joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ljozna

Ljozna () eli Liozno () on kaupunkityyppinen taajama ja maaseutuvaltainen hallintopiiri () Valko-Venäjän Vitsebskin maakunnan itäosissa Vitsebskin kaupunkipiirin ja Venäjän Smolenskin alueen välillä. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Ljoznan kaupunkimaisessa taajamassa asui 6 766 ja koko piirissä 17 659 ihmistä.

Kauttakulkua Vitsebskin ja Smolenskin välillä 
Ljozna on Vitsebskin ja Venäjän Smolenskin ja Moskovaan välisen liikenteen kauttakulkutaajama. Maantieyhteyksistä tärkeimpiin kuuluu Vitsebskista itäkaakkoon johtava, Ljoznan keskustaajaman pohjoisosien kautta kulkeva kantatie P21. Tätä maantietä seuraten Vitsebskiin on 42 ja Venäjän rajalle 10 kilometriä. Tieyhteys jatkuu Venäjän puolella A141-kantatienä Rudnjan rajakaupungin (rajalta 9 km) kautta Smolenskiin. Maantien raja-aseman eteläpuolella kulkee samansuuntainen rajan ylittävä rautatie, jonka asema on Ljoznan taajaman eteläosissa.

Katso myös 
 Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lyhyt kuvaus taajamasta  (BYcity.org)
 Лиозненский район - Lyhyet artikkelit kaupunkimaisista taajamasta ja hallintopiiristä  (dorogiby.info)
 Ljoznan keskustan kartta  (BYcity.org)
 WikiMapia karttalinkki taajamasta ympäristöineen, kohteiden selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliiton aikaista topografiakarttaa alueesta 
 Piirin perustietoja ja yleiskartta  (emaps-online.com)
 Газета «Сцяг Перамогі» г.п. Лиозно - Ljoznassa ilmestyvän Stsjag Peramogi -lehden verkkosivusto  (liozno.by)
 Eräs Ljoznaan sijoittuva portaali  (liozno.info)
 Valko-Venäjän juna-aikatauluja karttavalikon kautta   (Valko-Venäjän rautatiet)
 Kuvia hallintopiirista ,, ja  (radzima.org)

Valko-Venäjän kaupunkityyppiset taajamat
Vitsebskin alue
RIFT

RIFT (alun perin nimellä RIFT: Planes of Telara) on Trion Worldsin kehittämä ilmaiseksi pelattava massiivinen monen pelaajan verkkopeli (MMO).. Peli on julkaistu vuonna  Windowsille. RIFT oli kuukausimaksullinen aina julkaisustaan kesään 2013 saakka, jolloin kuukausimaksut poistuivat, ja pelistä tuli ilmaiseksi pelattava. 

Tammikuussa 2018 ilmoitettiin Rift Prime -version julkaisusta, joka palaa tilausmalliseen hinnoitteluun.

Pelialueet 
Pelialueet on jaettu kolmeen osaan. Mathosia (Rift) muodostaa ensimmäisen alueen, jonne päästään, kun on opittu perustaidot opetusalueella. Mathosian alueeseen kuuluu myös erillinen saarialue Ember Isle, jonne pääsy aukeaa, kun pelaaja on saavuttanut määrätyn tason. Toinen pelialue (Rift: Storm Legion) käsittää mantereet Brevane ja Dusken sekä niitä yhdistävän pääkaupunkialueen Tempest Bay. Kolmas, syksyllä 2014 julkaistu Rift: Nightmare Tide käsittää mantereen Plane of Water.

Mathosia 
 Freemach (taso: 6-20)
 Meridian (Defiant Capital)
 Silverwood (taso: 6-20), Pvp
 Sanctum (Guard Capital)
 Stonefield (taso: 20-26)
 Gloamwood (taso: 20-26), Pvp
 Scarlet Corge (taso: 27-29)
 Iron Pine Peak (taso: 27-35)
 Scarwood Reach (taso: 30-35)
 Moonshade Highlands (taso: 35-40)
 Droughtlands (taso: 36-44)
 Shimmersand (taso: 43-50)
 Stillmoor (taso: 45-50)
 Embler Isle (taso: 50)

Storm Legion 
Tempest Bay (Empyreal Capital)

Brevane 
 Cape Jule (taso: 50-52)
 City Core (taso: 52-53) 
 Eastern Holdings (taso: 54-56)
 Ardent Domain (taso: 57-58)
 Kingsward (taso: 59-60)
 Ashora (taso: 60)
 The Dendrome (taso: 60)

Dusken 
 Kingdom of Pelladane (taso: 50-52)
 Seratos (taso: 53-56)
 Morban (taso: 57-59)
 Steppes of Infinity (taso: 60)

Nightmare Tide 
 Goboro Reef (taso: 60-61)
 Draumheim (taso: 62-63)
 Tarken Glacier (taso: 64-65)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
Viralliset kotisivut  

Vuoden 2011 videopelit
MMOG-pelit
Windows-pelit
MMORPG-pelit
Floristi

Floristi on kukka-alan ammattilainen, joka työskentelee yrittäjänä tai liikkeessä. Floristiksi voi opiskella, kun on opiskellut puutarhuriksi, kukkamyyjäksi tai on ainakin kolmen vuoden kokemus kukkakauppatyöskentelystä. Floristilta vaaditaan kasvituntemusta, teoriatiedon soveltamiskykyä, käsityötaitoa, kustannustietoisuutta sekä asiakaslähtöistä palvelua. Floristi toimii työsuhteessa tai itsenäisenä yrittäjänä.

Vuoden floristit

Suomen kukkakauppiasliitto nimeää jokavuotisesti jäseniensä ehdotusten mukaan Vuoden floristin. Ensimmäinen Vuoden floristi nimettiin vuonna 1989.

1989 Marita Thibblin
1990 Eila Nurmi  
1991 Pirjo Laakso
1992 Marja-Liisa Sundell
1993 Merja Mäkelä
1994 Kyllikki Orvasto
1995 Varpu Suontaka-Lahtinen
1996 Jouni Seppänen 
1997 Soile Aartiala
1998 Anne-Meri Ruusu
1999 Solveig Hatermaa

2000 Ritva Bovellan
2001 Marianne Helin
2002 Owe Salmela
2003 Kaija Heinonen
2004 Tiina Räihä
2005 Taisto Taskinen
2006 Hanne Viljanen
2007 Sari Pihko
2008 Saila Tynkkynen
2009 Elise Anttinen
2010 Tiina Koskinen

2011 Pirjo Koppi
2012 Niina Minkkinen
2013 Leila Alamiekkaoja
2014 Saija Sitolahti 
2015 Katri Gummerus
2016 Taina Hinskala
2017 Kirsi Martin
2018 Mari Kaasalainen
2019 Hanna Vehkalampi
2020 Säde Alanen
2021 Jutta Toivonen

Lähteet
http://www.ttstutkimus.fi/index.php?option=com_content&view=article&id=116&Itemid=122

Viitteet 

Luonnonvara-alan ammatit
Floristiikka
Tutkinnot
Kaupan alan ammatit
Steel (albumi)

Steel on Battle Beast -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 13. huhtikuuta 2011. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen albumilistan sijalle 7. Myöhemmin albumi lisensoitiin kansainväliselle Nuclear Blast -levy-yhtiölle, ja julkaistiin uudestaan vuonna 2012 yhdellä bonuskappaleella vahvistettuna. Alkuperäisellä albumilla on yhteensä 11 kappaletta, joista singleinä julkaistiin Show Me How to Die ja Enter the Metal World. Jälkimmäisestä singlestä julkaistiin myös musiikkivideo.

Humppayhtye Eläkeläiset on versioinut Show Me How to Die -kappaleen Humppasheikkailu -levylleen nimellä Kohta humpataan.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Nitte Valo – laulu
 Anton Kabanen – kitara, laulu
 Eero Sipilä – bassokitara, laulu
 Pyry Vikki – rummut
 Juuso Soinio – kitara
 Janne Björkroth – kosketinsoitin

Vierailevat muusikot
 Joona Björkroth – taustalaulu (kappale 8)
 Netta Dahlberg – taustalaulu (kappaleet 2 ja 8)

Tuotanto
 Nino Laurenne – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, taustalaulu
 Jussi Kraft – äänittäjä, miksaaja
 Svante Forsbäck – masteroija
 Roman Ismailov – kansikuva

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 9+/10
 Mesta.net: 
 Rumba: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Steel discogs.com-sivustolla

Vuoden 2011 esikoisalbumit
Battle Beastin albumit
Nino Laurennen tuottamat albumit
Kielihistoria

Kielihistoria on kielitieteen osa-alue, joka tutkii muun muassa sanaston, sanojen etymologian ja sananmuodostuksen kautta miten kielet muuttuvat ajan myötä. Deskriptiivinen, kuvaileva kielitutkimus on kielitieteellistä tutkimusta, joka tutkii miten kieltä puhutaan tai puhuttiin.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Timo Rautiainen (pesäpalloilija)

Timo Rautiainen (s. 10. syyskuuta 1974) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Hänellä on takanaan mittava pelaajaura, joka alkoi Kirin pääsarjajoukkueessa 17-vuotiaana keväällä 1992. Rautiaisen pelaajaura sai kirkkaan kruunun, kun hän viimeisellä kaudellaan johdatti Kirin joukkueen kapteenina ja avainpelaajana takaisin Superpesikseen syksyllä 2009. Rautiainen teki ratkaisevan palon nousukarsintapelissä Kankaanpäässä. Rautiainen voitti urallaan Superpesiksen etenijätilaston kaudella 1996 61 tuodulla juoksulla.

Kesän 2010 Rautiainen toimi Nelonen Sportin pesäpalloasiantuntijana. Syksyllä 2010 hän otti vastaan haasteen Kirin markkinointipäällikkönä ja on saanut heti mainosmyynnissä ja seuran yleiskehittämisessä hyviä tuloksia aikaan.

Saavutukset

Pelaajana 
 2 SM-pronssia: 1999, 2002
 6 Itä-Länsi-ottelua: 1996, 1998, 2000, 2002-2004
 Pesäpallon etenijäkuningas: 1996
 Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: toukokuu 2009

Lähteet 
 Timo Rautiaiselle pikkutakki päälle!
 http://www.bittilahde.fi/cgi-bin/tilastot/tilasto2.py?data=7-1-1&tilasto=Etenijätilasto

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Uinti kesäolympialaisissa 1952 – naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviesti

Naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin Helsingin olympiakisoissa osallistui 13 joukkuetta, yhteensä 53 uimarin voimin. Kilpailu suoritettiin kahdessa vaiheessa. Välieriä ei ollut, vaan alkukilpailun kahdeksan nopeinta joukkuetta selvisi suoraan loppukilpailuun. Vaihdot alku- ja loppukilpailun välissä olivat sallittuja ilman rajoituksia. Vain Unkari vaihtoi yhden uimarin loppukilpailuun. Kilpailu käytiin 30. heinäkuuta - 1. elokuuta Helsingin uimastadionilla.

Alkuerät

Loppukilpailu

Lähteet
 Tulokset puolan kielellä

Uinti kesäolympialaisissa 1952
Raskaan liikenteen vertaistuki

Suomen Kuljetus ja Logistiikka SKAL ry tarjoaa kaikille raskaan liikenteen ammattilaisille vertaistukipalvelun. Vertaistuki tarkoittaa kuuntelevaa korvaa, apua ja ammatillista tukea erityisesti onnettomuuteen joutuneille kuljetusalan ammattilaisille. Raskaan liikenteen vertaistukipalvelu perustuu vertaistukihenkilöihin, jotka ovat pääasiassa SKAL:n jäsenyrittäjiä. Vertaistukihenkilöverkosto kattaa koko Suomen.  

SKAL järjestää vertaistukihenkilöille yhteisiä koulutustapaamisia, joissa annetaan myös keinoja omaan jaksamiseen.

Näin se toimii 
Onnettomuuden sattuessa raskaan liikenteen kuljettaja tai yrittäjä (tai hänen läheisensä) voi soittaa Autoliiton Tiepalvelunumeroon 0200 8080, joka päivystää viikon jokaisena päivänä vuorokauden ympäri. Tästä numerosta soitto ohjataan lähimmälle SKAL:n vertaistukihenkilölle.

Aiheesta muualla 
www.skal.fi/vertaistuki

Tieliikenneonnettomuudet
Suomen tieliikenne
Perniön yhteiskoulu

Perniön yhteiskoulu on perustettu vuonna 1927 ja rakennettiin 1400-luvun Pyhän Laurin Kirkon läheisyyteen. Koulussa on noin 200 oppilasta. Nykyinen rehtori on Arttu Karhulahti.

Toiminta yksityiskouluna  
 
Perniön yhteiskoulu toimi alun perin yksityiskouluna vuosina 1927-1971. Omistajana toimi Perniön yhteiskoulun kannatusyhdistys. Rehtorina toimisivat 1927-1929 Maija Blomberg, 1929-1932 Liisa Ketonen, 1932-1933 Kyösti Siljander, 1933-1937 Kyösti Salokas, 1937-1970 Alli Jäntti, 1970-1971 Osmo Viitanen.

Lähteet 

Salon peruskoulut
Perniö
Bridgeview

Bridgeview on kunta (village) Cookin piirikunnassa Illinois’ssa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä luoteeseen Illinois’n suurimman kaupungin Chicagon keskustasta The Loopista. Kylän väkiluku on 15 006 (2009 arvio).

Bridgeview on rakennettu intiaanien vanhan kulkureitin varrelle. Ensimmäinen pysyvä asutus rakennettiin 1830-luvulla. 1870-luvulla saksalaiset ja italialaiset uudisasukkaat muuttivat alueelle viljelemään maata ja 1920-luvulla, jolloin teollisuus alkoi syrjäyttää maataloutta, alueelle muutti alankomaalaisia. Bridgeview sai oman kunnallishallinnon vuonna 1947. Nimi viittaa läheiseltä Harlem Avenuen sillalta alueelle aukeavaan näkymään.

Jalkapallojoukkue Chicago Fire (MLS) pelaa kotiottelunsa Bridgeview’ssa sijaitsevalla 22 000 -paikkaisella Toyota Parkilla. Stadion on kunnallishallinnon omistama ja hallinnoima.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Bridgeview’n sivusto 

Cookin piirikunta (Illinois)
Illinoisin kunnat
Sanjay Dutt

Sanjay Dutt (s. 29. heinäkuuta 1959 Bombay, Maharashtra) on intialainen elokuvanäyttelijä ja -tuottaja, joka tunnetaan työstään hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän esiintyi lapsinäyttelijänä vuoden 1971 elokuvassa Reshma Aur Shera ja teki debyyttinsä aikuisena elokuvassa Rocky vuonna 1981. Tämän jälkeen hän on näytellyt joissakin suosituimmissa hindinkielisissä elokuvissa.

21. maaliskuuta 2013 Intian korkein oikeus tuomitsi Duttin viiden vuoden vankeuteen aseiden laittomasta hallussapidosta liittyen Bombayn pommi-iskuihin 1993.

Duttin elämästä kertova elokuva Sanju sai ensi-iltansa vuonna 2018.

Yksityiselämä 
Sanjay Dutt syntyi Bombayssa. Hänen vanhempansa olivat näyttelijät Nargis ja Sunil Dutt. Dutt kärsi nuorena yhdeksän vuoden ajan huumeriippuvuudesta. Hän meni naimisiin näyttelijä Richa Sharman kanssa vuonna 1987. Sharma kuoli aivokasvaimeen vuonna 1996. He saivat Trishala-nimisen tyttären, joka asuu Yhdysvalloissa. Dutt meni naimisiin malli Rhea Pillain kanssa vuonna 1998 ja he erosivat vuonna 2005. Dutt nai Manyatan (ennen Dilnawaz Shaikh) vuonna 2008. Manyata Dutt synnytti kaksoset, tytön ja pojan, 21. lokakuuta 2010.

Duttilla todettiin keuhkosyöpä elokuussa 2020.

Filmografia

Palkinnot 
 Bengal Film Journalists’ Association Awards
 2004: Paras miespääosa – Munna Bhai M.B.B.S.

 Bollywood Movie Awards
 2003: Kriitikkopalkinto parhaalle miesnäyttelijälle – Kaante
 2004: Sensaatiomaisin näyttelijä – Munna Bhai M.B.B.S.

 Filmfare Awards
 2000: Paras miespääosa – Vaastav: The Reality
 2004: Paras koominen rooli – Munna Bhai M.B.B.S.

 Global Indian Film Awards
 2006: Kriitikkopalkinto parhaasta miespääosasta – Lage Raho Munna Bhai

 International Indian Film Academy Awards
 2000: Paras miespääosa – Vaastav: The Reality
 2010: Paras koominen rooli – All the Best: Fun Begins

 Screen Awards
 2000: Paras miespääosa – Vaastav: The Reality
 2001: Paras miessivuosa – Operaatio Kashmir

 Stardust Awards
 2004: Vuoden miestähti – Munna Bhai M.B.B.S.
 2007: Vuoden miestähti – Lage Raho Munna Bhai

 Zee Cine Awards
 2001: ”Zee Premiere Choice” – Operaatio Kashmir
 2007: Kriitikkopalkinto parhaasta miespääosasta – Lage Raho Munna Bhai

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 

Intialaiset näyttelijät
Intialaiset elokuvatuottajat
Intialaiset poliitikot
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Håkan Juholt

Håkan Juholt (s. 16. syyskuuta 1962 Oskarshamn, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Hänet valittiin Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen puheenjohtajaksi 25. maaliskuuta 2011. Juholt on ollut valtiopäivien jäsen vuodesta 1994 edustaen Kalmarin läänin vaalipiiriä. Hän on ollut Ruotsin valtiopäivien puolustusvaliokunnan puheenjohtaja vuodesta  2010. Syyskuusta 2017 lähtien Juholt on Ruotsin Islannin suurlähettiläs.

Juholt aiheutti kohun kun kävi ilmi että hän nosti täysimääräistä kulukorvausta Tukholman asunnostaan, vaikka asui siinä puolisonsa kanssa. Häntä vaadittiin eroamaan kohun takia, mutta hän sai silti  puolueen päättävän elimen, toimeenpanevan neuvoston tuen. Viestimet ovat kuitenkin spekuloineet erolla. Juholtin vihjaillaan suostuneen eroon, jos neuvosto antaa hänelle luottamuksensa. 21. tammikuuta 2012 Juholt ilmoitti erostaan ja perusteli sitä sillä, että hän oli tehnyt virheen. Häntä arvosteltiin koko puheenjohtajauran ajan ja epäiltiin muun muassa kulukorvausten väärinkäytöksestä ja puolueen johdolle valehtelemisesta. 27. tammikuuta 2012 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Stefan Löfven.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juholt sosiaalidemokraattisen puolueen sivulla
 Juholt Ruotsin valtiopäivien sivuilla

Ruotsalaisten puolueiden puheenjohtajat
Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikot
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Uusiin maisemiin

Uusiin maisemiin () oli australialainen draamasarja, joka kertoo kaupunki- ja maalaisperheestä, jotka päättävät vaihtaa kotejaan ja aloittaa elämänsä uudelleen. Sarjaa tuotettiin kahden tuotantokauden verran vuodesta 2001 vuoteen 2003, minkä jälkeen se lopetettiin katsojasuosion vähenemisen ja tuotantokustannusten vuoksi. Australiassa sarjaa on esitetty Seven Network- ja Unversal Channel -kanavilla sekä Uudessa-Seelannissa TV One- ja TV2 -kanavilla. Suomessa sarjaa on esitetty Uusiin maisemiin-nimellä Yle TV1-kanavalla kaksi kertaa: joulukuusta 2009 maaliskuuhun 2010 ja uusintakierroksena 17. tammikuuta - 28. maaliskuuta 2011.

Sarjan englanninkielinen nimi Always Greener tulee sanonnasta: The grass is always greener on the other side (Ruoho on aina vihreämpi aidan toisella puolella).

Juoni

Sarja seuraa pääasiassa kahden perheen vaiheita: Taylorien perhettä, jotka asuvat Sydneyn esikaupunkialueella sekä Uuden Etelä-Walesin maaseudulla lähellä kuvitteellista Invernessin kaupunkia asuvaa Toddien perhettä. Molemmat perheet ovat kohdanneet ongelmia, mistä johtuen perheet vitsailevat jouluillallisella, että heidän pitäisi vaihtaa koteja elämänsä suunnan muuttamiseksi. Vitsistä tulee totta, kun John huomaa tyttärensä Marissan olevan koukussa huumeisiin ja Johnin sisko Sandra ei pysty maksamaan laskujaan. Perheet vaihtavat koteja ja aloittavat uuden elämän ja kohtaavat uusia haasteita. Sarjalle tyypillistä on käsitellä vakavia kysymyksiä usein humoristisella näkökulmalla.

Henkilöt

Lähteet

Aiheesta muualla
Uusiin maisemiin Internet Movie Databasessa
TV.com
 Australian Television Information Archive
National Film and Sound Archive

Australialaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Seven Networkin televisio-ohjelmat
Standertskjöld

Standertskjöld ['standɛrʃɶld, standäršöld] on suomalainen aatelissuku Turusta. Sen varhaisvaiheet ovat Lempäälässä, jossa Henrik Justander (1676–1749) toimi kirkkoherrana.  Henrik Justanderin pojanpoika Henrik Johan Justander (1733–1809) sai aatelisarvon Kustaa III:lta sotilaallisista ansioista. 1800-luvulta lähtien suvussa on ollut huomattavia maan- ja tilanomistajia ja teollisuuden harjoittajia. Vielä 1900-luvun alussa suku oli myös vahva sotilassuku.

Suvussa on aatelinen haara Standerskjöld ja vapaaherrallinen haara nr. 52, Carl August Standertskjöldin tultua korotetuksi vapaaherralliseen säätyyn vuonna 1874. Kun Johan Mauritz Nordenstam korotettiin vapaaherraliseen säätyyn, sai hän oikeuden adoptoida enonsa pojanpojan, vapaaherra Herman Sigfrid Standertskjöldin nimellä Standertskjöld-Nordenstam.

Suvun jäseniä 
 Henrik Johan Standertskjöld (1811–1899), upseeri, maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Carl August Standertskjöld (1814–1885), suomalainen kenraaliluutnantti, vapaaherra ja Tula asetehtaan vuokraaja, Carl Arvid Mauritz Standertskjöldin veli
 Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöld (1820–1866), insinööri, everstiluutnantti ja virka- ja valtiopäivämies
 Edvard Eberhard Standertskjöld (1823–1878), suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra, Carl Arvid Mauritz Standertskjöldin veli
 Carl Arvid Mauritz Standertskjöld (1826–1901), suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra
 Henrik Carl Gustaf August Standertskjöld (1841–1919), insinööri ja virka- ja valtiopäivämies, Henrik Johan Standertskjöldin poika
 Hugo Standertskjöld (1844–1931), eversti, asetehtailija, teollisuusmies, suurlahjoittaja ja Aulangon rakennuttaja, Henrik Johan Standertskjöldin poika
 Axel Oskar Achates Standertskjöld (1847–1942), kapteeni ja valtiopäivämies, Henrik Johan Standertskjöldin poika
 Karl Johan Robert Standertskjöld (1851–1906), juristi ja virka- ja valtiopäivämies, Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöldin poika
 Herman Standertskjöld-Nordenstam (1854–1934), ulkoministeriön virkailija, kuvernementin sihteeri, Laukon kartanon omistaja, Carl August Standertskjöldin (s. 1814) poika 
 Carl August Standertskjöld (1855–1935), Enson paperitehtaan perustaja, Carl August Standertskjöldin (s. 1814) poika
 Edvard Robert Standertskjöld (1859–1918), upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies, Carl August Standertskjöldin (s. 1814) poika
 Alexander Robert Uno Standertskjöld (1863–1911), suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra, Carl Arvid Mauritz Standertskjöldin poika
 Henrik Carl Axel Standertskjöld (1876–1951), tilanomistaja ja valtiopäivämies, Henrik Carl Gustaf August Standertskjöldin poika, Vanantaan kartanon omistaja
 Edvard Standertskjöld (1890–1966), suomalainen jääkärikapteeni
 Herbert Standertskjöld (1893–1941), kirjailija
 Carl-Gustaf Standertskjöld-Nordenstam (1939–2020), lääkäri ja radiologian professori
 Carola Christina Standertskjöld-Liemola (1941–1997), 1960-luvun suosituimpia suomalaisia laulajia
 Peter Standertskjöld-Nordenstam, jalkapalloilija

Katso myös
 Aulanko
 Villa Elfvik

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Svenska adelns ättar-taflor

Suomalaiset aatelissuvut
Frikyrklig samverkan

Frikyrklig samverkan r.f. (lyh. FS, aik. Finlands Svenska Frikyrkoråd) on vuonna 1936 perustettu suomenruotsalaisten vapaakirkkojen yhteistyöelin. Järjestö koordinoi jäsenjärjestöjen kehitysaputyötä. Järjestön kansainvälinen työ tunnetaan nimellä FS Global. Suomenruotsalaisen vapaakirkollisen avustustyön historia ulottuu 1890-luvulle. Vuodesta 1995 lähtien FS:lla on ollut ulkoministeriön kanssa yhteinen puitesopimus kehitysavusta. Vuodesta 2003 lähtien järjestö on toiminut kehitysyhteistyön kumppanina. FS:n jäsenkirkkoja ovat Finlands Svenska Adventkyrka, Finlands svenska baptistsamfund, Finlands svenska metodistkyrka, Finlands svenska pingstmission, Frälsningsarmén i Finland ja Missionskyrkan i Finland. Frikyrklig Samverkan edustamiin yhteisöihin kuuluu noin 5 400 jäsentä ja 75 paikallisseurakuntaa.

Aiheesta muualla 
Frikyrklig samverkan r.f.:n verkkosivusto

Lähteet 

Vapaakristillisyys Suomessa
Kehitysyhteistyöjärjestöt
Suomenruotsalaiset järjestöt
Centralia (Pennsylvania)

Centralia on kunta (borough) Yhdysvaltojen koillisosassa, Pennsylvaniassa. Kunta on nykyään lähes autio, lukuun ottamatta viittä asukasta, jotka ovat kieltäytyneet hylkäämästä kotikaupunkiaan. Vielä 1981 asukasluku oli yli tuhat.

Kunnan autioituminen sai alkunsa vuonna 1962, kun kaupungin alla sijaitsevassa kivihiilikaivoksessa syttyi tulipalo. Paloa yritettiin sammuttaa useita kertoja 1960- ja 1970-luvuilla, mutta kaivoksessa ollut antrasiitti paloi niin kuumasti, että vesi jolla tulta yritettiin sammuttaa, vain haihtui. Kivihiilipalo levisi koko kaupungin alle, ja myrkyllisiä palokaasuja alkoi 1970-luvulla purkautua maan pinnalle useista paikoista. Palojen pehmitettyä maata muun muassa Centralian päätie sortui paikoittain. Suurin osa lopuistakin asukkaista lähti kunnasta 1992, kun Pennsylvanian osavaltio osti suuren osan taloista ja purki ne. Centralian postinumerokin poistettiin käytöstä vuonna 2002. Kauhuelokuva Silent Hillin ohjaaja sai inspiraatiota elokuvan tekoon Centralian aavekaupungista.

Vuonna 2013 Pennsylvanian osavaltion viranomaiset ja Centralian asukkaat saivat sovittua, että jäljellä olevat asukkaat saavat asua kodeissaan elämänsä loppuun asti, jonka jälkeen osavaltio saa oikeudet koteihin.

Pennsylvanian kunnat
Yhdysvaltain aavekaupungit
Thomas Bourchier

Thomas Bourchier (k. 1486) oli kardinaali ja Canterburyn arkkipiispa, joka toimi lordikanslerina Ruusujen sodan alussa.

Bourchierista tuli Worcesterin piispa vuonna 1434, Elyn piispa vuonna 1443 ja Canterburyn arkkipiispana hän toimi vuodesta 1454 kuolemaansa 1486 asti. Hänet on haudattu Canterburyn tuomiokirkkoon.

Lähteet 

Canterburyn arkkipiispat
Elyn piispat
Worcesterin piispat
Englantilaiset kardinaalit
1400-vuosikymmenellä syntyneet
Vuonna 1486 kuolleet
Klockriketeatern

Klockriketeatern on Helsingissä toimiva ruotsinkielinen teatteri, joka perustettiin vuonna 1994.

Teatterin toiminnan alkusysäyksenä oli Kristin Olsonin vuonna 1991 ohjaama ja dramatisoima, ruotsalaisen nobelkirjailijan Harry Martinsonin romaaniin Vägen till Klockrike pohjautuva näytelmä. Teatteria ylläpitävä Klockriketeatern ry perustettiin 1994.

Teatteri on esittänyt m.m. pohjoismaisten nykykirjailijoiden, kuten Halldór Laxness, Knut Hamsun, Eyvind Johnson, Frans E. Sillanpää teoksia, mutta ohjelmistossa on nähty myös kirjailijoita kuten Pablo Neruda ja Juan Ramón Jiménez.

Vuonna 2019-2021 Klockriketeatern esitti suurimman produktionsa, Harry Martinsonin avaruuseepokseen perustuvan näyttämöllisen musiikkiteoksen Aniara: fragments of time and space yhdessä yhdysvaltalaisen Grammy-palkitun kamarikuoron The Crossingin kanssa.

Klockriketeatern toimii nykyään nomaditeatterina, ilman omaa näyttämöä. Teatteri tekee paljon yhteistuotantoja muiden taiteilijoiden, ryhmien ja teattereiden kanssa, sekä Suomessa että kansainvälisesti.

Teatteri on erikoistunut monikielisen teatterin tekemiseen ja tuottamiseen.

Klockriketeaternin johtaja on Dan Henriksson (vuodesta 2005).

Lähteet
 Klockriketeatern.
 Klockriketeatern har verkat i 20 år!
 

Helsingin teatterit
Suomenruotsalaiset teatterit
Lauttajärvi

Lauttajärvi voi tarkoittaa seuraavia:

Järvet
Lauttajärvi, Multialla
Lauttajärvi, Virroilla Piilinkylässä
Lauttajärvi, Orivedellä
Lauttajärvi, Sulkavalla
Lauttajärvi, Suomussalmella
Lauttajärvi, Tampereen Kämmenniemessä ja Terälahdella
Lauttajärvi, Töysässä
Lauttajärvi, Virtain Korpiskylässä
Ala-Lauttajärvi, Orivedellä

Järvien täsmennyssivut
Sámuel Teleki

Sámuel Teleki von Szék (1. marraskuuta 1845 – 10. maaliskuuta 1916) oli unkarilainen kreivi ja tutkimusmatkailija. Hän johti retkikuntansa Pohjois-Keniaan, jossa hän ensimmäisenä eurooppalaisena näki Keniassa sijaitsevan ison järven, jonka hän nimesi Rudolfjärveksi. Järvi sai nimen siihen aikaan Itävallan kruununprinssinä olleen Rudolfin mukaan.

Katso myös
 Teleki von Szék

Unkarilaiset kreivit
Tutkimusmatkailijat
Vuonna 1916 kuolleet
Vuonna 1845 syntyneet
Pete Suhonen

Petri “Pete” Suhonen (s. 30. heinäkuuta 1967) on helsinkiläinen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi City-lehden vastaavana päätoimittajana vuosina 1998–2011 sekä lehteä kustantavan Citypress Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2004–2011. Suhonen on työskennellyt myös  viestintäkonserni Jantonin hallituksen jäsenenä ja vuodesta 2017 Lauttasaari-lehden päätoimittajana. 

Suhosen vaimo Heini Larros oli City-lehden toinen päätoimittaja elokuuhun 2011. Suhosen päätoimittama City-lehden 25-vuotisantologia City Tablet Book nousi ladatuimmaksi suomalaiseksi iPad-sovellukseksi AppStoressa syksyllä 2011.

Suhonen on opiskellut suomen kieltä ja viestintää Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hänen esikoisromaaninsa, äärioikeistoa kuvaava seikkailusatiiri Hitlerin kylkiluu julkaistiin WSOY:n kustantamana syksyllä 2012. Suhosen toinen romaani, Helsingin Lauttasaareen sijoittuva Valkoinen joulu (WSOY) ilmestyi lokakuussa 2013. Kustantajan kuvauksen mukaan "Valkoinen joulu sekä herättää henkiin että uudistaa jouluromaanin perinteen." Romaani oli vuoden 2015 toiseksi ladatuin e-kirja Suomessa.  

Syksyllä 2015 Suhonen julkaisi nuorista aikuisista ja huumeiden salakuljetuksesta kertovan romaanin Koira joka kävi coffee shopissa (WSOY).  Teoksen varhainen käsikirjoitusversio palkittiin Otavan nuortenromaanikilpailussa talvella 2015. Raadin mukaan "Sarjakuvamainen ote pitää lukijan vastustamattomasti näpeissään. Verbaalisessa akrobatiassaan ja laajassa lukeneisuudessaan kirjoittaja on aivan omalla tasollaan. Käsikirjoitus on ällistyttävä ja virkistävän räävitön: sitä lukiessa saa nauraa ääneen".  Teos oli Äidinkielen opettajien liiton Nuori Aleksis -kirjallisuuspalkintoehdokas. 

Romaani Poikani ja meri (Kosmos, 2017) kuvaa eroisän ja pienen pojan venematkaa Helsingin ja Porvoon saaristossa. Suhosen viides teos Myrskyn ratsastaja (Sammakko, 2018) on dokumentaarinen romaani veneseikkailija Seppo Murajan yrityksestä kiertää maailma alle kuusimetrisellä moottoriveneellä. Kirja sisältää Murajan autenttisia kirjeitä kotiin.   

Kesällä 2021 julkaistu romaani Naiset kuin muuttolinnut (WSOY) on Lauttasaareen sijoittuva taiteilijadekkari ja Postinumeromurhat-sarjan avausosa .  

Suhonen on yksi Sininen enkeli -TV-draamasarjan käsikirjoittajista .

Teokset

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset kirjailijat
Abderos

Abderos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen poika, joka oli Herakleen käskyläinen. Abderos osallistui Herakleen kahdeksanteen urotekoon, jossa Herakles oli saanut tehtäväkseen noutaa Diomedeen tammat. Tehtävä sujuikin helposti siihen saakka, että tammat oli kerätty kasaan, mutta kun kuningas Diomedeen miehet saapuivat pelastamaan hevosia, Herakles jätti ne Abderoksen huomaan taistelun ajaksi. Tammat repivät Abderoksen kappaleiksi, ja Herakles perusti suosikkinsa muistoksi Abderan kaupungin.

Hyginuksen versiossa Abderos oli Diomedeen palvelija, jonka Herakles löi yhdessä isäntänsä kanssa.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Mecsek

Mecsek on yksi Unkarin vuoristoista. Se sijaitsee Lounais-Unkarissa Transdanubiassa. Sen korkein huippu kohoaa 682 metriin.

Euroopan vuoristot
Unkarin maantiede
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut ovat kansainvälisen yleisurheiluliiton järjestämät yleisurheilukilpailut. Kilpailuihin osallistuvat kilpailijat saavat olla korkeintaan 19-vuotiaita kilpailuvuoden 31. joulukuuta. Ensimmäiset alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1986. Siitä lähtien niitä on järjestetty kahden vuoden välein. Vuoden 2020 kisoja siirrettiin vuodella koronaviruspandemian takia.

Kilpailupaikat
 1986: Ateena
 1988: Greater Sudbury
 1990: Plovdiv
 1992: Soul
 1994: Lissabon
 1996: Sydney
 1998: Annecy
 2000: Santiago de Chile
 2002: Kingston
 2004: Grosseto
 2006: Peking
 2008: Bydgoszcz
 2010: Moncton
 2012: Barcelona
 2014: Eugene
 2016: Bydgoszcz
 2018: Tampere
 2021: Nairobi
 2022: Cali
 2024: Lima

Lähteet
 World Athletics U20 Championships  worldathletics.org 
 http://www.gbrathletics.com/ic/wj.htm

Viitteet
Rikkasinijuuri

Rikkasinijuuri (Mercurialis annua) on vaatimaton, tyräkkikasveihin kuuluva myrkyllinen ruohokasvi.

Ulkonäkö 

Yksivuotinen rikkasinijuuri kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Nelisärmäinen varsi on haarainen ja tyvestä saakka lehdekäs. Ruodilliset lehdet ovat vastakkain ja pienikorvakkeisia. Vaaleanvihreät lehdet ovat puikeita ja harvasti matalahammaslaitaisia. Huomaamattomat, pienet kukat ovat yksineuvoisia ja vihertäviä. Laji on kaksikotinen eli hede- ja emikukat ovat eri kasviyksilöissä. Hedetähkät ovat pitkäperäisiä ja harsuja, lähes perättömät emikukat ovat yksittäin tai pareittain lehtihangoissa. Suomessa rikkasinijuuri kukkii heinä-syyskuussa.

Useimmista tyräkkikasveista poiketen rikkasinijuuri on maitiaisnesteetön.

Levinneisyys 
Rikkasinijuuren päälevinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaalta läpi Länsi- ja Keski-Euroopan Kreikkaan, Romaniaan, Puolaan ja Britteinsaarille. Levinneisyysalue jatkuu Afrikan mantereen puolella Marokosta Tunisiaan. Satunnaisemmin lajia tavataan Ruotsissa, Turkissa ja Lähi-idässä. Se on myös levinnyt ihmisen mukana Yhdysvaltoihin. Suomessa rikkasinijuuri on hyvin satunnainen tulokaslaji. Pääosa lajin havainnoista ovat vanhoja, purjelaivakauden satamakaupungeista tehtyjä. Sisämaan havainnot ovat Etelä-Suomesta.

Elinympäristö 
Rikkasinijuurta tavataan Suomessa satamissa vanhoilla painolastipaikoilla ja joskus myös puutarhojen rikkakasvina.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Rikkasinijuuren levinneisyys Suomessa.
 ITIS: Mercurialis annua 
 United States Department of Agriculture (USDA): Mercurialis annua 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Mercurialis annua 

Sinijuuret
Myrkylliset kasvit
Emanuel

Emanuel on miehen etunimi, heprealaisperäisen Immanuel-nimen muunnos. Nimi on ollut muun muassa kahdella Portugalin kuninkaalla.

Suomessa nimi Emanuel on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 2 585 miehelle sekä alle 20 naiselle.  Nimeä ei tässä muodossa ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomenr­uotsalaisen kalenterin mukaan Emanuelin nimipäivä on 26. maaliskuuta, joka myös suomen­kielisen kalenterin mukaan on Immanuelin nimi­päivä.

Tunnettuja Emanuel-nimisiä

Portugalin kuninkaat 

 Emanuel I, kuningas 1495–1521
 Emanuel II, kuningas 1908–1910

Muita 

 Emanuel Alm, Immanuel Alm, suomalainen taidemaalari
 Emanuel Aromaa, suomalainen kansanedustaja (SDP) 
 Emanuel Ax, yhdysvaltalainen pianisti
 Emanuel Barbara, maltalainen katolinen piispa ja kapusiini
 Emanuel Bozděch, tšekkiläinen näytelmäkirjailija
 Emanuel Buchmann, saksalainen maantiepyöräilijä
 Emanuel Cleaver, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja yhdistyneen metodistikirkon pappi
 Emanuel Elfvenberg, suomalainen piirilääkäri, Runnin terveyslähteen löytäjä
 Emanuel Elola, suomalainen fagotisti
 Emanuel Filibert, Savoijin herttua 1553–1580
 Emanuel Aloys Förster, itävaltalainen säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikinopettaja
 Emanuel Geibel, saksalainen runoilija ja kirjailija
 Emanuel Ginóbili, argentiinalainen koripalloilija
 Emanuel Granberg, suomalainen taidemaalari
 Emanuel Kanajärvi, suomalainen talollinen ja bibliofiili
 Emanuel Kolkki, suomalainen poliitikko (Kokoomus)
 Emanuel Lasker, saksalainen shakin suurmestari, matemaatikko ja filosofi
 Emanuel Leutze, saksalais-yhdysvaltalainen taidemaalari
 Emanuel Litvinoff, brittiläinen kirjailija, näytelmäkirjailija ja ihmisoikeustaistelija
 Emanuel Messias de Oliveira, brasilialainen katolinen piispa
 Emanuel Nobel, ruotsalais-venäläinen teollisuusmies
 Emanuel Pastreich, yhdysvaltalainen akateemikko, itäaasialaisen kirjallisuuden ja kansainvälisen politiikan tutkija
 Emanuel Pogatetz, itävaltalainen jalkapalloilija
 Emanuel Pohjaväre, suomalainen kansanedustaja (SDP)
 Emanuel Ramstedt, suomalainen kansanedustaja
 Emanuel Saloheimo, suomalainen valtiopäivämies
 Emanuel Schikaneder, itävaltalainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja laulaja
 Emanuel Schäfer, saksalainen SS-upseeri
 Emanuel Swedenborg, ruotsalainen teologi, filosofi ja mystikko
 Emanuel Tamminen, suomalainen kansakoulunopettaja, kirjailija ja suomentaja
 Emanuel Thelning, ruotsalais-suomalainen taidemaalari
 Emanuel Törmälä, suomalainen pappi, kirjailija ja kääntäjä
 Emanuel Vigeland, norjalainen taidemaalari
 Emanuel Viveiros, kanadalais-itävaltalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Emanuel de Witte, alankomaalainen taidemaalari
 Emanuel Åström, suomalainen kauppaneuvos ja toimitusjohtaja

Kuvitteellisia Emanueleja 

 Emanuel Hjort, Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin nuortenkirjasarjan päähenkilö

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet

fr:Emmanuel
Vjalikaja Berastavitsa

Vjalikaja Berastavitsa () eli Bolšaja Berestovitsa (; ) on pieni kaupunkimainen taajama ja Puolan vastaisella rajalla sijaitsevan maaseutuvaltaisen Berastavitskin hallintopiirin () keskus Hrodnan maakunnan länsiosissa Valko-Venäjällä. Vjalikaja Berastavitsan taajama sijaitsee linnuntietä noin 55 kilometriä maakunnan pääkaupungin Hrodnan eteläpuolella.

Kaupunkimaisen taajaman väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennassa 5 720 ja koko Berastavitskin piirin 18 017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lyhyt kuvaus taajamasta  (BYcity.org)
 Берестовицкий район - Lyhyet artikkelit kaupunkimaisista taajamasta ja hallintopiiristä  (dorogiby.info)
 Lyhyt kuvaus Berastavitskin hallintopiiristä  (region.grodno.by)
 Taajaman keskustan kartta  (BYcity.org)
 Perustietoa hallintopiiristä  (emaps-online.com)
 WikiMapia karttalinkki taajamasta ympäristöineen, kohteiden selitykset pääosin  tai 
 Neuvostoliiton aikaista topografiakarttaa alueesta 
 Kuvia hallintopiirin keskustaajamasta  (globus.tut.by)
 Kuvia hallintopiirista ,, ja  (radzima.org)

Valko-Venäjän kaupunkityyppiset taajamat
Hrodnan alue
Hellbound

Hellbound on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintatrilleri. Elokuvan on ohjannut Aaron Norris ja käsikirjoittanut Brent V. Friedman ja Galen Thompson. Pääosissa näyttelivät Chuck Norris, Calvin Levels ja Christopher Neame.

Juoni
Kaksi Chicagon poliisia Shatter ja Jackson tutkivat erään rabbin raakaa murhaa. He matkaavat Israeliin jatkotutkimuksiin, jossa he saavat huomata olevansa yliluonnollisen olennon jäljillä. Prosatanos on palanut takaisin maan päälle sitten ristiretken aikaan, jolloin kuningas Richard onnistui vangitsemaan hänet rikkomalla Prosatanosin valtikkaan.

Rooleissa

Suomessa
Suomessa elokuva esitettiin televisiossa 27. marraskuuta 2009 Nelosella.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset toimintatrillerit
Aaron Norrisin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1994 yhdysvaltalaiset elokuvat
Cannon Groupin elokuvat
Kásos (kunta)

Kásos ( eli Δήμος Κάσου, Dímos Kásou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kárpathoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 69,464 neliökilometriä ja väkiluku 1 084 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Fry.

Kásoksen kunta sijaitsee Egeanmeren saarilla, Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Kárpathoksen ja Kreetan saaren välissä. Kunta käsittää koko Kásoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Armáthia, Karofýlla, Koúrika, Lítra, Makronísi, Pláti, Pontikonísia (Mikró Pontikonísi ja Megálo Pontikonísi), Porionísi ja Strongýli. Saaret kuuluvat Dodekanesian saariryhmään.

Kunnan osat 

Kásoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Δήμος Κάσου. Kásoksen kunnan verkkosivut.
Lac des Dix

Lac des Dix on Lounais-Sveitsissä, Sionin kaupungin eteläpuolella sijaitseva, La Dixence -jokeen rakennettu tekojärvi. Järven tilavuus on suurimmillaan 400 milj. m³. Sen pinta on 2 365 metriä mpy. 

Pato on nimeltään Grande Dixence. Se on 285 metriä korkea, maailman suurin gravitaatiopato. 

Järveen liittyy useita pumppuasemia, tunneleita ja putkistoja, joiden avulla koko seudun (600 km²) vesi käytetään hyväksi sähkön tuotannossa. Vesivoimalaitoksia on kaikkiaan neljä. Niiden maksimigeneraattoriteho on yhteensä 2 064 MW: 
Fionnay, 300 MW
Nendaz, 384 MW
Bieudron, 1 260 MW 
Chandoline, 120 MW
Voimalaitokset tuottavat vuodessa sähköä yhteensä keskimäärin noin 2,2 TWh (mrd. kWh).

Lähteet 
 

 Patoyhtiön kotisivut

Viitteet

Aiheesta muualla 

Sveitsin tekojärvet
Rhônen vesistö
Valais
Padot maittain
Cause of Death

Cause of Death on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Obituaryn toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1990. Albumia on pidetty virstapylväänä Death Metalin historiassa.

Kansitaiteesta vastaa taiteilija Michael Whelan. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu yhtyeeseen jääneen basisti Frank Watkinsonin kanssa, ja myös heidän ensimmäinen ja ainoa albumi kitaristi James Murphyn kanssa.

Albumin kansikuvaa käytettiin H. P. Lovecraftin kokoelmassa Bloodcurdling Tales of Horror and Macabre, ja osaa siitä käytettiin Tomb and the Doom That Came to Sarnath -pokkarissa. Sen oli tarkoitus olla Sepulturan Arise-albumin kansikuva, mutta Roadrunner Records antoi Obituaryn käyttää sitä ensin, koska Cause Of Death julkaistiin 1990 ja Arise vasta vuotta myöhemmin 1991. Sepultura valitsi toisen Michael Whelan kuvan Arise-albumin kanteen.

Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Trevor Peres, Donald Tardy ja John Tardy, ellei toisin mainita.

Kokoonpano
 John Tardy – laulu
 James Murphy – soolokitara
 Trevor Peres – rytmikitara
 Frank Watkins – basso
 Donald Tardy – rummut

Obituaryn albumit
Vuoden 1990 albumit
Louhelan ostoskeskus

Louhelan ostoskeskus sijaitsee Vantaalla Myyrmäen kaupunginosassa Louhelassa. Se valmistui 20.3.2012 ja on yksikerroksinen ostoskeskus, joka rakennettiin puretun Louhelan ostoskeskuksen (1967–2011) edessä olleen pysäköintialueen paikalle. Ostoskeskuksessa toimivat K-Market, kiinalainen ravintola China Wall, kampaamo ja grilli (2022). Rakennuksen laajuus on 1138 kerrosneliömetriä.

Asemakaavassa annettu rakennusoikeus (875 k-m2) ylitettiin poikkeamisluvan turvin.

Purettu ostoskeskus 
Louhelan purettu ostoskeskus oli valmistunut vuonna 1967 ja sen oli suunnitellut arkkitehti Aarne Ehojoki. Rakennus oli u-muotoinen ja sen laajuus oli 1 060 kerrosneliömetriä.

Ostoskeskuksen edustalla pysäköintialueella toimi vuodesta 1973 alkaen vilkas viikonlopputori, Louhelan tori, mutta myöhemmin torikauppa siirtyi Myyrmäkeen Paalutorille.

Ostoskeskuksessa toimi aluksi kaksi ruokakauppaa (A&O ja HOK), kemikalio ja R-kioski. Vuonna 1969 avattiin ravintola Kultakaivos, jonka yhteydessä toimi hetken kahvila Louhentupa. Kioskin vieressä oli kaksi liiketilaa, toisessa kukkakauppa ja toisessa lyhyttavaraliike. Yksi liikehuoneisto jäi tyhjäksi, sen valtasi Pub Punakulma. Kemikalio vaihtui pian kampaamoksi. Loppuaikoina (2010) rakennuksessa toimi Siwa, kaksi olutravintolaa, kampaamo-parturi ja kiinteistönvälitystoimisto.

Ostoskeskuksesta tehtiin rakennussuojelualoite (2006), josta Museovirasto (2009) katsoi, että rakennuksella ei ollut huomattavaa valtakunnallista merkitystä eikä muita erityisiä tai pakottavia syitä rakennussuojelulain käyttöön.  Vantaan ostoskeskusten inventoinnissa (2008) Louhelan ostoskeskus esitettiin säilytettäväksi, mutta ei suojeltavaksi, joten yleiskaavan (2007) tavoitteet kaupunkirakenteen tiivistämisestä ja täydentämisestä katsottiin säilyttämistä painavammiksi. 

Ostoskeskus oli Vantaan toiseksi vanhin liikekeskus, sitä aiemmin oli rakennettu vain Kaivokselan ostoskeskus (1962).

Ostoskeskuksen tilalle asuintalo ja market
Ostoskeskus suljettiin 27. maaliskuuta 2011 ja purkaminen alkoi 26. toukokuuta 2011. Ostoskeskuksen paikalle on rakennettu viisikerroksinen kerrostalo sekä sen eteen uusi yksikerroksinen entistä isompi ostoskeskus. Purettu ostoskeskus on valokuvattu ja kuvia säilytetään Vantaan kaupunginmuseon arkistossa.

Aiheesta muualla
 Aalto-yliopisto: Karitta Laitinen, Eija Huuhka – Vantaan ostoskeskukset

Lähteet

 Vantaan kauppa- ja ostoskeskukset
Martta puhuu

Martta puhuu () on Yle TV2:lla esitettävä yhdysvaltalainen lasten piirrossarja. Sarjan päähenkilöt ovat puhuva koira Martta ja sen omistaja Helena. Muita henkilöitä ovat Tuomo, Jaakko, Karoliina, Tero, Eliisa ja Helenan perheen toinen koira Kirppu. Myös Eliisan kissa Nelson esittäytyy sarjassa toisinaan.

Äänirooleissa

Alkuperäiset

Suomenkieliset 

 Käännös: Minna Tasanto
 Tunnusmusiikin laulaja: Mika Turunen
 Tuotanto: Uptempo Oy

Lastenohjelmat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Kásoksen verilöyly

Kásoksen verilöyly tapahtui 27. toukokuuta ja 7. kesäkuuta 1824 välisenä aikana osmanien valtakuntaan kuuluneella pienellä Kásoksen saarella. Nykyisin Kásos on osa Kreikkaa. Verilöylyssä Egyptin ja osmanien yhdistyneet joukot polttivat Kásoksen ja surmasivat paikallisväestöä. Tätä verilöylyä muistetaan vuosittain 7. kesäkuuta järjestettävässä juhlassa Kásoksen pääkaupungissa Frýssä.

Tausta 

Kásoksella on harjoitettu merenkulkua vuosituhansien ajan, ja sen kauppalaivaston koko oli 1800-luvun alussa noin 700 ja asukkaita saarella oli lähteestä riippuen noin 8 000–11 000. Kásoksen laivasto osallistui menestyksekkäästi vuoden 1821 itsenäisyystaisteluun. Kásoslaisilla aluksilla tehtiin hyökkäyksiä läheisille saarille sekä Syyriaan ja Egyptiin saakka. Heinäkuussa 1821 Kásoksen laivasto taisteli Kreetan vapauden puolesta ja useita kreetalaisia saapui Kásokselle pakolaisiksi. Kásoslaisten toiminta ärsytti osmanien Egyptin käskynhaltijaa Muhammad Alia, jonka tavoitteena oli perustaa Kreetalle tukikohta ennen Peloponnesoksen niemimaalle hyökkäystä. Muhammad Ali näki Kásoksen suuren laivaston esteenä perustaa tukikohta.

Verilöyly 

Egyptiläisten ja osmanien yhdistynyt 45 aluksen laivasto entisen merirosvon Ismail Gibraltarin johdolla saapui 27. toukokuuta 1824 saaren edustalle. Alkoi muutaman päivän kestänyt taistelu. Lopulta 7. kesäkuuta yli tuhannen hengen, tai toisen lähteen mukaan 4 000 hengen, vihollisjoukot rantautuivat Kásokselle sytyttäen koko saaren tuleen ja tappaen kaikki aseenkantoiässä olleet miehet. Toisen lähteen mukaan kaikki yli kahdeksanvuotiaat miehet tapettiin. Kaikkiaan kásoslaisia tapettiin verilöylyssä noin 7 000. Selviytyneet naiset ja lapset vietiin Egyptiin orjiksi.

Erään legendan mukaan kásoslainen kapteeni Markos Malliarakis tappoi yli 30 osmania. Hänen jouduttua kiinniotetuksi, nappasi hän eräältä vartijalta vielä veitsen, jolla surmasi muutamia osmaneja. Tämän jälkeen Malliarakis kuitenkin tapettiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kásoksen verilöylystä  

Joukkosurmat
Kreikan historia
Osmanien valtakunta
1824
Kásos
Staehelina fruticosa

Staehelina fruticosa on asterikasvien heimoon kuuluva kasvi. Se kasvaa 20–100 senttimetrin korkuiseksi.

Staehelina fruticosa kukkii kesäkuun lopulta marraskuun alkuun. Toisen lähteen mukaan syyskuusta marraskuuhun. Kukat ovat väriltään valkoisia.

Staehelina fruticosa kasvaa kalkkikivirinteillä merenpinnan tasolta aina 1 800 metrin korkeuteen saakka. Kasvi on eteläisen Egeanmeren kotoperäinen laji. Kasvia tavataan Kreikalle kuuluvilla Kykladeilla, Kreetan saaren länsi- ja itäosissa sekä Dodekanesian saariryhmässä esimerkiksi Kárpathoksella ja Kásoksella.

Kasvi on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella (67/1981). Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut kasvin harvinaiseksi (1997).

Lähteet 

Asterikasvit
Sylosis

Sylosis on brittiläinen heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000. Urallaan he ovat julkaisseet viisi studioalbumia. Yhtye on esiintynyt Suomessa kolmesti, ensimmäisen kerran  yhtye esiintyi Suomen Sonispheressa 2011, toisena kertana Helsingin The Circus-tapahtumakeskuksessa 16.4.2013 ja kolmantena kertana Helsingin jäähallissa 3.12.2015.

Nykyiset jäsenet
Josh Middleton – kitara ja laulu
Alex Bailey – kitara
Carl Parnell – basso
Ali Richardson – rummut

Diskografia

Studioalbumit 
 Conclusion of an Age (2008), Nuclear Blast
 Edge of the Earth (2011), Nuclear Blast (paras sijoitus brittien albumilistalla: #139)
 Monolith (2012), Nuclear Blast
 Dormant Heart (Nuclear Blast, 2015)
 Cycle of Suffering (Nuclear Blast, 2020)

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset metalliyhtyeet
Luhtakastikkahitukoi

Luhtakastikkahitukoi (Elachista vonschantzi) on pieni, jäytäjäkoimaisiin kuuluva perhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Luhtakastikkahitukoi on hyvin pieni, tumma perhonen. Etusiivissä on kaksi paria vaaleita täpliä, ja keskivyön ulkopuolella on muuta siipeä tummempaa kehnää. Takasiivet ovat kauttaaltaan tummat. Naaraiden kuviointi on koiraita selkeämpää. Siipiväli on 8–10 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Luhtakastikkahitukoi on endeeminen Perämeren rannikolle ja sen esiintymiä tunnetaan ainoastaan Ruotsin ja Suomen pohjoisosien rannikoilta. Suomessa merkittävimmät esiintymät ovat Hailuodossa. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun lopulla.

Suomen uhanalaisarvioinnissa laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.

Elinympäristö ja elintavat 
Laji elää lähellä rantaviivaa ja on toukan ravintokasviin sidoksissa. Perhonen lentää vain lyhyenä ajanjaksona auringonlaskun aikoihin, naaraita löytyy useammin istumassa lehdillä varhain aamulla. Yksilöt lentävät nopeasti ja mutkitellen ja viettävät ilmeisesti muun ajan syvällä heinämättäiden seassa. Toukka elää lehtimiinaajana ravintokasvin lehtien sisällä.

Ravintokasvi 
Toukka on monofagi ja syö luhtakastikkaa (Calamagrostis stricta).

Lähteet 

Jäytäjäkoimaiset
Yann Cucherat

Yann Cucherat (s. 2. lokakuuta 1979 Lyon) on ranskalainen telinevoimistelija ja Euroopan mestari.

Cucherat on saavuttanut urallaan kaksi MM-mitalia Melbournesta 2005 ja yhdeksän mitalia EM-kilpailuista. Suurin osa Cucherat´n arvokisamitaleista on tullut nojapuilta. Cucherat on osallistunut myös kolmiin kesäolympialaisiin: Sydneyssä 2000 sekä Ateenassa 2004 hän oli parhaimmillaan nojapuilla kuudes ja Pekingissä 2008 hän oli parhaimmillaan moniottelun ja rekin kahdeksas.

Lähteet 
 Yann Cucherat – FIG 
 Yann Cucherat Biography and Olympic Results  Sports Reference LLC.

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu 

Ranskalaiset telinevoimistelijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Richard Leacock

Richard Leacock (18. heinäkuuta 1921 Britannia – 23. maaliskuuta 2011 Pariisi Ranska) oli brittiläissyntyinen dokumenttikuvaaja ja -ohjaaja. Hän oli dokumenttielokuvan uranuurtajia ja kuului ryhmään joka kehitti cinéma véritén. 

Leacock oli muun muassa kuvaamassa John F. Kennedyn esivaalia seurannutta dokumenttia Primary (1960). Hänen yhdessä D. A. Pennebakerin kanssa perustama tuotantoyhtiö teki sellaisia tunnettuja dokumentteja kuin A Stravinsky Portrait (1965), Bob Dylan -dokumentin Dont Look Back (1967) ja rockdokumentin Monterey Pop (1968), jossa Jimi Hendrix poltti kitaransa. 

Leacock asui lapsena Kanariansaarilla, jossa hänen isällään oli banaaniplantaasi. Hän muutti 1938 Yhdysvaltoihin opiskelemaan fysiikkaa ja asui siellä pääosan työuransa ajasta. 1970-luvun alussa hän perusti MIT:iin elokuvataiteen osaston ja opetti siellä 20 vuotta. Vuonna 1989 hän muutti Pariisiin, jossa hän kuoli.

Kirjallinen tuotanto
The Feeling of Being There, ilmestyy syksyllä 2011, omaelämäkerta

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
Bagh, Peter von: ”Minä tarvitsin isän, hän tarvitsi pojan – Richard Leacock ja Robert J. Flaherty”, Filmihullu 1/2009.
”Valo tulee löytää, ei kytkeä päälle”, Richard Leacockin haastattelu, Filmihullu 1/2009.

Dokumenttiohjaajat
Brittiläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Uinti kesäolympialaisissa 1952 – naisten 200 metrin rintauinti

Naisten 200 metrin rintauintiin Helsingin olympiakisoissa osallistui 34 uimaria 16 eri maasta. Kilpailu suoritettiin kolmessa vaiheessa. Alkueristä selvisi 16 nopeinta välieriin ja välierien kahdeksan parasta finaaliin. Kilpailu käytiin 31. heinäkuuta - 2. elokuuta Helsingin uimastadionilla.

Lopputulokset

Lähteet
 Tulokset puolan kielellä

Uinti kesäolympialaisissa 1952