joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kirja A & Ö

Kirja A & Ö oli Yleisradion TV1:ssä nähty kirjallisuusohjelma, jota toimitti ja juonsi kirjailija-toimittaja Tuula-Liina Varis. Ohjelmasarja alkoi 1999, ja sen aiheena olivat ajankohtaiset kirjat ja kirjailijat. Sarja päättyi nähtävästi lopullisesti elokuussa 2005. 

Ohjelmassa Variksen vieraina ja keskustelukumppaneina ovat esiintyneet muiden muassa Tommy Tabermann, Matti Yrjänä Joensuu, Orvokki Autio, Pirjo Hassinen, Pekka Kejonen, Yrsa Stenius, Harri Tapper ja Matti Klinge. Tavallisesti vieras esitteli ohjelman lopussa viisi suosikkikirjaansa. Lisäksi ohjelmassa kokoontui säännöllisesti lukupiiri keskustelemaan ajankohtaisesta kirjasta. Lukupiiriin kuuluivat muiden muassa Claes Andersson, Anna-Leena Härkönen ja Jarkko Martikainen. 

Kesällä 2005 ohjelma nähtiin nimellä Kesäkirja A & Ö. Tuotantokauden ohjelmat kuvattiin Helsingissä kirjailijatalo Villa Kivessä. 

Ohjelman on tuottanut Ikoni & Indeksi. Kirja A & Ö:n tekijät, sen toimittaja Tuula-Liina Varis sekä tuottajat Marketta Mattila ja Raisa Rauhamaa, saivat vuonna 2005 Suomen Kirjainstituutin säätiön Kirja kirjasta -palkinnon. Palkinnon arvo on 3 000 euroa.

Aiheesta muualla

 Ikoni & Indeksi: Kirja A & Ö.
 Markku Soikkeli: Miten kirjan käy televisiossa? 

Kirjallisuusohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Voimala (televisio-ohjelma)

Voimala oli tuotantoyhtiö Ikoni & Indeksin Yle TV1 -kanavalle tuottama keskusteluohjelma, jonka toimittajina ja juontajina olivat Raisa Rauhamaa ja Marketta Mattila. Voimala alkoi tammikuussa 2003 ja sen viimeinen jakso esitettiin 24. huhtikuuta 2012.

Ohjelma sai vuonna 2004 Media ja Message -tapahtumassa ensimmäisen palkinnon asiaohjelmien sarjassa. Vuonna 2012 ohjelmalle myönnettiin Kirkon viestintäpalkinto.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ikoni & Indeksi 

 
Kulttuuriohjelmat
Keskusteluohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Omertà

Omertà on tiettyä eteläitalialaista käyttäytymissäännöstöä tarkoittava termi. Sen mukaan ihmisen tuli muun muassa vaieta poliisikuulusteluissa, vaikka olisi rikoksen silminnäkijä. Ennen 1980-luvun puoliväliä oli poliisin lähes mahdoton viedä mafiarikoksia oikeuteen, koska sisilialaiset pitivät kiinni omertà-säännöstä. Sääntö kielsi paljastamasta salaisuuksia viranomaisille.

Sisilian murteella omertà tarkoittaa miehekkyyttä. 

Paul Lunden mukaan mafioson tunnusmerkkinä on vähäpuheisuus, jossa jokainen sana painaa. Aidon mafioson olemus on vakavan arvokas kaikissa tilanteissa, jopa voimakkaasti ärsytettäessä. Tämä on myös koko Välimeren alueen miesihanne ja juontaa juurensa antiikin Kreikan ja Rooman stoalaisesta perinteestä.

Katso myös 
 Tabu

Lähteet 

Italiankieliset sanat ja sanonnat
Mafia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Omerta

Omertà, eteläitalialainen käyttäytymissäännöstö, joka koskee mm. vaikenemista
 Omerta 6/12, suomalainen elokuva vuodelta 2021
Päivi Suomi

Päivi Marjatta Suomi (s. 14. lokakuuta 1967 Säkylä) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen töidensä aiheina ovat useimmiten Lapin maisemat ja meri tai värikylläiset kukat.

Suomi asuu ja työskentelee Säkylässä Kolvaan ateljeessa, jossa on jatkuva näyttely. Hän on pitänyt lukuisia näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. 

Suomi pitää jatkuvaa näyttelyä Saariselän Laanihovissa ja Levin Lääkäriasema Bene Finlandian tiloissa.

Lähteet
Päivi Suomen haastattelu 19.9.2007 Saariselällä
Kotisivut
Haastattelu

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Uskomus

Uskomus on yleiskielessä uskoon, luuloon pohjautuva käsitys, erityisesti käsitys jostakin yliluonnollisesta. Tietoteoriassa, joka tutkii ihmisten tietoa ja sen pätevyyttä, uskomuksella tarkoitetaan mielentilaa, joissa yksilö on vakuuttunut jonkin väittämän totuudesta. Uskomus voi olla tietoteorian näkökulmasta joko tosi tai epätosi. Oikeutusteoriat ovat tietoteoreettisia oppeja, jotka pyrkivät selittämään väittämien tai uskomusten oikeutusta.

Uskomuksen määritelmä 

Kuten totuuden, tiedon ja viisauden kohdalla, uskomukselle ei ole täsmällistä määritelmää, josta oltaisiin samaa mieltä. Uskomusten voidaan nähdä sijoittuvan ihmisen persoonallisuudessa joko kognitiiviseen (tiedolliseen) osa-alueeseen, jolloin ne liittyvät läheisesti tietoon, tai affektiiviseen (tunnepitoiseen, mielialaan liittyvään) osa-alueeseen, jolloin ne liittyvät enemmän asenteisiin.

Erkki Pehkosen mukaan uskomuksen voidaan katsoa viittaavan vakaisiin, subjektiivisiin käsityksiin ja tietoihin, mukaan lukien tunteet, joita ei voida perustella objektiivisesti. Uskomukseen oikeuttavat syyt yksilö määrittää ja valikoi usein tiedostamattaan. Syitä voivat olla esimerkiksi yleisesti tiedetyt tosiasiat ja niistä tehdyt johtopäätökset. Uskomuksissa on näin vahva tunnepitoinen osatekijä. Käsitys viittaa korkeamman tason uskomukseen, joka on yksilön itsensä tiedostama ja pohjautuu yksilön suorittamaan tietoiseen ja tiedostetusti perusteltuun päättelyyn. Näin ne ovat uskomuksia kognitiivisempia. Kuva jostakin asiasta on Pehkosen mukaan käsityksen affektiivisempi ja spontaanimpi muunnelma.
 
Ihmisen uskomusten kokonaisuus muodostaa hänen todellisuuskäsityksensä.

Uskomusten oikeutus 

Platonin esittämän perinteisen tiedon määritelmän mukaan tieto on hyvin perusteltu tosi uskomus. Oikeutusteoriat ovat tietoteoreettisia oppeja, jotka pyrkivät selittämään väittämien tai uskomusten perustelua ja oikeutusta. Oikeutuksella tarkoitetaan syitä, joiden vuoksi henkilö omaa uskomukset tai syitä uskomuksen totuudelle. Uskomusten oikeusteorioita ovat koherentismi, fundamentalismi, reliabilismi ja foundherentismi.
 
 Koherentismi on tietoteoreettinen näkemys, jonka mukaan uskomus voi olla tosi, vasta kun se sopii yhteen henkilön muiden uskomusten kanssa. 

 Fundamentalismin mukaan on olemassa perususkomuksia tai perusoletuksia, jotka ovat oikeutettuja sellaisinaan.  Perususkomukset oikeuttavat kaikki muut uskomukset.

 Reliabilismin mukaan uskomukset oikeuttaa todeksi tiedon tuottavan prosessin luotettavuus.

 Foundheretismin mukaan uskomukset ovat oikeutettuja, kun niille on löydettävissä positiivisia syitä ja ne ovat yhteensopivia aikaisempien uskomusten kanssa.

Katso myös 
 Katsomus
 Käsitys
 Mututieto
 Usko
 Usko ja tieto
 Uskomusjärjestelmä
 Vakaumus

Lähteet

Aiheesta muualla  

 
 Hartikainen, Erkki (toim.): Usko, uskomus, vakaumus . Peruskoulun elämänkatsomustieto 5.
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Eläketurvakeskus

Eläketurvakeskus (ETK) on työeläketurvan toimeenpanon ja kehittämisen lakisääteinen yhteistyöelin, asiantuntija ja yhteisten palvelujen tuottaja. ETK on lailla perustettu, mutta se ei ole osa valtionhallintoa. Sen toiminta rahoitetaan työeläkemaksuista.

ETK:n toimitusjohtaja on Mikko Kautto. Ensimmäinen toimitusjohtaja oli Tauno Jylhä (1961–1967). Eläketurvakeskuksessa oli vuoden 2021 lopussa 297 työntekijää. Sen toimitilat sijaitsevat Helsingin Kalasatamassa.

Tehtävät  
ETK:n tehtäviä ovat työeläkejärjestelmän keskusrekisterien hoitaminen, tutkimus, tilastointi ja työeläkelaitosten vastuunjako. Lisäksi ETK tuottaa suunnittelu-, koulutus- ja viestintäpalveluja ja tukee säädösten valmistelua. Eläketurvakeskus neuvoo työeläkeasioissa ja valvoo, että työnantajat ovat ottaneet työntekijöilleen työeläkevakuutuksen.

Eläketurvakeskus on kansainvälinen yhdyslaitos eli se välittää ulkomaille kaikki Suomessa asuvien hakemukset, joissa haetaan eläkettä ulkomailta sekä ratkaisee EU/ETA-maissa ja sosiaaliturvasopimusmaissa työskentelevien osalta, sovelletaanko heihin Suomen sosiaaliturvalainsäädäntöä.

Hallinto ja organisaatio  
Eläketurvakeskuksen ylimmät hallintoelimet ovat edustajisto ja hallitus. Sosiaali- ja terveysministeriö asettaa edustajiston sekä nimittää hallituksen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Hallituksen puheenjohtajana toimii Jukka Ahtela ja edustajiston puheenjohtajana STM:n kansliapäällikkö Kirsi Varhila .

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eläketurvakeskus.
 Teos Julkarissa  

Sosiaaliturva

Julkisoikeudelliset rahastot
Suomen viranomaiset
Tapio Perttunen

Tapio Perttunen (s. 5. marraskuuta 1956 Pelkosenniemi) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Perttunen asuu ja pitää valmennustalliaan Orimattilassa.

Saavutuksia 
Perttunen on voittanut valmentajana ja/tai ohjastajana muun muassa seuraavat suurkilpailut:

 Kasvattajakruunu (kahdesti)
 Kriterium
 Kultakenkä
 Kymenlaakso-ajo (kolme kertaa)
 Ravikuningatar
 Ravikuningas (kolme kertaa)
 Kylmäveristen Pohjoismaiden mestaruus
 Satakunta-ajo
 Solvallan Nelivuotiseliitti
 St Leger (kahdesti)
 Suomenhevosten Derby
 Kylmäverihevosten Suur-Hollola-ajo (neljä kertaa)
 Suur-Hollola-ajo 
 Tammavaltikka
 Villinmiehen Tammakilpa (kahdesti)

28.7.2014 Perttunen rikkoi viidentenä suomalaisohjastajana 5 000 voiton rajan, ohjastamalla Lyric Brolinen voittoon Loviisan raveissa.

Lähteet 
 Ravitalli Tapio Perttunen Ky
 Perttusen tilastot Suomen Hippoksen tietokannassa

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset raviohjastajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset ravivalmentajat
Timo-Veikko Valve

Timo-Veikko Valve (s. 1982) on suomalainen sellisti, joka on marraskuusta 2006 toiminut Australian Chamber Orchestran soolosellistinä. 

Valve aloitti opintonsa Länsi-Helsingin musiikkiopistossa ja siirtyi sieltä Sibelius-Akatemiaan vuonna 1997, josta hän valmistui vuonna 2007. Valve on opiskellut myös Edsbergin Musiikki-instituutissa vuosina 2002-2006. 

Valve on soittanut Suomessa esimerkiksi Helsingin kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin solistina. 

Vuonna 2000 Valve sijoittui toiseksi Eurovision nuorten muusikkojen kilpailussa.

Aiheesta muualla
Timo-Veikko Valveen verkkosivut

Lähteet

Suomalaiset sellistit
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Aaron Carter

Aaron Carter (7. joulukuuta 1987 Tampa, Florida, Yhdysvallat – 5. marraskuuta 2022 Lancaster, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pop- ja hip hop -laulaja. Hän oli Backstreet Boys -yhtyeestä tunnetuksi tulleen laulaja Nick Carterin pikkuveli. Carter esiintyi myös televisiosarjoissa.

Ura 
Carterin ura viihdealalla alkoi jo viisivuotiaana, ja hänen ensimmäinen albuminsa Aaron Carter julkaistiin vuonna 1997. Se myi kultaa Kanadassa, Tanskassa, Saksassa, Norjassa ja Espanjassa. Sen jälkeen hän äänitti muun muassa kappaleen Pokémon-elokuvaan Pokémon – Mewtwon vastaisku, esiintyi Backstreet Boysin ja Britney Spearsin lämmittelijänä, julkaisi elämäkerran ja videokokoelman sekä esiintyi Nickelodeon-kanavalla. Carterin LP Aaron’s Party (Come Get It) myi Yhdysvalloissa triplaplatinaa.

Oh Aaron julkaistiin vuonna 2001, ja sen jälkeen Carter keikkaili edelleen Backstreet Boysin ja Britney Spearsin mukana. Hän myös teki kappaleita useisiin elokuviin. Another Earthquake! julkaistiin syksyllä 2002, ja siltä nousi Yhdysvaltojen singlelistojen top 20:een kappale ”America A O”.

Carterin uraa häiritsi Another Earthquake! -albumin jälkeen häne entisen managerinsa Lou Pearlmanin oikeusjuttu. Carter ei juurikaan tehnyt uutta musiikkia useaan vuoteen, mutta hänen elämäänsä seurattiin tarkasti sensaatiolehdistössä. Hän kilpaili muun muassa Dancing with the Stars -sarjan yhdeksännellä kaudella ja teki yhteistyötä muun muassa Flo Ridan ja Busta Rhymesin kanssa.

Carter käynnisti vuonna 2013 paluukiertueen ja julkaisi uuden singlen vuonna 2015; ”Fool’s Gold” päivitti Carterin tyyliä 1990-luvun teinipopista moderniin R&B-tyyliin. Se ja seuraavien parin vuoden aikana julkaissut singlet päätyivät myös vuonna 2018 ilmestyneelle Love-albumille.

Yksityiselämä 
Carter kärsi päihde-, syömis- ja mielenterveysongelmista ja hakeutui vuonna 2017 niistä vieroitushoitoon. Hänen kaksoisisarensa Angel ja veljensä Nick hakivat Aaronille lähestymiskieltoa vuoden 2019 syyskuussa. Carter kertoi syksyllä 2019 yhdysvaltalaisessa Lääkärit-televisio-ohjelmassa kärsivänsä dissosiatiivisestä identiteettihäiriöstä, skitsofreniasta, akuutista ahdistuksesta ja maanisdepressiivisyydestä.

Carter sai marraskuussa 2021 poikalapsen tyttöystävänsä Melanie Martinin kanssa, jonka kanssa hän oli julkistanut seurustelusuhteensa tammikuussa 2020. Carter kuitenkin kertoi eronneensa Martinista vain vajaa viikko lapsensa syntymän jälkeen.

Carter löydettiin kuolleena kotoaan 5. marraskuuta 2022.

Diskografia 
 Aaron Carter (1997; pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa, paras sijoitus 28. viikolla 15 vuonna 1998)
 Aaron’s Party (Come Get It) (2000)
 Oh Aaron (2001)
 Another Earthquake (2002)
 Most Requested Hits (2003)
 Come Get It: The Very Best of Aaron Carter (2006)
 2 Good 2 B True (2006)
 Love (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Vuonna 1987 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Rabatti

Rabatti oli suomalainen päivittäistavaraketju. Ketjun myymälöitä oli eniten 1990-luvulla. Ketjun mainoslause oli ”Rabatti ja rahat riittää”. 

Rabatin perustaja Tarmo Marjamäki (1933–2022) aloitti työuransa kauppa-apulaisena ja myymälänhoitajana kotikunnassaan Urjalassa. 30-vuotiaana hän ryhtyi itsenäiseksi K-kauppiaaksi Jokioisilla. Vuonna 1971 Marjamäki perusti Forssaan Säästö-Aitta-halpakaupan ja hieman myöhemmin Seppälän vaatetusliikkeen. Marjamäen unelma tukkuliikkeistä riippumattomista, ruokaa edulliseen hintaan myyvistä kaupoista toteutui vuonna 1983, kun hän perusti Rabatti-myymäläketjun. Ketjulla oli enimmillään 32 myymälää Kanta-Hämeessä, Päijät-Hämeessä ja Pirkanmaalla. Marjamäki tuli henkilökohtaisesti tunnetuksi esiintymällä oman kauppaketjunsa televisiomainoksissa. Marjamäki myi Rabatti-myymäläketjun Ruokamarkkinat Oy:lle vuonna 1995 ja jatkoi yrittäjänä kiinteistöalalla. Tarmo Marjamäki valittiin vuoden yrittäjäksi Forssassa vuonna 1983 ja Kanta-Hämeen maakunnassa vuonna 1988.

Lähteet 

Entiset suomalaiset yritykset
Raakel Lignell

Raakel Johanna Lignell (o.s. Honkanen; s. 13. joulukuuta 1966 Mikkeli) on suomalainen muusikko. Hän on toiminut viulistina, tuottajana ja juontajana.

Lignell on opiskellut Sibelius-Akatemiassa ja Berliinin musiikkiakatemiassa. Hän on avioliitossa näyttelijä Nicke Lignellin kanssa. Heillä on viisi lasta, joista vanhin on Raakel Lignellin aiemmasta suhteesta. Yhteisistä lapsista tytär Greta (s. 1994) pääsi Teatterikorkeakouluun vuonna 2018 ja opiskelee näyttelijäksi.

Vuosina 2002–2003 Lignell juonsi MTV3-kanavan Levyraati-ohjelmaa. Hän osallistui vuonna 2007 Yle TV1:n esittämään, elämäntapojen kohentamiseen liittyvään televisio-ohjelmaan Elämä pelissä.

Lignell oli vuoden 2007 eduskuntavaaleissa kokoomuksen ehdokkaana. 

Syksyllä 2013 Lignell osallistui Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kahdeksannelle tuotantokaudelle tanssiparinaan tanssinopettaja Jani Rasimus. He putosivat semifinaalissa mutta pääsivät Harri Syrjäsen loukkaantumisen vuoksi finaaliin kisaamaan Manuela Boscoa ja Matti Puroa vastaan. Lignell ja Rasimus voittivat kisan ja saivat äänistä 51 prosenttia.

Lignell aloitti MTV3-kanavan Studio55-ohjelman juontajana vuonna 2014.

Kirjat

Lähteet 

Suomalaiset viulistit
Suomalaiset televisiojuontajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Innocence Is No Excuse

Innocence  Is No Excuse on heavy metal -yhtye Saxonin seitsemäs studioalbumi. Se saavutti Isossa-Britanniassa 36. sijan ja Yhdysvalloissa 133. sijan.

Tyylillisesti albumi oli suuri syrjähyppy edellisen Crusader -albumin raskaista soundeista. Innocence Is No Excusella on sähköinen ja aikansa glam metal -yhtyeille tyypillinen sähäkkä rock-kitarasoundi, ja albumilla on myös kosketinsoittimia mukana. Biff Byfordin mukaan "albumi on hyvä, mutta Saxon kadotti osan identiteettiään levyn myötä".

Kappaleet
 "Rockin' Again" (Byford/Oliver/Dawson) – 5:12
 "Call Of The Wild" (Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glockler) – 4:03 
 "Back On The Streets" (Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glockler) – 3:59
 "Devil Rides Out" (Byford/Dawson) – 4:23
 "Rock N' Roll Gypsy" (Byford/Dawson) – 4:13
 "Broken Heroes" (Byford/Dawson) – 5:27
 "Gonna Shout" – 3:58 (Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glockler)
 "Everybody Up" (Byford/Dawson) – 3:28
 "Raise Some Hell" (Byford/Dawson) – 3:40
 "Give It Everything You've Got" (Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glockler) – 3:27

Kokoonpano
Biff Byford - laulu
Graham Oliver - kitara
Paul Quinn - kitara
Steve Dawson - basso
Nigel Glockler - rummut

Tuotanto
Tuottaja: Simon Hanhart 
Äänitys: Simon Hanhart
Äänitetty: Union Studios, München
Miksaus: Simon Hanhart & Saxon
Miksattu: Wisseloord Studios, Hilversum, Alankomaat

Vuoden 1985 albumit
Saxonin albumit
30 Seconds to Mars (albumi)

30 Seconds to Mars on alternative rock -yhtyeen 30 Seconds to Marsin debyyttialbumi, jota voidaan kutsua konseptialbumiksi. Albumin julkaisi 27. elokuuta 2002 Virgin Records.

Kappaleet

Extramateriaali

Kokoonpano
Jared Leto — kitara, laulu
Shannon Leto — rummut
Solon Bixler — kitara

Tekijät
 Tuottanut Bob Ezrin, Brian Virtue ja 30 Seconds to Mars
 Syntikka kappaleessa on "Echelon": Brian Virtue
 Piano kappaleessa "The Mission": Bob Ezrin
 Toinen syntetisaattori kappaleessa "Capricorn (A Brand New Name)": Dr. Nner
 Toinen ohjelmointi kappaleessa "Oblivion": Joe Bishara
 Toinen basso ja kitara kappaleessa "Welcome to the Universe": Phillips Exeter Blue I
 Toinen kitara kappaleissa "Welcome to the Universe," "93 Million Miles" ja "Year Zero": Solon Bixler
 Toinen syntetisaattori kappaleessa "93 Million Miles": Solon Bixler
 Toinen basso kappaleissa "Buddha for Mary," "End of the Beginning" ja "93 Million Miles": Jeffery Jaeger
 Toinen kitara kappaleessa "End of the Beginning": Jeffery Jaeger
 Valokuvaus: Shannon Leto
 Toinen valokuvaaja: Ken Schles
 Ohjaus: Mary Fagot
 Design: Eric Roinestad
 Taiteellinen johto, konsepti: 30 Seconds to Mars
 Managerointi: Arthur Spivak (Spivak/Sobol Entertainment)

Vuoden 2002 albumit
Vuoden 2002 esikoisalbumit
30 Seconds to Marsin albumit
Bob Ezrinin tuottamat albumit
Vuoristotauti

Vuoristotauti on hapenpuutteesta johtuva tila, joka aiheutuu nesteiden kertymisestä keuhkoihin ja aivokudokseen. Solutasolla mitokondrion energiantuotannon ehtyessä solun natriumpumppu ei pysty poistamaan riittävästi suoloja solusta, ja osmoosi aiheuttaa ylimääräisen nesteen kertymistä soluihin. Tämä aiheuttaa turvotusta aivoissa ja aivorungossa (aivoödeema) ja/tai nesteen vuotamista keuhkoihin (keuhkoödeema). Pahimmassa tapauksessa vuoristotauti johtaa kuolemaan 6 tunnin kuluessa ensimmäisistä oireista. Kuolinsyynä on joko kooma (aivoödeema) tai hukkuminen (keuhkoödeema).

Oireet 
Oireet alkavat tavallisimmin 12–36 tunnin kuluttua vuoristonousun jälkeen. Tavallisimpia oireita ovat päänsärky, pahoinvointi, oksentelu, tasapainohäiriöt, sekavuus, hengenahdistus, veriset vaahtoyskökset ja unettomuus.

Hoito ja torjunta
Kenttäoloissa ainoa toimiva hoito on paluu alemmas. Hätätilassa voidaan antaa lisähappea. "Gamow Bag" on kannettava, pumpattava painekammio, jolla voidaan antaa ensiapua. Asetatsoliamidi (Diamox, Ödemin) on nesteenpoistolääke, joka nopeuttaa korkeaan ilmaan tottumista ja helpottaa usein vuoristotautia. Deksametasoni (steroidi) helpottaa myös turvotusta, mutta sitä voi käyttää vain lääkärin valvonnassa. Myös sildenafiili (Viagra) on todettu tehokkaaksi lääkkeeksi vuoristotautia vastaan. Vuoristotautia voi torjua nousemalla vuoristossa kyllin hitaasti, nyrkkisääntönä on enintään 300 metrin nousu päivässä 3 600 metrin jälkeen sekä ylimääräinen lepopäivä aina 1 000 metrin välein. Yksilön herkkyys vuoristotaudille on suurelta osin perinnöllistä, minkä vuoksi herkkyyden toteaminen vaatii DNA-tutkimuksen. Fyysisellä suorituskyvyllä ei ole osuutta vuoristotaudin kestoon, mutta yli 50-vuotiailla sairastumisriski on todettu pienemmäksi. Hyvä hapenottokyky ja korkea hemoglobiinitaso lieventävät oireita.

Katso myös
Korkeuden vaikutus ihmiseen
Korkeanpaikan harjoittelu
Turvotus

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Altitude Illness Clinical Guide For Physicians (8.5.2000)  (high-altitude-medicine.com)
Acute High-Altitude Illnesses (New Engl J Med 2013; 368:2294-2302; vaatii sisäänkirjoittautumisen)  (nejm.org)

Sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
The Inner Sanctum

The Inner Sanctum on heavy metal -yhtye Saxonin kahdeksastoista studioalbumi. Se nousi Britanniassa sijalle 102. Inner Sanctumista julkaistiin myös rajoitettu painos DVD-levyllä varustettuna.

Tyylillisesti Lionheartin ja Metalheadin yhdistelmäksi kuvattu albumi oli menestys ympäri maailmaa, jopa Englannissa. Albumilta julkaistiin singlenä tarttuva If I Was You ja rokkaava I've Got To Rock (to Stay Alive) ja kummastakin kappaleesta tehtiin musiikkivideot. Jälkimmäisen kappaleen musiikkivideolla esiintyy myös Lemmy Kilmister (Motörhead), Andi Deris (Helloween) ja Angry Anderson (Rose Tattoo).

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Saxon sekä sanoittanut Byford.

CD

DVD: A Night Out with the Boys 
To Hell and Back Again
A Night Out With the Boys – The Idea
A Night Out With the Boys – Not Really
See the Light Shining
A Night Out With the Boys – Now It Started
Redline
Suzie Hold On
Stand Up and Be Counted
Frozen Rainbow
Never Surrender

Kokoonpano 
 Biff Byford – laulu
 Paul Quinn – kitara
 Doug Scarratt – kitara
 Nibbs Carter – basso
 Nigel Glockler – rummut ja kosketinsoitin

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 8/10
 Imperiumi.net: 
 Sputnikmusic:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Saxonin albumit
Rock the Nations

Rock the Nations on heavy metal -yhtye Saxonin kahdeksas studioalbumi. Se pääsi Ison-Britannian listoilla 34. sijalle ja Yhdysvaltain listoilla 149. sijalle.

Levyllä yhtye jatkoi edellislevyn radioystävällisempää linjaa, mutta, kuten Biff Byford on ilmaissut, tällä levyllä soundit ovat enemmän perinteisempää Saxon-rockia kuin edellislevyllä tutuksi tullutta glam metallia.

Kappaleet
 "Rock the Nations" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 4:40
 "Battle Cry" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 5:26
 "Waiting For the Night" (Byford/Glockler) – 4:51
 "We Came Here to Rock" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 4:18
 "You Ain't No Angel" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 5:28
 "Running Hot" (Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glockler) – 3:35
 "Party Til You Puke" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 3:25
 "Empty Promises" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 4:09
 "Northern Lady" (Byford/Quinn/Oliver/Glockler) – 4:42

Kokoonpano
Biff Byford - laulu
Graham Oliver - kitara
Paul Quinn - kitara
Paul Johnson - basso
Nigel Glockler - rummut

Tuotanto
Tuottaja : Gary Lyons 
Äänitys : Wisseloord Studios, Hilversum, Holland
Miksaus : Wisseloord Studios
Elton John soittaa pianoa kappaleissa 7 & 9
Kansitaide : Paul Gregory

Vuoden 1986 albumit
Saxonin albumit
Kuningasjätkä

Kuningasjätkä on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Markku Pölösen ohjaama suomalainen elokuva. Tarina kertoo pojan ja isän yhteisestä kesästä tukkijoella. Elokuva on Pölösen kolmas pitkä elokuva.

Juoni 
1950-luvun Itä-Suomeen sijoittuva tarina kertoo pojasta ja leskeksi jäänestä isästä tukinuittoporukassa, jossa poika joutuu seuraamaan voimattomana isäänsä kohdistettua työpaikkakiusaamista. Vähitellen isä hyväksytään tukkijätkäporukan tasaveroiseksi jäseneksi. Elokuvan lopun lavatanssit tuovat uuden käänteen niin isän kuin pojankin elämään.

Näyttelijät

Jussi-palkinnot
Paras elokuva
Paras käsikirjoitus: Markku Pölönen
Paras miespääosa: Pertti Koivula
Paras miessivuosa: Peter Franzén
Paras ohjaus: Markku Pölönen

Aiheesta muualla
 

Tukkilaiselokuvat
Markku Pölösen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Vuoden 1998 suomalaiset elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Badding (elokuva)

Badding on Markku Pölösen ohjaama suomalainen elokuva Rauli Badding Somerjoesta. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 2000. Elokuva kertoo Raulin paosta maaseudulle lapsuuden maisemiin. 

Pölönen on sanonut elokuvasta, ettei se ole elämäkertaelokuva vaan satu. Hän kuvaa myös musiikin merkitystä elokuvalle: "Badding pani niin paljon omaa ajatteluaan ja tunne-elämäänsä musiikkiin, että oikeastaan tämän elokuvan olisi pystynyt tekemään pelkästään musiikista" ja "- - elokuvan suurin totuus on musiikki". Elokuvassa on esitetty pitkin matkaa tapahtumia "jotka olisivat voineet tapahtua", ja Baddingin lapsuudenystävä on neljän viiden henkilön yhdistelmä.

Palkinnot
Elokuva sai neljä Jussi-palkintoa. Baddingia esittänyt Janne Reinikainen palkittiin miespääosa-Jussilla. Jussit annettiin myös kuvaaja Kari Sohlbergille, lavastaja Minna Santakarille ja puvustaja Tiina Kaukaselle.

Arviot
Kriitikkojen suhtautuminen oli tuoreeltaan varautunut: "Pölösen paras elokuva", "Pölösen leffassa on paljon hyvää ja valloittavaa, mutta mikään täysosuma se ei ole". Reinikaisen roolisuoritus sai Helena Yläseltä kiitosta vilpittömänä ja hienona työnä. Hänen mukaansa Reinikainen tavoittaa Somerjoen eleet "aavemaisen hyvin". Luonnonlapsimyytin korostus sai ristiriitaisen vastaanoton. Mielipiteet jakautuivat ikäluokittain, ja muun muassa Aamulehden Markus Määttänen suhtautui nuivasti taiteelliseen valintaan.

Osa kriitikoista olisi kaivannut elokuvaan perinteisempää elämäkertaelokuvan otetta, Somerjoen musiikin ja hänen esiintymisensä taustojen pohdintaa. Historiallisen taustoituksen puuttuessa elokuva ei vastaa keskeiseen kysymykseensä: mikä Somerjoen karismassa erotti hänet tusinapopin tekijöistä.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Yle, Elävä arkisto: Pölönen ja Badding

Vuoden 2000 suomalaiset elokuvat
Markku Pölösen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset elämäkertaelokuvat
Suomalaiset musiikkielokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Rauli Badding Somerjoki
Arja Tuomarila

Arja Tuomarila (18. heinäkuuta 1941 Somero – 27. kesäkuuta 2020) oli suomalainen iskelmälaulaja ja pitkäaikainen Mainos-TV:n kuuluttaja. Hänen iskelmälaulajan uransa ajoittuu vuosille 1962–1964. Hän oli Suomen ensimmäisiä bossanova-laulajia. Suosituin hänen levyistään on yhdessä Erkki Liikasen kanssa vuonna 1963 levytetty Manzanilla. Hän siirtyi vuonna 1964 lentoemännäksi, Aerolle. Tästä työstä hän jäi eläkkeelle marraskuussa 2008. Hän esiintyi sekä yksin että puolisonsa Kai Lindin kanssa. Pariskunta avioitui vuonna 1964 ja heillä on yksi poika ja kaksi lastenlasta.

Tuomarila esiintyi vuonna 1962 Veikko Itkosen ohjaamassa elokuvassa Vaarallista vapautta, jossa hän näytteli toimistovirkailijaa.

Tuomarila kuoli kesäkuussa 2020 pitkäaikaiseen sairauteen 78-vuotiaana.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset televisiokuuluttajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Meerbusch

Meerbusch on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Sitä rajaavat Duisburgin, Düsseldorfin, Kaarstin, Krefeldin, Neussin ja Willichin kaupungit. Vuoden 2012 lopussa Meerbuschin asukasluku oli 54 592. Sen pinta-ala on 64,37 neliökilometriä ja asukastiheys 842 as./km². Kaupunki on jaettu kahdeksaan eri kaupunginosaan. 

Rhein-Kreis Neussin piirikuntaan kuuluva Meerbuschin kaupunki muodostettiin vuonna 1970 liittämällä yhteen Büderichin, Osterathin, Lank-Latumin, Ossum-Bösinghovenin, Strümpin, Langst-Kierstin, Nierstin ja Ilverichin kunnat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Meerbuschin kaupungin viralliset Internet-sivut

Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
Karjalan kunnailla (televisiosarja)

Karjalan kunnailla on suomalainen draamasarja, jota esitti Yle TV2 vuosina 2007–2012. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 21. marraskuuta 2007. Tapahtumat sijoittuvat fiktiiviseen Miikkulan kylään. Sarjaa kuvattiin kolme tuotantokautta eli yhteensä 36 jaksoa. Viimeinen jakso esitettiin helmikuussa 2012. 

Sarjan kuvauksia varten rakennettiin studiokylä, joka sijaitsee Kontiolahden Kontioniemessä. Studiokylä avattiin yleisölle 2009, ja se olikin suosittu nähtävyys niin kauan kuin sarjaa esitettiin.

Rooleissa

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ohjelman viralliset sivut
 Karjalan kunnailla IMDb.comissa
 Yle Elävä arkisto: Kesäinen draamasarja Karjalan kunnailla kertoo yhteisöllisyydestä, vastuusta ja rakkaudesta

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat
Erftstadt

Erftstadt on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee 20 kilometriä lounaiseen Kölnistä ja 35 kilometriä luoteeseen Bonnista. Kaupunki kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja Rhein-Erft-Kreisin piirikuntaan. Vuoden 2006 lopussa Erftstadtin asukasluku oli 51 082. Sen pinta-ala on 119,88 neliökilometriä ja asukastiheys 426 as./km².

Erftstadt on jaettu 18 eri kaupunginosaan (). Asukasluvullisesti suurin niistä on Liblar noin 13 000 asukkaallaan. Pienin kaupunginosa on noin 400 asukkaan Borr–Scheuren. Kaupunginosat ovat aiemmin olleet omia paikkakuntiaan. Paikkakunnat yhteen liittämällä vuoden 1969 kuntauudistuksessa perustettiin uusi Erfstadtin kaupunki, joka nimettiin Erft-joen mukaan.

Erftstadtin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Grachtin linna, joka sijaitsee Liblarin kaupunginosassa, ja Gymnichin linna, joka sijaitsee Gymnichin kaupunginosassa sekä Wasserburg Konradsheim. 

Kesällä 2021 rankkasateita seurannut tulva runteli kaupunkia pahoin. Parintuhannen asukkaan Blessemin kylässä tapahtui suuri maanvyörymä, joka vei mukanaan autoja, taloja sekä osan kylässä sijaitsevasta linnasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin viralliset Internet-sivut

Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
The Platinum Collection (Deep Purple)

The Platinum Collection on Deep Purplen kolmen cd:n kokoelma vuosilta 1968-2003.

Kappaleet 

CD 1:

"Hush" – 4:26 
"Mandrake Root" – 6:11 
"Hey Joe" – 7:27 
"Kentucky Woman" – 4:42 
"Wring That Neck" – 5:12 
"Shield" – 6:03 
"Bird Has Flown" – 2:53 
"Emmaretta" – 3:07 
"Hallelujah" – 3:41 
"Black Night" (single version) – 3:27 
"Speed King" – 5:51 
"Flight of the Rat" – 7:52 
"Child in Time" – 10:20

CD 2:

"Fireball" – 3:24 
"Strange Kind of Woman" – 3:51 
"Demon's Eye" – 5:20 
"No One Came" (1996 remix) – 6:24 
"Highway Star" (1997 remix) – 6:29 
"Smoke on the Water" – 5:41 
"When a Blind Man Cries" (1997 remix) – 3:30 
"Space Truckin'" (1997 remix) – 4:56 
"Lazy" (live) – 10:33 
"Never Before" (live) – 3:57 
"Woman From Tokyo" – 5:49 
"Smooth Dancer" – 4:09 
"Mary Long" – 4:24 
"Burn" (single edit) – 4:33

CD 3:

"Might Just Take Your Life" – 4:38 
"Coronarias Redig" – 4:53 
"Stormbringer" – 4:05 
"Hold On" – 5:05 
"Soldier of Fortune" – 3:14 
"Mistreated" (Live) – 11:35 
"You Keep On Moving" – 5:18 
"Love Child" – 3:05 
"Drifter" – 4:00 
"Perfect Strangers" (Live) – 6:23 
"Ted The Mechanic" (Live) – 4:33 
"Any Fule Kno That" – 4:28 
"Bludsucker" – 4:27 
"Sun Goes Down" – 4:15 

Platinum Collection
Platinum Collection
Baldakiini

Baldakiini on valtaistuimen, alttarin, saarnastuolin tai vuoteen suojakatos. Se voi olla kankaasta valmistettu kevyt suojaverho tai pysyvä rakennuksen osa. Baldakiini on alun perin tarkoittanut nelikulmaista silkkiverhoa, jota on kannateltu kulmista tangoilla. Nimitys tulee italiankielisestä sanasta baldacchino, mikä merkitsee Baldacchissa eli Bagdadissa kudottua kultabrokadikangasta. 

Hienosti verhoiltu baldakiinivuode, jonka katosta kannattivat kierretyt pylväät ja jota verhosivat loistavat brokadit, oli ranskalaisen hovibarokin tärkein kaluste ja kuninkaan coucher-seremonioiden tapahtumapaikka.

Baldakiinia käytetään myös Kristuksen ruumiin juhlassa. Kun öylättiä kannetaan kulkueessaan, sen kantajan päällä on baldakiini. Kirkoissa saarnastuolin yläpuolella oleva koristeellinen katos on kehittynyt baldakiinista.

Avioliittoa solmittaessa hääparin päiden yläpuolella pidettävä nelikulmainen vaate on nimeltään telta. Tellan katsotaan kuvaavan taivasta, josta Jumalan siunaus ja lapsionni tulevat. Suomessa tellan käyttö on lakannut 1900-luvun alkupuolella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arkkitehtuurin käsitteet
Kalaliskot

Kalaliskot (Ichthyosauria) on Ichthyopterygia ylälahkoon kuuluva sukupuuttoon kuollut diapsidisten matelijoiden lahko. Kalaliskot olivat nimensä mukaisesti muodoltaan kalan tai valaan kaltaisia merieläimiä. Niiden raajat olivat evämäiset ja niillä oli myös pyrstö ja selkäevä. Niiden silmät olivat myös eläimen kokoon nähden suhteellisen suuret. Esimerkiksi Ophthalmosaurus sukuun kuuluvan kalaliskon silmien läpimitta oli jopa yli 220 mm. Kalaliskot elivät  mesotsooisella maailmankaudella 65–250 miljoonaa vuotta sitten.

Kalaliskot olivat nykyisten merinisäkkäiden tapaan kehittyneet maalla eläneistä kantamuodoista, jotka olivat siirtyneet elämään vedessä. Tästä syystä ne olivat ilmaa hengittäviä eläimiä.

Luokittelu

Nimityksiä Ichthyosauria ja Ichthyopterygia pidetään joskus synonyymeinä, mutta yleensä Ichthyopterygia on kuitenkin mielletty Ichthyosauriaa kattavammaksi ryhmäksi, jolloin kaikki Ichthyopterygia ryhmän eläimet eivät ole varsinaisia kalaliskoja. Kalaliskojen sopeutumat ovat vaikeuttaneet niiden alkuperän ja sukulaisuussuhteiden selvittämistä ja siksi niiden paikka vesikalvollisten systematiikassa on ollut kiistanalainen yli 180 vuoden ajan. Varhaisempien muotojen löytyminen on kuitenkin tuonut kalaliskojen alkuperään jotain selvyyttä.

Lahko: Ichthyosauria
Chaohusaurus
Heimo: Quasianosteosauridae
Hueneosauria
Mixosauria
Heimo: Mixosauridae
Heimo: Wimaniidae
Longipinnati
Heimo: Toretocnemidae
Cymbospondylus
Merriamosauria
Heimo: Merriamosauridae
Heimo: Besanosauridae
Heimo: Shastasauridae
Heimo: Shonisauridae
Heimo: Californosauridae
Parvipelvia
Macgowania
Hudsonelpidia
Neoichthyosauria
Heimo: Temnodontosauridae
Heimo: Leptonectidae
Heimo: Suevoleviathanidae
Thunnosauria 
Heimo: Ichthyosauridae
Heimo: Stenopterygiidae
Heimo: Ophthalmosauridae

Lähteet 

Merimatelijat
Esihistorialliset matelijat
Diapsidit
Pekka-pelikortit

Pekka-pelikortit oli suomalainen versio englantilaisesta Old maid -korttipelistä. Pelin suomalainen alkuperäinen nimi oli Musta Pekka, mutta nimi muutettiin sittemmin "Pekaksi" tai "Pekka-pelikorteiksi". Korttipelin julkaisija oli Peliko. Kortit piirsi 1930-luvun lopulla Bo Bjurström (1916–1993).

Pelissä pelaajien on tarkoitus kerätä mahdollisimman paljon perheitä. Perheet ovat nelihenkisiä: isä, äiti, poika ja tytär. Pelaajien on tarkoitus välttää Pekka-korttia. Joka saa Pekan, voi laittaa sen kiertoon toisen nostaessa pelaajalta korttia, tai pitää kortin itsellään myöhempää taktikointia varten. Se, joka pitää viimeisenä hallussaan Pekka-korttia, häviää pelin ja joutuu "Pekaksi", kun taas eniten perheitä koonnut pelaaja voittaa. 

Suomalainen korttipeli on julkaistu englannin ja suomen lisäksi muun muassa ruotsiksi, ranskaksi ja saksaksi. Siitä on tehty lisäksi useita muunnelmia.

Peliä voidaan pelata myös normaalilla korttipakalla. Tällöin kutkin tietyn arvoiset neljä korttia muodostavat perheen. Pekka-korttina voidaan käyttää jokeria.

Pekka-pelikortit ja rasismi 
Pekka-pelikorttien on nähty uusintavan kolonialistista kuvastoa ihmisroduista ja niiden eriarvoisuudesta. Korttien nimenmuutoksella pyrittiin pääsemään eroon pelin herättämistä syrjivistä mielikuvista, mutta korttien kuvasto jäi ennalleen. Pekka-kortteja voidaan pitää haitallisena lastenkulttuurina syrjintää uusintavan kuvastonsa ja pelimuodon vuoksi.

Pekka-peli vedettiin pois markkinoilta vuonna 2020 lukuisten yhteydenottojen vuoksi.

Hullunkuriset perheet 
Pekka-korteilla voidaan pelata myös Hullunkuriset perheet -peliä. Vastaava idea on englantilaisessa Happy Families -pelissä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Martinex.fi - Pekka-pelikortit 

Lasten korttipelit
Suomalaiset korttipelit
Erikoiskorttipakkaa käyttävät korttipelit‎
Kaakkoinen alue (Brasilia)

Kaakkoinen alue on yksi Brasilian viidestä alueesta. Se muodostuu neljästä osavaltiosta: Espírito Santo, Minas Gerais, Rio se Janeiro ja São Paulo. Alueen pinta-ala on 927 286 neliökilometriä ja siellä asuu noin 80 miljoonaa ihmistä. Alue on taloudellisesti Brasilian rikkain.

Alueen kaupunkeja 

 São Paulo
 Rio de Janeiro
 Belo Horizonte
 Guarulhos
 Campinas

 Nova Iguaçu
 São Gonçalo
 Duque de Caxias
 São Bernardo do Campo
 Osasco

 Santo André
 São José dos Campos
 Contagem
 Ribeirão Preto
 Uberlândia

 Sorocaba
 Niterói
 Juiz de Fora
 Santos
 São José do Rio Preto

 Vila Velha
 Bauru
 Vitória
 Limeira
 São Carlos

Lähteet 

Brasilian alueet
Paavo Rantanen

Paavo Ilmari Rantanen (s. 28. helmikuuta 1934 Jyväskylä) on suomalainen entinen ulkoministeriön virkamies, joka oli lyhyen aikaa ulkoministerinä.

Rantanen on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. 

Rantanen aloitti työnsä ulkoministeriössä virkamiesharjoittelijana, toimi kauppapoliittisen osaston osastopäällikkönä sekä kauppapoliittisena alivaltiosihteerinä. Suomen suurlähettiläänä Genevessä hän oli 1981-1986 sekä Washingtonissa 1986-1988. Rantasen työskentelyajaksi ulkoministeriössä tuli kolmenkymmentä vuotta, vuodesta 1958 vuoteen 1988. Hän toimi myös Nokian johtokunnassa konsernin kansainvälisistä suhteista vastaavana johtajana vuosina 1988–1995, kunnes hänestä tuli Esko Ahon hallituksen puolueisiin sitoutumaton ulkoministeri Heikki Haaviston saatua äkillisen sairauskohtauksen tammikuussa 1995. Rantasen ministerinura kesti pari kuukautta, 70 päivää. Hän joutui luovuttamaan paikkansa kevään 1995 eduskuntavaalien jälkeen.

Rantanen on toiminut Suomen Atlantti-Seuran puheenjohtajana 2002–2004.

Rantaselle myönnettiin ministerin arvonimi vuonna 2003.

Yksityiselämä

Rantasen vanhemmat olivat pastori, kirjailija Vilho Rantanen ja hammaslääkäri Jenny Rantanen o.s. Auer.

Teokset 
 
 
 
 
Yöpakkaset 1958 - Hyppy suomettumiseen. Jyväskylä: Atena, 2019. ISBN 978-952-300-546-4.

Lähteet 

Suomalaiset alivaltiosihteerit
Suomen Yhdysvaltain suurlähettiläät
Suomen ulkoasiainministerit
Nokian henkilöstö
Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Jussi Rasinkangas

Juhani "Jussi" Rasinkangas (s. 1960 Kestilä) on suomalainen opettaja ja säveltäjä. 

Jussi Rasinkangas on säveltänyt vuodesta 1988 lähtien. Hänen sävellyksiään on levytetty sadoittain. Rasinkangas on tehnyt iskelmiä, lastenmusiikkia ja joulumusiikkia. 

Rasinkankaan säveltämiä kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Suvi Teräsniska, Diandra, Katri Helena, Yölintu, Arja Saijonmaa, Anne Mattila ja Jyrki Anttila. Hänen sävellyksensä on tullut valituksi neljä kertaa vuoden lastenlauluksi. Rasinkankaan joululaulu on muun muassa Suvi Teräsniskan levyttämä Hei mummo. Lisäksi musiikin oppikirjoissa on runsaasti hänen tuotantoaan.

Hän on voittanut muun muassa P.J. Hannikainen -joululaulusävellyskilpailun, Seinäjoen tangomarkkinoiden sävellyskilpailun, Salon lastenlaulukilpailun, Suven sävelen ja Kotkan meripäivien sävellyskilpailun.

Hänet tunnetaan erityisesti laajasta lastenlaulutuotannosta. Rasinkankaan säveltämiä kappaleita on esitetty paljon myös Tenavatähti-laulukilpailussa ja monet hänen sävellyksillään kilpailleet lapset ovat menestyneet kilpailuissa hyvin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Säveltäjä Rasinkankaan kotisivut
 

Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Simon Scott

Simon Scott, oik. Veikko Salonen (s. 1948 Merikarvia) on suomalainen iskelmälaulaja.

Scott valittiin vuonna 1970 vuoden Supertähdeksi, ja samalta vuodelta on hänen tunnetuin levytyksensä Vain ulkopuolelle jään. Myöhemmin Simon Scott on keikkaillut erityisesti ruotsinsuomalaisten parissa.

Diskografia
 Simon Scott, (1971)

Lähteet

Aiheesta muualla
Sisuradio
 

Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Pekka Loukiala

Pekka Jouni Loukiala (28. maaliskuuta 1944 Pieksämäki – 23. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen rocklaulaja.

Pieksämäellä syntynyt Loukiala muutti veljensä Jukan kanssa Turkuun, jossa hänen uransa alkoi 1950-luvun lopulla. Vappuna 1959 Loukiala sijoittui toiseksi Ponnahdus pinnalle -kilpailussa kappaleella What You've Done To Me.

Tammikuussa 1961 Loukiala voitti Suomen rock-kuninkuuskisat Helsingissä, mikä avasi hänelle mahdollisuuden päästä levyttämään. Hän kiersi Suomea ja Ruotsia veljensä sekä Eero ja Jussi Raittisen ja Tuula sekä Paula Karppasen kanssa. Rockmusiikin suosion laskettua hän siirtyi perinteiseen tanssimusiikkiin, mutta 1970-luvulla hän palasi rockin pariin, jolloin hän esitti ja levytti erityisesti Elviksen musiikkia. Hän voitti muun muassa maailmanlaajuisen Elvis-kilpailun, ja hänet palkittiin Kanadassa.

Ammattimuusikon uransa hän lopetti 1980-luvun lopulla ja siirtyi kiinteistöalalle. Musiikkia hän ei kuitenkaan täysin jättänyt, vaan vielä vuonna 2000 hän levytti omakustannelevyn Love me Tender.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Föribeat 
 Suomi Rock-A-Billy  (mm. diskografia)
 Pekka Loukiala Ylen Elävässä arkistossa
 Äänitearkisto

Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Technion – Israelin teknillinen korkeakoulu

Technion – Israelin teknillinen korkeakoulu (, ) on Haifaan, Israeliin 1924 perustettu teknillinen yliopisto, mutta sillä on myös yksi maailman arvostetuimmista lääketieteellisistä tiedekunnista. Technionissa on tällä hetkellä noin 13 000 opiskelijaa

Technionissa on 13 osastoa:
 Arkkitehtuuri ja Kaupunkisuunnittelu
 Biologia
 Fysiikka
 Kemia
 Kemian tekniikka
 Konetekniikka
 Matematiikka
 Materiaalitekniikka
 Sähkötekniikka
 Tietojenkäsittelytiede
 Tuotantotalous
 Yhdyskuntatekniikka
 Ympäristötekniikka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin yliopistot
Ramadi

Ar-Ramādī (myös Ramadi, ) on kaupunki Keski-Irakissa, noin sata kilometriä Bagdadista länteen. Se on Al-Anbarin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2009 Ar-Ramadin väkiluku oli noin 350 000.  Ar-Ramadi on osa niin sanottua sunnikolmiota. Sunnikapinalliset tekivät kaupungissa laajaa vastarintaa vuodesta 2003 Irakin sodassa Yhdysvaltojen joukoille.

Vuoden 2014 tammikuussa koko Ramadin piirikunnassa arvioitiin asuvan 33 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 490 000 asukasta. 

Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen Ramadista muodostui yksi amerikkalaisten vastaisten kapinallisjärjestöjen keskuksista. Amerikkalaisjoukkojen ja kapinallisten välillä käytiin ankaria taisteluja esimerkiksi vuosina 2004 ja 2006. Ääri-islamilainen Isis-järjestö valtasi Ramadin ja läheisen Fallujan tammikuussa 2014. Irakin armeija aloitti operaation Ramadin jälleenvaltaamiseksi marraskuussa 2015 ja kaupunki julistettiin vapautetuksi 28. joulukuuta samana vuonna.

Lähteet

Aiheesta muualla

Irakin kaupungit
Metsänkävijät

Metsänkävijät ovat partiolippukuntia, joiden nimet päättyvät ko. sanaan kuten Helsingin Metsänkävijät, tai eri Metsänkävijälippukunnissa toimivia tai aiemmin toimineita partiolaisia. Metsänkävijälippukuntia on tällä hetkellä 25 kappaletta eri puolilla Suomea. Ensimmäisen Metsänkävijät-nimisen lippukunnan perusti Ilmari "Iso-Hukka" Vainio Helsinkiin vuonna 1917. Tulevina vuosina Vainio perusti Metsänkävijälippukuntia muillekin paikkakunnille, ja vuonna 1919 näiden yhteistyöelimeksi perustettiin Suomen Metsänkävijät. Eri Metsänkävijälippukunnilla on yhteisiä perinteitä, tapoja ja tunnuksia, esimerkiksi yhdenmukainen sinivalkoinen partiohuivi.

Rekisteröity yhdistys Suomen Metsänkävijät ry perustettiin Helsingin Kalliossa pyhäinmiestenpäivänä 5.11.2016. Vuonna 2020 yhdistyksen jäsenistöön kuului 17 Metsänkävijälippukuntaa.

Vuonna 2020 toiminnassa olivat seuraavat Metsänkävijälippukunnat: Helsinki (perustettu 1917), Viipuri (1917, toimii nykyään Helsingissä), Hämeenlinna (1917), Oulu (1917), Turku (1925), Joensuu (1928), Jyväskylä (1933), Kuusankoski (1933), Viiala (1938), Vantaa (1957), Rajamäki (1959), Tapiola (1964), Tammisalo (1969), Kirkkonummi (1976), Muhos (1977), Veitsiluoto (1978), Vaala (1985), Punkalaidun (1985), Järvenpää (1987), Tammela (1991), Espoo (1993), Miehikkälä (2003), Porvoo (2004), Röykkä (2014) ja Westend (2020).

Metsänkävijälippukuntiin kuuluvista partiolaisista käytetään myös termiä Mänkijä. Sanan etymologinen alkuperä viittaa 1900-luvun vaihteen vironkieliseen ilmaisuun "mängiä" eli leikkiä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen Metsänkävijöiden sivut
Suomen Metsänkävijät PartioWikissä

Suomalaiset partiojärjestöt
Koirankynnen leikkaaja

Koirankynnen leikkaaja on Veikko Huovisen kirjoittama, 1940-luvun loppupuolelle sijoittuva romaani, joka on julkaistu vuonna 1980. Markku Pölönen ohjasi kirjan pohjalta samannimisen elokuvan vuonna 2004.

Kirjan päähenkilö on sotainvalidi, jatkosodassa vaikeasti päähän haavoittunut Mertsi Vepsäläinen, joka työskentelee kirvesmies Ville Kuosmasen apuna korjaamassa Pohjois-Karjalan ja Kainuun rajamailla sijaitsevaa kansakoulua. Mertsin vanhemmat ovat kuolleet ja hänen molemmat veljensä ovat kaatuneet sodassa, eikä hänellä ole tiedossa ketään sukulaista satojen kilometrien säteellä. Päävamma on tehnyt Mertsistä itsestään avuttoman; hän on "orpo kuin hangelle pudonnut siipirikko lintu".  

Ville kertoo tarinoita mainiosta pystykorvakoirastaan, ja Mertsi on tästä kovin innoissaan. Koiraa vaivaavat pitkiksi kasvaneet kannukset, ja Ville antaa piloillaan Mertsille luvan lähteä leikkaamaan näitä kannuksia. Mertsi ottaakin asian todesta ja lähtee salaa vaellukselle kohti Villen kotipaikkaa. 
Mertsi tapaa matkalla vanhan ystävänsä, joka pelasti hänen henkensä jatkosodassa. Mertsi valehtelee, että hän on menossa metsätyöalueelle eli savottaan, jossa on pulaa hakkuumiehistä. Ystävällä on samat aikeet, ja yhdessä he menevät savottaan ja ilmoittautuvat työnjohtajalle. Jo ensisilmäyksellä työnjohtaja toteaa, ettei Mertsistä ole hakkuumieheksi, ja niinpä hänet määrätään apurin töihin. Eräänä päivänä hän lähtee Kainuuseen leikkaamaan koirankynnet. Kun hän on leikkaamassa koirankynsiä, Sakke-koira puree Mertsiä. Hetkeä myöhemmin Ville Kuosmanen saapuu kotiinsa ja huomaa verisen siteen Mertsin kädessä. Ville toruu Mertsiä siitä, ettei tämä malttanut odottaa hänen paluutaan, jolloin olisi yhdessä voitu leikata koiran kannukset. Tämän jälkeen Mertsi palaa savotalle, jossa hänelle alkaa nousta kuume. Mertsin työtoverit, jotka toteavat hänellä verenmyrkytyksen, toimittavat hänet sairaalaan, ja siihen kirja päättyy.

Romaanin sivuilta heijastuu sotien jälkeinen pula-aika, jota leimasi myös suuri sotakorvausurakka Neuvostoliitolle:

Lähteet

Veikko Huovisen teokset
Vuoden 1980 kirjat
Destiny (Saxonin albumi)

Destiny on Saxon -nimisen Heavy Metal yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Albumi saavutti Britanniassa 49. sijan.

Destinyllä Saxon hylkäsi loputkin New Wave Of British Heavy Metal -juuristaan ja levy on suurimmaksi osaksi melodista radioystävällistä hard rockia. Cristopher Cross -cover Ride Like The Wind ja melodinen powerballadi I Can't Wait Anymore julkaistiin singlenä ja ne saivat jonkin verran suosiota Keski-Euroopassa.

Kappaleet
 "Ride Like the Wind" (C. Cross) – 4:28
 "Where The Lightning Strikes" (Byford/Quinn/Oliver) – 4:19
 "I Can't Wait Anymore" (Byford/Quinn/Oliver) – 4:24
 "Calm Before The Storm" (Byford/Quinn/Oliver) – 3:46
 "S.O.S." (Byford/Quinn/Oliver) – 6:02
 "Song For Emma" (Byford/Galfas) – 4:45
 "For Whom The Bell Tolls" (Byford/Quinn/Johnson) – 3:54
 "We Are Strong" (Byford/Quinn) – 3:55
 "Jericho Siren" (Byford/Quinn/Johnson) – 3:36
 "Red Alert" (Byford/Quinn/Johnson) – 4:34

Kokoonpano
Biff Byford – laulu
Graham Oliver – kitara
Paul Quinn – kitara
Paul Johnson – basso
Nigel Durham – rummut

Tuotanto
Tuottaja : Stephan Galfas
Suunnittelu : Spencer Henderson & James Allen-Jones
Äänitys : Hook and Manor, Berkshire, UK
Miksaus : Swanyard Studios, London
Masterointi: Sterling Sound, New York

Vuoden 1988 albumit
Saxonin albumit