joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Maakuntakaava

Maakuntakaava on yleispiirteinen suunnitelma maakunnan alueiden käytöstä. Siinä osoitetaan valtakunnallisesti, maakunnallisesti ja seudullisesti merkittävä maankäyttö. Maakuntakaava laaditaan maakunnan tai sen osan alueelle, ja se voidaan laatia myös jotakin tiettyä aihekokonaisuutta käsittelevänä vaihemaakuntakaavana. Maakuntakaava ohjaa kuntien yleis- ja asemakaavoitusta ja viranomaisten muuta alueiden käytön suunnittelua.

Maakuntakaavan laatiminen 
Maakuntakaavan laatimisesta vastaa maakunnan liitto, ja sen hyväksyy maakuntavaltuusto. Maakuntakaavan laatiminen perustuu  maankäyttö- ja rakennuslakiin, jossa määritellään sen sisältövaatimukset. Maakuntakaavassa suunnitellaan yleispiirteisesti alueiden käyttöä alueella, muun muassa alue- ja yhdyskuntarakennetta, liikenneyhteyksiä, vesihuoltoa, luonnonsuojelua, kulttuuriympäristöarvoja ja virkistysalueita.

Taajamatoimintojen alue 

Taajamatoimintojen alue merkitään maakuntakaavaan kirjaimella A.

Keskustatoimintojen alue 

Keskustatoimintojen alue merkitään maakuntakaavaan kirjaimella C.

Palvelujen alue 

Palvelujen alue merkitään maakuntakaavaan kirjaimella P.

Vähittäiskaupan suuryksiköiden alue ja vähittäiskaupan kehittämisen kohdealue

Vähittäiskaupan suuryksiköiden alue merkitään maakuntakaavaan kirjaimin KM, vähittäiskaupan suuryksikkö kirjaimin km.

Työpaikka-alue 

Työpaikka-alue merkitään maakuntakaavaan kirjaimin TP

Teollisuus- ja varastoalue 

Teollisuus ja varastoalue merkitään maakuntakaavaan kirjaimin T

Kaupunkialue

Kehittämisen kohdealue

Muut kohteet 
Maakuntakaavaan merkitään myös suuronnettomuusvaarallinen laitos ja suuronnettomuusvaaran aiheuttavan kohteen konsultointivyöhyke.

Lähde: Päijät-Hämeen maakuntaliiton maakuntakaava 2014, voimassa 2016-

Historia 
Ennen täyteen kuntaitsehallintoon siirtymistä vuonna 1993, jolloin maakuntakaavaa edeltäneen seutukaavan laatiminen siirrettiin maakuntien liitoille, seutukaavan laatimisvelvollisuus oli seutukaavaliitoilla.

Ennen keväällä 2016 voimaan tullutta maankäyttö- ja rakennuslain muutosta maakuntakaavat vahvistettiin ympäristöministeriössä.

Katso myös

Yleiskaava
Asemakaava

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maakuntakaava
 Tietoa kaavoituksesta Uudenmaan liiton sivuilla 

Kaavoitus
A. W. Yrjänä

A. W. Yrjänä (oikealta nimeltään Aki Ville Yrjänä, s. 30. heinäkuuta 1967 Kemi) on suomalainen rock-muusikko ja runoilija. Hän on tullut tunnetuksi CMX-yhtyeen laulajana, sanoittajana ja basistina. Hän on myös säveltänyt suurimman osan CMX-yhtyeen lauluista. Lisäksi hän on julkaissut kuusi runokokoelmaa.

Elämä ja ura 

Yrjänä asui nuoruudessaan Torniossa. Yrjänän työläiskodissa luettiin runoutta ja hän harrasti tieteiskirjallisuutta. Hän oli myös kiinnostunut parapsykologiasta ja teosofiasta. Yrjänä innostui punkrockista ja osallistui erilaisiin yhtyehankkeisiin. 18-vuotiaana hän perusti CMX:n. Yrjänä toimi vuosina 1987–88 torniolaisen hardcore punk -yhtye Terveiden käsien kitaristina ja soitti yhtyeen EP-levyillä Oma koloni, Anno Domini sekä Pahan voima. Kyseisillä EP:illä Yrjänä vastasi myös kappaleiden sävellyksistä. Muutettuaan Helsinkiin hän opiskeli yliopistossa teologiaa, uskontotiedettä ja filosofiaa. Myöhemmin hän jätti opintonsa kesken ja siirtyi kokonaan muusikon uralle.

Yrjänän sanoitusten tunnusomainen piirre on symbolisuus ja kuvallisuus sekä vaikutteiden ottaminen uskonnoista, mytologioista ja kansanperinteestä. Sanoituksia on pidetty vaikeaselkoisina, mutta niiden takana on Yrjänän itsensä mukaan yhteiskunnallista kantaaottavuutta.

Julkaisevana runoilijana Yrjänä aloitti vuonna 1997 esikoiskokoelmallaan Arcana, josta otettiin yhdeksän painosta. Hän on julkaissut viisi runokokoelmaa, joista kaksi ensimmäistä kustansi Like ja uudemmat Johnny Kniga. Yrjänän runoudessa esiintyy sekä filosofisia teemoja että arkista kuvausta. Yrjänän esikoisromaani Joonaanmäen valaat julkaistiin huhtikuussa 2017. 

CMX:n lisäksi Yrjänä on muun muassa Osuuskunta Lilithin perustajajäsen sekä tuotantoyhtiö Inkfishin osakas. Yrjänä on naimisissa toimittaja-muusikko Kikke Heikkisen kanssa. Pariskunta asuu Porvoossa.

Diskografia

CMX 
Katso CMX-diskografia yhtyeen artikkelista.

Terveet Kädet 
 Oma koloni (1988)
 Anno Domini (1989)
 Pahan voima (nauhoitettu 1987, julkaistu 1995)

Kirjallinen tuotanto

Romaanit

Runokirjat 
 
 
 
 
 

Arcana ja Rota on julkaistu myös CD-äänikirjana Yrjänän lukemana.

Muut kirjat

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 A. W. Yrjänä: ”En koe olevani rokkari”. Radiomafian Kohtaaminen.
 Perttu Häkkinen: A. W. Yrjänä & salatieteet.
 Rouhiainen, Mikko & Saxell, Jani: A. W. Yrjänä haaveilee levystä, jolla olisi vain korppikotkan raakuntaa. Ylioppilaslehti 12/2002.
 Parhi, Katariina: A. W. Yrjänä. Kaltio 6/2002.
 Yrjänä, A. W.: Minun pohjoiseni. Kaltio 4/2006.

CMX
Suomalaiset basistit
Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset runoilijat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

Tämä on luettelo Suomen pinta-aloiltaan sadasta suurimmasta järvestä. Luettelo perustuu ympäristöhallinnon julkaisemiin luetteloihin ”Suomen järvet yli ” ja ”Suomen järvet ”.

Suomessa on  vähintään viiden aarin kokoista järveä ja lampea. Näistä  on alle hehtaarin kokoisia lampia. Järvistä on pinta-alaltaan yli yhden neliökilometrin , yli kymmenen neliökilometrin 326 ja yli sadan neliökilometrin 46. Yli  kokoisia suurjärviä Suomessa on 17 eli enemmän kuin missään muussa Euroopan maassa Venäjää lukuun ottamatta, mutta järvet ovat suhteellisen matalia. Suomen 5 suurimman järven vedet mahtuisivat esimerkiksi Ruotsin Vätterniin.

Luettelo suurimmista järvistä 

Luettelossa on mukana tekojärviä (Lokka ja Porttipahta). Padottuja merenlahtia kuten Luodonjärveä ja Uudenkaupungin makeavesiallasta ei ole otettu luetteloon. Saimaan osalta on olemassa vähintään kaksi tulkintaa. Tähdillä merkityt järvet ovat Saimaaseen liittyviä järviä (katso taulukon alle).

Taulukossa on ensimmäisellä rivillä annettu varsinaisen Saimaan pinta-ala, mutta maailman suurimpien järvien vertailussa voidaan käyttää koko Saimaan (Iso-Saimaa, Suur-Saimaa) vesialueen pinta-alaa 4 200 tai jopa 4 380 neliökilometriä. Tähdellä merkityt ovat Saimaan järvenosia, jotka ovat salmiyhteydessä keskenään ja joiden pinnat ovat lähes samalla korkeudella. Tämän vuoksi niitä toisinaan pidetään yhtenä ainoana suurjärvenä, mutta salmien kapeuden vuoksi muun muassa ympäristöministeriö on käsitellyt niitä itsenäisinä järvinä.

Samaan tapaan voitaisiin myös esimerkiksi seuraavat vedenpinnaltaan samalla korkeudella olevat monialtaiset vesialueet lukea yhdeksi suurjärveksi:

 Iso-Kalla (Kallavesi, Suvasvesi, Juurusvesi, Riistavesi ja Muuruvesi), pinta-ala 
 Kitkajärvi (Yli-Kitka ja Ala-Kitka) ja Posiojärvi, pinta-ala 
 Längelmävesi, Koljonselkä ja Roine – Mallasvesi 
 Iisvesi, Niinivesi, Rasvanki ja Virmasvesi.
 Iso-Kulovesi (Kulovesi, Rautavesi), pinta-ala 66,7 neliökilometriä

Katso myös 
 Luettelo Ruotsin suurimmista järvistä
 Luettelo Viron suurimmista järvistä
 Luettelo Suomen yli sata kilometriä pitkistä joista
 Luettelo Suomen vesistöistä
 Luettelo Suomen sisävesien suurimmista saarista

Lähteet 
 Kuusisto, Esko (toimittaja): Veden kierto–Hydrologinen palvelu Suomessa 1908–2008(PDF), Suomen Ympäristökeskus, ISBN 978-952-11-3128-8, Hämeenlinna, 2008
 Ympäristöministeriö – Suomen järvet yli 40 neliökilometriä (arkistoitu linkki)

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Järvitilastot/Suurimmat järvet;Järviwiki

 Suurimmat
Järvistä
Suomen suurimmat järvet
Suomen sata
Herakleides

Herakleides (, n. 387 – 312 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

Elämä 

Herakleides oli kotoisin Pontoksesta (Heraklea Pontika), nykyisen Turkin Ereglistä. Hänen ylhäinen ja varakas isänsä lähetti hänet Ateenaan opiskelemaan Platonin Akatemiaan sen perustajan Platonin ja tämän seuraajan Speusippoksen alaisuuteen. Hän oli kuitenkin myös Aristoteleen oppilaana. 

Sudan mukaan Platon jätti koulunsa ja oppilaansa Herakleideen johtoon toisen ja kolmannen Sisilian-matkansa ajaksi. Speusippos oli määrännyt Ksenokrateen Akatemian johtoon kuolemansa jälkeen, mutta äänestyksessä Ksenokrates voitti Herakleideen ja Menedemoksen vain hiuksenhienosti.

Diogenes Laertios, joka on Herakleideen elämäkertatietojen päälähde, katsoo Herakleideen ennen kaikkea peripateettisen koulukunnan edustajaksi. Taustansa vuoksi hänet voidaan kuitenkin laskea myös akatemialaiseksi. Akatemian ja Aristoteleen lisäksi hän sai vaikutteita myös pythagoralaisilta. Näiden vaikutteiden seurauksena hänen filosofiansa sisälsi mystisiä piirteitä ja opin sielunvaelluksesta.

Herakleideen nimestä tehtiin usein sanaleikkejä, joissa häntä kutsuttiin Herakliden "Pompikokseksi". Tämä saattaa viitata turhamaisuuteen ja mahtipontisuuteen, ja siksi hän olisi ollut pilkanteon kohde. Hän vaikuttaa kuitenkin olleen monipuolinen ja tuottelias filosofinen kirjailija.

Filosofia 

Herakleides kirjoitti etiikasta, matematiikasta, fysiikasta, historiasta, grammatiikasta, retoriikasta, runoudesta ja musiikista. Osan teoksistaan hän kirjoitti komedian tyylilajissa, osa oli puolestaan tragedioita. Hän kirjoitti myös dialogeja.

Herakleides harrasti myös tähtitiedettä. Hän selitti ensimmäisenä Auringon ja planeettojen liikkeet sillä, että maapallo pyörii akselinsa ympäri kerran vuorokaudessa. Hänen merkittävin yksittäinen havaintonsa on huomio, että Venus ja Merkurius kiertävät auringon ympäri. Jotkut ovat katsoneet tämän vuoksi, että hän olisi kannattanut aurinkokeskistä maailmankuvaa jo ennen Aristarkhos Samoslaista ja Nikolai Kopernikusta. Nykyisin katsotaan kuitenkin, että hänen mallinsa oli oleellisilta osiltaan maakeskinen sekamalli, jossa Merkurius ja Venus kiersivät kyllä aurinkoa, mutta aurinko puolestaan maata kuun tavoin. Myöhemmin tämän teorian herätti uudelleen henkiin Tyko Brahe.

Historiantutkimuksen kannalta erityisen mielenkiintoinen on hänen lausuntonsa, jonka mukaan Rooma oli 300-luvulla eaa. kreikkalainen kaupunki.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Diogenes Laertios: Herakleideen elämäkerta  
 Diogenes Laertios: Herakleideen elämäkerta 

Antiikin kreikkalaiset kirjailijat
Antiikin kreikkalaiset tähtitieteilijät
Peripateettiset filosofit
300-luvulla eaa. syntyneet
300-luvulla eaa. kuolleet
Lentoasema

Lentoasema on säännöllistä lentoliikennettä varten rakennettu alue, jota käytetään ilma-alusten lentoonlähtöön ja laskuun. Virallisen määritelmän mukaan lentoasema on lentopaikka, jossa ilmaliikennepalvelu on pysyvästi järjestetty.

Lentoasemia on olemassa matkustaja- ja rahtiliikennettä, siviili-ilmailua ja sotilaskäyttöä varten. Lentoasemat jaetaan alueellisiin ja kansainvälisiin sen mukaan, tapahtuuko kentältä valtioiden välisiä lentoja. Lentoaseman on myös täytettävä useita kriteerejä muun muassa lennonjohdosta ja kiitoteiden pituuksista saavuttaakseen kansainvälisen lentoaseman statuksen.

Lentoasema koostuu useasta eri osa-alueesta. Osa-alueet riippuvat lentokentän käyttötarkoituksesta. Pelkkään sotilaskäyttöön tarkoitetulla lentoasemalla ei esimerkiksi ole matkustajaterminaalia.

Lentoaseman alueet

Lentokenttäalue 

Lentokenttäalue on lentoaseman keskeisin alue, johon kuuluvat lentokoneiden lentoonlähtöön ja laskuun käyttämät kiitotiet, rullaustiet, asematasot sekä maasto ja rakennukset tai rakennusten osat, joihin yleisöllä ei ole vapaata pääsyä. Hieman epätarkemmin ilmaistuna lentokenttä tarkoittaa turva-aidan sisäpuolella olevaa aluetta.

Liikennealue 

Liikennealue (lentoliikennealue) on lentoaseman osa, jota ilma-alukset käyttävät lentoonlähtöön, laskuun ja rullaukseen. Asemataso ei kuulu liikennealueeseen.

Matkustajaterminaali 

Matkustajaterminaali on näkyvä osa lentoasemaa, sen lähtöaulassa tehdään lähtöselvitys, turvatarkastus, rajatarkastus ja sieltä aulakuormaajat siirtävät matkatavarat lentokoneen ruumaan. Muita terminaalin osia ovat tuloaulat, matkatavaroiden luovutusalueet, VIP-huoneet ja yleiset tilat. Porttialueelle pääsevät vain matkustajat lentokoneeseen siirtymistä tai koneesta poistumista varten.

Matkustajaterminaalin yhteydessä on usein kauppoja (esimerkiksi tax-free), ravintoloita, kahviloita ja muita palveluja.

Liikelentoterminaali 

Liikelentoterminaalissa palvellaan matkustajia, jotka käyttävät liikelentoyhtiöiden, ilmavoimien tai valtion ilma-aluksia, yksityis- tai yleisilmailukoneita tai ambulanssilentoja.

Rahtiterminaali 

Rahtiterminaalissa tapahtuu lentokoneiden kuljettaman rahtitavaran ja postin vastaanotto, käsittely ja luovutus.

Maaliikennealue 

Maaliikennealue käsittää lentoasema-alueen tiet, pysäköintialueet, linja-autopysäkit, taksiasemat ja huoltoväylät.

Muut alueet 

Lentoasemalla on myös tiloja lentokoneiden huoltoa varten, pelastusasema, lennonjohtotorni, usein myös hotelli sekä tiloja monenlaista muuta tarvittavaa palvelua varten.

Suurimmat lentoasemat 

Vuoden 2016 ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat

Katso myös 
 Kansainvälinen lentoasema
 Luettelo valtioista lentoasemien määrän mukaan
 Luettelo maailman suurimmista lentoasemista kansainvälisen matkustajamäärän mukaan
 Suomen lentoasemat ja -paikat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kv. lentoasemien matkustajaliikenteen 30 suurinta kenttää
 Airports Council International -yhdistys 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Sitar

Sitar on intialainen luuttu, jota käytetään erityisesti pohjoisintialaisessa taidemusiikissa Pohjois-Intiassa, Pakistanissa ja Bangladeshissa.

Sitar on yleensä noin 1,2 metriä pitkä. Siinä on päärynän muotoinen kaikukoppa ja pitkä, ontto puinen kaula.

Soittaja pitää sitaria sylissään 45 asteen kulmassa. Hän näppäilee kieliä plektralla, joka on kiinni oikeassa etusormessa. Vasemmalla kädellään soittaja painelee kieliä tai vetelee niitä sivuille.

Historia 
Sitarin kehitti 1200-luvulla Amir Khusrau. Sana sitar tulee persiankielisestä sanasta sehtar, ’kolmikielinen’. Sitar sai nykyisen muotonsa 1700-luvulla. Nykyisin sitarin kaksi koulukuntaa Intiassa ovat Ravi Shankarin ja Vilayat Khanin koulukunnat.

Jotkut länsimaiset rockmuusikot, kuten The Beatlesin kitaristi George Harrison, kiinnostuivat sitarista 1960-luvulla ja käyttivät sitä levytyksissään. Jotkut jäljittelivät sitarin ääntä sähkökitarallaan.

Kansainvälisesti tunnetuin sitarin soittaja lienee Ravi Shankar. Rockmusiikissa kuuluisia sitarin soittajia ovat Harrisonin ohella esimerkiksi Justin Hawkins (The Darkness) ja Brian Jones (The Rolling Stones). Sitaria kuullaan silloin tällöin myös länsimaisessa klassisessa musiikissa; muun muassa Ravi Shankarin tuotantoon kuuluu soittimella kaksi konserttoa.

Rakenne 
Sitarin runko ja kaula valmistetaan perinteisesti tiikkipuusta. Sitarin yksi tai kaksi kaikukoppaa valmistetaan kuivatusta kurpitsasta.

Sitarissa on kuusi tai seitsemän soitettavaa kieltä. Niistä kahdella soitetaan säestystä ja lopuilla soitetaan melodiaa. Soittimen kaulan sisässä kulkee lisäksi 9–13 taraf-resonanssikieltä, jotka tuottavat soittimeen sen erityisen äänenvärin. Sitarissa on myös hieman pyöreäksi hiottu talla, joka saa soitetun sävelen yläsävelet soimaan. Lisäksi soittimessa on noin 20 messingistä valmistettua nauhaa, joilla soitin viritetään kulloinkin soitettavana olevan ragan eli eräänlaisen sävelasteikon mukaan.

Viritys
Sitarin viritys riippuu pitkälti soittajan koulukunnasta ja musiikkityylistä. Yleensä sitarin matalin kieli on viritetty suuren oktaavialan C:hen, C#:iin tai D:hen ja korkein kieli ylä-c:hen.

Katso myös

 Sitarkonsertto
 Surbahar

Lähteet 

Intialaiset soittimet
Sormintasoittimet
Molez

Molez on suomalaisen Fractile Gamesin kehittämä sivultapäin kuvattu Worms-henkinen ammuskelupeli, joka julkaistiin sharewarena MS-Dosille vuonna 1997. Vuonna 1999 peli julkaistiin freewarena. 

Molezissa ammuskellaan myyrillä toisia pelaajia ruudun kokoisella alueella, joka koostuu tuhoutuvasta maa-aineksesta ja sinne tänne ripotelluista kivistä. Aseina myyrillä on muun muassa lapioita ja kranaatinheittimiä. Peliä voi pelata kahdesta neljään pelaajaa yhdellä koneella. Seuraavana vuonna Joosa Riekkinen ohjelmoi Lieron, josta tuli Molezia suositumpi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fractile Games

Ampumapelit
MS-DOS-pelit
Suomessa kehitetyt videopelit
Vuoden 1997 videopelit
Kromatiini

Kromatiini on DNA:n ja siihen liittyneiden proteiinien kompleksi, josta eukaryoottien kromosomit muodostuvat. Kromosomit esiintyvät kromatiinina solujen kasvuvaiheessa (interfaasissa) eikä kromatiinista voida erottaa erillisiä kromosomeja. Kromatiini voidaan nähdä valomikroskoopilla, kun sitä on käsitelty väriaineilla (kreik. khroma tarkoittaa väriä).

Kromatiinia on kahden tyyppistä: eukromatiinia ja heterokromatiinia.

Eukromatiinissa DNA on huomattavasti löyhemmin pakattuna kuin kromosomeissa solunjakautumisen aikana. Eukromatiini vie suurimman osan tuman tilavuudesta. DNA heterokromatiinissa taas on yhtä tiheästi pakattu kuin kromosomeissa.

Solun aktiiviset geenit sijaitsevat eukromatiinissa, mutta vain harvat eukromatiinissa sijaitsevat geenit ovat aktiivisia.

Katso myös
Histoni

Molekyylibiologia
Tuma
Bangui

Bangui on Keski-Afrikan tasavallan pääkaupunki. Se sijaitsee Kongon demokraattisen tasavallan rajalla. Ubangijoki erottaa Banguin kongolaisesta Zongosta. Banguin tärkeimmät vientituotteet ovat puuvilla, puu, kahvi ja sisal. Kaupungin teollisuuslaitokset valmistavat kankaita, elintarvikkeita, olutta ja saippuaa.

Maantiede ja ilmasto 
Bangui sijaitsee Keski-Afrikan tasavallan eteläosassa Ubangijoen pohjoisrannalla. Joki on Kongon sivujoki ja sen toisella puolen on Kongon demokraattinen tasavalta. Osa kaupungista on usein tulvien uhkaama. Vuoden 2009 tulvat jättivät 14 500 henkeä kodittomiksi.

Banguissa on trooppinen, kuuma ja kostea ilmasto: päivän ylin lämpötila on yli 30 aina paitsi heinä- ja elokuussa. Joulukuusta helmikuuhun on hiukan vähäsateisempi kausi.

Historiaa 

Arkeologisten tutkimusten mukaan asutus on paikalla ikivanhaa, se periytyy jo rautakaudelta. Esinelöytöjä on ajoitettu noin 900 vuotta ennen ajanlaskun alkua valmistetuiksi. Kaupunki perustettiin vuonna 1889. Ranskalaiset rakensivat kaupunkiin radioaseman vuonna 1932. Sitä kutsuttiin tuolloin Afrikan syrjäisimmäksi radioasemaksi. Kaupungin ensimmäinen pankki avattiin vuonna 1946.

Keski-Afrikan tasavalta itsenäistyi vuonna 1960 ja Banguista tuli sen pääkaupunki. Sen jälkeen kaupunki on ollut useiden poliittisten levottomuuksien ja taisteluiden näyttämönä. Vuosina 1960–1966 Keski-Afrikan tasavallan presidenttinä oli David Dacko. Hänen aikanaan Banguissa vallitsi timanttikaupan nousukausi. Se päättyi Jean-Bédel Bokassan vallankaappaukseen. Yliopisto avattiin vuonna 1970.

Vuonna 2012 Bangui arvioitiin maailman neljänneksi vaarallisimmaksi kaupungiksi.

Väkiluku vuonna 2003 oli noin 623 000. Vuoden 2009 arvion mukaan 701 597.

Vuonna 2013 kaupungissa ovat taistelleet hallituksen ja Séléka-kapinallisryhmittymän joukot.

Elinolosuhteet 
Kaupungin terveydenhuolto on heikkotasoista. Maassa on yleisesti puutetta lääkkeistä. Kaupunki kärsii sähkökatkoista ja puhtaan veden puutteesta.

Liikenneyhteydet 
Banguissa sijaitsee kansainvälinen lentoasema. Sieltä on lauttayhteys Zongoon Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Kaupungista on myös tieyhteydet Kameruniin, Tšadiin ja maan pohjoisosaan.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla
Mando Diao

Mando Diao on garage rock -yhtye Borlängestä, Ruotsista. Yhtye perustettiin vuonna 1999 ja se esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti samana vuonna. 

Mando Diaon ensimmäinen albumi, Bring 'Em In, ilmestyi Ruotsissa vuonna 2002. Vuonna 2004 se julkaistiin myös ulkomailla. Kolmas albumi Ode to Ochrasy oli monta viikkoa Ruotsin listan kärjessä. 

Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Dance With Somebody", "Black Saturday", "God Knows", "Sheepdog" ja "Gloria".

Albumit

Bring 'Em In (lokakuu 2002)
Hurricane Bar (22. syyskuuta 2004)
Ode To Ochrasy (25. elokuuta 2006)
Never Seen the Light of Day (24. lokakuuta 2007)
Give Me Fire (13. helmikuuta 2009)
The Malevolence of Mando Diao (12. lokakuuta 2009) (kokoelma)
MTV Unplugged: Above and Beyond (12. marraskuuta 2010) (live)
Greatest Hits Volume 1 (6. tammikuuta 2012) (kokoelma)
Infruset (31. lokakuuta 2012)
 Aelita (23.huhtikuuta 2014)
 Good Times (12. toukokuuta 2017)
 Bang (2019)
 I Solnedgången (2020)

Lähteet

Aiheesta muualla

http://www.mando-diao.com

Ruotsalaiset garage rock -yhtyeet
Ruotsalaiset rockyhtyeet
Papyrusten huvila

Papyrusten huvila () on erään suuren yksityisasunnon rauniot muinaisessa Herculaneumissa. Rakennus peittyi tuhkan ja hohkakiven alle Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79. Rakennuksen nimi on peräisin siitä, että sen raunioista on löydetty suuri kirjasto, joka sisältää huomattavan määrän  hiiltyneitä papyruksia. Rakennus on papyrologian kannalta hyvin merkittävä.

Rakennus ja kaivaukset 

Tutkijat arvelevat, että huvilan omisti ja rakennutti  Julius Caesarin appi Lucius Calpurnius Piso Caesoninus. On myös epäilty, että sen omisti Filodemos Gadaralainen. Rakennus oli koko Herculaneumin ja Pompejin alueen ylellisin. Se sijaitsi meren rannalla, sen pituus oli 245 metriä ja siinä oli neljä kerrosta. Siihen kuului uima-altaita, suihkulähteitä ja muita vesiaiheita.

Herculaneumin arkeologiset kaivaukset aloitettiin 1700-luvulla. Papyrusten huvilassa kaivauksia suoritti ensimmäisenä Karl Weber vuonna 1785. Samalla löydettiin rakennuksen papyrusrullia täynnä ollut kirjasto, joka oli oman aikansa mittapuulla huomattavan suuri. Kirjasto on ainoa antiikin ajalta nykyajalle ajalle säilynyt kirjasto.

Rakennuksesta on löydetty myös suuri kokoelma yksityisomistuksessa olleita veistoksia – veistoksia oli 80, ja ne olivat huippulaatuista käsityötä.

Rakennuksesta on edelleen kaivamatta 2 800 m². On mahdollista, että rakennus sisältää myös toisen kirjaston, joka olisi ensimmäisen tavoin täynnä papyruskääröjä.

Papyrukset 

Papyrusten huvilan kirjastosta on tähän mennessä löydetty yhteensä noin 1 800 papyrusrullaa. Papyrukset ovat hiiltyneet läpikotaisin tulivuorenpurkausta seuranneessa kuumuudessa. Hiiltyneet rullat ovat myös niin hauraita, ettei niitä voi avata. Tästä huolimatta papyrukset ovat ainakin osittain luettavissa nykytekniikalla. Tekniikkaa niiden lukemiseksi kerroksittain röntgenkerroskuvantamismenetelmällä kehitetään edelleen.

Monet kirjakääröistä olivat peräisin epikurolaiselta filosofilta Filodemokselta, Pison suojatilta. Piso oli korkeasti koulutettu mies, ja filosofien ja runoilijoiden hyväntekijä ja suojelija. On arveltu, että papyrusten joukossa saattaisi olla säilynyt jopa monia tähän asti kadoksissa olleita antiikin ajan teoksia, kuten esimerkiksi Aristoteleen dialogeja. Tällaisten tekstien löytyminen olisi erittäin merkittävä tapaus.

Huvilasta löydettyjä papyruksia säilytetään Napolin kansalliskirjastossa.

Veistoskokoelmaa

Lähteet

Aiheesta muualla 

 P.Herc. Image Database - tietokanta löydetyistä papyruksista, sisältää skannattuja kuvia papyrusten kopioista 
 Philodemus Project 

Antiikin Rooman rakennukset ja rakennelmat
Arkeologiset kohteet Italiassa
Entiset rakennukset ja rakennelmat
Napolin metropolikaupunki
Patos (Albania)

Patos () on Fierin maakunnassa Albaniassa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 22 959. Patos sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Fieristä, ja se on merkittävä Albanian öljytuotannon keskus.

Toisen maailmansodan aikaan kaupunki oli vain pieni kylä. Sen jälkeen se koki suuren teollisen kasvun. Kommunismin romahtamisen 1990-luvulla aiheuttama teollisuuden lasku aiheutti kaupungissa monia sosiaalisia ongelmia. Koko seutu kärsii ympäristön saastumisen lisäksi teollisuusjätteistä.

Patosissa on neljä kaupunginosaa (alb. lagje):Lagja 1 Maji, Lagja Naftetari, Lagja e Re ja Lagja 29 Marsi. Kaupungissa on suuri elokuvateatteri, kirjasto ja museo.

Kaupungin jalkapallojoukkueen nimi on Klubi Sportiv Albpetrol, jonka kotikenttänä toimii Alush Noga stadioni. Kaupungin lähellä on vanha illyrialainen asutuskeskus Margelliç.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Albanian kunnat
Albanian kaupungit
Maaperä

Maaperällä, yleisesti maalla, tarkoitetaan kallioperää peittävää irtomaakerrosta. Maaperän ylin osa on maannos, joka sisältää suurimman osan maaperän kivennäisaineista, eli kasvien hivenaineista.

Maaperän paksuus Suomessa on keskimäärin 10 metriä. Maaperän paksuus kuitenkin vaihtelee suuresti niin, että paksuimmillaan se saattaa olla jopa 100 metriä, kun taas paikoin kallioperä voi olla täysin paljaana.

Maaperän pääosa koostuu kallioperästä peräisin olevista, eri karkeuksisista kiviaineksista, joita kutsutaan kivennäismaalajeiksi. Välistä maaperä sisältää vain kivennäismaalajeja, välistä taas melkein yksinomaan eläinten ja kasvien jäänteistä peräisin olevia eloperäisiä maalajeja. Useimmissa tapauksissa maaperä on kuitenkin sekä kivennäis- että eloperäisten aineiden sekoitus. Maaperään voidaan katsoa kuuluvaksi myös siinä oleva ilma ja vesi.

Maaperän koostumuksesta, paikallisista ilmasto-olosuhteista yms. riippuu sen taloudellinen arvo; puhutaan laihasta, viljavasta, ravintorikkaasta, kuivasta, kosteasta, kuohkeasta, jäykästä jne. maaperästä ja maan koostumusta tarkoittaen saven-, hiekan-, kalkinpitoisesta, humusrikkaasta yms. maaperästä.

Katso myös 
 Maalaji
 Maaperänäytteenotto

Lähteet 
Insinöörigeologian perusteet - kurssimoniste, TTKK 
Jokamiehen geologia, Taipale, K. & Parviainen, J.T. 
Pieni tietosanakirja, Otava

Maaperätiede
Sedimentologia
Geomorfologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Paul Coffey

Paul Douglas Coffey (s. 1. kesäkuuta 1961 Weston, Ontario, Kanada) on entinen NHL-liigassa pelannut jääkiekkoilija.  Lopettaessaan vuonna 2000 hän oli tehnyt 396 maalia ja antanut 1135 maaliin johtanutta syöttöä, jolla hän on Ray Bourquen  jälkeen kaikkien aikojen toiseksi tehokkain NHL-puolustaja. Coffey on Bobby Orrin sekä aktiivipelaajista Cale Makarin lisäksi ainoa jääkiekkopuolustaja NHL:ssä, jonka keskiarvo ylittää yhden pisteen per ottelu koko uran ajalta 

Coffey pelasi puolustajana. Edmonton Oilers varasi hänet NHL:ään vuonna 1980. Coffey pelasi uransa seitsemän ensimmäistä kautta Oilersissa, jona aikana hän voitti kolme Stanley Cupia. Vuonna 1987 Coffey siirtyi Pittsburgh Penguinsiin, jossa hän voitti jälleen Stanley Cupin vuonna 1991. Coffey lopetti uransa vuonna 2000. Hän voitti kolmesti NHL:n parhaan puolustajan palkinnon, Norris Trophyn.

Coffey pitää hallussaan puolustajien yhden kauden maaliennätystä. Hän teki kaudella 1985–1986 Edmonton Oilersin paidassa 48 maalia.

Palkintoja ja kunnianosoituksia 
 OHA:n kakkostähdistössä 1979–80 
 Nimetty NHL:n all stars -otteluun 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1996 ja 1997 
 NHL:n kakkostähdistössä 1982, 1983, 1984, 1990 
 Kanada-cupin tähdistössä 1984 
 James Norris Memorial Trophy -palkinto 1985, 1986, 1995 
 NHL:n ykköstähdistössä  1985, 1986, 1989, 1995 
 1998 sijalla 28 The Hockey News -lehden 100 suurimman pelaajan listalla
 2004 Coffey valittiin Hockey Hall of Fameen
 2005 Edmonton Oilers jäädytti Coffeyn pelinumeron 7

Tilastot

Katso myös 
 The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta
 Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä
 Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
 Luettelo NHL-ennätysten tekijöistä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
James Norris Memorial Trophy -voittajat
Hockey Hall of Fame
Edmonton Oilersin varaamat pelaajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Hayden Christensen

Hayden Christensen (s. 19. huhtikuuta 1981 Vancouver, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Anakin Skywalkerina Tähtien sota -elokuvissa Kloonien hyökkäys ja Sithin kosto. Hänet on myös liitetty digitaalisesti Jedin paluun loppukohtaukseen, jossa Anakinin, Yodan ja Obi-Wan Kenobin henget ilmestyivät Luke Skywalkerille. George Lucas valitsi Christensenin Anakiniksi tuhansien ehdokkaiden joukosta, joihin kuului esimerkiksi Leonardo DiCaprio. Lucas kertoi halunneensa vähemmän tunnetun näyttelijän Tähtien sotaan.

Hayden Christensen syntyi Vancouverissa ja kasvoi Torontossa.  Hän esiintyi 1990-luvulla kanadalaisissa televisiosarjoissa, kuten Higher Groundissa. Hänet huomattiin, kun hänen vanhempi siskonsa Hejsa, entinen trampoliinikisan voittaja, oli etsimässä itselleen agenttia, koska hän oli saanut roolin Pringles-perunalastumainoksesta. Nykyisin hän asuu Ontarion Richmond Hillissä.

Yksityiselämä
Haydenin isä David Christensen on puoliksi tanskalainen ja puoliksi englantilainen. Haydenin äiti Alie Nelson on puoliksi italialainen ja puoliksi ruotsalainen. Haydenilla on kolme sisarusta: isoveli Tove sekä siskot Kaylen ja Hejsa. Hayden, Tove ja Hejsa osallistuivat vuoden 2002 Eco-Challenge-kilpailuun, joka oli Fidžillä. Jääkiekkoilija Erik Christensen on hänen serkkunsa. Hayden on myös harrastanut Gumball 3000:ta.

Christensen pitää yksityiselämänsä yksityisenä. Hän on seurustellut muun muassa Natalie Portmanin ja Sienna Millerin kanssa. Joulukuussa 2008 Hayden kihlautui pitkäaikaisen tyttöystävänsä Rachel Bilsonin kanssa. Heille syntyi vuonna 2014 lapsi ja nimeksi annettiin Briar Rose. Hayden ja Rachel erosivat vuonna 2017.

Filmografia

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lapsinäyttelijät
Laiska, tyhmä ja saamaton


Laiska, tyhmä ja saamaton on Zen Cafén kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2005. Se ylitti julkaisuvuotenaan kultalevyyn oikeuttavan myyntirajan.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Zen Café, sanoittanut Samuli Putro sekä sovittanut Zen Café ja Mara Salminen.

Kokoonpano

Yhtye 
 Samuli Putro – kitara, laulu
 Kari Nylander – bassokitara
 Pete Parkkonen – rummut, apuäänittäjä

Vierailevat muusikot 
 Anna-Leena Haikola, Kati Király, Susanna Suorttanen, Kati Kuusava – viulu (kappaleet 4 ja 7)
 Lotta Poijärvi, Janne Ahvenainen – alttoviulu
 Anne Lagercrantz, Riikka Lampinen – sello
 Ville Leppänen – slide-kitara (kappaleet 6 ja 7)
 Cleaning Women – lyömäsoittimet ja hälyäänet (kappale 11)

Tuotanto 
 Mara Salminen – kitara, taustalaulu, kosketinsoittimet, jousisovitukset, tuottaja, apuäänittäjä, miksaaja
 Ilkka Herkman – suulyömäsoittimet, äänittäjä, miksaaja
 Pauli Saastamoinen – masteroija
 Juha Heininen – apuäänittäjä, miksaaja (kappale 12)
 Jani Hänninen – kansitaide
 Vappu Rossi – valokuvat
 Pekka Ruuska – A&R

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laiska, tyhmä ja saamaton discogs.com -sivustolla

Vuoden 2005 albumit
Zen Cafén albumit
PIK-27

PIK-27 on yksipaikkainen purjekoneiden hinauskone.

Suomessa on paljon kokemusta ja näkemystä hinauskoneen suunnittelusta ja sellaisten kerhotyönä tapahtuvasta rakentamisesta. PIK-27:n on lahtelaisen Windcraft Oy:n tuote. Ensimmäinen kone (OH-XYA) on Lahden ilmailukerho (LIK) r.y. valmistama. Suunnittelija on DI Aki Suokas. Ensilento tapahtui 21. joulukuuta 2006.

Koko maailmassa ei tämänkaltaista pelkästään purjekoneiden hinaamiseen suunniteltua konetta ole ollut kuin kolme yritystä.
USA:ssa Schweizer 1-30 (noin 1956),Tanskassa Polyt 5 1970 ja Saksassa FVA-19 (tai ESS-641) noin 1971. Mikään näistä ei päässyt prototyyppiastetta pidemmälle.

Spesifikaatio
Kärkiväli: 9,1 m
Pituus: 5,9 m
Siipipinta-ala: 9,0 m²
Moottori: 4-sylinterinen ja nelitahtinen vastaiskumoottori Rotax 914 (115 hv)
Tyhjäpaino: 420 kg
Runkorakenne: duplex teräsputkiristikko kangasverhouksella
Siipi ja peräsimet: Lasi-/hiilikuitua
Suurin hinattavan koneen paino: 750 kg

Suorituskyky
550 kg kaksipaikkaista purjelentokonetta hinattaessa:
 Lähtökiito: 262 metriä
 Nousunopeus: 115 km/h lentonopeudella 3,6 m/s

Aiheesta muualla
Windcraftin PIK-27 sivut
Lahden Ilmailukerho ry:n PIK-27 Sehinu

Polyteknikkojen ilmailukerhon ilma-alukset
Suomalaiset experimental-ilma-alukset
2000-vuosikymmenen experimental-ilma-alukset
Speusippos

Speusippos (, n. 410–340 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Platonin sisaren Potonen poika ja Platonin seuraaja. Platon valitsi hänet johtamaan Akatemiaa jälkeensä. Speusippos johti Akatemiaa kahdeksan vuotta, ja hänet tunnettiin äkkipikaisena, irstailevana ja tuhlailevana. Platon yritti pidätellä häntä, mutta ei onnistunut siinä. Hän kuoli joko tekemällä itsemurhan tai hivuttavaan tautiin.

Speusippos kirjoitti useita dialogeja, Diogenes Laertioksen mukaan yhteensä 43 475 riviä.
Speusippoksen elämänohje oli, että aineeton opitaan tuntemaan tieteellisen ajattelun avulla ja aineellinen tieteellisen havaintokyvyn avulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Diogenes Laertios: Speusippoksen elämäkerta 
 Diogenes Laertios: Speusippoksen elämäkerta 
 Stanford Encyclopedia of Philosophy: Speusippus 

Akatemialaiset
Elin

Elin () on useasta eri kudoksesta muodostunut rakenteellinen ja toiminnallinen kokonaisuus, joka on erikoistunut yksilössä tiettyyn tehtävään tai tehtäviin. Eri tehtäviin erikoistuneet elimet muodostavat elimistöjä. Ihmisten ja eläinten elimiä ovat esimerkiksi sydän, keuhkot, silmä ja selkäranka. Kasveilla elimiä ovat muun muassa juuri ja lehti.

Katso myös
 ihmisen elimet

Anatomia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Morane-Saulnier Parasol

Morane-Saulnier Parasol eli Morane-Saulnier Type L oli ensimmäisen maailmansodan aikainen, ranskalainen ylätasoinen kaksipaikkainen lentokone. Sen yhtenä lisenssiversiona Ruotsissa valmistettu Thulin Typ D oli Suomen ilmavoimien ensimmäinen lentokone.

Taustaa
Morane-Saulier Parasolin menestys pohjautui pitkälle Roland Garrosin ja Raymond Saulnierin työhön potkurikehän läpi ampuvan konekiväärin asentamiseksi lentokoneeseen vuonna 1914. Garrosin konekivääri ei ollut varsinaisesti tahdistettu, mutta parannettu versio Saulnierin yksinkertaisesta mekaanisesta laukaisun estävästä järjestelmästä.

Käyttö
Tyyppiä rakennettiin lähes 600 kappaletta vuosina 1913–1915 ja lisäksi myös lisenssillä. Konetyyppiä käytettiin pääasiassa tiedusteluun. Sitä käyttivät ranskalaiset, Englannin ilmavoimat ja laivasto sekä Venäjä. Englannin laivaston aliluutnantti R. Warneford tuhosi konetyypillä ensimmäisenä lentäjänä saksalaisen ilmalaivan kuudella kymmenen kilogramman pommilla 7. kesäkuuta 1915.

Käyttö Suomessa

Tohtori Enoch Thulin valmisti lisenssillä viisi Thulin Typ D -konetta Ruotsissa vuosina 1915–1918. Kreivi Eric von Rosen osti yhden näistä koneista valmistusnumeroltaan D4 ja lahjoitti sen Suomen valkoiselle armeijalle maalaten koneeseen henkilökohtaisen onnenmerkkinsä hakaristin sinisellä värillä. Ensimmäinen Thulin Typ D -kone lennettiin Suomeen Uumajasta Vaasaan 6. maaliskuuta 1918. Tämän koneen tunnukseksi annettiin kenraali Mannerheimin päiväkäskyllä ”lentokone n:o 1”, joka merkittiin tunnuksella F1. Konetta kohtasi potkurivaurio Vaasassa 8. maaliskuuta 1918 ja se tuhoutui lentäjän ja tähystäjän saadessa surmansa 16. huhtikuuta 1918 Tampereella siiven murruttua ilmassa.

Suomen ilmavoimilla oli käytössään myös toinen Thulin Typ D, jonka ostettiin ”Finlands vänner” -järjestön hankkimilla varoilla ja salakuljetettiin junalla Haaparannan kautta Suomeen 18.–19. maaliskuuta 1918. Koneen tunnuksena oli F3 ja sen käyttö jäi vähäiseksi koneen vaurioiduttua korjauskelvottomaksi moottoripaloa seuranneessa maahansyöksyssä 28. maaliskuuta 1918. Konetta yritettiin korjata myöhemmin ja se poistettiin rekisteristä 11. elokuuta 1919 kirjanpitotunnuksella A71/18 varustettuna.

Museokone Suomessa
Keski-Suomen ilmailumuseossa on ollut vuodesta 1990 alkaen toisen Suomen ilmavoimien Thulin Typ D-lentokoneen replika. Molemmat alkuperäiset koneet ovat tuhoutuneet. F 1 tuhoutui jo 16. huhtikuuta 1918 Tampereella, jolloin Ilmavoimien ruotsalainen lentäjä Karl Westman ja suomalainen mekaanikko Sigurd Nylund kuolivat ja olivat suomalaisen sotilasilmailun ensimmäiset uhrit.

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 Lento-onnettomuus Tampereella huhtikuussa 1918 (Virtuaalilentäjät)

Parasol
Ranskalaiset tiedustelukoneet
1910-luvun tiedustelukoneet
Datumi

Datumi on parametri tai parametrijoukko, joka määrittelee koordinaatiston origon, mittakaavan ja orientaation.

Paikallinen datumi 
Datumi voi olla paikallinen, jolloin sitä käytetään esimerkiksi suhteelliseen paikantamiseen muutaman kilometrin säteellä kohteesta. Erillisdatumi on paikallisen datumin erikoistapaus, jossa datumi määritellään suppealle alueelle tai tiettyyn tilaan usein tietyksi ajaksi tiettyä tarkoitusta varten.

Geodeettinen datumi 
Geodeettinen datumi kuvaa kaksi- tai kolmiulotteisen koordinaatiston suhdetta Maahan.

Suhde voidaan luoda määrittelemällä joukolle pisteitä konventionaaliset koordinaattiarvot. Esimerkkejä geodeettisesta datumista ovat mm. EUREF-FIN ja kartastokoordinaattijärjestelmä.

Korkeusdatumi  
Korkeusdatumi määrittelee painovoimaan liittyvien korkeuksien tai syvyyksien suhteen Maahan.

Suppeassa mielessä korkeusdatumilla tarkoitetaan vain korkeuksien nollatasoa. Laajemman määritelmän mukaan korkeusdatumiin sisältyy myös se, mihin epookkiin korkeudet viittaavat, käytetäänkö ortometrisiä korkeuksia vai normaalikorkeuksia ja mikä on maankuoren pysyvän vuoksen järjestelmä. Tavallisesti nollataso liittyy keskimääräiseen merenpintaan. Myös hydrografiassa käytetyt luotausdatumit ovat korkeusdatumeita. Niiden tapauksessa korkeudet ovat joko negatiivisia korkeuksia tai syvyyksiä. Esimerkki paikkatiedon alan korkeusdatumista on Euroopan korkeusvertausjärjestelmä (lyh. EVRS).

Katso myös 
Koordinaattijärjestelmä
Korkeusjärjestelmä
GPS
Vaaitus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Geodesia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tšiang Kai-šek

Generalissimus Tšiang Kai-šek (; 31. lokakuuta 1887 – 5. huhtikuuta 1975) oli kiinalainen poliitikko ja sotilasjohtaja, yksi maansa 1900-luvun merkittävimmistä johtajista. Hän johti Kiinan tasavaltaa vuosina 1928–1975.

Tšiang Kai-šek syntyi Xikoun kaupungissa. Hän aloitti sotilaskoulutuksensa 1906, mutta liittyi Japanin asevoimiin 1907 ja palveli sen armeijassa vuosina 1909–1911. Hän oli mukana kaatamassa Kiinan keisarisukua.

Kiinan keisarikunnan hajoaminen
Vuonna 1912 Tšiang Kai-šekistä tuli nationalistipuolue Kuomintangin perustajajäsen. Hän otti Kuomintangin johdon Sun Yat-senin kuoleman jälkeen 1925 ja johti pohjoista sotaretkeä. Tammikuussa 1927 hän liittoutui kiinalaisten kommunistien ja neuvostoliittolaisen vakoojan Mihail Borodinin kanssa ja valtasi Shanghain ja Nanjingin. 1. joulukuuta 1927 Tšiang Kai-šek meni naimisiin Song Meilingin kanssa ja kääntyi buddhalaisuudesta kristityksi. Tšiang Kai-šekin joukot valloittivat pääkaupunki Pekingin vuonna 1928. Tšiang Kai-šekistä tuli voittoisana Kiinan tasavallan johtaja.

Kiinan–Japanin sota
Japani hyökkäsi Mantšuriaan vuonna 1931. Joulukuussa 1936 Tšiang Kai-šekin omat kenraalit vangitsivat hänet kahdeksi viikoksi ja pakottivat hänet lopettamaan sisällissodan kommunistien kanssa sekä muodostamaan yhteisrintaman Japania vastaan. Kiina taisteli ensin neljä vuotta yksin Japania vastaan ja liittoutui sitten toisen maailmansodan puhjettua liittoutuneiden kanssa. Hänen asemansa Kiinassa heikkeni, mutta kansainvälinen maineensa kasvoi, jolloin häntä alettiin pitää yhtenä neljästä suuresta liittoutuneiden johtajasta. Time-lehti valitsi Tšiang Kai-šekin vuoden mieheksi 1937.

Kiinan sisällissodan ja toisen maailmansodan jälkeen
Kiinan sisällissodan (1926–1949) aikana hän yritti tuhota kommunistit, mutta epäonnistui lopulta ja joutui luovuttamaan vallan kommunisteille ja Mao Zedongille. Hän pakeni joukkojensa kanssa Taiwanin saarelle. Tšiang Kai-šekistä tuli Kiinan tasavallan presidentti 1. maaliskuuta 1950. Hän hallitsi Taiwania loppuikänsä Kiinan tasavallan presidenttinä, ja hänet uudelleenvalittiin presidentiksi myös vuosina 1954, 1960, 1966 ja 1972.

Tšiang Kai-šekin vanhetessa hänen terveytensä huonontui ja hän alkoi kärsiä keuhkokuumeesta ja sydänkohtauksista. Tšiang Kai-šek kuoli 87-vuotiaana vuonna 1975. Häntä ei haudattu kiinalaiseen tapaan, vaan hänen ruumiinsa on siitä asti ollut väliaikaisesti sijoitettuna Cihun mausoleumiin, koska hän ilmaisi toiveekseen tulla haudatuksi kotipaikkaansa Fenghuaan Manner-Kiinaan. Mausoleumilla pidetään edelleen kunniavartiota.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Toisen maailmansodan henkilöt
Kiinan tasavallan presidentit
Taiwanin presidentit
Kiinan tasavallan pääministerit
Kiinan marsalkat
Diktaattorit
Vuonna 1887 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Allergeeni

Allergeeni eli herkiste on allergisen reaktion aiheuttaja. Se on antigeeni ja saa aikaan immuunivasteen elimistössä.

Allergeeneja voivat olla useat vieraat proteiinit, kuten siitepöly, homeitiöt, lääkeaineet (mm. penisilliini), ruoka-aineet (esimerkiksi pähkinät, kala, munanvalkuainen, maito), hyönteisten myrkyt ja jätökset (mehiläisen pisto, pölypunkit) sekä eläinten karva ja hilse. Lähes mikä tahansa ruoka-aine voi aiheuttaa allergiaa. Lisäaineista yliherkkyyttä voivat aiheuttaa atsovärit, bentsoehappo ja sulfiitit. Kosketusihottumaa synnyttävät esimerkiksi nikkeli ja kromi.

Lähteet 

Immunologia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Caudron C.714

Caudron-Renault C.R. 714 oli ranskalainen yksipaikkainen ja -moottorinen hävittäjälentokone. Ranska päätti talvisodan aikana lahjoittaa niitä Suomelle 80 kappaletta, joista vain kuusi toimitettiin.

Tausta
Kone on insinööri M. Riffardin suunnitteleman urheilukoneen Caudron C. 710-01 sotilasversio. C 710 lensi ensi kertaa 18. heinäkuuta 1936. Hävittäjä puolestaan heinäkuussa 1939 ja oli auttamattomasti vanhentunut. Konetta kuitenkin rakennettiin 83 kappaletta.

Käyttö Suomessa
Ranska lupasi lähettää laivueen C.R. 714-koneita puolalaisine ohjaajineen ja kenttähenkilökuntineen taistelemaan Suomen puolella talvisodassa, josta ensin tingittiin ja lupailtiin lahjoittaa 80 konetta. Talvisodan päättyessä maaliskuun puolivälissä 1940 vain kuusi konetta oli Ruotsin kautta matkalla Suomeen. Muita ei enää Ranskasta toimitettu.

Valtion lentokonetehdas vastaanotti koneet 24.–28. toukokuuta 1940. Ne saivat tunnukset CA-551 – CA-556. Koelennoilla tehtaalla koneet havaittiin heikoiksi hävittäjälentokoneiksi. Koneen vaatiman pitkän kiitotien vuoksi lentoonlähtö ja lasku suomalaisille kentille oli vaikeaa. Heikkotehoisen moottorin vuoksi kone menetti kaarroissa nopeuttaan niin, että aloitteen pitäminen taistelutilanteissa olisi ollut mahdotonta. Myös koneen nousunopeus oli taistelukoneelle riittämätön ja sen käyttö pommituskoneiden torjuntaan olisi ollut mahdotonta. Vertailuna Caudronin nousunopeus 4000 metriin oli tehtaan ilmoittamana 7 minuuttia 2 sekuntia kun Fokker D.XXI kykeni nousemaan tuhat metriä korkeammalle 51 sekuntia lyhyemmässä ajassa. Urheilukoneeseen perustuvassa koneessa oli paljon rakenteellisia heikkouksia ja koneiden aseistus oli heikko.

Kaksi konetta vaurioitui ensimmäisillä lennoilla Porissa. Osaa koneista ei lainkaan lennetty Suomessa. Koneet laitettiin lentokieltoon 10. syyskuuta 1940 ja poistettiin käytöstä 1941. Koneiden myyntiä Ruotsiin tai Romaniaan haaveiltiin, Ruotsi ilmaisi haluttomuutensa ostaa koneita, Romaniaan ei ilmeisesti saatu yhteyttä. Yksi kone palveli mekaanikkokoulussa Utissa - tähän se sopi, koska koneessa oli laipat ja jarrut ym. tuolloin modernia tekniikkaa.

Museokoneet
Yksi kone, CA-556 joka oli vuosia entisöimättömänä Vesivehmaalla varastoituna lähetettiin Puolaan Krakovan ilmailumuseoon lainaksi keväällä 2015. Krakovassa kone konservoidaan Keski-Suomen ilmailumuseon ohjeistuksen mukaan. Yksi on jo 1980-luvulla myyty Ranskaan Musée de l'Air et de l'Espace-ilmailumuseoon.

Rakenne 
Caudronissa oli puurakenteinen vapaastikantava alataso. Runko oli vanerisaloista ja kaarista rakennettu, etuosastaan alumiinilevyillä, takaosastaan vanerilla verhottu. Puurakenteisessa siivessä oli kaksi vanerista salkoa vaneriverhous. Vakaimet ja siivekkeet olivat alumiiniputkirunkoiset ja kangasverhoillut, laskusiivekkeet hydrauliset. Laskutelineet olivat sisäänvedettävät.

Tekniset tiedot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Suomi Caudron C.714 CA-556 

Ranskalaiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
C.714
Strabon

Strabon (, n. 63 eaa. – 24 jaa.) oli antiikin kreikkalainen maantieteilijä, historioitsija ja filosofi. Hänen tunnetuin teoksensa on Geografia, 17 kirjaa käsittävä teos, joka sisältää historian ja kuvauksia kaikista kansoista ja paikoista ympäri maailmaa, jotka hän tunsi.

Elämä 

Strabon syntyi varakkaaseen perheeseen Amaseiassa, Pontoksessa, joka tuli osaksi Rooman valtakuntaa juuri hänen syntymänsä aikoihin. Hän opiskeli useiden maantieteilijöiden ja filosofien alaisuudessa, ensin omalla alueellaan, myöhemmin Roomassa. Filosofiassaan hän oli stoalainen, politiikassa Rooman imperialismin puolestapuhuja. Myöhemmin hän teki laajoja matkoja muun muassa Egyptiin ja Etiopiaan.

Ei tiedetä, mihin aikaan Strabon kirjoitti Geografian, mutta siinä olevat viitteet antavat olettaa, että se olisi kirjoitettu keisari Tiberiuksen aikana; jotkut ajoittavat sen ensimmäiset versiot noin vuoden 7 paikkeille, toiset noin vuoteen 18. Teoksessa mainitaan kuitenkin myös Juban, Numidian kuninkaan, kuolema, joka tapahtui vuonna 23.

Strabonin kuolemalle on ehdotettu useita eri ajankohtia, useimmat ajoittavat sen pian vuoden 23 jälkeen.

Teokset 

Geografia on laaja, 17 kirjaa käsittävä kreikankielinen teos. Sitä voidaan pitää Strabonin ajan maantieteellisen tiedon täydellisenä tietosanakirjana. Teos on säilynyt kirjaa 7 lukuun ottamatta kokonaisuudessaan. Vaikka teos kattaakin koko maailman sellaisena kuin kreikkalaiset ja roomalaiset sen tunsivat, se kärsii joistakin vakavista puutteista. Se puolustaa tiukasti Homerosta maantieteellisen tiedon lähteenä, minkä johdosta hänen kirjoittamansa legendat syrjäyttävät uudempien ja silminnäkijöinä toimineiden kirjoittajien, kuten Herodotoksen, töitä. Teos myös keskittyy liikaa pieniin yksityiskohtiin, sen argumentointi on saivartelevaa, se arvostelee muita kirjoittajia suoraan, ja sen suhtautuminen faktoihin on kreikkalaisille tyypillisesti apriorista, jolloin faktat yritetään johtaa toisista pelkällä järkeilyllä. Kaiken kaikkiaan teos olisi siis hyödyllisempi, jos se keskittyisi enemmän maantieteeseen argumentoinnin sijaan. Sellaisenaankin se antaa nykyajan tutkijoille kuitenkin arvokasta historiallista tietoa muinaisen maantieteen käyttämistä menetelmistä, sekä varhaisemmista maantieteilijöistä, joiden teoksia ei ole säilynyt nykyaikaan.

Teoksesta on säilynyt noin 30 käsikirjoitusta tai sen osaa, niistä lähes kaikki ovat keskiajalta peräisin olevia kopioiden kopioita. Osa kopioista on kuitenkin vuosilta 100-300 peräisin olevia papyruskääröjä. Tutkijat ovat yli 150 vuotta yrittäneet muodostaa täsmällistä versiota siitä, mitä Strabon kirjoitti.

Strabonin Historia on kateissa. Sen olemassaolo tiedetään siitä, että Strabon lainaa sitä itse, ja myös muut klassiset kirjoittajat mainitsevat sen olemassaolon. Teoksesta on jäljellä ainoastaan palanen papyrusta, jota säilytetään Milanon yliopistossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Strabon: Geografia, kirjat 1, 3–7, 15–17 englanniksi, ed. H. L. Jones (1924), LacusCurtius
Strabon: Geografia, kirjat 6‑14 englanniksi, ed. H. L. Jones (1924), Perseus Digital Library

Antiikin kreikkalaiset historioitsijat
Antiikin kreikkalaiset filosofit
Maantieteilijät
20-luvulla kuolleet