joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Petter Carstenius

Petter Carstenius (Petrus Henrici) (noin 1647 – 19. huhtikuuta 1712) oli Viipurin kirkkoherra ja tuomiorovasti, joka pidätettiin virantoimituksesta laittomien vihkimisten vuoksi 1707.

Viipurin piispan Henrik Carsteniuksen poika Petter Carstenius opiskeli Upsalassa ja Rostockissa, missä valmistui ylioppilaaksi 1672 ja maisteriksi 1674. Tämän jälkeen  hän toimi Viipurin lukion fysiikan ja logiikan lehtorina (nimitys jo 1672) sekä Viipurin triviaalikoulun rehtorina 1673 alkaen. Viipurin lukion kreikan ja heprean kielten lehtori Carstenius oli 1675. Nevanlinnan kirkkoherra hän toimi 1676 ja rovastina 1678. Viipurin lukion 1. teologian lehtori, Viipurin kirkkoherra ja tuomiorovasti Carstenius oli vuodesta 1683. Hänet kuitenkin pidätettiin virantoimituksesta laittomien vihkimisien takia 1707. Valtiopäivämies 1675.

Carstenius kirjoitti koulunäytelmän Thet Himmelske Consistorium (1674). Ruotsinkielisen Tukholmassa painetun näytelmän esittivät Viipurin koululaiset vuonna 1674. Näytelmäkirja oli Turun akatemian kirjastossa ja tutustuttuaan siihen Henrik Gabriel Porthan kirjoitti 1792 Åbo Tidningar-lehteen siitä laajan kuvauksen. Porthan suhtautui kuitenkin näytelmän sisältöön kielteisesti ja hän piti sitä ala-arvoisena pyhien ja maallisten asioiden sekoituksena. Näytelmäkirja lienee myöhemmin tuhoutunut Turun palossa, sillä sitä ei enää löydy Helsingin yliopiston kirjaston kokoelmista vaikka siellä onkin muita Carsteniuksen kirjoituksia.

Carsteniuksen puoliso oli Katarina Abrahamsdotter Thauvonius (elossa 1714), piispa Thauvoniuksen tytär. Lapset:
sotatuomari Henrik Carstenius  († 1732).
Säämingin kirkkoherra, FK Abraham Carstenius († 1727).
rykmentinmajoitusmestari Petter Carstenius, myöh. Carsteen († 1711).
Johan Carstenius (yo 1702).

Lähteet

Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet‎
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon_papit
Vuonna 1647 syntyneet
Vuonna 1712 kuolleet
Carl Axel Aurelius

Carl Axel Aurelius (s. 25. syyskuuta 1948) on Ruotsin kirkon pappi, josta tuli vuonna 2003 Göteborgin hiippakunnan piispa. Hän syntyi Finspångissa, Itä-Götanmaalla, kasvoi Linköpingissä ja opiskeli vuodesta 1967 teologiaa Lundin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1972, ja tohtori hänestä tuli 1984. 

Aureliuksen seuraajaksi tuli vuonna 2011 Per Eckerdal. Hänen edeltäjänsä oli ollut Lars Eckerdal.

Aiheesta muualla 
 Göteborgs stift: Om biskop Carl Axel 

Ruotsin kirkon piispat ja arkkipiispat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Göteborgin hiippakunta
Luettelo virus-tyypin digimoneista

Tämä on luettelo Digimon-sarjoissa esiintyvistä virus-tyypin digimoneista. Virus-tyypin digimonit ovat lähes kaikki pahoja.

A
AncientSphinxmon
AncientVolcamon
AncientWisemon
Archnemon
Argomon
Arkadimon
Armormon
Astamon
Aurumon

B
Bakemon
Barbamon
Baromon
Beelzemon
Belphemon
Betamon
Betsumon
BelialVamdemon
Betamon
BlackAgumon
BlackGabumon
BlackGaogamon
BlackGargomon
BlackGarurumon
BlackGatomon
BlackGhoulmon
BlackGreymon
BlackGrowlmon
BlackGuilmon
BlackImperialdramon
BlackKingNumemon
BlackMachGaogamon
BlackMegaGargomon
BlackMetalGarurumon
BlackRapidmon
BlackSeraphimon
BlackToyAgumon
BlackWarGreymon
BlackWarGrowlmon
BlackWereGarurumon
Boogiemon
Breakdramon

C
Callismon
CannonBeemon
Cerberumon
Chamelemon
ChaosBlackWarGreymon
Chaosdramon
ChaosGallantmon
ChaosMetalSeadramon
ChaosPiamon
Cherrymon
Chuumon
Crusadermon
Cyclonemon

D
DarkLizardmon
DarkSuperStarmon
DarkTyrannomon
Darkdramon
Datamon
Deltamon
Daemon
Devidramon
Devimon
Dinobeemon
Dobermon
Dokugumon
Dokunemon
Dracmon
Dragomon

E
Ebemon
Etemon

F
FanBeemon
FlameWizardmon
Flymon
Fugamon

G
Gaiomon
Gallantmon
Garbagemon
Gargoylemon
Garurumon
Gazimon
Gekomon
Geremon
Gesomon
Gigadramon
Gizamon
Goblimon
GoldNumemon
Golemon
GranDracmon
GranKuwagamon
Groundramon
Growlmon
Guardromon
Guilmon
Gulfmon

H
Hagurumon
Hookmon
Hyogamon

I
IceDevimon
Impmon
Indramon

J
Jyarimon

K
Karatenmon
KaratsukiNumemon
KingChessmon
KingEtemon
KingSukamon
KnightChessmon
KoDokugumon
KoKabuterimon
Koemon
Kunemon
Kuwagamon
Kyukimon

L
LadyDevimon
Leviamon
Lilithmon
Lucemon

M
Machinedramon
MarineDevimon
Matadormon
Megadramon
Megidramon
Mekanorimon
Mephistomon
Merukimon
MetalEtemon
MetalPiranimon
MetalTyrannomon
Metamormon
Millenniummon
Minervamon
Minotarumon
Mummymon
Murmukusmon
Mushroomon

N
Nanimon
NeoDevimon
Nohemon
Numemon

O
Octomon
Ogremon
Ogudomon
Okuwamon
Omnimon Zwart
Ornismon
Orochimon
Otamamon

P
Pagumon
Pajiramon
Parallelmon
Parasimon
PawnChessmon
Persiamon
PetitMamon
Phantomon
Pharaohmon
Phascomon
Phelesmon
Piamon
PicoDevimon
Pinomon
PlatinumNumemon
PlatinumSukamon
Ponchomon
Porcupamon
Pukumon

Q
QueenChessmon

R
Raidenmon
Raijinmon
Raremon
Reapermon
Roachmon
Rockmon
RookChessmon

S
Saberdramon
Salamandamon
Sandiramon
Sangloupmon
Sealsdramon
Shadramon
Shamanmon
Shawjamon
ShogunGekomon
SkullGreymon
SkullSatamon
Soulmon
Spinomon
Stingmon
Sukamon
Syakomon

T
Tankdramon
Tekkamon
TigerVespamon
Togemogumon
Tsukaimon
Tuskmon
TyrantKabuterimon

V
Vademon
Vegiemon
Vamdemon
VenomVamdemon
Vilemon

W
WarGrowlmon
WaruMonzaemon
WaruSeadramon
Waspmon
Weedmon
Wendigomon
Wisemon
Woodmon
Wormmon

Y
Yo!Yo!mon

Z
Zanbamon
Zhuqiaomon

virus-tyyppiset
São Francisco

São Francisco on 3 160  km pitkä joki Brasiliassa. Se on Etelä-Amerikan neljänneksi pisin joki. Joen tärkeimmät sivujoet ovat Paraopeba, Abaeté, das Velhas, Jequitaí, Paracatu, Urucuia, Verde Grande, Carinhanha, Corrente ja Grande. Joen valuma-alue on laaja, 630 000 km2, ja harvaan asuttu, mutta jokivarressa on joitakin kaupunkeja. Niistä suurin on kahta puolta jokea Petrolinan ja Juazeiron kaksoiskaupunki, jossa on yhteensä lähes puoli miljoona asukasta.

Sadekaudella jokea pitkin voi kulkea kohtalaisen kookkailla aluksilla, ja se muodostaa alueen tärkeän kulkureitin. Joesta on kulkukelpoista 1 800 kilometrin osuus Piraporasta Minais Gerasin osavaltiossa aina Paulo Afonson putouksille asti. Se tarjoaa myös kasteluvettä Petrolinan lähistön hedelmäviljellyksille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brasilian joet
Atlanttiin laskevat vesistöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kolmisoppinen (Jyväskylä)

Kolmisoppinen eli Korloppinen  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Taka-Keljon lähellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 14 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Se sijaitsee viiden pikkumäen välisessä painanteessa. Korkein mäistä on Taipaleenmäki, joka kohoaa lähes 40 metrin korkeuteen. 
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,61 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 4,2 metriä ja suurin syvyys on 10,6 metriä. Järvellä on kaksi yli 10 metriä syvää syvännettä, joista pohjoisin syvänne on syvin. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen rannalla on uimaranta sekä Ladun maja, Jyväskylän ladun ylläpitämä hiihtomaja. Sen länsirannalla sijaitsee viisi vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet yhdystieltä 16607, joka ohittaa järven sen pohjoispuolelta. Muuramen vastaisen kuntarajan rajapyykki sijaitsee sen etelärannassa. Järven pohjoispuolella toimii jätteenkäsittelylaitos, jonka vaikutukset eivät ulotu järvelle asti.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 192,3 metriä mpy. Siihen laskee yksi metsäoja pohjoisesta ja sen laskuoja lähtee järven kaakkoispäästä Etelä-Keljon suuntaan. Siellä se virtaa Tekolammen läpi ennen laskemistaan Kaijanlampeen. Laskuoja laskee Keljonkankaalla Päijänteen Murtoselällä Keljonlahteen.

Historiaa  
Vuoden 1963 peruskartassa oli merkitty pohjoisrantaan hiihtomaja ja leirintäalue. Rantamökitkin olivat jo rakennettu. Järven kohdalla ollutta tien mutkaa oikaistiin vasta. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa leirintäaluetoiminta oli lopetettu ja järven ympärillä olleet pienet peltopalstat oli metsitetty.

Lähteet 

Jyväskylän järvet
Ristiselän–Murtoselän alue
Taka-Keljo
Turun verilöyly

Turun verilöyly oli Turun Vanhalla Suurtorilla 10. marraskuuta 1599 toimeenpantu joukkorangaistus, jossa mestattiin 14 Kaarle-herttuan (myöhemmin kuningas Kaarle IX) Suomessa vaikuttanutta vastustajaa. Sigismundin ja Kaarlen valtataistelussa Kaarle löi Sigismundin joukot Ruotsissa Stångebron taistelussa 1598 ja teki sen jälkeen retken Suomeen, jossa hän nujersi vastarinnan ja mestautti säätyjä kuulematta Suomen johtavia aatelisia. Oikeudenkäynti Sigismundin kannattajia vastaan käytiin Turussa, josta mestaukset ja vangitsemiset ulotettiin muualle maahan. Kaarlen tavoitteena oli Sigismundin suomalaisten kannattajien murskaaminen. Tuomioiden seurauksena Suomen poliittinen asema heikkeni huomattavasti, sillä kuninkaaksi noussut Kaarle piti maan johtavia aatelisia epäluotettavina.

Suomen kuningasmielisten varsinaiset johtajat Arvid Stålarm ja Aksel Kurki saivat kuolemantuomion, mutta poliittisista syistä heidät vietiin vangittuina Tukholmaan.  Nimekkäimpiä mestattuja olivat:
 Krister Martinpoika Björnram
 Sten Fincke, Hämeen linnan päällikkö
 Johan Fleming, Klaus Flemingin poika
 Olavi Fleming, Klaus Flemingin poika
 Hartikka Henrikinpoika, Vuolteen säteriratsutilan omistaja
 Niilo Iivarinpoika, Klaus Flemingin avioton poika
 Mikael Paavalinpoika Munck, Vehmaan Nuhjalan säteritilan omistaja ja Turun linnan alipäällikkö
 Sigfrid Sigfridinpoika, huovipäällikkö.

Lähteet 
 Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1960–1966.
 

1599
Ruotsin teloittamat
Suomi Vaasa-ajalla
Turun historia
Joukkosurmat Suomessa
HMS Gambia

HMS Gambia (viirinumero 48) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Fiji-luokan ilmatorjuntaristeilijä.

Valmistus 

Alus  tilattiin maaliskuussa 1938 vuoden 1938 laivasto-ohjelmassa Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 21. helmikuuta 1942.

Palvelus 
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itä-Intian osastoon, jonka mukana se osallistui syyskuussa 1942 Madagaskarin valtaukseen. Alus valvoi 1943 Itäisen laivaston mukana kauppareittejä Intian valtamerellä, kunnes palasi Liverpooliin huollettavaksi kesäkuusta syyskuuhun. Palvelukseen palattuaan alus operoi joulukuussa Biskajanlahdella rannikkoliikennettä vastaan. Alus siirrettiin vuoden 1943 lopulla  Uuden-Seelannin laivastolle.

HMNZS Gambia 
Helmikuussa 1944 HMNZS Gambia palasi Itäiseen laivastoon etsimään saarronmurtajia Kookossaarten alueelta. Alus suojasi lentotukialusrynnäköitä japanilaisten hallussa oleville öljykentille ja lentokentille, kunnes se liitettiin marraskuussa Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon.

Alus osallistui Okinawan taisteluun ja Formosan operaatioihin ennen lopullista etenemistä Japanin pääsaarille. Alus palasi 27. maaliskuuta 1946 Kuninkaallisen laivaston hallintaan Portsmouthissa, minkä jälkeen se siirrettiin huoltoon. Alus palasi palvelukseen 1. heinäkuuta 1946 ja liitettiin Kauko-Idän laivaston 5. risteilijäviirikköön.

Loppupalvelus 
HMS Gambia palasi 6. tammikuuta 1948 Englantiin. Se liitettiin tammikuussa Välimeren laivaston 2. risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin 1. risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin lokakuussa 1954 Itä-Intian laivastoasemalle, missä siitä tuli 1955 4. risteilijäviirikön lippulaiva sekä samalla aseman viimeinen lippulaiva. Alus palasi 19. syyskuuta 1958 Chathamiin.

Alus palasi palvelukseen 4. marraskuuta 1958 Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön. Alus palveli 1960 Etelä-Atlantilla ja Kotilaivastossa ennen joulukuista siirtoaan reserviin. Alus oli Portsmouthissa reservissä, kunnes se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin T W Wardille romutettavaksi. Alus hinattiin 2. joulukuuta 1968 Portsmouthista ja se saapui 5. joulukuuta Inverkeithingiin romutettavaksi.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston Crown Colony -luokan risteilijät
Swan Hunterin valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan risteilijät
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1999

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1999 olivat 12. alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailut järjestettiin Nigeriassa 3. huhtikuuta – 24. huhtikuuta 1999. Mestaruuden voitti Espanja, joka voitti loppuottelussa Japanin 4–0. Pronssia voitti Mali, joka voitti Uruguayn 1-0.

Lähteet

Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1999 jalkapallo
Nigerian jalkapallo
Patrick Suppes

Patrick Colonel Suppes (17. maaliskuuta 1922 Tulsa, Oklahoma – 17. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka työskenteli tieteenfilosofian, mittateorian, kvanttimekaniikan perusteiden, päätösteorian, psykologian ja koulutusteknologian aloilla.

Suppes opiskeli alun perin meteorologiaa Chicagon yliopistossa. Toisen maailmansodan jälkeen hän väitteli filosofian tohtoriksi Columbian yliopistosta, jossa hän oli ollut Ernest Nagelin oppilaana. Vuonna 1952 Suppes siirtyi Stanfordin yliopistoon, ja vuosina 1959–1992 hän toimi Institute for Mathematical Studies in the Social Sciences (IMSSS) -instituutin johtajana. Myöhemmin Suppes oli Stanfordin Lucie Stern -oppituolin filosofian emeritusprofessori.

1960-luvulla Suppes ja Richard C. Atkinson, Kalifornian yliopiston tuleva rehtori, tekivät Palo Alton alueella kokeita tietokoneiden käytöstä matematiikan ja lukemisen opettamisessa koululaisille. Stanfordin Education Program for Gifted Youth -ohjelma sekä Computer Curriculum Corporation (CCC, nykyään Pearson Education Technologies) saivat alkunsa tätä kautta.

Vuonna 1965 Suppes valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi hänen ansioistaan matemaattisen psykologian alalla. Vuonna 1990 hän sai National Medal of Science -palkinnon. Vuonna 1994 Suppes kutsuttiin Association for Computing Machineryn jäseneksi. Vuonna 2003 hän sai Lakatos-palkinnon töistään tieteenfilosofian alalla.

Teoksia

Lähteet

Kirjallisuutta 

 
 Vol. 1: Probability and Probabilistic Causality.
 Vol. 2: Philosophy of Physics, Theory Structure and Measurement, and Action Theory.

Aiheesta muualla 

 Patrick Suppes , Stanfordin yliopisto 
 Patrick Suppesin artikkeleita, Stanfordin yliopisto 
 Patrick Suppes – The President's National Medal of Science, Recipient Details 

Tieteenfilosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Holiday Club

Holiday Club Resorts Oy on suomalainen matkailualan yritys.  Holiday Clubilla on yli 30 lomakohdetta, joissa on yhteensä yli 2 000 loma-asuntoa ja seitsemän kylpylähotellia. Kohteista 26 sijaitsee Suomessa, kaksi Ruotsissa, viisi Kanariansaarilla ja yksi Espanjan Aurinkorannikolla. Holiday Clubin uusin kohde, Pohjoismaiden suurin matkailuhanke Holiday Club Saimaa, avattiin loppuvuodesta 2011. Vuonna 2020 konsernin liikevaihto oli yli 125 miljoonaa euroa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä.

Holiday Clubin päätuote on viikko-osake, joka tarkoittaa viikon pituista osuutta lomakiinteistöstä. Holiday Club -loma-osakkeen omistajia on yli 60 000, joista yritysasiakkaita on yli tuhat. Holiday Club myös vuokraa omistamiaan loma-asuntoja. Uusin Holiday Clubin tarjoama lomailumuoto on Holiday Club Villas, joka tarjoaa mahdollisuuden ostaa koko loma-asunto omaksi.

Holiday Club on kehittänyt maailman suurimman lomanvaihto-organisaation RCI:n, kanssa Holiday Club Points -lomanvaihtojärjestelmän. Holiday Club Points on viikko-osakkaille tarjottu etu, jonka avulla osakkaat voivat vaihtaa lomaviikkonsa yli 4 000 lomakohteeseen sadassa eri maassa.

Historiaa 
Yritys perustettiin vuonna 1986, ja 31. maaliskuuta 2006 saakka se toimi nimellä Holiday Club Finland Oy. Ensimmäinen lomakeskus sijaitsi Kihniön Pyhäniemessä. Kymmenen vuotta myöhemmin Holiday Clubilla oli Suomessa yhdeksän lomakohdetta. Vuodesta 2006 Holiday Club Finland Oy on toiminut nimellä Holiday Club Resorts Oy.

Omistajat ja hallitus 
Holiday Club Resorts Oy:n omistaa intialainen Mahindra&Mahindra monialayhtiö tytäryhtiönsä Mahindra Holidays&Resorts kautta.

Hallitus 
Holiday Clubin hallitukseen kuului lokakuussa 2020:
Maisa Romanainen, toimitusjohtaja
Arun Nanda, puheenjohtaja
Kavinder Singh, varapuheenjohtaja
Sridar Iyengar
Eero Suomela

Kohteet

Kylpylähotellit
Suomi
Caribia, Turku
Katinkulta, Vuokatti, Sotkamo
Kuusamon Tropiikki, Kuusamo
Saariselkä, Saariselkä, Inari
Saimaa, Rauha, Lappeenranta
Salla, Salla
Tampereen kylpylä, Tampere
Holiday Club Vierumäki, Heinola (ei kylpylää)
Ruotsi
Åre, Åren kunta

Loma-asunnot
Suomi
Airisto, Parainen
Ellivuori, Sastamala
Hannunkivi, Kivijärvi
Himos, Jämsä
Kalajoki
Kuortane Sport Resort
Naantali Residence, Naantali
Punkaharju
Pyhä
Pyhäniemi, Kihniö
Ruka, Kuusamo
Rönnäs
Tahko SpaSuites, Nilsiä
Vierumäki Golf Resort
Ylläs, Äkäslompolo
Ähtäri
Ruotsi
Ekerum, Öölanti
Espanja
Calahonda, Aurinkorannikko
Jardin Amadores, Gran Canaria
Playa Amadores, Gran Canaria
Puerto Calma, Gran Canaria
Sol Amadores, Gran Canaria
Vista Amadores, Gran Canaria
Lähde:

Lähteet 

Holiday Club
Elämänlaatu

Elämänlaadulla tarkoitetaan sitä, millainen ihmisen elämä on / millaiseksi hän sen kokee. Aiemmin käsite elämänlaatu on merkinnyt elämäntapaa, elintapoja (esimerkiksi hillitön tai siivo elämänlaatu).
Nykyisin termillä yleensä tarkoitetaan "elämisen, elinolojen laatua henkisin arvoin mitattuna".

Läheisiä ja elämänlaatuun vaikuttavia käsitteitä ovat elintaso, elinolot ja hyvinvointi, mutta elämänlaatu on näitä kaikkia henkisempi ja abstraktimpi. Elämänlaatu lienee lähellä henkistä hyvinvointia, se kuvastaa sitä missä määrin ihminen viihtyy elämässään ja nauttii siitä, toimivatko ihmissuhteet, jääkö aikaa harrastuksiin ja luovuuteen, saako ylipäänsä tehdä sitä mitä haluaa ja käyttää kykyjään mielekkäästi, kohtelevatko ihmiset hyvin vai huonosti, onko riittävästi kiireettömiä, stressittömiä hetkiä, onko elinympäristö miellyttävä ja oman maun mukainen. Kaikki tämä kuuluu elämänlaatuun – ei niinkään aineellinen elintaso ja asema (joskin ne voivat tietyiltä osin kohentaa elämänlaatua).

Elämänlaatu tieteen käsitteenä 
Elämänlaatu on käsitteenä olemassa usealla tieteenalalla, esimerkiksi yhteiskuntatieteissä. Myös lääketieteessä käsite on käytössä muun muassa sairauden hoitotulosta arvioitaessa. Siksi elämänlaadun mittaamiseksi on myös kehitetty menetelmiä. Muun muassa Maailman terveysjärjestö WHO aloitti oman projektinsa globaalien elämänlaadun arviointimenetelmien kehittämiseksi vuonna 1991. Sen tavoitteena on arvioida yksilön kokemuksia elämänsä laadusta hänen kulttuurinsa, henkilökohtaisten elämäntavoitteiden, arvojärjestelmän kontekstissa.

Suomalainen sosiologi Erik Allardt kirjoitti hyvinvoinnista ja siihen liittyvistä käsitteistä, muun muassa elämänlaadusta erityisesti 1980-luvulla. Hänen mukaansa elämänlaatu sisältää laajassa merkityksessään kaiken, mikä on tarpeen, jotta ihmiset voivat hyvin. Se kattaa aineellisen elintason, sosiaaliset suhteet, elämän mielekkyyden ja virittävyyden, subjektiivisen tyytyväisyyden ja viihtyisän ympäristön. Hän vertaa sitä hyvinvoinnin käsitteeseen, jonka hän jakoi omistamiseen (having, tulot, asuminen, terveys, elintason osatekijät), rakastamiseen (loving, ihmissuhteet, perhekiinteys) ja olemiseen (being, itsensä toteuttaminen, vaikuttamismahdollisuus). Monissa muissakin tutkimuksissa elämänlaatu jaetaan objektiiviseen (esim. toimintakyky, elinolosuhteet) ja subjektiiviseen (esimerkiksi hyvinvointi, onnellisuus, tyytyväisyys elämään, yksilön oma arvio elämästään) elämänlaatuun.

Lähteet

Katso myös
 Onnellisuustutkimus

Laatu
Ympäristö
Popgasm

Popgasm on Sunrise Avenuen toinen albumi. Levy ilmestyi ensimmäisenä Suomessa 6. toukokuuta 2009 ja hiukan myöhemmin Saksassa, sekä Ruotsissa. Myöhemmin vuoden aikana albumi julkaistiin myös muualla maailmassa. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.

Albumilta julkaistiin singlet The Whole Story, Not Again ja Welcome to My Life.
Kappaleesta Birds and Bees on myös julkaistu promovideo, joka kuvattiin osittain The Whole Story -videon lavasteissa.

Kappaleet

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Rumba: negatiivinen
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Vuoden 2009 albumit
Sunrise Avenuen albumit
Jukka Backlundin tuottamat albumit
Dedication (Bay City Rollersin albumi)

Dedication on skotlantilaisen Bay City Rollersin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa 1976.
ja miksattiin New Yorkissa. Yhtyeen basisti Alan Longmuirin erottua yhtyeestä tilalle oli otettu kitaristi Ian Mitchell ja
Stuart Wood siirtyi basistiksi.

Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Rock'n Roll Loveletter", "Money Honey" ja nimikappale "Dedication".

Kappaleet

Britanniassa julkaistu versio

A- puoli

 Let's Pretend (Eric Carmen)
 You're a Woman (Faulkner/Wood)
 Rock'n Roller (Faulkner/Wood)
 Don't Worry, Baby (Brian Wilson/Roger Christian)
 Yesterday's Hero (Harry Vanda/George Young)

B- puoli

 My Lisa (Tony Sciuto/Sam Egorin)
 Money Honey (Faulkner/Wood) 
 Rock'n Roll Loveletter (Tim Moore) 
 Write a Letter (Wood,McKeown,Mitchell)
 Dedication (Guy Fletcher/Doug Flett) +

Yhdysvalloissa julkaistu versio

A- puoli

Let's Pretend (Carmen)
You're a Woman (Faulkner, Wood)
Rock 'N Roller (Faulkner, Wood)
I Only Want to Be With You (Mike Hawker, Ivor Raymonde)
Yesterday's Hero (Vanda, Young)

B- puoli

My Lisa (Scutio, Egorin)
Don't Worry Baby (Wilson, Christian)
Are You Cuckoo? (Russ Ballard)
Write A Letter (Wood, McKeown, Mitchell)
Dedication (Fletcher, Flett)

Kokoonpano

Leslie McKeown - laulu, taustalaulu
Eric Faulkner - sähkö- ja akustiset kitarat, taustalaulu
Ian Mitchell - kitara, +laulu, taustalaulu 
Stuart Wood - basso, taustalaulu
Derek Longmuir - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu

Tekniikka

 Tuottajat Jimmy Ienner, Phil Wainman, Colin Frechter
 Äänitys Dave Palmer, Ringo Hrycyna, Jim Frank
 Miksaus ja masterointi Dave Palmer, Joe Barbaria, Greg Galbi
 Kansikuvat Allan Ballard, sisäpuolen kuva lavalta Toronto Sun -lehdestä

Bay City Rollersin albumit
Vuoden 1976 albumit
Alanna Ubach

Alanna Noel Ubach (s. 3. lokakuuta 1975 Downey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa elokuvista Clockwatchers, Blondin kosto ja Painajainen perheessä.

Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa vieralevissa rooleissa muun muassa West Wingissä, CSI: New Yorkissa ja Monkissa. Lisäksi Ubach on tehnyt äänirooleja animaatioihin vuodesta 2003 lähtien. Listaan mahtuu animaatioita kuten Ozzy & Drix, Brandy ja Herra Whiskers, El Tigre ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies.

Lähteet 
Alanna Ubach TV.comissa

Viitteet

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Naisten Mestis

Naisten Mestis  on Suomen naisjääkiekkoilun toiseksi korkein sarjataso. Ylin on Naisten Liiga. Mestiksen alapuolella on Naisten Suomi-sarja.



Sarjajärjestelmä

NAISTEN MESTIS (2021–2022)

Naisten mestiskarsintaan osallistui 16 joukkuettta. Karsinta pelattiin kolmessa 5–6 joukkueen lohkossa, joissa kullekin tuli 15–16 ottelua. Naisten mestiskarsinnasta pääsi kolme joukkuetta (lohkovoittajat) ristiinkarsintaan kahdesta paikasta Naisten liigan alempaan jatkosarjaan, kolmas joukkue jatkaa Naisten Mestikseen. Naisten Mestikseen jatkoivat myös mestiskarsinnan lohkojen toiseksi sijoittuneet sekä kaksi parasta kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta. Karsinnan loput kahdeksan joukkuetta Suomi-sarjaan.

Mestiksessä pelataan kuuden joukkueen kolmikertainen sarja, yhteensä 15 ottelua. Lopuksi pelattiin neljän parhaan sijoitusottelut Naisten Mestiksen voitosta.

NAISTEN MESTIS (2022–2023 ja 2023–2024)

Jääkiekkoliiton liittohallitus on vahvistanut Naisten sarjojen sarjajärjestelmät kausille 2022–2023 ja 2023–2024.

Naisten Liigan pelaamistapa uudistuu. Aiemman alkusarjan ja sarjan jakaantumisen sijaan Naisten Liigaa ryhdytään ensi kaudesta alkaen pelaamaan normaalina kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana. Esityksen olivat tehneet Naisten Liigan johtoryhmä sekä urheilutiimi. Runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta pelaa pudotuspelit ja kaksi viimeistä karsivat sarjapaikastaan Mestiksen kahden parhaan kanssa.

Naisten Mestiksen osalta voi vielä ilmoittautua Mestiksen karsintaan. Kauden päätteeksi karsitaan joukkueet seuraavalle kaudelle Mestikseen, ja kaudesta 2023–2024 alkaen Naisten Mestis tullaan pelaamaan Liigan tavoin kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana.

Kauden 2022–2023 alkaessa oli JYP ilmoittanut, etteivät he pelaa sarjassa. Syynä on pelaajapula sekä heikentynyt taloustilanne.

Joukkueet kaudella 2021–2022 

 HIFK Akatemia, Helsinki
 HPK Akatemia, Hämeenlinna
 JYP, Jyväskylä
 Kiekko-Espoo Akatemia, Espoo
 KJT Haukat, Kerava
 Kärpät Akatemia, Oulu

Joukkueet kaudella 2020–2021 

 APV, Alavus
 HIFK Akatemia, Helsinki
 Kiekko-Espoo Akatemia, Espoo
 KOOVEE, Tampere
 Kärpät Akatemia, Oulu
 PaRa, Eura

Joukkueet kaudella 2019–2020 

 HIFK Akatemia, Helsinki
 JYP, Jyväskylä
 KJT Haukat, Kerava
 Kärpät Akatemia, Oulu
 SaiPa, Lappeenranta
 YJK, Ylivieska

Joukkueet kaudella 2018–2019 

 APV, Alavus
 Hermes, Kokkola
 HIFK, Helsinki
 JYP, Jyväskylä
 KJT Haukat, Kerava
 Kärpät Akatemia, Oulu
 RoKi, Rovaniemi

Joukkueet kaudella 2017–2018 

 TPS, Turku
 Hermes, Kokkola
 JYP, Jyväskylä
 KalPa Akatemia, Kuopio
 Puhti, Kuusankoski
 Red Wings, Helsinki
 RoKi, Rovaniemi
 Sport, Vaasa

Mitalistit

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Naisten Mestis
Naisten Mestis, Elite Prospects

HIFK Akatemia
HPK Akatemia
Jyp Naiset
Kiekko-Espoo Akatemia
KJT Haukat
Kärpät Akatemia

Suomen jääkiekkosarjat
Naisten Suomi-sarja

Naisten Suomi-sarja  on Suomen naisjääkiekkoilun kolmanneksi korkein sarjataso. Sitä ylempänä on Naisten Mestis.

Sarjajärjestelmä 

Suomi-Sarjan karsinta pelataan alueellisina / ylialueellisina. Sarjaan pääsevät kaikki ilmoittautuneet joukkueet. Sarjan pelaamistapa päätetään ilmoittautumisten jälkeen. Sarjan seitsemän parasta pääsee Mestiksen alempaan jatkosarjaan. Loput jatkavat Suomi-Sarjan jatkosarjassa. Kaikki jatkosarjan joukkueet selviävät loppusarjaan jossa pelataan Suomi-Sarjan voitosta yhdessä Mestiksen alemmasta jatkosarjasta tulevien neljän joukkueen kanssa.

Joukkueet kaudella 2020–2021

Lohko 1 
 IFK Mariehamn, Maarianhamina
 KJT Haukat, Keski-Uusimaa
 Pelicans, Lahti
 Rockets, Loimaa
 Salo HT, Salo
 UJK, Uusikaupunki

Lohko 2 
 KalPa Akatemia, Kuopio
 LL -89, Lapinlahti
 SaiPa, Lappeenranta
 TeKi / Hermes, Raahe / Kokkola
 YJK, Ylivieska

Lähteet 

Suomen jääkiekkosarjat
SaimaaHoliday

SaimaaHoliday on usean luontomatkailu- ja majoitusyrityksen muodostama yritysverkosto Suomessa Saimaan rannalla. Kohteet sijaitsevat Linnansaaren kansallispuiston ympärillä Rantasalmella ja Oravissa. SaimaaHoliday-yritysverkosto hyödyntää Linnansaaren kansallispuiston ja sitä ympäröivien järvialueiden luontomatkailulle tarjoamia mahdollisuuksia. SaimaaHoliday-verkosto kehittää kannattavaa matkailuyritystoimintaa Savonlinna talousalueella kannustamalla jäsenyrityksiä kestävään, hallittuun kasvuun investointien, tuotteistamisen ja uusien kehitysideoiden hyödyntämisen kautta.

Yritykset ovat investoineet Haukiveden vastarannoille Oraviin ja Rantasalmelle viiden viimeisen vuoden aikana 10 miljoonaa euroa. SaimaaHoliday on rekisteröity tuotemerkki, jonka omistaa verkoston toimintaa koordinoiva yhdistys. Jäseniä ovat Lomakeskus Järvisydän, Saimaan Eräpalvelu Oravi Oy, Oravin Kyläkauppa Oy, Loma-Oravi Oy, PV-Group ja Lomasydän Oy. Yhdistyksen jäsenet ovat oikeutettuja ja sitoutuneita käyttämään tuotemerkkiä markkinoinnissaan. Investoinnit ovat kohdistuneet uusiin tuotteisiin, erityisesti retkiluisteluun ja melontaan sekä majoituskapasiteetin lisäämiseen. Vuonna 2009 aloitti toimintVerkoston tarkoituksena . Vuonna 2009 avattiin Oravissa luontomatkailu- ja retkiluisteluhotelli.. Verkoston jatkokehittämissuunnitelmat keskittyvät majoituskapasiteetin lisäämisen, uusien kohteiden avaamiseen kalastusmatkailuun sekä olemassaolevien kohteiden kehittämiseen ympäristöystävällisemmiksi. Reitistöjen ja palvelujen parantaminen on keskeinen osa kehittämistä.

Sulanveden kaudella pääaktiviteetteina on kalastus, melonta, veneily ja luonnontarkkailu. Saimaan Haukivedellä voi opastetuilla retkillä lähteä tarkkailemaan saimaannorppaa. Melontaa voi harrastaa Linnansaaren ja Koloveden kansallispuistoissa. Talvisin Oravin ja Rantasalmen välissä kulkee retkiluistelureitti. Luontoretkeilyn lisäksi kohteista löytyvät majoitustilat, ravintolapalvelut sekä opas- ja välinevuokrapalvelut. 

Vuonna 2010 Saimaa Holiday-verkosto valittiin EDEN matkakohdekilpailun voittajaksi tuon vuoden vesistömatkailukohteiden teemassa.. Arviointiryhmän näkemyksen mukaan Saimaa Holiday on n järvialueen merkittävin yritysyhteistyöverkosto, jolla on kattavin ohjelmapalvelutarjonta. Kohde on sitoutunut kestävään kehittämiseen jo yhteistyössään kansallispuistojen puistojen kanssa. Lisäksi yritysverkosto on kehittänyt palvelutarjontaa kaikille vuodenajoille. Toiminta on sopusoinnussa seudun, maakunnan ja kansallistenkin matkailunkehittämislinjausten kanssa. Kohteen kehittäminen on ollut määrätietoista ja tulevaisuuden suunnitelmat ovat määrätietoisia.

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Luontoon.fi
Järvisydän.com

Matkailualan yritykset
Saimaa
Savonlinnan nähtävyydet
Bromeliat

Bromeliat (Bromelia) on ananaskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu yli 50 pääasiassa Amerikan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla esiintyvää lajia. Useimmat lajit ovat päällyskasveja, ja ne kasvavat etenkin puiden rungoilla ja oksilla. Ne saavat kaiken tarvitsemansa ilmasta käsin sateen ja erilaisen putoavan orgaanisen aineksen muodossa, ja niiden juurten ainoa tehtävä on kiinnittää kasvi alustaansa.

Bromelioiden sisäkkäin kasvavien pitkien lehtien tyvet muodostavat suppilon, johon kertyvää sadevettä kasvi käyttää hyväkseen. Joidenkin lajien sitkeistä lehdistä saadaan kasvikuitua, josta tehdään köysiä, kasseja, mattoja ja muita karkeita tekstiilejä. Toisia kasvatetaan koristekasveina. Kukkakaupassa Bromelia-suvun lajeja kutsutaan joskus timanttiananaksiksi tai ananaskasveiksi - tosin myös Guzmania-suvun lajeja kutsutaan timanttiananaksiksi.

Suku on saanut nimensä ruotsalaisen kasvitieteilijän, Olof Bromeliuksen (k. 1705) kunniaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Bromelia

Ananaskasvit
Clutch

Clutch on yhdysvaltalainen, vuonna 1991 Marylandin Germantownissa perustettu metalli- ja blues-vaikutteinen rockyhtye. Clutchin perustivat laulaja-kitaristi Neil Fallon, kitaristi Tim Sult, basisti Dan Maines sekä rumpali Jean-Paul Gaster.

Historia
Perustamisen jälkeen yhtye keikkaili tiiviisti saaden paikallista suosiota. Ensimmäisen 7" singlen Passive restraints julkaisi Earache vuonna 1992, jonka jälkeen yhtye siirtyi EastWest Records -levy-yhtiölle. Esikoislevy Transnational Speedway League julkaistiin 1993. Laajempaa tunnettavuutta yhtye saavutti toisella levyllään Clutch vuonna 1995. Kolmas levy The Elephant Riders ilmestyi Columbian kustantamana vuonna 1998. Seuraavana vuonna ilmestyi Jam Room omakustanteena.

Viidennen levyn Pure Rock Fury julkaisi Atlantic vuonna 2001. Levyltä julkaistu single "Careful with that mic" yhdessä parin muun samalta levyltä otetun singlen kanssa sai hyvän vastaanoton yhdysvaltalaisilla radioasemilla. Vuonna 2004 oli kuudennen, Blast Tyrant albumin, aika – nyt julkaisijana DRT Records. Levyltä julkaistu single "The Mob goes wild" sai jälleen suosiota radiosoitossa.

Yhtyeen seitsemäs pitkäsoitto Robot Hive/Exodus ilmestyi 2005. Nyt mukaan tuli uusi jäsen, kosketinsoittaja Mick Schauer. Seuraava levy From Beale Street to Oblivion näki päivänvalon 2007, tuottajana Joe Barresi (mm. Kyuss). Metal Hammer -lehti luonnehti levyä Clutchin parhaaksi, "tulevaisuuden klassikoksi".

Yhtyeen yhdeksäs levy Strange Cousins from the West  julkaistiin 2009 yhtyeen omistamalla Weathermaker Music -levy-yhtiön kautta.

Musiikkityyli
Yhtyeen helposti tunnistettavassa rock-soundissa on kuultavissa vaikutteita niin stoner rockista, heavy metalista, hardcore punkista kuin funkista ja bluesista. Laulaja Neil Fallon tunnustaakin, että bluesissa on kaiken rock and rollin juuret, ja niiden tutkiminen on antanut yhtyeelle innoitusta. Yhtyeen pitkän uran aikana kappaleiden sanoitukset ovat muuttuneet ensimmäisten levyjen vihaisesta ja totisesta tyylistä uudempien julkaisujen älykkäisiin sanaleikkeihin ja hienovaraiseen huumoriin.

Jäsenet
 Neil Fallon – laulu, kitara
 Tim Sult – kitara
 Dan Maines – bassokitara
 Jean-Paul Gaster – rummut

Entiset jäsenet
 Mick Schauer – koskettimet (2005–2008)

Diskografia

Studioalbumit
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Kokoelma-albumit
 
 
 

EP:t
 
 
 

Livealbumit
 
 
 
 
 

Singlet

Videografia

Aiheesta muualla

 Virallinen kotisivu Pro-rock.com 
 Clutch MySpace-sivustolla
 Weathermaker Music levy-yhtiön virallinen kotisivu 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Nordlek

Nordlek on pohjoismainen kansantanssin ja kansanmusiikin suurtapahtuma, joka järjestetään joka kolmas vuosi. Ohjelmassa on muun muassa kansanmusiikkikonsertteja, tanssiesityksiä ja tanssituvissa järjestettävää eri maiden tanssien opetusta ja muita kursseja. 

Nordlek on myös yhteispohjoismainen kansantanssi- ja kansanmusiikkijärjestö.

Nordlek Suomessa

35. Nordlek järjestettiin vuonna 2009 Lahdessa Suomessa. Järjestäjinä toimivat Folklore Suomi Finland sekä maan tärkeimmät kansanmusiikin ja -tanssin järjestöt. Nordlekiin osallistuivat kaikki viisi Pohjoismaata sekä niiden maakunnista erikseen Färsaaret, Grönlanti ja Ahvenanmaa. Ulkopohjoismaalaisia osallistujia oli Amerikoista, Australiasta ja eri puolilta Eurooppaa. 

Edellisen kerran Nordlek järjestettiin Suomessa 1997 Vaasassa. Pohjoismaista lasten ja nuorten Barnlek-juhlaa vietettiin Lahdessa 1992 ja Lappeenrannassa 2005.

Aiheesta muualla
Nordlek 2009 
Pohjoismaat
Kansanmusiikkitapahtumat Suomessa
 Tanssitapahtumat
 Kansantanssi
Kalle Jokinen (kokoomuslainen poliitikko)

Kalle Johannes Jokinen (s. 7. elokuuta 1961 Koski Hl.) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut kokoomuksen kansanedustajana vuodesta 2009 ja Orimattilan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2001. Kalle Jokinen oli kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 2016–2019.

Elämä ja ura
Jokinen valmistui ylioppilaaksi Lammin lukiosta 1980 ja suoritti Poliisikoulussa poliisikokelaskurssin 1982 ja poliisimiehistön virkatutkinnon 1984. Poliisialipäällystön virkatutkinnon hän suoritti vuonna 1997. Jokinen on työskennellyt poliisina Helsingin (1982–1989), Lahden (1989–1990), Orimattilan (1995–2008) ja Päijät-Hämeen (vuodesta 2009) poliisilaitoksilla. Vuosina 1990–1995 hän työskenteli teknisten töiden ja liikunnan opettajana Orimattilassa.

Jokinen valittiin ensimmäisen kerran Orimattilan valtuustoon kunnallisvaaleissa 2000, joissa hän sai 191 ääntä ja oli kaupungin ääniharava. Kunnallisvaaleissa 2004 hän sai 205 ääntä, vuoden 2008 vaaleissa 281 ääntä ja vuoden 2012 vaaleissa 272 ääntä. Vuosina 2003–2004 ja 2007–2008 Jokinen toimi kaupunginhallituksen puheenjohtajana ja vuosina 2009–2012 kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Vuosina 2004–2008 hän oli Hämeen Kokoomuksen piirihallituksen puheenjohtaja.
  
Jokinen oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2007, joissa hän sai 4 283 ääntä Hämeen vaalipiirissä, viidenneksi eniten vaalipiirin kokoomusehdokkaista. Syyskuussa 2009 kansanedustaja Jari Koskisesta tuli Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäsen ja Jokinen nousi varasijalta eduskuntaan. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän oli vaalipiirinsä kolmanneksi eniten ääniä saanut kokoomusehdokas 5 271 äänellä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Jokinen sai vaalitukea Salpausselän Rakentajat -yhtiöltä eikä ilmoittanut summaa Valtiontalouden tarkastusvirastolle kolmeen vuoteen. Hän sanoi, että rahat olivat menneet vahingossa hänen henkilökohtaiselle tililleen.

Eduskunnassa Jokinen on valtiovarainvaliokunnan jäsen ja sen liikennejaoston puheenjohtaja vuodesta 2015. Hän on myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsen (2011–) ja varapuheenjohtaja (2015–). Jokinen toimi aiemmin liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsenenä (2009–2015) ja puheenjohtajana (2012–2015) sekä jäsenenä lakivaliokunnassa (2009–2011), perustuslakivaliokunnassa (2011–2012) ja tulevaisuusvaliokunnassa (2012–2015).

Yksityiselämä

Jokinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kalle Jokisen verkkosivut

Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Nykyiset kansanedustajat
Orimattilan kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Suomalaiset poliisit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo vuoden 1970 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuonna 1970 tehtiin noin sata satelliitin tai avaruusluotaimen laukaisua. Japani, Kiina ja Eurooppa ottivat Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton ohella osaa toimintaan.

Onnistuneet laukaisut

Epäonnistuneet laukaisut 
 30.1.1970, Kosmos (323a) (DS-P1-I #7), Kosmos-2, Plesetsk 
 6.2.1970, Kosmos (323b) (E-8-5), Proton-K Blok-D, Baikonur
 16.2.1970, Luna (16c)-kuuluotain, Proton-K, Baikonur
 22.5.1970, Kosmos (346) (DS-P1-Yu #32) Kosmos-2, Plesetsk
 12.6.1970, STV 3, Europa-1, Woomera 
 27.6.1970 |Kosmos (352) (Strela-2M #1) Kosmos-3M, Plesetsk
 21.7.1970, Kosmos (354) (Zenit-4 #(72)), Voskhod, Plesetsk
 2.9.1970, Orba (X 2) R-2 Instrument Package, Black Arrow, Woomera. Lieneekö satelliitti vai luotaisraketti? 
 25.9.1970, SS (1), M-4S, Ka, Japani
 30.11.1970, OAO B, Atlas-SLV3C, Centaur-D, Cape Canaveral 
 23.12.1970, Kosmos (390) (DS-P1-M #1), Kosmos-3M, Plesetsk

Aiheesta muualla 
Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia - vuosi 2009 (päälähde)
Russian Space Web - kronologia - vuosi 1970
Space.comin vuoden 1970 laukaisulista
Jonathan McDowellin avaruussivusto 
ESAn tieteelliset avaruuslennot
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
Venäjän kuulennot

1970
Avaruuslennot, miehittämättömät
Waurio

Waurio on vuonna 2002 perustettu helsinkiläinen suomirockyhtye. Yhtye toimi aktiivisena vuosina 2002-2010. Waurion  menestynein kappale on Menneet on päivät, joka nousi parhaimmillaan YleX:än Himotuimmat listan sijalle 10 (Viikko 6/2008). Kappaleesta tehty musiikkivideo voitti myös The Voicen järjestämän Garage Countdown -musiikkivideokilpailun vuonna 2009. Voiton myötä Waurio oli mukana Livenä Vieraissa II levyllä, jossa yhtye coveroi Egotrippiä. 

Waurio soitti toistaiseksi viimeisen keikkansa ravintola Villissä Wäinössä Helsingissä 14. lokakuuta 2010.

Jäsenet 
Wauriossa soittivat:

 Sakari Toivakainen (kitara)
 Hannu-Matias Nurmi (laulu)
 Timo Saloranta (kitara)
 Lauri Konttori (koskettimet, laulu)
 Pekka Peura (basso)
 Petteri Andersin (rummut)

Entiset jäsenet 
Wauriossa vuosien varrella ehtivät soittaa:

 Tuomas Mattila (basso)
 Tuomas Laivaara (rummut)

Diskografia

Albumit 
 Joka Toinen (2006)

Singlet ja EP:t 
 Unelmien maa EP (2009)
 Menneet on päivät EP (2007)
Yölento EP (2007 | 2021)
Holmenkollen (2005)
Lämmittelysuoja EP (2004)
Waurio EP (2004)
Tulessa EP (2003)
Joulu EP (2002)
Hengenvaara EP (2002)

Muut 
 Livenä vieraissa 2 (2009)

Suomalaiset rockyhtyeet
Várzea

Várzea on metsätyyppi, jota kasvaa Amazonin valuma-alueella. Várzea-metsät jäävät säännöllisesti tulvivan jokiveden alle, mutta eivät kuitenkaan ole koko vuotta vedessä. Siksi sinne on kehittynyt ominainen kasvillisuus. Jokiveden korkeus vaihtelee 12 metriä vuodessa, ja vuotuinen sademäärä on 2500 mm. Lämpötila on keskimäärin 29 °C.

Varzea-alueella elää yli 630 lintulajia, maailman suurin käärme anakonda ja kaksi endeemistä apinalajia.

Alueen luontoa uhkaavia tekijöitä ovat Purus- ja Japujajoen varrella kultakaivoksissa käytettävän elohopean leviäminen luontoon, liialliset metsänhakkuut ja karjankasvatus sekä akvaariokalojen, kuten kiekkokalojen, liiallinen pyydystys.

Katso myös 
 mangrove
 rantametsä

Aiheesta muualla 
 Kuva varzeametsästä Mongabay

Lähteet 

Etelä-Amerikan metsät
Kasvimaantiede
Dassault nEUROn

Dassault nEUROn on ranskalaisen Dassault-lentokonetehtaan johtama eurooppalainen monikansallinen UAV-ilma-aluksen kehitysohjelma.

Tämän deltasiipisen yksimoottorisen miehittämättömän lentokoneen kehittämiseen osallistuvat ruotsalainen Saab, sveitsiläinen RUAG, espanjalainen EADS CASA ja italialainen Alenia Aeronautica.
<ref>http://www.senat.fr/rap/r05-215/r05-2158.html French Senate's report "A. The project nEUROn, launched by France, is joined by its main European partners"</ref> Kone Lensi ensimmäisen kerran 1. joulukuuta 2012.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
 Defense-Aeropace.com (Feb 10/06) - Contract Launches Euro UCAV Demonstrator. Collects various facts about the program.
 AFCEA Signal Magazine (September 2005) - nEUROn Gains Altitude. Excellent article.
 nEUROn programme (Paris Air Show 2005) - Europe’s UCAV Demonstrator Neuron Will Be a Stealth Platform  (European Security, June 10, 2005)
 nEUROn project (Paris Air Show 2004) - nEUROn : Europe’s UCAV Demonstrator  (European Security, June 10, 2004)
 nEUROn (AVE Grand Duc version) promotional featurette, June 11, 2005 (Dassault Aviation) 
 nEUROn, AVE-C & AVE-D design and flight, Dassault Activities (Dassault Aviation)
 nEUROn (single-engine version) official gallery by Dassault  (Scale model replica photographies & CG concept artworks)
 nEUROn's official 1:48 scale model by Dassault 
 Unveilling the nEUROn Europe’s UCAV demonstrator by Dassault (June 11, 2005) 
 The European technology demonstrator nEUROn, February 9, 2006, French Defence Ministry
 Saab (Feb 9/06) - Important player in nEUROn
 Spanish Government (Dec 30/05) - Agreement with France for a Demonstrator of an Unmanned Combat Aircraft
 Press release: nEUROn, First intermediate synthesis review (12th of Sept., 2006)
 Thales joins Neuron UCAV programme  (European Security) 
 Drones in France. An official report by the French Ministry of Defence about the national history of drones.
 DARPA - J-UCAS Program. Includes the Boeing X-45C and the Northrop-Grumman X-47B.
 See all Defense Industry Daily coverage of the J-UCAS program  and its platforms.
 Airforce Technology - X-45 J-UCAV Joint Unmanned Combat Air System, USA
 Airforce Technology - X-47 Pegasus Naval Unmanned Combat Air Vehicle (UCAV-N), USA
 Northrop Grumman Analysis Center, 3rd Joint-Industry Forum (Feb 16/05) - Joint Unmanned Combat Air System and US Military Transformation (7.2 MB, PDF Format). Excellent presentation that explains the interest in UCAVs and the effect of removing the pilot on the ability to provide persistent coverage of an area.
 Defense Industry Daily (Jan 24/06) - British CORAX UAV Joins UCAV Trend .
 Dassault Aviation - Logiduc program. The precursor to the nEUROn. The Petit Duc ("European Scops Owl"), codenamed AVE-D, was the first stealth unmanned aircraft to fly in Europe on July 18th 2000. It was followed by the AVE-C Moyen Duc ("Long-eared Owl") in 2001. The third and final version Grand Duc'' ("Eurasian Eagle Owl") would become the multinational nEUROn.
 Saab - SHARC Program . A precursor to its work on nEUROn in many ways, and one of the main reasons Saab has a leading role alongside Dassault.

Neuron
Lentävät siivet
Riihimäen vankila

Riihimäen vankila on suljettu vankila Riihimäellä, johon sijoitetaan Etelä-Suomen alueelta yli kahden vuoden rangaistuksen saaneet miesvangit pääkaupunkiseudun vankeja lukuun ottamatta. Riihimäen vankila on perustettu vuonna 1929. Vankilassa on 223 vankipaikkaa. Riihimäen vankilan ja Turun vankilan turvaluokitukset ovat Suomessa A+ ja niissä on vaarallisimmat vangit.

Vankilan työtoiminnassa vangeilla on mahdollisuus työskennellä metalli- tai puusepänteollisuudessa, taloustöissä ja kiinteistönhuoltotöissä. Vankilan työliikkeen kautta voi tilata ja ostaa vankilassa tehtäviä tuotteita. Vankilassa on myös mahdollista opiskella peruskoulun ja lukion kursseja. Lisäksi vankilassa voi suorittaa kone- ja metalli-alan perustutkinnon sekä autoalan perustutkinnon oppisopimuskoulutuksena.

Riihimäen vankila sijaitsee Riihimäen kaupungin keskustasta noin 4 kilometriä pohjoiseen johtavan rautatien varrella.

Riihimäen vankilassa tapahtui tappo toukokuun lopussa 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vankeinhoitolaitos: Riihimäen vankila
 Ristikon takaa, Suomen Kuvalehti, 23.03.1935, nro 12, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Vankila
Suomen vankilat
Poliisimuseo

Poliisimuseo on Poliisikoulun yhteyteen vuonna 2004 perustettu poliisityötä esittelevä museo. Se sijaitsee Tampereella, Hervannan kaupunginosassa. Sisäänpääsy on ilmainen. 

Poliisimuseon perusnäyttely ”Poliisi paikalla!” esittelee suomalaisen poliisitoiminnan koko tarinan. Näyttely kertoo suomalaisesta poliisista ja sen työtehtävistä keskiajalta nykypäivään asti. 

Museon kokoelmiin kuuluu tuhansia esineitä, valokuvia, filmejä, joista vain osa on esillä. Poliisin perinnettä tallennetaan valtakunnallisesti yhteistyössä poliisilaitosten kanssa. Paikallista poliisihistoriaa on esillä mm. poliisilaitosten perinnehuoneissa eri puolilla maata.

Poliisimuseo sopii niin lapsille, nuorille kuin aikuisille. Esimerkiksi museon lastenosastolla poliisikamari Pokelassa voi pukeutua pieneen poliisiunivormuun ja kokeilla erilaisia poliisitehtäväviä.

Perusnäyttelyn lisäksi on esillä vaihtuvia näyttelyitä.

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto

Tampereen museot
Suomen poliisitoimi
Hervanta
Toto Fogelberg-Kaila

Ruth Elisabeth ”Toto” Fogelberg-Kaila (o.s. Fogelberg, vuosina 1944–1947 Viinikka; 4. tammikuuta 1924 Lauttasaari, Huopalahti – 8. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä, joka piirsi Pekka Puupää -sarjakuvaa isänsä Ola Fogelbergin kuoleman jälkeen vuodesta 1952 vuoteen 1975 asti ja oli jo isänsä aikana osallistunut sarjakuvien tekstittämiseen. Hän sai ensimmäisen jaetun Puupäähattu-palkinnon. Kaila toimi kuvaamataidon opettajana. 

Toto Fogelbergin ensimmäinen puoliso oli jatkosodan loppuvaiheessa kyseenalaisin perustein teloitettu sotilaslääkäri Urpo Viinikka. Vuodesta 1947 hän oli naimisissa tunnetun jääkärieverstin pojan, diplomi-insinööri Heikki Kailan kanssa. Hänellä oli seitsemän lasta.

Lähteet

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Pekka Puupää
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Old Funeral

Old Funeral oli 80-luvun loppupuolella perustettu norjalainen black/death metal -yhtye

Old Funeral oli yksi ensimmäisistä bändeistä, jotka muodostivat norjalaisen extreme metal skenen, jonka he aloittivat vuonna 1988. Jo vuonna 1992 bändi hajosi, mutta sitten bändin perustajat (Abbath ja Demonaz Immortalista, sekä Varg Vikernes Burzumista) ovat nyt tunnettuja, joten Old Funeral on saanut huomiota. Old Funeral on saanut vaikutteita sellaisilta yhtyeistä, kuin Carcass (Iso-Britannia) ja Morbid Angel (Yhdysvallat).

Jäsenet

Viimeisin kokoonpano
Tore Bratseth - Kitara ja laulu
Jim Larsen - Basso ja kitara
Jørn Inge Tunsberg - Kitara
Padden - Rummut

Entiset 
Abbath (Olve Eikemo) - Basso ja laulu
Varg Vikernes - Kitara
Demonaz (Harald Nævdal) - Kitara

Diskografia 
Demo - (1989)
Abduction of Limbs [Demo] - (1990)
Devoured Carcass EP - (1991)
The Older Ones - (Hammerheart Records, 1999)
Grim Reaping Norway [Live] - (2002)
Our Condolences 1988–1992 (2013)

Lähteet 
MusicMight: Old Funeral

Norjalaiset black metal -yhtyeet
Barry Van Dyke

Barry Wayne Van Dyke (s. 31. heinäkuuta 1951 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on usein näytellyt isänsä Dick Van Dyken kanssa. Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan sarjassa Diagnoosi: Murha, jossa hän esiintyi pääosassa isänsä kanssa. Heidän roolihahmonsa Mark (Dick) ja Steve Sloan (Barry) olivat myös isä ja poika.

Barry Van Dyke esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 1961. Hänellä oli rooli yhdessä tilannekomedia Dick Van Dyke Show'''n jaksossa. Hän esitti Steve Sloania Diagnoosi: Murhassa kahdeksan tuotantokauden ajan vuosina 1993–2001 sekä ohjasi ja käsikirjoitti joitakin sarjan jaksoja. Muita sarjoja, joissa hän on esiintynyt ovat muun muassa Lemmenlaiva, Magnum, A-Team, Murhasta tuli totta ja Remington Steele''.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
High1

High1 (han. 하이원) on korealainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey ammattilaisliigassa. Ennen kautta 2007-08, seura tunnettiin nimellä Kangwon Land.

Kangwon Land liittyi liigaan kaudella 2005-06 toisena korealaisena joukkueena Anyang Hallan jälkeen. Kangwon Land selvisi liigan karsinoista molempina kausina perustamisensa jälkeen, mutta hävisi kauden 2005-06 semifinaalaissa Kokudolle ja kautena 2006-07 puolivälierissä Anyang Hallalle.

Ulkomaalaiset pelaajat

 Dan Donnette 2005–06, oikea laitahyökkääjä
 Steve Howard 2005–06, puolustaja
 Josh Liebenow 2005–06, oikea laitahyökkääjä
 Michael Tobin 2005–06, puolustaja
 Steve McKenna 2006–07, puolustaja
 Pontus Moren 2006–07, oikea laitahyökkääjä
 Bud Smith 2006–07, keskushyökkääjä
 Tim Smith 2006–07, keskushyökkääjä
 Alex Kim 2007–, keskushyökkääjä
 Chris Allen 2008–, puolustaja
 Brent Gauvreau 2008–, keskushyökkääjä
 Magnus Österby 2008–, puolustaja
 Jason Bacashihua 2017–18, maalivahti
 Jeff Dimmen 2017–18, puolustaja
 Troy Milam 2017–18, puolustaja
 Kazuki Kawamura 2017–18, hyökkääjä

Aiheesta muualla
Viralliset sivut 

Eteläkorealaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 2005 perustetut urheiluseurat