joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Toni Lähteenmäki

Tiina ”Toni” Lähteenmäki (s. 1964) on suomalainen muusikko, joka toimi 1980-luvulla rock-yhtye Ilonan lauluntekijänä ja kitaristina. Ilonan lisäksi Lähteenmäki on levyttänyt kaksi sooloalbumia Haaveilen (1990) sekä Tulevaisuuden portti (1996). 1990-luvulla Lähteenmäki oli mukana cover-yhtye AllWays+:ssa, jonka nykyisiä jäseniä ovat Pia Bos, Sami Ruusukallio ja Aku Syrjä.

Nykyään Lähteenmäki on muutamissa bilebändeissä mukana. Lisäksi hän työskentelee satunnaisesti hevostallilla maatalouslomittajana, graafikkona sekä Tuula Lehtisen taiteen parissa assistenttina.

Lähteenmäki oli vuosina 1998–2008 naimisissa muusikko Heikki Silvennoisen kanssa. Heillä on vuosina 1992 ja 1994 syntyneet pojat.

Lähteet 
 Tietolaatikon tiedot

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Selvis 2/99: Toni Lähteenmäki - kaunis(ääninen) singer-songwriter

Suomalaiset muusikot
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Inferno (vuoden 1999 elokuva)

Inferno (tunnetaan myös nimellä Desert Heat) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut John G. Avildsen ja käsikirjoittanut Tom O'Rourke. Pääosissa näyttelivät Jean-Claude Van Damme, Pat Morita ja Danny Trejo. Taistelukohtausten koreografiasta vastasi Peter Malota.

Juoni
Eddie Lomax on veteraanisotilas, joka on kyllästynyt elämäänsä. Hän päättää mennä vanhan ystävänsä luokse läpi aavikon, aikomuksenaan antaa moottoripyörän ystävälleen lahjaksi. Bensan loppuessa kesken Eddie alkaa juopuneena ammuskella ympäriinsä ja osuu vahingossa Hoganin veljesten autoon. He hakkaavat Eddien lähes kuoliaaksi ja varastavat hänen moottoripyöränsä. Eddie päättää kostaa tapahtuman ja saa apua muutamilta lähellä olevan kylän asukkailta.

Rooleissa

Suomessa
Suomessa elokuva julkaistiin suoraan videolle vuonna 2000. Sittemmin helmikuussa 2004 elokuva esitettiin ensi kerran televisiosta Neloselta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Leffatykin arvostelu

Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
John G. Avildsenin ohjaamat elokuvat
Tourer

Tourer eli touring oli avomallisesta, vähintään nelipaikkaisesta henkilöautonkorista käytetty nimitys. Korityyppi oli pitkään suosittu, kunnes umpikori syrjäytti sen 1930-luvun alussa. Varhaisimmista tourer-versioista puuttuivat sivuikkunat, mutta myöhemmin niihin oli saatavana irrotettavia sivukatteita. Kammettavilla tai kiinteillä sivuikkunoilla varustettuja malleja kutsuttiin Britanniassa nimellä all-weather tourer (joka sään tourer).

Lähteet

Auton korimallit
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Hendrick Avercamp

Hendrick Avercamp (27. tammikuuta 1585 – 15. toukokuuta 1634) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. Hän oli erikoistunut erityisesti talvisia näkymiä esittäviin maisemamaalauksiin.

Elämä ja ura 
Avercamp syntyi Amsterdamissa sivistysperheeseen. Hänen isänsä Barent oli opettaja, apteekkari ja lääkäri. Avercamp oli mykkä ja hänet tunnettiin nimellä "de Stomme van Kampen" (Kampenin mykkä). Hän opiskeli tanskalaissyntyisen muotokuviin ja historiallisiin aiheisiin erikoistuneen Pieter Isaacksin (1569–1625) johdolla. Opiskeluaikanaan hän tutustui myös Antwerpenista espanjalaisten valloitusta paenneiden protestanttisten maisemamaalareiden työhön.  

Avercampista tuli yksi 1600-luvun pohjoisen alankomaalaisen koulukunnan ensimmäisistä maisemamaalereista. Hän erikoistui erityisesti talvimaisemiin ja sai vaikutteita esimerkiksi Pieter Bruegel vanhemman töistä. Avercampin maalaukset ovat värikkäitä ja eloisia, tarkasti kuvattuja ihmisiä talvimaisemassa.  Useat  Avercampin maalauksista kuvaavat luistelevia ihmisiä järven tai jokien jäillä.  Aiheenvalintaan saattoi vaikuttaa myös se, että Avercampin syntymä ajoittui ns. pienen jääkauden kylmään kauteen. Vuonna 1608 Avercamp muutti Amsterdamista Kampeniin, Overijsselin provinssiin, missä hän myös kuoli. Hänet on haudattu Kampenin Sint Nicolaaskerkiin.

Tyyli 
Avercampin työt poikkeavat tyylillisesti hänen aikakautensa maalareiden valtavirrasta. Syyksi on epäilty sitä, että hän työskenteli suhteellisen eristäytyneenä harvaan asutussa Kampenissa Alankomaiden pohjoisosassa. Avercamp oli suosittu maalari elinaikanaan ja hän myi useita piirroksiaan, usein vesiväritöitä, taiteenkeräilijöille. Britannian kuningashuoneen Royal Collectionissa on useita hänen töitään (mm. Windsorin linnassa).

Teoksia

Aiheesta muualla

Avercamp at the WebMuseum
Avercamp at Museum Syndicate

Lähteet

Vuonna 1585 syntyneet
Vuonna 1634 kuolleet
Alankomaalaiset taidemaalarit
Hankook Tire

Hankook Tire () on eteläkorealainen rengasvalmistaja. Yritys perustettiin vuonna 1941 nimellä Chosun Tire Company ja sai vuonna 1968 uuden nimen Hankook Tire Manufacturing. Nimi Hankook tarkoittaa korean kielellä Koreaa.

Yritys on maailman seitsemänneksi suurin rengasvalmistaja. Se valmistaa myös alumiinivanteita, akkuja ja jarrulevyjä. Vuonna 2007 yrityksen liikevoitto oli 3,5 miljardia dollaria. Yrityksellä on tytäryhtiöitä Kiinassa, Unkarissa ja Indonesiassa. Yritys työllistää 21 000 ihmistä maailmanlaajuisesti. Se  on toimittanut renkaita muun muassa Le Mans Series ja Super GT-sarjoihin ja vuodesta 2011 lähtien DTM-sarjaan. Yritys on yksi Melbourne Football Clubin pääsponsoreista.

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen sivusto

Rengasvalmistajat
Eteläkorealaiset yritykset
Veljesapu-Perinneyhdistys

Veljesapu-Perinneyhdistys ry on Waffen-SS:ään värvättyjen suomalaisten vuonna 1955 perustama järjestö. Järjestö toimii yhä. Sen jäsenistöön kuuluu kymmenen SS-veteraania (2018). Kokonaisjäsenmäärästä 302 on veteraanien leskiä 12 ja muita jäseniä 280.

Veljesapu ry:n jäsenlehti on nimeltään Achtung. Sen päätoimittaja on Pekka Kääriäinen. Yhdistyksen kotisivuilta poistettiin SS-riimua muistuttava symboli sen jälkeen kun asia oli herättänyt huomiota Saksassa.

Puheenjohtajat
Lähde:
Yrjö Tenomaa 1955–1956
Pekka Soila 1956–1958
Pekka Kurvinen 1958–1960
Alf Silfverberg 1960–1962
Kalevi Haapaniemi 1962–1969
Mauno Kannari 1969–1973
Jaakko Nortio 1973–1979
Karl-Erik Ladau 1979–1980
Ensio Anttila 1980–1985
Leo Sormunen 1985–1988
Tapio Sormunen 1988–1995
Pekka Nummi 1995–1997
Heikki Olsson 1997–2001
Matti Konkola 2001–2002
Kosti Cande 2003–2005
Pekka Karras 2005–2007
Unto Ilmevalta 2007–2009
Pekka Kääriäinen 2009–2019

Lähteet

Aiheesta muualla
Veljesapu-yhdistyksen kotisivu

Suomalaiset järjestöt
Suomalainen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoona
Anke Engelke

Anke Christina Engelke (avionimi Fischer; s. 21. joulukuuta 1965 Montreal, Kanada) on saksalainen koomikko, näyttelijä, viihdetaiteilija, muusikko, ääninäyttelijä ja radiojuontaja, joka toimi yhtenä kolmesta juontajasta Düsseldorfissa pidetyissä vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuissa. Siellä hänen juontajatoverinsa olivat Stefan Raab ja Judith Rakers.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset näyttelijät
Saksalaiset muusikot
Koomikot
Juontajat
Viihdetaiteilijat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Pekka Lundmark

Pekka Ilmari Lundmark (s. 9. joulukuuta 1963 Espoo) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Nokian toimitusjohtajana vuodesta 2020. Lundmark oli Fortumin toimitusjohtaja vuosina 2015–2020.

Elämä ja ura
Lundmark valmistui tietotekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1988. Hän aloitti Nokiassa vuonna 1990 työskennellen eri johtotehtävissä vuoteen 2000 asti, minkä jälkeen hän toimi Startupfactoryn toimitusjohtajana 2000–2002 ja Hackmanin toimitusjohtajana 2002–2004. Vuonna 2004 Lundmark siirtyi Konecranesille, jota hän johti vuoteen 2015 asti, jolloin hän siirtyi toimitusjohtajaksi Fortumiin. 

2. maaliskuuta 2020 Nokian hallitus ilmoitti Lundmarkin nimityksestä Nokian uudeksi toimitusjohtajaksi. Lundmarkin oli määrä jättää Fortum 31. elokuuta 2020 ja siirtyä Nokian palvelukseen 1. syyskuuta 2020 Rajeev Surin seuraajaksi. 

Nokia-nimityksen yhteydessä Nokian julkaisemassa tiedotteessa Lundmarkia kuvailtiin toimitusjohtajaksi, joka oli Fortumissa tuonut merkittävää lisäarvoa sijoittajille uudistamalla menestyksekkäästi yrityksen strategian ja nostanut sen samalla vahvaksi toimijaksi muuttuvalla globaalilla energiasektorilla. Lundmarkin toimitusjohtajakaudella Fortum osti Suomen ja Ruotsin sähköverkkojen myynnistä saamillaan rahoilla enemmistön saksalaisesta Uniper-yhtiöstä.

Kesäkuussa 2020 Lundmarkin ilmoitettiin siirtyvän Nokian johtoon 1. elokuuta samana vuonna, eli kuukautta suunniteltua aiemmin. Ilmoitus julkaistiin Fortumin nimitettyä yhtiön talousjohtaja Markus Rauramon toimitusjohtajaksi 1. heinäkuuta alkaen.

Lundmark toimii useissa suomalaisissa teollisuudenalan hallituksissa, kuten Climate Leadership Councilin ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitos Etlan / Elinkeinoelämän valtuuskunta EVAn hallituksissa. Lundmark toimii myös komissaarina YK:n laajakaistakomissiossa. Hän toimi Teknologiateollisuus ry:n puheenjohtajana 2011–2012 ja Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) hallituksen puheenjohtajana 2019–2020. Lundmark oli Marimekon hallituksen puheenjohtaja 2008–2015.

Lundmark on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset insinöörit
Nokian henkilöstö
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Eldar Qasımov

Eldar Qasımov (s. 4. kesäkuuta 1989 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilainen laulaja, joka voitti vuoden 2011 Eurovision laulukilpailun Nigar Camalin kanssa kappaleella "Running Scared".

Qasimov oli yksi vuoden 2012 Eurovision laulukilpailun kolmesta juontajasta.

Azerbaidžanilaiset laulajat
Euroviisuvoittajat
Azerbaidžanin euroviisuedustajat
Vuoden 2011 euroviisuedustajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania

Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania () oli ruotsalainen kauppakomppania Karibialla. Vuosien 1786 ja 1805 välillä kauppakomppania toimi silloin Ruotsille kuuluneelta Saint-Barthélemyn saarelta käsin.

Kauppakomppania oli yksityinen yritys ja sillä oli kuninkaallinen monopoli kaikkeen ruotsalaiseen kauppaan alueella. Se oli muun muassa Ruotsin orjakaupan keskeisin toimija.

Katso myös
Ruotsin Itä-Intian kauppakomppania

Aiheesta muualla
 Svenska Sankt Barthsällskapet om Svenska Västindiska Kompaniet  
 Populär Historia om Svenska Västindiska Kompaniet 

Karibia
Kauppakomppaniat
Ruotsin taloushistoria
Saint-Barthélemyn historia
Mikko Leskelä

Mikko Ilmari Leskelä (s. 1. maaliskuuta 1968 Kuusamo) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa saippuasarjassa Salatut elämät, roolinaan Hanna Salinin työkaveri Harri Järvi. Hän on myös ääninäytellyt piirroselokuvassa Taikamiekka – Seikkailujen Camelot.


Filmografia

Lähteet

Internet

Viitteet

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Raphael Gualazzi

Raffaele Gualazzi (s. 11. marraskuuta 1981 Urbino, Italia), paremmin tunnettu nimellä Raphael Gualazzi, on italialainen laulaja ja pianisti. 

Gualazzi julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 2005. Hän voitti San Remon musiikkifestivaalien nuorten sarjan vuonna 2011 jazzahtavalla kappaleella Follia d'amore. Hän osallistui kappaleella vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun jossa sijoittui toiseksi. Kyseinen kappale löytyy myös Robert de Niron tähdittämän vuonna 2011 ensi-iltansa saaneen italialaiselokuvan Manuale d'amore 3 soundtrackilta.

Aiheesta muualla

 Raphael Gualazzin kotisivut

Italialaiset laulajat
Italialaiset pianistit
Italian euroviisuedustajat
Vuoden 2011 euroviisuedustajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksi Paananen

Aleksi Paananen (s. 25. tammikuuta 1993 Siilinjärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.

Paananen aloitti jalkapallon Siilinjärven Palloseurassa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana Kuopion Palloseuraan. Paananen pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 16. huhtikuuta 2010 ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Kauden 2014 loppuun mennessä hän on pelannut 110 liigaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Paananen on pelannut kolmetoista nuorten ja 41 poikien maaottelua Suomen eri ikäkausimaajoukkueissa.

Kausi 2012 oli Paanasen läpimurtokausi. Paanasen Eurooppa-liigan ensimmäisen kierroksen toisen osaottelun maali Walesissa ratkaisi KuPSille jatkopaikan. Eurooppa-liigan toisella kierroksella Paananen teki KuPSin molemmat maalit vieraspelissä Israelissa. Samalla hänestä tuli jo 19-vuotiaana eniten KuPSille eurocupeissa maaleja tehnyt pelaaja.

Kuopion Palloseuran jälkeen Paananen on edustanut Veikkausliigassa FC Lahtea kausina 2015–2018 ja turkulaista FC Interiä kaudesta 2019 alkaen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Paanasen pelaajakortti KuPS:n sivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Samu Nieminen

Samu Antero Nieminen (s. 14. tammikuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa JJK Jyväskylää ja Tampereen Ilvestä sekä pelasi myös Liettuassa. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. 

Nieminen aloitti jalkapallon pelaamisen 7-vuotiaana Huhtasuon Kisassa. Hän siirtyi Jyväskylän Jalkapalloklubiin C-juniori-ikäisenä. Nieminen solmi ensimmäistä kertaa JJK:n edustusjoukkueen kanssa sopimuksen kaudeksi 2009, mutta debyyttinsä hän teki vasta seuraavalla kaudella 8. toukokuuta pelatussa vierasottelussa Myllykosken Pallo -47:ää vastaan. Kaudella 2011 Nieminen oli useasti mukana JJK:n kokoonpanossa vaihtopelaajana, mutta ei esiintynyt yhdessäkään Veikkausliiga-ottelussa. 

Vuonna 2012 Nieminen murtautui lopullisesti JJK:n avauskokoonpanoon, esiintyen sarjapeleissä 20 kertaa aloituksessa. Hän jatkoi avauksen pelaajana seuraavalla kaudella, mutta vuosi päättyi pettymykseen joukkueen sijoittuessa viimeiseksi sarjataulukossa. Jyväskylästä Nieminen siirtyi Liettuan pääsarjassa pelaavaan FK Kruoja Pakruojisiin, jossa hän oli voittamassa hopeaa. Joulukuussa 2014 Nieminen siirtyi Tampereen Ilveksen riveihin. 

Nieminen on edustanut Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta neljästi ja poikamaajoukkueita yhteensä 42 kertaa. Hän on toiminut kapteenina poikamaaotteluissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Niemisen pelaajakortti Keskisuomalaisen nettisivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Niko Markkula

Niko Markkula (s. 27. kesäkuuta 1990 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2022 Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja tai laitalinkki.

Markkula pelasi JJK:n riveissä 2008–2012 Ykköstä ja Veikkausliigaa ja on myös seuran oma kasvatti. Ensimmäisiä kertoja Markkula pääsi JJK:n edustusjoukkueen mukaan vuonna 2008. Veikkausliigassa hän on pelannut syksyyn 2019 mennessä kahdeksan kautta yhteensä 129 ottelua, joissa on syntynyt viisi maalia. Vuoden 2012 joulukuussa Markkula allekirjoitti sopimuksen ruotsalaisen Eskilstuna Cityn kanssa. Heinäkuussa 2013 Eskilstuna City ja Markkula purkivat sopimuksen yhteisymmärryksessä. Syksyn 2013 JJK-pelien jälkeen Markkula siirtyi Ykkösessä pelanneen FC Hakan riveihin. Haka-kauden jälkeen hän palasi kuitenkin kasvattajaseuraansa JJK:hon keväällä 2015. Keväällä 2017 Markkula siirtyi FC Interin riveihin, mutta joutui aluksi jalkavaivojen vuoksi olemaan syrjässä peleistä. Markkula oli joukkueessa voittamassa kaudella 2019 SM-hopeaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Markkulan pelaajakortti Keskisuomalaisen nettisivuilla
 Markkulan pelaajakortti Futismaailma.com-sivustolla 
 Markkulan pelaajakortti Veikkausliigan nettisivuilla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Chelsean posliinitehdas

Chelsean posliinitehdas oli varhainen englantilainen posliinitehdas, joka toimi vuosina 1745–1770.
Sen perusti hopeaseppä Nicholas Sprimont, joka jatkoi hopeaesineiden valmistamista posliinin rinnalla. Tehdas sijoittui lähelle Ranelaghin puistoa, missä liikkui kuninkaallisia ja ylhäisöä. Yksi Sprimontin suojelijoista oli Cumberlandin herttuan sihteeri. Tämän avulla Sprimont onnistui hankkimaan Meissenin posliinia, ja monet Chelsean varhaisista esineistä olivatkin kopioita Meissenin posliinista.

Chelsea tähtäsi selvästi ylellisyystuotteiden markkinoille. Tehdas keskittyi lähinnä posliinisiin koriste-esineisiin, ja 1760-luvulla se teki myös astioita rokokootyyliin. Tähän saatiin vaikutteita ranskalaisesta Sèvresin posliinista. Tehtaan leimana oli aluksi kolmio, vuodesta 1752 ankkuri. Ensimmäisten vuosien eli "kolmio-kauden" tuotteet ovat läpikuultavia ja erittäin kiiltäviä. Astioissa ei ole juuri koristelua, ja niiden muoto muistuttaa klassisten hopeaesineiden muotoa. Kun ankkuri tuli käyttöön leimassa, posliinimassan koostumusta muutettiin eikä se ole enää yhtä läpikuultavaa. Koristeluissa näkyy vaikutteita Japanista ja Meissenistä. Ankkurikaudella alettiin tuottaa myös luonnollisen näköisiä pienoispatsaita eläimistä ja hedelmäasetelmista. Kun Ranskan Sèvres syrjäytti Meissenin esikuvana, myös tehtaanmerkki vaihdettiin punaisesta ankkurista kultaiseen ankkuriin.

Vuonna 1770 tehdas siirtyi derbyläisen William Duesburyn omistukseen, ja senjälkeinen tuotanto tunnetaan "Chelsea-Derbyn" posliinina. Tehdas toimi samalla paikalla vuoteen 1784, jolloin sen koneet ja muotit siirrettiin Derbyyn. Vuonna 2010 Derbyn kaupunginmuseo sai kokoelmiinsa yli seitsemäntuhatta muottia ja esinettä Chelsean ja Derbyn tehtailta.

Lähteet 

Posliinitehtaat
Brittiläiset teollisuusyritykset
Kensington and Chelsea
Lontoon historia
Rokokoo
Oschatz

Oschatz on kaupunki (Große Kreisstadt) Nordsachsenin piirikunnassa Saksin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee 60 km itään Leipzigistä ja 60 km länteen Dresdenistä. Kaupungin asukasluku oli 14 609 vuoden 2016 lopussa.

Kaupunginosat
Oschatz on jaettu keskustan lisäksi 14 kaupunginosaan:

Historia
 1200: Ensimmäinen kirjoitettu maininta.

Kansainväliset suhteet
Oschatzin sisarkaupunkeja ovat:
  Blomberg, Saksa
  Filderstadt, Saksa
  Starogard Gdański, Puola
  Třebíč, Tšekki
  Vénissieux, Ranska

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksin kunnat
Late fragments

Late fragments on Aku Louhimiehen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2009. Elokuvassa nainen haluaa vielä kerran tavata entisen rakastettunsa. Tapahtumaympäristönä on Rooma, jossa se on kuvattu. Henkilöinä ovat lisäksi miehen italialainen vaimo ja lapset.

Elokuva on saaneet aiheensa Raymond Carverin runosta, ja dialogiltaan ja tapahtumiltaan niukka elokuva on kriitikon mukaan itsekin kuin runo tai minimalistinen novelli.

Elokuvaa ei ole juuri esitetty, mutta Yle TV1 esitti sen 16. toukokuuta 2011 Uusi kino -sarjassa.

Näyttelijät

Lähteet

Aku Louhimiehen ohjaamat elokuvat
Suomalaiset lyhytelokuvat
Vuoden 2009 elokuvat
Möller

Möller tai Møller on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Adolf Möller (1877–1968), saksalainen soutaja 
 Allan Möller (s. 1923), suomalainen jalkapalloilija
 Alma Möller (s. 1961), islantilainen lääkäri, Islannin terveysjohtaja
 Andreas Möller (s. 1967), saksalainen jalkapalloilija
 Anders Pape Møller (s. 1953), tanskalainen evoluutiobiologi
 Axel Möller (1830–1896), ruotsalainen tähtitieteilijä
 Birgit Möller (1898–1945), suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä
 Bjarke Møller (s. 1985), tanskalainen jääkiekkoilija
 Carl Gustaf Möller (1888–1969), suomalainen juristi, oikeuskansleri 1950–1955, Frans Oskar Möllerin poika
 Christian Møller (1904–1980), tanskalainen kemisti ja fyysikko, jonka mukaan on nimetty Møllerin sironta
 Frans Oskar Möller (1851–1924), suomalainen tuomari, Raahen pormestari 1883, Kuopion pormestari 1883–1906, valtiopäivämies, varatuomari ja laamanni
 Grethe Fenger Møller (s. 1941), tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Gunna Möller (1913–1988), ruotsinsuomalainen taidemaalari
 Gustaf Möller (s. 1941), suomalainen oikeusneuvos
 Gösta Möller (1920–2009), suomalainen tuubansoittaja
 Heli Möller (s. 1951), suomalainen kaupunginjohtaja
 Irmgard Möller (s. 1947), saksalainen terroristi, Punaisen armeijakunnan jäsen
 Knud Möller (1919–1993), Yleisradion kommentaattori ja kirjeenvaihtaja
 Kristian Möller (s. 1948), suomalainen markkinoinnin professori
 Kristján L. Möller (s. 1953), islantilainen poliitikko ja ministeri
 Kristofer Möller (s. 1968), suomalainen näyttelijä
 Maria Möller (s. 1965), ruotsalainen laulaja, näyttelijä, koomikko ja imitoija
 Marianne Möller (s. 1945), suomalainen dramaturgi ja kulttuurialan konsultti
 Mærsk Mc-Kinney Møller (1913–2012), tanskalainen liikemies ja miljardööri
 Oscar Möller (s. 1989), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Oskar Möller (1880–1971), suomalainen oikeusneuvos, korkeimman oikeuden presidentti 1945–1950, Frans Oskar Möllerin poika
 Per Stig Møller (s. 1942), tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Petri Möller (s. 1964), suomalainen laulaja
 Samuel Möller (1743–1815), suomalainen everstiluutnantti
 Sylvi Möller (1908–1996), suomalainen arkistohoitaja ja historioitsija
 Silke Möller (s. 1964), saksalainen pikajuoksija
 Stefan Möller (s. 1962), RadioMedian toimitusjohtaja
 Thure Möller (1859–1937), suomalainen lääkäri ja anatomian tutkija
 Valdemar Møller (1885–1947), tanskalainen näyttelijä.

Katso myös 
 Miller
 Moller
 Mueller
 Muller
 Müller
 Myller
 Mylläri
Nabil Elaraby

Nabil Elaraby (15. maaliskuuta 1935) on egyptiläinen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Arabiliiton pääsihteerinä 15. toukokuuta 2011 alkaen heinäkuuhun 2016 asti. Tätä ennen hän toimi muutaman kuukauden ajan Egyptin ulkoministerinä Essam Sharafin hallituksessa.

Elaraby on opiskellut lakia New Yorkin ja Kairon yliopistoissa. Hän oli jäseneenä YK:n kansainvälisen oikeuden toimikunnassa (International Law Commission) vuosina 1994–2004 ja YK:n korvaustoimikunnassa (Compensation Commission) Genevessä vuosina 1999-2001. Vuosina 2001-2006 Elaraby oli Kansainvälisen tuomioistuimen tuomari. Hän toimi Tukholman kansainvälisen rauhantutkimusinstituutin (SIPRI) hallituksessa vuosina 2000–2010.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Egyptiläiset poliitikot
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Arabiliitto
Tristane Banon

Tristane Banon (s. 13. kesäkuuta 1979 Neuilly-sur-Seine, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on noussut julkisuuteen  Dominique Strauss-Kahniin liittyvän seksuaalirikosväitteen takia.

Perhe
Banonin äiti Anne Mansouret on Euren departementin yleisneuvoston (conseil général) sosialistinen varapresidentti ja edustaa d'Evreux-Estia, ja hän on Ylä-Normandian alueneuvoston jäsen..

Seksuaalirikosväite ja julkisuus 
Banon teki vuonna 2011 IMF:n pääjohtajasta Dominique Strauss-Kahnista rikosilmoituksen, joka koski seksuaalista väkivaltaa. Hänen mukaansa tapaus sattui, kun hän vuonna 2002 haastatteli silloista finanssiministeri Strauss-Kahnia yksityisasunnossa. Strauss-Kahnin puoluetoveri, Banonin äiti pyysi tytärtään luopumaan ilmoituksen teosta.

Teoksia
Erreurs avouées... (au masculin), 2003
J'ai oublié de la tuer, 2004
Trapéziste, 2006
Daddy Frénésie, 2008

Lähteet

Ranskalaiset kirjailijat
Ranskalaiset toimittajat
Ranskanbelgialaiset
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
7th Symphony


7th Symphony on Apocalyptican seitsemäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2010. Albumilta paljon radiosoittoaikaa ovat saaneet mm. singlejulkaisu "End Of Me" ja "Not Strong Enough".

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Rock Sound:

Lähteet 

Apocalyptican albumit
Vuoden 2010 albumit
Matti Anttonen

Matti Kalervo Anttonen (s. 27. marraskuuta 1957 Tampere) on suomalainen diplomaatti ja Suomen ulkoministeriön valtiosihteeri 1.3.2018 alkaen. Ennen valtiosihteeriksi nimittämistään Anttonen ehti toimia tammikuusta 2017 alkaen Suomen Ruotsin-suurlähettiläänä Tukholmassa, jonne hänet nimitettiin sen jälkeen, kun häntä edeltävä suurlähettiläs Jarmo Viinanen kutsuttiin etuajassa pois epäasiallisen käytöksen vuoksi. Anttonen on toiminut myös Suomen suurlähettiläänä Venäjällä vuodesta 2008 vuoden 2012 huhtikuun loppuun. Hänen tilallaan toimi 1. toukokuuta 2012 lähtien Hannu Himanen. Venäjän suurlähettiläskauden jälkeen Anttonen toimi taloudellisten ulkosuhteiden alivaltiosihteerinä.

Helmikuussa 2022 presidentti määräsi Anttosen Suomen Pariisin-suurlähetystön päällikön tehtävään 1.9.2022 alkaen. Hän siirtyy Pariisiin ulkoministeriön valtiosihteerin tehtävästä.

Anttonen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta ja valtiotieteiden maisteriksi Turun yliopistosta. Hän tuli ulkoministeriön palvelukseen 1986. Vuosina 1987–1991 hän oli avustajana ja lähetystösihteerinä Moskovan suurlähetystössä, sitten kolme vuotta  Geneven pysyvässä edustustossa YK:ssa ja vuosina 1994–1996 hän vastasi ulkoasiainministeriössä EU–Venäjä-suhteista. Vuonna 1998 Anttonen nimitettiin Venäjän-yksikön päälliköksi ja vuonna 2001 ulkoasiainministeriön Itäosaston apulaisosastopäälliköksi. Vuosina 2002–2006 hän oli ministeri ja edustuston päällikön sijainen Suomen Washingtonin-suurlähetystössä Yhdysvalloissa ja sitten energiakoordinaattorina Helsingissä 2007–2008, kunnes hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan.

Lähteet 

Suomalaiset valtiosihteerit
Suomalaiset alivaltiosihteerit

Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Venäjän suurlähettiläät
Maggie Siff

Maggie Siff (s. 21. kesäkuuta 1974 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Mad Men, Sons of Anarchy ja Billions. Siff on näytellyt myös elokuvissa Push ja Leaves of Grass sekä yhdysvaltalaisessa Life on Mars -televisiosarjassa.

Yksityiselämä 

Siffillä on isänsä puolelta venäjänjuutalaiset sukujuuret ja hän on kertonut identifioivansa itsensä juutalaiseksi. Hän varttui Bronxissa New Yorkissa, ja opiskeli Bryn Mawr Collegessa sekä Tisch School of the Arts -koulussa.

Siff on ollut naimisissa Paul Ratliffin kanssa vuodesta 2012 ja parilla on vuonna 2014 syntynyt lapsi.

Osittainen filmografia

Elokuva 

 Michael Clayton (2007)
 Sattuman kauppaa (2007)
 Push (2009)
 Funny People (2009)
 Leaves of Grass (2009)
 5. aalto (2016)
 The Short History of the Long Road (2019)

Televisio 

 Greyn anatomia (2007)
 Muodon vuoksi (2007–2008)
 Mad Men (2007–2015)
 Sons of Anarchy (2008–2013)
 Life on Mars (2009)
 Billions (2016–)

Lähteet

Aiheesta muualla 

  Internet Off-Broadway Databasessa 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Amerikanjuutalaiset
Elävät henkilöt
Erkki Harju

Erkki Harju (29. maaliskuuta 1942 Tampere – 29. maaliskuuta 2011 Lempäälä) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän voitti urallaan kolme Suomen mestaruutta. Hän pelasi Tampereen Ilveksessä yhden ottelun SM-sarjakaudella 1959–1960, viisi ottelua kaudella 1960–1961 ja kuului kaksi seuraavaa kautta Ilveksen vakiokokoonpanoon. Sen jälkeen hän pelasi Porin Karhuissa kaksi kautta ja vielä kauden 1965–1966 Ilveksessä. Kaikkiaan hän pelasi SM-sarjassa 90 ottelua, joissa hän teki 50 maalia, antoi 30 maalisyöttöä ja istui jäähyllä 40 minuuttia. Jääkiekkouran jälkeen hän työskenteli kirjapainoalalla Tampereella myynnin ja myyntijohdon parissa sekä ennen eläkkeelle jäämistään konsulttina.

Ura ja saavutukset 
 Kausi 1959–1960 Ilves, 1 ottelu.
 Kausi 1960–1961 Ilves, 5 ottelua.
 Kausi 1961–1962 Ilves, Suomen mestaruus.
 Kausi 1962–1963 Ilves, pronssia.
 Kausi 1963–1964 Porin Karhut.
 Kausi 1964–1965 Porin Karhut, Suomen mestaruus ja Porin Karhujen paras pistemies.
 Kausi 1965–1966 Ilves, Suomen mestaruus.

Lähteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Kulttuurišokki

Kulttuurišokki tarkoittaa ihmisen vaikeutta sopeutua vieraaseen kulttuuriin. Siihen liittyvät oireet voivat olla psyykkisiä ja fyysisiä, voimakkuudeltaan eriasteisia ja jokainen kokee sen eri tavoin. Kulttuurišokkiin liittyvien tuntemusten voimakkuus riippuu omasta henkisestä kapasiteetista, oman ja kohdattavan kulttuurin erilaisuudesta sekä aiemmista kokemuksista. 

Termin määritteli ensimmäistä kertaa antropologi Kalervo Oberg 1950-luvulla.

Kulttuurišokin vaiheet

Kulttuurišokkiin on määritelty neljä eri vaihetta:
 Kuherruskuukausi: Uuteen kulttuuriin saavuttaessa innostus nähdä ja kokea kaikki ulkopuolisen tarkkailijan silmin. Vieras kulttuuri nähdään hyvässä valossa huomaamatta sen huonoja puolia. 
 Šokin kynnysvaihe: Pienet asiat alkavat ärsyttää ja uuden kulttuurin huonot puolet ja käytännön ongelmat tulevat esiin. Väsymys, masennus ja koti-ikävä ovat tämän vaiheen yleisiä oireita.
 Sopeutuminen: Vähittäinen oppiminen, toimeentuleminen erilaisissa tilanteissa ja ymmärrys toimintatapojen syistä auttavat sopeutumaan uuteen kulttuuriin. Olo alkaa tuntua kotoisammalta ja kommunikaatio-ongelmat vähenevät. Yleinen uudesta kulttuurista johtuva stressi vähenee.
 Paluušokki: Paluu omaan kulttuuriin voi aiheuttaa suuremman šokin kuin kulttuurišokki vieraassa kulttuurissa. Uudelleensopeutuminen omaan kulttuuriin voi viedä aikaa vieraassa kulttuurissa kertyneiden kokemusten ja mahdollisesti muuttuneen omakuvan vuoksi.

Katso myös
Pariisin syndrooma

Lähteet

Aiheesta muualla
Kulttuurishokki-juttusarja antropologisessa verkkomediassa, AntroBlogissa.
Kulttuurishokki-kolumni Kepa-lehdessä . Marko Lehto.
 Pakolaisleirit ovat kulttuurishokki Pakistanin naisille. Maailma.net.
 Kokemuksia kulttuurishokista . Blogi.

Kulttuuriantropologia
Sosiaalipsykologia
Kulttuurisosiologia
Vuotonoja

Vuotonoja on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pieni joki Oulun Ylikiimingissä. Se on  Vähä-Vuotungin laskujoki, joka virtaa ensin länteen ja sitten pohjoisluoteeseen.  Joki on kapea ja puromainen, mutta nelisentoista kilometriä pitkä. Se laskee Vepsänjokeen Kohisevan luona,  missä joen latvaosa muuttuu Heinäjoeksi. Vuotonoja alittaa seututie 836:n Tervaselässä, missä sen lähettyvillä on asutusta, mutta muuten jokivarsi on asumaton.

Kiiminkijoen vesistö
 Oulun joet
Versus All

Versus All on vuonna 2007 Helsingissä perustettu punk-vaikutteinen rock-yhtye, joka on julkaissut kolme albumia. Yhtyeen tyyliä on kuvattu yhdistelmäksi amerikkalaista melodista hardcorea, Turbonegro-tyylistä punkrockia ja rock-vaikutteita kuten Hanoi Rocksia .

Jäsenet

Nykyiset

 Niko Ailamo: laulu ja kitara
 Antti Pekkanen: rummut
 Jason Ikävalko: basso

Entiset

 Mika Ridanpää: rummut

Diskografia

Albumit

 Black vs White (CD, 2010, Solid Sound / Räkälevyt)
 Dark Ages (CD / C-kasetti, 2011, Solid Sound / Räkälevyt)
 A Portrait of Discontent (CD, 2013, Solid Sound / Räkälevyt)

Kokoelmat 
 Dark Black and White Portrait (Digi, 2015, Solid Sound)

Demot

 Demo 08 (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yhtyeen viralliset sivut

Suomalaiset punkyhtyeet
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
The Tree of Life

The Tree of Life (televisioesityksessä Elämän puu) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Terrence Malick. Elokuvassa on sekä surrealistisia että tieteiselokuvankin elementtejä. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Brad Pitt, Sean Penn ja Jessica Chastain. Keskeinen on myös lapsinäyttelijä Hunter McCracken murrosikäisen Jack-pojan roolissa. 

Elokuva sai ensiesityksensä 16. toukokuuta 2011 Cannesin elokuvajuhlilla. Sitä luonnehdittiin juhlien odotetuimmaksi työksi. Elokuvan vastaanotto ensi-illassa oli ristiriitainen, kun osa yleisöstä taputti ja hurrasi, osa buuasi. Tästä huolimatta The Tree of Life palkittiin elokuvajuhlien arvokkaimmalla palkinnolla, Kultaisella palmulla.

Vuonna 2016 The Tree of Life äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Juoni 
Elokuva on isästä ja pojasta kertova monipolvinen ja sirpaleinen sukukertomus. Tarinan tapahtumaympäristö on pääosin 1950-lukulainen pikkukaupunki Texasissa.

Näyttelijät

Arvioita 
Uuden Suomen Mikko Pielan mukaan The Tree of Lifessa on kyse lapsuuden vaikutelmien muistelosta, Malick kehystää perhekuvaustaan pitkillä kosmisilla jaksoilla niin alkuräjähdyksestä kuin lajien kehityksestä maapallolla. Pielan mielestä kyseisen kosmisen kuvaston voisi oikeastaan leikata ihan minkä tahansa elokuvan tai ohjelman sisään. Luonnontieteelliset kuvat olisi hänestä voinut sijoittaa tarinaan runollisemminkin. Nyt ne toivat elokuvaan uskonnollisen saarnaamisen makua, eikä unettavuudeltakaan vältytä.

Nyt-liitteen Pertti Avola pitää teosta yhtä aikaa Terrence Malickin pienimuotoisimpana ja laajamittaisimpana työnä. Elokuva vaatii hänen nähdäkseen tarkkaavaisuutta ja kykyä yhdistellä Malickin visioita toisiinsa. Ohjaaja luottaa jälleen kerran kuvan voimaan ja ”The Tree of Life elää ja hehkuu Emmanuel Lubezkin kameran kautta.” Näistä kuvista osa on henkeäsalpaavia, jotkin toiset latteita, mutta yhdessä klassisen musiikin kanssa niiden muodostama kudos on Avolasta vangitseva. Elokuvan ongelmana hän pitää liiallista pituutta ja tiettyjen jaksojen epäselkeyttä.

Keskipohjanmaan Hannu Björkbacka ihastelee 1950-luvun amerikkalaisperheen veljeskuvausta, mutta toteaa suurellisen kehyskertomuksen hajottavan elokuvaa: ”Malick ei osaa sovittaa intiimejä melodioitaan suuremman sinfonian raameihin.” 

Kansainvälinen elokuvakriitikkojen järjestö (Fédération Internationale de la Presse Cinématographique) äänesti The Tree of Lifen vuoden 2011 parhaaksi elokuvaksi.

Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,6.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Ohjaajakollegat ylistävät Malickin elokuvaa

Arvostelut

Kirjallisuutta 
 Virtanen, Arto: ”Korkea aika tulla uskoon – Malickin Tree of Life”, Filmihullu 5/2011.

Vuoden 2011 yhdysvaltalaiset elokuvat
Terrence Malickin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiselokuvat
Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Fantasiadraamaelokuvat
Letizia Moratti

Letizia Brichetto Arnaboldi Moratti (s. 26. marraskuuta 1949, Milano) on italialainen poliitikko. Hän toimi Milanon 23. pormestarina vuosina 2006–2011.

Vuosina 1994–1996 Moratti oli Italian julkisen televisioyhtiö RAI:n johdossa. Hän toimi Silvio Berlusconin toisen ja kolmannen hallituksen opetusministerinä vuosina 2001–2006.

Moratti edustaa Berlusconin johtamaa keskusta-oikeistolaista Vapauden kansa -puoluetta. Hänet valittiin Milanon pormestariksi Casa delle Libertàn ehdokkaana vuonna 2006. Moratti oli ehdolla pormestariksi mutta hävisi vaalit vasemmistoehdokas Giuliano Pisapialle.

Moratti on naimisissa Massimo Moratin veljen öljymagnaatti Gianmarco Moratin kanssa.

Italialaiset poliitikot
Opetusministerit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Idrisidit

Idrisidit oli Fèsin kaupungin perustanut hallitijasuku. Dynastian perustaja Idris ibn Abdullah oli joutunut pakenemaan vuonna 788 Mekasta Walilaan, jossa hän saavutti arvostetun aseman kun asukkaille selvisi, että hän oli profeetta Muhammedin jälkeläinen. Idrisin kokonainen nimi, jossa bin tarkoittaa poikaa, on Idris bin Abdullah bin Hasan bin Muthana bin Hasan bin Ali bin Ali Talib ja se kertoo polveutumisen kalifi Ali ibn Abi Talibista ja tämän pojasta kalifi Hasan ibn Alista.

Hallitsijat
 Idris ibn Abdullah  eli Idris I (788-791)
 Rashid (sijaishallitsija), 791-802
 Idris II - (791-828)
 Muhammad ibn Idris - (828-836)
 Ali ibn Muhammad, tunnettu nimellä Ali I (836-848)
 Yahya ibn Muhammad, eli Yahya I - (848-864)
 Yahya ibn Yahya, eli Yahya II - (864-874)
 Ali ibn Umar, eli Ali II - (874-883)
 Yahya ibn Al-Qassim, eli Yahya III - (883-904)
 Yahya ibn Idris ibn Umar, eli Yahya IV - (904-917)
 Fatimidien hallinto - (922-925)
 Al-Hajjam al-Hasan ibn Muhammad ibn al-Qassim - (925-927)
 Fatimidien hallinto - (927-937)
 Al Qasim Gannun Rif-vuorilla - (937-948)
 Abudul Aish Ahmad Rif-vuorilla- (948-954)
 Al-Hasan ibn Gannun, eli Hassan II, Rif-vuorilla - (954-974)

Lähteet

Viitteet

Muinaiset kansat
Berberit
Junia Claudilla

Junia Claudilla oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan ensimmäinen vaimo. Junia Claudillan isä oli oraattori ja vuoden 15 konsuli Marcus Junius Silanus. Junia Silana oli hänen siskonsa. Keisari Tiberius järjesti Junia Claudillan ja Caligulan avioliiton vuonna 33. Claudilla tuli muutaman vuoden päästä raskaaksi, mutta menehtyi synnytyksen yhteydessä, ennen kuin Caligulasta tuli keisari vuonna 37. Vuonna 38 Caligula pakotti Marcus Junius Silanuksen tekemään itsemurhan.

Lähteet

Viitteet 

Antiikin Rooman naiset
Syntymävuosi tuntematon
30-luvulla kuolleet
Pro-tukipiste

Pro-tukipiste ry on vuodesta 1990 lähtien toiminut voittoa tavoittelematon rekisteröity yhdistys. Yhdistys edistää ja tukee seksi- ja muulla erotiikka-alalla toimivien ihmisten ja ihmiskaupparikoksen kohteeksi joutuneiden yhdenvertaisen kohtelun toteutumista tarjoamalla matalan kynnyksen sosiaali- ja terveyspalveluita ja tekemällä edunvalvontatyötä.
 
Pro-tukipiste ry:n asiakastyötä tehdään kolmessa palveluyksikössä Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Palvelutarjonta vakiintui Helsingissä 1990-luvulla. Tampereella työ käynnistyi vuonna 2006 ja Turussa elokuussa 2016.

Pro-tukipisteen palveluihin ovat oikeutettuja sekä suomalaiset että ulkomaalaiset sukupuolesta riippumatta. Kaikki Pro-tukipisteen palvelut ovat maksuttomia ja luottamuksellisia. Halutessaan voi asioida nimettömänä. Palveluja voi saada englannin, suomen, thain, venäjän ja viron kielillä. Sosiaali- ja terveyspalveluita tarjotaan sekä päivystyspalveluina että ajanvarauksella. 

Pro-tukipisteen työmuotoihin kuuluvat myös ammatillinen etsivä työ katualueella, baareissa, hierontapaikoissa ja netissä sekä vertaistyö. Lisäksi Pro-tukipiste ry arvioi asiakaskuntansa ihmisoikeuksien toteutumista Suomessa ja pyrkii vaikuttamaan asiakkaidensa tasavertaisen kohtelun toteutumiseen ja syrjäytymisen riskien vähentämiseen.
 
Pro-tukipiste ry tekee verkostoyhteistyötä Pohjoismaissa, lähialueilla ja muualla Euroopassa. Pro-tukipiste on SOSTEn jäsenjärjestö.

Rahoitus 
Toiminnan rahoitus koostuu pääosin julkisista avustuksista. Vuonna 2016 rahoituslähteet olivat: Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus STEA (75 %), Sosiaali- ja terveysministeriö (tartuntatautien leviämisen ehkäisemiseen) (13 %) EU:n sisäisen turvallisuuden rahasto (ISF) (6 %), Helsingin ja Tampereen kaupunkien järjestöavustukset (5 %) ja muu rahoitus (esimerkiksi jäsenmaksut ja lahjoitukset) (1 %).

Lähteet

Aiheesta muualla
Pro-tukipiste ry:n verkkosivut

Suomalaiset järjestöt
Tropicana

Tropicana on yhdysvaltalainen yritys, jonka italialainen maahanmuuttaja Anthony Rossi (1900–1993) perusti vuonna 1947 Floridassa. Yhtiö on maailman suurin mehunvalmistaja ja tunnetaankin juuri tuoremehuistaan. Vuodesta 1998 se on ollut PepsiCon omistuksessa. Tropicanan päämaja sijaitsee Chicagossa.

Tropicana toimii 60 maassa. Suomessa sen jakelusta vastaa Orkla Foods Finland.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tropicana.com
 Tropicanan Suomen kotisivu

Yhdysvaltalaiset elintarvikeyhtiöt
Virvoitusjuomamerkit
PepsiCon tuotemerkit
Itä-Hämeen opisto

Itä-Hämeen opisto on perustettu vuonna 1908, ja se toimii vanhassa kulttuuri- ja kartanomiljöössä Ekon kartanossa Hartolassa. Kartanon pihapiiriä reunustavat useat rautakautiset uhrikivet (kuppikivet), iäkkäät puut, Tainionvirta ja lukuisat kartanon rakennukset. Itä-Hämeen opistossa voit suorittaa lukio-opintoja aikuislukiossa sekä avoimen yliopiston opintoja oikeustieteissä, terveystieteissä ja kielissä. Lisäksi opisto tarjoaa monipuolista koulutus- ja kurssitoimintaa. Pihapiirissä toimivat kartanon entiseen kivinavettaan rakennettu Linna-hotelli sekä Hartolan 18-reikäinen golfkenttä.

Aiheesta muualla
 Itä-Hämeen opiston kotisivu

Suomalaiset oppilaitokset
Hartola
Hitachi

Hitachi, Ltd. () on japanilainen monikansallinen yhtiö, joka on erikoistunut korkeateknologiaan. Yhtiön päämaja sijaitsee Tokiossa, Japanissa.

Vuonna 2007 Hitachi oli Forbes Global 2000 -listan mukaan maailman 374:nneksi suurin yritys. Vuonna 2012 sen osa, Hitachi Automotive Systems, oli maailman 19:nneksi suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.

Vuonna 2003 Hitachi ja Mitsubishi Electric perustivat yhteisyrityksen nimellä Renesas Technology, josta tuli myöhemmin Renesas Electronics.
Hitachin, Mitsubishi Electricin ja NECin DRAM-muistien valmistus siirtyi Elpida Memory -yhtiölle.

Tytäryhtiöt 

Hitachi Electronics
 valmistaa tai markkinoi monia elektroniikkatuotteita, muun muassa televisioita, projektoreita ja nauhureita omana brändinään. 2010-luvun alussa Hitachi luopui televisioiden valmistuksesta, myi kaikki tv-tehtaansa ja alkoi teettää vastaanottimet sopimusvalmistajilla, Euroopan markkinoita varten Vestelillä ja Pohjois-Amerikkaa varten kiinalaisella Hisensellä.

Hitachi Rails
 suunnittelee ja valmistaa luotijunia.

Hitachi Global Storage Technologies
 valmistaa tietokoneiden asemia.

Hitachi Automotive
 autoteollisuuden osien valmistaja

Tietokoneet 
Hitachi on valmistanut myös tietokoneita kuten supertietokoneet HITAC S-810 ja Hitachi SR2001.

HIPAC MK-1 oli yhtiön ensimmäinen digitaalinen tietokone, joka valmistui vuonna 1957.

Hitachi BASIC Master MB-6880 -mikrotietokone esiteltiin vuonna 1978.

Tekniikkaa 
Hitachi patentoi kosketusnäytön vuonna 1979.

Hitachin kehittämiin suorittimiin kuuluu SuperH.

Lähteet

Aiheesta muualla
Aitonevan rata

Aitonevan rata oli Kihniössä sijainnut leveäraiteinen turpeen kuljetukseen tarkoitettu pistoraide. Noin neljä kilometriä pitkä Aitonevan suolle johtanut rata erkani Parkano-Haapamäki-radalta Pettukankaan (Aitonevan) linjavaihteen kohdalta. Rata avattiin liikenteelle 31. lokakuuta 1945 ja se oli käytössä vuoteen 1999 saakka.  Nykyisin turvetta kuljetetaan rekka-autoilla.

Turvetuotantoa Aitonevalla vuodesta 1944 harjoittanut Suo Oy kuljetti turvevaunut Pettukankaalle ensin VR:ltä vuokratuilla vetureilla ja myöhemmin omalla veturillaan. Suo Oy:n oma veturi oli Lokomon ruotsalaisen Slipmaterial-yhtiön lisenssillä Suomessa valmistama ns. Bjurstöm-lokomoottori, Lokomo 2/1932. Veturi oli käytössä Aitonevalla 1945–1986 ja nykyisin se on kunnostettuna Toijalan veturimuseossa.

Aitonevalla on tuotettu jyrsinpolttoturvetta sekä pitkälle maatunutta turvetta muun muassa puutarhakäyttöön. Turvetuotantoa nykyisin harjoittava Vapo Oy arvioi tuotannon voivan jatkua vuoteen 2015 saakka.

Aitonevalla oli leveäraiteisen pistoradan lisäksi vielä 1970-luvulla kymmeniä kilometrejä 600mm levyistä kapearaiteista rautatietä jota käytettiin kuoritun turpeen keräämiseen suolta. Kapearaidekalusto myytiin huvipuistoihin Kalajoelle ja Ähtäriin.

Aitonevan turvemuseossa on esillä turvetuotannossa käytettyjen koneiden ohella myös Virosta Tootsin turveradalta tuotua neuvostoaikaista 750mm kapearaidekalustoa (ESU-2 -veturi ja turvekombinaatin työläisten ruokailuvaunu). 

Museota varten ollaan myös kunnostamassa kahta Aitonevalla aikoinaan käytettyä 600mm Pedershaab-dieselveturia, joista ensimmäisenä valmistui numero 2 kesällä 2011.

Sen valmistuttua ruokailuvaunu siirrettiin Minkiön asemalle jossa sitä on käytetty eri tapahtumissa ravintolana.

Lähteet 
 Vaunut.org : Kuva Aitonevan liikennepaikalta
 Vaunut.org : Jorma Rauhalan kuvia Aitonevan turvemuseo kapearaidekalustosta
 Vaunut.org : Kari Jokinen: Vapon vetureiden kotiinpaluu

Viitteet 

Suomen entiset rautatiet
Suomen kapearaiteiset rautatiet
Kihniön liikenne
Terraria

Terraria on Re-Logicin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  Windowsille ja sen jälkeen useille muille alustoille.

Pelin spin-off Otherworld peruttiin kolme vuotta sen jälkeen kun sen kehityksestä ilmoitettiin.

Pelaaminen 
Pelissä on elementtejä hiekkalaatikkopelistä, avoimesta pelimaailmasta ja roolipelistä. Peli sijoittuu automaattisesti generoituun pelimaailmaan, jossa pelaaja voi rakentaa, tutkia ja taistella hirviöitä vastaan.

Vastaanotto 
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.0/10.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2011 videopelit
Android-pelit
iOS-pelit
Linux-pelit
Mac OS -pelit
Nintendo 3DS -pelit
PlayStation 3 -pelit
PlayStation 4 -pelit
PlayStation Vita -pelit
Wii U -pelit
Windows-pelit
Windows Phone -pelit
Xbox 360 -pelit
Xbox One -pelit
Karavaanarit (televisiosarja)

Karavaanarit on suomalainen televisiosarja. Ohjelman 40-osainen ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla 30. toukokuuta – 25. elokuuta 2011. Sarjaa esitettiin maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin kello 19.30 (viimeisellä esitysviikolla myös torstaina). Sarjan toinen kausi alkoi MTV3-kanavalla 11. kesäkuuta 2012. Toinen kausi sisältää 36 osaa ja sitä esitettiin edellisen kesän tapaan maanantaista keskiviikkoon.

Ohjelmassa seurataan karavaanareiden elämää Suomen leirintäalueilla, sekä leirintäalueyrittäjien Päivin ja Hanskin ja talonmies Jussin elämää Camping Messilässä. Sarjassa esiintyy useita julkisuuden henkilöitä, muun muassa Noora Hautakangas, Wilma Schlizewski, Timo T. A. Mikkonen, Jutta Gustafsberg, Kristiina Wheeler, Cheek, Uniikki, Iso H, Ilkka Vainio ja Big Brother-voittaja Janica Kortman.

Sarjan tunnusmusiikkina on Niklas Saarelan versio alun perin Samuli Edelmannin levyttämästä kappaleesta Karavaanari.

Jaksot

1. tuotantokausi

2. tuotantokausi

Lähteet
 http://www.mtv3.fi/ohjelmat2009/alasivu.shtml?1290285

Suomalaiset televisiosarjat
Japanese Hospitality


Japanese Hospitality on Warmenin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2009 levymerkillä Spinefarm Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Janne Wirman – kosketinsoitin, tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Antti Wirman – kitara
 Jyri Helko – bassokitara
 Mirka Rantanen – rummut

Vierailevat muusikot 
 Marko Waara – laulu (kappale 9)
 Jonna Kosonen – laulu (kappaleet 3, 5, 8 ja 11)
 Pasi Rantanen – laulu (kappaleet 4 ja 10)
 Timo Kotipelto – laulu (kappale 2)
 Alexi Laiho – laulu (kappale 6)

Tuotanto 
 Mikko Karmila – miksaaja
 Mika Jussila – masteroija

Arvostelut 
 Soundi: 
 About.com: 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Warmenin albumit
Japanese Hospitality
Kaimanan lentoasema

Kaimanan lentoasema ()  on paikallinen lentoasema Kaimanan kaupungin tuntumassa Länsi-Papuan saarella, Indonesiassa.

Historia 

Toukokuussa 2011 lentoasemalla sattui 25 ihmishenkeä vaatinut onnettomuus Merpati Nusantara Airlinesin Xian MA60 -koneen syöksyttyä mereen lähestyessään lentoaseman kiitotietä huonossa säässä.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Lähteet

Aiheesta muualla 
World Aero Data - KNG; WASK

Indonesian lentoasemat
Jäätävä kamppailu

Jäätävä kamppailu (Ordeal in the Arctic) on Mark Sobelin ohjaama televisioelokuva vuodelta 1993. Elokuva kertoo lento-onnettomuudesta, joka sattui Alertin tukikohdan lähellä Kanadassa. Sen käsikirjoitus pohjautuu Robert Mason Leen kirjaan Death and Deliverance.

Elokuvan yhtä pääosaa, lentäjä John Couchia näyttelevä Richard Chamberlain on kritisoinut tarinaa kuultuaan tapahtuma-aikaan paikalla olleiden kertomuksia..

Mtv3 on esittänyt elokuvan Suomessa kahdesti.

Näyttelijät

Lähteet

Vuoden 1993 elokuvat
Kanadalaiset televisioelokuvat
Muhammad ibn Idris

Muhammad ibn Idris oli Keski-Marokkoa hallitsevan Idrisidi-dynasatian kolmas kuningas vuosina 828-36. Hän seurasi isäänsä Idris II:sta kuninkaana, mutta vallan jakaminen kaikkien veljien kesken pirstoi valtakunnan alustavan yhtenäisyyden. Muhammedin hallituskaudella hänen pääkaupungistaan Fèsistä kasvoi alueen kaupallinen keskus.

Kun Azmorin Isa hyökkäsi Muhammadin kimppuun, tämä pyysi veljeltään Quasimilta apua, jota ei kuitenkaan saanut. Quasimin kieltäydyttyä toinen veli Umar löi azmorilaisten joukot ja tämän jälkeen rankaisi veljeään Quasimia. Umar kuoli 835 ja seuraavana vuonna kuoli Muhammad, joka oli ennen kuolemaansa saanut 9-vuotiaan poikansa Ali ibn Muhammadin julistettua kruununperijäksi. Umar kasvatti valtaansa ja liitti Quasimin valtakunnan omaansa. 70 vuotta myöhemmin Umarin jäkeläinen Yahya ibn Idris ibn Umar tuli alueen hallitsijaksi.

Lähteet

Viitteet

Marokon historia
Berberit
Vuonna 836 kuolleet
Syntymävuosi tuntematon