joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Carolus Gustavi

Carolus Gustavi eli Kaarle Kustaanpoika oli ruotsalainen ylimys. Hän oli Suomen ensimmäinen käskynhaltija.

Gustavista tuli Suomen käskynhaltija, titteliltään prefectus Finlandiae, vuonna 1280. Hänen asuinpaikakseen määrättiin Turku, jonne hänen hallintopaikakseen rakennettiin Turun linna. Gustavin kausi käskynhaltijana päättyi jo seuraavana vuonna 1281. Hänen seuraajansa oli vuodesta 1284 Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukon nuorin veli Bengt Birgerinpoika, joka nimitettiin ensimmäiseksi Suomen herttuaksi.

Lähteet 

Ruotsalaiset virkamiehet
Ruotsalaiset aateliset
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Pralormo

Pralormo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1 984 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Englannin Valioliigan kausi 2022–2023

Englannin Valioliigan kausi 2022–2023 on englantilaisen seurajalkapalloilun korkeimman sarjatason Valioliigan 31. kausi. Manchester City lähtee kauteen hallitsevana mestarina. Kausi alkoi 5. elokuuta 2022.

Joukkueet

Valmentajavaihdokset

Sarjataulukko

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 

Englannin Valioliigan kaudet
Jalkapallosarjojen kausi 2022–2023/2023
Längmanska kulturfondens Finlandspris till finlandssvenska författare

Längmanska kulturfondens Finlandspris till finlandssvenska författare on ruotsalainen kirjallisuuspalkinto, jota myöntää Stiftelsen Längmanska kulturfonden Suomen ruotsinkielisille kirjailijoille.

Palkitut
 1960
 Marianne Alopaeus
 Inga-Britt Wik
 Ralf Parland
 Evert Huldén

 1966
 Sebastian Lybeck

 1970
 Robert Alftan
 Irmelin Sandman Lilius
 Christer Kihlman
 Henrik Tikkanen

 1971
 Margit von Willebrand-Hollmérus
 Ralf Nordgren
 Kurt Sanmark

 1972
 Rainer Alander
 Ulla-Lena Lundberg
 Anni Blomqvist

 1973
 Johannes Salminen
  Lorenz von Numers
 Tua Forsström

 1974
 Märta Tikkanen
 Valdemar Nyman
 Hans Fors

 1975
 Edit Björkholm
 V. V. Järner
 Erik Granvik

 1976
 Erik Ågren

 1977
 Tomas Mikael Bäck
 Runar Salminen
 Claes Andersson

 1978
 Anita Wikman
 Gurli Lindén
 Agneta Ara

 1979
 Carita Nyström
 Gösta Ågren

 1980
 Christina Andersson
 Sven Willner
 Jan Andersson

 1981
 Björn Kurtén
 Solveig Emtö
 Anna-Lisa Österberg

 1982
 Kurt Högnäs
 Lars Huldén

 1983
 Thomas Wulff
 Elin Herrgård

 1984
 Martin Enckell
 Birgitta Boucht

 1985
 Elsa Boström
 Joakim Groth

 1986
 Christer Kihlman
 Mary-Ann Bäcksbacka

 1987
 Lars Sund
 Marianne Backlén

 1988
 Ole Torvalds
 Tua Forsström

 1989
 Wava Stürmer
 Per-Hakon Påwals

 1990
 Paul von Martens
 Diana Bredenberg

 1991
 Martin Enckell
 Kjell Westö

 1992
 Oscar Parland
 Märta Tikkanen

 1993
 Gungerd Wikholm
 Kurt Högnäs
 Solveig von Schoultz

 1994
 Kristina Björklund
 Inga-Britt Wik
 Kjell Lindblad
 Anna-Lisa Sahlström

 1995
 Agneta Enckell
 Thomas Warburton

 1996
 Yvonne Hoffman
 Tatiana Sundgren

 1997
 Kaj Hedman
 Bodil Lindfors

 1998
 Eva-Stina Byggmästar
 Ulla-Lena Lundberg

 1999
 Henrika Ringbom
 Sven Willner

 2000
 Peter Sandelin
 Susanne Ringell

 2001
 Robert Åsbacka
 Merja-Riitta Stenroos

 2002
 Fredrik Lång
 Anders Larsson

 2003
 Anders Westö
 Monika Fagerholm

 2004
 Nalle Valtiala
 Åsa Stenwall-Albjerg

 2005
 Johan Bargum
 Benedict Zilliacus

 2006
 Henrik Jansson
 Leif Salmén

 2007
 Irmelin Sandman Lilius
 Peter Mickwitz

 2008
 Tom Paxal
 Marita Lindquist

 2009
 Solveig Rabb
 Mikael Enckell

 2010
 Bengt Ahlfors
 Zinaida Lindén

 2011
 Malin Kivelä
 Carina Nynäs

 2012
 Carina Parland
 Pirkko Lindberg

 2013
 Catharina Gripenberg
 Gösta Ågren

 2014
 Ralf Andtbacka
 Ralf Appelgren, Ralf

 2015
 Merete Mazzarella
 Stefan Hammarén

 2016
 Tomas Mikael Bäck
 Mikaela Strömberg

 2017
 Hannele Mikaela Taivassalo
 Jörn Donner

 2018
 Maria Turtschaninoff
 Kaj Korkea-aho

 2019
 Thomas Wulff
 Ulrika Nielsen

 2020
 Thomas Brunell
 Johanna Holmström

 2021
 Annika Sandelin
 Peter Sandström

Lähteet

Ruotsalaiset kirjallisuuspalkinnot
Lauri Taipale (lääkäri)

Johan Lauri Taipale (28. elokuuta 1889 Helsinki – 7. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. 

Lauri Taipaleen vanhemmat olivat rakennusmestari Villehard Taipale ja Josefina
Järnström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1912 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1916. Taipale teki opintomatkoja Saksaan, Unkariin, Itävaltaan, Tshekkoslovakiaan, Ranskaan ja Ruotsiin.

Taipale oli Toijalan v. t. kunnan- ja rautatielääkärinä 1914 ja Suomen senaatin Helsingin sotilassairaalan apulaislääkärinä 1915–1916. Hän toimi vuodesta 1917 alkaen yksityislääkärinä Helsingissä ja lääkärinä Helsingin yliopiston röntgenosastolla vuodesta 1927. Fysiatrian, sisätautien ja röntgenologian erikoislääkärinä Taipale oli vuodesta 1920 alkaen. Hän omisti Helsingissä myös röntgenlaitoksen.

Taipale julkaisi lääketieteellisiä sekä kansantajuisia lääketieteen alan kirjoituksia eri lehdissä. Hän toimi myös urheilulääkärinä. Taipale tutki urheilun vaikutusta ihmisruumiiseen sekä sydämen toimintaa.

Lauri Taipale oli naimisissa vuodesta 1914 Agnes Dagmar Elfvengrénin kanssa.

Julkaisuja 
 Tuberkulositauluja 1-5. Otava 1915
 Sydämen perkutoimisesta. Helsinki 1929
 Sydämen radiologisesta muodosta ja sen interpretoimisesta. Helsinki 1929
 Sydämen eri osien selittelyä kaukovalokuvauksessa. Helsinki 1929
 Hierontakirja. WSOY 1932

Lähteet 

Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Valkoinen hauraus

Valkoinen hauraus tai herkkähipiäisyys ()  on Robin DiAngelon vuonna 2011 esittämä käsite. Hän tarkoittaa sillä valkoisen ylivallan edustajien heikkoutta, joka ilmenee siinä, että he kieltävät heitä vastaan esitetyt syytteet rasismista.

Lähteet 

Rasismi
Yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden käsitteet
Justus (ainejärjestö)

Justus ry/r.f. on Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan Vaasan filiaalin oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys. Yhdistys on Suomen ainoa kaksikielinen (suomi/ruotsi) ainejärjestö. Yhdistykseen kuuluu noin 250 jäsentä. Yhdistyksen sääntömääräisenä tarkoituksena on toimia Helsingin yliopiston Vaasan filiaalin oikeustieteen opiskelijoiden etujärjestönä ja yhdyssiteenä. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys tekee koulutus- ja oikeuspoliittista vaikuttamista ja järjestää vapaa-ajanviettotilaisuuksia.

Justus on Suomen Lakimiesliiton jäsenjärjestö.

Toiminta 
Justus ry:n ylin päättävä elin on yhdistyksen kokous. Kevätkokouksessa vahvistetaan yhdistyksen tilinpäätös, ja syyskokouksessa valitaan yhdistyksen hallitus sekä hallituksen puheenjohtaja. Yhdistyksen hallitus vastaa yhdistyksen toiminnan järjestämisestä yhdessä toimihenkilöiden ja toimikuntien kanssa.

Yhdistys järjestää jäsenistölleen vapaa-ajanviettotilaisuuksia, joita ovat esimerkiksi liikunta- ja hyvinvointitapahtumat sekä erilaiset opiskelijatapahtumat. Yhdistyksen lehti Ex Nunc julkaistaan kolme kertaa vuodessa. Justus ry pitää myös yhteyttä muihin oikeustieteen opiskelijajärjestöihin Suomessa ja muissa Pohjoismaissa. Yhdistys on Nordiska Sekretariatetin jäsen.

Valmennuskurssit 
Justus ry on ainoana suomalaisena valmennuskurssitarjoana järjestänyt valmennuskursseja molemmilla kotimaisilla kielillä oikeustieteelliseen hakeville jo vuodesta 1995. Yhdistyksen valmennuskurssitoiminnasta saama tuotto käytetään yhdistyksen toimintaan.

Hallitus 
Justus ry:n hallitukseen kuuluu puheenjohtajan lisäksi yhdeksän jäsentä. Vuonna 2022 hallitukseen kuuluvat:

 oik. yo. Saska Heiskanen, puheenjohtaja
 oik. yo. Camilla Sundberg, ekskursiovastaava, varapuheenjohtaja
 oik. yo. Ina Seppänen, sihteeri
 oik. yo. Aapo Partanen, talousvastaava
 oik. yo. Sami Makkonen, opintovastaava
 oik. yo. Alisa Salminen, tapahtumavastaava
 oik. yo. Paula Paukku, ulkoasiainvastaava
 oik. yo. Elsa Simonen, yleisvastaava
 oik. yo. Eveliina Korpi, päätoimittaja (Ex Nunc)
 oik. yo. Bianca Kuumeri, valmennuskurssivastaava

Aiemmat puheenjohtajat

Katso myös 
 Pykälä (järjestö)
 Lex (yhdistys)

Aiheesta muualla 
 Justus ry/r.f.
 Justuksen valmennuskurssit
 Helsingin yliopiston Vaasan oikeustieteellinen koulutus

Helsingin yliopisto
Chase Ealey

Chase Ealey (s. 20. heinäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Ealey voitti kuulantyönnön maailmanmestaruuden tuloksella 20,49 metriä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän on voittanut neljä Timanttiliigan osakilpailua. Hän on kaksinkertainen Yhdysvaltain mestari. Ealeyn ennätys on 26. kesäkuuta 2022 Eugenessa työnnetty 20,51 metriä. Sisäradoilla Ealey saavutti MM-hopeaa Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022. Hän on voittanut kahdesti sisäratojen Yhdysvaltain mestaruuden. Sisäradoilla Ealeyn ennätys on Pohjois-Amerikan ennätystä sivuava 20,21 metriä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Eurooppalainen lohikäärme

Eurooppalainen lohikäärme on taruolento eurooppalaisessa kansanperinteessä ja mytologiassa.

Roomalainen runoilija Vergilius kuvailee runossaan Culex paimenta, joka taistelee suuren kuristavan lohikäärmeen kanssa ja kutsuu sitä "serpentiksi" ja myös "dracoksi", mikä osoittaa, että hänen aikanaan nämä kaksi käsitettä saattoivat tarkoittaa samaa asiaa.

Varhaiskeskiajalla ja sen jälkeen eurooppalainen lohikäärme on tyypillisesti kuvattu suurena, tulta hengittävänä, hilseilevänä, sarvimaisena ja liskomaisena olentona; Olennolla on myös nahkaiset, lepakkomaiset siivet, neljä jalkaa ja pitkä, lihaksikas, tarttuva häntä. Joissakin kuvauksissa on lohikäärmeitä, joilla on yksi tai useampi seuraavista: höyhenpeitteiset siivet, harjat, korvien röyhelöt, tuliset harjat, sen selkärankaa pitkin kulkevat norsunluupiikit ja erilaisia eksoottisia koristeita.

Kansantarinoissa lohikäärmeen veri sisältää usein ainutlaatuisia voimia, jotka pitävät ne hengissä pidempään tai antavat niille myrkyllisiä tai syövyttäviä ominaisuuksia. Kristillisen kulttuurin tyypillinen lohikäärme suojelee kullalla ja aarteilla täytettyä luolaa tai linnaa. Paha lohikäärme yhdistetään usein suureen sankariin, joka yrittää tappaa sen, ja hyvän sanotaan antavan tukea tai viisaita neuvoja.

Vaikka lohikäärme on siivekäs olento, se löytyy yleensä maanalaisesta luolasta, josta saa tietää sen olevan Maan muinainen olento.

Nykyaikaiset lohikäärmeet 

Myöhäiskeskiajalta 1600-luvulle suositut tunnuskirjat edustavat usein lohikäärmettä ahneuden tunnuksena. Lohikäärmeiden yleisyys eurooppalaisessa heraldiikassa osoittaa, että lohikäärmeessä on muutakin kuin ahneutta.

Nykyaikana lohikäärmeitä on pitkään kuvattu ahneina aarteenkeräilijöinä, jotka kaipaavat kultaa ja arvokkaita jalokiviäa. Tällaisissa tarinoissa, kuten Beowulf, tällaisten aarteiden varastaminen herättää lohikäärmeen raivoa. Fantasiassa on kuitenkin ollut suuntaus kuvata lohikäärmeitä alun perin positiivisessa valossa: liittolaisina vihollisten sijaan, kuten Walesin punainen lohikäärme ja Puolan velilohikäärme. Lohikäärmeitä pidetään yhä enemmän ihmisten ystävinä ja erittäin älykkäinä ja jaloina olentoina, mutta ne ovat silti legendojen pelottavia petoja. Heidät esitetään usein yksittäisten ihmisten suojelijoina ja läheisinä ystävinä.

Pterosaurusten fossiilien löytämisen jälkeen eurooppalaiset lohikäärmeet kuvataan usein ilman etujalkoja ja maassa ollessaan seisomassa ja kävelemässä pterosauruksen tavalla takajaloillaan ja siipien ranteilla.

Lähteet 

Lohikäärmeet
Eurooppalainen mytologia
Julia Stierli

Julia Stierli (s. 3. huhtikuuta 1997) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän on edustanut kotimaassaan FC Zürichiä vuodesta 2014 ja on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa kesäkuusta 2017 alkaen.

Stierli on pelannut Sveitsin naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 21 ottelua tekemättä niissä maaleja.

Lähteet 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Coachella Valley Firebirds

Coachella Valley Firebirds on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Palm Desertistä, Kaliforniasta. Joukkue toimii NHL-Joukkue Seattle Krakenin farmijoukkueena. Joukkue pelaa kotiottelunsa Acrisure Arenalla, Palm Desertin kaupungissa, Kaliforniassa.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 28. lokakuuta 2022)

Lähde: EliteProspects

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Dan Bylsma 
 Apuvalmentaja: Jessica Campbell 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Troy Bodie 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Coachella Valley Firebirdsin verkkosivut 

AHL-seurat
Seattle Kraken
Kalifornia
Christopher Nilsen

Christopher Nilsen (s. 13. tammikuuta 1998) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä. Nilsen saavutti olympiahopeaa Tokion olympialaisissa 2021 tuloksella 5,97 metriä ja MM-hopeaa Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 5,94 metriä. Hän on voittanut Pan-Amerikan kisojen kultaa vuonna 2019. Nilsen on voittanut ulkoratojen Yhdysvaltain mestaruuden kahdesti vuosina 2021 ja 2022. Hän on voittanut yhden Timanttiliigan osakilpailun Lausannessa vuonna 2021. Nilsenin ulkoratojen ennätys on 6,00 metriä. Hän hyppäsi ennätyksensä Etelä-Dakotan osavaltion Sioux Fallsissa 6. toukokuuta 2022. Sisäradoilla Nilsen saavutti MM-pronssia Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022. Hän on voittanut sisäratojen Yhdysvaltain mestaruuden kerran vuonna 2022. Nilsenin sisäratojen ennätys on 6,05 metriä. Tulos on myös Yhdysvaltain ja Pohjois-Amerikan ennätys.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset seiväshyppääjät
Yhdysvaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Puls 4

Puls 4 on maanpäällinen televisiokanava Itävallassa . Nimensä mukaisesti se on neljäs Itävallan laajuinen täyden palvelun televisiokanava ORF einsin, ORF 2 :n ja ATV :n jälkeen.

Historia 
Puls 4 aloitti paikallisena Wienin televisioasemana nimeltä "Puls TV". Vuonna 2007 ProSiebenSat.1 Media otti aseman suoraan haltuunsa. 28. tammikuuta 2008 iltaisin uutislähetyksen myötä asema käynnistettiin uudelleen nimellä "Puls 4", Itävallan neljäs yleinen maanpäällinen verkko.

Logot

Viitteet

Ulkoiset linkit 

 Virallinen nettisivu
ProSiebenSat.1 Media
Vuonna 2004 perustetut televisiokanavat
Naukulan perhe

Naukulan perhe on strippisarjakuva, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1912 Yhdysvalloissa nimellä Polly and Her Pals. Sen piirsi Cliff Sterrett. Polly and Her Pals ilmestyi vuoteen 1958 asti. Suomessa Naukulan perhettä julkaisi Aatami vuonna 1953.

Polly and Her Pals oli ensimmäinen sarjakuva, jonka päähenkilö oli tyttö. Se oli uskallettua ennen ensimmäistä maailmansotaa, jolloin sensuuri oli voimakasta. Tytön jalkaa ei saanut esittää nilkan yläpuolelta, suudelman piirtäminen ei ollut sallittua eikä yöaikaan saanut tapahtua mitään: kello yhdeksän oli ehdoton raja.

Sterrettin piirrostyyli on omalaatuinen, pelkistetty ja helposti tunnistettava. Hänen aikanaan perustettiin sarjakuvien kustannusyhtiöt eli syndikaatit, mikä päätti sarjakuvan pioneerien kauden.

Lähteet 

Sarjakuva
Barnaby

Barnaby oli Crockett Johnsonin eli oikealta nimeltään David Johnson Leiskin piirtämä englanninkielinen sarjakuva, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1942. Barnabyn tarinat ovat sadunomaisia ja sen kuvat kirkkaasti ja puhtaasti piirrettyjä. Crockett Johnson lopetti Barnabyn piirtämisen jo vuonna 1946.

Yksinäinen lapsi 
Barnaby on yksinäinen lapsi, joka asuu isän ja äidin kanssa esikaupunkialueella. Hän turvautuu mielikuvitukseen ja näkee enemmän kuin vanhempansa. Barnabyllä on kummisetänään haltija: lihava irlantilainen, jolla on keijun siivet ja havannasikari taikasauvana. Haltijan nimi on Mr. Jackeen J. O´Malley, Esq., mutta velhona haltija ei ole erityisen etevä. Hänen taikansa epäonnistuvat usein. Seurallinen haltija kuuluu klubiin, jonka nimi on Elves´, Leprechauns´, Gnomes´ and Little Men´s Chowder and Marching Society. Nimi tarkoittaa vapaasti käännettynä haltijoiden, maahisten, pikku-ukkojen ja menninkäisten marssi- ja kalasoppakerhoa. Haltija pitää itseään Barnabyn hyväntekijänä ja tyhjentää palkkiokseen perheen jääkaappia. Sarjakuvassa esiintyy myös haltijan ystävä Kummitus Gus, joka ilmestyy Barnabylle puhuvana koirana. Barnaby haluaa näyttää lapsestaan huolestuneille vanhemmille mielikuvitusystävänsä, mutta isä ja äiti aina joko katsovat toisaalle tai eivät usko silmiään.

Sota-ajan sarjakuva 
Sota-aikana piirretyssä sarjassa kohtaavat toisaalta vanhempien todellisuus, pimennysmääräykset, kodinturvajoukkojen harjoitukset sekä huoli lapsesta ja toisaalta lapsen oma yksityinen maailma. Sarjakuvana Barnaby edustaa kaunista unennäköä,  kaihoisaa runoa, puhdasta eskapismia ja taidetta.

Lähteet 
Sarjakuva

Aiheesta muualla 
https://readcomiconline.li/Comic/Barnaby

https://heykidscomics.fandom.com/wiki/Barnaby_(comics)
Johnny Hazard

Johnny Hazard on Frank Robbinsin luoma sarjakuva, joka on ilmestynyt Suomessa nimellä Jonni Hurjapää. Johnny Hazardia julkaistiin vuosina 1944–1977 King Features Syndicaten kustantamana. Robbinsin piirrostyyli on vahva, realistinen ja persoonallinen. Kuvat ovat selkeitä, tyyliteltyjä ja taitavasti sommiteltuja. Suomessa sarjaa julkaistiin Suomen Sosialidemokraatissa, kunnes sankarin vastustajaksi tuli Che Guevaraa muistuttava sissipäällikkö, minkä jälkeen julkaiseminen lopetettiin.

Sarjakuvan sankari Johnny Hazard on CIA:n agentti, lentäjä ja luonteeltaan reilu ja rehellinen. Johnny Hazard on myös treenattu ja kovanyrkkinen. Hänen tehtävänsä on paljastaa eri puolilla maailmaa punainen vaara eli kommunistien solutus ja vieraan vallan agentit.

Lähteet 
Sarjakuva
Jean d’Orléans (1874–1940)

Jean Pierre Clément Marie d’Orléans (4. syyskuuta 1874 Pariisi, Ranska – 25. elokuuta 1940 Larache, Espanjan Marokko) oli ranskalaisen Orléans-suvun päämies ja Ranskan orleanistien tukema kruunutavoittelija 1926–1940 nimellä Jean III. Hän oli Chartresin herttuan Robertin lapsi, Ranskan entisen kruununprinssin Ferdinand Filipin lapsenlapsi ja Ranskan viimeisen kuninkaan Ludvig Filipin lapsenlapsenlapsi. 

Jean syntyi vuonna 1874. Opiskeltuaan Pariisissa hän asui Tanskassa vuosina 1891–1899 ja palveli upseerina armeijassa vuodesta 1894. Koska häneltä evättiin palvelu Ranskan armeijassa ensimmäisen maailmansodan syttyessä, hän liittyi Punaiseen Ristiin. Jean oli historioitsija ja arkeologi, joka asui perheensä kanssa suurella maatilalla lähellä Rabatia Marokossa. Hän ja hänen vanhin poikansa olivat laillisesti kiellettyjä tulemasta Ranskaan vuodesta 1886. Hänestä tuli Ranskan kruunuperijä ja sukunsa päämies vuonna 1926, kun hänen serkku Philippe menehtyi. Hän menehtyi vain 2 kuukautta Compiègnen aselevosta, jossa Ranska antautui Natsi-Saksan joukoille. Pariisin kreivi Henri peri suvun päämieheyden ja kruunutavoittelijan tittelin nimellä Henri VI.

Kruununtavoittelijat
Ranskalaiset herttuat
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Zbiersk

Zbiersk on kylä Stawiszynin kunnassa Kaliszin piirikunnassa Suur-Puolan voivodikunnassa Puolassa.

Puolan kylät
Ison-Puolan voivodikunta
Lylyjärvi (Suonenjoki)

Lylyjärvi on saareton järvi Suonenjoen keskustan itäpuolella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 99 hehtaaria. Etäisyys Kuopiosta on 39 kilometriä lounaaseen.

Maantiede 
Lylyjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä, järven keskiosa on noin puoli kilometriä leveä, etelä- ja pohjoisosa ovat keskiosaa kapeampia. Runsas neljäsosa Lylyjärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue sijaitsee järven itärannalla kohoavan Katajavuoren tuntumassa.

Lylyjärven ranta-alue on pääosin metsämaata, pientaloja on jonkin verran. Lylyjärvi laskee järven eteläkolkasta alkavaa uomaa etelään Suontienselän (99,4 metriä mpy) pohjoisosaan.

Lylyjärven tilavuus on 6 023 000 kuutiometriä.

Lylyjärvi (14.782.1.019) kuuluu Suontienselän-Paasveden alueeseen (14.782), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Suonenjoen valuma-alue (14.78) ja ensimmäinen on Rautalamminreitin valuma-alue (14.7). Lylyjärvi on toiseksi laajin Suontienselän-Paasveden alueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Suontienselkä–Paasvesi.

Suonenjoen Lylyjärvi on kolmanneksi laajin Suomen kahdestatoista Lylyjärvestä. Mikkelin ja Puolangan Lylyjärvet ovat laajimmat. Mikkelin Lylyjärvi on kuitenkin niin matala, että sen tilavuus on vain noin kolmannes Suonenjoen Lylyjärvestä.

Lähteet 

Suonenjoen järvet
Suonenjoen valuma-alue
Koirapilli (politiikka)

Koirapilli () on Yhdysvalloissa syntynyt poliittinen käsite, jota on käytetty lähinnä republikaanipoliitikkojen ilmaisuista, joilla väitetään vedottavan  rasistisiin tuntoihin ilman, että jää siitä kiinni. Puhuja välittää tällöin yhden viestin ulkoryhmälle ja toisen sisäryhmälle. Poliitikko voi esimerkiksi mustia avoimesti halventavan ilmaisun sijaan käyttää koirapilli-ilmaisuja "urbaani väkivalta", "laki ja järjestys" tai "poliisin tukeminen".

Kritiikki 
Steven Pinkerin mukaan kuulija voi aina tulkita poliitikon puheen haluamallaan tavalla, joten "koirapillin" voi korvata myös käsitteellä "kuuloharha" ilman, että asia muuttuu toiseksi.

Lähteet

Viitteet 

Poliittiset käsitteet
Propaganda
Kaja Kallaksen hallitus

Kaja Kallaksen hallitus voi viitata seuraaviin hallituksiin, joissa Kaja Kallas oli pääministerinä:

 Kaja Kallaksen I hallitus, 26. tammikuuta 2021 – 18. heinäkuuta 2022
 Kaja Kallaksen II hallitus, 18. heinäkuuta 2022 –
Kaja Kallaksen II hallitus

Kaja Kallaksen II hallitus on Viron tasavallan nykyinen hallitus 18. heinäkuuta 2022 alkaen. Hallituksen muodostavat keskustaoikeistolainen reformipuolue, sosiaalidemokraatit ja keskusta-oikeistolainen Isänmaa-puolue.

Hallituksen kokoonpano

Lähteet 

 
Viron hallitukset
Lea Danilson-Järg

Lea Danilson-Järg (s. 27. marraskuuta 1977 Tallinna) on virolainen Isänmaa-puolueen poliitikko ja Viron nykyinen oikeusministeri heinäkuusta 2022. Vuosina 1998–2004 hän kuului Mõõdukad-puolueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lea Danilson-Järg Viron oikeusministeriön verkkosivuilla 

Viron oikeusministerit
Vuonna 1977 syntyneet
Volodymyr Miiakovsky

Volodymyr Miiakovsky (; salanimiä: V. Porsky, B. Stokhid, V. Svitlytsky, V. Varlamov, B. Janivsky, 18. heinäkuuta 1888 Kovel, Volynian kuvernementti – 22. maaliskuuta 1972 New York, New York, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjallisuudentutkija, historioitsija ja arkistonhoitaja. Hän oli  Ševtšenkon tieteellisen seuran täysjäsen vuodesta  1947 ja yhdysvaltalaisen Ukrainian Academy of Arts and Sciences (UVAN) täysjäsen vuodesta 1948.

Miiakovsky opiskeli Kiovan yliopistossa 1906–1907 ja Pietarin yliopistossa (1907–1911, 1912–1913). Valmistuttuaan hän työskenteli opettajana pietarilaisissa kouluissa ja teki tutkimusta valtionarkistossa. Vallankumouksen jälkeen hän kokosi keisarin sensuurihallinnon arkistoista Ukrainaa käsittelevää aineistoa ja julkaisi ne kiovalaisessa aikakauskirjassa Naše mynule. Miiakovsky muutti joulukuussa 1917 Kiovaan ja toimi siellä pääluetteloijana opetusministeriön arkisto- ja kirjasto-osastolla ja vuodesta 1920 Kiovan vanhojen asiakirjojen keskusarkiston ja arkistohallinnon johtajana. Hän kirjoitti 1920-luvulla artikkeleita useisiin aikakauslehtiin.

Miiakovsky pidätettiin 1929 ja tuomittiin Ukrainan vapautusliiton (SVU) näytösoikeudenkäynnissä viideksi vuodeksi työleirille Karjalaan, jossa hän toimi tilastoijana. Vapauduttuaan hän toimi 1934–1941 lääketieteellisissä tutkimuslaitoksissa Kiovassa. Saksan miehittäessä Ukrainaa toisen maailmansodan aikana hän yritti uudistaa Kiovan vanhojen asiakirjojen keskusarkistoa. Sodan jälkeen hän oli vuodesta 1945 pakolaisena leirillä Saksassa ja oli perustamassa Ukrainian Academy of Arts and Sciences -järjestöä (UVAN) ja MURia ja oli vuosina 1948–1950 Ukrainalaisen vapaan yliopiston professorina Münchenissä. Hän muutti 1950  New Yorkiin, jossa hän jatkoi  UVANin pääsihteerinä ja perustamansa UVANin arkiston ja museon hoitajana.

Miiakovsky tutki 1800-luvulla vaikuttaneiden ukrainalaisten kulttuuriliikkeiden historiaa ja 1800-luvun ukrainalaista ja venäläistä kirjallisuutta, etenkin Taras Ševtšenkoa.

Lähteet

Ukrainalaiset historioitsijat
Ukrainalaiset kirjallisuustieteilijät
Yhdysvaltalaiset historioitsijat
Yhdysvaltalaiset kirjallisuudentutkijat
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Donets–Donbass-kanava

Donets–Donbass-kanava (; ), lyhennys: Kanal SDD () on vuosina 1954–1958 rakennettu keinotekoinen kanava Ukrainan itäosassa. Donin sivuhaarasta Donetsista alkunsa saava, 131,6 kilometriä pitkä, osin avokanavana ja osin putkistojen välityksellä toteutettu veden siirtoreitti on rakennettu palvelemaan erityisesti Donetskin alueen teollisuuden ja taajamien veden tarpeita.

Kanava otettiin käyttöön vuonna 1958. Kanavaa uusittiin ja laajennettiin vuonna 1979. Vedenpinnan kausivaihteluja tasoitetaan kanavan varrelle rakennetuilla tekojärvillä. Kanavan varrella on maaston korkeuserojen vuoksi ja virtauksen edistämiseksi pumppausasemia. Kanavan ylläpitämisestä on vastannut vesiyhtiö Voda Donbasu ().

Kanavan syvyys on 3,5–4,8 metriä ja pohjaosan leveys 1,5–3,0 m, virtauskapasiteetti on 25 m3/s. Matkallaan Donetsista Donetskiin kanaven pintataso nousee 248 metriä korkeammalle.

Oheisessa kartassa on kuvattu kanal SDD:n reittiä. Kanava saa alkunsa Donetsiin rakennetun voimalapadon vierestä (valokuva; alkupiste ) Rajhorodokin kaupunkityyppisen taajaman koillispuolelta. Kanava jatkaa kohti  Tšasiv Jaria ja sieltä Horlivkaan, jossa se kulkee pitkähkön matkan maahan kaivettuna putkiosuutena. Sieltä se jatkaa Makijivkan pohjoispuolitse ja Jasynuvatan itäpuolitse Ylä-Kalmiuksen tekojärvelle. Tekojärvi toimii eräänä Donetskin suurkaupunkialueen raakavesilähteenä. Sieltä on yhteys Asovanmereen laskevaan Kalmiusjokeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aleksei Fedko (16.4.2009): Kanal Severski Donets–Donbass. Iz fotoalboma "Donbass 1917–1957"  (infodon.org.ua)

Kanavat
Ukrainan rakennukset ja rakennelmat
Donin vesistö
Maalaisten talo (Helsinki)

Maalaisten talo on Helsingin Kampissa osoitteessa Simonkatu 6 sijaitseva seitsenkerroksinen liike- ja toimistorakennus, joka valmistui vuonna 1921. Sen ovat suunnitelleet arkkitehtiveljekset Jussi ja Toivo Paatela, ja se edustaa tyyliltään 1920-luvun klassismia. Sen punatiilistä julkisivua koristavat oviaukon yläpuolella kaksi Into Saxelinin graniittiveistosta, jotka esittävät maanviljelijöitä. Naista esittävä veistos kantaa lyhdettä sekä sirppiä, ja mies kylvövakkaa.

Maalaisten talossa sijaitsee Maaseudun Tulevaisuuden päätoimitus, tosin vuonna 2021 sanomalehti ilmoitti hajauttavansa toimintansa ympäri Suomea, vaikka toimipiste säilyy edelleen talossa.

Historia 
Simonkatu 6:n tontilla sijaitsi aiemmin yksikerroksinen puutalo. Siinä toimi aluksi kapakka, ja vuodesta 1880 eteenpäin kodittomille tarkoitettu Helsingin Vieraskodin ensimmäinen toimipiste, lempinimeltään ”Kurjien Kappeli”.

Suomen osuustoiminnan isänä pidetty Hannes Gebhard ideoi Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitolle ja Pellervo-seuralle uutta pääkonttoria, josta tulisi maalaisten oma maamerkki pääkaupungin keskustaan. Lopulta hän teki tonttikaupat Simonkatu 6:sta, josta purettiin vanha puutalo. Arkkitehtiveljekset Jussi ja Toivo Paatela laativat piirrustukset Maalaisten talolle vuonna 1920.

Rakennustyöt sujuivat varsin nopeasti; harjannostajaisia vietettiin neljän kuukauden kuluttua peruskiven muurauksesta, ja Maalaisten talo vihittiin virallisesti käyttöön 1. kesäkuuta 1921. Sitä pidettiin valmistuessaan ympäristöönsä nähden näyttävänä ja suurena, sillä sen ympärillä oli lähinnä matalampia puutaloja.

Maalaisten talon osakkeenomistajina olivat aluksi osuustoiminnalliset keskusliikkeet SOK, Osuuskassojen Keskuslainarahasto, Valio ja Hankkija. Siinä sijaitsi myös Yleisradion ensimmäinen studio 1920-luvulla.

1950-luvulla Maalaisten taloon perustettiin kirjapaino nimeltään Simonpaino. Kirjapainon laajennus tehtiin rakennuksen sisäpihalle arkkitehti Veikko Leisténin piirrustusten mukaan vuonna 1958. Painotoiminta jatkui vuoteen 1979 asti. Leisténin suunnitelmissa myös aiemmin rakennuksen keskellä ollut ajoportti siirrettiin sen laitaan paikkaan, jossa oli aiemmin ollut suuri näyteikkuna.

Rakennusta on peruskorjattu noin 20 vuoden välein. Mittavin remontti tehtiin vuosina 1998–1999.

Galleria

Lähteet 

Helsingin liikerakennukset
Kamppi
Toimistorakennukset
Georges Colomb

Georges Colomb (1856-1945) oli ranskalainen professori Sorbonnessa ja kasvitieteen laitoksen apulaisjohtaja, joka tuli tunnetuksi sarjakuvapiirtäjänä nimimerkillä Cristophe. Piirtäminen oli hänelle vain harrastus päätyön ohessa. Ranskassa häntä on pidetty sarjakuvan isänä.

Christophe julkaisi vuonna 1889 piirrossarjan Fenouillard -nimisen perheen elämästä. Vuonna 1893 hän loi hajamielisen professorin nimellä Le savant Cosinus ja seuraavana vuonna pienet mutta tarmokkaat kotitontut Plickin ja Plockin.

Lähteet 
Ranskalainen sarjakuva
Whac-A-Mole

Whac-A-Mole on arcadepeli, jota on monissa huvipuistoissa. Tyypillinen Whac-A-Mole-kone koostuu vyötärön tasolla olevasta koneesta, jossa on pelialue, näyttö ja iso pehmeä musta vasara. Pelialueen jokaisessa reiässä on pieni, muovinen, piirretyn kaltainen ​​myyrä. Myyrät ponnahtavat esiin satunnaisesti. Pisteitä kerätään lyömällä myyriä heti kun ne näyttäytyvät ja ennen kuin ne ehtivät laskeutua takaisin reikiin. Mitä nopeampi reaktio, sitä korkeampi pistemäärä.

Toiminnalliset pelit
Elektroniset pelit
Angela Merici

Pyhä Angela Merici (21. maaliskuuta 1474 Desenzano, Gardajärvi, Italia – 24. tammikuuta 1540 Brescia, Italia) oli fransiskaanitertiaari, näkijä, pyhimys ja ursuliinien perustaja. Angela joutui 10-vuotiaana orvoksi veljensä ja siskonsa kanssa ja heidän varakas setänsä Biancozi kasvatti heidät. 20-vuotiaana hänen setänsä kuoli ja hän perusti koulun Desenzanossa nuorille tytöille ja myöhemmin toisen koulun Bresciaan. Nainen aloitti ursuliinien yhteisön Bresciassa ja kuoli oltuaan viisi vuotta uuden järjestön johtajana. Paavi Paavali III tunnusti järjestön virallisesti neljä vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Nainen eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Sixtus IV (1471-1484), Innocentius VIII (1484-1492), Aleksanteri VI (1492-1503), Pius III (1503), Julius II (1503-1513), Leo X (1513-1521), Adrianus VI (1522-1523), Klemens VII (1523-1534) ja Paavali III (1534-1549). Hän on suojeluspyhimys sairautta ja vanhempien kuolemaa vastaan sekä on vammaisten ja Italian Brescian suojeluspyhimys. Angelan muistopäivää on vietetty 31. toukokuuta, 1. kesäkuuta ja 27. tammikuuta.

Angela Mericiä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

Lähteet 
Pyhimykset
Vuonna 1474 syntyneet
Vuonna 1540 kuolleet
Ekokumppanit

Ekokumppanit Oy on kunnallis-julkisomisteinen Tampereen kaupunkikonserniin kuuluva kestävän kehityksen yhtiö. 

Ekokumppaneiden tehtävä on tuottaa Tampereen seudulla tiedotus-, neuvonta-, koulutus- ja asiantuntijapalveluja, joilla edistetään kestävän kehityksen mukaista elämäntapaa ja yritystoimintaa.

Yhtiö perustettiin vuonna 2003 Tampereen kaupungin ja Pirkanmaan Jätehuolto Oy:n toimesta. Kolmantena omistajana yhtiössä on vuoden 2009 alusta ollut Tampereen Sähkölaitos Oy.

Toiminta 
Ekokumppaneiden toiminnan osa-alueita ovat resurssitehokkuus ja kiertotalous, energiatehokkuus ja uusiutuva energia, liikkuminen ja hyvinvointi sekä luonto ja ympäristö. Yhtiön toimintaa tehdään isoilta osin palvelusopimusten ja kehityshankkeiden myötä. 

Ekokumppanit on vastannut Vuoden retkikohteeksi 2020 valitun Kintulammin retkeily- ja luonnonsuojelualueen kunnostus- ja kehitysprojektista vuonna 2017 ja tämän jälkeen alueen hoidosta ja huoltotyöstä.

Energiatehokkuuden osalta Ekokumppanit toimii Pirkanmaan ja Kanta-Hämeen alueellisena energianeuvojana valtion Energiaviraston toimeksiannosta. Maksuton ja puolueeton neuvonta tapahtuu Rane – Neuvoo.fi – rakentamisen ja asumisen neuvonta -nimen ja sivuston alla. Energiaviraston lisäksi energianeuvonnan rahoittajina on myös alueen kuntaorganisaatioita. 

Tammikuussa 2020 Ekokumppanit lanseerasi Tampereen G Livelabissa järjesetettävien EkoLive-keskustelutilaisuuksien sarjan, jossa keskustellaan ajankohtaisista kestävään kehitykseen liittyvistä asioista asiantuntijoiden ja yleisön kesken. EkoLive-illoissa aihepiireinä ovat olleet esimerkiksi lähiluonto, tekstiilien kierrätys, tavaroiden yhteiskäyttö, puurakentaminen, ruokahävikki ja retkeily.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ekokumppanit Oy
 Ekokumppanit Oy:n Rane Neuvoo.fi – Rakentamisen ja asumisen maksuton ja puolueeton energianeuvontapalvelu
 Kintulammin retkeily ja luonnosuojelualue. Osa Ekokumppaneiden luonto- ja retkeilytoimintaa.
 EkoLive-keskustelutilaisuudet ajankohtaisista aiheista

Tamperelaiset yritykset
Pirkanmaa
Kestävä kehitys
Simonlinna

Simonlinna on Helsingin Kampissa Simonkadun ja Annankadun kulmassa sijaitseva seitsenkerroksinen liike- ja toimistorakennus, joka valmistui vuonna 1925. Sen on suunnitellut arkkitehti Väinö Vähäkallio. Rakennuksen monumentaalinen muotokieli ja punatiilinen julkisivu edustaa pelkistettyä 1920-luvun klassismia.

Simonlinnassa oli 1920-luvulla kieltolain aikaan Cuba-niminen ravintola, joka toimi salakapakkana ja bordellina. Rakennuksessa sijainneet asunnot muutettiin 1960–1970 -luvuilla toimistotiloiksi. Porrashuoneiden alkuperäinen sisustus on hävitetty, ja rakennuksen ovet ovat uusittu.

Vuonna 2022 Suomen Asianajajaliiton kerrottiin muuttavan pois rakennuksesta, jolloin sinne vapautuu yli 600 metriä huoneistoalaa. Tilaa on suunniteltu muun muassa muutettavan takaisin asuinkäyttöön.

Lähteet 

Helsingin liikerakennukset
Kamppi
Toimistorakennukset
Hamburger Börs (täsmennyssivu)

Hamburger Börs voi viitata seuraaviin:

 Hamburger Börs (1907-1976), alkuperäinen paikalla sijainnut jugendtyylinen hotelli, rakennus purettu
 Sokos Hotel Hamburger Börs, vuosina 1979-2019 toiminut Sokos Hotels-ketjun hotelli, rakennus purettu 
 Scandic Hamburger Börs, vuonna 2021 avattu Scandic Hotels-ketjun hotelli

Muita 

 Hampurin pörssi, Hamburger Börse, on Hampurissa sijaitseva pörssi
 Hampurin pörssi on 2-10 pelaajan korttipeli
Savannah Ghost Pirates

Savannah Ghost Pirates on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Savannahin kaupungista, Georgian osavaltiosta. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Vegas Golden Knightsille ja AHL:ssä pelaavalle Henderson Silver Knightsille.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 17. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Rick Bennett 
 Apuvalmentaja: Alex Loh 
 Puheenjohtaja: Bob Ohrablo 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Savannah Ghost Piratesin verkkosivut 

ECHL-seurat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 2021 perustetut urheiluseurat
Bashir Abdi

Bashir Abdi (s. 10. helmikuuta 1989 El Afweyn, Somalimaa, Somalia) on belgialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän on erikoistunut kestävyysjuoksuun.

Ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui vuonna 2012, kun hän kilpaili Helsingin EM-kilpailuissa 10 000 ja 5 000 metrin kilpailuissa ollen pidemmällä matkalla neljäs ja lyhyemmällä kahdeksas. Ensimmäisiin MM-kilpailuihin Abdi osallistui Moskovan MM-kilpailuissa 2013, kun hän oli 10 000 metrillä 23. Hän kilpaili myös Pekingin MM-kilpailuissa 2015, mutta ei saanut tulosta viidellä- tai kymmenellätuhannella metrillä. Ensimmäisiin olympialaisiinsa Abdi osallistui Rio de Janeirossa 2016. Riossa hän oli 5 000 metrillä 16. ja 10 000 metrillä 20. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 5 000 metrin kilpailussa oman eränsä kuudes. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Abdi voitti Berliinin EM-kilpailuissa 2018, jolloin hän oli toinen kymmenen kilometrin kilpailussa. Hän kilpaili samana vuonna ensimmäisen kerran maratonilla, kun hän oli Rotterdamin maratonin seitsemäs. Vuonna 2021 Abdi oli kolmas Tokion olympilaisten maratonilla häviten voittajalle hieman yli minuutin ja hopeamitalin vain kahdella sekunnilla. Samana vuonna hän voitti Rotterdamin maratonin. Vuonna 2022 Abdi saavutti uransa ensimmäisen MM-mitalin, kun hän oli kolmas Eugenen MM-kilpailujen maratonilla.

Lähteet

Belgialaiset kestävyysjuoksijat
Belgialaiset maastojuoksijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Tõnis Lukas

Tõnis Lukas (s. 5. kesäkuuta 1962 Tallinna) on virolainen Isänmaa-puolueen poliitikko ja Viron nykyinen opetus- ja tiedeministeri heinäkuusta 2022 alkaen. Aiemmin hän on toiminut opetusministerinä vuosina 1999–2002 ja 2007–2011 sekä kulttuuriministerinä 2019–2021. Riigikogun jäsen hän on ollut vuosina 1995–1996, 2002–2007 sekä 2011–2012.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tõnis Lukas' Viron hallituksen verkkosivuilla 

Viron opetusministerit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Brooke Andersen

Brooke Andersen (s. 23. elokuuta 1995) on yhdysvaltalainen moukarinheittäjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2022.

Andersen saavutti NACAC:n mestaruuskilpailuissa 2018 pronssia tuloksella 70,05 ja  Pan-Amerikan kisoissa 2019 hopeaa tuloksella 71,07. Vuonna 2022 hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuden tuloksella 77,96 ja vajaa kuukausi myöhemmin samalla Eugenen Hayward Fieldin stadionilla maailmanmestaruuden tuloksella 78,96. Hän nousi MM-kisojen loppukilpailussa johtoon neljännellä kierroksella 77,42 metrin pituisella heitollaan, paransi viidennellä kierroksella 77,56:een ja heitti lopullisen voittotuloksen viimeisellä heitollaan.

Andersen edusti yliopistokilpailuissa Northern Arizona Universitya. Hän ylitti 70 metrin rajan vuonna 2018 tuloksellaan 74,20 ja jatkoi heittämällä 76,75 vuonna 2019, 78,18 kilpailutauon jälkeen vuonna 2021 ja ennätyksensä 79,02 huhtikuussa 2022.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Passy

Passy voi tarkoittaa seuraavia:

Maantiede 
 Passy, kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa
 Passy, kunta Ranskassa Haute-Savoien departementissa
 Passy, kunta Ranskassa Yonnen departementissa
 Passy, entinen kunta Ranskassa entisessä Seinen departementissa
 Arrondissement de Passy, Pariisin 16. arrondissementti
 Cimetière de Passy, hautausmaa Pariisin 16. arrondissementissa

Henkilöitä 

 eversti Passy, oik. André de Wavrin (1911–1998), Ranskan vastarintaliikkeen tiedustelu- ja esikuntapäällikkö toisessa maailmansodassa
 Frédéric Passy (1822–1912), ranskalainen poliitikko, ensimmäisen Nobelin rauhanpalkinnon saaja.
Janee' Kassanavoid

Janee' Kassanavoid (s. 19. tammikuuta 1995) on yhdysvaltalainen moukarinheittäjä. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2022 tuloksella 74,86.

Kassanavoid ylitti 70 metrin rajan vuonna 2019. Hän paransi vuonna 2021 ennätyksekseen 75,50. Toukokuussa 2022 ennätys kohentui ensin tulokseen 76,82 ja kaksi viikkoa myöhemmin lukemiin 78,00, millä hän nousi maailman kaikkien aikojen tuloslistalla kuudenneksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Camryn Rogers

Camryn Rogers (s. 7. kesäkuuta 1999) on kanadalainen moukarinheittäjä. Hän saavutti MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2022.

Rogers voitti alle 20-vuotiaiden sarjassa Pan-Amerikan mestaruuden 2017 ja maailmanmestaruuden 2018. Vuonna 2019 hän voitti Kalifornian yliopiston edustajana NCAA:n mestaruuden ja Kanadan-mestaruuden sekä sijoittui  Pan-Amerikan kisoissa kuudenneksi. Vuonna 2021 hän voitti toistamiseen NCAA:n mestaruuden silloisella ennätyksellään 75,52 ja sijoittui Tokion olympialaisissa viidenneksi tuloksella 74,35. Vuonna 2022 hän voitti jälleen NCAA:n mestaruuden parantaen ennätyksekseen 77,67 ja Kanadan-mestaruuden. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 samalla Hayward Fieldin stadionilla, jolla hän oli voittanut kaksi viimeisintä NCAA:n mestaruuttaan, hän saavutti hopeaa tuloksella 75,52. Hän voitti samana vuonna kultaa Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 74,08.

Lähteet 

Kanadalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Marjinka

Marjinka (; ) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Pokrovskin piirissä. Ennen Ukrainan heinäkuun 2020 alueuudistusta kaupunki kuului Marjinkan piiriin ja oli piirin hallintokeskus.

Marjinka sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Osykov-sivujoen varrella. Kaupunki sijaitsee Donetskin suurkaupunkialueen länsipuolella. Maanteitse aluekeskus Donetskin keskustaan on noin 27 kilometriä (itään); piirikeskus Pokrovsk on puolestaan noin 56 kilometriä luoteeseen.  

Ukrainan tilastokeskus arvioi Marjinkan väkiluvuksi 9 256 asukasta vuoden 2021 alussa. Tosiasiallinen asukasluku arvioidaan virallista väkilukua pienemmäksi, koska Itä-Ukrainan sodan (2014-) seuruksena monet asukkaat ovat siirtyneet evakkoon rintamalinjan lähellä sijaitsevasta kaupungista. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 10 722, joista etnisesti ukrainalaisia oli 70,11 prosenttia, venäläisiä 28,93 prosenttia, armenialaisia 0,35 %, valkovenäläisiä 0,06 % ja kreikkalaisia 0,06 prosenttia.

Historia
(tämä osio kesken)

Seutu kuuluu Asovanmeren pohjoispuolisiin aroalueisiin, jonne 800-1100 -luvuilla muutti kasaareja, petsenegejä ja kumaaneja (polovitsialaisia) sekä 1200-luvulla tataareja. 1400-luvun alussa nämä alueet liitettiin Krimin kaanikuntaan. ...

Vuodesta 1923 Marjinkan piiriin (1923-2020) piirikeskus. Kaupungin aseman Marjinka sai vuonna 1977.

Itä-Ukrainan sodan (2014-) rintamalinja on sijainnut enimmäkseen aivan kaupungin itäpuolella. Kaupunki on ollut kuitenkin Venäjän ja sen perustaman nukkevaltion, niin sanotun Donetskin kansantasavallan sotilaiden miehittämä muutamaan otteeseen. Vuoden 2022 Venäjän hyökkäyssodassa kaupunki oli miehitettynä maalis-huhtikuussa 19. huhtikuuta 2022 saakka. Venäjä on iskenyt kaupunkiin sotilaallisesti myös myöhemmin pyrkien saamaan sitä haltuunsa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Donetskin alueen kaupungit
Pokrovskin piiri
San Sebastiano da Po

San Sebastiano da Po () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1 859 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
San Sebastiano Curone

San Sebastiano Curone () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Alessandrian maakunnan. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 527 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Piemonten kaupungit
Alessandrian maakunnan kunnat
Kuusankosken uimahalli

Kuusankosken uimahalli on Kuusankoskella, Naukion urheilupuistossa sijaitseva uimahalli. Se on avattu vuonna 1970, ja peruskorjattu vuonna 1995. Hallissa on 5-ratainen 25 metrin iso allas, pieni lastenallas ja poreallas. Altaiden syvyydet on syvissä päissä 3,8 ja 0,8 m metriä sekä matalissa päissä 1,2 ja 0,4 metriä. Isossa altaassa on hyppytasot 1 metrin ja 3 metrin korkeudessa.

Uimahallissa on myös kuntosali ja kahvio yläkerrassa. Kuusankosken uimahallin vuosittainen kävijämäärä on noin 80 000, ja se on Kouvolan suosituin uimahalli. Uimahallin kanssa samassa pihapiirissä on myös Kuusankosken urheilutalo ja Kuusankosken jäähalli.

Lähteet 

Kuusankoski 
Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Kaliumfosfaatti

Kaliumfosfaatti (K3PO4) eli kaliumortofosfaatti tai trikaliumfosfaatti on kalium- ja fosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteissa, puhdistusaineissa ja elintarvikkeiden lisäaineena.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö 
Huoneenlämpötilassa kaliumfosfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste on alkeiskopiltaan ortorombinen. Kidevedettömän aineen lisäksi tunnetaan myös kidevedellisiä muotoja, kuten tri-, hepta- ja nonahydraatit (K3PO4·3H2O, K3PO4·7H2O ja K3PO4·9H2O). Kaliumfosfaatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat emäksisiä.

Kaliumfosfaattia valmistetaan neutraloimalla kaliumhydroksidia fosforihapolla.
3 KOH + H3PO4 → K3PO4 + 3 H2O

Kaliumfosfaattia käytetään lannoitteissa, ainesosana puhdistusaineissa, vedenpehmennyskemikaalina, kontrolloimaan styreenibutadieenikumin polymerointi ja poistamaan happamia kaasuja kuten vetysulfidia kaasuvirroista. Yhdisteen E-koodi on E162.

Lähteet

Fosfaatit
Kaliumyhdisteet
Mykolas Alekna

Mykolas Alekna (s. 28. syyskuuta 2002) on liettualainen kiekonheittäjä. Alekna oli 19-vuotias voittaessaan ensimmäisen aikuisten arvokilpailumitalinsa yleisurheilun MM-kilpailuissa 2022. Tuolloin hän heitti 69,27 metriä ja tällä tuloksella hän otti hopeaa. Münchenin EM-kilpailussa 2022 Alekna voitti kultaa tuloksella 69,78. Alekna voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa ennätyksellään 69,81 ja EM-kilpailuissa tuloksella 68,00 vuonna 2021.

Mykolas Aleknan isä on kiekonheiton kaksinkertainen olympiavoittaja Virgilijus Alekna.

Lähteet 

Liettualaiset kiekonheittäjät
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Gotytom Gebreslase

Gotytom Gebreslase on (s. 15. tammikuuta 1995) on etiopialainen kestävyysjuoksija, joka voitti naisten maratonin maailmanmestaruuden yleisurheilun MM-kilpailuissa Eugenessa 2022 ennätysajallaan 2.18.11. Hän debytoi maratonjuoksussa Berliinin maratonilla vuonna 2021 ja voitti heti ensimmäisen kilpailunsa ajalla 2.20.09.

Gebreslese voitti vuonna 2011 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.56,36. Hän saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012 pronssia 5 000 metrillä ajalla 15.53,34. Afrikan kisoissa hän on ollut samalla matkalla neljäs 2015 ja kuudes 2011. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui alle 20-vuotiaiden sarjassa 12:nneksi 2013.

Gebreslasen ennätys 3 000 metrillä on New Yorkin hallikilpailussa helmikuussa 2015 juostu 8.45,05, 5 000 metrillä 14.57,33 Heusdenista heinäkuulta 2015, 10 000 metrillä Hengelossa kesäkuussa 2016 juostu 31.14,52 ja puolimaratonilla 1.05.36 Manamasta joulukuulta 2021.

Lähteet

Etiopialaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleks Suuronen

Aleks Suuronen (s. 30. maaliskuuta 1880 Säkkijärvi) oli suomalainen Karjalan kannaksella asunut tunnettu katajaisten puuastioiden valmistaja.

Säkkijärven Häsälänmäellä syntyneen Aleks Suurosen isä oli mökkiläinen, joka aloitti kataja-astioiden valmistuksen hankkiakseen lisätuloja perheelleen. Astiat myytiin Pietariin ja niillä oli hyvä kysyntä. Myös perheen kolme poikaa tulivat mukaan astioiden valmistukseen ja jatkoivat sitä isänsä kuoltua vuonna 1905. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen lopetti kuitenkin astioiden myynnin Pietariin ja muut veljekset Aleksia lukuun ottamatta siirtyivät muille aloille. Aleks Suuronen jatkoi puuastioiden valmistusta Häsälässä aina vuoteen 1935 saakka, jolloin hän muutti Säiniölle Viipurin lähelle. 

Suuronen valmisti käsityönä katajaisia kannuja, tuoppeja, leilejä ja kiuluja myös Säiniöllä apunaan kaksi poikaansa. Astioissa käytetyt katajat hän keräsi pääosin Karjalan radan varsilta. Suurosen astioita vietiin 1930-luvulla myös ulkomaille. Hänen astioitaan oli esillä 1938 Berliinin käsiteollisuusnäyttelyssä ja hän oli mukana kotiteollisuuspäivillä Helsingissä maaliskuussa 1939.

Lähteet 

Suomalaiset käsityöläiset
Vuonna 1880 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Lieke Klaver

Lieke Klaver (s. 20. elokuuta 1998) on alankomaalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 50,18.

Ulkoratojen arvokilpailuissa Klaver on voittanut hopeaa sekaviestissä yleisurheilun MM-kilpailuissa Eugenessa 2022. Samojen kisojen 400 metrillä hän juoksi välierissä Alankomaiden ennätyksen 50,18 ja sijoittui loppukilpailussa neljänneksi. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä sekä sijoittui 200 metrillä viidenneksi ja 400 metrillä kuudenneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli sekaviestissä neljäs ja karsiutui 400 metrillä välierissä. Sisäradoilla hän on ottanut naisten pitkässä viestissä Euroopan-mestaruuden ja sijoittunut 400 metrillä viidenneksi vuoden 2021 EM-kilpailuissa sekä saanut viestissä hopeaa ja ollut 400 metrillä kuudes vuoden 2022 MM-kilpailuissa.

Ennätykset
100 metriä: 11,46 (1. kesäkuuta 2019)
200 metriä: 22,66 (15. kesäkuuta 2020)
400 metriä: 50,18 (20. heinäkuuta 2022, Alankomaiden ennätys)

Päivitetty: 28. heinäkuuta 2022, lähde:

Lähteet

Alankomaalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1998 kuolleet
Elävät henkilöt
Eleanor Patterson

Eleanor Patterson (s. 22. toukokuuta 1996 Leongatha, Victorian osavaltio, Australia) on australialainen korkeushyppääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden yleisurheilun MM-kilpailuissa Eugenessa 2022 ennätystuloksellaan 2,02 metriä. Sisäradoilla hän on ottanut hopeaa vuoden 2022 MM-kilpailuissa. Hän voitti vuonna 2013 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuonna 2014 ja hopeaa 2022. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Tokion olympialaisissa 2021 viidenneksi.

Lähteet 

Australialaiset yleisurheilijat
Australialaiset korkeushyppääjät
Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet