joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Harrastajateatterikesä

Harrastajateatterikesä on vuosittain Jyväskylässä järjestettävä, valtakunnallisesti avoin festivaali kaikille harrastajateatteriryhmille.

Tapahtuma on lunastanut paikkansa yhtenä teatterintekijöiden ja -kokijoiden merkittävimpänä kohtaamispaikkana. Katselmukseen valitaan vuosittain 6-8 ryhmää ympäri Suomen esitystallenteiden perusteella. Katselmukseen valitut ryhmät saavat palautteen esityksestään ammattitaitoiselta raadilta. Raati jakaa myös tapahtuman päätöstilaisuudessa kannustusrahaa haluamalleen ryhmälle tai ryhmille.

Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1973 Seinäjoella. Vuonna 2016 tapahtuman järjestäminen siirrettiin Jyväskylään.

Tapahtuman järjestäjät 

Tapahtuman päävastuullinen järjestäjä on vuodesta 2010 alkaen Suomen Harrastajateatteriliitto. Se toteutetaan tiiviissä yhteistyössä Jyväskylän kaupungin ja Jyväskylän kaupunginteatterin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Harrastajateatterikesän kotisivut
Suomen Harrastajateatteriliiton kotisivut

Teatteritapahtumat Suomessa
Seinäjoen tapahtumat
Jyväskylän tapahtumat
Harrastajateatteri
Harrastustapahtumat
Igglo

Igglo on suomalainen vuokranantajia ja vuokralaisia yhdistävä palvelu joka aloitti nykytoimintansa vuonna 2017. Palvelu toimii ns. käännetyllä mallilla jossa vuokranantajat löytävät itselleen sopivan vuokralaisen.  Yrityksen historia ulottuu vuoteen 2006, jolloin se tuli tunnetuksi kiinteistövälitystoiminnasta.

Historia 

Yritys aloitti toiminta vuonna 2006. Se sai julkisuutta valokuvaamalla pääkaupunkiseudun kaikki talot omaan verkkopalveluunsa ja kertomalla puolittavansa välityspalkkiot. Igglon perustivat markkinointiviestintäkonserni Taivaan hallituksen puheenjohtaja ja perustaja Jussi Nurmio sekä Mikko Ranin, näyttelijä Matti Raninin poika. Varatoimitusjohtajana toimi kiinteistönvälitysyritys Huoneistokeskuksen entinen toimitusjohtaja Matti Kasso, kunnes hän jätti yrityksen tammikuussa 2008. Igglo laajeni Norjan markkinoille huhtikuussa 2007. Yritys kohtasi kuitenkin vaikeuksia markkinoilla ja tammikuussa 2008 Igglon Norjan toiminnot haettiin konkurssiin.

Aikaisemmassa Igglon verkkopalvelussa oli mahdollista käyttää Korvamerkintä- ja Hiljainen myynti -palveluita. Korvamerkinnän avulla asukkaat pystyivät esivaraamaan taloja tai alueita, joihin haluaisivat muuttaa. Hiljaisen myynnin kautta puolestaan asunnon omistaja pystyi tunnustelemaan kotinsa kysyntää. Tämän lisäksi verkkopalvelussa oli käytössä muun muassa Google Maps -kartta sekä kolmiulotteinen sisustuskone.

Igglo Oy toimi vuoteen 2008 asti myös kiinteistönvälitysyrityksenä pääkaupunkiseudun ja Turun alueilla. Igglo oli pääkaupunkiseudun kolmanneksi suurin välitystoimisto, ja sen palveluksessa oli yli seitsemänkymmentä henkeä. Lokakuussa 2006 Benchmark Capital Europe ja Taivas Group sijoittivat yritykseen yhteensä 12,5 miljoonan euroa. Syyskuussa 2008 Helsingin Sanomat Oy kertoi ostavansa Igglon. Igglon kerrottiin lopettavan asunnonvälityksen, mutta sen verkkopalvelu, tietosisältö sekä Igglo-tavaramerkin käyttöoikeudet siirtyvät Helsingin Sanomille.

Vuokranvälityspalvelu 2017 

Kesäkuussa 2017 Igglo-brändi palasi kuluttajamarkkinoille vuokrapalvelun muodossa. Uudessa palvelussa vuokranantajat ja asuntoa etsivät voivat löytää toisensa suoraan älypuhelinsovelluksen avulla. Uuden palvelun takana on alkuperäinen perustajajoukko, Jussi Nurmion johdolla. Palvelun on tarkoitus laajentua ulkomaille.

Lähteet 
   
 Lehtistötiedote 18.10.2006 
 Tietokone-lehden artikkeli 14.12.2007 
 NA24.no artikkeli 30.1.2008  
 YLE: Igglon velkoja sulatellaan saneerauksessa 6.2.2009

Aiheesta muualla 
 Igglo.fi

Suomalaiset yritykset
Aallokemuunnos

Aallokemuunnos on uusimpia digitaalisen signaalinkäsittelyn menetelmiä. Se on korvaamassa monessa sovellutuksessa diskreetin Fourier-muunnoksen. Toisin kuin Fourier-muunnoksessa, joka määrittelee signaalin jatkuvien trigonometristen funktioiden lineaarikombinaationa, Aallokemuunnoksessa signaalin muodostavat
osafunktiot ovat lokaaleja.

Aallokemuunnos tehdään suodattamalla syötesignaali käyttäen kantafunktiosta johdettujen aalloke- ja skaalausfunktioiden eri tavalla skaalattuja ja aika-avaruudessa siirrettyjä variaatioita.

Aaltoliike
Kuvankäsittely
Särmäys

Särmäyksellä tarkoitetaan metalliteollisuudessa 
ohutlevyn taivuttamista siihen tarkoitetulla laitteella, jota nimitetään särmäyspuristimeksi. Särmäyksellä tarkoitetaan lyhyesti metallilevyn taivuttamista.

Särmäyspuristin koostuu erilaisista osista, joita ovat muun muassa akselit, ylä- ja alatyökalut. 
Särmäyspuristimessa on yleisesti kaksi Y-akselia kuvaamassa sylintereitä jotka liikkuttavat joko ylä- tai alaterää. 
X-akseli on poikkeuksetta ns. takavaste, johon taivutettava kappale nojataan oikean taivutuskohdan varmistamikseksi. 
Mallista ja merkistä riippuen akseleita on 2–10 kappaletta. Akseleita kuvataan poikkeuksetta kirjaimilla, esimerkiksi R1, R2, Z1 ja Z2 jne.

Metallilevy taivutetaan ylä- ja alaterän välissä hydrauliikan tai paineilman voimalla. 
Särmäyksessä metallilevy taivutetaan yleisesti kylmänä. Vain poikkeustapauksissa levyä lämmitetään taivuttamisen helpottamiseksi. Tällöin kyseessä voi olla esimerkiksi todella paksu materiaali, joita käytetään esimerkiksi telakoilla. 

Särmäämällä voidaan valmistaa erilaisia tuotteita metallista, jotka joko särmäyksen jälkeen ovat saman tien valmiita tuotteita tai sitten ne jatkokäsitellään tavalla tai toisella, esimerkiksi maalataan tai hitsataan.

Särmäyksessä käytetään yleisesti tuotteen käyttötarpeen mukaan suunniteltua taivutussädettä (lyhenne=r eli lat. radius).
Särmäyspuristimia on erilaisia ja eri kokoisia käyttötarpeen mukaan. Tunnettuja merkkejä ovat muun muassa Amada, MVD , Triumpf, Aliko ja Finnpower.

Nykyisin laitteet ovat poikkeuksetta CNC-ohjattuja. Myös taivutusautomaatteja on jo olemassa, sekä erilaisia robottiversioita. 
Nämä voivat olla täysin automatisoituja tai puoliksi automatisoituja, jolloin laitteen käyttäjä hoitaa esimerkiksi tuotteen lastauksen lavalle. Täysin automatisoidussa versiossa esimerkiksi toinen robotti hoitaa särmäyksen jälkeen jatkotyövaiheet.

Katso myös
Taivutus (metallioppi)

Aiheesta muualla

Metalliteollisuus
Kaarlo Pitsinki

Kaarlo Vilhelmi Pitsinki (27. joulukuuta 1923 Kemi – 26. elokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) puoluesihteerinä vuosina 1957–1966 ja Uudenmaan läänin maaherrana vuosina 1966–1982. Hän oli myös kansanedustajana vuosina 1958–1966. SDP:ssä Pitsinki edusti puolueen oikeaa laitaa. 

Pitsinki erosi SDP:stä 1982 ja toimi Kansalaisvallan liiton eli entisen Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen puheenjohtajana.

Tausta
Pitsingin vanhemmat olivat laitosmies Kaarlo Vilhelmi Pitsinki ja Aune Ester Aaltonen. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1945 Kemin lyseosta ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1949.

Uransa alussa Pitsinki oli ennakonpidätyksen valvojana Helsingin verovirastossa vuodet 1949–1950, SDP:n toimitsijana 1950–1951, Kiljavan ammattiyhdistysopiston tilapäisenä tietopuolisten aineiden opettajana 1951–1955 ja Talouspoliittisen suunnittelutoimiston tilapäisenä apulaispäällikkönä vuonna 1956.

Politiikka
Pitsingin poliittinen ura lähti nousuun hänen työskennellessään pääministeri K.-A. Fagerholmin sihteerinä vuosina 1956–1957 ja SDP:n puoluesihteerinä vuosina 1957–1966. Pitsinki valittiin eduskuntaan vuoden 1958 vaaleissa Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja jatkokausille Helsingin kaupungin vaalipiiristä vuosien 1962 ja 1966 vaaleissa. Hän oli valitsijamiehenä vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa.

Eduskunnasta Pitsinki siirtyi Uudenmaan läänin maaherran virkaan, jossa hän toimi vuosina 1966–1982. Presidentti Mauno Koivisto erotti Pitsingin yleisen edun vuoksi vuonna 1982. Syynä olivat Uudenmaan läänin huonot henkilösuhteet. Pitsinki jatkoi poliittista toimintaansa Kansalaisvallan liiton puheenjohtajana. Puolue jäi ilman kansanedustajia vuosien 1979 ja 1983 vaaleissa, ja se poistettiin puoluerekisteristä joulukuussa 1983.

Yksityiselämä
Pitsingillä oli ensimmäisestä avioliitostaan (1950–1988) kaksi poikaa.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerit
Uudenmaan läänin maaherrat
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Helsingin vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1923 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Jaksollinen desimaaliluku

Jaksollinen desimaaliluku on desimaaliluku, jonka desimaaleissa toistuu jokin numero tai numerosarja äärettömän monta kertaa peräkkäin. Jokainen jaksollinen luku on rationaaliluku. Jaksollista desimaalilukua merkitään vetämällä viiva toistuvan numeron tai numerosarjan yläpuolelle.

Esimerkkejä

Murtoluvut jaksollisina desimaalilukuina 

Kun supistettu murtoluku p/q muunnetaan desimaaliluvuksi, saadaan päättyvä desimaali­luku vain, jos nimittäjä q ei ole jaollinen muulla alku­luvulla kuin 2 ja 5. Muussa tapauksessa saadaan aina päättymätön jaksollinen desimaali­luku, jossa jakson pituus voi olla enintään q - 1 numeroa. Niinpä esimerkiksi 
 1/7 = , 
missä jakson pituus on kuusi numeroa. Jakso saattaa kuitenkin olla myös tätä lyhyempi, jolloin sen pituus on jokin q-1:n tekijä. Niinpä esimerkiksi 
 1/3 = 
 1/9 =  ja
 1/11 = . 

Jos nimittäjä on jaollinen 2:lla tai 5:llä, jakso ei ala välittömästi desimaalipilkun jälkeen vaan myöhemmin, esimerkiksi 
 .

Jaksollinen desimaaliluku, jossa jakso alkaa välittömästi desimaalipilkun jälkeen, voidaan muuntaa murtoluvuksi jakamalla jakso luvulla, jossa on yhtä monta yhdeksikköä kuin jaksossa on numeroita. Näin saatu murtoluku supistetaan, jos mahdollista.  Esimerkiksi 
, ja
,
sillä murtoluku 153846/999999 voidaan supistaa tekijällä 76923, jolloin saadaan 2/13.

Jos jakso ei ala välittömästi desimaali­pilkun jälkeen, luku kerrotaan sopivalla kymmenen potenssilla ja lopuksi jaetaan samalla luvulla. Esimerkiksi:

Katso myös 
 0,999...
 Kymmenjärjestelmä

Rationaaliluvut
Isyystutkimus

Isyystutkimus on oikeusgeneettinen toimenpide, joka tehdään lastenvalvojan tai oikeusistuimen määräyksestä osana isyyden tutkimusta.

Suomessa isyystutkimuksella pyritään selvittämään, kuka on lapsen biologinen isä. Tutkimus tehdään tuomioistuimen määräyksestä, kun lapsi tai hänen äitinsä on oikeudessa nostanut kanteen isyyden vahvistamiseksi ja isäksi väitetty henkilö ei jostain syystä ole halukas tunnustamaan isyyttään. Vastaavasti myös mies, joka vaatii itselleen lapsen isyyttä, voi vaatia tehtäväksi isyystutkimusta. Myös lastenvalvoja puolestaan voi määrätä isyystutkimuksen tehtäväksi, jos mies vaatii tätä. 

Miehellä ei kuitenkaan ole oikeutta vaatia isyystutkimusta, mikäli äiti on avioliitossa toisen miehen kanssa eikä äiti halua miehen tunnustavan isyyttään.

Kuitenkin Unicefin lapsen oikeuksien sopimuksessa mainitaan, että "Lapsella on lähtökohtaisesti oikeus elää vanhempiensa kanssa, jos hänellä on hyvä ja turvallista olla heidän kanssaan. Vanhemmistaan erossa asuvalla lapsella on oikeus tavata ja pitää säännöllisesti yhteyttä kumpaankin vanhempaansa".

Isyystutkimus tehdään pääsääntöisesti äidistä, lapsesta ja isäksi epäillystä miehestä. Näiltä voidaan myös ottaa tutkimukseen tarvittava verinäyte tahdonvastaisesti. Tarvittaessa tutkimus voidaan tehdä myös kuolleen miehen tai naisen ruumiista otetusta näytteestä tai tämän lapsen isovanhemmista. Isovanhempia ei kuitenkaan voida velvoittaa suostumaan tutkimukseen vastoin tahtoaan. Tutkimuksen suorittaa joko Terveyden ja hyvinvoinnin laitos tai Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen laitos.

Isyystesti keksittiin 1960-luvulla kun HLA-tyypittely tuli mahdolliseksi.

Lähteet

Muualla aiheesta
Laki oikeusgeneettisestä isyystutkimuksesta (378/2005)
Isyyslaki (700/1975)
Ylen Elävä arkisto: Isyyden tunnustaminen on koruton riitti

Perheoikeus
Kaavain

Kaavain (eli malline, kaavalevy, luotta, sabloni tai sapluuna) on mallilevy, jonka ääriviivojen tai reikien mukaan kappale tai kuvio voidaan tehdä. 

Tavallinen kaavaimen käyttötarkoitus on piirtäminen. Nykyisin kaavain on tehty useimmiten muovista; siinä on piirrettävän aiheen (esimerkiksi ruusun) ääriviivat. Asettamalla kaavain paperin päälle sen avulla voidaan piirtää aiheen ääriviivat. Piirtämisen aikana kaavain on pidettävä paikallaan. Jos se lipsuu, piirtovaihe ”menettää tasapainonsa”. Kaavaimella piirto on useimmiten helpompaa kuin piirtäminen mallista.

Silkkipainossa eli serigrafiassa käytetään myös sapluunaa, joka on kiinnitetty seulakankaalle. Sapluuna voidaan valmistaa  leikkaamalla tai valottamalla suoraan seulakankaalle siveltyyn emulsioon. Painettaessa painoväri pääsee seulakankaan läpi painopinnalle vain niistä kohdista, joissa sapluunassa on aukko.

Teknisen piirustuksen kaavaimet

Teknisessä piirtämisessä käytettävät kaavaimet sisältävät valmiiksi oikeaan mittakaavaan mitoitettuja reikiä, joiden avulla aikaansaadaan haluttu symboli tai merkki.

Lähteet 

Tekninen piirtäminen
Maalausvälineet
Lepuski

Lepuski on ilmaislehti ja asukaslehti, jonka jakelualue kattaa Suur-Leppävaaran. Lehteä julkaisee Leppävaara-seura. Lehden päätoimittaja on Arja Salmi, ja vastaava päätoimittaja Pirjo Toivonen. Lehti ilmestyy myös digitaalisena, ja sen saa tilaamalla maksutta.

Lehti on alkanut ilmestyä 1993, ja sen kustantaja on vaihdellut. Se ilmestyy kolme-neljä kertaa vuodessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vanhat numerot verkossa

Ilmaisjakelulehdet
Kaupunkilehdet
Leppävaara
Bryan Smolinski

Bryan Smolinski (s. 27. joulukuuta 1971 Toledo, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut NHL-jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Sukutaustaltaan hän on puolalainen.

Smolinski kasvoi Luoteis-Ohiossa pelaten Michiganin yliopiston joukkueessa, kunnes Boston Bruins varasi hänet NHL:ään vuonna 1990 varausnumerolla 21. Pian hänet kuitenkin vaihdettiin Pittsburgh Penguinsiin. Kauden jälkeen hän ei saanut seuran kanssa sopimusta aikaiseksi, ja hän palasi IHL-liigaan. Jo marraskuussa New York Islanders hankki Smolinskin riveihinsä.

Smolinski pelasi Islandersissa kolmen kauden ajan, kunnes hän suuren kaupan seurauksena siirtyi Los Angeles Kingsiin.

Neljän kauden jälkeen Smolinski vaihdettiin Ottawa Senatorsiin. Smolinski on vaihtojen seurauksena piipahtanut myös Chicagossa ja Vancouverissa. Smolinski pelasi viimeisen kautensa NHL:ssä 2007–2008 Montreal Canadiensissa. Hän pelasi yhteensä 1 056 runkosarjaottelua, joissa hän teki 274 maalia, 377 syöttöä ja 651 saavutti tehopistettä. Hän pelasi 123 pudotuspeliottelua ja saavutti niissä  tehopisteet 23+29=52.	

Uransa kaksi viimeistä kautta hän pelasi IHL-sarjassa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Boston Bruinsin varaamat pelaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Vesikäärmeen tähdistön tähdistä

Luettelo Vesikäärmeen tähdistön tähdistä kirkkausjärjsetyksessä:

Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
 HD numero Henry Draper -luettelossa
 HIP numero Hipparcos-luettelossa
 RA Rektaskensio
 DEC Deklinaatio
 Vis Näennäinen kirkkaus
 Abs Absoluuttinen kirkkaus

Lähteet
Helena Juntunen

Helena Maria Juntunen (s. 9. maaliskuuta 1976 Oulu) on suomalainen ooppera­laulaja, ääni­alaltaan sopraano. Juntunen teki ensimmäisen teatteri­roolinsa kymmenen­vuotiaana. Juntunen aloitti laulun opiskelun 15-vuotiaana Oulun konservatoriossa Airi Tokolan opetuksessa. Sibelius-Akatemiassa hän opiskeli vuodesta 1996 Anita Välkin johdolla. Hän on valmistunut musiikin maisteriksi.

Ura 

Juntunen voitti Timo Mustakallio -kilpailun vuonna 2000 ja Lappeen­rannan laulu­kilpailut vuonna 2002. Vuonna 2006 Juntuselle myönnettiin Karita Mattila -palkinto. Juntunen on voittanut myös Tampereen oopperan Grand Prix’n ja osallistunut BBC Cardiff Singer of the World -kilpailuun.

Juntunen on laulanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Savon­linnan ooppera­juhlilla. Ulko­mailla hän on esiintynyt Wienissä, Aix-en-Provencessa, Brysselin La Monnaie'ssa, Flaamin kuninkaallisessa oopperassa, Luxem­burgissa ja Japanissa. Hänen ensi­esiintymisensä New Yorkin Carnegie Hallissa oli lokakuussa 2003.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Suomalaiset sopraanot
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Kusti Eskola

Kustaa Oskari (Kusti) Eskola (19. elokuuta 1911 Sievi – 20. heinäkuuta 2003) oli suomalainen poliitikko.

Eskola istui Maalaisliiton kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1945–1962. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvon 1967. 

Eskola meni vuonna 1936 naimisiin Elsa Loviisa Kaskelan kanssa, ja hänellä oli vuonna 1948 syntynyt tytär Raija.

Ministeriydet 
 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri sekä II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Kekkosen IV hallituksessa 1953
 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri sekä maatalousministeri Sukselaisen I hallituksessa 1957
 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Fagerholmin III hallituksessa 1958–1959

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Maanviljelysneuvokset
Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Sievin kunnanvaltuutetut
Suomen maatalousministerit
Oulun vaalipiiri
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Lilli Paasikivi

Lilli Katriina Paasikivi-Ilves (s. 22. heinäkuuta 1965 Imatra) on Suomen Kansallisoopperan taiteellinen johtaja ja mezzosopraano. Hän on toiminut oopperan taiteellisena johtajana 1. elokuuta 2013 alkaen. Kausi jatkuu vuoteen 2023.

Elämä ja ura
Paasikivi valmistui ylioppilaaksi Tiirismaan lukiosta 1986. Hän suoritti Tukholman musiikkikorkeakoulussa lauludiplomin vuonna 1992 ja opiskeli Lontoossa Royal College of Musicin oopperakoulutuksessa 1990–1994 (Postgraduate ja Opera School). Hän osallistui Lappeenrannan yksinlaulukilpailuihin vuonna 1992 ja Mirjam Helin -laulukilpailuun vuonna 1994. Paasikivi tuli Suomen kansallisoopperaan solistiharjoittelijaksi vuonna 1995 ja kuului kansallisoopperan solistikuntaan vuosina 1998–2013.

Paasikivi on esiintynyt muun muassa Berliinin, Lontoon, Los Angelesin, Münchenin ja New Yorkin filharmonikoiden solistina ja tehnyt lukuisia äänityyppinsä keskeisiä rooleja niin kotimaassa kuin ulkomailla. Pariisin Châtelet-teatterissa hän lauloi Kaija Saariahon Kaukainen rakkaus -oopperassa, Aix-en-Provencen musiikkijuhlilla hän esiintyi Toshio Hosokawan Hanjo-oopperan kantaesityksessä sekä Sir Simon Rattlen ja Berliinin filharmonikoiden Ring-projektissa Frickan roolissa. Paasikivi lauloi Frickan roolin myös Hampurin valtionoopperassa Simone Youngin johdolla.

Kansallisoopperan taiteellisena johtajana Paasikivi on taiteellisen sisältösuunnittelun rinnalla uudistanut oopperan toimintaa. Hänen lanseeraamiinsa erityisprojekteihin lukeutuu muun muassa pitkäaikainen Opera Beyond -projekti, joka tutkii uusien teknologisten mahdollisuuksien soveltamista oopperassa ja baletissa.

Paasikivi toimi Pyhäniemen kartanon konserttisarjan taiteellisena johtajana vuosina 2010–2015. Vuonna 2016 hän perusti Varsinais-Suomen Kiskoon Sydänkesän säveliä -festivaalin.

Vuonna 2008 Paasikivi sai Pro Finlandia -mitalin tunnustuksena taiteellisista ansioista. Vuonna 2017 Paasikivelle myönnettiin Suomen Leijonan komentajamerkki.

Paasikiven puoliso on viulumusiikin lehtori Jaakko Ilves. Heillä on kaksi lasta.

Lähteet

 Kuka kukin on 2007
 RSO:n konsertin 19.9.2007 käsiohjelma

Viitteet

Suomalaiset mezzosopraanot
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Johanna Rusanen-Kartano

Katri Johanna Rusanen-Kartano (aik. Rusanen-Kuhlman; s. 30. heinäkuuta 1971 Kuopio) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano).

Rusanen on laulanut eri oopperoissa muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla, Kansallisoopperassa, Berliinissä, Moskovan Bolšoi-teatterissa sekä Oulussa ja Kuopiossa. Oopperaroolien lisäksi hän on antanut konsertteja ja esiintynyt monenlaisten orkesterien solistina Leningrad Cowboysia myöten.

Rusanen voitti vuonna 1995 Timo Mustakallio -laulukilpailun ja jakoi vuonna 1996 Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen naisten sarjan ykköstilan Camilla Nylundin kanssa. Rusanen sai Karita Mattila -palkinnon vuonna 2001. Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin 2021.

Johanna Rusanen-Kartanon puoliso on Antti-Pekka Kartano ja veli oopperalaulaja Ville Rusanen.

Rooleja 
 Tuomas Kantelisen Paavo Nurmi-oopperan Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni naispääosa (2000)
 Alban Bergin Wozzeckin Marie
 Pjotr Tšaikovskin Jevgeni Oneginin Tatjana
 Charles Gounodin Faustin Margareta
 Richard Wagnerin Valkyyrian Ortlinde  
 Giuseppe Verdin  Aidan Ylipapitar 
 Giuseppe Verdin Naamiohuvien Amelia
 Mozartin Taikahuilun Ensimmäinen nainen
 Giacomo Puccinin La bohèmen Mimi 
Lähde:

Lähteet

Suomalaiset sopraanot
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Camilla Nylund

Camilla Nylund (s. 11. kesäkuuta 1968 Vaasa) on suomalainen oopperalaulaja. Hänen äänialansa on sopraano.

Ura 

Vaasalaissyntyinen Camilla Nylund aloitti laulu­opintonsa Salzburgissa Mozarteumissa, missä hänelle myönnettiin vuonna 1995 Lilli Lehman -mitali. Seuraavana vuonna hän jakoi voiton Lappeenrannan laulu­kilpailussa Johanna Rusasen kanssa. Vuonna 2001 Nylund sai Christel Goltz -palkinnon. Nylund loi kansain­välistä uraa erityisesti Dresdenissä Semperoperissa, joka myönsi hänelle vuonna 2008 arvonimen Kammersängerin. Vuonna 2013 Nylundille myönnettiin Pro Finlandia -mitali.. Vuoden 2017 Gigli gaala­konsertissa Camila Nylund sai Beniamino Gigli -palkinnon tunnustuksena suomalaisen laulu­taiteen edistämisestä. Eurooppalainen kulttuurifoorumi myönsi 2022 Nylundille Eurooppalaisen kulttuuripalkinnon.

Vuodesta 1995 vuoteen 1999 Nylund kuului hannoverilaisen Niedersächsischen Staatsoperin solisti­kuntaan. Hänen ensie­siintymisensä Suomen Kansallis­oopperassa oli 1996 ja Savonlinnan ooppera­juhlilla hän esiintyi Taikahuilun Paminan osassa kesällä 1997.

Vuodet 1999–2001 Nylund oli kiinnitettynä Dresdenin Semperoperin solisti­kuntaan, jonka jälkeen hän oli talon vakituinen vierailija vuoteen 2011. Nylund on myös esiintynyt seuraavissa ooppera­taloissa: La Fenice (Venetsia), Carlo Fenice (Genova), Vlaamse Opera, die Deutsche Oper Berlin, Staatsoper Köln, Staatsoper Hamburg, Kööpenhaminan kuninkaallinen ooppera, die Deutsche Oper am Rhein ja De Nederlandse Opera. Vuonna 2004 Nylund lauloi Zürichissä Leonoren roolin Fideliossa Nikolaus Harnoncourtin johtamassa esityksessä ja sitten Simon Rattlen johtamana. Hän menestyi Straussin Salomessa 2005 niin Kölnissä kuin Wienin valtion­oopperassa.

Oopperan lisäksi Camilla Nylund esiintyy säännöllisesti kansain­välisten orkestereiden sopraano­solistina ja johtavien kapelli­mestarien kanssa.

Oopperaroolit 

Nylundin tärkeimpiä rooleja ovat olleet:

 Salome (Salome)
 Arabella (Arabella)
 Leonore (Fidelio)
 kreivitär Almaviva (Figaron häät)
 Pamina (Taikahuilu)
 Fiordiligi (Così fan tutte)
 Vitellia (La clemenza di Tito)
 Micaëla (Carmen)
 Antonia (Hoffmannin kertomukset)
 Agathe (Taika-ampuja)
 Eva (Nürnbergin mestarilaulajat)
 Freia (Reininkulta)
 Gutrune (Jumalten tuho)
 kreivitär (Capriccio)
 Rosalinde (Lepakko)
 Lisa (Hymyn maa)
 Mimi (La bohème)
 Nitocris (Belsazar)
 Tatjana (Eugen Onegin)
 Anne Trulove (The Rake’s Progress)
 marsalkatar (Ruusuritari)
 Elisabeth (Tannhäuser)
 Ariadne (Ariadne Naxoksella)
 Rusalka (Rusalka)

Diskografia 

 Beethoven: Fidelio (DVD). Opernhaus Zürich, Chor und Orchester des Opernhauses Zürich, Nikolaus Harnoncourt, kapellimestari; Jürgen Flimm, ohjaaja. 2004
 Langgaard: Antikrist. Danish National Symphony Orchestra and Choir/DR; Thomas Dausgaard, kapellimestari; Staffan Valdemar Holm, ohjaaja. 2002
 Wagner: Tannhäuser, Elisabeth (DVD), Festspielhaus Baden-Baden 2008, kapellimestari Philippe Jordan, ISDN 978-3-941311-12-1

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut 

Suomalaiset sopraanot
Pro Finlandia -palkitut
Beniamino Gigli -palkinnon saajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Kustaa Vaasan tie

Kustaa Vaasan tie () kulkee Helsingissä Hämeentien ja Hermannin rantatien risteyksestä Koskelan eritasoliittymään Lahdenväylän alkuun, ja se on osa valtatietä 4, valtatietä 7 ja eurooppatietä 75. Tietä pitkin kulkee raitiotie Koskelan raitiovaunuvarikolle.

Kustaa Vaasan tie erottaa toisistaan Kumpulan ja Toukolan kaupunginosat.

Historia 
Tie sai nykyisen nimensä vuonna 1950, Helsingin 400-vuotisjuhlien yhteydessä, Helsingin perustajan Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan (1496–1560) mukaan. Aikaisemmin sen nimenä oli ollut Toukolantie lukuun ottamatta nykyisen tien pohjoisinta osaa, joka oli ollut osa Pasilan aseman tienoilta Vanhaankaupunkiin saakka ulottuvaksi suunniteltua, mutta suurimmalta osaltaan rakentamatta jäänyttä Kumpulantietä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Helsingin kadut
Kumpula
Toukola
Koskela
Ektomorf

Ektomorf on unkarilainen metallimusiikkiyhtye. Sen musiikissa sekoittuu voimakkasti thrash metal, alternative metal, hardcore punk ja romanien kansanmusiikki.

Historia

Ektomorfin perustivat veljekset Zoltán Farkas (laulu, kitara) and Csaba Farkas (basso) vuonna 1994. Yhtye sai pian levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa ja saavutti suosiota valtakunnallisesti. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi rumpali József Szakács, ja he ryhtyivät levyttämään Kalyi Jag -albumia, jota myytiin ympäri maailmaa. Kriitikoiden mukaan musiikillisesti yhtye kuulostaa paljon Sepulturalta ja Soulflyltä, riffit ovat hyvin pitkälti samanlaiset, ja jopa laulaja Zoltán Farkas huutaa samalla tyylillä kuin Max Cavalera.

Joulukuusta 2005 helmikuuhun 2006 yhtye kiersi Eurooppaa yhdessä Children of Bodomin ja One Man Army and the Undead Quartetin kanssa.

Jäsenet

 Zoltán Farkas – laulu, kitara
 Csaba Farkas – basso
 József Szakács – rummut
 Tamás Schrottner – kitara

Albumit

 Hangok (1996)
 Ektomof (1998)
 Kalyi Jag (2000)
 I Scream Up To The Sky (2002)
 Destroy (2004)
 Instinct (2005)
 Outcast (2006)
 What Doesn´t Kill Me... (2009)
 Redemption (2010)
 The Acoustic (2012)
 Black Flag (2012)
 Retribution (2014)
Aggressor (2015)
Fury (2018)

Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Official MySpace

Unkarilaiset metalliyhtyeet
Julian Lennon

John Charles Julian Lennon, tunnetaan paremmin nimellä Julian Lennon (s. 8. huhtikuuta 1963 Liverpool, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta), on brittiläinen laulaja, lauluntekijä, muusikko, ja John Lennonin vanhin lapsi. Hänen äitinsä oli Cynthia Lennon ja kummisetänsä Brian Epstein. Julian Lennon on nimetty John Lennonin äidin Julian mukaan.

John Lennonin kertoman mukaan Julian antoi idean kappaleeseen ”Lucy in the Sky with Diamonds” piirtämällä kuvan, jossa esiintyi hänen luokkatoverinsa Lucy. John oli tullut hakemaan Juliania koulusta, ja poika näytti hänelle tuolloin piirroksensa. John oli kysynyt mitä kuva esittää, ja Julian oli vastannut ”Lucy in the Sky with Diamonds”. Tupla-albumin The Beatles päätöskappale Good Night on Johnin säveltämä kehtolaulu Julianille.

Vuonna 1968 kun Julianin vanhemmat erosivat, Paul McCartney sävelsi Julianille kappaleen ”Hey Jude” lohduttaakseen tätä eron johdosta. Balladimaisesta yli seitsenminuuttisesta kappaleesta tuli listaykkössingle, B-puolenaan Julianin isän tekemä ”Revolution”. 1970-luvulla John antoi pojalleen joululahjaksi rumpukoneen ja kitaran ja opetti Juliania soittamaan kitaraa. John myös kannusti Julianin kiinnostusta musiikin pariin, ja Julian tekikin musiikkidebyyttinsä vuonna 1974, kun hän soitti rumpuja John Lennonin albumin Walls and Bridges viimeisellä raidalla yksitoistavuotiaana.

Aikuisuus 
Aikuisena Julian Lennon on tehnyt paljon musiikkia ja saavuttanut kuuluisuutta. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa Valotten vuonna 1984, jonka singlestä ”Too Late for Goodbyes” tuli heti iso hitti. Lennon harrastaa myös valokuvausta ja The Beatles -aiheisten tavaroiden keräämistä ja on kirjoittanut The Beatles -kokoelmastaan kirjan Beatles Memorabilia – The Julian Lennon Collection (2010).

Julian Lennonilla on aina ollut läheiset välit muihin The Beatlesin ex-jäseniin, erityisesti Paul McCartneyyn. Valotten julkaisun myötä McCartney kehui vuolaasti Julian Lennonin laulamista ja lähetti tälle sähkeen ”Good luck, old fruit.” Monet huhut kertovat, että George Harrison olisi soittanut (nimeltämainitsemattomasti) kitarasoolon vuonna 1991 levytettyyn kappaleeseen ”Saltwater”, mutta Lennonin mukaan asia ei ole näin, vaikka soolo kuulostaa monien tahojen mielestä erehdyttävästi Harrisonilta.

Lennonilta poistettiin leikkauksella syöpäkasvainta sisältänyt luomi hänen päästään helmikuussa 2020.

Diskografia

Albumit
Valotte (1984) 
The Secret Value of Daydreaming (1986) 
Mr. Jordan (1989) 
Help Yourself (1991)
Photograph Smile (1998)
VH-1 Behind the Music – Julian Lennon (2001)
Everything Changes (2011)

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Brittiläiset laulajat
Brittiläiset lauluntekijät
Brittiläiset kitaristit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
John Lennon
Raision Kuula

Raision Kuula on vanhin raisiolainen urheiluseura, joka perustettiin 1909. Sille on vuosien saatossa kertynyt useita kansainvälisiä mestaruusmitaleja, nuorten sarjoissa kaksi EM-mitalia, ja yksi Pohjoismaiden kisojen hopea. Raision Kuula on yksi Varsinais-Suomen  menestyneimmistä seuroista.

Seuran nykyiseen lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu ja hiihto. Aikaisemmin sillä on ollut toimintaa myös voimistelussa, pyöräilyssä, soudussa, uinnissa, painissa, pesäpallossa, jalkapallossa, lentopallossa, jääkiekossa, suunnistuksessa ja painonnostossa.

Seuran menestyneitä urheilijoita 

 kuulantyöntäjä Marika Tuliniemi (1993 alle 20-vuotiaiden EM-kisojen kultaa, Suomen naisten kaikkien aikojen tilastoissa neljäntenä Berkeleyssä 1997 työnnetyllä tuloksella 18,09)
 keihäänheittäjä Juha Aarnio, (1997 alle 20-vuotiaiden EM-kisojen, hopeaa tuloksella 77,60)
 seiväshyppääjä Jani Sörensen, (alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen hopea Eurajoella)
 pikajuoksija Johanna Kylmänen (Euroopan nuorten olympiafestivaalien hopeaa 100 metrin juoksussa Azerbaidzhanin Bakussa  2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Raision Kuulan sivusto

Raisiolaiset urheiluseurat
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Sirpa Puskala

Sirpa Puskala (s. 24. lokakuuta 1945) on suomalainen kirjailija. Ennen kirjailijan uraansa hän työskenteli Liiketyönantajain keskusliitossa.

Omien sanojensa mukaan Puskala on kirjoittanut ”aina”. Ensin hän kirjoitti päiväkirjaa, runoja, satuja sekä onnettomasti päättyneitä kertomuksia. 1970-luvulla Puskala kirjoitti pakinoita pääkaupunkiseudun paikallislehtiin ja voitti erään aikakauslehden järjestämän runokilpailun. Nykyisin hän toimii vapaana kirjailijana.

Sirpa Puskala asuu nykyisin Porissa ja viettää talvet Germasogeiassa, Kyproksella.

Puskala tunnetaan ennen kaikkea nuortenromaaneistaan. Vuonna 1991 julkaistu esikoisromaani Kiti – mun paras kaveri oli ehdokkaana Topelius-palkinnon saajaksi. Puskalan kirjoissa käydään läpi vaikeitakin asioita, muun muassa syömishäiriötä ja läheisen kuolemaa. Puskalalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2013.

Palkintoja ja ehdokkuuksia
 Suuren Suomalaisen kirjakerhon tunnustuspalkinto "raikkaista ja perinnettä uudistavista nuortenkirjoista" (palkintolautakunnan perustelu) v. 1994
 Mikkeli-palkinto v. 1999
 Savonia-palkinto -ehdokkuus (Pikkuruu Mustanmusta) v. 1999
 Kunniamaininta valtakunnallisessa näytelmäkirjoituskilpailussa v. 2000
 Savonia-palkinto -ehdokkuus (Tapaus Allu Salminen) v. 2003
 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto "korkeatasoisesta kirjallisesta työstä" (säätiön perustelu) v. 2004
 Finlandia Junior -ehdokkuus (Kingi) v. 2006
 Savonia-palkinto -ehdokkuus (Kingi) v. 2006
 Etelä-Savon taidepalkinto v. 2007
 Suomen kulttuurirahaston Etelä-Savon rahaston palkinto v. 2011

Teoksia
Kiti – mun paras kaveri (WSOY, 1991  Topelius-palkintoehdokkuus)  
Pintanaarmuja, Pihlström (WSOY, 1993)
Haukan väreissä (WSOY, 1994)
Tarjolla tosi rooli (WSOY, 1995)
Euroopan pehmeimmät huulet (WSOY, 1996)
Villimies ja pakkopaita (WSOY, 1997)
Pikkuruu Mustanmusta (WSOY, 1999  Savonia-palkintoehdokkuus)
Koiranpentuja ja kummituksia (Cultura, 2000)
Kobraveljet (WSOY, 2001)
Tapaus Allu Salminen (WSOY, 2003  Savonia-palkintoehdokkuus)
Taivas taskussa (WSOY, 2004)
Laaduntarkkailua ja muita tarinoita (WSOY, 2005)
Kingi (WSOY, 2006  Finlandia Junior- ja Savonia-palkintoehdokkuus)

Näytelmiä
Saaren sylissä sydän, 1998 (kantaesitys Mikkelin Teatterissa)
Yhden yön tuttu, 2000
Enkelin vapaailta, 2006 (kantaesitys Anjalankosken Teatterissa 2008)
Lasse Lorunen pelastaa tilanteen, 2007
Kaikki hyvin, 2008
Yllätysvieras,2009
Prinsessa Äkäpää, 2010
Parkkisen lipas, 2010
Salaisuuksia, 2013

Lähteet

Aiheesta muualla 
  Sirpa Puskala Helsingin kaupunginkirjaston viikon kirjailijana 
 Sirpa Puskala Sanojen ajassa

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kırklarelin maakunta

Kırklarelin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee pohjois-Turkissa ja sillä on maarajaa Bulgarian kanssa 180 kilometriä. Kırklarelin maakunta sijaitsee Mustanmeren rannalla ja sen naapurimaakuntia ovat İstanbul, Edirne ja Tekirdağ. Kırklarelin pääkaupunki on Kırklareli.

Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 346 973.

Piirikunnat 

Kırklarelin maakunta on jaettu kahdeksaan piirikuntaan.

Babaeski
Demirköy
Kofçaz
Lüleburgaz
Kırklareli
Pehlivanköy
Pınarhisar
Vize

Lähteet 

Kirklarelin maakunta
M/S Finnhawk

M/S Finnhawk () on suomalaisen Finnlinesin omistama ja operoima ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Jinlingin telakalla Nanjingissa, Kiinassa. Kuollutta painoa Finnhawkilla on 8 700 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki.

Finnhawkin sisaraluksia ovat M/S Finnkraft, M/S Finnmaster ja M/S Finnreel.

Käyttöhistoria 

20. kesäkuuta 2000 alus laskettiin vesille. 18. tammikuuta 2001 alus luovutettiin Nordic Forest Terminals Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Samana päivänä alus vuokrattiin Finncarriers Oy:lle.
Helmikuussa 2001 Finnhawk aloitti liikennöinnin reitillä Hanko–Helsinki–Travemünde.

2. toukokuuta 2003 aluksen ollessa Lyypekissä, pysäyttivät ympäristöjärjestö Greenpeacen mielenosoittajat aluksen paperilastin purkamisen, kiinnittämällä itsensä Finnhawkin lastaussiltaan ja levittämällä banderollin, jossa luki: "Eilinen vanha metsä on sanomalehtesi tänään".

Mielenosoituksella järjestö vaati M-realia ja Stora Ensoa lopettamaan vanhan puun ostamisen Metsähallitukselta.

Lokakuussa 2006 DFDS Tor Line vuokrasi aluksen kahdeksi kuukaudeksi. 
Vuokra-ajan päätyttyä alus siirtyi Helsingin ja Århusin väliseen liikenteeseen. 28. helmikuuta 2008 Finnlines ilmoitti ostavansa aluksen. 
Myöhemmin keväällä alus siirtyi Suomen lipun alle ja kotisatamaksi tuli Helsinki.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fakta om Fartyg – M/S Finnhawk 
Finnhawkista Finnlinesin sivuilla 
Kuvia aluksesta   

Finnhawk
Bharata natyam

Bharata natyam (bharatanatyam) on eteläintialaisesta Tamil Nadun osavaltiosta peräisin oleva klassinen intialainen tanssityyli. Se on moderni versio vanhasta temppelitanssityylistä. Alkuperäinen nimi ”dasi attam” eli devadasien tanssi tarkoitti jumalia palvelevien naisten eli devadasien tanssia. Nimi bharata natyam on suhteellisen uutta perua. Se tarkoittaa tanssia, joka perustuu noin 2 300 vuotta vanhan esittävää taidetta käsittelevän kirjan Bharata Natya Shastran periaatteille. Uudisnimi otettiin käyttöön, sillä devadaseja ei enää historian saatossa pidetty kunniallisina naisina. Devadasit olivat korkeasti koulutettuja ja rikkaita bramiinien temppeliprostituoituja. Britit sekä Mysoren ja Travancoren valtiot lopettivat 1930-luvulla koko järjestelmän.

Bharata Natyamin koulutus ja perinteet liittyvät erottamattomasti juuri devadasien vuosituhantiseen tapaan kouluttaa kurinalaisia ammattilaistanssijoita. Bharata Natyam on yksi maailman vanhimmista klassisista tanssiperinteistä. Sen nykymuoto ei silti ole kahtasataa vuotta vanhempi.

Intialainen tanssi
Devadasi

Devadasi on entisaikojen intialainen temppelitanssija ja kurtisaani. Sana tarkoittaa "jumalan palvelijaa". Brittihallinto ja kaksi intialaista osavaltiota yrittivät lakkauttaa 1930-luvulla Devadasien prostituutioon viittaavan toiminnan. 1980-luvulla intialaiset osavaltiot Andhra Pradesh ja Karnataka ovat yhä pyrkineet kitkemään devadasien perinnettä siinä onnistumatta.

Entisaikojen devadasit olivat korkealla yhteiskuntahierarkiassa ja yleensä rikkaita ja hyvin koulutettuja temppeleissä tanssivia taitavia esiintyjiä. Devadasien alkuperäisestä tanssimuodosta, Dasi Attamista, kehittyi nykyisen Intian tärkeimpiin lukeutuva klassinen tanssityyli Bharata Natyam, joka pyrki nimenvaihdoksellaan ja tradition muunnoksellaan eroon kurtisaanimaineestaan.

Intialainen tanssi
Kali Yuga

Kali Yuga eli pimeyden aikakausi on hindulaisuudessa yksi maailmankaikkeuden neljästä ikuisesti toistuvasta kehitysjaksosta eli yugasta. Kolme muuta jaksoa ovat Satya Yuga, Treta Yuga ja Dvapara Yuga. Kali Yuga on nyt käynnissä oleva ajanjakso ja sen sanotaan alkaneen Krishnan poistuttua asumuksestaan 18. helmikuuta 3102 eaa. Kali Yuga kestää 432 000 vuotta. Kali Yugan aikana ihmiskunnan henkisyys rappeutuu ja on lopulta vain neljännes siitä, mitä se oli kulta-ajalla Satya Yugan aikana. Kali Yugan aikana ilmestyy maan päälle maailmanlopun hahmo, valkoisella hevosella ratsastava Vishnun kymmenes ja viimeinen inkarnaatio Sri Kalki.

Kali Yugasta on kirjoitettu Veda-kirjallisuudessa mm. näin:

"Kali Yugan aikana maailman johtajista tulee vaarallisia ja verotus muuttuu epäoikeudenmukaiseksi. Johtajat eivät enää koe luontoa ja ihmisten roolia siinä tärkeäksi. Kali Yugan aikana väärät ihmiset pääsevät valtaan. Valtakunnallisia protesteja pyritään välttämään muutoksien estämiseksi. Täysin motiiviton murhanhimo ja murhat lisääntyvät. Himon osoittamisesta tulee sosiaalisesti hyväksyttävää. Ihmiset eivät enää ole järjen ohjattavissa, vaan tunteet valtaavat alaa, sekä toistepäin. Ihmiset ovat näennäisen älykkyyden sokaisemia, eivätkä näe enää viisauden tarpeellisuutta. Stereotyypit ja kulttuuriarvot ovat nousseet elämän prioriteeteiksi. Jopa esiteinit tulevat raskaiksi, koska yhteiskunnassa pääasiaksi on muodostumassa seksuaalisuus ja yhdyntä. Synnillisyys ja paheelliset elämäntavat valtaavat alaa ja hyveellisyys hiipuu. Alkoholi ja huumeet leviävät. Oikeita guruja ei enää kunnioiteta ja heidän opetuksiaan aletaan pilkata, sillä maailman täyttää tekaistut gurut. Syntien määrän lisääntyessä myös luonnollisten rangaistusten määrä lisääntyy ja ihmisiä menehtyy mitä julmimmissa katastrofeissa. Aikakauden loppuvaiheessa jatkuvat sateet valtaavat maan. Kali Yugan loppupuolella Kalki tulee ratsastaen valkoisella hevosellaan ja alkaa taistelunsa Kalia ja sen pimeitä voimia vastaan."

Hindulaisuus
Petteri Salomaa

Juha Petteri Salomaa (s. 26. elokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Salomaa voitti Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut vuonna 1981. Oopperalaulajan loppututkinnon Salomaa suoritti Sibelius-Akatemiassa 1989 ja musiikin tohtorin tutkinnon 2003. Salomaa toimi Sibelius-Akatemian laulumusiikin määräaikaisena professorina 2003–2008. Hänet nimitettiin uudelleen laulutaiteen professorin virkaan viiden vuoden määräajaksi 1.8.2014 alkaen.

Salomaa on esiintynyt eri oopperataloissa, tehnyt lukuisia rooleja ja yli 30 levytystä. Hän vierailee muun muassa Suomen Kansallisoopperassa. 

Salomaa oli Sysmän Suvisoiton taiteellinen johtaja 2000–2005.

Petteri Salomaa toimii Taideyliopiston hallituksessa 2018–2021.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Festium Oy 

Suomalaiset baritonit
Sibelius-Akatemian professorit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Margareta Haverinen

Brita Margareta Haverinen (oik. Brandt, ent. Haverinen-Hansen; s. 23. marraskuuta 1952 Hämeenlinna) on suomalainen oopperalaulaja, dramaattinen sopraano. Haverisen kilpailumenestyksiä ovat finaalipaikka Tšaikovski-kilpailussa sekä voitot Lappeenrannassa 1975 ja Geneven kansainvälisessä kilpailussa 1978.

Haverinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa laulua Jolanda di Maria Petrisin johdolla sekä viulunsoittoa Ari Angervon johdolla, mutta luopui viulistin urasta laulukilpailuvoittojen vauhditettua hänen kansainvälistä uraansa. Hänen ohjelmistonsa käsittää noin 60 teosta orkesterille ja solistille Beethovenista Luigi Nonoon. Oopperavierailuja hän on tehnyt useisiin Euroopan maihin. Hänen roolinsa ovat vahvoja naishahmoja, kuten Giacomo Puccinin Tosca ja Turandot sekä Richard Wagnerin Ringin Brünnhilde.

Vuonna 2009 Haverinen väitteli musiikin tohtoriksi tutkimuksella Laulajaidentiteetti – avain työelämään: Huomioita laulajan äänen, habituksen ja ohjelmiston suhteesta.

Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset sopraanot
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Emily Osment

Emily Jordan Osment (s. 10. maaliskuuta 1992 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan Lilly Truscottina Hannah Montana -televisiosarjassa.

Tausta 
Osment syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa ovat näyttelijä Michael Eugene Osment ja opettaja Theresa Osment (o.s. Seifert). Hänen vanhempi veljensä on näyttelijä Haley Joel Osment. Uskonnoltaan Osment on roomalaiskatolinen.

Ura näyttelijänä 
Osment aloitti uransa vuonna 1998 esiintymällä FTD-yrityksen mainoksessa. Useiden mainosesiintymisten jälkeen vuonna 1999 Osment teki valkokangasdebyyttinsä elokuvassa Tyttöjen salattu elämä. Rooli oli pieni, mutta se auttoi häntä saamaan roolin televisioelokuvasta Talven loppu (1999). Hän sai roolistaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.

Osment teki läpimurtonsa vuonna 2002 näytellessään Gerti Gigglesiä Spy Kids -elokuvasarjan toisessa osassa Spy Kids 2. Hän oli roolistaan jälleen Young Artist -ehdokkaana. Osment uusi roolinsa myös elokuvasarjan viimeisessä osassa Spy Kids 3 – Peli on pelattu.

Vuonna 2006 Osment sai roolin Disney Channelin nuortensarjasta Hannah Montana, jossa hän näyttelee Miley Cyrusin esittämän Miley Stewartin parasta ystävää Lilly Truscottia. Vuonna 2009 Osment näytteli Lillyn roolin myös sarjan pohjalta tehdyssä samannimisessä elokuvassa. 

Osment näytteli pääosaa R. L. Stinen kirjaan perustuvassa teinikauhuelokuvassa The Haunting Hour: Don't Think About It vuonna 2007. Hän esiintyi myös suoraan DVD:lle tehdyssä elokuvassa Soccer Mom (2008) ja Disney Channelin elokuvassa Sisäinen sankari (2009). 

Vuosina 2014–2018 Osmentilla oli päärooli ABC Family-kanavan sarjassa Young & Hungry. Lisäksi hänellä oli sivurooli komediasarjassa Mutsi vuonna 2015.

Musiikki 
Osment on tehnyt uraa myös laulajana. Aluksi hän esiintyi Disney-soundtrackeilla, ja vuonna 2008 hän levytti cover-version kappaleesta ”Once Upon a Dream”. Hänen ensimmäinen EP-levynsä All the Right Wrongs julkaistiin Yhdysvalloissa 26. lokakuuta 2009. Osment on kertonut EP:nsä olevan indie rockia ja kirjoittaneensa itse kaikki sen kappaleet. EP:n julkaisi levy-yhtiö Wind-up Records. 

Osmentin debyyttialbumi Fight or Flight julkaistiin 28. syyskuuta 2010. Sen 8. kesäkuuta julkaistu johtosingle ”Let’s Be Friends” pääsi Yhdysvalloissa Billboard Hot Dance Club Play -listan sijalle 31 ja Japanissa sijalle 24.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Formula 1 -kausi 1983

Formula 1 -kausi 1983 on järjestyksessään 34. Formula 1 -kausi. Se alkoi 13. maaliskuuta 1983 ja päättyi 15. lokakuuta 15 kilpailun jälkeen. Kausi oli huomattava, koska se oli viimeinen kausi, jolloin järjestettiin mestaruussarjaan kuulumaton kilpailu, Race of Champions. Se pidettiin Brands Hatchissa, ja sen voitti Suomen Keke Rosberg Williams -tallin autolla.

Maailmanmestariksi kruunattiin Brabhamilla ajanut brasilialaiskuljettaja Nelson Piquet, joka voitti mestaruuden toista kertaa urallaan. Ranskalainen Renault -kuljettaja Alain Prost hävisi Piquet’lle kahdella pisteellä, joka on yksi F1-historian pienimpiä piste-eroja. Prost johti kuljettajien MM-sarjaa ennen kauden viimeistä kilpailua. Valmistajien tittelin vei Ferrari kymmenen pisteen erolla Renault'iin.

Kilpailut

Tallit ja kuljettajat

MM-pisteet

Kuljettajat

Tallit

Lähteet

Formula 1 -kausi 1983
Leonor (Espanjan prinsessa)

Prinsessa Leonor (Leonor de Todos los Santos de Borbón y Ortiz, s. 31. lokakuuta 2005) on Espanjan kuninkaan Felipe VI:n ja kuningatar Letizian esikoistytär ja Asturian ruhtinatar. Prinsessa Leonorilla on 29. huhtikuuta 2007 syntynyt sisar, prinsessa Sofía. Isänsä noustua valtaistuimelle on Leonor kruununperimysjärjestyksessä ensimmäisenä. 

Prinsessa Leonor kastettiin Zarzuelan palatsissa 14. tammikuuta 2006. Kasteen toimitti Madridin arkkipiispa Antonio María Rouco Varela. Prinsessa Leonorin kummeina toimivat hänen isänsä vanhemmat, kuningas Juan Carlos I ja kuningatar Sofía.

Prinsessa Leonor muuttaa elokuussa 2021 opiskelemaan Walesissa sijaitsevaan UWC Atlantic Collegeen, jossa hänen on määrä suorittaa IB-tutkinto.

Lähteet 

Prinsessat
Espanjan kuninkaalliset
Kruununperijät
Vuonna 2005 syntyneet
Elävät henkilöt
Suhoi Su-26

Suhoi Su-26 on venäläinen taitolentokone.

Tausta
Su-26:n kehitti Suhoin suunnittelutoimisto Neuvostoliitossa vuonna 1982. Sen suunnittelun aikainen tunnus oli S-42. Suunnitteluun osallistui Moskovan ilmailuinstituutti ja DOSAAF.

Suunnittelu alkoi  Jakovlev Jak-55 -lentokoneesta. Moottoriksi valittiin M-14 -tähtimoottori. Suurin sallittu liikehtimisen kuormitusmonikerta on +12 g ja -10 g.

Jevgeni Frolov suoritti ensilennon vuonna 1984.

Sarjatuotantoversio sai tunnuksen Su-26M. Potkuriksi tuli saksalainen Hoffmann. Vuonna 2003 tuotiin markkinoille uusi Su-26, joka kantaa tunnusta Su-26M3 ja jonka voimalaite on  M-9F.

Vuonna 1986 Su-26 -koneella voitettiin sekä miesten että naisten taitolennon maailmanmestaruus (World Aerobatics Championships).

Lähteet

Aiheesta muualla

 Valmistajan sivusto

Taitolentokoneet
Su-26
Unni Lindell

Unni Lindell (s. 3. huhtikuuta 1957 Oslo) on norjalainen kirjailija. Vaikka hänet tunnetaan etupäässä rikoskirjallisuuden taitajana, hän on julkaissut myös runoutta sekä lasten- ja nuortenkirjallisuutta. 

Lindell opiskeli Oslon yliopistossa ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon aineenaan ranskan kieli. Ennen kirjailijanuralle omistautumista hän työskenteli muutaman vuoden ajan journalismin parissa. 

Lindell on julkaissut suositun rikosromaanisarjan komisario Cato Isaksenista. Hänen tuotantoaan on käännetty useille kielille, myös suomeksi. Cato Isaksen -sarjan rikosromaaneista suomeksi on käännetty Käärmeenkantaja, Unenvartija, Suruvaippa, Yösisko, Orkesterimonttu, Hunajasyötti, Mörkömies ja Sokerivalhe.

Teokset
 Käärmeenkantaja (Slangebæreren), suomentanut Tarja Teva. Helsinki: WSOY, 2001 ISBN 951-0-26189-0
 Unenvartija, (Drømmefangeren]) suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2003. - (Sapo; 425.) ISBN 951-0-28215-4
 Suruvaippa, (Sørgekåpen) suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2005 - (Sapo; 435.) ISBN 951-0-30711-4
 Yösisko (Nattsøsteren), suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2006 - (Sapo; 441.) ISBN 951-0-32020-X
 Orkesterimonttu (Orkestergraven), suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2007 - (Sapo; 445.). ISBN 978-951-0-32988-7
 Hunajasyötti (Honningfellen), suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2010 - (Sapo; 452.). ISBN 978-951-0-34567-2
 Mörkömies (Mørkemannen), suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2011 - (Sapo; 457.). ISBN 978-951-0-36353-9
 Sokerivalhe (Sukkerdøden), suomentanut Päivi Kivelä. Helsinki: WSOY, 2013 ISBN 978-951-0-39519-6

Ajatelmia
 Pidä varasi!: tässä tulee jumala ja se on kissa ('''Pass opp! Her kommer gud og hun er en katt) Unni Lindell (teksti) ja Nina Reistad (kuvat); suomentanut Veijo Kiuru. Espoo: Schildt, 2004 ISBN 951-50-1429-8

Lastenkirjat
 Vanhat tädit eivät muni (Gamla tanter lägger inte ägg), koonneet Mark Levengood ja Unni Lindell; suomeksi toimittaneet Seppo Bruun ja Kirsti Hakkola; suomennos: Kirsti Hakkola; kuvitus ... Christina Alvner. Espoo: Schildt, 2002. ISBN 951-50-1261-9.
 Ystävä sä lapsien anna villoja (Gud som haver barnen kär har du någon ull), koonneet Mark Levengood ja Unni Lindell; suomeksi toimittaneet Seppo Bruun ja Kirsti Hakkola; suomennos: Kirsti Hakkola ja Lauri Perkki; kuvitus ... Christina Alvner. Espoo: Schildt, 2004 ISBN 951-50-1402-6.
 Krokotiilit eivät puhu suomea, koonnut Unni Lindell; suomentanut Veijo Kiuru; piirroskuvitus: Eldbjørg Ribe. Helsinki: Schildt, 2007 ISBN 978-951-50-1707-9

Lähteet 

Norjalaiset rikoskirjailijat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Heartmix

Heartmix on vuonna 1996 esitetty suomalainen, tositelevisiosarjalta vaikuttava näytelty sarja. Sarjassa joukko nuoria oleskeli San Franciscossa suomalaisen pariskunnan omakotitalossa. Tapahtumat sijoittuvat taloon ja sen pihapiiriin, koska kuvauslupien saaminen oli vaikeaa. Sarjaa on luonnehdittu "Suomen televisiohistorian huonoimmaksi sarjaksi."

Rooleissa 
Maria Valonen
Laura West
 Tomi Paalosmaa
 Tuomas Talvitie
 Juha Sulin
 Pia Sulin (o.s. Rantanen)
 Teija Korkeamaa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Ylen Elävä arkisto: Heartmix (1996)

Suomalaiset tositelevisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
Yle TV2:n televisio-ohjelmat