joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Japaninsinisade

Japaninsinisade eli ryöppysinisade (Wisteria floribunda, ) on liaanikasvi. Sitä käytetään myös usein bonsaina, samoin kuin kiinansinisadetta (Wisteria sinensis).

Japaninsinisateella on sinisateista pisimmät tertut; ne voivat kasvaa jopa puolen metrin mittaisiksi. Tertut puhkeavat alku- ja keskikeväällä muhkeiksi kukkaryöpyiksi. Kukat ovat väriltään valkoisia, sinipunaisia tai sinisiä. Niissä on omintakeinen, viinirypäleitä muistuttava tuoksu. Japaninsinisateen kukinnan aikaisuus voi aiheuttaa ongelmia lauhkealla vyöhykkeellä, missä halla voi tuhota tulevan kukinnan. Kasvi myös kukkii ainoastaan täysikasvuisena, jollaiseksi kasvaminen voi viedä montakin vuotta. 

Japaninsinisateen myötäpäivään kiertyvät varret voivat kasvaa monien tukien varassa ja saavuttaa jopa yli 30 metrin pituuden. Lehdet ovat kiiltävät, tummanvihreät, parilehdykkäiset ja 10–30 cm pitkät. Kussakin lehdessä on 9–13 kappaletta 2–6 cm pitkää, pitkänomaista lehdykkää. Kasvi tuottaa paljon myrkyllisiä, ruskeita, samettisia, papumaisia palkoja, jotka ovat 5–10 cm pitkiä, kypsyvät kesällä ja pysyvät kasvissa talveen asti. Japaninsinisade menestyy parhaiten kosteassa maassa ja suorassa auringonpaisteessa. Kasvi elää usein jopa yli 50-vuotiaaksi.

Lajikkeita 
 'Alba' - valkoiset kukat
 'Carnea' - hennon vaaleanpunaiset kukat
 'Issai Perfect' - valkoiset kukat, kasvi kukkii jo nuorena
 'Ivory Tower' - paljon tuoksuvia valkoisia kukkia
 'Lawrence' - sinikukkainen kestävä lajike
 'Longissima' - hyvin pitkät tertut, kukat vaaleanvioletit
 'Longissima Alba' - puolimetrisissä tertuissa valkoiset kukat
 'Macrobotrys' - jopa yli metrisissä tertuissa punavioletit kukat
 'Macrobotrys Cascade' - valkoiset ja vaaleanpunervanvioletit kukat, kasvaa voimakkaasti
 'Plena' - kerrotut, tiheään kasvavat siniset kukat
 'Praecox' - pienoisvariaatio, jossa sinivioletit kukat
 'Purpurea' - violetit kukat
 'Rosea' - noin puoli metriä pitkissä tertuissa vaaleanroosat kukat, joissa violetit kärjet
 'Royal Purple' - violetit kukat
 'Rubra'- syvänpinkit tai punaiset kukat
 'Snow Showers' - valkoiset, vaaleaan violettiin vivahtavat kukat
 'Texas Purple' - violetit kukat, kasvi kukkii jo nuorena
 'Violacea Plena' - kerrotut violetit ruusukemaiset kukat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 japaninsinisade haittakasvina 
 ITIS: Wisteria floribunda 
 United States Department of Agriculture (USDA): Wisteria floribunda 

Hernekasvit
Köynnökset
Japanilainen kulttuuri
Myrkylliset kasvit
Kuitukasvit
Paljakkakylmänperhonen

Paljakkakylmänperhonen (Oeneis bore) on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.

Koko ja ulkonäkö 

Paljakkakylmänperhosen siipien kärkiväli on noin 37–48 mm ja naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipisuomut irtoavat helposti ja siivet muuttuvat varsin pian läpikuultaviksi. Siipien yläpinnan pääväri on tasaisen kellanharmaa. Silmätäplät puuttuvat, mutta joskus harvoin etusiiven yläpuolella, viidennessä siipisarassa erottuu pieni valkoteräinen silmätäplä. Siipien postdiskaalialassa on heikko kellertävä juova, joka erottuu naarailla selvemmin, koirailla on erityisesti etusiivissä tällä alueella vain heikkoja läiskiä. Takasiiven alapinnalla on tiheämmästä kuvioinnista muodostuva epäselvä ruskea keskijuova, jossa on ainakin ulkopuolella erottuva valkoinen reuna. Takasiiven ulkoreunassa on tumma juova, joka jakaantuu vaihtelevissa määrin täpliksi.

Levinneisyys ja lentoaika 

Paljakkakylmänperhonen esiintyy sirkumpolaarisesti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Fennoskandiassa se esiintyy 67° leveyspiirin pohjoispuolisilla vuoristo- ja tunturialueilla. Suomessa lajia tavataan lähinnä vain Tunturi-Lapissa, eteläisimmät havainnot ovat Muonion, Kittilän, Sodankylän ja Savukosken alueelta. Lentoaika on kesä–heinäkuussa riippuen esiintymisalueesta ja säistä. Suomessa paras lentoaika on yleensä kesäkuun lopulta heinäkuun puoliväliin.

Elinympäristö ja elintavat 

Paljakkakylmänperhosen elinympäristöä ovat tundra, vuoristojen kiviset rinteet, tunturimaastossa lakiosien kuivat niittymäiset alueet ja kivikot sekä koivuvyöhykkeessä kuiva kangasmaasto. Laji talvehtii kahdesti toukkana, ensimmäinen talvehtiminen tapahtuu keskenkasvuisena ja toinen täysikasvuisena.

Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).

Ravintokasvi 

Toukan ravintokasveja ovat erilaiset heinälajit (Poaceae), esimerkiksi lampaannata (Festuca ovina).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Perhoset: Paljakkakylmänperhonen
LuontoPortti: Paljakkakylmänperhonen (Oeneis bore)
 Butterflies and Moths of North America 
 University of Alberta 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Heinäperhoset
Kohti uutta

Kohti uutta (Away We Go) on Sam Mendesin 2009 ohjaama komediallinen draamaelokuva pariskunnasta, joka odottaa ensimmäistä lastaan.

Juoni 
Kun Burt (John Krasinski) ja Verona (Maya Rudolph) saavat tietää, että heille on tulossa lapsi, he hätääntyvät. Pariskunta vihaa pikkukaupunkia, jossa he asuvat. Lisäksi Burtin vanhemmat suunnittelevat muuttavansa sieltä pois, eivätkä tarjoa enää tukeaan nuorelle parille. Burt ja Verona lähtevät tien päälle ja alkavat etsiä täydellistä paikkaa, jonne asettua elämään ja kasvattamaan lapsia.

Burt ja Verona käyvät ystäviensä ja perheenjäsentensä luona eri kaupungeissa niin Yhdysvalloissa kuin Kanadassakin etsien sopivaa uutta asuinpaikkaa. Näiden kodeissa he näkevät useita elämänratkaisuja ja ihmiskohtaloita, joista mikään ei lähemmin tarkasteltuna kuitenkaan tunnu heille omalta tai tavoiteltavalta.

Rooleissa 
 John Krasinski
 Maya Rudolph
 Allison Janney
 Catherine O'Hara
 Jeff Daniels
 Paul Schneider
 Carmen Ejogo
 Chris Messina
 Melanie Lynskey
 Josh Hamilton
 Jim Gaffigan
 Maggie Gyllenhaal

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan filmin joukkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Trailer
 Interview with Director Sam Mendes
 Away We Go at Movies Central
 Away We Go Soundtrack Review

Yhdysvaltalaiset road moviet
Sam Mendesin ohjaamat elokuvat
Vuoden 2009 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamakomediaelokuvat
NBA-kausi 1981–1982

NBA-kausi 1981–1982 oli NBA-liigan 36. kausi.

Tapahtumia

 Runkosarja kesti ensimmäistä kertaa huhtikuun loppupuolelle asti.
 Tähdistöottelu pelattiin New Jerseyssä ja idän joukkue voitti sen lukemin 120–118. Ottelun parhaana pelaajana palkittiin Boston Celticsin Larry Bird.
 Magic Johnson palkittiin finaalien parhaana pelaajana jo toistamiseen ennen 23. syntymäpäiväänsä.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Moses Malone, Houston Rockets
 Vuoden tulokas: Buck Williams, New Jersey Nets
 Vuoden valmentaja: Gene Shue, Washington Bullets
 Finaalien MVP: Magic Johnson, Los Angeles Lakers

NBA-kaudet
Vuoden 1981 koripallo
Vuoden 1982 koripallo
NBA-kausi 1980–1981

NBA-kausi 1980–1981 oli NBA-liigan 35. kausi.

Tapahtumia

 Dallas Mavericks liittyi liigaan sen 23. joukkueena. Sen vuoksi neljä joukkuetta vaihtoi konferenssia vastaamaan paremmin kaupunkien maantieteellistä sijaintia.
 Tähdistöottelu pelattiin Clevelandissa ja idän joukkue voitti sen lukemin 123–120. Boston Celticsin Nate Archibald palkittiin ottelun parhaana pelaajana.
 Runkosarja päättyi toistaiseksi viimeistä kertaa maaliskuussa.
 Houston Rocketsista tuli liigan historian toinen joukkue, joka yltää finaaleihin hävittyään runkosarjassa yli 50 prosenttia otteluistaan. Myös Houstonin finaalivastustaja, Kansas City Kings hävisi yli puolet runkosarjaotteluistaan.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Julius Erving, Philadelphia 76ers
 Vuoden tulokas: Darrell Griffith, Utah Jazz
 Vuoden valmentaja: Jack McKinney, Indiana Pacers
 Finaalien MVP: Cedric Maxwell, Boston Celtics

NBA-kaudet
Vuoden 1980 koripallo
Vuoden 1981 koripallo
Ranbir Kapoor

Ranbir Kapoor (s. 28. syyskuuta 1982 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa ja on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien kuusi Filmfare Awards -palkintoa.

Kapoor on tunnetusta näyttelijäsuvusta; hänen vanhempansa ovat Rishi Kapoor ja Neetu Singh, ja Raj Kapoor oli hänen isoisänsä. Kapoor teki näyttelijändebyyttinsä romanttisessa elokuvassa Saawariya (2007), joka oli floppi, mutta Kapoor voitti parhaan miestulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän sai parhaan miespääosan Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon rooleistaan kolmessa elokuvassa vuonna 2009 – draamakomediassa Wake Up Sid, komediassa Ajab Prem Ki Ghazab Kahani ja draamassa Rocket Singh: Salesman of the Year. Poliittinen draama Raajneeti (2010) toi hänelle lisää menestystä.

Kapoor voitti kaksi peräkkäistä parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkintoa rooleistaan ongelmaisena muusikkona draamassa Rockstar (2011) ja kuuromykkänä miehenä draamakomediassa Barfi! (2012). Romanttinen komedia Yeh Jawaani Hai Deewani (2013) oli suuri kaupallinen menestys. Hänen seuraavat elokuvansa olivat kaupallisia pettymyksiä, lukuun ottamatta romanttista draamaa Ae Dil Hai Mushkil (2016). Tämä muuttui vuonna 2018 Kapoorin näyteltyä näyttelijä Sanjay Duttia elämäkerrallisessa menestyselokuvassa Sanju, mistä Kapoor voitti parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkinnon.

Yksityiselämä 
Ranbir Kapoor seurusteli näyttelijä Deepika Padukonen kanssa vuosina 2008–2009. Kapoor rakastui vastanäyttelijäänsä Katrina Kaifiin heidän kuvatessaan elokuvaa Ajab Prem Ki Ghazab Kahani vuonna 2009. He erosivat alkuvuodesta 2016. Kapoor alkoi tapailla näyttelijä Alia Bhattia vuonna 2018. He menivät naimisiin Mumbaissa 14. huhtikuuta 2022.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset näyttelijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Ray Barrett

Raymond Charles "Ray" Barrett (2. toukokuuta 1927 Brisbane – 8. syyskuuta 2009 Gold Coast) oli australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa Peter Thorntonin roolista vuosina 1965–1972 esitetyssä televisiosarjassa The Troubleshooters. Hänellä oli myös useita muita huomattavia rooleja niin televisiossa kuin elokuvissakin. Nuorena hän oli työskennellyt radiossa. 

Barrett kuoli 82-vuotiaana sairaalassa Queenslandissa aivoverenvuotoon.

AFI-palkinnot 
Barrettille myönnettiin neljä Australian elokuvainstituutin palkintoa (). 

 Paras miessivuosan esittäjä 1978 (The Chant of Jimmie Blacksmith)
 Paras miespääosan esittäjä 1982 (Kaappausyritys)
 Paras miessivuosan esittäjä 1995 (Hotelli Sorrento)
 Australian Film Institute Longford Life Achievement Award (2005)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Barrett, Ray
Barrett, Ray
Barrett, Ray
Jalkaväkirykmentti 54 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 54 oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan 6. divisioonaan kuulunut Peräpohjolan sotilasläänin perustama jalkaväkirykmentti, jonka Länsipohjan suojeluskuntapiiri perusti Torniossa, Ylitorniolla ja Kemissä.

Rykmentti alistettiin 13. kesäkuuta alkaen Saksan Pohjois-Suomeen sijoitetuille Saksan Norjan armeijan joukoille kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorstin alaisuuteen.

Rykmentti keskitettiin komentajansa everstiluutnantti Armas Pihlajamaan johdolla Kemijärven Hanhikoskelle, josta se marssi Sallaan. Se kävi verisimmät taistelunsa Kelsinkäisessä.

JR 54:n mainitaan myös toimineen osallistuneen myös Kajaanin viinakaupan ryöstöön, mistä kenraalimajuri Einar Vihma jakoi kuritushuonerangaistuksia, joita myöhemmin lievennettiin.

JR 54 kotiutettiin asemasotavaiheen alussa vuonna 1942.

Katso myös 
 https://www.sotapolku.fi/sotapolut/12.-prikaati/

Lähteet 
Suomen sota 1941-1945 osa 1

Jatkosodan suomalaiset jalkaväkirykmentit
Sami Pennanen

Sami Tapio Pennanen (s. 18. helmikuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän tekee maalauksia, valokuvia, piirroksia, esinekoosteita ja videoita. Pennanen kokoaa myös pienikokoisia yksittäisteoksia teoksia isommiksi ryhmiksi.

Vuonna 2010 Pennanen sai Suomen Taiteilijaseuran Palokärki-palkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sami Pennasen verkkosivut
 Sami Pennanen kuvataiteilijamatrikkeli
 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilmari Peitsalo

Oiva Ilmari Peitsalo (20. joulukuuta 1901 Rauma – 29. kesäkuuta 1961 Naantali) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. 

Peitsalo aloitti uransa vuonna 1919 Porin Työväen Teatterissa. Vuosina 1920–1925 hän oli Turun Työväen Teatterissa, 1926–1927 Viipurin Näyttämöllä, 1928 Imatran Työväen Teatterin johtajana, 1929–1930 Viipurin Työväen Teatterissa ja 1931–1935 Turun sosialidemokraattisen piirijärjestön näytelmäohjaajana, jonka jälkeen hän oli kuolemaansa saakka Turun Teatterin ja sen seuraajan Turun kaupunginteatterin palveluksessa. Vuonna 1938 Peitsalo aloitti Turun teatterin taloudenhoitajana, ja jatkoi samassa tehtävässä vuodesta 1946 lähtien kaupunginteatterissa. Peitsalo teki myös pieniä rooleja kahdeksassa elokuvassa. Hän kuoli kesäkuussa 1961 Naantalissa Luonnonmaan saaressa.

Ilmari Peitsalon puoliso oli näyttelijä Ragnhild Leino. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Eila Peitsalo. Peitsalon isä oli kansanedustaja Otto Peitsalo ja hänen sisaruksistaan tunnettu on toimitusjohtaja Kalervo Peitsalo.

Filmografia 
Poikani pääkonsuli (1940)
Kaksi kivaa kaveria (1944)
Minä jätän sinut (1944)
Pajasta palatsiin (1946)
Irmeli, seitsentoistavuotias (1948)
Laulava sydän (1948)
Hallin Janne (1950)
Sadan miekan mies (1951)

Lähteet

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
E. F. Juurmaa

Emil Ferdinand Juurmaa (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 10. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen uskonnollinen kirjailija.

Teoksia 
 Salaperäinen katoaminen : siirtolaispojan seikkailuja Ruotsissa.   Kuva ja sana, Helsinki 1945
 Tuijottavan miehen arvoitus.   Kuva ja sana, Helsinki 1945 
 Kunniaksi Luojan : virsirunoutta ja suurten mestarien taidetta, toimittanut E. F. Juurmaa.   WSOY 1946, 2. painos 1948, 3. painos 1953
 Ihmisen elinpäivät : raamatun runoutta ja suurten mestarien taidetta, toimittanut E. F. Juurmaa.   Tammi 1947, 2. painos 1948, 3. painos 1952
 Kristuksen sisällinen tunto : Paavo Ruotsalaisen sanoja.    Kirjapaja, Helsinki 1948
 Elämän viittatie : siivekkäitä sanoja ja elämänkuvia suomalaisesta kristillisyydestä, koonnut E. F. Juurmaa.  WSOY 1953
 Wilhelmi Malmivaara: Elämän ääni : kirjoitelmia vuosilta 1888–1921, toimittanut E. F. Juurmaa.  Kirjapaja, Helsinki 1954
 Suomen kansan kotihartaus : elämän sanaa vuoden joka päivälle, toimittanut E. F. Juurmaa.  Tammi 1954
 Salattu viisaus : ajatuksia Paavo Ruotsalaisen, Wilhelmi Malmivaaran & E. W. Pakkalan kirjoituksista ja puheista, koonnut E. F. Juurmaa.  WSOY 1955
 Maan yli tuulee : herännäisyyden kuvia kaunokirjallisuudestamme, toimittanut E. F. Juurmaa.  Kirjapaja, Helsinki 1956 
 Suomen päivä : suurten muistojen kirja, toimittanut E. F. Juurmaa.   WSOY 1957  
 Ystävien maa.   Herättäjä, Lapua 1959 
 Viisas vuosi, aforismikokoelma, toimittanut E. F. Juurmaa.  Karisto 1961, 2. painso 1991, 3. painos 2001
 Kirkas ehtoo : ajatuksia vanhuudesta, toimittaneet E. F. Juurmaa ja Jauri Juurmaa.  Kirjayhtymä, Helsinki 1962

Lähteet 
 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Valkopääviuhtoja

Valkopääviuhtoja (Tachyeres leucocephalus) on harvinainen eteläamerikkalainen lentokyvytön sorsa.


Koko ja ulkonäkö 
Valkopääviuhtoja on hanhen kokoinen, lentokyvytön sorsa. Se muistuttaa suuresti pilkkaviuhtojaa, mutta koiraan pää on valkoinen.

Levinneisyys 
Valkopääviuhtojat elävät suppealla alueella Argentiinan eteläosassa Valdesin niemimaalta Tulimaan Beaglen kanaaliin. Populaation koko on noin 5 000 yksilöä.

Elinympäristö 
Rannikon niemet ja saaret.

Ravinto 
Ruokavalio koostuu äyriäisistä ja nilviäisistä.

Lähteet 
 IBC (video)

Viitteet 

Sorsat
Uhanalaiset linnut
True Crime: New York City

True Crime: New York City Luxofluxin kehittämä ja Activisionin julkaisema avoimeen maailmaan sijoittuva kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle, Xboxille, Nintendo GameCubelle ja seuraavana vuonna Microsoft Windowsille. Pelihahmona toimii New Yorkin poliisissa työskentelevä Marcus Reed.

Vuoden 2005 videopelit
Avoin pelimaailma -pelit
Kolmannen persoonan ammuntapelit
PlayStation 2 -pelit
Xbox-pelit
Nintendo GameCube -pelit
Windows-pelit
Iso (automerkki)

Iso oli italialainen automerkki, joka valmisti pientä Isetta-kääpiöautoa sekä nopeita GT-autoja 1950-luvulta 1970-luvulle. Tätä ennen yhtiö valmisti moottoripyöriä ja skoottereita. 1960-luvun alkupuolella merkki esitteli Torinon autonäyttelyssä Iso Rivoltan, 2+2-paikkaisen Gran Turismo -tyyppisen urheiluauton. Pian tämän jälkeen esiteltiin toinen malli Iso Grifo. Kummassakin mallissa käytettiin Chevroletin V8-moottoria. Yhtiö ajautui myöhemmin 1970-luvulla konkurssiin urheiluautotuotannon jäädessä vain 1 700 kappaleeseen.

Autojen muotoilusta vastasivat italialaiset suuret muotoilijat Giorgetto Giugiaro, Bertone ja Ghia.

1990-luvulla on valmistettu kaksi prototyyppiä (Iso Grifo 90, Iso Grifo 96).

Aiheesta muualla
The history of Iso Rivolta 

Italialaiset automerkit
Italialaiset moottoripyörävalmistajat
Nokiperhoset

Nokiperhoset (Erebia) on suku täpläperhosten (Nymphalidae) heimossa ja heinäperhosten (Satyrinae) alaheimossa. Suvun lajeja esiintyy holarktisella alueella. Lajien ulkoasun huomattavan samankaltaisuuden ja lajien sisäisen muuntelun vuoksi nokiperhosten lajinmääritys on usein vaikeaa.

Piirteitä 
Kaikkiaan nokiperhoslajeja tunnetaan noin sata, joista Euroopassa tavataan noin 45. Eurooppalaisista lajeista noin 35 ei esiinny Euroopan ulkopuolella. Nokiperhoset ovat Euroopan runsaslajisin päiväperhossuku. Lajisto on erityisen runsas Alpeilla, mutta lisäksi joitakin kotoperäisiä lajeja on etenkin Pyreneillä ja Balkanilla.

Useimpien lajien siipien yläpinta on tumman mustanruskea ja postdiskaalialassa on punaisia tai keltaisia täpliä tai juovia sekä mustia silmätäpliä, jotka voivat usein olla valkoteräisiä. Nokiperhoslajit muistuttavatkin yleensä suuresti toisiaan. Tässä suhteessa erityisen huomattava on Etelä- ja Keski-Euroopan vuoristoista Lähi-itään esiintyvä Erebia tynandrus -ryhmä, jonka lajit eroavat toisistaan lähinnä vain levinneisyyden, elinympäristön ja lentoajan suhteen. Ne voi erottaa myös kromosomiluvun perusteella, mutta ulkonäköerot ovat erittäin vähäisiä.

Eurooppalaisista lajeista suurin osa esiintyy vuoristoissa ja monet boreaalisilla, subarktisilla ja arktisilla alueilla. Vuoristolajit elävät usein huomattavan korkealla merenpinnasta. Pohjois-Amerikassa lajisto keskittyy Alaskaan ja Kanadan luoteis- ja länsiosiin. Etelämpänä tavataan vain muutamaa lajia. Pohjoismaissa lajien elinympäristöt keskittyvät metsiin, soille ja tuntureille.

Lajeja
Suomessa nokiperhosia esiintyy vakinaisesti viisi lajia: metsä-, suo-, lapin-, kaira- ja ruijannokiperhoset. Lisäksi idännokiperhonen on tavattu yhden kerran vuonna 1976.

Lajikuvia

Lähteet
Erebia

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums otos suvun eurooppalaisista lajeista 
 Tennet (2008) "A checklist of the satyrine genus Erebia (Lepidoptera) (1758–2006)". Zootaxa 1900, 1 
 Russian Insects 
 A contribution to the knowledge of the Erebia fauna in High, West and Belianske Tatras (Slovakia)  
 Euroopan alpiinisten ja arkto-alpiinisten päiväperhoslajien esiintyvyyksiä 

Heinäperhoset
Terracina

Terracina () on italialainen satamakaupunki, joka sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla, kaakkoon Roomasta. Kaupungissa asuu vajaat 50 000 ihmistä.

Historiaa 
Tarracina oli antiikin aikaan volskien tärkeimpiä asutuskeskuksia. Sen alkuperäinen nimi oli Anxur. Kaupungista tuli Rooman kolonia vuonna 329 eaa. Kaupungin lähellä olevalle kukkulalle rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Feronialle tai Juppiter Anxurille pyhitetty temppeli.

Lähteet 
 Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Viitteet

Links 
 Terracinan verkkosivut

Rooman valtakunnan kaupungit
Terracina
Taisto Miettinen

Taisto Miettinen (s. 20. kesäkuuta 1965) on suomalainen poliitikko ja urheilija. Hän on Kauniaisten historian ensimmäinen perussuomalainen kunnanvaltuutettu (kausi 2013–2016). Miettinen oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2015. 

Miettinen on koulutukseltaan lakimies ja kauppatieteiden lisensiaatti. Hän on kirjoittanut kirjan Veron minimointi yritysjärjestelyissä.

Muuta
Miettinen on voittanut eukonkannon maailmanmestaruuden vuosina 2009, 2010, 2011, 2012 ja 2013 (I kolmen peräkkäisen voiton tekijä), Eukonkannossa hänen kannettavanaan on ollut Kristina Haapanen. Miettinen on saavuttanut eniten eukonkannon MM-mitaleja (13 kpl) eukonkannon historiassa, ollen myös maailmanmestaruuden saavuttaessaan vanhin maailmanmestari.

Vuonna 2013 lokakuussa hän voitti parinsa Rita Sairasen kanssa eukonkannon Pohjois-Amerikan mestaruuden Mainessa. Hän voitti saman kilpailun myös vuonna 2012, silloin parina oli Kristiina Haapanen. 

Miettinen on voittanut vesijuoksun maailmanmestaruuden 2004, rautakankikävelyn maailmanmestaruuden 2012, suosnorklauksen maailmanmestaruuden 2012 ja potkukelkkailun maailmestarruuden 2014. Hän on saavuttanut myös kultamitalit avantouinnin SM-kisoissa 2010, lumikenkäjuoksun SM-kisoissa 2010, 2011, 2012 ja 2014 sekä MM-hopeaa ja useita SM-mestaruuksia pikajuoksussa (ikämiehet). 

Miettinen on saavuttanut kaikkiaan 10 MM-mestaruutta, 19 MM-mitalia, 11 SM-mestaruutta, 19 SM-mitalia, 9 ulkomaiden mestaruutta sekä 17 ulkomaiden mestaruusmitalia, useita muita mestaruuksia ja ennätyksiä sekä kaksi maailmanennätysaikaa (vesijuoksu 50m ja eukonkanto 100m). Miettinen on voittanut myös mm. Suomen pelkokerroin -supermieskisan. Craveonline on nimennyt hänet maailman ällistyttävimmäksi tuntemattomaksi mestariksi nro 1 vuonna 2012. Miettinen on ollut Suomen kiinnostavin henkilö -kisan finalisti 2013.

Miettinen on esiintynyt lukuisissa koti- ja ulkomaisissa TV-ohjelmissa sekä ollut vieraana mm. Live with Kelly and Michael -show'ssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Taisto Miettisen kotisivut
Taisto Miettisen vaalikotisivut
http://www.craveonline.com/sports/articles/192595-most-stupendous-unknown-champions

Suomalaiset urheilijat
Kauniaisten kaupunginvaltuutetut
Perussuomalaiset poliitikot
Suomalaiset juristit
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhteishyvä

Yhteishyvä on Suomen suurin aikakausmedia. Se on saanut alkunsa vuonna 1905, kun S-ryhmän asiakkaille perustettiin oma Yhteishyvä aikakauslehti. Nykyään lehti tavoittaa yli kaksi miljoonaa suomalaista. Lehden alkuaikoina sen tavoitteena oli tukea osuuskauppojen toimintaa, tarjota apua arkeen ja toteuttaa kuluttajavalistusta. Yhteishyvän verkkosivustolla on yli 1,2 miljoonaa vierailijaa kuukaudessa (v. 2021). 

Yhteishyvä-lehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa ja se jaetaan aktiivisille S-ryhmän asiakasomistajille kotiin. Lehdestä ilmestyy kolme eri versiota: valtakunnallinen, HOK-Elannon versio sekä ruotsinkielinen Samarbete.

Lehden välissä jaetaan ruokaliite Sesonki. Yhteishyvää voi lukea digitaalisena lehden verkkosivuilla ilmaiseksi. 

Lehden toimituksellinen sisältö käsittelee sellaisia yhteiskunnallisia kysymyksiä, joihin S-ryhmä haluaa vaikuttaa ja jotka ovat kaupparyhmälle tärkeitä. Lisäksi lehdessä on suomalaisen kuluttajan elämäntapaan ja kuhunkin vuodenaikaan liittyviä lifestyle-sisältöjä. Lehden tarjoaa lukijalle inspiraatiota ja tukea ostopäätösten tekemiseen. 

Ruokaliite Sesongin reseptit suunnitellaan S-kokeilukeittiössä. Yhteishyvän arkiruokareseptit auttavat noudattamaan ravitsemussuosituksia. Tästä on tehty ravitsemussitoumus Valtion ravitsemusneuvottelukunnalle kestävää kehitystä tukevaan sitoumus2050.fi-verkkopalveluun. S-kokeilukeittiössä laaditaan vuosittain pari sataa Yhteishyvän reseptiä. Lehden lisäksi reseptejä julkaistaan Yhteishyvä.fi-verkkopalvelussa, jossa niitä luetaan kuukaudessa miljoonia kertoja. 

Yhteishyvän verkkosivusto tarjoaa reseptien lisäksi inspiroivia ruokavideoita, ruokalistapalvelun, ihmisläheisiä tarinoita sekä mielenkiintoisia puheenaiheita niin vastuullisuudesta kuin ruokakeskustelusta. Verkkosivuilta löytää myös vinkkejä kodinhoitoon, harrastuksiin ja matkailuun. 

Yhteishyvän sisällöntuotannosta vastaa Sanoma Media Finland Oy. Lehti painetaan PunaMusta Oy:ssa. 

Yhteishyvällä on myös sosiaalisen median kanavat sekä uutiskirje.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhteishyvän verkkosivut.
 Yhteishyvä 1905-1916 Kansalliskirjaston digiaineistossa 
Yhteishyvän näköislehdet  
Yhteishyvä Facebookissa 
Yhteishyvä Instagramissa 
Yhteishyvä Pinterestissä 
Yhteishyvän uutiskirje 
Oma ruokalista 

Suomalaiset asiakaslehdet
S-ryhmä
Western Academy of Beijing

Western Academy of Beijing (WAB) on Pekingissä toimiva länsimaiseen koulumalliin perustuva koulu. Koulu on perustettu vuonna 1994.  Koulussa toimivat päiväkoti, Elementary school (luokat 1-5), Middle school (luokat 6-8) ja high school (luokat 9-12).

Koulualue

WAB:in koulu alue koostuu EEC (Early childhood center, päiväkoti), Elementary Schoolin, Middle Schoolin ja High Schoolin omista rakennuksista sekä HUB:ista, jossa pidetään Middle ja High schoolilaisten teknologian, tieteiden ja taiteiden opetus. Koulusta löytyy lisäksi myös:

 Kolme kaksoisurheilukenttää
 Uimahalli (sisältää täysikokoisen ja lastenaltaan)
 Kuntosali (Adrenaline)
 Urheilukenttä
 Tenniskenttiä
 Ulko- ja sisäkoripallokenttiä
 Kiipeilyseiniä
 Sisällä amfiteatteri (High School)
 Kolme kirjastoa (ES: Sabina Brady, MS: Red Scroll, HS: Green Sky Studio)
 Tietokoneluokkia
 40 tiedelaboratoriota
 Musiikkiluokkia ja studio (The Space)
 Teatteristudio (Out of the Box)
 Tanssistudio
 Äänieristetty äänitysstudio
 Erityisluokkia kuten kielet, teknologia, opetuskeittiöitä, taiteet sekä apuopetus
 Useita ruokaloita, kahviloita ja loungeja
 Useita puistoalueita
 Ulkoleikkialueet nuorimmille lapsille
 Kaksi täyttä teatteria (Blu theatre ja Founder's Theatre)

Koulun 2011 loppuvuodesta julkaistu kenttä on FIFA hyväksytty, ja sen sanotaan olevan Kiinan parhaita rugbykenttiä. Koulu suunnittelee sisäradan rakentamista kuplahalliin, rahoitukselle saatiin hyväksyntä 2013

Teknologia
WAB tarjoaa 1:1 kannettava tietokone ympäristön (Luokat 1-12) koulualueen kattavalla langattomalla nettiyhteydellä. Kuudennesta luokasta lähtien oppilaiden tulee omistaa ome Apple kannettava. Koulu käyttää useita IT palveluja opetuksessa, mukaan lukien Moodle, PowerSchool ja WordPress blogit. Drupal-ylläpidetyt julkiset uutissivut ja yhteisösivut ovat myös tärkeä osa kouluelämää.
High Schoolin "Tiger Sports Network" tarjoaa livestream kuvaa high schoolin urheilukilpailuista sekä muista tapahtumista.

WABX

WABX on WAB:in aktiviteettiohjelma joka tarjoaa urheilua ja useita muita aktiviteetteja. WAB osallistuu useisiin koulujenvälisiin urheilutapahtumiin, Kuten ACAMIS (Association of Chinese And Mongolian International Schools,) ISAC (International Schools Association in China), APAC (Asia Pacific Activities Conference) ja EARCOS. Urheilulajeja ovat: rugby, jalkapallo, tennis, sulkapallo, yleisurheilu, lentopallo, koripallo, maastojuoksu, pöytätennis, baseball ja softball. Taiteina ovat mm. teatteri (sis. vuosittainen lukion musikaali), orkesteri, taidekerhot ja bänditoiminta.

Aiheesta muualla
 Koulun kotisivut
 WABX - WAB:in Aktiviteettiohjelma
 MyWAB, Yhteisöportaali
 eLianxi: WAB:in liikottainen uutiskirje
 Moodle: Oppilaiden oppimateriaalit

Kiinan oppilaitokset
Peking
Paneelikeskustelu

Paneelikeskustelu on kahden tai useamman henkilön yleisön edessä käymä keskustelu. Keskustelulla on  yleensä johtaja, vetäjä tai juontaja, joka jakaa puheenvuoroja panelisteille. Paneelikeskustelulla voidaan mm. jakaa tietoa, etsiä ratkaisua ongelmiin tai muokata mielipiteitä.

Paneelikeskustelu alkaa vetäjän alustuksella, jossa hän esittelee aiheen, perustelee sen ajankohtaisuuden ja esittelee lyhyesti paneelin osanottajat. Osanottajat voivat myös itse (lyhyesti) esitellä itsensä.

Paneelikeskustelijoita ei saa olla liikaa (2–6), jotta keskustelu säilyy elävänä. Puhujat on hyvä sijoittaa niin, että heillä on katsekontakti – esimerkiksi puoliympyrä on toimiva ratkaisu. Paneelin vetäjä kertoo heille etukäteen pelisäännöistä, mm. että puheenvuorot on syytä pitää lyhyinä ja keskustelu vapaamuotoisena. Keskustelijoille voi lähettää etukäteen tiedon ajasta, paikasta, aiheesta ja näkökulmasta, muista osanottajista, teknisistä järjestelyistä (mikrofonit, kuvaus) jne.

Paneelikeskusteluun osallistuvat voivat kukin vuorollaan kertoa ajatuksensa käsiteltävästä aiheesta ja sen jälkeen keskustella siitä vapaasti. Osanottajat valitaan siten, että erilaiset mielipiteet pääsevät esiin. Edustettavana voivat olla esimerkiksi puolueiden, etujärjestöjen, opiskelijoiden, viranomaisten, tutkijoiden, asukkaiden ja muiden vastaavien aihetta tuntevien ryhmien edustajat. Keskustelussa jokaisen odotetaan kuitenkin kunnioittavan toisten näkemyksiä, vaikka ei niitä hyväksyisi.

Usein paneelin yhteydessä myös yleisö voi tehdä kysymyksiä ja käyttää puheenvuoroja. Kysymykset ohjataan sille paneelikeskustelijalle, joka on perehtynyt ao. aihepiiriin. Keskustelun vetäjä varautuu esittämään omia lisäkysymyksiä, jos yleisö ei niitä esitä. Paneelin lopussa puheenjohtaja tekee lyhyen yhteenvedon ja kiittää panelisteja ja yleisöä aktiivisesta keskustelusta.

Erilaisia paneelikeskusteluja
Vaalipaneelissa ehdokkaat keskustelevat käsiteltävästä aiheesta. Yleisö saa näin informaatiota kunkin ehdokkaan mielipiteistä, persoonasta ja teeseistä.

Arviointipaneeli on esimerkiksi elintarvikealalla käytetty aistinvaraisen tutkimuksen menetelmä. Arviointipaneelin jäsenet ovat arviointiin koulutettuja henkilöitä. 

Arviointia tekevää paneelia voidaan käyttää musiikki- tai urheiluesitysten tuomarointiin. Tällaista ryhmää nimitetään myös raadiksi. Kuluttajaraati on koottu tuotteen käyttäjistä tai mahdollisista käyttäjistä (kohderyhmästä), ja se osallistuu kuluttajatutkimukseen.

Paneelishow on television viihdeohjelmatyyppi, joka perustuu sanavalmiiden julkisuuden henkilöiden käymään humoristiseen, enemmän tai vähemmän ennalta käsikirjoitettuun keskusteluun.

Lähteet

Viestintä
Seppo Heinola

Seppo Juhani Heinola (s. 31. toukokuuta 1944 Tampere) on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja numerologi. Heinolalla on takana pitkä teatteriura eri kaupunginteattereissa, jonka lisäksi hän on usein esitelmöinyt Kabbalasta, gematriasta ja numerologiasta. Hän on myös toiminut teatterinjohtajana, luovan ilmaisun opettajana ja ohjannut, dramatisoinut ja kirjoittanut näytelmiä niin ammatti- kuin harrastajateattereillekin. Heinola on myös kirjoittanut neljä tietokirjaa Salaperäinen Shakespeare, Jälleensyntymä ja Raamattu, Numerologian ABD-kirja ja Mystinen Mannerheim. Kaksi ensiksimainittua on voittanut Suomen Pienkustantajat ry:n tietokirjojen Sampo-palkinnon (1. sija) ja Kustannus Oy Rajatiedon vuoden 2003 palkinnon (1. sija).

Teatteri 

Kiinnityksiä Vaasan, Joensuun, Rauman, Porin ja Rovaniemen kaupunginteattereihin.

Filmografia
Näyttelijäkuningatar, 1966, Kolmas maalainen
Katoavaa Tamperetta, 1967, lyhytfilmi, Nottbeck
 'Lapsikullat', näytelmä, Yle TV2 1977 Juhani
 'Kaksi mesenaattia', dokumentinäytelmä Yle TV2 1978 Tikanoja
Hirtettyjen kettujen metsä,elokuva 1986, Poropoliisi Hurskainen
Visiitti Yle TV2, 1996, Isä katsomossa
Elämän suola, sarja TV 2 1996, Reino Kinkku
Ei vanhene koskaan, osa 7: Erehdys,  TV 2 1997, syyttäjä
Kotikatu, Yle TV 1 1997, seksologi
Hovimäki, sarja Yle TV2 2002, Pitäjän isäntä
Turvetta ja timantteja, sarja, TV 2 2006, Tarkastaja Niukkanen
'Eilen ja viime viikolla',  2008 ,lyhytfilmi, Naapuri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 
 Polemiikkia Mannerheim -elokuvasta 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Lännenlehtikuusi

Lännenlehtikuusi (Larix occidentalis) on pohjoisamerikkalainen lehtikuusilaji. Se voi risteytyä lyallinlehtikuusen kanssa.

Lännenlehtikuusi kasvaa tavallisesti noin 20–50 metriä korkeaksi. Vanhin tunnettu yksilö on 920-vuotias.

Levinneisyys
Lännenlehtikuusta kasvaa Montanan, Idahon, Washingtonin ja Oregonin alueilla noin 600–2 100 metrin korkeudella. Suomessa Punkaharjulle on perustettu viljelmä, jolla kasvaa enää vain kaksi lännenlehtikuusta.

Käyttö
Puun pihkaa on käytetty purukumina. Sillä on myös terveyttä edistäviä ominaisuuksia. Lännenlehtikuusesta uutetaan myös siirappia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Metla: Lännenlehtikuusi (Larix occidentalis) 
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Lännenlehtikuusi (Larix occidentalis)
Arboretum Mustila: Lännenlehtikuusi (Larix occidentalis)
United States Department of Agriculture (USDA): Larix occidentalis 
USDA Forest Service: Western Larch (Larix occidentalis) 

Lehtikuuset
Philip Strong Humphrey

Philip Strong Humphrey (26. helmikuuta 1926 – 13. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.

Humphrey väitteli filosofian tohtoriksi Michiganin yliopistossa vuonna 1955. Hän toimi Kansasin yliopiston luonnonhistoriallisen museon johtajana ja on Systematiikan ja ekologian emeritusprofessori.

Humphrey tutki eteläisen Etelä-Amerikan lintujen biologiaa ja eliömaantiedettä sekä Tulimaan arkeologiaa.

Teoksia ja kirjoituksia 
 Birds of Isla Grande (Tierra del Fuego)
 The anatomy of the Labrador duck Camptorhynchus Labradorius (Gmelin)
 Glaciation and species richness of birds on austral South American islands (1979), yhdessä Jaime E. Pefaurin kanssa
 A new species of steamer-duck (Tachyeres) from Argentina (1981), yhdessä Max C. Thompsonin kanssa
 Taxonomy and identification of steamer-ducks (Anatidae : Tachyeres), yhdessä Bradley C. Livezeyn kanssa
 Molts and plumages of flying steamer-ducks (Tachyeres Patachonicus) (1982), yhdessä Livezeyn kanssa
 Imperial shags and other birds of the Lago Géneral Vintter area, Chubut Province, Argentina (1992), yhdessä Pamela C. Rasmussenin ja Julieta Muniz-Saavedran kanssa
 Avifauna of three Holocene Cave deposits in Southern Chile (1993), yhdessä Jaime E. Pefaurin ja Pamela C. Rasmussenin kanssa
 Avifauna of a Beagle Channel archaeological site (1994), yhdessä Pamela C. Rasmussenin ja Jaime E. Pefaurin kanssa.

Lähteet 
 Zoonomen 
 Biodiversity Heritage Library 
 Library Thing 
 National Library of Australia 

Yhdysvaltalaiset ornitologit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Toivo Haapala

Toivo Kalevi Haapala (5. kesäkuuta 1941 Keuruu – 12. lokakuuta 2020 Jyväskylä) oli suomalainen helluntailiikkeen vaikuttaja ja kristillinen kirjailija. Haapala oli Seinäjoen helluntaiseurakunnan johtaja vuosina 1979–1985 ja Jyväskylän helluntaiseurakunnan johtaja vuodesta 1985 vuoteen 2005, jolloin hän jäi eläkkeelle. Haapala oli naimisissa, ja hänellä on seitsemän lasta. Haapalan veli Onni Haapala oli Kuopion helluntaiseurakunnan johtaja.

Teoksia 
 Askel uuteen elämään (1997)
 Kaskuja Herran huoneesta (2004)
 Kaskuja Herran huoneesta ja vähän muualtakin (2006)
 Miksi kasteelle? (2006)
 Helluntai-Toivo (2008)
 Siksi uskon (2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Helluntai-Toivo -kirjan esittely

Suomalaiset helluntailaiset pastorit
Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Ace Hood

Ace Hood (oik. Antoine McColister (s. 11. toukokuuta 1988 Broward County, Florida) on yhdysvaltalainen rap-artisti.

Ura 
Ace Hoodin debyyttialbumi Gutta julkaistiin loppuvuodesta 2008. Albumilta julkaistiin singlet "Cash Flow" (feat. T-Pain & Rick Ross) ja "Ride" (feat. Trey Songz).

Kesällä 2009 julkaistiin Ace Hoodin toinen studioalbumi Ruthless. Albumin ensimmäisellä "Overtime" -nimisellä singlellä vierailivat Akon ja T-Pain. Albumi toinen single oli "Loco wit the Cake".

Vuonna 2011 julkaistiin "Hustle Hard" -single. Albumi Blood, Sweat and Tears julkaistiin loppukesästä 2011.

Diskografia

Albumit
 Gutta (2008)
 Ruthless (2009)
 Blood, Sweat and Tears (2011)
 Trials & Tribulations (2013)
 Mr. Hood (2020)

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ace Hood Def Jamin sivustolla

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Styles P

David Styles (s. 28. marraskuuta 1974), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Styles P, on yhdysvaltalainen rap-artisti, yrittäjä ja kirjailija. New Yorkin Yonkersissa varttunut Styles tunnetaan parhaiten The Lox -rap-yhtyeen jäsenenä, jonka hän perusti Sheek Louchin and Jadakissin kanssa 1990-luvun puolivälissä. Hän on osa myös Ruff Ryders -hip hop-kollektiivia. 

Musiikkiuransa ohella Styles on julkaissut kirjan Invincible vuonna 2010 ja perustanut mehubaarin Juices for Life vuonna 2011.

Diskografia

Albumit
 A Gangster and a Gentleman (2002)
 Time Is Money (2006)
 Super Gangster (Extraordinary Gentleman) (2007)
 Green Ghost Project (DJ Green Lanternin kanssa) (2009)
 Master of Ceremonies (2011)
 The World's Most Hardest MC Project (2012)
 Float (2013)
 Phantom and the Ghost (2014)
 A Wise Guy and a Wise Guy (2015)
 G-Host'' (2018)

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut
 Styles P MySpace -sivustolla

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikaneteläafrikkalaiset
Afroamerikkalaiset
Eckankar

Eckankar on uusi uskonnollinen liike. Sen pääpaikka on Chanhassenissa, Minnesotassa, jossa vuonna 1990 valmistunut ECK-temppeli sijaitsee. Uskonto katsoo edustavansa muinaista viisautta. Nykyisessä muodossaan sen perusti Paul Twitchell vuonna 1965. Twitchellin kuoltua vuonna 1971 liikkeen johtajaksi nousi Darwin Gross. Gross johti liikettä vuoteen 1981, jolloin tehtävä siirtyi nykyiselle johtajalle, Sri Harold Klempille. 

Liike on saanut vaikutteita erityisesti sikhiläisestä Sant Mat -perinteestä sekä teosofiasta. Se opettaa, että ihmiset ovat sieluja, joiden tarkoitus on henkinen kasvaminen. Keskeisessä asemassa ovat henkiset harjoitukset, joiden tarkoituksena on "Jumalan Valon ja Äänen" kokeminen. Harjoitusten avulla voidaan liikkeen mukaan myös siirtyä sielunmatkassa ylemmälle tietoisuuden tasolle. Sielunmatkassa sielu jättää fyysisen kehon ja matkustaa hengellisiin maailmoihin. Liikkeen mukaan jotkin unet ovat ennustavia. Liikkeen opetuksiin kuuluvat myös esimerkiksi henkioppaat, magia, telepatia ja selvänäköisyys. 

Liikkeen kannattajat uskovat myös Jumalasta lähtöisin olevaan virtaukseen, jota kutsutaan nimellä ECK tai Pyhä Henki. Se ilmenee Valona ja Äänenä. Monien uskonnollisten hahmojen, kuten Mooseksen ja Paavalin uskotaan kokeneen Jumalan Valon ja Äänen. Liike tunnustaa karman lain, josta katsotaan olevan mahdollista vapautua. Jälleensyntymä tapahtuu sille, joka joko tarvitsee sitä tai joka itse sen valitsee. Eckankar opettaa, että henkisten harjoitusten avulla ihminen voi nähdä entiset elämänsä. Sri Harold Klempin mukaan useimmat Maan päällä olevat ihmiset ovat eläneet täällä jo aiemmin ja palanneet.

Liike opettaa, että on olemassa lukuisia ECK-mestareita, joita voidaan verrata suojelusenkeleihin. Joidenkin ECK-mestareiden maallinen olemassaolo ja historiallisuus on kyseenalaistettu. Esimerkiksi Rebazar Tarzsin sanotaan olleen Paul Twitchellin henkinen opettaja, joka yhä elää yli 500-vuotiaana Hindukuš -vuorilla. Gakko-niminen ECK-mestari tuli kuusi miljoonaa vuotta sitten Retzin kaupungista Venukselta.

Eckankarin organisaatio on hierarkkinen; liikkeen johtajaa pidetään elävänä ECK-mestarina, Mahantana. Nykyinen elävä ECK-mestari on Sri Harold Klemp. Liike vihkii pappeja. 

Jumalan muinaiseksi nimeksi sanotun HU:n laulaminen on tärkeä uskonnonharjoitusmuoto. Sitä pidetään rakkauslauluna Jumalalle. Uskonnon pyhät kirjoitukset sisältyvät Shariyat-Ki-Sugmadiin. 

Eckankar on levinnyt laajalti eri puolille maailmaa, myös Suomeen. Suomessa se aloitti toimintansa vuonna 1973. Toiminta kuitenkin hiipui ja se on alkanut uudelleen vuonna 2002. Jäseniä on yli sadassa maassa. Tunnettuihin liikkeen arvostelijoiden joukkoon kuuluu David C. Lane.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Liikkeen esittely suomeksi 
 Eckankarin kirja "ECKANKAR – Muinaista viisautta nykyajalle" 

Uudet uskonnolliset liikkeet
Teosofia
Frýdlant

Frýdlant on kaupunki Tšekissä Liberecin läänissä Liberecin piirikunnassa. Vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 7  476 asukasta. Frýdlantin pinta-ala on 31,6 neliökilometriä, ja se on perustettu 1200-luvulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin kaupungit
Juhani Rinne

Juhani Rinne voi tarkoittaa seuraavia:

 Juhani Rinne, meteorologi ja ilmatieteen laitoksen eläkkeellä oleva tutkimusprofessori
 Juhani Rinne, arkeologi ja keskiajan tutkija
 Juhani Rinne, entinen Lohjan kaupunginjohtaja
Kuldīga

Kuldīga () on kaupunki Latvian länsiosassa. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 11 623 asukasta. Kuldīga menetti vuoden 2009 hallintouudistuksessa kaupunkioikeutensa. Venta ja sen sivujoki Alekšupīte virtaavat Kuldīgan läpi.

Historia 

Kuldīga mainittiin ensimmäisen kerran Liivinmaan aikakirjoissa vuonna 1242. Kalparitaristo rakensi paikalle Jesusburg-nimisen linnan, joka kuitenkin tuhoutui myöhemmin. Vuonna 1368 Kuldiga liittyi Hansaliittoon. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1378 ja se oli Kuurinmaan ensimmäinen kaupunki ja Kuurinmaan herttuakunnan pääkaupunki ennen Jelgavaa. 1800-luvun lopulla Kuldigaan tuli teollisuustoimintaa, jolloin väkiluku kasvoi ja rakennusten määrä kaupungissa lisääntyi. Ennen ensimmäistä maailmansotaa asukasluku oli jo 13 000.

Nähtävyyksiä 
Kuldīga on Cēsisin ohella maan parhaiten säilyneitä keskiaikaisia kaupunkeja. Se koostuu puutaloriveistä ja niiden välisistä mukulakivikaduista sekä Alekšupīte-joen rannoille rakennetuista 1600–1700-lukujen taloista.

Vesiputoukset 

Kuldīgassa on kaksi merkittävää vesiputousta. Venta-joella sijaitsee Euroopan levein vesiputous Ventas rumba. Leveydeltään se on noin 240 metriä ja korkeudeltaan pari metriä. Toinen vesiputous on Alekšupīte-joella oleva Alekšupītes rumba, joka on Latvian korkein. Korkeutta sillä on neljä ja puoli metriä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kuldigan matkailusivusto

Latvian kaupungit
Suomi-siru

Suomi-siru on useita Suomessa ja suomalaisilla yleisinä olevia vakavia sairauksia sisältävä DNA-siru. Sen avulla voidaan testata onko koehenkilöllä perimässään joitain kyseiseen siruun talletetuista sairauksista. Tällä hetkellä Suomi-siru on vasta tutkimuslaitosten omassa käytössä, mutta sillä voitaisiin mahdollisesti etsiä mahdollisia korkean syöpäriskin omaavia henkilöitä jo varhaisessa vaiheessa.

Lähteet 
 Happonen, Holopainen, Tenhunen, Sariola, Sotkas, Tihtarinen-Ulmanen, Venäläinen, BIOS5 Bioteknologia, 2006, WSOY, 1. painos, sivut 107–108

Biotekniikka
Halli, hallo, wir fahren

Halli, hallo, wir fahren on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1970.

Kappaleet
 
 Wer recht in Freuden wandern will  
 Ich schieß den Hirsch  
 Auf jedem Schiff fährt das Heimweh mit  
 Schwarzbraun ist die Haselnuß  
 Waldeslust  
 Im grünen Wald, dort wo die Drossel singt  
 Hajo, spann den Wagen an  
 Weit ist der Weg zurück ins Heimatland  
 Aloha Oe  
 Wir lagen vor Madagaskar  
 Ein armer Fischer bin ich zwar  
 Ich bin ein freier Wildbretschütz  
 Vom Barette schwankt die Feder  
 Guten Abend, gut' Nacht

Lähteet
 Heinon virallinen diskografia 
 

Vuoden 1970 albumit
Heinon albumit
53 (luku)

53 (viisikymmentäkolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 52 ja seuraa luku 54.

Matematiikassa 
 53 on alkuluku, Sophie Germainin alkuluku ja Pythagoraan alkuluku.
 53 on sitä edeltävän ja seuraavan alkuluvun keskiarvo.
 53 ensimmäisen alkuluvun summa on jaollinen 53:lla.
 53 voidaan muodostaa viiden peräkkäisen alkuluvun summana: 5 + 7 + 11 + 13 + 17.
 53 voidaan muodostaa kahden neliöluvun summana: 72 + 22.
 53 voidaan muodostaa kolmen neliöluvun summana: 62 + 42 + 12.
 53 on toinen alkuluku takaperin binäärijärjestelmässä: 53 = 1101012 ja 1010112 = 43.

Luonnontieteissä 
 53 on jodin järjestysluku.
 Kromi-53 on kromin vakaa isotooppi.

Muualla 
 53 on Kuuban kansainvälinen suuntanumero.
 Kantatie 53 kulkee Hämeenlinnan ja Padasjoen välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Liebe Mutter

Liebe Mutter on saksalaisen laulajan Heinon studioalbumi vuodelta 1971.

Kappaleet
 Ich hab' Ehrfurcht vor schneeweißen Haaren  
 La Mamma  
 Mamatschi  
 Schwalbenlied  
 Ja, ja, wenn Mutter lacht  
 Weißt du Muatterl, was i träumt hab?  
 Gute Nacht, Mutter  
 An die Freude  
 Wenn du noch eine Mutter hast  
 Ave verum corpus  
 Ich möchte dir so gerne sagen  
 Als die alte Mutter  
 Ave Maria (Schubert)  
 Schlafe, mein Prinzchen

Lähteet
 Heinon virallinen diskografia 
 

Vuoden 1971 albumit
Heinon albumit
Boris Rotenberg (jalkapalloilija)

Boris Rotenberg (, s. 19. toukokuuta 1986 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäjänjuutalainen jalkapalloilija, jolla on Suomen ja Venäjän kansalaisuus. Rotenberg on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Lokomotivia.

Rotenbergin isä on miljardööri Boris Rotenberg, joka on tutustunut ja toiminut sparraajana presidentti Putinille mm. judoyhdistyksen kautta. Hänen veljensä on liikemies Roman Rotenberg.

Ura 

Rotenberg asui Suomessa vuodet 1991–2004 ja edusti juniorina Helsingin Ponnistusta, Helsingin Jalkapalloklubia ja FC Jokereita. Kaudella 2003 hän kuului Jokereiden edustusjoukkueeseen, mutta ei debytoinut Veikkausliigassa. Kaudet 2004–2005 hän edusti HJK:n reservijoukkuetta Klubi 04:ää. Juniorivuosinaan Rotenberg pelasi myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.

Rotenberg palasi Pietariin yliopisto-opintojensa vuoksi, ja päätyi jatkamaan jalkapallouraansa paikallisen pääsarjaseuran Zenitin kakkosjoukkueessa. Sittemmin hän pelasi lainalla useissa muissa seuroissa. Hän debytoi Venäjän valioliigassa Šinnikin riveissä 12. heinäkuuta 2008 ottelussa Krylja Sovetovia vastaan. Kaudella 2009 hän teki läpimurtonsa Himkissä.

Heinäkuussa 2008 Israelin Ligat ha'Alin Hapoel Petah Tikva osoitti kiinnostusta Rotenbergia kohtaan. Juutalaisuutensa takia Rotenbergia ei pidetty ulkomaalaisena Israelissa.

Helmikuussa 2011 Rotenberg siirtyi vapaana pelaajana Dynamo Moskovaan, jonka kanssa hän teki 2,5-vuotisen sopimuksen.

Vuodesta 2016 alkaen Rotenberg on edustannut Lokomotiv Moskovaa. Vuonna 2018 hän voitti Venäjän jalkapalloliigan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Boris Rotenbergin esittely ja tilastot Venäjän valioliigan sivustolla 
 Boris Rotenbergin esittely ja tilastot KLISF-sivustolla 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomen juutalaiset
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Falerii

Falerii (nykyinen Civita Castellana) oli antiikin aikainen kaupunki Etelä-Etruriassa Apenniinien niemimaalla. Se oli faliskien pääkaupunki ja kukoisti 500- ja 400-luvuilla eaa. Falerii taisteli Vejin rinnalla roomalaisia vastaan, mutta Vejin kukistuttua se liittoutui Rooman kanssa. 300- ja 200-luvuilla eaa. kaupunki kapinoi useasti roomalaisia vastaan, kunnes se vallattiin ja tuhottiin vuonna 241 eaa. Kaupunkilaiset häädettiin läheiselle tasangolle, jonne perustettiin uusi kaupunki, Falerii novi ().

Lähteet 

Rooman valtakunnan kaupungit
Eddie Clarke

Edward Allan "Fast Eddie" Clarke (5. lokakuuta 1950 Twickenham, Lontoo – 10. tammikuuta 2018 Lontoo) oli brittiläinen kitaristi, joka tunnetaan urastaan Motörhead-yhtyeessä vuosina 1977–1982. Hänet muistetaan myös yhtyeestään Fastway.

Motörhead 
Clarke on ehkä Motörheadin tunnetuin kitaristi, koska hän oli yhtyeen jäsen sen huippuaikoina 1979–1981 eli silloin kun Motörhead julkaisi Overkillin, Bomberin ja läpimurtoalbuminsa Ace of Spadesin. Clarke on säveltänyt Ace of Spades -levyn nimikkokappaleen, josta on sittemmin tullut yksi rockhistorian klassikoista myös riffinsä vuoksi.

Fastway 
Kun Clarke erosi Motörheadistä vuonna 1982 erimielisyyksien vuoksi, hän päätti perustaa uuden yhtyeen. Vuonna 1983 Clarken yhtye oli koottu, ja sen nimeksi tuli Fastway. Melko pian Fastway alkoi työstää ensimmäistä albumiaan Fastway. Yhtye on tehnyt kappaleen Trick Or Treat samannimiseen kauhu-elokuvaan vuonna 1986. Samanniminen albumi on Fastwayn myydyin.

Kuolema 
Clarke menehtyi sairaalahoidossa keuhkokuumeeseen 10. tammikuuta 2018.

Diskografia
Motörhead
 
 
 
 
 
 
 

Fastway
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Brittiläiset kitaristit
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet

Lähteet