joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Díon arkeologinen museo

Díon arkeologinen museo (; myös Dionin arkeologinen museo) on arkeologinen museo Díon kylässä Dío-Ólympoksen kunnassa Kreikassa. Se esittelee läheiseltä antiikin Dionin arkeologiselta alueelta sekä lähiseudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1983. Museorakennus on kaksikerroksinen ja sijaitsee Díon kylän eteläosassa vajaan kilometrin arkeologiselta alueelta lounaaseen.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Dionista sekä muualta Ólympos-vuoren lähistöltä ja Pierian alueelta. Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Dionin pyhäköistä, roomalaisesta kylpylästä ja muista rakennuksista sekä kaupungin hautausmailta klassiselta kaudelta roomalaiselle ja varhaiskristilliselle ajalle saakka. Esineisiin kuuluu muun muassa kulttikuvia ja muita veistoksia, hautakiviä, votiivilahjoja, rakennusten koristeosia, keramiikkaa, lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia sekä rahoja ja jokapäiväisiä käyttöesineitä. Merkittäviin löytöihin lukeutuvat muun muassa Zeuksen, Afroditen ja Isiksen sekä Asklepioksen perheenjäsenten kulttikuvat, sekä niin kutsutusta Hydraulis-talosta löydetyt maailman vanhimmat tunnetut vesiurut.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Dío-Ólympos
Dion
Kreikan arkeologiset museot
Dionin roomalainen kylpylä

Dionin roomalainen kylpylä (Suuret termit) oli antiikin aikainen roomalainen kylpylä (thermai) Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.

Kylpylä rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvun jaa. lopulla. Se sijaitsi kaupungin eteläosassa forumin laidalla, juuri kaupunginmuurien sisäpuolella. Kylpylä oli rakennettu eteläisen kaupunginportin viereen Dionin pohjois-eteläsuuntaisen pääkadun (Cardo Maximus) länsipuolelle. Rakennus tuhoutui maanjäristyksessä 200-luvun jaa. lopulla.

Kylpylän keskiössä oli suuri atrium-piha. Sen ympärillä oli pukeutumistiloja, lämpimien ja kuumien kylpyjen huoneita, suuri marmorinen kylmän veden allas sekä hierontahuoneita. Rakennuskokonaisuudessa oli myös liiketiloja, työpajoja, pieni katettu odeion eli musiikkiteatteri musiikki-, pantomiimi- ja lausuntaesityksille, sekä suuret latriinit eli yleiset käymälät. Kylpylän alla oli hypokaustit kuuman ilman kuljettamiseksi sekä laaja vesijohto- ja viemäriverkosto. Koko rakennuksen pinta-ala on noin  neliömetriä.

Kylpylän pohjoissiipi oli omistettu parantajajumala Asklepioksen kultille, jolla oli terapeuttinen tarkoitus kylpyjen ohella. Kylpylästä on löydetty paitsi Asklepioksen ja tämän perheenjäsenten myös monien muiden jumalten, kuten Apollonin ja Dionysoksen, sekä nymfien patsaita. Lattiat oli koristeltu mosaiikeilla. Kylpylästä löydetyt patsaat ovat Díon arkeologisessa museossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Dionin rakennukset ja rakennelmat
Kylpylät
Scott Sharp

Scott Sharp (s. 14. helmikuuta 1968 East Norwalk, Connecticut, Yhdysvallat on yhdysvaltalainen autourheilija, joka kilpailee tällä erää IMSA WeatherTech Sportscar Championship prototyyppiluokassa. Hän edustaa Tequila Patron ESM -tallia, joka ajattaa Nissanin DPi kalustoa.

Sharpin aiempiin meriitteihin kuuluu 2. sija American Le Mans Series LMP2-luokassa vuosilta 2013 ja 2008, GT-luokan 2.sija vuodelta 2012, LMP1-luokan mestaruus 2009, Indy Racing Northern Lights -luokan 3. sija vuodelta 2001, Indy Racing Leaguen mestaruus A.J. Foytin tallissa 1996, SCCA Trans-Am mestaruudet vuosilta 1991 ja 1993 ja 2. sija vuodelta 1992, SCCA National GT luokan mestaruudet 1986, 1987 ja 1988.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset autourheilijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiko Ramírez

Kiko Ramírez (s. 14. heinäkuuta 1970) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.

Ura

Kiko Ramírez teki jalkapallouransa Espanjan alasarjoissa pelaten korkeimmillaan Segunda División B:ssä. Hän aloitti uransa vuonna 1989 Gimnàstic de Tarragonassa, jota edusti seitsemän kauden ajan. Hän siirtyi kaudeksi 1996/97 CE Sabadelliin, josta edelleen Segunda B:ssä pelanneeseen Málagaan. Hän pelasi saman sarjatason AD Ceutassa, FC Cartagenassa ja Noveldassa, kunnes lopetti pelaajauransa vuonna 2000. 

Lopetettuaan pelaajauransa Ramírez palasi kasvattajaseuraansa Gimnàsticiin, jossa toimi apulaisvalmentajana vuosina 2002–2010. Kesällä 2010 hän siirtyi seuran farmijoukkueen CF Pobla de Mafumetin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa Tercera Divisiónissa kahden kauden ajan, kunnes palasi kesällä 2012 Segundaan pudonneen Gimnàsticin palvelukseen seuran päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut jo lokakuun alussa heikkojen tulosten vuoksi.

Lokakuussa 2013 Ramírez palasi valmennustehtäviin CE L'Hospitaletin päävalmentajana. Hän luotsasi seuran kaudella 2013/14 Segunda B:ssä toiseksi, mutta joukkueen nousu sarjaporrasta ylemmäs kariutui nousukarsintoihin. Kaudella 2014/15 seura jäi yhdeksänneksi ja Ramírez erosi tehtävistään kauden jälkeen.

Lokakuussa 2015 Ramírezista tuli CD Castellónin päävalmentaja. Jälleen Ramírez teki hyvää jälkeä luotsaamalla Castellónin Tercerassa nousukarsintoihin, mutta nousu kariutui karsintatappioon CF Gavàlle. Hän jätti seuran kauden jälkeen.

Tammikuussa 2017 Ramírez aloitti Puolan Ekstraklasassa pelaavan Wisła Krakovan päävalmentajana. Ramírez luotsasi seuran liigan runkosarjassa viidenneksi, mutta mestaruuden ratkaisseessa playoffs-vaiheessa joukkue putosi kuudenneksi ja jäi europelipaikkojen ulkopuolelle. Kaudella 2017/18 Wisła jäi syyskaudella kauas liigan kärkitaistelusta ja Ramírez sai potkut joulukuussa 2017.

Lähteet

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Espanjalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Vuorinousu

Vuorinousu (, ) on moottoriurheilun lajityyppi, jossa ajetaan kelloa vastaan nousevassa maastossa.

Kilpailuja ajetaan sekä päällystetyllä pinnalla asfaltilla sekä päällystämättömällä (sora, muta ym.).

Esimerkki lajin tunnetusta tapahtumasta on Pikes Peak International Hill Climb.

Katso myös 
 Touge

Autourheilu lajeittain
Tōge

Tōge (, myös Touge) on Japanissa syntynyt moottoriurheilun lajityyppi, jossa ajetaan vuoristotiellä. Nimi viittaa vuoristosolaan, jossa kilpailu tapahtuu.

Yleinen virhe on yhdistää termi muuhunkin katukilpailuun (kuten drifting) eikä vain vuoristosolassa tapahtuvaan.

Katso myös 
 Hillclimb

Autourheilu lajeittain
Eino Tervo

Eino Vihtori Tervo (27. lokakuuta 1918 Kuhmo – 18. toukokuuta 1970 Rovaniemi) oli suomalainen kaukopartiomies. Hänet ylennettiin korpraaliksi 1937, alikersantiksi 1937, kersantiksi 1942, ylikersantiksi 1943, vääpeliksi 1952 ja ylivääpeliksi 1968.

Tervo astui varusmiespalvelukseen vapaaehtoisena syyskuussa 1936 ja kotiutui marraskuussa 1937. Talvisodassa Tervo osallistui Kuhmon rintamalla Saunajärven ja Luelahden taisteluihin.

Jatkosodassa Tervo osallistui Rukajärven suunnan kaukotiedusteluihin. Hän aloitti elokuussa 1940 koulutusaliupseerina ja siirtyi helmikuussa 1941 rajajääkäriksi Rajajääkäripataljoona 5:een. Kesäkuusta 1941 helmikuuhun 1943 hän oli ryhmänjohtaja ja joukkueenjohtaja  14. Divisioonan joukkotiedusteluosastossa. Syyskuusta 1943 syyskuuhun 1944 hän oli joukkueenjohtaja 14. Divisioonan kaukotiedusteluosastossa. 

Tervo oli yksi niistä viidestätoista miehestä, jotka palvelivat 14. Divisioonan Kaukopartio-osastossa perustamisesta 16. kesäkuuta 1941 sen lakkauttamiseen 30. syyskuuta 1944 asti. Tervolle myönnettiin 1. luokan Vapaudenmitali.

Eino Tervo oli mukana Viljo Suokkaan partiossa loppukesällä 1941. Partio osallistui Into Kuismasen alaisuudessa (Osasto Kuismanen) tiedusteluun Karhumäen suunnalla ja häirintään Karhumäen–Petroskoin (Muurmannin) radalla.

Lähteet 
Sotilaan kantakortti: Eino Vihtori Tervo

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kuhmon kaupungin sivusto Kuhmon rintaman taisteluista

Kaukopartiomiehet
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Aurora Karamzinin muistokivi

Aurora Karamzinin muistokivi on Espoon Järvenperässä Träskändan kartanon pihalla oleva kivi. Kiveen on kiinnitetty kuvanveistäjä Heikki Niemisen vuonna 1958 tekemä pronssireliefi.

Lähteet

Espoon patsaat ja veistokset
Suomen muistomerkit
Järvenperä
Turpanin syvänkö

Turpanin syvänkö on syvänkö Kiinassa. Se on Kiinan syvin kohta. Syvänkö on 154 metriä merenpinnan tason alapuolella.

Syvängöt
Kiinan maantiede
Sigbjørn Obstfelder

Sigbjørn Obstfelder (1866 Stavanger, Norja – 1900 Kööpenhamina, Tanska) oli norjalainen kirjailija ja koneinsinööri. Hän oli vapaarytmisen runouden edeltäjä. Hän oli maansa uusromantikoista merkittävin. Hänen lyriikassaan on mystiikkaa (mm. Digte), proosassaan taas intiimiä sielukuvausta. Hän kehitti jyrkän symbolisen, vapaan runotyylin. 1890-luvulla hän pääsi esiin hyvin merkittävänä lyyrisenä kykynä.

Obstfelder asui Yhdysvalloissa 1890–1891. Hän sai 1892 hermoromahduksen ja siitä toivuttuaan alkoi kirjoittaa. Hän oli tyyliltään symbolisti.

Suomennetut teokset
 Risti, suom. J. Siljo Hämeenlinna: Karisto 1911 Sarja: Kirjallisia pikkuhelmiä: 38

Suomennettuja runoja
Antologioissa
 Lausuntaohjelmistoa (1929) WSOY 1929
 Maailman lyriikkaa: runosuomennoksia, suom. Aarni Kouta, Helsinki: Otava, 1922
 Murtuvien roolien aika: antologia pohjoismaista kirjallisuutta vuosisadan vaihteesta, Laatusana 1994 ISBN 951-9062-32-7

Runot
 Eeva, suom. Aarni Kouta, teoksissa: Lausuntaohjelmistoa (1929) ja Maailman lyriikkaa
 Hän kylvää, suom. Aarni Kouta, teoksessa: Maailman lyriikkaa
 Joulu-ilta, suom. Aarni Kouta, teoksissa: Lausuntaohjelmistoa (1929) ja Maailman lyriikkaa
 Minä näen (Jeg ser), suom. Aarni Kouta, teoksessa: Maailman lyriikkaa
 Minä näen (Jeg ser), suom. Tuovi Paju, teoksessa: Murtuvien roolien aika
 Myrsky, suom. Aarni Kouta, teoksissa: Lausuntaohjelmistoa (1929) ja Maailman lyriikkaa
 Puu, suom. Yrjö Jylhä, teoksissa: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1930 ja Veri ja kulta : Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikkaa, Otava 1954
 Silmät, suom. Aarni Kouta, teoksessa: Maailman lyriikkaa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjalaiset kirjailijat
Insinöörit
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1900 kuolleet
Törmäoja

Törmäoja on Nuorttijoen vesistöön kuuluva joki ja sitä ympäröivä samanniminen Nature 2000 -alue Savukosken kunnan koillisosassa. Alue sijaitsee osittain rajavyöhykkeellä.

Luonto 
Törmäoja virtaa paikoin jopa 80 metriä syvän, jyrkkäreunaisen kanjonin pohjalla. Alue on luontoarvoiltaan poikkeuksellisen merkittävä. Erikoisuutena ovat satojen hehtaarien laajuiset kausittain kosteat, nummimaiset niityt, joiden pohjakasvillisuuden muodostavat karhunsammalet. Niityt pysyvät avoimina mikroilmaston johdosta, sillä paikoitellen laaksossa puiden taimet paleltuvat talvisin. Alueella on myös heinävaltaisempia niittyjä. Seudun metsät ovat karuja mäntykankaita sekä katajaa kasvavia koivikkoja. Kanjonin rinteillä on runsaasti tihkupintoja sekä isohuurresammalia kasvavia lähteitä.

Kasvillisuuden osalta Törmäojan alue on erityisesti laaksoarhon tärkeä esiintymä. Muita alueen harvinaisia kasveja ovat hentokorte, pohjannoidanlukko, ketonoidanlukko, kanervisara, siperiankirjosara, lapinvehnä, pahtarikko, hetehorsma, tesmayrtti, lapinlemmikki, sekä tunturipitkäpalko.

Alueelta on tavattu 811 hyönteislajia, joista 23 on luokiteltu punaisen listan lajeiksi. Erityisen runsas erilaisissa sääskissä, vesiperhosissa sekä nivelkärsäisissä. Surviaissääskissä on lukuisa joukko arvokasta lähteikköelinympäristöä osoittavia lajeja. Myös sienisääskilajistoa on tutkittu paljonja joukossa on useita puutteellisesti tunnettuja ja harvinaisia lajeja. Sienisääski Boleta nuorti tunnetaan koko maailmasta toistaiseksi ainoastaan Törmäojalta. Suomesta jo hävinneeksi luultu pohjanpurosurviainen löytyi eräiltä Törmäojan alueen lammilta vuonna 2012.

Lähteet 

 Savukosken joet
 Suomen Natura-alueet
Lapin maakunnan luonnonsuojelualueet
Tuulomajoen vesistö
Mike Krack

Mike Krack on luxemburgilainen entinen BMW Sauberin Formula 1 -tallin insinööri. Krack aloitti uransa datainsinöörinä Sauberilla vuonna 2001.

Kausilla 2004–2005 Krack työskenteli Felipe Massan kisainsinöörinä. Kaudet 2006–2008 hän toimi BMW Sauber -tallin pääinsinöörinä. Tammikuussa 2009 vahvistettiin Krackin siirtyvän Formula 3 Euroseries -sarjaan Kolles & Heinz Union -talliin. Talli lopetti toimintansa vuonna 2010.

Lähteet 

Formula 1 -tallien työntekijät
Luxemburgilaiset henkilöt
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Lia Marie Johnson

Lia Marie Johnson (s. 23. marraskuuta 1996 Oahu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja-lauluntekijä ja YouTube-persoona. Hänet tunnetaan muun muassa Fine Brothersin Emmy-palkitusta YouTube-sarjasta Kids React, Nickelodeonin elokuvasta Terry the Tomboy sekä AwesomenessTV:n web-sarjasta MyMusic.

Vuonna 2012 hänen "Lia Marie Johnson" -nimisellä YouTube-kanavalla oli 13 miljoonaa katselijaa. Vuonna 2014 kanavalla oli yli miljoona tilaajaa. Vuonna 2016 kanavalla oli melkein kaksi miljoonaa tilaajaa ja se oli saanut yli 110 miljoonaa katselukertaa.

Nuoruus 
Johnson syntyi Havaijilla Oahun saarella sotilasperheeseen, josta he muuttivat Floridan kautta Kaliforniaan. Johnson kasvoi Virginiassa ennen muuttoa takaisin Kaliforniaan.

Filmografia

Diskografia

Singlet 
 "Moment Like You" (2015)
 "DNA" (2016)
 "Cold Heart Killer" (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lia Marie Johnsonin kotisivut 
 
 LiaMarieJohnson YouTube.comisa 
 

Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset tubettajat
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1996 syntyneet
Menneisyyden metsästäjät

Menneisyyden metsästäjät on suomalainen Yle TV1 -kanavalla esitetty realitysarja, jossa seurataan kuusihenkisen Kanta-Hämeen menneisyyden etsijät -metallinetsintäryhmän maanalaisten aarteiden etsintää. Sarjaa esitettiin alkuvuodesta 2017. Ryhmän esiintyjinä toimivat metallinetsintäharrastajat Reijo Hyvönen, Ossi Kupila, Pekka Kupila, Mikko Mäkelä, Jussi Nieminen sekä Tomi Virtanen. Sarjan kaikki jaksot ilmestyivät katsottaviksi Yle Areenaan 10. tammikuuta 2017, jolloin ensimmäinen jakso esitettiin myös televisiossa. Loput jaksot esitettiin viikoittain tiistaisin.

Jaksot

Aiheesta muualla 
 Menneisyyden metsästäjät Yle Areenassa
 Kanta-Hämeen menneisyyden etsijöiden Facebook-sivut

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Esko Järvelä Epic Male Band

Esko Järvelä Epic Male Band on vuonna 2012 perustettu suomalainen folk-rock yhtye. Ensimmäisen levynsä yhtye julkaisi 2013, ja levy päätyi World Music Charts Europe –listalla vuoden 2014 parhaaksi pohjoismaiseksi levyksi. Yhtyeen musiikkia on luonnehdittu myös progressiiviseksi hard-folkiksi. Yhtyeen keulahahmona on viulisti Esko Järvelä. Akustista kitaraa soittaa Anssi Salminen ja sähkökitaraa Jani Kivelä. Rummuissa on Janne Mathlin ja basistina Juho Kivivuori. Yhtye on keikkaillut pääasiassa Suomessa. Kesällä 2015 yhtye teki ensimmäiset kansainväliset esiintymisensä Shetland Folk Festivaaleilla Iso-Britanniassa ja Guinness Irish Festivaaleilla Sveitsissä. Yhtye julkaisi toisen levynsä Rye Groove vuonna 2015. Molemmat levytykset ilmentävät pyrkimystä yhdistää musiikkityylejä ja rikkoa genrerajoja, ja siksi yhtyeen musiikkityyliä on vaikea määrittää. Suomessa yhtye on esiintynyt vuosina 2015-2016 muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla, Espoon Juurijuhlilla ja Taiteiden yössä Tuusulassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen virallinen sivusto.

Suomalaiset folk rock -yhtyeet
Dead Island (pelisarja)

Dead Island on Techlandin kehittämä ja Deep Silverin julkaisema selviytymiskauhupelien sarja.

Pelit 
Pelisarjaan kuuluvat seuraavat pelit:
 Dead Island (2011)
 Dead Island: Riptide (2013)
 Escape Dead Island (2014)
 Dead Island: Retro Revenge (2016)

Dead Island: Definitive Collection on 31.5.2016 kahden ensimmäisen osan päivitys ja julkaisu uudemmille alustoille: PlayStation 4, Xbox One, SteamOS/Linux, Mac OS X.

Dead Island: Epidemic on MOBA-tyylinen peli, jonka kehitys on keskeytetty.

Vuonna 2014 ilmoitettu Dead Island 2 on tulossa oleva jatko-osa, jota on lykätty tulevaisuuteen. Jatko-osaa kehittää Yager.
Elokuussa 2022 kerrottiin että peli julkaistaan helmikuussa 2023. Pelin kehitys on siirtynyt Deep Silver Dambuster Studiosille.

Myynti 
Techlandin kehittämä Dead Island on myynyt yli viisi miljoonaa kappaletta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pelisarja MobyGamesissä 

Videopelisarjat
Taksitarkastaja

Taksitarkastaja on paikallisen alueyhdistyksen tai tilausvälityskeskuksen nimittämä henkilö, joka ottaa vastaan asiakaspalautteet ja reklamaatiot ja ohjaa yleisötapahtumissa taksiaseman toimintoja.  Tarkastajan peruslähtökohta on ehdoton puolueettomuus.

Taksitarkastajat ovat yksityisten yrityksien palveluksessa ja heillä ei ole mitään oikeuksia toimia minkään muun kuin omien työnantajiensa välityksessä olevien taksiyrittäjien kanssa. Useimmiten tarkastajana on taksikuski. Tarkastajillla ei ole mitään viranomaisoikeuksia, eikä mahdollisuuksia määrätä ketään.

Lähteet 

Taksi- ja tilausliikenne
Liikennealan ammatit
Pomppulinna

Pomppulinna tai pompputalo on ilmalla täytetty iso, patjamainen rakennelma, joissa lapset saavat hypähdellä. Linnaksi tai taloksi sitä kutsutaan, koska usein sen pystysuorat rakenteet on muotoiltu muistuttamaan satulinnan torneja ja muureja tai talon seiniä. Vaakasuoran pompintapatjan lisäksi pomppulinnan joustavat seinämät voivat muodostaa liukumäkiä, kiipeilytelineitä ja muita leikkivälineitä.

Historiaa

1950-luvun lopulla Yhdysvaltojen avaruushallinnon Nasan entinen työntekijä John Scurlock kehitteli ilmalla täytettäviä rakenteita muun muassa ihmisten evakuoimiseksi monikerroksisista palavista rakennuksista sekä urheilukenttien ja uima-altaiden peittämiseksi talven ajaksi. PVC-muovista valmistetuilla prototyypeillä tehdyissä täyttökokeissa hänen avustajansa pomppivat mielellään keksintöjen kimmoisissa rakenteissa, mitä Scurlock sai idean rakentaa samaan tekniikkaan perustuvia isoja pomppupatjoja lasten leikkikäyttöön. Hän vuokrasi toimitilaa New Orleansista ja alkoi valmistaa aikakaudelle tyypillisesti avaruusaiheisia pomppupatjoja nimellä Space Walks. Vähitellen hän lisäsi niihin seiniä ja kattoja, jotka tarjosivat parempaa turvallisuutta ja suojaa sateelta. Patjarakenteisiin puhallettiin koneellisesti erilaisia kaasuja, kuten heliumia, typpeä tai vetyä.

Laitteiden rakenteiden monimutkaistuessa niistä alkoi tulla yhä kalliimpia. Niinpä 1960-luvun lopulla Scurlockin vaimo ehdotti miehelleen, että pomppulaitteita voitaisiin alkaa myynnin sijasta vuokrata erilaisiin tilaisuuksiin syntymäpäiväjuhlista erilaisiin ulkoilmatapahtumiin. Myöhemmin heidän poikansa Frank laajensi pomppulaitteiden vuokraustoiminnan kattamaan koko Yhdysvallat monine eri tuotemerkkeineen. Hän myös perusti pomppulaitteisiin perustuvia sisähuvipuistoja, ensimmäisenä Louisianan ja Tennesseen osavaltioihin.

Pomppulinna taiteessa
Brittiläis-suomalainen taiteilijapariskunta Andy Best ja Merja Puustinen ovat tehneet suuria pomppulinnatekniikkaan perustuvia vuorovaikutteisia installaatioita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Huvipuistolaitteet
Leikit
Genexus


Genexus on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Fear Factoryn yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 7. elokuuta 2015 levymerkillä Nuclear Blast.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 37. Suomessa se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 25.

Vastaanotto 
Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Arvosteluja keräävän Metacriticin keskiarvio albumille on 71/100, joka perustuu viiteen ammattilaisarvioon. Soundin Henri Eerola antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi albumin olevan kahteen edeltäjäänsä nähden toimiva kokonaisuus, jolla yhtye näyttää pitkästä aikaa tekevän itsensä näköistä musiikkia. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille arvosanan 7/10. Hän sanoi musiikin olevan helppoa kuunneltavaa, jossa niin kitaristi Dino Cazaresin riffittely kuin Burton C. Bellinkin laulu toimivat, vaikka albumi ei tarjoakaan varsinaisia hittikappaleita. Kaaoszinen Ville Kangasniemi suhtautui albumiin ristiriitaisesti ja kuvaili sitä tutuksi ja turvalliseksi Fear Factoryksi, niin hyvässä kuin huonossakin. Hän sanoi kappaleiden energian välittyvän levyltä kohtalaisen heikosti, ja epäili sen säväyttävän vain yhtyeen vannoutuneita faneja.

Kappaleet

Rajoitettu painos

Japanin bonuskappale

Kokoonpano 
 Burton C. Bell – laulu, tuottaja
 Dino Cazares – kitara, basso, taustalaulu, tuottaja
 Mike Heller – rummut

Arvostelut 
 Metacritic: 71/100
 About.com: 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 4/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2015 albumit
Fear Factoryn albumit
Sector3 Studios

Sector3 Studios on SimBin-yhtiön perustajien uusi yritys.

Yritys on perustettu vuonna 2014.

Tuotteet 
 RaceRoom Racing Experience

Katso myös 
 SimBin

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivut

Ruotsalaiset videopeliyritykset
Remission


Remission on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. toukokuuta 2002 levymerkillä Relapse Records. Albumista julkaistiin uusintapainos 21. lokakuuta 2003.

Kesäkuussa 2009 verkkomedia MetalSucks valitsi albumin 2000-luvun parhaimpien metallialbumeiden listan sijalle 19.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Allmusicin Brian O’Neill antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi sen huokuvan teknistä ekstaasia. Pitchfork Median Brad Haywood antoi albumille arvosanan 9.0/10. Hän ylisti albumin matemaattisen hallittua, kaoottista raivoa ja eri tyylilajien onnistunutta yhdistelyä. Imperiumin Kari Laakso antoi albumin uusintapainokselle arvosanan 8/10, ja piti kappaleiden ankaran tykityksen sekä tunnelmoinnin toimivan erinomaisina vastavoimina toisilleen, ja totesi kappaleiden melkein sortuvan omaan nokkeluuteensa. Laakso myös rokotti yhden pisteen kokonaisarviosta DVD:n huonon miksauksen vuoksi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Troy Sanders − basso, laulu
 Brent Hinds − kitara, laulu
 Bill Kelliher − kitara, taustalaulu
 Brann Dailor − rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net:  (uusintapainos)
 Pitchfork Media: 9.0/10

Lähteet 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Mastodonin albumit
Police Quest (pelisarja)

Police Quest on Sierra On-Linen seikkailupelisarja.

Pelit 
 Police Quest: In Pursuit of the Death Angel (1987)
 Police Quest II: The Vengeance (1988)
 Police Quest III: The Kindred (1991)
 Police Quest IV: Open Season (1993)

SWAT-sarja 

Alkuperäisestä seikkailupelistä on kehittynyt myös toinen pelisarja SWAT.

Uudemmat osat ovat:
 Police Quest: Open Season 
 Police Quest: SWAT 
 Police Quest: SWAT 2 
 SWAT 3: Close Quarters Battle 
 SWAT 4
Antti Kosola

Andrew "Antti" William Kosola (4. maaliskuuta 1896 Wisconsin – 14. huhtikuuta 1971 Lake Worth, Florida) oli amerikansuomalainen hanuristi, säveltäjä ja johtaja.

Uransa studiomuusikkona alkoi vuonna 1926 ja kesti noin vuoteen 1938 asti. Kosola orkesterineen levytti monien amerikansuomalaisien levylaulajien säestäjänä, muun muassa Leo Kauppi ja Hiski Salomaa levyttivät New Yorkissa Antti Kosolan säestyksellä. Kun laulajat Matti Jurva, Tatu Pekkarinen ja Heikki Tuominen kiertelivät Yhdysvalloissa, he tekivät levytyksiä Kosolan orkesterin kanssa. Vuonna 1927 ja 1930 Kosolan orkesteri keikkailutti Suomeen.

Lähteet

Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Amerikansuomalaiset henkilöt
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset pianistit
Suomalaiset säveltäjät
Jaana Venkula

Jaana Venkula on suomalainen sosiaalipsykologi ja tietokirjailija. Hän on valtiotieteen lisensiaatti ja ollut tutkijana Helsingin yliopistossa vuoteen 2003 asti.

Venkula suhtautuu kriittisesti sosiaaliseen mediaan, ja sähköpostista hän luopui aikoinaan jättäessään tehtävät Helsingin yliopistossa. Hän on ollut useita vuosia Edistyksen päivien suunnittelijana ja toimi vuodesta 1987 Tiedepolitiikka-lehden päätoimittajana.

Palkinnot ja tunnustukset
 Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1991: tieteentutkimuksen tiedonjulkistamisesta
 Vuoden puhuja 1989
 Vuoden kellokas 1993: mediakritiikki

Teokset 
 Tietämisen taidot: tieteelliseen toimintaan harjaantuminen yliopisto-opinnoissa, Gaudeamus, 1988 - (Philosophica-sarja.). ISBN 951-662-455-3.
 Tieteen kirot ja siunaukset: Edistyksen päivät 87 -seminaariraportti, toim. Jaana Venkula; julk.: Edistyksellinen tiedeliitto ry - Progressiva vetenskapsförbundet rf. Edistyksellinen tiedeliitto, 1988 - (Edistyksellinen tiedeliitto ry:n julkaisuja, ISSN 0781-8831.). ISBN 951-99968-1-8.
 Tieteen ilot: Edistyksen päivät 88 -seminaarijulkaisu, (toim.). Edistyksellinen tiedeliitto, 1989 - (Edistyksellinen tiedeliitto ry:n julkaisuja, ISSN 0781-8831.). ISBN 952-90116-0-1.
 Ajatuksen voima: tieto, usko ja kauneus ihmisen kohtalossa: Edistyksen päivät 89 -seminaarijulkaisu, (toim.). Edistyksellinen tiedeliitto, 1990 - (Edistyksellinen tiedeliitto ry:n julkaisuja, ISSN 0781-8831.). ISBN 952-90-2167-4.
 Arvot ja nuorten arvopohdinta: piirteitä maamme vv. 1960-1990 nuorten arvoja koskevista tutkimuksista, Jaana Venkula & Ahti Rautevaara. Yliopistopaino, 1992. ISBN 951-570-128-7.
 Tieteellisen toiminnan ulottuvuuksia. Osa 1, Tiedon suhde toimintaan, Yliopistopaino, 1993. ISBN 951-570-179-1. – Osa 2, Tiede, etiikka, viisaus, Yliopistopaino, 1993. ISBN 951-570-180-5. – Osa 3, Arki ja tieteellinen ajattelu, Yliopistopaino, 1995. ISBN 951-570-203-8.
 Fair play jalkapallon sieluna ja käytäntönä = Fair play as the soul and practice of football = Le fair-play, âme et pratique du football, Jyväskylä; Atena: 1998 ISBN 951-796-135-9.
 Taiteen välttämättömyydestä, Kirjapaja, 2003 - (Must.). ISBN 951-625-949-9.
 Tekemisen taito, Kirjastudio, 2005 ISBN 952-482-025-0.
 Epävarmuudesta ja varmuudesta: johdantoa epävarmuuden kohtaamiseen, Kirjapaja, 2005 - (Must.). ISBN 951-607-142-2.
 Kysymisen taito, Kirjapaja, 2007 ISBN 978-951-607-558-0.
 Lyhty ry on julkaissut uudestaan teokset:
 Epävarmuudesta ja varmuudesta, Books on Demand, 2011 ISBN 978-952-498-917-6.
 Tekemisen taito, Books on Demand, 2011 ISBN 978-952-498-915-2.
 Taiteen välttämättömyydestä, Books on Demand, 2011 ISBN 978-952-498-918-3.
 Kysymisen taito, Books on Demand, 2011 ISBN 978-952-498-916-9.
 Fair play jalkapallon sieluna ja käytäntönä, Books on Demand, 2012 ISBN 978-952-498-919-0.

Lähteet 

Suomalaiset psykologit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Marja-Terttu Kivirinta

Marja-Terttu Kivirinta on suomalainen taidekriitikko ja filosofian tohtori. Hän toimi Helsingin Sanomissa kulttuuritoimittajana vuodesta 1981 vuoteen 2008, jolloin hän jäi eläkkeelle, sekä freelance-kriitikkona 1976–1980 ja jälleen vuodesta 2009. Kivirinta on väitellyt vuonna 2014 Helsingin yliopistosta taidehistorian alalta.

Palkinnot ja tunnustukset
 E. J. Vehmaksen palkinto 2000

Julkaisut
 Galerie Pelin 10 v., teksti ja kuvamateriaali: Marja-Terttu Kivirinta Galerie Pelin, 1991 ISBN 952-90-3188-2.
 Koko hajanainen kuva: Suomalaisen taiteen 80-luku, teksti Marja-Terttu Kivirinta & Leena-Maija Rossi, WSOY, 1991 ISBN 951-0-16570-0.
 Yhdeksän taiteilijaa, Marja-Terttu Kivirinta. WSOY, 2007 ISBN 978-951-0-32435-6.
 Luontoa ja luonnotonta: (Un)naturally: miestaidetta uusin silmin, Marja-Terttu Kivirinta & Leena-Maija Rossi. Like 2009 ISBN 978-952-01-0296-8.
 Leena Luostarinen: tiikerinpiirtäjä, toim.: Otso Kantokorpi, Päivi Karttunen, Pirkko Tuukkanen, tekstit: Otso Kantokorpi, Marja-Terttu Kivirinta, Lasse Saarinen. Suomen taideyhdistys, 2013 ISBN 978-952-99260-6-0.
 Kaarina Kaikkonen, kirjoittajat: Marina Dacci, Marja-Terttu Kivirinta, Julia P. Herzberg, toimitus: Kiira Miesmaa. Parvs, 2014 ISBN 978-952-5654-61-5.
 Vieraita vaikutteita karsimassa: Helene Schjerfbeck ja Juho Rissanen: sukupuoli, luokka ja Suomen taiteen rakentuminen 1910–20 -luvulla, Marja-Terttu Kivirinta. Helsingin yliopisto, 2014 ISBN 978-952-10-9741-6. - Väitöskirja 2014. – Julkaistu myös verkkoaineistona ISBN 978-952-10-9742-3 
 Väri vapautuu: Suomen taiteen uudistajia 1908-1914, Didrichsenin taidemuseo, 2015 - (Didrichsenin taidemuseon julkaisu 56, ISSN 2242-850X). ISBN 978-952-5567-43-4.

Lähteet 

Suomalaiset taidekriitikot
Suomalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
La Fortaleza

La Fortaleza on Puerto Ricon kuvernöörin virka-asunto San Juanin kaupungissa. Se rakennettiin 1500-luvulla linnoitukseksi, mutta siitä tuli jo 1600-luvulla kuvernöörin virka-asunto. Nykyisen palatsimaisen ulkoasunsa La Fortaleza sai 1800-luvulla tehdyissä muutostöissä.

Historia 
Espanjan Puerto Ricon -kauden varhaisvaiheissa saarella ei ollut linnoituksia, mutta vuonna 1529 Espanja määräsi pysyvän linnoituksen rakentamisesta San Juaniin. Rakennustyöt päästiin aloittamaan vasta 1537 paikallisia vastaan käytyjen taistelujen takia.

La Fortaleza valmistui vuonna 1540, ja alkuperäiseen rakennelmaan kuului ympäränmuotoinen torni, jota suojasi neljä kivimuuria. Muurit olivat yli kaksi metriä paksut, ja niiden sisäpuolelle mahtui asumaan noin 200 ihmistä. Pian tämän jälkeen rakennettiin toinen linnoitus Castillo San Felipe del Morro stragisesti tärkeämpään paikkaan lahden suulle. La Fortalezen merkitys puolustuksessa oli siksi toissijainen ja toimi täsät eteenpäin armeijan päälliköiden ja myöhemmin kuvernöörin virka-asuntona.

George Cliffordin johtamat englantilaisjoukot valtasivat La Fortalezan 1598. He joutuivat jättämään samana vuonna San Juanin paikallisten asukkaiden vastarinnan takia.

Hollantilainen kapteeni ja kaappari Boudewijn Hendricksz valtasi 1625 San Juanin 1 500 miehen turvin. Espanjan kuvernööri Juan de Haro y Sanvítores perääntyi joukkoineen San Felipe del Morron linnoitukseen. Hendricksz ei pystynyt valtaamaan sitä ja joutui pakenemaan espanjalaisten saatua vahvistuksia. Hollantilaiset polttivat San Juania ennen pakenemistaan ja vaurioittivat myös La Fortalezaa. Jälleenrakennus aloitettiin 1640.

La Fortalezaa uudistettiin useita kertoja 1800-luvulla, ja vuonna 1822 siitä tehtiin virallisesti Puerto Ricon kuvernöörin virka-asunto. Siinä tehtävässä se oli epävirallisesti ollut jo 1600-luvulta saakka. Kuvernööri Rafael Arístegui y Vélez muutti siitä 1846 palatsimaisen. Arístegui y Vélez muutostöiden jälkeen linnoitus sai nykyisen ulkoasunsa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Puerto Ricon rakennukset ja rakennelmat
Yhdysvaltain virka-asunnot
Unescon maailmanperintökohteet Yhdysvalloissa
C More Sport 1

C More Sport 1 (aiemmilta nimiltään MTV3 MAX Sport 1, MTV Sport 1 ja C More Urheilu) on MTV Oy:n maksullinen, urheiluohjelmia lähettävä kanava. Se aloitti lähetyksensä vuonna 2012. Kanavan pääohjelmistoa ovat muun muassa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, jääkiekon mestarien liiga, yleisurheilun Timanttiliiga ja tennis. Kevään jääkiekon MM-kisojen aikaan C More Sport 1 muuttuu ympärivuorokautiseksi jääkiekkokanavaksi.

Aiemmat logot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 C More Sport

MTV:n televisiokanavat
Vuonna 2012 perustetut televisiokanavat
C More Sport 2

C More Sport 2 (aiemmilta nimiltään MTV3 MAX Sport 2 ja MTV Sport 2) on MTV Oy:n maksullinen, urheilua lähettävä kanava. Se aloitti lähetyksensä vuonna 2012. Kanavalla näytetään muun muassa jääkiekkoa, tennistä ja golfia. C More Sport 1 ja Sport 2 -kanavilla on omat teräväpiirtokanavansa, jotka otettiin käyttöön vuonna 2014. Kanavat näkyvät myös netissä.

Aiemmat logot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 C More Sport

MTV:n televisiokanavat
Suomalaiset televisiokanavat
Vuonna 2012 perustetut televisiokanavat
Risto Oja-Lipastin yhtye

Risto Oja-Lipastin yhtye, nyk. Oja-Lipasti Band, on 1960-luvulta alkaen
 toiminut suomalainen iskelmä- ja tanssimusiikkia soittava orkesteri. Vuonna 2014 sen johtaja, ilmajokelainen Risto Oja-Lipasti palkittiin Sisu-palkinnolla pitkästä ja johdonmukaisesta, edelleen jatkuvasta työstä suomalaisen tanssikulttuurin hyväksi.

Risto Oja-Lipastin ohella yhtyeessä on vuosikymmenien varrella soittanut myös hänen veljiään, kuten Rauli ja Reijo. Yhtyeen laulusolistina esiintyy usein Raulin vaimo Reetta Oja-Lipasti, ja muina solisteina ovat viime vuosina vierailleet muiden muassa Anniina Mattila, Kaija Lustila, Marko Maunuksela ja Juha Hautaluoma.

Vuonna 1978 yhtye laulusolisteinaan Alpo Juvonen ja Jussi-Pekka ”Justus” Koskiranta teki Finnlevylle LP-levyn Pohjanmaan poikia, joka sisältää muun muassa Toivo Kärjen ja Rauno Lehtisen sekä albumin tuottajan Lasse Lintalan sävellyksiä. Reetta Oja-Lipasti levytti MTV-Musiikille vuonna 1994 albumin Nautin elämästä.

Historiaa
Yhtye sai alkunsa, kun musiikkia harrastavan Oja-Lipastin perheen piano- ja trumpettitunteja ottanut esikoispoika ei päässyt kosketinsoittajaksi Markku Tuurin yhtyeeseen vuonna 1967. Hän perusti oman yhtyeen, jonka basistina toimi pitkään veli Rauli ja rumpalina veli Reijo. Laulusolistiksi saatiin Alpo Juvonen, ja keikkamyyjänä ja autonkuljettajana toimi perheen isä. Tanssilavakulttuurin kultaisina vuosina esiintymisiä riitti, ja yhtye säesti muun muassa Irwin Goodmania, Rauli ”Badding” Somerjokea, Kari Tapiota, Eila Pienimäkeä, Paula Koivuniemeä ja Sammy Babitzinia.

1960-luvulta 2010-luvulle yhtyeen riveissä on nähty viitisenkymmentä muusikkoa. Kesällä 2019 50-vuotisjuhlakonserttiinsa valmistautuvan yhtyeen jäseninä olivat Risto Oja-Lipastin lisäksi Hannu Kuismanen, Ari Perälä ja Riston poika Ilari Oja-Lipasti.

Lähteet

Suomalaiset iskelmäyhtyeet
Lifesblood


Lifesblood on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin EP-levy sekä ensimmäinen virallinen albumi. Se julkaistiin 18. syyskuuta 2001 levymerkillä Relapse Records.

Albumista julkaistiin kahden 7” vinyylin painos 31. elokuuta 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Brann Dailor − rummut, laulu
 Brent Hinds − kitara, laulu
 Bill Kelliher − kitara
 Troy Sanders − basso, laulu

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2001 EP:t
Mastodonin albumit
Call of the Mastodon


Call of the Mastodon on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2006. Albumi on yhtyeen viimeinen Relapse Recordsin julkaisema albumi ennen yhtyeen kiinnittämistä Warner Musicille.

Albumin vinyylipainos julkaistiin vuonna 2014.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Pitchfork Median Brandon Stosuy piti albumia verrattain vahvana esityksenä onnistuneesta ja toimivasta varhaisesta tuotannosta. Niin ikään Imperiumin Niko Kaartinen piti albumia hyvin kasattuna kokonaisuutena sekä läpileikkauksena yhtyeen kehityksestä varhaisen tuotannon raakuudesta progressiivisempaan ilmaisuun.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Brent Hinds – kitara, laulu
 Troy Sanders – basso, laulu
 Bill Kelliher – kitara, taustalaulu
 Brann Dailor – rummut
 Eric Saner – laulu (jotkin kappaleet)

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Pitchfork Media: 7.3/10

Lähteet 

Vuoden 2006 kokoelma-albumit
Mastodonin albumit
Mastodon (albumi)


Mastodon on yhdysvaltalaisen saman nimisen metalliyhtyeen musiikkiboksi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2008. Se sisältää yhtyeen koko siihen saakka julkaistun tuotannon, ennenjulkaisemattomia livekappaleita sekä oheistarvikkeita.

Sisältö

Albumit 
 Lifesblood (EP, 2001)
 Remission (2002)
 Live from the Relapse Contamination Festival 2003 (ennenjulkaisematon)
 Leviathan (2004, laajennettu painos)
 Call of the Mastodon (kokoelma, 2006)
 Blood Mountain (2006)

Muut 
 Mastodon -vinyylilevysoittimen levymatto
 Merkki
 Tarrasetti

Lähteet 

Vuoden 2008 kokoelma-albumit
Mastodonin albumit
Musiikkiboksit
Mihail Paškin

Mihail "Misja" Andrejevitš Paškin (, s. 22. huhtikuuta 1980, Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jääpallovalmentaja. Hän toimii Venäjän Superliigassa pelaavan SKA-Neftjanikin päävalmentajana.

Ura
Pelaajaurallaan Paškin pelasi hyökkääjänä. Hän edusti nuoruudessaan Venäjän poikien maajoukkuetta ja myöhemmin Kazakstanin jääpallomaajoukkuetta. Misja Paškinin seuroja ovat olleet Ruotsissa mm. IFK Vänersborg, Gripen-Trollhättan ja Hammarby IF sekä Venäjällä Zorki Krasnogorsk, Jenisei Krasnojarsk ja Volga Uljanovsk.

Mihailin isä Andrei Paškin on Neuvostoliitossa ja vuodesta 1988 Ruotsissa pelannut Neuvostoliiton jääpallomaajoukkuetta edustanut jääpalloilija. Andrei Paškin oli ensimmäinen Neuvostoliitosta Ruotsiin tullut jääpalloilija. Neuvostoliiton mallin mukaan koko perhe ei saanut muuttolupaa. Niinpä poika-Misja joutui jäävät Neuvostoliittoon isovanhempien hoiviin Krasnojarskiin. Muu perhe muutti Vänersborgiin. Vasta vuoden kuluttua syksyllä 1989 Misjakin pääsi vanhempiensa luo Ruotsiin. Tilanne Neuvostoliitossa oli muuttumassa vapaammaksi, ja vanhoista keinoista rajata ihmisten muuttoa luovuttiin.

Asuinpaikaksi Paškineilla vakiintui Trollhättan, mutta seurat vaihtelivat eli Gripen Trollhättan BK ja kaupungin kakkosjääpalloseura Slussen BK, naapurikaupungin IFK Vänersborg ja Katrineholm SK. Keväällä 2006 Misja Paškin teki sopimuksen sen hetken Ruotsin ykkösseuran Edsbyns IF:n kanssa. Tuskin kausi syksyllä 2006 oli alkanut, kun ilmoitettiin Misja Paškinin siirtymisestä vuokralla Zorki Krasnogorskin riveihin. 

Seuraavina vuosina ura jatkui melkeinpä kausikohtaisilla seurasiirroilla eli Zorki-kauden jälkeen syksyllä 2007 takaisin Ruotsiin ja Gripen-Trollhättanin riveihin, sen jälkeen syksyllä 2008 kaudeksi jälleen Zorkin riveihin ja syksyllä 2009 Ruotsiin IFK Vänersborgin riveihin. Vajaan kahden Vänersborg-kauden jälkeen tammikuussa 2011 Misja Paškin siirtyi syntymäseudulleen Krasnojarskiin huippuseura Jenisein riveihin. Keväällä 2012 oli vuorossa jälleen paluu Ruotsiin ja nyt Tukholmaan Hammarby IF:n riveihin. Matka vei vielä kerran Venäjälle ja tällä kertaa Uljanovskiin Volgan riveihin. 

Toinen Hammarby-jakso alkoi keväälä 2015, kun hän palasi Venäjältä Uljanovskin Volgasta. Mihail Paškin päätti keväällä 2016, että Hammyrby IF oli hänen viimeinen aktiiviuran seuransa. Syynä uran lopettamiseen olivat selkävaivat. Misja jatkoi sen jälkeen Hammarbyn päävalmentajana toimineen isänsä Andrein apuvalmentajana.

Valmentajaura
Keväällä 2022 Paškin siirtyi SKA-Neftjanikin päävalmentajaksi kolmen vuoden sopimuksella.

Saavutukset pelaajana 
Seurajoukkueissa
 Ruotsin mestaruus 2013,
 Venäjän mestaruushopeaa 2006 Zorkin riveissä,
 Venäjän mestaruuspronssia 2012 Jenisein riveissä,
 Jääpallon maailmancup voitto: 2011 Jenisein riveissä,

Maajoukkueessa
 MM-pronssia vuonna 2003 Kazakstanin riveissä.

Henkilökohtaisesti.

Lähteet 
Misja Paškin IBDB-tietokannassa
Misja Paškin - rusbandy-tietokannassa

Viitteet

Venäläiset jääpalloilijat
Kazakstanilaiset jääpalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Laura Järnefelt

Laura Järnefelt (1904 Tuusula – 17. syyskuuta 1985) oli suomalainen kuvataiteilija. 

Järnefelt opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1923–1925, Helsingin yliopiston piirustussalissa 1924–1925. Académie Othon Frieszissa ja Académie Colarossissa Pariisissa 1926 sekä Accademia Inglesessa ja Lipinskyssa Roomassa 1928 ja 1932.

Järnefelt on tehnyt monumentaalimaalauksen Maisema Kakkovuorelta Pielaveden Säästöpankkiin ja lisäksi lukuisia muotokuvia, joita on muun muassa Helsingin yliopistossa, Järvenpään kaupungilla ja Teknillisessä korkeakoulussa (Aalto yliopisto).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pauliina Laitinen-Littorin: Laura Järnefelt maalaa idyllistä luontoa. Taloustaito. 3.2.2017

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Esa Pietikäinen

Esa Olavi Pietikäinen (s. 8. huhtikuuta 1938 Kolari) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Lapin jääkäripataljoonan komentajana. 

Pietikäisen vanhemmat olivat hovioikeuden auskultantti Olavi Pietikäinen ja Aino Pekkala. Hänen puolisonsa vuodesta 1959 on Ritva Kauppi.

Pietikäinen tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1957 ja suoritti Kadettikoulun 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973. Hän toimi kouluttajana Pohjan prikaatissa 1958–1959 ja 1961–1963 ja vielä komppanianpäällikkönä vuodesta 1966. Osastonjohtaja 1. erillisessä autokomppaniassa  Pietikäinen oli vuodesta 1963 ja komppanianpäällikkö vuodesta 1967. YK:n suomalaisen pataljoonan komppanianpäällikkönä Pietikäinen toimi 1969 ja Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunnassa toimistoupseerina 1969–1971, toimistopäällikkönä 1975–1977 ja vielä osastopäällikkönä vuodesta 1979. Pohjan prikaatin reservialiupseerikoulua Pietikäinen johti vuodesta 1978 ja Lapin jääkäripataljoonaa vuodesta 1983. Toimittuaan Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä vuodesta 1984 Pietikäinen erosi vakinaisesta palveluksesta 1985.

Pietikäinen ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1973 ja everstiluutnantiksi 1979.

Lähteet

Suomalaiset everstit
 Vuonna 1938 syntyneet
 Elävät henkilöt
John Buffum

John Buffum (s.4. lokakuuta 1943) on yhdysvaltalainen entinen ralliautoilija.

Buffum voitti North American Rally Cupin yhdeksän kertaa ja SCCA Pro Rally mestaruuden 11 kertaa vuosien 1975 ja 1987 välillä. Rallin MM-sarjassa Buffum ajoi vuosien 1973–1988 välillä 16 osakilpailua, pääasiassa  pohjois-Amerikassa ja Englannissa. Lopetettuaan varsinaisen aktiiviuransa Buffum ajoi vielä 1993 Australian rallissa sekä 2000 Portugalin rallissa. Uran parhaaksi saavutukseksi jäivät kolmannet tilat Yhdysvalloissa ajetussa Olympus rallissa vuosina 1986 ja 1988.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivanna Klympuš-Tsyntsadze

Ivanna Klympuš-Tsyntsadze (, s. 5. heinäkuuta 1972 Kiova) on ukrainalainen poliitikko ja journalisti. Hän on toiminut Ukrainan eurooppalaisen ja euroatlanttisen integraation varapääministerinä huhtikuusta 2016 lähtien.

Lähteet 

Ukrainalaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Vuonna 1972 syntyneet
Encontro das Águas

Encontro das Águas (brasilianportugalia, suom. ”Vesien Tapaaminen”) on Rio Negro- ja Amazon-jokien yhteenvirtaus Brasiliassa. Jokien yhtymäkohta sijaitsee Manausin kaupungin itäpuolella Brasilian Amazonasin osavaltiossa. Yhteenvirtaus on yksi Manausin tärkeimmistä nähtävyyksistä jokien vesien huomattavan värieron vuoksi. Rio Negron osin suoalueilta tuleva vesi on hyvin tummaa, koska se sisältää runsaasti happoja ja hyvin vähän kiintoainesta eli sedimenttiä. Yhteenvirtauksesta yläjuoksun suuntaan myös nimellä Rio Solimões tunnetun Amazonin vesi puolestaan on sameaa ja vaalean ruskeaa, koska se sisältää runsaasti hiesua ja savea. Rio Negron tumma vesi on myös lämpimämpää ja virtaa hitaammin kuin Amazonin samea vesi. Vesimassat eivät eroistaan johtuen sekoitu heti kohdatessaan, vaan virtaavat samassa uomassa rinnakkain usean kilometrin matkan, kunnes virtausnopeuksien eron aiheuttamat pyörteet saavat ne lopulta sekoittumaan. Jokien pinnankorkeus vaihtelee kausittain ja niiden yhtymäkohdan ympäristön luonnonkasvillisuus on Amazonin alueen Várzea-tulvametsää.

Lähteet 

Amazonin vesistö
Steve Agnew

Steve Agnew (s. 9. marraskuuta 1965 Shipley) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2019 lähtien hän on toiminut Newcastle Unitedin apuvalmentajana.

Ura pelaajana

Agnew aloitti peliuransa Barnsleyn paidassa debytoiden edustusjoukkueessa marraskuussa 1983. Hän edusti seuraa 1. divisioonassa seitsemän vuoden ajan ja pelasi lähes 200 ottelua seuran paidassa. Kesällä 1991 Agnew siirtyi Blackburn Roversiin 700 000 punnan siirtosummalla. Kovasta hinnasta huolimatta Agnew ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Rovers-paidassa ja otteluita kertyi vain kaksi. Marraskuussa 1992 hän siirtyi lainalle Portsmouthiin, jossa vastuu jäi myös vähäiseksi.

Helmikuussa 1993 Blackburn myi Agnew'n Leicester Cityyn 250 000 punnan siirtosummalla. Leicesterissä tuli enemmän vastuuta ja Agnew pelasi seurassa kaksi ja puoli vuotta, kunnes ura jatkui Pohjois-Englannissa Sunderlandin paidassa. Hän edusti vielä Sunderlandin jälkeen York Cityä ja Gatesheadia, kunnes lopetti uransa vuonna 2002.

Ura valmentajana

Agnew aloitti valmennusuransa vuonna 2002 Gatesheadin apuvalmentajana, mutta pesti päättyi hänen ja päävalmentaja Gary Gillin eroon jo lokakuussa 2002 seuran talousvaikeuksien vuoksi. Agnew'n ura jatkui tämän jälkeen Middlesbrough'n organisaatiossa, jossa hän toimi U18-joukkueen apuvalmentajana. Myöhemmin Agnew valmensi Leeds Unitedin juniorijoukkuetta, kunnes siirtyi kesällä 2005 Hartlepool Unitedin edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Kesällä 2006 hän palasi Leedsiin ja tammikuussa 2007 edelleen Middlesbrough'n juniorivalmentajaksi. 

Heinäkuussa 2008 Agnew'sta tuli Boron apuvalmentaja. Agnew työskenteli Gareth Southgaten ja Gordon Strachanin apuvalmentajana. Lokakuussa 2010 hänestä tuli päävalmentaja kahden ottelun ajaksi Strachanin erottua tehtävästään. Tony Mowbrayn tultua Boron päävalmentajaksi Agnew siirtyi U21-joukkueen peräsimeen, kunnes kesällä 2012 jätti seuran ja aloitti Hull Cityn apuvalmentajana. Agnew työskenteli Steve Brucen aisaparina Hullissa joulukuuhun 2014 saakka, kunnes palasi Boron organisaatioon Aitor Karankan apuvalmentajaksi.

Karanka ja Agnew luotsasivat Boron kaudella 2015/16 Englannin Mestaruussarjassa kakkoseksi ja seura nousi Englannin Valioliigaan. Karankan saatua potkut heikosti sujuneen kevätkauden vuoksi, Agnew'sta tuli 16. maaliskuuta 2017 Boron päävalmentaja. Agnew yritti nostaa Boron pois Valioliigan putoamiskamppailusta, mutta laihoin tuloksin. Boro voitti Agnew'n alaisuudessa vain Sunderlandin, kunnes joukkueen putoaminen liigasta varmistui 3–0 tappioon Chelsealle. Kesäkuussa 2017 Boro korvasi Agnew'n Garry Monkilla.

Lähteet

Englantilaiset jalkapalloilijat
Englantilaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
San Juan National Historic Site

San Juan National Historic Site on National Park Servicen alaisuudessa oleva historiallinen suojelualue San Juanin kaupungissa Puerto Ricossa. Se muodostaa La Fortalezan linnoituksen kanssa Unescon maailmanperintökohteen.

San Juanin kansallishistoriallisella alueella ovat San Cristóbalin, San Felipe del Morron ja San Juan de la Cruzin linnoitukset sekä bastioneita, ruutimakasiineja ja kolme neljäsosaa vanhasta kaupunginmuurista. San Juan de la Cruzin linnoitus sijaitsee Isla de Cabrasin saarella San Juanin lahden läntisellä suuaukolla, kun muut linnoitteet ympäröivät San Juanin vanhaakaupunkia. Linnoitusten rakennustyöt aloitettiin 1539.

La Fortaleza ja kansallishistoriallinen alue valittiin 1983 maailmanperintöluetteloon, koska ne edustavat eurooppalaisen sotilasarkkitehtuurin kehittymistä Karibialla 1500–1900-luvuilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kohde National Park Servicen sivuilla 

Puerto Rico
National Register of Historic Places
Oblivion EP


Oblivion EP on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin EP-levy, joka julkaistiin digitaalisessa formaatissa 26. lokakuuta 2009. Nimikkokappale julkaistiin myös CDS-formaatissa rajoitetun T-paitabundlen osana. ”The Bit” on alun perin Melvinsin esittämä kappale.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Brann Dailor − rummut, laulu
 Brent Hinds − kitara, laulu
 Bill Kelliher − kitara
 Troy Sanders − basso, laulu

Lähteet 

Vuoden 2009 EP:t
Mastodonin albumit
Sun Eater


Sun Eater on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Job for a Cowboyn neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 11. marraskuuta 2014 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on tyyliltään edellisiä albumeita progressiivisempi, hidastempoisempi ja melodisempi.

Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 115.

Vastaanotto 
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Metal Injectionin Nate antoi albumille arvosanan 8/10. Hän sanoi albumin tahdittavan itsensä hyvin, ja yhtyeen ottavan selvää pesäeroa perinteiseen death metal -musiikkiin antamalla musiikkiin aiempaa progressiivisempaa aspektia. Niin ikään Imperiumin Tuomo Hohtari piti albumia yhtyeen uutena alkuna, ja kehui tyylipuhtaan death metalin vaihtamista hidastempoisempaan, raskaaseen, synkkään ja kunnianhimoisempaan, melodiseen tyylisuuntaan. Kaaoszinen Vilma Ala-Koukkari antoi albumille arvosanan 9/10. Hän sanoi hitaan tyylisuunnan jättävän molemmille tyylilajeille tilaa, ja piti sitä modernin death metalin merkkiteoksena.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jonny Davy – laulu
 Tony Sanicandro – kitara
 Al Glassman – kitara
 Nick Schendzielos – basso

+

 Danny Walker – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 9/10
 Metal Sucks: 8/10

Lähteet 

Vuoden 2014 albumit
Job for a Cowboyn albumit