joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kristaps Baževičs

Kristaps Baževičs (s. 2. elokuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa try-outilla Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan slovenialaisjoukkue Olimpija Ljubljanassa.

Ura

Seuraura
Baževičs on EVHS:n kasvatti. Hän siirtyi jo 15-vuotiaana Ruotsiin ja AIK IF:n U16-junioreihin kaudeksi 2009–2010. Kesken kauden 2010–2011 Baževičs siirtyi seuran J18-junioreista Lidingö Vikingsiin, jossa hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan Ruotsin II-divisioonassa yhden runkosarja- ja kaksi nousukarsintasarjan ottelua.

WHL-joukkue Prince Albert Raiders varasi Baževičsin 24. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012, mutta vain kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Baževičs vaihtoi NAHL-junioriliigan Alaska Avalancheen. Kauden 2012–2013 hän aloitti samassa liigassa Johnstown Tomahawksin riveissä, mutta Baževičs vaihtoi sieltä Wichita Falls Wildcatsiin tammikuussa 2013.

Kesällä 2014 Baževičs siirtyi try-outille SM-liigajoukkue Porin Ässiin, jonne hän sai elokuussa vuoden mittaisen sopimuksen. Baževičs pelasi kauden 2014–2015 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa. Hän voitti koko A-nuorten SM-liigan tehotilaston lukemalla +37 ja palkittiin kauden päätteeksi Raimo Helminen -palkinnolla. Kaudeksi 2015–2016 Baževičs siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TuToon. Hän purki sopimuksensa kuitenkin yhteisymmärryksessä jo ennen kauden alkua elokuussa 2015. Baževičs pelasi alkukaudella kaksi ottelua kotimaansa pääsarjan HK Zemgalessa, kunnes hän teki syyskuun 2015 lopulla loppukauden mittaisen sopimuksen Mestiksen nousijajoukkue Kokkolan Hermeksen kanssa. Baževičsin kausi päättyi kuitenkin runkosarjaan loukkaantumisen vuoksi.

Heinäkuussa 2016 Baževičs palasi kotimaahansa ja siirtyi try-outille KHL-joukkue Dinamo Riikaan. Hän jäi kuitenkin ilman sopimusta ja siirtyi elokuussa try-outille Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan slovenialaisjoukkue Olimpija Ljubljanaan.

Maajoukkueura
Baževičs pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Baževičs edusti myös Latvian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011. Hän on pelannut myös kolme ottelua Latvian A-maajoukkueessa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Latvialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Lars D. Eriksson

Lars David Eriksson (s. 10. marraskuuta 1938 Maarianhamina) on suomalainen  juristi ja Helsingin yliopiston julkisoikeuden emeritusprofessori.

Eriksson valmistui oikeustieteen tohtoriksi 1980. Hän toimi Helsingin yliopistossa julkisoikeuden vt. apulaisprofessorina 1972–1982, apulaisprofessorina 1982–1998 ja professorina 1998–2001. Eriksson on osallistunut aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun perusoikeuksien ja vähemmistöjen puolustajana sekä valtaapitävien arvostelijana. 

Eriksson oli 1960-luvulla Ruotsalaista Kansanpuoluetta lähellä olleen Nyliberala studentförbundet -opiskelijajärjestön hallituksen puheenjohtajana, mutta hän siirtyi sitten sosialidemokraattien ja myöhemmin kommunistien kannattajaksi. Eriksson oli Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomitean jäsen 1982–1988.

Teoksia 
 Marxistisk teori och rättsvetenskap. Väitöskirja. Juridiska föreningens i Finland publikationsserie n:o 48. Juridica, Helsingfors 1980.
 Åbo nation: Historik. Del I: 1956–1981 (Gustav Elfving), Del II: 1982–1986 (Lars D. Eriksson). Åbo Nation, helsingfors 1988.
 Ålandsfrågan. Kirjoittaneet Lars D. Eriksson, Urpo Kangas. Juristförbundets förlag, Helsingfors 1988.
 Kritik, moral och rätt: Artiklar och diskussionsinlägg. Helsingin yliopiston julkisoikeuden laitoksen julkaisuja. D 11. Helsingfors 1992.
 Maktdelning, intressen och social förändring. Yleisen oikeustieteen laitoksen julkaisuja 15. Helsingfors universitet, Helsinki 1998.
 Oikeuden kielet: Oikeus ja oikeudellinen ajattelu monikielisessä maailmassa. Toimittanut Antero Jyränki. Kirjoittajat Lars D. Eriksson ym. Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan julkaisuja, Kokoomateosten sarja B 7. Turku 1999.
 Motströms. Texter av Lars D. Eriksson i urval av Marcus Floman, Markus Haakana och Dan Eskil Jansson. Åbo nation vid Helsingfors universitet, Helsingfors 2002.
 Otänkta tankar. Illustrationer Kaj Lindström. PQR-kultur, Mariehamn 2002.
 Carl Wargh: Maalaus ja piirustus - måleri och teckning. Toimitus Dan Holm. Kuvat Erkki Salminen. Tekstit Lars D. Eriksson, Erik Kruskopf, Dan Holm. Skrifter utgivna av Österbottens museum nr 36. Pohjanmaan museo, Vaasa 2007.

Toimitteita 
 Front mot kärnvapen. Redaktion Lars D. Eriksson, Pär Stenbäck och Henrik Westman. Söderström, Helsingfors 1963.
 Varning för vård: En bok om frihetsberövande, vårdsanstalter och vårdideologi. Söderström & Co, Helsingfors 1967.
 Pakkoauttajat. Tammi 1967.
 Dialectic of law and reality: Readings in Finnish legal theory. Edited by Lars D. Eriksson and Samuli Hurri. University of Helsinki, Faculty of Law, Helsinki 1999.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset oikeustieteilijät
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Suomalaiset juristit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Karri Kaitue

Karri Kaitue (s. 1964) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen, joka toimii elokuusta 2015 alkaen Ekokemin toimitusjohtajana. Hän jätti yhtiön toimitusjohtajuuden syyskuun 2016 lopussa yhtiön siirryttyä Fortumille. 

Kaitue teki pitkän uran Outokumpu Oyj:ssä. Hän eteni Outokummun organisaatiossa 1990–2011 lakimiehestä konsernin varatoimitusjohtajaksi ja toimitusjohtajan sijaiseksi. 

Kaitue on toiminut useiden julkisesti noteerattujen yhtiöiden hallituksissa ja valtiosektorilla, kuten Taideyliopiston, Destian ja CapManin hallitusten puheenjohtajana sekä Outotecin ja Cargotecin hallitusten jäsenenä. Luotsauspalveluja tarjoavan valtionyhtiö Finnpilotin hallituksesta Kaitue erosi elokuussa 2016 Itä-Uudenmaan käräjäoikeuden tuomittua hänet sakkoihin vesiliikennejuopumuksesta ja vesiliikennerikkomuksesta. Kaitue oli ohjannut venettä noin 1,45 promillen humalassa Kuggenin merialueella.

Kaitue nimitettiin vuoden 2020 alussa Alexandria Pankkiiriliikkeen hallituksen puheenjohtajaksi  ja Elcoline Group Oy:n hallitukseen.

Kaitue nimitettiin vuonna 2021 italialaisen asianajotoimisto Nunziante Magronen Of Councel tehtäviin.

Kaitue toimii puheenjohtajana lisäksi Filtra Oy:n ja vuoden 2022 alusta Marinetek Groupin hallituksissa. Vuonna 2022 Kaitue nimitettiin Teatteri Jurkan johtokuntaan.

Koulutukseltaan Kaitue on oikeustieteen lisensiaatti Helsingin yliopistosta. Hän on suorittanut lisäksi jatko-opintoja Yhdysvalloissa.

Kaitueelle on myönnetty vuonna 2018 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1 luokan ritarimerkki.   

Karri Kaitue on näyttelijä Katariina Kaitueen veli. Heidän äitinsä on käsikirjoittaja-näyttelijä Liisamaija Laaksonen ja isä varatuomari, yritysjohtaja Raimo Kaitue . 

Karri Kaitue on nuorena esiintynyt Spede Pasasen ja Tapio Parkkisen tv-elokuvissa. Vuonna 1994 hän toimi juontajana Yle TV1:n keskusteluohjelmasarjassa Operaatio isänmaa.

Lähteet

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Venäjän laivaston ilmavoimien kalustosta

Tämä on luettelo Venäjän laivaston ilmavoimien nykyisestä kalustosta.

Lentokoneet

Helikopterit

Aseistus

Katso myös
Luettelo Venäjän ilmavoimien kalustosta
Luettelo Venäjän laivaston kalustosta

Lähteet

Venäjän asevoimien kalusto
Venäjän laivasto
laivaston ilmavoimien kalusto
MGM-140 ATACMS

MGM-140 ATACMS () on maavoimien taktinen ohjusjärjestelmä – tykistöohjus. Laukaisualustana on M270 MLRS tai M142 Himars -raketinheitinjärjestelmät.

Kansainväisesti vaikuttavan rypälepommien kiellon myötä kuorma-ammusten markkinat kuivuivat. Tämän johdosta Suomen maavoimat hankki M270 MLRS:eihin päivitykset, jotka mahdollistavat itseohjautuvien järjestelmien kuten ATACMS ja GMLRS käytön. Ensin mainituista käytännössä ainoastaan viimeisin variantti MGM-168 ATACMS – Block IVA tulee kysymykseen, sillä aiemmat ovat ongelmallisia kuorma-ammuksia.

Sadan miljoonan euron ATACMS-ohjustilaus peruttiin 2014 vedoten korkeisiin kustannuksiin. Puolustusvoimat piti järjestelmää yhtenä tärkeimmistä uskottavan puolustuskyvyn ylläpidon kannalta. Vastaavaa kaukovaikutuskykyä on hankittu Ilmavoimien JASSM-kaupan myötä.

Mallit 
 MGM-140A – Block I
 Aiemmin M39. Kuorma-ammus, joka sisältää 950 kpl M74-tytärammuksia. Kantama 128 kilometriä.

 MGM-140B – Block IA
 Aiemmin M39A1. GPS/INS-ohjautuva kuorma-ammus, joka sisältää 275 kpl M74-tytärammuksia. Kantama 165 kilometriä.
 Lockheed Martin sai tammikuussa 2015 Yhdysvaltain puolustushallinnolta sopimuksen jatkokehittää järjestelmää, jotta rypälepommikiellon syystä eli maastoon jäävien räjähtämättömien tytärammuksien ongelmasta päästäisiin.

 MGM-164 ATACMS – Block II
 Aiemmin MGM-140C tai M39A3. Northrop Grummanin suunnittelema kuorma-ammus, joka sisältää 13 kpl tankintuhoaja-tytärammuksia. Vuoden 2003 lopussa Yhdysvaltain maavoimat lakkautti rahoituksen ja järjestelmää ei otettu koskaan käyttöön.

 MGM-168 ATACMS – Block IVA
 Aiemmin MGM-140E tai Block IA Unitary. GPS-INS-ohjautuva ammus, joka sisältää yksittäisen 230 kg taistelukärjen (ei tytärammuksia). Kehityssopimus solmittiin joulukuussa 2000, koetestit huhtikuussa 2001. Ensimmäinen tuotantosopimus solmittiin maaliskuussa 2002. 
 Kantama on sittemmin pidentynyt 300 kilometriin, rajoitteena enemmänkin MTCR-sopimus kuin tekniset syyt.
 Suomi suunnitteli 70 kpl hankkimista, peruttiin kustannussyistä.

Lähteet 

Kuorma-ammukset
Johannes Vetter

Johannes Vetter (s. 26. maaliskuuta 1993) on saksalainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on syyskuussa 2020 Chorzówissa heitetty 97,76 m. 

Vetter aloitti aikuisten uransa vuonna 2011. Ensimmäisen kerran hän heitti urallaan yli 80 metriä toukokuussa 2015 Hallessa ja 90 metriä hän ylitti ensimmäisen kerran Luzernissa 11. heinäkuuta 2017. Luzernissa hän heitti kilpailun neljällä ensimmäisellä heittokierroksella jokaisella yli 90 metriä, ja parhaallaan neljännellä kierroksella 94,44 m nousten nykykeihään maailman kaikkien aikojen listalla toiseksi. Häntä ennen vain Jan Železný oli heittänyt samassa kilpailussa neljästi tai useammin yli 90 metriä. 6. syyskuuta 2020 Vetter heitti Chorzówissa Puolassa 97,76 m jääden vajaan metrin Železnýn maailmanennätyksestä 98,48 m.

Vetter selviytyi vuoden 2015 MM-kilpailuiden finaaliin viimeisenä heittäjänä. Finaalissa hän oli seitsemäs. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Rion olympialaisissa 2016 hän oli neljäs tuloksella 85,32. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Vetter voitti kultaa avauskierroksen heitollaan 89,89 m. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia tuloksella 85,37; edellisen päivän karsinnassa hän heitti pisimmän tuloksen 89,35. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli yhdeksäs. Hänen valmentajansa Boris Obergföll piti epäonnistumisen syynä heittopaikan Mondo-alustaa.

Saksan-mestaruuskilpailuissa Vetter voitti kultaa 2017 ja 2020, hopeaa 2015 ja pronssia 2018.

Tilastoja

Parhaat tulokset
10 parhaan tuloksen keskiarvo 93,98 Päivitetty 1.7.2021

97,76 (1) Chorzów 6.9.2020
96,29 (1) Chorzów 29.5.2021
94,44 (1) Luzern 11.7.2017
94,20 (1) Ostrava 19.5.2021
93,88 (1) Thum 18.8.2017
93,59 (1) Kuortane 26.6.2021
93,20 (1) Dessau 21.5.2021
92,70 (1) Leiria 11.3.2018
92,14 (1) Luzern 29.6.2021
91,56 (2) Doha 4.5.2018

Kausien parhaat 
2011 71,60
2013 76,58
2014 79,75
2015 85,40 Jena 31.5.
2016 89,57 Berliini 3.9.
2017 94,44 Luzern 11.7.
2018 92,70 Leiria 11.3.
2019 90,03 Minsk 10.9.
2020 97,76 Chorzów 6.9.
2021 96,29 Chorzów 29.5.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
The Cinema Snob

The Cinema Snob on Brad Jonesin ohjaama, editoima ja käsikirjoittama nettikomediasarja. Jones esittää myös sarjan päähenkilöä, Cinema Snobia. Sarjan esittäminen alkoi vuonna 2007 YouTube -videopalvelussa, mutta Jones joutui siirtämään sarjan tekijänoikeussyistä sen omalle nettisivulle, TheCinemaSnob.comiin vuonna 2009. Sarja liittyi Channel Awesomeen tammikuussa 2010.

Sarja seuraa Cinema Snobia, joka arvostelee hämäriä eksploitaatioelokuvia ja pornografiaa 1960-luvun lopulta 1990-luvun alulle. Vuodesta 2013 lähtien Snob on alkanut arvostella myös laajemmin levinneitä elokuvia, kuten Perjantai 13. päivä, Halloween, Painajainen Elm Streetillä ja Äiti kulta.

Brad Jones innostui tekemään Cinema Snobia katsottuaan Roger Ebertin arvostelun elokuvasta Friday the 13th: The Final Chapter. "Se arvostelu oli minusta hauska", Jones sanoi, "ja se sai minut ajattelemaan, miten outoa on nähdä elokuvasnobi arvostelemassa kauhu- tai eksploitaatioelokuvia." 

Sarja on saanut suuren kulttimaineen, ja vastaanotto on ollut myönteinen. Sarjasta tehtiin vuonna 2012 elokuvasovitus, The Cinema Snob Movie, jonka ohjasi Ryan Mitchelle. Kyseinen elokuva sai vuonna 2019 jatko-osan Another Cinema Snob Movie, myös Mitchellen ohjaamana.

Lähteet 

2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Internet-huumori
Nettisarjat
Rally Costa Smeralda

Rally Costa Smeralda on Italiassa, Sardinian saarella ajettava rallikilpailu. Kilpailun historia ulottuu vuoteen 1978 ja se oli keskeinen osa Rallin EM-sarjaa aina vuoteen 1994 asti. Kolmen vuoden tauon jälkeen ralli palasi kalenteriin vuonna 1998 Italian kansallisen mestaruussarjan osakilpailuna.
Suomalaisista rallin ovat voittaneet Harri Rovanperä kerran, Juha Kankkunen, Henri Toivonen ja Markku Alén kukin kahdesti.

Voittajat

Aiheesta muualla 
Rallin virallinen sivusto
EWRC.cz

Italian moottoriurheilu
Sardinia
Ivan Provorov

Ivan Vladimirovitš Provorov (, s. 13. tammikuuta 1997) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersissa. Hänet varattiin ensimmäisellä kierroksella vuoden 2015 varaustilaisuudessa.

Pelaajaura
Provorov pelasi USHL:ssä Cedar Rabids RoughRidersissa ennen kuin hänet varattiin Brandon Wheat Kingsiin 30. pelaajana vuoden 2014 varaustilaisuudessa. 14. elokuuta 2014 hän siirtyi Wheat Kingsiin. Vuonna 2016 hän voitti Brandonissa WHL:n mestaruuden. 

Hän aloitti Philadelphian kokoonpanossa kaudella . Provorov nousi jo ensimmäisellä kaudellaan Philadelphian eniten pelaavaksi puolustajaksi. Kauden päätteeksi hän voitti Barry Ashbee Trophyn, joka annetaan vuosittain Flyersin parhaalle puolustajalle.

Lähteet 
 
 
 

Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Venäläiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Philadelphia Flyersin varaamat pelaajat
Meliora

Meliora on ruotsalaisen rockyhtyeen Ghostin kolmas studioalbumi sekä yhtyeen ensimmäinen, jolla laulajana toimii Papa Emeritus II:n tilalle tullut Papa Emeritus III. Albumi julkaistiin 21. elokuuta 2015 levymerkillä Loma Vista Recordings.

Albumin nimi on latinaa ja tarkoittaa vapaasti suomennettuna ”parempaa”.<ref name=" Albumin kansikuvan on toteuttanut Zbigniew M. Bielak.

Taustaa 
Joulukuussa 2014 yhtye julkisti kirjoittavansa uusia kappaleita tulevaa kolmatta studioalbumia varten. 28. toukokuuta 2015 yhtye julkaisi VH1 Classic -kanavalla kaikessa hiljaisuudessa mainoksen, jolla tiedotettiin albumin nimestä, jäsenten uusista maskeista sekä julkistettiin uusi laulaja, Papa Emeritus III. Albumin ensimmäinen single "Cirice" julkaistiin 31. toukokuuta 2015. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo. 12. heinäkuuta 2015 albumilta vuosi myös epävirallisesti kappale "From the Pinnacle to the Pit", joka kuitenkin poistettiin myöhemmin samana päivänä IFPI:n tekemän tekijänoikeusvaatimuksen vuoksi. Kappale julkaistiin myöhemmin virallisesti Spotifyssa. Kappale "Absolution" julkaistiin 31. heinäkuuta 2015. Neljäs ennakkoon ilmestynyt kappale "Majesty" julkaistiin 7. elokuuta 2015.

Vastaanotto 
Meliora sai hyvän vastaanoton, ja viihdesivusto Metacritic antoi albumille arvosanan 78/100, joka pohjautuu 11 arvostelun mediaaniin.

Albumi nousi ilmestyessään suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1. Kappale ”He Is” nousi Suomessa radiosoittolistan sijalle 89. joulukuussa 2015. Kappaleen korkein sijoitus on helmikuulta 2016, jolloin se oli sijalla 65.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Papa Emeritus III – laulu
 Nameless Ghouls – kaikki instrumentit

Tuotanto 
 Klas Åhlund – tuottaja, äänittäjä
 Andy Wallace – miksaaja
 Necropolitus Cracoviensis Zbigniew M. Bielak – kansitaide

Arviot 
 Metacritic: 78/100
 Allmusic: 
 Angry Metal Guy: 
 AntiHero Magazine: 
 Heavyblogisheavy.com: 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 
 Metal Injection: Erittäin positiivinen
 Pitchfork Media: 6.2/10
 Sputnikmusic: 4.3/5

Lähteet 

Ghostin albumit
Vuoden 2015 albumit
Noora Tulus

Noora Tulus (s. 15. elokuuta 1995) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Luleå HF:ää. 

Tulus pelasi KJT:ssä Suomisarjaa, 1. divisioonaa ja Mestistä kaudet 2010–2013. Seuraavalla kaudella hän debytoi SM-sarjassa KJT.ssä, kunnes siirtyi kesken kauden Espoo Bluesiin. Blues voitti Suomen-mestaruuden 2014 ja 2015. Tulus siirtyi Bluesista Luleå HF:ään keväällä 2016, ja voitti samana keväänä Ruotsin-mestaruuden. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös 2018, 2019 ja 2021.

Tulus on pelannut SM-sarjassa 73 runkorjaottelua. Niissä hän on tehnyt 59 maalia ja antanut 72 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 14 ottelussa kaksi maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. Ruotsin pääsarjassa hän on pelannut 180 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 65 maalia ja antanut 137 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 44 ottelussa 15 maalia ja antanut 21 maalisyöttöä. (tilanne 21.2.2022)

Tulus kuului MM-pronssia saaneeseen Suomen alle 18-vuotiaiden joukkueeseen 2011. Hän pelasi saman ikäluokan MM-kilpailuissa myös 2012. Hän sai pronssia ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Hän kuului Suomen MM-joukkueeseen myös 2016, jolloin se sijoittui neljänneksi, ja MM-pronssijoukkueeseen 2017. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022.

21.2.2022 mennessä hän on pelannut 133 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 21+53=74. MM-kilpailuissa hän on pelannut 30 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja antanut kymmenen maalisyöttöä. Olympialaisissa hän on pelaamissaan 13 ottelussa antanut seitsemän maalisyöttöä.

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Travis Konecny

Travis Konecny (s. 11. maaliskuuta 1997) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersissa.

Ura

Junioriura 
Konecny varattiin Ottawa 67's:ään vuoden 2013 OHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä sijalla, jonka ansiosta hän voitti Jack Ferguson Awardin. Ensimmäisessä pelaamassaan OHL-ottelussa 20. syyskuuta 2013 hän sai tililleen heti kaksi syöttöpistettä. Hänet nimettiin samassa kuussa OHL:n kuukauden tulokkaaksi hänen tehtyään 11 pelissä neljä maalia ja viisi syöttöpistettä.

Konecny pelasi vahvan kauden ja hänet palkittiin sen päätteeksi OHL:n vuoden tulokkaana Emms Family Awardilla. Hänet myös nimettiin liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Kauden 2014–2015 alussa Konecny nimettiin Ottawa 67's:n kapteeniksi. Hän oli kauden päätteeksi joukkueen sisäisen pistepörssin toinen 68 pisteellään.

Seuraura 
Konecny aloitti NHL:ssä kaudella  toisen lupaavan tulokkaan Ivan Provorovin kanssa. Konecny teki vaikutuksen intohimoisiin Philadelphian faneihin, kun tappeli tulokaskaudellaan New York Rangersin Brandon Pirrin kanssa. Tulokaskaudellaan Konecny teki 70 pelissä tehot 11+17=28.

Kaudella  Konecny sai peliaikaa Flyersin ykkösketjussa Sean Couturierin ja Claude Giroux'n kanssa. Hänen pistesaldonsa oli 81 pelissä 24+23=47. Vuoden 2018 playoffeissa Konecny teki yhden maalin Flyersin hävitessä Pittsburgh Penguinsille kuudessa pelissä.

Konecny allekirjoitti kuuden vuoden ja 33 miljoonan dollarin (5,5 miljoonaa per kausi) arvoisen jatkosopimuksen Flyersin kanssa 16. syyskuuta 2019. 30. joulukuuta hänet valittiin ensimmäistä kertaa NHL:n All-Star -tapahtumaan, joka pidettiin tammikuussa 2020. Valintansa aikana Konecnylla oli 34 pistettä 36:ssa pelistä. NHL:n  kausi keskeytettiin 12. maaliskuuta 2020 koronaviruspandemian vuoksi. Keskeytyksen aikaan Konecny johti Flyersin pistepörssiä 61 pisteellä 66 pelissä.

Maajoukkueura 
Konecny teki debyyttinsä maajoukkuetasolla edustaessaan Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2014 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Kanada sijoittui kolmanneksi. Hän edusti Kanadaa myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jossa Kanada voitti kultaa. Vuonna 2017 jääkiekon MM-kisoissa Konecny edusti Kanadaa ensimmäistä kertaa miesten tasolla. Hän teki 10 pelissä tehot 0+8=8 Kanadan voittaessa hopeaa.

Lähteet 
 
 
 

Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Philadelphia Flyersin varaamat pelaajat
Joe Kovacs

Joseph Mathias ”Joe” Kovacs  (s. 28. kesäkuuta 1989 Nazareth, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kuulantyönnön kaksinkertainen maailmanmestari ja olympiamitalisti. Kovacsin ennätys on syyskuussa 2022 Zürichissä työnnetty 23,23. Kovacsin valmentajana toimii hänen vaimonsa Ashley Kovacs.

Ura 
Kovacs aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012. Ensimmäisen kerran hän työnsi yli 20 metriä samana vuonna. Vuonna 2014 Kovacs oli mukana Continental Cupissa, jossa hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 20,87. Heinäkuussa 2015 Kovacs työnsi Timanttiliigan osakilpailussa Monacossa voittotuloksen 22,56, mikä oli maailman pisin työntö 12 vuoteen.

Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä Kovacs saavutti kultaa. Hänen paras työntönsä kantoi 21,93, mikä riitti kultaan 19 senttimetrin erolla David Storliin. Rion olympialaisissa 2016 hän voitti olympiahopeaa tuloksella 21,78. Toukokuussa 2017 hän työnsi tuloksen 22,57, joka oli pisin työntö 14 vuoteen ja hän nousi tällä työnnöllä kaikkien aikojen listalla 9. sijalle.

Kovacs saavutti MM-hopeaa Lontoossa 2017 tuloksella 21,66. Hän voitti maailmanmestaruuden Dohassa 2019 kaikkien aikojen kolmanneksi parhaalla tuloksella 22,91. Kilpailun mitalikolmikko mahtui sentin sisälle. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa tuloksella 22,65. Eugenen MM-kilpailussa 2022 Kovacs saavutti hopeaa tuloksella 22,89. 7. syyskuuta 2022 Zürichissä Kovacs työnsi 23,23 ja nousi kaikkien aikojen tilastossa toiseksi 14 senttimetrin päähän Ryan Crouserin maailmanennätyksestä 23,37.

Kovacs on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 133 kilogrammaa.

Parhaat tulokset 

10 parhaan tuloksen keskiarvo 22,799 m Päivitetty 8.9.2022.

 23,23 m (1), Zürich 7. syyskuuta 2022
 22,91 m (1), Doha 5. lokakuuta 2019
 22,89 m (2), Eugene 17. heinäkuuta 2022
 22,89 m (1), Székesfehérvár 8. elokuuta 2022
 22,87 m (2), Eugene 24. kesäkuuta 2022
 22,72 m (1), Columbus 1. toukokuuta 2021
 22,65 m (2), Tokio 5. elokuuta 2021
 22,65 m (1), Lausanne 26. elokuuta 2022
 22,61 m (1), Bryssel 1. syyskuuta 2022
 22,57 m (1), Tucson 18. toukokuuta 2017

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkona 
 kuulantyöntö: 23,23 m (Zürich 2022)

Sisällä 
 kuulantyöntö: 22,05 m (Geneva 2021)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kuulantyöntäjät
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Denis Gurjanov

Denis Gurjanov (s. 7. kesäkuuta 1997 Toljatti, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Dallas Starsissa.

Ura 
Gurjanov on Lada Toljatin kasvatti. Seura varasi hänet vuorolla 42 vuoden 2014 KHL:n varaustilaisuudessa. Toljatin KHL-liigan kokoonpanossa Gurjanov pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2014–2015, pelaten kuitenkin suurimman osan kaudesta nuorten MHL-liigassa. Kesän NHL:n varaustilaisuudessa Gurjanov oli suurimpia eurooppalaisia lupauksia, ja Dallas Stars varasi hänet ensimmäisellä kierroksella vuorolla 12.

Gurjanov pelasi kauden 2015–2016 Toljatissa ja siirtyi tämän jälkeen kolmivuotisella tulokassopimuksella Dallas Starsin organisaatioon.

Lokakuussa 2020 Gurjanov teki Starsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,1 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Kesäkuussa 2022 Gurjanov teki Starsin kanssa yksivuotisen ja 2,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Tilastot

Aiheesta muualla

Lähteet

Venäläiset jääkiekkoilijat
Dallas Starsin pelaajat
Dallas Starsin varaamat pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Veikko Nevanlinna

Veikko Wilhelm Nevanlinna (s. 12. tammikuuta 1920–2012) oli Jyväskylän yliopiston matematiikan apulaisprofessori. Nevanlinna työskenteli Jyväskylän yliopiston matematiikan apulaisprofessorina 1966–1983. Veikko Nevanlinna väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1964 lukuteorian alalta aiheesta Über die elementaren Beweise der Primzahlsätze und deren äquivalente Fassungen. 

Veikko Nevanlinna oli Frithiof Nevanlinnan poika.

Julkaisut 
 Matematiikkaa harrastajille. Jyväskylä : Gummerus, 1958.
 Über den elementaren Beweis des Primzahlsatzes. Helsinki : Societas scientiarum Fennica, 1962. – (Commentationes physico-mathematicae, ISSN 0069-6609; 27, 3). 
 Über die elementaren Beweise der Primzahlsätze und deren äquivalente Fassungen. Helsinki : Suomalainen tiedeakatemia : 1964. – (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1953; 343). - Diss. Helsingin yliopisto.
 A refinement of Selberg's asymptotic equation. Jyväskylä, 1967.
 On equivalent forms of the prime number theorem. Turku, 1969. – (Turun yliopiston julkaisuja. 126).
 On constants connected with the prime number theorem for arithmetic progressions. Helsinki : Suomalainen tiedeakatemia, 1973 – (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1953; 539). ISBN 951-41-0107-3 
 Lukuteorian alkeet. Jyväskylä : Jyväskylän yliopisto, 1988. ISBN 951-679-895-0 – 2. p. 2004. (Luentomoniste / Jyväskylän yliopisto, matematiikan ja tilastotieteen laitos, ISSN 1457-8891; 8). ISBN 951-39-1852-1
 Koulumatematiikan erikoiskurssi. Jyväskylä : Jyväskylän yliopisto, 1991. ISBN 951-680-612-0

Lähteet

Aiheesta muualla 
Mathematics Genealogy Project: Veikko Nevanlinna 

Suomalaiset professorit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Jyväskylän yliopiston professorit
Nörtti Uljas

Nörtti Uljas () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Disney Channelin alkuperäinen nuortenelokuva. Sen ensimmäinen televisioesitys sai Amerikassa lähes 5 miljoonaa katsojaa. Elokuvan pääosissa ovat Sarah Hyland ja Matt Prokop.

Elokuvassa lukion suosituin tyttö Dylan saa uusia näkökulmia elämään, kun wannabe-leffanörtti pelastaa hänen kalliin laukkunsa suihkulähteestä ja vastapalveluksena suostuu tämän dokumenttielokuvan tähdeksi. Dylan on rikas ja itsekeskeinen diiva ja Josh keskiluokkainen naapurinpoika, mutta heidän välilleen muodostuu orastava ystävyys, joka lopussa syvenee rakkaudeksi. Dylan kilpailee kukkaistytön kruunusta, mutta lopulta ymmärtää todellisen ystävyyden olevan suosiota tärkeämpää.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2011 elokuvat 
Disney Channelin elokuvat
Vikin kalliopiirrokset

Vikin kalliopiirrokset sijaitsevat Rollan saarella Ibestadissa Tromssan läänissä Norjassa. Piirroskenttä sisältää kuusi kalliopiirrosta ja kenttä aukeaa itään Rollen ja Andørjan saarten väliseen Bygdan salmeen. Piirrokset on ajoitettu Norjan jääkauden jälkeiseen kivikauden alkupuoliskon loppulle noin 4300 eaa..

Tutkimus 
Piirrokset löytyivät vuonna 1947, jolloin dokumentoitiin kaksi kuvakenttää. Povl Simonsen kuitenkin huomautti 1950-luvulla, että kentässä 2 merkityt viivat olivat todennäköisesti luonnollisia halkeamia.

Ajoitus 
Norjassa on nykyään suuri yksimielisyys siitä, että useimmat kalliopiirrokset tehtiin veden äärelle. Silloin Vikin piirrokset olisi tehty merenrantaan veden ollessa 21 metriä korkeammalla kuin nykyään. Meri on jääkauden jälkeisen maankohoamisen vuoksi laskenut saman verran. Kun maankohoamisen historia tunnetaan, voidaan esittää piirroksille ajoitus 5400 BP eli 4330−4240 eaa.. Tämä sijoittuu jääkauden ajan kivikauden alkupuoliskon lopulle.

Piirrosalue

Muinainen ympäristö 
Rollen saari on melko korkea ja sen huippu ylittää 1000 metriä. Aiemmin dokumentoitiin kaksi piirroskenttää, mutta nykyään kenttää Vik 2 ei pidetä piirroskenttänä. Ainoa piirroskenttä (Vik 1) sijaitsee 21 metriä merenpinnan yläpuolella. Piirroskenttää alempana olevat tasaiset alueet olivat tuolloin merenpohjaa ja kun eläimet kulkivat vuorenrinnettä, joutuivat ne ohittamaan piirroskallion aivan sen vierestä (näin käy nykyäänkin). Merivesi ulottui piirtämisen alkaessa kentän alaosiin asti. Piirretyt kuviot erottuivat hyvin kallion tummasta taustasta kauas merelle, josta saavuttiin saarelle veneellä.

Kalliopiirrokset 
Piirroskenttä on piirretty hakkaamalla pystysuoraan kallionseinämään urat. Sen päähahmo on noin 1,5 metriä pitkä hirvi tai peura, joka katsoo oikealle koilliseen. Kallion pinta on rapautunut laajasti eikä kaikkia viivoja enää erota. Eläimen sarvet ja selkäviiva ovat siksi kadonneet ja etujalka on "katkennut", koska kivipinta on lohjennut siitä kohdasta pois. Eläimen turvan yli on piirretty vaakaviiva. Vasemmalla on geometrinen kuvio, jossa kahden pystyviivan väliin on piirretty sik-sak-kuvioita. Päähahmon alla on toinen geometrinen kuvio, jossa kulmikkaaseen kehykseen on piirretty "tiimalasin" muotoiset viivat.

Pari metriä oikealla ja hieman ylempänä sijaitsee maaeläimen pää, joka myös katsoo koilliseen. Sen takana on kulmaviiva ja sen edessä 7 vinoviivaa. Vinoviivat ovat kuin lukumäärien merkkinä.

Eräs tulkinta geometrisille kuvioille on pyyntiväline. Samalaisia kuvioita tavataan Norjan kalliopiirroksissa muissakin kohteissa. Nekin on piirretty eläimen lähettyville ja niissä on viivamaisesti täytetty alue. Kyseessä voisi olla pyyntikuopan verkko tai pyyntiaitaus.

Lähteet 
 
 Hesjedal, Anders:  Helleristninger som tegn og tekst - En analyse av veideristningene i Nordland og Troms (tutkielma,), 1994

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Hauge, Arild: HELLERISTNINGSGUIDE - BILDER I BERG I NORDEN

Norjan kalliopiirrokset
Tromssan läänin kunnat
Deus Ex: Mankind Divided

Deus Ex: Mankind Divided on Eidos Montrealin kehittämä ja Square Enixin julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu 23. elokuuta  PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle. 

Peli on julkaistu 3. marraskuuta 2016 Linuxille ja 12. joulukuuta 2017 macOS:lle.

Peli on laskutavasta riippuen joko neljäs tai viides osa Deus Ex -pelisarjassa. Pelin tarina jatkuu siitä, mihin sen edeltäjä Deus Ex: Human Revolution (2011) päättyi.

Vastaanotto 
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.

Peli on saanut V2.fi:n arvostelussa 4,5 tähteä viidestä.

Peli on saanut The Guardianin arvostelussa kolme tähteä viidestä.

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.2/10.

Peli on voittanut useissa luokissa Canadian Game Awards -palkinnon.

Ääninäyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Deus Ex
2020-luvulle sijoittuvat videopelit
Vuoden 2016 videopelit
Toimintaroolipelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Hiiviskelypelit
Dystopiavideopelit
Linux-pelit
MacOS-pelit
PlayStation 4 -pelit
Windows-pelit
Xbox One -pelit
Scifipelit
PlayStation 4 Pro -tehostetut pelit
Joey LaLeggia

Joey LaLeggia (s. 24. kesäkuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarja SHL-joukkue Timrå IK:ssa.

31. maaliskuuta 2015 LaLeggia solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa siirtyessään kahden vuoden tulokassopimuksella Edmonton Oilersiin.

Tilastot

Lähteet 
 
 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Edmonton Oilersin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Sähkölinja-auto

Sähkölinja-auto eli sähköbussi on sähköllä liikkuva linja-auto.

Sähkölinja-autot Suomessa

Pääkaupunkiseutu 
Keväällä 2015 ilmoitettiin, että HSL ostaa Linkkeriltä 12 sähköbussia kaupunkiliikenteeseen, joiden tuotannosta ja kokoonpanosta vastaa Fortaco. Vuonna 2019 kalustoon tuotiin myös maailman suurimman bussivalmistajan Yutongin sähköisiä linja-autoja. 

Elokuun 2021 arvioitu sähköbussimäärä pääkaupunkiseudulla on noin 160 kappaletta. Tuolloin HSL:n alueella alkoi liikennöidä 44 kappaletta sähköisiä nivelbusseja. HSL:n tavoite on sähköistää 35 % pääkaupunkiseudun kalustosta vuosikymmenen puoleenväliin mennessä ja 60 % 2020-luvun loppuun mennessä. 60 %:n osuus vastaisi noin 780 kappaletta sähköbusseja.

Turku 
Sähkölinja-autoja käytetään myös Turun seudun joukkoliikenteessä. Kesällä 2021 sähköbusseja liikennöi Turussa 61 kappaletta ja vuonna 2022 yhteensä 70.

Sähkölinja-autojen valmistajia 
 Linkker
 Steyr Automotive (tulevaisuudessa)

Katso myös 
 Johdinauto
 Sähköauto
 Sähköautot Suomessa
 Sähköautojen historia

Lähteet

Aiheesta muualla

 CNN Travel: Namsan Electric Bus cruises into international limelight 

Linja-autot
Sähköautot
Alban William Phillips

Alban William Housego Phillips (1914–1975) oli uusiseelantilainen taloustieteilijä, joka tutki erityisesti työllisyyden ja inflaation välistä yhteyttä. Hänen kehittämänsä Phillipsin käyrä on vuonna 1958 esitelty teoria, jonka mukaan työttömyys vaikuttaa inflaatioon käänteisesti. Korkean työttömyyden aikana inflaatio on siis matala ja täystyöllisyyttä kohti siirryttäessä inflaatio suurenee. 

Phillips oli Lontoon yliopiston taloustieteen professori 1958–1967, minkä jälkeen hän toimi Australian kansallisen yliopiston professorina. Hän päätyi Phillipsin käyrä -teoriaansa tutkiessaan sadan vuoden ajalta erityisesti Britannian talouselämän vaiheita. Ne osoittivat, että korkea työllisyysaste merkitsee nopeaa inflaatiota ja vastaavasti matala inflaatio edellyttää suurta työttömyyttä. Talouspolitiikassa tämä yhteys johti Phillipsin mukaan siihen, että oli valittava kahdesta pahasta jompikumpi: joko inflaatio tai työttömyys. Pillipsin käyrä oli syntyaikanaankin kiistelty, ja nykyään sitä pidetään liian yksioikoisena. Tutkijauransa myöhempinä vuosina Phillips tutki myös erilaisia talouselämän optimointimenetelmiä.

Lähteet 

Taloustieteilijät
Uusiseelantilaiset tieteilijät
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Ranskansininen

Ranskansininen (Bleu de France) on väri, joka on tyypillisesti edustanut Ranskaa. Sinistä on käytetty ranskalaisten monarkkien heraldiikassa vähintään 12. vuosisadalta asti, jolloin kuninkaiden kultainen lilja esitettiin ensi kerran sinisellä taustalla. Viime aikoina on käytetty kirkkaampaa versiota, joka perustuu tricolorin siniseen, erityisesti urheiluyhteyksissä. Ranskan kansallisjoukkueet käyttävät jokaisessa lajissa yleensä sinistä päävärinään.

Sininen on Ranskan kansallinen kilpaurheiluväri, minkä vuoksi moni ranskalainen moottoriurheiluryhmä on käyttänyt sitä, mukaan lukien Alpine, Amilcar, Ballot, Bugatti, Delage, Delahaye, Gordini, Ligier, Mathis, Matra, Panhard, Pescarolo Sport, Prost Grand Prix, Rondeau, Salmson, Talbot-Lago, Voisin.

Värikoordinaatit 
Tässä ranskansinisen väripinnan (oheinen väriruutu) värikoordinaatteja (skaalalla 0-255): 
 RGB:
 R: 49
 G: 140
 B: 231
 (heksadesimaalimuodossa #318CE7)

Bleu de France kaupallisena nimenä

Ranskansinisen mukaan on nimetty risteilyalus MS Bleu de France.

Ranskansinisiä kilpa-autoja

Lähteet

Viitteet 

Ranskan kansallissymbolit
Värit
Morgam-Viibus

Morgam-Viibus tai Morgam-Viipus on tunturi Inarin Lapissa Lemmenjoen eteläpuolella Lemmenjoen kansallispuistossa. Sen korkeus on noin 600 metriä ja se on Viipustuntureista korkein. Lisäksi se on Lemmenjoen kansallispuiston sekä Inarin kunnan korkein kohta.

Lähteet 

Inarin tunturit
Manuel Alejandro

Manuel Alejandro (s. 1933) on espanjalainen viihdemusiikin säveltäjä, joka on säveltänyt erityisesti rakkaudesta kertovia balladeja. Hän oli aktiivisimmillaan 1960-luvulta 1990-luvulle. Hän on työskennellyt esimerkiksi Luis Miguelin, Plácido Domingon, Julio Iglesiasin, Raphaelin, Hernaldo Zúñigan, José Josén, José Luis Rodriguezin, Emmanuelin, Enrique Guzmánin, Isabel Pantojan, Rocío Juradon, Rudy Marquezin ja Jeanetten kanssa.

Alejandro on säveltänyt yli 500 kappaletta. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluvat Julio Iglesiasin esittämät Lo mejor de tu vida ja Un hombre solo

Alejandro sävelsi Espanjan vuosien 1966 ja 1967 euroviisuedustuskappaleet Yo Soy Aquél ja Hablemos Del Amor toimi vuonna 1967 myös Espanjan kapellimestarina kilpailussa. Molemmat kappaleet esitti Raphael.

Lähteet
Andtheconductoris.eu

Espanjalaiset säveltäjät
Euroviisukapellimestarit
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Year Zero (kappale)

Year Zero on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin kappale ja järjestyksessään toinen single yhtyeen vuoden 2013 studioalbumilta Infestissumam. Albumista julkaistiin 10" kuvalevy- sekä 10" läpinäkyvän vihreä vinyylipainos.

Singlen kansikuva pohjautuu John Martinin maalaukseen Paradise Lost.

Kappaleet

Aiheesta muualla

Lähteet 

Ghostin kappaleet
Vuoden 2013 kappaleet
Lomamatka 80-luvulle

Lomamatka 80-luvulle on Yleisradion tv-sarja, jota esitettiin Yle TV1:llä kesällä 2015 tiistaisin yhdeksän osan verran.

Juoni
Yle Uutisten Taloustutkimuksella teettämässä kyselyssä lähes joka kolmas vastaaja ilmoitti, että 80-luvulla elämä on ollut Suomessa parhaimmillaan. Onko näin? Yleisradio teki ihmiskokeen, joka nimettiin Lomamatka 80-luvulle. 

Viikon mittaisella aikamatkalla sarjaan valitut lomamatkalaiset pääsevät hyppäämään Juha Kankkusen ralliauton kyytiin, säveltävät ja sanoittavat Pelle Miljoonan avustamana hyväntekeväisyysbiisin ja pääsevät jumppaamaan Anne Sällylän johdolla. Lomamatkalaiset tekevät taidetta ARS 83 -näyttelyn hengessä ja treenaavat 80-luvun suomalaista menestyslajia, amerikkalaista jalkapalloa.

Matka suuntaa Helsingistä Riihimäen kautta kohti Lounais-Suomea - Loppea, Lietoa, Turkua, Uuttakaupunkia ja Poria, palaten takaisin Helsinkiin. Matkallaan he keräävät suorittamistaan tehtävistä karvanoppia ja se autokunta, jolla on viikon reissun jälkeen niitä eniten, saa palkinnoksi jatkaa 80-luvun tunnelmia kesäauton muodossa.

Yhdeksänosaisen sarjan oppaana aikamatkalla toimii radio-ohjelma Lakattujen varpaankynsien Susanna Vainiola ja sarjan kertojana tunnelmoi Tapani Ripatti.

Aiheesta muualla

Yle: Lomamatka 80-luvulle
Yle Elävä Arkisto: 1980-luku

Suomalaiset televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Appelsiini (hedelmä)

Appelsiini (< ruots. Apelsin < saks. Apfelsine, ’kiinanomena’) on appelsiinin (Citrus sinensis) hedelmä. Kasvitieteessä appelsiinin hedelmä määritellään marjaksi, koska se on pehmeäkuorinen, mehevä hedelmä.

Appelsiini on pyöreä, ja muiden sitrushedelmien tavoin se on jakautunut useampaan lohkoon. Kypsät appelsiinit ovat hyviä C-vitamiinin lähteitä.

Appelsiinit ovat yleensä oransseja. Appelsiini onkin joissain kielissä antanut nimensä oranssille värille. Värin nimi tulee alun perin ranskan sanasta orange, joka merkitsee sekä appelsiinia että sen väriä. Muutamat lajikkeet ovat kuitenkin sisältä punaisia, ja niitä sanotaan veriappelsiineiksi.

Käyttö 
Yleensä appelsiinin paksu kuori poistetaan ennen syömistä ja hedelmästä syödään vain hedelmäliha. Appelsiinista voidaan myös puristaa mehua.

Hedelmän kuoren ohutta oranssista pintaa käytetään mausteena ruoanlaitossa.

Ravintoarvot 

Appelsiini sisältää 100 grammaa kohti huomattavasti enemmän C-vitamiinia kuin esimerkiksi porkkana.

Tuotanto 
Appelsiineja vietiin vuonna 2005 eri maista yhteensä 5,55 miljoonaa tonnia. Suurimmat viejät olivat Etelä-Afrikka ja Espanja. Muita merkittäviä appelsiiniviejiä ovat Yhdysvallat, Egypti, Marokko, Kreikka, Turkki ja Israel.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elintarvikkeiden koostumustietopankki: Appelsiini, kuorittu 
 Elintarvikkeiden koostumustietopankki: Appelsiini, punnittu kuorineen 

Sitrushedelmät
Fred (jalkapalloilija, 1993)

Fred (oik. Frederico Rodrigues de Paula Santos, s. 5. maaliskuuta 1993 Belo Horizonte) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Fred on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, hän on vasenjalkainen. Hän kuuluu myös Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura

Seurajoukkueura 
Fredin kasvattajaseura on Internacional, jonka paidassa Série A:ssa hän debytoi kaudella 2012. Fred pelasi kausilla 2012 ja 2013 seurassa yhteensä 33 ottelua tehden niissä seitsemän maalia. Heinäkuussa 2013 Fred siirtyi Ukrainan valioliigaan FK Šah’tar Donetskin riveihin. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti seuran kanssa liigamestaruuden sekä supercupin. Vuonna 2015 hän oli mukana voittamassa supercupia toistamiseen.

Fred jäi kiinni nesteenpoistolääke hydroklooritiatsidin käytöstä Copa Américassa 2015, ja sai vuoden pelikiellon, jonka hän kärsi kahdessa osassa: 4.2.–30.6.2016 ja 7.3.–27.7.2017. Hän voitti Ukrainan-mestaruuden 2017 ja 2018 sekä Ukrainan Cupin 2018. Kaikkiaan hän pelasi Šah’tar Donetskissa 101 Ukrainan liigan ottelua, joissa teki kymmenen maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 24 ottelua ja viimeisteli yhden maalin.

Fred siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavan Manchester Unitedin riveihin 47 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2018. Kauden 2021–2022 loppuun mennessä hän on pelannut Unitedissa 104 valioliigaottelua, 16 Mestarien liigan ottelua ja 17 Eurooppa-liigan ottelua. Valioliigassa hän on tehnyt maalin syyskuussa 2018 Wolverhamptonia ja huhtikuussa 2021 Tottenhamia vastaan sekä kaudella 2021–2022 kahdesti Leedsiä ja kerran Crystal Palacea ja Leicesteriä vastaan. Eurooppa-liigassa hän teki kaksi maalia yhdessä ottelussa Club Bruggea vastaan helmikuussa 2020. Hän tuli vaihdosta kentälle tappiollisessa Eurooppa-liigan finaalissa Villarrealia vastaan 2021.

Maajoukkueura 
Fred debytoi vuonna 2014 Brasilian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Debyytti Brasilian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui saman vuoden marraskuussa ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Kesäkuussa 2015 maajoukkueen päävalmentaja Dunga nimesi Fredin mukaan saman kesän Copa Américaan loukkaantuneen Luiz Gustavon tilalle. Fred pelasi turnauksessa kaksi alkulohko-ottelua. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi kuusi ottelua Brasilian hopeajoukkueessa Copa Américassa 2021.

Saavutukset 
Šah’tar Donetsk
Ukrainan valioliiga 2013–2014, 2016–2017, 2017–2018
Ukrainan supercup 2013, 2015
Ukrainan cup 2018

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Dopingrikkomuksesta tuomitut jalkapalloilijat
Dopingrikkomuksesta tuomitut brasilialaiset
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Raimo Mäntynen

Raimo Tapani Mäntynen (s. 22. maaliskuuta 1954 Karhula) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

Mäntynen pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan Peli-Karhuissa kaudella 1973–1974. Vuosina 1976–1982 hän edusti Helsingin NMKY:tä kuuden kauden ajan ja saavutti kahdesti Suomen cupissa hopeaa.

Suomen maajoukkueessa Mäntynen pelasi vuosien 1972–1979 välillä 77 ottelua 3,2 pisteen keskiarvolla. A-nuorten maajoukkueessa hän pelasi 13 ottelua. Mäntynen kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1977 EM-kilpailuissa Belgiassa, missä se sijoittui kymmenenneksi. Pohjoismaiden mestaruuden Mäntynen voitti Suomen joukkueessa vuonna 1978.

Saavutukset 
 Vuoden 1977 EM-kilpailujen kymmenes sija
 Pohjoismaiden mestaruus 1978
 Suomen cupin hopeaa 1978 ja 1979

Lähteet 
 Raimo Mäntynen baskethotel.com
 Maajoukkueprofiili Suomen Koripalloliitto
 Profiili fiba.com

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Giorgian De Arrascaeta

Giorgian Daniel De Arrascaeta Benedetti (s. 1. kesäkuuta 1994 Nuevo Berlín) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Cruzeiroa. Pelipaikaltaan molempijalkainen De Arrascaeta on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura

Seurajoukkueura 
De Arrascaeta on Defensor Sporting Clubin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vuosina 2012-2015. Otteluita Uruguayn Primera Divisiónissa kertyi 55 ja maaleja 16. De Arrascaeta debytoi seuran paidassa myös Copa Libertadoresissa, jossa maaleja syntyi 12 ottelussa kaksi kappaletta. Tammikuussa 2015 De Arrascaeta siirtyi Brasilian Série A:n Cruzeiroon, jossa hän sai kevätkaudella 2015 enemmän vastuuta Copa Libertadoresissa kuin Série A:ssa.

Maajoukkueura 
De Arrascaeta kuului vuosina 2012-2013 Uruguayn alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa hän pelasi 20 ottelua tehden niissä neljä maalia. Hän oli mukana myös vuoden 2013 MM-kilpailuissa Turkissa, jossa hän pelasi kuudessa ottelussa tehden kaksi maalia, kun Uruguay saavutti hopeaa. Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa De Arrascaeta debytoi syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Maajoukkueen päävalmentaja Óscar Tabárez nimesi De Arrascaetan Uruguayn kokoonpanoon vuoden 2015 Copa Américaan ja antoi tälle pelinumeron 10.

Lähteet 

Uruguaylaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Eira (täsmennyssivu)

Eira voi viitata muun muassa seuraaviin:

 Eira, kaupunginosa Helsingissä
 Eira, naisen etunimi
 Eira, joki Norjassa
 Eíra,  Oichalían kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella Kreikassa
 S/S Eira, uponnut suomalainen rahtilaiva
 Eira, tairan suvun tieteellinen nimi

Sukunimenä
 Hans Ole Eira (s. 1972), norjansaamelainen joikaaja ja poliitikko
 Inga Ravna Eira, Iŋgos-Máhte Iŋgá (s. 1948), norjansaamelainen kirjailija, kääntäjä ja opettaja
 Maaria Eira (1924–1999), suomalainen oopperalaulaja ja elokuvanäyttelijä
 Sandra Andersen Eira (s. 1986), norjansaamelainen poliitikko, Norjan saamelaiskäräjien ent. jäsen
 Sini Yasemin Eira, suomalainen laulaja ja lauluntekijä.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Erkki Rajamäki (muusikko)

Erkki Rajamäki on suomalainen bassobaritoni ja laulupedagogi.

Elämä ja ura 
Rajamäki on suorittanut Sibelius-Akatemiassa kanttori-urkurin ja yksinlaulunopettajan tutkinnot sekä laulun diplomitutkinnon. Opintojaan hän täydensi ensikonserttinsa jälkeen useaan otteeseen Saksassa.

Rajamäki on kotimaan lisäksi konsertoinut useissa Euroopan maissa sekä Keniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös vieraillut Suomen Kansallisoopperassa ja maakuntaoopperoissa. 

Laulajan urallaan Erkki Rajamäki on profiloitunut erityisesti oratoriolaulajana, ja häntä on kuultu useimpien suomalaisten orkestereiden ja kuorojen suurten kirkkomusiikkiteosten esitysten solistina. 

Sibelius-Akatemian lisäksi Rajamäki on toiminut yksinlaulun opettajana mm. Teatterikorkeakoulussa sekä lukuisilla äänenmuodostus- ja laulukursseilla.

Laulajan ja pedagogin roolien lisäksi Rajamäki tunnetaan myös kuoronjohtajana.  Kirkkomuusikkona toimiessaan hän perusti vuonna 1984 Canzonetta Nova -kuoron, jota hän johti 28 vuoden ajan. Kuoro on yli 60 laulajan oratoriokuoro, jonka ohjelmistoon kuuluvat useimmat keskeiset kirkkomusiikkiteokset.

Erkki Rajamäki on ollut solistina monissa oratorio-, passio- ja kuoromusiikkilevytyksissä. Häneltä on lisäksi ilmestynyt useita soololevyä. 

Rajamäelle on myönnetty director cantus- ja director musices -arvonimet. 

Erkki Rajamäki on toiminut vuodesta 1986 lähtien yksinlaulun opettajana ja edelleen laulutaiteen lehtorina Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Canzonetta Nova -kuoron kotisivut

Suomalaiset bassobaritonit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt