joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Toronton kaupungintalo

Toronton kaupungintalo on yksi Toronton tunnetuista nähtävyyksistä. Rakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Viljo Revell yhdessä Heikki Castrénin, Bengt Lundstenin ja Seppo Valjuksen kanssa. Rakennus valmistui 13. syyskuuta 1965, neljän vuoden rakennustöiden jälkeen korvaamaan aiempi, vuonna 1899 valmistunut kaupungintalo. Nykyrakennusta pidetään yhä ulkoasultaan nykyaikaisena.

Toronton kaupungintalo rakentuu neljästä pääelementistä, jotka ovat kaksi toimistotornia, valtuustosali, kansalaisaukio ja podium. Valtuustosali sijaitsee kahden puolikuunmuotoisen toimistotornin välissä. Kansalaisaukio jäädytetään talvisin luistinradaksi ja sen alla on pysäköintitilaa noin 2 400 ajoneuvolle. Aukiolla on Henry Mooren 15 metriä korkea veistos The Archer (Jousimies).

Populaarikulttuurissa 

Toronton kaupungintalo on nähty useissa elokuvissa, kuten The Tuxedo (2002), Resident Evil: Apocalypse (2004) ja The Sentinel – salaliitto (2006).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Didrichsenin Taidemuseo: Toronton kaupungintalo 

Kaupungintalot
Kaupungintalo
Viljo Revellin suunnittelemat rakennukset
Tomas Danilevičius

Tomas Danilevičius (s. 18. kesäkuuta 1978 Klaipėda, Liettua) on liettualainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Livornoa.

Danilevičius aloitti uransa liettualaisessa Atlantas -seurassa. Tämän jälkeen hän siirtyi belgialaiseen Club Bruggeen. Hän pelasi vuosina 1998–2000 venäläisessä Dynamo Moskovassa, ja sveitsiläisessä Lausannessa.

Vuonna 2000 Danilevičius siirtyi Englannin Valioliigan Arsenaliin. Arsenalin valmentaja Arsène Wenger kiinnostui hänestä koeajalla, kun Danilevičius teki maalin Barcelonaa vastaan harjoitusottelussa. Hän pelasi debyyttinsä Valioliigassa 2–2-tasapelissä Sunderlandia vastaan, kun hän pääsi vaihdosta kentälle.

Lopulta hänet lainattiin Dunfermline Athleticiin, jonka jälkeen hän siirtyi heinäkuussa 2001 Italiaan rakentamaan uraansa. Kaudella 2002–2003 Danilevičius aloitti uransa Italiassa Serie B:ssä, jossa hän teki 22 ottelussa yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän paranti tekemällä neljä maalia ja tämän lisäksi joukkue nousi Serie A:han kaudeksi 2004–2005. Kauden 2005–2006 hän vietti Serie B:ssä lainassa Avellinolla.

Kaudeksi 2006–2007 Danilevičius palasi Serie A:han Livornoon, jossa hän pelasi vain 13 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Serie B:ssä pelaavaan Bolognaan, jonka jälkeen hän palasi taas Livornoon.

Danilevičius toimii Liettuan jalkapallomaajoukkueen kapteenina ja häntä voidaan pitää yleisesti maansa parhaana jalkapalloilijana. Hänet valittiin Liettuan vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 2006 ja 2007 ja on maajoukkueen paras maalintekijä 19 maalillaan.

Lähteet

Liettualaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Herculano Marcos Ferraz de Alvarenga

Herculano Marcos Ferraz de Alvarenga (s. 7. marraskuuta 1947 Taubaté, Brasilia) on brasilialainen lääkäri ja paleontologi, joka on tutkinut sukupuuttoon kuolleiden lintujen fossiileja.

Alvarenga opiskeli lääketiedettä Faculdade de Medicina de Taubatéssa. Hän erikoistui ortopediaan ja traumatologiaan. Myöhemmin hän kiinnostui lintufossiileista ja opiskeli eläintiedettä São Paulon yliopistossa. Hän oli ensimmäinen brasilialainen tutkija, joka perehtyi Brasilian lintufossiileihin. Myöhemmin hän perusti Taubatén luonnonhistoriallisen museon, jossa on esillä noin 1 600 fossiilinäytetta.

Vuonna 2004 Alvarenga ja taiteilija Eduardo Brettas julkaisivat kirjan Amerikan tukaaneista, Toucans of the America.

Lähteet 

Brasilialaiset ornitologit
Paleontologit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Alphabeat

Alphabeat on tanskalainen poppia soittava yhtye. Heidän singlensä "Fascination" oli suuri hitti Tanskassa kesällä 2007 ja myöhemmin Britanniassa vuonna 2008. Heidän toinen singlensä oli "10,000 Nights of Thunder."
Alphabeatin debyyttialbumi sijoittui toiseksi Tanskan albumilistalla samoin kuin Britanniassakin.

Historiaa

2006-2008 This is Alphabeat
Yhtye koostui kuudesta henkilöstä, Anders SG, Stine Bramsen, Anders B., Rasmus Nagel, Anders Reinholdt ja Troels Hansen.
Aluksi yhtyeen nimi oli Sodastar, mutta nimi piti muuttaa välttääkseen sekaannusta saksalaiseen Sodastariin.
Yhtyeen menestys kotimaassa herätti kiinnostusta suurissa levy-yhtiöissä ulkomailla. Lopulta Alphabeat solmi levytyssopimuksen EMI:n Charisma Recordsin kanssa.

Ison-Britannian debyyttisingle oli "Fantastic 6" ja se julkaistiin 26. marraskuuta vuonna 2007.

2009- The Spell
6. maaliskuuta vuonna 2009 ilmoitettiin, että Alphabeat on tehnyt sopimuksen levy-yhtiö Polydorin kanssa.
Myöhemmin elokuussa Pop Justice esitti heidän uusimman singlensä "The Spell", joka tulisi myyntiin lokakuussa ja heidän toinen albuminsa The Spell tulisi myyntiin myöhemmin.
Albumi tuli myyntiin Tanskassa 26. marraskuuta 2009, mutta Iso-Britannia joutuu odottamaan ensi vuoteen, jossa albumi julkaistaan 15. helmikuuta 2010.

Kiertueet 
Alphabeatia pyydettiin Spice Girlsin lämppäriksi, mutta he kieltäytyivät sanomalla: "Olisi ollut liian outoa soittaa isolle yleisölle jotka eivät olleet tutustuneet bändin musiikkiin".

Alphabeat vahvisti olevansa Lady Gagan lämppäri Britannian keikoilla helmikuusta maaliskuuhun vuonna 2010.

Diskografia

Studioalbumit 
 
 
 

Tanskalaiset popyhtyeet
Itäkylä

Itäkylä on Lappajärven kunnassa Lappajärven itärannalla lähellä Vimpelin rajaa sijaitseva kylä ja entinen taajama. Kylässä on noin 600 asukasta. Itäkylä muodostuu Lappajärven kunnan itäosan kylistä, siihen kuuluu Itäkylän keskustan eli Ammesmäen lisäksi Takala, Karhusaari, Kuoppala, Luomala, Purola, Vinkka ja Övermark. Kylä sijaitsee kantatie 68:n varrella.

Itäkylän palveluihin kuuluvat kauppa, pankki, kuntosali, koulu ja päiväkoti. Kylältä löytyy myös kylätalo ja nuorisoseura.

Historiaa 
Ensimmäisenä kansakouluna Itäkylässä aloitti Kuoppalan koulu vuonna 1900, joka oli toiminnassa vuoteen 2005 asti.  Toisena aloitti Rantakankaan koulu vuonna 1913, jonka nykyiset tilat valmistuivat vuonna 1957, myöhemmin 90-luvulla koulun kylkeen valmistui liikuntasali ja kesällä 2009 koulun kentälle asennettiin talkoovoimin hiekkatekonurmi.  Vuosina 1939-1968 oli toiminnassa myös Mattilan kansakoulu.  Vuonna 1965 valmistui Itäkylän läpi menevä kantatie 68 joka silloin tunnettiin nimellä "maantie 710".  Itäkylän keskustan läpi koukkaava Ammesmäentie sai päällysteen vuonna 1979. 

Vuosina 2004 ja 2005 kyläläiset kunnostivat ulkoilureitistön ja rakensivat laavut Ammeskalliolle ja Vanhavuorelle. 

Vuonna 2014 kylä valittiin Etelä-Pohjanmaan vuoden kyläksi.

Kuvagalleria

Lähteet

Kirjallisuutta 
Itäkylä – Elämää Kraatterijärven rannalla, Itäkylän Maa- ja kotitalousseura ry., 2021. ISBN 978-952-94-4779-4.

Aiheesta muualla

 Itäkylän kotisivut 
 Yle Uutiset: Kylässä riittää yhteishenkeä vaikka muille jakaa – Lappajärven Itäkylä porskuttaa (15.1.2015)

Lappajärven kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Vuoden eteläpohjalaiset kylät
Keye Luke

Keye Luke (, pinyin: Lù Xílín; 18. kesäkuuta 1904 Kanton – 12. tammikuuta 1991 Whittier, Kalifornia) oli kiinalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Riiviöt (1984) ja Gremlins 2 – uusi pesue (1990) herra Wingin roolissa. Hän työskenteli myös televisiossa. Näyttelijällä on tähti Hollywood Walk of Famella.

Luke muutti Yhdysvaltoihin 3-vuotiaana, kasvoi Seattlessa ja opiskeli Washingtonin yliopistossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Kiinalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Lumikammi

Lumikammi on vanha suomalaisten eränkävijöiden yöpymismaja. Lumikammin tekoon kasataan ensin suuri kasa lunta, ja sitten se koverretaan ontoksi niin, että sinne sopii nukkumaan yhdestä kolmeen henkilöä.

Katso myös
Kammi

Aiheesta muualla
Metsästäjä 1, 2009

Retkeilymajoitteet
Miguel Herrero Javaloyas

Miguel Alfonso Herrero Javaloyas eli Míchel (s. 29. heinäkuuta 1988 Burjassot, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura 
Míchel aloitti uransa kotikaupunkinsa Burjassotista. Sieltä hän siirtyi Valencian reservijoukkueeseen. Míchel sai kutsun Valencian edustusjoukkueeseen, kun keskikenttäpelaajat Rubén Baraja, Edu ja Manuel Fernandes olivat sairastuvalla. Ensiesiintymisensä pääsarjassa hän teki vierasottelussa Barcelonaa vastaan. Aikaisemmin hän oli pelannut jo ensimmäisen ottelunsa Copa del Reyn ottelussa Club Portugaletea vastaan, jossa hän myös onnistui maalinteossa.

Hän siirtyi lainasopimuksella kaudeksi 2010–2011 Deportivo La Coruñaan.

Aiheesta muualla 
 Míchelin tilastot BDFutbol-sivustolla

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
A Large Ion Collider Experiment

ALICE eli A Large Ion Collider Experiment on yksi Large Hadron Colliderin kuudesta koelaitteistosta. ALICE-projektissa työskentelee noin tuhat tutkijaa 111:stä laitoksesta 31:stä maasta. Suomesta hankkeessa ovat mukana Fysiikan tutkimuslaitos ja Jyväskylän yliopiston fysiikan laitos.

Koelaitteisto on 26 metriä pitkä, 16 metriä leveä ja 16 metriä korkea, ja sen massa on 10 000 tonnia. Laitteistoon kuuluu useita erilaisia ilmaisimia.

Tutkimus

Normaaleissa olosuhteissa kvarkit ovat vahvaa vuorovaikutusta siirtävien gluonien välityksellä sitoutuneita toisiinsa muodostaen hadroneita. Aineen olotila, jossa kvarkit eivät ole enää sitoutuneita toisiinsa ja ovat vapaita, kutsutaan kvarkkigluoniplasmaksi, jota uskotaan olleen 20–30 mikrosekunnin ajan alkuräjähdyksen jälkeen. ALICE-koelaitteiston päätehtävänä onkin tutkia raskasionitörmäytyksessä syntynyttä kvarkkigluoniplasmaa. Kvarkkigluoniplasman luomiseen vaaditaan suuri ainetiheys ja hyvin korkea lämpötila. Törmäytyksen ALICE:ssa toteutetaan lyijyioneilla, joiden törmäyttämisessä syntyy enemmän kuumaa ja tiheää ainetta kuin pelkkien protonien törmäyttämisessä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Korkearesoluutioinen kaaviokuva ALICE-koelaitteistosta (.jpg) 

Large Hadron Collider
Hiukkasilmaisimet
Skleroosi

Skleroosi tarkoittaa lääketieteessä kovettumaa. Sana esiintyy monen sairauden nimessä:

 amyotrofinen lateraaliskleroosi eli ALS-tauti
 ateroskleroosi
 hippokampusskleroosi
 lichen sclerosus
 maksaskleroosi
 multippeliskleroosi eli MS-tauti
 osteoskleroosi
 otoskleroosi
 systeeminen skleroosi
 tuberoosiskleroosi

Venäjän puhekielessä sana skleroz/(склероз) tarkoittaa käytännössä dementiaa.

Lähteet 

ca:Esclerosi
en:Sclerosis
Argun (joki)

Argun (, ) on Amurjoen eteläisempi, 1620 km:n pituinen latvajoki koillisessa Aasiassa. Vuoden 1689  Nertšinskin sopimuksesta lukien se on muodostanut Venäjän ja Kiinan välisen rajan 965 km:n matkalla.

Joki saa alkunsa Ison-Hinganin vuoriston länsipuolelta Sisä-Mongoliassa. Yläjuoksun nimenä on Hailar He (海拉尔河). Amurin katsotaan alkavan Argunin ja pohjoisemman latvajoen Šilkan yhtymäkohdasta.

Lähteet 

Amurin vesistö
Kiinan joet
Taka-Baikalian aluepiirin joet
Kiinan ja Venäjän raja
Rajajoet
Raakel

Raakel () on Raamatun Vanhan testamentin henkilö. Hän oli Laabanin tytär ja Jaakobin toinen puoliso sekä Joosefin ja Benjaminin äiti.

Raamatun mukaan Jaakob rakastui enonsa Laabanin nuorempaan tyttäreen, serkkuunsa Raakeliin ja lupasi palvella Laabania seitsemän vuotta saadakseen Raakelin vaimokseen. Seitsemän vuoden kuluttua Laaban antoi Jaakobille kuitenkin vanhemman tyttärensä Leean. Hääviikon kuluttua Laaban antoi myös Raakelin Jaakobille vaimoksi sillä ehdolla, että Jaakob palvelee enoaan vielä toiset seitsemän vuotta.
Raakel synnytti Jaakobin 12 pojasta kaksi nuorinta, Joosefin ja Benjaminin, jonka synnyttäessään hän kuoli. Raakelin hauta sijaitsee lähellä Beetlehemiä ja on nykyään turistikohteena.

Lähteet 

Vanhan testamentin henkilöt
Neitsythuorakirkko

Neitsythuorakirkko oli Helsingin kaupungin taidemuseon hoitamasta Kluuvin galleriasta Helsingissä Ulla Karttusen yksityisnäyttelystä takavarikoitu taideteos.

Poliisi takavarikoi Karttusen installaation Neitsythuorakirkko sekä siihen kuulunutta kuvamateriaalia toisintaneen Boudoir News -esitteen Kluuvin galleriasta helmikuussa 2008. Installaatio oli osa Ekstataattisia naisia – Kirkon ja pornon pyhät neitsyet -näyttelyä. 

Installaatioon sisältyneen internetistä kerätyn kuvamateriaalin perusteella Karttunen asetettiin syytteeseen lapsipornon hallussapidosta ja levittämisestä. Syyte käsiteltiin Helsingin käräjäoikeudessa toukokuussa 2008. Käräjäoikeus totesi Karttusen syylliseksi kumpaankin rikokseen, mutta hänet jätettiin tuomitsematta rangaistukseen teon eettisen tarkoituksen vuoksi. Käräjäoikeus tuomitsi valtiolle menetetyiksi 199 kuvatulostetta ja 12 näyttelyesitettä. 

Hovioikeus pysytti päätöksen maaliskuussa 2009. Karttunen ei saanut valituslupaa korkeimpaan oikeuteen.

Katso myös 
 Tapaus Neitsythuorakirkko

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yleisradion artikkeli tapauksesta; sisältää uutisklipin ja haastatteluja

Taideteokset (kuvataide)
2000-vuosikymmenen oikeustapaukset
Suomen taideteokset
Manuel Fettner

Manuel Fettner (s. 17. kesäkuuta 1985 Wien) on itävaltalainen mäkihyppääjä, olympiamitalisti sekä joukkuemäen maailmanmestari.

Arvokilpailut 
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Fettner sijoittui suurmäessä 15:nneksi. Joukkuemäessä hän kuului Itävallan joukkueeseen, joka voitti kultamitalin 14,1 pisteen erolla Saksaan. Hän pysyi pystyssä toisen kierroksen hyppynsä, vaikka hänen toinen suksensa irtosi jalasta alastulon jälkeen. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2016 hän oli mukana Itävallan pronssijoukkueessa. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä 12:nneksi ja oli mukana voittamassa Itävallalle joukkuemäen pronssia. Pekingin olympialaisissa 2022 Fettner saavutti joukkuemäessä kultaa, normaalimäessä hopeaa ja oli suurmäessä seitsemäs.

Juniorivuosinaan Fettner on voittanut nuorten MM-kilpailuissa yhden joukkuekullan sekä yhden henkilökohtaisen ja kaksi joukkuehopeaa.

Maailmancup 
Mäkihypyn maailmancupissa Fettner kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2001 Innsbruckissa. Parhaimmillaan hän on ollut kolmas Oberstdorfissa 2010, Kuusamossa 2016 ja Willingenissä 2017. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes kaudella 2016–2017. Hän sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon 2010–2011 kokonaiskilpailussa neljänneksi ja 2016–2017 viidenneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Manuel Fettnerin kotisivut

Itävaltalaiset mäkihyppääjät
Itävaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Konstantin Astrahantsev

Konstantin Astrahantsev (, s. 2. marraskuuta 1967 Glazov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Astrahantsev voitti jääkiekon maailmanmestaruuden ja valittiin Neuvostoliiton jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993. Astrahantsev pelasi Suomessa jääkiekon mestaruussarjassa Kalpassa ja  I divisioonassa Rovaniemen Kiekko-seurassa. Suomi-Sarjassa Astrahantsev on pelanut Rovaniemen Kiekon lisäksi Ylitorniolaisen Et-Pon ja II divisioonan Suomusalmen Palloseuran riveissä. 

Venäläiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Anna Kaitila

Anna Augusta Helena Kaitila,  o.s. Forsgren (12. heinäkuuta 1876 Korpilahti   – 17. marraskuuta 1959 Orimattila ) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Henkilöhistoria
Kaitilan vanhemmat olivat kanttori-urkuri Viktor Teodor Forsgrén ja Edla Augusta Silfvenius ja puoliso vuodesta 1902 Teuvo Kaitila. Anna Kaitila toimi kansakoulunopettajana 1895–1904 ja oli viimeksi opettajana Orimattilan Kaitalassa 1900–1904. Hän oli Orimattilan kunnanvaltuuston jäsen 1933–1957 ja toimi Helsingin Sanomien ja Etelä-Suomen Sanomien paikallisena avustajana. Hän avusti pitkään myös Nuori Suomi -albumia.

Kaitila oli Orimattilan Marttayhdistyksen puheenjohtajana yli 50 vuotta. Hän toimi aktiivisesti Kansallisessa Edistyspuolueessa ja oli muun muassa puolueen kansanedustajaehdokkaana.

Teoksia 
 Viertolan tuvassa. Raittiuden Ystävien vuorokeskusteluja n:o 15.  Raittiuden ystävät, Helsinki 1906
 Valkeus voittaa. Raittiuden Ystävien vuorokeskusteluja n:o 16.  Raittiuden ystävät, Helsinki 1906
 Sohvi-emännän tuvassa. Marttayhdistyksen kirjasia.   Helsinki 1908
 Iltapakina Honkalassa. Huviohjelmien avuksi n:o 14.  Karisto 1910
 Kotitoimia : vuoropuhelu, kirjoittanut A. K. Marttayhdistyksen kirjasia.   Helsinki 1910
 Perintö : 3-näytöksinen näytelmä. Raittiuden ystävien näytelmiä n:o 5.   Raittiuden ystävät, Helsinki 1917 
 Kevään koittaessa : kaksiosainen raittiusnäytelmä.   Edistysseurain kustannus, Helsinki 1919
 Korpivuoren komeroista : kolmiosainen lastenkeskustelu. Lasten sarja 22.   Kotikasvatusyhdistys, Helsinki 1923
 Orimattilan Marttayhdistys 1906–1936.   Lahti 1936
 Vaali lieden valkeata : vuorokeskustelu.   Pellervo-seura, Helsinki 1937
 Valitut runot'', koonnut ja toimittanut Aarne Rahunen.    Pellervo-seura, Helsinki 1946

Lähteet

Viitteet 

 Suomalaiset opettajat
Suomalaiset kirjailijat
 Suomalaiset runoilijat
 Suomalaiset näytelmäkirjailijat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1959 kuolleet
Nils-Arvid Bringéus

Nils-Arvid Bringéus (s. 1926) on Lundin yliopiston kansatieteen emeritusprofessori ja Ruotsin kirkon pappi.

Bibliografia

 Sägnen om Örkelljunga kyrkklocka 1949
 Begravning 1949
 Kyrkans tjänare i Örkelljunga pastorat 1950
 Folkminnen från Örkelljungabygden 1953
 Klockringningsseden i Sverige 1958
 Järnplogen som innovation 1962
 Brännodling 1963
 Tradition och förändring i 1800-talets skånska lanthushållning 1964
 Gunnar Olof Hyltén-Cavallius som etnolog 1966
 Unnarydsborna 1967 
 Skördegudstjänst 1969
 Studiet av innovationer 1969
 Svensk begravningssed 1969
 Källkritiska problem inom etnologisk forskning 1975
 Årets festseder 1976
 Människan som kulturvarelse 1976
 Kistebrev som förlagor till sydsvenska bonadsmålningar 1977
 Bouppteckningar som etnologisk källa 1977
 Sydsvenskt bonadsmåleri 1978
 Brödsmulor 1978
 Folkliga bildframställningar av de olika samhällsstånden 1978
 Att läsa för maten 1979
 Matkultur i Skåne 1981
 Bildlore 1981
 Örkelljunga hembygdsförening 1931-1981, 1981
 Sydsvenska bonadsmålningar 1982
 Resekörare och besekrämare 1983
 Lärkesholm och von Reiserska stiftelsen 1984
 Det etnologiska ämnesområdet 1985
 Svensk begravningssed i historisk belysning 1986
 Livets högtider 1987
 Mat och måltid 1988
 Julträd 1991
 Hjelmsjö 1992
 Ingeborrarps friluftsmuseum 1992
 Karlin och kulturen 1992
 Rya gamla kyrka 1993
 Ur släktens sekretärer 1993
 Bonadsmålningar av Nils Lundbergh 1994
 Skånska kistebrev 1995
 Örkelljunga kyrka 1997
 Folklig fromhet 1997
 Vallfärder till S:t Olof 1997
 Från klocksägen till kommunvapen 1998
 Årets festdagar 1999
 Kistebrev tryckta i Jönköping 1999
 Gästgiveriet i Örkelljunga 2000
 Herrskap och hushållning på Kiviks Äsperöd 2000
 Landshövdingen på Lärkesholm 2001
 Kistebrev tryckta av Lars Gullbransson i Varberg 2002
 Sven Erlandssons bonadsmålningar i Håcksviks klockaregård 2002
 Örkelljungabilder 2002
 Västsvenska kistebrev 2003
 Rune Brännborn 2003
 Lyckan kommer, lyckan går 2004
 Julstugor och sommarlag 2005
 Den kyrkliga seden 2005
 Carl Wilhelm von Sydow som folklorist 2006

Palkinnot
Lengertzin kirjallisuuspalkinto 2001

Ruotsalaiset kansatieteilijät
Ruotsalaiset professorit
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Štšutšinsk

Štšutšinsk () on kaupunki Kazakstanin pohjoisosassa Akmolan alueella. Se on Štšutšinskin piirin keskus. Vuonna 1998 kaupungin asukasluku oli 47 900. Štšutšinsk on ollut kaupunki vuodesta 1939.

Tunnettuja henkilöitä
 Vladimir Smirnov, hiihtäjä
 Nikolai Tšebotko, hiihtäjä

Lähteet

Viitteet

 Ski site 

Stsutsinsk
Maja Wasander

Ester Maria Hjelt, kirjailijanimeltään Maja Wasander (23. marraskuuta 1885 Vaasa – 29. tammikuuta 1960 Helsinki), oli suomenruotsalainen psykologi ja nuortenkirjailija.

Henkilöhistoria
Hjeltin isä oli professori Hjalmar Hjelt ja äiti Hedvig Forsblom. Hänellä oli ottolapsi Ingmar. Hjelt tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian maisteriksi 1910. Filosofian lisensiaatiksi hän valmistui Åbo Akademista 1930 ja väitteli 1948. Hän opiskeli psykologiaa muun muassa Saksassa, ja hän oli merkittävä soveltavan psykologian pioneeri Suomessa. Hjelt työskenteli 1922–1927 työntekijöiden valintatestejä suorittaneessa Valtionrautateiden psykoteknillisessä laboratoriossa ja myöhemmin muun muassa Åbo Akademin sovelletun sielutieteen dosenttina vuodesta 1947. Hän toimi myös opettajana ja ammatinvalinnanohjaajana muun muassa Turussa, Inkoossa ja Helsingissä. 

Uransa alkuvuosina Hjelt toimi opettajana Porvoossa ja Turussa.

Teokset

Omalla nimellä
 Två kombinationstests, tillämpande på finländska skolbarn. Finska vetenskaps-societeten, Helsingfors 1930 (väitöskirja).
 Praktisk psykologi i samhällslivet. Söderström, Helsingfors 1938.
 Lannistumaton: Maikki Fribergin elämäkerta. Ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta suomentanut Tyyni Tuulio. Gummerus 1945.

Lastenkirjoja nimellä Maja Wasander
 I tonåren. Schildt, Helsingfors 1918.
 Lyckliga år: En berättelse om Gunnel och hennes syskon. Söderström, Lovisa 1919.
 Klosterliv. Söderström, Helsingfors 1935.
 I solskenet. Söderström, Helsingfors 1936.

Lähteet 
 
 Svenskösterbottniska författare: Ester Hjelt

Viitteet 

Suomenruotsalaiset kirjailijat
 Suomalaiset psykologit
 Suomalaiset opettajat
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Tyson Ballou

Tyson Brett Ballou (s. 14. marraskuuta 1976 Garland, Texas) on yhdysvaltalainen miesmalli. Ballou aloitti mallin uransa 15-vuotiaana poseeramalla lehdissä ja esiintymällä muotinäytöksissä Texasissa. Muutettuaan New Yorkiin hän työskenteli Ford Models -mallitoimiston palveluksessa. Myöhemmin Ballou siirtyi IMG-mallitoimistoon, jonka kautta hän onnistui luomaan itselleen menestyksekkään uran. Ballou on työskennellyt tunnettujen muotitalojen kuten Calvin Kleinin, Tommy Hilfigerin, Giorgio Armanin ja Dolce & Gabbanan mainoskampanjoissa.

Aiheesta muualla 
Mostbeautifulman.com
Selectmodel.co.uk 
Nymag.com

Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Anton Strålman

Anton Strålman (s. 1. elokuuta 1986 Tibro, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Arizona Coyotesia.

Ura

Strålman aloitti jääkiekon Skövde IK:n junnuissa. Hän myöhemmin jatkoi Skövden edustukseen I-divisioonaan ja HockeyAllsvenskaniin. Vuonna 2005 Toronto Maple Leafs varasi hänet kevään varaustilaisuudessa. Samana kesänä Strålman siirtyi Skövdestä Timrå IK:hon Ruotsin Elitserieniin. Strålman pelasi kaksi kautta Timråssa ennen kuin teki sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa kesällä 2007.

Strålman liittyi Toronton organisaation farmijoukkueeseen Toronto Marliesiin kaudeksi 2007–2008. Kauden aikana hänet nostettiin NHL:ään, jossa hän pelasi 50 ottelua. Strålmanin uran toinen NHL-kausi  ei sujunut yhtä hyvin, ja hänet ensiksi sijoittettiin takaisin farmiin ja kauden jälkeen myytiin Calgary Flamesiin.

Calgary myi Strålmanin ennen seuraavan kauden alkua Columbus Blue Jacketsiin. Hän pelasi Blue Jacketsissa kaksi kautta. Marraskuussa 2011 Strålman siirtyi New York Rangersiin.

Rangersin paidassa Stanley Cup -finaaleihin päättyneen kauden 2013–2014 jälkeen Strålman siirtyi Tampa Bay Lightningiin viisivuotisella ja yhteisarvoltaan 22,5 miljoonaan dollarin sopimuksella. Kesällä 2019 Strålman teki kolmivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa.

Strålman oli voittamassa maailmanmestaruutta Ruotsin joukkueessa MM-kisoissa 2017.

Heinäkuussa 2021 Panthers kauppasi Strålmanin, Vladislav Kolaychnockin ja vuoden 2024 toisen kierron kierroksen varausvuoron Arizona Coyotesille ja sai vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuodelle 2023.

Lähteet

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Jääkiekon maailmanmestarit
Arizona Coyotesin pelaajat
Toronto Maple Leafsin varaamat pelaajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikko Saarinen (nyrkkeilijä)

Mikko Vihtori Saarinen (s. 4. huhtikuuta 1946 Salo) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.

Saarinen edusti Suomea Münchenin 1972 olympialaisissa alle 71 kilon sarjassa. Hän karsiutui toisella kierroksella. EM-kilpailuissa hän karsiutui vuonna 1969 toisessa ja vuonna 1971 ensimmäisessä ottelussaan. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1969 ja 1970 sekä saavutti PM-pronssia vuonna 1972.

Saarinen edusti seuratasolla Salon Viestiä ja Halikon Hakoniskoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1969–1972 sekä saavutti SM-pronssia vuonna 1968. Vuonna 1970 hän sai Ville-patsaan raskaimpien sarjojen parhaana suomalaisnyrkkeilijänä.

Saarinen nyrkkeili ammattilaisena Elis Askin tallissa vuosina 1972–1973. Hän voitti kaikki viisi otteluaan.

Lähteet 
 

Suomalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Steve Angello

Steve Angello (oik. Steve Angello Josefsson Fragogiannis , s. 22. marraskuuta 1982 Ateena, Kreikka) on ruotsin-kreikkalainen DJ ja musiikkituottaja. Hänellä on oma levy-yhtiö Size Records. Hän on naimisissa ruotsalaisen malli ja TV-persoona Isabel Adrianin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, Monday-Lily (s. 2010) ja Winter-Rose (s. 2012).

Biografia 
Angello syntyi vuonna 1982 Kreikan pääkaupungissa Ateenassa. Hänen isänsä on kreikkalainen ja äitinsä ruotsalainen. Hänen isänsä oli usein mukana erilaisissa rikoksissa ja hän kuoli Steven ollessa teini-ikäinen. Hän muutti myöhemmin Tukholmaan, jossa hän tutustui DJ:nä toimimiseen. Hän aloitti muokkaamalla vanhoja hip hop ja breakbeat klassikoita, mutta siirtyi myöhemmin houseen. Angello kuului vuosina 2008-2013 Swedish House Mafia -nimiseen DJ kokoonpanoon yhdessä Axwellin ja Sebastian Ingrosson kanssa.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut

Ruotsalaiset DJ:t
Ruotsalaiset elektronisen musiikin artistit
Ruotsalaiset musiikkituottajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Nigerian energiapolitiikka

Nigerian energiapolitiikka kertoo Nigerian energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Nigeria on OPEC:n jäsen. 

IEA:n mukaan Nigeria oli vuonna 2007 maailman 4. suurin öljynviejämaa (112 Mt) ja 10. suurin maakaasun viejämaa (21 mrd. kuutiota). Vuonna 2007 Nigeriasta vietiin 104 Mt jalostettuja öljytuotteita (7. sija).

Tuotanto ja vienti

Nigeriassa asui 129 miljoonaa ihmistä vuonna 2004 ja 148 miljoonaa ihmistä vuonna 2007. Sähkön kulutus ilman siirtohäviöitä oli 13 TWh vuonna 2004 ja 20 TWh vuonna 2007 eli 22 % Suomen kulutuksesta. Nigerian energian vienti oli 124 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus oli 99 Mtoe vuonna 2004 ja 107 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus on kolminkertainen Suomeen verrattuna. Nigerian hiilidioksidipäästöt olivat 51 Mt hiilidioksidia vuonna 2008, jolloin Suomen vastaavat päästöt olivat 64 Mt.

Luonnonvarat
IEA:n mukaan vuonna 2007 Nigerian raakaöljyn vienti oli 112 Mt öjyä. Nigeria oli vuonna 2007 maailman neljänneksi suurin raakaöljyn viejämaa Saudi-Arabian  (339 Mt), Venäjän (256 Mt) ja Iranin (130 Mt) jälkeen. Arvopaperi-lehti arvioi Nigerian levottomuuksien osaltaan nostaneen raaka-öljyn hinnan uudelle ennätystasolle 100 dollariin tammikuussa 2008, koska Nigeria on Afrikan suurin öljyntuottaja.

Nigeriassa on uraanikaivoksia. IEA:n mukaan vuonna 2008 Nigerian maakaasun vienti oli 21 mrd. kuutiota.

Shell
Naomi Kleinin mukaan Shell porasi vuosina 1950–1993 öljyä 30 mrd. dollarin edestä Nigerin suistosta. Puolet Nigerin hallituksen öljytuloista on Shell-yhtiöltä. Ken Saro-Wiwan johtama ogonien eloonjäämisliike MOSOP vaati Shelliltä korvauksia. Kenraali San Abacha määräsi asevoimat ogoneita vastaan. Ogonit syyttivät Shelliä hallinnon taloudellisesta ja moraalisesta tuesta ja mielenosoitusten kukistamisesta Nigerian asevoimien avulla Shellin rahoittamana. Shell vetäytyi 1993 alueelta vastalauseiden vuoksi. Ken Saro Wiwa pidätettiin 22. toukokuuta 1994 ja teloitettiin 10. marraskuuta 1995.

Lähteet 

 Nigeria
Energiapolitiikka Afrikassa
Mosambikin parlamentti

Mosambikin parlamentti () on Mosambikin lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Siinä on 250 jäsentä, jotka valitaan vaaleilla viisivuotisille kausille.

Parlamenttivaaleissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Vaalialueina ovat provinssit, joista valitaan yhteensä 248 edustajaa. Lisäksi parlamenttiin valitaan yksi edustaja sekä muualla Afrikassa asuville että Euroopassa asuville mosambikilaisille. Aiemmin parlamenttipaikkaan vaadittiin puolueelta yli 5% kannatus, mutta alaraja poistettiin vuonna 2006.

Parlamenttivaalit järjestetään joka viides vuosi yhdessä presidentinvaalin kanssa. Parlamenttivaaleihin puolueet asettavat ehdokkaansa listoille, jotka toimitetaan keskusvaalikomitealle. Komitea tarkastaa ehdokkaiden laillisuuden.

Parlamenttivaalien tulokset vuosittain

Lähteet 

Parlamentit
Parlamentti
Pekka Kuusisto (jääkiekkoilija)

Pekka Juhani Kuusisto (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjaa ja SM-liigaa RU-38:ssa,Koo-Veessa ja Ilveksessä, jossa hän pelasi vuosina 1970–1976. Hän voitti Suomen mestaruuden 1967 RU-38:ssa, 1968 Koo-Veessa ja  1972 Ilveksessä. Ilveksen jälkeen Kuusisto siirtyi HPK:hon, jossa pelasi I-divisioonaa. Hän edusti Suomen maajoukkuetta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1967, 1973 ja Grenoblen olympialaisissa 1968. Vuonna 1967 Kuusisto valittiin SM-sarjan tähdistökentälliseen.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Rahikainen

Rahikainen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Rahikaisia ovat ainakin:

 Agneta Rahikainen (s. 1963), kirjallisuustutkija ja kirjailija
 Anna Maria Rahikainen, Mariska (s. 1979), rap-artisti
 Eino S. Rahikainen (1914–1979), musiikkialan vaikuttaja, Probus Rahikaisen poika
 Esko Rahikainen (s. 1942), kirjallisuudentutkija ja Kansalliskirjaston kirjastonhoitaja
 Hilkka Rahikainen, Marimekon taiteellinen johtaja
 Juhani Rahikainen (s. 1944), telinevoimistelija
 Kaarlo Rahikainen (1848–1909), opettaja ja evankelisen herätysliikkeen maallikkosaarnaaja
 Kalevi Rahikainen (1927–1992), runoilija
 Pentti Rahikainen (1928–2021), kuvittaja
 Probus Rahikainen (1885–1946), vienankarjalainen liikemies, toimitusjohtaja ja heimoaktivisti
 Riku Rahikainen (s. 1981), jääkiekkoilija
 Taavetti Rahikainen (1795–1858), kirkonrakentaja
 Tua Rahikainen (s. 1944), muotisuunnittelija 

kuvitteellisia henkilöitä
 Rahikainen, Tuntemattoman sotilaan romaanihahmo.
Mueda

Mueda on pieni paikkakunta Mosambikin pohjoisosassa, Cabo Delgadon maakunnassa. Se on makondejen kulttuurin keskus.

Vuonna 1960 kaupungissa oli mielenosoitus, joka päättyi verilöylyyn. Viisisataa henkeä sai surmansa.
Tapahtumasta alkoi Mosambikin portugalilaisvastainen liike, joka johti maan itsenäistymiseen. Se toi myös Neuvostoliiton mukaan alueelle.

Lähteet 

Mosambikin kaupungit
Cabo Delgadon maakunta
Pedon merkki

Pedon merkki on Jaakko Pakkasvirran vuonna 1981 ohjaama historiallinen sodanvastainen taide-elokuva, joka sijoittuu jatkosodan vuosiin. Se perustuu kirjailija Olavi Paavolaisen teksteihin, ennen kaikkea kirjaan Synkkä yksinpuhelu.

Keskeisissä rooleissa nähdään Esko Salminen, Irina Milan, Tom Wentzel, Hannu Lauri ja Vesa-Matti Loiri. Lauri ja Loiri palkittiin rooleistaan Jusseilla. Pedon merkki toi 99 883 katsojaa elokuvateattereihin

Rooleissa

Vastaanotto 
Ulkomailla sotaelokuvan vastaanotto oli kunniamainintoineen ymmärtävämpää kuin kotimaassa. Ohjaaja Jaakko Pakkasvirran mukaan tekijät saivat Suomessa jopa tappouhkauksia. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kuvaa Pedon merkkiä hyvin näytellyksi, paljon puhetta sisältäväksi ja draamallisesti kunnianhimoiseksi kuvaukseksi illuusioiden rapisemisesta historian käännekohdassa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 , katsottavissa kokonaan.

Vuoden 1981 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Jaakko Pakkasvirran ohjaamat elokuvat
Kirjoihin perustuvat elokuvat
Ljudmila Ulitskaja

Ljudmila Jevgenjevna Ulitskaja (; 23. helmikuuta 1943 Davlekanovo, Baškortostan, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka on kirjoittanut romaaneja ja novelleja. Hän asuu Moskovassa. 

Ulitskaja asui nuoruutensa Moskovassa ja opiskeli Moskovan valtionyliopistossa. Hän on koulutukseltaan geneetikko ja työskenteli perinnöllisyystieteen ja biokemian alalla Moskovan yliopistossa, mutta hänet erotettiin, kun hän oli levittänyt työpaikalla samizdat-kirjallisuutta, ja hän ryhtyi juutalaisen teatterin kirjalliseksi neuvonantajaksi. 1990-luvun alussa hän kirjoitti kaksi elokuvakäsikirjoitusta (Sestritški Liberti, Сестрички Либерти, 1990 ja Женщина для всех, 1991).

Ulitskaja julkaisi ensimmäisen teoksensa 50-vuotiaana. Hänen ensimmäinen romaaninsa Sonetška (Сонечка) ilmestyi Novy Mirissa 1992. Se tuli melkein heti hyvin suosituksi ja oli ehdokkaana Venäjän Booker-palkinnon saajaksi. Hänen teoksiaan on käännetty eri kielille, ja hän on saanut niistä palkintoja ulkomailla ja Venäjällä, muun muassa Venäjän Bookerin teoksesta Kazus Kukotskogo (Казус Кукоцкого, 'Kukotskin tapaus', ei suom.) (2001). Uskontojen ongelmaa käsittelevää teosta Daniel Stain, perevodtšik (2006) sanotaan myydyn miljoonan kappaleen verran.

Elke Heidenreich nosti hänen teoksensa esiin televisio-ohjelmassa Saksassa, ja sen jälkeen ne ovat olleet sikäläisillä bestseller-listoilla.

Ulitskaja on osallistunut aktiivisesti poliittiseen keskusteluun ja allekirjoitti yhtenä ensimmäisistä taiteen ja tieteen edustajien vastalauseen Venäjän toimista Ukrainan kriisin yhteydessä. 

Ulitskaja on vieraillut Suomessa vuonna 2014.

Suomennetut teokset

Lähteet

Aiheesta muualla

 Ljudmila Ulitskajan elämäkerta kirjallisuusagentin sivustolla (ELKOST International Literary Agency) 
 

Venäläiset kirjailijat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Child’s Play 2 – murhaava nukke

Child’s Play 2 – murhaava nukke () vuonna 1990 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, joka on jatkoa ensimmäiselle Child’s Playlle.

Juoni 

Andy Barcley on joutunut sijaisperheeseen äidin joutuessa hullujen huoneelle. Samaan aikaan on käynnistetty uudelleen Kiva kaveri -nukkien tuotanto, jossa korjataan uuden veroiseksi vanha kunnon Chucky. Tapahtuu onnettomuus ja Chucky on jälleen elävien kirjoissa, aikeenaan etsiä Andy käsiinsä ja siirtää sielunsa häneen ennen kuin nuken vartalossa alkaa tapahtua inhimillistymisen merkkejä. Chucky saa tietää Andyn olinpaikan ja alkaa vainota tätä, saaden Andyn sijaisvanhemmat luulemaan pojan olevan mielenvikainen, vaikka kuinka Andy yrittää vakuuttaa Chuckyn elävän. Ainoa, jolta Andy voi saada apua, on sijaisperheessä asuva Kyle, joka huomaa pian itse Andyn olevan tosissaan.

Roolit

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Vuoden 1990 yhdysvaltalaiset elokuvat
Georg Joseph Vogler

Georg Joseph Vogler, myös Abbé Vogler (1749–1814) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli katolinen pappi ja pedagogi, joka harrasti yksinkertaisia messusävellyksiä. Hän toimi muun muassa kapellimestarina Tukholmassa 1786–1799. Voglerin sävellyksistä tunnetuin Suomessa on Hoosianna, jota lauletaan adventin alkaessa.

Georg Joseph Vogler  oli viuluntekijän poika ja hän sain perusteellisen musiikkikoulutuksen. Hän opiskeli myös teologiaa ja vihittiin papiksi Roomassa ja häntä kutsutaan joskus nimellä ”abbé Vogler”. 1755 asettui hän Mannheimiin jossa hän piti musiikkikoulua ja hänet tunnettiin niin urkurina, urkujenrakentajana, säveltäjänä ja kapellimestarina. Hän matkusteli paljon ja joutui siten Tukholmaan 1786. Hänet palkattiin Kuninkaalliseen Teatteriin, Oopperaan ja hän viipyi Tukholmassa vuoteen 1799. Säveltäjänä hän oli tuottelias. Tukholmassa hän sävelsi mm. oopperan "Kustaa Adolf ja Ebba Brahe". Hän oli urkuvirtuoosi, joka rakasti suuria tehokeinoja urkujensoitossaan. Kerrotaan, että hänen bravuurinumeroitaan on ollut mm. Jerikon valtaus tai Viimeinen tuomio uruilla kuvattuna. 

Hoosiannan ensiesitys on tapahtunut vuonna 1795 Tukholman toukokuun 3. päivä pidetyssä Hovikapellin, oopperaorkesterin leskikassan hyväntekeväisyyskonsertissa. Aluksi teoksen nimi oli ”Marche”, marssi ja esitysnopeus larghetto. Seuraavana vuonna se liitettiin osaksi kärsimysajan musiikkia ”Flera händelser, utdrgne ur vår Herres och Frälsares lidandes Historia” nimellä ”Chorus af Isarels barn” jolloin se esitettiin Sta Claran kirkossa palmusunnuntaina 20. maaliskuuta. 

Uppsalan tuomiokirkon urkuri J. A. Josephson oli musiikkilehdessään Zion 1867 julkaissut Voglerin Hoosianna-hymnin, siitä tuli Ruotsissa vähitellen yksi kirkkokuorojen suosituimmista numeroista. Suomessa Hoosianna on mahdollisesti esitetty julkisesti ensi kerran jo 1797 ruotsiksi Turussa. Suomenkielisenä sen julkaisi E. A. Hagfors toimittamassaan kokoelmassa ”Suomalainen lauluseppele” 1871.

Lähteet
Suuri Musiikkitietosanakirja (Weilin & Göös)

Viitteet 

Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset papit
Vuonna 1749 syntyneet
Vuonna 1814 kuolleet
Robert Menzies

Sir Robert Gordon Menzies (20. joulukuuta 1894 – 15. toukokuuta 1978) oli australialainen poliitikko, joka oli Australian pääministerinä yhteensä 19 vuotta. Hänen toinen kautensa on pisin maan pääministereistä. 

Menzies valittiin Australian parlamenttiin ensimmäisen kerran Victorian edustajana 1928. Menzies nousi pääministeriksi vuonna 1940, jolloin hänen puolueensa United Australia Party (UAP) voitti täpärästi vaalit. Vuotta myöhemmin hänen hallituksensa ajettiin alas. Vuoden 1943 vaaleja varten perusti UAP:n tilalle uuden Australian liberaalipuolueen. Menzies vietti kahdeksan vuotta opposition johdossa. Hänestä tuli uudestaan pääministeri vuonna 1949, ja hän hallitsi Australian politiikkaa aina vuoteen 1966, jolloin hän jäi eläkkeelle. Menzies tunnettiin myös loistavana puhujana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Australian pääministerit
Australian ulkoministerit
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Al-Masudi

Abu al-Hasan Ali ibn al-Husayn ibn Ali al-Mas'udi (noin 896–956) oli arabialainen historioitsija ja maantieteilijä. Ensimmäisenä arabina hän yhdisti historiaa ja maantiedettä pääteoksessaan Murūj adh-dhahab wa maʿādin al-jawāhir (Kultaiset niityt ja timanttikaivokset) joka oli kattava esitys maailmanhistoriasta. kaikkiaan jälkipolville on säilynyt tietoja yli kahdestakymmenestä Al-Masudin teoksesta, joiden joukossa on myös kirjoja Islamin perusasioista ja myrkkyopista.

Hän syntyi Bagdadissa, ja matkusteli poikkeuksellisen laajasti: ainakin Persian eri maakunnissa, Armeniassa, Azerbaidžanissa, Arabiassa, Syyriassa ja Egyptissä, Indus-joen laaksossa ja muualla Intiassa ja Itä-Afrikassa. Hänen merimatkansa ulottuivat Välimerelle, Punaisellemerelle, Intian valtamerelle ja Kaspianmerelle.

Lähteet 

Keskiajan henkilöt
Maantieteilijät

Historioitsijat
890-luvulla syntyneet
Vuonna 956 kuolleet
Minä taistelen (Arja Korisevan kappale)

Minä taistelen on Arja Korisevan toinen single marraskuussa 2009 julkaistulta albumilta, joka myös kantaa nimeä Minä taistelen.

Helmikuussa 2010 oli viihtynyt Radio Suomen soitetuimpien listalla kahdeksan viikkoa nousten parhaimmillaan sijalle 3 (sijoitukset 4-3-8-30-10-11-30-24). Tosiasiassa viikkomäärä on suurempi, sillä jouluviikkoina Radio Suomi ei listaa julkaissut.

Kappaleen on säveltänyt Kikka Laitinen yhdessä Janne Halmelan kanssa ja sanoittanut Jukka Saarinen.

Listasijoitukset 
{| width="0%" 
|- valign="top" 
| width="50%" |

Lähteet 

Suomalaiset iskelmät
Suomalaiset popkappaleet
Vuoden 2009 kappaleet
Glenn Medeiros

Glenn Alan Medeiros (s. 24. heinäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Havaijin osavaltiosta. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Nothings Gonna Change My Love for You”, joka ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle #12, sekä Billboard Hot 100 -listan sijalle #1 noussut Bobby Brownin kanssa levyetetty ”She Ain’t Worth It”.

Ura 

Medeiros aloitti musikaalisen uransa kymmenvuotiaana. Ollessaan 17-vuotias Medeiros voitti paikallisen radiokykykilpailun Havaijilla coverversiollaan George Bensonin kappaleesta ”Nothing's Gonna Change My Love for You”. Vuonna 1988 hän levytti kappaleen ”Un Roman d’amitié” Elsa Lunghinin kanssa. Nykyään Medeiros toimii opettajana Honolulussa Maryknollin koulussa opettaen Yhdysvaltain historiaa.

Yksityiselämä 

Medeiros meni naimisiin vuonna 1996 Tammy Armstrongin kanssa. Parilla on kaksi yhteistä lasta: Chord Kaleohone Medeiros (s. 2000) ja Lyric Leolani Medeiros (s. 2001).

Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Markku Fredman

Markku Kalevi Fredman (s. 8. syyskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen asianajaja, varatuomari ja oikeustieteen tohtori. Hän on prosessioikeuden dosentti Helsingin yliopistossa.

Fredman valmistui 1985 oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta, ja hänet hyväksyttiin asianajajaksi 1989. Oikeustieteen lisensiaatiksi hän on valmistunut kesäkuussa 2011. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli toukokuussa 2018 Turun yliopistossa. Hänet tunnetaan ihmisoikeusjuristina ja vähemmistöjen oikeuksien puolustajana. Hän oli perustamassa Pakolaisneuvonta ry:tä ja oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän on vuonna 1990 perustetun Asianajotoimisto Fredman & Månssonin osakas ja on ollut Suomen Asianajajaliiton hallituksen jäsen.

Fredman teki pro gradunsa sananvapaudesta ja vei Suomesta ensimmäisen valituksen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen. Kyse oli Neuvostoliitosta lentokoneen Suomeen kaapanneesta Oleg Kozlovista, joka oli päätetty luovuttaa takaisin Neuvostoliittoon. Suomen Asianajajaliiton säätiö myönsi hänelle Matti Ylöstalo -palkinnon 2009, ja valtakunnansyyttäjä Matti Nissinen myönsi Fredmanille syyttäjälaitosmitalin vuonna 2014.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Syyttäjälaitosmitali 2014
 Matti Ylöstalo -palkinto 2009
 Vuoden ihmisoikeusjuristi

Kirjat

Lähteet 

Suomalaiset asianajajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Finmar-Pemar

Finmar-Pemar oli turkulaisen Tauno Viljasen perustama veneveistämö, joka toimi 1950-luvun lopusta 1980-luvun alkuun.

Historia
Tauno Viljanen oli aiemmin myynyt Oy Ulkoiluaitta-Friluftsboden Ab -nimisen yrityksensä kautta Turun Veneveistämön valmistamia veneitä. Myöhemmin hän perusti yhtiökumppaniensa kanssa Venetukku Oy-nimisen veneiden suunnittelu- ja markkinointiyhtiön, joka teetti veneet alihankkijoilla. Mallisto kantoi nimeä Finmar. Mallit kehitettiin Naantalissa yhtiön muottipajalla. Tauno Viljanen osti 1950-luvun lopulla yhtiökumppaninsa pois Venetukusta ja hankki lisäksi 1962 Väinö Vainiolta Pemarin puuveneveistämön Paimiosta.

Moottoriveneharrastus kasvoi 1970-luvun alkuun asti. Finmar-Pemarille oli rakennettu uutta valmistustilaa sekä Vampulaan että Turkuun. Halleja oli yhteensä viitisen tuhatta neliötä. Lisäksi yhtiöllä oli telakka Turun Hirvensalossa. Vuoden 1973 öljykriisin jälkeen moottoriveneiden kysyntä vähentyi dramaattisesti polttoaineen kallistumisen seurauksena. Finmar-Pemar liitti valmistusohjelmaansa sekä purjeveneitä että moottoripursia. Yhtiö solmi valmistussopimuksen Nauticat-moottoripursien suunnittelijan Vilho Aarnipalon kanssa. Asiasta syntyi oikeudellinen riita Nauticat-venettä tuolloin valmistaneen Siltala Yachts Oy:n kanssa ja Finmar Nauticat -mallin nimi poistettiin käytöstä.

Tauno Viljanen myi verovelkojen takia Finmar-Pemarin Oy Hans Palsbolle 1980-luvun alussa ja myöhemmin Finmar-Pemar siirtyi edelleen Siltala Yachtsin omistukseen. Finmar-Pemarin tarina itsenäisenä veneveistämönä päättyi. Osa Finmar-malliston valmistusoikeuksista ja muoteista jäi Tauno Viljasen omistukseen ja joitakin siirtyi muille veneveistämöille, kuten esim. Bella-Veneet Oy:lle.

Finmar-Pemar on valmistanut kolme Suomen tasavallan presidentin käyttöön tullutta Kultaranta-venettä.

Mallisto
 Finmar Admiral
 Finmar Finnmaster
 Finmar Commodor
 Finmar Family
 Finmar Pilot
 Finmar Captain
 Finmar Seacabin
 Finmar Seamaster
 Finmar Daycruiser
 Finmar Hardtop
 Finmar Magnum
 Finmar Sportsman
 Finmar Courier
 Finmar Handy
 Finmar Universal
 Finmar Näkki
 Finmar Jolla
 Finmar 36
 Finmar Comet
 Finmar Sailor
 Finmar Seafellow
 Finmar Purjenäkki
 Finmar Optimisti

Lähteet

Moottoriveneenvalmistajat
Suomalaiset veneenvalmistajat
Krefeld Pinguine

Krefeld Pinguine on saksalainen jääkiekkoseura, joka pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla DEL-liigassa. Pinguine on perustettu vuonna 1936 nimellä ”Krefelder Eislauf-Verein 1936 e.V.”. Nykyinen nimi tuli käyttöön vuonna 1995, jolloin jääkiekkojaostosta tuli rajoitetulla vastuulla oma yritys. Seuran kotikaupunki on nimensä mukaisesti Krefeldin kaupunki Nordrhein-Westfalen osavaltiossa. Kotiareenena toimii König Palast, jonka kapasiteetti on 8 000 katsojaa. Saksan mestaruuden Pinguine on voittanut kahdesti, vuosina 1952 ja 2003. Päävalmentajana seuralla on kanadalainen Rick Adduono. Pinguinen yhteistyöseura on EV Landshut. 

Muun muassa yli 800 ottelua NHL:ssä pelannut puolustaja Christian Ehrhoff sekä Saksaa lukuisissa arvokisoissa edustanut maalivahti Robert Müller ovat pelanneet Pinguinessa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Igor Zaharkin 
 Apuvalmentaja: Boris Blank 
 Apu- & Maalvahtivalmentaja & Toimitusjohtaja: Sergejs Saveljevs 
 Fysiikkavalmentaja: Leonardo Manzano Alvarez 
 Huoltopäällikkö & Joukkueenjohtaja: Andrejs Saveljevs 
 Apulaistoimitusjohtaja: Fabian Herzog 
 Apulaistoimitusjohtaja: Anna Krebs 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Viitteet 

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Nordrhein-Westfalenin urheilu
Krefeld
Alfa Romeo 145 ja 146

Alfa Romeo 145 ja 146 ovat Alfa Romeon vuosina 1994–2000 valmistamia alemman keskiluokan automalleja, jotka korvasivat Alfa Romeo 33:n. Niiden seuraajaksi tuli Alfa Romeo 147.

Ensimmäisenä esiteltiin Torinon autonäyttelyssä keväällä 1994 kolmiovinen 145-malli. Viisiovisen 146:n vuoro oli vuoden lopulla Bologan autonäyttelyssä. Autot pohjautuvat Fiat Tipon perusrakenteeseen. Bensiinimoottoreina olivat aluksi edeltäjästä periytyvät 1,6- (103 hv) ja 1,7-litraiset (129 hv) bokserimoottorit. Lisäksi oli dieselmoottori 1,9 TD (89 hv).

Vuonna 1996 bokserien korvaajiksi esiteltiin uudet DOHC-tyyppiset 1,4- (103 hv), 1,6- (120 hv), 1,8- (144 hv) ja 2,0-litraiset (155 hv) bensiinimoottorit, joissa oli kaksoissytytys. Uusi dieselmoottori oli 1,9 JTD (105 hv).

Lähteet

Aiheesta muualla 

145 ja 146
C-segmentin autot
1990-luvun autot
2000-vuosikymmenen autot
Alfa Romeo 155

Alfa Romeo 155 on Alfa Romeon vuosina 1992–1998 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo 75:n. Sen seuraajaksi tuli Alfa Romeo 156.

155 ensiesiteltiin Barcelonassa tammikuussa 1992, myöhemmin suurelle yleisölle kevään Geneven autonäyttelyssä. Auto perustui samalle pohjalevylle kuin Fiat Tipo, ja sen ilmanvastuskerroin oli erinomainen 0,29. Bensiinimoottoreina olivat nelisylinteriset 1,7 (115 hv), 1,8- (126 hv) ja 2,0-litraiset (143 hv) sekä 2,5-litrainen V6 (163 hv). Dieselmoottorit olivat 1,9- (92 hv) ja 2,5-litraiset (125 hv). Nelivetoisessa Q4-mallissa käytettiin kolmea tasauspyörästöä, jotka normaaliajossa välittivät 53 prosenttia tehosta takapyörille.

Vuonna 1995 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa suurimmat muutokset liittyivät tekniikkaan ulkoasupäivityksen sijaan. Esimerkiksi raideleveyttä suurennettiin edessä ja muutoksia tehtiin jousitukseen ja ohjaukseen. Ulkoisista muutoksista huomattavin oli uudet leveämmät lokasuojat. 2,0-litraisesta moottorista esiteltiin uusi 16-venttiilinen versio, vuotta myöhemmin myös 1,8-litraisesta. Samaan aikaan 1,7-litrainen korvattiin 16-venttiilisellä 1,6-litraisella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

155
D-segmentin autot
1990-luvun autot
Kee Marcello

Kee Marcello, oikealta nimeltään Kjell Hilding Löfbom (s. 20. Helmikuuta 1960) on ruotsalainen muusikko, joka toimi aiemmin Europen kitaristina. Hän on tällä hetkellä Easy Actionin jäsen. Lisäksi hän on muun muassa johtanut omaa Kee Marcello's K2 -yhtyettään.

Ruotsalaiset kitaristit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
DJ Quik

DJ Quik (oik. David Marvin Blake, s. 18. tammikuuta 1970 Compton, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia yhdysvaltalainen MC, musiikkituottaja ja näyttelijä.

Diskografia

Studioalbumit 
 Quik Is the Name (1991)
 Way 2 Fonky (1992)
 Safe + Sound (1995)
 Rhythm-al-ism (1998)
 Balance & Options (2000)
 Under Tha Influence (2002)
 Trauma (2005)
 The Book of David (2011)
 The Midnight Life (2014)

Livealbumit 
 Greatest Hits: Live at the House of Blues (2006)

Yhteisalbumit 
 BlaQKout (2009) Kuruptin kanssa

Mixtapet 
 The Red Tape (1987)
 The Trauma Mixtape (2005)
 The Audio Biography of David (2011)

Singlet

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 DJ Quik AllMusicissa 

Yhdysvaltalaiset DJ:t
Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Bloods
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt