joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Empatia

Empatia tarkoittaa kykyä ymmärtää mitä toinen ihminen kokee tämän näkökulmasta, eli itsensä asettamista toisen henkilön asemaan. Empaattisessa vuorovaikutuksessa henkilö ymmärtää toisen henkilön tunteet. Empatia-sanan perusmerkitys viittaa myötätuntoiseen eläytymiseen.

Tutkimuksissa on havaittu, että ihmiset kokevat eniten empatiaa silloin, kun he ovat tekemisissä itsensäkaltaisten ihmisten kanssa. Suomalaiset ovat yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan yksi epäempaattisimmista kansoista. Suomi sai kuudenneksi kehnoimmat empatiapisteet  63 maan vertailussa. Maailman vähiten empaattiset maat ennen Suomea olivat Liettua, Venezuela, Viro, Puola ja Bulgaria.

Etymologia 

Englantilainen psykologi Edward Titchener käänsi vuonna 1909 filosofi Theodor Lippsin käyttämän saksankielisen Einfühlung-käsitteen empatiaksi (), jonka hän johti kreikan sanoista ἐν (sisään) ja πάθος (tuntemus, kärsimys, intohimo).

Lipps käytti termiä Einfühlung (eläytyminen) etenkin ulkoisten ärsykkeiden jäljittelystä. Esimerkiksi vihaisen ilmeen näkeminen toisen ihmisen kasvoilla saa katsojankin kasvot jäljittelemään itsekin niin sanottua vihaisuutta.

Katso myös
Sympatia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tunteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ruusufinni

Ruusufinni  (Acne rosacea) on ihosairaus, joka aiheuttaa vaihtelevia oireita aina lievästä punoituksesta voimakkaaseen punoitukseen ja märkänäppylöihin . Tauti voi muistuttaa pahimmillaan nuoruusiän aknea. Ruusufinnit voivat olla kirkkaanpunaisia läikkiä tai koholleen nousevia näppylöitä, joiden keskellä on joskus märkää. Niitä tulee tyypillisesti kasvoihin etenkin nenään, otsaan ja leukaan.

Sairaus on selvästi yleisempi naisilla kuin miehillä. Alkoholi ja mausteinen ruoka pahentavat sitä.

Ruusufinniä hoidetaan antibiooteilla ja valohoidolla (ultraviolettisäteily). 

Couperosa on kosmetiikassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan pienten ihon hiussuonten laajentumisia ja veltostumisia sekä "verisuonten katkeamia" poskissa. Ne saavat posket näyttämään punakoilta. Couperosaa on vain valkoihoisilla, ja siihen on perinnöllinen taipumus. Alkoholi, viima, kylmyys ja kuumuus pahentavat sitä. Monet voiteet ja kasvojenhoitotuotteet voivat ärsyttää couperosa-ihoa. Lääketieteen näkökulmasta kysymyksessä on lieväasteinen ruusufinni  ja sitä voidaan hoitaa mm. luonnon arbutiini -pohjaisilla ihonhoitotuotteilla.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Ruusufinni, Terveyskirjasto.fi

Ihotaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lund

Lund () on entinen kaupunki ja nykyinen Lundin kunnan keskustaajama. Lund sijaitsee Skånen historiallisessa maakunnassa ja Skånen läänissä Etelä-Ruotsissa. Vuoden 1997 lääniuudistukseen asti alue oli osa Malmöhusin lääniä. Läänin pääkaupunki Malmö sijaitsee aivan Lundin lähistöllä kaakon suunnassa.

Lund on yksi Ruotsin vanhimpia kaupunkeja, sillä se on perustettu noin voinna 990. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon, jonka jälkeen maassa ei enää virallisesti ole ollut kaupunkeja. Lundin kuntaan kuuluu nykyään Lundin kaupunkitaajaman lisäksi huomattava määrä maaseutualueita. Taajamassa oli 82 800 asukasta vuoden 2010 lopussa. Asukasluvultaan Lund on Skånen läänin kolmanneksi suurin kaupunki Malmön ja Helsingborgin jälkeen.

Kaupungissa on yliopisto.

Historiaa 
Lund on Sigtunan ja Skaran ohella Ruotsin vanhin kaupunki, vaikkakin se oli tanskalainen aina vuoteen 1658. Kaupunki perustettiin noin vuonna 990. Sen edeltäjä saattoi sijaita viitisen kilometriä etelämpänä Uppåkrassa, mistä on löydetty merkkejä rautakautisesta asutuksesta ja jonkinlaisesta poliittis-uskonnollisesta keskuksesta. Merkit viittaavat myös saman asutuksen tuhoutumiseen tulipalossa 900-luvun loppupuolella.

Kaupunkiin perustettiin piispanistuin 1060. Arkkipiispanistuimeksi se korotettiin 1104, jolloin myös katedraali valmistui. Lundista tuli Tanskan pääkaupunki vuonna 1134, mistä asemasta se joutui luopumaan 1416 pääkaupungin siirtyessä Kööpenhaminaan.

Lundiin vuonna 1666 perustettu Lundin yliopisto on yksi Skandinavian suurimpia.

Väestönkehitys

Kaupunginosat

Lundin 14 kaupunginosaa ovat:
 Centrala staden
 Gunnesbo
 Järnåkra-Nilstorp
 Klostergården
 Kobjer
 Linero
 Möllevången
 Norra Fäladen
 Norra Nöbbelöv
 Tuna
 Vallkärratorn-Stångby
 Värpinge
 Väster
 Östra Torn-Mårtens fälad

Katso myös
 Häckebergan linna

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lundin kunnan kotisivut
 LundaPortalen
 Hasslandan lentokenttä 

Ruotsin kuntien keskustaajamat
Ruotsin kaupungit

Seulonnan keskeiset artikkelit
Vauvojen surmaaminen

Vauvojen surmaaminen on ollut monissa muinaissa kulttuureissa ainakin tietyin ehdoin luvallinen käytäntö. Jos lapsi on isätön tai muuten luvattomasta suhteesta syntynyt eli avioton lapsi, hänet on voitu surmata. Lapsia on surmattu myös tarkoituksena rajoittaa lapsimäärää. Myös vammaisia lapsia on surmattu. Lapsia on voitu haudata elävältä, tai heidät on jätetty luontoon nääntymään tai villieläinten syötäväksi. Nämä tavat ovat usein olleet sellaisia, että lapsen surmaaminen on ollut tekijänsä kannalta mahdollisimman helppoa. Lapsesta on ikään kuin luovuttu, eikä sen kuolemaa ole joutunut näkemään. Monet vanhat sadut, kuten "Hannu ja Kerttu" kertovat tästä. Myös susien pelko saattaa liittyä osin lasten jättämiseen "suden suuhun".

Monissa kulttuureissa vastasyntynyt ei vähään aikaan ole varsinainen henkilö. Yleensä lapsi otetaan perheen, suvun tai yhteisön jäseneksi erityisessä tilaisuudessa, johon yleisesti liittyy nimen anto. Ennen nimenantoa lasten surmaamista ei ole joissain kulttuureissa ja lainsäädännöissä pidetty rikoksena. Nimen mukana on nimittäin usein katsottu myös tulevan ihmisen sielun. Suomessa sana "sikiö" tarkoitti alun perin nimetöntä lasta. Kansanperinteessä on joitakin kertomuksia, joissa äpäräksi epäilty määrätään tapettavaksi.

Lasten surmaaminen Skandinaviassa
Skandinaviassa lasten surmaaminen oli yleistä ennen kristinuskon nousua valta-asemaan. Varsinkin äpärälapsia on tapettu. Lapsen surmaaminen oli luvallista ennen nimenantoa. Nimenanto liitti lapsen sukuun.

Islanti kristillistyi sillä ehdolla, että lapsia voitiin yhä surmata.

Vuonna 2011 lääketieteen etiikkaan keskittyvässä tieteellisessä aikakauskirjassa julkaistiin artikkeli, jossa ehdotettiin vastasyntyneiden surmaamisen laillistamista. Tutkijat katsovat, että sikiön abortoimisella ja vastasyntyneen surmaamisella ei ole periaatteellista eroa. Suomessa vastasyntynyt lapsi katsotaan raskauden kestosta riippumatta ihmiseksi, ja häneen ulottuu sekä lainsäädännön että eettisten normien määrittelemä suoja.

Katso myös
Lapsensurma

Lähteet

Kulttuurisosiologia
Perheoikeus
Henkirikokset
Kestiystävyys

Kestiystävyys tarkoittaa vieraanvaraisuutta, jonka osoittaminen oli tärkeä hyve antiikissa. Kestiystävyys voidaan jakaa julkiseen ja yksityiseen.

Filoksenia tarkoitti Kreikassa sivistyneen ihmisen muukalaista kohtaan osoittamaa yksityistä vieraanvaraisuutta erityisesti tämän ollessa hädässä. Kestiystävyyden laiminlyönti saattoi johtaa jumalten vihamielisyyteen. Filokseniasta kehittyi julkinen proksenia, jolla tarkoitettiin käytäntöä, jossa kreikkalaisessa kaupunkivaltiossa joku kaupungin asukkaista valvoi toisen kaupunkivaltion kansalaisten etua siellä. Virka oli usein perinnöllinen.

Latinan hospitium tarkoitti vastavuoroista suhdetta, jossa henkilö otti vastuulleen vieraan turvallisuuden. Tämä saattoi tarkoittaa myös yhteisön liittoa yksityishenkilön tai toisen yhteisön kanssa. Rooman senaatti saattoi solmia hospitium-suhteen läheisen liittolaisen kanssa.

Antiikki

en:Hospitium
Midgård

Midgård (), kirjaimellisesti "keskipiha", oli skandinaavisessa mytologiassa se osa maailmaa, joka kuului ihmisille ja jumalille. Jumalat asuivat Midgårdin keskiosassa, Asgårdissa. Ajateltiin, että Midgård oli keskellä merta, ja sitä ympäröi suunnattoman suuri Midgårdin käärme. Tätä merta ympäröivällä rannikolla oli Utgård tai Jotunheim, jossa jättiläiset asuivat. Skandinaavisen mytologian mukaan maailma oli jakautunut yhdeksään maailmaan, joista Midgårdin kerrottiin sijaitsevan keskimmäisenä. Maailmoja yhdisti elämänpuu Yggdrasil. Midgård sijaitsee Niflheimin ja Muspelheimin välissä. Sen yläpuolella on aasojen Asgård, joka oli yhteydessä Midgårdiin Bifrost-sillalla, jota vartioi Heimdall.

Midgårdia ympäröi skandinaavisessa mytologiassa ylittämätön meri, jossa asusti valtava merikäärme Jormungand. Jormungand oli niin suuri, että se kiersi koko Midgårdin, ja ylettyi vielä puremaan omaa häntäänsä. Tarujen mukaan Midgård luotiin Ymir-jättiläisen lihasta. Ymirin verestä puolestaan muodostuivat valtameret. 

Midgårdin ennustettiin tuhoutuvan Ragnarökissä, jolloin maailmat ja sen asujaimistot tuhoutuvat viimeisessä taistelussa. Jormungand nousee merestä, myrkyttää maan ja meren myrkyllään ja nostaa meren maan päälle, jolloin maa uppoaa mereen.

Midgård kirjallisuudessa 

Midgård esiintyy myös keskienglannin sanastossa (Middle-erde). Fantasiakirjailija J. R. R. Tolkien sai Midgårdista vaikutteita tarinoihinsa, joissa esiintyy Keski-Maa (Middle-earth). Hän käytti runsaasti myös muita germaanisia ja muinaisskandinaavisia vaikutteita teoksissaan.

Vanhassa anglosaksisessa runossa Beowulf esiintyy monta kertaa nimi middangeard, joka tarkoittaa muinaisnorjaksi samaa kuin midgård. Termi on yhteneväinen kreikkalaisen Oikumenen kanssa, joka tarkoittaa tunnettua ja asutettua maailmaa.

Lähteet 

Skandinaavinen mytologia
Luettelo Formula 1 -kuljettajista

Tämä on luettelo vähintään yhteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun osallistuneista kuljettajista.

Kaiken kaikkiaan 857 eri kuljettajaa on osallistunut F1-sarjan Grand Prix -kilpailuun, mutta 70 ei ole koskaan startannut itse kilpailuun tavallisesti siksi, että he karsiutuivat aika-ajoissa. MM-pisteitä ovat saavuttaneet 344 kuljettajaa, joista vanhin pisteille ajanut kuljettaja on Philippe Étancelin (53 vuotta ja 249 päivää) ja nuorin Max Verstappen (17 vuotta, 5 kuukautta ja 27 päivää). Suomalainen Kimi Räikkönen on osallistunut suurimpaan määrään kilpailuja, yhteensä 353:een, joista hän on startannut 349 kilpailuun. Fernando Alonso puolestaan on startannut eniten osakilpailuihin, yhteensä 350:een.

Kauteen 1990 asti kaikkia pisteitä ei laskettu kuljettajien loppupisteisiin. Vain ne pisteet, jotka laskettiin loppupisteisiin, ovat tässä luettelossa.

Formula 1:iin kuului vuosina - Indianapolis 500:n osakilpailu, minkä vuoksi pelkästään kyseisessä kilpailussa ajaneet kuljettajat ovat myös mukana luettelossa.

Nykyiset kuljettajat ovat luettelossa lihavoituina. Maailmanmestaruuteen yltäneet kuljettajat on korostettu sinisellä värillä. Kuljettajat, jotka ovat kaudesta 2004 lähtien osallistuneet vain perjantain harjoituksiin, eivät ole luettelossa mukana.

Luettelon tilanne on päivitetty São Paulon GP 2022 jälkeen.

A

B

C

D

E

F

G

H

I

J

K

L

M

N

O

P

Q

R

S

T

U

V

W

Y

Z

Kansallisuuden mukaan
MM-sarjan osakilpailuihin on osallistunut kaiken kaikkiaan kuljettajia 40:stä eri maasta. Eniten kuljettajia on Isosta-Britanniasta. Toisena on Yhdysvallat ja kolmantena Italia. Yhdeksää näistä maista edustettiin ensimmäisessä kilpailussa, Britannian Grand Prix'ssa. Uusin kansalaisuus saatiin Australian GP:ssä 2016, kun indonesialainen Rio Haryanto allekirjoitti sopimuksen Manor Racingin kanssa. Kaudella  F1-sarjassa debytoi ensimmäinen kiinalainen kilpakuljettaja, kun Guanyu Zhou teki kuljettajasopimuksen Alfa Romeo Racingin kanssa marraskuussa 2021.

Katso myös 

 Luettelo Formula 1 -kuljettajista, jotka eivät koskaan osallistuneet lähtöön
 Formula 1 ja suomalaiset

Huomioita

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 ChicaneF1 - Kuljettajat
 GrandPrixStats.com - Formula 1 -kuljettajat
 GrandPrix.com
 Oldracingcars.com

k

Formula 1 kuljettajista
Siegessäule

Siegessäule () on Saksan yhdistymissotien kunniaksi pystytetty muistomerkki Berliinissä. Se sijaitsee nykyisin Grosser Stern -nimisellä pyöreällä aukiolla Straße des 17. Junin varrella, joka kulkee Tiergartenin puistoalueen halki.

Siegessäulea ryhdyttiin rakentamaan Heinrich Strackin suunnitelmien mukaan vuonna 1864 Preussin ja Tanskan välisessä sodassa saavutetun voiton kunniaksi. Pylvään rakennustöiden aikana Preussi voitti sodissa myös Itävallan 1866 ja Ranskan 1871. Kun pylväs paljastettiin vuonna 1873, se omistettiin lopulta kaikille näille voitoille. Pylväs muodostui alkujaan kolmesta kerroksesta, jotka oli koristeltu kolmessa sodassa lyödyiltä vihollisilta sotasaaliina saaduilla tykeillä. Pylvään huipulla on Friedrich Draken veistämä voitonjumala Victorian kullattu patsas. Jalustaa kiertää taidemaalari Anton von Wernerin suunnittelema ja Antonio Salviatin toteuttama Saksan historiasta kertova mosaiikki. Jalustan alaosassa on neljä vuosien 1864–1871 sotia kuvaavaa reliefiä, jotka ovat kaikki eri kuvanveistäjien tekemiä.

Siegessäulen alkuperäinen paikka oli valtiopäivätalon edessä Königsplatzilla (nykyinen Platz der Republik), jossa sitä ympäröivät Otto von Bismarckin, Helmuth von Moltken ja Albrecht von Roonin patsaat. Vuonna 1939 pylväs ja patsaat siirrettiin pois Adolf Hitlerin määräyksestä, koska ne olivat hänen (koskaan toteutumattomien) uudisrakennussuunnitelmiensa tiellä. Tuolloin Siegessäule sijoitettiin nykyiseen paikkaansa Tiergartenin puistoon, keskelle Berliinin halkaisevaa, itä–länsi-akseliksi kutsuttua kymmenen kilometriä pitkää suoraa katulinjaa. Pylväälle myös rakennettiin uusi jalusta ja siihen lisättiin neljäs kerros, jolloin se sai nykyisen 67 metrin korkeutensa. Siirto luultavasti pelasti Siegessäulen, sillä alkuperäisellä paikallaan se olisi tuhoutunut toisen maailmansodan pommituksissa. Legendan mukaan ranskalaiset sotilaat halusivat sodan jälkeen räjäyttää Siegessäulen, koska se juhlisti Ranskan nöyryyttävää tappiota Saksalle vuonna 1871, mutta tämä estettiin, koska Berliinin historialliset muistomerkit olivat muutenkin kärsineet kohtuuttomasti.

Siegessäule on yksi Berliinin suosituimpia nähtävyyksiä ja kaupungin keskeisimpiä symboleja. Pylvään jalustassa toimii museo ja sen huipulla 285 porrasaskelman päässä on näköalatasanne.

Berliinin muistomerkit
Muistopylväät
Segovia

Segovia on samannimisen maakunnan pääkaupunki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee Eresma- ja Clamoresjokien yhtymäkohdassa Sierra de Guadarraman vuoriston juurella, noin tunnin ajomatkan päässä maan pääkaupungista Madridista. Kaupungin väkiluku on noin 53 000 (2014).

Maurien aikana kaupungin nimi oli Šiqūbiyyah (arabiaksi شقوبية).

Segovian vanhakaupunki ja sen roomalainen akvedukti on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Kaupunki on suosittu turistikohde, ja siellä vieraillaan erityisesti päiväretkillä Madridista.

Ilmasto 
Segoviassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan viileän ja kuivan kesän välimerenilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 12 °C ja keskimääräinen sademäärä 460 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 50 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 13 millimetriä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ayuntamiento de Segovia 
 UNESCO World Heritage Center
 SPAIN.INFO

Kastilia ja Leónin kaupungit
Segovian maakunta
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Viimeinen mohikaani

Viimeinen mohikaani () on James Fenimore Cooperin teos. Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1826. Kirja kertoo Englannin ja Ranskan välisestä siirtomaataistelusta Pohjois-Amerikan villeissä metsissä. Taistelut imaisevat mukaansa myös alueella asustavia intiaaniheimoja, mukaan lukien mohikaaniheimon kolme viimeistä jäsentä.

Viimeinen mohikaani on Cooperin Nahkasukka-sarjan toinen osa.

Sovitukset
Elokuvien lisäksi Viimeisestä mohikaanista on tehty minitelevisiosarjoja, ooppera ja sarjakuva.

Viimeinen mohikaani, elokuva vuodelta 1920
Viimeinen mohikaani, elokuva vuodelta 1931
Viimeinen mohikaani, elokuva vuodelta 1932
Viimeinen mohikaani, elokuva vuodelta 1936
Viimeinen mohikaani, elokuva vuodelta 1992

Sotaromaanit
1820-luvun kirjat
Valkohuulitarhakotilo

Valkohuulitarhakotilo (Cepaea hortensis) on tarhakotiloihin kuuluva kotilolaji. Se on korkeudeltaan 1,2–1,5 senttimetriä ja leveydeltään 1,8–2,0 senttimetriä.

Ulkonäkö 

Valkohuulitarhakotiloita on muutamia värimuotoja. Joissakin värimuodoissa kuori on yksivärisen keltainen ja toisissa taas pohjalla on 1–5 ruskeaa juovaa. Suomessa tavallisin värimuoto on viisijuovainen.

Lähisukulaisen mustahuulitarhakotilon tunnistaa mustasta huulesta. Niiden väritys on muuten samanlainen kun valkohuulitarhakotilolla. Lisäksi mustahuulitarhakotilo on hiukan suurempi kuin valkohuulitarhakotilo.

Elinympäristö 

Valkohuulitarhakotilo elää Suomen etelä- ja lounaisosan rehevissä lehdoissa ja puutarhoissa.

Ravinto 

Ravintona tämä laji käyttää kasvien vihreitä sekä lakastuneita osia. Valkohuulitarhakotilo pitää esimerkiksi nokkosten lehdistä, sillä nokkosen lehtien polttavat rauhaset eivät satuta kotiloita.

Saalistajat 

Myyrät ja linnut, etenkin rastaat, syövät halukkaasti kotiloita.

Lähteet 

Tarhakotilot
Rosario (Argentiina)

Rosario on kaupunki Argentiinassa. Se on Santa Fen maakunnan suurin kaupunki ja koko Argentiinan kolmanneksi suurin taajama Córdoban ja Buenos Airesin jälkeen. Itse kaupungissa oli vuonna 2010 noin 967 000 asukasta, sen suurkaupunkialueella 1,2 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee noin 300 kilometriä Buenos Airesista pohjoiseen. Rosarion asukasluku on noin 910 000 ja pinta-ala 178 neliökilometriä. 

Nykyisen Rosarion alue asutettiin ensimmäistä kertaa 1600-luvulla. Rosarion varsinaisesta perustamisajasta ei ole tietoa. Siitä tuli kaupunki 5. elokuuta 1852. Tämän jälkeen Rosarion asukasluku alkoi kasvaa nopeammin kuin koskaan ennen. Vielä 1850-luvun alussa Rosarion asukasluku oli ollut noin 3 000. Vuonna 1887 siellä oli noin 50 000 asukasta. 

Kaupunkiin vedettiin rautatie joka yhdisti sen sisämaahan, ja satamaa uusittiin useaan otteeseen. Niinpä Rosario säilyi Argentiinan johtavana satamana ja yhtenä maailman tärkeimmistä viljasatamista 1940-luvulle asti.

Kaupunki sijaitsee Paranajoen länsirannalla noin 290 km Buenos Airesista.

Rosariosta on lentoyhteys Buenos Airesiin, Cordobaan ja Chilen Santiagoon. Linja-autot vievät sekä tärkeimpiin kotimaan kohteisiin että Paraguayhin, Brasiliaan, Chileen ja Uruguayhin.

Club Atlético Rosario Central ja Newell's Old Boys ovat  kaupungin  kaksi jalkapallojoukkuetta maan pääsarjassa.  Jälkimmäisessä pelannut Lionel Messi on kotoisin kaupungista, samoin kuin Che Guevara.

Merkittäviä henkilöitä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Argentiinan kaupungit
Luettelo Viron saarista

Tämä on luettelo Viron saarista.

 Abruka
 Aegna
 Ahtra
 Aksi
 Allu
 Alumine Vaika
 Haldi
 Hara
 Hiidenmaa
 Hobulaid 
 Jüri
 Kabüse
 Kakrasaar
 Kamenka
 Kapussaar
 Keri
 Keskmine Vaika
 Kessulaid
 Kihnu
 Klippa
 Kloostrisaar
 Koipsi
 Kolmenasva
 Kolomtsõ
 Krassi
 Kreenholmi
 Kräsuli
 Kumari
 Kumbli
 Kõinastu laid
 Kõrksaar
 Kääriku
 Lahesaar
 Laidu
 Lambasaar
 Laurisaar
 Lausma
 Liia
 Lõuna-Malusi
 Manilaid
 Mohni
 Muhu
 Munasaar
 Naissaar
 Osmussaar
 Prangli
 Ruhnu
 Saarenmaa
 Saarnaki laid
 Suur-Pakri
 Vohilaid
 Vilsandi
 Vormsi
 Väike-Pakri

Viron saaret
Saarista
Sipadan

Sipadan (malaijiksi Pulau Sipadan) on tuliperäinen saari Malesiassa. Se sijaitsee Celebesinmeressä, noin 36 km Borneosta kaakkoon. Saari on muodostunut merenpohjassa olevan tulivuoren ja vuosituhansien aikana kasvaneen koralliriutan päälle. Se nousee 600 m miltei pystysuoraan merenpohjasta. Koralliriutan ekosysteemi tarjoaa elinympäristön noin 3000 eri lajille.

Saaren tärkein elinkeino on sukellusmatkailu. Todella suosittu sukelluskohde siitä tuli sen jälkeen kun Jacques Cousteau huomasi saaren lajiston monipuolisuuden. Parhaimmissa tapauksessa 10 metrin päässä rannalta on 600 metrin äkkijyrkkä pudotus. Saaren korallien läheisyydessä voi tavata valtavia kalaparvia, haita, kilpikonnia ja valaita. Tyypillisiä lajeja ovat esimerkiksi, barrakudat, rauskut, vasarahait ja valashai. Saaren juuressa on kalkkikiviluolia, joista löytyy kilpikonnan luurankoja.

Suurelle yleisölle saari tuli tunnetuksi vuonna 2000 kun Abu Sayyaf kidnappasi 23. huhtikuuta saarella olleen useiden eri maiden kansalaisista koostuneen matkailijaryhmän Jolon saarelle Filippiineille. Panttivankien joukossa olivat saarella sukeltamassa olleet suomalaiset Seppo Fränti ja Risto Vahanen, jotka vapautettiin saman vuoden syyskuussa. 

Vuoteen 2002 oli kiisteltyä, kuuluiko Sipadan Malesialle vai Indonesialle. Joulukuussa 2002 kansainvälisen tuomioistuimen päätöksellä se päätettiin yhdessä Ligitanin saaren kanssa antaa Malesian hallintaan. Malesian hallituksen päätöksellä saaren sukellusliikkeet määrättiin siirtämään toimintansa Sipadania ympäröiville saarille saaren ekosysteemin suojelemiseksi vuoden 2004 loppuun mennessä. 15. toukokuuta 2006 rakennustarvikelastissa ollut proomu ajautui saaren kylkeen Barracuda Pointin lähellä tuhoten jopa 372 m² saaren koralleista. Myöhemmin kävi ilmi, että rakennustarvikkeet oli varattu saarelle rakennettavaan Malesian hallituksen rahoittamaa sukelluskeskusta varten. Rakennustyöt jatkuvat edelleen muiden sukellusyrittäjien ja Malesian pääministerin vastustuksesta huolimatta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kansainvälisen oikeusistuimen lehdistötiedote 
 FiNS Blog Silminnäkijäkuvaus koralliriutan vaurioista  
 

Malesian saaret
Kiistanalaiset alueet
Richard Ashcroft

Richard Paul Ashcroft (s. 11. syyskuuta 1971, Billinge Higher End, Greater Manchester) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Verve -yhtyeen karismaattisena keulakuvana, vokalistina, kitaristina ja lauluntekijänä. 

Yhtyeen hajottua 1999 Ashcroft on julkaissut kolme soololevyä: Alone With Everybody (2000) nousi ykköseksi brittilistalla, Human Conditions (2002) listasijoitus 3:s ja uusimpana listan sijalle 2 yltänyt Keys To The World (2006).
1990-luvun puolivälissä huume- ja alkoholiongelmien kanssa painiskellut Ashcroft asuu nykyään suurimmasta julkisuusmyllystä vetäytyneenä yhdessä vaimonsa Kate Radleyn ja poikiensa Sonnyn ja Cassiuksen kanssa. Hänet tunnetaan myös Oasis-veljesten Noel ja Liam Gallagherin hyvänä ystävänä - Oasiksella on jopa hänelle omistettu kappale "Cast No Shadow". Coldplay-yhtyeen Chris Martin on sanonut pitävänsä Ashcroftia maailman parhaimpana laulajana. 

Richard Ashcroftin tunnetuimpia tuotoksia ovat "Bitter Sweet Symphony", "Sonnet", "The Drugs Don't Work", "A Song For The Lovers" ja "Break The Night With Colour".

Toukokuussa 2019 Ashcroft sai vuosia kestäneen prosessin jälkeen takaisin tekijäoikeudet ja -krediitit kappaleeseen Bitter Sweet Symphony, josta ne aiemmin menivät Rolling Stones -yhtyeen Mick Jaggerille ja Keith Richardsille The Last Time -kappaleesta lainatun samplen vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viralliset sivut

The Verve
Englantilaiset laulajat
Englantilaiset kitaristit
Brittiläiset lauluntekijät
Rockmuusikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Chiloé

Chiloé on Chilelle kuuluva saari Tyynellämerellä.

Maantiede 
Chiloé on osa Chiloén maakuntaa, johon Chiloén saaren lisäksi kuuluu sen rannikolla sijaitsevia pienempiä saaria sekä osa manner-Chileä. 

Saaren pinta-ala on 8 394 neliökilometriä.  Se on Chilen toiseksi suurin  ja koko Etelä-Amerikan viidenneksi suurin saari. Chiloén erottaa mantereesta Chacaonsalmi. Chiloésta etelään sijaitsevat Chonossaaret. Saaren pääkaupunki on Castro, joka sijaitsee saaren itäosassa. Saaren suurin kaupunki on kuitenkin Ancud. Lisäksi saarella on useita pienempiä kaupunkeja ja kyliä, kuten Quellón, Dalcahue ja Chonchi.

Saarthen kasvillisuus on rehevää ja ilmasto kostea ja tuulinen. Maisemalle ovat tyypillisiä aaltoilevat kukkulat ja tiheät metsät. Saarella on kaksi kansallispuistoa: Chiloén kansallispuisto ja Tantaucon kansallispuisto.

Saarella elää äärimmäisen uhanalainen darwininkettu.

Historia 
Saaren alkuperäisiä asukkaita olivat chonot ja huillichet. Espanjalaiset valtasivat sen vuonna 1567.

Charles Darwin vieraili saarella vuonna 1834.

Vuonna 2012 saarelle avattiin lentokenttä.

Kulttuuri 
Chiloélla on edelleen jäljellä paaluje päällä seisovia puutaloja, jotka olivat aikoinaan kalastajien tyypillisiä rakennuksia muuallakin Chilessä.

Puusta tehdyt Chiloén kirkot ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Chilen saaret
Transilvanian Hunger

Transilvanian Hunger on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1994, ja albumia sanotaan yleensä yhtyeen parhaaksi.

Levyn leimaa-antava piirre on kappaleiden keskenään hyvin samanlainen, tasainen komppi (lukuun ottamatta kappaletta "I En Hall Med Flesk Og Mjød", jossa siirrytään kertosäkeessä toiseen komppiin). Levyllä yhtyeen minimalismi on viety vielä aikaisempia julkaisuja pidemmälle. Levy on äänitetty Fenrizin makuuhuoneessa (johon viitataan sanoilla "Necrohell Studios") neliraitanauhurilla. Esimerkiksi All Music Guiden arviossa (joka on sittemmin korvattu uudella) sanottiin, että levy on "epämiellyttävä hampaanporauskokemus, josta vain epäpyhistä epäpyhimmät teeskentelevät pitävänsä." Black metal -piireissä levyllä on kuitenkin arvostettu maine. Levyn kappaleista nimiraita, "Skald Av Satans Sol" sekä "I En Hall Med Flesk Og Mjød" on valittu yhtyeen Preparing for War -kokoelmalle.

Levyn neljän viimeisen kappaleen sanoitukset on kirjoittanut Varg Vikernes (Burzum). Vikernes itse vierailee myös As Flittermice as Satan's Spies -kappaleessa. Hänen puhumansa "viesti" on kappaleessa väärin päin, mutta toistettaessa kappaletta takaperin kuulee Vargin sanovan "In the name of God, let the churches burn". 

Levyn ensimmäisessä painoksessa oli takakannessa teksti "Norsk Arisk Black Metal" (norjalaista, arjalaista black metallia), mutta levymyyjien saaman negatiivisen palautteen takia se muutettiin myöhemmissä painoksissa muotoon "True Norwegian Black Metal". 

Levyn lyriikoista on löydettävissä avoimen rasistista materiaalia ja levyn julkaisun yhteydessä yhtye ilmoitti, että levy on kritiikin yläpuolella ja sen kritisoiminen ilmentää "juutalaista käytöstä". Seuraavan levyn julkaisun aikoihin Fenriz kielsi yhtyeen olevan poliittinen tai "natsibändi". Myöhemmin Fenriz on ottanut etäisyyttä tämän ajan lausuntoihinsa ja sanonut niiden olleen "inhottavia".

Vuoden 2003 digipak-painoksessa on mukana myös multimediaraita, jossa on yhtyeen jäsenten haastattelut, joissa kerrotaan yhtyeen varhaisten levyjen teosta.

Kappalelista 
 Transilvanian Hunger (06:10)
 Over Fjell Og Gjennom Torner (02:29)
 Skald Av Satans Sol (04:29)
 Slottet I Det Fjerne (04:45)
 Graven Takeheimens Saler (04:59)
 I En Hall Med Flesk Og Mjød (05:13)
 As Flittermice As Satans Spys (05:56)
 En As I Dype Skogen (05:03)

Muusikot 
 Fenriz - rummut, basso &  kitara
 Nocturno Culto - laulu

Vuoden 1994 albumit
Darkthronen albumit
Friiseinsaaret

Friiseinsaaret ovat saariryhmä Euroopan luoteisosassa, Pohjanmeren kaakkoisosassa. Saaret sijaitsevat Alankomaiden, Saksan ja Tanskan rannikoilla Friisinmaan edustalla. Friiseinsaaret jakautuvat kolmeen pienempään saariryhmään:
 Länsifriiseinsaaret
 Itäfriiseinsaaret
 Pohjoisfriiseinsaaret.

Alankomaiden saaret
Saksan saaret
Tanskan saaret
Pohjanmeri
Friisia
Risto Paananen

Risto Juhani ”Rife” Paananen (s. 1958) on Leevi and the Leavingsissa vaikuttanut muusikko. Hän soitti yhtyeessä muun muassa kitaraa ja bassoa. Paananen kuului Leevi and the Leavingsiin sen perustamisvuodesta 1978 aina vuoteen 2003 saakka, jolloin yhtyeen laulaja ja keulahahmo Gösta Sundqvist kuoli sydänkohtaukseen. Sundqvistin kuoltua Paananen ja Leavingsin muut jäsenet Juha Karastie ja Niklas Nylund päättivät lopettaa yhtyeen, sillä heidän mukaansa Sundqvistin mukana kuoli myös yhtyeen sielu. Paananen vältteli muiden Leevi and the Leavingsin jäsenten tavoin tietoisesti julkisuutta ja halusi pitää yksityiselämänsä täysin omana tietonaan. 

Ennen Leevi and the Leavingsia Paananen soitti muun muassa Let’s Mennään -nimisessä yhtyeessä. Hän julkaisi vuonna 1979 soolosinglen "Rakastan"/"Police special", jonka molemmat kappaleet ovat Paanasen sävellyksiä. Paananen on soittanut myös komppikitaraa Aarne Tenkasen taustayhtyeessä Tempuntekijät.

Lähteet 

Leevi and the Leavings
Suomalaiset muusikot
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Tyrrhenanmeri

Tyrrhenanmeri on Välimeren osa Manner-Italian länsipuolella eli Apenniinien niemimaan, Korsikan, Sardinian ja Sisilian ympäröimänä. Syvimmillään se on 3785 metriä syvä. Tyrrhenanmeri sijaitsee Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen rajalla, joten sen syvyyksissä on harjanteita ja aktiivisia tulivuoria. Meri on haaste purjehtijalle, sillä monet paikallistuulet sotkevat sen tuulioloja:
 Sirocco ja Ostro etelästä
 Libreccio lounaasta
Muinaiset kreikkalaiset uskoivat, että tuulten koti oli Tyrrhenanmeren luodoilla, Aeoluksen hoivissa. Tyrrhenanmeri on saanut nimensä etruskien kreikankielisestä nimestä tyrrhēnoi.

Italian merialueet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Välimeri
Meritorjuntaohjus

Meritorjuntaohjus on pinta-alusten tuhoamiseen tarkoitettu ohjus. Useimmat meritorjuntaohjukset ovat lähellä merenpintaa lentäviä, nopeudeltaan alle äänennopeuden ja ovat inertia- ja tutkaohjautuvia. Meritorjuntaohjus voidaan laukaista lentokoneesta, laivasta, sukellusveneestä tai maalla sijaitsevasta laukaisualustasta. Ohjusvene on meritorjuntaohjuksin käytävään taisteluun kehitetty pieni 200–300 tonnin sota-alus.

Meritorjuntaohjuksia voidaan torjua ohjustentorjuntaohjuksilla, kuten Sea Sparrow ja Sea Wolf tai konetykkijärjestelmillä, kuten Phalanx CIWS sekä erilaisilla harhautusjärjestelmillä.

Meritorjuntaohjuksia 
Exocet
Boeing Harpoon
RBS15
H-22
Neptun
Naval Strike Missile

Suomen puolustusvoimien käyttämiä meritorjuntaohjuksia
Meritorjuntaohjus 66 (MtO 66)
Meritorjuntaohjus 85 (MtO 85)

Lähteet
Peukaloisen retket villihanhien seurassa

Peukaloisen retket villihanhien seurassa () on ruotsalaisen Selma Lagerlöfin kirjoittama lastenromaani, joka julkaistiin kahdessa osassa 1906–1907. Satukirjojen klassikoksi kehittyneen romaanin päähenkilö on hanhien mukana ympäri Ruotsia kulkeva pikkupoika Nils Holgersson eli Peukaloinen. Kirja tarkoitettiin koulujen lukukirjaksi, jossa kuvattiin Ruotsin valtakuntaa ja kulttuuria.

Kirjan suomensi Juhani Aho käsikirjoituksesta, mikä näkyy muun muassa siinä, että luku mustien ja harmaiden rottien sodasta on katkelmallinen. Ahon suomennoksen ensipainos on myös bibliofiilisesti erityisen arvokas, koska Lagerlöf muutti vielä tarinaansa suomennoksen jälkeen. Maija Karma kuvitti suomalaisen laitoksen vuonna 1958 ja sai seuraavana vuonna kuvituksestaan Rudolf Koivu -palkinnon.

Ennen Peukaloisen retkiä olivat ilmestyneet sellaiset lastenkirjallisuuden klassikot kuin Lewis Carrollin Liisan seikkailut ihmemaassa (1865) ja Rudyard Kiplingin Viidakkokirja (1894), joista jälkimmäisen eläintarinoiden sanotaan innoittaneen Lagerlöfiä oman tarinansa luomiseen. Tällaiset kuvitteelliset, fantasiaelementtejä sisältävät lasten tarinat voidaan nähdä osana impressionismin taidesuuntaa.

Juoni 
Nils Holgersson on pikkupoika, jonka mielestä mukavinta on syödä ja nukkua. Toiseksi kivointa on tehdä kiusaa, etenkin eläimille. Erään tapauksen jälkeen Holgerssonien kotihaltia taikoo hänet pikkuruiseksi ja antaa hänelle kyvyn puhua eläimille. Villihanhet ottavat hänet kesyhanhineen mukaansa ja matkaavat Ruotsin maakuntien poikki. Matkan varrella Peukaloinen oppii kunnioittamaan eläimiä ja kasvaa aikuiseksi.

Anime ja sarjakuva 

Kirjasta on tehty vuonna 1980 japanilais-itävaltalaisena yhteistyönä tehty piirrossarja Peukaloisen retket. Sarjaan perustuen julkaistiin myös sarjakuvalehti.

Muuta 

Hanhen selässä lentävä Nils Holgersson – tunnettu kuva kirjasta – on kuvattu Ruotsin 20 kruunun setelin selkäpuolella. Myös saksalainen autolautta M/S Nils Holgersson on nimetty Nils Holgerssonin mukaan.

Aiheesta muualla 
 Kirja Project Gutenbergissä ruotsiksi

Ruotsalaiset lastenkirjat
Vuoden 1906 kirjat
Selma Lagerlöfin teokset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Centria-ammattikorkeakoulu

Centria-ammattikorkeakoulu on vuonna 1995 perustettu, Keski-Pohjanmaan Kokkolassa, Pohjanmaan Pietarsaaressa ja Pohjois-Pohjanmaan Ylivieskassa toimiva korkeakoulu. Se oli aikaisemmalta nimeltään Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu. 

Syksyllä 2014 uutisoitiin valtion säästötoimien vaikutuksista Centria-ammattikorkeakoulun tutkimus- ja kehitystoimintaan. Samalla kerrottiin toiminnan keskittämisaikeista kahteen toimipisteeseen: Kokkolaan ja Ylivieskaan. Nykyään opetusta on Kokkolassa, Pietarsaaressa ja Ylivieskassa, jossa tarjotaan ainoastaan monimuotokoulutuksia. Centria-ammattikorkeakoulun tutkimus-, kehitys ja innovaatiotoiminta (TKI) on monipuolista ja laajuudeltaan Suomen ammattikorkeakoulujen kärkeä, ammattikorkeakoulun kokoon suhteutettuna Suomen suurinta. Centrian osuus ammattikorkeakoulukentän ulkopuolisista TKI-tuloista on 2,7 kertainen laskennalliseen kokoon nähden.  

Vuonna 2018 Centriasta valmistui 525 opiskelijaa, joista 39 oli ylempiä ammattikorkeakoulututkintoja. Henkilöstöä oli 290, joista TKI-henkilöstöä 110. Opettajista 64 osallistui tutkimus- ja kehitystoimintaan.  Opiskelijoita oli vuonna 2019 opetushallinnon tilastopalvelu Vipusen mukaan 2 961. 

Centrian strategiaan vuosille 2018–2022 on asetettu tavoitteeksi, että se kehittyy ainutlaatuiseksi opiskelun ja työelämän kohtaamispaikaksi sekä luo mahdollisuuden opintosisältöjen ennakkoluulottomaan yksilölliseen yhdistelemiseen.

Koulutusalat ja tutkinnot
 Humanistinen ala: yhteisöpedagogi
 Kulttuuriala: musiikkipedagogi
 Liiketalous: tradenomi
 Sosiaali- ja terveysala: sairaanhoitaja, sosionomi, terveydenhoitaja
 Tekniikka: insinööri (prosessi- ja materiaalitekniikka, kemiantekniikka, konetekniikka, sähkö- ja automaatiotekniikka, tieto- ja viestintätekniikka, tuotantotalous)

Sähkö- ja automaatiotekniikan erikoisuutena on painottuminen energian siirron ja tuotannon kysymyksiin.

Koulutusta järjestetään päivä- ja monimuotototeutuksina. Centria-ammattikorkeakoulu tarjoaa myös ylempiä ammattikorkeakoulututkintoja liiketaloudessa, tekniikassa sekä sosiaali- ja terveysalalla.

Kansainvälisyys 
Centria on Suomen kansainvälisin korkeakoulu. Joka viides opiskelijoista tulee ulkomailta. Tutkinto- ja vaihto-opiskelijat sekä vierailevat luennoitsijat edustavat kymmeniä eri kansallisuuksia.

Opiskelijakunta
Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (COPSA) edustaa kaikkia Centria-ammattikorkeakoulun opiskelijoita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Centria-ammattikorkeakoulu

Suomen ammattikorkeakoulut
Kokkolan oppilaitokset
Pietarsaaren oppilaitokset
Ylivieskan oppilaitokset
Korona

Korona tai corona voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Korona
 korona (peli), biljardin tapainen peli
 korona (aurinko), Auringon uloin kerros
 koronapurkaus, lievä purkaus korkeajännitteisessä piirissä
 Viikin Infokeskus Korona, Helsingissä sijaitseva rakennus, jossa sijaitsee mm. Viikin tiedekirjasto
 Korona, hypermarketteihin keskittynyt kauppaketju Valko-Venäjällä
 koronavirukset, ihmisillä ja eläimillä yleisiä taudinaiheuttajia, erityisesti:
 koronavirus SARS-CoV-2, joka vuonna 2020 aiheutti COVID-19-pandemian
 Korona, kansankielinen nimitys COVID-19-pandemiatilalle
 Korona radiata, hedelmöittymätöntä munasolua ympäröivä kerros
 Korona (yritys), suomalainen keittiövalmistaja Pohjois-Savossa Leppävirralla.

Corona
 corona, seppele antiikissa
 Corona, Korona, naisen etunimi
 Corona, yhdysvaltalainen vakoilusatelliittisarja
 Corona, yhdysvaltalainen kaupunki
 Corona, italialainen eurodance-yhtye
 Corona, meksikolainen olut
 Corona Australis, Etelän kruunu, tähdistö
 Corona Borealis, Pohjan kruunu, tähdistö
 Corona Australidit, meteoriparvi
 Corona del Mar, asuinalue Newport Beachissä Kaliforniassa
 M/S Svea Corona, Silja Linen autolautta
 M/S Tor Corona, Macoma Shippingin ro-ro-rahtialus
 Toyota Corona, automalli
 Corona baari & biljardi, baari Helsingissä
 pyhä Corona, 100-luvulla elänyt kristitty marttyyri
 Corona, sukunimenä:
 Fernando Corona, Murcod (s. 1970), meksikolainen elektronisen musiikin artisti
 Jesús Manuel Corona (s. 1993), meksikolainen jalkapalloilija
 José de Jesús Corona (s. 1981), meksikolainen jalkapallomaalivahti
 Juan Corona (1934–2019), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja
Kiila (albumi)


Kiila on suomalaisen Apulanta-yhtyeen kahdeksas studioalbumi. Se äänitettiin toukokuun 2004 ja tammikuun 2005 välillä ja julkaistiin 16. maaliskuuta 2005. Tyyliltään levy on vakavaa ja paikoin raskasta rockia. Osassa albumin kappaleista on mukana jousisoittimia,joihin sovitukset  on tehnyt Anssi Tikanmäki. Albumi myi kultaa julkaisupäivänään, ja myöhemmin myös platinaa, yli 50 000 kappaletta ollen Apulannan menestynein albumi. Kiilalta julkaistiin kaksi singleä, Pahempi toistaan ja Armo, joista kummastakin tuli runsaasti soitettu radiohitti.  Kaukaa lähelle -kappaleessa kitaraa soitti Nightwish-yhtyeen Emppu Vuorinen. Bassoa albumilla soittaa ensimmäistä kertaa basisti Sami "Parta-Sami" Lehtinen. Lehtisellä on ollut kokemusta Apulannasta aikaisemmilta vuosilta toimiessaan Apulannan kiertuekitaristina.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Toni Wirtanen – laulu, kitara 
 Simo ”Sipe” Santapukki – rummut
 Sami Lehtinen – basso

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Nyt.fi: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Apulannan albumit
Swallow the Sun

Swallow the Sun on melodista doom- ja death metal -musiikkia esittävä yhtye Jyväskylästä.

Historia 

Swallow the Sunin perusti kitaristi Juha Raivio vuonna 2000. Kolmen vuoden päästä vuonna 2003 yhtye äänitti ensimmäisen tuotoksensa, demon nimeltä Out of This Gloomy Light, joka sisälsi neljä kappaletta. Samana vuonna yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Firebox Recordsin kanssa, ja saman vuoden aikana julkaistiin debyyttialbumi The Morning Never Came. Inferno-lehti valitsi yhtyeen vuoden tulokkaaksi.

Huhtikuussa 2005 Swallow the Sun julkaisi singlen Forgive Her..., jolla on myös cover-versio Candlemass-yhtyeen kappaleesta "Solitude". Single nousi ensimmäisellä viikolla Suomen singlelistan sijalle 4. Elokuussa 2005 ilmestyi yhtyeen toinen albumi Ghosts of Loss, joka nousi listalla sijalle 8.

Swallow the Sunin kolmannen albumin Hope julkaisi 7. helmikuuta 2007 Spinefarm Records. Albumin äänitykset tehtiin Seawolf-studiolla Suomenlinnassa syys- ja lokakuussa 2006. Albumi nousi Suomen albumilistalle sijalle 3.

14. toukokuuta 2009 Swallow the Sun ilmoitti virallisella sivustollaan rumpali Pasi Pasasen jättävän yhtyeen. Pasasella ei omien sanojensa mukaan enää ollut tarpeeksi motivaatiota Swallow the Sunissa työskentelyyn. Hänen tilalleen tuli Kai Hahto.

Neljäs albumi New Moon julkaistiin Suomessa 4. marraskuuta 2009, viides albumi, Emerald Forest and the Blackbird 1. helmikuuta 2012 ja kuudes albumi, Songs from the North I, II & III 13. marraskuuta 2015.

Jäsenet 

 Juuso Raatikainen – rummut (2015–)
 Matti Honkonen – basso (2001–)
 Mikko Kotamäki – laulu (2001–)
 Juha Raivio – kitara (2000–)
 Juho Räihä – kitara (2018–)
 Jaani Peuhu –  kosketinsoittimet (2018–)

Entiset jäsenet 
 Pasi Pasanen – rummut (2000–2009)
 Kai Hahto – rummut (2009–2015)
 Aleksi Munter – kosketinsoittimet (2001–2016)
 Markus Jämsen – kitara (2001–2018)

Diskografia 
Studioalbumit

 Virallisella listalla sija 8

EP:t

Singlet
 ”Forgive Her...” (2005, Firebox Records)
 ”Don’t Fall Asleep” (2007, Spinefarm Records)
 ”Upon the Water” (2019)
 ”Firelights” (2019)
 ”Woven into Sorrow” (2021)
 ”Enemy” (2021)

Demot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
 Official Fan club
 
 Noise.fi
 Diskografia sivustolla Discogs.com
 

Suomalaiset death metal -yhtyeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomalaiset doom metal -yhtyeet
Luettelo tenoreista

Tämä on kansallisuuksien mukaan osioihin jaettu luettelo oopperalaulajista, joiden ääniala on tenori.

Argentiinalaisia
José Cura
Raúl Giménez
Marcelo Álvarez

Chileläisiä
Ramón Vinay

Englantilaisia
Jonathan Antoine
Philip Langridge
Peter Pears
Paul Potts
Ian Bostridge
Stuart Burrowes

Espanjalaisia
Giacomo Aragall
José Carreras
Plácido Domingo
Alfredo Kraus

Irlantilaisia
John McCormack

Italialaisia
Carlo Bergonzi
Enrico Caruso
Franco Corelli
Andrea Cesare Coronella
Beniamino Gigli
Mario Lanza
Giacomo Lauri-Volpi
Giovanni Martinelli
Mario Del Monaco
Vincenzo Da Scola
Giuseppe Di Stefano
Luciano Pavarotti
Tito Schipa
Ferruccio Tagliavini
Francesco Tamagno
Giovanni Zenatello

Itävaltalaisia
Richard Tauber

Kanadalaisia
Ben Heppner
Léopold Simoneau
Jon Vickers

Meksikolaisia
Ramón Vargas
Rolando Villazón

Perulaisia
Juan Diego Flórez

Ranskalaisia
Roberto Alagna
Raoul Jobin
Georges Thill

Ruotsalaisia
Jussi Björling
Nicolai Gedda

Saksalaisia
Fritz Wunderlich
Siegfried Jerusalem
René Kollo
Max Lorenz
Rudolph Schock
Peter Schreier
Ludwig Suthaus
Gerhard Unger
Wolfgang Windgassen
Jonas Kaufmann
Thomas Piffka
Stefan Vinke

Slovenialaisia
Anton Dermota

Suomalaisia
Aki Alamikkotervo
Jyrki Anttila
Petri Bäckström
Niall Chorell
Ari Grönthal
Eero Erkkilä
Jeremias Erkkilä
Pentti Hietanen
Anssi Hirvonen
Reijo Ikonen
Joni Jarkko
Hannu Jurmu
Esko Jurvelin
Tuomas Katajala
Kalle Koiso-Kanttila
Pekka Kuivalainen
Timo Kuusisto
Topi Lehtipuu
Peter Lindroos
Jussi Myllys
Jyrki Niskanen
Mika Nisula
Pekka Nuotio
Tom Nyman
Elias Palola
Mika Pohjonen
Seppo Ruohonen
Mikko Salakari
Petrus Schroderus
Jorma Silvasti
Raimo Sirkiä
Juhana Suninen
Veikko Tyrväinen
Heikki Rainio
Markus Nykänen
Kari Kuoppa

Sveitsiläisiä
Eric Tappy

Tanskalaisia
Lauritz Melchior

Uusiseelantilaisia
Simon O'Neill

Venäläisiä
Vladimir Atlantov
Konstantin Pluzhnikov
Dmitry Golovnin
Evgeny Akimov
Yuri Marusin
Vladimir Galouzin
Maxim Aksenov

Yhdysvaltalaisia
James King
Richard Leech
James McCracken
Jan Peerce
Neil Shicoff
Jess Thomas
Richard Tucker

Katso myös
Luettelo altoista
Luettelo baritoneista
Luettelo bassobaritoneista
Luettelo kontratenoreista
Luettelo mezzosopraanoista
Luettelo sopraanoista

Tenorit
Tenorit
Sopwith Camel

Sopwith Camel oli englantilainen ensimmäisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone, jota pidettiin eräänä aikansa parhaista sotilaslentokoneista.

Sopwith Aviation Company valmisti Camelia vuodesta 1916 lähtien noin 6 000 kappaletta. Koneen nimi Camel (”kameli”) tuli sen konekivääreitä peittävästä suojapellistä, joka muistutti kamelin kyttyrää.

Camelit pudottivat 1 294 viholliskonetta.

Tunnettu Sopwith Camelilla lentänyt mielikuvituslentäjä on Ressu, joka metsästää sillä Punaista paronia.

Tekniset tiedot
 miehistö: 1
 pituus: 5,64 m
 kärkiväli: 8,5 m
 korkeus: 2,59 m
 moottorit:
Clerget 9B, 130 hv, vakiomalli
Clerget 9Bf, 140 hv
Le Rhône 9J, 110 hv
Bentley BR1, 150 hv, standardi Britannian laivaston ilmavoimien koneissa
Gnome Monosoupape 9B-2, 100 hv
Gnome Monosoupape 9N, 150 hv
 paino: 660 kg
 nopeus: 173 km/h
 aseistus: 2 × 7,7 mm Vickers-konekivääriä

Suorituskyky
 huippunopeus: 180 km/h
 sakkausnopeus: 92,6 km/h
 siirtolentomatka: 485 km
 lakikorkeus: 6 400 m

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset hävittäjälentokoneet
1910-luvun hävittäjälentokoneet
Sopwithin ilma-alukset
Punamultahallitus

Punamultahallitus on hallitus, jonka rungon muodostavat Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Suomen Keskusta (aikaisemmin Maalaisliitto). Punamulta on talonpoikaisten rakennusten maalaamiseen käytetty maali. Poliittisena nimityksenä substantiiviattribuutti ”puna” tarkoittaa sosialidemokraatteja, ja multa viittaa peltoon ja maaseutuun eli keskustan historiallisiin juuriin. Ensimmäinen punamultahallitus oli edistyspuolueeseen kuuluneen Cajanderin hallitus.

Mikäli hallitukseen on kuulunut runkona SDP:n sekä Keskustan lisäksi SKDL on hallitusta kutsuttu kansanrintamahallitukseksi.

Yleislänsieurooppalaisessa kielenkäytössä punamultaa tai kansanrintamaa vastaa nykyään lähinnä keskusta-vasemmistolainen hallitus.

Vanhasen I hallitus oli punamultahallitus, sillä Kokoomus ja Vasemmistoliitto olivat oppositiossa.

Punamultahallitukset 

Seuraavissa hallituksissa on ollut mukana sekä SDP että Keskusta (Maalaisliitto), usein myös RKP sekä liberaalit Edistyspuolue, KP ja LKP.

 12.3.1937–1.12.1939 – Cajanderin III hallitus
 1.12.1939–27.3.1940 – Rytin I hallitus
 17.1.1951–20.9.1951 – Kekkosen II hallitus
 20.9.1951–9.7.1953 – Kekkosen III hallitus
 5.5.1954–20.10.1954 – Törngrenin hallitus
 20.10.1954–3.3.1956 – Kekkosen V hallitus
 3.3.1956–27.5.1957 – Fagerholmin II hallitus
 4.9.1972–13.6.1975 – Sorsan I hallitus
 6.5.1983–30.4.1987 – Sorsan IV hallitus
 17.4.2003–24.6.2003 – Jäätteenmäen hallitus
 24.6.2003–19.4.2007 – Vanhasen I hallitus

Katso myös
 Porvarihallitus
 Sateenkaarihallitus
 Sinipunahallitus
 Kansanrintamahallitus

Hallituskoalitiot
Le Mansin 24 tunnin ajo

Le Mansin 24 tunnin ajo () on autourheilukilpailu, jossa tavoitteena on vuorokauden yhtämittaisessa ajossa ajaa pisin mahdollinen matka. Kilpailu ajetaan Circuit de la Sarthen radalla Sarthen departementissa Ranskassa, lähellä Le Mansin kaupunkia.

Le Mansin 24 tunnin kilpailu järjestettiin ensi kertaa 26.–27. toukokuuta vuonna 1923, ja on sen jälkeen järjestetty vuosittain kesäkuussa lukuun ottamatta vuotta 1956, jolloin ajettiin heinäkuussa, ja 1968 syyskuussa maan poliittisen kuohunnan takia. Vuonna 1936 kilpailua ei taloudellisten vaikeuksien vuoksi järjestetty, eikä toisen maailmansodan vuoksi vuosina 1940–1948. Kilpailun järjestävä seura on Automobile Club de l’Ouest.

Vuoden 1955 kisassa tapahtui historian suurin moottoriurheiluonnettomuus, jossa sai surmansa kuljettajan lisäksi 82 ihmistä, kun palavan auton kappaleet lensivät yleisön joukkoon. Kisat saivat kuitenkin jatkua keskeytymättä. Kilpailuissa on tapahtunut useita muitakin kuolonkolareita.

Kilpailu ajetaan 13,6259 kilometriä (8,4667 mailia) pitkällä radalla, jossa on osia sekä yleisistä teistä että varsinaisesta kilparadasta. Myös aikaisemmin yleisestä tiestä koostuneisiin osioihin on jouduttu tekemään turvallisuusparannuksia.

Kilpailussa kilpailevat sekä yksinomaan kilpailukäyttöön suunnitellut prototyypit (nykyisin LMP1 ja LMP2), että sarjatuotantoautoihin pohjautuvat GT-autot ( tai ) joihin kuuluvat amatööriluokka GT-Am ja ammattilaisluokka GT-Pro. Nykyään kussakin autokunnassa on kolme vuorotellen ajavaa kuljettajaa.

Elokuvat

Vuoden 1955 onnettomuudesta on Ranskassa tehty Ylen kanssa yhteistuotantona sarjaan Arkistojen salat dokumentti Le Mansin onnettomuus 1955, jonka Teema esitti 30. maaliskuuta 2012.

Vuonna 1971 valmistui Lee H. Katzin ohjaama fiktiivinen elokuva Le Mans, jonka pääosassa on Steve McQueen.

Vuonna 2019 valmistui James Mangoldin ohjaama elokuva Ford v Ferrari, jonka pääosissa ovat Matt Damon ja Christian Bale. Elokuva kertoo vuoden 1966 Le Mansin kilpailusta.

Voittajat

Katso myös 
Le Mansin onnettomuus 1955

Lähteet

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Laajamittaiset tilastot tuloksista joka vuodelta les 24heures du mans 

Seulonnan keskeiset artikkelit