joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kilpukka

Kilpukka eli sammakonkilpukka (Hydrocharis morsus-ranae) on kilpukkakasvien heimoon kuuluva monivuotinen vesikasvilaji.

Ulkonäkö ja koko 
Kilpukka on irtokelluja tai löyhästi juurtuva. Juuret ovat pitkiä ja haaraisia. Varsi on lyhyt, kalju, rönsyllinen. Rönsyjen kärjessä syksyllä 5–8 mm pitkä talvehtimissilmu. Ruusukkeessa kasvavat lehdet, pitkäruotisia, korvakkeellisia, korvakkeet ovat isot, pinnalla kelluvia ja lumpeenlehden muotoisia, mutta selvästi pienempiä. Lapa on pyöreä ja munuaismainen, herttatyvinen, ehytlaitainen, 2–5 cm yleensä pituuttaan hieman leveämpi. Päältä lehdet ovat vihreitä, kiiltäviä ja alta rusehtavan punertavia.

Kilpukka kukkii melko harvoin, yleensä lämpiminä kesinä, mutta jos kukkii, niin heinä-syyskuussa. Kukat suomumaisten ylälehtien hangoissa, ne ovat pienehköt ja valkoiset, teriö on säteittäinen, terälehtiä 3, vastapuikeita, tyveltä keltatyvisiä, 10–13 mm pitkiä. Verholehtiä 3. Kilpukka on yksineuvoinen, eli heteet ja emit sijaitsevat eri kukissa. Hedekukkia 1–4 perällisessä, 2 ylälehden suojaamassa kukinnoissa, kukkaperät 0,7–5 cm, heteitä 12–18. Emikukka yksittäinen, perä 3–9 cm, perän tyvellä 1 ylälehti, emejä 6, ne ovat yhdislehtisiä 6-vartaloisia, 6 luottia, luotit 2-jakoisia. Hedelmä on kota.

Levinneisyys 
Euroopassa kilpukka esiintyy lähes kaikissa maissa paitsi Islannissa. Suomessa se kasvaa maan etelä- ja keskiosissa, pohjoisimmat kasvupaikat ovat Kemissä saakka. Laji on etelässä jokseenkin yleinen, runsain Satakunnassa ja Etelä-Hämeessä.

Kanadassa sitä istutettiin Ottawaan eräälle 1932 koetilalle ja se on levinnyt nykyään ainakin Montrealiin, Ontarioon, Lake Erieen sekä muutamalle paikkakunnalle New Yorkiin.

Elinympäristö ja ekologia 
Kilpukka viihtyy rehevöityneissä vesistöissä, rehevissä järvenlahdissa ja lammissa, joissa ja ojissa. Luontaisia kasvupaikkoja ovat umpeen kasvavat vesistöt, joissa se viihtyy lähinnä ruovikoissa ja lahdelmissa suojassa tuulelta ja aalloilta. Se on monien muiden vaateliaiden vesikasvien tavoin yleistynyt Suomessa vesistöjen rehevöityessä. Se monistuu kasvullisesti, kun rönsyihin syntyneet lehtiruusukkeet irtoavat emokasvista. Keväällä pintaan nousevat talvehtimissilmut saattavat kevättulvan mukana ja tarttuessaan vesilintujen jalkoihin levitä pidempiäkin matkoja.

Kuvia

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae)
 Den virtuella floran: Dyblad (Hydrocharis morsus-ranae L.) 
 ITIS: Hydrocharis morsus-ranae 
 United States Department of Agriculture (USDA): Hydrocharis morsus-ranae 

Kilpukkakasvit
Börje Vähämäki

Börje Vähämäki on Suomen tutkimuksen professori emeritus Toronton yliopistossa Kanadassa ja suomen kielen dosentti Åbo Akademissa. Hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Åbo Akademissa vuonna 1984. Ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan Vähämäki toimi äidinkielen opettajana ja rehtorina Oulussa. Vuosina 1975–1989 hän opetti Minnesotan yliopistossa, josta hän siirtyi Torontoon. Hän on kirjoittanut ja toimittanut useita teoksia sekä kääntänyt osa Lars Levi Laestadikusen ja Laila Hirvisaaren tuotannosta englanniksi.

Kirjallinen tuotanto
 Mastering Finnish, Aspasia Books, Beaverton, Ontario, 3rd revised edition. (2004)
 Mastering Finnish, Aspasia Books, Beaverton, Ontario, 2nd revised edition. (1999)
 Existence and Identity: A Study of the Semantics and Syntax of Existential Sentences in Finnish. Publications of the Research Institute of the Åbo Akademi Foundation (väitöskirja, 1984)

Aiheesta muualla
Börje Vähämäen sivusto

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset kielitieteilijät
Amerikansuomalaiset henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Marie van Zandt

Marie van Zandt (8. lokakuuta 1858 – 31. joulukuuta 1919) oli yhdysvaltalainen sopraano. Hän syntyi New Yorkissa, opiskeli Milanossa Francesco Lampertin johdolla ja debytoi vuonna 1879 Zerlinan roolissa Torinossa. Esiintymisiä seurasi muun muassa Covent Gardenissa (1879) ja Opéra-Comiquessa (1880). 

Marie van Zandt loi Léo Delibes'n Lakmén nimiroolin vuonna 1883. Metropolitan-oopperan-debyyttinsä hän teki Aminan roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa Unissakävelijä 21. joulukuuta 1891. Vuonna 1896 hän palasi Opéra-Comiqueen. Pian hän kuitenkin meni naimisiin ja vetäytyi. Hän kuoli Cannesissa.

Yhdysvaltalaiset oopperalaulajat
Sopraanot
Circle the Wagons

Circle the Wagons on norjalaisen black metal -yhtye Darkthronen 15. studioalbumi. Bändi kuvailee albumia luontevana jatkona heidän aiemmille julkaisuilleen. Levyn musiikillinen tyyli pohjautuu heavy metal ja "speed metal-punk" -vaikutteisiin ja suuntaa yhtyeen aiempia albumeita enemmän perinteisen metallin ja rockin suuntaan. Yhtyeen aiemmilta albumeilta löytyneet black metal -vaikutteet sen sijaan ovat vähäisiä. Yhtyeen jäsenet Fenriz ja Nocturno Culto ovat perinteeksi muodostuneen tavan mukaan säveltäneet, sovittaneet,  sanoittaneet, laulaneet ja tuottaneet albumin kahdestaan, ilman ulkopuolisia avustajia.

Nimi ja kansi 
Albumin kannen on suunnitellut Dennis Dread, jonka käsialaa ovat myös kahden aiemman Darkthrone-albumin kannet. Albumin kansikuvassa on intiaaniteema; siinä stereotyypistä intiaania muistuttava hahmo valmistautuu ampumaan jousella. Myös nimi Circle the Wagons ("Piirittäkää vankkurit!") liittyy teemaan viitaten westerneistä tuttuun tilanteeseen jossa intiaanit hyökkäävät uudisasukkaiden vankkurikaravaanin kimppuun.

Vastaanotto 
Albumin saama vastaanotto oli varsin negatiivinen. Jo aiempien albumien kohdalla kriitikot olivat valitelleet Darkthronen 2000-luvulla ottaman aiempaa punkahtavamman linjan olleen laadullisesti heikompaa kuin yhtyeen perinteinen black metal -tyyli. Suen arvostelija Jukka Kittilä toteaa, että vuoden 2006 The Cult is Alive oli vielä Darkthronen "soundia komeasti uusinut" albumi, mutta sitä seurannut musiikillinen kehitys "taantumista". Circle the Wagons, kolmas The Cult is Aliven jälkeinen albumi, edustaa hänestä "perinnehevi-trendiä, jonka filosofia tuntuu pohjaavan siihen, että mitä huonompi, sen parempi" ja "kusee [Darkthronen] perinnön päälle". Arvosana oli 5 pistettä asteikolla neljästä kymmeneen.

Samoin imperiumi.netin arvostelussa albumin tyyliä ja black metal -soundin puutetta moititaan; albumia itseään kutsutaan pettymykseksi:

''[L]evy [...] on huonompi kuin osiensa summa. Teokselle on mahtunut toki muutama ihan hyväkin riffi, eikä levyn rosoisia ja paskaisia soundeja voi biisimateriaalin huomioon ottaen huonoiksi haukkua. Mutta siihen ne hyvät puolet sitten jäävätkin. En kertakaikkisesti osaa arvostaa levyn puhtaita lauluja ja pyrkimystä tehdä jotain kasariheviä, kun rahkeet eivät siihen selvästikään riitä. Levy kuulostaakin paikoin siltä kuin se yrittäisi olla halpa Iron Maiden -parodia, mutta unohtamatta bändin viime levyjen punkahtavuutta. Ihan tosissaan on pakko kysyä: mitä helvettiä?

Lopullinen arvosana on kuusi ja puoli tähteä kymmenestä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Nocturno Culto – laulu, kitara, basso
 Fenriz – rummut, laulu

Arvostelut 
 About.com: 
 Blabbermouth: 
 Metal Storm: 7.8/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2010 albumit
Darkthronen albumit
Sari Ann Stolt

Sari Ann Stolt (o.s. Moilanen, oikealta nimeltään Sari Ann Annika Moilanen) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja spiikkeri. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta ja esiintynyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa. Stolt on laulanut urallaan monien eri tyylisuuntia edustavien bändien ja orkestereiden solistina kuten Radion sinfoniaorkesteri, Playa Band, Jarkko Toivonen trio ja Jättiläinen-yhtye ja myös esiintynyt ääninäyttelijänä useissa TV- ja radiomainoksissa sekä elokuvissa. Yksi tunnetuimpia hänen rooleistaan on Pokémon -animesarjan Ash Ketchum, jota hän ääninäytteli sarjan pari ensimmäistä vuotta.

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 sariann.com

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
AJ Styles

Allen Meil Jones (s. 2. kesäkuuta 1977) on WWE:n Monday night Raw:ssa painiva yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin kehänimellään AJ Styles. Styles on otellut TNA:ssa sen perustamisesta alkaen, ja hän onkin yksi TNA:n tunnetuimmista painijoista. Styles on voittanut TNA:n maailmanmestaruuden neljä kertaa, joukkuemestaruudet viisi kertaa, x-divisioonan mestaruuden kuusi kertaa ja Legends-mestaruuden yhden kerran. Styles oli  TNA:n maailmanmestari voitettuaan mestaruusvyön vuoden 2009 syyskuussa järjestetyssä No Surrender -PPV:ssä päihittämällä Stingin, Hernandezin ja Matt Morganin lisäksi ex-mestari Kurt Anglen viiden miehen mestaruusottelussa. Styles debytoi WWE:ssä vuoden 2016 Royal Rumble tapahtumassa numerolla kolme.

Mestaruudet ja saavutukset

WWE
WWE Championship (2 kertaa)
WWE Intercontinental Championship (1 kerta)
WWE United States Championship (3 kertaa)
WWE Raw Tag Team Championship (1 kerta) – Omosin kanssa

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset showpainijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Palkkatila

Palkkatila eli palkkatalo oli Suomessa valtion tai jonkin kaupungin virkamiehen palkan osana ollut luontoisetu, jossa tälle luovutettiin asumista tai maanviljelyä varten työnantajan omistama maatila. Aikoinaan valtion omistamia kruununluontoisia tiloja annettiin yliopiston ja oppikoulujen opettajien sekä virkamiesten hallittaviksi heidän palkkojensa parantamiseksi. He saivat myös tilojen verot. Virkamiesten palkkauksessa siirryttiin 1800-luvulta alkaen rahapalkan käyttöön ja samalla luovuttiin palkkatiloista. Palkkatilaa vastaava etu korvattiin tällöin rahana. Palkkatilat peruutettiin omistajalleen ja niitä alettiin vuokrata yksityisille henkilöille samoilla ehdoilla kuin kuninkaankartanoita ja sotilaiden virkataloja. Palkkatiloista luopumisen jälkeenkin virkamiesten palkkaetuna on käytetty asuntoa.

Katso myös
 Prebenda

Lähteet

Työ
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1925

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1925 olivat lajin kymmenennet Euroopan-mestaruuskisat, ja ne pelattiin Tšekkoslovakiassa Štrbské Plesossa ja Starý Smokovecissa 9.–11. tammikuuta.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1925.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1925.htm 

Vuoden 1925 jääkiekko
Euroopan-mestaruuskilpailut 1925
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1924

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1924 pelattiin Milanossa olympiakisojen jälkeen 12.–15.3. Mestaruuden voitti Ranska.

Lohko A

Lohko B

Loppuottelu

Mestarijoukkue

Lähteet
 hokej.snt.cz − 9th European Championship (arkistoitu)
Championnats d'Europe 1924.

Vuoden 1924 jääkiekko
Milanon urheilu
Euroopanmestaruuskilpailut 1924
What’s My Line?

What’s My Line? on yhdysvaltalainen televisiovisailu, jonka alkuperäistä versiota CBS esitti 1950–1967. Se on Yhdysvaltojen pitkäkestoisin parhaaseen katseluaikaan lähetetty visailuohjelma.

Ohjelmassa neljä paneelin jäsentä yritti arvata kilpailijoiden epätavallisia ammatteja esittämällä kysymyksiä, joihin kilpailijat saivat vastata vain ”kyllä” tai ”ei”. Kilpailija sai rahapalkinnon jokaisesta ”ei”-vastauksesta. Kysymyksiä esitettiin, kunnes kilpailija oli vastannut ”ei” kymmenen kertaa, jolloin kilpailija voitti, tai ammatti oli pystytty arvaamaan. Paneelin puheenjohtajana toimi koko sarjan ajan John Daly. Vakiopanelisteihin kuuluivat koko sarjassa toimittaja Dorothy Kilgallen (kuolemaansa 8.11.1965 asti), näyttelijätär Arlene Francis ja Random House-kustantajan perustaja Bennett Cerf. Muita panelisteja olivat muun muassa Fred Allen ja Steve Allen. Ohjelmassa esiintyi myös vierailevia julkisuuden henkilöitä. Vierailijoina kävivät muun muassa Eleanor Roosevelt, Gracie Allen, Ed McMahon ja Harold Lloyd.

CBS:n lopetettua sarjan esittämisen sitä esitettiin vielä syndikoituna 1968–1975. Syndikoidun version puheenjohtajana toimi aluksi Wally Bruner ja myöhemmin Larry Blyden. 

BBC esitti What’s My Line? -sarjan brittiversiota vuosina 1951–1964 ja 1973–1974. Vuodesta 1984 vuoteen 1990 sarjaa esitti ITV. Ohjelmasta on tehty omia versioita myös useissa muissa maissa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset televisio-ohjelmat
Visailuohjelmat
CBS:n televisio-ohjelmat
Kažym

Kažym (komiksi ja venäjäksi Кажым, venäjäksi myös Ка́жим, Kažim) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Koigorodokin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sysolaan laskevan Kažim-joen rannalla 37 kilometriä Koigorodokista kaakkoon. Asukkaita on 1 100 henkeä (vuonna 2002).

Vuonna 1755 kauppias Ivan Kurotškin sai luvan rakentaa rautatehtaan Kažim-joelle Sysolan suomalmiesiintymien yhteyteen. Kažymin ja lähistöllä sijainnut Njutšpasin tehdas aloittivat toimintansa vuonna 1759. Tehtaalla työskennelleet maaorjat siirrettiin paikalle Vjatkan ja Veliki Ustjugin lääneistä. Avustavissa tehtävissä toimi komitalonpoikia, joista eräät ryhtyivät vakituisiksi työntekijöiksi. Tehtaan ympärille syntyi taajama, jonka keskellä oli vuonna 1761 rakennettu puinen kirkko. Vuosina 1817–1826 rakennettiin uusi kivikirkko. Maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen tehdas suljettiin, mutta vuonna 1872 se avattiin uudelleen. 1900-luvun alussa Kažymissa oli noin 800 asukasta ja tehtaalla vajaat 200 työntekijää.

Venäjän vallankumouksen ja kansalaissodan jälkeen tehtaan tuotanto väheni huomattavasti ja vuonna 1928 se suljettiin lopullisesti. Neuvostoaikana paikkakunnalle perustettiin metsäteollisuuspiiri ja puunjalostuslaitoksia. Vuosina 1944–1991 Kažymilla oli kaupunkimaisen taajaman status. Vuonna 1959 asukkaita oli 2 600 ja vuonna 1989 1 400 henkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kažym Koigorodok.ru-sivustolla 

Koigorodokin piiri
Komin tasavallan kylät ja taajamat
Etvo

Etvo eli Etelän vapaaehtoisohjelma oli Kepa ry:n koordinoima ohjelma. Sen kautta saattoi lähteä vapaaehtoiseksi Aasian, Afrikkaan ja Latinalaiseen Amerikkaan 6-12 kuukaudeksi. Ohjelma lopetettiin vuonna 2016 kehitysyhteistyöleikkausten tähden.

Ohjelman alaikäraja oli 22 vuotta ja minimivapaaehtoisaika 6 kuukautta. Vapaaehtoiset työskentelivät paikallisissa kansalaisjärjestöissä muun muassa tiedotuksen, ympäristönsuojelun, opetuksen tai hankehallinnon parissa.

Etvo oli suunnattu erityisesti kansalaisjärjestöjen kehitysyhteistyöstä kiinnostuneille. Ohjelman tarkoitus oli kansalaisjärjestöjen kumppanuuden vahvistaminen. Useimmat etvo-vapaaehtoiset työskentelivät Suomen ulkoministeriön rahoittamissa kehitysyhteistyöhankkeissa.
Ohjelma oli omakustanteinen.

Vuonna 2011 etvo-vapaaehtoispaikkoja oli Nicaraguassa, Ecuadorissa, Perussa, Boliviassa, Brasiliassa, Senegalissa, Ugandassa, Sambiassa,
Mosambikissa, Madagaskarilla, Tansaniassa, Keniassa, Nepalissa, Kambodzhassa ja Thaimaassa. Paikat vaihtelivat kuitenkin vuosittain,
riippuen järjestöjen tarpeista.

Etvon haku oli kerran vuodessa. Haku alkoi toukokuussa ja päättyi elokuun lopussa. Haussa pyrittiin löytämään sopivat vapaaehtoiset
sopiviin järjestöihin. Haussa valittiin noin 20-30 vapaaehtoista.

Vuosittain Etvon kautta Suomeen saapui myös 1-2 vapaaehtoista kehitysmaista työskentelemään suomalaisessa kumppanijärjestössä 1-3 kuukauden ajan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Etelän vapaaehtoisohjelman kotisivut 
 Pelasta maailma kymppitonnilla, YLE       12.8.2012
 Eläkkeellä vapaaehtoisesti töihin, HS digilehti 6.8.2012 (vaatii kirjautumisen)
 Selvitys: Etelän vapaaehtoistyöstä pontta työnhakuun ja hyödyllisiä taitoja työelämään
Maailmankuva laajeni Perussa – Viisikymppinen auttoi perulaisia nuoria kadulla ja kuunteli heidän huoliaan (HS 8.7.2006)
Kotiapulaisten apuna Perussa (HS 3.4.2005)

Vapaaehtoistyö
Kehitysyhteistyöjärjestöt
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1923

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1923 pelattiin Belgiassa 7.–11. maaliskuuta.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1923.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1923.htm 

Vuoden 1923 jääkiekko
Euroopanmestaruuskilpailut 1923
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1922

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1922 pidettiin St. Moritzissa, Sveitsissa 7.–10. maaliskuuta.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1922.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1922.htm 

Vuoden 1922 jääkiekko
Euroopanmestaruuskilpailut 1922
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1921

Jääkiekon Euroopan-mestaruus vuonna 1921 ratkaistiin yhdessä ottelussa, joka pelattiin Tukholmassa 18. helmikuuta.

Euroopan-mestaruusottelu

Mestarijoukkue

Lähteet 
 http://hokej.snt.cz/old/1921.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1921.htm 

Vuoden 1921 jääkiekko
Ruotsin jääkiekko
Tukholman urheilutapahtumat
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1914

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1914 pidettiin Berliiniissä, Saksassa 25.–27. helmikuuta.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1914.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1914.htm

Vuoden 1914 jääkiekko
Berliinin urheilu
Euroopanmestaruuskilpailut 1914
Renessanssin arkkitehtuuri

Renessanssin arkkitehtuuri oli eurooppalaisen arkkitehtuurin ajanjakso 1400-luvun alusta 1600-luvun alulle. Sen katsotaan alkaneen vuodesta 1418, ja se sai vaikutteita antiikin arkkitehtuurista, Kreikasta ja Roomasta.

Varhaisrenessanssi vaikutti erityisesti Firenzessä noin 1420–1490. Sen aikana pyrittiin palaamaan antiikin ajan ihanteisiin: selkeyteen, symmetrisyyteen ja harmonisuuteen. Tavoitteiden täyttämiseen käytettiin matemaattisia teorioita ja perspektiivilakeja. Varhaisrenessanssille tyypillistä olikin geometristen muotojen käyttö ja tiukka kerrosjako. Ominaisia rakennuksia tälle ajalle olivat kuutiomaiset kupolilla katetut keskeisrakennukset, etenkin kirkot. Varhaisrenessanssissa käytettiin esikuviensa mukaisesti pyörökaaria, roomalaisia pylväitä ja päätykolmioita. Lisäksi ajalle olivat tyypillisiä kupolien huipulla olevat pienikokoiset tornit ja avoimet pylväskäytävät, loggiat.

Renessanssin alkamishetkenä pidetään vuotta 1418, jolloin Filippo Brunelleschin suunnitteleman Santa Maria del Fiore -kirkon kupolin rakennustyöt aloitettiin. Kupoli ei kuitenkaan tyylillisesti edusta vielä renessanssia. Brunelleschia on pidetty renessanssiarkkitehtuurin isänä, sillä hänen suunnittelemansa Ospedale degli Innocenti ("löytölastenkoti"), Basilica di Santo Spirito ja Cappella Pazzi noudattivat klassisen kauden ihanteita.

Täysrenessanssi sijoittuu 1500-luvun ensimmäisille vuosikymmenille. Täysrenessanssissa pyrittiin geometriseen täydellisyyteen, harmoniaan ja tasapainoon. Arkkitehtuurin aiheet otettiin edelleen antiikista, mutta klassisesta ohjeistuksesta oli myös lipsumista. Rakennukset olivat usein varustettuja ympyrän-, ristin- tai tähdenmuotoisella keskeisrakennuksella, jota peitti kupoli.

Firenzestä renessanssin keskus siirtyi täysrenessanssin aikana Roomaan. Täysrenessanssin mestareihin lukeutui Donato Bramante, jonka töihin lukeutui mm. pieni Il Tempietto -kappeli ja Pietarinkirkon uudistaminen.

1500-luvun loppupuolella kehittyi manierismi, jota kutsutaan joko myöhäisrenessanssiksi tai täysrenessanssin vastapainoksi kehittyneeksi taidesuuntaukseksi. Manierismissa pyrittiin siirtymään täysrenessanssin plastisuudesta kaksiulotteiseksi ja koristeelliseksi. Palatsien ulkoseinämien koristemaalaukset lisääntyivät manierismin aikana. Suuntausta edustivat Michelangelon myöhäiset työt, Andrea Palladio, joka voidaan liittää myös täysrenessanssin aikaan, ja Giacomo da Vignola.

Renessanssin arkkitehtuuria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arkkitehtuuri
Arkkitehtuurin suuntaukset
Lotta Harala

Lotta Harala (s. 26. maaliskuuta 1992 Tampere) on suomalainen  aitajuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä.

Urheilu-ura 
Harala sijoittui neljänneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen 100 metrin aitajuoksussa Bressanonessa 2009. Hän karsiutui samoissa kilpailuissa pituushypyn loppukilpailusta. Hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 ja EM-kilpailuissa 2011. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi.

Harala karsiutui sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Göteborgissa 2013 ja välierissä Belgradissa 2017.

Kalevan kisoissa Harala on voittanut Suomen mestaruuden vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa Harala on saavuttanut hopeaa 60 metrin aitajuoksussa vuosina 2013, 2015 ja 2020 ja pronssia 2018 sekä viestissä kultaa vuosina 2011, 2012 ja 2013 sekä pronssia 2017. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut 4 × 100 metrin viestissä kultaa vuonna 2018, hopeaa vuonna 2014 ja pronssia vuonna 2011.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Dopingrikkomus 

Harala sai tammikuussa 2021 kolmen kuukauden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta. Hänen 5. elokuuta 2020 antamassaan dopingnäytteessä oli piristeeksi luokiteltavaa 5-metyyliheksaani-2-amiinia (1,4-dimetyylipentyyliamiinia). Hänen katsottiin todennäköisesti saaneen kiellettyä ainetta ravintolisästä, jonka tuoteselosteessa ainetta ei mainittu. Rikkomusta pidettiin tahattomana. Hän oli aloittanut vapaaehtoisen toimintakiellon jo lokakuussa 2020, jolloin kolmen kuukauden tuomio oli kärsitty 12. tammikuuta 2021 mennessä.

Yksityiselämä 
Harala on kertonut julkisuudessa kärsineensä syömishäiriöistä. Hän on seurustellut vuodesta 2013 saakka jääkiekkoilija Matias Myttysen kanssa.

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Suomalaiset pituushyppääjät
Dopingrikkomuksesta tuomitut suomalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1913

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1913 pelattiin Münchenissä 25.–27. tammikuuta.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1913.html
 http://passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1913.htm 
 Österreichische Nationalbibliothek - Allgemeine Sport-Zeitung, 2. helmikuuta 1913, sivu 114 

Vuoden 1913 jääkiekko
Münchenin urheilu
Euroopanmestaruuskilpailut 1913
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1912

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1912 järjesttiin Prahassa, Itävalta-Unkarissa 2.–4. helmikuuta. Kisoilta vietiin kuitenkin Euroopan-mestaruuskilpailujen arvo Saksan protestoitua Itävaltaa vastaan. Itävalta ei ollut jäsen LIHG:ssa, josta tuli myöhemmin Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1912.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1912.htm

Vuoden 1912 jääkiekko
Prahan urheilutapahtumat
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1911

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1911 pelattiin Berliinissä 15.–17. tammikuuta.

Mestarijoukkue

Lähteet

 http://hokej.snt.cz/old/1911.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1911.htm

Vuoden 1911 urheilu
Berliinin urheilu
Euroopanmestaruuskilpailut 1911
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1910

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1910 olivat lajin ensimmäiset arvokisat, ja ne pelattiin Les Avantsissa Sveitsissä 10.–12. tammikuuta. Englanti voitti mestaruuden. Ulkopuolisena turnauksessa pelasi myös Oxford Canadiens -joukkue, joka voitti Sveitsin maalein 8–1, Saksan luvuin 4–0 ja Belgian maalein 6–0. Englannin ja Oxfordin välinen ottelu jäi pelaamatta.

Mestarijoukkue

Lähteet
 http://hokej.snt.cz/old/1910.html
 http://www.passionhockey.com/hockeyarchives/Euro1910.htm

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Top 100 tarinat Story #84 (en)

Vuoden 1910 urheilu
Euroopanmestaruuskilpailut 1910
Montreux
Lentorata

Lentorata on suunnitteilla oleva kaksiraiteinen sähköistetty kaukoliikennerata, joka yhdistäisi Helsinki-Vantaan lentoaseman valtakunnalliseen kaukojunaverkostoon. Rata kulkisi Pasilasta lentoaseman kautta pohjoiseen Keravan Kytömaalle, suurelta osin tunnelissa. Rataosan pituus olisi 30 kilometriä. Keravalla rata liittyisi päärataan ja Lahden oikorataan sekä myöhemmin mahdollisesti myös itärataan.

Radalle on suunniteltu siirrettävän kaukojunaliikenne Tampereen ja Lahden suuntiin sekä muutama taajamajuna. Lentorata olisi ratkaisu pääradan välityskyvyn lisäämiseen; toisena vaihtoehtona pidetään kahta lisäraidetta  Pasilan ja Keravan välille.

Radan on arvioitu lyhentävän matka-aikoja Helsingistä ja Keravan pohjoispuolisilta alueilta lentoasemalle noin 15–20 minuutilla. Matka-aika pohjoisen suunnasta Pasilaan säilyisi kuitenkin samana. Lentorata poistaisi matkasta junavaihdon, sillä nykyisin pohjoisen suunnasta lentokentälle saapuvien matkustajien täytyy vaihtaa Kehäradan lähijunaan Tikkurilassa. Lentoradalle rakennettaisiin uusi asema Kehärataan kuuluvan Lentoaseman rautatieaseman yhteyteen.

Kustannukset ja toteutus 
Liikennevirasto arvioi hankkeen kustannustasoksi miljardi euroa vuonna 2010, mikä tekisi hankkeesta yhteiskuntataloudellisesti kannattavan. Päivitetty kustannusarvio on kuitenkin 2,7 miljardia euroa.

Lokakuussa 2018 lentoradan vaikutuksia lähdettiin tarkastelemaan uudestaan, mutta radasta ei kuitenkaan ole tehty jatkosuunnittelu- tai rakentamissuunnitelmia. Liikennettä radalla olisi aikaisintaan 2030-luvun alussa.

Lähteet

Ratasuunnitelmat Suomessa
Helsingin liikenne
Keravan liikenne
Vantaan liikenne
Evliya Çelebi

Evliya Çelebi (oikealta nimeltään Mehmed Zilli, 1611 – n. 1684) () oli osmanimatkailija, joka matkaili Osmanien valtakunnan ja ympäröivien maiden alueella yli neljänkymmenen vuoden ajan.

Evliya teki ensimmäiset matkansa Istanbulin ympäristössä 1630-luvulla, ja vuonna 1634 hän oli mukana Murat IV:nnen sotaretkellä Persia vastaan. Evliya vieraili Bursan ja İzmitin kaupungeissa 1640, kunnes matkusti Trabzoniin uuden paikallishallitsijan kanssa. Trabozonista Evliya pystyi jatkamaan matkaansa Kaukasukselle Azovin kaupunkiin. Tämän jälkeen hän lähti tataariarmeijan mukana Krimille. Paluumatkalla Istanbuliin Evliya haaksirikkoutuneena päätyi Bulgariaan.

Vuonna 1645 Evliya oli Osmanien armeijan mukana hyökkäyksessä Venetsian hallitsemalle Kreetalle. Hän oli paikalla Hanian piirityksessä. Seuraavana vuonna Evliya matkusti pohjoisessa Anatoliassa Erzurumin kuvernöörin seurueessa, minkä jälkeen hän päätyi erikoistehtävän takia Tabriziin, josta hän pystyi tekemään toisen matkansa Kaukasukselle. Evliya nimitettiin vuonna 1648 Mekkaan lähtevän pyhiinvaelluskaravaanin muezziniksi ja imaamiksi. Hadžin jälkeen hän oli mukana sotaretkellä druuseja vastaan ja matkusti Syyriassa ja Libanonissa.

Evliya sai vuonna 1651 mahdollisuuden sedältään ja suojelijaltaan laajempaan matkaan Bulgariaan ja eteläiseen Anatoliaan, kun setä nimitettiin Vanin kuvernööriksi. Vuosina 1655–1656 Evliya matkusti Persian valtakunnan länsiosissa ja vieraili Bagdadissa ja Basrassa. Evliya taisteli vuosina 1659–1665 osmanien armeijassa Transylvaniassa ja matkusti Moldaviassa, Serbiassa, Montenegro, Bosniassa, Hertsegovinassa ja Kroatiassa. Vuonna 1665 Evliya pääsi mukaan osmanien diplomaattiselle matkalle Wieniin, jossa hän saattoi viettää pari vuotta.

Kreetalle Evliya oli 1667–1670, kun venetsialainen Herakleion antautui osmaneille. 1670-luku vei Evliyan edelleen läntiseen ja lounaiseen Anataloiaan sekä Syyriaan. Hän suoritti hadžin myös toistamiseen. Sen jälkeen hän eli Egyptissä useita vuosia ja matkusti Ylä-Egyptissä, Sudanissa ja Etiopiassa. Lopulta Evliya asettui ja keskittyi matkakirjansa Seyahatnamen kirjoittamiseen.

Seyahatname on kymmenosainen teos, jossa Evliya kirjoittaa matkoistaan kronologisesti. Seyahatname tieteellinen arvo on osittain pantu kyseenalaiseksi, sillä Evliya kirjoittaa myös alueista, joilla hän ei ole ikinä käynyt, ja häneen ovat vaikuttaneet myös monet tarinat, sillä Evliya kertoo kritiikittömästi kansantarinoita ja suullisia kertomuksia. Seyahatnamessa on kuitenkin esimerkiksi virallisia dokumentteja ja tarkkoja oman käden havainnointeja.

Lähteet

Viitteet 

Tutkimusmatkailijat
Matkakirjailijat
Osmanien valtakunnan henkilöt
Vietnamin kommunistinen puolue

Vietnamin kommunistinen puolue () on Vietnamissa toimiva marxilais-leniniläinen puolue. Se muodostaa yhdessä Kansallisen vapautusrintaman, Vietnamin ammattiyhdistysten, Hồ Chí Minhin nuorisoliiton ja muutamien uskonnollisten ryhmien kanssa Vietnamin isänmaanrintaman (Mặt Trận Tổ Quốc Việt Nam), jolla on perustuslaissa määritelty johtava asema. Puolueen johdossa on pääsihteeri ja 15-jäseninen politbyroo. Puolue kokoontuu puoluekokouksiin joka viides vuosi ja valitsee silloin 150-jäsenisen keskuskomitean, joka valitsee politbyroon.
Puolueen perustivat 3.–7. helmikuuta 1930 Hong Kongissa pidetyssä kokouksessa Ho Tši Minh ja muut maanpaossa olleet vietnamilaiset kommunistit.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Virallinen kotisivu 

Kommunistiset puolueet
Vietnamin politiikka
Riihalan valtias

Riihalan valtias on Hannu Lemisen vuonna 1956 ohjaama melodraama, joka perustuu Arvo Kalliolan romaaniin Lihan okaat (1946). Käsikirjoituksen ensimmäisen version teki Juha Nevalainen, mutta hänen nimeään ei voitu mainita hänen muiden sopimustensa vuoksi, ja siksi elokuvan tiedoissa mainitaan vain Lemisen nimi..

Juoni
Elokuvassa viina ja vietit ovat vieneet vanhaa isäntää (Heimo Lepistö), ja elämä on kylmettänyt emännän (Emma Väänänen) sydämen. Uusi sukupolvi vapautuu kuitenkin ikeestä, ja moraliteetti panostaa rakkauteen ja anteeksiantoon, jotka voittavat maalliset kunnianhimot.

Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvaa on sanottu huomion arvoiseksi suomalaiseksi filmityöksi mutta myös latteaksi viikkolehtikertomukseksi, josta pilkistää jopa sairaalloista ja lohdutonta paatosta. Epäillään myös, ettei se uppoa "ainakaan tällä hetkellä Tuntemattoman sotilaan totuutta katsovaan elokuvayleisöön" (Edvin Laineen ohjaustyön Tuntematon sotilas ensi-ilta oli ollut kuukautta aikaisemmin, ja tämän katsojamäärä jäi 180 000:een ).

Myöhemmin Niskavuori-henkistä elokuvaa on luonnehdittu väkeväksi melodraamaksi, joka ansaitsee arvonnoston. Vuoropuhelua ja kuvallista kerrontaa pidetään sujuvina, ja maaseutuelokuvan lajityyppi sai siinä päivitystä. Kriitikon silmissä elokuvassa on jopa psykologisen kauhuelokuvan kaikuja. Erityisesti Emma Väänäsen roolisuorituksen kriitikot nostivat elokuvan kantavaksi voimaksi. Kuolema ja tuli toimivat vertauskuvina. Vaikutteiden antajana nähdään Ingmar Bergmanin elokuvat.

Näyttelijät

Lähteet

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Vuoden 1956 suomalaiset elokuvat
Hannu Lemisen ohjaamat elokuvat
Melodraamat
Peter Halldorf

Peter Halldorf (s. 21. kesäkuuta 1958) on ruotsalainen helluntailainen pastori ja kristitty kirjoittaja.

Halldorf toimii ekumeenisen kristillisen Pilgrim-aikakauslehden toimittajana. Hän on ekumeenisen yhteisön johtaja (preses) Lindköpingin helluntaiseurakunnan omistamassa Bjärka-Säbyn linnassa, jossa hän toimittaa jumalanpalveluksia ja retriittejä.

Halldorf on tullut tunnetuksi Ruotsissa yli kirkkokuntarajojen. Kirjoissaan ja artikkeleissaan hän on herättänyt mielenkiintoa kirkkoisiä ja vanhaa kristillistä mystiikkaa kohtaan.

Kirjoja
Koskematon maa: nykyajan pyhiinvaeltajan matka juurilleen
21 kirkkoisää: kristillisen uskon muotoutumisen historiaa
Kaipaatko täyteyttä Hengen sen?
Sielun hyvä vieras: kirjoituksia Pyhästä Hengestä
Näin avautuu paasto
Näin avautuu rukous
Sielun juuri: lähemmäs Toista - lähemmäs itseämme
Pyhän tuoksu

Aiheesta muualla
Autiomaan kautta Pyhän Hengen lähteille  Sana 12.5.2005

Uskonnolliset julistajat
Helluntaiherätys Ruotsissa
Evankelistat
Ruotsalaiset papit
Ruotsalaiset teologit
Protestanttiset sääntökuntien ja luostariyhteisöjen jäsenet
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Koiton Laulu

Koiton Laulu on suomalainen laulukuoro, joka aloitti toimintansa 1952 nimellä Raittiusyhdistys Koiton nuorisokuoro. 1960-luvulla nimi muutettiin muotoon Koiton laulu. Kuoro osallistui vuonna 2007 Kuubassa ainoana eurooppalaisena kuorona Festival Internacional de Coros -festivaaliin.

Kuoroa johtaneet
 Reino Sandell 1952–1954
 Onni Kelo 1954–1958
 Pirkko Poukka 1962–1964
 Toivo Korhonen 1965–1967
 Toni Edelmann 1970–1976 ja 1977–1980
 Monna Kamu 1976–1977
 Kaj Chydenius 1980–1981
 Eric-Olof Söderström 1982
 Antti Äärimaa 1982–1988
 Maritza Núñez 1988–1991
 Matti Perttula 1991–1996
 Jussi Tuurna 1996–1999 ja syksy 2012
 Thomas Regelski kevät 2000
 Iiro Ollila 2000–2006
 Reijo Aittakumpu 2006–2011
 Jouni Bäckström 2011–2012
 Kaapo Ijas 2013–2016
 Tomas Takolander 2017–

Diskografia
 Loista tähti loista (1973)
 Maa (1974)
 Koiton laulu (1976)
 Päivänpyörä (1979)
 Kevään malja (1981)
 Päivälintu (1987)
 Infancias (1991)
 Viisikymmentä vuotta - 1973-81 & Taas päin! (2002)
 En vivo en Sala Dolores (2007)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu
 
Suomalaiset kuorot
Helsingin musiikki
Raisa

Raisa on kreikkalaisperäinen naisen etunimi, joka tarkoittaa kreikan kielessä kevyttä. Nimen on tehnyt tunnetuksi ortodoksisen kirkon kunnioittama, vuonna 308 surmattu marttyyri Pyhä Raisa. Venäjällä nimestä on käytössä myös monia muunnelmia kuten Rais, Raiska ja Rajosa.  

Nimi Raisa on käytössä myös Suomessa, vanhastaan enimmäkseen Itä-Suomessa mutta myös Pohjanmaalla..  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 2 003 henkilöä. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnos Raija.

Tunnettuja Raisoja 

 Raisa Cacciatore, suomalainen lastenpsykiatri, Vanhemmuuskeskuksen johtaja, tietokirjailija ja luennoitsija
 Raisa Gorbatšova, Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšovin puoliso
 Raisa Lardot, vepsäläissyntyinen kirjailija
 Raisa Marjamäki, suomalainen runoilija
 Raisa Omaheimo, suomalainen taiteilija, kirjailija ja stand up -koomikko
 Raisa Porrasmaa, suomalainen kääntäjä ja tietokirjailija
 Raisa Punkki, suomalainen tanssija, koreografi ja tanssinopettaja
 Raisa Räisänen, Tampereella 1999 kadonnut suomalainen koripalloilija 
 Raisa Smetanina, venäläinen (komilainen) kilpahiihtäjä
 Raisa Udovikova, Raya, venäläinen laulaja
 Raisa Vasiljeva, neuvostoliittolainen lasten- ja nuortenkirjailija

Fiktiivisiä Raisoja 
 Raisa Reikänaama, sketsihahmo

Lähteet

Etunimet
Maisa

Maisa on suomalainen naisen etunimi, Maria- ja Maija-nimien muunnelma. Maisan nimipäivä on vuodesta 2010 lähtien 17. toukokuuta, joka on myös Mailan ja Mailin nimipäivä.  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen  mukaan saanut noin 1 920 henkilöä.

Tunnettuja Maisoja

 Maisa Korri (s. 1986), pikajuoksija
 Maisa Tikkanen (s. 1952), tekstiilitaiteilija
 Maisa Torppa (s. 1991), televisioesiintyjä
 Maisa Tännu (1600-luvulla), noituudesta kuolemaan tuomittu nainen

Kuvitteellisia Maisoja 

 Maisa, hahmo Tenavat-sarjakuvassa.
 Maisa Sinivuo, Kuvitteellinen pop-tähti Helsingin Herra sarjassa
 Maisa-hiiri, lastenkirja- ja animaatiohahmo

Lähteet

Etunimet
Tallberg

Tallberg voi tarkoittaa ainakin seuraavia suomalaisia henkilöitä:

Sukunimenä
 Anna Slunga-Tallberg (s. 1962), kilpapurjehtija
 Bertil Tallberg (1883–1963), kilpapurjehtija, yritysjohtaja, kauppaneuvos, Julius Tallbergin poika
 Eric Tallberg (1911–1988), yritysjohtaja, kauppaneuvos, Bertil Tallbergin poika
 Georg Tallberg (s. 1961), kilpapurjehtija ja olympiamitalisti
 Gunnar Tallberg (1881–1931), liikkeenjohtaja ja kilpapurjehtija, Julius Tallbergin poika
 Henrik Tallberg (s. 1942), kilpapurjehtija, Eric Tallbergin poika
 Julius Tallberg (1857–1921), liikemies ja kauppaneuvos, Oy Julius Tallberg Ab:n perustaja
 Mathias Tallberg (s. 1960), kilpapurjehtija
 Peter Tallberg (1937–2015), kilpapurjehtija ja liikkeenjohtaja, Eric Tallbergin poika
 Teemu Tallberg (s. 1991), jääkiekkoilija

Muita
Tallberg, suomalainen monialayritys.
Eaton Power Quality

Eaton Power Quality on kansainvälisen Eaton Corporation -konsernin tytäryhtiö, joka valmistaa Suomessa katkeamattoman virransyötön varmistavia UPS-laitteita. Yhtiö toimi vuoteen 1996 saakka nimellä Fiskars Power Systems, jolloin emoyhtiö Fiskars myi sen Exide Electronicsille. UPS-liiketoiminnan noin 500 miljoonan markan liikevaihto oli tuolloin vajaa neljännes Fiskarsin koko liikevaihdosta.

Yhtiön Espoon Koskelossa sijaitsevassa tehtaassa on pari sataa työntekijää.

Lähteet 

Suomalaiset yritykset
HMS Veteran (D72)

HMS Veteran (viirinumerot D72) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin tammikuussa 1918 osana vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelmaa John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 30. elokuuta. Alus laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1919.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus palveli Atlantin laivaston 3. hävittäjälaivueessa, kunnes se siirrettiin 1920 Välimeren laivastoon. Alus siirrettiin 1926 edelleen Kiinan asemalle, josta se palasi kotimaahan. Alus poistettiin palveluksesta ja se sijoitettiin reserviin.

Toisen maailmansodan syttyessä alus oli telakalla, josta se palasi palvelukseen marraskuussa 1939 päällikkönään J. E. Broome. Alus liitettiin koeajojen päätyttyä joulukuussa Plymouthiin läntisen reitin 18. Hävittäjälaivueeseen saattueiden suojaksi. Alus määrättiin 3. tammikuuta 1940 yhdessä HMS Wandererin saattueen HG13F suojaksi. Alus erkani saattueesta palaten Plymouthiin. Veteran ja sukellusvene HMS H46 kolaroivat 7. helmikuuta suojatessaan lentotukialus HMS Ark Royalia.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston V- ja W-luokkien hävittäjät
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
John Brownin valmistamat alukset
Matti Hannus

Matti Hannus (s. 1947) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on Juoksija-lehden toimittaja. Hänet on palkittu Suomen Urheilumuseon kirjastotoimikunnan Vuoden urheilukirja -palkinnolla kahdesti henkilökohtaisesti (1980 ja 1990) ja kahdesti työryhmän jäsenenä (1996 ja 2006).

Hannus on kirjoittanut urheilusta 30 kirjaa, muun muassa Pertti Sankilammesta kirjan Voitin elämän. Kirja on Suomen vammaisliikunnan ensimmäinen elämäkertateos. Urheilun ohella se kirjaa merkittävällä tavalla myös invalidityön ja Kempeleen kunnan historiaa.

Hän on saanut myös Oulun OP:n vuoden 2009 Taitaja-stipendin.

Tunnetuimpia urheiluteoksia 
 Montreal olympiakirja, Mark Shearmanin kanssa, Vuoden urheilukirja (1976)
 Moskova olympiakirja, Mark Shearmanin kanssa (1980)
 Yleisurheilu - Tuhat tähteä (1983)
 Flying Finns (1988)
 Flying Finns Story of the Great Tradition of Finnish Distance Running and Cross Country Skiing (1990)
 Voitin elämän: Pertti Sankilammen kunnian latu (1994)
 Urheilu 2000, 5-osainen suurteossarja, Antti O. Arposen ja Antero Raevuoren kanssa, vuoden urheilukirja (1996)
 Kultaiset kentät - Suomen yleisurheilun vuosisata, Vuoden urheilukirja (1999)
 Martti Jukola – suomalaisen urheilun suuri tulkki, Antti O. Arposen ja Juha Kanervan kanssa, vuoden urheilujulkaisu (2000)
 Maailman paras maaottelu - Suomi-Ruotsi 75 vuotta (2000)
 Kalevan Kisat, Kalevan Malja - vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia, Matti Laitisen ja Seppo Martiskaisen kanssa (2002)
 Suomi voittoon – kansa liikkumaan, Suomen Urheiluliiton 100-v. historia (toimituskunnan jäsen), vuoden urheilukirja (2006)
 Olaveihin Suomi luotti - Mestarimailerit Salonen, Vuorisalo, Salsola (2009)

Lähteet

Oulun Op

Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Kallio (televisiosarja)

Kallio on suomalainen 8. helmikuuta 2010 alkanut komedia- ja draamasarja, jota esittää Nelonen. Televisiosarja sijoittuu Helsingin kantakaupunginosaan Kallioon. Sarjan pääosissa ovat Irina Pulkka, Mari Perankoski ja Tommi Liski. Sarjan on ohjannut Rike Jokela ja sen ovat käsikirjoittaneet Juha Jokela, Mari Perankoski sekä Tommi Liski.

Sarja kertoo pääasiassa Eevan ja Piitun elämästä, jotka ovat siskoksia. Ensimmäisessä jaksossa Eeva muuttaa sisarensa Piitun luokse asumaan. Piitu tapaa samalla hieman omituisen miehen Kimmon, joka herättää hänessä lämpimiä tunteita.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ohjelman virallinen internetsivu

Suomalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Wimbledonin tennisturnaus 1999

Wimbledonin tennisturnaus 1999 alkoi 21. kesäkuuta ja päättyi 4. heinäkuuta 1999. Kilpailu oli järjestyksessä 113:s. Pete Sampras voitti miesten kaksinpelin ja samalla 12. Grand Slam -voittonsa. Naisten kaksinpelin voitti Lindsay Davenport, joka saavutti toisen Grand Slam -voittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Mahesh Bhupathi ja Leander Paes ja naisten nelinpelin Lindsay Davenport ja Corina Morariu. Sekanelinpelin voittivat Lisa Raymond ja Leander Paes.

Sijoitetut pelaajat

Miesten kaksinpeli 
  'Pete Sampras (mestari)
  Patrick Rafter (välierät)
  Jevgeni Kafelnikov (3. kierros)
  Andre Agassi (loppuottelu)
  Richard Krajicek (3. kierros)
  Tim Henman (välierät)
  Mark Philippoussis (puolivälierät)
  Todd Martin (puolivälierät)
  Greg Rusedski (4. kierros)
  Goran Ivanišević (4. kierros)
  Gustavo Kuerten (puolivälierät)
  Carlos Moyà (2. kierros)
  Karol Kučera (4. kierros)
  Tommy Haas (3. kierros)
  Nicolas Kiefer (2. kierros)
  Félix Mantilla (2. kierros)

Naisten kaksinpeli
  Martina Hingis (1. kierros)
  Steffi Graf (loppuottelu)
  Lindsay Davenport (mestari)
  Monica Seles (3. kierros)
  Jana Novotná (puolivälierät)
  Venus Williams (puolivälierät)
  Arantxa Sánchez Vicario (2. kierros)
  Nathalie Tauziat (puolivälierät)
  Mary Pierce (4. kierros)
 -
  Julie Halard-Decugis (3. kierros)
  Amanda Coetzer (3. kierros)
  Sandrine Testud (3. kierros)
  Barbara Schett (4. kierros)
  Dominique Van Roost (4. kierros)
  Nataša Zvereva (2. kierros)
  Anna Kurnikova ''(4. kierros)

 Loppuottelut 

 Miesten kaksinpeli 
 Pete Sampras –  Andre Agassi 6–3, 6–4, 7–5

 Naisten kaksinpeli 
 Lindsay Davenport –  Steffi Graf 6–4, 7–5

 Miesten nelinpeli 
 Mahesh Bhupathi /  Leander Paes –  Paul Haarhuis /  Jared Palmer 6–7, 6–3, 6–4, 7–6

 Naisten nelinpeli 
 Lindsay Davenport /  Corina Morariu –  Mariaan de Swardt /  Olena Tatarkova 6–4, 6–4 

 Sekanelinpeli 
 Lisa Raymond /  Leander Paes''' –  Anna Kurnikova /  Jonas Björkman 6–4, 3–6, 6–3

Lähteet 
 Miesten ja sekanelinpelin tulokset ITF:n sivuilla 
 Naisten tulokset ITF:n sivuilla 

Wimbledonin tennisturnaukset vuosittain
Vuoden 1999 tennis
Kalastajatorpanajo

Kalastajatorpanajo (ruotsiksi Fiskartorpsloppet) oli Helsingissä ajettu autokilpailu. Siellä ajettiin 31. lokakuuta 1937 Grand Prix -kilpailu. Kilpailu ei kuulunut Grand Prix -kauden 1937 EM-kalenteriin, joten kilpailusta ei jaettu pisteitä. Kalastajatorpanajossa ajoi vain suomalaisia ja ruotsalaisia kuljettajia. Voiton vei suomalainen Karl Ebb, joka ajoi Mercedes-Benz SSK -autoa.

Katso myös
Kalastajatorppa

Lähteet 

Autourheilukilpailut
Vuoden 1937 urheilu
Suomen moottoriurheilukilpailut
Suomen moottoriradat
Helsingin urheilutapahtumat
Helsingin historia
Kabulin kansainvälinen lentoasema

Kabulin kansainvälinen lentoasema (paštuksi د حامد کرزي نړيوال هوايي ډګر‎, dariksi میدان هوائی بین المللی حامدکرزی)  on 16 kilometrin päässä Kabulin kaupungin keskustasta sijaitseva kansainvälinen lentoasema, joka toimii muun muassa maan kansallisen lentoyhtiön, Ariana Afghan Airlinesin solmukohtana. Lentoasemalla on yksi 3 500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä asfalttipäällysteinen kiitotie.

Lentoasema tunnettiin aikaisemmin nimillä Khwaja Rawašin kansainvälinen lentoasema ja Hamid Karzain kansainvälinen lentoasema. Nykyisen nimensä kenttä sai Talibanin otettua vallan Afganistanissa elokuussa 2021.

Historia
Kabulin lentoaseman rakennustyöt valmistuivat vuonna 1960. Rakennuttamisen rahoitti Neuvostoliitto. Neuvostoliiton hyökätessä Afganistaniin vuonna 1979 neuvostojoukot valtasivat lentokentän hieman ennen joukkojen rajanylitystä Afganistaniin.

Lentoaseman nykyinen uudempi terminaali rakennettiin vuosina 2005–2009 Japanin taloudellisella tuella. Asemaa oli vuonna 2012 tarkoitus laajentaa edelleen Japanin tuella.

Taliban valtasi Kabulin elokuussa 2021. Lentokenttä täyttyi kaupungista pakenevista. Yhdysvaltain joukot ottivat hallintaansa kaupungin lentoaseman, jolta eri maat järjestivät evakuointilentoja. Viimeiset yhdysvaltalaisjoukot lähtivät Afganistanista Kabulin lentoasemalta 31. elokuuta 2021. Talibanin taistelijat ottivat lentoaseman haltuunsa yhdysvaltalaisten lähdettyä.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Kotimaan liikenne 

 Ariana Afghan Airlines - Herat, Kandahar, Mazar-i-Sharif
 Kam Air - Mašhad, Mazar-i-Sharif, Tarin Kowt
 Pamir Airways - Faizabad, Herat

Kansainvälinen liikenne 

 Ariana Afghan Airlines - Ankara, Delhi, Dubai, Frankfurt, Istanbul (Atatürk), Jedda, Moskova (Sheremetyevo), Teheran (Imaami Khomeini), Ürümqi
 Indian Airlines - Delhi
 Kam Air - Almaty, Delhi, Dubai, Dušanbe, Islamabad, Mašhad, Peshawar, Ürümqi
 Pakistan International Airlines - Islamabad, Peshawar
 Pamir Airways - Delhi, Dubai
 Safi Airways - Dubai, Doha (4. maaliskuuta alkaen) Frankfurt, Kuwait

Rahtiliikenne 

 DHL International Aviation ME - Bahrain, Sialkot
 Emirates SkyCargo - Dubai

Lähteet

Aiheesta muualla 
Afganistanin siviili-ilmailujärjestön tietosivu lentoasemasta 

Afganistanin lentoasemat
Antti Holma (näyttelijä)

Antti Olavi Matias Holma (s. 6. joulukuuta 1982 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja kirjailija.

Elämä ja ura 
Holma syntyi Helsingissä ja kasvoi Sonkajärvellä. Holma kävi Kallion ilmaisutaidon lukion, minkä jälkeen hän haki opiskelemaan Teatterikorkeakouluun. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2008.

Teatterissa Holma on näytellyt Teatteri Takomossa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hänet palkittiin vuoden näyttelijätulokkaana vuoden 2010 Thalia-gaalassa. Loppuvuonna 2014 hän oli näyttelijänä viihdeohjelma Putouksen kuudennella tuotantokaudella. Vuonna 2015 hän on juontanut ohjelmia Kingi sekä Antti Holma Show.

Teatteriin hän on kirjoittanut myös itse esittämiään monologi- ja laulutuotantoja, joista Rakastaja (2012) käsitteli rakkauden etsimistä ja Johtaja (2012) valtaa. Rakastaja on esitetty myös kuunnelmana Radioteatterissa.

Holman esikoisromaani Järjestäjä ilmestyi syksyllä 2014, ja sen on kerrottu liittyvän Rakastajan ja Johtajan kanssa samaan trilogiaan. Romaani sai erikoismaininnan Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoraadilta.

Holma esittää tammikuussa 2018 ensi-iltaan tulleessa Cheek-elokuvassa Veljeni vartija Cheekia ja hänen kaksoisveljeään.

Holma on ollut vuodesta 2018 naimisissa harpisti Emmanuel Ceyssonin kanssa. He asuvat Los Angelesissa. 

Holma on suhtautunut kriittisesti useihin töihinsä: Vuonna 2022 ilmestyneessä haastattelussa hän ei pitänyt itseään riittävän hyvänä näyttelijänä. Radio Sodoma - ja Auta Antti -sarjojen huumori ei häntä naurata, eikä hän halua tehdä sitä. Somevaikuttajan työ oli hänestä "niljaisinta paskaa, mitä maailmassa on".

Filmografia

Näyttelijänä

Teatteri 
 Perheenjäsen (Teatteri Takomo)
 Amijima (Suomen Kansallisteatteri)
 Kaukana paha maailma (Suomen Kansallisteatteri)
 Kuninkaan kädet (Suomen Kansallisteatteri)
 Lasinen eläintarha (Suomen Kansallisteatteri)
 Kaupunkiketut (Suomen Kansallisteatteri)
 Johtaja (Teatteri Takomo)

Elokuvat

Televisiosarjat

Podcastit 
 Radio Sodoma (2017–) Yle Areena
 Auta Antti (2018–2019) RadioPlay
Antti Holman oopperajuhlat (2020) Yle Areena
Antin Palautepalvelu (2021–) PodMe
Antin koulumatka (2022–) PodMe

Kirjoittajana
Johtaja (2012), näytelmä, kantaesitys Teatteri Takomo
Rakastaja (2013), kuunnelma, Radioteatteri
Järjestäjä (2014), romaani, Otava
Kauheimmat runot (2015), runokokoelma, Otava
 Radio Sodoma (2017), kuunnelma, Yle
 Kaikki elämästä(ni) (2020), Otava

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sodoman Seudun Sanomat
Radio Sodoma Yle Areenassa

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset juontajat
Podcast-juontajat
Amerikansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset tietokilpailujuontajat
Elna

Elna on pohjoismainen naisen etunimi. Se on syntynyt lyhentymänä kreikkalaisperäisestä nimestä Helena, joka tarkoittaa loistavaa. Elnan nimipäivä on 10. helmikuuta. Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan Elna-nimisiä on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 5 5669 naista ja alle 10 miestä.

Tunnettuja Elnoja

Luettelon henkilöt ovat suomalaisia.
Elna Hellman, näyttelijä
Elna Kiljander, arkkitehti ja sisustussuunnittelija
Elna Korven-Korpinen, näytelmäkirjailija
Elna Nieminen, farmakologi ja Lääkelaboratorion professori
Elna Pelkonen, kirjailija
Elna Roos, kirjailija
Elna Wichmann, musiikkikirjailija

Lähteet

Etunimet
Brujerizmo


Brujerizmo on meksikolaisen Brujería-yhtyeen albumi, joka julkaistiin Roadrunner Records -levymerkillä 7. marraskuuta 2000. Billboardin Top Latin Albums -listalla levy ylsi 40. sijalle.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Juan Brujo – laulu
 Asesino – kitara, basso
 Fantasma – basso, laulu
 Güero Sin Fe – basso, laulu
 Greñudo – rummut
 Hongo – basso, kitara
 Pinche Peach – laulu
 Pititis – laulu
 Hongo Jr. – rummut
 Cristo de Pisto – kitara
 Marijuano Machete – laulu

Arvostelut 
 Allmusic: 
 NME:

Lähteet 

Brujerían albumit
Vuoden 2000 albumit