joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Felix (rap-artisti)

Felix (oik. Felix Lee, s. 15. syyskuuta 2000 Sydney) on australialainen rap-artisti ja tanssija. Hän tunnetaan Stray Kids-yhtyeen jäsenenä.

Ura

Lapsuus ja uran alku 
Felix Lee syntyi 15. syyskuuta 2000 Sydneyssä, Australiassa. Leen perheeseen kuuluu hänen lisäkseen vanhemmat, isosisko ja pikkusisko. Vuonna 2016 Lee oli Australiassa ulkona ystäviensä kanssa, kun hänet kutsuttiin koe-esiintymään JYP Entertainmentille. Leen piti alun perin aloittaa samaan aikaan JYP Entertainmetin harjoittelijana kuin Hwang Hyunjinin, mutta hän lykkäsi sitä, että pystyi valmistumaan ajallaan koulusta. Vuonna 2017, Leestä tuli JYP Entertainmentin virallinen harjoittelija, jolloin hän alkoi opiskella korean kieltä. Lee osallistui Mnetin tosi-tv-sarjaan Stray Kids vuonna 2017. Lee putosi sarjasta, mutta hänelle annettiin uusi mahdollisuus.

Debyytti 
Lee debytoi yhdessä Stray Kids-yhtyeen kanssa 25. maaliskuuta 2018 I Am Not EP:llä.

Lee toimi Pops in Seoul-musiikkiohjelman juontajana 2019.

Vuoden 2022 alussa Lee kärsi selkäkivuista ja hänelle diagnosoitiin välilevynpullistuma, joka vaikuttaa hänen esiintymiseen yhtyeen kanssa. Lee ei muun muassa tanssi haastavia koreografioita, jotka rasittaisivat selkää.

Filmografia

Lähteet 

Eteläkorealaiset tanssijat
Eteläkorealaiset laulajat
Stray Kids
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Frances Glessner Lee

Frances Glessner Lee (25. maaliskuuta 1878 – 27. tammikuuta 1962) oli ensimmäinen naispuolinen poliisikapteeni Yhdysvalloissa, ja jota pidetään ”oikeuslääketieteen äitinä”.

Lapsuus 

Frances eli suojaisen lapsuuden, joka edusti 1800-luvun esteettisiä ja moraalisia ihanteita. Hänen äitinsä Frances M. Glessner hoiti perhettä ja hänen isänsä John Jacob Glessner työskenteli International Harvester -yhtiössä, missä hän ansaitsi omaisuutensa. He asuivat vuonna 1886 valmistuneessa arkkitehti Henry Hobson Richardsonin heille suunnittelemassa talossa, joka toimii nykyään museona. Frances ja hänen veljensä saivat koulutuksen kotona. Hänen veljensä jatkoi opintoja Harvardin yliopistossa, kun taas Frances avioitui 19-vuotiaana nuoren asianajajan Blewett Leen kanssa. He saivat kolme lasta, mutta liitto päättyi avioeroon.

Intohimo 
Glessner Lee ystävystyi veljensä luokkatoveri George Burgess Magrathiin, joka oli lääketieteen opiskelija ja kiinnostunut kuolemantutkimuksesta. Tämä sai Glessner Leen kiinnostumaan tuolloin ensiaskeleitaan ottavaan rikostutkinnan alaan. Hän hyödynsi omaisuuttaan ja visuaalisia kykyjään tämän toteuttamiseksi. Vuonna 1931 hän lahjoitti varat oikeuslääketieteellisen laitoksen perustamiseksi Harvardin yliopistoon, koska tuolloin harvalla oli sellaista lääketieteellistä koulutusta, joka auttoi kuolinsyyn selvittämiseen.

Rikospähkinät 

Rikostutkijoille annettiin tuolloin hyvin vähän koulutusta. Tämä merkitsi sitä, että he eivät huomanneet avaintodisteita, tai sitten he käsittelivät niitä väärin. Pahimmassa tapauksessa rikospaikat tärveltiin peruuttamattomasti. Koska Glessner Lee kollegoineen Harvardissa halusivat parantaa koulutusta, he tarvitsivat siihen sopivia välineitä. Glessner Lee alkoi rakentaa 1940-luvulta lähtien dioraamoja, joissa kuvattiin murhia, itsemurhia ja tahattomia kuolemia. Tapaukset olivat yhdistelmiä todellisista ja erittäin haastavista tapauksista, joiden asettelun hän itse kuvitti ja suunnitteli. Hän oli erittäin vaativa ja luova pyrkiessään tarkkoihin yksityiskohtiin. Hän neuloi pieniä sukkahousuja käsin, pyöritti käsin pieniä tupakalla täytettyjä savukkeita ja poltti niiden päät, kirjoitti pieniä kirjeitä yksikarvaisella siveltimellä sekä teki ikkunoihin ja oviin toimivia lukkoja.

Näitä nukkekodin kokoisia pienoisrikospaikkoja, eli ”selittämättömiä kuolemia pähkinänkuoressa” (Nutshell Studies of Unexplained Death), käytettiin murhatutkimuksen koulutukseen. Tavoitteena oli päästä tuomitsemaan syylliset, vapauttaa syyttömät ja löytämään totuuden pähkinänkuoressa. Glessner Lee käytti koulutuksessa oletetun murhapaikan havainnointia myötäpäivään. Dioraamoja käytetään edelleen koulutuksessa, eikä niiden ratkaisuja ole julkisesti kerrottu. Alun perin niitä oli kaksikymmentä, joista kahdeksantoista on säilynyt.

Lähteet

Aiheesta muualla
YLE Areena: Tienraavaajat jakso 22: Frances Glessner Lee

Rikostutkimus
Yhdysvaltalaiset hyväntekeväisyyden harjoittajat 
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Mohand al-Shehri

Mohand Muhammed Fayiz al-Shehri (7. toukokuuta 1979 Asir, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä United Airlinesin lennon 175 kaappaajasta. Nimestään huolimatta hän ei ollut sukua veljeksille Wail al-Shehri ja Waleed al-Shehri, jotka olivat mukana American Airlinesin lennon 11 kaappauksessa.

Shehri oli entinen yliopisto-opiskelija joka oli keskeyttänyt opintonsa kurssien reputtamisen vuoksi. Myöhemmin hän lähti kotoaan taistelemaan Tšetšeniaan vuonna 2000, mutta luultavasti suuntasi sieltä Al-Qaidan koulutusleireille Afganistaniin. Tuona aikana hänet valittiin osalliseksi terrorihyökkäykseen Yhdysvaltoihin. Hän sai Yhdysvaltain opiskelijaviisumin lokakuussa 2000.

Shehri saapui Yhdysvaltoihin toukokuussa 2001. 11. syyskuuta 2001 hän nousi United Airlinesin lennolle 175 ja kaappasi koneen neljän muun terroristin kanssa. Marwan al-Shehhi lensi koneen päin World Trade Centerin etelätornia New Yorkissa.

Al-Qaidan jäsenet
Saudiarabialaiset joukkomurhaajat
Saudiarabialaiset terroristit
Syyskuun 11. päivän iskujen tekijät
Vuonna 1979 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Mayu Mukaida

Mayu Mukaida (向田 真優, 22. kesäkuuta 1997 Yokkaichi) on japanilainen vapaapainin olympiavoittaja ja maailmanmestari. 

Mukaida voitti olympiakultaa 53 kg:n painoluokassa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2016 ja 2018 55 kg sarjassa. Hänellä on myös MM-hopeaa vuosilta 2017 ja 2019 53 kg sarjasta. Mukaida on voittanut myös Aasian-mestaruuden vuonna 2017 sekä AM-hopeaa vuosina 2019 ja 2020. Nämä mitalit ovat 53 kg sarjasta.

Mukaida voitti nuorten olympiakultaa 52-kiloisissa 2014. Hän voitti maailmannestaruuden alle 17-vuotiaissa 52 kg:n painoluokassa 2012 ja 2013 sekä alle 20-vuotiaissa 55-kiloisissa 2016. Aasian-mestaruuden hän voitti alle 17-vuotiaiden 52 kg:n painoluokassa 2014 ja alle 20-vuotiaiden 55-kiloisissa 2015.

Lähteet

Japanilaiset naispainijat
Japanilaiset olympiavoittajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Väre (yritys)

Väre Oy (19. kesäkuuta 2019 asti Väre Energia Oy) on vuonna 2018 toimintansa aloittanut valtakunnallinen energiapalveluyhtiö, joka syntyi Kuopion Energian, Savon Voiman, Lappeenrannan Energian ja Jyväskylän Energian (nyk. Alva-yhtiöiden) sähkönmyyntiliiketoimintojen yhdistymisestä. Väre on Suomen neljänneksi suurin sähkönmyyjä: yhtiöllä on noin 250 000 asiakasta ympäri Suomen. 

Väreen tavoitteena on olla kokonaisvaltaisten energiapalvelujen tarjoaja. Yhtiön palveluja ovat sähkönmyynti ja sähkösopimukset, aurinkosähköpaketit ja aurinkovoimalat ja sähköautojen latauspalvelut. Väreen ja sen omistajayhtiöiden toimittamien aurinkovoimaloiden yhteenlaskettu teho ylitti 4 000 kWp. Väreen tulos on ollut jokaisella tilikaudella tappiollinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivut

Suomalaiset energiayhtiöt
Groove

Groove (engl., ”gruuv”) on yksinkertaisesti ajatellen musiikissa svengin (swing) tunnelma, svengin tuntu. Erityisesti groove ja swing liitetään jazzin rytmiin, joka syntyy soittajien keskinäisessä vuorovaikutuksessa. 

Laajemmassa käytössä groove on populaarimusiikin piirre, joka liittyy moniin musiikinlajeihin, kuten souliin, funkiin, rockiin ja salsaan. Näissä eri musiikkityyleissä groove ja swing ilmenevät eri tavoin, sillä kyseessä on tulkinnallinen ilmiö. On yleistä, että termiä "groove" käytetään kolmimuunteisen rytmiikan lisäksi muissakin yhteyksissä, esimerkiksi kun halutaan kuvailla hyvää rytmistä yhteissoittoa.

Termit "swing" ja "groove" ovat samantapaisia: "swing" syntyy kun 4/4 tahtilajissa 8-osanuotit soitetaan kolmimuunteisesti. "Groove" tarkoittaa oikeastaan sitä että 16-osanuotit ovat kolmimuunteisia ja 8-osanuotit suoria. Swingiä tai groovea ei voi kuitenkaan määritellä täsmällisesti, vaan kolmimuunteisuuden vaihtelu riippuu tulkitsijasta ja esitettävän musiikin temposta: hyvin nopeissa tempoissa kolmimuunteisuus lievenee sekä hitaissa tempoissa kolmimuunteisuus lievenee ja usein 8-osat ovat lähes "suoria".

Kolmimuunteisuutta swingissä ja groovessa ei voi merkitä nuotteihin tarkasti, vaan kyseessä on tulkinnanmukainen ilmiö ja termi.

Groove-sanaa alettiin käyttää swing-jazzin kulta-aikoina (1936–1945) kuvaamaan parhaita soittoesityksiä. Grooven on kuvattu muun muassa "houkuttelevan kuulijaa polkemaan rytmiä jalallaan tai vetävän kuuntelijan mukaan musiikkiin". Käsite on yhdistetty joskus ostinatoihin, jotka ovat tyypillisiä afrikkalaisperäisille tanssimusiikin tyyleille. 

Klassisen musiikin termin "ostinato" vastine rockissa ja jazzissa on riffi, latin-musiikissa montuno. Metallimusiikissa on erillinen groove metal -tyyli (esimerkiksi Pantera).

Musiikkitermit
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Annihilatorin diskografia

Annihilator on kanadalainen metalliyhtye. Sen musiikki luokitellaan yleensä thrash metaliksi. Yhtye on uransa aikana myynyt yli kaksi miljoonaa levyä.

Studioalbumit

EP:t

Livealbumit

Kokoelma-albumit

Singlet

Videoalbumit 
 Ten Years in Hell (2006)
 Live at Masters of Rock (2009)

Musiikkivideot

Lähteet

Diskografiat
Jukolan viesti 2022

Jukolan viesti 2022 eli Lukkari-Jukola oli 73. Jukolan viesti -tapahtuma. Se käytiin kesäkuussa 2022 Mynämäen Kurjenmäen alueella. Järjestävät seurat olivat Liedon Parma ja Mynämäen Suunnistajat -52. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Jukolan viesti kilpailtiin Mynämäessä.

Alun perin kilpailut oli tarkoitus käydä 19.–20. kesäkuuta 2021, mutta ne siirrettiin 31. maaliskuuta 2020 vuodella eteenpäin kuten myös edellisen vuoden ja kahden seuraavan vuoden Jukolan viestit vuoden 2020 koronaviruspandemian vuoksi.

Lähteet 

Jukolan viesti
Mynämäen urheilu
Vuoden 2022 urheilu
Solja Krapu-Kallio

Solja Krapu-Kallio (s. 1960 Konginkangas) on Kuopiossa asuva ruotsinsuomalainen kirjailija ja lavarunoilija.

Krapu-Kallio on kotoisin Keiteleeltä Pohjois-Savosta. 15-vuotiaana hän muutti Ruotsiin Uumajaan siskonsa luokse. Hän on voittanut lavarunouden Ruotsin mestaruuden vuosina 1997 ja 1998 ja kirjoittanut runsaasti kuvakirjoja. Vuonna 2002 hän sai Ruotsin lasten- ja nuortenkirjailijoiden Slangbellan-palkinnon lupaavimmalle lasten- ja nuortenkirjailijatulokkaalle. Sen hän sai kuvakirjasta Jag behöver lillbrorsan. Palkintoperusteena oli, että Solja Krapu kuvaa rytmisesti yhtenäisin muodoin ja leikillisellä keveydellä monimutkaista aihetta ihmisten keskinäisestä riippuvuudesta. Uumajassa hän on toiminut kuvaamataidonopettajana. Vuodesta 2009 alkaen hän on ollut päätoiminen kirjailija.

Solja Krapu-Kallio on pitkään osallistunut Sveriges Radion puheohjelmaan Tankar för dagen.

Solja Krapun molemmat vanhemmat harrastivat amatööriteatteria ja hänen Eino-isäänsä pidettiin loistavana tarinankertojana. Kaksikielisyyttään hän pitää etuna: Hän pystyy näkemään ruotsin kielen sekä sisältä että ulkoa päin, koska hän on oppinut sen vieraana kielenä. Ja hän hallitsee suomalaisen huumorin.

Saavutuksia 
 1997 – Lavarunouden Ruotsin mestari
 1998 – Lavarunouden Ruotsin mestari
 2001 – Taidepalkinto Guldäpplet.
 2002 – Slangbellan-palkinto (Jag behöver lillbrorsan)
 2009 – Ruotsinsuomalaisten lavakerronnan Ruotsin-mestaruus
 2019 - Lavarunouden Suomen mestari

Teokset 
 Jag behöver lillbrorsan (Alfabeta bokförlag AB, 2002)
 Jag behöver busschauffören (Alfabeta bokförlag AB, 2003)
 Det ringer in! - en stor bok om alfabetet (Bonnier utbildning AB, 2004)
 Lille Ville (Alfabeta bokförlag AB, 2005)
 Mogen för skrubben : romaani (Alfabeta bokförlag AB, 2005)
 Det började så oskyldigt med diskbänken (Alfabeta bokförlag AB, 2006)
 Om du behöver mig (Mix, 2014), osa sarjasta Efter stormen
 Vad drömde du om? (Mirando, 2015), Sara Gimbergssonin kanssa
 Sanningen : en roman om förälskelse (Sinko Bok, 2016), Helena Öbergin kanssa
 Jag skriver till er för en väninnas räkning : runoja (Ord & visor, 2016)
 Du ska få gröt och en lillasyster (Alfabeta, 2016), Anna Bengtssonin kanssa

Lähteet 

Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsalaiset runoilijat
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Sabine Hossenfelder

Sabine Hossenfelder (s. 1976 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen fyysikko. Hän on työskennellyt Tukholmassa Pohjoismaisessa teoreettisen fysiikan instituutissa Norditassa. Hän on tarkastellut mahdollisuuksia tutkia, miten todellisuus toimii, jos teoria sallii meidän mitata ilmiöitä, jotka ovat niin pieniä, että niitä voi verrata niin sanottuun Planckin pituuteen, 1,6 × 10-35 metriin.

Hossenfelder teki pro gradun Hawkingin säteilystä. Hän väitteli 2003 aiheella "Schwarze Löcher in Extra-Dimensionen" ja jatkoi opintoja Yhdysvalloissa ja Kanadassa ennen kuin päätyi Norditaan, jossa hän työskenteli 2009–2015. Vuodesta 2015 hän on työskennellyt Frankfurt Institute for Advanced Studiesissa.

Hossenfelder on sitä mieltä, että tutkimus on jämähtänyt paikalleen. Syynä hän pitää tutkimuksen keskittymistä kauneuteen, eikä fysiikassa ole vuosikymmeniin tapahtunut perusteiden läpimurtoa. Hän käsittelee aihetta kirjassaan Lost in Math: How Beauty Leads Physics Astray (Basic Books 2018). Hän sanoo, että tiedeyhteisön ryhmädynamiikka vaikuttaa yksittäisen tutkijan tutkimustavoitteisiin. 

Hossenfelderin puoliso on Stefan Scherers, ja heillä on kaksoset.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Sabine Hossenfelderin blogi 

Saksalaiset fyysikot
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Jewish Voice for Peace

Jewish Voice for Peace (JVP) (Yול יהודי לשלום Kol Yehudi la-Shalom), "juutalainen ääni rauhan puolesta", on yhdysvaltalainen Israelin–Palestiinan konfliktiin keskittynyt järjestö.  

Toimintasuunnitelmassaan se kuvaa itseään monimuotoiseksi ja demokraattiseksi aktivistien yhteisöksi, jota juutalaiset perinteet inspiroivat toimimaan yhdessä rauhan, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja ihmisoikeuksien puolesta israelilaisten ja palestiinalaisten turvallisuuden ja itsemääräämisoikeuden takaamiseksi. Se pyrkii lopettamaan Israelin miehityksen Länsirannalla, Gazan alueella ja itä-Jerusalemissa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset järjestöt
Israelin–Palestiinan konflikti
Sergei Babkov

Sergei Anatoljevitš Babkov (, s. 5. kesäkuuta 1967 Bijsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Ura 

Takamiehenä pelannut Babkov edusti pelaajaurallaan neuvostoliittolaisia/venäläisiä, espanjalaisia ja saksalaisia joukkueita. Hän oli kaudella 1993–1994 TBB Trierissä pelatessaan Saksan pääsarjan korikuningas 24,1 pisteen ottelukeskiarvolla. Espanjan pääsarjassa hänet valittiin usemman kerran sarjan viikon ja kuukauden pelaajaksi.

Babkov edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti MM-hopeaa Kanadassa 1994 ja Kreikassa 1998, EM-hopeaa Saksassa 1993 ja EM-pronssia Espanjassa 1997. Hän pelasi myös vuosien 1995 ja 1999 EM-kilpailuissa.

Babkov on toiminut pelaajauransa jälkeen valmentajana. Hän on valmentanut muun muassa Venäjän miesten maajoukkuetta vuoden 2005 EM-kilpailuissa.

Lähteet 
 Profiili Liga ACB 
 Serguei Babkov International Stats Basketball-Reference.com

Viitteet 

Venäläiset koripalloilijat
Venäläiset koripallovalmentajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Volition (albumi)

Volition on kanadalaisen metalliyhtye Protest the Heron neljäs kokopitkä albumi. Se julkaistiin 29. lokakuuta 2013.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Rody Walker – laulu
 Tim Millar – kitara, piano
 Luke Hoskin – kitara, akustinen kitara
 Arif Mirabdolbaghi – bassokitara

Vierailevat muusikot
 Chris Adler – rummut
 Jadea Kelly – laulu kappaleissa 1, 4, 5, 6
 Kayla Howran – laulu kappaleessa 2
 Mark Iannelli – laulu kappaleessa 7
 AJ Kolar – laulu kappaleessa 7
 Todd Kowalski – laulu kappaleessa 9
 Kevin Lewis – laulu kappaleessa 11
 Josh Hainge – laulu kappaleessa 11
 Marc Palin – laulu kappaleessa 11
 Ron Jarzombek – kitara kappaleessa 2
 Wyatt Schutt – kitara kappaleessa 5
 Raha Javanfar – viulu

Protest the Heron albumit
Vuoden 2013 albumit
Mark Gorbatšov

Mark Vasiljevitš Gorbatšov (, 23. maaliskuuta 1902 Soutjärven kunnan Kalinansaaren kylä – 16. helmikuuta 1964 Petroskoi) oli vepsäläissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.

Mark Gorbatšov syntyi vepsäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän jäi varhain orvoksi ja lähti koulun jälkeen Pietariin uunintekijän oppipojaksi. Hän työskenteli Karjalassa metsätöissä, Aleksanterintehtaan uunintekijänä ja Muurmannin radan työläisenä. Vuosina 1919–1926 Gorbatšov toimi paikallisen sanomalehden kuriirina ja ekspediittorina.

Vuonna 1926 Gorbatšov siirtyi valtionpankkiin, jossa hän yleni harjoittelijasta osastopäälliköksi. Vuonna 1931 hän meni opiskelemaan Leningradin finanssiakatemiaan, josta valmistuttuaan hän palasi Neuvosto-Karjalaan valtionpankin tehtäviin.

Gorbatšov nimitettiin Karjalan autonomisen tasavallan raha-asiain kansankomissaarin sijaiseksi syyskuussa 1937. Lokakuusta 1937 lähtien hän toimi Karjalan ASNT:n toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana ja heinäkuusta 1938 tasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Gorbatšovilla oli vähän hallintokokemusta, ja hänen nimityksensä liittyy suurelta osin tasavallassa toteutettuihin puhdistuksiin.

Gorbatšov toimi Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtajana vuosina 1940–1951. Hän valmistui NKP(b):n keskuskomitean puoluekorkeakoulusta vuonna 1944. Vuosina 1951–1956 Gorbatšov oli Karjalais-suomalaisen SNT:n oikeusministeri ja vuosina 1956–1961 Karjalan ASNT:n terveydenhuolto- ja sosiaaliturvaministeri. Hänet valittiin kahdesti Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajaksi.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Vepsäläiset henkilöt
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Virpi Kanto

Virpi Kanto (s. 1959 Oulu) on suomalainen kuvanveistäjä, joka asuu ja työskentelee Orimattilassa. Hän on opiskellut kuvataidetta Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1985–1988 ja 1985. Sitä ennen hän opiskeli Oriveden Opiston kuvataidelinjalla vuosina 1984–1985.

Teokset 

Virpi Kannon veistosten materiaali on betoni. Hän on pitänyt vuoden 1988 jälkeen 18 yksityisnäyttelyä ja osallistunut lähes 50 yhteisnäyttelyyn Suomessa. Sittemmin Kanto on markkinoinut teoksiaan puolisonsa taiteilija Tapani Kokon kanssa Taidevankkuri Linnuntiellä, jolla he ovat kiertäneet kesäisin Suomea. Taidevankkuri on näyttelytila, joka on rakennettu peräkärryyn. Kärry kulkee asuntoauton perässä.

Virpi Kannon teoksia on suomalaisten kaupunkien, taidemuseoiden ja yksityisten toimijoiden kokoelmissa. Hänen julkisia veistoksiaan ovat Sielu ja sielun koti vuodelta 2001 Hämeenkyrössä, vuonna 2004 julkistettu Tiedon vuoksi Oulussa, 2015 julkistettu Elämän tanssi Kotkassa ja 2017 julkistettu Kun lähdin he nukkuivat Lahdessa

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Jekaterina Genijeva

Jekaterina Jurjevna Genijeva (ven. Екатерина Гениева, 1. huhtikuuta 1946 Moskova – 9. heinäkuuta 2015 Israel) oli venäläinen kirjastonhoitaja. Hän toimi vuosina 1995–2004 Open Society Instituten johtajana ja vuosina 1993–2015 Margarita Rudominon mukaan nimetyn Margarita Rudomino All-Russia State Library for Foreign Literaturen johtajana. Genijeva pääsi Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi vuonna 2007.

Genijeva oli naimisissa insinööri Juri Belenkin kanssa ja heillä oli yksi tytär, Darja.

Lähteet 

Kirjastonhoitajat
Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Oili Sainila

Oili Sainila (s. 1948 Liminka) on suomalainen runoilija ja kirjailija. Hän on asunut Ilmajoella, Rovaniemellä, Iissä ja vuodesta 1976 Tampereella. Sainila valmistui äidinkielen ja kirjallisuuden opettajaksi suorittaen HuK-tutkinnon Turun yliopistossa 1970, FK-tutkinnon Oulun yliopistossa 1978 ja opetusharjoittelun Oulun normaalilyseossa 1974.

Tampereella Sainila opetti äidinkieltä ja kirjallisuutta Kaukajärven ja Klassillisen yläasteen kouluissa sekä vuodesta 1990 Klassillisessa lukiossa. Työn ohessa hän toimi useita vuosia Tampereen yläasteiden äidinkielen ohjaavana opettajana ja yliopiston opettajankoulutuslaitoksen kenttäharjoittelun ohjaajana. Hän jäi eläkkeelle Tampereen klassillisen lukion lehtorin virasta vuonna 2012.

1980-luvulla Sainila vastasi kouluhallituksen Kaukajärven yläasteella johtaman kokeilutoiminnan äidinkielen opetuksen raportoinnista. Tämän lisäksi hän kokosi ja laati koko maan äidinkielen kokeiluaineiston pohjalta kouluhallituksen Eriyttämiskokeilu peruskoulun yläasteella -julkaisun äidinkielen osuuden vuonna 1985.

Oili Sainilan kirjoitusharrastuksen käännekohtana oli kunniamaininta Pirkanmaan kirjoituskilpailun lyriikkasarjassa vuonna 2014. Tämän jälkeen hän osallistui mm. Tampereen seudun työväenopiston Viita-akatemian kolmivuotiseen kirjoittajakouluun. Esikoisrunoelma Limmi ilmestyi Sanasadon julkaisemana 2018, niin kuin myös vuonna 2019 valmistunut runokokoelma Maisema on kirjoittanut minut. 

Ensimmäisen proosateoksen, fiktiivisen sukuromaanin Matala maa, korkealla taivas (Seutu Kustannus 2020) perustana on sukututkimustieto, jota Sainila keräsi ja kirjoitti omasta sukuhaarastaan yhdessä sukututkijoiden LT Aira Hotin ja erityisnuoriso-ohjaaja Mikko Roivaisen kanssa toimittamaansa kirjaan Siikasavon Roivaiset – Siikajokilaakson ja Oulun seudun Roivaisten sukuhaara. Sukukirjan kustansi ja julkaisi Roivainen-Roivas-Roivanen -sukuseura ry. vuonna 2016.

Down Memory Lane: Collected Poems -teokseensa (Seutu Kustannus 2021) Oili Sainila kokosi kahden alkuperäisrunon lisäksi tekstejä aiemmin julkaistuista runokirjoistaan. Runot tulkitsi englanniksi kääntäjä, FL Sirkka-Liisa Leinonen.

Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Edmond Budry

Edmond Louis Budry (30. elokuuta 1854 Vevey, Vaud, Sveitsi - 12. marraskuuta 1932 Vevey) oli sveitsiläinen reformoitu pastori ja virsirunoilija.

Budry opiskeli teologiaa Lausannessa vapaan reformoidun kirkon ”Église Évangélique Libre du Canton de Vaud” -tiedekunnassa ja toimi pastorina parissa seurakunnassa ennen kuin hänestä tuli Veveyn vapaaseurakunnan pastori. Hän toimi Veveyssä 35 vuotta eläkkeelle jäämiseen saakka. Budry on kirjoittanut virsiä sekä kääntänyt latinalaisia, saksalaisia ja englantilaisia virsiä ranskaksi. Hänen tunnetuin virtensä on "À toi la gloire, O Ressuscité!". Se on vuodelta 1884 ja julkaistu Chants Evangéliques -kirjassa 1885. Hän lienee saanut innostusta virren kirjoittamiseen kuultuaan adventtivirren ”Tochter Zion, freue dich”, jonka sävel on Georg Friedrich Händelin oratoriossa Judas Maccabeus. Budryn teksti on kirjoitettu tähän sävelmään.

Budryn laulu julkaistiin 1924 Ylioppilaiden kristillinen maailmanliiton (World Student Christian Federation) laulukirjassa Cantate Domino ja siinä oli myös englannin- ja saksankieliset vapaat käännöset. Sitä kautta laulu levisi moniin muihin maihin. Muuten hänen kirjoittamiaan virsiä ei juurikaan tunneta. 

"À toi la gloire, O Ressuscité!" on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 17 "Kiittäkää, luodut, Herraa Jeesusta". Tekstin on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjaan kääntänyt ruotsiksi ja muokannut Bo Setterlind 1979. Hän kirjoitti tekstin syyskuussa 1979 Upsalassa pidettyä ranskalais-ruotsalaiste symposiota varten. Virren on Setterlindin tekstistä suomentanut Anna-Maija Raittila vuonna 2000.

Laulua on kutsuttu ranskankielisen evankelisen kristillisyyden marseljeesiksi, ja sitä käyttävät myös ranskankieliset katoliset.

Seurakunta laulaa -kirjassa on suomeksi toinen Budryn teksti, laulu 121 "Nyt laulan rakkaudesta" (Je veux chanter l’amour puissant), jonka suomennos on Joel Niinisen vuodelta 1998, sävelmänä G. C. Steppierin melodia.

Lähteet 

Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
 Virsirunoilijat
Sveitsiläiset papit
Luettelo Pohjoismaiden diplomaattisista edustustoista

Tämä on luettelo Pohjoismaiden diplomaattisista edustoista. Pohjoismaihin kuuluvat Islanti, Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska. Luettelossa on suurlähetystöt ja pääkonsulaatit, mutta ei kunniakonsulaatteja. 

Pohjoismaat tekevät tiivistä yhteistyötä, ja Helsingin sopimus säätelee Pohjoismaiden neuvoston ja Pohjoismaiden ministerineuvoston virallista yhteistyötä. Sopimus sisältää suuntaviivat konsuliyhteistyölle Pohjoismaiden ulkoministeriöiden ja maiden ulkomaanedustustojen välillä. Helsingin sopimuksen mukaan pohjoismaisten edustajien tulisi voida auttaa muiden Pohjoismaiden kansalaisia, jos maalla ei ole edustusta kyseisessä maassa.  

Joissain paikoissa kaikilla Pohjoismailla tai joillakin Pohjoismailla on yhteisiä edustustoja. Esimerkkejä ovat Berliinin pohjoismaiset suurlähetystöt (kaikki Pohjoismaat),  Pohjoismainen talo Yangonissa (Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska)  ja Pohjoismaiden suurlähetystö Dhakassa (Norja, Ruotsi ja Tanska).

Afrikka

Amerikka

Aasia

Eurooppa

Oseania

Kansainvälisissä järjestöissä

Lähteet

Katso myös 

 Luettelo Suomen diplomaattisista edustustoista

Ulkoiset linkit 

 Norjan ulkoministeriö 

Diplomaattiset edustustot lähettävän maan mukaan
Suomen hallinto
Pohjoismaat
Diplomatia
Diplomaattiset edustustot
Pablo Ounaskari

Pablo Ounaskari on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa näytelmissä Frankenstein ja Tarina Rakkaudesta ja Pimeydestä sekä Helsingin Kaupunginteatterissa näytelmissä Tarzan ja Myrskyluodon Maija. Hän on näytellyt myös Salatuissa elämissä Ressu Mattilan roolissa sekä muissa suomalaisissa televisiosarjoissa, kuten Roba ja Aikuiset.

Ounaskari valittiin opiskelemaan näyttelijäntaidetta Taideyliopiston Teatterikorkeakouluun kesäkuussa 2022.

Filmografia

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Israelin miehityksen vastustus Yhdysvalloissa

Israelin miehitystä Palestiinassa vastustavat ja sitä vastaan kampanjoivat Yhdysvalloissa useat järjestöt. Monet niistä kuuluvat palestiinalaisten oikeuksia ajavaan koalitioon US Campaign for Palestinian Rights. Järjestöihin kuuluu ihmisoikeus- ja rauhanjärjestöjä, sotaa vastustavia organisaatiotia, sekä arabiryhmiä.  Ryhmien toimintatapoja ovat koulutus, mielenosoitukset, kansalaistottelemattomuus ja lobbaus.

Historia 
Miehitystä vastustava poliittinen aktivismi alkoi Kuuden päivän sodan jälkeen Israelin miehitettyä Länsirannan ja Gazan Palestiinasta ja Golanin kukkulat Syyrialta.

Viitteet 

Israelin–Palestiinan konflikti
Miehityksen vastustus
Atreyun diskografia

Atreyu on yhdysvaltalainen metalcore-yhtye, joka perustettiin Orangen piirikunnassa Kaliforniassa vuonna 1998.

Studioalbumit
Suicide Notes and Butterfly Kisses (2002) 
The Curse (2004)
A Death-Grip on Yesterday (2006)
Lead Sails Paper Anchor (2007)
Congregation of the Damned (2009)
Long Live (2015)
In Our Wake (2018)
Baptize (2021)

EP:t
Visions (1998)
Fractures in the Facade of Your Porcelain Beauty (2001)
Covers of the damned (2010)

Kokoelmat
The Best of Atreyu (2007)

Singlet 

Ain't Love Grand (2002)
Lip Gloss and Black (2003)
Bleeding Mascara (2004)
Right Side of the Bed (2005)
The Crimson (2005)
Her Portrait in Black (2006)
Ex's and Oh's (2006)
The Theft (2006) 
Her Portrait In Black (2006)
Shameful (2007)
Untitled Finale (2007)
Becoming the Bull (2007)
Doomsday (2007)
Falling Down (2008)
Slow Burn (2008)

Blow (2008)
Storm to Pass (2009)
Lonely (2010) 
So Others May Live (2015)
Long Live (2015)
Do You Know Who You Are? (2015)
A Bitter Broken Memory (2016)
In Our Wake (2018)
The Time is Now (2018)
House of Gold (2019)
Battle Drums (Kayzon kanssa) (2020)
Save Us (2020)
Warrior (feat. Travis Barker) (2021)
Underrated (2021)
Catastrophe (2021)

Promosinglet
Stop! Before It's Too Late and We've Destroyed It All (2009)
Gallows (2009)
Honor (2010)
Start to Break (2015)
Anger Left Behind (2018)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Subsoccer

Subsoccer on Suomessa kehitetty pöytäjalkapallopeli, jota pelataan jaloilla paripelinä läpinäkyvän pöytälevyn alla tekoviheriöllä. Kaksi tuolia toimivat pöydän päissä maaleina ja pallona toimii virallista jalkapalloa ketterämpi tekniikkapallo.

Säännöt 
 Kivi-paperi-sakset minipelin voittaja aloittaa.
 Aloituspotku oman maalialueen sisäpuolelta.
 Takapuolen on pysyttävä penkissä.
 Jalat pidettävä omalla puolella kenttää.
 Ensimmäisenä kolme maalia tehnyt on erän voittaja.
 Ensimmäisenä kaksi erää voittanut on pelin voittaja

Historia 
Pelin alkuperäisen idean on keksinyt Jarno Saarinen vuonna 2008 Espanjassa Torreviejassa. Peli on kehitetty nykyiseen muotoonsa Suomessa ja sen kaupallinen myynti alkoi vuoden 2019 tammikuussa. Subsoccer-pelejä on toimitettu 11 maahan. Suomesta niitä löytyy yli 150 kouluista, laivoilta sekä aktiviteettipuistoista.

Lähteet

 Subsoccer makes everyone a champion / Good News From Finland

 Uusi Suomessa kehitetty pallopeli pyrkii ilmiöksi / Tekniikka & Talous

 Pöytäjalkapallopelillä aktiivisuutta koulupäivään / Oppimisenuusiaika

Pöytäpelit
Jalkapallon muunnelmat
Khatun

Khatun (myös qatun tai khatan) on eräissä turkkilais- ja mongolikielissä käytetty naisen arvonimi.

Nimitystä khatun käytettiin laajassa merkityksessään kenen tahansa ylimystön jäsenen vaimosta. Samaa nimeä käytettiin yhtä lailla esimerkiksi kuningattaresta. Termiä alkoivat käyttää tiettävästi xianbit 100-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Titteli lienee samaa alkuperää kuin miehen arvonimi kaani. Sittemmin sama arvonimi tunnetaan lähes kaikkien turkkilaisia ja mongolilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa.

Mongolivaltakunnan kaudella arvonimeä khatun käytettiin ensisijaisesti hallitsijan vaimon arvonimenä. Hallitsijoiden tyttölasten tai prinssien vaimojen arvonimi oli beki. Qing-dynastian valtakaudella arvonimeä alettiin käyttää tšingisidien sukulinjan vaimoista, vaikka tuolloin sukulinjaan kuuluminen ei enää välttämättä tarkoittanutkaan erityisen hyvää yhteiskunnallista asemaa. Tässä merkityksessään arvonimeä käytettiin 1900-luvulle saakka. Turkkilaisissa kielissä termi hatun tarkoittaa yksinkertaisemmin vain vaimoa tai rouvaa.

Lähteet

Arvonimet
Nainen
Oikeudenpalvelija (2019 elokuva)

Oikeudenpalvelija (Advocate) on Rachel Leah Jonesin ja Philippe Bellaïchen vuonna 2019 ohjaama dokumenttielokuva. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2019 Sundancen elokuvajuhlilla, ja on voittanut useita palkintoja ympäri maailmaa.

Tiivistelmä 

Elokuva seuraa israelinjuutalaista ihmisoikeusasianajajaa Lea Tsemeliä tämän pyrkimyksissä puolustaa palestiinalaisia poliittisia vankeja Israelin oikeussysteemissä.

Suomessa 
Elokuva esitettiin Suomen DocPoint-festivaaleilla vuonna 2020. Elokuvan ohjaajat ja Lea Tsemel olivat festivaaleilla haastateltavina. Elokuva on ollut esillä Yle Areenassa keväällä 2020.

Viitteet 

Israelilaiset elokuvat
Israelilaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2019 elokuvat
100 Women

100 Women on BBC:n tuottama moniformaattinen ohjelmasarja, joka pyrkii tuomaan esille naisten roolia 2000-luvun maailmassa. Vuodesta 2013 100 Women on kolmen viikon ajan käsitellyt naisia koskettavia aiheita televisio- ja radio-ohjelmien, verkkosisältöjen, keskustelutilaisuuksien ja journalismin keinoin. Ohjelmasarja on alkanut joka vuosi 100:n vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen luettelon julkaisemisesta.

100 Women -toimitus kokoaa luettelot vuosittain BBC World Servicen toimittajien tekemistä ehdotuksista. Niihin valitaan naisia, jotka ovat tehneet merkittäviä saavutuksia tai vaikuttaneet yhteiskuntaan eri puolilla maailmaa, mukaan lukien heitä, jotka eivät aiemmin olleet ylittäneet uutiskynnystä.

Historia 
Vuoden 2012 Delhin joukkoraiskaustapauksen jälkeen Fiona Crack ja muita BBC:n toimittajia saivat ajatuksen ohjelmasarjasta, joka keskittyisi naisten tekemiin saavutuksiin ja kohtaamiin haasteisiin 2000-luvulla. Ohjelmasarjan luomisen taustalla oli myös ajatus, että mediassa vain naisia koskevat aiheet eivät saaneet riittävästi tilaa. Runsaan positiivisen palautteen johdosta, BBC päätti aloittaa 100 Women -sarjan korjatakseen naisten aliedustusta mediassa.

Luetteloon valitut

2021 
Vuoden 2021 luettelo julkistettiin 7. joulukuuta, ja siinä kohdistettiin erityisesti huomiota Afganistaniin. Luettelon teemana olivat naiset, joilla "oli ollut osa yhteiskunnan, kulttuurin tai koko maailman uudelleenluomisessa". Ensi kertaa luetteloon oli valittu mukaan naisia salanimellä heidän turvallisuutensa takaamiseksi.

2020 
Vuoden 2020 luettelo julkistettiin marraskuussa 2020.

2019
Vuoden 2019 luettelon teemana oli "Female Future".

Aiheesta muualla
100 Women

Lähteet

Aiheesta muualla
 2013 (BBC 100 Women -listauksen aloitus) 100 Women: Who took part? (22.11.2013), BBC 100 Women: a series borne out of suffering and violence (theguardian.com)
 2014 Who are the 100 Women 2014? (26.10.2014)
 2015 BBC 100 Women 2015: Who is on the list? (17.11.2015)
 2016 BBC 100 Women 2016: Who is on the list? (7.10.2019)
 2017 BBC 100 Women 2017: Who is on the list? (1.11.2017)
 2018 BBC 100 Women 2018: Who is on the list? (19.11.2018)

BBC
Luettelot naisista
Ekorosk

Ekorosk Oy on kymmenen kunnan omistama jätehuoltoyhtiö, jonka tehtävänä on järjestää alueen jätehuolto lain mukaisesti. Vuonna 1990 perustetun yhtiön osakaskunnat ovat Evijärvi, Kauhava, Kaustinen, Kokkola, Kruunupyy, Luoto, Pedersören kunta, Pietarsaari, Uusikaarlepyy ja Veteli.

Aiheesta muualla 
 Ekorosk Oy

Suomalaiset yritykset
Eteläpohjalaiset yritykset
Pohjanmaa
Keski-Pohjanmaa
Jätehuoltoyhtiöt
Jätehuolto Suomessa
Ystävyysseura

Ystävyysseura on toisen maan, eli ystävyysmaan, tuntemusta edistävä ja siihen kulttuurisuhteita ylläpitävä seura. 

1900-luvun alussa kahden maan välisistä kulttuurisuhteista saatettiin sopia valtiosopimuksilla, joissa sovittiin muun muassa kulttuurivaihto-ohjelmista. Nykyään kulttuurisuhteita solmitaan valtiosopimuksilla vain poikkeustapauksissa ja kulttuurisuhteiden katsotaan parhaaksi muodostuvan kansalaisista eikä valtioista lähtien. Ystävyysseurat toteuttavat kulttuurivaihtoa kansalaislähtöisesti. Muun muassa kehitysmaat toivovat silti yhä kulttuurisopimusten solmimista.

Suomessa toimivat ystävyysseurat 

Suomessa on yli sata ystävyysseuraa, joista valtaosa on Ystävyysseurojen liiton jäseniä.

Suomen ensimmäinen ystävyysseura perustettiin 1880-luvulla. Sen tarkoitus oli luoda suhteita suomalaisten ja virolaisten välille. Alun perin ystävyysseuroja kutsuttiin ulkomaanyhdistyksiksi. Ensimmäisten ulkomaanyhdistysten innoittajina olivat heimoaate, skandinavismi ja Suomen taiteen kultakauden frankofilia. 1920- ja 1930-luvuilla Suomen eurooppalaisia yhteyksiä pyrittiin vahvistamaan myös ystävyysseuroja perustamalla.

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin.

Opetus- ja kulttuuriministeriön vuosina 2012–2020 myöntämät yleisavustukset valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan:

Lähteet
Kauhajoen rovastikunta

Kauhajoen rovastikunta oli yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan seitsemästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluivat Lapuan hiippakunnan 
Kauhajoen sekä Isojoen, Karijoen, Teuvan, Kaskisten ja Kristiinankaupungin suomalainen  evankelis-luterilaiset seurakunnat. Rovastikunnan lääninrovastina toimi Teuvan kirkkoherra Lauri Annala.

Lapuan hiippakunnan rovastikunnat jaetaan vuonna 2022 uudestaan maakuntajaon mukaan. Ennen hiippakuntia oli kuusi, uuden jaon mukaan viisi, eikä Kauhajoen rovastikuntaa enää ole.

Lähteet

Suomen entiset evankelis-luterilaiset rovastikunnat
Lapuan hiippakunta
Sateet palata saavat

Sateet palata saavat on suomalaisen pakanametalliyhtye Vornan kolmas albumi. Levy julkaistiin 27. elokuuta 2019 levymerkillä Lifeforce Records. Albumilla kuullaan aiempaa enemmän puhtaita lauluja.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Henri Lammintausta – kitara, sanoitusten käännökset
 Vesa Salovaara – laulu, sanoitukset
 Arttu Järvisalo – kitara
 Niilo Könönen – bassokitara
 Mikael Vanninen – rummut
 Saku Myyryläinen – koskettimet

Tuotanto 
Tuotettu ja äänitetty Vornan toimesta 2018
 Tuomas Kokko – miksaus, rumpujen äänitys, Electric Fox Studios
 Svante Forsbäck – masterointi, Chartmakers Mastering
 Petri Lampela – kansikuva
 Lila Arha – viulu ja alttoviulu kappaleissa 1,2 ja 9

Arvostelut 
 Soundi:  
 Imperiumi:  
 Inferno:  
 Kaaoszine:  
 Metal Injection:  
 Angry Metal Guy:  
 Metal Utopia:  
 Metal Storm:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset metallialbumit
Vuoden 2019 albumit
Štefan Tiso

Štefan Tiso  (18. lokakuuta 1897 Nagybicse, Itävalta-Unkari – 28. maaliskuuta 1959 Mirov, Tšekkoslovakia) oli slovakialainen poliitikko ja oikeustieteilijä. 

Oikeustieteilijän koulutuksen saanut Tiso toimi Slovakian korkeimman oikeuden puheenjohtajana, aikana jolloin maa oli Saksan nukkevaltio.  Vuonna 1944 hän oli yhdistetty pää-, ulko- ja oikeusministeri. Hän kannatti kuolemantuomioita kansallismielisen ja saksalaisvastaisen Slovakian kansalliskokouksen jäsenille. Samana vuonna tapahtui Slovakian kansannousu. Tiso oli aivan varma, että kyseessä oli juutalaisten ja bolševikkien salaliitto Slovakiaa vastaan.

Tiso oli antisemitisti. Hän kannatti lopullista ratkaisua ja piti juutalaisia Slovakian kansan vihollisina.

Sodan jälkeen Tiso vangittiin ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hän kuoli vankilassa.

Viitteet 

Slovakian pääministerit
Elinkautisvangit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Ei valo minua seuraa

Ei valo minua seuraa on suomalaisen pakanametalliyhtye Vornan toinen albumi. Levy julkaistiin 4. joulukuuta 2015 levymerkillä Inverse Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Henri Lammintausta – kitara
 Vesa Salovaara – laulu, sanoitukset
 Arttu Järvisalo – kitara
 Niilo Könönen – bassokitara
 Mikael Vanninen – rummut
 Saku Myyryläinen – koskettimet

Tuotanto 
Tuotettu ja äänitetty Vornan toimesta 2015
 Tuomas Kokko – miksaus, rumpujen äänitys, Electric Fox Studios
 Jaakko Viitalähde – Masterointi, Virtalähde Mastering
 Jarno Lahti / KAAMOS Illustration & Design Studio – kansikuva
 Lila Arha – viulu kappaleissa 6 ja 7
 Mia Lahti – taustalaulu kappaleissa 3, 5 ja 7
 Katriina Salminen – sello kappaleissa 4 ja 6

Arvostelut 
 Metalliluola:  
 Imperiumi:  
 Kaaoszine:  
 Soundscape:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset metallialbumit
Vuoden 2015 albumit
PlayStation Classic

PlayStation Classic on Sony Interactive Entertainmentin kehittämä ja valmistama pienoisretropelikonsoli, joka emuloi vuonna 1994 julkaistua alkuperäistä PlayStation-konsolia. Se esiteltiin vuoden 2018 syyskuussa Tokyo Game Show'ssa ja julkaistiin maailmanlaajuisesti saman vuoden marraskuussa tuotesarjan 24-vuotisjuhlan kunniaksi. Konsolia on verrattu Nintendon aikaisemmin julkaistuihin NES Classic Mini ja SNES Classic Mini -retrominikonsoleihin.

Konsoli käyttää pelien emuloinnissa ilmaista ja vapaan lähdekoodin PCSX ReARMed -emulaattoria.

Pelit
PlayStation Classicin mukana tulee 20 sisäänrakennettua peliä.

Krittinen vastaanotto
PlayStation Classic sai yleisesti sekalaisen vastaanoton. Kritiikki lähinnä koostui heikohkosta pelitarjonnasta, DualShock-ohjainten puuttumisesta, tietyt pelit olivat vain PAL-versioita, korkeasta myyntihinnasta julkaisussa ja virtalähteen puuttumisesta. Myös tunnetuimpien pelien poisjäänti, kuten esim. Tomb Raider, Crash Bandicoot ja Spyro the Dragon -pelisarjojen pelit, aiheutti närää pelaajien keskuudessa.

Sony
PlayStation
Pelikonsolit
Dryope

Dryope () oli kreikkalaisessa mytologiassa nymfi, mahdollisesti luonnonjumala Panin äiti. Hänet tunnetaan Homeroksen ja Vergiliuksen teoksista. Kun jumalat roomalaistuivat, ja Panista tuli Faunus, Dryope pysyi Dryopena.

Antiikin Kreikassa oli myös muita Dryope-nimisiä:

 Dryope, Dryopsin tytär ja Amfissoksen äiti Apollonin kanssa.
 Dryope, nymfi joka sieppasi Hylaksen Heralle.
 Dryope, lemnoslainen.

Nymfit
M. A. Castrénin seura

M. A. Castrénin seura on yhdistys, joka luo yhteyksiä ja edistää vuorovaikutusta Suomen sekä Venäjällä asuvien uralilaisia kieliä puhuvien kansojen välillä, tekee näiden kansojen kulttuuria tunnetuksi Suomessa ja tukee niiden kulttuuripyrkimyksiä ja omaa kieltä.

Seura pyrkii tavoitteisiinsa yhteistyössä suomalaisten ja ulkomaalaisten sisarseurojensa sekä kulttuurijärjestöjen ja -viranomaisten kanssa. Seura on järjestänyt stipendiaattivaihtoa Suomen ja Marin tasavallan välillä. Seura järjestää vuosittain sukukansapäivän tapahtuman sekä muita jäsentilaisuuksia. Suurimmat seuran järjestämät tapahtumat ovat olleet Uralilainen kirjallisuuskonferenssi ”Kieli on kotimaani” vuonna 1991, Marin kulttuuripäivät vuonna 1993 ja XI kansainvälinen suomalais-ugrilainen kirjallisuuskongressi ”Kirjallisuus käännekohdassa” vuonna 2010. Seura ylläpitää Matias-kirjastoa, jossa on noin tuhat nimikettä, jotka käsittelevät suomalais-ugrilaisisia kansoja ja kieliä.

Matias Aleksanteri Castrén (1813–1852) tunnetaan uralilaisten kielten tutkimuksen, etnografian ja kenttätyömatkojen uranuurtajana.

Historia 
M. A. Castrénin seura perustettiin 22. tammikuuta 1990 Helsingissä. Perustamisen taustalla oli 1980-luvun lopulla alkanut Venäjän ja Itä-Euroopan murros, joka mahdollisti Suomen ja Venäjällä asuvien uralilaisten kansojen väliset yhteydet uudella tavalla.

Vuosina 1994–2012 seura toimi opetus- ja kulttuuriministeriön rahoittaman sukukansaohjelman koordinoivan neuvottelukunnan koollekutsujana ja ohjelman vastuullisena toteuttajana. Vuodesta 2013 lähtien ministeriö on hallinnoinut hakumenettelyä, ja M. A. Castrénin seuralle on delegoitu suomalaisille toimijoille suunnattujen hankekohtaisten apurahojen hakumenettely. Myös seura itse saa avustuksia opetus- ja kulttuuriministeriöltä: vuonna 2018 ministeriön myöntämä toiminta-avustus oli 85 000 euroa, jonka lisäksi ministeriö myönsi seuralle 45 000 euron erityisavustuksen suomalais-ugrilaisiin yhteistyöhankkeisiin Venäjällä ja 80 000 euron erityisavustuksen kotimaan hankkeisiin. Seuran jäsenmaksujen tuotto oli noin 3 600 euroa.

M. A. Castrénin seuralla on Suomalais-Ugrilaisen Seuran kanssa jaettu, Tieteellisten seurain valtuuskunnalta vuokrattu ja Alfred Kordelinin säätiön omistama tila Mariankatu 7 A:ssa. Vuoden 2018 lopussa seurassa oli 380 jäsentä, joista 10 oli yhteisöjäseniä, 107 ainaisjäseniä ja 91 ulkomaisia jäseniä. Seuran puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2018 lähtien Maari Kallberg.

Lähteet 

Suomalais-ugrilaiset sukukansajärjestöt
Sveitsin kansanterveysvirasto

Sveitsin kansanterveysvirasto (, BAG; , OFSP, , UFSP) on Sveitsin Bernissä toimiva kansallinen kansanterveyteen keskittynyt virasto ja tutkimuslaitos. Se toimii maan sisäministeriön alaisuudessa. Laitoksen palveluksessa on noin 600 työntekijää.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
Neues Coronavirus: Situation Schweiz und International  (bag.admin.ch)

Sveitsin tiede ja tekniikka
Kansanterveyslaitokset
Erhard Wikfeldt

Erhard Wikfeldt (2. toukokuuta 1912 Kårsta, Uplanti – 19. helmikuuta 2000 Gimo, Uplanti, Ruotsi) oli ruotsalainen kansakoulunopettaja, urkuri ja säveltäjä.

Wikfeldt oli opettaja ja urkuri Gimossa, Uplanissa. Hän on kirjoittanut pari kotiseutuaan kuvaavaa kirjaa. Hän on säveltänyt kuorolauluja. 

Wikfeldt oli jo 1930-luvulla kiinnostunut saksalaisen musiikkipedagogin Friz Jöden metodeista. Hän oli tavannut Jöden tämän pitämällä kesäkurssilla. Jöde oli saksalainen ns nuorisomusiikkiliikkeen (Jugendmusikbewegung) keskeisiä hahmoja. Wikfeldtin keskeisenä ajatuksena hänen sällyksissään on ollut ”yksinkertainen on kaunista” ja useita hänen kirjoittamiaan laulusävelmiä leimaa asteittainen sävelten kulku sekä kolmisoinnut. 

Yksi Wikfeldtin sävelmä on Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa, virsi 946, "Tuulta ei voi nähdä" (Anders Frostenson 1958,- 73, suom. Johani Forsberg 1966, 2014).

Ruotsin kirkon virsikirjassa on neljä hänen sävelmäänsä: 

 54 Tuulta ei voi nähdä /Vinden ser vi inte (Anders Frostenson 1958, 1973, Suom. Juhani Forsberg, uud. Pekka Kivekäs 1995)
 344 Jumala on luonut/ Gud har skapat allting (Anders Frostenson 1960, suom. Anna-Mari Kaskinen 1995)
 395 Hiljaa sydämemme pöytä katetaan/ Tyst, likt dagg som faller (Anders Frostenson 1960, suom. Niilo Rauhala 1995
 611 Kaunis orjanruusu/ Vacker törnrosbuske (Anders Frostenson 1960, Suom. Jaakko Haavio 1967, uud. Anna-Mari Kaskinen 1995)

Laula, kaikki maa- kirjassa on laulu 395 Hiljaa niin kuin kaste maahan lankeaa, (Suom. Erkki Apajalahti, uud. toimikunta):

Lähteet 

Ruotsalaiset säveltäjät
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Story of the Yearin diskografia

Story of the Year on yhdysvaltalainen vuonna 1995 perustettu yhtye St. Louisista, Missourista.

Studioalbumit
2003: Page Avenue
2005: In the Wake of Determination
2008: The Black Swan
2010: The Constant
2013: Page Avenue: 10 Years and Counting
2017: Wolves

EP:t
1998: Three Days Broken
1999: Truth in Separation
2002: Story of the Year

Livealbumit
2005: Live in the Lou

Videoalbumit
2005: Bassassins
2008: Our Time Is Now: Two Years in the Life of...

Singlet
2003: Until the Day I Die 
2004: Anthem of Our Dying Day
2004: Sidewalks
2005: We Don't Care Anymore
2006: Take Me Back
2008: Wake Up
2008: Message to the World
2008: The Antidote
2010: I'm Alive
2010: To the Burial
2017: Bang Bang
2017: Miracle
2017: I Swear I'm Okay

Musiikkivideot

Diskografiat
The Usedin diskografia

The Used on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka on perustettu Utahin Oremissa vuonna 2001.
The Used on julkaisut uransa aikana viisi albumia ja ovat myyneet yli 3 miljoonaa maailmanlaajuisesti.

Albumit
 
 
 
 
 {{albumi|Vulnerable|2012|uudelleenjulkaistu vuonna 2013 nimellä Vulnerable (II)}}
 
 
 

Kokoelma-albumit
 

DVD:t
 
 
 

EP:t
 
 
 

Singlet
 The Taste of Ink (2002)
 Buried Myself Alive (2003)
 Blue and Yellow (2003)
 Take It Away (2004)
 All That I've Got (2004)
 I Caught Fire (2005)
 Under Pressure (My Chemical Romancen kanssa) (2005)
 The Bird and the Worm (2007)
 Pretty Handsome Awkward (2007)
 Blood on My Hands (2009)
 I Come Alive (2012)
 Put Me Out (2012)
 Hands and Faces (2013)
 Cry (2014)
 Revolution (2014)
 Over and Over Again (2017)
 Rise Up Lights (2017)
 The Nexus (2018)
 Blow Me (2019)
 Paradise Lost, a poem by John Milton (2020)
 Cathedral Bell (2020)
 Fuck You (2022)

Musiikkivideot

Diskografiat
Elisabetta Cocciaretto

Elisabetta Cocciaretto (s. 25. tammikuuta 2001 Ancona) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 153 helmikuussa 2020.

Cocciaretto pelasi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2020, missä hän hävisi pääsarjan ensimmäisellä kierroksella 17:nneksi sijoitetulle Angelique Kerberille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Italialaiset tennispelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Leylah Fernandez

Leylah Annie Fernandez (s. 6. syyskuuta 2002 Montreal, Quebec) on kanadalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 66 kesäkuussa 2021. Hänen isänsä on ecuadorilainen ja äitinsä filippiiniläinen.

Vuonna 2019 Fernandez eteni tyttöjen kaksinpelin loppuotteluun Australian avoimissa ja voitti Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin. Ammattilaistasolla Fernandez pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2020.

Fernandez eteni loppuotteluun Yhdysvaltain avoimissa 2021. Hän voitti turnauksessa kolme pelaajaa maailmanlistan viiden kärjestä: kolmannella kierroksella hän voitti puolustavan mestarin, maailmanlistan sijalla kolme olleen Naomi Ōsakan, puolivälierissä maailmanlistan viitosen Elina Svitolinan ja välierissä maailmanlistan kakkosen Aryna Sabalenkan. Loppuottelussa hän kohtaa toisen sijoittamattoman pelaajan, Emma Raducanun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Kanadalaiset tennispelaajat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Thulo Dumba

Thulo Dumba on kylä Nepalissa. Siellä asui yhteensä 2 604 ihmistä vuoden 1991 väestönlaskennassa. Siellä on käytössä UTC+5:54-aikavyöhyke.

Lähteet 

Kylät
Kosi