joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Greg Abbott

Gregory Wayne Abbott (s. 13. marraskuuta 1957 Wichita Falls, Texas) on yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2015 Texasin kuvernöörinä. Abbott oli osavaltion oikeusministeri 2002–2015, kun hänen edeltäjänsä Rick Perry oli kuvernööri. Hän on Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolia käyttävä kuvernööri sitten George Wallacen.  

Abbott on republikaanisen puolueen jäsen ja toimi Texasin oikeusministerinä ennen kuvernööriksi tulemista. Ennen tätä hän oli Texasin korkeimman oikeuden jäsen. Tähän tehtävään hänet nimitti osavaltion silloinen kuvernööri George W. Bush.

Elämäkerta
Greg Abbott syntyi Wichita Fallsissa Doris Lechristia Jacks Abbottille ja Calvin Roger Abbottille 13. marraskuuta 1957. Hänen äitinsä oli kotiäiti ja isä pörssimeklari ja vakuutusagentti. Perhe muutti Texasin itäosissa sijaitsevaan Longview'hun Gregin olleessa kuusivuotias. He asuivat kaupungissa kuusi vuotta. Perhe muutti Duncanvilleen Gregin käydessä high schoolia. Pian hänen isänsä kuoli ja äiti aloitti työt kiinteistöalalla. 

Abbott suoritti kandidaatin tutkinnon liiketaloustieteestä Texasin yliopistosta Austinissa. Hän tapasi tulevan vaimonsa Cecilia Phelanin yliopistossa. Abbott suoritti oikeustieteen korkeakoulutukinnon Nashvillessa sijaitsevassa Vanderbilt University Law Schoolissa.

Abbott halvaantui alaraajoista tammen kaaduttua hänen päälleen lenkin aikana heinäkuussa 1984. Hän haastoi talonomistajan oikeuteen ja neuvotteli itselleen yli kymmenen miljoonan dollarin arvoisen vakuutussopimuksen. Hän on istunut pysyvästi pyörätuolissa onnettomuuden jälkeen.

Kuvernöörinä

Abbott voitti Texasin kuvernöörinvaalit 2014 vastaehdokkaanaan demokraattisen puolueen Wendy Davis. Hän vannoi kuvernöörin virkavalan 20. tammikuuta 2015 Texas State Capitolin ulkopuolella.

Lokakuussa 2016 Abbottille ja presidentti Barack Obamalle lähetettiin kirjepommeja. Abbottin pommi ei räjähtänyt hänen avattua paketin väärin.

Kuvernöörinvaalit 2018
Tammikuussa 2017 Abbottin huhuttiin keräävän rahaa uudelleenvalintakampanjaansa varten. Hän kertoi virallisesti ehdokkuudestaan 14. heinäkuuta 2017. Abbott voitti demokraattien Lupe Valdezin marraskuussa 2018 ja sai noin 56 prosenttia äänistä. Hän aloitti toisen kautensa 15. tammikuuta 2019.

Yksityiselämä
Abbott on uskonnoltaan roomalaiskatolinen. Hän on naimisissa meksikolaisyhdysvaltalaisen Cecilia Phalenin kanssa. Abbottin valinta teki Ceciliasta Texasin osavaltion ensimmäisen latinalaisamerikkalaisen kuvernöörin vaimon. Pariskunnalla on yksi adoptoitu tytär; Audrey. Greg ja Cecilia menivät naimisiin 1981. Cecilia on entinen opettaja ja rehtori. Greg osaa vähän espanjaa, muttei pysty puhumaan sitä sujuvasti.

Abbott on Yhdysvaltain ensimmäinen pysyvästi pyörätuolissa istuva kuvernööri sitten Alabaman George Wallacen. Abbott on joutui pyörätuoliin sen jälkeen, kun tammi kaatui myrskyssä hänen päälleen kesken hölkkäilyn vuonna 1984. Tämän seurauksena Abbott halvaantui vyötärön alapuolelta.

Lähteet 

Texasin kuvernöörit
Vuonna 1957 syntyneet
Amerikanenglantilaiset
Vammaiset poliitikot
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Elävät henkilöt
American Wire Gauge

American Wire Gauge (AWG) on lähinnä Pohjois-Amerikassa käytössä oleva standardi sähköjohtimien mitoille ja tehonkestolle.

J. R. Brown Brown & Sharpe -yhtiöstä esitteli standardin vuonna 1857.
Nykyinen versio on ASTM B258 - 02(2008) Standard Specification for Standard Nominal Diameters and Cross-Sectional Areas of AWG Sizes of Solid Round Wires Used as Electrical Conductors.

Alkuperäisen standardin määritteli 40 johtimen halkaisijaa 4/0, 3/0, 2/0, 1/0, 1—36.
Määritelmän mukaan 36 AWG johtimen on halkaisijaltaan 0,00500 tuumaa ja 4/0 AWG 0,4600 tuumaa.
Kahden perättäisen johtimen halkaisijan suhdeluku on .
Standardia on sittemmin laajennettu pienempiin johtimiin.

Eri johtimille on määritelty sähkönjohtokyky ja tehonkesto.
Esim. 18 AWG johtimen (halkaisija 0,0403 tuumaa tai 1,024 mm) katsotaan kestävän 2000 voltin ja 10 ampeerin virtaa kuumenematta yli 60 celsiusasteen 30 asteen ympäristössä. Kyseinen johdin sulaa 10 sekunnissa 83 ampeerin virralla tai 32 millisekunnissa 1400 ampeerilla.

Aiheesta muualla
 Standardi ASTM:n sivuilla
 https://www.altanatubes.com.br/Blog/AWG/ASTM-B258.pdf

Standardit
Sähkötekniikka
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2018

Jääkeikon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2018 käytiin Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa.

Kisat voitti Georgia, joka nousee seuraavaksi vuodeksi 2. divisioonan B-ryhmään.

Ottelut

Lähteet 

Vuoden 2018 jääkiekko
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut
Skam Austin

Skam Austin on yhdysvaltalainen versio norjalaisesta sarjasta Skam. Sarja kertoo nuorten elämästä Austinissa, Texasissa.

Sarjan ensimmäinen tuotankokausi kertoo Meganista sekä hänen seurustelu- ja ystävyyssuhteistaan. Megan saa uusia ystäviä nimeltään, Grace, Kelsey, Jo ja Zoya. Myös sarjassa näkyy hänen poikaystävänsä Marlon ja hänen kaverinsa Tyler ja Shay.

Rooleissa

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Facebook
Independence (Missouri)

Independence on kaupunki Jacksonin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on osa Kansas Cityn suurkaupunkialuetta. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 116 672. Väkiluku pysyi lähes samana vuoteen 2010 verrattuna, jolloin kaupungissa asui 116 830 asukasta. Independence on piirikuntansa hallintokeskus.

Kuvia kaupungista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Missourin kaupungit
Kanavanippu RTRS-2 (Venäjä)

Kanavanippu RTRS-2 (Venäjä) on Venäjän televisio- ja radiolähetinverkosto RTRS:n (Rossijskaja televizionnaja i radioveštšatelnaja set) operoima Venäjän maanpäällisen digitaalisen televisioverkon kanavanippu, jota välitetään DVB-T2 teknologialla UHF-taajuusalueen kanavilla. Kanavanippuun kuuluu kymmenen maksutonta tv-kanavaa.

RTRS-2 kanavanipun lähettämisessä käytetään SFN-teknologiaa (Single Frequency Network), joka mahdollistaa saman lähetystaajuuden käyttämisen useamman lähekkäin olevan lähetysaseman kesken. Kanavanipun lähetyksiä voi vastaanottaa paikoin myös Suomen puolella valtakunnanrajan läheisyydessä Etelä- ja Pohjois-Karjalassa sekä Kymenlaaksossa.

Tekniset tiedot:

 Lähetysjärjestelmä: DVB-T2
 Pakkaustekniikka: MPEG-4 (AVC/H.264)
 Free-to-Air (FTA) - kanavat vapaasti katsottavissa

Etelä- ja Pohjois-Karjalan sekä Kymenlaakson vastaisella Suomen lähialueella sijaitsevat lähetysasemat:   

Karjalan tasavalta, Lahdenpohjan piiri

 Elisenvaara, UHF-kanava 46 (674 MHz)
 Lahdenpohja, UHF-kanava 46 (674 MHz)

Karjalan tasavalta, Sortavalan piiri

 Puikkola, Kaalamo, UHF-kanava 46 (674 MHz)
 Ruskeala, UHF-kanava 46 (674 MHz)
 Sortavala, UHF-kanava 46 (674 MHz)
 Värtsilä, UHF-kanava 36 (594 MHz)

Leningradin alue, Viipurin piiri

 Viipuri (Vyborg), UHF-kanava 52 (722 MHz)
 Enso (Svetogorsk), UHF-kanava 52 (722 MHz)
 Neuvola (Gorkovskoje), Uusikirkko (Poljany), UHF-kanava 45 (666 MHz)
 Kivennapa (Pervomaiskoje); UHF-kanava 45 (666 MHz)
Leningradin alue, Käkisalmen piiri

 Käkisalmi (Priozersk), UHF-kanava 52 (722 MHz)
 Valkeamäki (Traktornoje), Pyhäjärvi (Plodovoje), UHF-kanava 52 (722 MHz)
 Raasuli (Orehovo), Rautu (Sosnovo), UHF-kanava 45 (666 MHz)

Kanavanipun kanavat 

Televisiokanavat (kanavanumero, TV-kanava)

 11 REN TV
 12 Telekanal Spas
 13 STS
 14 Domashniy
 15 TV-3
 16 Pjatnitsa!
 17 Zvezda
 18 Mir
 19 TNT
 20 Muz-TV

Katso myös
 Kanavanippu RTRS-1 (Venäjä)

Lähteet

Televisiotekniikka
Theranos

Theranos [] oli yksityisessä omistuksessa ollut terveysteknologian yritys. Se tunnetaan valheellisista väitteistään, joiden mukaan se olisi kehittänyt vallankumouksellisen verikoemenetelmän. 

Theranosia ylistettiin olemassaolevien yritysten merkittäväksi haastajaksi ennen kuin paljastui, että yritys oli valehdellut ydinosaamisestaan. Sen perusti vuonna 2003 19-vuotias yhdysvaltalainen Elizabeth Holmes. Theranos onnistui saamaan yli 700 miljoonaa dollaria pääomasijoittajilta ja yksityisiltä sijoittajilta, ja sen arvo oli suurimmillaan 9 miljardia dollaria huippuvuosina 2013 ja 2014. Sijoittajat ja media ylistivät Theranosia läpimurroksi verentestausmarkkinoilla. Yhdysvaltojen verentestausmarkkinat ovat suuret, sillä vuotuinen liikevaihto laboratoriotestausten osalta on yli 70 miljardia dollaria. Theranos väitti yhdessä vaiheessa, että sen tekemät verikokeet vaativat vain yhden sadasosan ja yhden tuhannesosan välissä olevan määrän verta yleensä tarvittavasta määrästä. Lisäksi se kertoi omien testiensä maksavan huomattavasti vähemmän kuin olemassa olevat testit. Tällaisia uudenlaisia testejä ei kuitenkaan missään vaiheessa ollut olemassa.

Käännekohta tapahtui lokakuussa 2015, kun tutkiva journalisti John Carreyrou Wall Street Journal -lehdestä kyseenalaisti Theranoksen teknologian toimivuuden. Yritys oli lähellä konkurssia, kunnes se sai 100 miljoonan dollarin investoinnin Fortress Investment Group -yhtiöltä vuonna 2017. Huijauksen paljastuttua Theranos lopetti toimintansa vuonna 2018. Oikeudenkäynti Holmesia ja muuta yrityksen johtoa vastaan alkoi vuonna 2021. 4. tammikuuta 2022 Holmes todettiin syylliseksi neljään petossyytteeseen.

Lähteet 

Huijaukset
Yhdysvaltalaiset yritykset
Koutialan ylänkö

Koutialan ylänkö () on luonnonalue Malin kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Nigerin sisämaasuistoon, idässä Banforan ylänköön sekä lännessä ja lounaassa Ylä-Nigerin ja Banin alueeseen.

Helposti murenevasta hiekkakivestä koostuvan ylängön maisemaa leimaavat ylätasangot, eroosion muodostamat rinteet ja tulvalaaksot. Alue kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 650–1300 millimetriä. Kasvillisuus on etelässä metsä- ja puusavannia ja pohjoisessa pensassavannia. Tulvalaaksot ovat heinäsavannia. Koutialan ylänkö jakautuu neljään agroekologiseen vyöhykkeeseen, jotka ovat Kénédougou etelässä, Banin itäinen ja läntinen keskijuoksu alueen keskiosassa ja Falo pohjoisessa.

Lähteet

Malin maantiede
Ylängöt
Timo Kannisto

Timo Kalervo Kannisto (25. maaliskuuta 1940 Kurikka – 23. huhtikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Kannisto kirjoitti ylioppilaaksi Karkkilan yhteiskoulun lukiosta 1958. Hän valmistui  teknillisestä korkeakoulusta arkkitehdiksi 1968. Kannisto siirtyi heti  arkkitehtitoimisto Toivo Korhosen palvelukseen, jossa hän työskenteli suurimman osan urastaan. Kannisto suunnitteli Kontulan, Myllypuron ja Mellunmäen metroasemat sekä Pukinmäen juna-aseman. Pasilan poliisitalo on Kanniston käsialaa kuten myös Tampereen teknillisen korkeakoulun päärakennus.

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Petolinnut Suomen luonnossa

Petolinnut Suomen luonnossa on opaskirja, joka auttaa tunnistamaan Suomessa tavattavia petolintuja. Kirjan on julkaissut Otava vuonna 2018. 

Kirjassa esitellään kaikki Suomessa tavatut päiväpetolinnut. Osa kuvista on ennen julkaisemattomia. Petolintujen tunnistamista vaikeuttaa niiden arkuus ja muita linturyhmiä suurempi yksilöllinen muuntelu. Kirjan tekijä Dick Forsman on tutkinut petolintuja yli neljäkymmentä vuotta ja on arvostettu petolintujen tutkija.

Arvio
Suomen Luonto -lehdessä Jorma Laurila pitää kirjaa erinomaisena retkilukemisena ja apuna petolintujen tunnistamisessa. Kuvia hän pitää havainnollisina ja tekstiä napakkana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Petolinnut Suomen luonnossa Otavan sivulla

Vuoden 2018 kirjat
Suomalaiset biologian tietokirjat
Kirjat linnuista
Susan Wojcicki

Susan Wojcicki (s. 5. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut YouTuben toimitusjohtajana helmikuusta 2014 lähtien. Kun Googlea perustettiin, sen toimipaikkana oli Wojcickin autotalli. Wojcicki on työskennellyt Googlella pitkään, ja on hoitanut kaksi Googlen suurinta yritysostoa: $1,65 miljardin YouTube-ostoksen vuonna 2006 ja $3,1 miljardin DoubleClick-ostoksen vuonna 2007.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Corentin Tolisso

Corentin Tolisso (s. 3. elokuuta 1994 Tarare, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Hän on voittanut maailmanmestaruuden, Mestarien liigan ja neljä Saksan-mestaruutta.

Seurajoukkueura 
Tolisso teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Ranskan Ligue 1:ssä 10. elokuuta 2013, kun hänen edustamansa Lyon voitti Nicen kotonaan 4–0. Hän pelasi Lyonissa neljän Ranskan pääsarjakauden 2013–2017 aikana 116 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki 21 ja syötti 14 maalia. Mestarien liigan 12 ottelussa hän sekä teki että syötti kaksi maalia. Eurooppa-liigan 19 ottelussa hän viimeisteli kahdesti.

Kesällä 2017 Tolisso siirtyi Bayern Müncheniin 41,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän on voittanut seurassa Saksan-mestaruuden kausilla 2017–2018, 2018–2019, 2019–2020 ja 2020–2021, Mestarien liigan kaudella 2019–2020, Saksan Cupin kausilla 2019 ja 2020, DFL-Supercupin 2017 ja 2020, UEFA Super Cupin 2020 sekä seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2020. Hän on pelannut Bundesliigassa 57 ottelua, joissa on tehnyt yhdeksän ja syöttänyt kuusi maalia. Hän oli sivussa lähes koko kauden 2018–2019 ristisidevamman vuoksi. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 13 ottelua. Mestarien liigan 21 ottelussa hän on tehnyt seitsemän ja syöttänyt viisi maalia.

Maajoukkueura 
Ranskan A-maajoukkueessa Tolisso pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. maaliskuuta 2017 Espanjaa vastaan. MM-kilpailujen 2018 karsinnoissa Tolisso pelasi kaksi ottelua ja Ranskan mestaruuteen päättyneessä MM-lopputurnauksessa viisi ottelua. Loppuottelussa Kroatiaa vastaan hän tuli kentälle 73. minuutilla. EM-karsinnoissa hän on pelannut kuusi ottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsinnassa Albaniaa vastaan syyskuussa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Nigerin kansallisarkistohallinto

Nigerin kansallisarkistohallinto (; ) on vuonna 1953 perustettu Nigerin pääkaupungissa Niameyssä toimiva valtiollinen laitos. Se vastaa kansallisarkiston tehtävien ohella myös monista tyypillisistä kansalliskirjaston toiminnoista, kuten painotuotteiden ISSN-/ISBN-numeroinnista ja kerää maassa julkaistujen painotuotteiden vapaakappaleet. Laitoksen johtaja on M. Habou Boukari (lokakuussa 2017).

Nigerin kansallisarkistolla on useita alueellisia toimipisteitä. Vuonna 2006 Tahouan, Dosson ja Agadezin toimipisteissä oli ammatillista henkilökuntaa ja ne palvelivat myös vierailijoita. Sen sijaan Diffan, Maradin, Tillabérin ja Zinderin toimipisteet toimivat henkilökuntavajeen vuoksi vaatimattomina yleisöltä suljettuina aineistovarastoina.  

YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan vain 15,5 prosenttia Nigerin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia (vuonna 2012). YK:n kehitysohjelma UNEPin tilastoi Nigerin vuonna 2015 maailman alhaisimman lukutaitoprosentin maana, jossa ainoastaan 19,1 % aikuisista oli lukutaitoisia.

Lähteet

   

Nigerin rakennukset ja rakennelmat

Niamey
Kansalliskirjastot
Kansallisarkistot
Afrikan kirjastot
Caroline Dolehide

Caroline Dolehide (s. 5. syyskuuta 1998 Hinsdale, Illinois) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 120 huhtikuussa 2018. Nelinpelissä hän on ollut parhaimmillaan sijalla 99 marraskuussa 2017. Dolehide pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset tennispelaajat
Luettelo jalkapallon Suomen Cupin loppuotteluista

Tämä on luettelo jalkapallon Suomen Cupin loppuotteluista.

1955–1959

1960–1969

1970–1979 

Vuosien 1975 ja 1976 loppuottelut pelattiin vasta seuraavana keväänä. Vuonna 1978 pelattiin kaksiosainen finaali.

1980–1989

1990–1999

2000–2009

2010–2019

2020–

Lähteet 
Miesten cupin finaalit 1955– Suomen Palloliitto.
Helsingin Sanomat 1955–1997 HS Aikakone. (vain tilaajille)
Helsingin Sanomat 1998– HS arkisto. (vain tilaajille)

Suomen Cupin loppuotteluista
Mihail Tšehov

Mihail Tšehov (29. elokuuta 1891 Pietari – 30. syyskuuta 1955 Los Angeles) oli venäläinen näyttelijä ja teatteripedagogi. Hän oli Anton Tšehovin veljen, kirjailija-toimittaja Aleksandr Tšehovin poika. Venäjällä Mihail Tšehovia on pidetty aikansa etevimpänä näyttelijänä.

Tšehov oli Moskovan taiteellisen teatterin johtajan Konstantin Stanislavskin tähtioppilas, ja hän esiintyi vuodesta 1912 sekä teatterin studiossa että päänäyttämöllä. Hän myös johti itse Stanislavskin perustamasta studiosta muodostettua Toista Moskovan taiteellista akateemista teatteria. Vuonna 1928 Tšehov muutti pois Venäjältä ja työskenteli sen jälkeen Euroopassa ja Yhdysvalloissa ohjaajana ja opettajana nimellä Michael Chekhov. Hän omistautui myöhemmin erityisesti näyttelijän metodien opetukselle ja kirjoittamiselle työskennellessään eri teattereissa ja studioissa. Tšehov sai vahvoja vaikutteita saksalaisen filosofin Rudolf Steinerin (1861–1925) antroposofiasta ja tämän kehittämästä metodista puheen ja liikkeen yhdistämiseksi, eurytmiasta.

Vuonna 1943 Tšehov muutti Los Angelesiin, jossa hän eli kuolemaansa asti. Tšehov kokosi keskeiset ajatuksensa vuonna 1946 julkaistuun teokseen Näyttelijän tekniikasta, joka sisältää hänen käytännön harjoituksensa, näytelmäanalyysejä ja pohdintaa taiteesta ja esteettisistä kategorioista sekä näyttelijän missiosta. Teoksen on suomentanut dosentti Liisa Byckling, joka on julkaissut Mihail Tšehovista myös väitöskirjan ja useita muita tutkimuksia. Tšehov näytteli myös kymmenessä Hollywood-elokuvassa, muun muassa Alfred Hitchcockin ohjaamassa elokuvassa Noiduttu (1945), josta hän sai Oscar-ehdokkuuden.

Tšehovin ajattelussa atmosfääri on esityksen ”sielu”,  kun taas esityksen ”ruumis” on sen näkyvä osa. Atmosfääri tarkoittaa eräänlaista tunnetilaa, jonka mukaan sanojen sisältö ja tilanteet voivat muuttua. Tšehovin mukaan atmosfääri on esityksen ydin ja johtava idea, jota esitys säteilee, ja  ”sitä pitää kuunnella kuin musiikkia”. Tšehovin kehittämiä näyttelijäntyön metodeja sovelletaan yhä ympäri maailmaa, muun muassa monissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa ja Japanissa.

Mihail Tšehov -tekniikaksi kutsuttua psykofyysistä näyttelijäntyön tekniikkaa opetetaan myös Suomessa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa. Suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijäpedagogi Marjo-Riikka Mäkelä ohjaa ja kouluttaa näyttelijöitä Mihail Tšehov -tekniikan avulla Los Angelesissa.

Teoksia
Tšehov, Mihail: Näyttelijän tekniikasta. (ven. alkuteos  O tehnike aktjora, 1946; engl. To the actor, 1953). Suomennos: Liisa Byckling. Teatterikorkeakoulun julkaisusarja, 60. Helsinki: Taideyliopisto, Teatterikorkeakoulu, 2017. ISBN 978-952-72-1815-0

Lähteet

Kirjallisuutta
Byckling, Liisa: Mihail Tshehov länsimaiden teatterissa ja filmissä. Helsingin yliopisto, väitöskirja, 2000.
Byckling, Liisa: Näyttelijän tie Moskovasta Hollywoodiin. Idäntutkimus 4/2011. 
Byckling, Liisa: Kaksi Tšehovia: kuoleman esittämisestä kirjallisuudessa ja näyttelijäntyössä. Thanatos 2/2013. Suomalaisen Kuolemantutkimuksen Seura Ry.

Venäläiset näyttelijät
Venäläiset teatteriohjaajat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Puut, linnut ja taivas


Puut, linnut ja taivas on Kikka Laitinen Co.:n seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2018. Sen on äänittänyt ja miksannut Risto Hemmi Finnvoxilla vuosina 2017–2018, ja sen masteroi Pauli Saastamoinen vuonna 2018.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kikka Laitinen sekä sovittanut Kikka Laitinen Co.

Kokoonpano 
 Kikka Laitinen – laulu, flyygeli, hammond, rhodes
 Kustaa Kantelinen – kitarat
 Mikko Yli-Knuuttila – basso
 Petteri Korhonen – rummut

Lähteet

Viitteet 

Vuoden 2018 albumit
Kikka Laitisen albumit
Kikka Laitinen Co.

Kikka Laitinen Co. on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1992. Yhtye on julkaissut 8 albumia, joista tuorein on vuonna 2018 julkaistu Puut, linnut ja taivas.

Jäsenet 
 Kikka Laitinen – laulu, koskettimet, kitarat
 Kustaa Kantelinen – kitarat
 Mikko Yli-Knuuttila – basso
 Petteri Korhonen – rummut

Diskografia 
 
 
 
 
 
 
 
 

Suomalaiset rockyhtyeet
Ingušian sota

Ingušian sota alkoi vuonna 2007 kapinoinnin kiihtymisenä Ingušiassa. Paikalliset ihmisoikeusaktivistit ja oppositiopoliitikot ovat kuvanneet sotaa sisällissodaksi ja toiset Venäjän-vastaiseksi kansannousuksi. Vuoden 2009 puolivälissä Ingušia oli vienyt Tšetšenian aseman Pohjois-Kaukasuksen väkivaltaisimpana tasavaltana. Ääri-islamilaisilla liikkeillä on osuutensa molemmissa.

Kapinaa kannattaneen Inghusetia.ru -nettisivun omistaja Magomed Yevloyev surmattiin vuonna 2008. Tämän kiistan keskipisteessä oli epäsuosittu presidentti Murat Zjazikov, jota ihmisoikeusaktivistit ja Venäjän hallituksen jäsenet ovat kritisoineet. Lokakuussa 2008 Ingušian sisäministeri Musa Medovin oli itsemurhapommittajan kohteena. Venäjän presidentti Dimitri Medvedev erotti 30. lokakuuta Zjazikovin virastaan ja korvasi hänet everstiluutnantti Junus-bek Jevkurovilla. Ingušian oppositio piti tätä voittona. 

Ingušiassa aloitettiin 26. heinäkuuta 2009 massiivinen Venäjän turvallisuusoperaatio, joka johtui venäläisvastaisuuden noususta. Moskova lähetti operaatioon 2 500 Venäjän sisäministerön joukkojen (MVD) taistelijaa. Seuraavien päivien aikana satoja miehiä saarrettiin ja muutama turvallisuusjoukon jäsen kuoli tai haavoittui jatkuvissa hyökkäyksissä. 

Joka tapauksessa väkivaltaisuudet jatkuivat. Poliisin mukaan vuoden 2009 kolmen ensimmäisen kuukauden aikana kuoli melkein 50 henkeä lähes päivittäisissä yhteenotoissa. Vaikutusvaltaisten ihmisten murhayritykset jatkuivat saman vuoden kesällä. Ingušian korkeimman oikeuden jäsen Aza Gazgireeva ammuttiin 10. kesäkuuta ja entinen varapääministeri Bashir Aushev ammuttiin 13. kesäkuuta. Presidentti Jevkurov vammautui vakavasti itsemurhapommituksessa 22. kesäkuuta ja rakennusministeri Ruslan Amerkhanov ammuttiin toimistoonsa elokuussa.

Vuoden 2010 jälkeen väkivaltaisuudet alkoivat vähentyä. Vuonna 2014 turvallisuusjoukot ampuivat kapinallisten johtajan Arthur Getagazhevin. Vuoden 2015 puolivälissä Jevkurov julisti Ingušian kapinan kukistetuksi. Hän sanoi, että 80 kapinallista oli antautunut ja armahdettu ja että jäljellä olevat kapinalliset olivat alakynnessä.

Lähteet

Toinen Tšetšenian sota
Ingušia
Venäjän sodat
2000-luvun sodat
Digi- ja väestötietovirasto

Digi- ja väestötietovirasto (lyhenne DVV, ) on Suomen valtion virasto, jonka vastuulla on pitää rekisteriä Suomen väestöstä ja rakennuksista. Lisäksi se tuottaa niihin liittyen henkilö- ja rakennustietopalveluita sekä sähköisessä asioinnissa tarvittavia tunnistusratkaisuja. Virasto kehittää ja ylläpitää Kansallisen palveluarkkitehtuurin tuottamia Suomi.fi-palveluita eli sähköisen asioinnin tukipalveluita. Virasto perustettiin vuoden 2020 alusta ja se toimii valtiovarainministeriön hallinnonalalla.

Historia
Vuonna 1969 perustettu Väestörekisterikeskus ja maistraatit yhdistyivät uudeksi Digi- ja väestötietovirastoksi 1. tammikuuta 2020. Virasto syntyi, kun Väestörekisterikeskus, maistraatit ja Itä-Suomen aluehallintovirastossa toimiva maistraattien ohjaus- ja kehittämisyksikkö yhdistyivät yhdeksi virastoksi. Hallinnollisesti virasto rakentuu entisen Väestörekisterikeskuksen pohjalle.

Toiminta 
Digi- ja väestötietovirasto hankkii tuloja myymällä kansalaisten tietoja esimerkiksi suoramarkkinointiyrityksille ja mielipidetiedusteluita varten.

Digi- ja väestötietoviraston palvelupaikat sijaitsevat Espoossa, Helsingissä, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Iisalmessa, Joensuussa, Jyväskylässä, Kajaanissa, Kemissä, Kittilässä, Kokkolassa, Kotkassa, Kouvolassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Oulussa, Pietarsaaressa, Porissa, Porvoossa, Raahessa, Raaseporin Tammisaaressa, Raumalla, Rovaniemellä, Salossa, Savonlinnassa, Seinäjoella, Tampereella, Turussa, Vaasassa ja Ylivieskassa. Muissa asiointipisteissä saa yleistä opastusta. Digi- ja väestötietoviraston pääjohtajana toimii Janne Viskari ja ylijohtajina Pekka Rehn (asiakkaat), Timo Salovaara (palvelut) sekä Aino Jalonen (prosessit).

Digi- ja väestötietovirasto kehittää ja ylläpitää henkilötietoja väestötietojärjestelmässä, Suomi.fi-palveluita, varmennepalveluita, holhousasiainrekisteriä ja viranomaisten yhteystietorekisteriä sekä hoitaa vaalitehtäviä muodostaen muun muassa äänestysluettelot. 

Viraston ylläpitämiä palveluita ovat muun muassa:

 Avioliittojen solmiminen
 Avoindata.fi (Kansallinen avoimen datan jakelupaikka)
 Holhoustoimi ja edunvalvonta
 Julkishallinnon yhteyshakemisto (Julha)
 Muuttoilmoitukset
 Nimipalvelu
 Omien tietojen tarkistuspalvelu
 Osoitepalvelu
 Varmennehakemisto
 Äänestyspaikkapalvelu
 Suomi.fi-palvelut
 Kansalaisneuvonta
 VAHTI-toiminta ja hallinnon tietoturvallisuuden kehittämisen tuki
 VIRT- ja govCERT-toiminta
 Julkisen hallinnon JHS-suositusjärjestelmän kehittäminen ja ylläpito

Lähteet

Aiheesta muualla 
Digi- ja väestötietoviraston verkkosivut

Valtiovarainministeriö
Antti Ulmanen

Antti Ulmanen (s. 17. toukokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija. Ulmanen edustaa Ykkösessä pelaavaa EIF:ä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.

Ulmanen pelasi Klubi 04:ssä Kakkosta yhden ottelun kaudella 2015 ja yhdeksän ottelua kaudella 2016. Kaudeksi 2017 Ulmanen siirtyi HIFK:hon. 21. kesäkuuta 2017 hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen Veikkausliigan ottelunsa, kun HIFK voitti JJK:n vieraissa 3–0. Toukokuussa 2017 Ulmanen pelasi kaksi Ykkösen ottelua IF Gnistanissa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Rúben Dias

Rúben Santos Gato Alves Dias (s. 14. toukokuuta 1997 Amadora, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Manchester Cityä ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Seurajoukkueura 
Dias siirtyi Benficaan vuonna 2008 ja nousi seuran edustusjoukkueeseen kesällä 2017. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Primeira Ligassa 16. syyskuuta 2017, kun Benfica hävisi vierasottelun Boavistaa vastaan lukemin 1–2. Hän voitti Portugalin mestaruuden ja supercupin 2019. Hän pelasi Benficassa kaikkiaan 91 Portugalin pääsarjaottelua, ja teki yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 13 ja Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua.

Dias siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn 68 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2020. Hän voitti tulokaskaudellaan Valioliigan mestaruuden. Pelaamissaan 32 liigaottelussa hän viimeisteli yhden maalin. Jalkapallotoimittajat valitsivat hänet kauden pelaajaksi. Hänet nimettiin myös sarjan tähdistöjoukkueeseen. Englannin Liigacupissa hän pelasi kolme ottelua, myös voitokkaan finaalin. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua mukaan lukien Chelsealle hävitty loppuottelu. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 liigaottelua ja teki kaksi maalia Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua.

Maajoukkueura 
Portugalin A-maajoukkueessa Dias pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. toukokuuta 2018, kun Portugali pelasi 2–2-tasapelin Tunisiaa vastaan. Hän kuului Portugalin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei saanut lopputurnauksessa peliaikaa. Vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Portugalin kaikissa neljässä ottelussa.

Lähteet 

Portugalilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko

Agiasmátin Pyhän Ristin kirkko (Kunniallisen ja eläväksitekevän ristin kirkko, ) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Platanistásan kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Pyhälle Ristille. Se on rakennettu 1400-luvulla ja toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Kirkon nimen Agiasmáti viittaa oletettavasti kirkon lähellä olevaan pyhitettyyn lähteeseen. Toisaalta sen on ehdotettu viittaavan samannimiseen paikkaan Vähässä-Aasiassa, josta alueelle olisi voinut tulla asuttajia. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee noin viisi kilometriä Platanistásasta pohjoiseen. Kirkkorakennus on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat valmistuneet vuonna 1494, ja ne kuuluvat Kyproksen edustavimpiin kyseiseltä vuosisadalta. Maalaukset esittävät laajalti Uuden testamentin tapahtumia ja Pyhän Ristin vaiheita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Árakaksen Neitsyt Marian kirkko

Árakaksen Neitsyt Marian kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Lagouderán kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía Arakiótissa). Se on rakennettu 1100-luvulla ja toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Nimi Árakas saattaa viitata alueella kasvaneisiin herneisiin (arakás). Luostarin toiminta jatkui 1800-luvun alkupuolelle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee Lagouderán ja Sarántin kylien välillä. Se on yksilaivainen ja ollut varustettu kupolilla. Nykyisin sen päällä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Pääosa kirkon seinämaalauksista on Komnenosten ajalta noin vuodelta 1192, ja ne on tehnyt Theodoros Apseudes. Osa maalauksista on jo tätä varhaisempia. Kaksikerroksisesta luostarirakennuksesta on säilynyt joitakin raunioita kirkon lähellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Arkkienkeli Mikaelin kirkko (Pedoulás)

Arkkienkeli Mikaelin kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Pedouláksen kylässä Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu arkkienkeli Mikaelille ja rakennettu vuonna 1474. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee Pedouláksen kylän itälaidalla. Se on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon varsinainen kirkkotila oli sen pienen koon vuoksi tarkoitettu pelkästään miehille ja nartheks naisille. Kirkon seinämaalaukset, jotka valmistuivat myös vuonna 1474, teki paikallinen Minas Marathasalainen. Maalaukset edustavat konservatiivista jälkibysanttilaista tyyliä, mutta ovat poikkeuksellisen realistisia ja jossain määrin ”naivistisia”, ja niissä on havaittavissa myös läntistä vaikutusta. Esimerkkejä maalauksista ovat muun muassa Abrahamin uhri, kaste Jordanvirralla, Juudaksen suudelma sekä apsiksen rukoileva Neitsyt Maria ja Jeesuksen ylösnousemus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Asínoksen Neitsyt Marian kirkko

Asínoksen Neitsyt Marian kirkko () eli Neitsyt Maria Forviótissan kirkko (Παναγία Φορβιώτισσα, Panagía Forviótissa) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Nikitárin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Forbionin Neitsyt Marialle. Se rakennettiin vuonna 1099 (tai paikalla olevan omistuskirjoituksen mukaan 1205–1206), ja se oli alun perin paikalla sijainneen Forbionin luostarin kirkko. Luostarin toiminta jatkui 1700-luvulle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee noin kolme kilometriä Nikitárista luoteeseen. Kirkko on kaksiosainen ja koostuu yksilaivaisesta pääosasta sekä nartheksista, joka on lisätty 1100-luvulla. Katto on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumisuojaksi tehty jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat 1100–1600-luvuilta. Ne edustavat konstantinopolilaista ikonimaalaustyyliä, ja ikonimaalarin arvellaan olleen kotoisin sieltä. Varhaisimpien maalausten aiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen kaste Jordanvirrassa, Lasaruksen herättäminen kuolleista, viimeinen ehtoollinen, ristiinnaulitseminen ja ylösnousemus.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Neitsyt Marian kirkko (Moutoullás)

Neitsyt Marian kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Moutoulláksen kylässä Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle ja rakennettu 1200-luvulla. Se on saanut nimensä rakennuttajastaan Johannes Mutullaksesta (myös Ioannes, Moutoullas) ja tämän vaimosta Eirenestä (Irene). Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ajoittuvat vuoteen 1280. Maalausten aiheita ovat muun muassa Maria ja Jeesus-lapsi, Pyhä Khristoforos ja Pyhä Georgios (Yrjö) taistelemassa lohikäärmettä vastaan, valtaistuimella istuva Kristus, Aadam ja Eeva sekä helvetti ja paratiisi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko

Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko (, myös Παναγία Ελεούσα, Panagía Eleoúsa) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Galátan kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía) ja rakennettu vuonna 1502. Se oli alun perin paikalla sijainneen luostarin kirkko ja omistettu Pyhälle Eleanorille. Luostari säilyi toiminnassa 1800-luvulle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee vajaan kilometrin Galátasta pohjoiseen. Kirkossa on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumisuojaksi tehty jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat peräisin venetsialaisvallan ajalta, ja niissä on vaikutteita niin bysanttilaisesta kuin italialaisestakin tyylistä. Seinämaalausten aiheita ovat muun muassa kuninkaat Salomo ja Daavid, apostolien ehtoollinen, Jeesuksen ristiinnaulitseminen sekä Neitsyt Maria taivaan kuningattarena.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Pyhän Johannes Lampadisteen luostari

Pyhän Johannes Lampadisteen luostari () on bysanttilaisaikainen luostari Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Kalopanagiótiksen kylää. Sen kirkko on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Luostari on omistettu paikalliselle pyhälle, Pyhälle Johannes Lampadisteelle. Luostarin perustamisvuotta ei tunneta. Sen jäljellä olevat rakennukset on rakennettu useassa eri vaiheessa 1000-luvulta 1700-luvulle. Luostari säilyi toiminnassa 1800-luvulla saakka. Kokonaisuus liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Luostari sijaitsee heti Kalopanagiótiksen kylän itäpuolella. Kokonaisuuteen kuuluu itse asiassa kolme kirkkoa, jotka kaikki ovat saman suuren puisen harjakaton alla. Vanhin kirkko on omistettu Pyhälle Herakleidiokselle. Se on rakennettu 1000-luvulla, ja sen seinämaalaukset ovat 1200–1500-luvuilta. Toinen kirkko on omistettu Pyhälle Johannes Lampadisteelle. Se on rakennettu vuonna 1731, ja siihen kuuluu kyseisen pyhän hauta, joka on peräisin 1100-luvulta. Kolmas kirkko on latinalaisvallan aikainen kappeli. Luostarin yhteydessä toimii bysanttilainen museo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kyproksen luostarit
Tróodoksen maalatut kirkot
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kakopetriá)

Pyhän Nikolaoksen kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Kakopetrián kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1000-luvulta. Kupoli ja nartheks rakennettiin 1100-luvulla ja nykyinen harjakatto ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Kirkko toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee vajaat kaksi kilometriä Kakopetriásta lounaaseen. Kirkkorakennus on ristinmuotoinen, ja siinä on nykyisin kaksinkertainen katto, mistä se on saanut nimensä Ágios Nikólaos tis Stégis eli ”Katon Pyhä Nikolaos”. Kirkon seinämaalaukset ovat Tróodoksen alueen vanhimpia ja ajoittuvat 1000-luvulta 1400-luvulle. Näin ne antavat hyvän kuvan ortodoksisen kirkkomaalaustaiteen kehityksestä tuona aikana hieraattisesta ja monastisesta tyylistä kohti realistisempaa esitystapaa. Maalausaiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen syntymä, kirkastuminen, saapuminen Jerusalemiin, ristiinnaulitseminen ja ylösnousemus sekä kirkon pyhät, kuten Sebasteian 40 marttyyria, Pyhä Theodoros ja Pyhä Georgios (Yrjö).

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Pyhän Ristin kirkko (Peléndri)

Pyhän Ristin kirkko (Kunniallisen ja eläväksitekevän ristin kirkko, ) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Peléndrin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Pyhälle Ristille ja rakennettu alun perin 1100-luvulla, jolloin se toimi oletettavasti hautausmaan kirkkona. Kirkko tuhoutui jossakin vaiheessa tuntemattomasta syystä, ja sitä on sen jälkeen muutettu usein. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.

Kirkko sijaitsee Peléndrin kylän etelälaidalla. Se eroaa arkkitehtuuriltaan muista alueen kirkoista. Se on pohjakaavaltaan suorakulmion muotoinen ja kolmilaivainen, ja siinä on keskellä kupoli. Kirkon seinämaalausten vanhimmat osat sen apsiksessa on maalattu 1171–1172 ja myöhemmät maalaukset 1300-luvulla. Seinämaalausten aiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen sukupuu, Jeesuksen syntymä ja temppeliintuominen sekä epäilevä Tuomas. Kirkon ikonostaasissa olevassa pyhäinjäännöslippassa on perinteisen näkemyksen mukaan osia Pyhästä Rististä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Palaichóri)

Vapahtajan kirkastumisen kirkko () on jälkibysanttilainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella lähellä Palaichórin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.

Kirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ja rakennettu 1500-luvun alussa. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2001.

Kirkko sijaitsee Palaichórin kylän itälaidalla. Kirkkorakennus on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon nartheks on lisätty 1600-luvulla ja on saman katon alla. Kirkko on sisältä maalattu kokonaisuudessaan jälkibysanttilaisilla seinämaalauksilla, jotka muodostavat poikkeuksellisen hyvin säilyneen kokonaisuuden omalta ajaltaan. Maalausten tyyli edustaa Palaiologosten ajan tyyliä, mutta siinä on myös joitakin läntisiä vaikutteita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tróodoksen maalatut kirkot
Oksakirjaajat

Oksakirjaajat (Pityophthorus) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluu useita satoja lajeja, mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.

Sukuun kuuluvia lajeja 
Kuusenoksakirjaaja (Pityophthorus micrographus) 
Pityophthorus pityographus 
Männynoksakirjaaja (Pityophthorus lichtensteinii) 
Pityophthorus pubescens 
Idänoksakirjaaja (Pityophthorus morosovi) 
Taimioksakirjaaja (Pityophthorus glabratus) 
Ruotsinoksakirjaaja (Pityophthorus tragardhi) 
Pityophthorus lapponicus

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Oksakirjaajat (Pityophthorus)
ITIS: Pityophthorus 
Iowa State University, Bug Guide: Genus Pityophthorus 
Pherobase: Semiochemicals of Genus Pityophthorus 

Kaarnakuoriaiset
Kasvien tuhohyönteiset
Ira Koivu

Ira Koivu (o.s. Huovinen, s. 1975 Rovaniemi) on suomalainen toimittaja, viestintäyrittäjä ja kolumnisti. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2004 Helsingin yliopistosta pääaineenaan viestintä. Koivu suoritti myös kandidaatintutkinnon toisessa aineessa, kehitysmaatutkimuksessa vuonna 2002.

Ura 
Toimittajanuransa Koivu aloitti Länsiväylä-lehdessä vuonna 1996. Hän on ollut toimittajana Helsingin Sanomissa, Ilta-Sanomissa ja Trendi-lehdessä sekä toimituspäällikkönä Koti ja keittiö -lehdessä. Lisäksi hän on ollut vakituisena avustajana Tulva-lehdessä. 

Vuosina 2010–2016 hän toimi Suomen kirjastoseuran viestintäpäällikkönä ja Kirjastolehden päätoimittajana. Vuonna 2016 Koivu irtisanoutui työstään Kirjastoseurassa toteuttaakseen pitkäaikaisen unelmansa omasta hevosesta ja yrityksestä. Suureen elämänmuutokseen liittyi myös elämäntapamuutos: Koivu jätti alkoholin kokonaan vuonna 2015 ja teki aiheesta kirjan Vapaa viinistä – miten elämä muuttuu, kun pistää korkin kiinni (Viisas elämä 2016).

Koivu myi asuntonsa Espoossa ja muutti tyttärensä, hevosen ja kissan kanssa Hämeenlinnaan, jossa hän perusti viestintätoimisto Muna vai Kana Oy:n keväällä 2018. Vuoden 2018 alusta hän aloitti Hämeen Sanomien kolumnistina.

Koivu oli mukana journalistien Faktana kiitos -koulukiertueella 2018. Koivu asuu Hämeenlinnassa tyttärensä (s. 2005) kanssa.

Vuonna 2020 Koivu rakensi Business Finlandin kehitysrahoituksella Soberisti-metodin. Se on naisille suunnattu päihdehoitomenetelmä niille, jotka eivät koe perinteisiä menetelmiä omakseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ira Koivun haastattelu Journalisti-lehdessä 
 Ira Koivun haastattelu Kodin Kuvalehdessä
 Ira Koivun haastattelu Anna-lehdessä
 Ira Koivu Yle:n Aamutelevisiossa
 Ira Koivun haastattelu radio Classicissa
 Ira Koivun haastattelu Iltalehdessä
 Ira Koivun blogitekstejä aiheesta Vapaa viinistä
 Ira Koivun blogitekstejä aiheesta viestintä
Syöpäjärjestöjen kampanjassa: Oma alkoholinkäyttö Mitä haluan sanoa  alkoholinkäytön lopettamista harkitseville
 Ira Koivun haastattelu Iskelmässä
 Ira Koivun teksti Ehyt Ry:n sivulla: https://ehyt.fi/uutishuone/blogit/miten-elama-muuttuu-kun-pistaa-korkin-kiinni/
 Ira Koivu Raittiuden ystävien sivulla: http://raitis.fi/raittiudenystavat2/2016/12/05/toimittaja-vapautti-itsensa-viinista/

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Emil Krafth

Emil Henry Kristoffer Krafth (s. 2. elokuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Italiassa ja Ranskassa, ja elokuussa 2019 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin.

Seurajoukkueura 

Krafth teki ensiesiintymisensä Allsvenskanissa 27. huhtikuuta 2012, kun hänen edustamansa Helsingborgs IF pelasi kotikentällään 1–1-tasapelin Mjällby AIF:ää vastaan. Krafth pelasi Helsingborgs IF:ssä yhteensä 76 pääsarjaottelua vuosina 2012–2015. Elokuussa 2015 hän siirtyi 0,5 miljoonan euron siirtosummalla italialaiseen Bolognaan.

Krafth pelasi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 24. lokakuuta 2015 Bolognan voittaessa Carpin vieraissa 2–1. Hän oli avauskokoonpanossa, mutta joutui vaihtoon jo avausjaksolla säärivamman vuoksi. Vamma piti hänet sivussa seuraavat kahdeksan sarjaottelua. Yhteensä Krafth pelasi kaudella 2015–2016 neljä sarjaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa.

Toisella Bologna-kaudellaan 2016–2017 Krafth nousi joukkueen runkopelaajaksi. Hän pelasi 26 sarjaottelua, joista 16 avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 Krafth istui vaihtopenkillä edelliskautta enemmän. Hän aloitti kymmenen sarjaottelua, tuli kahdesti kentälle vaihdosta ja oli käyttämättömänä vaihtopelaajana 25 ottelussa.

Krafth pelasi kauden 2018–2019 lainasopimuksella Ligue 1:n Amiens'ssa 35 sarjaottelua ja teki yhden maalin. Hän siirtyi seuraan pysyvästi kahdella miljoonalla eurolla heinäkuussa 2019, mutta jatkoi seuraavassa kuussa 5,4 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigan Newcastleen. Kaudella 2019–2020 Krafth pelasi 17 valioliigaottelua, joissa 11 kertaa avauskokoonpanossa. Toisella Englannin-kaudellaan hän pelasi 16 liigaottelua, joista 14 ottelua avauksessa, ja teki maalin toukokuussa 2021 Manchester Cityä vastaan.

Maajoukkueura 

Krafth pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin A-maajoukkueessa 17. tammikuuta 2014, kun Ruotsi voitti Moldovan ystävyysottelussa 2–1. MM-kilpailujen 2018 karsinnoissa Krafth pelasi kolmessa ottelussa lohkovaiheessa ja Italiaa vastaan pelatun jatkokarsinnan ensimmäisessä osassa, jonka Ruotsi voitti 1–0. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kahdeksan minuuttia neljännesvälierässä Sveitsiä vastaan ja oli avauskokoonpanossa puolivälierässä Englantia vastaan.

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018

Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018 olivat järjestyksessään kuudennet jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Uruguayssa 13. marraskuuta – 1. joulukuuta 2018. Hallitseva mestari Pohjois-Korea putosi puolivälierissä.

Loppuottelu pelattiin Estadio Charrúalla, Montevideossa Espanjan ja Meksikon välillä. Espanja voitti loppuottelun 2–1 ja saavutti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. 

Suomi selvitti tiensä turnaukseen ensimmäistä kertaa.

Arvonta
Arvonta suoritettiin 30. toukokuuta 2018 Zürichissä.

Pelipaikat

Lohkovaihe
Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC–3).

Lohkosijoituksen määrittäminen
Lohkosijoitus määräytyy seuraavasti:
 pisteet kaikissa otteluissa
 maaliero kaikissa otteluissa
 tehdyt maalit kaikissa otteluissa
 pisteet keskinäisissä otteluissa
 maaliero keskinäisissä otteluissa
 tehdyt maalit keskinäisissä otteluissa
 fair play -pisteet kaikissa otteluissa
 ensimmäinen keltainen kortti: 1 vähennetty piste
 epäsuora punainen (toinen keltainen kortti): 3 vähennettyä pistettä
 suora punainen kortti: 4 vähennettyä pistettä
 keltainen ja suora punainen kortti: 5 vähennettyä pistettä
 arvonta

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Pudotuspelivaihe

Turnauspuu

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lähteet 

Alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2018
Alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut
Alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018
Fallout 76

Fallout 76 on Bethesda Game Studiosin kehittämä toimintaroolipeli. Peli on julkaistu 14. marraskuuta 2018 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.

Peli sijoittuu Fallout-sarjan maailmaan ja pelaaja voi kohdata muita pelaajia verkossa.

Taustaa 
Peli paljastettiin 30. toukokuuta 2018, jolloin julkaistiin pelin ensimmäinen traileri ja ilmoitettiin kuultavan lisätietoja kesäkuussa järjestettävillä E3 2018 -messuilla. Messuilla Bethesdan Todd Howard kertoi pelin sisältävän ainoastaan verkkomoninpelin ja ilmoitti julkaisupäiväksi 14. marraskuuta 2018.

Peli sijoittuu Fallout-sarjan maailmaan, kronologisesti ennen kaikkia muita sarjan osia. Pelin maailmana on post-apokalyptinen Länsi-Virginia, jossa sijaitsee pelin nimikkoholvi 76.

Peli käyttää Creation Engine -pelimoottoria, jota Bethesda aikoo käyttää myös myöhemmissä peleissä.

Pelaaminen 
Peli on verkkomoninpeli, joka sijoittuu aikaan 20 vuotta ydinsodan jälkeen. Pelissä on selviytymispelin ja yhteistyöpelin ominaisuuksia.

Peliä pelataan joko ensimmäisen tai kolmannen persoonan kuvakulmasta. Tukikohtien ja asutusten rakentaminen joutomaasta löydettäviä resursseja ja osia hyödyntäen on hyvin keskeisessä osassa.

Päivitysten myötä peliin on lisätty NPC-hahmoja tehden siitä enemmän aiempien Fallout-sarjan pelien kaltaisen.

Juoni 
Peli sijoittuu vuoteen 2102, 25 vuotta ydintuhon jälkeen, Länsi-Virginiassa sijaitsevaan Vault 76:een, joka avataan ensimmäistä kertaa sitten ydinsodan. Holvi poikkeuksellisesti on yksi niistä harvoista, jota ei käytetty sen rakentajan Vault-Tecin salaperäisiin kokeisiin, vaan se tarjosi suojan 500 ihmiselle. Pelaaja ottaa ohjat yhdestä Vault 76:n asukkaasta, ja lähtee matkalle ulos uuteen maailmaan saatuaan tehtävän holvin valvojalta ().

Vastaanotto 
Peli sai hyvin negatiivisen vastaanoton julkaisun jälkeen kaikilla alustoilla, sillä se sisälsi lukuisia ohjelmointivirheitä. Metacriticissä käyttäjien arvostelujen keskiarvo on 2,5 pistettä viidestä ja kriitikkojen 52 pistettä sadasta. PCGamesN sanoi Fallout 76:n Windows-version arvostelussaan pelin olevan väsynyt, ärsyttävä ja kömpelö. Peli sai Muropaketin arvostelussa 2,5 tähteä viidestä. Siinä kritisoitiin muun muassa vanhanaikaista pelimoottoria sekä Fallout-sarjalle epäsovinnaista lähestymistapaa.

Peliä kritisoitiin muun muassa NPC-hahmojen puutteesta.

Päivitysten jälkeen pelin on sanottu parantuneen ja olevan menossa oikeaan suuntaan.

Päivitykset ja laajennukset 
Wastelanders-päivitys lisäsi peliin NPC-hahmoja. Steel Dawn -päivitys lisäsi Brotherhood of Steel -ryhmän.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Fallout-pelit
Avoin pelimaailma -pelit
Vuoden 2018 videopelit
PlayStation 4 -pelit
Windows-pelit
Xbox One -pelit