joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
1-pentanoli

1-pentanolin kemiallinen kaava on C5H12O ja rakennekaava CH3(CH2)3CH2OH. 1-pentanolista käytetään myös nimityksiä n-amyylialkoholi, n-butyylikarbinoli ja n-pentyylialkoholi.

Se kuuluu primääristen alkoholien aineryhmään, sillä alkoholin OH-ryhmää kantava hiiliatomi on liittyneenä vain yhteen hiiliatomiin.

1-pentanoli on normaaliolosuhteissa väritön neste, jolla tunnusomainen haju. 1-pentanolin moolimassa on 88,2 g/mol, sulamispiste −79 °C, kiehumispiste 138 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 33 °C c.c., itsesyttymislämpötila 300 °C ja CAS-numero 71-41-0.

1-pentanolia esiintyy useiden kasvien tuoksuissa kuten esimerkiksi lukuisissa kämmekkäkasvien (Orchidaceae) ja kaktuskasvien(Cactaceae) heimojen lajeissa. 1-pentanoli toimii myös semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

1-pentanoli on pentanolin (C5H11OH) isomeerinen muoto.

Valmistus ja käyttö 
1-pentanolia valmistetaan pääasiassa katalyyttisellä buteenin hydroformylaatiolla. Hydroformylaatiossa muodostuu valeraldehydiä, joka pelkistetään vedyttämällä 1-pentanoliksi. Katalyytteinä käytetään koboltti- tai rodiumyhdisteitä. 1-pentanolia käytetään liuottimena, vaahdotusprosessien apuaineena, fosforihapon ja metallikloridien erotus- ja puhdistusprosesseissa, nestekiteiden valmistuksessa ja useiden yhdisteiden, kuten pentyyliestereiden, isoindoliinijohdannaisten, pyridiini- ja pyratsiinijohdannaisten ja aromiaineiden valmistukseen.

Katso myös 

2-pentanoli
3-pentanoli
2-metyyli-1-butanoli
3-metyyli-1-butanoli
2-metyyli-2-butanoli
3-metyyli-2-butanoli
2,2-dimetyyli-1-propanoli

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: 1-Pentanol 
Human Metabolome Database (HMDB): 1-Pentanol 
Food Database (FooDB): 1-Pentanol 
ChemBlink: 1-Pentanol 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Pentan-1-ol 
Pherobase: Floral Compound – 5OH 
Pherobase: Semiochemical – 5OH 

Primääriset alkoholit
VASP

VASP (Viação Aérea São Paulo) oli brasilialainen kotikenttäänsä São Paulossa pitänyt lentoyhtiö. Parhaimmillaan yhtiö oli markkinaosuudeltaan maan toiseksi suurin lentoyhtiö. Yhtiö lopetti lentotoimintansa vuonna 2005 menetettyään toimilupansa taloudellisten ongelmien seurauksena.

Entiset brasilialaiset lentoyhtiöt
Virgin Group

Virgin Group on erikseen hallinnoitujen yritysten muodostama yhtymä, joista jokainen käyttää julkkismiljärdööri Sir Richard Bransonille kuuluvaa Virgin-brändiä. Ydinliiketoiminta-alueita ovat matkailu, viihde ja lifestyle, tosin yritys toimii myös useilla muillakin aloilla.

Vaikka Bransonille kuuluukin kokonaan Virgin-brändin omistus- ja hallinta, yhtymään kuuluvien yritysten omistus- ja hallintorakenne vaihtelee. Kaikki Virgin-nimen alla toimivat yhtiöt ovat erillisiä kokonaisuuksia. Jotkut yhtiöt Branson omistaa kokonaan ja joistain ainoastaan vähemmistön. Välillä hän myös ainoastaan lisensoi brändin (esimerkiksi Virgin Radio). Virgin Group omistaa muun muassa Virgin Atlantic-, Virgin Blue-, Virgin America- (nykyään osa Alaska Airlinesia ) ja Polynesian Blue -lentoyhtiöt ja Virgin Voyages -risteilyalusyhtiön.

Videopelien julkaisu on ollut vuonna 1983 perustetussa Virgin Games -yrityksessä, jonka nimi on muuttunut useaan kertaan perustamisen jälkeen.

Avaruustoimintaan keskittyviä ovat Virgin Galactic ja Virgin Orbit. Jälkimmäinen on vienyt avaruuteen Cubesat-satelliitteja Boeing 747:n alta laukaistavalta raketilla.

Virgin Racing oli kilpa-autoiluun keskittyvä talli.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virgin Group
Lamppu

Lamppu voi tarkoittaa seuraavia:

 lamppu, keinovalon lähde
 lamppu eli valaisin, valonlähteen pidikkeenä toimiva laite

Esimerkkejä:
 elohopeahöyrylamppu
 energiansäästölamppu
 hehkulamppu
 kaarilamppu
 kaasupurkauslamppu
 kerosiinilamppu
 laavalamppu
 loisteputkilamppu
 matalapainenatriumlamppu
 monimetallilamppu
 mustavalolamppu
 suurpainenatriumlamppu
 tilley-lamppu
 öljylamppu
 rikkiplasmalamppu
 LED
 induktiolamppu
 lyhty
 elektroniputkia kutsutaan joskus ammattislangissa lampuiksi, vaikka putkien käyttötarkoitus ei ole valontuotto.

Nimenä
 Lamppu Laamanen (oik. Ari Laamanen), suomalainen toimittaja, kirjailija ja kustantaja
 Albert Lamppu (1899-1976), suomalainen keihäänheittäjä

Lähteet
Sigurd II Munn

Sigurd II Munn (Sigurd Haraldsson, 1133–1155) oli Norjan kuningas 1136–1155. Sigurd oli Harald Gillen ja Tora Guttormsdottirin poika. Sigurd tuli kuninkaaksi vuonna 1136 isänsä Haraldin murhan jälkeen, ollessaan vasta kolmivuotias. Samaan aikaan myös hänen nuorempi veljensä Inge valittiin kuninkaaksi. Lapsikuninkaiden ollessa alaikäisiä sijaishallitsijoina olivat Tjostulv Åleson, Gregorius Dagsson ja Erling Skakke.

Sigurdin hallintokauden alkua leimasivat taistelut Sigurd Slembeä ja Maunu Sokeaa vastaan. Heidät lyötiin vuonna 1139, jonka jälkeen seurasi muutaman vuoden rauhallinen aika. Vuonna 1142 Sigurdin ja Ingen veli Östen saapui Irlannista, ja hänet hyväksyttiin heidän kanssahallitsijakseen. Vuonna 1152 maassa vieraili paavin legaatti Nicholas Breakspear (tuleva paavi Hadrianus IV), jonka aloitteesta Norjasta muodostettiin oma arkkihiippakuntansa, keskuksenaan Nidaros. Veljesten välille alkoi kehittyä jännitteitä, ja vuonna 1155 he kokoontuivat Bergeniin sopiakseen vallanjaosta. Yksi Sigurdin henkivartijoista surmasi neuvottelujen välillä Ingen henkivartijan. Gregorius Dagsson neuvoi silloin Ingeä surmaamaan veljensä, ja 6. helmikuuta 1155 Ingen miehet tappoivat Sigurdin Bergenissä.

Lapset
Kaikki lapset syntyivät avioliiton ulkopuolella.
Haakon Harteikas
Sigurd Markusfostre
Harald
Sverre Sigurdinpoika ?
Eirik ?
Cecilia

Norjan kuninkaat
Norjalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1133 syntyneet
Vuonna 1155 kuolleet
Matti Pitko

Matti Pitko (s. 18. syyskuuta 1942 Valkeakoski) on vapaa toimittaja, Aamulehden kolumnisti ja pakinoitsija.

Koulutus 
Matti Pitko kirjoitti ylioppilaaksi Valkeakosken yhteiskoulusta ja opiskeli Tampereen yliopistossa toimittajatutkintoa.

Ura 
Pitko oli Valkeakosken Sanomien toimittaja 1965–1968, Tampella-Tamrockin tiedotuspäällikkö, Tamrock Newsin päätoimittaja 1969–1976, Suomen Työnantajain keskusliitossa STK:ssa toimittajana 1976-78, tamperelaisen Aamulehden politiikan toimittaja vuosina 1978–2011, Helsingin toimituksen ja ajankohtaistoimituksen esimies 1989-1998, erikoistoimittaja 1998-2011. Hän on vapaa toimittaja, kolumnisti ja pakinoitsija. Pitkon palsta ilmestyi Aamulehdessä 1986-2022. Siinä hän käsitteli ajankohtaisia aiheita. Satiiriseen tyyliin kirjoitetuissa teksteissä annettiin kyytiä erityisesti poliitikoille. Paavo Väyrynen lienee ollut useimmin Pitkon maalitauluna. Pitkon viimeinen pakina Aamulehdessä julkaistiin 17. syyskuuta 2022. Silloin hänen säännöllisesti ilmestyneitä pakinoitaan oli julkaistu lehdessä 36 vuoden ajan.

Pitko oli Julkisen sanan neuvoston jäsen 1993–1996.

Urheilijana 
Pitko on pelannut jalkapalloa SM-sarjassa (nykyisessä liigassa) Hakassa , Kiffenissä ja Ilves-Kissoissa, muissa sarjoissa Tampellan Palloilijoissa ja Toijalan Pallossa. Hän pelasi A-maajoukkueessa, B-maajoukkueessa, nuorten ja poikien maajoukkueissa 1960–1967. Hän on Suomen mestari 1962 ja 1965 sekä sai hopeaa 1963, pronssia 1961 ja 1966. Hän on Toijalan Pallon Killan perustajajäsen vuodelta 2003.

Yksityiselämä 
Hän asuu Hämeenkyrössä puolisonsa toimittaja Pirkko Pitkon (o.s. Raipala) kanssa. Heillä on yhteensä neljä lasta ja kuusi lastenlasta. Näytteli jalkapalloilijaa viimeisessä Turhapuro-elokuvassa 2004. Yle TV2:n Tuomio-sarjassa tuomarina. Taidenäyttelyt Hämeenkyrön Maisemakahvilassa 2007–2018. Yhteisnäyttely pilapiirtäjä Juha Sihdon kanssa Aamulehdessä 2017.
Pitkolta ilmestyi muistelmateos Puolikarkeat muistelmat syksyllä 2013.

Palkinnot 
 Aamulehden journalistipalkinto 1991
 Valkeakosken työväen musiikkijuhlien kulttuuripalkinto 1994
 Hämeenkyrön taidepalkinto 2006
 Valkeakosken kaupungin Valkeakoski-mitali 2007.
 Suomen Palloliiton kultainen ansiomerkki 2009.
 Hakan ja Ilves-Kissojen kultainen ansiomerkki ja TPV:n pronssinen ansiomerkki.
 Aamulehden elämäntyöpalkinto Kultainen kirjoituskone 2011.
 Kansainväliset Koskelaiset (Jämsänkoski), vuoden 2011 Koskelainen.
 Pro Hämeenkyrö 2012
 Tampereen kaupungin kultainen ansiomerkki 2012.
 FC Hakan kunniajäsen numero 9, 2013.
 Puolustusvoimain urheilujoukkojen Kalevi Römpätti-mitali, 2014.

Kirjallinen tuotanto 
 
 
 
 
 Lintisen Laukaukset. Kirja Veikko Lintisen lehtikuvista. Teksti Olli Helenin ja Eero Rautio kanssa, 2005.
 
 
 
 Huumoria lopuksi: Pitkon helmet. Helsinki, Auditorium, 2014. ISBN 978-952-7043-21-9.

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Pakinoitsijat
Suomalaiset kolumnistit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Allāhu akbar

Allāhu akbar (), johon viitataan myös termillä takbīr (; johdettu sanan ʾakbar juurikonsonanteista k-b-r), on arabiankielinen lause, joka  tarkoittaa ”Jumala on suurempi”. ʾAkbar on adjektiivin niin sanottu elatiivimuoto, joka ilman vertailukohtaa käytettäessä voi tarkoittaa myös "suurin" tai "mitä suurin".

Allāhu akbar on rituaalinen rukous (dhikr, ), jollaiset ovat tavallisia erityisesti suufilaisuudessa. Kyse on Jumalan muistamisesta siten, että toistetaan hänen nimiään. Dhikr kehittyi joukoksi formuloita, kuten lā ʾilāha ʾilla llāh (ei ole muuta jumalaa kuin Jumala) Allāhu akbar, (Jumala on suuri), al-ḥamdu lī-llāh, (ylistetty olkoon Jumala) tai bismillah (Jumalan nimeen). Näitä lauseita toistetaan ääneen tai hiljaa mielessä.  

Allāhu akbar on rukouksena erityisen yleinen, sillä se esiintyy useita kertoja kolmesta viiteen kertaa päivässä tehtävässä rukouksessa kaikissa islamin suuntauksissa. Lause on islamilaisessa kulttuurissa muutenkin yleinen, ja sitä käytetään tilanteissa, jotka eivät suoraan liity uskontoon. 

Länsimaissa ”Allahu akbar” on tullut tunnetuksi myös muslimiterroristien käyttämänä sotahuutona.

Historiallista taustaa 
Israelilainen jihadismin tutkija David Bukay selostaa takbirin taustaa seuraavasti. Lausahdus tunnettiin myös aikana ennen islamin profeetta Muhammedia. Monijumalaiset (pakanat) tarkoittivat huudolla Allāhu ʾakbar sitä, että Allah on suurempi kuin yksikään muu jumala, jota Arabian niemimaalla palvottiin. Allah oli tuolloin sama kuin Kuun jumala Hubal, joka oli arabialaisen pantheonin ylijumala. Mekassa sijaitsevassa Kaabassa ja sen ympärillä oli aikana ennen islamia 360 erilaista mies- tai naispuolista jumalpatsasta, joiden joukossa Musta kivi edusti Kuun jumalaa. 

Bukayn selostus vastaa etenkin USA:n evankelikaanipiireissä 1900-luvun lopulla levinnyttä käsitystä, että islamin Jumala Allah olisi ollut arabien kuunjumala. Bukayn tarina ei saa tukea varhaisimmasta Muhammed-elämäkerrasta, joka kirjoitettiin 800-luvulla (Ibn Ishaq/Ibn Hisham) eikä liioin länsimaisesta nykytutkimuksesta, joka koskee Kaaban luonnetta. Sen sijaan "Allah akbar!" esiintyy Ibn Ishaqin varhaisessa Muhammed-elämäkerrassa useita kertoja sekä sotahuutona että rukouksena.

Allāhu akbar islamilaisten valtioiden lipuissa

Katso myös 

 Dhikr

Lähteet 

Islamilaiset käsitteet
Sanonnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hua Hin

Hua Hin (, ”kivipää”) on kaupunki Prachuap Khiri Khanin provinssissa Thaimaassa. Se sijaitsee Siaminlahden länsirannikolla noin 193 km etelään Bangkokista. Kaupungin hallinnollinen status on amphoe ja sen asukasluku on 65 983 henkeä (2019).Kaupunki on Thaimaan vanhimpia rantalomakohteita.

Historia 

Kuningas Mongkut (Rama IV) oli tunnettuna tähtitieteen harrastajana tullut paikalle tarkkailemaan ennustamaansa auringonpimennystä vuonna 1868. Myöhemmin vuonna 1910 prinssi Chakrabongse, Rama VI:n veli, vieraili paikalla metsästysretkellä mieltyen paikkaan niin, että rakennutti paikalle huvilan. Muita hovin jäseniä seurasi perässä, kunnes 1920-luvulla kuningas Prajadhipok (Rama VII) rakennutti paikalle kuninkaallisen palatsin Klaikangvonin (suomeksi ”kaukana huolista”, vrt. ). Nimitys osoittautui sikäli vääräksi, että kuningas syöstiin vallasta hänen ollessaan huvilallaan lomailemassa vuonna 1932. Kuninkaallisia varten paikalle vedettiin myös rautatie.

Hua Hinin rautatieasema on hyvin säilyneenä kaunis esimerkki vanhasta rautatiearkkitehtuurista. Hua Hinin vanhimpia hotelleja on entinen Railway Hotel (nykyinen Sofitel Central Hua Hin). Kuninkaallisten ja seurapiirien perässä tulivat myöhemmin massaturistit 1980-luvulla. Hua Hinia on sanottu Pattayan vastakohdaksi – sen kohderyhmänä ovat varsinkin lapsiperheet ja eläkeläiset. Viime aikoina Hua Hinin turismi on vilkastunut huomattavasti ja kaupungissa on suoritettu suuria laajennus- ja rakennustöitä.

Uusi provinssi 
Kolmesta amphoesta – Hua Hin, Cha Am, Pranburi – ja yhdestä tambonista (Sam Roi Yod) on kaavailtu uutta provinssia kunnioittamaan kuninkaan 80-vuotispäivää 2007. Uuden provinssin nimi annetaan kuninkaan itsensä päätettäväksi, eikä se ole vielä tiedossa.

Katso myös 
Cha Am

Lähteet

Aiheesta muualla 

MinneThaimaassa - Kohdeopas: Hua Hin – Laaja tietopaketti Hua Hinin matkailusta
Hua Hin.com matkailusivusto
Observer magazine – Hua Hinin tunnetuin lehti

Thaimaan kaupungit
Friedrich Schleiermacher

Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher (21. marraskuuta 1768 Breslau, Sleesia – 12. helmikuuta 1834 Berliini) oli preussilainen teologi ja filosofi.

Teologia 

Schleiermacher sijoittuu teologiansa kanssa romantiikan vuosisataan. Tämän ajan mukaisesti hän painottaa tunteen ja itsetiedostuksen merkitystä kristillisessä teologiassa. Hänen mukaansa kristillinen usko ja teologia liittyvät "absoluuttiseen riippuvuuden tarpeeseen", eikä uskonnon olemusta voi tämän vuoksi tavoittaa yksin järjen kautta.
  
Schleiermacher haluaa sanoutua irti valistukselle tyypillisestä tavasta nähdä Kristuksen kuoleman merkitys vain moraalisena tai eettisenä esikuvana. Tämän sijaan hän haluaa korostaa sen uskonnollista pelastukseen liittyvää arvoa. Hänen mukaansa Kristus on ihmisen jumalatietoisuuden esikuva ja äärimmäinen esimerkki ihmisen hurskaudesta.

Hermeneutiikka 

Schleiermacher pitää hermeneutiikkaa kaikkia tekstejä koskevana ymmärtämismetodina. Hänen mukaansa tekstit tulisi käsittää elämänilmauksiksi. Tekstin ymmärtämisen tulisi olla mahdollisimman holistista ja perustua lingvistiseen ja psykologiseen ymmärtämiseen. Lingvistisessä osassa tekstin merkitystä tarkastellaan osana laajempia teksti- ja kulttuurikokonaisuuksia. Psykologisessa prosessissa tärkeää olisi asettua tai eläytyä kirjoittajan psykologiseen elämäntilanteeseen ja elämänhistoriaan. Tämän vuoksi tekstin ymmärtäminen vaatii mahdollisimman paljon historiallista taustatietoa. Ymmärtäminen on luonteeltaan kehämäistä, mutta paranee hermeneuttisen kehän prosessissa jatkuvasti.

Teokset 

Schleiermacherin kootut teokset on julkaistu kolmessa osassa:
 Teologiset teokset (11 osaa)
 Saarnat (10 osaa)
 Filosofiset ja sekalaiset teokset (9 osaa)

Pääteoksia 

 Über die Religion.: Reden an die Gebildeten unter ihren Verächtern (1799; Göttingen 1906, suom. )
 Monologen (1800; 1902)
 Platonin teosten saksankielinen käännös (osat 1–5, 1804–1810; osa 6. Valtio 1828)
 Grundlinien einer Kritik der bisherigen Sittenlehre (1803)
 Kurze Darstellung des theologischen Studiums (1811)
 Der christliche Glaube nach den Grundsätzen der evangelischen Kirche (1821–1822, 2. muutettu painos 1830–1831; 6. painos 1884)
 Pädagogische Schriften (Piatz, 3. painos, 1902)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher (Stanford Encyclopedia of Philosophy) 
 Friedrich Schleiermacher: The Father of Modern Protestant Theology 

Schleiermacher, Friedrich Daniel Ernst
Schleiermacher, Friedrich Daniel Ernst
Schleiermacher, Friedrich Daniel Ernst
Schleiermacher, Friedrich Daniel Ernst
Seulonnan keskeiset artikkelit
On the Way to Wonderland

On the Way to Wonderland on Sunrise Avenuen toukokuussa vuonna 2006 julkaistu debyyttialbumi. Levyllä soittaa kokoonpano Samu Haber, Janne Kärkkäinen, Raul Ruutu ja Sami Osala. Osalaa korvaa suurimmassa osassa kappaleita Teijo Jämsä, ja koskettimia soittaa tuottaja Jukka Backlund.

Albumista on olemassa myös niin sanottu kultapainos (Gold Edition), joka julkaistiin 29. marraskuuta 2006 albumin ylitettyä Suomessa kultalevyyn oikeuttavan 15 000 myydyn kappaleen rajan. Kultapainos sisältää debyyttialbumin kappaleiden lisäksi viisi uutta versiota. __notoc__
Albumi ylitti Suomessa platinalevyn rajan helmikuussa 2007 ja yhtye sai palkinnot siitä maaliskuussa.

Albumin ensimmäinen single All Because of You julkaistiin helmikuussa 2006.

Menestys 
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 2.Suomessa  ja Saksassa albumin myynti on ylittänyt platinalevyrajan. Myös Itävallassa, Kreikassa ja Sveitsissä albumi on myynyt kultaa.

Saksan vuoden 2007 soitetuimpien radiokappaleiden top 100 -listalta löytyy kolme Sunrise Avenuen kappaletta. Korkeimmalle nousi Fairytale Gone Bad, joka myi Saksassa kultaa ja sai toiseksi eniten soittoaikaa Saksan radioissa. Forever Yours löytyy listan sijalta 55 ja Heal Me sijalta 87.

Kappalelista 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Kultapainoksen bonuskappaleet

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Desibeli.net: 
 Nyt.fi: 
 Soundi:

Singlet 
 ”All Because of You” (15. helmikuuta 2006)
 ”Romeo” (19. huhtikuuta 2006)
 ”Fairytale Gone Bad” (23. elokuuta 2006)
 ”Forever Yours” (marras–joulukuu 2006) (promo)
 ”Diamonds” (9. toukokuuta 2007)
 ”Heal Me” (12. syyskuuta 2007)
 ”Choose to Be Me” (20. helmikuuta 2008)

Lähteet 

Vuoden 2006 esikoisalbumit
Sunrise Avenuen albumit
Jukka Backlundin tuottamat albumit
All Because of You

All Because of You on Sunrise Avenuen ensimmäinen single, heidän debyyttialbumiltaan On the Way to Wonderland. Single julkaistiin helmikuussa 2006.

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet 

Sunrise Avenuen kappaleet
Vuoden 2006 kappaleet
Romeo (kappale)

Romeo on Sunrise Avenuen toinen single vuodelta 2006. Singlellä soittaa kokoonpano Samu Haber, Janne Kärkkäinen, Raul Ruutu ja Sami Osala. Romeosta on tehty myös musiikkivideo. Nimikappaleen lisäksi single sisältää kappaleen Nasty, joka ei ole alkuperäisellä On the Way to Wonderland -levyllä, mutta se löytyy saman levyn kultapainoksesta.

Listasijoitukset

Sunrise Avenuen kappaleet
Vuoden 2006 kappaleet
Fairytale Gone Bad

Fairytale Gone Bad on Sunrise Avenuen kolmas single heidän ensimmäiseltä On the Way to Wonderland -nimiseltä debyyttialbumilta. Single julkaistiin Suomessa 23. elokuuta 2006. Kappaleesta tehtiin samaan aikaan myös musiikkivideo, joka kuvattiin Espanjan Barcelonassa. Videon ohjasi Yhdysvalloissa työskentelevä tunnettu ohjaaja-valokuvaaja Ralf Strathmann, joka on aikaisemmin kuvannut ja ohjannut videoita monille artisteille kuten Apocalypticalle, Blink 182:selle ja HIMille.

Fairytale Gone Bad palkittiin NRJ Radio Awardseissa parhaana suomalaisena kappaleena, ja se valittiin Ranskan tunnetuimman urheilutapahtuman, Ranskan ympäriajon tunnusmusiikiksi.

Eija Kantolan vuoden 2012 levyllä Peili on suomenkielinen cover Fairytale Gone Badista nimeltä Häkkilintu. Suomenkieliset sanat on tehnyt Jonnaemilia Kärkkäinen eli Jo Angel. Idea suomenkieliseen versioon tuli Sunrise Avenuen laulajan Samu Haberin äidiltä.

Single
 Fairytale Gone Bad (radio edit)
 Fairytale Gone Bad Supermodels From Paris Remix
 Blush Gone Bad Remix
 Fairytale Gone Bad (acoustic)
 Fairytale Gone Bad (instrumental)

Listasijoitukset

Lähteet 

Sunrise Avenuen kappaleet
Vuoden 2006 kappaleet
Pforzheim

Pforzheim on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Schwarzwaldin metsäisen vuorijonon pohjoisella rajaseudulla, Stuttgartista koilliseen. Asukasluku on yli 125 000, ja se on pinta-alaltaan 98,03 neliökilometrin suuruinen. Väestötiheys on 1 300 as/km².

Pforzheim sai alkunsa roomalaisena kylänä, Vicus Portuksena, vuonna 90 eaa. Kaupunkina Pforzheimia on dokumentoitu vuodesta 1095 alkaen. Keskiajalla kaupunki tunnettiin varsinkin latinankielisestä koulustaan, jonka opettajina toimivat muun muassa Johannes Reuchlin sekä Philipp Melanchthon. Kello- ja jalokivikoruteollisuus, josta Pforzheim vielä nykyäänkin tunnetaan maailmanlaajuisesti, alkoi kaupungissa vuonna 1767, kun sinne perustettiin ensimmäinen niitä valmistava tehdas.

Toisen maailmansodan ilmapommituksissa Pforzheim tuhoutui miltei täydellisesti. 23. helmikuuta 1945 Britannian kuninkaallisten ilmavoimien pommituksessa kuoli noin 18 000 ihmistä vain 22 minuutin aikana, väkilukuun (n. 60 000) suhteutettuna enemmän kuin missään muussa Saksan kaupunkeihin kohdistetussa pommituksessa. Kaupunki on sittemmin noussut taas jaloilleen, palaten takaisin pohjoisen Schwarzwaldin alueen keskukseksi.

Ystävyyskaupungit 
 Guernica, Espanja
 Saint-Maur-des-Fossés, Ranska
 Vicenza, Italia
 Győr-Moson-Sopron, Unkari
 Irkutsk, Venäjä
 Nevşehir, Turkki
 Osijek, Kroatia
 Tschenstochau, Puola

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut

Baden-Württembergin kunnat
Karlsruhen hallintopiiri
Saksan kaupungit
Kirjapaja

Kirjapaja  on vuonna 1942 perustettu suomalainen kirkollinen kustannusliike. Se syntyi Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaan tytäryhtiöksi. Kirjapaja oli osa Kotimaa-yhtiöitä. Nykyisin se toimii nimellä Publiva Oy, josta Kotimaa-yhtiöt omistaa 45 prosenttia ja Lasten ja nuorten keskus ry 90 prosenttia.

Kirjapaja on erikoistunut uskonnollisen kirjallisuuden ja kirkollisten kirjojen kustantamiseen, mutta merkittävä osa sen vuosittain julkaisemasta noin sadasta nimikkeestä kuuluu yleiseen kirjallisuuteen ja elämäntaitoon. Kustantamo julkaisee myös oppimateriaaleja ja ammatillisia kirjoja Edukustannus tuotemerkillä. Lasten Keskus julkaisee lastenkirjoja.

Lasten Keskus ja Kirjapaja Oy:n toiminnat yhdistyivät keväällä 2013 ja toimitusjohtaja on Juha-Pekka Heinonen. Yhtiö on toiminut vuodesta 2019 nimellä Publiva Oy mutta Kirjapaja ja Lasten Keskus säilyvät aputoiminiminä.

Palkinnot 
Kirjapajan kustantama Tuomo Mannermaan teos Pieni kirja Jumalasta sai Vuoden kristillinen kirja -palkinnon 1995.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirjapajan kotisivut
 Lasten Keskuksen kotisivut
 Edukustannuksen kotisivut

Suomalaiset kirjankustantamot
N-butyyliasetaatti

N-butyyliasetaatin kemiallinen kaava on C6H12O2 ja rakennekaava CH3COO(CH2)3CH3. N-butyyliasetaatista käytetään myös nimitystä butyylietanoaatti.

N-butyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 116,2 g/mol, sulamispiste –78 °C, kiehumispiste 126 °C, suhteellinen tiheys 0,88 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,7 g/100 ml, leimahduspiste 22 °C c.c., itsesyttymislämpötila 420 °C ja CAS-numero 123-86-4.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

N-butyyliasetaatin isomeerisia asetaatteja ovat isobutyyliasetaatti, sek-butyyliasetaatti ja tert-butyyliasetaatti.

Butyyliasetaatilla on hyvä liuotuskyky ja se kykenee liuottamaan myös useita polymeerejä, kuten kumeja, polyvinyyliasetaattia, polystyreeniä ja selluloosaa. Tämän vuoksi sitä käytetään liuottimena. Sen tuoksu muistuttaa esimerkiksi omenaa tai päärynää, minkä vuoksi butyyliasetaattia käytetään myös hajusteissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: Butyl acetate 
Human Metabolome Database (HMDB): n-Butyl acetate 
ChemBlink: Butyl acetate 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Butyl-acetate 
Pherobase: Floral Compound - 4Ac 
Pherobase: Semiochemical - 4Ac 

Asetaatit
Mandrake (albumi)

Mandrake on saksalaisen power metal -yhtye Edguyn viides albumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Levyn julkaisemisen yhteydessä tehty keikkakiertue on Edguyn tähänastisen historian suurin, sisältäen 60 konserttia ympäri maailmaa. Albumin kappaleista yhdestä, ”All the Clownsista”, on kuvattu myös musiikkivideo, mutta video julkaistiin ainoastaan Etelä-Euroopassa.

Kappalelista 

Kappaleet 2–3 ja 5: musiikki Jens Ludwig ja Tobias Sammet, sanat Tobias Sammet
muut kappaleet: musiikki ja sanat Tobias Sammet

Erikoispainos

Kokoonpano albumilla 
 Tobias Sammet – laulu, koskettimet
 Jens Ludwig – kitara
 Dirk Sauer – kitara
 Tobias Exxel – basso
 Felix Bohnke – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Levyn sanoitukset Darklyrics-sivustolla 
 All the Clowns -musiikkivideo

Edguyn albumit
Vuoden 2001 albumit
Isobutyyliasetaatti

Isobutyyliasetaatin kemiallinen kaava on C6H12O2 ja rakennekaava CH3COOCH2CH(CH3)2. Isobutyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä 2-metyylipropyyliasetaatti, 2-metyyli-1-propyyliasetaatti tai beta-metyylipropyylietanoaatti.

Isobutyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 116,16 g/mol, sulamispiste − 99 °C, kiehumispiste 118 °C, suhteellinen tiheys 0,87 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,67 g/100 ml, leimahduspiste 18 °C c.c., itsesyttymislämpötila 421 °C ja CAS-numero 110-19-0. 

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Isobutyyliasetaatin isomeerisia asetaatteja ovat n-butyyliasetaatti, sek-butyyliasetaatti ja tert-butyyliasetaatti.

Isobutyyliasetaattia käytetään liuottimena. Lisäksi sitä käytetään hajusteena ja aromiaineena, joihin se tuo omenan, banaanin, aprikoosin, mansikan, ananaksen tai rommin kaltaisen tuoksun ja maun. Isobutyyliasetaattia valmistetaan esteröimällä isobutanolia etikkahapon kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: Isobutyl acetate 
Human Metabolome Database (HMDB): 2-Methylpropyl acetate 
ChemBlink: Isobutyl acetate 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Isobutyl-acetate 
Pherobase: Floral Compound - isobutyl acetate 
Pherobase: Semiochemical - isobutyl acetate 

Asetaatit
Esterit
Kuolajoki (Tenniöjoen sivujoki)

Kuolajoki () on joki Kemijoen vesistössä Suomen ja Venäjän alueilla. Joen koko valuma-alue on noin 1550 km². Suomen puolella tästä on karkeasti noin 675 km².

Joen kulku
Kuolajoki saa alkunsa Kuolajärvestä Murmanskin alueen länsiosasta. Sieltä joki virtaa länteen valtakunnan rajan yli Sallan kunnan alueelle. Joki laskee Tenniöjokeen Sallan Saijan kylän luona.

Sivujoet
Venäjän puolella Kuolajoen suurin sivujoki on jokeen etelästä laskeva Sallajoki. Suomen puolella jokeen laskee etelästä lähellä joen suuta Aatsinginjoki.

Historiaa
Ennen toista maailmansotaa koko joki valuma-alueineen kuului Suomeen osana Sallan  kuntaa. 

Kun Sallan–Kuusamon alue sodan päätyttyyä vuonna 1944 luovutettiin Neuvostoliitolle, Sallan kunta menetti lähes puolet pinta-alastaan. Luovutetulle alueelle jäi Kuolajoesta sen yläjuoksu, sivujoki Sallajoki ja Kuolajoen lähdejärvi Kuolajärvi.

Jokivarren asutuspaikkoja
Jokivarren kyliä joen suulla olevan Sallan Saijan lisäksi ovat  Venäjän puolella rajaa luovutetulle alueelle jäänyt entinen Sallan kirkonkylä (Sallajoen suussa, kylänä alkujaan nimeltään Sallansuu, kirkonkylänä Sallan kunnan entisen nimen mukaan myös Kuolajärvi, , mutta eri kuin Kuolajärven rannoilla sijainnut ja kunnalle alkujaan nimensä antanut varsinainen Kuolajärven kylä, ) sekä Suomen puolella Kotala, Särkelä ja Mukkala.

Nimen alkuperä
Joen ja järven nimi ei liity suomen kielen sanaan kuola eikä myöskään suomen kielen verbiin kuolla. vaan nimi tulee saamelaiskielten kalaa tarkoittavasta sanasta, esimerkiksi , "kala".

Joen käyttö
Kuolajoki on nykyisin lähinnä virkistyskäytössä. Joskus aikanaan alueella asuneiden ihmisten pitikin maksaa veronsa sekä Ruotsille että Venäjälle kaloina: kymmenen leiviskää kuivattua haukea jokaisesta yli 17-vuotiaasta henkilöstä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuolajoki kesällä (kuva) 

Sallan joet
Ylä-Kemijoen valuma-alue
Murmanskin alueen joet
Kantalahden piiri
Sallan–Kuusamon alueen joet
Alkulukupari

Alkulukupariksi eli alkulukukaksosiksi kutsutaan kahta alkulukua, joiden erotus on 2. Ensimmäisiä alkulukupareja ovat (3, 5), (5, 7), (11, 13), (17, 19), (29, 31), (41, 43), (59, 61), (71, 73), (101, 103) ja (107, 109).

Alkulukupareja arvellaan olevan äärettömän monta, mutta tätä ei ole todistettu. 14. toukokuuta 2013 Zhang Yitang New Hampshiren yliopistosta julkaisi todistuksen, jonka mukaan on olemassa äärettömän monta alkulukua  ja , missä  Myöhemmin :n arvo on saatu pudotettua lukuun 246.

Kaikki alkulukuparit lukuun ottamatta paria (3, 5) ovat muotoa (6n − 1, 6n + 1), jossa n on luonnollinen luku, jonka täytyy päättyä lukuun 0, 2, 3, 5, 7 tai 8, lukuun ottamatta tapausta n = 1. 

Clementin lauseen mukaan (m, m + 2) on alkulukupari, jos ja vain jos 

Lisäksi on todistettu seuraava lause :

Olkoon . Tällöin  ja  muodostavat alkulukuparin, jos ja vain jos  on jaollinen :llä muttei :lla.

Sergusovin lauseen mukaan  ja  ovat alkulukuja jos ja vain jos
, missä  sekä funktio  Eulerin funktio ja  luvun jakajien summan laskeva Sigma funktio.

Suurin tunnettu alkulukupari 

Suurin tunnettu alkulukupari on 25. joulukuuta 2011 löydetty . Molemmissa alkulukuparin luvuissa on 200 700 numeroa.

Alkulukuparien määrä 

Alkulukupareja arvellaan olevan äärettömän monta, mutta tätä ei ole todistettu. Niiden lukumäärä onkin lukuteorian suurimpia ratkaisemattomia ongelmia. Alkulukupareille on kuitenkin olemassa samankaltainen laskufunktio kuin alkuluvuillekin, , joka ilmaisee lukua n pienempien alkulukuparien määrän.

Katso myös 

 Alkulukukolmikko
 Alkulukuserkku

Lähteet

Ratkaisemattomat matemaattiset ongelmat
Alkuluvut
Liisa Koivulehto

Liisa Koivulehto (s. 28. lokakuuta 1957) on suomalainen toimittaja
ja Tromssassa ilmestyvän Ruijan Kaiku -lehden perustaja ja entinen päätoimittaja.

Koivulehto on koulutukseltaan opettaja, mutta opintojensa jälkeen hän on asunut Norjassa ja työskennellyt ensin vapaana toimittajana, ennen kaikkea  Lapin Kansalle. Vuodesta 1995 lähtien Koivulehto on ollut Ruijan Kaiun päätoimittaja ja vetovoima. Päätoimittajana Koivulehto on ajanut kveenin kielen ja kveenien asioita Norjassa. Koivulehto on myös ollut keskeinen hahmo Tromssan ruijansuomalaisessa yhdistyksessä.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Vain Glory Opera

Vain Glory Opera on saksalaisen power metal -yhtye Edguyn kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Albumi toimi perustana Edguyn myöhemmälle menestykselle ja on todennäköisesti yhtyeen tunnetuin levy. Albumilla vierailevat Blind Guardianin Hansi Kürsch ja Stratovariuksen Timo Tolkki. Laulun osalta kuorokohdissa lisä-ääninä toimivat Ralf Zdiarstek, Norman Meiritz ja Andy Allendorfer. Edguyn virallinen rumpali albumin levytyksen aikaan oli Felix Bohnke, mutta Vain Glory Operalla rumpuja soittaa Frank Lindenhall. Albumin viimeinen kappale "Hymn" on cover Ultravoxin kappaleesta.

Kappalelista 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Kappaleet 1-2, 4, 6, 9: Musiikki ja sanat Tobias Sammet
Kappaleet 3, 5, 7-8, 10: Musiikki Edguy, sanat Tobias Sammet
Kappale 11: B. Currie, C. Cross, W. Cann, M. Ure

Jäsenet

Kokoonpano 
Tobias Sammet – laulu, basso, koskettimet
Jens Ludwig – kitara
Dirk Sauer – kitara
Frank Lindenhall – rummut

Vierailevat muusikot 
 Ralf Zdiarstek – kuorolaulu (kappaleet 1-2, 5-6, 8 ja 10)
 Norman Meiritz – kuorolaulu (1-2, 5-6 ja 10)
 Andy Allendorfer – huutokuoro (10)
 Hansi Kürsch (Blind Guardian) – laulu (5-6)
 Timo Tolkki – kitara (5)

Tuotanto 
Tuotanto: Edguy
Vastaavat tuottajat: Andy Allendörfer ja Nils Wasko
Nauhoitus: Norman Meiritz Toxic Beat -studiolla Fuldassa, Saksassa
Miksaus: Timo Tolkki Finnvox-studioilla
Masterointi: Mika Jussila Finnvox-studioilla
Remasterointi: Bernd Steinwedel Studio Nordissa, Bremenissä
Kansitaide ja asemointi: Adrian Maleska (Soft Enterprises)

Edguyn albumit
Vuoden 1998 albumit
Matti Wiberg

Matti Wiberg (s. 20. joulukuuta 1954 Hanko) on Turun yliopiston valtio-opin professori. Hän oli Tampereen yliopistossa apulaisprofessorina 1994–1998 ja professorina 1998–2001. Hän on julkaissut yli 60 teosta, yli 300 tieteellistä artikkelia ja kirjan lukua sekä satoja kirja-arvosteluja ja lehtikirjoituksia.

Wiberg tunnetaan aktiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana. Hän on muun muassa kritisoinut puoluegallupeja kannatusmuutoksen ylikorostamisesta. Wiberg on myös vaatinut presidentin viran lakkauttamista.

Julkaisuja 
 
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 
 
 
  PDF

Lähteet 
 Kuka kukin on. Henkilötietoja nykypolven suomalaisista 2009. Helsinki: Otava 2009, s. 1151.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Wibergin kotisivu Turun yliopistossa
 Julkaisut

Suomalaiset politiikan tutkijat
Turun yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Domine Non Es Dignus


Domine Non Es Dignus on Anaal Nathrakhin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2006. Sen nimi on latinaa ja tarkoittaa suomeksi: ”Herra, et ole kelpoinen”.

Musiikillisesti albumi on ottanut enemmän vaikutteita death metallin puolelta. Mukana on pelkän ärjymisen sijaan myös puhdasta laulua, jota ei ollut Anaal Nathrakhin historiassa aiemmin kuultu. Mukana on silti teemoja, jotka ovat tehneet yhtyeen tunnetuksi: rumpukone tuo musiikkiin industriaalisempaa otetta, eikä sampleja eri elokuvista (muun muassa Hellraiser ja 1984) ole unohdettu.

Päätöskappaleen ”Rage, Rage Against the Dying of the Light” sanoitus on peräisin Dylan Thomasin runosta ”Do not go gentle into that good night”. Se on täten ainoa Anaal Nathrakhin kappale, jonka sanoitus on tiedossa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Irrumator (Mick Kenney) – basso, kitara, rumpuohjelmointi
 V.I.T.R.I.O.L. (Dave Hunt) – laulu

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen virallinen sivusto
 

Anaal Nathrakhin albumit
Vuoden 2004 albumit
Amderma

Amderma () on taajama (posjolok) ja maalaiskunta Karanmeren rannalla Venäjän pohjoisosissa ja Euroopan koillisnurkan ja Aasian välisen maantieteellisen rajan tuntumassa. Amderma on osa Nenetsian autonomisessa piirikunnan Zapoljarnyin piiriä ja se sijaitsee 490 kilometrin  päässä piirikunnan pääkaupungista Narjan-Marista itäkoilliseen. Taajamassa on Koillisväylän eteläisen reitin varrella oleva satama. Amderma on rakennettu ainakin osittain ikiroudan päälle. Ilmaston lämmettyä rakennusten perustana oleva maaperä on pehmentynyt ja painunut, mikä on aiheuttanut useiden taajamassa sijaitsevien rakennusten romahtamisen.

Historia
Taajama on perustettu heinäkuussa 1933 lähistöltä edellisvuonna löydettyjen fluoriittivarantojen hyödyntämiseksi. Paikkakunnan nimen kerrotaan johtuvan nenetsin kielestä ja tarkoittavan mursujen makuupaikkaa. Amderma sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1936.

Esimerkiksi vuonna 1937 paikkakunta toimi onnistumisensa seurauksena neuvostosankariksi nimitetyn Otto Schmidtin Pohjoisnaparetken tukikohtana; siellä toimi radioasema ja huoltolentojen tukikohta. Sittemmin paikkakunnan nimeä käytettiin myös valenimenä salaiselle, noin 300 kilometriä pohjoisempana sijaitsevalle Novaja Zemljan ydinkoealueelle. Kuvaavaa on, että esimerkiksi Suuri neuvostotietosanakirja jättää arktisesta Amdermasta kertoessaan mainitsematta jo tuolloin toimineen, taajaman yhteyksille yhä keskeisen Amderman lentokentän , joka palvelee sekä siviili- että sotilasilmailua.

Sijainti Pohjoisen napapiirin pohjoispuolella näkyy päivän pituudessa: auringon valaisemaa yötöntä kesää riittää toukokuun 20. päivästä heinäkuun 30 päivään ja talvella kaamos jatkuu marraskuun 27. päivästä tammikuun 16. päivään.

Asukasluvun kehitys 

Oheinen taulukko kuvaa Amderman väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2010 väestönlaskentojen mukaan. Neuvostoliiton aikoina paikkakunta kohosi kaupunkimaiseksi taajamaksi ja sen asukkaat katsottiin kaupunkilaisiksi.  Neuvostoliiton hajottua paikkakunnan asema muuttui 1990-luvulla ja 2000-luvun alkuvuosina: sotilaallinen merkitys arvioitiin aiempaa pienemmäksi ja kaivostoimintaa ajettiin alas.  Asukkaat saivat myös muuttaa vapaammin; asukasluku romahti. Paikkakunnan asema muutettiin tavalliseksi taajamaksi.

Talous
Amderman läheisyydessä sijaitsee fluoriesiintymiä, mutta kaivokset hylättiin 1990-luvulla. Maaperässä on kuitenkin paljon luonnonrikkauksia, joiden hyödyntäminen voi tulla kannattavaksi Ust-Karaan tai Amdermaan etelästä Komin tasavallan Tšumista suunnitellun rautatien toteutuessa vuoteen 2030 mennessä. Satamapaikkakunnan merkityksen nousua tukee Barentsinmeren, Karanmeren ja läheisten maa-alueiden petrokemiallisen tuotanto- ja jalostustoiminnan sekä laivakuljetusten lisääntyminen pohjoisella merireitillä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Amderman taajama maalaiskunta Zapoljarnyin kunnallispiirin sivuilla  (zrnao.ru)
Amderman taajaman maalaiskunnan sivut  (amderma.ru)
K 75-letuju nabljudenii v p. Amderma - Kratkaja klimatitšeskaja harakteristika p. Amderma  (sevmeteo.ru)
Valokuvia  (gallery.ru)

Nenetsian kylät ja taajamat
Venäjän satamat
Mick Kenney

Mick Kenney (tunnettu nimimerkeillä Migg ja Irrumator) on brittiläinen muusikko, kuvataiteilija sekä tuottaja Birminghamista. Hänen yhtyeisiinsä kuuluvat mm. Anaal Nathrakh, Exploder, Frost (yhtye), Professor Fate ja Mistress. Hän on tehnyt kansitaidetta yhtyeille kuten Gorerotted, Napalm Death ja Aborym. Kenney omistaa Necrodeath -äänitysstudion.

Diskografia
1998 - Anaal Nathrakh (demo)
1999 - Anaal Nathrakh - Total Fucking Necro (demo)
2001 - Anaal Nathrakh - The Codex Necro (Morgrim Records)
2001 - Mistress - Vol 1 Fuck off (Demo)
2001 - Fukpig - The Depths Of Humanity (Demo)
2001 - Mistress - Lord Worm (Demo)
2002 - Mistress - Mistress (Rage of Achilles Records)
2002 - Fukpig - Bombs of War (Demo)
2002 - Mistress - 2 split 7" with Sally (Beros ja Thrash Attak records)
2002 - Frost - Filthy Black Shit (demo)
2002 - Frost - Cursed Again (Rage of Achilles records)
2002 - Disgust - The Horror of it All (vierailu)
2002 - Fukpig - Nuclear Apocalypse (Demo)
2003 - Mistress II: The Chronovisor (Rage of Achilles Records)
2003 - Aborym - With No Human Intervention (vierailu)
2003 - Anaal Nathrakh - When fire rains down... (Mordgrimm Records)
2004 - Frost - Talking to God (Rage of Achilles records)
2004 - Anaal Nathrakh - Domine Non Es Dignus (Season of Mist)
2005 - Mistress - In Disgust We Trust (Earache Records)
2005 - Frost - Black 7" (Southern Lord Records)
2005 - Mistress - Mistress Reissue (Earache Records)
2005 - Mistress II: The Chronovisor Reissue (Earache Records)
2006 - '''Anaal Nathrakh - Eschaton (Season of Mist)

Aiheesta muualla 
 Mick Kenney Art 

Englantilaiset metallimusiikin kitaristit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Sojuz TMA-12

Sojuz TMA-12 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS). Avaruusalus laukaistiin Baikonurista 8. huhtikuuta 2008 ja se palasi maahan 24. lokakuuta 2008 kello 3:37 UTC.

Miehistö

Laukaistiin ISS:n "Retkikunta 17"-miehistö:
Sergei Volkov, päällikkö, Venäjän avaruusjärjestö
Oleg Kononenko, Venäjän avaruusjärjestö
Yi So-yeon, Etelä-Korean ensimmäinen kosmonautti, palasi Sojuz TMA-11:llä, tämän naisavaruuslentäjän matka Sojuzissa ISS-asemalle maksoi Etelä-Korealle 25 miljoonaa dollaria.

Laskeutuivat
Sergei Volkov
Oleg Kononenko
Richard Garriott - Avaruuslennolle osallistuja (Avaruusturisti)

Lähteet

Aiheesta muualla
Korean kosmonautti/astronauttiohjelma (englanniksi)
Korean kosmonautti/astronauttiohjelma - korealainen lehtiartikkeli (englanniksi)
 Novostin uutinen laukaisusta 8.4.2008

Miehitetyt avaruuslennot
Sojuz-ohjelma
Vuoden 2008 avaruustoiminta
Arsk

Arsk (, ) on kaupunki ja Arskin piirin keskus Tatarstanin koillisosassa Venäjällä, 65 kilometriä pääkaupungista Kazanista koilliseen. Arsk sijaitsee Kazankajoen varrella ja sen kautta kulkee rautatie Kazanista Agryziin.  

Vuonna 2010 Arskissa oli 18 114 ja koko Arskin piirissä 51 667 asukasta. Vuonna 2002 asukkaista oli tataareja 83 prosenttia ja venäläisiä 15 prosenttia.

Historia 

Arskin kaupungin perustivat Volgan bolgaarit 1200-luvulla. Se oli Arçan hallintoalueen (daruğası) pääkaupunki alueen kuuluessa Kazanin kaanikuntaan. Vaikka kaupungin asukkaiden enemmistö olikin tataareja, oli hallintoalueen asukkaiden enemmistö udmurtteja. Todennäköisesti myös kaupungin ja sen ympäristön asukkaat olivat alun perin olleet suomalais-ugrilaisia, mutta sekoittuneet sittemmin tataarien kanssa. Arça oli yksi Kazanin kaanikunnan vahvimmista linnoituksista. Venäjän armeija valloitti Arçan vuonna 1552 prinssi Vorotinskin johdolla. 

Vuonna 1781 Arskista tuli kihlankunnankaupunki. Vuonna 1926 se menetti kaupungin asemansa ja muutettiin kyläksi. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunkityyppinen taajama, ja vuonna 2008 se sai uudelleen kaupungin arvon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Arski munitsipalnyi raion  (tatarstan.ru)

Arçan piiri
Tatarstanin kaupungit

tt:Arça
Barney

Barney tarkoittaa seuraavia:

 Barney, skotlanninterrieri, Yhdysvaltain presidentin George W. Bushin koira
 Barney, seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Alice Pike Barney (1857-1931), yhdysvaltalainen taidemaalari
 Natalie Clifford Barney (1876-1972), yhdysvaltalainen perijätär, runoilija ja kirjailija
 Scott Barney (s. 1979), kanadalainen jääkiekkoilija
 Kuvitteellisia Barney-nimisiä:
 Barney Calhoun, tietokonepeli Half-Lifen hahmo
 Barney Gumble, henkilöhahmo televisiosarjassa Simpsonit.
 Barney, kuuluisan lastenohjelman purppuranpunainen dinosaurus
 Barney-karhu, sarjakuva- ja piirroselokuvahahmo
 Barney Rubble (suom. Tahvo Soranen), hahmo televisiosarjassa Kiviset ja Soraset
Reutlingen

Reutlingen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Echazjoen varrella Stuttgartista etelään. Kaupungissa on arviolta 115 966 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 87,0 neliökilometriä.

Reutlingen sai kaupunginoikeudet varhaisella 1200-luvulla. Vuonna 1726 kaupunkia kohtasi sen historian suurin katastrofi, kun sen yli pyyhkäisi suurta tuhoa aiheuttanut tulipalo. Se tuhosi noin 80 prosenttia kaikista asunnoista sekä lähes kaikki julkiset rakennukset, tehden 1 200 ihmistä kodittomaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Reutlingenin viralliset sivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Troitsko-Petšorsk

Troitsko-Petšorsk () on kaupunkityyppinen taajama ja Troitsko-Petšorskin piirin hallintokeskus Petšorajoen varrella Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 2002 siellä oli 8 851 asukasta.

Lähteet 

 Troitsko-Petšorskin viralliset kotisivut

Aiheesta muualla
 Taajamaan ja piiriin keskittynyt sivusto  (trp.su)
 Topografiakarttoja taajamasta ympäristöineen 
 Topografiakartta 1:200k taajaman alueelta (1966, jpg) 

Komin tasavallan kaupunkityyppiset taajamat
Eero ja Jussi 1960–1970

Eero ja Jussi 1960–1970 on suomalaisen rock-yhtyeen Eero ja Jussi & The Boys kokoelma-albumi. Joissakin kappaleissa taustayhtyeenä on muu kokoonpano kuin The Boys.

Kappaleet

Soittajat

 Eero Raittinen – laulu, rummut  
 Jussi Raittinen – laulu, rytmikitara, soolokitara
 Harry Aaltonen – rummut
 Tapio Yrjä – piano, celesta
 Pauli Suominen – kitara, banjo
 Arthur Fuhrmann – basso, melodica
 Henrik Granö – soolokitara
 Harry Sjöberg – basso
 Kaj Westerlund – soolokitara
 Lasse Kvist – basso
 Rauno Lehtinen – urut, basso
 Ilkka Luukkonen – tamburiini
 Pekka Laitinen – kontrabasso, akustinen kitara
 Hannu Euramaa – rummut
 Aarno Raninen – piano
 Pekka Laitinen – urut, taustalaulu
 Kurt Mattson – rummut
 Kaj Wallin – basso
 Pekka Laitinen – banjo, laulu, vihellys, taustalaulu
 Seppo "Paroni" Paakkunainen – saksofonit, huilu

Vuoden 1970 kokoelma-albumit
The Boysin albumit
By Request

By Request on irlantilaisen poikabändi Boyzonen ensimmäinen kokoelmalevy ja viimeinen albumi, joka julkaistiin yhtyeen ollessa vielä koossa.

Albumi sisältää kaikki Britannian listalle yltäneet kappaleet, Ronan Keatingin ensimmäisen soolosinglen When You Say Nothing At All sekä kaksi uutta kappaletta "All the Time In the World" ja "I'll Never Not Need You". Kappaleet eivät kuitenkaan ole julkaisujärjestyksessä vaan ensimmäiseksi on pistetty suurelle yleisölle tutummat kappaleet ja vanhimmat ovat levyn keskellä.

Levy myi kuusinkertaista platinaa Britanniassa , jossa se myös myi ensimmäisellä viikollaan enemmän kuin kaikki loput Top 20 -levyt yhteensä. . By Request toi yhtyeelle MTV Europe Music Awards -palkinnon parhaasta albumista vuonna 1999.

Kappaleet
I Love the Way You Love Me
No Matter What
All That I Need
Baby Can I Hold You
Picture of You
Isn't It a Wonder
A Different Beat
Words
Father And Son
So Good
Coming Home Now
Key To My Life
Love Me For a Reason
When the Going Gets Tough
You Needed Me
When You Say Nothing At All
All The Time In the World
I'll Never Not Need You

Listasijoitukset

Vuoden 1999 kokoelma-albumit
Boyzonen albumit
Paektuvuori

Paektuvuori (, myös Paektusan, Changbaishan tai Baitoushan ) on kerrostulivuori Kiinan ja Pohjois-Korean rajalla. Kiinan puolella vuori on Jilinin maakunnan alueella. Baekdu on Mantšurian ja Korean niemimaan korkein vuori.

Vuoressa on 850 m syvä kaldera, jonka täyttää Tianchijärvi.

Paektu purkautui rajusti 900-luvulla, sen jälkeen ainakin neljä, ehkä jopa kuusi kertaa.

Katso myös
Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pohjois-Korean vuoret
Kiinan vuoret
Aasian tulivuoret
Kiinan ja Pohjois-Korean raja
Supertulivuoret
Murmaši

Murmaši () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Murmanskin alueen Kuolan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tuulomajoen varrella 12 kilometriä Kuolan kaupungista lounaaseen. Taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Asukkaita on 14 200 henkeä (vuonna 2010).

Maantiede
Murmašin kunnan pinta-ala on 636 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan piirin Tuuloman ja Mežduretšjen, koillisessa Kuolan ja Molotšnyin, idässä Kildinstroin, etelässä Pušnoin ja lännessä Ylä-Tuuloman kuntiin. Pinta-alasta 95,6 % on metsää

Tuulomajoki on padottu kunnan luoteisrajaa seuraavaksi Ala-Tuuloman tekojärveksi. Kunnan alueella sijaitsee osa Tuuloman rauhoitusalueesta. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, apatiitti ja titaani.

Historia
Murmašin koski tunnettiin saamelaisten pyyntipaikkana 1500-luvulta lähtien. Paikalle syntyi pysyvä asutus vuoden 1920 tienoilla. Nykyinen taajama on saanut alkunsa vuosina 1934–1936 rakennetun Ala-Tuuloman vesivoimalaitoksen työläisasutuksesta. Vuonna 1938 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Liikenne, talous ja palvelut
Murmašin kautta kulkee Kuolan ja Nikkelin välinen rautatie sekä Kuolasta Ylä-Tuuloman kautta Lotan raja-asemalle johtava maantie. Taajamasta on linja-autoyhteydet Kuolan kautta Murmanskiin sekä Pritšalnyin kautta Tuuloman sovhoosille. Kunnan alueella sijaitsee Murmanskin lentoasema.

Kunnan talous perustuu sähköntuotantoon ja -jakeluun sekä liikenteeseen. Taajamassa toimii myös rakennusyrityksiä, Pohjoisen laivaston korjauspaja sekä Nerpa-telakan lihan ja maidon tuotantoon erikoistunut maatila. Paikkakunnalla on kaksi rangaistussiirtolaa.

Palveluihin kuuluu neljä lastentarhaa, alakoulu, kaksi keskikoulua, lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kolme kirjastoa ja poliklinikka. Taajamassa toimii Laplandija-niminen parantola.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Murmašin kunnan sivusto 
 Murmašin kunta Kuolan piirin sivustolla  
 Murmašin kunta Murmanskin alueen sivustolla  
 Taajamalle omistettu sivusto 

Kuolan piiri
Murmanskin alueen kaupunkityyppiset taajamat
Kutná Hora

Kutná Hora () on kaupunki Keski-Böömin läänissä Tšekissä. Se sijaitsee 70 kilometriä Prahasta itään. Kaupungissa asui vuoden 2020 arvion mukaan 20 653 asukasta.

Kutná Horan vanha kaupunki on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1995 lähtien. Kohteeseen kuuluvat muun muassa gotiikkaa edustava viisilaivainen Pyhän Barbaran katedraali, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1368, ja Neitsyt Marian katedraali Sedlecissä.

Historia 

Kutná Hora perustettiin hopeakaivosten ympärille. Kaivoksia on ollut alueella ainakin 1200-luvun ensimmäiseltä puoliskolta asti. Kaupunki kehittyi nopeasti ja vuonna 1419 hussilaissotien alussa se oli Böömin toiseksi suurin ja merkittävin kaupunki pääkaupunki Prahan jälkeen. Kutná Hora oli myös useiden Böömin kuninkaiden suosiossa, ja ajoittain maata hallittiinkin Prahan sijasta Kutná Horasta käsin.

Vuonna 1420 keisari Sigismund teki Kutná Horasta tukikohdan epäonnistuneille hyökkäyksilleen taboriitteja vastaan. Jan Žižka valtasi kaupungin ja sotivien osapuolten väliaikaisen sovinnon jälkeen keisarilliset joukot polttivat kaupungin vuonna 1422 estääkseen sen joutumisen uudestaan taboriittien käsiin. Žižka otti kuitenkin Kutná Horan ja böömiläisten tuella kaupunki nousi uuteen kukoistuskauteen.

Uuden ajan alussa Kutná Hora koki joukon vastoinkäymisiä, jotka tuhosivat sen aseman. Vuonna 1541 rikkain hopeakaivoksista tulvi täyteen vettä ja muuttui käyttökelvottomaksi. Böömin kansannousussa Ferdinand I:stä vastaan kaupunki menetti kaikki etuutensa. Ruton toistuvat vierailut ja kolmikymmenvuotinen sota aiheuttivat lopullisesti kaupungin köyhtymisen, ja puolittaiset yritykset korjata kaivoksia sodan jälkeen epäonnistuivat. Köyhtynyt kaupunki tuhoutui lisäksi tulipalossa vuonna 1770. Kutná Horan viimeiset hopeakaivokset hylättiin 1700-luvun lopussa.

Katso myös 
 Sedlecin luukirkko

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin verkkosivut 
Kutná Hora UNESCOn sivuilla  

Tšekin kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Tšekissä