joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eye of the Beholder (videopeli)

Eye of the Beholder on Westwood Studiosin kehittämä roolipeli. Pelin on julkaissut vuonna  Strategic Simulations Inc. Peli on Dungeons & Dragons -maailmaan perustuva Dungeon Master -vaikutteinen luolastoroolipeli. Dungeon Masterin tapaan pelissä ohjataan neljän hahmon joukkoa, ja pelitapahtumat on kuvattu kolmiulotteisesti hahmojen perspektiivistä. Joukon voi laajentaa enintän kuuteen jäseneen hyväksymällä jäseniksi tarjoutuvia hahmoja tai herättämällä henkiin kuolleiden luita.

Peli julkaistiin MS-DOS:lle ja Amigalle sekä myöhemmin Super Nintendolle. Peliin on julkaistu kaksi jatko-osaaEye of the Beholder II: The Legend of Darkmoon vuonna 1991 ja Eye of the Beholder III: Assault on Myth Drannor vuonna 1993. Peli on vuonna 2002 julkaistu myös Game Boy Advancelle.

Vastaanotto 
Computer + Video Games -lehti antoi pelin Amiga-versiolle arvosanan 95% ja DOS-versiolle 96%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Luolastoroolipelit
Amiga-pelit
NEC PC-9801 -pelit
MS-DOS-pelit
Super Nintendo Entertainment System -pelit
Vuoden 1990 videopelit
Westwood Studiosin videopelit
Strategic Simulationsin videopelit
Forgotten Realms -videopelit
Arakhosia

Arakhosia oli antiikin kreikkalainen nimi Persian valtakunnan maakunnalle, joka sijaitsi nykyisen Afganistanin, Pakistanin ja Intian alueella. Kandahar oli alueen suurin kaupunki, jonka Aleksanteri Suuri perusti nimellä Arakhosian Aleksandria. Hindukuš-vuoristo erotti Arakhosian Baktriasta. Arakhosian eteläpuolella sijaitsi Gedrosia ja lännessä Drangiana. Idässä alue rajoittui Indukseen. 

Osa Arakhosiasta kuului Meedian valtakuntaan ja Persian Kyyros II Suuri liitti loputkin alueesta valtakuntaansa. Alue oli osa Kreikkalais-baktrialaista kuningaskuntaa, Maurya-valtakunta ja Parthian valtakuntaa.

Lähteet 

Iranin historia
Jasmin Stavros

Jasmin Stavros (s. 1. marraskuuta 1954 Split) on kroatialainen pop-laulaja. Hänen tunnetuimpiin lauluihinsa kuuluu "Dao bi sto Amerika", jota innoittivat hänen Yhdysvalloissa viettämänsä ajat. Hän palasi Kroatiaan hieman ennen maan itsenäistymistä. Hän oli entisen Jugoslavian tunnetuimpia rumpaleita.

Diskografia 
 Priče iz kafane (1987)
 Evo mene opet (1988)
 Ljubio sam anđela (1989)
 Prijatelji (1991)
 E moj čovječe (1993)
 Dijamanti (1995)
 Zrak, zemlja zrak (1997)
 Evo puta mog (1998)
 Jutrima (2000)
 Vučja vremena (2002)
 Krećem ponovo (2004)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut , 

Kroatialaiset laulajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
John Marshall

John Marshall voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:

John Marshal (1105–1165), englantilainen aatelinen
John Marshall (k. 1496), walesilainen Llandaffin piispa
John Marshall, (1755–1835), yhdysvaltalainen poliitikko ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja
John Marshall (1765–1845), brittiläinen teollisuusmies ja parlamentaarikko
John Marshall (1876–1958), brittiläinen arkeologi
John Marshall (1748–1819), brittiläinen merikapteeni ja tutkimusmatkailija
Jack Marshall, oik. John Ross Marshall (1912–1988), uusiseelantilainen poliitikko
John Marshall (s. 1955), yhdysvaltalainen sarjakuvan tekijä
John Stanley Marshall (s. 1941), brittiläinen jazz-rumpali
John Marshall (1932–2005), brittiläinen antropologi ja dokumentaristi
John Marshall (1930–1957), australialainen uimari
John Marshall (s. 1962), yhdysvaltalainen kitaristi, Metal Church .yhtyeen entinen jäsen
John Leslie Marshall (s. 1940), brittiläinen poliitikko ja europarlamentaarikko
John D. Marshall (k. 2008), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja
John Marshall (s. 1941), yhdysvaltalainen lyömäsoittaja
John Marshall (s. 1942), yhdysvaltalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti
One Crimson Night

One Crimson Night on heavy metal -yhtye HammerFallin vuonna 2003 julkaisema livealbumi ja -DVD. DVD-versio julkaistiin vuonna 2004.  Albumi nauhoitettiin yhtyeen konsertissa Göteborgissa.

Kappaleet

DVD
"Lore of the Arcane"
"Riders of the Storm"
"Heeding the Call"
"Stone Cold"
"Hero's Return"
"Legacy of Kings"
"Bass Solo: Magnus Rosén"
"At the End of the Rainbow"
"The Way of the Warrior"
"The Unforgiving Blade"
"Glory to the Brave"
"Guitar Solo: Stefan Elmgren"
"Let the Hammer Fall"
"Renegade"
"Steel Meets Steel"
"Crimson Thunder"
"Templars of Steel"
"Gold Album Award"
"Hearts On Fire"
"HammerFall"

Bonusmateriaalit
"On the Road"-dokumentti
Valokuvagallerioita
Tekstitykset

CD

Levy 1
"Lore of the Arcane"
"Riders of the Storm" 
"Heeding The Call"
"Stone Cold"
"Hero's Return"
"Legacy of Kings"
"Bass Solo: Magnus Rosén"
"At the End of the Rainbow"
"The Way of the Warrior"
"The Unforgiving Blade"
"Glory to the Brave"
"Guitar Solo: Stefan Elmgren"
"Let the Hammer Fall"Levy 2
"Renegade"
"Steel Meets Steel"
"Crimson Thunder"
"Templars of Steel"
"Hearts On Fire"
"HammerFall"
"The Dragon Lies Bleeding" (bonusraita)
"Stronger Than All" (bonusraita)
"A Legend Reborn" (bonusraita)

Kokoonpano 
Joacim Cans – laulu
Oscar Dronjak – kitara
Stefan Elmgren – kitara
Magnus Rosén – basso
Anders Johansson – rummut

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2003 konserttitallenteet
HammerFallin albumit
Decemberunderground


Decemberunderground on AFI:n seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. toukokuuta 2006.

Albumin myötä AFI voitti MTV Music Awardsissa vuonna 2006 parhaan rocktulokkaan palkinnon.

Kappaleet 
 Prelude 12/21 – 1:34
 Kill Caustic – 2:39
 Miss Murder – 3:26
 Summer Shudder – 3:06
 The Interview – 4:16
 Love Like Winter – 2:45
 Affliction – 5:28
 The Missing Frame – 4:40
 Kiss and Control – 4:18
 The Killing Lights – 4:04
 37mm – 3:55
 Endlessly, She Said – 4:28

Tuotanto 
 Jerry Finn – tuottaja, miksaaja
 Joe McGrath – äänittäjä
 Chris Lord-Alge – miksaaja (Conway-studiot & Resonate Music)
 Ten Jensen – masteroija (Sterling Sound, New York)
 Seth Waldmann, Jason Gossman, Kevin Mills, Eric Weaver, Dimitar Krnjaic, ja Keith Armstrong – avustavat äänittäjät
 Morning Breath Inc. – kansikuva, design
 Alan Forbes – kuvittaja
 James Minchin – kuvaaja
 Mike Fasano – rumputeknikko
 Jade Puget, Hunter Burgan, Ronan Harris, ja Dave McCracken – musiikkiohjelmointi, kosketinsoittimet
 Luke Wood – A&R

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 2006 albumit
AFI:n albumit
Jerry Finnin tuottamat albumit
Feldkirchen bei Graz

Feldkirchen bei Graz on kunta Steiermarkin osavaltiossa Itävallassa. Sen asukasluku vuonna 2006 oli 5 244.

Feldkirchen sijaitsee heti Grazin eteläpuolella, Mur-joen länsipuolella. Se on osa Graz-Umgebungin piiriä ja on käytännössä yksi osavaltion pääkaupungin esikaupungeista. Kunnan pinta-ala on 11,5 neliökilometriä. 

Itävallan etelärata kulkee Feldkirchen bei Grazin läpi ja sen varrella on kaksi rautatieasemaa. Yksi niistä on yhteinen asema Seiersbergin kanssa, ja toinen palvelee Grazin lentoasemaa, joka sijaitsee osittain kunnan alueella.

Lähteet

Aiheesta muualla
Marktgemeinde Feldkirchen bei Graz

Steiermarkin kunnat
RAY Pokeri

Pokeri on Veikkauksen rahapeliautomaatti, jolla pelataan pokeria. Eri malleissa vaihtelevat pelityyppi eli voitonmaksutaulukko, säännöt ja käytettävä pakka. Pelivalikoimasta löytyvät mm. jokeripokeri, ässäpokeri, kakkospokeri, kymppipokeri, senttipokeri, taitopokeri ja DEAL.

Pelivälineenä Pokerissa käytetään 52 kortin pakkaa, jossa voi olla myös jokerikortti (Jokeripokeri). Pelissä automaatti jakaa pelaajalle viisi korttia, minkä jälkeen hänellä on yhden kerran mahdollisuus vaihtaa valitsemansa kortit. Vaihtaminen ei ole pakollista. Tämän jälkeen pelaaja voittaa, mikäli voittava korttiyhdistelmä on muodostunut. Pelin päävoitto on 50 tai 75 euroa pelikoneesta riippuen.

Voittaessaan pelaaja voi tuplata voittonsa, mikäli voittosumma on korkeintaan puolet päävoitosta. Tällöin pelaajan on arvattava, vetääkö automaatti pakasta seuraavaksi suuren kortin (yli seitsemän) vai pienen (alle seitsemän). Jos arvaus on väärä, pelaaja menettää panoksensa. Seitsemää ei voi veikata, joten jos automaatti vetää pakasta sen, pelaaja häviää aina, paitsi että uusissa pokeripelikoneissa punaisella 7:llä tuplaus päättyy ja siihen saakka kerrytetyt voitot saa pitää.

Päävoittoon tarvitaan joko värisuora (viisi peräkkäistä korttia samaa maata) tai viitoset (neloset ja jokeri). Poikkeuksen tekee kuitenkin RAY:n 70-vuotisjuhlavuosi, jonka kunniaksi viitosilla voittaa 70 euroa.

Katso myös 

 Luettelo Veikkauksen raha-automaattipeleistä

Aiheesta muualla 
 Videopokeri Veikkauksen sivustolla
 Raymond.fi: Klassikon paluu
 Dome.fi: Pokeri-automaatti paloina – 80-luvun peliautomaattiklassikko suurennuslasin alla

Veikkauksen rahapeliautomaatit
Liisa Paatso

Liisa Christina Paatso (o.s. Huuskonen, 2. marraskuuta 1945 Helsinki – 23. huhtikuuta 2018) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli paitsi teatterissa, myös elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä teki dubbauksia.

Paatson ura esiintyjänä alkoi tanssijana. Hän kävi tanssija ja koreografi Airi Säilän balettikoulussa lapsena ja esiintyi nuorena Punainen Mylly -revyyteatterissa Helsingissä 1960-luvulla. Paatso suoritti Teatterikoulun 1964–1967, lisäksi hän opiskeli balettia. Hänellä oli kiinnitys Turun kaupunginteatteriin 1967–1973 ja Ahaa Teatteriin 1973–1974, minkä jälkeen hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi. Paatso vieraili muun muassa Teatteri Jurkassa ja Helsingin Kaupunginteatterissa.

Paatso oli naimisissa näyttelijä Ilari Paatson kanssa vuosina 1965–1971. Näyttelijä Rinna Paatso on heidän tyttärensä. Myöhemmin hän oli naimisissa kapellimestari Olli Ahvenlahden kanssa. Ahvenlahden kanssa hänellä on tytär Nelli Ahvenlahti.

Paatsolle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.

Filmografia

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1945 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Turun Kesäteatteri

Turun Kesäteatteri on koko perheen näytelmiin erikoistunut vuonna 1928 perustettu kesäteatteri, joka nykyisin sijaitsee Turun Vartiovuorella. 

Kesäteatteria ylläpitää Turun Työväen Teatterin Kannatusyhdistys, jonka puheenjohtaja on vuoden 2005 alusta Petja Raaska. Yhdistys on perustettu 16. toukokuuta 1916, jolloin myös teatteri aloitti toimintansa.

Turun Kesäteatteri toimi aluksi Ruissalon Kansanpuistossa, mutta siirtyi nykyiseen paikkaansa vuonna 1954, koska Ruissalon teatterirakennus paloi (1945), eikä uutta teatterirakennusta ollut varaa rakentaa. Teatterin 60-vuotisjuhlavuonna 2014 sen laskettiin olleen Suomen pisimpään samassa paikassa pysynyt kesäteatteri. 60-vuotisnäytelmänä esitettiin Ella ja presidentti, joka perustuu Timo Parvelan suosittuihin lastenkirjoihin. Näytelmän sovitti ja ohjasi Jussi Helminen. Keskeisissä rooleissa nähtiin Tuula Väänänen, Jukka Leisti, Emmi Kaislakari ja Lola Wallinkoski.

Turun Kesäteatteri suuntaa tarjontansa lapsiperheille, kun taas läheisen Samppalinnan kesäteatterin musikaalien yleisö on aikuisvoittoista. Kesällä 2013 Turun Kesäteatteri keräsi 34 000 katsojaa näytelmällä Peppi Pitkätossu. Kesän 2015 esityksenä nähtiin Aarresaari, joka pohjautuu Robert Louis Stevensonin samannimiseen seikkailuromaaniin. Näytelmän dramatisoi ja ohjasi Juha-Pekka Mikkola ja rooleissa nähtiin mm. Hannes Mikkelsson, Sami Saikkonen, Jukka Leisti ja Veera Degerholm.

Esityksiä vuosien varrelta

1929: Tui tuipparallaa Ruissalon kesäteatterissa
1930: Ruissalon kesäteatteri aloitti juhannuksena (juhannus aattona, näytelmä Perämies Karlssonin Heilat) (juhannus päivänä 2.Pormestari Petterinen)
1969: Vetelys, kirj. Hugo Raudsepp, ohj. Per-Olof Sirén
1972: Perintöjä jakamassa, kirj. Otto Tuulos, ohj. Pauli Virtanen
1973: Pikku Pietarin piha, kirj. Aapeli, sov. ja ohj. Kaija Siikala
1987: Vaahteramäen Eemeli
1988: Pekka Töpöhäntä ja Monnin Kopla
1989: Lumikki
1990: Fedja-setä, kissa ja koira
1991: Saapasjalkakissa
1992: Tuhkimo
1993: Kolme iloista rosvoa
1994: Ronja Ryövärintytär
1995: Kaunotar ja Hirviö
1996: Ihmemaa Oz
1997: Robin Hood
1998: Hannu ja Kerttu
1999: Oliver Twist
2000: Iso-Niilo ja Pikku-Niilo
2001: Zorron miekka
2002: Peppi Pitkätossu
2003: Vaahteramäen Eemeli
2004: Heinähattu, Vilttitossu ja Littoisten riiviö
2005: Veljeni Leijonamieli
2006: Lumikki
2007: Peter Pan   
2008: Pekka Töpöhäntä Vartiovuorella
2009: Kolme Muskettisoturia
2010: Aladdin ja taikalamppu
2011: Risto Räppääjä ja villi kone
2012: Peppi Pitkätossu
2013: Risto Räppääjä ja nukkavieru Nelli
2014: Ella ja presidentti
2015: Aarresaari
2016: Vaahteramäen Eemeli
2017: Rölli
2018: Taikuri Oz
2019: Robin Hood
2020 Korona Ei näytelmiä
2021 Me Rosvolat (Peruttu Koronan Vuoksi)
2022 Peter Pan kirj.J.M. Barrie  sov. ja ohj. Tom Petäjä

Lähteet
 Turun Kesäteatteri
 Turun Vartiovuoren Kesäteatterin 2022 Peter Pan Käsiohjelma
 TURUN SANOMAT 01.08.1929 
 Lehti SOSIALISTI 1930, 22.06.1930 NO 141
 TURUN SANOMAT 1930, 10.05.1930 NO 124

Viitteet

Kesäteatterit
Turun teatterit
Klas Lestander

Klas Lestander (s. 18. huhtikuuta 1931 Arjeplog, Norrbotten, Ruotsi) on ruotsalainen entinen ampumahiihtäjä. Hän voitti lajissaan olympiakultaa.

Klas Lestander ei mahtunut vuoden 1959 MM-kisoihin valittuun Ruotsin joukkueeseen. Vuoden 1960 Squaw Valleyn olympialaisissa hänestä tuli lajin ensimmäinen olympiavoittaja. Hänen hiihtoaikansa oli 30 kilpailijan joukossa vasta 15:nneksi nopein, mutta hän oli ainoa, jonka kaikki 20 laukausta osuivat tauluun. Seuraavan vuoden MM-kisoissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs ja oli mukana  pronssia voittaneessa Ruotsin joukkueessa. Sen talven jälkeen hän päätti uransa.

Lestander oli vuoteen 2006 saakka ainoa ruotsalainen ampumahiihdon olympiavoittaja; Torinossa 2006 Anna Carin Olofsson voitti yhteislähtökilpailussa kultaa. Miesten ampumahiihdossa Ruotsi sai Lestanderin jälkeen olympiakultaa vuonna 2010, kun Björn Ferry voitti takaa-ajokilpailun.

Saavutuksia
 Olympiakultaa 20 kilometrillä 1960
 MM-pronssia joukkuekilpailussa 1961
 MM-kisoissa yhdeksäs 20 kilometrillä 1961

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset ampumahiihtäjät
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Leibnitz (piiri)

Leibnitz on yksi Steiermarkin osavaltion 17 piiristä.

Maantiede
Leibnitz sijaitsee Steiermarkin eteläosassa ja rajautuu Sloveniaan. Sen naapuripiirit ovat pohjoisessa Graz-Umgebung, idässä Feldbach ja Radkersburg ja lännessä Deutschlandsberg. Piirin pinta-ala on 685,1 neliökilometriä. Piirissä on pinta-alaltaan suurin määrä viiniviljelysmaata koko Steiermarkissa ja sitä kutsutaan usein Steiermarkin Toskanaksi.

Steiermarkin pääjoki Mur virtaa Leibnitzin piirin läpi. Piirin suurin kaupunki on Leibnitz.

Leibnitzin piiri jakautuu 48 paikkakuntaan:

Väestö
Leibnitzin piirissä asui vuonna 2005 76 580 asukasta. Ulkomaalaisten osuus väestöstä oli 3,7 %.

Liikenne
Itävallan etelärata kulkee Leibnitzin piirin läpi. Intercity-junat pysähtyvät Leibnitzin ja Spielfeld-Straßin (raja-asema) asemilla.

Lähteet

Steiermarkin piirit
Kari Karnakoski

Kari Ilmari Karnakoski (19. huhtikuuta 1908 Leppävirta – 11. tammikuuta 1985) oli suomalainen balettitanssija, tanssinopettaja ja koreografi. 

Hän aloitti tanssiopintonsa myöhään, 19-vuotiaana George Gén ja Alexander Saxelinin johdolla. Karnakoski opiskeli 1930 lähtien Pariisissa, jossa hän tanssi mm. Pariisin Opéra Comiquessa ja Ida Rubinsteinin balettiseurueessa ja Ballet Russe de Monte Carlossa.

Hänellä oli merkittäviä osia muiden muassa baleteissa Joutsenlampi ja Sininen helmi.

Toisen maailmansodan puhjettua Karnakoski työskenteli USA:ta kiertävässä Ballet Russe de Monte Carlossa, mistä hän palasi Suomeen 1940-luvun lopulla. Muistelmissaan Tanssin ja rakastin (1983) hän kertoo sisäpiirin tarinoita Hollywoodista, jossa hän työskenteli monissa pikkurooleissa. Hän ei yritäkään esiintyä suurena tähtenä, mutta kertoo mielenkiintoisia tarinoita henkilökohtaisesti tuntemistaan suuruuksista, esimerkiksi Maurice Chevalier’sta, Josephine Bakerista ja Joan Crawfordista.

Hän esiintyi Lucia Nifontovan kanssa Antti Halosen dokumentissa Suomalaista balettia (1950). Hän johti Suomen Kansallisoopperan balettikoulua 1952-1956.

Karnakoskelle myönnettiin vuonna 1966 Pro Finlandia.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Karnakoski, Kari: Tanssin ja rakastin. Helsinki: Gummerus, 1983.

Aiheesta muualla 
 Suomalainen tanssija Parisin Opéra-Comique'ssa, Suomen Kuvalehti, 17.12.1932, nro 51-52, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Rakel Kansanen : Kari Karnakoski suuressa maailmassa, Suomen Kuvalehti, 22.01.1938, nro 3, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset balettitanssijat
Suomalaiset koreografit
Suomalaiset balettipedagogit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Helsingin islamilainen hautausmaa

Helsingin islamilainen hautausmaa on Suomen Islam-seurakunnan ylläpitämä hautausmaa Helsingin Lapinlahdessa, ortodoksisen hautausmaan ja luterilaiseen Hietaniemen hautausmaahan kuuluvan Suomen kaartin hautausmaan vieressä. Se oli ensimmäinen islamilainen hautausmaa Suomessa.

Islamilaisen hautausmaan historia liittyy tataareihin. Tataarit ovat islaminuskoinen turkkilaisia kieliä puhuva etninen ryhmä. Suomen historiaan tataarit ovat tulleet Venäjältä. Tataarit olivat sotilaita Venäjän armeijassa ja mukana Viaporin linnoitustyössä. Monilla tataareilla oli usein perheet mukanaan. Kun muslimisotilaat kuolivat, heidät haudattiin aluksi Viaporiin eli nykyiseen Suomenlinnaan ja myöhemmin Hietaniemen hautausmaan eteläosaan. Näistä 1800-luvulla haudatuista tataareista ei ole säilynyt yhtään muistomerkkiä eikä hautakumpua. Sotilaiden lisäksi Suomeen asettui asumaan muitakin tataareja, jotka usein olivat kangas-, turkis- ja mattokauppiaita, ja tänne syntyi pieni tataariyhteisö.

Silloiselle Lapinniemen alueelle perustettiin 1830-luvulla pieni hautausmaa islamilaisille Venäjän armeijan sotilaille perheineen. Se siirtyi Helsingin muslimiasukkaiden käyttöön vuonna 1870 ja sitä on myöhemmin merkittävästi laajennettu alkuperäisestä. Kun Suomeen oli vuonna 1922 säädetty uskonnonvapauslaki, saattoivat Suomen muslimit vuonna 1925 perustaa oman seurakunnan, jonka nimi on nykyisin Suomen Islam -seurakunta. Se ylläpitää hautausmaata, joka on ainoastaan sen omien jäsenien eli tataariyhteisön käytössä. Muut Helsingin ja pääkaupunkiseudun muslimit on haudattava luterilaisten seurakuntien ylläpitämille hautausmaille, mikä on herättänyt vaatimuksia uuden islamilaisen hautausmaan perustamisesta.

Islamilaisen hautausmaan vanhin säilynyt hauta on kasakka Gafur Kangatslinin vuodelta 1916. Alueella on myös 1956 paljastettu arkkitehti Mauno Siitosen suunnittelema Pro Finlandia 1939–1944 -muistomerkki sodissa kaatuneille Suomen muslimeille.

Helsingin islamilaiselle hautausmaalle haudattuja tunnettuja henkilöitä
 Ymär Abdrahim, kangaskauppias
 Akber-Mirza Kadzar, persialainen prinssi, kenraali
 Abdullah Ali, Suomen Islam-seurakunnan kunniapuheenjohtaja

Lähteet

Aiheesta muualla 

Islamilainen
Islam Helsingissä
Länsisatama
Cream tea

Cream tea on devonilaiseen ja cornwallilaiseen ruokaperinteeseen kuuluva kevyt ateria, joka muodostuu teestä sekä mansikkahillolla ja paksulla kermalla (clotted cream) täytetyistä leivonnaisista, yleensä skonsseista. Devonissa skonssi halkaistaan kahtia, minkä jälkeen molemmille puoliskoille levitetään kermaa ja lopuksi päälle lusikoidaan hilloa. Cornwallissa on skonssien tilalla käytetty perinteisesti Cornish split -nimisiä vehnäsämpylöitä, joille levitetään ensin hilloa ja vasta sitten kermaa.

Kreivikunnat ovat kiistelleet vielä 2000-luvulla siitä, kumman alueella cream tea alun perin keksittiin. Historiantutkijoiden mukaan Devonissa toimineessa Tavistockin luostarissa syötiin jo 1000-luvulla leipää kerman ja hillon kanssa.

Historia 
Solmittuaan avioliiton kuningas Kaarle II:n kanssa vuonna 1662 portugalilainen Katariina de Bragança otti Englannin hovissa käyttöön tavan nauttia teetä. Tapa levisi myös hovin ulkopuolelle ja Lontooseen perustettiin 1700-luvulla lukuisia teesalonkeja.

Englannin iltapäiväteeperinteen kerrotaan saaneen alkunsa, kun Bedfordin herttuatar Anna Russell ei jaksanut odottaa päivällistä lounaan jälkeen ja nautti iltapäivisin huoneessaan teetä ja leivonnaisia. 1850-lukuun mennessä iltapäiväteestä oli tullut yleinen ilmiö – tavallisesti teen kanssa nautittiin voileipiä, kakkua, skonsseja, kermaa ja hilloa, mikä vastasi jo melko tarkkaan nykyistä cream tean määritelmää.

Varsinainen cream tea syntyi kuitenkin 1850-luvulla Lounais-Englannin lomakohteissa, joissa iltapäiväteen ja leivonnaisten kera tarjoiltiin poikkeuksetta mansikkahilloa ja paikallista erikoisuutta clotted creamia – paksua kermaa, joka valmistetaan kuumentamalla raakamaitoa miedolla lämmöllä ja kuorimalla pinnalle kertyviä kermakokkareita.

Lähteet 

Brittiläinen keittiö
Tee
Cornwall
Devon
Käsimerkki

Käsimerkeillä ilmaistaan yleensä kunnioitusta tai halveksuntaa jotakin henkilöä tai asiaa kohtaan. Esimerkiksi Rooman valtakunnassa Julius Caesaria tervehdittäessä käytetty kunnianosoitus, jota myös Adolf Hitler käytti natsitervehdyksenä hieman muokattuna versiona. 

Muita käsimerkkejä ovat esimerkiksi keskisormen näyttäminen, jolla ilmaistaan halveksuntaa ja pirunsarvimerkki, jota muun muassa hevarit ja satanistit käyttävät. Peukalon ja etusormen muodostava ympyrä muiden sormien ollessa suorana edustaa niin sanottua "kaikki hyvin" -ilmaisua. On myös Winston Churchillin käyttöönottama voiton merkki, jota näytetään kämmen katsojaan päin. Merkkiä käyttivät myöhemmin hipit rauhan merkkinä. Toisinpäin esitettynä merkki on ns. rivo V-merkki, joka on johdos keskisormen näyttämisestä. 

Myös peleissä ja urheilulajeissa, kuten jalkapallossa ja jääkiekossa, erotuomarit käyttävät käsimerkkejä näyttäessään pelin kulkua esimerkiksi maaleja tai rangaistuksia.

4chanin trollit ovat onnistuneesti muuttaneet OK-käsimerkin rasistiseksi symboliksi. Kyseessä oli trollaus nimeltä "Operaatio O-KKK", jossa OK-merkille annettiin uusi merkitys ja tätä levitettiin netissä. Tarkoituksena oli todistaa että media näkee natseja kaikkialla.

Lähteet

Käsimerkit
Helsingin juutalainen hautausmaa

Helsingin juutalainen hautausmaa on Helsingin juutalaisen seurakunnan ylläpitämä hautausmaa Helsingin Taivallahdessa, luterilaisen Hietaniemen hautausmaan uurnalehdon ja Hietaniemen krematorion vieressä.

Historiaa
Hautausmaa on perustettu vuonna 1895, ja K. R. Lindgrenin suunnittelema kappeli valmistui 1940-luvulla. Nykyistä hautausmaata edelsi 1840-luvulla perustettu pienikokoinen niin sanottu vanha juutalainen hautausmaa, joka on yhä jäljellä Suomen kaartin hautausmaan ja Helsingin islamilaisen hautausmaan välissä. Hautausmaalla on sankarihauta, johon on haudattu kolmetoista sodissa 1939–1944 kaatunutta. Lisäksi kuuden kadonneen nimet merkitty muistokiveen. Sam Vannin ja Leo Engelin suunnittelema In memoriam 1939–1944 -sankaripatsas pystytettiin vuonna 1953. Lisäksi hautausmaalla on veteraanilehto, jossa sijaitsee Suomen Juutalaiset Sotaveteraanit -yhdistyksen hankkima ja vuonna 2002 paljastettu muistokivi.

Hautausmaalla voi huomata pieniä hautoja, jotka ovat kuolleena syntyneiden tai nimettömien lasten hautoja.

Hautausmaalle haudattuja tunnettuja henkilöitä

 Scholem Bolotowsky, insinööri, Suomen juutalaisten uskonnollinen johtomies
 Ruben Jaari, kauppaneuvos
 Santeri Jacobsson, Lauritsalan kauppalanjohtaja
 Max Jakobson, ministeri ja diplomaatti
 Louis Laber, Suomalaisen Oopperan pääohjaaja 
 Dave Liebkind, Ylen toimittaja ja liikemies

 Harry Orvomaa, musiikkivaikuttaja
 Simon Parmet, säveltäjä ja kapellimestari
 Elis Sella, näyttelijä ja laulaja
 Hanna Taini, näyttelijä
 Sam Vanni, taidemaalari, akateemikko

Katso myös
 Suomen juutalaiset

Lähteet

Aiheesta muualla

Juutalainen
Juutalaisuus Helsingissä
Etu-Töölö
Juutalaiset hautausmaat
Rusko-orakas

Rusko-orakas (Hydnum rufescens coll.) on vahvero-orakkaiden sukuun kuuluva 
lajiryhmä.
Aiemmin sitä pidettiin yhtenä lajina, ja lisäksi se on yhdistetty
joissakin tiedoissa  lähisukulaislajiin vaaleaorakkaaseen (Hydnum repandum). Esimerkiksi vanhan kauppasieniasetuksen mukaan rusko-orakasta sai myydä yhdessä vaaleaorakkaan kanssa, ja tämä ajatus on säilytetty Ruokaviraston ohjeessa. 
On myös esitetty luokituksia, joissa aiemmin yhtenä lajina pidetystä rusko-orakkaasta on erotettu
omiksi lajeikseen mm. 
simaorakas (Hydnum umbilicatum) ja ryväsorakas (Hydnum ellipsosporum). Rusko-orakas muistuttaa vaaleaorakasta, mutta sen väri on ruskeankellertävä. Sen lakin väri vaihtelee okrankeltaisesta oranssinruskeaan ja lakin reuna on usein mutkainen. Malto on haurasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luontoportti: Rusko-orakas (Hydnum rufescens)

Cantharellales
Orakkaat
Suomalaiset ruokasienet
John Marshall (arkeologi)

Sir John Hubert Marshall (s. 19. maaliskuuta 1876 Chester, Englanti – k. 17. elokuuta 1958 Guildford, Englanti) oli brittiläinen arkeologi ja Intian arkeologisen laitoksen pääjohtaja vuodesta 1902 vuoteen 1928. Hän johti kaivauksia, jotka johtivat induskulttuurin kahden merkittävän kaupungin, Harappan ja Mohenjo-Daron, löytämiseen.

Marshall sai koulutuksensa Cambridgen yliopistossa. Vuonna 1902 Brittiläisen Intian hallinto nimetti hänet Arkeologian pääjohtajaksi. Hän modernisoi koko Intian lähestymistapaan arkeologiaan aloittamalla ohjelman, joka luetteloi ja pyrki säilyttämään muinaiset monumentit ja esineet.

Marshallin ansiosta intialaiset saivat osallistua ensimmäisen kerran oman maansa kaivauksiin. Vuonna 1913 Marshall aloitti kaksikymmentä vuotta kestäneet kaivaustyöt Taxilassa. Hän asetti myös perustuskiven Taxilan museolle vuonna 1918. Museossa on useita esineitä ja siellä on myös yksi harvoista Marshallin muotokuvista. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään muihin kohteisiin, kuten buddhalaisuuden keskuksiin Sanchiin ja Sarnathiin. Hänen työnsä on paljastanut Intian sivilisaatioiden todellisen iän.

Marshall aateloitiin vuonna 1914.

Brittiläiset arkeologit
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Rising in the East

Rising in the East on Judas Priestin Tokion Budokanilla toukokuussa 2005 taltioitu konsertti-DVD.

Kappaleet 

 The Hellion 
 Electric Eye 
 Metal Gods 
 Riding On the Wind 
 The Ripper 
 A Touch of Evil 
 Judas Rising 
 Revolution 
 Hot Rockin' 
 Breaking The Law 
 I'm A Rocker 
 Diamonds and Rust 
 Worth Fighting For 
 Deal With the Devil 
 Beyond the Realms of Death 
 Turbo Lover 
 Hellrider 
 Victim of Changes 
 Exciter 
 Painkiller 
 Hell Bent for Leather 
 Living After Midnight 
 You've Got Another Thing Comin'

Muusikot 

Rob Halford: laulu
Glenn Tipton: kitara
K.K. Downing: kitara
Ian Hill: basso
Scott Travis: rummut

Judas Priest
Musiikki-DVD:t
Ammattiopisto Luovi

Ammattiopisto Luovi on valtakunnallisesti toimiva ammatillisen erityisopetuksen tarjoaja ja kehittäjä ja Suomen suurin ammatillinen erityisoppilaitos. Luovissa opiskelee vuosittain 1 700 opiskelijaa yli 20 paikkakunnalla. Luovissa työskentelee noin 700 henkilöä ja Luovin hallinnollinen keskus on Oulussa. Luovi on osa Hengitysliittoa.

Luovin koulutustarjontaan kuuluu valmentava koulutus ja ammatillinen tutkintokoulutus. Valmentavaa koulutusta tarjotaan sekä VALMA-koulutuksena (ammatilliseen koulutukseen valmentava) että TELMA-koulutuksena (työhön ja itsenäiseen elämään valmentava).Tutkintotavoitteisena koulutuksena tarjolla on laaja valikoima perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoja. 

Luovin koulutuksessa painottuvat muun muassa yksilölliset opintopolut, monipuoliset ja työelämäläheiset oppimisympäristöt, tekemällä oppiminen, elinikäiseen oppimiseen kannustaminen sekä henkilökohtainen ohjaaminen ja tukeminen. Luovin opiskelijat voivat osallistua myös kansainväliseen toimintaan.

Toiminta

Luoviin hakeminen 
Luoviin valitaan opiskelijoita, jotka ovat oikeutettuja saamaan opinnoissaan ja työllistymisessään erityistä ohjausta, tukea ja neuvontaa. Tuen tarve voi johtua esimerkiksi terveydellisistä syistä, vammasta, sairaudesta, oppimisvaikeuksista tai sosiaalisista syistä. Luoviin voi hakea joko jatkuvassa haussa ympäri vuoden koulutuskalenterin kautta  tai kevään yhteishaussa opintopolku.fi-palvelun kautta  (haku vaativana erityisenä tukena järjestettävään ammatilliseen koulutukseen).

Asiantuntijapalvelut 
Luovi tarjoaa koulutuspalveluiden lisäksi ammatillisen erityisopetuksen asiantuntijapalveluita muille oppilaitoksille. Sillä tarkoitetaan koulutusta ja konsultaatiota erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden kanssa toimivalle opetus- ja ohjaushenkilöstölle.

Luovin historia 
Ammattiopisto Luovi syntyi 1. elokuuta 2007, kun Hengitysliiton koulutusorganisaatiot Merikosken ammatillinen koulutuskeskus, Kaprakan ammatillinen koulutuskeskus sekä Hoikan opisto yhdistyivät. Luovi laajeni vuoden 2009 alusta lähtien, kun Alavuden erityisammattikoulu yhdistyi Luoviin.

Paikkakunnat 

 Alavus
 Helsinki
 Imatra
 Joensuu
 Kajaani
 Kempele
 Kokkola
 Kuopio
 Lappeenranta
 Liminka
 Liperi 
 Muhos
 Oulu
 Pietarsaari
 Pori
 Raahe
 Reisjärvi
 Rovaniemi
 Seinäjoki
 Tampere
 Tornio
 Vaasa
 Ylivieska

Katso myös 
 Ammatillinen erityisopetus
 AMEO

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ammattiopisto Luovin kotisivut

Ammatillinen erityisopetus
Helsingin oppilaitokset
Intiö
Limingan oppilaitokset
Myllytulli
Oulun oppilaitokset
Suomen ammattioppilaitokset
Tampereen oppilaitokset
Itku

Itku on ihmiselle ominainen tunneperäinen ilmiö, jossa kyynelnestettä purkautuu silmän kyynelkanavista, yleensä luonteenomaisen ilmehtimisen ja/tai ääntelyn kanssa. Kyynelnesteen purkautumista voi aiheuttaa myös silmään joutunut ärsyke, mutta yleensä itkemisestä puhutaan, kun syynä on nimenomaan psyykkinen olotila. Tämä tila vaihtelee äärimmäisen surun ja äärimmäisen onnellisuuden välillä. Myös voimakas kipu saattaa laukaista itkun riippuen ihmisen itkuherkkyydestä. 

Itku on nykykäsityksen mukaan stressiä laukaisevan parasympaattisen hermoston tapa palauttaa elimistö lepotilaan tunnekuohun aiheuttamassa hermojännitystilanteessa. Itku on yleensä myös merkki siitä, että elimistö on jo alkanut rauhoittua. Vielä ei tiedetä, onko itku tärkeä osa hermoston palautumista vai ainoastaan palautumisen sivutuote.

Itkeminen on toisinaan myös väline ilmaista tunteita muille ihmisille. Muiden ihmisten seurassa itkemisen hyväksyttävyys on kuitenkin erittäin kulttuurikohtaista ja vaihtelee historiallisesti samassakin kulttuuripiirissä. Itkemiseen on suhtauduttu Euroopassa joskus aiemmin nykyistä huomattavasti sallivammin. Monet ihmiset ahdistuvat tai hätääntyvät kohdatessaan itkevän ihmisen. Kaikki eivät kuitenkaan osaa pidätellä itkuaan. On myös olemassa henkilöitä, jotka eivät voi tai eivät halua itkeä. Ihmiset, jotka eivät koskaan itke, kokevat muita enemmän negatiivisia tunteita.

Synnyttäessä ensimmäinen ääni ihmisestä on voimakas itku. Vauvat ja pienet lapset itkevät paljon. Vauvan itku on viestinnällisesti tärkeää, koska se kiinnittää vanhempien huomion vauvan pahaan oloon. 

Itkusta seuraava nenän vuotaminen johtuu siitä, että osa kyynelnesteestä menee silmästä kyynelkanavaan ja sieltä nenään.

Itkuun liittyviä tunnetiloja ja tuntemuksia
 suru; esimerkiksi läheisen ihmisen tai lemmikin kuolema tai yksinäisyyden aiheuttama suru
 voimakas kipu
 pettymys
 suuttumus
 suuri onnen tunne tai liikutus, esimerkiksi naimisiin mentäessä
 stressi ja ahdistus sekä niiden laukeamisen yhteydessä esiintyvä helpotuksen tunne
 loukkaus, joka kohdistuu itkijään

Lähteet

Aiheesta muualla 

Silmät
Suru
Seulonnan keskeiset artikkelit
Melissa Morrison-Howard

Melissa Morrison-Howard (s. 9. heinäkuuta 1971 Mooresville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija.

Morrison-Howardin ensimmäiset arvokisat olivat Pariisin sisäratojen MM-kisat 1997, joissa hän sijoittui 60 metrin aidoissa viidenneksi ajalla 7,88. Samana vuonna hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa ja osallistui lajissa Ateenan ulkoratojen MM-kisoihin, joissa karsiutui alkuerissä ajalla 13,11. Seuraavana vuonna hän juoksi toiseksi GP-finaalissa ajalla 12,63. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 hän oli 60 metrin aidoissa kuudes. Vuonna 2000 Morrison-Howard voitti Sydneyn olympialaisissa olympiapronssia 100 metrin aitajuoksussa. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa neljäs.

Morrison-Howard voitti maansa sisäratojen mestaruuden 60 metrin aidoissa vuonna 2002. Samana vuonna hän oli GP-finaalissa 100 metrin aidoissa seitsemäs. Seuraavana vuonna hän voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa pronssia. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 100 metrin aidoissa seitsemäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Morrison-Howard uusi olympiapronssinsa ajalla 12,56. Morrison-Howard on koulutukseltaan filosofian kandidaatti pääaineenaan psykologia.

Ennätykset
 100 metrin juoksu: 11,59 (2001)
 200 metrin juoksu: 23,98 (2002)
 100 metrin aitajuoksu: 12,53 (1998)

Lähteet

Morrison-Howard, Melissa
Morrison-Howard, Melissa
Morrison-Howard, Melissa
Morrison-Howard, Melissa
Säteilypakote

Säteilypakote (myös ilmastopakote tai pakotevaikutus) on ilmastotieteessä käytetty suure, joka kuvaa saapuvan ja poistuvan säteilyn välistä eroa. Positiivinen säteilypakote tarkoittaa ilmastoa lämmittävää vaikutusta, negatiivinen puolestaan viilentävää. Säteilypakote mitataan tehona pinta-alaan nähden, ja sen yksikkö on W/m². Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC arvioi Maan säteilypakotteen säännöllisesti.

Auringolla on maata lämmittävä positiivinen pakotevaikutus. Maan ilmakehä ja pinta absorboivat eli imevät itseensä osan säteilystä ja osa heijastuu takaisin avaruuteen. Absorboidun ja heijastuneen säteilyenergian välinen tasapaino määrittää keskimääräisen lämpötilan maan pinnalla. Muita pakotevaikutuksia ovat muutokset heijastavuudessa, vulkaanisissa päästöissä, maan kiertoradassa (kiertoratapakotteet) ja kasvihuonekaasujen pitoisuuksissa.

Auringon säteilyvoimakkuus maassa on keskimäärin 343 W/m². Tästä 235 W/m² lämmittää maapallon pintaa ja ilmakehää ja loput 108 W/m² heijastuu takaisin avaruuteen.

Lähteet

Katso myös 
 Ilmaston lämpenemisen syyt
 Ilmaston lämpenemisen vaikutukset
 Kasvihuoneilmiö

Ilmasto
Säteily
Rekrytointi

Rekrytointi tarkoittaa työntekijöiden hakemista avointa työpaikkaa tai työtehtävää varten. Rekrytointiin kuuluu esimerkiksi työpaikkailmoituksen julkaiseminen, työhakemusten läpikäynti, hakijoiden haastattelu ja mahdollisesti testaus. Rekrytointia tekevät työnantajat itse, Työ- ja elinkeinotoimistot sekä rekrytointiin erikoistuneet yritykset.

Rekrytointi internetissä ja työpaikkailmoitussivustot 
Tämäntyyppisillä sivustoilla on kaksi päätuotetta: työpaikkailmoitukset ja CV-pankkien ylläpito. Työnantajat voivat ilmoittaa sivuilla työpaikoistaan. Työnhakijat voivat puolestaan ladata ansioluettelonsa jäsenyritysten nähtäväksi. Työpaikkailmoitusten jättäminen ja CV-pankin käyttäminen on yleensä työnantajille maksullista. Nykyään on paljon myös rekrytointiyrityksiä, joille työnantaja voi ulkoistaa joko koko työntekijöiden hakuprosessin tai osia siitä.

Rekrytointijärjestelmät
Sähköiseen rekrytointiin kuuluvat verkkoilmoitusten ja CV-pankkien lisäksi hakemusten vastaanotto ja käsittely, hakijaviestintä ja yhteenvetojen kokoaminen kelpoisuuksien määrittelyyn
.
Tässä prosessissa auttavat yhä useammin rekrytointijärjestelmät. Ne ovat tavallisesti internetselaimella toimivia sovelluksia, jotka hankitaan ohjelmistontoimittajalta sovellusvuokrauspalveluna (SaaS; Software as a Service) kuukausimaksua vastaan. 

Rekrytointijärjestelmillä uusia työntekijöitä hakevat organisaatiot voivat koordinoida avoimia työpaikkoja valitsemissaan julkaisukanavissa ja hallita koko rekrytointiprosessia. Järjestelmien keskeisimpiä toimintoja ovat ilmoitusten hallinta ja julkaisu, työnhakijoiden rekisteröityminen ja hakemusten jättäminen sekä hakemusten käsittelyn lajittelu- ja raportointimahdollisuuksineen.

Työhakemukset jätetään rekrytointijärjestelmään organisaation internetsivujen kautta, jolloin hakijoista muodostuu CV-pankki. Järjestelmän avulla hakijoille voidaan viestiä prosessin etenemisestä sähköpostitse, tekstiviestein tai paperikirjeellä. Kun uusi työntekijä on sitten valittu, järjestelmää voi käyttää perehdyttämisaikataulun suunnitteluun ja seuraamiseen.

Työterveyslaitoksen ja Henkilöstöjohdon ryhmä – HENRY ry:n vuonna 2009 toteuttamassa tutkimuksessa Organisaatioiden rekrytointikäytännöt rekrytointijärjestelmien käyttäminen todettiin yhdeksi hyvin toimivista rekrytointikäytännöistä. Muita onnistuneisiin rekrytointeihin johtaneita käytäntöjä olivat sen mukaan esimerkiksi esimiesten ja organisaation henkilöstörekrytointitoiminnon aktiivinen rooli prosessissa. 

Samassa tutkimuksessa todettiin, että eniten sähköisiä rekrytointijärjestelmiä käytettiin julkisella sektorilla (yli 70 prosenttia). Pisimpään rekrytointijärjestelmiä oltiin hyödynnetty ICT-alalla, jolla toimivista yrityksistä yli 60 prosentilla oli ollut rekrytointijärjestelmä yli 3 vuotta. Tutkimukseen vastanneista yrityksistä vähiten rekrytointijärjestelmiä käyttivät kaupan ja yksityisten palveluiden alalla toimivat. Kaikilla aloilla sähköisten rekrytointijärjestelmien käyttö oli sitä harvinaisempaa mitä pienemmästä yrityksestä oli kyse.

Katso myös 
 Akkulturaatio
 Indoktrinaatio
 Mielenhallinta
 Psykologinen manipulointi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Työ
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mady Rahl

Mady Rahl (3. tammikuuta 1915 – 29. elokuuta 2009) oli saksalainen näyttelijä.

Rahl syntyi Berliinin Neuköllnissä nimellä Edith Gertrud Meta Raschke. Hän debytoi Leipzigissä 1935 ja aloitti elokuvauransa vuonna 1936. Hän näytteli sekä Universum Film AG:lle Natsi-Saksassa että sodan jälkeen. Myöhemmällä urallaan hän esiintyi myös televisiossa. 

Rahl oli naimisissa ja eronnut kolmesti. Aviopuolisot olivat Theodor Reimers, Wilhelm Sperber ja Werner Bürkle. Hänen siskonsa Ellen menehtyi Münchenissä 1995, ja hänet on haudattu Nordfriedhofiin. 

Yli 90-vuotiaana Rahl kärsi dementiasta ja oli lähes sokea. Hän eli loppuelämänsä hoitokodissa Münchenissä.

Aiheesta muualla 

Saksalaiset näyttelijät
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Miriam Seegar

Miriam Seegar (1. syyskuuta 1907 Greentown, Indiana, Yhdysvallat – 2. tammikuuta 2011 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja yksi viimeisistä elossa olleista alkuperäisten mykkäelokuvien esittäjistä.

Seegar esiintyi mykkäelokuvissa vuosina 1928–1933. Näyttelijän uran jälkeen hän työskenteli sisustussuunnittelijana. Seegar oli naimisissa ohjaaja Tim Whelanin (k. 1954) kanssa ja esiintyi vielä vuonna 2000 dokumentissa I Used To Be In Pictures.

Seegar kuoli 103-vuotiaana kotonaan Pasadenassa 2. tammikuuta 2011.

Seegarilla on kolme sisarta: Dorothy, oopperalaulaja, Frances, taiteilija, ja Helen, kirjailija.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Riitta Lahesmaa

Riitta Liisa Maria Lahesmaa (s. 2. marraskuuta 1959, Paimio) on suomalainen tutkija ja Turun yliopiston immunologian professori. 

Lahesmaa syntyi lääkäreiden Risto Ylermi Lahesmaa (s. 1930) ja Pirkko Maria Rauhala (s. 1929) perheeseen.

Lahesmaa on toiminut vuodesta 1998 alkaen Turun biotekniikan keskuksen johtajana. Hän johtaa myös keskuksessa toimivaa molekyyli-immunologian tutkimusryhmää. Lahesmaa tutkii tutkimusryhmineen erityisesti T-solujen kehitystä ja tehtäviä, kuten näiden solujen osuutta kehon suojautuessa patogeenejä ja syöpää vastaan. Lahesmaa on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2012 ja hänet nimitettiin akatemiaprofessoriksi 2016 alkaen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Molecular Systems Immunology  (btk.fi)
Two New Academy Professors to the University of Turku (1.6.2015)  (utu.fi)

Akatemiaprofessorit
Turun yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Ratavartija

Ratavartija on nykyisin poistettu rautatiealan ammatti.

Ratavartijan tehtävänä oli hoitaa tiettyä tavallisesti noin viiden kilometrin pituista rataosuutta; hän huolehti siitä, että rata pysyi kunnossa, tasoristeysten laippaurat olivat puhtaat, naulat ja pultit kohdallaan ja muutenkin varmistaa rataosuuden toimivuus. Samoin hän toimi rataa kunnostavien topparoikkien ohjaajana. Ratavartija toimi tarvittaessa myös rataosuutta lumesta puhdistavan laatikkolumiauran päällikkönä. 

Ratavartijan käytössä oli pienemmillä radoilla käsiresiina, VR:n radoilla yleensä moottoriresiina. Virkaan kuului yleensä asunto, tavallisesti pienehkö mökki rataosuuden varrella. Ratavartijoiden esimiehenä toimi ratamestari.

Ammatti alkoi vähitellen hiipua ratojen kunnossapidon koneellistuessa, ja lopullisesti se katosi sähköistyksen ja kauko-ohjauksen myötä. Jokioisten museorautatie oli viimeinen ratavartijaa käyttänyt rautatie. Sielläkin tehtävä siirtyi 1990-luvun lopuilla osin radan kunnossapitäjille; käytönaikaiset tarkastukset ja esimerkiksi ylikäytävien laippaurien puhdistukset tekee ennen kutakin ajokertaa joko vuorossa oleva Minkiön  asemapäällikkö tai hänen tehtävään määräämänsä henkilö. Työhön pyritään yhdistämään tarpeen vaatiessa muitakin tehtäviä, esimerkiksi kaluston siirtoja.

Ratavartijat populaarikulttuurissa
Hannu Leminen ohjasi vuonna 1950 elokuvan Ratavartijan kaunis Inkeri. Elokuvassa kuvataan jonkin verran rautatiemiljöötä ja ratavartijan ammattia.

Lähteet
 Tietosanakirja 1909-1922 osa 7. Oulun tuomiokunta-Ribes : hakusana Ratavartia

 Resiina-lehdet 

Rautatiealan ammatit
Ari Wahlsten

Ari Wahlsten (s. 25. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja, kirjailija ja näyttelijä. Wahlsten aloitti uransa Helsingin Ylioppilasteatterissa, jossa hän näytteli noin kolmessakymmenessä eri näytelmässä, siirtyen pikkuhiljaa käsikirjoittajaksi ja ohjaajaksi. 

Wahlsten on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Nortia, Kylmäverisesti sinun, Piilokamera ja Lapinlahden Linnut!. Lisäksi hän on käsikirjoittanut lyhytelokuvat Syöksylasku, Diileri ja Kiusaus sekä Lapinlahden Linnut! ja Ugrilampaat -televisiosarjoja. Wahlstenin tunnetuimpia teatteritöitä ovat hänen Q-teatterille yhteistyössä Juha Hurmeen kanssa kirjoittamansa ja ohjaamansa komedia Nelostie, joka voitti Vuoden näytelmä -palkinnon 2007, sekä vuonna 1991 ensi-iltansa saanut lyhytteatteriesitys Ari ja naiset, jota on esitetty yli 200 kertaa eri puolilla Suomea ja esitetään edelleen. Myös hänen vuonna 2002 käsikirjoittamansa ja ohjaamansa Mitä tapahtuikaan Jouko Turkalle? oli jo aiheensa puolesta paljon huomiota saanut esitys.

Wahlsten oli Lapinlahden Linnut -ryhmän jäsen vuodesta 1994 vuoteen 2006 ja osallistui näyttelijänä, käsikirjoittajana ja laulajana noin tuhanteen showesitykseen ympäri Suomea. Lisäksi hän oli sanoittajana ja laulajana kuudella Lapinlahden Lintujen levyllä. Wahlsten esiintyi usean vuoden Aboriginal Pig Bandissa ja nykyään Lapinlahden Linnut Revisited -kokoonpanossa.

Wahlsten on opettanut sketsiviihteen tekoa ympäri Suomea Sketsin syvin olemus -kurssillaan vuodesta 2005 lähtien. Lisäksi hän on piirtänyt Rakkaus-nimistä sarjakuvaa Kallio ja ympäristö -lehteen. Vuodesta 2012 lähtien Wahlsten on kirjoittanut kaunokirjallisia romaaneja, ja hän toimii myös Kriittisen korkeakoulun kirjoittajakoulun opettajana.

Teokset

Aiheesta muualla 
 Pätkätöitä ja rentturomantiikkaa, Gummerus
 Kansan Uutiset: Kyynelten laakso
 Wahlsten ja TTN
 Vatsalihat koetuksella, Ylioppilaslehti

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset sanoittajat
Lapinlahden Lintujen jäsenet
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Tetjana Tereštšuk-Antipova

Tetjana Tereštšuk-Antipova (, s. 11. lokakuuta 1969) on ukrainalainen 400 metrin aitajuoksija.

Tereštšuk-Antipova kilpaili Göteborgin MM-kisoissa 1995, joissa sijoittui 400 metrin aidoissa viidenneksi ajalla 54,94. Seuraavana vuonna hän karsiutui Atlantan olympialaisissa välierissä. 1997 hän juoksi neljä Ukrainan ennätystä peräkkäisissä kilpailuissa 12 päivän sisällä. Samana vuonna hän voitti Universiadit, sijoittui neljänneksi Ateenan MM-kisoissa ajalla 53,81 ja kolmanneksi GP-finaalissa. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin ja EM-pronssia Budapestin EM-kisoissa. Vuonna 1999 hän oli seitsemäs Sevillan MM-kisoissa ja neljäs GP-finaalissa.

Tereštšuk-Antipova voitti vuonna 2000 Euroopan cupin. Samana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän juoksi viidenneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi GP-finaalissa. 2003 hän oli Pariisin MM-kisoissa viides ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Tereštšuk-Antipova voitti olympiapronssia ajalla 53,44. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2004 hän oli toinen. Seuraavana vuonna hän sijoittui seitsemänneksi sekä Helsingin MM-kisoissa että IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Vuonna 2006 hän oli kolmas Euroopan cupin superliigassa, Göteborgin EM-kisoissa sekä IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa hän oli neljäs.

Ennätykset
 200 metrin juoksu: 24,03 (1997)
 100 metrin aitajuoksu: 13,12 (1998)
 400 metrin aitajuoksu: 53,37 (2004)

Lähteet
 

Terestsuk-Antipova, Tetjana
Terestsuk-Antipova, Tetjana
Terestsuk-Antipova, Tetjana
Terestsuk-Antipova, Tetjana
Viktor Mamatov

Viktor Fjodorovitš Mamatov  (, s. 21. heinäkuuta 1937 Novosibirsk) on Neuvostoliittoa edustanut entinen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.

Viktor Mamatov voitti 20 kilometrin ampumahiihdon maailmanmestaruuden ensimmäisissä MM-kisoissaan 1967. Hopeamitalisti, Puolan Stanislaw Szczepaniak hävisi hänelle 57,2 sekuntia. Viestissä Mamatov sai hopeaa. Seuraavina vuosina hän saavutti viisi peräkkäistä viestin arvokisavoittoa.

Saavutuksia

 Olympiakultaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä Grenoblessa 1968 ja Sapporossa 1972
 MM-kultaa 20 kilometrillä 1967 sekä 4 x 7,5 kilometrin viestissä 1969–71
 MM-hopeaa 4 x 7,5 kilometrin viestissä 1967
 MM-pronssia 20 kilometrillä 1970

Lähteet

 

Neuvostoliittolaiset ampumahiihtäjät
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Gordon Zubrod

Charles Gordon Zubrod (22. tammikuuta 1914 – 19. tammikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja onkologi, joka oli merkittävässä roolissa solusalpaajahoidon aloittamisessa syöpätautien hoidossa. Hän sai vuonna 1972 Albert Lasker -palkinnon lääketieteellisestä tutkimustyöstään. 

Zubrod valmistui Georgetown Preparatory Schoolista 1932 ja Columbian yliopiston College of Physicians and Surgeonsista 1940. Armeijan lääkärinä toisessa maailmansodassa hän pyrki keksimään kiniinille korviketta malarian hoidossa. Se löydettiin klorokiinistä, jota on käytetty lääketieteessä 1940-luvulta. 

Vuonna 1953 Zubrodista tuli Saint Louisin yliopiston apulaisprofessori ja tutkimustyön johtaja. Asema jäi lyhytaikaiseksi, sillä vuonna 1954 hänestä tuli Kansallisen terveysinstituutin kliininen johtaja, vuonna 1956 Kansallisen syöpäinstituutin syövänhoitojaoksen johtaja sekä vuonna 1961 tieteellinen johtaja. 

Zubrod jätti Kansallisen syöpäinstituutin vuonna 1974 ja ryhtyi Miamin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan professoriksi ja onkologisen jaoksen johtajaksi. Hänestä tuli myös Florida Comprehensive Cancer Centerin johtaja. Hän vetäytyi virasta vuonna 1990 ja kuoli hieman ennen 85-vuotispäiväänsä tammikuussa 1999.

Yhdysvaltalaiset lääkärit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Naurava kulkuri (albumi)

Naurava kulkuri on Vesa-Matti Loirin Jean-Pierre Kusela -sketsihahmon studioalbumi, joka on ilmestynyt Flamingo-levymerkillä (FGL 4004) vuonna 1986. Albumi on julkaistu LP-levynä ja C-kasettina. Albumia myytiin peräti 92 000 kappaletta ja se sai platinalevyn vuonna 1987. Albumi on Suomen 60 myydyimmän kotimaisen albumin joukossa. Albumilta julkaistiin single "Naurava kulkuri" / "Lääketieteen opiskelijan epätoivo" (Flamingo FGS 103). Vesa-Matti Loiri levytti toisen Kusela-albumin, Voi hyvä tavaton, vuonna 1987.

Albumin kannessa artistinimenä on Kusela ja levyn etiketeissä Kusela & Puppe ja tunnelbana pojkar.

Kappaleet 
A-puoli
  (säv. J. Lowe, san. R. Helismaa)
  (säv. & san. G. Geld & D. Udell)
  (säv. K. Weill, san. B. Brecht)
  (säv. A. Corea, san. V-M. Loiri)
  (säv. J. Brahms, san. A. Simojoki)

B-puoli
  (säv. T. Kärki, san. E. Helena)
  (säv. S. Yradier, san. V-M. Loiri)
  (säv. M. Musarurgwa, san. R. Helismaa; säv. N. Carstens, san. K. Tuomisaari)
  (säv. R. Falvo, san. P. Puhtila)

Tekijät 
Vesa-Matti Loiri - laulu
Harri Sutinen - äänitys
Jari Laasanen - äänitys
Matti Järveläinen - kannen kuva
Tapsa Rantanen/Private Eye - kannen suunnittelu
Olli Ahvenlahti - sovitukset (salanimellä Keijo Käpylä), tuottaja

Aiheesta muualla 
 Naurava kulkuri -albumi Suomen äänitearkiston tietokannassa

Lähteet

Vuoden 1986 albumit
Suomalaiset huumorialbumit
Vesa-Matti Loirin albumit
Carl T. C. Gutierrez

Carl Tommy Cruz Gutierrez (s. 15. lokakuuta 1941 Agana Heights, Guam) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Guamin kuvernöörinä vuosina 1995–2003. Gutierrez pyrki uudelleen kuvernööriksi vuonna 2006, mutta hävisi Felix Perez Camacholle.

Gutierrez oli ennen kuvernöörikausiaan senaattori Guamin lainsäädäntöelimessä vuosina 1973–1986 ja uudelleen 1989–1995.

Lähteet 

Guamin kuvernöörit
Yhdysvaltalaiset poliitikot
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt