joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Villingen-Schwenningen

Villingen-Schwenningen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Schwarzwaldin metsäisen vuorijonoalueen itäisellä reunalla. Kaupunki on pinta-alaltaan 165,47 neliökilometrin suuruinen, ja vuonna 2015 siellä asui noin 84 600 ihmistä.

Villingen-Schwenningen syntyi vuonna 1972, kun Villingenin ja Schwenningenin kunnat sekä lukuisat niitä ympäröivät kylät yhdistettiin yhdeksi omaksi kaupungikseen. Keskiajalla Villingen oli itävaltalaisten hallinnoima kunta. Schwenningen puolestaan säilyi pienehkönä kylänä 1800-luvulle saakka, jolloin siellä alkoi saada jalansijaa kelloteollisuus, josta Schwenningen tunnetaan vieläkin.

Neckar-joen alkulähde sijaitsee Schwenningenissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin verkkosivusto 

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Awakening

Awakening on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen esikoisalbumi. Yhtyeen muodostivat tässä vaiheessa Christian Liljegren ja Carl Johan Grimmark kahdestaan. Liljegren lauloi, ja Grimmark soitti lähes kaiken albumin materiaalin yksin. Nauhoitukset tehtiin Topz Recording Studiolla Jönköpingissä syyskuusta 1996 tammikuulle 1997. Albumi julkaistiin vuonna 1998 saksalaisen Nuclear Blast -levy-yhtiön kustantamana Euroopassa. Japanin painoksen julkaisi Pony Canyon.

Albumin avausraidan, "Break the Chains", introna on pätkä Marc-Antoine Charpentier'n sävellyksestä "Te Deum", mikä tunnetaan myös Eurovision laulukilpailujen tunnussävelmänä.

Yhtyeen kokoonpano albumilla 

 Christian Liljegren – laulu
 Carl Johan Grimmark – akustinen ja sähkökitara, laulu, basso, kosketinsoittimet, rummut

Vierailijat 

 Jakob Persson – basso ("Sign Of The Time")
 Mart Hallek – viulu ("Sign Of The Time")
 Janne Samefors – taustalaulu ("Time Of Changes")
 Janne Stark – kitara ("No More Shadows From The Past")

Kappaleet 

 Break the Chains (säv. & san. Grimmark)
 No More Shadows from the Past (säv. Grimmark & R. Eriksson, san. Liljegren)
 The Return of Aslan (instrumental, säv. Grimmark & J. Persson)
 Heavenly Love (säv. Grimmark, R. Eriksson & S. Selvander, san. Liljegren)
 Time of Changes (säv. Grimmark, R. Eriksson, san. Liljegren)
 The Awakening (säv. & san. Grimmark)
 Touch from You (säv. Grimmark, R. Erikkson & S. Selvander, san. Liljegren)
 Sign of the Time (säv. & san. Grimmark)

Vuoden 1998 albumit
Narnian albumit
Long Live the King

Long Live the King on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen toinen albumi. Yhtyeen jäsenmäärä on kasvanut alkuperäisestä kahdesta viiteen. Albumi on nauhoitettu Studio Berghemillä ja Narnia Songs Mobile Recording Studiolla heinä–syyskuussa 1998. Se julkaistiin 1999. Albumin kansikuvat on tehnyt Kristian Wåhlin. Japanin painoksessa on erilaiset kannet, jotka muistuttavat enemmän Awakeningin kuin Long Live the King -albumin Euroopan julkaisun kansia.

Instrumentaalikappaleiden nimet viittaavat Narnia-kirjojen maailmaan: Cair Paravel on Narnian hallitsijoiden linna, ja meidän maailmastamme käytetään nimeä Varjojenmaa (Shadowlands). "Star Over Bethlehem" on bonus-kappale albumin Euroopan ja Yhdysvaltojen julkaisuilla.

Yhtyeen kokoonpano albumilla 

 Christian Liljegren – laulu
 Carl Johan Grimmark – sähkökitara, 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat, basso (6, 8), kosketinsoittimet ja taustalaulu
 Jakob Persson – basso
 Andreas Johansson – rummut
 Martin Claesson – kosketinsoittimet

Vierailijat 

 Sonny Larsson – taustalaulu
 Mart Hallek – viulu ("The Mission")

Kappaleet 

 Gates of Cair Paravel (Introduction, säv. Grimmark)
 Living Water (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 Shelter Through the Pain (säv. Liljegren & Grimmark, san. Liljegren)
 The Mission (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 What You Give Is What You Get (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 The Lost Son (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 Long Live the King (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 Dangerous Game (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 Star Over Bethlehem (säv. Grimmark, san. Liljegren)
 Shadowlands (Outro, säv. Grimmark)

Vuoden 1999 albumit
Narnian albumit
Moottoritorpedovene Tyrsky

Moottoritorpedovene Tyrsky (T 3) oli Suomen merivoimien Taisto-luokka moottoritorpedovene.

Valmistus 
Insinööri Jarl Lindblomin italialaisten esikuvien mukaan suunnittelema alus tilattiin 1943 Turun Veneveistämö.

Lindblom suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset.

Palvelus 
Vene osallistui 15. syyskuuta 1944 Suursaaren taisteluun hyökäten saksalaista maihinnousuosastoa vastaan ja vaurioittaen saksalaista M-luokan raivaajaa.

Alus muutettiin 1949 Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti moottoritykkiveneeksi. Se huutokaupattiin 1964 museoalukseksi, sillä se oli ilmeisesti parhaassa kunnossa luokkansa aluksista. Vaikka alus poistettiin palveluksesta, siihen ei tehty suuria muutoksia, ainoastaan varustusta riisuttiin. Aluksen kunnostamista suunniteltiin vuosien varrella useasti, mutta työhön ei ryhdytty. Vasta vuoden 2004 lopulla sen kunnostaminen aloitettiin, jolloin alus päätettiin kunnostaa vuoden 1944 asuunsa. Nykyisin se on Forum Marinumin kokoelmissa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Turun Sanomat: Moottoritorpedovene T 3 on vanha mahonkiohjus ja tuore vetonaula

Taisto-luokan moottoritorpedoveneet
Suomen museolaivat
Forum Marinum
Alphaman

Alphaman on ASCII-grafiikkaa käyttävä roguelike-peli, jonka ohjelmoi Jeffrey Olson vuonna 1995 apunaan Peter Jessop ja Gregory Krol. Peli sijoittuu ydinkatastrofin jälkeiselle maapallolle ja sen huomattavin piirre on erittäin runsas erikoisen huumorin käyttö. Pelaajan tavoitteena on pelastaa maailma tuhoutumiselta.

Pelaaminen 

Alphamanin päähenkilö on mutatoitunut ihminen. Sillä on pelin alussa kaksi erikoiskykyä ja yksinkertainen varustus: satunnainen perus-ase, haarniska ja pala ruokaa. Erikoiskykyjä on tahdonvoimaisesta parantamisesta äänihyökkäykseen ja niitä voi käyttää loputtomasti, joskin voimien on käytön jälkeen latauduttava.

Peli sijoittuu New Yorkin raunioihin, jonka rakennuksia ja luolia pelissä voi tutkia. Luolastot ovat täynnä erilaisia olentoja kuten tulimuurahaisia, ruusupensaita ja gaselleja. Pelin tavoitteena on löytää Grinch-nimisen vihollisen linnoitus ja pelastaa Maa hänen käsistään. Grinch aikoo vapauttaa myrkkyä ilmakehään ja tuhota kaiken elämän. Jotta Grinch voitaisiin voittaa, pelaajan on löydettävä viisi linnaa ja tuhottava niiden hallitsijat, joita ovat mm. Buzz Aldrin ja radioaktiivinen Elvis.

Esineiden perusluokat ovat aseet (lähi- ja kaukotaistelu), panssarit, ruoka, erilaiset marjat ja monenlaiset suuret ja pienet tekniset esineet. Marjoilla on erilaisia vaikutuksia, jotka saadaan esiin syömällä ja heittelemällä niitä. Teknisiä esineitä on 125, pääosin ne on tunnistettava ennen kuin niitä voi käyttää. Pelistä löytyy esimerkiksi Laserpistooli (ammutaan) ja kotivideoprojektori (nukutetaan vihollisia). Kaikki tekniset esineet, kuten lehtipuhallin, eivät ole käyttökelpoisia ja osasta on suuresti hyötyä.

Vastaanotto 
Home of the Underdogs -sivuston arvostelussa Alphamania pidetään keskeneräisenä, sen pelattavuutta ja vihollisten tekoälyä moititaan. Myönteisinä puolina pidetään sen yksinkertaista käyttöliittymää ja roguelike-peleille epätavallista asetelmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alphaman -kotisivu

Freeware-pelit
MS-DOS-pelit
Roguelike-pelit
Scifipelit
Vuoden 1995 videopelit
Fly on the Wall

Fly on the Wall on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 28. kesäkuuta 1985. 

Albumia nauhoitettiin marraskuusta 1984 helmikuuhun 1985 saakka Montreuxissa, Sveitsissä. Sen ovat tuottaneet veljekset Angus Young ja Malcolm Young. Albumi on ensimmäinen levy, jossa rumpuja soittaa Simon Wright, joka liittyi yhtyeeseen alkuperäisrumpali Phil Ruddin erottua yhtyeestä riitojen takia Flick of the Switch -albumin äänitysten jälkeen.

Fly on the Wall oli sijalla 7 Britanniassa ja sijalla 32 Yhdysvalloissa. Albumilta julkaistiin singlet "Shake Your Foundations", "Danger" ja "Sink the Pink".  Albumi julkaistiin uudelleen remasteroituna vuonna 2003 osana AC/DC remasters sarjaa.

Kappaleet

Video
Vuonna 1985 albumista ilmestyi myös videoversio, joka sisälsi kappaleet:

 Fly on the Wall
 Danger
 Sink the Pink
 Stand Up
 Shake Your Foundations

Kokoonpano
Brian Johnson – laulu
Angus Young – kitara
Malcolm Young – kitara, taustalaulu
Cliff Williams – basso, taustalaulu
Simon Wright – rummut

Arvostelut
All Music Guide -lehden arvostelu:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

AC/DC:n albumit
Vuoden 1985 albumit
Desert Land

Desert Land on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen kolmas albumi. Albumia nauhoitettiin maalis–lokakuussa 2000 Berghemin ja The Dream Factoryn studioilla. Nuclear Blast julkaisi levyn Euroopassa 2001 ja Pony Canyon Japanissa. Poiketen kahdesta aiemmasta levystä, molemmissa painoksissa on sama, Kristian Wåhlinin tekemä kansikuva. 

Kaikki levyn kappaleet ovat Carl Johan Grimmarkin säveltämiä ja Christian Liljegrenin sanoittamia. Tälläkin levyllä on mukana kappale, joka on saanut teemansa Narnia-kirjoista. Aiemmat Narnian mukaan nimetyt kappaleet ovat olleet instrumentaaleja, mutta tämän levyn "The Witch & the Lion" kertoo taistelusta hyvän ja pahan välillä.

Yhtyeen kokoonpano albumilla 

 Christian Liljegren – laulu
 Carl Johan Grimmark – sähkökitara, 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat, basso (2), kosketinsoittimet ja taustalaulu
 Jakob Persson – basso
 Andreas Johansson – rummut
 Martin Claesson – kosketinsoittimet

Vierailijat 
Per Hagström – taustalaulu, laulu (9)

Kappaleet 
 Inner Sanctum 
 The Witch & the Lion 
 Falling from the Throne
 Revolution of Mother Earth
 The Light at the End of the Tunnel (instrumental)
 Angels Are Crying
 Walking the Wire
 Misty Morning (instrumental)
 Traped in this Age

Vuoden 2001 albumit
Narnian albumit
OMX Helsinki 25

OMX Helsinki 25 (OMXH25, aiemmin HEX25 ja FOX) on Helsingin pörssin osakeindeksi. Se on markkina-arvopainotettu indeksi, joka koostuu Helsingin pörssin 25 vaihdetuimmasta osakkeesta. Yksittäisen osakelajin paino on rajoitettu 10 %:iin. Indeksiin kuuluvat osakelajit tarkistetaan kaksi kertaa vuodessa (1. helmikuuta ja 1. elokuuta) ja osakepainot neljä kertaa vuodessa (1. helmikuuta, 1. toukokuuta, 1. elokuuta ja 1. marraskuuta). OMXH25-indeksiä käytetään vertailuindeksinä erilaisten suomalaisten osakesalkkujen hoidossa.

Indeksin ISIN-tunnus on FI0008900212.

Historia 
Indeksin laskenta alkoi 4. maaliskuuta 1988 nimellä FOX ja arvolla 500. Yksittäisen osakkeen maksimi painoarvo rajoitettiin 20 prosenttiin 1. marraskuuta 1995. Indeksin uudeksi nimeksi tuli HEX25 ja osakkeen maksimipainoarvoksi 10 prosenttia 1. elokuuta 2001. Myöhemmin helmikuussa 2002 Helsingin pörssi aloitti markkinat indeksiin perustuvalle indeksiosuusrahastolle. HEX25-nimi vaihtui nykyiseen käytössä olevaan OMX Helsinki 25 -nimeen 15. marraskuuta 2004.

Koostumus 
Indeksin koostumus elokuusta 2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nasdaq Nordic: OMX Helsinki 25 -koostumus
 Kauppalehti: OMXH25-indeksi

Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelot taloudesta
Eduardo López de Romaña

Eduardo López de Romaña (1847–1912) oli Perun presidentti 1899–1903. Hän oli kunnioitetun suvun jäsen ja yksi konservatiivisen Partido Civilin presidenteistä "aristokraattisen tasavallan" aikana.

López de Romaña syntyi Arequipassa. Nuorena hän lähti opiskelemaan Eurooppaan, hän valmistui insinööriksi. Palattuaan takaisin Peruun hän alkoi kiinnostua politiikasta.

López de Romaña nousi presidentiksi myös Partido Demócratan tuella, joka aluksi tuki hänen veljeään Alejandro López de Romañaa, mutta hänen kieltäydyttyään presidentinvirasta Eduardo López de Romaña valittiin.

López de Romañan presidentiviran ajan demokraatit hallitsivat edustajainhuonetta ja civistat senaattia. Pian demokraatit siirtyivät kuitenkin oppositioon ja López de Romaña täytti hallituksen omilla miehillään. Häntä vastaan tehtiin lukuisia vallankaappausyrityksiä, mutta hän selvisi presidentinkautensa loppuun 1903. Hänen kautensa aikana alkoi Partido Civilin hegemonia ja otettiin käyttöön termi "República Aristocrática", jonka katsotaan jatkuneen Augusto B. Leguía toiseen hallitukseen asti.

Lopez de Romana, Eduardo
Lopez de Romana, Eduardo
Lopez de Romana, Eduardo
Lasse Lagerblom

Lasse Lagerblom (s. 27. helmikuuta 1980 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Lagerblom on pelannut Veikkausliigassa FC Lahden ja FC Hongan joukkueissa. 

Myös hänen veljensä Pekka Lagerblom on tunnettu jalkapalloilija.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
KF Partizani Tirana

KF Partizani Tirana on albanialainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on maan pääkaupunki Tirana. Vuonna 1946 perustettu seura on yksi Albanian menestyneimmistä, joskin viimeisin sen 15 Albanian mestaruudesta on kaudelta 1992-93. Partizani Tirana on myös ainoa albanialaisjoukkue, joka on yksityisessä omistuksessa.

Saavutukset 
 Albanian mestaruudet: 16 (1947, 1948, 1949, 1954, 1957, 1958, 1959, 1961, 1963, 1964, 1971, 1979, 1981, 1987, 1993, 2019)
 Albanian cup-mestaruudet: 15 (1948, 1949, 1957, 1958, 1961, 1964, 1966, 1968, 1970, 1973, 1980, 1991, 1993, 1997, 2004)
 Albanian supercup-mestaruudet: 2 (1993, 2004)

Aiheesta muualla 
 Partizani.net

Partizani Tirana, KF
Vuonna 1946 perustetut urheiluseurat
Tiranan urheilu
Tjumen

Tjumen () on Venäjän kaupunki ja Tjumenin alueen pääkaupunki. Se sijaitsee Turajoen varrella 2 144 kilometriä Moskovasta itään Länsi-Siperiassa. Vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan kaupungissa asui runsas 580 000 henkeä.

Maantiede

Ilmasto

Historia
Tjumen oli Siperian ensimmäinen venäläinen kaupunki, kun Fjodor I perusti sen 1586 Siperian tataarien Chimhi-Tura-nimisen kaupungin paikalle, jonka venäläinen kasakkapäällikkö Jermak oli joukkoineen vallannut 1581. Siperian kaanikunnan Tjumenin alueet oli liitetty Venäjään edellisenä vuonna, ja niitä turvaamaan kaupungista varustettiin venäläisten etuvartio. Aluksi kaupunkia asuttivat etupäässä kasakat ja streltsit.

1600- ja 1700-luvuilla Tjumenista kehittyi tärkeä kaupankäynnin keskus Keski-Aasiaan, Kiinaan ja Persiaan suuntaaville kauppareiteille. Kaupunki oli tuolloin myös tärkeä nahka- ja käsityötavaroiden valmistaja. Vuonna 1763 Tjumenissa asui noin 7000 ihmistä.

Siperian ensimmäinen höyrylaiva rakennettiin Tjumenissa 1836, ja vuonna 1885 Siperian poikki kulkeva rautatie saavutti paikkakunnan.

Venäjän sisällissodan aikana Tjumen oli ensin Aleksandr Koltšakin ja hänen Valkokaartinsa hallinnassa, mutta tammikuussa 1918 sen valtasi Puna-armeija.

1930-luvulla Tjumen kasvoi yhdeksi Neuvosto-Siperian suurimmista teollisuuskaupungeista. Tjumenissa tuotettiin höyry- ja rahtilaivoja, huonekaluja sekä turkis- ja nahkavaatteita.

Toisen maailmansodan aikaan Leninin ruumis siirrettiin Moskovasta kätkettyyn hautaan paikkaan, jossa nykyään on Tjumenin maatalousinstituutti. Sodan aikana myös lukuisia tehtaita evakuoitiin Tjumeniin Neuvostoliiton eurooppalaisista osista. Monia sotilastarvikkeita valmistettiin kaupungissa. Elokuun 14. 1944 Tjumenista tuli laajan Tjumenin alueen pääkaupunki.

Vuonna 1948 Tjumenin alueelta löydettiin öljyä, ja 1960- ja 1970-luvuilla öljyteollisuudesta tulikin kaupungin talouden osa.

Kuuluisia Tjumenissa syntyneitä henkilöitä:
Irving Berlin
Grigori Rasputin
Tamara Toumanova
Vladislav Krapivin

Moderni kaupunki
Nykyään Tjumen on tärkeä maakaasu- ja öljyteollisuuden keskus Venäjällä, joka on vaurastunut erityisesti Hanti-Mansian ja Jamalin Nenetsian luonnonrikkauksilla. Tjumenin elintaso on selvästi maan keskiarvoa korkeampi. Monet yhtiöt kuten Gazprom, Lukoil ja taannoin Jukos ovat keskittäneet toimintaansa Tjumeniin. Lentoyhtiö UTair pitää myös päämajaansa Tjumenissa.

Tjumenin monumentit 

Tjumenin kaupunkiin on rakennettu paljon henkilöpatsaita ja muita muistomerkkejä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tjumenin kaupunginhallinto

Tjumenin alueen kaupungit
The Great Fall

The Great Fall on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen neljäs albumi. Albumia nauhoitettiin ja miksattiin toukokuulta 2002 tammikuulle 2003. Aiemmista levyistä poiketen The Great Fallia ei julkaistu Japanissa.

Yhtyeen laulaja Christian Liljegren on esiintynyt tästä albumista alkaen nimellä Christian Rivel. Myös yhtyeen kokoonpanossa on tapahtunut muutoksia edellisen levyn jälkeen. Basistiksi tuli Jakob Perssonin tilalle Andreas Olsson, joka oli jo aiemmin tehnyt yhteistyötä Rivelin kanssa toisessa yhtyeessä. 

Levyllä vierailevat Hammerfall-yhtyeen rumpali Anders Johansson, Saviour Machinen Eric Clayton sekä jo edellisellä albumilla laulanut Per Hagström.

Yhtyeen kokoonpano albumilla 

 Christian Rivel – laulu
 Carl Johan Grimmark – sähkökitarat, taustalaulu ja kosketinsoittimet
 Andreas Olsson – basso
 Andreas Johansson – rummut ja lyömäsoittimet
 Martin Claesson – kosketinsoittimet

Vierailijat 
 Per Hagström – taustalaulu ja "sotilaan" ääni
 Anders Johansson – rummut ("Judgement Day")
 Eric Clayton – laulu ja puhe ("The Great Fall Of Man")

Kappaleet 
 War Preludium (säv. & san. Grimmark)
 The Countdown Has Begun (säv. & san. Grimmark)
 Back from Hell (säv. Grimmark, san. Rivel & Grimmark)
 No Time to Lose (säv. Grimmark & Olsson, san. Rivel & Grimmark)
 Innocent Blood (säv. Grimmark, san. Rivel & Grimmark)
 Ground Zero (instrumental, säv. Grimmark, Johansson & Claesson) 
 Judgement Day (säv. & san. Grimmark)
 Desert Land (instrumental, säv. Grimmark)
 The Great Fall of Man (säv. & san. Grimmark, runo Grimmark & Clayton)

Great Fall, The
Great Fall, The
Enter the Gate


Enter the Gate on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2006. Narnia vaihtoi levy-yhtiötä sekä Euroopassa että Japanissa. Levy julkaistiin Japanissa maaliskuussa 2006 ja Euroopassa kuukautta myöhemmin.

Martin Claessonin jätettyä yhtyeen vuonna 2003 Narnia on ollut vailla vakituista kosketinsoittajaa. Kitaristi Carl Johan Grimmark soitti Enter the Gate -levylle myös kosketinsoittimet. Kaikki levyn kappaleet ovat Grimmarkin ja Christian Rivelin säveltämiä ja sanoittamia.

Kappaleet 
 Into this Game
 People of the Bloodred Cross
 Another World
 Show all the World
 Enter the Gate
 Take Me Home
 This Is My Life
 Aiming Higher
 The Man from Nazareth
 Hymn to the North (vain Japanin painoksessa)

Kokoonpano 
 Christian Rivel – laulu 
 Carl Johan Grimmark – kitarat, lap steel, kosketinsoittimet, taustalaulu
 Andreas Olsson – basso
 Andreas Johansson – rummut, triangeli

+

 Mats Levén – taustalaulu

Arvostelut 
 Angelic Warlord: 95%
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2006 albumit
Narnian albumit
1. FC Nürnberg

1. FC Nürnberg on jalkapallojoukkue Nürnbergistä, Baijerin osavaltiosta Saksasta. Joukkue tunnetaan lyhyemmin nimellä FCN tai der Club. Joukkueen värit ovat viininpunainen ja musta. Nürnberg pelaa kotiottelunsa 50 000-paikkaisella Max-Morlock-Stadionilla. Seuralla on noin 15 000 jäsentä.

Seuralla on pitkä ja menestyksekäs historia. Seuran perustivat 4. toukokuuta 1900 joukko nuoria miehiä, joilla oli tapana kokoontua paikallisessa baarissa nimeltään "Bürenhütte". Nürnberg oli aina vuoteen 1987 saakka eniten Saksan mestaruuksia voittanut seura, kunnes FC Bayern München ohitti sen. Nykyään seurassa on mahdollista harrastaa jalkapallon lisäksi nyrkkeilyä, käsipalloa, rullaluistelua, luistelua, uintia, maastohiihtoa ja tennistä.

Saavutukset 
 Saksan mestaruus (9): 1920, 1921, 1924, 1925, 1927, 1936, 1948, 1961, 1968
 Saksan cup voittaja (4): 1935, 1939, 1962, 2007
 Etelä-Saksan mestari (13): 1916, 1918, 1920, 1921, 1924, 1927, 1929, 1947, 1948, 1951, 1957, 1961, 1962
 Baijerin mestari (6): 1907, 1934, 1936, 1937, 1938, 1940
 Pohjois-Baijerin mestari (2): 1943, 1944
 Saksan 2. Bundesliigan mestari (4): 1980 (etelä), 1985, 2001, 2004

Entisiä valmentajia 
  Dieter Hecking
  Michael Oenning
  Thomas von Heesen
  Hans Meyer
  Wolfgang Wolf
  Klaus Augenthaler
  Felix Magath
  Arie Haan
  Michael Wiesinger
  Gertjan Verbeek
  Valérien Ismaël

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivu

Nürnberg
Vuonna 1900 perustetut urheiluseurat
Nürnbergin urheilu
Raja-Jooseppi (ylikulkupaikka)

Raja-Jooseppi (,  ja ) eli Raja-Jooseppi–Lotta on  Inarin kunnassa, aivan Urho Kekkosen kansallispuiston rajan pohjoispuolella Suomen Venäjän vastaisella rajalla sijaitseva kansainvälinen rajanylityspaikka. Se on avoinna päivittäin kello 07–21. Ylityspaikalla on Suomen tullin toimipiste, Lapin rajavartioston ylläpitämä raja-asema ja rajavartioasema. Vuonna 2012 rajanylityspaikalla tehtiin 128 054 matkustajan henkilötarkastusta. Rajanylitysten määrä oli yli kaksinkertaistunut vuodesta 2009.

Venäjän puoleinen rajanylityspaikka on nimeltään Lotta (usein tieliikenteen rajanylityspaikkaa kuvaavan lyhenteen kanssa muodossa ). Ylityspaikalta on 231 kilometrin matka Murmanskiin.

Paikka on saanut nimensä Jooseppi Sallilasta, joka tunnettiin Raja-Jooseppina. Ylityspaikka kuuluu UK-puisto-Sompio-Kemihaara-Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen. Suomen tulli kirjoittaa nimen muodossa Raja-Jooseppi, mutta Venäjän ja Suomen rajanylityspaikkoja koskeva asetus vuodelta 1994 käyttää muotoa Rajajooseppi.

Raja-asema avattiin Suomessa 25. tammikuuta 1967, ja kansainvälinen rajanylityspaikka siitä tuli 4. syyskuuta 1989. Ennen raja-aseman perustamista ylittivät suomalaiset rakentajat rajan rajavaltuutettujen myöntämillä rajanylitysluvilla 1960–1965, jolloin rakennettiin Neuvostoliiton puolelle tieyhteys Ylä-Tuulomaan  ja Ylä-Tuuloman voimalaitos.

Nykyään Raja-Joosepista aloitetaan usein vaellukset, jotka suuntautuvat Urho Kekkosen kansallispuistoon ja etenkin Saariselän erämaaosan maastoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Raja-Jooseppi – EU:n pohjoisin kansainvälinen ylikulkupaikka Rajaviesti, Rajavartiolaitos
 Kuva Raja-Joosepin rajanylityspaikalle Google Maps
Venäjän Luoteisen tullihallinnon tullit   (sztu.customs.ru)

Inari
Suomen rajavartiolaitos
Suomen tulli
Kuolan piiri
Suomen ja Venäjän raja
Rajanylityspaikat
Lost & Found

Lost & Found eli ”Lostari” oli Helsingin Punavuoressa sijainnut yökerho. Se mainosti itseään Suomen ainoana heteroystävällisenä homobaarina.

Ravintola lopetti toimintansa 9.10.2011 kannattamattomana.

Lähteet

Helsingin entiset ravintolat
Punavuori
Homoravintolat
Yökerhot
Rabanus Maurus

Rabanus Maurus (noin 780-856) oli saksalainen teologi, benediktiinimunkki ja Mainzin arkkipiispa. Hän kirjoitti 22-osaisen ensyklopedian De rerum naturis eli Asioiden luonteesta (tunnetaan myös nimellä De universo) , kommentteja Raamattuun ja esseitä koulutuksesta ja kieliopista. Hän oli yksi karolingien ajan merkittävimmistä opettajista ja kirjoittajista. Hän ystävystyi Lothar I:n kanssa. 

Maurusta pidetään myös varhaisen keskiajan parhaana hymnirunoilijana, ja hän oli ensimmäisiä saksalaisia runoilijoita, joka kirjoitti latinankielisiä hymnejä. Hänen hymneistään on säilynyt käytössä hymni Veni Creator Spiritus. Se on Suomen ev. -lut. kirkon virsikirjassa virsi 111 (Oi Pyhä Henki, Herramme) ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 50. 

Rabanus Maurus syntyi aatelisperheeseen Mainzissa, ja opiskeli Toursissa Alkuinin ohjauksessa.

Lähteet 

Keskiajan filosofit
Keskiajan katoliset arkkipiispat
Benediktiinit
Mainzin historia
Saksalaiset virsirunoilijat
Ilmarinen (1924–1947 toiminut yhtiö)

Tapaturmavakuutusosakeyhtiö Ilmarinen perustettiin vuonna 1924 Viipurissa vahinkovakuutusyhtiö Karjalan sisaryhtiöksi. Talvisodan jälkeen yhtiön pääkonttori siirtyi Helsinkiin, jatkosodan alussa takaisin Viipuriin ja jälleen Helsinkiin, kun Viipuri menetettiin toistamiseen vuonna 1944. 

Vuonna 1947 Ilmarisen pääomistaja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola fuusioi Ilmarisen, Karjalan ja palovakuutusyhtiö Imatran uudeksi yhtiöksi, joka nimettiin Imatra-Karjalaksi. Viimeisenä itsenäisenä toimintavuonna 1947 Ilmarisen vakuutusmaksutulot olivat 4 miljoonaa markkaa. 

Yhtiön toimitusjohtajana oli vuodesta 1925 raumalaissyntyinen Lauri Haaksi (1893–1964). Hänen edeltäjänsä oli lyhyen aikaa Karjalan toimitusjohtaja K. O. Ifström.

Katso myös 
Vakuutusyhtiö Karjalan pääkonttori

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tapaturmavakuutus Oy Ilmarinen - viipurilaisen vakuutusyhtiön vaiheita

Suomalaiset vahinkovakuutusyhtiöt
Viipurin historia
Entiset suomalaiset yritykset
Viipurilaiset yritykset
Parannus

Parannus on kristillisessä terminologiassa yksilön toimintaa, joka kuuluu osana yksilön muuttumiseen Jumalalle otolliseksi. Parannuksen ja uskon suhde kuuluu olennaisena osana vanhurskauttamisoppiin. Vaikka kristittyjen kesken vallitsee varsin suuri yksimielisyys siitä, että Jeesus Kristus vapahtaa syntisen ihmisen, eri kirkkokunnilla on hyvinkin erilaiset näkemykset yksilön pelastumisen mekanismista. 

Luterilaisessa teologiassa parannus on uskon aikaan saama ilmiö, jossa yksilö luopuu Pyhän Hengen johdattamana synnillisestä elämästä ja tekee lähimmäisilleen rakkauden tekoja. Parannusta edeltää usein Jumalan lain tuntemuksen aiheuttama kauhu, josta usko Jeesuksen sovitustyöhön vapauttaa. Luterilaisessa teologiassa jo pelkkä usko on riittävä ehto pelastumiselle, mutta se aiheuttaa pelastuneessa mielenmuutoksen, joka näkyy hyvänä elämänä. Koska yksilö on kuitenkin altis pahaan läpi elämänsä, parannus jää väistämättä epätäydelliseksi. Tämä ei kuitenkaan haittaa, sillä Jeesuksen sovitustyö tekee yksilöstä Jumalan edessä täydellisen.

Katso myös 
 Katumus

Aiheesta muualla
Suomen rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen sivu aiheesta
Suomen evl. kirkon Katekismus aiheesta
 

Kristilliset käsitteet
Päivän Lööppi

Päivän Lööppi oli Mattiesko Hytösen juontama, päivittäinen ajankohtaisohjelma Nelosella vuosina 1997-1998. Ohjelmassa Hytönen haastatteli kulloisenkin päivän lööppiin liittyvää julkkista. Myöhemmin ohjelman nimi muutettiin ja nimeksi tuli tuolloin Päivän Hytönen.

Aiheesta muualla
 

Makasiiniohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri

Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri on Perussuomalaisten Vaasan vaalipiirin eteläisessä osassa toimiva piirijärjestö. Piirin toimisto sijaitsee Seinäjoella. Vaalipiirin pohjoisosassa toimii Perussuomalaisten Keski-Pohjanmaan piiri. Piirin puheenjohtajana toimii Matti Heinonen. Piirisihteerinä toimii Petri Saunamäki ja Taloudenhoitajana Mikael Ö.

Merkittäviä henkilöitä

Nykyiset kansanedustajat 
 Juha Mäenpää (2019–)
 Jukka Mäkynen (2019–)

Aikaisemmat kansanedustajat 
 Raimo Vistbacka (1995–2011)
 Reijo Hongisto (2011–2019)
 Vesa-Matti Saarakkala (2011–2019)
 Maria Tolppanen (2011–2016) (myöh. SDP)

Puheenjohtajat 
 Pentti Kokko (2000–2004)
 Tapio Pihlaja (2005–2011)
 Raimo Vistbacka (2012–2013)
 Asko Salminen (2014–2015)
 Raimo Vistbacka (2016)
 Jukka Mäkynen (2017–2018)
 Anne Matokangas (2019–2020)
 Matti Heinonen (2021)
 Anne Matokangas (2022–)

Katso myös 
 Vaasan vaalipiiri
 Keskustan Etelä-Pohjanmaan piiri
 Keskustan Keski-Pohjanmaan piiri
 Kristillisdemokraattien Pohjanmaan piiri
 Kristillisdemokraattien Keski-Pohjanmaan piiri
 Perussuomalaisten Keski-Pohjanmaan piiri
 Pohjanmaan Kokoomus
 Pohjanmaan Sosialidemokraatit
 Pohjanmaan Vasemmisto
 RKP:n Pohjanmaan piirijärjestö
 Vaasan vaalipiirin vihreät

Lähteet 

Etelä-Pohjanmaa
Vaasan vaalipiiri
Eteläpohjalaiset järjestöt
Kansan ääni (2002)

Kansan ääni on Suomen työväenpuolueen, Kommunistien liiton, EU:n vastaisen kansanrintaman (EUVKr) ja Sodan ja fasisminvastaisen työn (SFT) julkaisema, kuudesti vuodessa ilmestyvä, sanomalehti. Lehden kannessa sen ilmoitetaan olevan ”mielipidelehti työn, toimeentulon, rauhan ja kansanvallan puolesta”.

Kansan ääni perustettiin vuonna 2002 Kommunistisen työväenpuolueen hajottua kysymykseen liittoutumisesta. KTP:n Helsingin piirijärjestö kannatti osallistumista uuteen Muutosvoimat Suomi -puolueeseen, mutta puolueen enemmistö vastusti tätä ja erotti linjan kannattajat sekä kyseisen piirijärjestön. Erotetut aloittivat pian yhteistoiminnan ja perustettiin uusi lehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vappuna. Kansan äänen ensimmäiseksi päätoimittajaksi valittiin KTP:n Työkansan sanomia 1997–2002 päätoimittanut, ja erotetuksi tullut, Reijo Katajaranta.

Suomen työväenpuolue liittyi Kansan äänen julkaisijajärjestöihin numerosta 1/08 alkaen.

Päätoimittajat
 Reijo Katajaranta 2002–2009
 Antti Siika-aho 2010–2013
 Tommi Lievemaa 2013→

Lähteet 

Suomalaiset puoluelehdet
Suomen Työväenpuolue (2006)
Raila Leppäkoski

Raila Sinikka Leppäkoski (s. 3. maaliskuuta 1950 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimi Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön professorina 1989–1995 ja näyttelijätyön professorina 1997–2002. Leppäkoski on myös tehnyt käsikirjoituksia  ja näytellyt. Lisäksi hän on suomentanut näytelmiä.

Raila Leppäkoski kirjoitti ylioppilaaksi 1969 ja valmistui Suomen teatterikoulun ohjaajalinjalta 1974. Hän toimi Ylioppilasteatterin taiteellisena vastaavana vuosina 1975–1981. Hän on ollut ohjaajana Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. 

Vuoden 2014 alusta Leppäkoski on nimitetty Helsingin kaupunginteatteriin kuuluvan Lilla Teaternin taiteelliseksi johtajaksi.

Leppäkosken isä oli toimittaja Johan Edvard Leppäkoski. Leppäkoski oli naimisissa ohjaaja Arto af Hällströmin kanssa 1980-1996. 

Leppäkoski palkittiin vuonna 2005 Pro Finlandia -mitalilla ja Ida Aalberg -mitalilla 2015.

Kirjallinen tuotanto
 Markku Hakuri, kirj. Jussi Tiainen ja Raila Leppäkoski, Kustannus Oy Musta taide
 'Keskustelu viidelle näyttelijän kanssa, Kustannus Oy Teatteri 
 Raila Leppäkoski-af Hällström: ”Ohjaajan peroonallisen maailmankuvan siirtyminen kollektiivityön yhteiseksi nimittäjäksi”, teoksessa Kirjoituksia 1990-1992'', Toim. Pekka Vänttinen, 1992, Teatterikorkeakoulu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lea Lappalainen: Raila Leppäkoski: Sielun voi kadottaa Haastattelu Sana-lehdessä (3.2.2011)
Raila Leppäkosken kotisivu

Suomalaiset teatteriohjaajat
Teatterikorkeakoulun professorit
Suomalaiset professorit
 Suomen yliopistojen rehtorit ja kanslerit
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Iivi

Iivi (Vestiaria coccinea) on havaijinpeippoihin eli vanhalta nimeltään vaatelintuihin (Drepanidinae) kuuluva lintulaji. Iivi on Vestiaria-suvun ainoa laji. Iivi on Havaijin tunnetuimpia eläimiä ja symboleita. Sitä tavataan kaikilla Havaijin pääsaarilla. 1800-luvulta alkaen sen elinalue on pienentynyt sairauksien, kuten malarialoisen (Plasmodium relictum), ja uusien lajien saapumisen takia. Nykyään se elää korkeammilla paikoilla, joissa ilma on liian kylmää malariaa levittäville hyttysille. Tämä 15 cm pitkä lintu rakentaa avoimen, löyhästi kasatun, kuppimaisen pesänsä maahan.

Iivi on väritykseltään punainen lukuun ottamatta mustia siipiä ja pyrstöä. Lennossa näkyy linnun valkoinen siipilaikku. Linnun pitkä ja käyrä nokka lienee kehittynyt erityisesti meden imemiseen torvimaisista kukista. Nykyään iivit imevät metensä lähinnä ohia-puiden (Metrosideros polymorpha) pienistä kukista; iivin nokka onkin pienentynyt viimeisen sadan vuoden aikana.

Lähteet 
 Koko maailman linnut. Helsinki Media Company Oy, 1995

Viitteet 

Peipot
Uhanalaiset linnut
Sinulle äiti (albumi)

Sinulle äiti on Sleepy Sleepersin debyyttialbumi vuodelta 1975. Se äänitettiin kesällä 1975 Lahden Microvox-studiossa.

Kappaleet 

 Kuka mitä häh? - (Säv. Timo Järvinen, san. Sakari Eerola / Seppo Jokelainen) - 2:06
 Blöös söös söös (Blue Suede Shoes)  (Säv. Carl Perkins, san. Sakari Järvenpää / S. Eerola) - 2:36
 Äiti - (Säv. T. Järvinen, san. S. Eerola) - 0:33
 Pihipoika - (Säv. T. Järvinen, san. Markku Valtonen / S. Järvenpää) [oikeasti July Morning (Säv. Ken Hensley / David Byron)] - 4:09
 Liuskis läyskis lepakko - (Säv. Pekka Laakso / S. Järvenpää / Kari Kajala, san. S. Järvenpää / P. Laakso) - 1:59
 Uiskin kauhistus - (Säv. & san. M. Valtonen) - 2:18
 Mr. Dampax - (Säv. T. Järvinen / Ari Pänttönen, san. A. Pänttönen) - 3:17
 Naiset haisee pahalle - (Säv. S. Eerola / T. Järvinen, san. S. Järvenpää) - 2:17
 Sirkus - (Säv. & san. S. Järvenpää) - 2:34
 Kaameita mörköjä - (Säv. P. Laakso / T. Järvinen, san. S. Eerola / S. Järvenpää) - 5:40
 Väinö - (Säv. & san. A. Pänttönen) - 2:55
 Jaava - (Säv. T. Järvinen, san. S. Eerola) - 0:28
 Saaran Jaava - (Säv. S. Eerola / S. Järvenpää, san. S. Järvenpää) - 2:26
 Linda, kerro hinta (CD-version bonuskappale) - (Säv. The Sleepy Sleepers, san. S. Järvenpää) - 3:52

Linda, kerro hinta ilmestyi alun perin Sleepy Sleepersin ensimmäisen singlen Kuka mitä häh? B-puolella.

Lähteet 

Vuoden 1975 albumit
Vuoden 1975 esikoisalbumit
Sleepy Sleepersin albumit
Spurilan kartano

Spurila on kartano Paimiossa. Se on tunnettu keskiajalta lähtien.

Nimi 
Spurila on nimenä syntynyt sen keskiaikaisen omistajan sukunimestä. Paimiossa asui laivanrakentajasukuja, jotka rakensivat kevyitä laivoja viikinkien tapaan. Laivanrakentamisessa pora, tai napakaira, oli keskeinen työkalu. Paimiossa esiintyy 1300- ja 1400-luvulla Pora/Poranpoika, Nikkarinpoika ja Kairanpoika (Odygd) nimisiä rälssimiehiä. Paimiolaisen Erik Poran (1381-1405) sinetissä on kaksi napakairaa. Hän ja hänen jälkeläisensä omistivat Paimiossa kartanon, jota alettiin myöhemmin kutsua Spurilaksi. Pora-nimi on muutamassa sukupolvessa ruotsalaistunut ja muuttunut Puraksi, Pureksi, Sporeksi, Spureksi. Kartano tunnetaan asiakirjoissa Spoorila, Sporilla, Spårilla nimisenä 1500-luvulla. Metsästystorvea vaakunassaan kantavan paimiolainen rälssisuku sai kartanon haltuunsa avioliitolla 1526. Kartanon nimi esiintyy ensimmäisen kerran Spurila-muodossa vuonna 1530. Viimeksi mainittu aatelissuku otti käyttöön nimen Jägerhorn af Spurila vuonna 1634.

Omistajat 

Erik Pora, maintaan 1381-1405, omisti kartanon.
Mats Spore, edellisen poika, omisti kartanon vielä 1488.
Jöns Matsson Spore, edellisen sisarenpoika.
Jöns Jönsson Spore, edellisen poika.
Margareta Jönsdotter Spore, edellisen tytär, hallitsi kartanoa 1560-luvulle.
Christer Pedersson (Jägerhorn af Spurila), edellisen aviomies, hallitsi kartanoa yhdessä vaimonsa kanssa 1530-luvulta.
Clas Christersson (Jägerhorn af Spurila), edellisten poika.
Anna Johansson (Stålarm), edellisen vaimo, hallitsi miehensä kuoleman jälkeen kartanoa vuoteen 1596
Christer Classon (Jägerhorn af Spurila), edellisten poika, kuoli 1633.
Johan Henriksson Jägerhorn af Spurila, edellisen veljenpoika, kuoli 1645.
Hebla Gyllenhierta, edellisen vaimo, hallitsi kartanoa vuoteen 1689.
Johan Jägerhorn af Spurila, omisti kartanon vuoteen 1703.
Johan Flachsenius, omisti kartanon vuodesta 1703.

Rakennukset 

Spurila oli ainakin 1500-luvulla asuinkartano. Asiakirjatietojen mukaan kartano paloi 1602. Nykyinen päärakennus on alkujaan 1700- ja 1800-luvulta, vaikkakin hirret ovat osaksi 1600-luvulta. Kartano on uusittu täydellisesti 1930-luvulla. 

Punatiilinen uusgoottinen viljamakasiini on vuodelta 1870 ja kartanomiljöö on puistomainen.

Muinaisjäännöksiä 

Spurila on rautakautinen muinaisjäännösalue, jonka vanhimmat hautalöydöt ajoittuvat vanhempaan roomalaiseen rautakauteen (0-200 jaa.) ja nuorimmat ristiretkiaikaan (1050–1150 jaa.). Alueelta on myös kivi- ja pronssikautisia asuinpaikkalöytöjä. Kalmisto on polttokenttäkalmisto, josta maan päälle on näkyvissä vain muutamia yksittäisiä hautarakenteita, kuten kivistä ladottu suorakaide ja kaksi pitkänomaista haudan merkkikiveä. Spurilan haudoista on löydetty Suomen vanhin värjätty tekstiilifragmentti ja joitakin oloissamme ainutlaatuisia esineitä, kuten Itämeren alueelta peräisin olevia kaularenkaita.

Lähteet 

Museovirasto

Paimion rakennukset ja rakennelmat
Suomen kartanot
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Baião (musiikki)

Baião on koillisbrasilialainen rytmikuvio, jonka pohjalta on kehittynyt monimuotoista musiikkia. Sen pääinstrumentti on zabumba-niminen kaksipäinen bassorumpu, jota soitetaan nuija toisessa kädessä, kapula toisessa, kumpikin lyöden rummun eri päihin. Jokaiseen baiaon tahtiin kuuluu kolme nuijan iskua, joista keskimmäinen on voimakkain. Jos merkitään heikkoa ja voimakasta nuijan iskua tum ja TUM, ja kapulan iskuja tik, on baiao-rytmi "tumtik-TUMtik-tumtik, tumtik-TUMtik-tumtik". 

Baião perustuu Koillis-Brasilian alkuperäiskansojen musiikkiin, mutta se on saanut vaikutteita maahanmuuttajilta. Afrikasta tuli vuorolaulun (kysymys-vastaus; esilaulaja-kuoro) perinne ja Euroopasta perinteisiä tansseja (polkka, masurkka).

Baiaon kanta-aluetta on Pernambucon osavaltio, mutta se on levinnyt laajemmalle Brasiliaan ja antanut vaikutteita jopa São Paulon ja Rio de Janeiron musiikkiin. Baiaolla on maalaismainen maine, ja kaupunkilaiset ovat halveksineet sitä vuosikymmenten ajan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Baião – Levada simples na Zabumba

Brasilian musiikki
Yrjö Laakkonen

Yrjö Ilmari Laakkonen (s. 5. tammikuuta 1943) on pohjoiskarjalainen liikemies. Hän asuu Joensuussa. Hän on luonut uransa autokauppiaana, kirjapainoyhtiön omistajana ja kiinteistösijoittajana yhdessä veljensä Reino Laakkosen (1932–2005) kanssa. Myös kolmas veli Erkki Laakkonen on ollut mukana liiketoiminnoissa.

Laakkosen suvun yhtiöt, Joensuun Autokaluston seuraajat, Autotalo Laakkonen ja Veljekset Laakkonen, toimivat eri puolilla Suomea 17 paikkakunnalla. 

Yrjö Laakkonen on toisissa naimisissa, hänellä on yhteensä viisi lasta, joista vanhimmat Jyrki Laakkonen (1966–2016) ja Reetta Laakkonen ovat omistajina Laakkosten yhtiöissä.

Vuoden 2005 verotilastojen mukaan Yrjö Laakkonen oli Pohjois-Karjalan rikkain henkilö. Verohallinnon säännöillä laskien hänen omaisuutensa oli 23,8 miljoonaa euroa. Suomen rikkaimpien tilastossa hän on sijoilla 50–100.

1980-luvun puolivälissä Laakkonen sai yhdeksän kuukauden ehdottoman vankeustuomion, koska veljekset eivät olleet ilmoittaneet verottajalle talletusten korkotuottotietoja vuosilta 1970–1977. Hän kärsi puolet rangaistuksesta.

Yrjö Laakkosen omistuksia ja luottamustehtäviä 
 Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oyj:n (mm. Karjalainen Oy, PunaMusta Oy, Paperityö Oy) hallituksen jäsen.
 Kauppahuone Laakkonen Oy:n (mm. Veljekset Laakkonen Oy ja Autotalo Laakkonen Oy) hallituksen puheenjohtaja.
 Pohjois-Karjalan Arvopaperi Oy:n (kiinteistösijoitusyhtiö, muun muassa Iso Myy) hallituksen puheenjohtaja.
 Kytäjän kartanon (Hyvinkää) omistaja.

Lähteet 

Suomalaiset liikemiehet
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Permission to Land

Permission to Land on The Darknessin debyyttialbumi. Se julkaistiin Suomessa 16. elokuuta ja Isossa-Britanniassa 5. elokuuta vuonna 2003. Britanniassa se nousi lähes heti listaykköseksi ja myi viisinkertaista platinaa. Myyntimenestyksen lisäksi albumi on saanut erittäin hyviä arvosteluja musiikkimedialta.

Kappaleet

Albumin singlet
Get Your Hands Off My Woman #43
Growing On Me #11
I Believe in a Thing Called Love #2

B-puolet
The Best Of Me
How Dare You Call This Love
Bareback
Makin' Out
Physical Sex
Out Of My Hands
Planning Permission
Curse Of The Tollund Man

Kokoonpano
Justin Hawkins (laulu, kitara, koskettimet)
Dan Hawkins (kitara)
Richie Edwards (basso)
Ed Graham (rummut)

Aiheesta muualla 
 Permission to Land Discogsissa 

Vuoden 2003 esikoisalbumit
The Darknessin albumit
Anthems to the Welkin at Dusk

Anthems to the Welkin At Dusk on norjalaisen black metal -yhtye Emperorin toinen albumi. Albumia pidetään yhtenä black metallin klassikoista. 

Albumi ylsi ilmestyessään Suomen albumilistalla sijalle 28 ja sai runsaasti suosiota "parhaiten Suomessa myyneenä black metal -levynä" vuonna 1997. Yhtye pyydettiin myös haastatteluun suomalaiseen musiikkiohjelmaan Jyrkiin, jossa albumia kehuttiin ja luonnehdittiin musikaalisesti sensaatiomaiseksi omalaatuisen sävellyksen ja intensiivisen tunnelmansa vuoksi.

Emperor palaa keikkalavoille vuonna 2017 juhlistamaan albumin 20-vuotispäivää jolloin albumi soitetaan kokonaisuudessaan.

Kappaleet 

Bonuskappaleet

Kokoonapano
 Ihsahn – laulu, kitara, syntetisaattorit
 Samoth – kitarat
 Alver – basso
 Trym  – rummut

Lähteet
 Anthems To The Welkin At Dusk - BestBlackMetalAlbums.com

Viitteet 

Vuoden 1997 albumit
Emperorin albumit
IX Equilibrium

IX Equilibrium on norjalaisen black metal -yhtyeen Emperorin kolmas ja toiseksi viimeinen albumi.

Kappaleet

Kokoonpano
 Ihsahn – laulu, kitara, syntetisaattorit, basso
 Samoth – kitara
 Trym – rummut

Emperorin albumit
Vuoden 1999 albumit
Prometheus: The Discipline of Fire & Demise

Prometheus: The Discipline of Fire & Demise on norjalaisen black metal -yhtyeen Emperorin neljäs ja viimeisin albumi. Se eroaa aikaisemmasta Emperor-tuotannosta keskittymällä enemmän progressiiviseen tyyliin black metallin jäädessä taustalle.

Ihsahn on säveltänyt, sanoittanut, sovittanut, miksannut ja tuottanut albumin kokonaisuudessaan. Kitaristi Samoth ei osallistunut aikaisempien levyjen tapaan kappaleiden tekemiseen ollenkaan. Monet pitävätkin albumia enemmän Ihsahnin soolo-tuotantona kuin Emperor-albumina.

Kappalelista

Albumilla esiintyvä kokoonpano
 Ihsahn – laulu, kitara, koskettimet, basso, ohjelmointi
 Samoth – rytmikitara
 Trym – rummut, lyömäsoittimet

Lähteet 

Vuoden 2001 albumit
Emperorin albumit
Inertiasuunnistus

Inertiasuunnistus (, IRS) on navigointimenetelmä, joka perustuu kiihtyvyyksien mittaukseen. Menetelmää käytetään lentokoneissa, sukellusveneissä, ohjuksissa, raketeissa, avaruusaluksissa ja kenttätykistön mittausjärjestelmissä. Inertiasuunnistuksessa mittalaitteelle annetaan tarkka lähtöpaikka, minkä jälkeen mitataan laitteen kokemaa kiihtyvyyttä. Paikka voidaan sen jälkeen laskea kinematiikan  perusyhtälöiden avulla kiihtyvyyttä integroimalla. Finnair lensi ensimmäisenä kaupallisena lentoyhtiönä Atlantin yli inertiasuunnistuksen avulla 15. toukokuuta 1969 DC-8-62CF-koneellaan. Aiemmin näillä lennoilla tarvittiin ihmissuunnistajaa, joka Finnairilla käytti mm. LORAN-C-järjestelmää sekä ruudukko- ja tähtisuunnistusta.  Tämä oli tosin Finnairin käytäntönä vain pienen hetken, sillä sen DC-8:t oli alusta alkaen varustettu inertialaittein, joiden koeaikana suunnistajaa käytettiin. Inertiasuunnistuslaitteet ovat harvoin poikkeuksin olleet Atlantin ilmatilassa pakollisia 29. joulukuuta 1977 lähtien, minkä lisäksi valtaosassa Atlantin ilmatilaa on edellytetty GPS:ää vuodesta 2016.

Teoria

Kun tunnetaan aluksen kokema kiihtyvyys ajan funktiona , alkunopeus  ja lähtöpaikka  hetkellä , kulloinenkin paikkavektori  saadaan kaavasta

.

Inertiasuunnistuksen tarkkuus heikkenee liikkeen kestäessä pitkään. Käytännössä tarkkuus on kymmenien–satojen metrien luokkaa, mikä on riittävä tarkkuus lentokoneille tai riittävän voimakasta hyötykuormaa kantaville ohjuksille. Tykistön tulenjohdolle tarkkuus on juuri ja juuri riittävä.

Nollanopeuspäivityksellä päivitetään kiihtyvyysintegrointia varten tieto pysähtymisestä. Käytännössä tämä onnistuu helpoimmin maan pinnalla liikkuvassa inertiapaikannuksessa, joka voidaan pysäyttää nollanopeuspäivitystä varten. Kun tehdään nollanopeuspäivitys hetkellä , saadaan tieto, että

.

Tätä voidaan puolestaan käyttää apuna integroitaessa paikkakoordinaattia. Ohjukselle tai lentokoneelle, joita ei voida pysäyttää nollanopeuskorjausta varten, nollanopeuskorjaus voidaan tehdä esimerkiksi mittaamalla niiden nopeus tutkalla ja ilmoittamalla tämä tieto radioitse ohjukselle. 

Aikaisemmin kiihtyvyysanturit vakavoitiin koordinaattiakselien suuntaisiksi nopeasti pyörivien hyrrien eli gyroskooppien avulla, mutta uusissa järjestelmissä hyödynnetään lasergyroskooppeja. Lasergyroskoopissa ei ole liikkuvia osia, vaan mittaukset tehdään tutkimalla valon aallonpituuksien muutoksia aluksen liikkuessa.

Katso myös
Navigointi
GPS

Lähteet

Aiheesta muualla
Artikkeli aiheesta Hallen hävittäjäsivulla

Avioniikka
Frameshift

Frameshift on Henning Paulyn projektiluontoinen yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Se on julkaissut kaksi albumia, Unweaving the Rainbow sekä An Absence of Empathy. 

Diskografia

Aiheesta muualla 
 Frameshiftin virallinen sivusto
 Frameshift levy-yhtiö ProgRock Recordsin sivustolla

Saksalaiset progressiiviset metalliyhtyeet
Yökkösmäiset

Yökkösmäiset (Noctuoidea) on yöllä tai hämärissä lentävien suurten ja keskikokoisten perhosten yläheimo. Sen suurimpia heimot ovat yökköset, siilikkäät, nirkot ja villakkaat.

Yökkösmäisiin kuuluvia heimoja 

 Dioptidae (ei Euroopassa)
 Kulkurinirkot Thaumetopoeidae (ei Suomessa)
 Nirkot Notodontidae (ent. hammaskehrääjät, Suomessa 26 lajia)
 Siilikkäät Arctiidae (ent. siilikehrääjät, Suomessa 36 lajia)
 Thyretidae (ei Euroopassa)
 Venhokkaat Nolidae (Suomessa 12 lajia)
 Villakkaat Lymantriidae (ent. villakehrääjät, Suomessa 12 lajia)
 Yökköset Noctuidae (Suomessa noin 420 lajia)

Lähteet
Provins

Provins on Ranskan kunta ja kaupunki Seine-et-Marnen departementissa Île-de-Francen hallintoalueella. Se sijaitsee Pariisin kaakkoispuolella. Kunnan pinta-ala on 14,7 neliökilometriä ja siellä on arviolta 11 859 asukasta (vuonna 2016).
 
Provinsin linnoitettu vanhakaupunki valittiin vuonna 2001 Unescon maailmanperintöluetteloon merkittävänä keskiaikaisena markkinapaikkana. Provinsissa sijaitsee useita keskiaikaisia linnoituksia ja muun muassa kaupunginmuuri, joka rakennettiin vuosien 1226 ja 1314 välisenä aikana. Muuri on pituudeltaan 1 200 metriä ja siinä on 22 tornia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Provins.net  
Kaupunginvaltuuston sivut 
Provins UNESCOn sivuilla  

Seine-et-Marnen kunnat
Unescon maailmanperintökohteet Ranskassa
Kunta Kintehin saari

Kunta Kintehin saari (), 6. helmikuuta 2011 saakka James Island, on saari Gambiassa Gambiajoessa noin 30 kilometriä joen suulta. Se oli merkittävä Länsi-Afrikan orjakaupan keskus. Saari on saanut nykyisen nimensä afroamerikkalaisesta Kunta Kintestä.

Historia
Ensimmäiset saarelle saapuneet eurooppalaiset uudisasukkaat tulivat Kuurinmaan herttuakunnasta, jolla oli alueella muitakin siirtomaaomistuksia, ja olivat baltiansaksalaisia. He kutsuivat saarta nimellä St. Andrews Island. Vuonna 1651 kuurinmaalaiset rakensivat saarella linnoituksen nimellä Jacob Fort herttua Jacob Kettlerin mukaan ja käyttivät sitä kauppakeskuksena. Saari siirtyi vuonna 1659 hollantilaisille ja kaksi vuotta myöhemmin englantilaisille.

Englantilaiset nimesivät saaren James Islandiksi ja linnoituksen Fort Jamesiksi Yorkin herttuan James Stuartin mukaan, joka kruunattiin myöhemmin Jaakko II:ksi. Englantilaiset käyttivät alkujaan linnoitusta kulta- ja norsunluukauppaan ja myöhemmin orjakauppaan.

Vuonna 1695 ranskalaiset valtasivat linnoituksen taistelun jälkeen. Se palautettiin englantilaisille 1697, mutta vallattiin uudestaan 1702. Englantilaisten ja ranskalaisten välikohtausten sekä merirosvojen takia linnoitus tuhottiin ja uudelleenrakennettiin monesti tänä aikana. Vuonna 1779 linnoitus hylättiin, kun Britannia luopui orjakaupasta.

Kulttuuriperintö

Kunta Kintehin saari on nykyään osa Unescon maailmanperintöluetteloa Länsi-Afrikan orjakaupan historiallisena kohteena. Kohteeseen kuuluu seitsemän erillistä kohdetta: Kunta Kintehin saari kokonaisuudessaan, portugalilaisen kappelin jäänteet ja siirtomaa-aikainen varasto Albredan kylässä, Maurel Frères -rakennus Juffuren kylässä, portugalilaisen siirtokunnan San Domingon rauniot sekä Gambiajoen suussa olevat kuuden tykin patteri ja Fort Bullenin linnoitus .

Lähteet

Aiheesta muualla

Alankomaiden entiset siirtomaat
Gambian saaret
Englannin entiset siirtomaat
Ranskan Länsi-Afrikka
Unescon maailmanperintökohteet Gambiassa
Dallas Cowboys

Dallas Cowboys on vuonna 1960 perustettu amerikkalaista jalkapalloa pelaava texasilainen joukkue. Aiemmin joukkue pelasi kotiottelunsa Irvingissä, mutta se siirtyi pelaamaan Arlingtonin läheisyyteen rakennetulle uudelle stadionille vuonna 2009. Joukkue pelaa NFL-liigan National Football Conferencen itäisessä divisioonassa.

Dallas Cowboys on yksi NFL:n historian menestyneimmistä joukkueista. Se on muun muassa pelannut Super Bowlissa kahdeksan kertaa, joista se on voittanut viisi. Joukkue menestyi parhaiten vuosina 1966–1996.

Historia

1960-luku 
Dallas Cowboys perustettiin 1960. Aluksi joukkue tunnettiin Steerseinä, Rangereina ja lopulta Cowboyna.
Päävalmentajaksi valittiin Tom Landry. Ensimmäinen joukkue koostui hyvin heikko tasoisista pelaajista. 1960 kauden tulokseksi tuli 0-11-1. Cowboyt pääsivät osallistumaan 1961 NFL Draftiin. 1961 Cowboyden tulos parani huomattavasti 4-9-1. 1962 tulos parani hieman 5-8-1. 1963 joukkue menestyi hieman heikommin 4-10. 1964 Cowboyt joutuivat tyyntymään vain pieneen nousuun 5-8-1.
60-luvun aikana Cowboyt rakensivat Landryn johdolla menestyvää joukkuetta ja hankkivat useita tulevia Hall of Fame pelaajia kuten .
1965 Cowboyden tulos koheni 7-7. 1966 Cowboyt nousivat itäisen konferenssin huipulle 10-3-1 tuloksella.

1967 Cowboyden tulokseksi tuli 9–5 ja pudotuspeleissä he saivat ensimmäisen voittonsa. He pääsivät NFL.n mestaruus otteluun, mutta hävisivät Green Bay Packerseille erittäin kylmässä ottelussa joka tunnetaan nimellä ”Ice Bowl”.

1968 ja 1969 kausina Cowboyt menestyivät, mutta hävisivät pudotuspeleissä Browneille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Dallas Cowboysin kotisivut. 

National Football League -seurat
Vuonna 1960 perustetut urheiluseurat
Texasin urheilu