joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Etelä-Afrikan parlamentti

Etelä-Afrikan parlamentti on Etelä-Afrikan kaksikamarinen kansanedustuslaitos. Se koostuu kansalliskokouksesta (alahuone) ja provinssien neuvostosta (ylähuone). 

Apartheidin aikana vain valkoihoinen vähemmistö äänesti parlamentin. Pieter Willem Botha salli värillisille (intialaistaustaiset) oman kamarin vuonna 1984. Vuoden 1994 äänestyksen jälkeen myös tummaihoiset pääsivät parlamenttiin.

Parlamentit
Etelä-Afrikan politiikka
AirHelp

AirHelp  on teknologiayritys, joka tarjoaa apua korvausasioissa lentomatkustajille, joiden lento on peruttu, myöhästynyt, tai matkustajan pääsy lennolle on evätty ylivarauksen johdosta. Yhtiö kertoo pyrkivänsä sekä valistamaan kuluttajia että kehottamaan heitä pitämään kiinni oikeuksistaan. Samalla yhtiö kertoo toivovansa heidän toimintansa pakottamaan lentoyhtiöt parempaan asiakaspalveluun.

Yleensä AirHelpin korvaushakemukset perustuvat EU:n asetukseen EY 261/2004, joka koskee lentoyhtiöitä joiden kotipaikka on EU:n tai Euroopan talousalueen EEA:n alueelta ja lentoja jotka lähtevät samalta alueelta. Asetus vapauttaa lentoyhtiöt vastuusta lennoilla, joita on kohdannut poikkeuksellinen olosuhde, kuten esimerkiksi voimakas sääilmiö, tai lakko lentokentällä. 

Palvelussa lentomatkustajat voivat tarkistaa lennon korvattavuuden verkkopalvelun tai mobiilisovelluksen avulla. Jos lento todetaan korvattavaksi, matkustaja voi tehdä toimeksiannon AirHelpille korvaushakemuksen tekemiseksi. Lennon korvattavuus määritellään usean tekijän perusteella. Muun muassa lennon lähtöpaikka ja kohde, lennon pituus, myöhästymisen pituus kohteessa vaikuttavat korvattavuuteen. Yhtiö ottaa komission toimeksiannoista lentomatkustajalle maksetun korvauksen perusteella.

Yritys kertoo pyrkivänsä helpottamaan korvaushakemuksen tekemistä, jotta yhä useampi matkustaja hakisi lain mukaista korvausta. Kauppalehden artikkelin mukaan vain harva hakee korvauksia.

Palvelu on käytettävissä 35 maassa 15 kielellä. AirHelp kertoo auttaneensa yli 3 miljoonaa matkustajaa.

Historia 
AirHelp perustivat tammikuussa 2013 toimitusjohtaja Henrik Zillmer, Nicolas Michaelsen (CMO) ja Greg Roodt (CTO), joka tunnetaan muun muassa työstään Moshi Monsters pelin parissa. Myöhemmin perustajaksi tuli myös Poul Oddershede (CFO) ja Skypeen sijoittanut sarjayrittäjä Morten Lund.

AirHelp oli ensimmäistä kertaa julkisuudessa kun TechCrunch -julkaisu esitteli talven 2014 osallistujat Piilaakson kuuluisaan YCombinator yrityskiihdyttämöön. Yrityksen palvelu lanseerattiin Yhdysvalloissa maaliskuussa 2014. Saman vuoden toukokuussa Airhelpin Gmailin-sähpostipalvelussa toimiva palvelu julkaistiin vuosittaisessa Tech Crunch Disrupt Tapahtumassa New York Cityssä. Palvelun avulla asiakas voi hakea korvauskelpoisia lentoja automaattisesti sähköpostilaatikostaan.

AirHelp sai vuoden 2014 Spark award -palkinnon Collision Conference tapahtumassa Las Vegasissa toukokuussa 2014. Palkinnon saaja valittiin yli 500 startup-kilpailijan joukosta valitusta 30 finalistista. AirHelp valittiin myös vuonna 2014 Tanskan parhaaksi startupiksi Nordic Startup Awards tapahtumassa.

Lokakuussa 2015, yritys julkaisi uuden lentoyhtiöiden arvostelun, jota hyödyntäen asiakas voi valita lentoyhtiön joka on ajallaan, jolla on mukava matkustaa ja hoitaa korvaukset asianmukaisesti.

Lähteet

Teknologiayhtiöt
Ilmailu
Kantakaupunki (Jyväskylä)

Kantakaupunki on Jyväskylän ensimmäinen suuralue. Kantakaupungin suuralueeseen kuuluvat Keskustan, Harjun, Puistolan, Lutakon, Mattilanpellon, Mäki-Matin, Kukkumäen, Nisulan, Taulumäen, Tourulan ja Mannilan kaupunginosat. 

Kantakaupungin suuralueella on kaupungin keskustan lisäksi Puistolan kaltaisia selkeästi ydinkeskustan jatkeeksi rakentuneita naapurustoja, mutta myös Mattilanpellon ja Viitaniemen tavoin varsinaisesta keskusta-alueesta erilleen tehtyä asuinaluetta ja lähiötäkin. Tosin täydennysrakentamisen myötä 2000-luvulle tultaessa on keskustan ja asumalähiöiden etäisyys supistunut ja rajasta tullut vähemmän selkeä. Kantakaupungin suuralueen kaupunginosista keskustasta etäisimpänä on Mannila, joka sijaitsee suuralueen pohjoislaidalla, Palokka-Puuppolan alueen kupeessa.

Kantakaupungin suuralueella on monia valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristökohteita, kuten Älylän, Seminaarinmäen ja Viitaniemen asuinalueet, Rautpohjan funkkistalokortteli, yliopistoalueet, Harju ja Vesilinna. Ydinkeskustassa sijaitsee suurin osa Jyväskylän kauppakeskuksista, kuten Forum ja Sokkari. Suuralueella on myös muun muassa museoita ja kulttuuripalveluita, kuten kaupunginteatteri. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin keskussairaala Nova sijaitsee suuralueen lounaisosassa Kukkumäessä. Jyväskylän kaikki yliopisto- ja ammattikorkeakoulurakennukset sijaitsevat Kantakaupungin suuralueella Ylistönrinteen kampusta lukuun ottamatta. Myös lähes kaikki kaupungin lukio- ja ammattiopistorakennukset sijaitsevat Kantakaupungin suuralueella.

Kantakaupungin suuralueella on 27 332 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 13,5 neliökilometriä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla
Kotitalous (taloustiede)

Kotitalous on taloustieteessä ja kansantaloudellisten tilastojen laadinnassa kulutusta harjoittava talousyksikkö, jonka jäsenet tekevät hankintapäätöksiä yhdessä tai erikseen.

Suomessa Tilastokeskus määrittelee kotitalouden muodostuvan kaikista niistä henkilöistä, jotka asuvat ja ruokailevat yhdessä tai jotka muuten käyttävät yhdessä tulojaan. Tällöin kotitalouksiin kuuluvan väestön ulkopuolelle jäävät pysyvästi ulkomailla asuvat sekä laitoksissa (hoitolaitoksissa, vankiloissa ja sairaaloissa) asuvat.

Asuntokunta
Kotitalouden käsitettä käytetään Suomessa ainoastaan haastattelututkimuksissa. Tilastokeskuksen käyttämä rekisteripohjainen käsite on asuntokunta, johon voi kuulua useampiakin kotitalouksia (ns. kimppakämpät). Asuntokunta muodostuu vakituisesti samassa asunnossa tai osoitteessa asuvista henkilöistä.

Ruokakunta
Kansantalouden tilastojen ohella kotitalouden kaltaisia käsitteitä tarvitaan muun muassa yhteiskunnallisten tukien jakamisessa. Jääkaappiteoria on Suomessa 1990-luvulla kehitetty ajattelutapa, jota ainakin Kela käyttää yhä yleisen asumistuen jakoperusteena. Siinä ruokakunnan muodostavat ”yleensä samassa asunnossa asuvat henkilöt. Ruokakuntaan voi kuulua yksi tai useampi henkilö.”

Kotitalous markkinoinnissa
Yritysten markkinoinnin suunnittelussa ja kuluttajien ostokäyttäytymisen tutkimuksessa kotitalous on yksi tärkeistä viiteryhmistä, joihin yksittäinen kuluttaja kuuluu. Kotitalouden jäsenet tekevät erilaisia hankintoja yhdessä tai erikseen, ja heillä voi olla erilaisia rooleja hankintaa mietittäessä. Joku kotitalouden (perheen tms.) jäsen voi olla tuotteen tai palvelun käyttäjä, joku toinen hankinnan aloitteentekijä, joku toinen hankintapäätökseen vaikuttaja, joku toinen varsinainen ostaja eli lopullisen ostopäätöksen tekijä. Yhden hengen taloudessa sama henkilö on näitä kaikkia, suuressa kotitaloudessa etenkin vaikuttajia voi olla useita. Perheen uuden auton tai uuden asunnon hankinnassa kuullaan usein kaikkia jäseniä – usein myös ystäviä ja tuttavia – kun taas rutiiniostoksissa kuten päivittäistavaroissa päätökset voi tehdä vain yksi aikuinen muilta kysymättä.

Katso myös 

 Kotitalous työnantajana

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taloustieteen käsitteet
Aalto Pankkiiriliike

Aalto Pankkiiriliike Oy on vuonna 2005 aloittanut, avainhenkilöstönsä omistama sijoituspalveluyritys.  

Aalto ilmoittaa olevansa Sijoittajien Korvausrahaston jäsen ja finanssivalvonnan valvonnassa sekä tarjoavansa rahastosijoittamista, sijoitusvakuutuksia, strukturoituja tuotteita ja omaisuudenhoitoa.

Aalto on hakenut toimilupansa peruuttamista. Asiakkaansa se myi vuonna 2017 Elite Varainhoidolle.

Historia
Aalto Pankkiiriliike oli vuosina 2008–2016 nimeltään Elina-pankkiiriliike Oy, Sisaryritys Akseli Finanssipalvelut meni vuonna 2009 konkurssiin nimellä "AFI Espoo". Omistajat ovat pyörittäneet toimintaa monta vuosikymmentä eri yritysnimillä.

Syksyllä 2016 Elina-pankkiiriliike ilmoitti toimivansa jatkossa Aalto-nimellä osana Aalto-ryhmää, johon kuuluisi myös Aalto Capital. Aalto Capitalin hallintojohtaja Ari Tammisen mukaan puhuttu yhteistyö ei kuitenkaan toteutunut eikä yrityksillä ei ole mitään tekemistä keskenään.

Omistus
Aalto Pankkiiriliikkeen enemmistöomistaja on Totti Lintu. Timo Jormalainen ja Jerker Forsström ovat vähemmistöomistajia.

Sijoitusriitoja
Vuosina 2015–2017 arvopaperilautakunta suositteli kolmesti Aalto Pankkiiriliikkeen hyvittämään asiakkaille näiden sijoitustappioita. Aalto toimii SEB:n asiamiehenä. SEB sopi vuonna 2016 kaikkien jakelijoiden kanssa, että eivät enää myy warranteja, jotka ovat hyvin korkeariskisiä.

Helsingin Sanomien artikkelin mukaan Aalto Pankkiiriliikkeen asiakkaille on valehdeltu tuotteiden ominaisuuksista ja että heiltä on hävinnyt kymmeniätuhansia euroja huonojen neuvojen ja suurten palkkioiden vuoksi.

Finanssivalvonta antoi Aalto Pankkiiriliikkeelle julkisen huomautuksen ja 20 000 euron seuraamusmaksun laiminlyönneistä vuonna 2018. Laiminlyönnit koskivat strukturoitujen sijoitustuotteiden myyntiä iäkkäille asiakkaille. Finanssivalvonta oli havainnut tarkastuksissa useita laiminlyöntejä tietojen antamisessa yli 65-vuotiaille ei-ammattimaisille asiakkaille.

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Markku Tuuli

Markku Tuuli (1944 tai 1945 – 26. kesäkuuta 1983) oli suomalainen elokuvakriitikko ja -toimittaja sekä tietokirjailija. Hänen erityinen kiinnostuksen kohteensa oli itäeurooppalainen elokuva, josta hän kirjoitti kaksi tietokirjaa Suomen elokuvasäätiön julkaisusarjaan. Pisimpään Tuuli kirjoitti elokuva-arvosteluja Katso-lehteen. Elokuvan lisäksi Tuuli kirjoitti rockmusiikista.

Vuoden 1945 paikkeilla syntynyt Markku Tuuli kiinnostui elokuvista syvällisesti jo teinivuosinaan Kouvolassa, ja harrastus muuttui työksi hänen muutettua Helsinkiin opiskelemaan. Vuonna 1965 hän aloitti Ilta-Sanomien ja 1967 Uuden Suomen elokuva-avustajana. Vuonna 1967 hän aloitti myös Katso-lehden elokuva-arvostelijana. 1970-luvun alussa hän kirjoitti myös musiikkilehti Musaan. Vuosina 1972–1980 hän laati Mitä missä milloin -vuosikirjojen elokuvakatsaukset. Hän vieraili tuomaristojen jäsenenä Bulgarian Varnan elokuvafestivaaleilla ja Tampereen lyhytelokuvajuhlilla.

Tuuli teki töitä myös radiolle, kuten neliosaisen ohjelmasarjan Elokuva ja todellisuus. Television puolella hän käsikirjoitti Iltatähti-musiikkiohjelmaa syksyllä 1981.

Markku Tuuli kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 38-vuotiaana kesäkuussa 1983.

Teoksia
Hiljaisuus ja huuto : unkarilainen elokuva tänään. Suomen elokuvasäätiö, 1978. ISBN 951-9349-04-9.
Maisema taistelun jälkeen : elokuva uutta Puolaa rakentamassa. Suomen elokuvasäätiö, 1981. ISBN 951-9349-18-9.

Lähteet

Suomalaiset elokuvakriitikot
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset toimittajat
1940-luvulla syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Olen utelias – keltainen

Olen utelias – keltainen (Jag är nyfiken – en film i gult) on Vilgot Sjömanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1967. Kollaasimainen, draamaa ja dokumenttimateriaalia sekoittava, yhteiskunnallisesti kantaa ottamaan pyrkivä elokuva tehtiin yhtä aikaa sen rinnakkaisteoksen  Olen utelias – sininen kanssa, ja elokuvasarja tuli kansainvälisesti tunnetuksi rohkeiden seksikohtaustensa takia. Elokuvat pönkittivät Ruotsin tuolloista mainetta ”vapaan seksuaalisuuden” maana.

Juoni 
Teatterikoululainen (itseään esittävä Lena Nyman) asuu yhdessä elokuvaohjaajan kanssa, joka haluaa tehdä yhteiskunnallisen elokuvan. Mies lähettää tytön kaupungille mukanaan mikrofoni ja nauhuri, jotta hän voisi haastatella ohikulkijoita elämän tärkeimmistä asioista – seksistä ja politiikasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsalaiset eroottiset elokuvat
Vuoden 1967 ruotsalaiset elokuvat
Ruotsalaiset mustavalkoelokuvat
Lahden moskeija

Lahden moskeija () on Päijät-Hämeen maakunnassa ja Lahden asemantaustalla sijaitseva turkkilainen moskeija, oikeastaan kuitenkin vain rukoushuone. Lahden moskeija avajaistilaisuus suoritettiin kaupunginjohtaja Jyrki Myllyvirran johdolla 4. huhtikuuta 2012. Moskeija kuuluu nykyisin Suomen Islamilaiseen Diyanet Yhdyskuntaan, jonka toimiin ja tehtäviin kuuluu Lahden lisäksi myös Vantaan, Turun sekä Porin moskeijoiden uskonnolliset sekä hallinnolliset tehtävät.

Historia 
1950-luvulla rakennettu puutalo toimi alun perin Lahden Adventtiseurakunnan kirkkorakennuksena 1990-luvulle saakka. Sen jälkeen rakennus toimi kuvataiteilija Ismo Pyykön ateljeena, ennen kuin Lahden islamilainen valistusyhdistys restauroi sen rukoushuoneeksi vuonna 2012. Avajaisissa yhdistyksen puheenjohtaja Fayrullah Evirken korosti, ettei kyseessä ollut moskeija, sillä rukoushuoneen yhteydessä on myös luokkatiloja. 

Yhdistyksen taustalla on Turkin uskonnollisten asioiden virasto Diayanet, joka on käyttänyt viime vuosina puoli miljardia dollaria moskeijoiden rakentamiseen Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Viraston toiminta on ollut aatteellisesti lähellä Muslimiveljeskuntaa. Saksassa yhdistyksen imaameja on syytetty vakoilusta. Suomessa Diyanet on imaamien avulla kerännyt tietojan Erdoganin vastustajista.

Vierailu ja sisäänkäynnit 
Moskeijan kahdesta sisäänkäynnistä Uudenmaankadun puoleinen etuovi johtaa suoraan naisten ja lasten rukous-, pesu-, opetus- ja oleskelutiloihin. Pihanpuoleinen ovi puolestaan johtaa miesten pesu- ja rukoustiloihin. Moskeijassa niin rukoilijoiden kuin myös vieraiden tulee aina muistaa riisua ulkokengät rakennuksen ulkopuolella.

Toiminta ja kävijät 
Päijät-Hämeen muslimivähemmistölle moskeijalla on erittäin tärkeä yhteiskunnallinen tehtävä esim. avioliiton, kuoleman sekä hautaustoimeen liittyvien tehtävien parissa.

Lahden moskeijassa rukoilijat koostuvat useista eri etnisistä ja kansallisista ryhmistä. Kävijöistä suurin osa puhuu joko suomen, turkin, arabian, ranskan, saksan, englannin, albanian, darin, farsin tai tadžikin kieltä. Moskeija tarjoaakin viikoittain niin aikuisille, kuin myös lapsille uskontoon sekä Koraaniin liittyvää opetusta turkiksi ja arabiaksi. Tämän lisäksi moskeijassa on yhdyskunnan rukoilijoille tarjolla kirjallista materiaalia edellä mainittujen kielten lisäksi myös venäjäksi, espanjaksi ja ruotsiksi.

Moskeijan imaami

Abdulmecit Aksan 
Turkin tasavallan edustuston lähettämänä Lahden moskeijan henkilöstöön kuuluu kansainvälisissä tehtävissä toiminut ja akateemisen arabian kielen omaava imaami Abdulmecit Aksan, joka yli nelikymmenvuotisen uransa aikana on toiminut useiden eri EU-maiden moskeijoiden parissa. Aksan on Suomessa olonsa aikana tuonut merkittävää erityisosaamista Lahden muslimiyhteisölle, mikä puolestaan on näkynyt moskeijan kävijämäärien kasvuna viimeisen kolmen vuoden aikana.

Kuvia Lahden moskeijasta

Katso myös 

 Vantaan moskeija
 Suomen Islamilainen Diyanet Yhdyskunta
 Islam Suomessa

Lähteet 

Suomen moskeijat
Lahden rakennukset ja rakennelmat
Islam Suomessa
Harim

Harim on kaupunki Pohjois-Syyriassa Idlibin maakunnassa. Kaupunkikuvaa hallitsee saman nimisen linnan raunio, joka on aikanaan näytellyt merkittävää osaa alueen sotahistoriassa. Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui hieman alle 13 000 henkilöä.

Maantiede
Harim sijaitsee 88 kilometriä Aleppota länteen ja 39 kilometriä itään Antakyasta Djabal al-Ala vuoren länsirinteellä hieman Antakyasta Aleppoon kulkevalta tieltä sivuun.

Historia
Nimi Harim on johdettu seemiläisestä juuresta ḤRM kiellettyyn tai pois suljettuun ja paikka on aikanaan ollut yksinkertaisesti lammasaitaus. Bysantin valtakunnan aikana paikalla oli pieni Harim niminen linna. Arabit valtasivat linnan Bysantilta, mutta menettivät sen lopulta takaisin. Vuonna 1804 sen valtasi seldžukkisulttaani Suleiman ibn Qutulmish ja vuonna 1086 sitä miehittivät Malik Shah I:n joukot. Ristiretkeläiset valtasivat sen vuonna 1098, jolloin sen sotilaallinen merkitys kasvoi huomattavasti sen suojatessa reittiä Antiokiaan. Zangidihallitsija Nur al-Dinin onnistui vallata linna vuonna 1164 ja vuonna 1183 sen valtasi Saladin. Ristiretkeläiset yrittivät epäonnistuen vallata linnaa takaisin. Saladinin poika Az-Zahir Ghazi rakennutti linnan lähes kokonaan uudestaan. Hülegü-kaanin johtamien mongolien vallattua linnan se ei enää jälkeenpäin näytellyt tärkeää osaa Syyrian sotahistoriassa.

Harimin linnan rauniot ovat edelleen jäljellä. Nykyisessä kaupungissa on pysyvä tori, jolla myydään paikallisen maaseudun tuotteita. Nykyinen kaupunki on ollut kuuluisa puutarhoistaan, joista ovat kirjoittaneet arabikirjailijat. Syyrian sisällissodan aikana koalitio on tehnyt ilmaiskuja al-Nusran rintamaa vastaan kaupungissa.

Lähteet

Syyrian kaupungit
Leijonat laivassa

Leijonat laivassa (, alaotsikoltaan Kapina neljästä kultatynnyristä) on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Luigi Maggin ohjaaman elokuvan pääosia esittävät Mario Bonnard ja Gigetta Morano.

Juoni
Purjealus lähtee Afrikasta kuljettamaan leijonia eurooppalaiseen eläintarhaan. Impressaario Johnsonin ahdistelema leijonankesyttäjä Jeannette  rakastuu laivan kapteeniin Jackiin. Mustasukkainen Johnson löytää ruumaan piilotetut kultatynnyrit ja yllyttää miehistön kapinaan. Jack ja Jeannette vetäytyvät ruumaan jossa he sytyttävät tulipalon ja päästävät leijonat vapaaksi. Merimiehet kiipeävät mastoihin ja Jack ja Jeannette pelastautuvat veneellä.

Näyttelijät

Tuotanto
Ambrosio Filmin tuottama Leijonat laivassa on yksi aikansa ”sensaatiofilmeistä”, joissa jännitystä luotiin villielänten avulla. ”Mitä enemmän leijonia ja mitä enemmän ne karjuvat, sitä paremmin elokuva menestyy”, totesi yhdysvaltalainen kriitikko. Ambrosio teki 1910-luvun alussa useita Arrigo Frustan käsikirjoittamia ”leijonaelokuvia”, joissa pääosia esittivät sirkustaiteilija Alfred Schneiderin eläimet. Elokuvan naispuolinen päähenkilö on Mario Caserinin ohjaaman Nelly la domatricen (1912) tavoin ”moderni nainen”, jolle edes leijonankesyttäjän ammatti ei ole vieras.

Aikalaiskritiikki kiitti elokuvaa jännitäväksi ja hyvin kuvatuksi. Sitä esitettiin Suomessa loppuvuodesta 1912.

Restaurointi
Elokuvan mustavalkoinen kopio on säilynyt Alankomaiden elokuvamuseossa. Se on nähtävissä Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Italialaiset mykkäelokuvat
Vuoden 1912 italialaiset elokuvat
Radio Pikkupäkä

Radio Pikkupäkä oli Hyvinkäällä ja Riihimäellä kuulunut paikallisradio. Sen toiminta alkoi nimellä Pikkupäkä 28.10.1988. 1.5.1990-28.10.1994 välillä radio oli nimeltään Päkä.

Lähteet 

Paikallisradiot
Memotech

Memotech on brittiläinen elektroniikkayritys, jonka perustivat Robert Branton ja Geoff Boyd.

Yritys aloitti valmistamalla laajennuskomponentteja Sinclair Researchin ZX81-tietokoneeseen.

Yritys julkaisi myös Memotech MTX mikrotietokoneen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Binary Dinosaurs 

Brittiläiset yritykset
Sanzu

Sanzu-joki () on japanilaisen buddhalaisuuden uskomus, joka vastaa kreikkalaisen mytologian Styks-jokea. Uskotaan, että kuolleiden sielut joutuvat ylittämään joen ennen kuolemanjälkeistä elämää, mistä johtuen japanilaisissa hautajaisissa asetetaan kuusi kolikkoa kuolleen arkkuun.

Sanzu-joen uskotaan yleisesti sijaitsevan Osorezan-vuorella Pohjois-Japanin syrjäisellä alueella.

Lähteet 

Buddhalaisuus Japanissa
Japanilainen mytologia
Rinna Ikola-Norrbacka

Rinna Ikola-Norrbacka (s. 1973 Turku) on Asikkalan kunnanjohtaja. Hän aloitti virassa 7. elokuuta 2017. Hän siirtyi Asikkalan kunnanjohtajaksi Sulkavan kunnanjohtajan virasta. Koulutukseltaan Ikola-Norrbacka on hallintotieteiden tohtori.

Ennen kunnanjohtajan uraa Ikola-Norrbacka työskenteli 15 vuotta tutkijana ja opettajana Vaasan yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2010 Vaasan yliopistoston filosofisen tiedekunnan julkisjohtamisen yksiköstä, väitöskirjansa aiheena "Johtamisen eettisyys terveydenhuollossa: esimiestyön ja hallinnon eettiset arvot julkisen terveydenhuollon kahdessa professiossa". 

Ikola-Norrbacka valittiin Sulkavan kunnanjohtajaksi 12. maaliskuuta 2014. Hänen vastaehdokkainaan olivat Sulkavan hallintojohtaja Jussi Stoor ja Mehiläinen Oy:n mielenterveyspalveluiden yksikönjohtaja Aki Heiskanen. Tehtävään haki 14 henkilöä.

Asikkalan kunnanvaltuusto valitsi Ikola-Norrbackan kunnanjohtajaksi huhtikuussa 2017. Virkaa haki 17 henkilöä. Ikola-Norrbacka voitti vastaehdokkaansa Hartolan kunnanjohtajan Merja Oleniuksen äänin 29−4. Hän aloitti kunnanjohtajana 7. elokuuta 2017. 

Ikola-Norrbacka on kilpaillut maastohiihdossa. Hän saavutti Seinäjoen Hiihtoseuran joukkueessa 3 × 5 kilometrin viestin SM-hopeaa 1999 ja SM-pronssia 1998.

Lähteet 

Asikkalan kunnanjohtajat
Sulkavan kunnanjohtajat
Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Castlevania (televisiosarja)

Castlevania on vuonna 2017 alkanut aikuisille suunnattu animoitu Netflix-sarja. Se perustuu Konamin vuonna 1989 julkaistuun Castlevania III: Dracula’s Curse -nimiseen NES-peliin.

Alkuperäisen käsikirjoituksen loi Warren Ellis vuonna 2007, mutta vasta vuonna 2015 Frederator Studiosin, Powerhouse Animation Studiosin ja Netflixin avustuksella projektia päästiin vetämään eteenpäin.

Sarjan esittäminen aloitettiin Netflixissä 7. heinäkuuta 2017. Heti ensimmäisen kauden julkaisun jälkeen Netflix tilasi toisen tuotantokauden. Kolmannen kauden tilauksen Netflix teki kesäkuussa 2018.

Tuotantokaudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Animevaikutteiset animaatiosarjat
Castlevania
Netflix-alkuperäissarjat
Videopeleihin perustuvat televisiosarjat
Venla Laiho

Venla Susanna Laiho (s. 12. kesäkuuta 1995) on suomalainen kilpakävelijä. Laiho edustaa Laitilan Jyskettä ja häntä valmentaa Matias Korpela.

Laiho sijoittui 2022 Münchenin EM-kilpailuissa 20 kilometrin kävelyssä 20:nneksi. Hän saavutti Kalevan kisoissa pronssia vuonna 2017 Seinäjoella 10 kilometrin kävelyssä silloisella ennätyksellään 50.31 ja Joensuussa 2022 ajalla 49.37. Maantiekävelyn SM-kilpailuissa 20 kilometrin matkalla hän saavutti hopeaa vuosina 2020 ja 2021 ja pronssia vuonna 2022. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut Laitilan Jyskeen joukkueessa hopealle 3 × 3 000 metrin viestikävelyssä vuosina 2017 ja 2022 sekä pronssille vuosina 2012, 2018 ja 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa Laiho on saanut pronssia 3 000 metrin kävelyssä vuonna 2018.

Henkilökohtaiset ennätykset 

Lähde

Lähteet 

Suomalaiset kävelijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Fatbike

Fatbike (myös paksupyörä tai läskipyörä) on maastopolkupyörä, jossa on ylisuuret renkaat. 

Fatbiken renkaita voi käyttää alhaisella ilmanpaineella, joka mahdollistaa ajamisen pehmeässä ja epävakaassa maastossa, kuten lumella, hiekalla, suolla tai mudalla. Fatbikessa on leveät haarukat, jotta leveämmät vanteet ja renkaat mahtuvat pyörimään vapaasti. Fatbiken ajo-ominaisuuksia pystyy muokkaamaan rengaspaineilla:  korkeampaa painetta käytetään kovalla alustalla, jolloin rullaavuus paranee, koska maahan kohdistuva renkaanpinta-ala pienenee. Painetta vähentämällä saavutetaan taas pitoa, joustavuutta ja vakautta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Läskipyörä. Polkupyöräwiki. 

Maastopyöräily
Kankaanranta

Kankaanranta on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aksel Kankaanranta (s. 1998), laulaja
 Eija Kankaanranta, kanteleensoittaja
 Kerppo Kankaanranta (1919–2001), asianajaja, yritysjohtaja ja vuorineuvos
 O. W. Kankaanranta (1886–1930), päätoimittaja ja pankinjohtaja
Theodore Hall

Theodore Alvin Hall (alk. Holtzberg, 20. lokakuuta 1925 – 1. marraskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko ja myöhemmin biokemisti Cambridgen yliopistossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Työskennellessään Los Alamos National Laboratoryssä 1940-luvun puolivälissä hän luovutti ydinasetta käsitteleviä tietoja Neuvostoliitolle. Hänen kutsumanimensä oli Neuvostoliiton vakoiluelimissä Mlad, joka on slaavilainen nuorta merkitsevä juurimorfi.

New York Cityssä syntynyt Hall hyppäsi koulussa kolmen luokka-asteen yli ja pääsi 16-vuotiaana opiskelemaan Harvardin yliopistoon, josta hän valmistui 18-vuotiaana. Tammikuussa 1944 hänet värvättiin Los Alamosiin, missä ydinaseen kehitys oli käynnissä Robert Oppenheimerin johdolla. Saman vuoden aikana Hall kertomansa mukaan alkoi huolestua mahdollisesta Yhdysvaltain ydinasemonopolista siinä tilanteessa, että maa muuttuisi diktatuuriksi. Hän pääsi yhteyksiin Neuvostoliiton asiamiesten kanssa loppuvuonna 1944 ja luovutti näille tietoja mm. plutoniumpommista. Neuvostoliitto sai myöhemmin Yhdysvaltain ydinaseeseen liittyviä tietoja myös ainakin Klaus Fuchsilta ja David Greenglassilta sekä kahdelta muulta lähteeltä, joita ei ole tunnistettu.

Yhdysvallat tiesi tiettävästi jo vuonna 1950 Hallin vakoilusta. On epäselvää, miksi Hall ei joutunut pidätetyksi missään vaiheessa ennen Yhdysvalloista poistumistaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan asettumistaan vuonna 1962. Hallin rooli Neuvostoliiton ydinaseisiin liittyvässä vakoilussa tuli julki vasta 1990-luvulla, jolloin Venona-projektiin liittyvät asiakirjat tulivat julkisiksi. Hall ei tiettävästi koskaan katunut vakoiluaan.

Hall kuoli Cambridgessä 74-vuotiaana vuonna 1999. Hän oli avioitunut Joan Krakoverin kanssa vuonna 1947 ja saanut tämän kanssa kolme tytärtä.

Lähteet 

Vuonna 1925 syntyneetVuonna 1999 kuolleetYhdysvaltalaiset vakoojatYhdysvaltalaiset fyysikotYdinfyysikot
Tampereen ylioppilastalo

Ylioppilastalo (käytössä myös nimiasu Yo-talo) on Tampereella Tammerkosken kaupunginosassa sijaitseva rakennus, joka on ollut alun perin pankki. Talon on suunnitellut arkkitehti Gustaf Nyström, ja se on valmistunut vuonna 1901. Koristeellisessa ja mielikuvituksellisessa julkisivussa on uusrenessanssin ja varhaisen wieniläisjugendin piirteitä. Rakennus on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein.

Ylioppilastaloa on kutsuttu aiemmin Suomen Yhdyspankin taloksi. Nykyisen nimensä se on saanut vuonna 1967, kun Tampereen yliopiston ylioppilaskunta muutti tiloihin. Ylioppilaskunta toimi rakennuksessa kevääseen 2013 asti. Sittemmin siellä on järjestetty muun muassa musiikkiteatteriesityksiä.

Historia

Talo kuului alkuaan Suomen Yhdyspankille. Katutasossa sijaitsi näyttävä pankkisali ja kellarissa pankkiholvi. Yläkerrassa oli kaksi asuinhuoneistoa johtajille. Kun pankki vuonna 1938 muutti avarampiin tiloihin Kauppakadun toiselle puolelle, Tampereen kaupunki osti kiinteistön. Se sijoitti sinne muun muassa taksoitusviraston ja huoltotoimiston. Myöhemmin talo kävi vanhanaikaiseksi ja epäkäytännölliseksi, joten kaupunginvaltuusto antoi sen vuonna 1966 tamperelaisten ylioppilaskuntien käyttöön.

Ylioppilastalon viralliset avajaiset pidettiin helmikuussa 1967. Tiloissa toimivat ylioppilaskunta Tamy ja ylioppilaslehti Aviisi, ja siellä oli lisäksi opiskelijoille tarkoitettu lehtisali ja televisiohuone. Talossa aloitettiin myös ravintolatoiminta 1960-luvun lopulla. Kellaritiloihin perustettiin ensin ravintola Tiiliholvi. Koska opiskelijat vierastivat sen arvokasta miljöötä, anniskeluoikeuksia päätettiin laajentaa koskemaan myös talon ensimmäistä kerrosta. Juomien lisäksi siellä pääsi nauttimaan musiikkiesityksistä, tansseista ja klubitunnelmasta. Ylioppilastalosta tuli muun muassa keskeinen manserockin esityspaikka.

Talousvaikeuksien vuoksi ylioppilaskunta joutui vuonna 1978 luopumaan ravintoloidensa omistuksesta, mutta 1990-luvulla se ryhtyi uudelleen ravintoloitsijaksi. Ylioppilastalon ravintolatoiminta yhtiöitettiin vuonna 1997, ja Tamy oli osakeyhtiö Yo-talon pääomistaja, kunnes se vuonna 2008 luopui osake-enemmistöstään. Vuonna 2013 ylioppilaskunta muutti pois talosta uusiin toimistotiloihin, jotka sijaitsivat lähempänä yliopistoa. Rakennus palasi näin Tampereen kaupungin haltuun. Ravintola Yo-talo jatkoi kiinteistössä vuokralaisena, mutta se ajautui konkurssiin tammikuussa 2017. Konkurssipesä myi Yo-talon liiketoiminnan ja irtaimiston ravintola-alan konserni Restamaxille.

Syksyllä 2021 Yo-talolla esiintyivät muun muassa Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, Viikate, Brother Firetribe, Heikki Silvennoinen & Heikki Hela, JP Leppäluoto, Maija Vilkkumaa, Happoradio, Fear of Domination sekä Ruoska.

Tampereen kaupunki myi Ylioppilastalon kiinteistön Sasky-koulutuskuntayhtymälle huhtikuussa 2022.

Katso myös
 Idmanin kavallusjuttu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yo-talon kotisivut

Ylioppilastalo
Ylioppilastalo
Ylioppilastalo
Tammerkoski
Jonathan Castro

Jonathan Castro Otto eli Jonny (s. 3. maaliskuuta 1994 Vigo, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia ja on pelipaikaltaan laitapuolustaja. Jonny pystyy pelaamaan puolustuslinjan molemmilla laidoilla, vasemmalla sekä oikealla.

Seurajoukkueura 
Jonny on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Celta Vigon kasvatti. Hän nousi seuran reservijoukkueeseen kaudella 2011–2012 ja sai peliaikaa kauden aikana kohtalaisesti.

Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Jonny teki 1. syyskuuta 2012 kotiottelussa Osasunaa vastaan. 5. marraskuuta 2012 hän solmi seuran kanssa kesään 2017 asti ulottuvan sopimuksen.

Lopullisen läpimurtonsa edustusjoukkueessa Jonny teki uuden päävalmentaja Luis Enriquen alaisuudessa kaudella 2013–2014, jonka aikana sarjaotteluita kertyi hänen tilillensä yhteensä 26. 19. tammikuuta 2015 hän teki jatkosopimuksen seuran kanssa, joka oli pituudeltaan nelivuotinen.

Ensimmäisen maalinsa Jonny onnistui tekemään edustusjoukkueessa 20. helmikuuta 2016 kotiottelussa Eibaria vastaan. Hän pelasi kauden aikana 36 sarjaottelua, jonka päätteeksi joukkue sijoittui lopulta kuudenneksi, joka oikeutti paikkaan Eurooppa-liigan karsintoihin seuraavaksi kaudeksi.

18. tammikuuta 2017 Jonny teki 2–1-voittomaalin Copa del Reyn puolivälierien ensimmäisessä osaottelussa vieraskentällä Real Madridia vastaan.

Jonny pelasi Celtassa vuosien 2012−2018 aikana kaikkiaan 183 Primera Divisiónin ottelua, ja teki kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi 12 ottelua.

Jonny siirtyi seitsemän miljoonan euron siirtosummalla Atlético Madridiin kesällä 2018. Atlético lainasi hänet saman tien Englannin Valioligan Wolverhamptoniin. Tammikuussa 2019 Jonny siirtyi 20 miljoonan euron kauppasummalla pysyvästi Wolverhamptoniin. Hän on kahden kauden aikana pelannut Englannin Valioliigassa 68 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eurooppa-liigassa viisi karsintaottelua ja kuusi varsinaisen liigan ottelua.

Maajoukkueura 
Jonny on pelannut useissa Espanjan ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2012. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 hän pelasi yhden ottelun. Hän pelasi kolme ottelua Espanjan saavuttaessa alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa 2017. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Walesia vastaan lokakuussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jonnyn tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Jonnyn tilastot Soccerway-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Portugali lasten Eurovision laulukilpailussa

Portugali on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun kuusi kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2006. Portugali piti vuoden 2007 kilpailun jälkeen taukoa kilpailusta ja se palasi vuoden 2017 kilpailuun. Portugalin paras sijoitus on vuodelta 2021, jolloin se sijoittui yhdenneksitoista Simão Oliveiran esittämällä kappaleella "O Rapaz".

Lähteet

Lasten Eurovision laulukilpailut maittain
Portugalin musiikki
Ruununmylly

Ruununmylly on Hämeenlinnan 32. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin itäpuolella ulottuen Aulangonjärveltä pohjoisessa Katumajärvelle etelässä. Se rajoittuu Idänpään, Luhtialan, Taka-Hätilän, Mäskälän ja Kappolan kaupunginosiin. Pientalovaltainen kaupunginosa on saanut nimensä sen etelärajana virtaavasta Ruununmyllynjoesta, jonka nimi puolestaan juontuu joen varrella sijaitsevasta vanhasta kruunun myllystä. Ruununmyllyn pääkatuja ovat Papinniityntie ja Ruununmyllyntie. Kaupunginosan eteläosan halki kulkee myös valtatie 10.

Ruununmyllyn palvelutarjonta on melko vähäistä. Kaupunginosassa sijaitsevat Ruununmyllyn päiväkoti, alakoulu sekä tilausravintola Kruununmylly. Lapset käyvät perusopetuksen luokkia 1–6 Ruununmyllyn koulussa. Perusopetuksen luokat 7–9 käydään puolestaan Hämeenlinnan yhteiskoulussa. Yhteiskoulussa toimi myös lukio vuoteen 2012, jolloin se lakkautettiin, ja oppilaat siirtyivät joko Kaurialan lukioon tai Hämeenlinnan lyseon lukioon.

Kukostensyrjä on Ruununmyllyyn kuuluva asuinalue, joka muodostaa suuren osan kaupunginosan asutuksesta. Alueen rajoja ei yleensä voi aivan tarkasti edes määritellä, mutta se on osittain yhteneväinen Hätilän vanhan sotilasvirkatalon, Aulangon torpan kanssa. Tämä sotilasvirkataloon kuulunut Aulangon torppa on perustettu 1741, ja se luovutettiin 1917 lastenkodiksi 1800-luvun alkupuolella toimintansa aloittaneelle Hämeenlinnan Rouvasseuralle. Tila ja lastenkodin toiminta siirtyivät vuonna 1936 sisälähetysyhdistykselle, joka sen myöhemmin lakkautti.

Ruununmyllyn eteläpuolella, Mäskälässä, sijaitsevalla uudella Harvoilanmäen asuinalueella järjestettiin vuoden 2007 asuntomessut. Alueella on lähinnä omakoti- ja rivitaloasutusta.

Lähteet
Hämeenlinnan kaupungin sivut

Viitteet
Ukraina lasten Eurovision laulukilpailussa

Ukraina on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun kuusitoista kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2006. Ukrainan paras sijoitus on vuodelta 2012, jolloin se voitti kilpailun Anastasiya Petrykin esittämällä kappaleella "Nebo".  Oleksandr Balabanov, Emir Olin ja Sophia Ivanko kilpailivat vuoden 2020 kansallisessa finaalissa.

Ukraina järjestti vuoden 2009 ja 2013 kilpailun.

Osallistujat

Lähteet

Lasten Eurovision laulukilpailut maittain
Ukrainan musiikki
Vihterpalu jõgi

Vihterpalu jõgi  (myös nimeltään Änglema jõgi ) on joki  Lääne-Nigulassa Läänemaalla ja  Lääne-Harjussa Harjumaalla Viron pohjoisosissa. Joki laskee Kurkse väinin salmeen Paldiskin lahden länsipuolelle Suomenlahdella.

Joen kulku 
Joki katsotaan alkavan Ristin kylän lähellä kaivetusta suo-ojasta. Se on johdettu aluksi länteen, jossa se käväisee Palivere raban suolla, ja kääntyy tämän jälkeen kohti pohjoista 52). Hieman ennen Seljankülaa joen luontainen mutkitteleva uoma saa taas vallan. Täällä siihen yhtyy Hardu peakraav , jonka valuma-alueen pinta-ala on 25 km². Sitten se kiertää Valgeristi raban ja Linnuraban länsipuolelta ja tultuaan Varikun kylän eteläpuolelle, se kääntyy virtaamaan Suursoon läpi. Keskellä suota siihen yhtyy etelästä Kõrtsioja ja Piirsalu jõgi , idästä Kaldamäe oja sekä samalta suunnalta Pennu oja. Piirsalu jõen valuma-alueen pinta-ala on 158 km², mikä on 33 % joen koko valuma-alueesta. Hatun kylän kohdalla joki jättää suoalueet taakseen ja siihen yhtyy idästä Metslõugu oja, jonka valuma-alue on 27 km². Joki virtaa tämän jälkeen Ängelmän kylän ja Vihterpalun kylän läpi joensuun satamaan. Joki laskee Suomenlahteen aivan Suur-Pakrin eteläpuolella. Joki on monin paikoin ruopattu ja oiottu niin, että luontaisia osuuksia on enää vähän jäljellä.

Luontoarvoja 
Joki on (alajuoksulla ) lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue.

Lähteet 

Viron joet
Harjun alavesistöalue
Viron Suomenlahden rannikon valuma-alue
Anni-Maija Koskinen

Anni-Maija "Annis" Koskinen (os. Suominen) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt teattereissa (mm. Lahden kaupunginteatteri, Kemin kaupunginteatteri, Keski-Uudenmaan teatteri) sekä televisio- ja elokuvatuotannoissa. Lisäksi Koskinen työskentelee ääninäyttelijänä ja laulajana. Koskinen on dubannut mm. Gisellen (Amy Adams) roolin Disney-elokuvassa Lumottu.

Koskinen kuuluu suomalaiseen Ketunhautaintie-yhtyeeseen, jonka ovat perustaneet tauolle jääneen Seamus-bändin jäsenet vuonna 2020. Hän on kirjoittanut kappaleita bändeilleen (Ketunhautaintie, Seamus, Linnuntie, Kaisla ja Leone) sekä säveltänyt muutamia musiikkiteatteriteoksia.

Anni-Maija Koskinen on valmistunut Lahden ammattikorkeakoulusta, Musiikki- ja draamainstituutista musiikkiteatterin suuntautumisvaihtoehdosta. Lisäksi hän on opiskellut pop/jazz-musiikkia Karelia-ammattikorkeakoulussa.

Filmografia

Dubbaukset 

 Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit ovat omassa luettelossaan.

Diskografia 

 Seamus: 
 Always/Never (2013)
 Million ways to fuck up (2009)
 Sydney 5 miles (2006)

 Annis: Hetkee, single (2017)

 Leone: Dusk, single (2011)

Lähteet 
Suomen Musiikintekijät ry - Anni-Maija Koskinen
Helsingin freelancenäyttelijät - Anni-Maija Koskinen

Viitteet 

Elävät henkilöt
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset muusikot
Laulaja-lauluntekijät
Suomalaiset säveltäjät
Altti Veteläinen

Altti Veteläinen on suomalainen muusikko, joka soittaa muun muassa yhtyeissä Eternal Tears of Sorrow, For My Pain... ja The Man-Eating Tree.

Diskografia

Eternal Tears of Sorrow

Kalmah

For My Pain...

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset metallimusiikin laulajat
Suomalaiset metallimusiikin kitaristit
Suomalaiset metallimusiikin basistit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ederson Moraes

Ederson Santana de Moraes (s. 17. elokuuta 1993 Osasco), tunnetaan yleisesti vain nimellä Ederson, on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja Brasilian maajoukkuetta.

Seurajoukkueura 
Ederson aloitti uransa São Paulossa vuonna 2008, kunnes liittyi vuotta myöhemmin portugalilaiseen Benficaan, jossa hän vietti kaksi kautta junioripelaajana. Vuonna 2012 hän siirtyi Ribeirãosta Rio Aveen, jossa pelasi 37 Primeira Ligan ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Hän liittyi uudelleen Benficaan vuonna 2015 pelaten ensin reservijoukkueessa ennen debyyttiään ykkösjoukkueessa maaliskuussa vuonna 2016. Benficassa hän voitti Portugalin pääsarjamestaruuden kahdesti (2016, 2017), ja Portugalin cupin (2017) sekä Liigacupin (2016) kerran. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 37 Portugalin pääsarjaottelua sekä kymmenen Mestarien liigan ottelua.

Ederson siirtyi englantilaisen Manchester Cityn riveihin 35 miljoonan punnan siirtosummalla kesäkuussa 2017. Hän voitti tulokaskaudellaan Valioliigan mestaruuden pelattuaan kahta vaille seuran kaikki pääsarjaottelut. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Kaudella 2018−2019 City voitti kansallisen triplamestaruuden, ja Ederson pelasi kaikki 38 valioliigaottelua, kaikki FA cupin ottelut sekä liigacupin finaalin. Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi Cityn kaikki kymmenen ottelua.

Ederson pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 35 ottelua, joista 16:ssa piti vastustajan maaleitta voittaen Golden Glove -palkinnon. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän sai Golden Glove -palkinnon myös kaudella 2020–2021 pelattuaan jälleen eniten nollapelejä liigassa, tällä kertaa 19 pelaamissaan 36 ottelussa Cityn voittaessa liigamestaruuden. Hänet nimettiin myös sarjan tähdistöjoukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi 12 ottelua, myös tappiollisen finaalin, ja päästi kaikkiaan viisi maalia.

Ederson piti kaudella 2021–2022 pelaamissaan 37 valioliigaottelussa maalinsa puhtaana 20 ottelussa, millä hän jakoi Golden Glove -palkinnon Liverpoolin Alissonin kanssa Cityn voittaessa liigamestaruuden. Mestarien liigassa pelaamissaan 11 ottelussa hän päästi 14 maalia.

Maajoukkueura 
Ederson pelasi viisi ottelua Brasilian alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Brasilian A-maajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran MM-karsintaotteluun Uruguayta vastaan maaliskuussa 2017. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi MM-karsintapelissä Chileä vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt pelaamaan. Hän ei päässyt kentälle myöskään Brasilian voittaessa Copa Américan 2019. Hän pelasi neljä ottelua, mukaan lukien tappiollisen finaalin, Copa Américassa 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ederson Soccerbase.comissa 

Brasilialaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Rafael Saifulin

Rafael Saifulin (s. 1952 Samaran tasavalta, Neuvostoliitto) on venäläis-suomalainen kuvanveistäjä. Hän asuu Salon Kiskossa.

Saifulin on opiskellut Pietarin taideteollisessa akatemiassa, josta hän valmistui 1979. Hän on asunut Suomessa vuodesta 1992 alkaen. Hän on Suomen kuvanveistäjäliiton jäsen. Hänen teoksiaan on muun muassa Kiskossa (Lintu, 2009), Hangossa (Tuuli mereltä, 2005) ja Turussa (Onnenhevonen, 2005).

Valokuvia julkisista teoksista

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Venäläiset kuvanveistäjät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Huuska

Huuska on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Hannu Huuska (s. 1949), näyttelijä, lausuja ja teatteriohjaaja
 Tapio Mikael Huuska (Cristal Snow) (s. 1975), muusikko, ohjaaja, näyttelijä ja juontaja, Viivi Huuskan veli
Viivi Huuska (s. 1989), musiikkivideo-ohjaaja ja valokuvaaja, Tapio Mikael Huuskan sisar
Back to Life

Back to Life on kuusamolaisen thrash metal -yhtye A.R.G:n EP-levy vuodelta 1990.

Kappaleet 
A-puoli
 
 

B-puoli

Kokoonpano 
 Tepa Karjalainen – laulu, kitara
 Vesa "Wesleyer" Säkkinen – kitara
 Jari Kelloniemi – basso
 Pasi Takkula – rummut

Lähteet 

Vuoden 1990 EP:t
A.R.G:n albumit
Coco (vuoden 2017 elokuva)

Coco on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Pixarin tuottama animaatioelokuva. Elokuva kertoo 12-vuotiaasta meksikolaisesta Miguel-pojasta, joka rakastaa musiikkia toisin kuin muu sukunsa ja joutuu odottamatta suvun kitaran taikavoiman viemänä tuonelan valtakuntaan, jossa kukaan elävä ei ole käynyt. Elokuvan on ohjannut Lee Unkrich ja se perustuu hänen kehittämäänsä, meksikolaisen vainajien muistojuhlan (Día de los Muertos, kuolleiden päivä) inspiroimaan tarinaan. Elokuvan henkilögalleriaan kuuluu myös kuvataiteilija Frida Kahlo (ääniroolissa Natalia Cordova-Buckley).

Vuonna 2013 nousi jonkinasteinen kohu, kun Pixarin emoyhtiö Disney yritti saada tavaramerkin espanjankieliselle käsitteelle Día de los Muertos. Aikomusta kritisoitiin kovin sanoin ja Disneytä syytettiin kulttuurisesta omimisesta, joten Disney peruutti tavaramerkkihakemuksen vaihdettuaan elokuvan nimen. Yksi kritiikkiä eniten esittäneistä, meksikolaisamerikkalainen pilapiirtäjä Lalo Alcaraz palkattiin elokuvan tuotantotiimiin.

Coco palkittiin kahdella Oscarilla parhaasta animaatiosta ja parhaasta laulusta ”Remember Me” eli Mua Muistathan. Elokuva palkittiin myös parhaan animaatioelokuvan Golden Globella, parhaan animaatioelokuvan Bafta-palkinto ja parhaan animaatioelokuvan Annie-palkinnolla.

Ääninäyttelijät 

Suomenkielisen version on kääntänyt Tuija Korhonen ja sen on ohjannut Petri Hanttu.

Julkaisu 
Elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa Meksikossa 20. lokakuuta 2017 ja Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2017. Sen alkukuvana esitettiin lyhytelokuva Olafin jouluinen seikkailu, jossa seikkailevat Frozen-elokuvan hahmot. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 16. helmikuuta 2018. Elokuva julkaistiin myös 3D-versiona.

29. maaliskuuta 2017 internetissä julkaistiin lyhytelokuva Danten lounas (Dante's Lunch). Kahden minuutin pätkässä esiteltiin Coco-elokuvan päähenkilön Miguelin uskollinen kumppani Dante, joka on Meksikon kansalliskoira xolo eli meksikonkarvatonkoira.

Arvosteluja

Lähteet 

Vuoden 2017 yhdysvaltalaiset elokuvat
Disneyn animaatioelokuvat
Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
3D-elokuvat
IMAX-elokuvat
Parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon voittaneet elokuvat
Golden Globe -palkitut elokuvat
Werner Proft

Werner Proft (12. elokuuta 1901 Berliini – ?) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.

Proft pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1927–1928 yhteensä kuusi ottelua. Hän kuului Saksan olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Amsterdamissa 1928, missä hän pelasi kolmessa ottelussa. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja.

Lähteet 
 Werner Proft Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Saksalaiset maahockeypelaajat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1901 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Kaijanen

Kaijanen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Jean-Paul Kaijanen (s. 1952), näyttelijä
Kasper Kaijanen (s. 1994), ääninäyttelijä
Pauli Kaijanen (1905–1984), impressaari, säestäjä, musiikin sovittaja ja liikkeenhoitaja
Tamara Tunie

Tamara Tunie (s.14. maaliskuuta 1959 McKeesport, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten TV-sarjasta Kova laki: Erikoisyksikkö, jossa hän näytteli oikeuslääkärinä toimivaa tohtori Melinda Warneria. Hän lähti sarjasta sen 17. tuotantokaudella.

Tunie meni vuonna 1988 naimisiin Greg Bouquetin kanssa, mutta pari erosi vuonna 1991. Lokakuussa 1995 Tunie avioitui uudelleen näyttelijä Gregory Generetin kanssa. Myös tämä liitto päättyi eroon lokakuussa 2018.

Tunie valmistui Carnegie Mellon -yliopistosta vuonna 1981. Hänen vanhemmillaan on hautaustoimisto Pittsburghin esikaupunkialueella. Tunien isän puoleinen isoisoäiti kuului Amerikan alkuperäiskansoihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
S. Epatha Merkerson

Sharon Epatha Merkerson (s.28. marraskuuta 1952 Saginaw, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka parhaiten tunnetaan komisario (eng. police lieutenant) Anita van Burenin roolista TV-sarjassa Kova laki. Hän näytteli rooliaan kaikkiaan 390 jaksossa sarjan 4. tuotantokauden alusta lähtien aina sarjan päätökseen asti. Tätä ennen hän oli esiintynyt yhdessä sarjan jaksossa sivuroolissa. Anita van Burenin rooli on pisin yhtäjaksoinen afroamerikkalaisen näyttelijän rooli Yhdysvaltain TV-historiassa.

Kovan lain jälkeen hän on esiintynyt mm. TV-sarjoissa Chicago P.D., Chicago Fire ja Chicago Med. Hänellä oli myös rooli elokuvassa Terminator 2.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Rimpelä

Anna Rimpelä (s. 1978) on suomalainen näyttelijä, stand up -koomikko ja kirjailija. Rimpelä on näytellyt televisiossa muun muassa Ismo-komediasarjassa (Ismon Vilma-vaimoa) ja draamasarja Kotikadussa, Yle Areenan Pirjo-sarjassa sekä teattereissa ympäri Suomen. Hänet on nähty useana vuonna rikostutkija Tiina Rajalan roolissa saippuasarjassa Salatut elämät. Rimpelä on esiintynyt myös Noin viikon uutisissa, Saturday Night Live -sarjassa sekä tv-mainoksissa. Rimpelä on vieraillut myös tv-sarjoissa Syke ja Konttori.

Rimpelä on opiskellut esittävää taidetta Svenska yrkeshögskolanissa Vaasassa ja toiminut ilmaisutaidon opettajana Espoon työväenopistossa. Rimpelä on All Female Panel -koomikkokollektiivin perustajajäsen ja Pitääkö olla huolissaan -tv-sarjan käsikirjoittaja 4. kaudesta saakka.

Vuonna 2018 ilmestyi Rimpelän esikoisromaani Pitkään meni ihan hyvin (Otava). Rimpelän toinen romaani Tilanne päällä, Aino Ritari! (Otava) ilmestyi vuonna 2020. Hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja Jyväskylän yliopiston avoimessa yliopistossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Anna Rimpelän verkkosivut
 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset stand up -koomikot
Suomalaiset kirjailijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1978 syntyneet
Redemption from Refaim

Redemption from Refaim on kuusamolaisen thrash metal -yhtye A.R.G:n albumi vuodelta 2015.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tepa Karjalainen – laulu, basso
 Vesa Säkkinen – kitara
 Jari Kelloniemi – kitara
 Timo Hanhijoki – rummut

Arvostelut 
 Keskisuomalainen: 5/5
 Metalliluola: 8½/10

Lähteet 

Vuoden 2015 albumit
A.R.G:n albumit
Rimminen

Rimminen voi tarkoittaa:

 Marjut Rimminen (s. 1944), animaatiotaiteilija
 Mikko Rimminen (s. 1975), kirjailija ja runoilija
 Sakari Rimminen (1945–2004), elokuvaaja ja elokuvaohjaaja
Ässärykmentin muistomerkki

Ässärykmentin muistomerkki on talvisodassa 1939–1940 kaatuneiden Jalkaväkirykmentti 11:n sotilaiden muistolle omistettu muistomerkki Helsingin Kalliossa. Muistomerkki sijaitsee Alli Tryggin puistossa, osoitteessa Kaikukuja 7. Muistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Aarre Aaltonen. Obeliskimainen veistos on graniittia. Veistos pystytettiin vuonna 1940.

Veistoksessa on teksti: ”Jalkaväkirykmentti 11:n eloonjääneet pystytti tämän patsaan sodassa 1939-40 kaatuneiden sankaritoveriensa muistoksi 13.10.1940”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teos Helsingin kaupungin taidemuseon sivulla
 Tietoa veistoksesta Helsingin kaupungin taidemuseon sivulla (arkistoitu)

Helsingin patsaat ja veistokset
Kallio