joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lauren Potter

Lauren Potter (s. 10. toukokuuta 1990 Inland Empire, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Becky Jackson televisiosarjassa Glee. Potterilla on Downin oireyhtymä.

Ura
Lauren Potter näytteli elokuvassa Mr. Blue Sky vuonna 2007. Hän vieraili televisiosarjassa Glee ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänen piti alun perin esiintyä vain kahdessa jaksossa, mutta hahmon saaman suosion takia hänen sopimustaan jatkettiin ja hänen roolinsa suureni sarjan toisella tuotantokaudella. Potter esiintyy internetsarjassa Leader of the Pack vuonna 2012.

Kuten Gleen roolihahmollaan Beckyllä, Potterilla on Downin oireyhtymä. Marraskuussa 2011 presidentti Barack Obama nimitti hänet komiteaan, joka neuvoo Valkoista taloa kehitysvammoja ja oppimisvaikeuksia omaaviin ihmisiin liittyvissä asioissa. Potter on osallistunut kiusaamiseen vastaisiin kampanjoihin ja kertonut kärsineensä koulukiusaamisesta myös itse.

Yksityiselämä
Lauren Potter syntyi Inland Empiressa Los Angelesin alueella. Hän kävi lukiota Riversidessa ja jatkoi sen jälkeen opintojaan Irvine Valley Collegessa.

Potter alkoi seurustella Sean McElween kanssa vuonna 2009. McElwee tuli tapaamaan Potteria Down-yhdistyksen tapahtumaan nähtyään tämän televisiossa. Potter on hyviä ystäviä Gleen vastanäyttelijöidensä Dianna Agronin  ja Lea Michelen kanssa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Lauren Potter Facebookissa
 Lauren Potter TV.com-sivustolla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Down-henkilöt
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Pelkosenniemen taistelu

Pelkosenniemen taistelu oli Pelkosenniemellä 16.–19. joulukuuta 1939 käyty talvisodan taistelu. Se sai alkunsa, kun Savukoskelta edenneet puna-armeijan joukot törmäsivät Kenttätäydennysprikaatin 8. pataljoonaan 16. joulukuuta Savukosken lossin kohdalla. Taistelu päättyi suomalaisten voittoon ja puna-armeijan perääntymiseen.

Neuvostoliiton hyökkäys alkoi vesisateessa 16. joulukuuta 1939 Kitisen lossin alueella. Suomen joukko-osastoista paikalle komennettiin jääkäriupseeri majuri Armas Perksalon johtama jalkaväkirykmentti JR 40, joka kuului Pohjois-Suomen Ryhmään. Osa JR 40:stä aloitti 18.12. koukkauksen vihollisen selustaan. Samaan aikaan Neuvostoliiton joukko (majuri Stefan V. Kolomietsin 273. vuoristojalkaväkirykmentti) jatkoi hyökkäystään Kitisen lossilta kohti Pelkosenniemeä, ja saivatkin kirkonkylän haltuunsa panssarijoukkojen avulla. 

Saman päivän iltana alkoi suomalaisten vastahyökkäys. Koukkaavat joukot olivat vailla yhteyksiä omaan rykmenttiinsä. Ne yllättivät vihollisen ja tuhosivat kilometrin päässä lossilta sen huoltokeskuksen ja tykkipatterit. Yksi puna-armeijan taisteluosaston autonkuljettajista sai luodista osuman ja lyyhistyi auton äänitorven päälle. Äänitorvi aiheutti hämminkiä neuvostojoukoissa. Yllättyneet neuvostojoukot jättivät Pelkosenniemen ja pakenivat sekasorron vallitessa 19. joulukuuta yöllä kohti Savukoskea. Vesisateessa alkanut taistelu päättyi pakkasen kiristyttyä poikkeuksellisesti lähes 40 asteeseen halvaannuttaen panssarivaunut ja hyökkääjän sotilaat. Hyökkääjältä jäi Pelkosenniemen lossille koko kalusto ja myös soittokunnan puhaltimet, joilla oli tarkoitus juhlistaa Lapin valtausta.

Joulukuun 17. päivänä armeijan ylipäällikkö ja tasavallan presidentti Kyösti Kallio piti radiopuheen rohkaisten suomalaisia sotilaita: "Te sotilaat siellä rintamalla saatte joka päivä nähdä ja me täällä kotona olevat saamme ihmeeksemme kuulla, miten elämää johtava käsi antaa teille voimaa seisoa väkivaltaa vastaan ja voittaa silloinkin, kun vastassanne on valtava ylivoima." Myös presidentin puoliso Kaisa Kallio piti radiopuheen, jossa hän kehotti Suomen kansaa rukoilemaan. 

Jotkut suomalaiset sotilaat uskoivat Jumalan auttaneen yllätysvoiton saamisessa. Myöhemmin 25 vuotta talvisodan päättymisen jälkeen Pelkosenniemelle pystytettiin muistomerkki, jossa lukee: ”Pelkosenniemen taistelu 18.12.1939 : Tässä auttoi Herra”.

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomalaisten koukkaus oli niin yllättävä, että pelkkä taistelun ääni sai puna-armeijan paniikkiin. Ilta-Sanomat 15.12.2019.

Talvisodan taistelut
Taistelu
1939
Lapin historia
Raision Nuorisokiekko

Raision Nuorisokiekko ry (lyh. RNK) on raisiolainen jääurheiluseura, jonka lajeina ovat jääkiekko, ringette ja taitoluistelu. Seuran joukkueet pelaavat kotiottelunsa Raision Kerttulan jäähalleissa.

Seuran jääkiekon edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla II-divisioonassa. Ringeten edustusjoukkue pelaa Ringeten SM-sarjassa. Vuoden 2011 ringeten seurajoukkueiden MM-kilpailuissa RNK sijoittui toiseksi.

Kasvatit pääsarjatasolla 

Olli Kaskinen
Markus Nurmi
Marco Tuokko
Henri Tuominen

Lähteet 
Seuran kotisivut
Ringeten SM-sarja 
Seurajoukkueiden MM-kisat

Viitteet

Aiheesta muualla 
RNK:n kotisivut

Suomalaiset ringetteseurat
Raisiolaiset urheiluseurat
Jääkiekon II-divisioonaseurat
You Don’t Know What Love Is

”You Don’t Know What Love Is” (suom. Et tiedä mitä rakkaus on) on Gene De Paulin ja Don Rayen kirjoittama musiikkikappale vuodelta 1941.

Laulaja Carol Bruce nauhoitti kappaleen Abbottin ja Costellon vuoden 1941 elokuvaan Keep ’Em Flying, mutta nauhoitus jätettiin pois elokuvan musiikkiraidalta. Kappale sisällytettiin Brucen esittämänä seuraavan vuoden elokuvaan Behind the Eight Ball.

Kappaleen nauhoittivat vuonna 1941 Brucen lisäksi Harry Jamesin, Benny Goodmanin ja Earl Hinesin big bandit. Mistään nauhoituksesta ei tullut mainittavaa hittiä. Vuonna 1952 Miles Davis nauhoitti kappaleen jazzinstrumentaalina. Hänen nauhoitustaan seurasi useita muita jazzversioita; muun muassa Chet Baker, Count Basie, Hank Jones, Sonny Rollins, Lennie Tristano ja Billie Holiday nauhoittivat kappaleen 1950-luvulla. Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi sekä laulettuna että instrumentaalina.

Lähteet 

Vuoden 1941 kappaleet
Gene De Paulin säveltämät kappaleet
Don Rayen sanoittamat kappaleet
Jazzstandardit
Luh

Luh () on kaupunkimainen taajama ja Luhin piirin hallinnollinen keskus Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Luhin varrella 94 kilometriä Ivanovosta itään. Taajamassa on 3 000 asukasta (vuonna 2010).

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Vuonna 1778 siitä tuli kaupunki ja Kostroman lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1796 se menetti hallinnolliset tehtävänsä. 1900-luvun alussa Luhissa oli 2 500 asukasta, jotka harjoittivat etupäässä puutarhanhoitoa. Vuonna 1925 paikkakunta alennettiin maalaiskyläksi, ja vuonna 1959 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Neuvostoaikana siellä oli elintarviketeollisuutta ja ompelimo.

Nykyään Luh on maatalousalueen keskus, jossa toimii meijeri ja konepaja. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen linnoituksen jäänteet, Kristuksen ylösnousemuksen kirkko (1680), Kolminaisuuden kirkko (1754), Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali (1775), Kristuksen kirkastumisen kirkko (1797), pajari Artamon Matvejeville kuulunut kaupungin ensimmäinen kivitalo sekä historiallinen museo.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Luhin piirin sivusto 

Ivanovon alueen kaupunkimaiset taajamat
Galleria Vittorio Emanuele II

Galleria Vittorio Emanuele II on arkadi-rakenteinen ostoskeskus Milanon ydinkeskustassa, Italiassa. Rakennelma koostuu kahdesta lasikatosta, jotka yhdistyvät oktakonin muotoisen lasikupolin kohdalla. Galleria yhdistää Piazza della Scalan ja Piazza del Duomon.

Historia
Galleria on saanut nimensä Viktor Emanuel II-mukaan, sillä hän oli ensimmäinen kuningas, joka yhdisti Italian. Galleria suunniteltiin vuonna 1861 ja sen rakensi Giuseppe Megnoli vuosien 1865 ja 1877 välillä. Se on saanut vaikutteita muun muassa Brysselissä sijaitsevasta Galleria Royales Saint-Hubertsta (valmistui 1847) sekä Pietarissa sijaitsevasta Passazh -galleriasta (valmistui 1848).

Keskellä sijaitseva lasikupoli on suurempi kuin esikuviensa ja sitä pidetään tärkeänä merkkipaaluna kohti lasitettuja ja katettuja kauppakeskuksia.

Lattian marmorissa on keskustan länsipuolella kuvioitu härkä. Uskomuksen mukaan pyörimällä sen sukuelinten kohdalla oikealla kantapäällä, hävittää se pahat henget. Uskomuksesta johtuen lattiaan on muodostunut kuluma ja kyseinen laatta vaihdetaan aika ajoin.

Galleria sijaitsee kahden Milanon tunnetuimman nähtävyyden Milanon Tuomiokirkon sekä Milanon Oopperatalon keskellä.

Kaupat, ravintolat ja hotellit
Galleriaa kutsutaan lempinimellä il salotto di Milano (Milanon olohuone), koska sen keskeinen sijainti on tehnyt siitä suositun kohtaamispaikan. 
Galleria on tunnettu kirja- ja taidekaupoistaan, puhumattakaan sen useista ravintoloista, kahviloista ja baareista. Galleriassa sijaitsee Milanon vanhimpiin lukeutuva kahvila Biffi Caffe, jonka perusti Paolo Biffi vuonna 1867. Tämä oli Milanon ensimmäinen kahvila, joka sai sähkövalot 1882.

Nykyään Galleriassa sijaitsee useiden merkkivalmistajien myymälöitä, kuten Versace, Prada, Giorgio Armani, Gucci ja Louis Vuitton. Kaikkien Gallerian liikkeiden nimikylteissä pitää olla kullanväriset kirjaimet mustalla pohjalla, joten mm. McDonald´s joutui muokkaamaan logonsa ja ulkoasunsa Galleriaan sopiviksi.

Kuvat

Kirjat

Katso myös 

 Great Buildings Online information

Lähteet 

Milanon rakennukset ja rakennelmat
Ostoskeskukset
Susiraja Volley

Susiraja Volley (SurVo) on liperiläinen miesten lentopallojoukkue, joka kaudella 2014-2015 pelaa  1-sarjan lohkossa 1. Seura perustettiin Liperi Volleyn ja Pyhäselän Urheilijoiden yhdistelmäjoukkueen pohjalle. LiVo/PyU pelasi 2-sarjassa 2010-2011, jolloin nousi ykkössarjaan.

Susiraja Volley pelaa kotiottelunsa Joensuun Reijolan koululla. Reijola on entisen Pyhäselän kunnan alueella ja koulu on toiminut aiemmin PyU:n kotisalina. Seuran kotipaikaksi on kuitenkin kirjattu Liperi.

Seuran viimeinen kausi lentopallon 1-sarjassa päättyi toiseen sijaan Akaa-Volleyn jälkeen, joka tiesi pääsyä Mestaruusliigakarsintaan. Karsinnassa Raision Loimu säilytti liigapaikkansa suoraan kolmessa ottelussa.

Keväällä 2017 SurVo fuusioitui Liiga-Riennon ja Niceteamin kanssa. Näin syntyi uusi lentopalloseura Karelian Hurmos.

Lähteet
 http://www.susirajavolley.com/etusivu/
 Seuran yhteystiedot liiton tulospalvelusivulla
 Susiraja Volleysta YLE Pohjois-Karjalassa 12.1.2015

Suomalaiset lentopalloseurat
Joensuulaiset urheiluseurat
Liperiläiset urheiluseurat
Engblom

Engblom on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Abraham Engblom (1804-1865), suomalainen kappalainen ja kirjallisuuden suomentaja
 Alma Engblom (1856-1926), suomalainen taidemaalari
 Brian Engblom (s. 1955), kanadalainen jääkiekkoilija
 Kaj Engblom (s. 1936), suomalainen laivanvarustaja, merenkulkuneuvos
 Ossian Engblom, O. Jones (1897-1967), suomenruotsalainen näytelmäkirjailija
 Helge Runar Engblom (1908-1965), suomalainen muotoilija ja sisustusarkkitehti
 Skip Engblom, Z-Boysin perustaja
Engman

Engman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Adelina Engman (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
 Andy Engman, suomalainen animaattori
 Helena (Sofia) Engman (s. 1976), ruotsalainen kuulantyöntäjä
 Carl Magnus Engman (1778–1852), suomalainen kauppias, kauppaneuvos ja laivanvarustaja
 Karl Engman (1818–1894), suomalainen kenraaliluutnantti
 Leo (Eino) Engman, Leo Aario (1906–1998), suomalainen maantieteilijä ja geologi
 Marja Engman (s. 1945), suomalainen historiantutkija ja ylikirjastonhoitaja
 Max (Robert) Engman (1945–2020), suomalainen historiantutkija ja professori.
The Best Job In The World

The Best Job In The World () oli Australian Queenslandin osavaltion turismin kehityksestä vastaavan Tourism Queensland -viraston vuonna 2009 julkaisema kampanja, jossa maan turismiviranomaiset etsivät promootiotarkoituksessa Australian itärannikolla sijaitsevalle Hamilton Islandille työntekijää "maailman parhaaseen työpaikkaan". Työpaikan toimenkuvana oli toimia lomasaaren valvojana puolen vuoden ajan ja saada siitä noin 83 000 euron suuruinen palkkio.

Työpaikka sai yhteensä yli 34 000 hakijaa noin 200 maasta. 6. toukokuuta 2009 Australian matkailuviranomaiset valitsivat voittajaksi brittiläinen Ben Southallin. Southallia pisti myrkyllinen Irukandji-meduusa hänen ollessan viimeisiä päiviä töissä saarella. Southall sai kuitenkin nopeasti hoitoa ja toipui pistoksesta täysin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Queensland
Markkinointi
Design Your Universe


Design Your Universe on sinfonista metallia soittavan Epican neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2009.

Albumilla vierailee kappaleen ”White Waters” aikana Tony Kakko ja kappaleen ”Unleashed” iTunes-bonusversiolla Amanda Somerville.

Kappaleet

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet 

Epican albumit
Vuoden 2009 albumit
Samettivenuksenkenkä

Samettivenuksenkenkä (Paphiopedilum hirsutissimum) on Kaakkois-Aasiassa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji. Se on saanut nimensä hirsutissimum (suom. "karvainen") karvaisesta kukkavanastaan.

Kuvaus
Samettivenuksenkenkä on keskikokoinen venuksenkenkä: noin 35 cm korkea. Lehdet ovat yksivärisen vihreitä ja pituudeltaan 16-40 cm. Laji kukkii ensimmäisen kerran kolmevuotiaana. Kukkavanassa kasvaa mustia karvoja. Kukka on halkaisijaltaan noin 10-15 cm. Petalit ovat vaaleanpunaiset tai vihreät ja kiertyvät kukan vanhetessa. Purje on vihreänruskea ja huuli vaaleanruskea. Laji kukkii maaliskuusta toukokuuhun.

Historia
Samettivenuksenkenkä löydettiin vuonna 1857, jolloin eräs Simon lähetti lajin yksilöitä Englantiin. Lajin kuvasi kasvitieteelliseen lehteen Sir William Hooker. Nimen hirsutissimum eli "karvainen" antoi John Lindley.

Elinympäristö ja hoito
Samettivenuksenkenkä kasvaa litofyyttinä sammaleisissa kallionrotkoissa runsaskalkkisissa ja -humuksisissa paikoissa 700-800 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue kattaa Pohjois-Intian, Pohjois-Myanmarin, Pohjois-Laosin, Etelä-Kiinan ja Pohjois-Vietnamin. Alueen ilmasto on kesäisin kuuma ja kostea, talvisin kuiva ja viileä.

Huonekasvina laji hyötyy sumutuksesta ja kesäisin runsaasta kastelusta.

Lähteet 

Venuksenkengät
Huonekasvit
Uhanalaiset kasvit
Memphis-ryhmä

Memphis oli 1980-luvulla toiminut postmodernistinen muotoilijoiden ryhmä. Sen muotoilijat suosivat räikeitä värejä, eläviä kuvioita ja ekspressiivisiä muotoja. Ryhmä vaikutti graafiseen suunnitteluun, ravintolasuunnitteluun sekä tekstiili- ja sisustussuunnitteluun.

Memphisin piirissä suunniteltiin uusia huonekaluja, valaisimia, tekstiileitä, keramiikkaa ja lasiesineitä. 
Ryhmä noudatti Italiassa 1960- ja 1970-luvuilla luotuja antidesignin periaatteita. Memphisiä edelsivät radikaalit italialaiset muotoiluryhmät, kuten Archizoon, Superstudio ja Studio Alchimia, jotka vastustivat kansainvälisen tyylin puhdasta funktionalismia.

Ryhmän perustajahahmo oli aikaisemmin Olivettin muotoilijana toiminut Ettore Sottsass. Kokeneen suunnittelijan piiriin liittyi muotoilijoita eri puolilta maailmaa. Memphis syntyi keskustelun ja juopottelun sekaisen yön jälkeen, jolloin oli kuunneltu yhä uudelleen Bob Dylanin laulua Stuck Inside of Mobile (With the Memphis Blues Again).

Ryhmä esiteltiin syyskuussa 1981 Milanon huonekalumessuilla, jossa se kiinnitti muotoilumaailman huomion. 
Uuden kansainvälisen tyylin tavoite oli vedota sekä hienostonaiseen että käyttää populistisempaa palettia. Memphis pyrki hauskuuteen sekä haastamaan ja jopa kieltämään perinteisen maun. Sen ainoa sääntö oli, että mitään sääntöjä ei ollut. Memphis otti vaikutteita pop-taiteesta, Las Vegasista, 1950-luvun campista ja art decosta.
 
Memphis loi uuden kaupallisen käytännön, jossa ylitettiin käsityön ja teollisen valmistuksen rajat ja käytettiin uusia markkinointikeinoja. Italialaiset vaikutteet sekoittuivat muihin virtauksiin, kuten feminismin inspiroimaan Pattern & Decoration -tyyliin Yhdysvalloissa sekä brittiläisen ja amerikkalaisen käsityön avantgardeen.
 
Ryhmä piti itseään muotivillityksenä, joka kaikkien muotien tavoin loppuisi pian. Vuonna 1988 Sottsass hajotti ryhmän.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ryhmän virallinen kotisivu 
Memphis muotoilua Metropolitan Museum of Artissa 
Memphis, Design Museum 

Muotoilijat
Postmoderni taide
Bethnal Greenin metroasema

Bethnal Greenin metroasema on Lontoon metron Central Linen asema Tower Hamletsin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Bethnal Greenin kaupunginosassa Lontoon matkakortin maksualueella 2.

Historia
Asema on avattu 4. joulukuuta 1946 osana Central Linen itäistä laajennusta. Toisen maailmansodan aikana keskeneräistä asemaa käytettiin pommisuojana. 3. maaliskuuta 1943 suuri ihmisjoukko pyrki yhtäaikaisesti suojaan asemalle, mistä aiheutuneessa tungoksessa 173 ihmistä litistyi kuoliaaksi ja 90 loukkaantui.
Paniikin syynä oli lähellä tapahtunut omien joukkojen uusien aseiden kokeilu. Kyseessä on toisen maailmansodan eniten siviiliuhreja vaatinut onnettomuus Britanniassa.

5. heinäkuuta 2007 Central Linen metrojuna suistui raiteilta Bethnal Greenin ja Mile Endin asemien välillä ajettuaan raiteille lentäneen sammutuspeitteen päälle. Onnettomudessa vältyttiin henkilövahingoilta.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Tower Hamletsin metroasemat
Kueth Duany

Kueth Duany (s. 22. huhtikuuta 1980) on sudanilainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.

Sudanissa syntynyt Duany pelasi vuosina 1999–2003 Syracusen yliopistossa. Carmelo Anthonyn vahvistama Syracuse voitti NCAA-koripallon I-divisioonan mestaruuden vuonna 2003. Yliopistouransa jälkeen Duany pelasi yhdysvaltalaisissa pienissä ammattilaissarjoissa sekä Saksan ja Suomen pääsarjoissa. Suomessa Duany edusti kaudella 2005–2006 vuodenvaihteesta lähtien Tampereen Pyrintöä, jossa hän pelasi pääsarjassa 20 ottelua 12,6 pisteen ja 6,3 levypallon ottelukohtaisella keskiarvolla. Yhteensä Duany teki Pyrinnölle 259 pistettä.

Nykyisin Duany työskentelee itsenäistyneen kotiseutunsa, Etelä-Sudanin, koripallon parissa.

Lähteet 
 Korisliigan pelaajaprofiili basket.fi
 Profiili usbasket.com 
 Kueth Duany Statistics College Basketball at Sports-Reference.com 
 Profiili orangehoops.com 
 Profiili nba.com/dleague 
 Kueth Duany holds interesting world perspective usatoday.com

Viitteet 

Sudanilaiset koripalloilijat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Pikku Suorasuu

Pikku suorasuu  on Edvin Laineen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1962. Se perustuu Anni Swanin nuortenromaaniin Iris rukka (1916). 

Käsikirjoituksen laati Swanin romaanin pohjalta varsin vapaasti Toivo Kauppinen, mutta sitä on muokannut vielä Paula Talaskivi. Pääosan esittäjä ei tahtonut löytyä, mutta lopulta siihen valittiin Kansallisteatterissa Laineen ohjauksessa Ihmeidentekijässä näytellyt suomalais-intialainen Nora Haque. Rooli on Haquen ainoa elokuvarooli. Elokuvan avustajina olivat samat lapset kuin Kansallisteatterin Ihmeidentekijä-näytelmässä.

Elokuva oli lavastuksesta 1963 postuumisti palkitun Karl Fagerin viimeinen elokuvatyö. Hän kuoli seuraavana vuonna.

Arviot
Aikalaisarvioissa elokuva sai sekä kiitosta että kriittisiä huomioita. Karl Fagerin lavastus todettiin hyväksi, Nora Haquea sekä kehuttiin vuolaasti luontevuudesta että moitittiin välittömyyden puutteesta.

Myöhemmässä kritiikissä elokuvaa on pidetty vanhakantaisen teatraalisena ja näyttelijäkeskeisenä sekä hyvin alleviivaavana. Keskelle metsää viety orpotytön tarina aiheuttaa kriitikoissa myös kyynelehtimistä.

Palkinnot 
Jussi: paras lavastus: Karl Fager.
nuoren näyttelijän Jussi-kunniakirja Nora Haque.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 

Edvin Laineen ohjaamat elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1962 suomalaiset elokuvat
Taavitsainen

Taavitsainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ari Taavitsainen (s. 1958), moukarinheittäjä
 Irma Taavitsainen (s. 1946), suomalainen kielitieteilijä, englannin filologian professori
 Jussi-Pekka Taavitsainen (s. 1951), arkeologian professori
 Marita Taavitsainen (s. 1968), iskelmälaulaja, vuoden 1995 tangokuningatar
 Niko Taavitsainen (s. 1984), pikajuoksija
 Sara Taavitsainen (s. 2001), jalkapalloilija
 Satu Taavitsainen (s. 1977), SDP:n kansanedustaja
 Tiina Taavitsainen (s. 1985), seiväshyppääjä ja voimistelija
 Topi Taavitsainen (s. 1991), jääkiekkoilija
 Topias Taavitsainen (s. 1998), Dota 2 -pelaaja ja striimaaja.

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Jasu Taavitsainen, televisiosarjassa Salatut elämät
Jason Zucker

Jason Zucker (s. 16. tammikuuta 1992 Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa laitahyökkääjänä Pittsburgh Penguinsissa.

Minnesota Wild varasi Zuckerin toisella kierroksella 59. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Zuckerin vahvuudet ovat monipuolisuudessa. Hän pitää esikuvanaan Zach Parisea.

Ura

Seuraura
Zucker aloitti jääkiekon kolmivuotiaana pelaamalla rullaluistinhockeya kotikaupungissaan Las Vegasissa, Nevadassa. 10-vuotiaana hän muutti Los Angelesiin kehittyäkseen Los Angeles Hockey Clubissa kahden vuoden ajan. Zucker palasi kotiin vuonna 2006 pelaamaan Las Vegas Outlawsin AAA-joukkueessa.

WHL-joukkue Seattle Thunderbirds varasi Zuckerin neljännellä kierroksella 84. pelaajana kesällä 2007. Hän ei kuitenkaan siirtynyt joukkueeseen, vaan pelasi kauden 2007–2008 Midgetin Detroit Compuwaressa. Hän oli tehoilla 46+56=102 joukkueen paras pistemies sekä paras maalintekijä. Zucker pelasi kaudella 2008–2009 Yhdysvaltain alle 18- ja 17-vuotiaiden maajoukkueissa. Kaudella 2009–2010 hän pelasi Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa ja teki USNTDP:ssä tehot 29+24=53 voittaen USDP:n maalipörssin 29 osumalla.

Zucker siirtyi Denverin yliopiston joukkueeseen syksyllä 2010. Hän oli kaudella 2010–2011 joukkueen toiseksi paras pistemies ja paras maalintekijä Drew Shoren kanssa. Zucker valittiin WCHA:n vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen sekä toiseen tähdistökentälliseen.

NHL-ura
Maaliskuussa 2012, kahden yliopistokauden jälkeen, Zucker teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä 29. maaliskuuta, jolloin Wild kohtasi voitokkaassa kotiottelussa Florida Panthersin, ja pelasi kauden 2011–2012 lopulla yhteensä kuusi runkosarjaottelua tehoin 0+2=2. Kaudella 2012–2013 Zucker pelasi 20 NHL-ottelua tehopistein 4+1=5 ja 55 farmiliiga Houston Aerosin ottelua. Kaudella 2013–2014 hän pelasi 21 NHL-ottelua ja edusti 22 ottelussa AHL:n Iowa Wildia. Helmikuussa 2020 Zucker siirtyi Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Alex Galchenyukiin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon ja Calen Addisoniin.

Maajoukkueura

Zucker oli voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2010 ja vuonna 2011 hän voitti pronssia. Hän pelasi myös vuoden 2012 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa toimi Yhdysvaltain joukkueen kapteenina.

Zucker pelasi kahdesti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010 ja voitti kummallakin kerralla kultaa. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Yhdysvaltain varakapteenina.

Muuta
Zuckerin veljet Adam Zucker ja Evan Zucker pelaavat myös jääkiekkoa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Pittsburgh Penguinsin pelaajat
Minnesota Wildin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Nick Bjugstad

Nick Bjugstad (s. 17. heinäkuuta 1992 Blaine, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Arizona Coyotesia. Florida Panthers varasi Bjugstadin 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010.

Ura 
Bjugstad pelasi kaudet 2010–2013 NCAA-yliopistosarjaa Minnesotan yliopiston joukkueessa. Kolmannen yliopistovuotensa jälkeen, huhtikuussa 2013, hän teki sopimuksen NHL-seura Florida Panthersin kanssa. Vuoden 2014 viimeisenä päivänä hän teki joukkueen kanssa kauden 2020-2021 loppuun asti ulottuvan jatkosopimuksen. Helmikuussa 2019 Bjugstad kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin. Syyskuussa 2020 Penguins kauppasi Bjugstadin Minnesota Wildiin vaihdossa ehdolliseen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2021 Bjugstad teki Wildin kanssa yksivuotisen ja 900 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Arizona Coyotesin pelaajat
Florida Panthersin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Adam Clendening

Adam Clendening (s. 26. lokakuuta 1992 Niagara Falls, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa NHL-seura Philadelphia Flyersin organisaatiossa.

Ura
Clendening edusti vuodet 2010–2012 NCAA:n Bostonin yliopistoa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi NHL-seura Chicago Blackhawksin organisaatioon.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Chicago Blackhawksin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Austin Watson

Austin Watson (s. 13. tammikuuta 1992 Ann Arbor, MI, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Ottawa Senatorsia.

Pelaajaura
Watson pelasi vuosina 2008–2012 OHL:ää Windsor Spitfiresissa, Peterborough Petesissa ja London Knightsissa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi myös viisi runkosarja- ja kolme pudotuspeliottelua NHL-seura Nashville Predatorsin farmijoukkueessa AHL-liigan Milwaukee Admiralsissa. Kauden 2012–2013 Watson aloitti Admiralsissa, mutta huhtikuussa 2013 hänet nostettiin Predatorsiin.

Lokakuussa 2020 Predators kauppasi Watsonin Ottawa Senatorsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa.

Watson sai vuonna 2018 kolmen kuukauden ehdollisen vankeustuomion ja 27 ottelun pelikiellon tyttöystävänsä Jennifer Guardinon pahoinpitelystä. Pelikielto lyhennettiin 19 otteluun, mutta Watson sai samana vuonna uuden pelikiellon alkoholin käytöstään.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin pelaajat
Nashville Predatorsin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Jarred Tinordi

Jarred Tinordi (s. 20. helmikuuta 1992 Burnsville, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura New York Rangersin organisaatiota. Vuonna 2010 hänet varattiin KHL:n varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella numerolla 184 Metallurg Magnitogorskiin ja NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 22 Montreal Canadiensiin.

Ura 
Tinordi pelasi vuodet 2010–2012 OHL-seura London Knightsissa. Toisella kaudellaan hän toimi myös joukkueen kapteenin roolissa.

Kaudeksi 2012–2013 Tinordi siirtyi NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatioon. Hän aloitti kauden AHL-seura Hamilton Bulldogsissa, mutta pääsi debytoimaan NHL:ssä avaten maalitilin heti ensimmäisessä ottelussa.

Vuoden 2016 tammikuussa Canadiens vaihtoi Tinordiin Arizona Coyotesiin kaupassa Victor Bartleyta ja John Scottia vastaan.

Maaliskuussa 2016 NHL ilmoitti antaneen Tinordille 20 ottelun mittaisen palkattoman pelikiellon hänen rikottuaan liigan sääntöjä () koskien kiellettyjen aineiden käyttöä. Lokakuussa 2016 Arizona Coyotes asetti Tinordin waivers-listalle, josta hän siirtyi Tucson Roadrunnerseihin seuraavana päivänä.

Helmikuussa 2021 Tinordi siirtyi waiwers-listan kautta Nashville Predatorsista Boston Bruinsiin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
New York Rangersin pelaajat
Montreal Canadiensin varaamat pelaajat
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Jennifer Egan

Jennifer Egan (s. 6. syyskuuta 1962 Chicago,  Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Eganilta on ilmestynyt novellikokoelma ja viisi romaania. Vuonna 2011 Egan sai Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon ja National Book Critics Circle -palkinnon romaanistaan Aika suuri hämäys (2010).

Elämä ja ura 
Egan syntyi Chicagossa ja vietti lapsuutensa ja nuoruutensa San Franciscossa. Hän opiskeli Pennsylvanian yliopistossa kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista. Valmistuttuaan hän opiskeli kaksi vuotta Britanniassa Cambridgen yliopiston St John’s Collegessa. Nykyään hän asuu Brooklynissä, New Yorkissa.

Eganin esikoisteos, novellikokoelma Emerald City, ilmestyi Britanniassa hänen opiskellessaan siellä vuonna 1993. Yhdysvalloissa teos ilmestyi vasta 1996. Maailmanmaineeseen Egan nousi romaanilla Aika suuri hämäys. Kirja koostuu useista keskenään risteävistä tarinoista, ja siinä liikutaan useassa aikatasossa. Egan hyödyntää teoksessa erilaisia kerrontatekniikoita, kuten PowerPoint-esitystä. Musiikkimaailma muodostaa kirjalle tärkeän taustan, ja se jakautu kahteen osaan, A- ja B-puoleen, kuin vinyylisingle.

Egan kirjoittaa fiktiivisiä kertomuksia muun muassa The New Yorkeriin ja Harper’s Magazineen sekä journalistisia juttuja The New York Timesin sunnuntailiitteeseen.

Eganin puoliso on teatteriohjaaja David Herskovits, ja heillä on kaksi lasta.

Palkinnot ja tunnustukset
 2011 Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto romaanista Aika suuri hämäys
 2011 National Book Critics Circle -palkinto romaanista Aika suuri hämäys
 2018 Andrew Carnegie Medal for Excellence in Fiction teoksesta Manhattan Beach

Teokset 
 Emerald City and Other Stories (1993, novellikokoelma) 
 The Invisible Circus (1995, romaani)
 Look at Me (2001, romaani)
 
 
 Manhattan Beach (2017, romaani)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jennifer Eganin verkkosivut. 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Kirjallisuuden Pulitzer-palkinnon saaneet
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirjava silta

Kirjava silta on suomalainen Antti J. Jokisen ohjaama televisiosarja, sarja kuvattiin kesällä 1999 Tammisaaressa ja esitettiin televisiossa vuonna 2000.

Jaksot

Rooleissa 

Sarja on julkaistu DVD:llä kahdella levyllä.

Aiheesta muualla 
 Kirjava silta Ylen sivuilla 
 
  

1990-luvun televisiosarjat
Suomalaiset draamasarjat
Serpuhovsko-Timirjazevskaja

Serpuhovsko-Timirjazevskaja () on Moskovan metron yhdeksäs linja. Linja avattiin 8. marraskuuta 1983.

Linjan pituus on 41,2 kilometriä ja siinä on 25 asemaa.

Asemat
 Altufjevo (Алтуфьево)
 Bibirevo (Бибирево)
 Otradnoje (Отрадное)
 Vladykino (Владыкино)
 Petrovsko-Razumovskaja (Петровско-Разумовская)
 Timirjazevskaja (Тимирязевская)
 Dmitrovskaja (Дмитровская)
 Savjolovskaja (Савёловская)
 Mendelejevskaja (Менделеевская), vaihtomahdollisuus Koltsevaja-linjan asemalle Novoslobodskaja
 Tsvetnoi bulvar (Цветной бульвар),vaihtomahdollisuus Ljublinsko-Dmitrovskaja-linjan asemalle Trubnaja
 Tšehovskaja (Чеховская), vaihtomahdollisuus Zamoskvoretskaja-linjan asemalle Tverskaja ja Tagansko-Krasnopresnenskaja-linjan asemalle Puškinskaja
 Borovitskaja (Боровицкая), vaihtomahdollisuus Sokolnitšeskaja-linjan asemalle Biblioteka imeni Lenina, Arbatsko-Pokrovskaja-linjan asemalle Arbatskaja ja Filjovskaja-linjan asemalle Aleksandrovski sad
 Poljanka (Полянка)
 Serpuhovskaja (Серпуховская), vaihtomahdollisuus Koltsevaja-linjan asemalle Dobryninskaja
 Tulskaja (Тульская)
 Nagatinskaja (Нагатинская)
 Nagornaja (Нагорная)
 Nahimovski prospekt (Нахимовский проспект)
 Sevastopolskaja (Севастопольская), vaihtomahdollisuus Kahovskaja-linjan asemalle Kahovskaja
 Tšertanovskaja (Чертановская)
 Južnaja (Южная)
 Pražskaja (Пражская)
 Ulitsa Akademika Jangelja (Улица Академика Янгеля)
 Annino (Аннино)
 Bulvar Dmitrija Donskogo (Бульвар Дмитрия Донского), vaihtomahdollisuus Butovskaja-linjan asemalle Ulitsa Starokatšalovskaja

Rakennusvaiheet

Moskovan metro
Maria do Carmo Gerônimo

Maria do Carmo Gerônimo (5. maaliskuuta 1871? – 14. kesäkuuta 2000) oli brasilialainen nainen. Hänen väitetään olleen viimeinen brasilialainen orja ennen orjakaupan kieltämistä Brasiliassa vuonna 1888 ja kuollessaan hän olisi ollut 129-vuotias. Guinnessin ennätystenkirja ei ole hyväksynyt hänen ikäänsä todeksi todisteiden puutteessa. Mikäli hänen ikänsä osoittautuu paikkansapitäväksi, hän olisi ollut reilusti vanhempi kuin Jeanne Calment. Geronimoa haastateltiin elämänsä aikana 1990-luvulla ja Calmentin kuoltua vuonna 1997 hän oli mukana Time-lehdessä. 

Maailman vanhimmat henkilöt
Brasilialaiset henkilöt
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 2000 kuolleet
Paphiopedilum vietnamense

Paphiopedilum vietnamense on Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.

Historia
P. vietnamense kuvattiin ensi kerran vuonna 1999 julkaisun Die Orchidee numerossa 50. Laji nimettiin kotimaansa Vietnamin mukaan.

Kuvaus
P. vietnamense on pienehkö venuksenkenkä. 8-20 cm pitkiä ja 2,5-7 cm leveitä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä kiiltävä, harmaanvihreän ja tummanvihreän kirjava, joskus reunoilta valkoinen, alta violetinkirjava, nukaton tai juuresta lyhyen valkoisen nukan peittämä. Kukkavana on 15-25 cm pitkä, lyhyen tiheän valkoisen karvan peittämä, ja väriltään violetinruskea. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, harvoin kaksi. Kukka on 10-12 cm leveä ja 8-9 cm korkea. Laji kukkii maaliskuussa.

Elinympäristö ja hoito
P. vietnamense kasvaa kohtalaisen varjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien ikivihreissä kosteissa metsissä litofyyttinä 350-550 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 14 ja 26 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.

Lähteet 

vietnamense
Uhanalaiset kasvit
Kotilokukka

Kotilokukka (Moluccella laevis) on yksivuotinen ruohokasvi huulikukkaiskasvien heimossa. Kasvi tunnetaan myös nimellä irlanninkello. Se esiintyy alkuperäisenä Lähi-idässä, Kaukasiassa, Ukrainassa ja Keski-Aasiassa.

Kotilokukka kasvaa 60–70 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto koostuu isokokoisista, vihreistä, kellomaisista verhiöistä. Kukkien teriöt ovat pienet ja valkoiset, ja kasvavat verhiön sisällä. Kotilokukkaa kasvatetaan koristekasvina, esimerkiksi kuivakukaksi. Suomessa se kukkii heinä–syyskuussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Kotilokukka (Moluccella laevis)
 ITIS: Moluccella laevis 
 United States Department of Agriculture (USDA): Moluccella laevis 

Huulikukkaiskasvit
Puškinskajan metroasema (Pietarin metro)

Puškinskaja () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Asema sijaitsee asemien Vladimirskaja ja Tehnologitšeski institut välissä, aivan Vitebskin rautatieaseman pohjoispuolella. Asemalta on vaihtomahdollisuus myös Frunzen–Primorjen linjan metroasemalle Zvenigorodskaja. Asema avattiin 30. huhtikuuta 1956. Asema on nimettu venäläisen runoilija Aleksandr Puškinin mukaan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kuvia asemasta 

Pietarin metroasemat
Poncho Sanchez

Poncho Sanchez (s. 30. lokakuuta 1951) on yhdysvaltainmeksikolainen congarumpujen soittaja, yhtyeenjohtaja ja laulaja. Hän on soittanut jazzia ja latinomusiikkia. Vuonna 2000 hän voitti yhtyeineen parhaan latinojazzalbumin Grammy-palkinnon albumilla Latin Soul (Concord Picante). Sanchez on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Cal Tjaderin, Mongo Santamarían, Hugh Masekelan, Clare Fischerin ja Tower of Powerin kanssa.

Sanchez syntyi Laredossa, Texasissa, yhdestätoista lapsesta nuorimpana, ja kasvoi Norwalkissa, Kaliforniassa. Kouluaikana hän soitti kitaraa rhytm & bluesyhtyeissä. Hän opetteli congansoittoa itsekseen ottaen mallia Cal Tjaderin, Machiton ja Tito Puenten levyiltä.

Sanches sai parhaan latinolevyn Grammy-palkinnon vuonna 1999.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset jazzrumpalit
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Grammy-palkinnon saajat
Nekalan historia



Nekalan talo 
Nekalan päärakennus oli Iidesjärven rannassa nykyisellä kaupungin varastoalueella. Se oli pystyssä vielä 1980-luvulla rapistuneena muistomerkkinä mahtavasta kartanoiden ajasta. Nekalasta Hatanpään kartanoon johtava tie kulki suunnilleen nykyisen Nekalantien paikalla. 

Talousrakennukset - 30 lehmän navetta, talli 10 hevoselle, riihi sekä muut tarpeelliset pikkurakennukset - sijaitsivat talosta länteen ja itäpuolella oli puutarha ja vainioita. Iidesjärven rannassa oli jykevistä hirsistä tehty laituri. Järven rannat olivat korkean ja monta metriä leveän kaislan vallassa. Pohja oli upottava, mutta silti uimaranta oli muonamiesten lasten vilkkaassa käytössä.

Alueen muita taloja 
Nekalasta johti toinenkin tie kohti nykyistä Muotialantietä. Sen varrella olivat muonamiesten asunnot: Koivula, Uotila, Vinni (Finni), Heikkilä ja toinen Uotila sekä riihi konehuoneineen.

Uotilan päärakennus on edelleen olemassa ja palvelee nykyisin Nekalan siirtolapuutarhan yhteistilana, mutta toinen asuinrakennus on purettu sen jälkeen kun kaupunki osti Hatanpään maat.
Uotilan torpalta Vihiojaan päin oli kuuluisa Rautalähde.

Kolme Jokipohjaa 
Uotilan ja Finnin talojen kohdalta lähti toinen tienhaara, jota sanottiin Tohkantieksi. Tie kulki samaa reittiä kuin nykyinen Muotialantie, joka tosin loppuu nyt Jokipohjantiehen. Aiemmin tie jatkui aina vanhalle Lempäälän tielle saakka. Sen varrella tai lähituntumassa olivat Saviniemen, Jokipohjan ja Tohkan torpat.

Saviniemi oli Muotialantien pohjoispuolella pienen mäen päällä. Sen pihalla oli muutamia puita ja suosilmäinen lammikko, josta vesi kulki pientä ojaa myöten Vihiojaan.

Vanhasta Tohkantiestä Vihiojaan päin, nykyisen Jokipohjantien paikalla oli Severi Jokipohjan talo. Samannimisiä torppia oli lähiympäristössä ollut kaksi muutakin, joten nykyisen tien nimellä on vankat perinteet. Torpat olivat saaneet nimensä siitä, että kaikkien kolmen talon välissä oli notko, jossa on joskus ollut oja, jota pitkin vesi on kulkenut soilta Nirvan kallion ympäri Vihiojaan. Notko oli siis joen pohjaa, mistä nimi Jokipohja. Sekä Jokipohjan että Saviniemen torpat on hävitetty joskus vuosisadan vaihteessa.

Lähteet 
 

H
Tampereen historia
Ari Matikainen

Ari Matikainen (s. 1970, Eno) on suomalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. 

Matikainen ohjannut, tuottanut ja käsikirjoittanut useita dokumenttielokuvia ja TV-sarjoja. Matikainen on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta Elokuva- ja lavastustaiteen osastolta, jossa hän on toiminut myös dokumenttielokuvan lehtorina vuosina 2016–2018. Hänen lopputyönsä, dokumenttielokuva Yhden tähden hotelli, pääsi laajaan teatterilevitykseen Suomessa ja voitti parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon vuonna 2008. 

Matikainen on suorittanut kansainvälisen EAVE-tuottajakoulutuksen 2017. 

Matikaisen ohjaama dokumenttielokuva Venäjän vapain mies valmistui vuonna 2012. Matikaisen elokuva Sota ja mielenrauha avasi DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin vuonna 2016. Matikaisen dokumenttielokuvan Hannu Karposta, Karpo, sai laajan elokuvateatterilevityksen 2020. 

Matikainen on Kinocompany-tuotantoyhtiön perustaja ja vastaava tuottaja. 

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Jussi-palkinnon saajat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt

Aiheesta muualla 
 
 Stranius, Pentti: ”Ari Matikainen ja dokumenttielokuva Pohjois-Karjalassa”. Filmihullu 2/2008.

Lähteet
Liisa Karpo

Liisa Karpo (o.s. Juntunen) on Helsingissä toimiva elokuvatuottaja. Hän on kotoisin Hauholta ja käynyt lukion Hämeenlinnassa. Karpo valmistui ammattikorkeakoulu Stadiasta medianomiksi vuonna 2005. Hän on  perustanut oman tuotantoyhtiönsä napafilms oy:n vuonna 2009 ja toimii sen toimitusjohtajana. Karpo on keskittynyt urallansa kansainvälisiin yhteistuotantoihin, kuten Boys Who Like Girls (Miehen malli), Cheer Up, Golden Dawn Girls. Hän on EAVE alumni vuodelta 2016 ja EURODOC alumni 2010. Karpolla on vahva fiktioelokuvahistoria ja hän on työskennellyt useissa fiktioelokuvatuotannoissa tuotantopäällikkönä,  -koordinaattorina ja markkinointipäällikkönä mm. elokuvissa Postia pappi Jaakobille, Kielletty Hedelmä, Tali-Ihantala 1944. Karpo on tuottanut Jussi ehdokkuudet saaneet Ari Matikaisen ohjaamat pitkät dokumenttielokuvat Venäjän vapain mies sekä Sota ja mielenrauha.

Aiheesta muualla 

Suomalaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Nurse Betty

Nurse Betty on Neil LaButen vuonna 2000 ohjaama musta rikoskomediaelokuva. Zellweger voitti Parhaan naispääosan Golden Globe-palkinnon roolistaan Bettynä.

Tarina 

Elokuvan päähenkilö on Betty Sizemore (Renée Zellweger) joka on tarjoilija, kotirouva ja intohimoinen sairaalasaippuan ystävä. Hän on ihastunut katsomansa sarjan lääkäriin tohtori David Ravellin, jota esittää kuvitteellinen George McCord (Greg Kinnear). Bettyn aviomies on Del (Aaron Eckhart) rikollinen ja renttu joka yrittää tehdä oharit huumekaupassa Charlielle (Morgan Freeman). Charlie ja Wesley (Chris Rock) tulevat Delin ja Bettyn kotiin, tapahtumat kärjistyvät niin että he skalpeeraavat Delin ja tappavat hänet. Bettyn näkee miehensä murhan ja hänen mielensä järkkyy niin että hän pyyhkii murhan tietoisuudestaan. Hän lähtee sen jälkeen Los Angelesiin tapaamaan saippuaoopperan lääkäriä. Charlie ja Wesley lähtevät kuitenkin jäljittämään häntä.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 2000 yhdysvaltalaiset elokuvat
Cyril Julian

Cyril Julian (s. 29. maaliskuuta 1974 Castres) on ranskalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.

Ura

Seurajoukkueet 
Julian pelasiRanskan alasarjoissa Castresin ja Tarbesin joukkueissa vuosina 1992–1994. Hän siirtyi pelaamaan pääsarjaan vuonna 1994, jolloin hän aloitti pelaamisen SLUC Nancyssa. Julian edusti seuraa vuoteen 1998, jonka jälkeen hän jatkoi pelaamista Paris Basket Racingissa. Kahden kauden jälkeen Julian siirtyi takaisin Nancyyn. Hän voitti seuran paidassa Korać Cupin kaudella 2001–2002. Samana kautena hänet valittiin myös Ranskan-liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuosiksi 2002–2004 Julian siirtyi Pau-Ortheziin. Hän voitti seuran kanssa Ranskan-mestaruuden vuosina 2003 ja 2004. Lisäksi seura voitti cup-mestaruuden vuonna 2003.  

Kaudeksi 2004–2005 Julian siirtyi espanjalaiseen Gironaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2005 Valenciaan. Hän edusti seuraa loppukauden ja siirtyi tämän jälkeen takaisin Nancyyn.  Julian valittiin Ranskan liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 2005–2006 ja 2006–2007. Hän voitti myös kolmeannen Ranskan-mestaruutensa vuonna 2008.

Maajoukkue 
Julian oli mukana maansa juniorimaajoukkueissa. Hän voitti maalleen EM-kultaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuista vuonna 1992. Ranskan maajoukkueessa Julian pelasi vuosien 1997, 1999, 2003 ja 2005 EM-kilpailuissa. Hän voitti EM-kilpailuista yhden pronssin vuonna 2005. Julian edusti Ranskaa myös olympiakoripallossa vuonna 2000, jolloin maa saavutti olympiahopeaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Euroliigan pelaajaprofiili 
ACB:n pelaajaprofiili 

Ranskalaiset koripalloilijat
Ranskalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut

Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut on amerikkalaisen jalkapallon maajoukkueturnaus, jonka voittajamaa nimetään Euroopan-mestariksi. Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1983 lähtien.

EM-kilpailut ja mitalistit

Lähteet

 http://www.efaf.info/text.php?Inhalt=topspotarchive

Euroopan-mestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Hitsaajan suojakäsineet

Hitsaajan suojakäsineet ovat hitsauksessa käytettävät käsineet, jotka suojaavat ihoa lialta, pölyltä, kipinöiltä, liekki- ja kosketuskuumuudelta sekä UV-säteilyltä. Levyseppähitsaajan työssä on riski altistua kromin ja nikkelin aiheuttamalle kosketusihottumalle, mitä vastaan käsineet antavat suojaa.

Käsineitä on suojaustasoltaan kahdenlaisia:
 B-luokan käsineet valitaan työhön, jossa vaaditaan enemmän sorminäppäryyttä, kuten TIG-hitsaukseen.
 A-luokan käsineet sopivat useimpiin hitsaustöihin. Ne ovat paksummat ja antavat paremman suojan kuumuudelta kuin B-luokan käsineet.

Lähteet 

Työturvallisuus
Käsineet
Rönsyliljat

Rönsyliljat (Chlorophytum) on runsaslajinen kasvisuku parsakasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 200 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä vanhan maailman tropiikissa.

Eräät rönsyliljalajit, erityisesti kirjorönsylilja (Chlorophytum comosum) ja viherrönsylilja (Chlorophytum capense), ovat yleisiä huonekasveja. Ne kasvattavat pitkistä, kapeista, vihreistä ja joskus juovikkaista lehdistä muodostuvan ruusukkeen. Niiden kukat ovat valkoisia ja tähdenmuotoisia. Rönsylilja lisääntyy suvuttomasti kukintoperiin kehittyvistä rönsytaimista.

Lajeja 
 päikerönsylilja (Chlorophytum amaniense)
 tupasrönsylilja (Chlorophytum bichetii)
 viherrönsylilja (Chlorophytum capense)
 kirjorönsylilja (Chlorophytum comosum)
 pulskarönsylilja (Chlorophytum macrophyllum)
 madagaskarinrönsylilja (Chlorophytum madagascariense)
 kielirönsylilja (Chlorophytum sparsiflorum)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rönsyliljat (Chlorophytum)
 ITIS: Chlorophytum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Chlorophytum 
 Flora of China: Chlorophytum 

Parsakasvit
Andrew Musgrave

Andrew Musgrave (s. 6. maaliskuuta 1990 Poole, Englanti) on brittiläinen maastohiihtäjä. Hän edustaa Huntly Nordic Ski Clubia.

Musgrave sijoittui vuoden 2009 Praz de Lys Sommand'n junioreiden MM-kilpailuissa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa yhdeksänneksi ja takaa-ajossa 12:nneksi. Saman vuoden Liberecin MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan yhdistelmäkilpailussa 45:s ja Vancouverin olympialaisissa 2010 samassa lajissa 51:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa 28:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa niin ikään 28:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 29:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 16:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa neljäs, yhdistelmäkilpailussa yhdestoista ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdestoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Musgrave sijoittui yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi sekä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 50 kilometrin vapaan kilpailussa kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa seitsemäs sekä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 12:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 17:nneksi.

Musgrave kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan Tour de Skin 2011–2012 vapaan hiihtotavan prologissa 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Tour de Skin 25 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajossa Toblachissa tammikuussa 2015. Takaa-ajo-osuuden etappiajoissa hän oli nopein. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Kuusamon 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa marraskuussa 2016. Tammikuussa 2017 hän sijoittui kuudenneksi Ulricehamnin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Ensimmäisen palkintosijansa yksittäisessä maailmancupin kilpailussa hän saavutti oltuaan kolmas Toblachin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2017.

Musgrave voitti junioreiden Norjan-mestaruuskilpailuissa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun 2010. Aikuisten Norjan mestaruuskilpailuissa hän voitti vapaan tyylin sprintin 2014, sijoittui toiseksi 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2012 ja kolmanneksi 10 kilometrin perinteisen kilpailussa 2015.

Lähteet 

Brittiläiset maastohiihtäjät
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt