Mariah Carey

Mariah Carey (s. 27. maaliskuuta 1969 Huntington, New York) on yhdysvaltalainen laulaja, säveltäjä, tuottaja ja näyttelijä. Careyn tyylisuuntana on R&B-musiikin ja pop-musiikin yhdistelmä, jossa voi olla myös hiphop-vaikutteita. Carey on sopraano, jolla on viiden oktaavin laajuinen ääniala ja vihellysrekisteri.

Carey nousi tähteyteen 1990-luvun alussa debyyttialbuminsa kappaleen "Vision of Love" myötä. Carey on voittanut urallaan viisi Grammya, hänellä on ollut 19 Billboard-yleislistan ykköshittiä, ja hänen albumejaan on myyty kansainvälisesti yli 200 miljoonaa. Monet laulajat ovat nimenneet Careyn esikuvakseen.

Laulajanuransa ohella Carey on näytellyt myös elokuvissa ja julkaissut hajuvesiä.

Musiikki 
Carey syntyi Huntingtonissa, New Yorkissa. Hänellä on afrikkalaisia ja venezuelalaisia juuria isänsä puolelta ja irlantilaisia äitinsä puolelta. Hän sai nimensä kappaleesta nimeltä "They Call the Wind Mariah", joka on peräisin vuoden 1969 Broadway-musikaalista. Careyn perheeseen kuuluivat alun perin hänen isänsä Alfred Roy Carey, hänen äitinsä Patricia, hänen isoveljensä Morgan ja hänen isosiskonsa Allison, mutta Careyn vanhemmat erosivat, kun hän oli 3-vuotias. Careyn äiti Patricia on Juilliard Schoolissa opiskellut oopperalaulaja ja laulunopettaja, joka tutustutti tyttärensä laulamiseen ja huomasi tämän laulutaidon, kun tämä 3-vuotiaana imitoi häntä tarkasti hänen laulaessaan italiaksi Giuseppe Verdin oopperaa Rigoletto. Carey on sanonut lapsuutensa olleen traumaattinen, ja hän on kertonut selvinneensä siitä musiikin avulla.

Carey alkoi kirjoittaa runoja ja laulunsanoja opiskellessaan New Yorkissa Harborfields High Schoolissa, josta hän oli usein poissa, koska hän käytti aikaansa musiikin tekemiseen. Tänä aikana hän tutustui muun muassa muusikoihin Gavin Christopher ja Ben Margulies, joiden kanssa hän teki yhteistyötä demolevyään varten. Carey muutti New York Cityyn, jossa hän teki osa-aikatöitä ja 500 tuntia kauneusalan opintoja. Laulajanura sai tuulta alleen, kun laulaja Brenda K. Starr otti Careyn taustalaulajakseen ja päätti auttaa tyttöä uralla eteenpäin. Carey osallistui Starrin kanssa musiikkialan gaalaan, jossa oli mukana Columbia Recordsin johtaja Tommy Mottola. Mottola sai Careyn demolevyn käsiinsä, lähti gaalasta ja kuunteli sitä limusiinissaan. Havaittuaan Careyn lahjakkuuden Mottola palasi saman tien gaalaan, mutta Carey oli jo ehtinyt lähteä. Mottola sai kuitenkin myöhemmin yhteyden Careyyn, joka sai viimein vuonna 1988 levytyssopimuksen Columbia Recordsille. Kahden vuoden työstämisen jälkeen Careyn ensimmäinen studioalbumi Mariah Carey näki päivänvalon. Albumi vietti lopulta 11 viikkoa Billboard 200 -listan kärjessä, ja sen kaikki neljä singleä saavuttivat ensimmäisen sijan Billboard Hot 100 -listalla. Carey voitti myös kaksi Grammy-palkintoa, joista toinen oli vuoden tulokkaan palkinto. Tultuaan suuren yleisön tietoisuuteen Carey herätti huomiota melismaattisella laulutyylillään ja äänialallaan, joka käsittää yli viisi oktaavia. Carey yltää äänellään jopa vihellysrekisteriin, joka on korkein äänirekisteri, jonka ihminen voi saavuttaa.

Alkuvuosinaan Careyllä ei ollut vielä vapaita käsiä musiikkityylinsä valitsemisessa, koska levy-yhtiön edustajalla, Careyn tulevalla aviomiehellä Tommy Mottolalla oli omia näkemyksiä. Mottola piti Careyn naapurintyttö-imagossa. Se kuitenkin toimi, ja Carey ehti siinä ajassa tehdä kaksi timanttialbumia ja useita muita albumeita. Suhde oli kuitenkin riitainen jo alusta lähtien, ja vuonna 1997 Carey päätti erota Tommysta ja julkaista albumin omilla ehdoillaan. Albumin nimeksi tuli Butterfly. Avioero astui voimaan vuonna 1998. Sen jälkeen Carey teki vielä yhden studio-albumin Columbialle ja irtisanoutui sitten lopullisesti.

Vuonna 1999 Billboard listasi Careyn 1990-luvun menestyneimmäksi artistiksi. Hän voitti levymyynnillään muun muassa Janet Jacksonin ja Madonnan.

Vuonna 2001 Virgin Records kiinnostui Careystä, ja he allekirjoittivat 80 miljoonan dollarin levytyssopimuksen. Carey ehti kuitenkin julkaista vain yhden albumin, Glitterin, ennen kuin sopimus purettiin. Carey sai sopimuksen purkamisesta korvaukseksi noin 28 miljoonaa dollaria. Purkamisen syynä painoivat Glitterin vahvan alun jälkeinen heikohko listamenestys ja Careyn henkilökohtaisen elämän kaaokset. Kaiken tämän takia Carey hakeutui sairaalaan fyysisen ja henkisen väsymyksen takia. Carey pyörtyi äitinsä kotona alhaisen sokeritasapainon ja unettomuutensa takia. Careyn huhuttiin jopa yrittäneen itsemurhaa, mutta tähti on monesti kommentoinut huhujen olevan täysin perättömiä, sillä hän omien sanojensa mukaan "arvostaa elämäänsä todella paljon eikä haluaisi olla huono esikuva faneilleen moisella tempulla". Silti monet näkivät kaiken negatiivisen julkisuuden olevan loppu Careyn hohdokkaalle uralle.

Vuoden 2001 lopussa apuun saapui kuitenkin Island Records Def Jam, joka pelasti hänet pulasta. Carey julkaisi albumin Charmbracelet, joka kuvastaa muun muassa hänen äitinsä ja isänsä eron vaikeuksia. Samana vuonna Careyn isä kuoli, ja täten albumilta löytyy kappale "Sunflowers For Alfred Roy", joka on omistettu hänelle. Albumia myytiin miljoonia Yhdysvalloissa, mutta kansainvälistä menestystä albumilla ei ollut.

Vuosi 2005 muutti kaiken. Careyn comeback-levy The Emancipation of Mimi kertoo nimenkin perusteella uudesta alusta. Levy oli USA:n myydyin albumi vuonna 2005, jättäen taakseen muun muassa 50 Centin. Maailmanlaajuisesti levy oli toiseksi myydyin, häviten vain Coldplayn X&Y -albumille. Albumi sisältää myös kaksi #1 singleä: We Belong Together ja Don't Forget About Us, joista ensimmäinen vietti Billboard Hot 100 listan ensimmäisellä sijalla peräti 14 viikkoa. We Belong Together on myös Island Recordsin menestynein single. Menestys jatkui Touch my Body -hitillä joka oli Careyn 18 #1-single, eli eniten naisartistilla, ja hän on tasoissa Elvis Presleyn kanssa toisella sijalla edellään vain The Beatles. Carey nousi takaisin huipulle The Emancipation of Mimin myötä voittaen lukuisia palkintoja, muun muassa 3 Grammya.

Vuonna 2018 Carey rikkoi maailmanennätyksen, kun hänen vuonna 1994 julkaisemastaan joulukappaleesta All I Want for Christmas Is You tuli 25. joulukuuta eniten kuuntelukertoja vuorokauden aikana kerännyt kappale. Kyseistä kappaletta kuunneltiin lähes 11 miljoonaa kertaa yhden päivän aikana. Myöhemmin Ed Sheeranin ja Justin Bieberin hitti "I Don't Care" rikkoi tämän ennätyksen hetkellisesti, mutta vuoden 2019 joulukuussa All I Want for Christmas Is You saavutti jälleen eniten kuuntelukertoja vuorokauden aikana keränneen kappaleen paikan Spotifyssä. Vuonna 2019 All I Want for Christmas Is You saavutti myös ensimmäisen sijan Billboard Hot 100 -listalla. Kyseisestä kappaleesta tuli tällöin Careyn 19:s ensimmäiselle sijalle yltänyt hitti. Se on myös ainoa juhlapyhiin liittyvä kappale The Chipmunksin The Chipmunks Song -kappaleen lisäksi, joka on koskaan saavuttanut kärkisijan Billboard Hot 100 -listalla. Vuonna 2018 Careyn 17 vuotta aiemmin julkaistu albumi Glitter teki niin ikään comebackin ja ampaisi iTunes Chartin ykkössijalle.

Listamenestys 

Listamenestyksellä mitaten Carey oli Yhdysvalloissa 1990-luvun suosituin artisti. Hänellä oli 90-luvulla joka vuonna ainakin yksi single The Billboard Hot 100 -listan kärjessä. Yhteensä Careyn singleistä on kiivennyt listan kärkeen 19, enemmän kuin kenelläkään muulla sooloartistilla. Careyn edellä ykkössijojen määrässä on vain The Beatles, jolla on 20 ykkössingleä. Carey on myös ainut yli 100 miljoonaa albumia myynyt naisartisti, joka on itse kirjoittanut kaikki kappaleensa ja tuottanut albumeitaan.

Careyn vuonna 2005 ilmestynyt studioalbumi The Emancipation of Mimi on myynyt maailmanlaajuisesti yli 12 miljoonaa kappaletta. Ilmestyttyään se oli Yhdysvaltojen albumilistan viiden kärjessä 22 viikkoa. Albumilta julkaistu single We Belong Together on ollut vuoden soitetuimpia kappaleita maailmalla ja vietti 14 viikkoa USA:n virallisen singlelistan kärjessä.

Palkinnot 
Mariah Carey on voittanut uransa aikana useita palkintoja, esimerkiksi:
5 Grammy-palkintoa (ehdokkuuksia yhteensä 34)
32 Billboard-palkintoa, esimerkiksi Artist of the decade (1990-luvun paras artisti)
10 American Music Awards -palkintoa
21 World Music Awards -palkintoa, muun muassa The Diamond Award 150 miljoonan albumin myynnistä sekä vuosituhannen myydyimmän naisartistin palkinto

Elokuvaura 
Careyn ensimmäinen roolisuoritus oli elokuvassa Poikamies pulassa (1999), jossa hän näytteli pientä sivuosaa. Careyn näyttelijänura ei lähtenyt kovin hohdokkaasti käyntiin 2000-luvulla, sillä elokuva Glitter (2001), jossa Carey näyttelee pääosaa, sai murska-arviot ja oli arvostelijoiden mukaan täydellinen floppi. Useat kriitikot arvostelivat Careyn näyttelijäntaitoja, ja heidän mukaansa koko elokuva oli vain sivutuote Virgin Recordsin julkaisemalle samannimiselle albumille, mutta elokuvan soundtrack on yksi maailman eniten myyneistä. Seuraavana vuonna Carey teki taas pienemmän roolisuorituksen roadtrip-elokuvassa Wise Girls. Vuonna 2005 Carey näytteli hyvin pientä sivuosaa leffassa State Property 2. Vuonna 2008 ilmestyi elokuva Tennessee, jossa Carey näyttelee Krystal Evans -nimistä tarjoilijaa. Elokuvassa näyttelee muun muassa Ethan Peck. Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä jotka lähtevät etsimään isäänsä}. Carey esitti vuonna 2008 ilmestyneessä Adam Sandlerin tähdittämässä Zohan – lupa saksia -elokuvassa itseään. Vuonna 2009 Carey näytteli sosiaalityöntekijää elokuvassa Precious. Elokuva tuli elokuvateattereihin Suomessa keväällä 2010. Vuonna 2013 Carey näytteli Hattie Pearlin roolin elokuvassa The Butler.

Yksityiselämä 
Carey avioitui vuonna 1993 yhdysvaltalaisen musiikkijohtajan Tommy Mottolan kanssa, mutta erosi tästä vuonna 1997. Carey meni uudelleen naimisiin 30. huhtikuuta 2008 näyttelijänä ja rap-artistina tunnetun Nick Cannonin kanssa runsaan kuukauden seurustelun jälkeen. Heille syntyi kaksoset huhtikuussa 2011. Vuonna 2014 raportoitiin, että pariskunta asuu erillään, ja Cannon vahvisti asian. Pariskunta päätyi eroamaan, ja vuonna 2016 Carey kihlautui australialaisen miljardöörin James Packerin kanssa, josta hän erosi lokakuussa 2016.

Vaikutus 
Careyn laulutyyli ja -taidot ovat vaikuttaneet merkittävästi tämän päivän populaariin musiikkiin. Musiikkikriitikko C. Brown kirjoittaa The Denver Post -lehdessä Careyn viisioktaavisen äänialan ja melismaattisen laulutyylin innoittaneen kokonaista sukupolvea poplaulajia. Rolling Stonen mukaan Carey on puolestaan inspiroinut American Idolin "äänikoulua" ja joka toista R&B-laulajaa 1990-luvulta lähtien. Slate-lehden toimittaja Jody Rosen kirjoittaa artikkelissaan Careyn vaikutuksesta moderniin musiikkiin ja nimeää tämän kaikista vaikutusvaltaisimmaksi laulustilistiksi viimeisen kahden vuosikymmenen ajalta. Careyn on sanottu esitelleen R&B:n ja hip hopin valtavirran popkulttuurille ja popularisoineen rap-musiikin käytön osana kappaleita. Esimerkiksi The New Yorker -lehden toimittaja Sasha Frere-Jones kirjoittaa: "R&B- ja hip hop -tähdille, kuten Missy Elliottille ja Beyoncélle, tuli standardiksi yhdistää melodioihinsa rap-osuuksia. Lisäksi nuoret valkoiset poptähdet, kuten Britney Spears, Jessica Simpson, Christina Aguilera ja ’N Sync, ovat viettäneet viimeiset kymmenen vuotta tehden popmusiikkia, joka muistuttaa selvästi R&B:tä." Frere-Jones jatkaa, että "[Careyn] idea yhdistää naislaulaja ja johtava miespuolinen rap-muusikko samaan kappaleeseen muutti R&B-musiikkia ja lopulta koko popkulttuuria." 

Useat artistit ovat saaneet vaikutteita Careyltä, pitäneet häntä musiikillisena esikuvanaan tai nimenneet hänet ihailun kohteekseen. Näihin artisteihin lukeutuvat esimerkiksi Ariana Grande, Ava Max, Britney Spears, Beyoncé Knowles, Katy Perry, Kehlani, Lady Gaga, Christina Aguilera, Jessica Simpson, Rihanna, Kelly Clarkson, Céline Dion, Leona Lewis, Jessie J, Kelly Rowland, Mary J. Blige, Normani, Jordin Sparks, Natasha Bedingfield, Missy Elliott, Brandy, Charice, Nicki Minaj, Tori Kelly, Jessica Mauboy, Sam Smith ja Justin Bieber. Laulaja Stevie Wonder onkin sanonut, että "kun ihmiset puhuvat suurista, vaikutusvaltaisista laulajista, he puhuvat Arethasta, Whitneystä ja Mariahista. Tämä on osoitus [Careyn] lahjakkuudesta. Hänen äänialansa on sen verran hämmästyttävä."

Levymyynti

Kokonaismyynti 
 Yhdysvalloissa myyty yhteensä 60,71 miljoonaa albumia
 Maailmanlaajuisesti 175,0 miljoonaa albumia

Yhdysvaltojen The Billboard Hot 100 -singlelistan kärjessä olleet kappaleet 
 Vision Of Love (1990)
 Love Takes Time (1990) 
 Someday (1991)
 I Don't Wanna Cry (1991)
 Emotions (1991)
 I'll Be There (feat. Trey Lorenz, 1992)
 Dreamlover (1993)
 Hero (1993–1994)
 Fantasy (1995)
 One Sweet Day (Mariah Carey & Boys II Men, 1995)
 Always Be My Baby (1996)
 Honey (1997)
 My All (1998)
 Heartbreaker (feat. Jay-Z, 1999)
 Thank God I Found You (feat. Joe & 98 Degrees, 2000)
 We Belong Together (2005)
 Don't Forget About Us (2006)
 Touch My Body (2008)
All I Want For Christmas Is You (julkaistu 1994, kärkisija saavutettu vuonna 2019)

Filmografia 

 Poikamies pulassa (1999)
 Glitter (2001)
 Ally McBeal (jakso: "Playing with Matches", 2002)
 WiseGirls – mafian kaunottaret (2002)
 Death of a Dynasty (cameo, 2003)
 The Proud Family (cameo (ääni), jakso: "Monkey Business", 2003)
 State Property 2 (2005)
 Tennessee (2007)
 Zohan – lupa saksia (cameo, 2008)
 Precious (2010)
 The Butler (2013)
 A Christmas Melody (2015)
 Popstar: Never Stop Never Stopping (cameo, 2016)
 The Lego Batman Movie (äänirooli, 2016)
 Girls Trip (cameo, 2017)
 The Star (äänirooli ja elokuvan tunnuskappaleen laulaminen, 2017)

Parfyymit 

M by Mariah Carey on Mariah Careyn ensimmäinen hajuvesi, joka ilmestyi vuonna 2007 syksyllä. Hajuveden on tuottanut Elizabeth Arden ja sen pohjana on toiminut tahitilaisten valkoisten Tiare -kukkien tuoksu, Gardenia-kukan (keikarinkukan) terälehdet, meripihkan tuoksu ja paahdetun vaahtokarkin tuoksu. 

Keväällä 2008 lanseerattiin ystävänpäivän kunniaksi Yhdysvalloissa hajuvedestä Golden Deluxe Edition Macy's -tavarataloon. "M" by Mariah Carey Golden Deluxe Edition -pullo on väriltään kultainen ja hieman hintavampi.

Mariahin toinen hajuvesi on nimeltään Luscious Pink ja se julkaistiin USA:ssa elokuussa 2008.
Myös siitä julkaistiin erikoisversio, ja sen nimi on Ultra Pink.

Uusimmat hajuvedet Carey suunnitteli myös Elizabeth Ardenin kanssa. Sarjan nimi on Lollipop Bling ja siihen kuuluu kolme eri hajuvettä, jotka ovat saaneet nimensä Mariahin musiikkikappaleista. Ribbon-tuoksu on sekoitus vadelmaa, hunajamelonia, kurkkua, hortensiaa, sinistä lootusta, jasmiinia, myskiä, valkoista puuta ja sokeria. Mine Again -tuoksussa on punaviinimarjaa, verigreippiä, heliotrooppia, Meksikolaista vadelmasuklaata, hattaraa, magnoliaa, Creamy Musk'ia, tonkapapua ja vaniljaa. Honey-tuoksussa on ananasta, valkoista hunajaa, inkivääriä, sitruunaa, Amazonin liljaa, valkoista freesiaa, myskiä ja Linden-kukkaa.

Huomioita

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen kotisivu 
 
Mariah Daily Journal (fanisivu) 

Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit