joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tiivistyminen

Tiivistyminen eli kondensaatio on aineen olomuodon muutosprosessi, jossa kaasumainen aine muuttuu nesteeksi. Kaasumainen aine on joko kaasua tai höyryä. Höyryn ero kaasuun on se, että höyry voidaan tilavuutta muuttamalla muuttaa nesteeksi. Kaasussa liike-energia on niin suurta, ettei kaasu voi muuttua nesteeksi, ellei lämpötila laske.

Tiivistymiseen liittyviä luonnonilmiöitä ovat muun muassa sade ja kaste. Tiivistymistä ja muita olomuodon muutoksia hyödynnetään monissa teknisissä laitteissa kuten jääkaapeissa ja ilmastointilaitteissa.

Aineen tiivistyessä aine luovuttaa lämpöenergiaa, tiivistymisessä vapautuva energia on kullekin aineelle ominainen ja se on sama kuin höyrystymislämpö. Tiivistymisessä aineen lämpötila ei muutu, vaan pysyy koko prosessin ajan vakiona.

Aineen tiivistymislämpötila riippuu paineesta. Paineen ollessa korkea, aineen höyrystymislämpötila on korkea eli samalla aineen tiivistymislämpötila nousee.

Kastepiste 

Ilman jäähtyessä riittävästi, vesihöyry muuttuu kylläiseksi ja tiivistyy sumuksi tai kasteeksi esimerkiksi autojen tuulilasiin. Tällöin ilman suhteellinen kosteus on 100% ja kastepistettä vastaava kylläisen vesihöyryn paine on yhtä suuri kuin ilmassa olevan vesihöyryn osapaine. Kastepisteen ollessa veden jäätymispistettä alempi, vesihöyry härmistyy jääksi. Kastepisteessä vettä ei haihdu avoimesta astiasta ilmaan ja esimerkiksi pyykki ei kuivu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Olomuodot
Faasimuutokset
Ruskeala (Karjalan tasavalta)

Ruskeala on Karjalan tasavallan Sortavalan piirin Kaalamon maalaiskunnassa sijaitseva maaseututaajama Venäjällä. Taajama on entinen Suomen Ruskealan kirkonkylä, joka sijaitsee noin 30 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. 
Kansainvälinen matkailutie, Sininen tie, Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Venäjälle Äänisen rannalle, kulkee Ruskealan kautta.

Eläintarha
Ruskealassa on eläintarha, jossa on jo yli 45 eläinlajia. Eläintarhan erikoisuuksia ovat esimerkiksi kissaeläimiin lukeutuva servaali, Afrikasta peräisin oleva antilooppi ja koiran kokoinen hirvieläin kiinanmuntjakki.

Luterilaisen kirkon toiminta

Ruskealassa toimii luterilainen seurakunta, joka kuuluu Inkerin kirkkoon. Vanhan, 1940 palaneen kirkon raunioiden viereen on rakennettu uusi 150-paikkainen kirkko, joka vihittiin kesällä 2010. Seurakunta on jo 1990-luvulta asti ylläpitänyt myös majoitus- ja ruokalatoimintaa vanhassa pappilassa puuhamiehensä ja pappinsa Kalevi Keinosen johdolla. Kirkko tuhoutui tulipalossa 18. maaliskuuta 2013.

Ruskealan kyläneuvostoalue
Aiemmin Ruskeala oli Sortavalan kaupunkihallinnon alaisuuteen kuulunut kyläneuvostoalue, joka käsitti suunnilleen entisten Ruskealan ja Pälkjärven kuntien alueet Jänisjärven ja Suomen rajan välisellä alueella. Tämän Ruskealan asukasluku vuonna 1987 oli noin 3 000. Kuntauudistuksen jälkeen alueella on Kaalamon maalaiskunta.

Ruskealan kyläneuvostoalueen kylät
 Ruskeala (keskuskylä, 869 asukasta 1996)  
 Alalampi 
 Kaalamo (1500 asukasta 1996) 
 Kekoselkä 
 Kirkkolahti (18 asukasta vuonna 1996)
 Kontiolahti (4 asukasta vuonna 1996) 
 Matkaselkä 
 Otrakkala 
 Pirttipohja 
 Puikkola (entinen Pälkjärvi, 580 asukasta vuonna 1996)
 Sahankoski
 Hanki
 Hannukkalanmäki
 Jakkima.
Pääosa asukkaista asui Kaalamossa, Matkaselässä, Ruskealassa ja Puikkolassa. Muut alueet ovat autioituneet ja jääneet asumattomiksi.

Lähteet
 Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. ISBN 952-90-8324-6

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Ruskealan marmoria-järvi lennokilla kuvattuna

Sortavalan piirin asutut paikat
Ruskeala
Ahmas

Ahmas on kylä ja entinen rautatieasema Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin 15 kilometriä kaakkoon Utajärven kuntakeskuksesta. Käytännössä kylä on muodostunut Ahmasjärven ympärille. Valtatie 22 kulkee kylän itälaidalla.

Ahmaksen kalevalainen perinnekylä
Ahmaksen kalevalainen perinnekylä käsittää useita vanhoja rakennuksia ja historiallisia kertomuksia. Kylä on rakennettu pääasiassa talkoovoimin. Perinnekylässä esitellään elämää Ahmaksella vainovuosien aikana sekä vanhoja elinkeinoja.

Aiheesta muualla 

Utajärven kunta: Ahmas 
kirjastovirma.fi: Ahmas – runonlaulajien kylä

Utajärven kylät
Suurin pudottaja

Suurin pudottaja on suomalaisen MTV3-televisiokanavan 2006–2010, AVA:n 2014 ja Nelosen 2019 lähettämä televisiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaisen The Biggest Loser -sarjan formaattiin.

Sarjan ensimmäisellä kahdella kaudella kummassakin ohjelmassa kilpaili 12 ylipainoista suomalaista, joiden tavoitteena oli asiantuntevan valmennuksen avulla pudottaa mahdollisimman paljon painoaan. Kahteen joukkueeseen (kolmannella tuotantokaudella kahdeksaan pariin) jaetut kilpailijat punnitaan jokaisen jakson lopussa, ja vähemmän yhteensä painostaan pudottanut joukkue joutuu lähettämään keskuudestaan yhden kilpailijan kotiin. Ensimmäisellä tuotantokaudella sarjan juontajana toimi Eeva Jaakonmaa ja joukkueiden valmentajina uimari Jani Sievinen ja nyrkkeilijä Eva Wahlström. Finaali nähtiin 7. huhtikuuta 2006, jolloin suurin pudottaja Hardy Dieter voitti itselleen sarjan pääpalkinnon, 20 000 euroa.

Toisella tuotantokaudella 2007 juontajana nähtiin ensimmäisellä kaudella kolmanneksi sijoittunut Sini Rantanen. Kauden voitti Virpi Heikkilä, joka sai 25 000 euron voittosumman. Kolmas kausi esitettiin vuonna 2010. Kauden juontajana toimi MTV3:n entinen uutisankkuri Heidi Suomi. Tuotantokaudella kilpailtiin aluksi pareittain, mutta myöhemmin kilpailu muuttui yksilökilpailuksi. Kolmannen kauden voitti Kaisu Romppainen, joka laihdutti yhteensä 52 kiloa.

30. maaliskuuta 2014 AVAlla alkoi sarjan neljäs tuotantokausi. Ohjelman juontajana toimi Lola Wallinkoski ja uusina valmentajina toimivat personal trainerit Jenni Levävaara ja Mikko Nummenmaa, kun kolmella ensimmäisillä kausilla olivat Jani Sievinen ja Eva Wahlström. Mukana oli kymmenen paria eli 20 kilpailijaa. Voiton vei Teemu, joka pääpalkintona oli 30 000 euroa.

Vuoden 2019 Suurin pudottaja -kilpailun Nelonen-tv-kanavalla voitti Nina Mikkonen pudotettuaan painoaan 17 kiloa.

Vuoden 2020 Suurin pudottaja -kilpailun Nelonen-tv-kanavalla voitti meikkitaiteilija, drag-artisti Aarni Mikkola, joka laihtui 27,1 kiloa. Hän painoi sarjan alussa 124,6 kiloa ja lopullisessa punnituksessa 97,5 kiloa.

Maaliskuussa 2022 alkoi sarjan kolmas tuotantokausi Nelosen kanavilla. Kaudella kilpailijoina olivat Christian Engblom, Heidi Rannikko, Janne Huhtimo, Juhani Saari, Marjatta Svenn, Juulia Raivio, Noora Soltani, Satu Hildén, Mikael Mäkelä ja Suvi Hakasalo. Uutena juontajana toimi Anni Hautala. Valmentajina toimi aiemmilta kausilta tuttu Janni Hussi ja uutena valmentajana Aki Mannisen korvasi Jari Sorsa. Kauden voitti Suvi Hakasalo, joka painoi sarjan alussa 126,2 kiloa ja lopullisessa punnituksessa 95,8 kiloa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Suurin pudottaja MTV3:n sivuilla
 Suurin pudottaja Nelosen sivuilla

The Biggest Loser
Suomalaiset televisiosarjat
Reese Hoffa

Reese Hoffa (s. 8. lokakuuta 1977 Evans, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä.

Vuonna 2003 Hoffa voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa ja 2004 Budapestin MM-hallikisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 21,07. Hän sijoittui samana vuonna Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa toiseksi, mutta epäonnistui Ateenan olympialaisissa ja jäi karsintoihin. Seuraavana vuonna hän oli kolmas IAAF:n yleisurheilufinaalissa.

2006 Moskovan MM-hallikisoissa Hoffa työnsi finaalissa peräti 22,11 metriä, mikä riitti maailmanmestaruuskultaan. Myöhemmin samana vuonna hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ja työnsi toiseksi yleisurheilun maailmancupissa. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 22,04 ja oli paras myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Maaliskuussa 2008 hän saavutti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa. Pekingin olympialaisissa hän oli kuudes ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 neljäs. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli viides ja Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 neljäs.

Hoffa voitti olympiapronssia Lontoossa 2012 tuloksella 21,23. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 viidenneksi.

Hoffan ennätys on 3. elokuuta 2007 Lontoossa työnnetty 22,43. Hän on voittanut Yhdysvaltojen mestaruuden ulkoradoilla 2007, 2008 ja 2012 sekä sisäradoilla 2006 ja 2012.

Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
 Kuulantyöntö: 22,43 (2007)
 Kiekonheitto: 49,92 (2001)
 Moukarinheitto: 60,05 (2002)

Lähteet

Aiheesta muualla
reesehoffa.com

Yhdysvaltalaiset kuulantyöntäjät
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Pandora

Pandora on kreikkalaisessa mytologiassa maailman ensimmäinen nainen. Zeus halusi rangaista  ihmiskuntaa ja Prometheusta tulen viemisestä ja käski Hefaistoksen muotoilla Pandoran savesta.

Ennen kuin Prometheus sidottiin kallioon, hän varoitti veljeään Epimetheusta ottamasta lahjoja jumalalta. Epimetheus ei kuunnellut ja Pandoran saavuttua rakastui tähän. Epimetheus käski Pandoraa olemaan avaamatta tämän mukana ollutta lipasta, mutta Pandoran uteliaisuus voitti ja hän avasi lippaan vapauttaen kaikki maailman vitsaukset. Siihen asti ihmiskunta oli elänyt paratiisimaisesti ilman murheita. Pandora sulki lippaan, jolloin sisälle jäi ainoastaan toivo. Maailmassa oli nyt pelkkää synkkyyttä, kunnes Pandora avasi lippaan taas ja vapautti toivon.

Pandoran lippaaksi verrataan asioita, joita ei kannattaisi kokeilla, koska siitä seuraa ikävyyksiä. Ihmisellä on luontaista uteliaisuutta ja houkutusta uusien asioiden kokeiluun. Kuuliainen ihminen säästyy ikäviltä seurauksilta. Tätä ristiriitaa kutsutaan Pandoran lippaaksi. Pandoran lipas on transformaatiomyytti. Se kertoo pahuuden synnystä tai alkuperästä.

Kreikkalainen mytologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Konsilienssi

Konsilienssi, ykseys, on käsite jolla tarkoitetaan kahdesta eri lähteestä syntyvien tieteellisten tulosten yhdistymistä ja yhteenlankeamista, erillisinä nähtyjen ilmiöiden yhdistämistä laajempien teoriakokonaisuuksien alle jolloin syntyy informaation  ykseys. Jos teoriat ovat konsilienssissa, ne ovat yhteydessä toisiinsa ja voivat kokonaan tai osittain riippua toisistaan. 

Konsilienssiajatuksen taustalla on ajatus siitä, että on olemassa objektiivinen eli yksittäisten henkilöiden mielipiteistä riippumaton todellisuus. Koska todellisuuksia on vain yksi, katsotaan että kaikki tieteet, koska yrittävät selvittää todellisuutta, tutkivat pohjimmiltaan samaa asiaa eri näkökulmista. Siksi eri tieteenalojen ja eri teorioiden yhtenevyys tarkoittaisi subjektiivisuuden minimoimista.

Konsilienssi tunnetaan ennen kaikkea Edward O. Wilsonin esittämänä (1998).

Eri asteisia konsiliensseja 

Yhden teorian olemassaoloväitteet kattavat toisen teorian olemassaoloväitteet, jolloin teorian kuvaamat oliot joko ovat toisen teorian olioita tai olla samankaltaisia niiden kanssa. Esimerkiksi kun kemia ja fysiikka kohtaavat, liiton selittää kvanttimekaniikka.
Teoriat ovat loogisesti yhteensopivia niin, että kumpikaan ei suoraan tai epäsuoraan käytä tai vaadi sellaisia väitteitä, jotka olisivat toisen teorian kanssa ristiriidassa.
Teoriat ovat supervenienssissä, jolloin toinen teoria "päältää" toista. Teorian johtopäätökset määräävät myös mitä toisen teorian päätelmät määräävät. Esimerkiksi evoluutioteoriassa kelpoisuus riippuu täysin ympäristöön sopeutuvuusasteesta, lisääntymispotentiaalista jne. tekijöistä.
Teoria esittää mekanismit jotka tuottavat jonkin teorian vaatimat ominaisuudet. Esimerkiksi valmis alkusyntyteoria selittäisi miten biologisen evoluution tarvitsema elämä on syntynyt.
Teoria käyttää toista teoriaa apuna ehdottaessaan uusia tutkimussuuntia. Esimerkiksi psykologian piirissä voidaan käyttää parapsykologian kiinnostuksenkohteena olevia "tuntemattomien mekanismien aikaansaamia piirteitä", asioina joiden tutkimukselle on tarvetta.
Teoria käyttää suoraan tai epäsuoraan toisesta teoriasta peräisin olevia selityksiä.

W. V. O. Quinen tiedekäsityksessä falsifiointitilanteessa muutetaan tiedeverkon kokonaisuutta siten, että siitä aiheutuu mahdollisimman vähän muutosta tieteelle kokonaisuutena. Tämä vaatii tieteen teorioiden yhteyksien tuntemista, ja tekee selitysarvoisimmista ja suurimman konsilienssin omaavista teorioista parempia kuin toisista.

Katso myös 
 Koherenssi eli yhteensopivuusteoria
 Koherentismi

Kirjallisuutta 
 

Filosofian termit
Tieteenfilosofia
Maku (kaupunki)

Maku (; käytetään myös kirjoitusasuja Mahku tai Máhkú) on kaupunki Iranin luoteiskolkassa, Länsi-Azerbaidžanin provinssissa. Se sijaitsee 22 kilometrin päässä Turkin rajalta vuoristosolassa 1 634 metrin korkeudessa. Kaupungin läpi virtaa Zangmar-joki. Makun väestö on pääosassa azereita ja kurdeja.

Kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti 29 754 (1996), 33 406 (2001), 42 560 (2006) ja 42 751 (2011). Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan siellä asui 46 581 asukasta.

Antiikin aikana Maku kuului Meediaan ja myöhemmin Persian valtakuntaan. Safavididynastian hajoamisen jälkeen Maku oli itsenäinen kaanikunta. Maku on Bahá'ín historiassa merkittävä kaupunki, sillä baabilaisuuden perustaja Báb oli vangittuna kaupungissa yhdeksän kuukautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Iranin kaupungit
Riku Hahl

Riku Markus Hahl (s. 1. marraskuuta 1980 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Hahl on keskushyökkääjä, ja hän on pelannut paljon niin sanottuna puolustavana sentterinä, minkä vuoksi hän tekee maaleja vain hyvin vähän. Hänet tunnetaan alivoimaspesialistina.

Ura

Seurajoukkueet 
Hahl aloitti uransa SM-liigassa HPK:n rivissä kaudella 1998–1999. Colorado Avalanche varasi hänet NHL:ään vuoden 1999 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 183. Hän pelasi Suomessa vielä kaudet 1999–2001, jonka jälkeen siirtyi Pohjois-Amerikkaan. 

"Riksa" Hahl pelasi Coloradossa kaudet 2001–2004, kunnes palasi työsulun takia kaudeksi 2004–2005 takaisin HPK:hon. Kauden 2005–2006 hän pelasi Sveitsissä HC Davosin riveissä. 

Kausiksi 2006–2008 Hahl siirtyi kiekkoilemaan Ruotsin Elitserienin Timrå IK:hon. Timråsta Hahl siirtyi Frölundaan.

Maajoukkue
Hahl on edustanut maajoukkueurallaan Suomea neljissä arvokisoissa. Vuonna 2004 hän oli mukana maailmancupissa toiseksi sijoittuneessa joukkueessa. 

Hän pelasi myös vuoden 2005 MM-kisoissa. Hahl edusti Suomea vuoden 2006 MM-kisoissa Latvian Riiassa, ja oli mukana voittamassa pronssia. Hän keräsi turnauksessa tehot 3+2. Kanadassa pelatuissa vuoden 2008 MM-kisoissa hän oli myös mukana voittamassa pronssia. Hahl pelasi myös vuoden 2010 MM-kisoissa.

Tilastot

Muuta
Lentopallossa Suomen mestaruuden voittanut Jari Hahl on Riku Hahlin veli.

Lähteet
 
 
 
 Hahlin tilastot nhl.comissa
 Riku Hahl nhlfinns.com:ssa

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Colorado Avalanchen varaamat pelaajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Galaktoosi

Galaktoosi C6H12O6, on monosakkaridi (aldoheksoosi). Galaktoosia vapautuu esimerkiksi laktoosin pilkkoutuessa elimistössä sekä myöskin lehtikasvien fotosynteesissä. Galaktoosista on D- ja L-enantiomeeri.

Eläinkokeissa on havaittu, että maidon hajoamistuote D-galaktoosi aiheuttaa ennenaikaista vanhenemista.

Galaktosemiasta kärsivällä galaktoosin hajoaminen ei onnistu, minkä seurauksena galaktoosia kertyy vereen, kudoksiin ja virtsaan. Galaktoosin saanti voi galaktosemiasta kärsivillä johtaa hengenvaarallisiin oireisiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Liber Herbarum II: Luettelo galaktoosia sisältävistä kasveista
 D-galaktoosin lähteet ruoka-aineissa, Fineli
 Human Metabolome Database (HMDB): D-Galactose 
 Human Metabolome Database (HMDB): L-Galactose 
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Galactose 
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Galactose 
 ChemBlink: D-Galactose 
 ChemBlink: L-Galactose  

Sokerit
Luettelo valtioista asukastiheyden mukaan

Tämä on luettelo maailman valtioista asukastiheyden mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Vertailussa on itsenäisten valtioiden lisäksi useita epäitsenäisiä alueita sekä Euroopan unioni, joille ei ole annettu järjestyslukua.

Luettelo

Asukastiheyden mukaan
Seulonnan keskeiset artikkelit
Galeries Lafayette Haussmann

Galeries Lafayette Haussmann on ranskalaisen tavarataloyrityksen Galeries Lafayetten lippulaivatavaratalo Pariisissa, Ranskassa, lähellä Palais Garnieria. Siinä on kymmenen kerrosta. Se avattiin vuonna 1896. Tavaratalon toinen rakennus tunnetaan kupolinsa vuoksi myös nimellä Magasin Coupole. Tavaratalon valikoimissa muotitalojen mallistoja niin naisille, miehille kuin lapsillekin. Magasin Coupolen rakennuksesta löytyy kaikkea muuta paitsi miesten vaatteita, jotka löytyvät viereisestä Lafayette Hommesta. Lafayette Hommen toisessa kerroksessa on lisäksi ruokaosasto Lafayette Gourmet.

Historia

1893 Theophile Bader ja hänen serkkunsa Alphonse Kahn avasivat muotitalon pienessä liikkeessä Lafayette ja Chaussée d'Antin -katujen kulmalla. 1896 he ostivat kokonaisen tavaratalon rue La Fayette nro 1:ssä, ja vuonna 1905 rakennukset nro 38, 40 ja 42, boulevard Haussmannin rakennuksen ja nro 15:tä rue de la Chaussée d'Antinilta.

Theophile Bader palkkasi Georges Chedannen ja hänen oppilaansa Ferdinand Chanut'n suunnittelemaan Haussmannin tavaratalolle tilat. Heidän suunnittelemansa lasinen ja teräksinen kupoli sekä art nouveau -tyyliset portaikot rakennettiin vuonna 1912.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Galeries Lafayette Haussmannin tiedot Galeries Lafayetten sivuilla

Tavaratalot
Pariisin rakennukset ja rakennelmat
Jugend
Heisenberg

Heisenberg on saksankielinen sukunimi:

Werner Heisenberg (1901–1976), saksalainen fysiikan nobelisti, yksi kvanttimekaniikan kehittäjistä
Jochen Heisenberg (s. 1939), saksalainen fyysikko, Werner Heisenbergin poika
Martin Heisenberg (s. 1940), saksalainen neurobiologi ja perinnöllisyystieteilijä, Werner Heisenbergin poika
Benjamin Heisenberg (s. 1974), saksalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, Martin Heisenbergin poika.

Kuvitteellisia hahmoja:
Walter White, yhdysvaltalaisen televisiosarja Breaking Badin päähenkilö, joka omaksuu salanimen Heisenberg kunnioituksesta Werner Heisenbergia kohtaan
Malindi

Malindi on kaupunki Kenian Kilifin piirikunnassa, Intian valtameren rannikolla, 120 kilometriä Mombasasta pohjoiseen. Kaupungin asukasluku oli 84 150 (2009).

Malindi oli 1300-luvulta alkaen swahilien asutuskeskus.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
Magical Malindi  (malindikenya.com)
Kilifi County  (kilifi.go.ke)
Kilifi County. County well know for Rich in History  (kenyacounty.co.ke)

Kenian kaupungit
Ossi Karttunen

Ossi Jalmari Karttunen (s. 17. maaliskuuta 1948 Imatra) on suomalainen entinen pikajuoksija. Hän oli Suomen parhaita pikajuoksijoita 1960- ja 1970-luvuilla. Karttusella on lukuisia henkilökohtaisia Suomen mestaruusmitaleja sekä arvokisa- ja maaotteluedustuksia. Hän edusti Työväen Urheiluliiton urheiluseuroja Tainionkosken Tähteä ja Tainionkosken Kisaa.

Karttunen voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden jo 18-vuotiaana vuonna 1966. Hän on kaikkien aikojen nuorin Suomen mestari aikuisten sarjassa. Ensimmäisen Suomen ennätyksensä Karttunen juoksi 200 metrillä vuonna 1968 nuorten pohjoismaisessa kolmimaaottelussa Växjössä. Hän alitti kymmenyksellä Voitto Hellstenin 12 vuotta vanhan ennätyksen juoksemalla ajan 21,2. Samana vuonna hän juoksi uuden 100 metrin SE:n ajalla 10,5.

Berliinin kansainvälisissä kilpailuissa syyskuussa 1969 Karttunen paransi omaa 200 metrin ennätystään aikaan 20,9. Hän juoksi myös 100 metrin Suomen ennätyksen 10,4 Budapestissä 13. kesäkuuta 1970. Suomi–Tšekkoslovakia-maaottelussa Prahassa 1970 Karttunen oli parantamassa maajoukkueessa 4 × 100 metrin viestiennätystä lukemiin 40,0 ja 4 × 400 metrin ennätystä lukemiin 3.07,1. Iso-Britannia–Espanja-maaottelussa 1972 viestijoukkue Stig Lönnqvist, Ari Salin, Karttunen, Markku Kukkoaho juoksivat uuden SE:n ja Pohjoismaiden ennätyksen 3.06,5. Münchenin kesäolympiakisoissa 1972 joukkue sijoittui kuudenneksi 4 × 400 metrin viestissä uudella SE-ajalla 3.01,1.

TUL:n mestaruuden Karttunen saavutti 100 ja 200 metrillä vuosina 1966–1971 ja TUL:n viestimestaruuden 4 × 400 metrillä 1971 ja 200 metrillä 1972. EM-kisoissa 100 metrillä Karttunen selvisi välieriin Ateenassa 1969 ja Helsingissä 1971. Hän oli Roomassa 1974 viides 400 metrin juoksussa. Kansainvälisen sotilasurheiluliitto CISM:n MM-kisoista Karttusella on hopea 200 metriltä vuodelta 1969. Karttusen veli Kauko Karttunen on myös pikajuoksun (4 × 400 metrin viestinjuoksun) Suomen mestari.

Karttunen tuli tunnetuksi haalistuneesta vaaleanpunaisesta reikäpaidastaan. Lempinimi ”Tainionkosken sfinksi” juontuu sanonnasta ”vaikenee kuin sfinksi”. Alajärvellä tehdyssä haastattelussa 1966 Karttunen ei vastannut yhteenkään toimittaja Antero Raevuoren kysymykseen vaan pureskeli vain heinäkortta. Seuraavana päivänä Raevuori nimitti Karttusta Helsingin Sanomissa Tainionkosken sfinksiksi ja nimi jäi elämään.

Saavutukset Kalevan kisoissa 
 100 metrin juoksu
 SM-kulta 1968, 1969, 1979
 SM-hopea 1966, 1971
 200 metrin juoksu
 SM-kulta 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1973 (20,5), 1974, 1977 (20,95)
 SM-hopea 1976 (21,03), 1978 (20,95)
 SM-pronssi 1975 (21,15), 1971
 400 metrin juoksu
 SM-kulta 1975 (47,35), 1976 (46,53), 1978 (46,74)
 SM-hopea 1974 (46,0)
 SM-pronssi 1972 (47,7)
 4 × 100 metrin viestijuoksu
 SM-pronssi 1971
 4 × 400 metrin viestijuoksu
 SM-kulta 1973
 SM-pronssi 1971

Henkilökohtaiset ennätykset 

 60m 6,6, 6,86
 100m 10,53
 200m 20,80
 300m 34,0
 400m 45,87

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Yle Elävä arkisto: Yleisurheilun EM-kisat Roomassa 1974

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Gambian lippu

Gambian lippu otettiin käyttöön 18. helmikuuta 1965. Lipun punainen väri kuvaa aurinkoa ja savannia, sininen Gambia-jokea, vihreä maata ja metsiä sekä valkoinen rauhaa. Sommittelultaan se seuraa Botswanan lippua.

Lähteet 

Gambia
Valtioiden liput
Palais Bourbon

Palais Bourbon on Pariisissa, Place de la Concordea vastapäätä Seinen etelärannalla sijaitseva Ranskan parlamentin palatsi. Se rakennettiin alun perin Louis XIV:n tyttärelle, Bourbonin herttuattarelle. Palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Lorenzo Giardini. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1722. Suunnittelua jatkoi Lassurance ja sen viimeistelivät Jean Aubert ja Jacques Gabriel. Rakennus valmistui vuonna 1728. Kolme viimeksimainittua olivat Jules Hardouin-Mansartin oppilaita, ja Palais Bourbon muistuttaakin tyyliltään Versailles'in Grand Trianonia. 

Viereinen Hôtel de Lassay toimii parlamentin puhemiehen virka-asuntona. Sieltä on suora käytäväyhteys Palais Bourboniin.

Lähteet 

Ranskan palatsit
Pariisin rakennukset ja rakennelmat
Parlamenttitalot
V Empire

V Empire (Nihil 6 CD) on Cradle of Filthin ensimmäinen EP-julkaisu. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth.

Levy on nauhoitettu vuosien 1995 ja 1996 välisenä talvena, ja julkaistu vuonna 1996. Levyn on miksannut ja tuottanut Mags, Academy Studioilla Englannissa.
Levyn masteroi The Exchangen Nilesh.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Dani Filth – laulu
 Stuart Anstis – kitara
 Robin Eaglestone – basso
 Damien Gregori – koskettimet
 Nicholas Barker – rummut

 Jared Demeter – kitara, (kuvitteellinen henkilö, todellisuudessa Anstis soitti albumin kaikki kitararaidat.)

Vierailijat 
 Sarah Jezebel Deva – laulu
 Danielle – laulu
 Rachel – laulu

Erikoispainoksia 

 V Empire or Dark Faerytales in Phallustein Vinyyli LP

Audionäytteitä saatavilla 

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla

Lähteet 

Vuoden 1996 EP:t
Cradle of Filthin albumit
From the Cradle to Enslave

From The Cradle To Enslave (CDMFN 254) on Cradle of Filthin toinen EP-julkaisu. Levyllä on kaksi cover-kappaletta, kolme yhtyeen omaa kappaletta ja yksi remix-versio yhtyeen omasta kappaleesta.

EP:n yhteydessä julkaistiin myös yhtyeen ensimmäinen video, PanDaemonAeon, joka sisältää muun muassa musiikkivideon levyn nimikkoraidasta. Jo ennen levyn julkaisua kuvatulla videolla esiintyvä kokoonpano eroaa kuitenkin hieman levyllä nähdystä, Dave Hirschheimerin korvattua yhtyeestä lähteneen Nicholas Barkerin siihen asti, kunnes Adrian Erlandsson istui rumpalin paikalle.

Kappaleet 
Kappaleet ja niiden määrä vaihtelee hieman maakohtaisesti.
Tämä lista on Suomessa julkaistun jewel-case version sisältö.

Kokoonpano 
 Dani Filth – laulu
 Gian Pyres – kitara
 Stuart Anstis – kitara
 Robin Eaglestone – basso
 Les Smith – koskettimet
 Was Sarginson – rummut
 Adrian Erlandsson – rummut

Erikoispainoksia 

 From The Cradle To Enslave Digipack
 Bonusraitoja maakohtaisesti.

Audionäytteitä saatavilla 

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla 

Vuoden 1999 EP:t
Cradle of Filthin albumit
Aguascalientes (kaupunki)

Aguascalientes on samannimisen Meksikon osavaltion pääkaupunki maan länsiosassa. Se on perustettu 1575. Sen nimi tulee espanjan kielen sanoista aguas calientes – kuumat vedet. Alueella on useita kuumia lähteitä, joiden ympärillä on edelleen terveyskylpylöitä. Lähteistä saadaan myös lämmin käyttövesi osassa kaupunkia.

Kaupungin alueella asui vuonna 2014 noin 766 400 asukasta, vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli vähän yli 722 000 ja sen suurkaupunkialueella arvioidaan elävän yli 915 000 henkeä (2012). Se on yksi Meksikon nopeimmin kasvavia kaupunkiseutuja.

Kaupunki perustettiin 1575 ja sai kaupunkioikeudet 1661. Kun Aguascalientesista tuli osavaltio 1840-luvulla, Aguascalientesista tuli sen pääkaupunki.

Nissanin suuri tehdas on ollut Aguascalientesissa vuodesta 1961. Se työllistää 9 800 henkeä. Myös Texas Instrumentsilla ja Flextronicsilla on kaupungissa tehtaat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Meksikon kaupungit
Live Bait for the Dead

Live Bait for the Dead (COF006DD) on Cradle of Filthin yhdeksäs julkaisu, ja toinen julkaisu omalla levymerkillä Abracadaver. Levyn sisällöstä puolet on live-esiintymisestä Rock Cityssä, Nottinghamissa vuonna 2001, ja puolet lähinnä vanhojen kappaleiden uusia versioita. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth. Poikkeuksena kappaleet "No Time To Cry", joka on alun perin The Sisters of Mercyn julkaisema kappale, ja "The Fire Still Burns", joka on alun perin Twisted Sisterin julkaisema kappale.

Levy on nauhoitettu vuonna 2001 ja julkaistu seuraavana vuonna 2002.

Kappaleet 
I:1 Intro, The ceremony opens (Live)
I:2 Lord Abortion (Live)
I:3 Ebony Dressed For Sunset (Live)
I:4 The Forest Whispers My Name (Live)
I:5 Cthulhu Dawn (Live)
I:6 Dusk And Her Embrace (Live)
I:7 The Principal Of Evil Made Flesh (Live)
I:8 Cruelty Brought Thee Orchids (Live)
I:9 Her Ghost In The Fog (Live)
I:10 Summer Dying Fast (Live)
I:11 Interlude, Creatures That Kissed In Cold Mirrors (Live)
I:12 From The Cradle To Enslave (Live)
I:13 Queen Of Winter, Throned (Live)

II:1 Born In A Burial Gown (The Polished Coffin Mix)
II:2 No Time To Cry (Sisters Of Mercy Mix)
II:3 Funeral In Carpathia (Soundcheck recording)
II:4 Deleted Scenes Of A Snuff Princess
II:5 Scorched Earth Erotica (Original Demo-version)
II:6 Nocturnal Supremacy (Soundcheck recording)
II:7 From The Cradle To Enslave (Under Martian Rule Mix)
II:8 The Fire Still Burns

Kokoonpano 
 Dani Filth – laulu
 Paul Allender – kitara
 Gian Pyres – kitara
 Robin Eaglestone – basso
 Martin Powell – koskettimet
 Adrian Erlandsson – rummut

Vierailijat 
 Sarah Jezebel Deva – laulu

Kappaleet 
I:1 Intro, The ceremony opens (Live)
I:2 Lord Abortion (Live)
I:3 Ebony Dressed For Sunset (Live)
I:4 The Forest Whispers My Name (Live)
I:5 Cthulhu Dawn (Live)
I:6 Dusk And Her Embrace (Live)
I:7 The Principal Of Evil Made Flesh (Live)
I:8 Cruelty Brought Thee Orchids (Live)
I:9 Her Ghost In The Fog (Live)
I:10 Summer Dying Fast (Live)
I:11 Interlude, Creatures That Kissed In Cold Mirrors (Live)
I:12 From The Cradle To Enslave (Live)
I:13 Queen Of Winter, Throned (Live)

II:1 Born In A Burial Gown (The Polished Coffin Mix)
II:2 No Time To Cry (Sisters Of Mercy Mix)
II:3 Funeral In Carpathia (Soundcheck recording)
II:4 Deleted Scenes Of A Snuff Princess
II:5 Scorched Earth Erotica (Original Demo-version)
II:6 Nocturnal Supremacy (Soundcheck recording)
II:7 From The Cradle To Enslave (Under Martian Rule Mix)
II:8 The Fire Still Burns

Audionäytteitä saatavilla 

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla 

Vuoden 2002 konserttitallenteet
Cradle of Filthin albumit
Luettelo Yön singleistä

Tämä on luettelo Yö-yhtyeen julkaisemista singlelevyistä.

 Likaiset legendat I (helmikuu 1983)
 Särkynyt enkeli (lokakuu 1983)
 Laulu meille kahdelle (toukokuu 1984)
 Häät (lokakuu 1984)
 Joutsenlaulu (joulukuu 1984)
 Kuorotyttö (toukokuu 1985)
 Niin paljon me teihin luotettiin (marraskuu 1985)
 Enkelille (huhtikuu 1986)
 Leijat (kesäkuu 1986)
 Lasisilmä (kesäkuu 1986)
 Viisi kaunista yötä (marraskuu 1986)
 Tia-Maria (maaliskuu 1987)
 Tää kesä (heinäkuu 1987)
 Laulu rakkaudelle (joulukuu 1987)
 Mutta kun tulee aamu (syyskuu 1988)
 Jestas sentään (tammikuu 1989)
 Kaipaan luoksesi kotiin (kesäkuu 1989)
 Vie mut minne vaan (joulukuu 1990)
 Viivy aamukuuteen (huhtikuu 1991)
 Kuuhullu (toukokuu 1993)
 Kanssas tanssin pilviin (kesäkuu 1994)
 Ihmisen poika -näytesingle (lokakuu 1994)
 Sua muistoistani pois en saa (syyskuu 1995)
 Yötä vastaanottamaan (toukokuu 1996)
 Sua syliini kaipaan -näytesingle (syyskuu 1996)
 Joulu omin päin (marraskuu 1996)
 Miehen tie (toukokuu 1997)
 Ansaan vielä sut saan (marraskuu 1997)
 Yön pimeä puoli (toukokuu 1998)
 Löysin paljon oikeaa (syyskuu 1998)
 Kulkuripoika (helmikuu 1999)
 Kultakala (maaliskuu 1999)
 Kuljettaa keväinen tie (toukokuu 1999)
 Kahvilassa kahden aikaan (kesäkuu 2000)
 Kultasiipi (lokakuu 2000)
 Särkyvää/Katujen kuningatar (elokuu 2001)
 Mysteeri (marraskuu 2001)
 Kaksintaistelu (syyskuu 2002)
 Sano että jäät (joulukuu 2002)
 Rakkaus on lumivalkoinen (helmikuu 2003)
 Se kerran kirpaisee (toukokuu 2003)
 Etkö unta saa? (toukokuu 2003)
 Rakkauden vahvistama (heinäkuu 2004)
 Pettävällä jäällä (tammikuu 2005)
 Tie sydämeeni (syyskuu 2005)
 Yksi askel liikaa (2005)
 Satukirjan sankari (toukokuu 2007)
 Rakkautta vain? (elokuu 2007)
 Taikasanat (marraskuu 2007)
 Yö (2008)
 Loisto (toukokuu 2009)
 Kiitos ja kunnia (syyskuu 2009)
 Parrasvalot (tammikuu 2010)

Yön singlet
Mercurius

Mercurius () oli roomalaisessa mytologiassa kaupankäynnin ja kauppavoiton jumala. Kaupan lisäksi Mercuriusta pitivät suojelijanaan viestinviejät, matkamiehet ja varkaat. Mercuriuksen nimi on voitu johtaa latinan sanoista merx eli ”kauppatavara” ja mercari eli ”ostaa, käydä kauppaa”. Varhaisimmissa muodoissaan Mercurius muistuttaa etruskien Turms-jumalaa, mutta hahmo on pääasiassa syntyisin kreikkalaisen mytologian Hermeestä. Mercuriuksesta on johdettu planeetta Merkuriuksen nimi ja monta muutakin tieteellistä nimeä.

Taiteessa Mercuriuksen tunnistaa siivekkäästä sauvasta, caduceuksesta, jonka ympäri on kietoutunut kaksi käärmettä, sekä siivitetystä lakista ja kengistä. Mercuriuksen sauvat löytyvät myös Suomen tullin vaakunasta sekä merkonomilakista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikin Rooman jumalat
Venus (mytologia)

Venus oli tärkeä roomalainen jumalatar, joka yhdistettiin rakkauteen ja kauneuteen. Alun perin Venus oli kuitenkin kasvillisuuden jumalatar sekä viinitarhojen ja puutarhojen suojelija. Myöhemmin hänestä tuli kreikkalaisen kulttuurin vaikutuksesta roomalainen vastine Afroditelle, ja Venukseen liitettiin Afroditen piirteitä. Venus myös esitettiin kuvataiteissa samoin kuin Afrodite.

Venusta pidettiin Rooman legendaarisen perustajan Aeneasin kautta roomalaisten esiäitinä ja hän oli merkittävässä roolissa monissa Rooman uskonnollisissa juhlissa ja myyteissä. Julius Caesar piti Venusta sukunsa kantaäitinä, Venus Genetrix, ja rakennutti jumalattarelle temppelin forumilleen. Venuksen mukaan on nimetty planeetta Venus.

Venuksen palvonnan mahtava temppeli sijaitsi 50 e.Kr. Sisiliassa San Giuliano -vuorella. Nyt samassa paikassa säilytetään Bella de ' sette veli (seitsenhuntuinen kaunotar) -nimistä madonnankuvaa, jolle vietetään juhlaa 15. päivä elokuuta. Juhlan aikana hunnut riisutaan ja madonnankuva eli Neitsyt Marian kuva nostetaan nähtäväksi yleisölle.

Lähteet 
Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava 2000. ISBN 951-1-12387-4.

Viitteet 

Antiikin Rooman jumalattaret
Rakkauden ja intohimon jumalattaret
Hedelmällisyyden jumalattaret
Portoviejo

Portoviejo on Manabín provinssin pääkaupunki Ecuadorissa.  Vuoden 2010 väestönlaskennassa sen asukasluku oli noin 207 000. Se sijaitsee kolmenkymmenen kilometrin päässä Tyynenmeren rannikolta.

Espanjalainen kapteeni Francisco Pacheco perusti Portoviejon vuonna 1535. Kaupungin alkuperäinen nimi oli "Villa Nueva de San Gregorio de Portoviejo".

Lähteet

Aiheesta muualla 

http://www.portoviejo.gov.ec/default.php

Ecuadorin kaupungit
Dawda Jawara

Dawda Kairaba Jawara (16. toukokuuta 1924 Barajally, Brittiläinen Gambia – 27. elokuuta 2019 Bakau, Gambia) oli gambialainen poliitikko. Hän opiskeli Britanniassa ja palasi Gambiaan vuonna 1957 ja osallistui sen poliittiseen elämään vuodesta 1960. Jawara toimi maansa pääministerinä vuosina 1965–1970, jolloin Britannian kuningatar oli maan valtionpäämies. Kun Gambia vuonna 1970 muutettiin tasavallaksi, Jawara nousi maan ensimmäiseksi presidentiksi. Hänet valittiin presidentiksi viisi kertaa, viimeksi vuonna 1992. Gambiassa tapahtui sotilasvallankaappaus vuonna 1994 ja Jawara pakotettiin eroamaan. Hän oli vuoteen 2002 asti maanpaossa.

Hän hallitsi itsenäistä Gambiaa demokraattisesti valittuna johtajana kaiken kaikkiaan noin 30 vuotta (1965-1994). 

Sir Dawda Kairaba Jawara oli viimeinen elossa oleva gambialainen, jonka Britannian monarkki oli aateloinut.

Lähteet

Aiheesta muualla

Gambian presidentit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Ison-Britannian kuningaskunta

Ison-Britannian kuningaskunta (), virallisesti Iso-Britannia () oli Ison-Britannian saaren käsittänyt perustuslaillinen monarkia Länsi-Euroopassa vuodesta 1707 vuoteen 1800. Se muodostui, kun Englannin kuningaskunta ja Skotlannin kuningaskunta solmivat unionisopimuksen vuonna 1707. Valtiota hallitsi uusi yhteinen parlamentti ja hallitus, jotka sijaitsivat Lontoon Westminsterissä. Kahdella kuningaskunnalla oli ollut sama hallitsija siitä lähtien, kun Skotlannin kuningas Jaakko VI kruunattiin Englannin kuningas Jaakko I:ksi vuonna 1603.

Kuningaskunnan motto oli Englannissa Dieu et mon droit, Skotlannissa In My Defens God Me Defend.

Vuonna 1800 Ison-Britannian kuningaskunta ja Irlannin kuningaskunta yhdistettiin unionilain perusteella, ja Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta muodostettiin virallisesti 1. tammikuuta 1801.

Aiheesta muualla

Euroopan entiset monarkiat
Yhdistyneen kuningaskunnan historia
Pekka ja Pätkä ketjukolarissa

Pekka ja Pätkä ketjukolarissa on Armand Lohikosken ohjaama Pekka Puupää -sarjan seitsemäs elokuva. Se tuli ensi-iltaan vuonna 1957. Puupää-sarjaan tehtiin kaikkiaan 13 elokuvaa. 

Ketjukolari-elokuva oli ensimmäinen Puupää-elokuva, jonka käsikirjoitus pantiin Armand Lohikosken nimiin. Elokuvaa tehtiin Yyterin hiekkarannoilla, ja käsikirjoitus valmistui vähin erin kuvausten edetessä, minkä huomaa helposti elokuvaa katsoessa. Saluunakohtauksessa esiintyy statistina Spede Pasanen, joka näyttelee kolmessa Pekka Puupää -elokuvassa. Elokuvan ensi-ilta oli 1. maaliskuuta 1957 Helsingissä Tuulensuussa ja Turussa Bio-Bio-teatterissa.

Juoni
Justiina patistaa jälleen Pekkaa töihin. Pekka ottaa itselleen henkivakuutuksen ja yrittää järjestää onnettomuuden korvausrahojen toivossa. Ennen vakuutuksen ottoa kaveruksille sattuu monta onnettomuutta, mutta sen jälkeen tahallisestikaan aiheutetut vahingot eivät ota onnistuakseen. Lopulta Pekka ja Pätkä liukastuvatkin banaaninkuoreen ja hourekuvitelmissaan vierailevat Afrikassa ihmissyöjien padassa, luutakomppaniassa ja Villissä lännessä. Kaverusten maatessa näissä houreunissaan lääkäri vaihtaa heille uudet sahajauhot päähän. Elokuvan lopussa Justiina heittää kurinpidossa käyttämänsä kaulimen ikkunasta, jolloin putoava kaulin osuu talonmies Pikkaraista päähän.

Arviot
Aikalaisarviossaan Valma Kivitie ei ymmärrä elokuvan huumoria vaan toteaa: "Pekka ja Pätkä -sarja jatkuu ja tekisi mieli sanoa: huononee." Leo Nordberg (Uusi Suomi) näkee villin lännen kohtauksessa ansioita.

Eräiden myöhempien kriitikoiden mukaan hurttia huumoria sisältävä elokuva on sarjan parhaimpia . TV-maailman Henri Waltter Rehnströmin mielestä elokuva on Puupää -sarjan absurdein teos, ja kirjoittaa, että Pekan ja Pätkän "pään sisäinen maailma on kuin aste asteelta syvenevä helvetin kehä, jossa kaverukset joutuvat tekemisiin eri hahmoissa esiintyvien riivaajiensa (Justiina, talonmies Pikkarainen) kanssa".  Ilja Rautsi (Helsingin Sanomat) puolestaan toteaa toteaa, että elokuva "menee siitä, missä aitaa ei ole lainkaan".

Näyttelijät

Lähteet

Ketjukolarissa
Armand Lohikosken käsikirjoittamat elokuvat‎
Vuoden 1957 suomalaiset elokuvat
Armand Lohikosken ohjaamat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Isojärven kansallispuisto

Isojärven kansallispuisto on Pirkanmaan maakunnan Kuhmoisissa sijaitseva kansallispuisto. Sen pinta-ala on noin 22 neliökilometriä ja se on perustettu vuonna 1982. Puiston maisema on korkokuvaltaan vaihtelevaa ja kasvillisuus on paikoin lehtomaista.

Puiston tuntumassa sijaitsee valtion niin sanottu moniarvometsä, johon sisältyy runsaan 100 hehtaarin verran täysin suojeltuja alueita. Puiston tuntumassa on myös useita yksityisiä luonnonsuojelualueita.

Luonto 
Isojärven kansallispuiston maasto on jyrkkää korkeine mäkineen ja syvine rotkolaaksoineen. Kansallispuiston keskimääräinen korkeus on noin 100–150 metriä. Nämä pinnanmuodot syntyivät noin 200 miljoonaa vuotta sitten, kun maankuori repeili. Viimeisin jääkausi siirsi kivenlohkareita ja siloitti kallioita. Kansallispuiston korkein kohta on Vahtervuori, joka kohoaa 218 metrin korkeuteen.

Kansallispuiston metsät ovat pääosin havumetsiä. Ennen kansallispuiston perustamista ne olivat metsätalouskäytössä. Ensimmäiset suuret metsätyöt aloitettiin 1880-luvulla ja 1910-luvulta lähtien puutavaraa alettiin tuottaa yhä enemmän. Metsiä käytettiin myös sotakorvausten maksamiseen. Jotkin alueet, etenkin vaikeakulkuiset, kuitenkin säästyivät hakkuilta.

Alueen huomattavin eläin on kanadanmajava, joka on myös kansallispuiston tunnus. Niiden jäljiltä puistossa on laajoja tulvien tappamia metsäalueita, jotka lisäävät lahopuustoisina luonnon monimuotoisuutta. Muita eläimiä ovat linnut ja lahottajahyönteiset.

Isojärven luontoa on ennallistettu toteuttamalla useita metsänpolttoja ja täyttämällä suo-ojia. Myös torppien pihapiirejä hoidetaan niittämällä ja laiduntamalla.

Reitit ja palvelut 
Isojärven kansallispuistossa on monipuoliset retkeilyreitistöt ja levähdyspaikkojen verkosto virkistyskäyttöä varten. Reitit muodostavat useita eripituisia rengasreittejä. Opastuskeskus sijaitsee entistetyllä Heretyn kämpällä. Luutsaaren perinnetilalla hoidetaan lampaita ja Huhtalan perinnetilalla ylläpidetään muun muassa niittyjä.

Kuvia alueelta

Lähteet
 Isojärven kansallispuisto Luontoon.fi-sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kuhmoisten luonto
Pirkanmaan nähtävyydet
Pirkanmaan luonnonsuojelualueet
Pulkkilan kirkko

Pulkkilan kirkko on Josef Stenbäckin suunnittelema kirkko Pulkkilassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kirkko rakennettiin vuosina 1908–1909 ja sitä peittää laudoitus, jossa on käytetty hyväksi koristeellisia muotoja. Muodoltaan kirkko on tasavartinen ristikirkko, ja keskellä kirkkoa on avorakenteinen torni. Istumapaikkoja lehtereineen on 570 ja pinta-alaa 445 neliömetriä. Kirkossa on satulakatto ja korkeat päädyt. Tyylisuunta on uusgotiikka ja jugend. Kirkkoa on korjattu vuosina 1928, 1962 ja 1975.

Kirkon erillinen kellotapuli on rakennettu jo vanhan kirkon aikoihin vuonna 1843. Sen on suunnitellut Carl Ludvig Engel Suomen intendentinkonttorissa.

Pneumaattiset urut on rakentanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1949 ja niissä on 13+2 äänikertaa ja kaksi sormiota. Alttaritaulun Ristiinnaulittu on maalannut Mikael Toppelius. Kellot ovat vuosilta 1830 ja 1845. Vanhempi kello on tunnetun kellonvalajan Mikael Rostedtin tekemä.

Pulkkilan vanha kirkko 

Ensimmäinen kirkko lienee rakennettu Pulkkilaan jo vuonna 1671. Toisen kirkon rakensi Jaakko Suonperä vuosina 1768–1769. Tyyliltään Suonperän suunnittelema kirkko oli tyypillinen pohjalainen ristikirkko. Nykyisessä kirkossakin esillä oleva alttaritaulu valmistui toiseen kirkkoon vuonna 1770. Kirkon saarnastuoli, niin ikään Toppeliuksen maalaama, on siirretty Raahen museoon.

Toinen kirkko purettiin uuden kirkon tieltä Senaatin suostumuksella vuonna 1908. Vanhan vaatimattoman näköisen kirkon tilalle haluttiin vuosisadan vaihteen koristeellisia muotoja. Heikki Klemettiä vanhan kirkon repiminen närkästytti, ja hän kuvaa muutosta seuraavasti: Sankeyn sävel körttinuotin tilalle, purjehdusseuran paviljonki herranhuoneen raunioille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
Siikalatvan seurakunta – kuvia Pulkkilan kirkosta

Josef Stenbäckin suunnittelemat rakennukset
Pohjois-Pohjanmaan kirkkorakennukset
Pulkkila
Suomen puiset ristikirkot
Siikalatvan rakennukset ja rakennelmat
Järvenpään rautatieasema

Järvenpään rautatieasema (, ) sijaitsee Helsingin ja Riihimäen välisen radan varrella 37 kilometriä Helsingistä pohjoiseen Järvenpään kaupungin keskustassa, ja se on yksi vuonna 1862 valmistuneen Helsinki–Hämeenlinna-radan alkuperäisistä asemista. Asemarakennus valmistui jo 1858 yhtenä ensimmäisistä Helsinki-Hämeenlinna radan asemarakennuksista. Asemarakennuksen suunnittelijana pidetään lääninarkkitehti Carl Albert Edelfeltiä. Aseman eteläpuolella on Ainolan ja pohjoispuolella Saunakallion asema, molemmat myös Järvenpäässä.

Asemarakennusta on vuonna 1999 siirretty radan rakennus- ja parannustöiden yhteydessä noin 25 metriä ratalinjasta poispäin.

Liikenne 

Järvenpään rautatieasemalla on kolme laituria, joista 3 ja 4 sijaitsevat keskikorokkeella. Laitureille pääsee etelästä ja pohjoisesta portaita pitkin sekä keskeltä kulkevan jalankulkutunnelin kautta portaita tai hissillä.

Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen R-, D- ja T-junat. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Riihimäelle raiteelta 4. Aseman ohittavat kaukojunat käyttävät raiteita 2 ja 3.

Vuonna 2004 Järvenpään seisakkeilta nousi yhteensä 1,55 miljoonaa junamatkustajaa, joista 81 % käytti Järvenpään rautatieasemaa. Matkustajamäärissä oli kasvua edellisvuodesta 4 %.

Rautatieaseman vieressä sijaitsi vuoteen 2018 asti taksiasema, joka purettiin asemanmäen muutostöiden yhteydessä. Uusi taksiasema tulee sijoittumaan aseman ja Scandic-hotellin väliselle paikoitusalueelle asemanmäen jäädessä yksinomaan linja-autoliikenteelle. Järvenpään nykyinen linja-autoasema sijaitsee välittömästi rautatieaseman pohjoispuolella Postikadun toisella puolella.

Palvelut 
Aseman sisätiloissa on VR:n lippumyymälä, kahvila ja WC. Radanpuoleisella seinustalla on VR:n lippuautomaatti. Lisäksi vuoden 2011 lippu-uudistuksen yhteydessä asematunneliin asennettiin lippuautomaatti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aseman tiedot – VR

Järvenpään rautatieliikennepaikat
Keskus (Järvenpää)
Uudenmaan henkilöliikenteen rautatieliikennepaikat
Vuonna 1862 rakennetut rautatieliikennepaikat Suomessa
David Deutsch

David Deutsch (s. 1953 Haifa, Israel) on fysiikan professori Oxfordin yliopistossa. Hän on  kvanttilaskennan pioneeri muotoiltuaan ensimmäisenä kuvailun Turingin kvanttitietokoneesta ja määriteltyään algoritmin kvanttitietokonetta varten.

Deutsch on Hugh Everettin väitöskirjaansa vuonna 1957 luoman kvanttimekaniikan monimaailmatulkinnan kannattaja.

Poliittisesti Deutsch kannattaa libertarismia. Hän on yhdessä Sarah Fitz-Claridgen ja Kolya Wolfen kanssa perustanut Taking Children Seriously -liikkeen.

Deutschille on myönnetty Institute of Physicsin Diracin palkinto 1998 ja Edge of Computation Science -palkinto 2005.

Teokset 
 
 The Beginning of Infinity 2011 Allen Lane ISBN 978-0-7139-9274-8

Katso myös
 Deutsch–Jozsa algoritmi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 David Deutschin kotisivut 
 Taking Children Seriously -liikkeen sivut 
 "It's much bigger than it looks", Edge.org 

Brittiläiset fyysikot
Ateistit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Leivonmäen kansallispuisto

Leivonmäen kansallispuisto on Joutsan kuntaan liitetyssä entisessä Leivonmäen kunnassa Keski-Suomen maakunnassa sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto on perustettu vuonna 2003. Sen pinta-ala on runsaat 30 neliökilometriä. Puiston tyypillistä maisemaa ovat suot, rannat ja harjumetsät. Vuonna 2021 puistossa tehtiin 33 400 käyntiä . 

Puisto nimettiin poikkeuksellisesti silloisen sijaintikuntansa mukaan. Leivonmäen kansallispuistoon on kaavailtu erillistä suo- tai luontokeskusta, mutta hanke odottaa vielä kävijämäärien kasvua. 1970-luvulla syntyi kiivas taistelu kun Vapo oli kiinnostunut alueesta, mutta luonnonsuojelijat olivat toista mieltä. Lopulta alue jaettiin puoliksi turvetuotantoon ja suojelualueeksi.

Puiston soita alettiin entisöidä, so. palauttaa luonnontilaan vuonna 1989. Ojia täytettiin ja avosoille kasvanutta nuorta puustoa poistettiin. Toiminta on jatkunut näihin päiviin asti. 2000-luvulla alettiin myös metsiä entisöidä, kun erityisesti Syysniemen alueella kaadettiin istutettuja tasarakenteisia kuusikoita rehevillä mailla lehtipuuston kasvuedellytysten parantamiseksi. Syysniemessä sijaitsee myös vanha perinnetila, jonka laidunniittyjä on ylläpidetty maisemasyistä. Eräitä metsäkuvioita on poltettu nuoren luonnonmetsän luomista varten. Leivonmäen kansallispuiston lähellä sijaitsee useita yksityisiä luonnonsuojelualueita, muun muassa Rutajoen rannoilla ja Rutajärven saarilla. Myös Vapo on rauhoittanut osan turvetuotantoon aikoinaan varatusta alueesta.

Leivonmäen kansallispuiston reitit 
Leivonmäen kansallispuistossa on pääosin helppokulkuisia reittejä, jotka soveltuvat hyvin päiväretkille. Kirveslammen kierros on 1,7 km rengaslenkki, joka kiertää suolampien ja Kirveslammen maisemissa lähellä Haapasuota. Haapasuon avosuon maisemia ei reitin varrelta kuitenkaan näe. Samalta parkkipaikalta lähtee 2,2 km pituinen Luupään lenkki. Tämä rengaspolku vie Harjujärven puolikodalle. Harjujärven kota on saavutettavissa myös autolla, ja kodalta pystyy kulkemaan Turasenlammille esteetöntä polkua pitkin. Kirveslammen parkkipaikalta kulkee yhdyspolku Rutajärven Harjulahden luonnonhiekkarannalle, jonka uimaranta on rakennettu niin ikään myös esteettömäksi. 

Selänpohjan pysäköintialueelta lähtee kaksi rengasreittiä. Harjunkierros on 4,5 km pituinen lenkki, joka vie harjujen, suppakuoppien sekä lampien ja järvien ohitse petäjäisessä maisemassa. Lenkki on merkitty punaisella. Sinisellä merkitty 5,5 km mittainen Mäyränkierros kulkee polkujen lisäksi myös metsäteitä pitkin, ja kierrokselta voi poiketa pistoreittiä pitkin Soimalammen laavulla. Toinen upea pistoreitti on Joutsniemen kärkeen harjun päällä kulkeva polku. 

Puiston pohjoisosassa on Rutalahden kylä, jonka kyläkoulun läheltä alkaa 2,8 km pituinen luontopolku nimeltä Koskikaran kierros, jonka hienoimpia nähtävyyksiä on Korvenkosken vesiputous.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Leivonmäen kansallispuiston esittely Retkipaikka.fi
 Leivonmäen kansallispuiston ystävät ry 
 Luontoon.fi Leivonmäen kansallispuisto
 Finlex: Leivonmäen järjestyssäännöt

Suomen kansallispuistot
Joutsan luonto
Keski-Suomen luonnonsuojelualueet
Leivonmäki
Keski-Suomen nähtävyydet