joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
’Til the Livin’ End

'Til The Livin' End on punk rock -yhtye Zeken tällä hetkellä uusin albumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Albumin rajoitettu painos sisältää bonus-DVD:n, jolla on Zeken kolme keikkaa.

Kappaleet

 "All Night Long"
 "Long Train Runnin'"
 "On Through The Night"
 "Hold Tight"
 "Chinatown"
 "Little Queen"
 "383"
 "Dragonfly"
 "Never Goin' Home"
 "The Hammer"
 "Roller"
 "Dölphenwülf"
 "'Til The Livin' End"
 "Ride To Live"
 "Ever Onward"
Kappaleen "383" ensimmäisen ja kolmannen kitarasoolon on soittanut Chris Johnsen.

Kokoonpano

 Blind Marky Feltchtone - kitara ja laulu
 Donny Paycheck - rummut
 Diamond Jeff Matz - basso

Arvostelu
Desibeli.net, levyarvostelu

Lähteet
Kotisivut
Allmusic.com, kappaleet

Vuoden 2004 albumit
Yhdysvaltalaiset punkalbumit
Ohjelmistokehitys

Ohjelmistokehitys on sisältää ohjelmistojen kehityksen laajemmalla vastuulla kuin pelkkä ohjelmointi, etenkin vaatimusmäärittelyn ja testaamisen osalta. Ohjelmistokehitys on joukko aktiviteetteja kuten uuden kehitys, muokkaus, uudelleenkäyttäminen, uudelleen suunnittelu, ylläpito tai muita aktiviteetteja, jotka johtavat ohjelmistotuotteisiin.

Ohjelmistokehitys on osa ohjelmistotuotantoa, jossa se on usein viimeisiä vaiheita prosessissa.

Ohjelmistokehitysprosesseihin liittyviä standardeja:
 ISO/IEC 12207
 ISO 9000
 ISO/IEC 15504 
 ISO/IEC 24744 
 SPEM 2.0

Ohjelmakoodin uudelleenkäytettävyys (ohjelmiston uudelleenkäyttö) on ohjelmistojärjestelmien toteuttaminen olemassa olevasta ohjelmistosta tyhjästä tekemisen sijaan. Käsite on peräisin Naton ohjelmistokehityskonferenssista vuonna 1968, jossa käsiteltiin suurten ja luotettavien ohjelmistojärjestelmien kehitystä hallitulla ja kustannustehokkaalla tavalla. Konferenssia pidetään ohjelmistokehityksen alan syntypaikkana.

Verrattaessa ohjelmistoprojektien kehitysmallien tuottavuutta ja laatua vain yksi käytäntö on liittynyt sekä korkeaan tuottavuuteen että alhaiseen virhemäärään: varhaisen prototyypin julkaiseminen. Perinteisten ja joustavampien kehitysprosessien välillä ei välttämättä ole haittaa mahdollisesta konfliktista huolimatta koska ne perustuvat johdonmukaisille käytännöille, jotka jossain tapauksissa ovat suunnattu valintojen välisten erojen käsittelyyn.

Katso myös 
 Ketterä ohjelmistokehitys
 Nopean kehityksen malli
 Refaktorointi
 UML-mallinnus
 Ohjelmointiparadigma

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 

Ohjelmistotuotanto
Wyatt Earp

Wyatt Berry Stapp Earp () oli yhdysvaltalainen lainvalvoja villin lännen aikoina. Hänet muistetaan erityisesti Tombstonessa vuonna 1881 käydystä tulitaistelusta.

Elämäkerta
Wyatt Earp syntyi vuonna 1848 Monmouthissa Illinoisissa sotaveteraanin perheeseen. Earpit muuttivat pian Pellaan Iowaan ja vuonna 1869 Lamariin Missouriin, missä Wyatt työskenteli konstaapelina ja meni naimisiin.

Vaimonsa kuoltua Earp muutti Oklahoman Intiaaniterritorioon velkojaan pakoon, mutta siellä hänet pidätettiin hevosvarkaudesta. Earp maksoi takuusumman ja pakeni.

Metsästettyään biisoneita muutaman vuoden ajan Earp aloitti vuonna 1875 työt poliisina Wichitassa Kansasissa. Alle vuoden kuluessa hän oli muuttanut Dodge Cityyn, jossa hänet nimitettiin apulaisseriffiksi. Tästä virasta hän erosi vuonna 1879 ja muutti kolmen veljensä kanssa Las Vegasiin New Mexicoon, mistä he jatkoivat Tombstoneen Arizonaan. Siellä veljekset perustivat kaivoksia ja ostivat tontteja.

Earpista tuli Tombstonen apulaisseriffi kesällä 1880, mutta hän erosi myöhemmin samana vuonna jäätyään ilman ylennystä. Seuraavana vuonna Tombstonen poliisipäälliköksi valittu Virgil Earp otti veljensä apulaisekseen.

Syyskuussa 1881 Earpin veljekset kävivät Tombstonessa legendaarisen O. K. Corralin taistelun, jossa Earpien johtama joukko onnistui surmaamaan vastustajansa. Earp todettiin syyttömäksi murhiin ja vapautettiin. Vuoden 1881 lopussa Earpista tehtiin Tombstonen apulaisseriffi.

Wyattin veli Morgan Earp murhattiin Tombstonessa maaliskuussa 1882. Wyatt jätti Arizonan keväällä 1882, muutti ensin takaisin Dodge Cityyn ja sieltä Shoshonen piirikuntaan Idahoon. Sen jälkeen hän siirtyi San Franciscoon Kaliforniaan, missä hän muun muassa tuomitsi vuonna 1896 nyrkkeilyn MM-haastajaottelun ja julisti siinä kiistanalaisen tuomion. Seuraavina vuosina hän asui Alaskassa ja vuodesta 1901 alkaen Los Angelesissa, missä hän kuoli vuonna 1929.

Populaarikulttuurissa
Wyatt Earpin elämää on kuvattu noin kymmenessä elokuvassa, joista tuoreimman (2012) pääosassa näyttelee Val Kilmer. Tarinan merkittävin tulkinta on kuitenkin John Fordin ohjaama Aavikon laki vuodelta 1946. Suomalaisessa kirjallisuudessa ainakin kirjailija Simo Penttilä on kuvannut Earpia suositussa Punavyö-sarjassaan. Wyatt Earp on esiintynyt pariin otteeseen myös Don Rosan Roope Ankka -sarjoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Villin lännen henkilöt
Vuonna 1848 syntyneet
Vuonna 1929 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kayseri

Kayseri on noin 845 000 asukkaan teollisuuskaupunki Kappadokian alueella Turkissa. Kayseri on samannimisen maakunnan pääkaupunki.

Kaupungin historia ulottuu yli viidentuhannen vuoden taakse. Ennen roomalaisia sen nimi oli Makaza. Roomalaiset antoivat kaupungille nimen Caesarea, jonka translitterointi nykyturkkiin ja muille kielille on johtanut nimiin Kayseri ja Kayzeri.

2000-luvulla eaa. kaupunki oli tärkeä kauppapaikka assyrialaisten ja heettiläisten välisessä kaupassa. Roomalaisten aikana kaupungin väkiluku nousi puoleen miljoonaan. Seldžukit pitivät kaupunkia toisena pääkaupunkinaan 1000-luvun alkupuolella (jaa).

Keski-Anatolian korkein vuori Erciyes sijaitsee Kayserin liepeillä. Se on suosittu talviurheilukeskus.

Kayserin lyseo on arvostettu oppilaitos, josta on valmistunut myös useita nykyisiä ja entisiä ministereitä. Itsenäisyyssodan aikana tilapäinen hallitus kokoontui lyseorakennuksessa.

Kaupunki on tunnettu perinteisistä itämaisista matoistaan. Sinne rakennettiin modernia teollisuutta maailmansotien välisenä aikana ulkomaalaisten asiantuntijoiden avustuksella.

Kaupungilla on kaksi jalkapallojoukkuetta Turkin Superliigassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin kaupungit
Crash stop

Crash stop on termi, joka tarkoittaa aluksen mahdollisimman nopeaa pysäyttämistä. 

Potkuripropulsiolla varustetulla aluksella käsitteellä crash stop tarkoitetaan hätäpysäytystä, jossa aluksen ollessa liikkeessä eteenpäin peruutetaan koneilla täydellä teholla, kunnes alus on pysähtynyt. Normaali pysähtymismatka tällä menetelmällä on n. 3-5 aluksen mittaa. Hätäpysäytyksen ongelma on hidastuvan aluksen ohjauskyvyn heikentyminen: potkurivirtaus peräsimelle lakkaa. Oikeakätinen (eli alus, jonka potkuri pyörii myötäpäivään eteenpäin mentäessä) alus pyrkii kääntymään lopussa voimakkaasti oikealle. Pysähtyessään alus voi olla jopa 90 astetta kääntyneenä menosuuntaansa.

Vesisuihkuvetoisissa aluksissa crash stop tehdään kääntämällä vesisuihkua ohjaava kauha peruutusasentoon eli täysin alas. Pysähtyminen on tällöin suuristakin nopeuksista etenkin keveillä aluksilla varsin nopeaa, vieden yleensä vain noin yhden aluksen mitan. Tämä kuitenkin rasittaa myös vetolaitteen osia ja kauhan kiinnitystä suuresti ja on sen takia sallittu käytettäväksi ainoastaan hätätilanteissa.
 

Merenkulku
Cherchell

Cherchell on satamakaupunki Algeriassa. Vuonna 2008 kaupungissa oli 34 372 asukasta.

Sen perustivat foinikialaiset 400-luvulla eaa., ja kutsuivat sitä nimellä Iol tai Jol. Myös Jugurtha kehitti kaupunkia, ja se oli pitkään Mauritanian pääkaupunki.  Roomalaiset valtasivat kaupungin vuonna 40 eaa. Roomalaisvallan aikana kaupunkia kutsuttiin nimellä Caesarea.
Vuonna 372 vandaalit tuhosivat kaupunkia pahoin, mutta Bysantin valtakaudella se kohosi uuteen kukoistukseen. 
1840 Ranska otti sen hallintaansa.

Kaupungin muinaishistoriaa on kaivettu esille ja osittain siirretty museoon. Siellä on roomalainen teatteri ja kreikkalaisia patsaita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://cherchell.boosterblog.com/

Algerian kaupungit
Rooman valtakunnan kaupungit
Oberammergau

Oberammergau on kunta Garmisch-Partenkirchenin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa eteläisessä Saksassa. Vuoden 2020 lopussa siellä asui 5 422 asukasta. Kunta tunnetaan kymmenen vuoden välein esitettävästä Oberammergaun kärsimysnäytelmästä sekä koristeellisista taloistaan. Jeesuksen viisi viimeistä päivää kuudessa tunnissa esittävä kärsimysnäytelmä esitettiin viimeksi vuonna 2010 ja oli järjestyksessä 41:s. Oberammergaussa sijaitsee myös puolustusliitto Naton opetus- ja harjoituskeskus Nato-koulu.

Kärsimysnäytelmä

Alkunsa perinne sai vuonna 1633, jolloin asukkaat lupautuivat esittämän Jeesuksen viimeisiä vaiheita kuvaavan näytelmän, jos säästyisivät rutolta. Näytelmän erikoisuus on se, että siinä ei käytetä tekopartoja eikä peruukkeja; vuotta aiemmin rooleihin valitut saavat valinnan yhteydessä käskyn ryhtyä kasvattamaan partaa ja hiuksia.

Näytelmää on moitittu antisemitistiseksi, mutta väitteet on aiemmin torjuttu sillä, että tekstissä ei ole mitään Raamatun ulkopuolelta. Vuonna 2010 näytelmään on kuitenkin tehty tässä suhteessa muutoksia. Näytelmän kolmatta kertaa ohjannut Christian Stückl on poistanut tekstistä paljon kritisoituja juutalaisvastaisia kohtia. Esityksen painopiste on myös muuttunut niin, että se keskittyy ennen kaikkea Jeesuksen kärsimyksen sijasta hänen sanomaansa. 

Ensimmäisen maailmansodan aiheuttama suuri pula-aika pakotti siirtämään vuoden 1920 näytöstä kahdella vuodella; näytöksen aikana eräs yhdysvaltalainen elokuvayhtiö lähetti erään kautta aikojen rahallisesti arvokkaimmista tarjouksista näytelmän filmausoikeudesta. Kyläläiset vastasivat sanattomasti: heti viimeisen esityksen loputtua hiukset ja parrat ajeltiin kokonaan pois tai ainakin normaalille arkitasolle.

Yleensäkin kaikki esitykset näytelmän kuvaamisesta, tallentamisesta saati kiertueelle lähettämisestä on torjuttu jyrkästi: kyläläisten mukaan kysymyksessä on ensisijaisesti jumalanpalvelus eikä niinkään näytelmä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kunnan kotisivut 
 Kärsimysnäytelmä 
 Vuoristokylän näyttelijöitä, Suomen Kuvalehti, 04.10.1930, nro 40, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Baijerin kunnat
John Daly

John Patrick Daly (s. 28. huhtikuuta 1966 Carmichael, Kalifornia, USA) on yhdysvaltalainen golfaaja.

Daly paljastaa vuonna 2006 ilmestyvässä elämästään kertovassa kirjassaan, John Daly: My Life In And Out Of The Rough, tuhlanneensa uhkapeleihin 40–50 miljoonaa euroa vastaavan rahasumman 12 viime vuoden aikana.

Vuonna 1993 Daly meni hoitoon alkoholismin takia. Hän on kokenut avioeron kolme kertaa.

Hänestä on tehty tv-dokumenttielokuva John Daly – Golfin kapinallinen.

Ura
Ennen siirtymistään golf-ammattilaiseksi, Daly kilpaili pituuslyöntikilpailuissa, jotka järjestetään yleensä entisellä lentokentällä. Tämä näkyy myös Dalyn pelatessa golfia, sillä hän lyö PGA Tourin pisimpiä avauslyöntejä.

John Dalyn tähänastisista voitoista on ehdottomasti suurin se, kun hän nousi yhdeksänneltä varasijalta vuoden 1991 PGA Championshipin voittajaksi. Lisäksi hän on voittanut yhteensä viisi osakilpailua mukaan lukien kaksi major-turnausta, mm. Buick Invitationalin vuonna 2003. Palkintorahaa Daly on ansainnut pelkästään värikkäällä PGA Tour -urallaan noin 10 miljoonaa dollaria.

Lähteet

Aiheesta muualla
John Dalyn kotisivu 
Daly Book: Daly's gambling losses 

Yhdysvaltalaiset golfaajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Viva La Bam

Viva La Bam on Bam Margeran ja hänen ystäviensä tekemä tosi-TV-formaattiin perustuva televisiosarja. Ohjelma keskittyy erilaisiin kepposiin, Margeran vanhempien ja sedän kiusaamiseen ja leikkimielisiin vedonlyönteihin. Ohjelmaa on esitetty Suomessa MTV Finland -musiikkikanavalla ja sittemmin myös Nelosen törkytorstai-ohjelmapaikalla.

Margeran kanssa ohjelmassa esiintyvät hänen vanhempansa Phil ja April sekä setänsä Vincent eli Don Vito. Margeran ystäviä ovat Rake Yohn, Ryan Dunn, Raab Himself sekä Brandon Dicamillo. Yleisimmin kiusaamisen kohteena on Don Vito, eikä aina vähiten ylipainonsa vuoksi.

Bamin ilkeilyt ovat yleensä TV-ruudun läpi silmittömältä näyttävää lähisukulaistensa ja oman omaisuutensa tuhoamista. Jokaiselle jaksolle on kuitenkin käsikirjoitus ja budjetti, joiden rajoissa tavaraa hävitetään. Ohjelmassa nähtävä talo on Margeran oma, mutta MTV maksaa siitä ”vuokraa” kun siellä kuvataan.

Ohjelmassa painottuvien pilailun ja kilpailuiden lisäksi ruudussa nähdään välillä myös Margeran rullalautailua sekä Margeran julkkisystäviä lautailun ja musiikin saralta. Viva La Bamissa ei niinkään vahingoiteta itseään, kuten MTV:n muissa ohjelmissa Jackassissa ja Dirty Sanchezissa.

Margera kuvasi sarjansa yhtä jaksoa osittain Suomen Ruisrockissa, jolloin sarjassa vierailivat Ville Valo, Andy McCoy, Jussi 69 ja Extreme Duudsonit. Ohjelman tunnusmusiikki on HIM-yhtyeen kitaristin Daniel Lioneyen kappale ”The King of Rock ’n Roll”.

Aiheesta muualla

 Viva La Bam MTV:n sivustolla 

Music Televisionin tositelevisio-ohjelmat
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut

Koripallon maailmanmestaruuskilpailut on kansainvälisen koripalloliiton FIBAn järjestämä lajin maailmanmestaruusturnaus. Ensimmäisen kerran turnaus järjestettiin vuonna 1950 Argentiinassa. Ensimmäinen usean maan kesken jaettu lopputurnaus pelataan vuonna 2023.

Kisat ja mitalistit

Mitalitaulukko

Lähteet
Aleksei Gulo

Aleksei Valerjevitš Gulo (, s. 15. lokakuuta 1973 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Gulo oli pelannut amatöörinä Venäjällä Favorit Viipurissa ennen kuin tuli Suomeen, missä hän on pelannut muun muassa Kotkan Työväen Palloilijoissa, FC Kuusankoskessa ja FC KooTeePeessa. 

Helmikuussa 2003 Gulo pidätettiin hänen osallistuttuaan keskeisenä hahmona laaja-alaiseen tupakan ja viinan salakuljetusrenkaaseen Venäjältä Suomeen. Tuotteita oli kuljetettu onttojen tukkien sisässä. Lappeenrannan käräjäoikeus tuomitsi Gulon kuudeksi vuodeksi vankeuteen marraskuussa 2003.

Vuonna 2005 Gulo pelasi lappeenrantalaisessa Rakuunoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Gulo PlayerHistory.comissa  
 KooTeePeen venäläispuolustaja Gulo salakuljetusepäilyissä
 Kouvolan Sanomat 11. helmikuuta 2003
 Etelä-Saimaa 17. syyskuuta 2003: Jalkapalloilijalta vaaditaan käräjillä yli 2,5 miljoonan euron korvauksia 
 Etelä-Saimaa 10. lokakuuta 2003: Onttojen tukkien salakuljetusjutun viimeinen istuntopäivä kesti 14 tuntia

Venäläiset jalkapalloilijat
Salakuljettajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Ostovoimapariteetti

Ostovoimapariteetti (, PPP) kertoo arvion vaihtokurssista, joka tarvitaan muuttamaan kahden maan vaihtokurssit ostovoimaltaan yhtäläisiksi. Ostovoimapariteettia tarvitaan erityisesti, kun halutaan verrata kahden maan elintasoja. Jos tietyn hyödykekorin hinta olisi esimerkiksi 25 Englannin puntaa tai 50 Yhdysvaltain dollaria, olisi ostovoimapariteetti silloin 1 £ = 2 $. Ostovoimapariteetti ei yleensä ole sama kuin todellinen vaihtokurssi. Esimerkiksi suora bruttokansantuotteiden vertailu ei mittaa tarkasti kulutuksen määrää, koska hintatasoissa on suuria eroja.

Esimerkiksi Suomen nimellinen bruttokansantuote henkeä kohden vuonna 2005 oli 37 014 USD, mutta ostovoimakorjattu bruttokansantuote oli 31 208 USD. Suuri ero kertoo siitä, että Suomessa, kuten muissa Pohjoismaissa, on kansainvälisesti verrattuna korkea hintataso ja verotus.

Bruttokansantuote perustuu ajatukseltaan Adam Smithin (1723–1790) teoriaan, jossa on vain työtä ja voittoa. Bruttokansantuotteen ongelmana on, että se jättää kokonaistuotannosta pois merkittävän osan (yleensä yli puolet), sen tekijät eivät korreloi eivätkä sen kaksi puolta mene tasan. Puutteista johtuen sitä voidaan manipuloida ja niin tehdäänkin, kun päättyneen vuoden lukujen kirjauksen yhteydessä korjataan myös kahden edeltäneen vuoden lukuja.

Lähteet 

Makrotaloustiede
Taloustieteen käsitteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Herreys

Herreys on ruotsalainen pop-yhtye, jonka muodostavat kolme ruotsalaista mormoniveljestä: Richard, Louis ja Per Herrey. Yhtye voitti vuoden 1984 Eurovision laulukilpailun kappaleella Diggi-loo diggi-ley. Herreystä pidetään Euroviisujen ensimmäisenä poikabändinä, koska he laulaessaan tanssivat yhdenmukaista koreografiaa. Richard ja Louis Herrey ovat myös viisuhistorian ensimmäiset teini-ikäiset miesvoittajat. Richardilla oli voittaessaan Eurovision laulukilpailut ikää 19 vuotta ja 260 päivää, ja Louisilla 18 vuotta ja 184 päivää. He ovat edelleen nuorimmat miehet, jotka ovat voittaneet Eurovision laulukilpailut. Herrey’s on myös ainoa Eurovision laulukilpailun voittanut trio. Muistiin ovat jääneet myös nuorukaisten esiintymisasut, valkeat housut, kirkkaanväriset paidat ja etenkin ikoniset kultaiset kengät.

Per Herrey työskentelee Göteborgin oopperassa lakimiehenä ja toimii Ruotsin muusikkojen liitossa neuvonantajana. Louis Herrey on tehnyt työuransa opettajana ja rehtorina mormonikirkon koululaitoksessa. 2020-luvulla hän on opiskellut personal traineriksi. Richard Herrey on julkaissut sooloalbumin, toiminut radiojuontajana, esiintynyt musikaaleissa ja tv-ohjelmissa. Hänet valittiin vuonna 2019 Maltillisen kokoomuksen kansanedustajaksi, mutta menetti paikkansa syyskuun 2022 vaaleissa. Hän on toiminut myös ravintoloitsijana Tukholmassa. Yhtye esiintyy edelleen satunnaisesti.

Diskografia
 Diggi-loo diggi-ley (1984)
 Crazy People (1985)
 Not Funny (1985)
 Different I's (1986)
 Live in Tivoli (1987)
 Där vindarna möts (1994)
 Herreys Story (1995)
 Gyllene Hits (2002)

Aiheesta muualla
 Richard Herreyn kotisivu 

Ruotsalaiset popyhtyeet
Euroviisuvoittajat
Ruotsin euroviisuedustajat
Vuoden 1984 euroviisuedustajat
Ruotsalaiset poikabändit
Hari Mata Hari

Hari Mata Hari on vuodesta 1985 toiminut sarajevolainen musiikkiyhtye, jonka musiikki koostuu rakkausballadeista. Yhtyeen keulahahmo on laulaja Hajrudin "Hari" Varešanović. Historiansa aikana yhtye on esiintynyt yli 1 000 kertaa ja myynyt yli viisi miljoonaa levyä. Yhtye on suosittu laajalti entisen Jugoslavian alueella. Yhtyeen nykyiset jäsenet Hari Varešanovićin lisäksi ovat Izo Kolečić, Karlo Martinović ja Nihad Voloder. Hari Mata Hari valittiin edustamaan Bosniaa ja Hertsegovinaa Eurovision laulukilpailussa vuonna 1999 kappaleella Starac i more, mutta kappale diskattiin, kun selvisi, että se oli jo aikaisemmin levytetty suomeksi nimellä Sydänveri, esittäjänä Janne Hurme. Myöhemmin yhtye kuitenkin pääsi edustamaan Bosnia ja Hertsegovinaa vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Lejla, jolla se sijoittui kolmanneksi Suomea edustaneen Lordin ja Venäjää edustaneen Dima Bilanin jälkeen.

Diskografia
1985 – U tvojoj kosi
1986 – Ne bi te odbranila ni cijela Jugoslavija
1988 – Ja te volim najviše na svijetu
1989 – Volio bi' da te ne volim
1990 – Strah me da te volim
1992 – Rođena si samo za mene
1994 – Ostaj mi zbogom ljubavi
1998 – Ja nemam snage da te ne volim
2001 – Sve najljepše od Hari Mata Hari
2001 – Baš ti lijepo stoje suze
2002 – Ružmarin i najljepše neobjavljene pjesme
2002 – Live
2004 – Zakon jačega
2009 - "Sreca"
2016 - "Cilim"

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://hari-mata-hari.20m.com/

Bosniahertsegovinalaiset yhtyeet
Bosnia ja Hertsegovinan euroviisuedustajat
Vuoden 2006 euroviisuedustajat
Puujaa

Puujaa on kylä Hausjärven kunnassa. Sen naapurikyliä ovat muun muassa Oitti, Haminankylä ja Lavinto. Lähimmät palvelut, kuten kaupat, koulut ja kirjasto ovat Oitissa. Puujaasta on lakkautettu kaikki palvelut jo vuosikymmeniä sitten. Entinen koulu toimii nykyisin Hausjärven metsästysyhdistyksen metsästysmajana. Talvisin siellä järjestetään joitakin tapahtumia, kuten Hirvijuhlat ja Puujaan pikkujoulut.

Puujaan alueen tärkein elinkeino on maatalous. Suurin osa sen pinta-alasta on metsää ja peltoa. Puujaa on melko harvaan asuttua seutua. 

Puujaan halki virtaa Puujoki, ja siellä on myös järviä. Valkjärvellä on uimaranta, jonka yhteydessä on leirikeskus, jota voi vuokrata käyttöönsä. Järven rannalla sijaitsee myös MTK:n omistama kesäranta, jota vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Kohteet sijaitsevat Ansiontien varrella. Valkjärven ja Kivenpuulammen rannoilla on paljon kesämökkejä, joiden ansiosta Puujaan asukasluku nousee kesäisin.

Kylän nimi Puujaa kerrotaan olevan syntynyt erään hitaan hämäläisen lausahduksesta kauan sitten. Hämäläinen katseli, kun tukit uivat Puujoessa Vanajavettä kohti. Hämäläinen katseli lipumista kotvasen ja tokaisi sitten: "Puu – jaa, puu – jaa". Ja elämäänhän se jäi.

Etäisyydet Puujaasta suurempiin kaupunkeihin ovat: Helsinkiin 85 km, Lahteen 45 km, Hämeenlinnaan 50 km, Tampereelle 125 km, Turkuun 175 km, Forssaan 90 km ja Riihimäelle 20 km sekä Hyvinkäälle 30 km.

Puujaan tarkka sijainti on

Lähteet 
 http://www.hameensanomat.fi/Article.jsp?article=672

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Satelliittikuva Puujaasta
 Puujaa Suomen kartalla

Hausjärven kylät
Piisamirotta

Piisamirotta () on Tove Janssonin Muumi-teoksissa esiintyvä hahmo. Hän on ammatiltaan filosofi. Piisamirotta esiintyy kirjoissa Muumipeikko ja pyrstötähti sekä Taikurin hattu. Piisamirotta ei esiinny Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjassa, mutta esiintyy sarjan jälkeen tehdyssä, samannimiseen kirjaan perustuvassa Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvassa.

Piisamirotta päätyy Muumien seuraan eräänä sateisena iltana, kun Muumipappa on saanut joen yli menevän sillan valmiiksi. Sillan rakentaminen rikkoo kuitenkin Piisamirotan kodin. Hän viettää yön Muumitalossa ja selittää aamulla kuistilla avaruudesta käyttämällä havaintovälineinään muun muassa korppuja ja sokeriastiaa.

Piisamirotta asettuu myöhemmin asumaan Nipsun löytämään luolaan.

Piisamirotan suomenkieliset ääninäyttelijät

Lähteet

Viitteet 

Muumihahmot

sv:Bisamråttan
Bodhgaya

Bodhgaya (joskus myös Bodh Gaya) on Biharin osavaltiossa Intiassa sijaitseva kaupunki. Kaupungissa asui 30 857 ihmistä vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan. 

Bodhgaya on yksi buddhalaisten pyhimmistä paikoista, sillä Buddha Gautama saavutti siellä valaistumisen. Valaistumispaikalla sijaitsee Mahabodhi-temppeli, joka rakennettiin noin 2 500 vuotta sitten. Se on yksi tärkeimmistä kohteista buddhalaisilla pyhiinvaellusmatkoilla. Se kuuluu myös Unescon maailmanperintöluetteloon. Temppelin takana kasvaa pyhä bodhipuu. Samalla paikalla kasvaneen puun luona Buddha meditoi valaistuessaan.

Kaupungissa on runsaasti eri kansallisuuksien, muun muassa bhutanilaisten, kiinalaisten, japanilaisten, myanmarilaisten, nepalilaisten, sikkimiläisten, srilankalaisten, thaimaalaisten, tiibetiläisten ja vietnamilaisten rakentamia buddhalaisia temppeleitä ja luostareita, jotka antavat kaupungin ulkoasulle vaihtelevuutta noudattaessaan rakentajiensa rakennuskulttuuria.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 BodhgayaNews 

Biharin kaupungit
Buddhalaisuuden pyhät paikat
Buddhalaisuus Intiassa
Lynkkaus

Lynkkaus () on väkijoukon suorittama laiton teloitus, jossa epäilty surmataan ilman oikeudenkäyntiä rangaistuksena väitetystä teostaan. Joskus lynkkaukseen liittyy epäillyn kidutusta.

Etymologia 
Sanalle lynkata on kaksi selitystä. Ensimmäisen mukaan sana on syntynyt, kun virginialainen maanviljelijä Charles Lynch (1736–1796) otti tehtäväkseen rangaista epäsosiaalisuudesta ja rikoksista epäiltyjä henkilöitä, minkä seurauksena hänen sukunimensä jäi tarkoittamaan roistona pidetyn ihmisen listimistä. Toisen selityksen mukaan Virginiassa asustanut kapteeni William Lynch perusti oman tuomioistuimensa ja alkoi antaa laittomia tuomioita.

Syyt
Lynkkauksen perusteena on tavallisesti jokin vakava rikos, kuten murha, raiskaus tai tuhopoltto. Vaikka lynkkaukset ovatkin laittomia, ne ovat yhteisön hyväksymiä ja niiden tarkoitus on hyödyttää yhteisöä. Syytetty surmataan, koska häntä pidetään uhkana yhteisölle. Lynkkauksia on myös sanottu käytetyn Yhdysvaltojen etelävaltioissa mustan väestön pelotteluun ja hallintaan. Ihmisiä ei lynkata summittaisesti johonkin ryhmään kuulumisen vuoksi, kuten esimerkiksi Venäjän pogromeissa tehtiin. Myöskään tavanomaisia kostomurhia ei kutsuta lynkkauksiksi.

Menetelmät
Lynkkaus yhdistetään usein hirttämiseen, mutta myös muita vastaavissa tilanteissa käytettyjä surmaamistapoja kutsutaan lynkkaukseksi. Esimerkiksi Etelä-Afrikassa mustat väkijoukot lynkkasivat 1990-luvun taiteen vuosina yli 500 epäiltyä rikollista palavilla autonrenkailla.

Historia 
Lynkkaukset ovat yleismaailmallinen ilmiö. Lynkkauksia ja samankaltaisia väkivaltatekoja on tapahtunut etenkin epävakaissa maissa, joissa oikeusjärjestelmää ei ole ollut. Yhdysvalloissa mustia lynkattiin suhteellisen paljon. Vuosien 1882–1951 välillä maassa lynkattiin tilastojen mukaan 4 730 ihmistä, joista 3 437 oli mustia ja 1 293 valkoisia. Vielä vuosina 1882–1885 lynkattiin enemmän valkoisia kuin mustia, mutta sen jälkeen mustista tuli uhrien enemmistö. Mustat lynkkasivat myös toisiaan, samoin kuin valkoiset, jotka lynkkasivat etenkin italialaisia ja sisilialaisia siirtolaisia. Yhdysvaltojen ulkopuolella lynkkaukset ovat yleensä kohdistuneet omanrotuisiin ihmisiin.

Lynkkauksia tapahtuu edelleen joissakin maissa. Esimerkiksi Guatemalassa väkijoukot surmasivat 240 ihmistä vuosien 1996–2002 aikana.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Teloitusmenetelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Imukuppi

Imukuppi on laite, joka tarttuu tasaisiin pintoihin alipaineen avulla. Imukupit valmistetaan useimmiten kumista.

Kun imukuppi on painettu tasaiseen pintaan, ilmanpaine kupin sisällä laskee. Korkeampi ilmanpaine kupin ulkopuolella pakottaa sen pysymään kiinni pinnassa. Esimerkiksi joystickien pohjissa käytetään imukuppeja ohjainten pöytään kiinnittämistä varten.

Imukuppeja käytettiin ensimmäisen kerran 300 eaa. Ne valmistettiin kurpitsasta. Niitä käytettiin pahan veren imemiseen pois sairaista ihmisistä. Hippokrateen uskotaan kehittäneen tämän menetelmän.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.suctioncupmuseum.com 

Kiinnitystarvikkeet

la:Cucurbita (animalium)
Houston Laukko

Houston Laukko (27. maaliskuuta 1988 – 6. elokuuta 2012 ) oli eräs Suomen tunnetuimmista ravihevosista. Houston Laukon isä Choctaw Brave puolestaan oli eräs Suomen kuuluisimpia siitosoreja. Houston Laukon emänisä Express Pride polveutuu eräästä maailman kuuluisimmasta ravurista Nevele Pridesta. Hevosen kasvattaja on vesilahtelainen Juhani Lagerstam. 

Kilpailu-urallaan Houston Laukko oli Laukon Nmky -nimisen suuren omistajaryhmän omistuksessa. Hevonen siirtyi siitokseen Laukon kartanoon vuonna 1997 ja sen suurin ikäluokka 72 hevosta syntyi 2003. Houston Laukon viimeinen ikäluokka syntyi vuonna 2007. Houston Laukon jälkeläisistä yli 100 000 euroa ovat ansainneet Kriterium-voittaja Hot Looking, Even Steven ja Bart Hip. Even Steven on jälkeläisistä nopein, sen autolähtöennätys on 12,0.

Houston Laukko lopetettiin elokuussa 2012 vatsaan levinneen kasvaimen takia.

Suurimmat saavutukset
Houston Laukko voitti Suomessa Derbyn, Suur-Hollola-ajon ja Suomen mestaruusajon. Ruotsissa ori voitti muun muassa Åby Stora Prisin, Hugo Åbergs Memorialin ja Kultadivisioonan finaalin, Ranskassa Grand Criterium de Vitessen, Grand Prix du Sud-Oustin, Prix de Cote d´Azurin ja Prix de Chateadun, Italiassa Premio Costa Azurran ja Saksassa Grosser Preis von Bildin. Euroopan mestaruuden ori voitti 1995 toistaiseksi ainoana suomalaissyntyisenä hevosena. Kaikkiaan Houston Laukko starttasi 103 kisaan, joista saavutti 33 voittoa, 20 kakkostilaa ja 12 kolmostilaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Laukon kartanon sivut
 Ylen Elävä arkisto: Euroopan mestariksi loimitettu Houston Laukko etsi tammaseuraa tositarkoituksella

Suomalaiset ravurit
Rhône

__notoc__
Rhône (, paikallisesti Valais’ssa  tai , , retorom. Rodan) on joki Ranskassa ja Sveitsissä. Sillä on pituutta 812 km, josta 231 km on Sveitsin ja 581 km Ranskan puolella. Rhône on koko Välimeren alueen merkittävin joki Niilin jälkeen. Rhônen varrella sijaitsevista kaupungeista huomattavimmat ovat Sion, Geneve, Lyon, Valence, Avignon ja Arles.

Rhône Sveitsissä 
Rotten saa alkunsa Sveitsistä, Rhônen jäätiköltä, ja laskee Valais’n kantonin läpi Genevenjärveen, josta joki jatkaa Geneven kaupungin läpi Ranskan puolelle. Rhônen sivujokia Sveitsin alueella ovat muun muassa Massa, Saltina, Vispa, Lonza, Dala, Navisence, Borgne, Drance, Trient, Arve sekä Saônen sivujoki Doubs. Rhônen pituus Sveitsin alueella on yhteensä 264 km, josta 73 km on Genevenjärveä.

Rhône Ranskassa 
Ranskassa Rhône virtaa aluksi länteen tai lounaaseen, mutta kääntyy Lyonissa kohti etelää. Se kulkee Rhône-Alpesin alueen läpi ja Provence-Alpes-Cote d'Azurin alueen länsirajaa pitkin, ja laskee lopulta Välimereen. Arlesissa se jakaantuu kahteen päähaaraan, joiden väliin jää laaja suistoalue, Camargue. Rhône on yksi Ranskan pisimmistä joista.

Rhônen suurin sivujoki on Saône, joka laskee siihen pohjoisesta ja yhtyy Rhôneen Lyonissa. Muita huomattavia Rhôneen Ranskan alueella virtaussuuntaan nähden oikealta puolelta laskevia sivujokia ovat Juravuorilta alkava Ain sekä Ranskan keskiylängöltä alkavat Ardèche, Cèze ja Gardon. Vasemmalta puolelta siihen laskevat monet Alpeilta alkavat sivujoet, joista suurimpia ovat Isère, Drôme, Ouvèze ja Durance.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ranskan joet
Valais’n joet

Ranskan ja Sveitsin raja
Rajajoet
Vaud
Berezina

Berezina, Beresina tai Bjarezina (, ) on Valko-Venäjän keskiosien läpi virtaava, 561 kilometriä pitkä Dneprin sivujoki. Joen valuma-alue kattaa 24 500 km².

Berezina on navigoitava Barysausta alavirtaan ja merkittävä kuljetusväylä. Esimerkiksi puutavaraa siirretään jokea pitkin. Berezina ja sen Bobr-sivujoki sopivat myös vesiretkeilyyn esimerkiksi meloen. 

Joen yläjuoksulla sijaitseva Bjarezinan biosfäärialue on yksi Valko-Venäjän tärkeimmistä ympäristönsuojelualueista.

Taajamia ja keskeisimpiä siltoja 
 Dokšytsy – P3 kantatien silta
 Bjarezinan biosfäärialue ja M3 valtatien silta 
 Kantatien P63 silta
 Barysau (Borisov) – rautatien, P53 kantatien ja M1 (E30) moottoritien sillat
 Berazino (Berezino) – M4 valtatien silta
 Elizovo - rautatien silta
 Babruisk (Bobruisk) – M5 valtatien, P43 kantatien ja rautatien sillat 
 Svetlahorsk (Svetlogorsk) – P149 kantatien, rautatien ja paikallistien sillat

Näiden lisäksi joen pääuoman yli pääsee ainakin parista kohtaa lossiyhteydellä.
 
Joen koko valuma-alueen piirissä asuu merkittävä osa Valko-Venäjän väestöstä. Esimerkiksi maan pääkaupunki Minsk sijaitsee joen valuma-alueella, koska Berezinan sivuhaara Svislatš () virtaa kaupungin läpi.

Historiaa 
Joki tunnetaan Napoleonin sotajoukkojen siellä venäläisille kärsimistä raskaista tappioista niiden perääntyessä Moskovasta vuonna 1812.

Berezinasta on kanavayhteys Itämeren valuma-alueelle Väinäjoen vesistöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hydrologisia tilastoja 1881-1985: Berezina at Bobruysk   (unesco.org)
 Karttaa vuoden 2004 tulvan laajuudesta Dneprin vesistössä  (dartmouth.edu) 

Valko-Venäjän joet
Dneprin vesistö
Christina Ricci

Christina Ricci (s. 12. helmikuuta 1980 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsena ja tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Äitini on merenneito (1990), The Addams Family – Perhe Addams (1991), Addams Family II (1993) ja Casper (1995). Ricci jatkoi uraansa pyrkien jättämään taakseen lapsitähtimaineensa ja on esiintynyt myöhemmin muun muassa elokuvissa Buffalo '66, Jäämyrsky, Päätön ratsumies, Prozac Nation ja Monster – Aileen Wuornos. 

Ricci oli sivuosassa vuonna 2002 televisiosarjassa Ally McBeal ja esiintyi vuonna 2001 artisti Mobyn musiikkivideolla "Natural Blues". Hän vieraili myös televisiosarjassa Greyn anatomia ja näytteli myös Pan Amissa vuonna 2012. 

Ricci on myös ollut Louis Vuittonin, valmisvaateketju Gapin ja urheiluvaatevalmistaja Reebokin mainoksissa. 

Ricci on mukana ranskalaisen Guy de Maupassantin kirjaan Bel Ami perustuvassa samannimisessä elokuvassa, joka ilmestyi vuonna 2012. Siinä hänen vastanäyttelijänään on Robert Pattinson. Samana vuonna Ricci näytteli kiinalaisessa alkuperäistuotannossa War Flowers.

Filmografia

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Heikki Haavisto

Heikki Johannes Haavisto (20. elokuuta 1935 Raisio – 22. heinäkuuta 2022 Raisio) oli suomalainen keskustalainen poliitikko ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän toimi Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK:n puheenjohtajana vuosina 1975–1994 ja Suomen ulkoasiainministerinä Ahon hallituksessa vuosina 1993–1995.

Tausta ja ura
Haavisto syntyi talousneuvos Urho Haaviston ja Alli Svenssonin ainoaksi lapseksi Raision Hintsan tilalla. Hänen enonsa oli jääkärikenraalimajuri Antero Svensson. Haaviston talonpoikaiseen järjestötoimintaan osallistunut isä ja Maalaisliiton aatesisältö vaikuttivat hänen ajatteluunsa. Hän oli aktiivinen toimija muun muassa Maaseudun Nuorten Liitossa ja eteni sen johtotehtäviin.

Haavisto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1953, agronomiksi vuonna 1957 ja lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1962. Hän suoritti myös poliittisen historian ja kansantaloustieteen sivuaineopintoja. Vuodesta 1962 Haavisto toimi maanviljelijänä Raision sukutilallaan Hintsan kartanossa. Vuodesta 1966 Haavisto työskenteli MTK:ssa, ensin yleissihteerinä (1966–1967), sitten toiminnanjohtajana (1967–1975) ja lopulta puheenjohtajana (1975–1994). Samanaikaisesti hän toimi keskustan puoluehallituksen työvaliokunnassa (1966), maatalouspoliittisessa toimikunnassa (1967–1986) ja talouspoliittisessa toimikunnassa (1987–1995).

Paavo Väyrysen erottua toukokuussa 1993 Esko Ahon hallituksen ulkoministerin paikalta kesken Suomen EU-jäsenyysneuvotteluiden Haavisto valittiin hänen seuraajakseen. MTK:n puheenjohtajana ollessaan Haavisto tuomittiin 29.6.1991 liikenteen vaarantamisesta, ruumiinvamman tuottamisesta ja liikennepaosta 72 000 markan sakkoon. Tästä syystä hänen kelpoisuutensa ministeriksi kyseenalaistettiin laajasti.
Ulkoministerinä Haavisto oli keskeisessä roolissa neuvottelemassa Suomen liittymisestä Euroopan unioniin. Alkuvuonna 1995 Haavisto jätti ministerin tehtävät saatuaan halvaantumiseen johtaneen aivoverenvuodon.

Haavistolla oli useita luottamustehtäviä. Hän oli muun muassa Pellervo-Seuran valtuuskunnan puheenjohtaja vuodesta 1979, Metsäliiton hallintoneuvoston puheenjohtaja 1982–1993 ja Raision tehtaat Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtaja 1988–1996 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1997. Myöhemmin myös hänen poikansa Antti ja Erkki Haavisto ovat toimineet Raisio-yhtymän hallituksessa.

Perhe
Haavisto oli aviossa vuodesta 1964 lähtien kotitalousopettaja Maija Helena Rihkon kanssa. Heillä on kolme poikaa: Antti, Erkki ja Ilkka.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Kulha, Keijo K.: Mahtitalonpoika: Heikki Haaviston matkassa yleislakosta EU:hun. Helsinki: Edita, 1998. ISBN 951-37-2534-0. 
 Haavisto, Heikki: Talonpojan muistelmat. Helsinki: Otava, 2022. ISBN 978-951-1-45235-5.

Aiheesta muualla
 
 Heikki Haavisto täyttää 70 vuotta Rannikkoseudun Sanomat. 19.8.2005.
 
Heikki Haaviston muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset maatalouden etujärjestöjen johtajat
Suomen ulkoasiainministerit
Suomen Keskustan poliitikot
Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet
Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
76 mm panssarivaunukanuuna M/1940 F-34

76 mm panssarivaunukanuuna M/1940 F-34 () on neuvostoliittolainen 76,2 mm:n panssarivaunukanuuna, jota käytettiin T-34/76-panssarivaunuissa.

Panssarivaunukanuunat
Kauppasieni

Kauppasieni on historiallinen käsite, joka kuvaa Suomessa myytäväksi sallittuja sieniä 1900-luvun lopulla.

Vanha kansallinen ruokasieniasetus kumottiin 1.heinäkuuta 2012. Siihen asti Suomessa myyntiin kelpaavien sienten, kauppasieneksi hyväksyttävien sienten, tuli olla helposti tunnistettavissa ja selvästi erotettavissa myrkyllisistä ja ruoaksi kelpaamattomista sienistä ja niillä tuli olla taloudellista merkitystä. Myydä sai vain pientä osaa kaikista Suomessa kasvavista syötäviksi kelpaavista sienilajeista. Kauppasienille asettiin laatuvaatimuksia, kuten terveys, puhtaus, normaali maku ja haju. Viimeinen Eviran päätös kauppasieniksi hyväksyttävistä sienistä oli Eviran määräys 3/2007. Määräys astui voimaan 16. huhtikuuta 2007.

Ruokasieniasetuksen kumoamisen jälkeen Evira alkoi asetuksen sijaan ylläpitää ohjeellista listausta suositeltavista ruokasienistä. Se noudattaa silti entisiä päälinjoja sienten turvallisuudesta. Jokainen elintarvikkeita kaupan pitävä kuitenkin viime kädessä vastaa siitä, että myy vain turvallisia elintarvikkeita.

Luetteloon on koottu Eviran suosittelemat ruokasienet. Luettelo saattaa muuttua milloin vain ja siksi ajantasainen luettelo on järkevää tarkastaa Eviran sivuilta.

Luonnonsienet

Tatit

Herkkutatit
herkkutatti - Boletus edulis 
männynherkkutatti - Boletus pinophilus 
tammenherkkutatti - Boletus reticulatus

Punikkitatit
haavanpunikkitatti - Leccinum aurantiacum 
koivunpunikkitatti - Leccinum versipelle 
männynpunikkitatti - Leccinum vulpinum

Muut tatit
kangastatti - Suillus variegatus 
voitatti - Suillus luteus

Rouskut
Haaparousku - Lactarius trivialis 
Kangasrousku - Lactarius rufus 
Karvarousku - Lactarius torminosus

Leppärouskut
kuusenleppärousku - Lactarius deterrimus 
männynleppärousku - Lactarius deliciosus

Haperot
isohapero - Russula padulosa 
kangashapero - Russula decolorans 
keltahapero - Russula claroflava 
viinihapero - Russula vinosa

Käävät
lampaankääpä - Albatrellus ovinus

Huhtasienet
huhtasieni (kaikki huhtasienet) - Morchella spp.

Mesisienet
mesisienet - Armillaria mellea -ryhmä

Torvisienet
mustatorvisieni - Craterellus cornucopioides

Tuoksuvalmuskat
männyntuoksuvalmuska (tuoksuvalmuska) - Tricholoma matsutake

Vahakkaat
mustavahakas - Hygrophorus camarophyllus

Vahverot
keltavahvero eli kantarelli - Cantharellus cibarius 
suppilovahvero - Cantharellus tubaeformis. Suppilovahveron mukana saa olla kosteikkovahveroa Cantharellus lutescens

Muut luonnonsienet
kehnäsieni - Rozites caperatus
vaaleaorakas - Hydnum repandum. Vaaleaorakkaan mukana saa olla rusko-orakasta Hydnum rufescens
korvasieni - Gyromitra esculenta

Viljelysienet
herkkusieni - Agaricus bisporus
osterivinokas - Pleurotus ostreatus
siitake - Lentinula edodes
puunkorvat - Auricularia
talvijuurekas - Flammulina velutipes
koivunkantosieni - Kuehneromyces mutabilis
viljelytuppisieni - Volvariella volvacea

Lähteet

Aiheesta muualla 
luonnonsienet, ravintosisältö, sadon kypsyminen, nimiä eri kielillä
Suositeltavat ruokasienet - Ruokavirasto
Luonnonvarakeskus (Luke): Metsiemme marjat ja sienet

Suomalaiset kauppasienet
Läntinen Litsa (joki)

Läntinen Litsa eli Läätsijoki eli Litsajoki () on 107 km:n pituinen Barentsinmereen laskeva joki Venäjän Murmanskin alueella, Petsamon ja Murmanskin välimailla. Joki laskee Litsanvuonoon, jonka rannoilla sijaitsee yksi Venäjän tärkeimmistä ydinsukellusvenesatamista, Zapadnaja Litsa. 

Toisessa maailmansodassa kesällä 1941 Saksan vuoristoarmeijan operaatio Platinaketun tarkoitus oli vallata lännestä edeten Murmanskin kaupunki. Saksalaisten eteneminen pysäytettiin kuitenkin Läntisen Litsan varteen. Siihen muodostui neuvostojoukkojen pitkäaikainen pääpuolustuslinja, jossa käytiin ankaria taisteluja. Sodan aikana se sai Neuvostoliitossa nimityksen Kuoleman laakso (Долина смерти, Dolina smerti), myöhemmin Kunnian laakso (Долина славы, Dolina slavy). Alueella on suuria sodanaikaisia joukkohautoja.

Lähteet

Murmanskin alueen joet
Barentsinmereen laskevat vesistöt
Venäjän vesistöt
Orjol

Orjol (, vanhentunut translitterointi Orel) on Orjolin alueen pääkaupunki Venäjällä Okajoen varrella noin 360 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Kurskin kaupunki on 135 km Orjolista etelään. 

Kaupungin nimi tarkoittaa venäjäksi kotkaa. Vuonna 2002 siellä oli 333 000 asukasta. Toisen maailmansodan aikana kaupunki tuhoutui lähes täysin Kurskin taistelun yhteydessä. Orjolin suomalainen ystäväkaupunki on Nokia.

Historia 
Orjol on perustettu vuonna 1564 linnoitukseksi tataarien hyökkäyksiä vastaan. Kaupungin alue koki raskaita taisteluita Toisen maailmansodan aikana. Kaupungin keskustassa on rengaskatuja ja säteittäisiä katuja, joista monet on nimetty kaupungissa asuneiden tai syntyneiden kirjailijoiden ja runoilijoiden mukaan kuten Ivan Turgenev, Leonid Andrejev, Ivan Bunin ja Nikolai Leskov. Turgenevin asuintalo on nykyään museona. 

Orjolin tuomioistuin julisti ensimmäisenä Venäjällä Jehovan todistajat -uskonnollisen liikkeen ekstremistiseksi organisaatioksi vuonna 2016. Seuraavana vuonna Venäjän korkein oikeus julisti sen kielletyksi koko Venäjällä. Turvallisuuspoliisi teki tarkastuksen liikkeen tiloihin Orjolissa. Silloin pidätettiin tanskalainen Dennis Christensen. Hän oli ensin tutkintavankeudessa ja sai helmikuussa 201k kuuden vuoden vankeustuomion. Hän pääsi vapaaksi toukokuussa 2022.

Talous ja koulutus 
Orlik-joen eteläpuolella ja Oka-joen vastarannalla sijaitsevat uudet asuinalueet ja teollisuusalue, jossa on teknistä-, vaate- ja elintarviketeollisuutta. Orjolissa on opettajankoulutuslaitos ja tekninen oppilaitos.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Orjolin alueen kaupungit
Demjansk

Demjansk () on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Demjanskin piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Polan sivujoen Javonin varrella 181 kilometriä Novgorodista kaakkoon. Kunnan pinta-ala on 14,64 neliökilometriä. Asukkaita on 5 400 henkeä (vuonna 2010).

Historia
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1406 nimellä Demon (Deman, Demjan). Vuonna 1824 siitä tuli kaupunki ja Demjanskin kihlakunnan keskus. Pääelinkeinona oli maatalous, ja vuonna 1927 Demjansk alennettiin kyläksi. Samana vuonna siitä tuli piirikeskus. Toisen maailmansodan aikana 1941–1943 Demjansk oli saksalaisten miehittämä ja seudulla käytiin ankaria taisteluja (Demjanskin motti). Vuonna 1960 Demjansk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.

Muuta
Demjanskista on maantieyhteydet Staraja Russaan, Valdaihin ja Marjovoon. Lähin rautatieasema on 41 kilometrin päässä sijaitseva Lytškovo. Tärkeimmät elinkeinot ovat kunnallis- ja sosiaalipalvelut (22,1 %), kauppa (15,2 %) ja terveydenhuolto (13,7 %). Teollisuusyrityksiä on kaksi: elintarviketehdas Demjanski pištšekombinat ja rakennustarvikkeita valmistava Stroidetal.

Taajama koostuu etupäässä puisista omakotitaloista (71,5 % asuinpinta-alasta) sekä matalista tiili- ja elementtitaloista (25,2 %). Asuinmukavuus on heikko. Vesijohtoverkko kattaa 40,9 % asuinpinta-alasta, keskuslämmitys 16,7 % ja viemäriverkko 14,6 %. Palveluihin kuuluu kolme lastentarhaa, keskikoulu, taide- ja urheilukoulut, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja nuorisotalot, kirjasto, säästökassa, kaksi postikonttoria, yleinen sauna ja piirisairaala.

Demjanskissa on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Nähtävyyksiin kuuluvat 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta peräisin olevat zemstvon, kihlakunnankassan ja lukion rakennukset, vankila, tsasouna ja Smetaninan talo sekä toisen maailmansodan muistomerkit.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Demjanskin kunnan sivusto 
 Demjanskin piirin sivusto 
 Demjanskin taajamasta ja piiristä kertova sivusto 

Demjanskin piirin kunnat
Novgorodin alueen kaupunkimaiset taajamat
Master of Puppets (kappale)

Master of Puppets (suom: Sätkynukkemestari) on thrash metal -yhtye Metallican kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin yhtyeen albumilla Master of Puppets vuonna 1986.

Kappale on yhtyeen tunnetuimpia, ellei tunnetuin ja kappaleen kitarariffi on varsinkin heavy metal -piireissä tunnetuimpia. Myös kappaleen kitarasoolo ja interlude ovat hyvin tuttuja. Yhtye on soittanut live-esiintymisissä kappaleen lähes aina sen julkaisusta lähtien sen tunnettavuuden ja kuuluisuuden takia. (Vaikkakin esimerkiksi vuoden 2007 lokakuun akustisilla keikoilla Master of Puppetsia ei kuultu.)

Kappale on huumeiden vastainen. Esimerkiksi lause "Chop your breakfast on a mirror" viittaa selvästi kokaiinin leikkaamiseen peilin päällä, "End of passion play, crumbling away, I'm your source of self-destruction" taas viittaa huumeiden tuhoavaan vaikutukseen. Kappaleesta on tehty myös sinfoninen versio, joka on Metallican S&M-albumilla.

VH1 arvosteli kappaleen kolmanneksi parhaimmaksi heavy metal -kappaleeksi koskaan.. Kappale arvosteltiin toiseksi Martin Popoffin kirjassa The Top 500 Heavy Metal Songs Of All Time (500 parasta heavy metal kappaletta kautta aikojen).. Niin ikään kappale tuli ensimmäiseksi Total Guitar -lehden "100 Hienointa Riffiä" äänestyksessä. Kappaleen sanottiin olevan basisti Cliff Burtonin lempikappale Metallicalta. Kappale voitti myös Radio Rockin äänestyksen 500 Kovinta Rock Kappaletta. Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Master of Puppets” ylsi kokonaistuloksissa sijalle 96.

Myös Dream Theater on esittänyt kappaletta, ja Apocalyptica julkaisi sen pelkillä selloilla soitettuna. Basisti Les Claypool on soittanut kappaleen intron livenä niin, että basso soittaa slap-tekniikkaa käyttäen kitaraosuuden, ja kitara basso-osuuden.

Kappale voidaan kuulla elokuvassa "Old School, sekä Simpsoneiden jaksossa "Mafian maailma" kohdassa, jossa Metallican keikkabussi hajoaa ja Hans Moleman ottaa heidät lava-autonsa kyytiin. Sitten hän ajaa pois ja Metallica soittaa auton lavalla kappaleen riffiä.

Kappale on myös mukana Guitar Hero: Metallica pelissä.

Kappale on mukana Stranger Things -sarjan päätösjaksossa. Metallica-basisti Robert Trujillon poika Tye nauhoitti sarjassa kuultavaan versioon uusia kitararaitoja. Kappaleesta julkaistiin virallinen lyriikkavideo 36 vuotta kappaleen ilmestymisen jälkeen.

Kokoonpano 
 James Hetfield – laulu, rytmikitara (Soittaa kappaleen ensimmäisen, rauhallisemman ja hitaamman soolon )
 Kirk Hammett – soolokitara
 Cliff Burton – basso
 Lars Ulrich – rummut

Lähteet 

Vuoden 1986 kappaleet
Metallican kappaleet
Nothing Else Matters

Nothing Else Matters () on kappale thrash metal -yhtye Metallican vuoden 1991 albumilla Metallica. Se on julkaistu myös singlenä vuonna 1992.  

”Nothing Else Matters” on yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. Se tunnetaan varsinkin alkusoinnuistaan ja kitarasoolostaan. Se on Metallican harvoja rauhallisia balladeja. Kappaleeseen äänitti molemmat kitarat James Hetfield.

Kappale on myös mukana Guitar Hero: Metallica -pelissä.

Nothing Else Mattersin video esitettiin MTV:lla 26. helmikuuta 1992.

Nothing Else Matters ’99 
Kappaleesta julkaistiin uusintasingle vuoden 1999 livealbumilta S&M.

Albumijulkaisut 
Metallica (1991)
Live Shit: Binge & Purge (liveboksi, 1993)
S&M (live, 1999)

Kappaleet

Aiheesta muualla 
 Metallica - Nothing Else Matters (Official Music Video) YouTubessa 

Vuoden 1991 kappaleet
Metallican kappaleet
Mius

Mius (, ) on Itä-Euroopassa Etelä-Venäjän ja Itä-Ukrainan alueella virtaava 258 km:n pituinen joki. Keskivirtaus on 12,1 m3/s, kun 65 kilometriä suuaukosta yläjuoksulle olevassa mittauspisteessä. Joki saa alkunsa Ukrainassa Donetskin alueen ja Luhanskin alueen rajaseudulta, virtaa halki Krasnyi Lutšin kaupungin lounaispuolelta (Miusynsk) ja jatkaa sitten Venäjän puolelle Rostovin alueelle. Joki laskee Asovanmerestä lahtena erkanevaan Miusinsuistoon (Miusski liman) Taganrogin kaupungin länsipuolella.

Toisen maailmansodan aikana saksalaiset linnoittautuivat joen varteen Mius-linjalle, jossa käytiin Rostovin taistelun yhteydessä kiivaita taisteluita. Myös suomalaisella Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonalla oli oma rintamakaistansa Mius-joella ja pataljoona osallistui siellä torjuntataisteluihin aina kesään 1942 asti, jolloin saksalaiset aloittivat laajan hyökkäyksen Kaukasukselle. Elokuussa 1943 neuvostojoukot valtasivat seudun uudelleen.

Lähteet

Rostovin alueen joet
Venäjän joet
Ukrainan joet
Asovanmereen laskevat vesistöt
Venäjän vesistöt
Boston Legal

Boston Legal on vuosina 2004–2008 ensiesitetty yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka on spin-off vuosien 1997–2004 sarjasta Oikeus ja kohtuus. Boston Legalia tehtiin viisi tuotantokautta. Ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2004 ja viimeinen 8. joulukuuta 2008. Sarjan jaksojen pituus on noin 42 minuuttia.

Boston Legalin, kuten edeltäjänsäkin, on luonut David E. Kelley. Sarjan päähenkilö on Oikeuden ja kohtuuden viimeisellä kaudella esiintynyt asianajaja Alan Shore, jota näyttelee James Spader. Sarjassa esiintyvät myös veteraaninäyttelijät Candice Bergen ja William Shatner kuvitteellisen bostonilaisen asianajotoimisto Crane, Poole & Schmidtin omistajina.

Suomessa MTV3 esitti sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta.

Keskeiset näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat