joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kanonisointi

Kanonisointi (kreikan sanasta kaanon, "ohjenuora") tarkoittaa henkilön julistamista pyhimykseksi, uskonnollisen kirjoituksen ottamista pyhien, ohjeellisten kirjojen kokoelmaan tai uskonnollisen dogmin julistamista ohjeelliseksi. Kanonisointi on myös yleisemmin jonkin asian asettamista ohjeelliseksi, julistamista esikuvaksi.

Kristinuskossa kanonisointi viittaa ensisijaisesti prosessiin, jossa lopullisesti määriteltiin mitkä kirjat kuuluvat Raamatun pyhien kirjojen kokoelmaan. 300-luvulta lähtien on Raamatun kaanonista vallinnut laaja konsensus kristikunnassa lukuun ottamatta Vanhan testamentin apokryfikirjojen asemaa.

Pyhimykseksi julistamisen merkityksessä termiä kanonisointi käytetään katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Se on menettelytapa, jossa tutkitaan, täyttääkö kyseinen henkilö pyhimyksen kriteerit. Pyhimykseksi tarjolla olleen henkilön on täytynyt suorittaa ihmetekoja. 

Katolisessa kirkossa henkilö julistetaan ensimmäisessä vaiheessa Jumalan palvelijaksi.  Jos tutkimusprosessi osoittaa henkilön olevan sopiva jatkoon, seuraavaksi hänestä tulee Kunnianarvoisa. Kahden todistetun kuolemanjälkeisen ihmeteon tai marttyyreilla uhrikuoleman jälkeen vuorossa on julistaminen autuaaksi (beatifikaatio). Seuraavassa vaiheessa hänet julistetaan pyhimykseksi ja liitetään pyhimysluetteloon eli kanonisoidaan. 

Roomalaiskatolisella kirkolla on ollut kauan virkamies, jonka nimenomainen tehtävä on esittää pyhimysehdokkaiden kanonisointia vastustavia argumentteja. Hänen nimikkeensä on Uskon yleinen edistäjä mutta puhekielessä kutsutaan Paholaisen asianajajaksi: tarkoitus on varmistaa, että vain todella pyhitykselle otolliset läpäisevät seulan. Tehtävään on kauan valittu nimenomaan augustinolaismunkkeja. Epävirallinen mutta vakiintunut kelpoisuusehto on poikkeuksellisen itsepäisen miehen maine.  

Ortodoksisessakin kirkossa uskonnollisessa ja kirkollisessa mielessä esikuviksi kelpaavia henkilöitä voidaan kanonisoida pyhiksi, mutta kanonisointi tapahtuu hieman eri tavalla kuin roomalaiskatolisilla.

Anglikaaninen kirkko ei sulje kanonisointia pois, mutta on kanonisoinut vain yhden henkilön, Kaarle I:n. Muissa protestanttisissa, kuten luterilaisissa ja reformoiduissa, kirkoissa ihmisiä ei kanonisoida, koska tällaisen menettelyn katsotaan olevan ristiriidassa uskonpuhdistuksen keskeisten periaatteiden, sola scripturan ja sola gratian, kanssa.

Katso myös 
Ortodoksisen kirkon kanonit
Raamatun kaanon
Kulttuurikaanon

Lähteet 

Uskonto
Rami Shaaban

Rami Shaaban () (s. 30. kesäkuuta 1975 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Hammarby IF:ää. Shaabanin isä on egyptiläinen ja äiti suomalainen.

Ura
193 senttimetriä pitkä Shaaban aloitti uransa aikuistasolla Järla IF:n joukkueessa kaudella 1993/1994. Tämän jälkeen hän edusti Ruotsissa myös Saltsjöbadenia ja IK Siriusta, kunnes siirtyi egyptiläiseen Zamalekiin kaudella 1995/1996. Saman kauden aikana Shaaban edusti myös toista egyptiläisseuraa, Thadosmania. Vuonna 1997 hän palasi Ruotsiin Nacka FF:n joukkueeseen, josta muutaman vuoden jälkeen pääsarjatasolle Djurgårdeniin. Mainiot esitykset Allsvenskanissa poikivat siirron Arsenaliin Englannin Valioliigaan vuonna 2002. Lontoolaisseurassa läpimurto jäi kuitenkin tekemättä ja peliaikaa tuli vain muutamissa otteluissa. Shaaban kävi myös lainalla West Hamissa vuonna 2004. Arsenalista hän siirtyi Brightoniin, josta pian nykyiseen seuraansa. Ruotsin maajoukkueessa Shaaban debytoi toukokuussa 2006 ottelussa Suomea vastaan. Hänet valittiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.

Sukujuuriensa vuoksi Shaaban olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Suomea tai Egyptiä, mutta valitsi Ruotsin, koska oli viettänyt maassa lapsuutensa ja nuoruutensa ja katsoi tuolloin Suomen maalivahtitilanteen olevan niin hyvä, ettei hän mahtuisi joukkueeseen. Hänen isoisänsä on egyptiläisen suurseuran Zamalekin puheenjohtaja.

Lähteet

Aiheesta muualla
Shaaban Transfermarkt-tietokannassa 
Shaaban Gunnermania-tietokannassa 

Ruotsalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Bengt Sæternes

Bengt Sæternes (s. 1. tammikuuta 1975, Egersund, Norja) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kaudesta 2015 lähtien hän on toiminut Sandnes Ulfin päävalmentajana.

Ura pelaajana

Sæternes aloitti uransa Egersunds IK:ssa, jossa hän pelasi sekä junioreiden että aikuisten joukkueissa. Vuonna 1996 hän siirtyi Viking Stavangeriin, jossa peliaika jäi kuitenkin vähiin, ja Sæternes lähti koettamaan onneaan Odd Grenlandin riveihin. Myös siellä visiitti jäi yhden kauden mittaiseksi, ja vuonna 1998 Sæternes siirtyi Bodø/Glimtiin. Hyökkääjän ura lähti seurassa nousuun ja hän paukutti neljän kauden aikana 61 maalia pelaamissaan 113 ottelussa. Vuonna 2002 belgialaisseura Club Brugge osti hänet. Sæternes edusti Brüggeä vuoteen 2004 asti. Hän ehti voittaa seurassa Belgian mestaruuden, Belgian Cupin ja kaksi kertaa Belgian Supercupin. Henkilökohtainen saldo oli 40 liigaottelua, joissa 14 maalia. Belgian matkan jälkeen Sæternes palasi vuonna 2004 Norjaan SK Branniin. Bergeniläisseuran kanssa hän on voittanut Norjan Cupin debyyttikaudellaan 2004 ja Norjan liigamestaruuden Kaudella 2007.

Loppuvuodesta 2007 hän pelasi tanskalaisessa OB Odensessa josta siirtyi kaudeksi 2008 Vålerengaan. Kokenut hyökkääjä pelais Vålerengassa hyvin ja onnistui maalinteossa 23 kertaa kolmen kauden aikana. Hän siirtyi kaudeksi 2011 Vikingiin, jossa lopetti uransa 36-vuotiaana.

Norjan maajoukkueessa Sæternes on pelannut seitsemän ottelua.

Meriitit pelaajana 

 Belgian mestaruus: 2003
 Belgian Cup: 2004
 Belgian Supercup: 2002, 2003

 Norjan mestaruus: 2007
 Norjan Cup: 2004

 Vuoden Tippeligaenin paras hyökkääjä 2002

Ura valmentajana

Sæternes aloitti valmennusuransa Espanjan Tercera Divisiónissa pelanneen UD Vecindarion apuvalmentajana kesällä 2012. Hänen visiittinsä Espanjassa jäi lyhyeksi ja marraskuussa 2012 hän teki valmennussopimuksen Egersunds IK:n kanssa. Hän luotsasi kasvattajaseuransa Norjan 2. divisioonassa toiseksi kaudella 2014, minkä jälkeen siirtyi Sandnes Ulfin päävalmentajaksi. Sæternesin debyyttikaudella seura sijoittui OBOS-ligaenissa seitsemänneksi eikä onnistunut nousemaan takaisin liigaan.

Lähteet

Norjalaiset jalkapalloilijat
Norjalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Pasoja

Juha Pasoja (s. 16. marraskuuta 1976 Kemi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii tällä hetkellä JJK Jyväskylän päävalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. Pasoja tunnettiin pelaajaurallaan hyvänä vapaa- ja rangaistuspotkujen laukojana.

Pasoja siirtyi norjalaisseura HamKamiin vuonna 2006 Hakasta, jota ennen hän edusti myös KPT-85:tä ja FC Jazzia. JJK:n kanssa Pasoja allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen marraskuussa 2009, kun HamKam putosi Norjan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. JJK:ssa Pasoja pelasi kaikkiaan kolme kautta päättäen pelaajauransa kauteen 2012. Veikkausliigassa hän pelasi 224 ottelua ja teki niissä yhteensä 22 maalia.

Ensimmäisen maaottelunsa Suomen maajoukkueessa Pasoja pelasi Hondurasia vastaan 16. marraskuuta 2003. Hän on pelannut myös futsalmaajoukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Suomalaiset futsalpelaajat
Suomalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Työllinen

Työlliset ja työttömät henkilöt muodostavat työvoiman, joukon, joka on käytettävissä työhön. Tilastokeskuksen käyttämä määritelmä työllisestä on YK:n työjärjestön ILO:n suosituksen ja Euroopan neuvoston asetuksen mukainen: työllinen on henkilö, joka tekee säännöllisesti vähintään 1 tunnin viikossa töitä. Yhden tunnin säännöstä on poikkeuksia: mm. satunnaista muutaman tunnin työtä tehnyttä henkilöä ei lasketa työlliseksi.

Lähteet 
Työvoimatutkimuksen määritelmät pdf-tiedosto, sivu 14 
 Tilastokeskuksen ja työministeriön tilastojen vertailu 
Tilastokeskus Verkkokoulu

Työ
Viking FK

Viking Fotballklubb on jalkapalloseura Stavangerista, Norjasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan pääsarjassa Eliteserienissä. 

Norjan-mestaruuden joukkue on voittanut kahdeksan kertaa ja cup-mestaruuden kuudesti. Viking on pelannut kaikista norjalaisjoukkueista eniten kausia pääsarjatasolla, ja se onkin pelannut pääsarjassa sen perustamisesta lähtien lukuun ottamatta vuosia 1966–1967, 1987–1988 ja 2018.

Saavutuksia 
 Norjan-mestaruus 1958, 1972, 1973, 1974, 1975, 1979, 1982, 1991
 Norjan Cupin voitto 1953, 1959, 1979, 1989, 2001, 2019

Entisiä valmentajia 

  Benny Lennartsson (1988–1991, 2000–2002)
  Roy Hodgson (2004–2005)
  Tom Prahl (2006)
  Tom Nordlie (2006)
  Uwe Rösler (2007–2009)
  Åge Hareide (2010–2012)
  Kjell Jonevret (2012–2016)
  Ian Burchnall (2017)
  Bjarne Berntsen (2018–2020)

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivu
 Virallinen kannattajien sivu
 Vikingforum.no

Norjalaiset jalkapalloseurat
Stavangerin urheilu
Vuonna 1899 perustetut urheiluseurat
Timo Turunen (jääkiekkoilija, 1948)

Timo Mikko Juhani Turunen (s. 8. huhtikuuta 1948 Kuusjärvi) on entinen suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja nykyinen valmentaja. Hän sai lempinimensä ”Tumba” 1950- ja 1960-lukujen ruotsalaisen kiekkotaiturin Sven Tumban (1931–2011) mukaan.

Töölön Vesassa uransa aloittanut Turunen pelasi Jokereissa kaudet 1969–1978. Hän oli Jokereiden 1970-luvun huippujoukkueen ainoa oma kasvatti. Turunen pelasi myös yhden kauden Ruotsin Elitserienissä Södertälje SK:ssa. Yhteensä Turunen pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa 263 runkosarjan ottelua tehoin 194+123. Hän voitti yhden Suomen-mestaruuden ja yhteensä kaksi mitalia.

A-maaotteluita Turuselle kertyi 62 ja pisteitä niissä 16+9. Hän pelasi MM-tasolla kahdesti ja kerran olympialaisissa.

Pelaajauransa jälkeen Turunen on toiminut useissa alasarjajoukkueissa valmentajana sekä apuvalmentajana HIFK:ssa kaudet 1991–1994.

Saavutukset ja palkinnot
1 Suomen mestaruus pelaajana (1973)
1 SM-hopea pelaajana
1 SM-pronssi valmentajana
SM-sarjan paras pistemies (1973)
SM-sarjan maalipörssin voittaja (1973, 1974)
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1972)
Suomen Jääkiekkoleijona #144

Lähteet

Turusen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Lentokonespottaus

Lentokonespottaus (joskus myös nimellä lentokonebongaus) tai spottaus on lentokoneiden, niiden laskeutumisten ja nousemisten seuraamista lentoasemalta.

Lentokonespottausta voi harrastaa kuka tahansa lentokoneista kiinnostunut. Monesti kentän laidalla olevat spottaajat ovatkin vain ohikulkijoita tai muita satunnaisia lentokoneista kiinnostuneita. Spottaukseen ei tarvita minkäänlaisia välineitä, vaikka kunnon harrastelijaspottaajalla on yleensä ainakin radioskanneri, jossa on lentokoneiden käyttämä VHF-taajuusalue. Virittämällä skannerinsa paikallisen lentokentän ATIS:n taajuudelle spottaaja kuulee nousevien ja laskeutuvien lentokoneiden käyttämät kiitotiet, minkä perusteella hän löytää tiensä lentokoneiden näkemisen kannalta hyvälle paikalle. Lisäksi monella spottaajalla on mukanaan kamera, jolla voi ikuistaa näkemänsä lentokoneet. Eniten asialleen omistautuneet spottaajat saattavat jopa lintsata koulusta tai töistä, jotta saisivat kuvan harvinaisesta koneesta. Kuvia ladataan Internetiin toisten ihmisten nähtäviksi ja ihailtaviksi.

Usein spottaava saattaa pitää myös kirjaa lentoyhtiöistä, lentokonetyypeistä ja koneiden rekistereistä, joita on nähnyt ja kerätä niitä.

Perinteisesti spottailun kohteena ovat olleet isot matkustajalentokoneet, mutta myös pienemmille siviililentokoneille on omat spottaajansa, kuten myös sotilaskoneille.

Joillain spottaajilla on myös tapana aina ulkomailla käydessään spottailla paikallisella lentokentällä. Ulkomailla yleisesti spottaaminen käykin helpommin, koska spottaajille voi olla rakennettu varta vasten oma parvekkeensa tai vastaava hoidettu paikka lähellä kiitotietä, josta on helppo katsella ja valokuvata koneita, kun taas Suomessa spottaajien harrastusta saatetaan välillä jopa vaikeuttaa tarpeettomasti.
http://nuoretvalokuvaajat.fi/lentokonespottaus-mita-se-on/
Finavia kertoi lokakuussa 2008 rakentavansa samanlaisen spotterilavan Helsinki-Vantaan lentoasemalle kuin ulkomaillakin. Spotterilava tai -parveke on avoinna kesäisin ja sen yhteydessä on myös ilmailumuseo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

FlightForum.fi – Keskustelua ilmailusta ja spottauksesta suomeksi
Airliners.net – Ilmailuvalokuvasivu, spottereiden ottamia kuvia
Jetphotos.net – Ilmailuvalokuvasivu
Spotteando.net – Ilmailuvalokuvasivu

Lentokoneet
Bongaus
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1973

Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1973 oli kaikkien aikojen 25. MotoGP-kausi. Kaudella kilpailtiin viidessä eri luokassa maailmanmestaruudesta; 500-, 350-, 250-, 125- ja 50-kuutioissa. Kautta varjosti Jarno Saarisen ja Renzo Pasolinin kuolema.

Kilpailut ja tulokset 

²Kilpailu keskeytettiin Jarno Saarisen ja Renzo Pasolinin kuolemaan johtaneen onnettomuuden takia.

Loppupisteet
Kauden pisteytys: 

 = 15
 = 12
 = 10
 = 8
 = 6              
 = 5                   
 = 4
 = 3
 = 2
 = 1

 - = ei osallistunut tai ei kymmenen parhaan joukossa 
 K = keskeytti

500cc (10 parasta) 
Kauden 11:stä kilpailusta 6 parasta laskettiin mukaan loppupisteisiin. Jos on ajanut vähintään seitsemän kilpailua, josta on saanut pisteitä, niin kilpailu, josta on tullut huonoin pistesijoitus on suluissa, koska sitä ei ole laskettu mukaan näihin loppupisteisiin.

{|
|- valign="top"
|

350cc (10 parasta) 
Kauden 11:stä kilpailusta 6 parasta laskettiin mukaan loppupisteisiin.

{|
|- valign="top"
|

250cc (10 parasta) 

{|
|- valign="top"
|

Lähteet 
Road Racingin vuoden 1973 tilastot  

MotoGP-kaudet
Vuoden 1973 moottoriurheilu
Sinfonia nro 40 (Mozart)

Sinfonia nro 40 g-molli (KV 550) on Wolfgang Amadeus Mozartin sinfonia, joka valmistui vuonna 1788. Sinfonia on sävelletty poikkeuksellisen tuotteliaan kauden aikana kesällä 1788 muutamassa viikossa ja se valmistui 25. heinäkuuta. Samana kesänä Mozart sävelsi myös sinfoniat numero 39 ja 41.

Mozart sävelsi teokset mahdollisesti Englannin-matkaa varten, joka ei kuitenkaan toteutunut. Todisteita siitä, että teosta olisi esitetty ollenkaan Mozartin elinaikana, ei ole. Eräänä vihjeenä esityksestä voidaan pitää sitä, että teoksesta on olemassa kaksi versiota, alkuperäinen versio vuodelta 1788 ja myöhempi versio, johon Mozart lisäsi osuudet kahdelle klarinetille ja muutti oboe-osia. Nämä muutokset on tehty todennäköisesti tiettyä esitystä varten.

Sinfonian muutettu versio on sävelletty huilulle, kahdelle oboelle, kahdelle klarinetille, kahdelle fagotille, kahdelle käyrätorvelle sekä jousisoittimille, jotka käsittävät ensimmäiset ja toiset viulut, alttoviulut, sellot ja kontrabassot. Alkuperäisessä versiossa ei ole klarinetteja. Merkittävää on trumpettien ja patarumpujen puuttuminen.

Osat

Sinfoniassa on neljä osaa tyypillisessä klassisen kauden sinfonian järjestyksessä (nopea osa, hidas osa, menuetti, nopea osa).

 Molto allegro, jonka pääteema on tullut erityisen tunnetuksi:
 Andante
 Menuetti ja Trio
 Allegro assai

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Sinfonian partituuri (Mozarteum)

40
1780-luvun musiikkiteokset
Steganografia

Steganografialla tarkoitetaan tiedon piilottamista. Termin alkuperä juontaa juurensa muinaiskreikan adjektiivista   'katettu, peitetty'. Piilotettava tieto voidaan kätkeä muun tiedon joukkoon, tai mihin tahansa, mistä sen huomaaminen on vaikeaa.

Steganografian historiaa
Kreikkalainen historioitsija Herodotos (noin 484–425 eaa.) kertoo Historiateoksessaan Histiaioksesta, joka halusi lähettää salaisen viestin vävylleen, Miletoksen hallitsija Aristagoraalle. Histiaios ajatti uskollisen orjansa pään kaljuksi ja tatuoitti viestin tämän päänahkaan. Kun  hiukset olivat kasvaneet takaisin, Histiaios lähetti orjan Aristagoraan luo ja käski perille päästyään pyytää hiustenleikkuuta, jolloin viesti paljastui.

 
Mikrovalokuvausta on käytetty steganografian tekniikkana jo Saksan-Ranskan sodassa 1870. Tunnettu mikrovalokuvaukseen perustuva sovellus olivat Saksan agenttien 1940-luvulla käyttämät ns. mikropisteet, joissa optisesti pienennetyt viestit piilotettiin konekirjoitustekstin pisteiden kokoisiin filminegatiivin paloihin. Filmit kiinnitettiin pisteiden paikalle harmittomiin asiakirjoihin, jotka postitettiin vastaanottajalle.

Steganografia digitaalisessa ympäristössä

Yleisimpiä steganografian toteutustapoja ovat esimerkiksi tiedon piilottaminen kuva-, musiikki-, video- tai tekstitiedostoon. Digitaaliseen kuvaan tietoa voidaan kätkeä esimerkiksi muuttamalla jokaisen kuvan pikselin väriarvoa vain vähän (siten että yksi piilotettavan viestin merkki jakaantuu useammalle pikselille). Tällä tavalla kuva näyttää vielä ihan normaalilta ihmiselle, mutta toisaalta kuvan sisältämä viesti voidaan purkaa vertaamalla kuvaa alkuperäiseen kuvaan. Toinen steganografian sovellus voisi olla esimerkiksi normaalissa tekstissä, missä oikea viesti on piilotettu jokaisen sanan ensimmäiseen alkukirjaimeen. Turvallisuuden parantamiseksi viesti voidaan salata ennen kätkemistä. Vanhempia muotoja ovat näkymätön muste ja viestin kirjoittaminen raakaan kananmunaan, joka keitetään. Kiinassa oli tapana että viesti kirjoitetaan hienolle silkille, joka rutistetaan palloksi, joka peitetään vahalla. Viestinviejä nielaisee vahapallon.

Katso myös
Kryptologia

Lähteet
 
 http://www.netlab.tkk.fi/opetus/s38118/s98/htyo/39/steganografia.shtml
 http://www.tml.tkk.fi/Studies/Tik-110.300/1997/Essays/steganografia.html 
 ftp://ftp.funet.fi/pub/crypt/steganography/
 VSL: Virtual Steganographic Laboratory

Viitteet

Salakirjoitustekniikka
Katusoittaja

Katusoittaja on katuesiintyjä, joka soittaa julkisella paikalla, kuten kadulla tai torilla jotakin soitinta, yleensä vapaaehtoista maksua vastaan; katusoittajan vieressä saattaa olla esimerkiksi hattu tai soitinkotelo, johon ihmiset voivat laittaa rahaa.
Toiset antavat rahaa vain jos pitää musiikista, toiset tavan vuoksi.
Muun muassa Helsingissä voi katusoittajia löytää keskustasta ja metroasemilta.

Katusoittajan työpäivä voi olla monien tuntien mittainen ja tulot vaihtelevat esimerkiksi soittoajan ja -paikan sekä säätilan mukaan. Tyypillisimmin katusoittajat soittavat harmonikkaa, huilua tai kitaraa, joskus jopa pienen mittakaavan urkuja, joka on lähinnä yleisnimitys pienille, elektronisille nykyajan pianoille.

Toiset katusoittajat vain soittavat ja kiittävät lahjoituksista, mutta osa myös laulaa jotain tunnettua kappaletta soittaessaan. Aihealueena saattaa olla esimerkiksi poplaulut.

Musiikkialan ammatit
Bolšoi-teatteri

Bolšoi-teatteri (, Suuri teatteri) on teatteri- ja oopperatalo Moskovassa, Venäjällä. Näytelmien ja oopperoiden lisäksi teatterissa esitetään myös balettiesityksiä. Teatterin nykyisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Joseph Bové. 
Bolšoi-teatteri on toiminut ensiesityspaikkana monelle historialliselle teokselle. Muun muassa Pjotr Tšaikovskin baletit Joutsenlampi ja Pähkinänsärkijä sekä ooppera Patarouva saivat ensiesityksensä Bolšoissa. Teatterin ylikapellimestareista tunnetuimmat ovat Jevgeni Svetlanov, Gennadi Roždestvenski ja Juri Simonov.

Suomalainen Alma Fohström oli kiinnitettynä oopperan primadonnaksi vuosina 1890–1899.

Nykyinen teatteritalo on vuodelta 1856. Se uusittiin perusteellisesti kuusi vuotta kestäneessä remontissa, joka valmistui vuonna 2011. Samalla paikalla on ollut teatteri 1700-luvulta asti. Teatterirakennus ja sen edessä oleva Apollon patsas on kuvattu sadan ruplan setelissä.

Teatterin ylikapellimestari Aleksandr Vedernikov ilmoitti 13. heinäkuuta 2009 eroavansa tehtävästä.

Ylikapellimestarit 
 Tugan Sohijev (2014–)
 Vasili Sinaiski (2010–2013)
 Leonid Desjatnikov (2009–2010) 
 Aleksander Vedernikov (2001–2009)
 Mark Ermler (1998–2000)
 Peter Feranec (1995–1998)
 Aleksandr Lazarev (1987–1995)
 Juri Simonov (1970–1985)
 Gennadi Roždestvenski (1965–1970)
 Jevgeni Svetlanov (1963–1965)
 Aleksandr Melik-Pašajev (1953–1963)
 Nikolai Golovanov (1948–1953)
 Ari Pazovski (1943–1948)
 Samuil Samosud (1936–1942)

Katso myös
Malyi-teatteri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen verkkosivusto

Venäjän oopperatalot
Moskovan rakennukset ja rakennelmat
Venäjän baletti
Adele (nimi)

Adele on naisen etunimi, joka on lyhentymä Adelheidista. Adelen nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2020 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 16. joulukuuta. Nimestä esiintyy myös ranskalainen muoto Adèle.

Adele on Suomessa annettu nimeksi vuoden 2019 loppuun mennessä 6 820 naiselle ja alle viidelle miehelle.

Tunnettuja Adele-nimisiä 
 Adele (Adele Laurie Blue Adkins, s. 1988), brittiläinen laulaja
 Adèle (1160–1221), Ranskan kuningas Ludvig VII:n tytär
 Adele Addison (s. 1925), yhdysvaltalainen oopperalaulaja 
 Adele Anthony (s. 1970), australialainen viulisti
 Adele Astaire (1897–1981), yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja
 Adele Bloesch-Stöcker (1875–1978), saksalais-sveitsiläinen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari
 Adele Casagrande (Adele Fendi, 1897–1978), italialainen muotisuunnittelija
 Adele Enersen, suomalainen kirjailija, kuvittaja, käsikirjoittaja ja valokuvaaja
 Adèle Exarchopoulos (s. 1993), ranskalainen näyttelijä  
 Adele Frollani (s. 1974), italialainen jalkapalloilija
 Adele Goldberg (s. 1945), yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä
 Adele Jergens (1917–2002), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Adèle Kindt (1804–1884), belgialainen taidemaalari
 Adele Sallin (1857–1944), suomalainen valokuvaaja
 Adele Sauros (s. 1990), suomalainen jazzmusiikin puhallinsoittaja ja säveltäjä
 Adele Silva (s. 1980), brittiläinen näyttelijä
 Adele Spitzeder (1832–1895), saksalainen näyttelijä, rikollinen ja pankkiiri
 Adele Stevens (s. 1969), brittiläinen pornonäyttelijä
 Adèle Weman (1844–1936), suomenruotsalainen kirjailija

Kuvitteellisia Adeleja 

 Adèle, Abdellatif Kechichen elokuvissa Adelen elämä: osat 1 ja 2 
 Adele, lihansyöjäkasvi elokuvassa Adele ei ole vielä syönyt
 Adele Blanc-Sec, Jacques Tardin sarjakuva-albumissa Adele ja hirviö: Adele Blanc-Secin uskomattomat seikkailut.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Meningokokki

Meningokokki (Neisseria meningitidis) on tunnetuin bakteeriperäisen aivokalvontulehduksen eli bakteerimeningiitin aiheuttaja.

Rakenne 
Neisseria meningitidis on gramnegatiivisesti värjäytyvä usein kapselillinen diplokokki. Sen uloin kerros, eli kapseli, koostuu sokeriketjuista. Kapselin alla on ulkokalvo, joka sisältää proteiineja ja lipopolysakkaridia eli endotoksiinia. Meningokokin ulkokalvon tärkeimpiä pintaproteiineja ovat tyypin IV pilukset, joilla bakteeri tarttuu isäntäsolun pintarakenteisiin. Lisäksi ulkokalvolla on mm. Opa ja Opc -tarttumisproteiineja ja poriinikanavia. Meningokokki käyttää pintarakenteitaan isäntäsolun sisälle tunkeutuakseen ja siirtyäkseen verenkiertoon.
Meningokokki pystyy muuntelemaan bakteerisolun pinnan rakenteita huomattavasti, mikä mahdollistaa isännän immuunipuolustuksen välttelyn. Meningokokit voidaan jakaa serologisiin ryhmiin sekä sero-, ala- ja immunotyyppeihin kapselin sokeriketjujen ja muiden pintarakenteiden perusteella. Seroryhmiä on 13, mutta 90 prosenttia taudeista on A-, B- tai C-ryhmien aiheuttamia. Seroryhmän tunnistaminen kertoo, onko juuri sitä tyyppiä vastaan saatavissa rokotetta.

Tunnistaminen 
Immuunipuolustuksen vasta-aineet kehittyvät ennen kaikkea kapselin polysakkarideja kohtaan. Varsinkin pienillä lapsilla vasta-aineet kapselipolysakkarideihin kehittyvät hitaasti ja niitä myös syntyy vain vähän. Tämä osaksi selittää sen, että meningokokkitautia on suhteellisesti eniten pienillä lapsilla.

Esiintyminen 
Saharan eteläpuolinen Afrikka on meningokokkitaudin endeemistä aluetta, mutta epidemioita voi puhjeta missä tahansa. Meningokokin aiheuttamaa meningiittiä on Suomessa vain vähän, noin 50 tapausta vuodessa. Näistä meningiiteistä 80 prosenttia on B-ryhmän aiheuttamia. A- ja C-ryhmien meningokokkeja vastaan on olemassa yhdistelmärokotteita (Meningovax A+C, Mencevax ACWY). B-ryhmän meningokokkia vastaan on viime vuosina kehitetty rokotteita (Bexsero, Trumenba), jotka eivät ole toistaiseksi mukana suomalaisessa rokotusohjelmassa.

Taudit 
Meningokokki aiheuttaa kahta eri tautia. Näistä meningiitti on yleisempi ja helppo diagnosoida. Se on myös helppohoitoinen ja sen tappavuus on vain 0–3 prosenttia, jos se hoidetaan nopeasti. Hoitamattomana tauti on hengenvaarallinen.

Meningokokkisepsis on vaikeampi tauti, sen tappavuus on jopa 15–80 prosenttia ja sen jälkitaudit ovat pahoja. Meningokokkisepsiksen diagnoosi on pitkälti kliininen, sen oireet ilmaantuvat nopeasti ja potilaan tila usein heikkenee silmissä. Noin 50 prosentilla meningokokkipotilaista on petekkioita eli hiussuoniverenvuotoja eli alle 3 mm läpimittaisia pieniä, punaisia ja tarkkarajaisia verenpurkaumia. 

Meningokokki voi aiheuttaa myös keuhkokuumetta, ylähengitystieinfektioita, konjunktiviittia ja septisen artriitin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

UniProt, taxonomy: Neisseria meningitidis 
Terveyskirjasto, Petri Ruutu: Meningokokki-infektiot, 19.1.2009 
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos: Meningokokki-infektio 

Gramnegatiiviset bakteerit
Proteobacteria
Esanssi

Esanssi ( < , olennaisin osa) on juomien sekä ravinto- ja nautintoaineiden maun tai tuoksun tai molempien parantamiseen mausteenomaisesti käytettävä neste. Se sisältää väkevöityjä haihtuvia eteerisiä öljyjä tavallisesti etanoliliuoksena.

Esanssia valmistettaessa hienonnetut kasvinosat valellaan 96-prosenttisella etanolilla ja seos tislataan, jolloin etanoliin liuenneet eteeriset öljyt tislautuvat ja ne saadaan talteen esanssina. Ennen myyntiin toimittamista esanssia vielä varastoidaan maun parantamiseksi ja useat laadut myös värjätään. Esanssia voidaan valmistaa myös keinotekoisesti. Tällaisia synteettisiä hedelmäesansseja käytetään virvoitusjuoma- ja makeisteollisuudessa.

Alkuaan esansseiksi nimitettiin sellaisia lääkekasveista valmistettuja nesteitä, joiden kuviteltiin pitävän sisällään kasvin lääkitsevän voiman.

Lähteet

Kemialliset aineet
Betelpalmu

Betelpalmu eli pähkinäbetelpalmu eli arekapalmu (Areca catechu) on palmulaji, jota kasvatetaan yleisesti Tyynenmeren trooppisilla saarilla, Aasiassa ja osissa Itä-Afrikkaa. Se on keskikokoinen puu, joka kasvaa 20 metriä korkeaksi. Rungosta tulee 20–30 senttimetriä paksu ja lehdet ovat 2–3 metriä pitkiä.

Betelpalmua kasvatetaan sen hedelmän, betelpähkinän, takia varsinkin Intiassa, Malesiassa ja Taiwanissa. Siemenessä on alkaloideja, joten se on pureskeltuna päihdyttävä. Pähkinöissä oleva arekoliini stimuloi keskushermostossa sekä muskariini- että nikotiinireseptoreita. Betelpähkinä on neljänneksi käytetyin stimulantti maailmassa alkoholin, tupakan ja kahvin jälkeen. Sillä arvioidaan olevan 200–600 miljoonaa säännöllistä käyttäjää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Areca catechu 
United States Department of Agriculture (USDA): Areca catechu 
Flora of China: Areca catechu 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Areca catechu 

Palmukasvit
Viljelyskasvit
Parasympatomimeetit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Uhlandstraßen metroasema

Uhlandstraßen metroasema on Saksan pääkaupungin Berliinin metroverkoston U1-linjan läntinen pääteasema. Se avattiin 12. lokakuuta 1913, ja sijaitsee Kurfürstendamm-kadun varrella Kaakkois-Charlottenburgin alueella, joka on yksi Berliinin kalleimpia asuinalueita.

MetroBus-linjat M19 ja M29 pysähtyvät aseman kohdalla. Asemalla ei ole hissejä.

Berliinin metroasemat
Makaronilaatikko

Makaronilaatikko on makaronista valmistettu, uunissa kypsennettävä ruokalaji ja yksi Suomen suosituimpia kotiruokia. Se yleistyi Suomessa 1950-luvulla. Myllyn Parhaan mukaan ruokalaji on keksitty Suomessa, eikä sillä ole vastineita muissa maissa.

Historia

Vuonna 1892 makaronilaatikon valmistaminen oli osa helsinkiläisen Kasvatusopillisen Ruoanlaittokoulun opiskelijoiden opinnäytettä.  Se oli Suomessa 1950-luvulle asti enimmäkseen juhlaruoka, jota syötiin esimerkiksi jouluna. Alun perin makaronilaatikkoon ei lisätty lihaa, ja sitä käytettiin usein perunoiden sijasta aterioiden hiilihydraattipitoisena osana, mutta myöhemmin jauhelihalla täydennetystä liha-makaronilaatikosta on tullut ruokalajin tunnetuin versio Suomessa.

Valmistus
Makaronilaatikkoon lisätään usein munamaitoa, joka hyytyy uunissa kiinteäksi. Uuniin laitattaessa makaronilaatikon päälle lisätään toisinaan korppujauhoja tai juustoa.

Makaronilaatikkoon voidaan lisätä myös kalaa, kanaa, broilerin jauhelihaa tai suikaleita, soijarouhetta tai kasviksia, kuten kukka- tai parsakaalia.  Yleisimmin se maustetaan suolalla, valkopippurilla ja paprikajauheella.

Suomessa kaupoista on saatavilla myös useita einesmakaronilaatikkoja, joita voi lämmittää mikroaaltouunissa tai paistinpannulla.

Lähteet

Pasta
Laatikkoruoat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Bakun metro

Bakun metro () on Bakussa Azerbaidžanissa toimiva metrojärjestelmä. Se koostuu tällä hetkellä kolmesta linjasta ja 26 asemasta. Pituus on yhteensä 38,1 kilometriä. Ensimmäinen linja avattiin 1967, toinen 1976 ja kolmas 2016.

Linjat

Lähteet

Katso myös 
 Luettelo Bakun metron asemista

Aiheesta muualla 
 Viralliset Sivut 
 Urbanrail - Bakun Metro 

Bakun rakennukset ja rakennelmat
Aasian metroliikenne
Azerbaidžanin liikenne
Agder

Agder on historiallinen alue Etelä-Norjassa, josta nykyään käytetään synonyyminomaisesti usein myös runoilija Vilhelm Kragin vuonna 1902 kehittelemää nimitystä Sørlandet. Nyky-Norjan lääninhallinnossa sitä vastaa Agderin fylke. Kristiansand on alueen keskeisin kaupunki.

Kielentutkija Sophus Buggen (1833–1907) mukaan Agder-nimi pohjautuu muinaisgermaaniseen sanaan egede, joka tarkoittaa mereen pistävää maa-aluetta. Esimerkiksi Vest-Agder-nimi tuli käyttöön vuonna 1917, jota ennen alue tunnettiin Listerin ja Mandalin lääninä.

Runoilija Paal-Helge Haugen (1945-) mainitsee "Agderin sydämeen" kuuluvan Lyngdalin, Audnedalin, Vegusdalin, Vegårshein, Konsmon, Fjotlandin, Holumin, Halsen ja Harkmarkin asutukset. Tämän mukaan Agderin historiallinen "keskus" ei olisi sama asia kuin Sørlandetin maantieteelliset ydinalueet.

Katso myös 
Sørlandet

Lähteet 

Länsi-Agderin lääni
Itä-Agderin lääni
Antonov An-70

Antonov An-70 (Nato:”Cart”) on ukrainalainen keskipitkän matkan lyhyiltä kentiltä nousemaan ja laskeutumaan pystyvä kuljetuslentokone. Se on ensimmäinen puhallinpotkureilla varustettu suuri konemalli. Ukraina on pyrkinyt sopimaan sen kehittämisestä ja tuotannosta Venäjän kanssa jakamalla riskin puolittain.

Varsinaisen sarjavalmistuksen oli määrä alkaa Ukrainan Kiovassa ja Venäjän Samarassa. Venäjän hallituksen alkuperäisenä tavoitteena oli tilata 160 konetta asevoimille.

Koneen ensimmäinen prototyyppi katosi 1995 koelennolla. Toinen prototyyppi kärsi vaurioita kylmän ilmanalan hätälaskussa 2001 Venäjän Omskissa, mutta korjattiin. Venäjän viranomaiset vaativat lisäkehitystyötä. Toukokuussa 2005 Venäjän ilmavoimien edustajat vaativat kahdenkeskistä kehitystyötä ja koneen lisäkokeita.

Pjotr Butovskin mukaan Antonov An-70:n kilpailijoiksi olisi ollut nousemassa Iljušin Il-76MF, eli  uudistettu Il-76 -tyyppi, Tupolev Tu-330 ja Iljušin Il-214. Ukrainan puolustusministeriö julkaisi joulukuussa 2005 suunnitelmansa hankkia viisi Antonov An-70:ää Ukrainan ilmavoimille.

Antonov An-70:n kovin kriitikko julkisuudessa oli 2000-luvun puolivälissä Venäjän ilmavoimien komentaja, kenraalieversti Vladimir Mihailov. Esimerkiksi huhtikuussa 2006 hän taloussanomalehti Kommersantin mukaan mainitsi, että Venäjä ei tarvitsi Antonov An-70 -projektia yhdessä Intian kanssa aikomansa uuden kuljetuskoneen vuoksi. Lehden mukaan Antonov An-70 -projektille ei oltu rahoitusta Venäjän vuosien 2007-2015 varusteluohjelmassa.
Ukrainan teollisuusministerin mukaan Ukraina pystyisi viemään Antonov An-70 -hankkeen loppuun itsekin.

Tekniset tiedot

Lähteet

Aiheesta muualla

 Antonov.com: Antonov An-70 
ForUA  
 AirForceWorld.com: Antonov An-70 
Aviaport: teknisiä tietoja 
Venäjän ilmavoimien komentaja: Antonov An-70:ä ei tarvita 
Venäjän asenne ja uudet yhteistyökumppanit 

Ukrainalaiset kuljetuskoneet
An-070
Kiovan metro

Kiovan metro () on Kiovassa, Ukrainassa toimiva metrojärjestelmä ja kaupungin julkisen liikenteen selkäranka. Kiovan metrossa on tällä hetkellä kolme linjaa ja 52 asemaa. Matkustajia on päivittäin 1,32 miljoonaa, mikä vastaa 42,5 % Kiovan 3,25 miljoonasta asukkaasta. Vuonna 2018 matkoja tehtiin yhteensä 496 miljoonaa.

Metrojärjestelmässä on junia yhteensä 109 ja vaunuja niissä 617. Metro on auki päivittäin aamukuudesta puoleenyöhön.

Rakennusvaiheet

Kiovan metron suunnittelu aloitettiin vuonna 1934 ja rakennustyöt vuonna 1949. Metro avattiin vuonna 1960, jolloin se koostui viidestä asemasta. Kiovan metro oli avaamisensa aikoihin Ukrainan ensimmäinen ja silloisen Neuvostoliiton kolmas metrojärjestelmä Moskovan ja Pietarin metrojen jälkeen.

Linjat ja asemat

Kiovan metron kolme linjaa muodostavat keskellä kolmion, jonka kulmista lähtee junia siis kuuteen suuntaan. Kolmion ympäristössä sijaitsevat asemat sijaitsevat syvällä ja niitä voidaan tarvittaessa käyttää myös pommisuojina. Asemien keskimääräinen etäisyys toisistaan on kohtalaisen suuri, 1,4 kilometriä, joskin joillekin pisimmille osuuksille on jätetty lisäasemien rakennusmahdollisuus. 50 asemaa jakaantuvat lähes tasan puoliksi syvällä maan sisässä ja maan pinnalla sijaitseviin. Hiljattain liikuntarajoitteisten liikkumisesta asemilla nousi haloo ja tätä puolta on viime aikoina paranneltu. Asemien sisääntuloaulat ovat pääosin suuria ja niissä toimii yleensä kioskeja ja myyjiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut 
 Metropoliten.kiev.ua, metrofanien sivusto 
 UrbanRail , sivu Kiovan metrosta 
 Bestofukraine.com, metron kartta
Lumene

Lumene Oy on suomalainen kosmetiikka-alan yritys. Lumene on myös yhtiön tunnetuin tuotemerkki. Aiemmin yritys tunnettiin nimellä Noiro Oy. Lumene on saanut nimensä Kuhmoisten Lummene-järvestä. Lumenen tunnuslause on Beauty born of light.

Historia

Lääketeollisuusyhtiö Orion perusti vuonna 1948 Noiro Oy -nimisen yrityksen (nimi oli Orion kirjoitettuna toisin päin) valmistamaan teknokemian tuotteita. Yritys toi markkinoille Lumene-kosmetiikkasarjan vuonna 1970. Siitä tuli muutamassa vuodessa eniten myyty kosmetiikkasarja Suomessa.

Orion myi Noiro Oy:n vuonna 2003 ostajaryhmälle, jonka muodostivat CapManin hallitsemat rahastot, pääomasijoitusyhtiö Langholm Capital LLP ja yhtiön toimiva johto. Yhtiön nimeksi muutettiin vuonna 2005 Lumene Oy, ja samalla otettiin käyttöön markkinointinimi Lumene Group. Tätä nimeä käytettiin alkuvuoteen 2009 saakka, jolloin otettiin jälleen käyttöön Lumene Oy. CapManin rahastot myivät 12 prosentin osuuden yhtiöstä kesällä 2014 yhtiön johdolle ja Langholm Captalille, joka jo ennestään oli yhtiön pääomistaja. Syksystä 2021 yhtiön on omistanut pohjoismainen pääomasijoitusyhtiö Verdane. Lumene Group on edelleen rekisteröity yhtiön aputoiminimeksi, mutta sitä käytetään ainoastaan yritysjohdon harjoittamassa talousviestinnässä, kun viitataan koko konserniin tytäryhtiöt mukaan lukien (esim. konsernitilinpäätös).

Liiketoiminta

Lumene Group toimii kansainvälisillä markkinoilla kahdella tuotemerkillä: Lumene (ihonhoito- ja kasvo- ja värikosmetiikkatuotteet) ja Cutrin (hiuskosmetiikka). Lumenen liikevaihdosta 90 % tulee yhtiön päämarkkinoilta Suomesta ja muista Pohjoismaista, Isosta Britanniasta, Venäjältä, Kiinasta ja USA:sta. Maaliskuussa 2022 Lumene Group (Lumene ja Cutrin) vetäytyi Venäjän markkinoilta. Samana vuonna Lumene aloitti toiminnan Saksassa. Noin 50 % liikevaihdosta tulee kansainvälisiltä markkinoilta. 

Lumene- ja Cutrin-tuotteet kehitetään ja valmistetaan Suomessa, Espoon Kauklahdessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lumene Oy
 Cutrin

Kosmetiikka- ja kauneusalan yritykset
Suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt
Kosmetiikkamerkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Warschauer Straßen rautatieasema

Warschauer Straßen rautatieasema on asema Berliinin kaupunkirata- ja metroverkoilla. Siellä kohtaavat toisensa S3, S5, S7, S75 ja S9 sekä U1. Aseman yhteydessä sijaitsevat myös pikaraitiotielinjojen M10 ja M13 päätepysäkit. East Side Gallery on kävelymatkan päässä asemalta.

Maan päällä sijaitseva metroasema avattiin vuonna 1902, mikä tekee siitä yhden kaupungin ensimmäisistä metroasemista. Se oli ainoa U1:n Itä-Berliinissä sijainnut asema ja vuonna 1961 se suljettiin Berliinin muurin rakennustöiden vuoksi. Se avattiin uudelleen vuonna 1996, jolloin siihen tehtiin myös mittavat uudistukset. Metroasemalle on hissi, mutta S-Bahnin junat sijaitsevat melko kaukana metroasemasta.

Aiheesta muualla 

Berliinin metroasemat
Berliinin rautatieasemat
Ähtärin eläinpuiston rautatie

Ähtärin eläinpuiston rautatie oli kapearaiteinen rautatie, joka yhdisti toisiinsa Ähtärin eläinpuiston sekä Kotieläinpuiston. Rautatien raideleveys oli 600 millimetriä, ja se avattiin liikenteelle 1980-luvun alussa. Liikennettä hoidettiin muutaman veturin ja vaunun voimin. Liikennepaikkoja noin kahden kilometrin mittaisella radalla oli kolme: Eläinpuistossa, Moksun kotieläinpuistossa ja pysäköintialueella. Ratalinja oli ns. point–to–loop -rata, eli radan toisessa päässä oli pieni kolmiraiteinen ratapiha, ja toisessa päässä oli paluusilmukka.

Radan liikenne ei kuitenkaan ollut kovin kannattavaa, ja 1990-luvun lopulla liikenne väheni. Kesällä 1999 rautatiellä ei liikennöity lainkaan, ja toiminta loppui kokonaan vuonna 2002. Tämän jälkeen rata katkaistiin Seikkailumaan pysäköintialueen kohdalta, ja rata kalustoineen pantiin myyntiin.

Vuonna 2005 närpiöläinen Robert Sand hankki omistukseensa rautatien raidemateriaalin, ja rautatie purettiin lopullisesti. Raidemateriaali siirrettiin maantiekuljetuksena Närpiön Pirttikylään Sandin maatilalle, jonne Sand on rakentamassa yksityistä kapearaiteista rautatietä. Vuonna 2008 Sand hankki omistukseensa myös Ähtärin liikkuvan kaluston. Uusi Robert Sands Järnväg eli RSJ valmistui vielä saman vuoden aikana Närpiöön.

Kalusto 
Moottorivetureita oli kolme:
 entinen Vapon Kurjennevan turveradalla palvellut Move1 (49/1947, 0-4-0dm)
 Jokioisten Museorautatieltä lainaksi saatu entinen Aitonevan turvesuon radan Pedershaab (381/1943, 0-4-0dm)
 Piimassat Ky:n Komun radalta saatu Diema DL 6/3 3049.

Viimeksi mainittua käytettiin varaveturina ja joskus satunnaisesti vaihtotyöhön. Vetureihin asennettiin höyryveturia muistuttava erillinen ulkokuori.

Pedershaab-veturi palautettiin Jokioisten Museorautatielle ja varastoitiin. Veturiin Ähtärissä lisätty ja sen mukana Museorautatien omistukseen tullut höyryveturia matkinut lisäkuori luovutettiin eräälle harrastajalle samaan tarkoitukseen. Veturi on kuorta poistettaessa tullutta muutamaa sähkövikaa ja perushuoltoa vaille ajokuntoinen. Radan vaunut sijoitettiin muutamaksi vuodeksi leikkimökeiksi eläinpuiston alueelle.

Talvella 2010 koko Ähtärin eläinpuiston rautatien alkuperäinen oma kalusto on Robert Sandin hallussa, vain Jokioisten museorautatieltä lainattu Haukkasuon Pedershaab oli pitkään Humppilassa. Nykyisin (2014) veturi on kunnostettu ajokuntoon ja siirretty Aitonevan turvetuotantomuseoon jonne ollaan rakentamassa museorataa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vaunut.org: kuva Ähtärin kapearaiteisen rautatien junasta
 Vaunut.org: kuvasarja vuosilta 1981–1986
 Resiina-lehti 3/87, s. 25

Suomen kapearaiteiset rautatiet
Ähtärin liikenne
Ähtärin historia
Suomen entiset rautatiet
IK Start

Idrettsklubben Start on vuonna 1905 perustettu jalkapalloseura Kristiansandista, Norjasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa. 

Start on voittanut Norjan mestaruuden kahdesti ja vuonna 2005 hopeaa noustuaan liigaan kauden 2004 päätteeksi. Kotiottelunsa Start pelaa vuonna 2007 valmistuneella Sør Arenalla, jota ennen seura pelasi ottelunsa vanhalla Kristiansandin stadionilla. Kotiottelun yleisöennätys on 16 516 katsojaa ottelussa Fredrikstadia vastaan vuonna 2005. 

Kaudella 2012 Start voitti Adecco-liigan ja palasi takaisin pääsarjatasolle.

Saavutuksia 
 Norjan mestaruus (2): 1978, 1980
Hopeaa: 2005
 Norjan 1.divisioona (4): 1968, 1972, 2004, 2012
Nousu (6): 1959, 1988, 1999, 2001, 2008, 2012

Entisiä valmentajia 

  Tor Røste Fossen (1975–1977)
  Guðjón Þórðarson (2002)
  Tom Nordlie (2004–2007)
  Benny Lennartsson (2007)
  Knut Tørum (2009–2011)
  Mons Ivar Mjelde (2011–2015)
  Steinar Pedersen (2016–2017)
  Mark Dempsey (2017–2018)

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivu
 Kannattajien sivu

Kristiansand
Norjalaiset jalkapalloseurat
Vålerengens IF

Vålerengens Idrettsforening on urheiluseura Norjassa Oslon Vålerengassa. Seuran eri lajijaostot järjestävät toimintaa jalkapallossa, jääkiekossa, käsipallossa, amerikkalaisessa jalkapallossa, salibandyssä ja hiihdossa.

Lajijaostot
 Jalkapallo: Vålerenga Fotball
 Jääkiekko: Vålerenga Ishockey
 Käsipallo: Vålerenga Håndball
 Amerikkalainen jalkapallo: Vålerenga Amerikansk Fotball
 Salibandy: Vålerenga Innebandy
 Hiihto: Vålerenga Ski

Norjalaiset urheiluseurat
Oslon urheilu
Josh Homme

Joshua Michael ”Josh” Homme (s. 17. toukokuuta 1973 Joshua Tree, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisen Queens of the Stone Age -yhtyeen laulaja-kitaristi. Ennen Queens of the Stone Agea hän soitti kitaraa yhtyeessä nimeltä Kyuss. Vuonna 2009 hän aloitti uuden musiikillisen projektin nimeltä Them Crooked Vultures yhdessä Dave Grohlin ja John Paul Jonesin kanssa. 

Homme on toiminut eri rooleissa lukuisissa eri yhtyeissä ja vieraillut kymmenien artistien levyillä. Hän on eri kokoonpanoja vaihtelevan The Desert Sessionsin perustajajäsen ja tuottaja. Hän on toiminut kitaristina Screaming Treesissä ja Mark Laneganin yhtyeessä. Josh Homme tunnetaan myös Eagles of Death Metalista, jonka kaikki albumit hän on tehnyt yhdessä Jesse Hughesin kanssa.

Homme on naimisissa The Distillers -yhtyeen laulaja-kitaristi Brody Dallen kanssa. Heidän esikoistyttärensä syntyi tammikuussa 2006 ja poikansa elokuussa 2011.

Osittainen diskografia

Queens of the Stone Age
 Queens of the Stone Age (1998)
 Rated R (2000)
 Songs for the Deaf (2002)
 Lullabies to Paralyze (2005)
 Era Vulgaris (2007)
 ...Like Clockwork (2013)

Kyuss
 Wretch (1991)
 Blues for the Red Sun (1992)
 Welcome to Sky Valley (1994)
 ...And the Circus Leaves Town (1995)

The Desert Sessions

 Volumes 1 & 2 (1998)
 Volumes 3 & 4 (1998)
 Volumes 5 & 6 (1999)
 Volumes 7 & 8 (2001)
 Volumes 9 & 10 (2003)

Eagles of Death Metal

 Peace, Love, Death Metal (2004)
 Death By Sexy (2006)
 Heart On (2008)

Them Crooked Vultures
 Them Crooked Vultures (2009)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Queens of the Stone Agen viralliset sivut
 Rekords Rekords 
 Eagles of Death Metalin viralliset sivut

Yhdysvaltalaiset metallimusiikin kitaristit‎
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset rocklaulajat‎
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Haapavesi (täsmennyssivu)

Haapavesi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Haapavesi, kunta Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa
Haapavesi, Haapavedellä ilmestyvä sanomalehti
Haapavesi, järvi Ruokolahdella
Haapavesi, Saimaan osa Savonlinnassa
4066 Haapavesi, asteroidi

Katso myös 
 Haapajärvi
 Haapalampi
 Haapalammi

Järvien täsmennyssivut
Grigori Grabovoi

Grigori Petrovitš Grabovoi (; s. 14. marraskuuta 1963 Kazakstan) on venäläinen maagi, joka on harjoittanut magiaa Boris Jeltsinin ajoilta lähtien. Hänet pidätettiin huijauksesta epäiltynä 5. huhtikuuta 2006.

Grabovoi pyrki Venäjän presidentiksi vuoden 2004 vaaleissa. Hänet pidätettiin, kun hän lupasi elvyttää henkiin Beslanin koulukaappauksessa kuolleita lapsia hintaan 39 500 ruplaa/henkiinherääminen. Maksu oli symbolinen, ja sitä tarvittiin, koska Grabovoin mukaan raha on energian korkein keskittymä. Hänet tuomittiin heinäkuussa 2008 11 vuoden vankeuteen.

Maaliskuussa 2008 sanomalehti Novaja Gazeta kertoi, että Grabovoilla ja hänen Drugg-järjestöllään oli tukijoita korkeissa poliittisissa asemissa ja hänen pidättämiseensä pyydettiin lupaa itse presidentti Putinilta.

Lähteet 

Venäläiset rikolliset
Huijarit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Hedelmöitys

Hedelmöitys tarkoittaa sukusolujen yhdistymistä, jossa uusi yksilö saa alkunsa. Eläimillä kyseessä on munasolun ja siittiön yhdistyminen, joko naaraan kehon sisällä tai ulkopuolella. Uuden yksilön kehittymisprosessia kutsutaan lisääntymiseksi.

Hedelmöittyminen ihmisillä

Ihmisillä hedelmöitys tapahtuu yleensä munanjohtimen yläpäässä sijaitsevassa ampullassa. Ejakulaatiossa emättimeen vapautuu jopa satoja miljoonia siittiöitä, mutta tyypillisesti vain muutama sata niistä saavuttaa ampullan. Siittiöt etenevät emättimestä kohtuun ja sieltä munanjohtimiin. Kohdunkaulan ja kohdun sileiden lihasten liikkeet avustavat niiden etenemistä. Ampullassa siittiöt säilyvät hedelmöittämiskykyisinä yhdestä kolmeen päivään. Hedelmöitys on mahdollinen mikäli ne tänä aikana kohtaavat munasarjasta irronneen munasolun.

Kapasitaatio
Ihmisen siittiöt eivät kykene hedelmöittämään munasolua välittömästi ejakulaation jälkeen, vaan niiden on ensin läpikäytävä kapasitaatio, joka tapahtuu siittiön ollessa naisen sukupuoliteiden sisällä. Kapasitaation aikana siittiön solukalvosta, tuman kohdalla olevalta alueelta, poistuu glykoproteiinivaippa ja sytoplasman proteiineja. Kapasitaation läpikäynyt siittiö pääsee vapaasti korona radiatan läpi.

Akrosomireaktio ja zona pellucidan läpäiseminen
Akrosomireaktio tapahtuu sen jälkeen kun siittiö on kiinnittynyt munasolua ympäröivään zona pellucidaan. Reaktiossa siittiön akrosomista vapautuu entsyymejä, jotka auttavat sitä läpäisemään zona pellucidan, kuten akrosiinia ja trypsiinin kaltaisia aineita. Siittiön pään läpäistessä zona pellucidan sen solukalvo pääsee kosketuksiin munasolun solukalvon kanssa.

Munasolun ja siittiön solukalvojen sulautuminen
Siittiön ja munasolun solukalvojen yhdistymisen aloittavat munasolun tuottamat integriinit ja niiden ligandit, siittiön tuottamat disintegriinit. Sitä seuraa siittiön ja munasolun solukalvojen yhdistyminen. Kun siittiö on päässyt munasolun sisälle tapahtuu kolme muutosta munasolun toiminnassa:

Munasolun solukalvo muuttuu siten, että se ei enää sido siittiöitä, eikä salli siittiöiden läpäistä solukalvoaan. Tällä ehkäistään polyspermiaa, eli usean siittiön pääsyä munasolun sisälle.
Munasolu aloittaa sen toisen meioottisen jakautumisen välittömästi siittiön päästyä munasolun sisään.
Munasolun aineenvaidunta kiihtyy, minkä ajatellaan olevan siittiön mukanaan tuoman aktivaattorin käynnistämä.

Tsygootin muodostuminen
Munasolun sisään päästyään siittiö liikkuu kohti munasolun prenukleusta, siittiön pronukleus kasvaa, sen häntä irtoaa ja tuhoutuu. Sekä munasolun että siittiön pronukleuksien kasvaessa tapahtuu molemmissa DNA:n replikaatio. Sen jälkeen ne sulautuvat yhteen ja muodostavat hedelmöityneen munasolun, eli tsygootin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lisääntyminen
Solun fysiologia
Seulonnan keskeiset artikkelit