joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Arvid Kurki

Arvid (Arvi) Kurki (n. 1465 Vesilahti – 22. heinäkuuta 1522 Öregrund, Ruotsi) toimi Turun piispana vuosina 1510–1522. Kurki-suku kuului Suomen johtavaan aateliin. Sorbonnessa opiskelleen Kurjen katsotaan olleen Suomen keskiajan viimeinen aidosti katolinen Turun piispa. Hänen seuraajansa alkoivat jo edistää uskonpuhdistusta maltillisesti. Kustaa Vaasan kannattajana Kurki joutui pakenemaan tanskalaisia näiden hyökättyä vuonna 1522. Hän hukkui laivansa upotessa Selkämerellä.

Elämä 
Kurki suoritti 1480-luvun lopulla opintoja Pariisin yliopistossa, josta valmistui baccalaureukseksi ja maisteriksi. 1490-luvulla hänen mainitaan olleen Turun kirkkoherra ja tuomiokapitulin kanunki sekä myöhemmin dekaani. Piispa Johannes Olavinpojan kuoltua hänet valittiin piispaksi ja vihittiin Strängnäsissä virkaan.

Kurjen piispanaikana järjestettiin vuonna 1514 arkkipiispa Jaakko Ulfinpojan läsnä ollessa piispa Hemmingin autuaaksi julistaminen, joka oli Suomessa ainutlaatuinen juhlatilaisuus. Muuten Kurjen tiedetään tehneen käräjämatkoja hiippakunnassaan perustaen uusia kirkkoja ja koristellen vanhoja kirkkoja maalauksilla.

Ajan valtiollisissa riitakysymyksissä hän oli Sten Sturen ja Ruotsin kansallisen puolueen uskollisena ystävänä unionihanketta vastaan. Hän ei saapunut Kristian II:n kruunaukseen Tukholmaan, ja vältti näin Tukholman verilöylyn.

Arvid Kurki avusti Niilo Arvinpoikaa väellä, tykeillä ja muilla sotilastarpeilla, kun tämä nosti kapinan Kustaa Vaasan puolesta Suomessa. Mutta kun keväällä 1522 onni kääntyi tanskalaisten puolelle, täytyi Kurjen paeta ensin Närpiöön ja sieltä laivalla Ruotsin puolelle. Laiva kuitenkin upposi Öregrundin ulkopuolella ja Kurki seurueineen hukkui.

Lähteet 
 Tietosanakirja, viides osa, Helsinki, Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1906 Verkossa

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Niin kertoo historia - näin kansa, Suomen Kuvalehti, 21.09.1935, nro 38, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen keskiaikaisen roomalaiskatolisen kirkon piispat
Vuonna 1465 syntyneet
Vuonna 1522 kuolleet
Amis

Amis voi viitata seuraaviin:

 amis, yöastia kreikkalaisessa keramiikassa
 AMIS, Afrikan unionin rauhanturvaoperaatio Sudanissa
 ammattikoulu puhekielellä

Henkilöitä 

 Kingsley Amis (1922–1995), brittiläinen kirjailija
 Martin Amis (s 1949), brittiläinen kirjailija, Kingsley Amisin poika
 Suzy Amis (s. 1962), yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli
Martti Skytte

Martti Skytte (n. 1480 – 30. joulukuuta 1550) toimi Turun piispana vuosina 1528–1550. Skytten nimitti tehtäväänsä Kustaa Vaasa. Hänen valintansa oli vailla paavin hyväksyntää, samoin kuin häntä edeltäneen Svenoniuksen. Skytteä kutsutaan joskus Suomen keskiajan viimeiseksi katoliseksi piispaksi, vaikka varsinainen paavin vahvistama viimeinen piispa oli Arvid Kurki. Piispana Skytte edisti reformaatiota maltillisesti muun muassa lähetämällä pappiskandidaatteja Wittenbergiin.

Paavali Juusten kertoo piispainkronikassaan, että Martti Skytten aikana papiston asema alkoi heiketä erilaisten kruunun rasitteiden vuoksi. Yksityiset ja nurkkamessut lakkautettiin, vihkivesi, tuhkan ja palmunoksien pyhittäminen poistettiin ja kirkkolaulua muutettiin. Messu vietettiin ensimmäisen kerran ruotsiksi Turun tuomiokirkossa ja vuoden 1540 paikkeilla poistettiin myös paavillinen öljy ja mirha. 

Mikael Agricola toimi Skytten apulaisena tämän viimeisinä vuosina. Skytten patsas sijaitsee Hauholla.

Lähteet 

Suomen keskiaikaisen roomalaiskatolisen kirkon piispat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1550 kuolleet
Kazumi Watanabe

Kazumi Watanabe (s. 14. lokakuuta 1953 Tokio) on japanilainen fuusiojazziin erikoistunut sähkökitaristi.

Kazumi Watanabe on levyttänyt 1970-luvulta lähtien kymmeniä jazz-rock -levyjä. Hän on usein työskennellyt tunnettujen länsimaalaisten muusikoiden kanssa (kuten Michael Breckerin, Bill Brufordin, Marcus Millerin, Wayne Shorterin ja Lenny Whiten kanssa).

Tunnetuimpiin levyihin kuuluvat esimerkiksi To Chi Ka (1980) ja Spice of Life (1987). Suomessa levyjä ei ole ollut saatavissa uusina vuosiin, koska Gramavision -levy-yhtiön konkurssin jälkeen mikään taho ei ole levittänyt uusia painoksia täällä päin.

Diskografia 
 Infinite (1972)
 Endless Way (1974)
 Milky Shade (1976)
 Lonesome Cat (1977)
 Olives Step (1977)
 Mermaid Boulevard (1978)
 Kylyn (1979)
 To Chi Ka (1980)
 Dogatana (1981)
 Mobo, Vol. 1 (1982)
 Mobo, Vol. 2 (1983)
 Mobo Club (1983)
 Mobo Splash (1985)
 Spice Of Life (1987)
 Spice Of Life Too (1988)
 Kilowatt (1989)
 Pandora (1991)
 O.X.O. (1992)
 Resonance Vox (1993)
 Oyatsu (1994)
 Oyatsu 2 (1995)
 Tokyo Joe (1996)
 Esprit (1996)
 Dandyism (1998)
 One for All (1999)
 Guitar Renaissance (2003)
 Mo'Bop (2003)

Fuusiojazz
Japanilaiset kitaristit
Japanilaiset jazzmuusikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Aeschillus Petraeus

Aeschillus (Eskil) Petraeus () oli Turun piispa vuosina 1652–1657. Ennen tätä hän oli Turun kymnaasin lehtori ja tuomiorovasti. Hän oli myös Turun akatemian ensimmäinen teologian professori ja yliopiston rehtori. Petraeus toimi valtiopäivämiehenä vuosina 1634, 1638 ja 1640.

Petraeus oli ruotsalaissyntyinen, mutta hyvin perehtynyt suomen kieleen. Hän muun muassa johti Raamatun käännöskomiteaa ja julkaisi suomen kielen kieliopin Linguae Finnicae brevis institutio vuonna 1649.

Lähteet

Turun piispat 1554–1817
Turun akatemian professorit
Suomalaiset sanakirjantekijät
Vuonna 1593 syntyneet
Vuonna 1657 kuolleet
Suomalaiset professorit
Nummelan lentokenttä

Nummelan lentokenttä  sijaitsee Vihdissä Lohjanharjulla valtatien 25 ja Nummelan taajaman välissä. Sitä hallinnoi Nummelan Lentokenttäyhdistys ry. Lentokentällä ei ole polttoainepistettä. 

Kenttä on perustettu 1940, ja jatkosodan aikana se oli lentolaivueen tukikohta. Kesällä 1943 Nummelan kentälle rakennettiin lavastaja Royn (Tapio Vilpponen) suunnittelema meksikolaiskaupunki Suomi-Filmin Herra ja ylhäisyys elokuvan filmausta varten. 

Vihdin kunta on saanut kentän kehittämiseen rahoitusta, jonka ansiosta kiitotiet voidaan kunnostaa. Malmin kentän lakkauttamista ennakoiden sieltä on siirtymässä yrityksiä Nummelaan. Ympäristölupa kuitenkin rajoittaa toiminnan laajentamista. Kentän ylläpitäjä hakee uutta lupaa.

Toiminta
Kentällä järjestetään purjelentokoulutusta. Kesäisin kentällä toimii kolme purjelentokerhoa: 
 Cumulus rf/ry
 Lauttasaaren Ilmailukerho
 Länsi-Uudenmaan ilmailuyhdistys

Rajoituksia
Kentällä on toistuva läpilaskuharjoittelu kielletty meluhaittojen välttämiseksi, ja yöaikaan on lentotoiminta rajoitettu vain välttämättömiin saapumisiin ja lähtöihin. Kenttä ei ole valaistu, ja tankkaaminen on sallittu ympäristösyistä ainoastaan erityisluvalla.

Onnettomuus 1941 ja muistomerkit
Kentällä sattui lento-onnettomuus 2. elokuuta 1941, jolloin pommituslennolle lähdössä ollut kone syöksyi maahan ja koneessa olleista kolmesta kaksi sai surmansa.

Onnettomuudessa surmansa saaneiden muistoksi on kentän ja tien numero 25 välisessä metsässä olevaan kiveen kiinnitetty kyltti. Toisella puolella kenttää on muistomerkki Total Energy, jolla muistetaan kaikkia kentällä sattuneissa onnettomuuksissa surmansa saaneita.

Lähteet

Kirjallisuutta  
Kauko Peltonen ja Kai Halonen: Nummelan lentokentällä. Tapahtumia ja tarinoita jatkosodan ajalta ja vähän sen jälkeen BoD 2015 ISBN 978-952-31-8828-0

Aiheesta muualla

 Nummelan lentokenttäyhdistyksen sivusto
 Lentopaikat.fi – Nummela
 Nummelan lentokentän sota- ja elokuvahistoriaa

Nummela
Suomen lentopaikat
Suomen sodanaikaiset lentokentät
Vihdin rakennukset ja rakennelmat
Johannes Terserus

Johannes Elai Terserus (1605–1678) oli ruotsalainen teologi ja piispa. Hän toimi Turun piispana vuosina 1658–1664. Ennen piispan virkaa hän toimi teologian professorina Turun akatemiassa vuosina 1640–1658. Turun akatemian teologian professori Enevaldus Svenonius syytti Terserusta kalvinistisesta harhaopista ja puhdasoppisesta luterilaisuudesta luopumisesta. Terserus joutui Tukholman valtiopäiville, missä hänen näkemyksensä tuomittiin ja hänet pakotettiin eroamaan virastaan. 

Eronsa jälkeen Terserus toimi Linköpingin piispana vuosina 1671–1678. Turun piispana ollessaan Terserus aloitti Genealogia Sursillianan kokoamisen.

Katso myös
Enevaldus Svenonius

Lähteet
 
 

Turun piispat 1554–1817
Turun akatemian professorit
Ruotsin kirkon piispat ja arkkipiispat
Sukututkijat
Vuonna 1605 syntyneet
Vuonna 1678 kuolleet
Suomalaiset professorit
Linköpingin hiippakunta
Johannes Gezelius nuorempi

Johannes (Juhana) Gezelius, nuorempi (6. syyskuuta 1647 – 10. huhtikuuta 1718) toimi Turun piispana vuosina 1690–1718. Sitä ennen hän oli 1681–1689 Inkerinmaan superintendentti, joka kannusti inkerikkojen ja karjalaisten ortodoksien voimalliseen käännyttämiseen luterilaisiksi.

Hän oli edellisen piispan Johannes Gezelius vanhemman poika. Hän jatkoi uutterasti isänsä työtä, muun muassa hänen suunnittelemaansa Gezeliuksen raamattuteosta. Työhön hän otti vaikutteita Englantiin ja Saksaan vuosina 1670–1674 tekemällään opintomatkalla. Hänen aikanaan Suomessa otettiin käyttöön uusi kirkkokäsikirja vuonna 1694 ja virsikirja (ns. Vanha virsikirja) vuonna 1701. Gezeliuksen kaudella puhdasoppisuuden valta-asema alkoi murtua osaksi uusien filosofisten virtausten ja osaksi pietismin vaikutuksesta. Isonvihan alettua vuonna 1713 Gezelius pakeni Ruotsiin ja yritti vielä sieltä käsin kirjeitse hoitaa oman hiippakuntansa ja hänen hoitoonsa vuonna 1712 uskotun Viipurin hiippakunnan asioita.

Kirjallisuus 
 Laasonen, Pentti: Vanhan ja uuden rajamaastossa. Johannes Gezelius nuorempi kulttuurivaikuttajana. SKS, 2009. ISBN 978-952-222-122-3.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Turun akatemian professorit
Suomalaiset professorit
Turun piispat 1554–1817
Vuonna 1647 syntyneet
Vuonna 1718 kuolleet
Karl Fredrik Mennander

Karl Fredrik Mennander (19. heinäkuuta 1712 Tukholma – 22. toukokuuta 1786 Uppsala) toimi Turun piispana vuosina 1757–1775. Ennen tätä hän toimi fysiikan professorina Turun Akatemiassa vuosina 1746–1757 ja tämän jälkeen Uppsalan arkkipiispana vuosina 1775–1786. Hän käsitteli väitöskirjoissaan luonnontieteellisiä ja taloudellisia kysymyksiä.

Elämäkerta 

Mennanderin vanhemmat olivat Fichelin seurakunnan kirkkoherra (Viro) Anders Mennander ja Margareta Elisabeth Ruuth. Anders Mennander toimi myöhemmin Laihian ja Ilmajoen kirkkoherrana. Suku oli alun perin saksalainen Brücker, jonka Mynämäen kappalaisena toiminut Sigfrid Brücker (kuoli 1585) muutti Mennanderiksi Uudellakirkolla olleen Männäisten talon mukaan.

Karl Mennander sai alkeiskoulutuksensa Vaasassa, josta hän tuli opiskelemaan Turun Akatemiaan vuonna 1728. Hänen pro gradu väitöksensä nimi oli De dieta studiosorum, jossa hän tarkasteli ylioppilaiden juoma- ja syömätapoja. Vuosina 1732–1734 hän opiskeli myös Uppsalan yliopistossa, missä hän tutustui Carl von Linnén työskentelyyn, ja minkä seurauksena hän kiinnostui luonnontieteistä. Hän aloitti luennoimisen Turun akatemiassa vuonna 1736, ja levitti siellä Linnén ajatuksia. Mennander halusi vahvistaa talousopin ja luonnontieteiden opetusta teologiaan, antiikin kirjallisuuteen ja filosofiaan verrattuna. "Nykyään suositaan tieteitä, joista on odotettavissa välitöntä hyötyä valtion hyvinvoinnille", hän sanoi. Turun akatemiaan perustettiinkin taloustieteen professuuri vuonna 1747 ja kemian professuuri 1761. Vuonna 1751 Mennander ohjasi Andreas Malmin väitöksen Ornitho-Theologiae, pars prima et pars posterior. Mennander oli kutsuttu Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi jo 1744. Vuonna 1752 hänestä tuli jumaluusopin tohtori. Hänen palkkapitäjänsä oli ensin Piikkiö, mutta koska pitäjä oli köyhä, sai hän myös silloisen Räntämäen eli Maarian pitäjän palkkapitäjäkseen.

Mennander oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso Turussa 25.8.1741 oli Ulriika Palén, Piikkiön kihlakunnantuomarin tytär, joka kuoli jo vuoden kuluttua 1742. Toinen puoliso Turussa 12.5.1747 oli Johanna Magdalena Hassel, professorin tytär, joka hänkin kuoli jo 19-vuotiaana 5.4.1749. Jälkimmäisestä liitosta syntyi poika Carl Friedrich, joka sittemmin sai aatelisarvon ja otti nimen Fredenheim.

Lähteet 
 Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä. ISBN 978-952-5710-04-5

Viitteet

Aiheesta muualla

Turun piispat 1554–1817
Turun akatemian professorit
Ruotsin luterilaiset arkkipiispat
Suomalaiset ornitologit
Vuonna 1712 syntyneet
Vuonna 1786 kuolleet
Suomalaiset professorit
Erik Gabriel Melartin

Erik Gabriel Melartin (11. tammikuuta 1780 Kärkölä – 8. heinäkuuta 1847 Turku) oli koulumies ja Turun arkkipiispa vuosina 1833–1847.

Elämäkerta 
Melartin opiskeli Porvoossa ja Turun akatemiassa. Hän oli Viipurin lukion lehtori vuosina 1805–1810 ja Vanhan Suomen koululaitoksen johtaja vuosina 1810–1814. Hän sai vuonna 1812 Turun akatemian teologian professorin viran ja oli vuodesta 1828 lähtien dogmatiikan professori. Vuonna 1833 hänet valittiin Turun arkkipiispaksi.

Melartin oli jäsenenä kahdessa koulukomiteassa, jotka toimivat 1810–1830-luvuilla. Komitean jäsenenä hän esitti muun muassa kirkon ja koululaitoksen erottamista toisistaan, mutta ehdotusta ei toteutettu. Melartin oli jäsen myös komiteassa, joka valmisteli vuoden 1843 koulujärjestyksen.

Melartin oli mukana perustamassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa ja oli sen ensimmäinen esimies vuosina 1831–1833.

Teologina Melartin torjui herätysliikkeet.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Koululaitoksen kehittäjät
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispat
Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston rehtorit
Turun akatemian rehtorit
Turun akatemian professorit
Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston professorit
Vuonna 1780 syntyneet
Vuonna 1847 kuolleet
Suomalaiset professorit
Edvard Bergenheim

Edvard Bergenheim (alkujaan Bergenhem, 18. syyskuuta 1798 Vaasa – 19. helmikuuta 1884 Turku) toimi Turun arkkipiispana 1850–1884. Hän perusti Turkuun vuonna 1840 yksityisen reaalikoulun ja lukion, joka oli sisäoppilaitoksineen järjestetty sotilaallisesti.

Bergenheim oli Vaasan hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenhemin (aateloituna Bergenheim) ja Hedvig Sofia Hanneliuksen poika. Hän valmistui ylioppilaaksi 1817, filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823 Turussa. Bergenheim toimi Haminan kadettikoulussa siihen kuuluvan alkeiskoulun opettajana ja opetti kadettikoulussa myös historiaa, maantiedettä ja tilastotiedettä.

Lähdettyään opiskelemaan teologiaa Bergenheim suoritti papin tutkinnon ja pastoraalitutkinnon saaden pappisvihkimyksen joulukuussa 1830. Hän toimi Turun lukiossa historian lehtorina, rehtorina ja toisena vararehtorina vuosina 1832–1844. Tuolloin hän vieraili Preussissa ja tutustui sikäläisiin reaali- ja porvarikouluihin ja perusti Turkuun yksityisen, kieliä ja luonnontieteitä painottavan ns. Bergenheimin koulun. Nikolai I:n ollessa Venäjän tsaari ja autonomisen Suomen suuriruhtinas, Pyhän allianssin purkautumisen ja Puolan kapinan (v. 1830) jälkeen jotkut suomalaiset korkeimmat yhteiskuntaryhmät ja niiden säätyläisperheet hakeutuivat hyviin suhteisiin maassa olleiden venäläisten sotilaiden ja kauppiaiden kanssa. Näiden säätyläisperheiden vanhemmat pyrkivät turvaamaan lastensa tulevaisuuden venäjän kielen, jota tyypillisesti opetettiin yksityisissä oppilaitoksissa, taitoisina. Bergenheim-koulun johtajana Edward Bergenheim meni venäläistämisessä niin pitkälle, että pyrki tietoisesti istuttamaan oppilaisiinsa käsityksen, jonka mukaan heidän varsinainen isänmaansa oli Venäjä, josta Suomi oli vain vähäpätöinen olennainen osa. Tämänkaltainen ajattelu oli voimakkaassa ristiriidassa jo 1820-luvulla lausutuista A.I. Arwidssonin ajatuksista ja pyrkimyksistä ”ruotsalaisia emme enää ole, venäläisiksi emme voi tulla, meidän täytyy olla suomalaisia”.

Ritarihuoneen jäsen hänestä tuli 1837 nimellä Bergenheim. Tampereen rovastikunnan vt. lääninrovasti hän oli vuosina 1841–1847. Hänet nimitettiin keväällä 1850 arkkipiispan virkaan ja sai vihkimyksen Porvoossa 24. toukokuuta.

Suomen talousseura valitsi hänet esimiehekseen vuonna 1853 ja uudelleen seuraavana vuonna. Bergenheim toimi muun muassa alkeisopistolaitoksen uudistamista pohtineessa komiteassa, valtiopäiväjärjestyksen uudistamiskomiteassa ja vuoden 1869 kirkkolakia valmistelleessa komiteassa.

Bergenheim oli valtiopäivämies ja pappissäädyn puhemies valtiopäivillä 1863–64, 1867, 1872 ja 1877–1878.

Bergenheim meni naimisiin vuonna 1832 Aleksandra Bruunin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispat
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1798 syntyneet
Vuonna 1884 kuolleet
Torsten Thure Renvall

Torsten Thure Renvall (23. lokakuuta 1817 Turku – 16. lokakuuta 1898 Turku) toimi Turun arkkipiispana vuosina 1884–1898.

Ura
Renvallin vanhemmat olivat pormestari Henrik Renvall ja Agneta Cornelia Cairenius. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1840 ja historian dosentiksi 1845.

Vaasan lukiossa hän toimi historian lehtorina 1845–1851 ja sitten Turun lukiossa 1852–1858. Renvallia pidettiin uudenaikaisena pedagogina, joka osallistui myös yhteiskunnallisiin tehtäviin. Vuosina 1846–1847 hän toimitti Wasa Tidning -lehteä ja oli 1848–1850 perustamassa suomenkielistä Ilmarinen-lehteä.

Vaasan aikana Renvall oli herännäisyyden piirissä, mutta Turussa siirtyi ns. raamatullisen teologian kannattajaksi. Papiksi hänet vihittiin 1857 ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Turun tuomiorovasti. Renvall muun muassa osallistui kirkkolain uudistukseen, oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 sekä osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1863, 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894. Säätynsä puhemiehenä hän toimi 1885, 1888, 1891 ja 1894.

Arkkipiispana Renvall oli maltillinen uudistaja. Kielikysymyksessä hän oli suomenmielinen, esimerkiksi vuonna 1879 hän oli mukana perustamassa Turun suomalaista yksityislyseota. Vuonna 1878 hän suoritti ensimmäisen suomenkielisen papiksi vihkimisen Suomessa. Kirkolliskokousten puheenjohtajana Renvall toimi 1886 ja 1893, ensimmäiseen kirkolliskokoukseen vuonna 1876 hän myös osallistui. Teologian tohtorin arvon Renvall sai vuonna 1864.

Renvallin ensimmäinen puoliso vuodesta 1843 oli Emilia Maria Lovisa Bergenstråle (1814–1863) ja toinen vuodesta 1865 Amanda Sofia Limnell (1837–1915), kruununvouti Gustaf Magnus Rindellin leski.

Lähteet

Kirjallisuus
 
 Paunu, Eira: Torsten Thure Renvall: Elämä ja toiminta. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 53. Väitöskirja. Helsingin yliopisto, 1952.

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispat
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaiset toimittajat
Tammikuun valiokunta
Vuonna 1817 syntyneet
Vuonna 1898 kuolleet
Kihti

Kihti on sairaus, jossa virtsahappoa kertyy liikaa elimistöön. Sairauden syynä voi olla virtsahapon aineenvaihdunnan häiriö tai munuaisten toiminnan heikentyminen, jolloin uraatit eli virtsahapon suolat eivät pääse virtsaan vaan kertyvät elimistöön.

Puriinia sisältävät ruuat kiteyttävät virtsahappoa ja lisäävät tulehdusriskiä. Tutkimusten mukaan erityisesti eläinperäinen, puriinia sisältävä ravinto on haitallista. Erityisen runsaina puriinilähteinä mainitaan mm. anjovis, sardiini, silli, tietyt sisäelimet, riistaliha ja äyriäiset.

Kihdin ensioireena on yleensä yöllä alkava nivelkipu isovarpaan tyvessä. Sen aikana koko varvas muuttuu punoittavaksi, kuumaksi ja aristavaksi. Oireen yleensä laukaisee tietty ruoka-aine, alkoholin käyttö, runsas ateriointi tai vamma. 

Tulehdus häviää runsaassa viikossa, mutta se uusiutuu ja leviää alaraajojen muihin niveliin, jos sairautta ei huomata ja hoitoa aloiteta. Pitkäaikainen kihti muodostaa ihonalaisia virtsahappokertymiä jänteisiin ja rustoihin.

Vuonna 2015 julkaistun tutkimuksen mukaan kihdillä tai lähinnä elimistöön kertyvällä, sitä aiheuttavalla virtsahapolla saattaa olla dementiaa ehkäisevä vaikutus. Britanniassa vuosina 1995–2013 tehdyssä tutkimuksissa ilmeni, että kihtipotilaiden riski sairastua Alzheimerin tautiin oli 24 prosenttia pienempi kuin vertailuryhmällä. Tutkimuksesta kertoi brittiläinen reumatautien tieteellinen julkaisu Annals of the Rheumatic Diseases.

Kihti todetaan tutkimalla nivelnestettä, ja sitä hoidetaan lääkkeillä ja ruokavaliomuutoksilla. 

Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) kihtilääkkeinä käytetään seuraavia eri tavoin vaikuttavia lääkeaineita:
Virtsahapon muodostumista estävät valmisteet:
Allopurinoli
Tisopuriini
Febuksostaatti
Virtsahapon eritystä lisäävät valmisteet:
Probenesidi
Sulfiinipyratsoni
Bentsbromaroni
Isobromindioni
Virtsahappometaboliaan vaikuttamattomat valmisteet:
Kolkisiini
Sinkofeeni
Muut kihtilääkkeet:
Uraattioksidaasi
Peglotikaasi

Lähteet
 
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (FIMEA): ATC-DDD luokitus

Viitteet

Aiheesta muualla

 Kihti ja muut kideartriitit, Terveyskirjasto: Lääkärikirja Duodecim, Kustannus Oy Duodecim 2009

Tuki- ja liikuntaelinten sairaudet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mahdollisuuksien tasa-arvo

Mahdollisuuksien tasa-arvo tarkoittaa yhtäläisiä edellytyksiä menestyä. Tasa-arvoiset mahdollisuudet näkyvät esimerkiksi siinä, että köyhän perheen lapsesta tulee hyvin toimeentuleva aikuinen. Mahdollisuuksien tasa-arvo on yksi tärkeimpiä hyvinvointivaltion tavoitteista. Köyhyyden ylisukupolvisuus taas kertoo mahdollisuuksien epätasa-arvosta ja siitä, että yhteiskunnan hyvinvointijärjestelmät, kuten koulutus ja sosiaaliturva, eivät ole onnistuneet tasoittamaan lähtökohtien erilaisuutta.

Mahdollisuuksien tasa-arvolle on useita määritelmiä, eikä sen tarkasta merkityksestä ole yksimielisyyttä. Perinteisesti mahdollisuuksien tasa-arvo on lähellä tasa-arvoa lain edessä sekä ajatuksia meritokraattisesta yhteiskunnasta, missä yksilöiden henkilökohtaiset ominaisuudet määräävät heidän asemansa.

Poliittisia päätöksiä tehdessä on pohdittava, halutaanko pyrkiä mahdollisuuksien vai lopputuloksen tasa-arvoon. Mahdollisuuksien tasa-arvoa on perusteltu sekä oikeudenmukaisuudella että sen tuottamilla hyödyillä. Hyödyt koskevat  työvoiman uusintamista ja tuottavuuden kasvua.

Mahdollisuuksien tasa-arvo on tyypillisesti kuulunut oikeistopuolueiden tavoitteisiin. Suomen Keskusta ja Kansallinen Kokoomus mainitsevat mahdollisuuksien tasa-arvon periaateohjelmissaan. Periaatteessa keskeistä on, että heikoimpia tuetaan siten, että kaikki saavat mahdollisuuden koulutukseen ja elämän perusedellytysten toteutumiseen, ja jokainen voi tavoitella itse hyvänä pitämiään päämääriä.

Tasa-arvoisten mahdollisuuksien vasemmistolainen kritiikki on pitänyt periaatetta liian kapeana. Periaatteen mukaan tasa-arvoa on lähteminen samalta viivalta, ei saapuminen maaliin samaan aikaan. Oikeistolaisen kritiikin mukaan lopputulosten tasa-arvossa jokainen saa saman palkan ahkeruudesta riippumatta, mikä murentaa oma-aloitteisuutta. Vasemmistolaisen vastauksen mukaan on kuitenkin mahdoton vetää selkeää rajaa sille, milloin ympäristön vaikutus lakkaa ja yksilön vastuu alkaa. Lopputuloksen tasa-arvo, esimerkiksi perheiden pienet varallisuuserot, on toisaalta jälkipolven tasa-arvoisten mahdollisuuksien ehto.

Katso myös 

 Elitismi
 Ikäjohtaminen
 Ikäsyrjintä
 Positiivinen syrjintä

 Syrjintä
 Tasa-arvo
 Työsyrjintä
 Vahvemman oikeus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Liberalismi
Oikeisto
Rasisminvastaisuus
Syrjintä
Ahvenanmaan maakuntapäivät

Ahvenanmaan maakuntapäivät () on Ahvenanmaan lakiasäätävä elin eli "parlamentti". Maakuntapäivät nimittää Ahvenanmaan maakuntahallituksen. Maakuntapäivät kokoontuivat ensimmäiseen täysistuntoonsa 9. kesäkuuta 1922. Sitä juhlitaan nykyään Ahvenanmaan itsehallintopäivänä.

Maakuntapäivillä on Ahvenanmaan itsehallintolainsäädännön nojalla mahdollisuus säätää laeilla maakunnan omista asioista ja päättää maakunnan tulo- ja menoarviosta.

Lainsäädäntötyötä tehdään kolmessa pysyvässä valiokunnassa:

 Laki- ja kulttuurivaliokunta
 Talous- ja elinkeinovaliokunta
 Sosiaali- ja ympäristövaliokunta

Maakuntapäivävaalit 
Maakuntapäiville valitaan 30 edustajaa joka neljäs vuosi salaisilla ja suhteellisilla vaaleilla. Äänioikeusikäraja on 18 vuotta. Ahvenanmaan kotiseutuoikeus on äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden edellytys.

Ahvenanmaan puolueet

nykyiset
 Ahvenanmaan keskusta C (Åländsk Center)
 Ahvenanmaan liberaalit L (Liberalerna på Åland)
 Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit S (Ålands Socialdemokrater)
 Ahvenanmaan maltilliset M (Moderaterna på Åland)
 Sitoutumaton kokoomus Ob (Obunden samling)
 Ahvenanmaan tulevaisuus ÅF (Ålands Framtid)
 Åländsk Demokrati ÅD
 Hållbart initiativ HI

entiset
 Ahvenanmaan edistysryhmä Åfg (Ålands framstegsgrupp)
 Ahvenanmaan vihreät Gröna (Gröna på Åland)
 Ahvenanmaan vasemmisto ÅV (Åländsk Vänster)
 Frisinnad Samverkans framstegslista FSF
 Kestävän kehityksen ryhmä HUT (HUT-gruppen)
 Landsbygdens och skärgårdens valförbund LOS
 LOS-Liberalerna
 Mittenliberalerna
 Vapaa Ahvenanmaa FÅ (Fria Åland)
 Åländska Förbundet

Jäsenet 
Ahvenanmaan maakuntapäivien nykyiset jäsenet:

Jessy Eckerman (S)
Stellan Egeland (Ob)
Anders Eriksson (ÅF)
Nina Fellman (S)
Camilla Gunell (S)
John Holmberg (Lib)
Annette Holmberg-Jansson (M)
Simon Holmström (HI)
Bert Häggblom (Ob)
Lars Häggblom (Ob)
Roger Höglund (C)
Harry Jansson (C)
Jesper Josefsson (C)
Rainer Juslin (Lib)
Fredrik Karlström (M)

Mikael Lindholm (C)
Robert Mansén (C)
Liz Mattsson (C)
Marcus Måtar (Ob)
Roger Nordlund (C)
Jörgen Pettersson (C)
Simon Påvals (Lib)
Alfons Röblom (HI)
Tage Silander (M)
Katrin Sjögren (Lib)
Jörgen Strand (M)
Pernilla Söderlund (Lib)
Veronica Thörnroos (C)
Stephan Toivonen (ÅD)
Ingrid Zetterman (Lib)

Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenet 2015−2019

Carina Aaltonen
Tony Asumaa
Johan Ehn   
Brage Eklund 
Viveka Eriksson
Nina Fellman
Fredrik Fredlund
Camilla Gunell 
Igge Holmberg
John Holmberg
Bert Häggblom
Lars Häggblom
Harry Jansson
Ingrid Johansson
Axel Jonsson
 
Runar Karlsson
Sara Kemetter 
Gun-Mari Lindholm
Mikael Lindholm  
Britt Lundberg
Mika Nordberg
Roger Nordlund
Mats Perämaa 
Jörgen Pettersson
Tage Silander
Katrin Sjögren
Torsten Sundblom
Veronica Thörnroos 
Stephan Toivonen
Wille Valve

Katso myös 
 Ahvenanmaan maakunnan hallitus
 Luettelo Ahvenanmaan kunnista 
 Ahvenanmaan politiikka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ahvenanmaan maakuntapäivien kotisivu
Jakob Haartman

Jakob Haartman (8. maaliskuuta 1717 Tukholma – 6. maaliskuuta 1788 Turku) toimi Turun piispana vuosina 1776–1788. Hän syntyi Isonvihan aikana paossa  Tukholmassa.

Haartman pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1730 ja Upsalassa 1733. Hän valmistui Turusta vuonna 1741. Hänestä tuli yliopiston dosentti 1742, varakirjastonhoitaja 1750, varasihteeri 1755 ja filosofian ja oppihistorian professori 1756. Hänet vihittiin papiksi 1758. Hänestä tuli logiikan ja metafysiikan professori 1767. Vuonna 1770 hän kuitenkin menetti professorin viran valtiopäivien päätöksellä. Turun piispaksi ja yliopiston varakansleriksi hänet valittiin 13. elokuuta 1776.

Haartman toimi myös valtiopäivämiehenä vuosina 1778–1779. Hänen puolisonsa oli Eleonora Elisabet de la Myle (1726–1810).
Hänen isänsä oli Johan Haartman vanhempi, FM ja Turun akatemian teologian professori, ja äitinsä Maria Sundenius.

Lähteet 

Turun piispat 1554–1817
Turun akatemian professorit
Vuonna 1717 syntyneet
Vuonna 1788 kuolleet
Suomalaiset professorit
Kommuuni

Kommuuni tarkoittaa yhteistaloudessa asuvaa ryhmää tai hallinnollista yhteisöä. Kommuunilla voidaan viitata myös kommunistiseen talousyhteisöön.

Kommuunit perustuvat yleensä asukkaiden yhteiselle maailmankatsomukselle, oli se sitten uskonnollinen, poliittinen tai vaikkapa ekologinen. Joskus kommuunit liittyvät kommunismiin ja sosialismiin. Tunnettuja kommuuneja ovat olleet muun muassa Neuvostoliiton valtionkommuunit, Kiinan kansantasavallan kansankommuunit, ja esimerkiksi israelilaiset kibbutsit.

Historiallisesti sanalla viitataan Pariisin kommuuniin, joka oli Ranskassa pari kuukautta vuonna 1871 toiminut vallankumoushallitus.

Katso myös
Yhteisöasuminen
Yhteisökylä

Lähteet

Sosiologia
Asuminen

da:Fællesskab
de:Community
eo:komunumo
es:Comunidad
ja:コミュニティ
pl:Społeczność
sk:Komunita
Ga

Ga tarkoittaa seuraavia:

 ga, Ghanassa puhuttu nigeriläis-kongolainen kieli
 
 Galilein luku, Ga, virtausmekaniikan parametri
 
 Gamblers Anonymous, GA, pelihimoisten hoito-ohjelma
 
 Georgia, postilyhenne GA, Yhdysvaltain osavaltio
 gibberelliinihappo, GA, englannin ilmauksesta gibberellic acid, kasvihormoni
 
 gigavuosi, tunnus Ga, miljardi vuotta
 
 yleiskokous, GA, englannin ilmauksesta general assembly, kokous, johon kaikki jäsenet voivat osallistua
 Gotlands Allehanda, GA, ruotsalainen sanomalehti.
Oakland

Oakland on kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvaltojen länsirannikolla. Kaupunki toimii Alamedan piirikunnan hallintokeskuksena. Kaupunki on perustettu vuonna 1852.

Maantiede 

Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin pinta-ala on 202,4 km², josta maata on 145,2 km² ja vettä 57,2 km². Veden osuus pinta-alasta on 28 prosenttia. Kaupungissa asui vuoden 2020 väestönlaskennassa 440 646 ihmistä.

Historia 

Oaklandissa on asunut intiaanikansoja jo tuhansia vuosia. Ensimmäiset espanjalaiset löytöretkeilijät saapuivat alueelle 1770-luvulla. Virallisesti Oakland perustettiin vuonna 1852. Vuoden 1906 San Franciscon maanjäristyksen seurauksena Oaklandin asukasmäärä nousi huomattavasti, kun kodittomia ihmisiä muutti tuhoutuneelta alueelta kaupunkiin.

Ilmasto 
Oaklandin ilmastossa on piirteitä sekä rannikon San Franciscon että sisämaan San Josén ilmastoista. Vaikka kaupunki ei sijaitse valtameren rannalla, se sijaitsee suoraan Golden Gate -salmea vastapäätä, joten kaupungin ilmaan nousee öisin mereltä runsaasti kylmää sumua. Sumu häviää aamulla, ja päivisin kaupungissa on tyypillisen lämmin ja aurinkoinen kalifornialainen ilmasto.

Oaklandin keskilämpötila on 13 °C. Se on hivenen alempi kuin muiden Kalifornian kaupunkien. Kalifornian ylin keskilämpötila on 17 °C ja alin keskilämpötila 9 °C. Lämpimimmät päivät ovat syyskuussa. Kylmin kuukausi on tammikuu. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä (58 cm) sataa yleensä lokakuun ja toukokuun välisenä aikana.

Kulttuuri 

Oaklandissa on perustettu suosittu punk rock -yhtye Green Day ja metalliyhtye Machine Head.

Tunnetut urheiluseurat 
Golden State Warriors, koripallo, NBA
Oakland Athletics, baseball, MLB

Ystävyyskaupungit 
  Agadir (Marokko)
  Dalian (Kiina)
  Fukuoka (Japani)
  Nahodka (Venäjä) 
  Ocho Rios (Jamaika) 
  Santiago de Cuba (Kuuba) 
  Sekondi-Takoradi (Ghana)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Oaklandin viralliset kotisivut 

 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Rb

Rb tai RB tarkoittaa seuraavia:

 
 .
 RB plc, aiemmin Reckitt Benckiser, teknokemian yhtiö
 R&B eli rhythm and blues, musiikkityyli
 Running back, amerikkalaisen jalkapallon pelipaikka ()
Ilmari Salomies

Ilmari Johannes Salomies (vuoteen 1934 Salonen; 17. heinäkuuta 1893 Mikkelin maalaiskunta – 26. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja Turun arkkipiispa vuosina 1951–1964.

Hän toimi Helsingin yliopiston kirkkohistorian dosenttina vuodesta 1931 ja professorina vuosina 1938–1943. Hänet vihittiin Viipurin hiippakunnan piispaksi vuonna 1943. Viipurin hiippakunta muutettiin myöhemmin Mikkelin hiippakunnaksi. Hän toimi hiippakunnan piispana vuoteen 1951, kunnes hänet valittiin arkkipiispaksi.

Salomies yritti parantaa kirkon suhteita kulttuuri- ja yhteiskuntaelämään.

Salomiehen kirkkohistorialliset tutkimukset käsittelivät hengellisiä liikkeitä ja niiden johtajia.

Hänen puolisonsa oli kirjailija Kirsti Salomies.

Teoksia
 Henrik Renqvist I–II (1930–1931)
 Der Hallesche Pietismus in Russland zur Zeit Peters den Grossen (1936)
 Suomen kirkon historia I–III (1944–1962)

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Kirjallisuutta
 Alaja, Osmo: Anteeksi, kuka olikaan Ilmari Salomies. Helsinki: Otava, 1983. ISBN 951-1-07592-6.

 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispat
Viipurin piispat
Mikkelin piispat
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset historioitsijat
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Suomalaiset professorit
Johannes Olavinpoika

Johannes Olavinpoika toimi Turun piispana vuosina 1506–1510. Hänen valtakaudellaan tanskalaiset hävittivät Suomea ja välirauha Venäjän kanssa oli vaakalaudalla. Vuonna 1506 piispa lähetti sotilaita Ahvenanmaalle, tarkoituksena valloittaa se tanskalaisilta. Operaatio epäonnistui. Rauha Venäjän kanssa kuitenkin uudistettiin.

Lähteet 

Suomen keskiaikaisen roomalaiskatolisen kirkon piispat
Meedio

Meedio (<  ’keskellä oleva’) on spiritismin mukaan ihminen, jonka välityksellä henkiolennot, varsinkin vainajien henget, voivat vaikuttaa aineelliseen maailmaan ja lähettää ihmisille tiedonantoja. Meedioiden kultakausi oli 1840-luvulta 1900-luvun alkuun, jolloin spiritismi oli suosittua. Meediot järjestivät spiritistisiä istuntoja, joissa he välittivät viestejä hengiltä ja saattoivat erittää henkimaailmasta materialisoitunutta ektoplasmaa.

Meedioiden tekniikat 
Ottaessaan yhteyttä henkimaailmassa oleviin henkiin meediot saattavat vaipua transsiin, antaa hengen käyttää ruumistaan tai tuottaa motorisia automatismeja. Motoriset automatismit ovat lihasliikkeitä, joiden uskotaan olevan henkien tai edesmenneiden sielujen aiheuttamia. Tällaisia ovat muun muassa automaattikirjoitus ja -säveltäminen.

Nykyisin meedioiden tehtävät ovat siirtyneet kanavoijille, jotka toimivat välittäjänä aineellisen maailman ja henkimaailman välillä meedioiden asemesta. Meedioista he eroavat vain siinä, etteivät eritä ektoplasmaa. Kanavointi alkoi Yhdysvalloissa vuonna 1972 Jane Robertsin kirjasta Seth speaks. Yksi tunnetuimmista kanavoijista on Judy Zebra Knight.

Meedioiden käyttämiä temppuja ovat paljastaneet monet taikurit, kuten Harry Houdini, Harry Price ja James Randi.

Tunnettuja meedioita 
Tunnettuja meedioita ovat olleet
 Andrew Jackson Davis
 Danielle Egnew
 David Wells
 Helena Petrovna Blavatsky
 Jim Fargiano
 Lisa Williams
 M. Lamar Keene
 Sylvia Browne
 Tony Stockwell

Katso myös 
 Psyykikko
 Spiritualismi

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

New age
Parapsykologia
Spiritualismi
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mihail Bestužev-Rjumin

Mihail Pavlovitš Bestužev-Rjumin (; 4. kesäkuuta (J: 23. toukokuuta) 1801 Kudrjoški - 25. heinäkuuta (J: 13. heinäkuuta) 1826 Pietari) oli venäläinen Kavaljeerikaartin upseeri ja tasavaltalainen. Hän oli yksi dekabristikapinan johtajista, joka teloitettiin epäonnistuneen kapinan jälkiselvittelyissä.

Hän kuului aatelisperheeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
venäjänkielinen elämäkerta

Dekabristit
Venäläiset teloitetut
Maanpetoksesta teloitetut
Vuonna 1801 syntyneet
Vuonna 1826 kuolleet
Roger Nordlund

Roger Nordlund (s. 19. marraskuuta 1957) on ahvenanmaalainen poliitikko, joka kuuluu Ahvenanmaan keskustapuolueeseen (ÅC). Hän on ammatiltaan markkinointipäällikkö.

 Maakuntapäivien puhemies 2007–2011
 Maaneuvos 1999
 Varamaaneuvos 1995–1999, 2011−2015
 Maakuntahallituksessa opetus- ja kulttuuritoimesta vastaava jäsen 1991–1995
 Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen 1983– (puhemies 2007–)
 Ahvenanmaan keskustapuolueen puheenjohtaja 1986–1987 ja 1997–2007

Aiheesta muualla 
 Roger Nordlund maakuntapäivien sivuilla 
Roger Nordlundin kuva 

Ahvenanmaalaiset poliitikot
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Ahvenanmaalaisten laulu

Ahvenanmaalaisten laulu (; alkusanat "Landet med tusende öar och skär...") on Ahvenanmaan maakuntalaulu. Tämän vuonna 1922 käyttöön otetun laulun on sanoittanut John Grandell (1892–1960), jonka sittemmin Ruotsiin muuttanut äiti Fransilia Persson oli kotoisin Ahvenanmaalta. Runo saattaakin alun perin olla äidin runo, jota pojan piti korjata. Laulun on säveltänyt Johan Fridolf Hagfors (1857–1931).

Runo ilmestyi Grandellin kokoelmassa I sol och skymning 1920. Runossa on neljä säkeistöä, mutta viimeinen jätetään usein laulettaessa pois.

Hymni

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ålänningens sång (mp3-muodossa)

Ahvenanmaa
Suomen maakuntalaulut
Vala (laulu)

Vala (tunnetaan myös nimellä Valalaulu) on suomalainen sotilaslaulu, joka lauletaan sotilasvalan yhteydessä. Sen kansanperinteestä kumpuavat sanat itse asiassa muodostavat lyhyen valan, jonka kohteena on Suomi. Melodia on alkujaan unkarilainen kansansävelmä Kakas a szemtelen. Julius Krohnin kirjoittamat suomenkieliset sanat viimeisteli ja sovitti sävelmään Taavi Hahl. Valalaulusta on myös ruotsinkielinen versio, Edsången.

Sanat

Lähteet

Sotalaulut
Suomalaiset isänmaalliset laulut
Suomalaiset runot
Suomen puolustusvoimat
Valat
Charlie Sargent

Paul David Sargent eli toiselta nimeltään Charlie Sargent on brittiläisen uusnatsiryhmän Combat 18:n perustajajäsen ja entinen johtaja. Aluksi hän oli Britannian kansallispuolueen kannattaja, mutta erosi siitä vuonna 1996.

Sargent kärsi vankeusrangaistuksen vuonna 1997 antisemitistisen aineiston levittämisestä. Vuonna 1998 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen vuonna 1997 tapahtuneesta Combat 18:n jäsenen Chris Castlen murhasta. Sargentia pidetään myös brittihallituksen palkkaamana kavaltajana.

Aiheesta muualla
Combat 18

Brittiläiset murhaajat
Brittiläiset elinkautisvangit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ylivieskan ammattiopisto

Ylivieskan ammattiopisto on Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymään JEDU:un kuuluva ammattiopisto. Koulutuskuntayhtymään kuuluvat myös Haapaveden ammattiopisto, Haapajärven ammattiopisto, Kalajoen ammattiopisto, Nivalan ammattiopisto, Oulaisten ammattiopisto ja Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto.

Ammattiopisto tarjoaa kaksi ammatillista perustutkintoa; sosiaali-, terveys- ja liikunta-alan perustutkinto ja audiovisuaalisen alan perustutkinto. Näistä tutkinnoista valmistuu lähihoitajia ja media-assistentteja. Ylivieskan ammattiopistolla voi suorittaa myös kaksoistutkinnon ja osa opinnoista suoritetaan verkko-opintoina. Työssäoppiminen ulkomailla on myös mahdollista esim. Espanjassa, Virossa, Kiinassa, Portugalissa ja Sloveniassa. Media-assistenttikoulutuksella on palvelutoimintayritys Make@Media sekä radioasema Make@Radio, joka on kuultavissa taajuudella 105.4 Mhz vuosittain kolmen kuukauden ajan marraskuun lopusta helmikuun loppuun.

Ylivieskan ammattiopisto tarjoaa myös aikuiskoulutusta sosiaali-, terveys- ja liikunta-alalle, kulttuurialalle, puhdistuspalvelualalle sekä hotelli- ja ravintola-alalle.

Aiheesta muualla
 http://www.jedu.fi/ylivieska

Suomen ammattioppilaitokset
Ylivieskan oppilaitokset
Etelä-Afrikan kansallislaulu

Vuodesta 1997 saakka Etelä-Afrikan tasavallan kansallislauluna on toiminut aikaisemman kansallislaulun "Die Stem van Suid Afrikan" ja apartheidin vastaisen vapaustaistelun tunnussäveleksi nousseen "Nkosi Sikelel' iAfrikan" yhdistelmä.

Nkosi Sikelel' iAfrikan (Jumala siunaa Afrikkaa) sävel on monelle suomalaiselle tuttu Virsikirjan virrestä numero 501: "Siunaa koko maailmaa". Sen on säveltänyt xhosa-heimoon kuulunut Enoch Sontonga vuonna  1897. Die Stem van Suid-Afrika taas on alkujaan C.J. Langenhovenin käsialaa vuodelta 1918. Se toimi Etelä-Afrikan kansallislauluna vuosien 1936 ja 1995 välisenä aikana.

Nelson Mandelan hallintokaudella aluksi molemmat laulut, sekä Die Stem van Suid-Afrika että Nkosi Sikelel' iAfrika, toimivat Etelä-Afrikan kansallishymneinä, kunnes vuonna 1997 ne päätettiin sellaisinaan yhdistää nykyisenkaltaiseksi hymniksi.

Sanat 
Kansallislaulu sisältää sanoja viidestä Etelä-Afrikan kaikkiaan yhdestätoista virallisesta kielestä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 The National Anthem, osoitteesta info.gov.za 
 Kansallishymnin historia

Kansallislaulu
Kansallislaulut
Pikku apulainen

Pikku apulainen () on Aku Ankka -sarjakuvissa keksijä Pelle Pelottoman robotti, jolla on päänään lamppu. Pikku apulaisen on luonut Carl Barks. Hahmon ensiesiintyminen oli sarjassa Kissannaukujaiset (), vuodelta 1956.

Pikku apulainen oli Don Rosan tarinan Ensimmäinen keksintö mukaan alun perin Aku Ankan pöytävalaisin. Tarinassa Pelle Peloton siirtää vahingossa aikaisemmin keksimänsä ajatuslaatikon avulla aivojensa toiminnot Akun pöytälamppuun. Samaan aikaan Aku Ankka mainitsee Roope Ankan ongelmista. Roopen ongelmat ovat siinä että rahasäiliön alla on havaittu syvä rotko ja alla ajohiekkaa. Tiedemiehet kertovat että liika tärinä voi hajottaa ajohiekkaa eristävän kallionosan. Kun Pelle huomaa lampun älykkyyden, hän rakentaa sille jalat ja kädet ja Pikku apulainen on valmis. 

Pikku apulainen puhuu suristen (bizz-biz-biiiz). Monessa sarjassa se ei kuitenkaan puhu ollenkaan. Luotettavana avustajana se on pelastanut Pellen monesta pulasta. 

Aku Ankka -sarjakuvan hahmot
Kuvitteelliset robotit

de:Liste der Bewohner Entenhausens#Helferlein
en:List_of_Duck_universe_characters#Little_Helper
Ludovika Jakobsson

Ludovika Antje Margareta Jakobsson (omaa sukua Eilers, 25. heinäkuuta 1884 Potsdam, Saksa – 1. marraskuuta 1968 Helsinki) oli ensimmäinen suomalainen naisolympiavoittaja ja taitoluistelun kolminkertainen maailmanmestari. Yhdessä aviomiehensä Walter Jakobssonin kanssa hän voitti kultaa vuonna 1920 Antwerpenin kesäolympialaisissa järjestetyssä pariluistelussa. Kyseinen olympiavoitto oli itsenäisen Suomen ensimmäinen. Chamonix'n talvikisoissa vuonna 1924 pari voitti hopeaa. MM-kilpailuista pari voitti kolme kulta- ja neljä hopeamitalia.

SM-tasolla Jakobsson voitti naisten yksinluistelun SM-kultaa 1917 ja pariluistelussa vuonna 1921.

Jakobsson oli syntyjään saksalainen, mutta oli jo Suomen kansalainen voittaessaan olympiakultaa 1920.

Jakobssonit valittiin Suomen urheilun Hall of Fameen vuonna 2010 ja kansainväliseen taitoluistelun Hall of Fameen vuonna 2013.

Saavutuksia 

 olympiakultaa Antwerpen 1920
 olympiahopeaa Chamonix 1924
 viides sija St. Moritzin talviolympialaisissa 1928
 maailmanmestaruus 1911 pariluistelussa ja pronssia yksinluistelussa saksalaisena, suomalaisena avioiduttuaan Walter Jakobssonin kanssa kesällä 1911 maailmanmestaruudet vuosina 1914 ja 1923 pariluistelussa
 MM-hopeaa pariluistelussa 1910, 1912, 1913 ja 1922
 SM-kulta yksinluistelussa 1917 ja pariluistelussa 1921

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset olympiavoittajat
Suomalaiset taitoluistelijat
Pariluistelijat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Arthur Kane

Arthur ”Killer” Kane (3. helmikuuta 1949 – 13. heinäkuuta 2004) tunnetaan parhaiten glam punk -yhtye New York Dollsin basistina. Kane perusti New York Dollsin vuonna 1971 yhdessä David Johansenin, Johnny Thundersin ja Rick Rivetsin ja Billy Murcian kanssa. Hän lähti yhtyeestä vuonna 1975, pian sen jälkeen kun Johnny Thunders ja Jerry Nolan olivat lähteneet.

Arthur Kane syntyi irlantilaisperheeseen New Yorkissa Bronxin kaupunginosassa. Mallioppilaaksi arvioitu Kane kävi koulua Pratt Collegessa.

Vuonna 1971 Kane muutti Amsterdamiin, jossa bändiyritelmien epäonnistuttua hän päätyi myymään hashista. Jäätyään kiinni varastetulla moottoripyörällä ajamisesta hänet palautettiin takaisin Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa Kane työskenteli postissa, kunnes tutustui Johnny Thundersiin, Billy Murciaan ja Sylvain Sylvainin. David Johansenin liityttyä mukaan syntyi the New York Dolls -yhtye.

Dollsin hajoamisen jälkeen Kane perusti Blackie Lawlessin kanssa lyhytikäisen yhtyeen nimeltä Killer Kane, joka julkaisi singlen "Mr. Cool". Kane soitti myös mm. Sid Viciousin yhtyeessä tämän lähdettyä Sex Pistolsista sekä The Idols -yhtyeessä, jossa mukana oli myös entinen New York Dolls -rumpali Jerry Nolan. Nämäkin projektit jäivät lyhytikäisiksi.

Kane osallistui The Smiths -yhtyeestä tunnetun Morrisseyn, joka tunnetaan suurena New York Dolls -fanina, järjestämään paluukonsertteihin Lontoon Royal Festival Hallissa 16. kesäkuuta ja 18. kesäkuuta 2004. Mukana olivat myös loput kaksi elossa olevaa New York Dolls -jäsentä David Johansen ja Sylvain Sylvain.

Arthur Kane kuoli leukemiaan 13. heinäkuuta 2004 55 vuoden iässä, muutamia viikkoja paluukonsertin jälkeen. Hänestä kertova dokumentti New York Doll näytettiin vuonna 2005 Sundancessa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset basistit
Vuonna 1949 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Kommunistinuoret

Kommunistinuoret on marraskuussa 2019 perustettu Suomen kommunistisen puolueen nuorisojärjestö. Järjestön puheenjohtajana toimii Bex Tapanainen.

Historia 
Vuonna 2000 perustettu Kommunistinen nuorisoliitto lopetti käytännössä toimintansa vuonna 2019. Vaikka KomNl oli itsenäinen nuorisojärjestö, niin se teki tiivistä yhteistyötä SKP:n kanssa ja moni KomNl:n aktiivi toimi myös SKP:ssä. KomNl:n toiminnan päätyttyä puolueessa ryhdyttiin miettimään vaihtoehtoja nuorisotoiminnan kehittämiseksi. SKP:n edustajakokous 15.–16. kesäkuuta 2019 päätti perustaa puolueelle uuden nuorisotyöryhmän, joka alkaa organisoimaan ja järjestämään puolueen nuorisotoimintaa. Työryhmässä ryhdyttiin pian harkitsemaan nuorisojärjestön perustamista muun muassa joukkojärjestöyhteyksien ja kansainvälisen toiminnan vahvistamisen vuoksi. Kommunistinuorten perustamiskokous pidettiin 21. marraskuuta 2019. Yhdistysrekisteriin Kommunistinuoret ry merkittiin 27. tammikuuta 2020.

Kommunistinuorten ensimmäisenä puheenjohtajana toimi vantaalainen Jiri Mäntysalo vuosina 2019–2022. Järjestön kolmannessa vuosikokouksessa Kuopiossa 19. maaliskuuta 2022 uudeksi puheenjohtajaksi valittiin tamperelainen Bex Tapanainen.

Ideologia 
Kommunistinuorten tavoitteena on sosialistiseen yhteiskunta- ja talousjärjestelmään siirtyminen ja tuotantovälineiden yhteisomistus sekä päämääränä kommunistinen yhteiskunta, johon edetään kun sosialistiset yhteiskunnat muodostavat liiton keskenään. Kommunistisessa yhteiskunnassa ei ole enää tarvetta valtioille tai armeijoille. Kommunistinuoret kuvailee itseään poliittisen nuorisotoiminnan kentällä ainutlaatuiseksi toimijaksi, joka ei ole sitoutunut kapitalismiin ja markkinatalouteen. Järjestö haluaa tuoda epäoikeudenmukaisuudet, riiston ja sorron näkyville ja tietoisuuteen sekä toimia aidosti ihmisiä, eläimiä ja ympäristöä alistavien rakenteiden kumoamiseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhdistyksen verkkosivut

Suomalaiset kommunistiset nuorisojärjestöt
Suomalaiset sosialistiset nuorisojärjestöt
Suomen Kommunistinen Puolue (1994)
Suomalaisten puolueiden nuorisojärjestöt
Aake Kalliala

Aarne Elis ”Aake” Kalliala (s. 5. lokakuuta 1950 Heinola) on suomalainen näyttelijä. 

Kalliala on valmistunut Teatterikorkeakoulusta 1980-luvun alussa. Kalliala teki 1980- ja 1990-lukujen taitteessa yhteistyötä Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa. Kalliala aloitti näyttelijänuransa Spede Pasasen elokuvien sivuroolien näyttelijänä 1980-luvun alussa. Hän on toiminut myös laulajana ja levyttänyt muun muassa albumit Aake presidentiksi ja Mikset jätkä itke.

Kallialan oli tarkoitus näytellä veljen rooli 2021 tekeillä olleessa Mielensäpahoittaja-elokuvassa, mutta rooli peruuntui hänen loukkaannuttua onnettomuudessa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet 

7 Päivää nro 23/2014

Aiheesta muualla 
 
 
 Aake Kalliala on Johannes Virolainen. Ylen Elävä arkisto.

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset koomikot
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Anitta Niemi

Anitta Eliisa Niemi (s. 22. lokakuuta 1951 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti televisiosarjasta Kotikatu.

Opinnot ja ura 
Niemi opiskeli Tampereen yliopiston ammattinäyttelijäkurssilla vuosina 1969–1973. Valmistuttuaan hän sai kiinnityksen Helsingin Kaupunginteatteriin.

Teatterin lisäksi Niemi on näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa. Ensimmäisen televisioroolinsa hän teki vuonna 1971 elokuvassa Mareena, jossa hänellä oli pääosa. Niemi on esiintynyt myös elokuvissa Viu-hah hah-taja (1974), Runoilija ja muusa (1978) ja Kaikenlaisia karkulaisia (1981). Vuosina 1994–1997 hän näytteli Seija Viitalaa Kovaa maata -sarjassa.

Tunnetuimman roolityönsä Niemi teki televisiosarjassa Kotikatu (1995–2012), jossa hän esitti Karin Luotolaa seitsemäntoista vuotta.

Niemi jäi eläkkeelle vuonna 2014.

Aivoverenvuoto 
Niemi sairastui vakavasti joulukuussa 2000, kun  hän sai rajun aivoverenvuodon ollessaan Helsingin Kaupunginteatterin harjoituksissa. Niemelle tehtiin kaksi leikkausta, ja hän vietti sairaalassa puoli vuotta. Hänen sairauslomansa aikana Kotikadun Karinia näytteli tilapäisesti Virve Larimo. Niemi palasi töihin elokuussa 2001, mutta hänen arkensa oli raskasta vielä pitkään sen jälkeenkin. Niemi on sanonut kärsineensä muistiongelmista, väsymyksestä ja masennuksesta. Toipuminen aivoverenvuodosta vei kaikkiaan kahdeksan vuotta.

Yksityiselämä 
Niemi on ollut aikoinaan naimisissa unkarilaisen Istvan Dechyn kanssa. Heidän esikoisensa Tapani syntyi vuonna 1982 ja tytär Sarolta vuonna 1984.

Niemen entinen avopuoliso oli näyttelijä Ville-Veikko Salminen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Olipa kerran Kotikatu: näin menestysdraaman kaari kantoi

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt