – kitara
 Hal – basso
 Icanraz – rummut
 Flumen – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Invisible Oranges: suopea

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Hermhin albumit
Vuoden 2006 albumit
After the Fire – Ashes

After the Fire – Ashes on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Hermhin EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Bart – laulu
 Socaris – kitara
 Hal – bassokitara
 Flumen – kosketinsoitin
 Zuber – rummut

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 EP:t
Hermhin albumit
Romanian liittyminen euroalueeseen

Romanialla ei toistaiseksi ole määriteltyä tavoitepäivämäärää euroalueeseen liittymiselle. Aiemmin Romanian hallitus suunnitteli euroalueeseen liittymistä vuodeksi 2014. Romanian leu ei ole vielä osa ERM II:ta, johon leu oli tarkoitus liittää vuosina 2011-2012. Maaliskuussa 2018 Romanian parlamentti äänesti mahdollisesta euroonliittymisestä vuodelle 2024.

Kun Romanian uusi leu (10 000 vanhaa leuta = 1 uusi leu) otettiin käyttöön vuonna 2005, uusilla leuseteleillä on samanlaiset mitat kuin euroseteleillä pankkiautomaattien mukauttamiseksi euroa varten, lukuun ottamatta 200 leun seteliä (ei vastaavanmittaista euroseteliä) ja 500 leun seteliä (200 euron setelin mitat). Vanhat leusetelit olivat hieman leveämpiä kuin uudet.

Romanian eurokolikoita ei ole vielä suunniteltu. Ainakin toistaiseksi voimassa olevan Romanian lain mukaan valtion vaakunan pitää esiintyä kolikoissa.

Lähentymiskriteerien täyttyminen 
Euroopan unionin jäsenmaana Romanialla on mahdollisuus ottaa käyttöön yhteisvaluutta euro. Sen käyttöönottamiseksi pitää kuitenkin täyttää lähentymiskriteerit.

Romanialla on edelleen ongelmia kriteerien täyttämisessä seuraavilta osin:
Inflaatio on pysytellyt yli vaaditun 3,0 prosentin tason.
Romania ei ole ERM II:n jäsen; jäsenyys vaaditaan vähintään kahden vuoden ajalta ennen euron käyttöönottoa.
Bruttokansantuotteeseen suhteutettu julkisen talouden alijäämä on enemmän kuin sallittu 3,0 prosenttia.
Pitkät korot ovat korkeammalla kuin sallittu viitearvo.

Lisäksi maan lainsäädäntö ei vielä ole sopusoinnussa Euroopan keskuspankkilainsäädännön kanssa.

Lähteet 

Euro
Romanian talous
Cold Blood Messiah


Cold Blood Messiah on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Hermhin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Bart – laulu
 Hal – basso
 Socaris – kitara
 Maar – kitara
 Zuber – rummut
 Marek Papaj – kosketinsoitin (sessio)

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Rockmetal.pl: 6/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Hermhin albumit
Vuoden 2008 albumit
Leila Itkonen

Leila Iris Itkonen-Makkonen (21. toukokuuta 1926 Helsinki – 6. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli lukuisissa näytelmissä, elokuvissa ja radiokuunnelmissa. Leila Itkonen aloitti teatteriuransa Helsingin Ympäristöteatterissa vuonna 1946. Sen jälkeen olivat vuorossa kiinnitykset Hämeenlinnan Työväenteatterissa 1948–1955, Teatteri Jurkassa 1957–1958 ja Taskuteatterissa 1958–1959, minkä jälkeen hän jättäytyi freelanceriksi. Itkonen oli yksi Teatteri Kehä III:n  (nykyinen Teatteri Vantaa) perustajista, yhdessä tyttärensä lavastaja Tiina Makkosen kanssa. Itkonen on haudattu Hietaniemen hautausmaan veteraanilehtoon.

Näytelmäroolit

1986–1998 Teatteri Kehä III: 
 Savannah Bay (1986)
 Hautajaiset huvilalla (1988)
 La Musica II (1997)
 Alaston kauneus – Leni Riefenstahlin vuosisata (1998)

Filmografia

Elokuvat

 Ratavartijan kaunis Inkeri (1950, Martta Lukkari)
 Pitkäjärveläiset (1951, kreditoimaton ja tunnistamaton rooli)
 Muuan sulhasmies (1956, tiskaaja)
 Jussi Pussi (1970, etupenkin nainen)
 Uuno Turhapuro (1973, rouva Kotkala-Hammaslärvänen)
 Manillaköysi (1976, Elviira)
 Tuntematon ystävä (1978, Lydia Lindströmin naapurin rouva)
 Kun Hunttalan Matti Suomen osti (1984, kyläläinen/mielenosoituskokouksen osanottaja)
 Hurmaava joukkoitsemurha (2000, Jari Kosusen äiti)
 Kummelin Jackpot (2006, bingomummo)

Televisioelokuvat

 Don Juan tulee sodasta (1967, vihaava vaimo kadulla)
 Vintillä vilisee (1968, rouva Ohdake)
 Annukka (1970, Riitan äiti)
 Metrokortti (1973, lipunmyyjä)
 Esan arki ja juhla (1973, vieras)
 Naistentanssit (1976, epäluuloinen nainen)
 Anu ja Mikko (1976, Vappo)
 Sakea veri (1977, rouva Gruber)
 Ljubov Jarovaja (1979)
 Hääyö myytävänä (1979, sulhasen äiti)
 Opri ja Oleksi (1980, Pasa)
 Anna Linnean hiukset (1988, Devilon palvelija)
 Sotapoika (1993, Arvon täti)

Televisiosarjat

 Laivasto tulee (1960)
 Kuten haluatte (1966-1970)
 Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja (1967-1968, emännöisijä/rouva Müller)
 Hulukkoset (1967-1974, Miina Tiistinen)
 Herra Kenonen (1968, Miina)
 Murheenlaakso (1968)
 Toimittaja (1969, rouva Lahtinen)
 Teatterituokio (1972, Gunilla)
 Potilas X (1972, Julia Suomela)
 Soittorasia (1974, meklarin sihteeri)
 Sirkka ja Sakari (1975, Sirkka)
 Koivuharju (1976-1978, kauppiaan rouva)
 Iris Klewe (1981, Sere)
 Tapulikylä (1992-1993, Faina)
 Nortia (1996, pyykkäri)
 Kovaa maata (1994-1997, Miina)

Kuunnelmat

 1982–1987 Matti, Kappu, Eeva ja Eppu (mummi)
 1983 Hautasi on Odessassa (Helmi Lehtinen)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Leila Itkosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Oremus peccatum (Refaim)

Oremus peccatum (Refaim) on puolalaisen black metal -yhtye Hermhin ensimmäinen demo, joka on julkaistu vuonna 1994 levymerkillä Witching Hour Productions.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Hermhin albumit
Vuoden 1994 albumit
Crying Crowns of Trees

Crying Crowns of Trees on puolalaisen black metal -yhtye Hermhin toinen demo, joka on julkaistu vuonna 1995 levymerkillä Witching Hour Productions.

Kappaleet

Kokoonpano
 Bart – laulu
 Tom – soolokitara
 Mark – kosketinsoitin
 Mark Olo – rummut
 Woit – rytmikitara

Vierailijat
 Nergal – bassokitara, matalat äänet

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Hermhin albumit
Vuoden 1995 albumit
Black Sun Rising

Black Sun Rising on puolalaisen melodisen black/death metal -yhtye Naumachian kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Soyak – kitara, laulu
 Armand – kitara, laulu
 Mortifier – bassokitara
 Icanraz – rummut
 VH – syntetisaattori, kosketinsoitin

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Naumachian albumit
Vuoden 2009 albumit
Callous Kagathos


Callous Kagathos on puolalaisen melodisen black/death metal -yhtye Naumachian toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. tammikuuta 2007.

Kappaleet

Kokoonpano
 Tomasz – kitara, laulu
 Andrzej – kitara
 Mariusz – kosketinsoitin
 Sebastian – bassokitara
 Hord Beraht – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Naumachian albumit
Vuoden 2007 albumit
Wrathorn

Wrathorn on puolalaisen melodisen death/black metal -yhtye Naumachian ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.

Kappaleet

Kokoonpano
 Soyak – kitara, laulu
 Armand – kitara
 Koshen – kosketinsoitin
 Shock – bassokitara
 Panzer – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 2004 esikoisalbumit
Naumachian albumit
Rauno Alatalo

Rauno Alatalo (10. lokakuuta 1952 Oulujoki – 9. marraskuuta 2012 Laukaa) oli suomalainen biologi ja professori. Hän toimi Jyväskylän yliopiston biologian professorina 1994–2009 opetus- ja tutkimusalanaan ekologia ja ympäristönhoito. Biologina hänen erityisalansa oli lintutiede.

Elämä ja ura

Alatalon intohimo luontoon heräsi murrosikäisenä lintuja tarkkaillessa. Hän opiskeli biologiaa Oulun yliopistossa, missä hän suoritti kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnot. Jatko-opintoja hän teki Uppsalan yliopistossa, ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1980. Väitöstyö käsitteli pohjoisten metsien lintuyhteisöjä.

Alatalo asui Uppsalassa seitsemän vuotta. Hän tuli töihin Jyväskylän yliopistoon, jossa hän toimi akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana, yliassistenttina sekä professorina. Vuonna 1994 hänet nimitettiin yliopiston bio- ja ympäristötieteiden professoriksi, ja 1997 hän sai viisivuotisen akatemiaprofessoriuden. Alatalo johti 2000–2005 Suomen Akatemian nimeämää Evoluutioekologian huippututkimusyksikköä. Akatemiakauden jälkeen hän työskenteli jälleen yliopiston ekologia- ja evoluutiobiologian osaston professorina, josta virasta jäi eläkkeelle 1.7.2009. Alatalo kuoli 9.11.2012 Laukaassa pitkän sairauden jälkeen.

Tutkijana

Alatalo oli perehtynyt eläinten pariutumismenestykseen ja pariutumisevoluutioon. Tutkimuslajeina ovat olleet muun muassa kirjosieppo ja teeri sekä rummuttava juoksuhämähäkkilaji Hygrolycosa rubrofasciata. Tiais- ja kirjosieppotutkimuksia varten Alatalon tutkimusryhmä asetti sadoittain linnunpönttöjä ympäri Konneveden metsiä.

Professorina hän ohjasi lukuisia opinnäytteitä, jotka on julkaistu arvostetuissa tieteellisissä sarjoissa. Professoriliitto valitsi Alatalon Vuoden professoriksi 2001.

Luottamustoimet

Alatalo toimi useissa luottamustehtävissä, muun muassa pohjoismaisen ornitologisen liiton (SOU) puheenjohtajana 1991–1993, Behavioral Ecologyn toimitusneuvoston jäsenenä 1995–2000, eurooppalaisen evoluutiobiologian järjestön (ESEB) valtuuskunnan jäsenenä vuodesta 1999 alkaen, sekä brittiläisen eläinten käyttäytymistutkimusjärjestön (ASAB) valtuuskunnan jäsenenä vuoden 2002 alusta.

Lähteet

Kirjallisuus
 Mari Heikkilä (toim.): Sattumaa, haperotatteja ja keltainen syklotroni. Aikalaistarinoita Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan 50-vuotiselta taipaleelta. Jyväskylän yliopisto, 2015. ISBN 978-051-39-6303-3.

Muut lähteet
Tutkijasivu (Jyväskylän yliopisto)
Acatiimi 1/02

Viitteet

Jyväskylän yliopiston professorit
Suomalaiset ornitologit
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Suomalaiset professorit
Avellan

Avellan tai Avellán voi viitata seuraaviin:

Sukunimi

 Anne Avellan (s. 1962), suomalainen koripalloilija
 Carl Adam Avellan, myöh. Carl Adam Adlerstjerna (1776–1857), Suomen senaatin oikeusosaston jäsen, Vaasan hovioikeuden presidentti
 Carl Axel Avellan (1935–1897), suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri
 Carl Gustaf Avellan (1886–1928), suomalainen tilanomistaja, sai julkisuutta ympäröityään Espoossa Lahnuksen kansakoulun piikkilanka-aidalla
 Christian Avellan (1778–1848), suomalainen tuomari ja virkamies, joka toimi tullihallituksen ylijohtajana
 Edvin Avellan (1830–1912), suomalainen valtiopäivämies, kääntäjä ja kirjailija
 Essi Avellan (s. 1975), suomalainen viiniasiantuntija
 Frans Vilhelm Avellan (1813–1878), suomalainen lääkäri ja professori
 Gustaf Avellan (1822–1907), suomalainen tuomari, virkamies, varatuomari ja valtioneuvos
 Gustaf Adolf Avellan (1785–1859), suomalainen kielentutkija ja kääntäjä
 Heidi Avellan (s. 1961), Ruotsissa asuva suomalaissyntyinen toimittaja
 Henrik Avellan (1902–1991), suomalainen viisiottelija
 Herman Avellan (1820–1912), suomalainen kamarineuvos ja kirjailija
 Herman Wilhelm Avellan (1912–1980), suomalainen lääkäri ja kirjailija
 Hjalmar Avellan (1872–1919), suomalainen hammaslääkäri ja hammaslääketieteen opettaja
 Jari Avellan (s. 1981), suomalainen jääpalloilija
 Johan Henrik Avellan (1883–1832), suomalainen filosofi ja Turun akatemian professori
 Juhani Avellan (1945–2004), suomalainen painonnostaja
 Kaarola Avellan (1853–1930), suomalainen näyttelijä ja puhe- ja näyttämötaiteen opettaja
 Lars Avellan (s. 1948), suomalainen keihäänheittäjä
 Niilo J. Avellan (1868–1938), suomalainen opettaja ja paikallishistorian tutkija
 Nils Avellan (1749–1780), suomalainen anatomian, kirurgian ja lapsenpäästöopin professori
 Teodor Avellan (1839–1916), suomalaissyntyinen Venäjän laivaston amiraali
 Viivi Avellán (s. 1977), suomalainen toimittaja ja juonto- ja toimitusalan yrittäjä
 Elisabeth Löfgren, o.s. Avellan (1851–1931), suomalainen toimittaja ja naisasianainen

Muita

 Avellan, Somerolla sijaitsevan Kimalan kartanon toisesta puoliskosta käytetty nimitys omistajasuvun nimen mukaan
Heinola (täsmennyssivu)

Heinola voi tarkoittaa seuraavia:

Paikkoja 

 Heinola, kaupunki Päijät-Hämeessä
 Heinolan maalaiskunta, entinen kunta Päijät-Hämeessä
 Heinolan rautatieasema, rautatieasema Heinolassa
 Heinola, pienalue Kokkolassa

Henkilöitä 

 Antti Heinola (s. 1973), suomalainen jalkapalloilija
 Seppo Heinola (s. 1944), suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja numerologi
 Ville Heinola (s. 2001), suomalainen jääkiekkoilija

Muuta 

 Heinola-Instituutti, ammattioppilaitos

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Fatež

Fatež () on kaupunki Kurskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Usožajoen varrella 45 kilometriä Kurskista pohjoiseen. Kaupunki on Fatežin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Simferopolin välinen M2-valtatie. Asukkaita on 5 000 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1600-luvulla syntyneestä kylästä. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Kurskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyään Fatežissa toimii lähinnä elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu kotiseutumuseo ja vuonna 1800 rakennettu Tihvinän jumalanäidin ikonin kirkko. Kaupungista on kotoisin säveltäjä Georgi Sviridov.

Lähteet

Kurskin alueen kaupungit
Perry Vilenius

Kari "Perry" Vilenius on muusikko, joka on ollut perustamassa yhtyeitä Cadgers ja Järjestyshäiriöhc-82 sekä on soittanut niissä. Järjestyshäiriön hajoamisen jälkeen siirtyi Riistettyihin soittamaan kitaraa. Hän on soittanut Pyhissä nukeissa, Nukeissa ja kokoonpanossa Chezz (Calle Hyötynen-laulu, Timpa Laine-basso, Perry-kitara ja Stydy-rummut).

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Meier

Meier voi tarkoittaa seuraavia:

 Meier, eräs noppapeli
 Meier, seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Alexander Meier (s. 1983), saksalainen jalkapalloilija
 Billy Meier (s. 1937), sveitsiläinen ufotutkija
 Christian Meier (s. 1970), perulais-venezuelalainen näyttelijä ja laulaja
 Christine Meier (s. 1986), sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Dieter Meier (s. 1945), sveitsiläinen muusikko
 Julius Meier-Graefe (1867–1935), saksalainen taidehistorioitsija
 Kurt Meier (s. 1962), sveitsiläinen rattikelkkailija
 Marita Meier-Koch (s. 1957), saksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
 Michael Meier (s. 1928), saksalais-uusiguinealainen katolinen arkkipiispa
 Norbert Meier (s. 1958), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Pascal Meier (s. 1990), sveitsiläinen salibandymaalivahti
 Petra Meier (o.s. Felke, s. 1959), itäsaksalainen keihäänheittäjä ja olympiavoittaja
 Richard Meier (s. 1934), yhdysvaltalainen arkkitehti
 Robert Meier (1897-2007), saksalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani
 Sarah Meier (s. 1984), sveitsiläinen taitoluistelija
 Sid Meier (s. 1954), tietokonepelisuunnittelija ja ohjelmoija
 Timo Meier (s. 1996), sveitsiläinen jääkiekkoilija
 Waltraud Meier (s. 1956), saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja.

Katso myös 

 Meyer
Juhani Lokki

Olli Juhani Lokki (s. 7. heinäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen biologi, tietokirjailija ja hallintomies.

Juhani Lokki kirjoitti ylioppilaaksi  Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta (SYK) vuonna 1962. Hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi 1976 partenogeneettisten hyönteisten genetiikkaa käsitelleellä väitöskirjalla. Lokki opetti yliopistossa perinnöllisyystiedettä ja toimi sen jälkeen Akateemisen kirjakaupan johtajana 1986–1992 ja Suomen tietokirjailijat ry:n toiminnanjohtajana 1992–1997. Vuosina 1998–2010 hän oli Luonnontieteellisen keskusmuseon johtaja. Lokki toimi myös Lintutieto Oy -kustantamon toimitusjohtajana vuodesta 1979.

Lokki toimi ylioppilastutkintolautakunnan puheenjohtajana vuosina 2007–2012 ja oli lautakunnan varsinainen jäsen vuodesta 2001 alkaen.

Lokki on julkaissut ja toimittanut lukuisia biologian alan tietokirjoja. Hän on saanut valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1983 ja useita muita tietokirjapalkintoja. Hän on toiminut laajasti eri luottamustehtävissä ja asiantuntijaelimissä yliopisto-, kulttuuri- ja kustannusalalla. Hän on Suomen tiedeakatemian jäsen. Lokilla on viisi poikaa.

Teoksia 
 Euroopan lintuopas, yhdessä Kari Vepsäläisen kanssa (1972, 1981 ja 1987)
 Evoluutio ja populaatiot, yhdessä Anssi Sauran ja Peter Tigerstedtin kanssa (1986)
 Taiteilijaveljekset von Wright – Suomen kauneimmat lintumaalaukset, yhdessä Anto Leikolan ja Torsten Stjernbergin kanssa  (1986)
 Cytology and Evolution in Parthenogenesis, yhdessä Esko Suomalaisen ja Anssi Sauran kanssa (1987)
 Suomen ja Pohjolan linnut, yhdessä Jörgen Palmgrenin kanssa (1990, 1997)
 Otavan lintutieto (toim.) (1993, 2000)
 Kotimaan linnut, yhdessä Pertti Koskimiehen kanssa (1996, 2000)
 Magnus von Wright, dagbok 1824–1834, useita kirjoittajia (1996)
 Magnus von Wright, dagbok 1835–1840, useita kirjoittajia (1997)
 Suomen linnut - CD-Facta, useita kirjoittajia (1997, 2002)
 Magnus von Wright, dagbok 1841–1849, useita kirjoittajia (1999)
 Magnus von Wright, dagbok 1850–1862, useita kirjoittajia (2001)
 Von Wright-veljesten linnut, Anto Leikolan ja Torsten Stjernbergin kanssa (2003)
 Kaunis kotimaa I–IV (päätoim.) (1995–1995)
 Suomen eläimet I–V (päätoim.) (1996–1998)
 Maailman eläimet – linnut (päätoim.) (1999)
 Sveriges djur 1–4 (päätoim.) (2001–2002)
 Världens djur 1–4 (päätoim.) (2001–2002)
 Luonnontarkkailijan kirja (2005)
 Maailman lintujen suomenkieliset nimet, useita kirjoittajia, 2. uud. p. (2006).

Lähteet 
 Kuka kukin on 2009, Otava, Keuruu 2008. ISBN 978-951-1-21965-1

Viitteet

Suomalaiset biologit
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Helsingin yliopiston lehtorit ja opettajat
Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Killzone 3

Killzone 3 on Guerrilla Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle helmikuussa 2011.

Peli on muistuttaa paljon edeltäjäänsä Killzone 2:ta. Muutoksia ovat kuitenkin esimerkiksi uudet lähitaisteluliikkeet ja parempi grafiikka. Pelin voi läpäistä myös kaksinpelinä, ja mukana on myös verkkomoninpeli.

Pelissä voi käyttää apuna PlayStation Move -ohjainta.

Aiheesta muualla 
 

Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Vuoden 2011 videopelit
PlayStation 3 -pelit
Scifipelit
Haakonsvern

Haakonsvern (Haakonsvern orlogsstasjon) on Norjan laivaston päätukikohta, joka sijaitsee Mathopenissa Bergenin kunnassa noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen. Haakonsvern on Pohjoismaiden suurin laivastotukikohta. Siellä on noin 5 400 työntekijää asevelvollisina, upseereina ja siviilityöntekijöinä.

Tukikohta perustettiin vuonna 1962, jolloin laivaston toiminnot siirtyivät Oslovuonon Hortenista Bergeniin. Haakonsvern on lähes kaikkien Norjan laivaston alusten tukikohta, ja siellä käy usein myös Naton aluksia. Haakonsvernissa on Norjan laivaston koulutuskeskus (KNM Tordenskjold), ja siellä on myös korjaus- ja huoltopalvelut sekä maanalainen telakka, johon mahtuu fregatti.

Aiheesta muualla 
Haakonsvernin sivusto  

Norjan laivasto
Bergen
Norjan rakennukset ja rakennelmat
Sillanpää (Somero)

Sillanpää on kylä Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 81, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 27. suurimman. Sillanpään naapurikyliä Somerolla ovat Pitkäjärvi lännessä, Pyöli idässä sekä Jurvala ja Kärilä etelässä. Pohjoisessa kylän alue rajautuu Ypäjän Palikkalaan.

Sijainti ja palvelut
Sillanpään kylä sijaitsee Hämeen Härkätien varrella (yhdystie 2810) varrella, Someron keskustaajamasta noin 11 kilometriä Kosken suuntaan ja rajautuu etelässä Paimionjoen vesistöön kuuluvaan Åvikinjärveen. Suhteessa lähikyliin kylän alue jakautuu Pitkäjärven ja Pyölin postinumeroalueiden kesken ja koulua käydään Pitkäjärven koulussa Pitkäjärvellä. Kylän pohjoisosat kuuluvat Lehtimäen kulmakuntaan, jossa toimi oma kansakoulu vuosina 1926–1971. Siellä on myös Sillanpään kylän kylän alueella Lehtilän seurantalo. Kaupallisia palveluita on 2000-luvulla saatavissa Someron keskustaajamasta. Vielä 1950-luvulla kylässä toimivat meijeri ja kauppa. Vuodesta 2010 entinen Sillanpään meijeri on toiminut näyttelytilana.

Historia
Isossajaossa Sillanpää oli samaa jakokuntaa viereisen Pitkäjärven kylän kanssa, ja muistona tästä Pitkäjärven eteläosassa sijaitseva Reksuo luetaan edelleen pääosin Sillanpään kylään. Historialtaan Hämeen Härkätien varressa, myöhemmän Sillanpään meijerin kohdalla sijainnut Sillanpää oli 1700-luvulle asti talonpoikaistaloista koostunut kylä, jonka kaikki talot kuitenkin lopulta yhdistettiin kylän taloista vuonna 1747 muodostettuun Åvikin kartanoon. Hämeen härkätien varressa, Åvikinjärven rantaan nousseessa Åvikin kartanossa toimi vuosina 1747–1833 toimi Åvikin lasitehdas, joka oli Suomen lasitehtaista toiseksi vanhin vuosina 1681–1685 lyhyen aikaa toimineen Uudenkaupungin lasitehtaan jälkeen.

Rakennettu ympäristö
Merkittäviä rakennetun ympäristön kohteita kylässä ovat Åvikin kartano, jonka päärakennuksen vanhin osa todennäköisesti on vuodelta 1802, sekä kivirakenteinen entinen Sillanpään meijeri, joka rakennettiin Someron Osuusmeijeriä varten vuonna 1906, ja jossa meijeritoiminta päättyi vuonna 1954.

Katso myös
 Kuninkaankivet

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Haggrén, Georg: Åvik. Teoksessa: 

Someron kylät
Norsunluurannikon ralli

Norsunluurannikon ralli eli Bandama-ralli (ransk. Rallye Côte d'Ivoire Bandama) on Norsunluurannikolla vuosittain järjestettävä rallikilpailu. Se järjestetiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 nimellä Rallye de Bandama Marathon de Côte d'Ivoire. Rallin nimi viittaa Norsunluurannikon suurimpiin kuuluvaan jokeen, Bandamaan, jonka lähistöllä ralli ajetaan. Vuonna 1980 kilpailun virallisesta nimestä poistettiin viittaus Bandama-jokeen, ja ralli tunnettiin puhtaasti Norsunluurannikon rallina (Rallye Côte d'Ivoire), mutta vuonna 1991 ’Bandama’ palautettiin osaksi kilpailun virallista nimeä.

Vuonna 1977 ralli kuului kuljettajien MM-sarjaa edeltäneeseen FIA Cupiin, ja vuosina 1977–1992 varsinaiseen MM-sarjaan, joskin vuosi 1981 oli viimeinen, kun Norsunluurannikolla kilpailtiin valmistajien MM-pisteistä. Rallin Afrikan-mestaruussarjaan kilpailu kuului paria poikkeusvuotta lukuun ottamatta vuosina 1981–1999. Se teki paluun kyseiseen sarjaan vuonna 2006, mutta pudotettiin pois kalenterista heti seuraavana vuonna. Vuodesta 2013 lähtien ralli on kuitenkin jälleen ollut osa Afrikan-mestaruussarjaa.

Eniten voittoja rallista on saavuttanut Norsunluurannikon Gary Chaynes, joka ajoi vuonna 2021 kuudenteen voittoonsa. Ylivoimaisesti menestynein autonvalmistaja on ollut Mitsubishi, jonka autoilla on voitettu peräti 18 kertaa.
Suomalaisista Timo Mäkinen on voittanut kilpailun vuonna 1974 ja 1976, Hannu Mikkola vuonna 1979, Timo Salonen vuonna 1981 ja Juha Kankkunen vuonna 1985.

Voittajat 

Lähteet:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rallin kotisivut (ranskaksi)
 Afrikan-mestaruussarjan kotisivut (englanniksi)
Marokon ralli

Marokon ralli oli Safari-rallin ja Dakar-rallin kaltainen kestävyysajo, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuosina 1934–1937 ja uudestaan vuosina 1950–1955, 1967–1976 ja 1985–1988. Vuosina 1973, 1975 ja 1976 kilpailu oli mukana WRC-kalenterissa. Suomalaisista kilpailun voittivat Simo Lampinen vuonna 1972 ja Hannu Mikkola vuonna 1975. Kilpailu oli tunnettu vaikeudestaan ja rankkuudestaan, ja esimerkiksi vuonna 1968 vain 7 autoa 68 osallistujasta selvisivät maaliin saakka.

Voittajat

Rallikilpailut
Ralli
Jimmy Johnson

James William ”Jimmy” Johnson (s. 19. elokuuta 1943 Port Arthur, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu ennen kaikkea Dallas Cowboysin 1990-luvun menestyksen arkkitehtina. Johnson oli ensimmäinen valmentaja, joka voitti urallaan sekä yliopistosarjojen sekä NFL:n mestaruuden.

Johnson syntyi ja kasvoi Teksasissa. Hän pelasi yliopistotasolla amerikkalaisesta jalkapalloa Arkansasin yliopiston riveissä ja oli myös pelaajana voittamassa yliopistomestaruutta. Psykologiaa yliopistossa lukenut Johnson päätti valmistuttuaan lähteä valmentajan uralle. Pitkä ura apuvalmentajan päättyi vuonna 1979 kun Oklahoma Staten yliopisto palkkasi Johnsonin päävalmentajakseen. Viiden kauden jälkeen hän siirtyi Miamin yliopiston palvelukseen, jonka hän johdatti mestaruuteen vuonna 1987. Vuonna 1988 Johnsonin yliopistokaveri Jerry Jones hankki NFL-joukkue  Dallas Cowboysin omistukseensa ja palkkasi Jimmy Johnsonin legendaarisen Tom Landryn työn jatkajaksi.

Johnson rakensi Cowboysin joukkueen alusta alkaen uudelleen. Alku oli hankala, sillä ensimmäisellä kaudella Dallas voitti vain yhden pelin. Johnson kunnostautui varsinkin erinomaisena nuorten pelaajien draftaajana ja hyvin nopeasti joukkueen kurssi kääntyi ylöspäin. Nuoret tähdet Troy Aikman, Emmit Smith ja Michael Irvin johdattivat Johnsonin kolmannella kaudella Cowboysin playoffeihin. Seuraavalla kaudella joukkue raivasi tiensä Super Bowliin, jossa kaatui Buffalo Bills. Kaudella 1993 joukkue uusi mestaruutensa. Kauden päätteeksi kiistat omistaja Jonesin kanssa menivät niin pitkälle, että Johnson erosi tehtävästään. 

Vuonna 1996 Johnson korvasi toisen legendan, kun hänet valittiin Miami Dolphinsin päävalmentajaksi Don Shulan tilalle. Miamissa Johnsonin menestys ei ollut Dallasin veroista. Yhteistyö ikääntyvän pelinrakentaja Dan Marinon kanssa ei sujunut parhaalla mahdollisella tavalla ja mestaruus jäi haaveeksi. Johnson erosi kauden 1999 päätteeksi. 

Valmentajauransa jälkeen Johnson on toiminut kommentaattorina FOX-kanavalla. Hän on myös tunnettu innokkaana purjehtijana ja kalastajana Florida Keys -saarilla. Jimmy Johnson valittiin Pro Football Hall of Fame-kunniagalleriaan vuonna 2020.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Elina Korhonen

Niina Elina Korhonen (s. 3. lokakuuta 1981 Ilomantsi) on suomalainen näyttelijä. Hän näyttelee Oulun kaupunginteatterissa, jossa debytoi vuonna 2011 Viulunsoittaja katolla -musikaalissa. 

Vuosina 2009–2011 Korhonen oli kiinnitettynä Jyväskylän kaupunginteatterissa ja näytteli muun muassa My Fair Lady -musikaalissa (Eliza Doolittle) ja Yötarinoissa.

Korhonen valmistui keväällä 2009 teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyönlaitokselta (Näty). Hän oli myös kilpailemassa vuoden 1992 Tenavatähti-laulukilpailussa Kake Randelinin kappaleella Kun eletään, ei pelätä. Kappale löytyy Tenavatähti 1992 -kokoelmalevyltä.

Korhosella on yksi tytär.

Näytelmiä 
 Iwona, Burgundin prinsessa (päärooli) (käs. Witold Gombrowicz) (2005)
 Niskavuoren nuori emäntä (Kustaava) (käs. Hella Wuolijoki) (2009)
 Ulvova mylläri (käs. Arto Paasilinna) (2009)
 Reviisori (käs. Nikolai Gogol) (2009)
 Tulikoe (käs. Arthur Miller) (2010)
 My Fair Lady (Eliza Doolittle) (käs. Alan Jay Lerner) (2010)
 Vaavin salattu elämä (käs. Ulf Nilsson) (2010)
 Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset (Heinähattu) (käs. Sinikka ja Tiina Nopola) (2010)
 Yötarinoita (käs. Anneli Karppinen) (2011)
 Tättähäärän päiväkirjasta (ideointi: Elina Korhonen ja Raisa Vattulainen) (2011)
 Rikos ja rangaistus (2011)
 Kätilö (päärooli) (2012)
 Kilpakosijat (2012)
 Saranat ja sardiinit (2013)
 Kielletyt muistot (2013)
 Housut pois (samannimiseen elokuvaan perustuva musikaali) (2013)
 Mielensäpahoittajan miniä (miniän rooli) (2014)
 Amadeus (2014)
 Sänky (2015)
 Viimeinen valssi (2015)
 Taivaslaulu (2015)
 Sara Wacklinin Oulu palaa (Greta-Stina) (2019) 
 Vihainen leski (2019) 
 Isä 
 Billy Elliot (2022)

Filmografia 
 Levoton rauha (tv-elokuva, 2009) – Elina
 Naisia kaupungilla (televisiosarja, 2010) – Noora
 Maailma on valmis (televisiosarja, 2012) – lastentarhanopettaja
 Kansan mies (televisiosarja, 2013) – Sanna Kurikka
 Kaiken se kestää (elokuva, 2017) - Liisa
 Diva of Finland (elokuva, 2019) - Diva of Finland -kisan tuomari

Lähteet

Aiheesta muualla  
 
 
 Elina Korhosen profiili  Suomen Näyttelijäliitto.

Suomalaiset näyttelijät
Tenavatähti
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Belaazjorsk

Belaazjorsk () eli Beloozjorsk () on pieni teollisuuskaupunki Valko-Venäjän Brestin alueen keskiosissa Bjarozan hallintopiirissä. Lokakuun 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 12 519 henkeä.

Kaupungin nimi viittaa kaupungin lounaispuolella olevaan pieneen järveen (). Tämän vastaparina on toinen, noin kolme kertaa suurempi järvi kaupungin itäpuolella ().

Lähteet

Aiheesta muualla
Kaupunkikuvaus   (garady.org)
Tietoa kaupungista (myös keskustakartta)  (dorogiby.info)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin ,  tai 
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta 
Kuvia kaupungista  (globus.tut.by)

Brestin alueen kaupungit
Mika Rossi

Mika Rossi oli Mari Kiviniemen I hallituksessa pääministerin valtiosihteeri. Rossi on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Rossi toimi vuosina 2009–2010 Helsingin Keskustan puheenjohtajana  ja on Helsingin kaupungin asuntolautakunnan jäsen.

Lähteet

Suomen Keskustan poliitikot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Itävallan ralli

Itävallan ralli oli Itävallassa järjestetty rallikilpailu. Ensimmäistä kertaa kilpailu järjestettiin vuonna 1910 ennen ensimmäistä Monte Carlo -rallia ja oli yksi rankimmista kilpailuista ennen ensimmäistä maailmansotaa, vuoristossa ajettujen erikoiskokeiden takia. Kilpailu järjestettiin uudelleen vuosina 1928–1936, 1949–1965 ja 1966–1973. Vuonna 1973 kilpailu oli mukana rallin maailmanmestaruussarjassa. Tuolloin kilpailun voitti Achim Warmbold BMW:llä. Kilpailu pudotettiin pois kalenterista öljykriisin takia. Vuonna 2002 kilpailu aloitettiin uudelleen, ja vuonna 2010 juhlittiin Alphenfahrtin 100-vuotisjuhlakilpailua Bad Kleinkirchheimissa.

Voittajat 

Rallin MM-sarjan osakilpailut
Ralli
Ralli
Olympus-ralli

Olympus-ralli on Washingtonin osavaltiossa järjestettävä rallikilpailu. Sitä ajettiin ensin vuosina 1973–1988, joista kolmena viimeisenä vuonna se kuului rallin MM-sarjaan. MM-osakilpailut voitti vuonna 1986 Markku Alén, vuonna 1987 Juha Kankkunen ja vuonna 1988 italialainen Massimo ”Miki” Biasion, jotka kaikki ajoivat Lancialla.

Pitkän tauon jälkeen Olympus-ralli on taas järjestetty vuodesta 2006 lähtien vuosittain. Se on kuulunut vaihtelevasti erinäisiin Pohjois-Amerikan rallisarjoihin.

Voittajat 
Lähde:

Lähteet 

Rallin MM-sarjan osakilpailut
Yhdysvaltain moottoriurheilu
Washingtonin urheilu
KNM Fridtjof Nansen (F310)

KNM Fridtjof Nansen (runkonumero F310) on Norjan laivaston Fridtjof Nansen -luokan fregatti, joka on otettu palvelukseen 5. huhtikuuta 2006.

Valmistus 

Alus tilattiin 23. kesäkuuta 2000 Navantialta Ferrolista Espanjasta, missä köli laskettiin 9. huhtikuuta 2003. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 2004 ja luovutettiin Norjan laivastolle 5. huhtikuuta 2006.

Palvelus 
Norjan hallitus päätti 26. helmikuuta 2009 lähettää Fridtjof Nansenin Adeninlahdelle Atalanta-operaatioon eli Euroopan unionin Somalian rannikon merirosvojen vastaiseen operaatioon. Alus liittyi alueella olleisiin aluksiin elokuussa 2009. Alukselle ei oltu operaation ajaksi sijoitettu helikopteria, mikä johtui lähinnä helikopterien toimituksen viiveistä. Niiden sijaan aluksella oli kaksi nopeaa kumivenettä.

Alus joutui marraskuussa tulitaisteluun tutkittaessa valvonta-alueella tavattua kalastusvenettä.

Lähteet

Viitteet 

Fridtjof Nansen -luokan fregatit
Ust-Labinsk

Ust-Labinsk () on kaupunki Krasnodarin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kubaniin laskevan Labajoen suussa 62 kilometriä Krasnodarista koilliseen. Kaupunki on Ust-Labinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kavkazskajan ja Krasnodarin välinen rautatie. Asukkaita on 41 800 henkeä (vuonna 2010).

Paikkakunta on saanut alkunsa Ust-Labinskajan kasakkakylästä. Vuonna 1958 siitä tuli kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa toimii lähinnä elintarviketeollisuutta. Lähistöllä harjoitetaan maakaasun tuotantoa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ust-Labinskin piirin sivusto 

Krasnodarin aluepiirin kaupungit
IG-88

IG-88 on kuvitteellinen salamurhaajarobotti George Lucasin luomassa Tähtien sota -trilogiassa.

IG-88 on IG-sarjan salamurhaajadroidi, jonka kehitti Holowan Laboratories. IG-88 muistuttaa magnavartiadroidia, jota kenraali Grievous käytti kloonisotien aikana ja IG-Lancerdroidia jota palkkionmetsästäjä Durge käytti. IG-88:asta tuli myöhemmin yksi galaksin pahamaineisimmista salamurhaajista, mutta se oli kuitenkin vain peite sen suunnitelmille aloittaa droidien vallankumous.

Vain neljä, identtistä tämän mallista droidia valmistettiin. Originaalidroidin aktivoituessa, se kääntyi laboratorion työntekijöitä vastaan, ja tappoi heidät. Tämän jälkeen se asensi oman mielensä muihin IG-88-droideihin, ja ne pakenivat tutkimuskeskuksesta. Droidin tappojen takana on mahdollisesti sen mielen epätäydellinen kehittyminen. Droidimalli oli mallin IG-86 seuraaja.

Muita Tähtien sodan tappajadroideja 
HK-47
ASN-121
Guri

Tähtien sodan alukset ja laitteet

en:List of Star Wars characters#I
sv:Prisjägare i Star Wars#IG-88
Lehtimäki (täsmennyssivu)

Lehtimäki voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimi
 Lehtimäki, entinen kunta Suomessa
 Lehtimäenkulma (myös Lehtimäki), kulmakunta ja entinen koulupiiri Somerolla.
 Lehtimäki (Lövkulla), Porvoon kaupunginosa
 Lehtimäki, Nokian kaupunginosa

Sukunimi
 Aino Lehtimäki (1914–2004), suomalainen näyttelijä
 Eero Lehtimäki (s. 1989), kapellimestari ja klarinetisti
 Eeva Lehtimäki (s. 1968), suomalainen toimittaja
 Jalmar Lehtimäki (1896–1934), suomalainen punapäällikkö, Konrad ja Verner Lehtimäen veli
 Joonas Lehtimäki (s. 1981), suomalainen sarjakuvataiteilija
 Jouni Lehtimäki (s. 1964), suomalainen poliitikko
 Konrad Lehtimäki (1883–1937), suomalainen kansanedustaja, kirjailija ja sanomalehtimies, Verner ja Jalmar Lehtimäen veli
 Marika Lehtimäki (s. 1975), suomalainen jääkiekkoilija
 Mika Lehtimäki (s. 1966), suomalainen yleisurheilu-, jääkiekko- ja jalkapallovalmentaja
 Miro Lehtimäki (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
 Olli Lehtimäki (s. 1980), suomalainen jalkapalloilija
 Pekka Lehtimäki (1934–2013), suomalainen murretutkija ja fennistiikan professori
 Riitta Lehtimäki (s. 1958), suomalainen toimittaja ja tietokirjailija
 Pentti Lehtimäki (s. 1936), suomalainen kenraaliluutnantti
 Sanna Lehtimäki (s. 1975), suomalainen maantiepyöräilijä
 Teija Lehtimäki (s. 1981), suomalainen ampumahiihtäjä
 Terho Lehtimäki (s. 1964), suomalainen ylilääkäri ja kliinisen kemian professori
 Verner Lehtimäki (1890–1938), suomalainen seikkailija, lentäjä, sotilas ja vallankumouksellinen, Konrad ja Jalmar Lehtimäen veli.

Muuta
 Lehtimäki Group, suomalainen linja-autoyrityskonserni.
Zafar Futehally

Zafar Rashid Futehally (19. maaliskuuta 1920 Andheri – 11. elokuuta 2013) oli intialainen luonnontutkija ja luonnonsuojelija.

Futehally opiskeli taloustieteitä St. Xavier’s Collegessa Bombayssa. Valmistuttuaan hän työskenteli Dynacraft Machine Companyssa vuodesta 1942 alkaen. Se oli perheyhtiö, jota johtivat hänen veljensä ja serkkunsa. Futehally on kaukaista sukua Salim Alille. Hänen puolisonsa Laeeq Futehally on Alin sisaren- tai veljentytär. Heidän kaksi lastaan, tyttäret Zahida ja Shama, ovat kirjailijoita. Vuonna 1973 Futehally muutti Bangaloreen.

Futehally perusti vuonna 1959 Newsletter for Birdwatchers -nimisen, vuosittain ilmestyvän lintutieteellisen lehden. Hänet nimitettiin Bombay Natural History Societyn kunniapuheenjohtajaksi. Vuonna 1965 Futehally organisoi IUCN:n kokouksen New Delhissä, hänet valittiin järjestön johtokuntaan 1966 ja varapuheenjohtajaksi 1969. Hän osallistui useisiin IUCN:n järjestämiin kampanjoihin, ja hänelle myönnettiin useita kunnianosoituksia. Toimiessaan muun muassa WWF:ssä hänellä oli suora yhteys silloiseen pääministeriin Indira Gandhiin.

Futehally kirjoitti useita kansantajuisia lehtiartikkeleita. Vuonna 2007 hän toimitti ja julkaisi intialaisten lintuharrastajien antologian India through its birds.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Indian Birds 

Intialaiset biologit
Ornitologit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Hangon laajentamissuunnitelma

Hangon laajentamissuunnitelma tarkoittaa Neuvostoliiton operatiivista suunnitelmaa hyökätä Hangon sotilastukikohdasta sen ympäristöön Tammisaareen ja Padvamaalle varmistaen näin sivustat laajempaa operaatiota varten. Tällä tarkoitettiin hyökkäystä Suomen mantereelle välirauhan aikana 1940–1941 tukikohdan kautta.

Hangon tukikohdan komentaja kontra-amiraali S.F. Belusov hahmotteli perussuunnitelman elokuussa 1940 suhteuttaen ne Neuvostoliiton Itämeren laivaston kokonaissuunnitelmaan. Itämeren laivaston yleissuunnitelma puolestaan valmistui 1. syyskuuta 1940. Yleissuunnitelman Hangon laajentamissuunnitelma perustui tilanteeseen, jossa Suomi olisi talvisodan tapaan yksin tai korkeintaan Ruotsin tukema. Tällöin Itämeren laivaston tehtävänä oli yhteyksien katkaisu Itämerellä, Pohjanlahdella ja Suomen saaristossa. Belusov olikin pahoillaan, ettei talvisodassa oltu kyetty hyökkäämään Ahvenanmaalle, koska kuljetusaluksia ei ollut käytettävissä tarpeeksi. Näiden varmistusten jälkeen Hangosta voitiin tällöin hyökätä sisämaahan. Tämän hyökkäyksen edellytettiin puolestaan toteutettavan Leningradin sotilaspiirin saamien ohjeiden mukaan yhdessä Viipurista länteen tapahtuvan hyökkäyksen kanssa. Hangon lounaisrintaman ja Viipurin kaakkoisen rintaman oli tarkoitus luoda myös pohjoinen rintama Sallan kohdalle, joka katkaisisi Suomen. Syksyllä 1940 muutettiinkin joukkojen johto-organisaatiota maasodankäyntiä silmällä pitäen, kun Hangossa sijaitsevat joukot siirrettiin Itämeren laivastosta Leningradin sotilaspiirin alaisuuteen.

Katso myös

Hangon rintama 1941

Lähteet
Manninen, Ohto: Miten Suomi valloitetaan: Puna-armeija operaatiosuunnitelmat 1939-1944. Helsinki: Edita, 2008. ISBN 9789513752781.

Viitteet

Hangon historia
Toisen maailmansodan hylätyt sotilasoperaatiot
Välirauha
Poi

Poi on havaijinkielinen sana, joka tarkoittaa polynesialaista perusruokaa, joka valmistetaan taaro-kasvin () mukulasta. Poi valmistetaan muhentamalla keitetty tai höyrytetty mukula hyvin sakeaksi nesteeksi. Muhentamisen aikana siihen lisätään vettä ja vielä juuri ennen syömistä, jotta sille saadaan haluttu konsistenssi, joka voi olla nestemäinen tai taikinamainen (sitä voidaan sanoa kahden sormen tai kolmen sormen poiksi sen mukaan, montako sormea konsistenssista riippuen tarvitaan sitä syödessä). 

Taarosta valmistettua poi-ruokaa ei pidä sekoittaa seuraaviin: 
 Samoalainen poi, joka on puuromainen jälkiruoka. Se valmistetaan soseuttamalla kypsiä banaaneja, joihin sekoitetaan kookossosetta.
 Tahitilainen po'e. Se on makea, vanukasmainen ruokalaji, jonka valmistusaineet ovat banaani, papaija tai mango, jota kuumennetaan maniokki- ja kookossoseessa.

Poita käytetään myös maidon korvikkeena maitoallergisille.

Aiheesta muualla

Poin historia 
"Powered By Poi" , Maui No Ka 'Oi Magazine, Vol.11 No.4 (July 2007).
"Kipahulu Kitchen" Article about community commercial kitchen in Kipahulu, Maui, where poi is made. Maui No Ka 'Oi Magazine, Vol.10 No.2 (April 2006) 

Havaijilainen keittiö
Jani Meriläinen

Jani Meriläinen (s. 18. heinäkuuta 1974 Rovaniemi) on entinen jalkapallomaalivahti, joka toimii tällä hetkellä FC Inter Turun urheilutoimenjohtajana. 

Rovaniemen Palloseuran kasvatti Meriläinen debytoi kasvattajaseurassaan Veikkausliigassa kaudella 1992 Mikkelin Palloilijoita vastaan. Seuraavan liigaottelunsa hän pelasi kuitenkin vasta 1997, jolloin hän alkoi saada enemmän RoPS:ssa peliaikaa. Kaudeksi 2001 Meriläinen siirtyi Turkuun FC Interiin, jossa hän tuolloin pelasi 20 liigaottelua. Kaudella 2002 liigaminuutteja ei kuitenkaan kertynyt Interissä, vaan hän siirtyi Kotkaan KooTeePeehen 2003.

Vuonna 2004 Meriläinen palasi Turkuun, jossa hän toimi Interin maalivahtivalmentajana ja joukkueenjohtajana kauden 2020 päättymiseen asti. Hän on toiminut myös Suomen poikamaajoukkueiden valmennuksessa ja Palloliiton läntisen alueen maalivahtivalmentajien kouluttajana vuodesta 2016 asti.

Hänen valmentajauransa saavutuksiin kuuluvat Veikkausliigan mestaruus 2008, Suomen Cupin voitto 2009 ja Liigacupin voitto 2008 Interissä. Meriläinen on valittu jalkapallotoimittajien Pallo-Koplan liigatähdistöjoukkueen koplajohtajaksi vuosina 2008, 2012 ja 2021.

Meriläinen pelasi myös urallaan myös 21 futsalmaaottelua Suomen paidassa.  Hänet valittiin vuoden futsalpelaajaksi Suomessa kaudella 2003–2004.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Suomalaiset futsalpelaajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Uskonnoton etiikka

Uskonnoton etiikka on etiikkaa, jonka mukaan moraali ja etiikka ovat inhimillistä alkuperää.

Historia 

Ateismin historian yhteydessä mainitaan usein antiikin ajattelija Epikuros ja epikurolaisuus. Useat valistusajan ajattelijat arvostelivat uskontoa. Paroni d'Holbach katsoi teoksessaan Systéme de la Nature (1770), että jos ihmiset ymmärtävät itsensä oikein luonnon osana, he voivat oppia että onnellisuus saavutetaan elämällä rauhassa ja sopusoinnussa toisten kanssa.

Ateismi järjestäytyi länsimaissa 1800-luvulla ateistien, vapaa-ajattelijoiden ja humanistien yhdistyksinä. Vapaa-ajattelijain maailmanliiton kongressien julkilausumien mukaan vapaa-ajattelijat pyrkivät hyvyyteen etiikan ja oikeudenmukaisuuteen yhteiskunnallisen työn avulla. Kansainvälisen humanistiliiton määritelmän mukaan ”humanismi on demokraattinen ja eettinen elämänasenne, joka katsoo että ihmisellä on oikeus ja velvollisuus antaa omalle elämälleen merkitys ja muoto. Se puolustaa inhimillisempää yhteiskuntaa etiikalla, joka perustuu inhimillisiin ja muihin luonnollisiin arvoihin käyttäen inhimillisiä kykyjä järjen ja vapaan tutkimuksen ilmapiirissä.”

Etiikka 

Etiikassa tutkitaan moraaliin liittyviä kysymyksiä kuten eettisen toiminnan periaatteita, oikeaa ja väärää sekä hyvää elämää. Moraalinormien määrittämistä kutsutaan normatiiviseksi etiikaksi. Normatiivisen etiikan tunnetuimmat suuntaukset jaetaan tavallisesti kolmeen luokkaan: velvollisuusetiikka, seurausetiikka ja hyve-etiikka.

Katso myös 
 Humanistinen etiikka
 Posthumanismi
 Sekulaari humanismi
 Sekularismi
 Uskonto ja moraali
 Uskontokritiikki

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Humanistinen etiikka. Vapaa-ajattelijain liiton kulttuuriohjelma (1993).
  
  

Normatiivinen etiikka
Etiikka