joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Etra

Etra Oy on suomalainen teknisen kaupan erikoisliike, joka tarjoaa erilaisia teollisuustuotteita ja palveluita.

Historia
Etola-yhtiöt työllistää yli 1 500 ihmistä, joista noin 1 100 työskentelee teollisuustuotteiden parissa. Teollisuus Etolan, TKA-Yhtymän, Pohjolan Tekniikan sekä useiden muiden paikallisten yritysten yhdistyttyä vuonna 2007 valittiin uuden yhtiön nimeksi ETRA Oy.

Liiketoiminta
Etran päätoimialat ovat teollisuuskumit, teollisuusmuovit, teollisuusteipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka. Toimitusohjelmaan kuuluvat myös laakerit, voimansiirtotarvikkeet, työkalut, sähkötyökalut, elektroniikan komponentit, hionta- ja hitsauslaitteet sekä kiinteistönhoitotarvikkeet. Nykyisin Etra myy kaikkia Etola-yhtiöiden teollisuustuotteita.

Etra Megacenter

Etran jakelukanavaan kuuluu 37 Etra Megacenteriä Suomessa. Toimipisteet koostuvat noutomyymälöistä ja paikallisvarastoista. Paikallisyksiköt ja keskusvarastot toimivat yhteisessä tietojärjestelmässä, joka sisältää yli 180 000 varastonimikettä. Liikkeiden koko vaihtelee 500-4 000 m²:n ja henkilöstömäärät 5-40 henkilön välillä. Paikallisvarastot koostuvat määritetyn standardivalikoiman lisäksi paikallisten asiakkaiden tarpeiden mukaisesta tuotevalikoimasta.

Palvelut

Logistiikka
Yleisimmin käytettyjä logistiikkapalveluita ovat:
 Hyllytyspalvelut
 Kaupintavarastot
 Kotiinkutsupalvelut
 Varmuusvarastointi

Tuotanto ja alihankinta
Alihankintapalveluihin kuuluvat mm:
 Vesileikkaus, sahaus ja stanssaus
 Kuljetinhihnojen asennus ja huolto
 Teknisten muovikomponenttien valmistus
 Teollisuusteippien leikkaus
 Ruiskuvalu, lämpömuovaus ja muottitekniikka
 Erikoistiivisteiden valmistus
 Prosessiteollisuuden tiivisteiden huolto ja korjaus
 Letku- ja putkiasennelmat
 Hydraulijärjestelmät
 Kiinnitystarvikkeiden valmistus

Omistuksia 
 Etola-yhtiöt on Stockmann-konsernin seitsemänneksi suurin osakkeenomistaja 4,24 % osuudella. Etra Oy:n osuus on 0,56 %.

Katso myös
 Etola

Lähteet

Aiheesta muualla
Etran verkkosivut
Etola konsernin verkkosivut

Suomalaiset yritykset
Lauri Immonen

Lauri Immonen (2. syyskuuta 1913 Impilahti – 26. elokuuta 1979 Outokumpu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Laatokan Mantsinsaarelta kotoisin ollut Immonen asui sodan jälkeen Forssassa ja Tammelassa vuosina 1945-1976. Immonen kuvasi teoksissaan talvisodan tapahtumia Laatokan rintamalla käyttäen aineistona arkistojen asiakirjoja, päiväkirjoja sekä taisteluissa mukana olleiden henkilöhaastatteluja. Kirja Kaksi tykkiä : Mantsinsaari talvisodassa kertoi Mantsinsaaren taisteluista ja Unohdettujen rintama Petäjäsaaren taistelusta.

Immonen kirjoitti myös radiodokumentteja ja lehtiartikkeleita muun muassa Forssan Lehteen.

Teoksia 
 Kaksi tykkiä : Mantsinsaari talvisodassa.   WSOY 1966
 Unohdettujen rintama.  WSOY 1967
 Leppäsilta - Mursula - Lemetti - Siira : Osasto Elomaan talvisota ; toimittaneet Erkki Marttila, Kari Terho, Pirkko Tiuraniemi. Laatokan puolustuksen perinneyhdistys, Turku 2013

Palkinnot 
 Kalevi Jäntin palkinto 1968, teoksesta Unohdettujen rintama.

Lähteet 
 Lounais-Hämeen kotiseutukirjailijat -tietokanta

Suomalaiset kirjailijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Sami Haapakoski

Sami Haapakoski (s. 19. huhtikuuta 1982 Ylivieska) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa Kempeleen Kirissä.
 Hän on edustanut aiemmin Puijon Pesistä, Pattijoen Urheilijoita, sekä Vimpelin Vetoa. Nykypesäpallon kirkkaimpiin tähtiin kuuluva Haapakoski on tunnettu erittäin nopeana etenijänä ja tehokkaana polttajana. Hän nousi Superpesiksen kaikkien aikojen etenijätilaston kärkeen kaudella 2014, ohittaessaan tilaston kärjessä olleen Janne Vuorisen. Lisäksi hänen nimissään on yhden kauden ennätys tuoduissa juoksuissa, 78, joka syntyi kaudella 2011. Heinäkuussa 2020 Haapakoski saavutti kautta aikain ensimmäisenä pesäpalloilijana tuhat tuotua juoksua Superpesiksen runkosarjassa. Haapakoski on pelannut Itä–Länsi-otteluissa yhtäjaksoisesti kaudesta 2004 lähtien.

Varsinaiselta ammatiltaan Haapakoski on nuohooja.

Saavutukset

Pelaajana 
 4 SM-kultaa: 2008, 2010, 2016, 2017
 5 SM-hopeaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
 2 SM-pronssia:  2006 , 2018
 17 Itä–Länsi-ottelua: 2004-2019, 2022
 Kentän paras (3): 2004, 2006, 2012
 Superpesiksen etenijäkuningas (7): 2004, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013
 Superpesiksen kärkilyöntikuningas (2): 2016, 2018
 Vuoden pesäpalloilija (2): 2009, 2016
 Kultainen maila (3): 2007, 2009, 2018
 Kultainen räpylä (3): 2006, 2011, 2012 
 Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2010
 Vuoden tulokas: 2002 
 Superpesiksen kuukauden pelaaja (5): toukokuu 2008, syyskuu 2010, kesäkuu 2011, kesäkuu 2016, toukokuu 2019

Katso myös 
 Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Vimpelin Vedon pelaajat
Elävät henkilöt
Édouard-Léon Scott de Martinville

Édouard-Léon Scott de Martinville (25. huhtikuuta 1817 – 26. huhtikuuta 1879) oli ranskalainen Pariisissa asunut kustantaja ja kirjakauppias. Hänet tunnetaan fonoautografin, varhaisimman tunnetun äänen tallennuskoneen keksijänä. Fonoautografi patentoitiin hänen nimellään 1857 patenttinumerolla 17 897/31 470.

Historia 

Toimiessaan kustantajana ja kirjakauppiaana de Martinville sai käsiinsä useita tieteellisiä julkaisuja. Hän kiinnostui niistä ja ryhtyi keksijäksi. Valokuvauksen keksiminen innoitti häntä yrittämään luoda laitetta, jolla voisi tallentaa ääntä. Hän tutki ihmisen korvan anatomiaa koskevia julkaisuja ja mallinsi niitä koneessaan. Hän sai fonoautografinsa valmiiksi 26.1.1857 ja sai patentin saman vuoden maaliskuussa. Vaikka laitetta myytiin useisiin laboratorioihin, laite ja sillä tehdyt äänitteet katosivat pitkäksi aikaa.

Vuonna 2008 New York Times julkaisi tiedon fonoautografin löytymisestä. Samalla löydettiin myös sillä tehtyjä äänitteitä. 9. huhtikuuta 1860 nauhoitetussa äänitteessä oletettiin nuoren naisen laulavan ranskalaista kansanlaulua nimeltä Au Clair de la Lune 10 sekunnin ajan. Tutkimusten edetessä huomattiin, että äänitettä oli toistettu kaksinkertaisella nopeudella ja laulun oikean keston olevankin 20 sekuntia. Tällöin laulajan ääni vastaa aikuisen miehen ääntä ja oletettavasti de Martinville itse laulaa laulua hitaasti.

Lähteet 

Ranskalaiset keksijät
Vuonna 1817 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Viminacium

Viminacium oli antiikin roomalainen kaupunki Moesian provinssissa nykyisen Serbian alueella. Se oli myöhemmin perustetun Moesia Superiorin provinssin suurin ja tärkein kaupunki. Se sijaitsi Mlava-joen oikealla puolella lähellä Tonavaa ja nykyistä Kostolacin kaupunkia.

Historia 
Viminacium perustettiin ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla roomalaisten valloitettua alueen. Vuosina 60–70 alueelle rakennettiin kivinen linnoitus, josta tuli tukikohta roomalaiselle legioonalle: Legio VII Claudialle. Legioona pysyi Viminaciumissa 400-luvulle saakka. Vuonna 86 Moesian provinssi jaettiin kahteen osaan: Moesia Superioriksi ja Moesia Inferioriksi. Viminaciumista tuli edellisen pääkaupunki ja sinne saatettiin sijoittaa lyhyeksi aikaa Legio IIII Flavia Felix.

Viminaciumista kasvoi nopeasti suuri kaupunki, jolle annettiin municipiumin asema keisari Hadrianuksen ajalla vuonna 117. Gordianus III:n aikana vuonna 239 kaupungista tuli colonia ja sen asukkaat saivat Rooman kansalaisuuden. Viminaciumiin perustettiin rahapaja, joka toimi vuosina 239/240–254/255, tosin tilapäisiä katkoksia oli vuosina 248/249 ja 253/254 mahdollisesti malminjakelun keskeytymisen takia, joka puolestaan aiheutui lukuisien sotilaallisten ja poliittisten ongelmien takia, joita Rooman valtakunta koki 200-luvulla. Monet ajan keisarit löivät rahoja Viminaciumissa.

200–400-luvulla Viminacium kärsi goottien hyökkäyksistä ja taloudellisista ongelmista. Hunnien hyökättyä kaupunkiin 400-luvulla se tuhoutui ja asukkaat joko surmattiin tai myytiin orjiksi. Itä-Rooman keisari Justinianuksen aikana vuosina 527–565 Viminacium jälleenrakennettiin mutta se hylättiin tai tuhottiin lopullisesti slaavien hyökkäyksissä 600-luvulla.

Kesäkuussa 2009 alueelta löydettiin 5 miljoonaa vuotta vanha mammutin luuranko.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viminaciumin virallinen sivusto 
Viminaciumissa lyötyjä kolikoita 

Rooman valtakunnan kaupungit
Muinaisjäännökset
Pahoinvointi

Pahoinvoinnilla tarkoitetaan yleensä ihmisen huonoa fyysistä tilaa, joka liittyy usein johonkin muuhun sairauteen, kuten kuumeeseen tai vatsatautiin. Pahoinvoinnin oireita voivat olla esimerkiksi hikoilu, vapina, päänsärky, vatsavaivat, väsymys ja yleinen heikkouden tunne. Pahoinvointi sinänsä harvoin on vaarallista. Yleensä pahoinvoinnin hoitona käytetään lepoa ja nukkumista.

Oireet
NBA-kausi 1996–1997

NBA-kausi 1996–1997 oli NBA-liigan 51. kausi. Runkosarja käynnistyi 1. marraskuuta 1996 ja päättyi 20. huhtikuuta 1997. 13. kesäkuuta päättyneiden pudotuspelien päätteeksi Chicago Bulls uusi edelliskauden mestaruutensa voitettuaan finaalisarjassa Utah Jazzin otteluvoitoin 4–2.

Kautta edeltäneen varaustilaisuuden on arvioitu olleen yhden NBA:n historian kovatasoisimmista, sillä se sisälsi useita nykypäivän supertähtiä, kuten Kobe Bryant, Steve Nash, Allen Iverson ja Ray Allen.

Tapahtumia

 Chicago Bulls pääsi yhden voiton päähän kahdesta peräkkäisestä 70 voiton kaudesta.
 Tähdistöottelu pelattiin Clevelandissa. Idän joukkue voitti ottelun 132–120 ja Charlotte Hornetsin Glen Rice valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi.
 Philadelphia 76ers pelasi ensimmäisen kautensa Core States Centerissä (nimettiin uudelleen First Union Centeriksi ja myöhemmin Wachovia Centeriksi).
 Allen Iverson teki tulokkaiden ennätyksen tekemällä 40 pistettä tai enemmän viidessä peräkkäisessä ottelussa.
 Oakland Arenan suurten remonttitöiden vuoksi Golden State Warriors pelasi kotiottelunsa San Jose Arenassa (nykyisin HP Pavilion at San Jose), NHL-joukkue San Jose Sharksin kotiareenassa.
 Dennis Rodman sai 11 ottelun pelikiellon potkaistuaan kameramiestä, johon hän kompastui.
 John Stocktonin viimeisen sekunnin kolmen pisteen heitto Läntisen Konferenssin finaalisarjan kuudennessa ottelussa toi Utah Jazzille seurahistorian ensimmäisen finaalivisiitin.
 Utah Jazzin ja Los Angeles Lakersin välisen ottelusarjan neljännessä ottelussa Utahin Karl Malone heitti kaikki 18 vapaaheittoaan sisään, joka oli uusi NBA:n ennätys. Myöhemmin Paul Pierce rikkoi ennätyksen.
 Seitsemän NBA-kauden jälkeen Minnesota Timberwolves pääsi viimeinkin pudotuspeleihin, ollen vuosina 1988 ja 1989 liigaan liittyneistä joukkueista viimeinen, joka onnistui tässä.
 Atlanta Hawks pelasi viimeisen kautensa Omni Coliseumissa.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Karl Malone, Utah Jazz
 Vuoden tulokas: Allen Iverson, Philadelphia 76ers
 Vuoden puolustuspelaaja: Dikembe Mutombo, Atlanta Hawks
 Paras kuudes pelaaja: John Starks, New York Knicks
 Kehittynein pelaaja: Isaac Austin, Miami Heat
 Vuoden valmentaja: Pat Riley, Miami Heat
 Finaalien MVP: Michael Jordan, Chicago Bulls

NBA-kaudet
Vuoden 1996 koripallo
Vuoden 1997 koripallo
Kansalliskonservatismi

Kansalliskonservatismi on konservatismin suuntaus, joka korostaa kansallista etua ja kulttuurillista tai etnistä identiteettiä. Kansalliskonservatiivisia puolueita yhdistää muun muassa nationalismi ja maahanmuuton vastustaminen. Euroopassa kansalliskonservatiiviset puolueet ovat yleensä myös EU-kriittisiä.

Euroopan kansalliskonservatiivisiksi puolueiksi lasketaan mm. Ruotsidemokraatit ja Unkarin Fidesz. Myös Perussuomalaiset, Sveitsin kansanpuolue ja Itävallan vapauspuolue sisältävät kansalliskonservatiivisia elementtejä. Muita kansalliskonservatiivisiksi katsottavia puolueita maailmalla ovat Japanin liberaalidemokraattinen puolue, israelilainen Yisrael Beiteinu ja Bharatiya Janata Party Intiassa. Lisäksi Yhdysvaltain republikaanipuolueessa on kansalliskonservatiivinen siipi.

Katso myös 

 Kansallisliberalismi
 Oikeistopopulismi

Konservatismi
Nationalismi
Tarpon II

Tarpon II on Anker & Jensenin telakalla Norjassa rakennettu 10mR-purjevene. Klassinen purjevene on ns. ensimmäisen R-mittasäännön mukaan rakennettu vene. Venen tilaaja ja alkuperäinen omistaja oli teollisuusmies, todellinen valtioneuvos Leonid A. Nagornoff Pietarista. Nagornoff rakennutti veneen vuoden 1912 Tukholman Olympialaisia varten.
Tarpon ei osallistunut olympialaisiin mutta Nagornoff voitti samana vuonna Keisari Wilhelmin palkinnon Kielerwoche:ssa. Seuraavana vuonna Tarpon jatkoi voitokkaana Solentin ja Isle of Wrightin kilpailuissa

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Nagornoff muutti Venäjän vallankumousta pakoon Helsinkiin. Nagornoff ja Tarpon II olivat tuttu näky kesäsin Suomessa ja hänet mainitaan NJK:lla Pietarin Keisarillisen Pursiseuran edustajana. Tarpon II rekisteröitiin Suomeen tultuaan tuttuun NJK:iin jonka lipun alla Tarpoon II jatkoi purjehduksiaan. Kesällä 1930 hän purjehti Hollantiin asti josta hänelle myönnettiin NJK:n Suuri Purjehdusmerkki (Det Större Seglartecknet).  Kaiken kaikkeaan Nagornoff purjehti Tarponilla 178 000 meripeninkulmaa, viimeisenä purjehduskesänään 1955 Nagornoff oli yli yhdeksänkymmenen vanha. Tarpon II:n kotisatamana oli yli 50 vuoden ajan HSS, jonka jäsen Nagornoff oli myös. Nagornoff kuoli vuonna 1963.

Perustiedot

Mitat

Historia 

Tarpoon II omistajaluettelo:

Nykyinen omistaja:
Vuosi: 2008: Marius Borg 
Aikaisemmat omistajat:
Vuosi: 1998; Linda Rui / Håkon Honningsvåg KTK Oslo 
Vuosi: 1962; Kurt & Thor Dahl HSS Helsinki
Vuosi: 1958; Otto Wetterhof HSS Helsinki
Vuosi: 1912; Leonid A. Nagornoff  Pietari  /  NJK, HSS Helsinki, ESS Tammisaari 

Nykyiset omistajat ostivat Tarponin Kurt Dahlin lapsilta 1998

Aiheesta muualla
 http://www.ktkweb.org/styret/Matrikkel/Batene/Tarpon%20II/Tarpon%20II.htm 
 http://www.ktkweb.org/default.html 
 http://ktkwebmatrikkel.blogspot.fi/2010/04/tarpon-ii-eier-linda-rui-og-hakon.html
 http://www.sailsandsea.fi/r-veneita_r-boats/12_mr_ja_10_mr/
 http://www.akrida.se/moana/MoanaR10LankarEng.htm 
 http://classicyachtinfo.com/yachts/tarpon-ii/

 https://www.facebook.com/Tarpon-II-426360097470340/

Lähteet
Köliveneet
 På glittrande våg - Helsingfors Segelsällskap 1893-1993, Rolf Kokkola ISBN 952-90-4476-3
 NJK Årsbok m.m. 1928, 1931, 1934 ...
 Nyländska Jaktklubben 1861-1961, Tor Smedslund 1961
 Finlands segeljakter, Pekka Barck ISBN 952-5045-14-5
Pyhän Katariinan ritarikunta

Pyhän Katariinan ritarikunta () oli keisarillisen Venäjän kunniamerkkiritarikunta, joka oli tarkoitettu ensisijaisesti naisille. Se on nimetty marttyyrikuoleman noin vuonna 305 kärsineen Katariina Aleksandrialaisen mukaan ja oli ainoa naisten kunniamerkki lähes koko Venäjän keisarikunnan olemassaolon ajan.

Ritarikunnassa oli kaksi luokkaa. Ensimmäisen luokkaan kuului merkin lisäksi rintatähti, kun toinen luokka koostui pelkästä merkistä. Merkkiä kannettiin rinnan yli pujotettuna. Punaisessa nauhassa luki kultakirjailtuna teksti ЗА ЛЮБОВЬ И ОТЕЧЕСТВО, "Rakkauden ja isänmaan puolesta". 

Ritarikunnan perusti keisari Pietari Suuri 24. marraskuuta 1714 ja Pietari omisti sen vaimolleen Katariinalle Venäjän–Turkin sodan 1710–1711 muistoissa: "Ritarikunta perustettiin hänen korkeutensa [Katariinan] muistoksi hänen osallisuudestaan turkkilaisia vastaan käydyssä Prutjoen taistelussa, jonka aikana vaarallisissa olosuhteissa hän todisti itsensä kaikille toimillaan, ei kuten heikko nainen, vaan kuten rohkea mies." 

Venäläisten ritarikuntien arvojärjestys:

 Korkein on Pyhän Andreaksen, sitten 2. Pyhän Aleksanteri Nevskin, 3. Valkoisen Kotkan, 4. Pyhän Vladimirin, 5. Pyhän Annan ja 6. Pyhän Stanislauksen ritarikunnat. Hierarkian ulkopuolella olivat vain korkea-arvoisille naisille tarkoitettu Pyhän Katariinan ritarikunta sekä Pyhän Yrjön ritarikunta, jonka kunniamerkeillä palkittiin upseerien pääasiassa sodanaikaisia sotilasansioita.

Lähteet

Aiheesta muualla

 A History of the Order of St. Catherine, Nick Nicholson

Katariinan
Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu

Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu eli Viipurin piirustuskoulu oli taidekoulu, joka toimi Viipurissa vuosina 1891-1939. Se oli yksi kolmesta Suomessa ennen toista maailmansotaa toimineesta taidekoulusta Helsingin ja Turun piirustuskoulujen rinnalla. Viipurin  piirustuskoulu suljettiin talvisodan alkaessa 1939.  

Viipurin piirustuskoulun ensimmäinen opettaja oli taidemaalari Arvid Liljelund, joka oli opettanut vuosina 1869-1876 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä. Koulun pitkäaikaisin johtaja ja opettaja Rurik Lindquist toimi koulussa vuosina 1900-1940.

Koulussa ovat opiskelleet muiden muassa Hugo Simberg, Aukusti Tuhka, Aimo Tukiainen, Väinö Kunnas, Olli Miettinen, Eva Cederström, Onni Mansnerus  ja Veikko Marttinen. Hugo Simberg toimi myös lyhyen ajan koulun opettajana.

Katso myös 
Viipurin Taiteenystävät
Viipurin taidemuseo

Lähteet 

Viipurin oppilaitokset
Viipurin kulttuuri
Entiset suomalaiset kuvataideoppilaitokset
La Caixa

La Caixa eli Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona on Espanjan johtava säästöpankki. Se työllistää yli 27 000 ihmistä ja asiakkaita sillä on lähes 11 miljoonaa. Nykyisessä muodossaan se perustettiin vuonna 1990, kun pankit Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros de Cataluña y Baleares ja Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Barcelona fuusioituivat.

Aiheesta muualla
La Caixan kansainväliset sivut 

Espanjalaiset pankit
Marjut

Marjut on suomalainen naisen etunimi, Marja-nimen muunnelma. Suomenkielisen kalenterin mukaan Marjutin nimipäivää vietetään  15. elokuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 1964 lähtien. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Marjut on annettu 14 505 henkilölle. Nimeä Marjut voidaan taivuttaa kahdella tavalla: samoin kuin t-loppuisia nomineja suomessa yleensä (esim. Marjuen, vrt. kevyen, kätkyen, ohuen, oluen) tai niin, että vartalona on Marjuti- (esim. Marjutin).

Tunnettuja Marjut-nimisiä 

Marjut Ahokas, Ilomantsin kunnanjohtaja
Marjut Hannula, laulaja ja laulupedagogi
Marjut Heinonen, skeet-ampuja
Marjut Helminen, toimittaja ja kirjailija
Marjut Hjelt, toimittaja ja kirjailija, kansanperinteen tutkija
Marjut Jokela, Korkeimman oikeuden jäsen, oikeusneuvos
Marjut Kaarilahti, poliitikko (Kokoomus)
Marjut Kinnunen, salibandyn pelaaja
Marjut Lindberg, Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja
Marjut Maristo, näyttelijä
Marjut Pippola, aitajuoksija
Marjut Rimminen, animaatiotaiteilija
Marjut Rolig (o.s. Lukkarinen), kilpahiihtäjä, olympiavoittaja
Marjut Sariola, näyttelijä
Marjut Tynkkynen, harmonikkataiteilija
Marjut Töyli, aitajuoksija

Lähteet

Etunimet
Riku Sarkola

Riku Jalmari Sarkola (24. maaliskuuta 1910 Helsinki – 8. heinäkuuta 1970) oli suomalainen kirjailija ja runoilija.

Henkilöhistoria
Sarkolan vanhemmat olivat maanmittari Jalmari Sarkola ja Tyyne Maria Liukkonen. Sarkola oli naimisissa kaksi kertaa; hänen ensimmäinen puolisonsa 1938–1948 oli puhelinvirkailija Elsa Linnea Sjöblom ja toinen vuodesta 1950 Eine Maria Alanko. Sarkolalla oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitosta; yksi heistä on näyttelijä ja teatterinjohtaja Asko Sarkola. Hän pääsi 1926 keskikoulusta ja toimi sitten  Tietoteos Oy:n kustannusvirkailijana 1933–1937, Sotainvaliidi-lehden toimitussihteerinä 1946–1952 sekä toimittajana Valojuova-lehdessä 1945–1946 ja Finlandia-kuvassa 1947–1948.

Kirjallinen tuotanto

Keskeisiä teoksia
Sarkolan parhaimpina teoksina pidetään kolmea 1930-luvulla ilmestynyttä romaania, Tanssiaisten jälkeen (1931), Mies, joka rakasti elämää (1937) ja Mitään ei voi salata (1938). Viimeksi Sarkola julkaisi 1960 selvityksen säveltäjä Toivo Kuulan viimeisistä vaiheista Viipurin seurahuoneella 1918.

Teoksia 
 Säikähtyneitä pilviä: Runoja. Otava 1931
 Tanssiaisten jälkeen: Romaani. Otava 1931
 Enkelten kiusaaja: Romaani. Otava 1932
 Mies, joka rakasti elämää: Romaani. Gummerus 1937
 Mitään ei voi salata: Romaani. WSOY 1938
 Pelastus. Suomen säästöpankkiliiton kirjasia n:o 1. Vammala 1938
 Ratkaiseva hetki. Suomen säästöpankkiliiton kirjasia n:o 3. Vammala 1938
 Antti maailmanomistaja: Romaani. WSOY 1943
 Taivaan kartanon lasikuisti. Suomen kirja. Helsinki 1945 
 Lumivaltakunta. Lastenkirja. Kuvat Onni Mansnerus. Kuvataide. Helsinki 1952
 Tuupovaarasta Tukholmaan: Petsamon Pekan ihmeellinen matka. WSOY 1955
 Sosiaalinen asunnontuotanto oy SATO 1940–1960. Sosiaalinen asunnontuotanto oy SATO, Helsinki 1960
 Suomen rakennustyönantajaliitto 1920–1960. Suomen rakennustyönantajaliitto, Helsinki 1960
 Toivo Kuulan matkanpää: Murhenäytelmä Viipurissa 1918. Helsinki 1960

Lähteet 
 Suomen kirjailijat -tietokanta.
 Sarkola, Riku. Kuka kukin on 1954, s. 767. Projekt Runeberg.
 Sarkola, Asko. Kuka kukin on 1978, s. 870. Projekt Runeberg.

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
 Suomalaiset runoilijat
 Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
 Suomalaiset tietokirjailijat
 Suomalaiset kustannustoimittajat
 Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Skindred

Skindred on Walesin Newportissa vuonna 1998 perustettu rock-yhtye. Skindredin musiikkinen tyyli sekoittaa heavy metallia, punk rockia ja reggaeta. Itse yhtye nimittää tyyliä "Ragga metallina". Yhtye  on esiintynyt Suomessa kolmesti, 2010 Helsingin Tavastialla ja kesällä 2019 Hyvinkään Rockfest sekä Tampereen Sauna Open Air Festivaaleilla.

Jäsenet
 Benji Webbe – laulu (1998-)
 Daniel Pugsley – basso, taustalaulu (1998-)
 Michael Fry – kitara, taustalaulu (2002-)
 Arya Goggin – rummut (2002–)

Diskografia

Studioalbumit
Babylon (2002)
Roots Rock Riot (2007)
Shark Bites and Dog Fights (2009)
Union Black (2011)
Kill the Power (2014)
Volume (2015)
Big Tings (2018)
Smile (2023)

Brittiläiset alternative metal -yhtyeet
Brittiläiset vaihtoehtorockyhtyeet
Vesiminttu

Vesiminttu (Mentha aquatica) on aromaattisen tuoksuinen, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Suomessa vain puronvarsilla Ahvenanmaalla. Siitä on kehittynyt myös Itämeren rannoille sopeutunut muunnos, meriminttu (Mentha aquatica var. litoralis), joka on harvinainen Ahvenanmaan ja Etelä-Satakunnan merenrantaniittyjen kasvi.

Vesiminttu kasvaa 20–80 cm korkeaksi ja kukkii heinä–syyskuussa. Sen lehdet ovat puikeat ja hammaslaitaiset ja vastakkain kiinni kasvin varressa. Kukat ovat violetinpunaiset ja 3–4 mm pitkät ja muodostavat puolipallomaisia kukintoja varren ja siitä erkanevien haarojen latvoihin. Kukannuppuja suojaavat verhiöt ovat pitkät ja karvaiset.

Vesiminttu voi risteytyä muiden minttujen kanssa: esimerkiksi vihermintun (Mentha spicata) kanssa se muodostaa piparmintun (Mentha × piperita) ja rantamintun (Mentha arvensis) kanssa kiehkuramintun (Mentha × verticillata).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Luontoportti: Vesiminttu (Mentha aquatica)
Den virtuella floran: Vesiminttu (Mentha aquatica) 
United States Department of Agriculture (USDA): Mentha aquatica 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Mentha aquatica 

Mintut
Jumalan hampaat

Jumalan hampaat on suomalainen tositapahtumiin perustuva lyhytelokuva, joka on julkaistu vuonna 2006.

Juoni 

Juhan rippikoulu keskeytyy, kun syrjäisen kylän kirkon pihaan kurvaa pakettiauto. Pappi johdattaa nuoret pihalle katsomaan harvinaisia vieraita. Juhan kauhistukseksi pakettiauton tavaratilasta paljastuu hammaslääkärin vastaanotto. Rippilahjana koko kylän nuorille on päätetty laittaa tekohampaat, ja niiden tieltä omat hampaat on poistettava. Kaveriensa tuskan nähdessään Juha pötkii pakoon, mutta ei pääse puusta pitkään. Rippihampaiden saaminen vaikuttaa väistämättömältä, kunnes korkeammat voimat puuttuvat peliin.

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset lyhytelokuvat
Vuoden 2006 elokuvat
Surutta? Sekaisin

Surutta? Sekaisin (Dazed and Confused) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama elokuva. Elokuvassa eletään vuotta 1976 ja se kertoo lukuisista nuorista lukuvuoden viimeisenä koulupäivänä, joiden tavoitteena on pääasiassa juoda alkoholia, polttaa marihuanaa ja pitää hauskaa kaikilla tavoin. 

Rooleissa nähdään mm. Jason London, Wiley Wiggins, Rory Cochrane, Matthew McConaughey, Adam Goldberg, Anthony Rapp, Marissa Ribisi, Ben Affleck ja Michelle Burke. 

Elokuvan soundtrackilla esiintyvät muun muassa Alice Cooper, Black Sabbath, Bob Dylan, Foghat, Ted Nugent, Lynyrd Skynyrd ja Deep Purple.

Arvioita 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kevyesti katu-uskottavaksi teinisekoiluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Richard Linklaterin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Jianshe

Chongqing Jianshe Motorcycle Co., Ltd () on kiinalainen valtio-omisteinen yritys, joka valmistaa etupäässä moottoripyöriä ja kompressoreita ajoneuvojen ilmastointilaitteisiin. Sen pääkonttori sijaitsee Chongqingissä ja sillä on noin 5 000 työntekijää.

Yrityksen juuret ovat Hubein maakunnan Hanyangiin vuonna 1889 perustetussa asetehtaassa. Tehdas siirrettiin Chongqingiin vuonna 1939 ja moottoripyörien valmistus siellä aloitettiin vuonna 1980. Vuodesta 1982 Jianshe on tehnyt yhteistyötä japanilaisen Yamahan kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen internetsivut 
 Yrityksen internetsivut 

Kiinalaiset moottoripyörävalmistajat
Hautajaiset Berliinissä (elokuva)

Hautajaiset Berliinissä (Funeral in Berlin) on vuonna 1966 valmistunut Harry Palmer -elokuvasarjan toinen osa. Elokuvan ohjasi tällä kertaa Guy Hamilton, joka oli ohjannut ennen elokuvaa menestyneen James Bond -elokuvan. Michael Caine jatkoi roolissaan Harry Palmerina.

Juoni 
Harry Palmer lähetetään Itä-Berliiniin jossa Neuvostoliittolainen tiedustelueversti on aikeissa loikata, ja kommunistien vakoilupäällikkö (Oscar Homolka) yrittää estää sen. Elokuva pohjautuu Len Deightonin romaaniin Funeral in Berlin (Hautajaiset Berliinissä).

Näyttelijät 

Lähde:

Arvioita 
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa juoneltaan kulmikkaaksi ja pätevästi miehitetyksi. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Vuoden 1966 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Guy Hamiltonin ohjaamat elokuvat
Anita Aittala

Aini Anita Aittala (22. elokuuta 1927 Halikko – 15. marraskuuta 2009) oli suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija.

Aittala voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1962. Hän voitti lisäksi matkalla hopeaa vuosina 1961 ja 1963 sekä pronssia vuosina 1950, 1952 ja 1953. 400 metrin juoksussa Aittala oli hopealla vuosina 1961 ja 1963 sekä pronssilla vuonna 1962. Sisäradoilla hän voitti Suomen mestaruuden 400 metrillä vuonna 1964 ja 800 metrillä vuosina 1962, 1963 ja 1964.

Mynämäellä 30.7.1950 Aittala juoksi 800 metrin Suomen ennätyksen 2.23,0 parantaen Anna-Liisa Kurjen aiemmin samana päivänä Mäntässä juoksemaa ennätystä 2.24,8. Kurki rikkoi ennätyksen Valkeakosken SM-kisoissa pari viikkoa myöhemmin.

Lähteet
 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Blast from the Past – Vihdoinkin pihalla

Blast from the Past – Vihdoinkin pihalla (Blast from the Past) on vuonna 1999 julkaistu romanttinen komedia, jonka on ohjannut Hugh Wilson. Pääosissa ovat Brendan Fraser, Alicia Silverstone, Sissy Spacek, Christopher Walken ja Dave Foley.

Juoni 

Kommunistipelkoinen tiedemies (Christopher Walken) rakentaa 60-luvun kylmän sodan aikana säteilysuojan syvälle maan alle. Suojaa on tarkoitus käyttää, kun ydinsota syttyy. Naapurustossa räjähtää lentokone ja räjähdyksen kuultuuan tiedemies luulee ydinsodan alkaneen. Hän lukitsee itsensä, vaimonsa ja poikansa Adamin (Brendan Fraser) 35 vuodeksi maan alle. Aikuiseksi tultuaan Adam pääsee ihmisten ilmoille ja rakastuu kauniiseen Eveen (Alicia Silverstone).

Lähteet 
 Leffatykki.com - Vihdoinkin pihalla
 Elonet - Blast from the Past

Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romanttiset draamakomediaelokuvat
Kylmäluoma

Kylmäluoma on muodokas järvi Kylmäluoman retkeilyalueella Taivalkosken itäosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,8 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 160 kilometriä itäkoilliseen.

Maantiede 
Kylmäluoman pituus lännestä itään on 7,5 kilometriä. Leveimmät kohdat etelästä pohjoiseen ovat noin kilometrin. Järven osat lännestä itään ovat Pääselkä, Torinsalmi, Isoselkä, Rouvastinsalmi, Kotaselkä, Porolahti, Kotasalmi, Kotiselkä ja Konttiperä järven koilliskolkassa. Yli viidesosa Kylmäluomasta on vähintään 10 metriä syvä ja kymmenesosa vähintään 15 metriä syvä. Kylmäluoman syvimmät alueet sijaitsevat Torinsalmen ja Rouvastinsalmen välisellä järvenselällä. Syvin kohta on 24-metrinen Kirkkolaonhauta. Kotaselkä on rannoiltaan polveileva ja melko matala. Kotiselän eteläosa on matala, selän pohjoisosassa on 20 metriä syvä alue. Kylmäluoman länsipuoliskolla ei ole karttaan piirretty lainkaan 1,5 metrin syvyyskäyrää. Pääselällä 3 metrin syvyyskäyrä kulkee paikoin vain muutaman metrin etäisyydellä rannasta.

Kylmäluomassa ei ole saaria eikä mainittavia matalikkoja. Kotiselän itäpuolisko ei kuuluu retkeilyalueeseen, ja sen itärannalla sijaitsee Kylmäluoman kylä. Kylmäluomaan virtaa laskuojia läheisiltä pikkujärviltä ja suoalueilta. Kylmäluoma lähtee alavirtaan Kotiselän lounaisrannalta, josta alkaa Kylmäluomanoja, joka virtaa soiden halki etelään Turpeiseen (224,0 metriä mpy). Turpeinen laskee melko leveää Murhijokea länteen Jokijärveen (223,7 metriä mpy).

Kylmäluoman vesitilavuus on 25 330 000 kuutiometriä.

Kylmäluoma (61.315.1.001) kuuluu Kylmäluomanojan valuma-alueeseen (61.315), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Jokijärven alue (61.31) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Kylmäluoma on laajin Kylmäluomanojan valuma-alueen 20:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa 18 hehtaaria laaja Saarijärvi.

Kylmäluoma on seitsemänneksi laajin Taivalkosken 588:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Kurtinjärvi.

Lähteet 

Taivalkosken järvet
Iijoen yläosan valuma-alue
NBA-kausi 1995–1996

NBA-kausi 1995–1996 oli NBA-liigan 50. kausi. Runkosarja käynnistyi 3. marraskuuta 1995 ja päättyi 21. huhtikuuta 1996. Pudotuspelien päätteeksi 16. kesäkuuta Chicago Bulls palasi kahden vuoden tauon jälkeen mestaruuskantaan voitettuaan Seattle SuperSonicsin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.

Tapahtumia

 Chicago Bulls rikkoi NBA:n ennätykset runkosarjavoittojen määrässä (72) sekä voittoprosentissa (87,8 %). Bulls hävisi kaksi peräkkäistä ottelua vain kerran kauden aikana. Golden State Warriors rikkoi nämä ennätykset 20 vuotta myöhemmin.
 Bulls hävisi vain yhden ottelun yli 10 pisteellä, mikä on NBA:n ennätys.
 Chicago Bulls voitti pudotuspelit mukaan lukien 87 ottelua ja hävisi vain 13, mikä on NBA:n ennätys.
 Michael Jordanista tuli ainoa pelaaja, joka on valittu neljä kertaa finaalien parhaaksi pelaajaksi.
 Michael Jordan voitti pistetilaston ennätyksellisen kahdeksannen kerran.
 Boston Celtics pelasi ensimmäisen pelinsä Fleet Centerissä (nykyisin TD Garden).
 NBA teki paluun Kanadaan lähes 50 vuoden tauon jälkeen, kun Toronto Raptors ja Vancouver Grizzlies pelasivat ensimmäiset kautensa.
 Tähdistöottelu pelattiin San Antoniossa. Idän joukkue voitti 129–118 ja ottelun parhaana pelaajana palkittiin Chicago Bullsin Michael Jordan.
 Tuomarit olivat kauden alun lakossa ja pääsivät työehdoissaan sopuun joulukuussa.
 Magic Johnson teki paluun kentille ja pelasi 32 ottelua Los Angeles Lakersin paidassa.
 Philadelphia 76ers pelasi viimeisen kautensa The Spectrumissa.
 Hakeem Olajuwon ohitti Kareem Abdul-Jabbarin NBA:n historian heitontorjuntatilaston kärkipaikalle runkosarjan viimeisessä ottelussa.
 Portland Trail Blazersin ennätyksellinen loppuunmyytyjen otteluiden putki katkesi 814:ään.
 Sacramento Kings pääsi pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1986.

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): Michael Jordan, Chicago Bulls
 Vuoden tulokas: Damon Stoudamire, Toronto Raptors
 Vuoden puolustuspelaaja: Gary Payton, Seattle SuperSonics
 Paras kuudes pelaaja: Toni Kukoč, Chicago Bulls
 Kehittynein pelaaja: Gheorghe Mureșan, Washington Bullets
 Vuoden valmentaja: Phil Jackson, Chicago Bulls
 Finaalien MVP: Michael Jordan, Chicago Bulls

NBA-kaudet
Vuoden 1995 koripallo
Vuoden 1996 koripallo
Vaughan Jones

Sir Vaughan Frederick Randal Jones, KNZM, FRS, FRSNZ (31. joulukuuta 1952 – 6. syyskuuta 2020) oli uusiseelantilainen matemaatikko, joka tutki urallansa muun muassa von Neumannin algebroita, solmupolynomeja ja konformaalista kuntateoriaa. Hän sai Fieldsin mitalin vuonna 1990 ja tuli kuuluisaksi pukeuduttuaan palkintojen jakotilaisuudessa Uuden-Seelannin rugbymaajoukkueen pelipaitaan. Jones on Kalifornian yliopiston professori ja on Aucklandin yliopiston kunniaprofessori.

Jones syntyi Gisbornessa Uudessa-Seelannissa ja kävi yläasteen ja lukion Aucklandin Grammar Schoolissa. Hän suoritti Aucklandin yliopistossa yliopisto-opinnot, jossa hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1972 ja maisteriksi vuonna 1973. Hän meni jatko-opintoihin Sveitsiin Geneven yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1979. Väitöskirjansa Actions of finite groups on the hyperfinite II1 factor ohjaaja oli André Haefliger. Vuonna 1980 Jones muutti Yhdysvaltoihin. Hän opetti ensiksi Kalifornian yliopistossa vuosina 1980–1981 ja sitten Pennsylvanian yliopistossa vuosina 1981–1985, jonka jälkeen hänestä tuli Kalifornian yliopiston matematiikan professori.

Jones tutkii solmupolynomeja ja hänen mukaansa on nimetty Jonesin polynomi. Keksintö syntyi odottamatta, kun Jones tutki von Neumannin algebroja. Keksintö johti monien klassisten solmuteorian ongelmien ratkaisuun ja lisäsi kiinnostusta tutkia pieniulotteisia topologioita.

Jonesille myönnettiin New Zealand Order of Meritin Distinguished Companionship vuonna 2002. Vuosina 2015–2018 Jones toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön International Mathematical Unionin (IMU) varapuheenjohtajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jonesin kotisivu
 Uraprofiili Aucklandin yliopistossa 

Uusiseelantilaiset matemaatikot
Fieldsin mitalistit
Professorit
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Lappajärven Veikot

Lappajärven Veikot eli LaVe on Lappajärvellä toimiva urheilun yleisseura, joka on perustettu vuonna 1911. Seuran toimintaan kuuluvat hiihto-,  judo-, kuntourheilu-, lentopallo-, paini-, palloilu-, pesäpallo-, suunnistus- ja yleisurheilujaostot.

Paini 
Lappajärven Veikkojen Jarmo Övermark saavutti kreikkalais-roomalaisen painin 82 kg:n sarjassa MM-pronssia 1983 ja EM-pronssia 1984. Hän edusti Suomea kolme kertaa olympialaisissa sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi Los Angelesissa 1984. Hänen kaksoisveljensä Kari Övermark edusti Suomea Montréalin olympialaisissa 1976 ja sijoittui EM-kilpailuissa 1977 neljänneksi vapaapainin 68 kg:n sarjassa. Myös veljessarjan muut jäsenet, Hannu ja Matti Övermark edustivat Suomea suurkilpailuissa. Pekka Alanen edusti Suomea olympialaisten vapaapainissa 1964 ja 1968; EM-kilpailuissa hän oli 57 kg:n sarjassa viides 1966.. Sarianne Savola saavutti EM-pronssia 48 kg:n sarjassa 2009. LaVe:n painijat ovat saavuttaneet lisäksi kymmeniä aikuisten SM-mitaleja.

Pesäpallo 
Miehissä Lappajärven Veikot ovat korkeimmillaan pelanneet Suomisarjaa vuosina 1982-1985 ja 1993-1995. 

Kaudeksi 2013 Lappajärven Veikkojen naisten pesäpallojoukkue sai paikan Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykköspesiksessä. Sarjapaikan taustalla oli naispesäpallon voimien yhdistäminen Vimpelin Vedon kanssa. Kauden 2016 päätteeksi joukkue nousi ensimmäistä kertaa Superpesikseen voitettuaan nousukarsinnassa Mynämäen Vesan.  Ensimmäisellä Superpesis kaudellaan Veikot sijoittuivat sarjassa viimeiseksi, välttäen kuitenkin putoamisen sarjan laajentumisen takia.  Toisella Superpesis kaudellaan joukkue nappasi ensimmäisen kolmen pisteen voiton Superpesiksessä 17. kesäkuuta 2018 voitolla Rauman Ferasta.  Joukkue putosi kauden 2019 päätteeksi Ykköspesikseen hävittyään sarjakarsinnat Siilinjärven Pesikselle.

Yleisurheilu 
Lappajärven Veikkojen Raimo Alanen voitti 110 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden kolme ja 400 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden kuusi kertaa vuosina 1974–1980.  Erkki Ahvenniemi voitti keihäänheiton Suomen-mestaruuden 1957. Ismo Hämeenniemi voitti 400 metrin aitojen Suomen-mestaruuden 1992 ja edusti Suomea Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Jukka Väkeväinen oli neljästoista Münchenin EM-kilpailujen 2002 kymmenottelussa ja voitti samana vuonna Suomen-mestaruuden. Myös Helinä Marjamaa edusti seuraa kaksi vuotta juniori-ikäisenä.

Junioritoiminta

Palkinnot ja huomionosoitukset

Naisten Itä-Länsi-valinnat 
 Tanja Tuomela (2018)

Muut lajit 
Lappajärven Veikot saavutti futsalin miesten SM-pronssia 1997.  Lentopallossa LaVe:n naiset pelaavat harrastesarjaa.

Lähteet 
 Seuran viralliset sivut 
 Naisten Superpesis joukkueen viralliset sivut 

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Vuonna 1911 perustetut urheiluseurat
Lappajärvi
Mehter

Mehter oli erityisesti osmanien valtakunnan janitsaarisotilaiden perinteinen marssimusiikkityyli. Se levisi yleiseen käyttöön ja sitä soitettiin virallisissa tilaisuuksissa ja juhlissa. Mehter kiellettiin janitsaarikapinan väkivaltaisen kukistamisen jälkeen 1826, mutta musiikkiperinne herätettiin osmanivaltakunnan lakkauttamisen jälkeen ja sitä pidetään yllä yhä nykyajan Turkissa.

Keski-Euroopaan musiikkityyli levisi luultavasti 1720 Puolan kuningas August II:n armeijan ottaessa sen käyttöön. 

Janitsaariorkesterin soitolle on tyypillistä vaihteleva rumpujen ja kellojen käyttö ja bassorummun, triangelin ja symbaalien yhdistäminen. 

Musiikkityyliä on jäljitelty orkesterimusiikissa erityisesti 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa. Tämä on kuultavissa esimerkiksi Christoph Gluckin Le Recontre imprévue (1764; ”Odottamaton kohtaaminen”) ja Mozartin Ryöstö seraljista (1782) ja A-duuri pianosonaatin nro 11 (KV 331) 3. osassa ("Turkkilainen rondo") ja Joseph Haydnin sinfoniassa nro 100 (1794, Sotilassinfonia). Ludwig van Beethoven käytti musiikkityyliä näytelmämusiikkisävellyksen Ateenan rauniot (opus 113)  "Turkkilaisessa marssissa" ja 9. sinfonian finaalin tenorisoolossa ("Froh, wie Seine Sonnen fliegen").

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Esittely mehter-musiikista 
 Mehter-marsseja MP3-tiedostoina

Sotilasmusiikki
Osmanien valtakunta
Berliinin–Brandenburgin lentoasema

Berliinin–Brandenburgin lentoasema () on lokakuussa 2020 valmistunut Berliinin uusi kansainvälinen lentoasema. Alun perin lentoaseman oli tarkoitus valmistua jo lokakuussa 2011. Rakennusprojekti kuitenkin viivästyi useita kertoja. Lentoasema rakennettiin osittain Berlin-Schönefeldin lentoaseman paikalle. Uusi lentoasema korvasi myös Berliini-Tegelin lentoaseman ja toimintansa jo lopettaneen Berliini-Tempelhofin lentoaseman. Nimensä uusi lentoasema on saanut sijainnistaan Berliinin ja Brandenburgin osavaltioiden rajan lähellä. Lisänimenä on Willy Brandt, Saksan entisen liittokanslerin mukaan.

Historia

Lentoaseman rakennustyöt alkoivat vuonna 2006. Avajaisia oli alun perin tarkoitus viettää lokakuussa 2011, mutta niitä siirrettiin viivästyneiden rakennustöiden vuoksi kesäkuulle 2012. Lentokenttäyhtiö ilmoitti toukokuussa 2012, että avajaiset siirtyvät jälleen. Syyksi kerrottiin puutteet terminaalirakennuksen paloturvallisuusjärjestelmässä. Berliinin pormestari Klaus Wowereit arvioi, että avajaiset pidetään maaliskuussa 2013. Elokuussa 2012 ilmoitettiin että kenttää ei saada käyttöön maaliskuussa 2013. Projektin tekninen johtaja sai potkut.

Lentokenttäyhtiö ilmoitti tammikuussa 2013 uusista viivästyksistä kentän käyttöönotossa. Kaupungin pormestari Klaus Wowereit erosi lentokenttäyhtiön hallintoneuvoston johdosta. Myös lentokenttäyhtiön johtaja erosi. Helmikuussa 2013 julkisuuteen vuoti luettelo lentokentän rakennusvirheistä. Niitä on 20 000. Eripura jatkui lentokentän yölentokiellosta.

Lentoasema avattiin 31. lokakuuta 2020.

Lentoyhtiöt ja kohteet

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lentoaseman viralliset sivut

Saksan lentoasemat
Brandenburgin rakennukset ja rakennelmat
Yksinäisyys (albumi)

Yksinäisyys on Topi Sorsakosken toinen sooloalbumi vuodelta 1991.

Kappaleet

Vuoden 1991 albumit
Topi Sorsakosken albumit
Oikeudellinen tietovaranto

Oikeudellinen tietovaranto on oikeuselämän toimijoiden käytettävissä oleva oikeudellisen informaation kokonaisuus, jonka sisältö on järjestetty ja jatkuvasti ylläpidetty. Tehokkaimmin tällaista laajaa tietovarantoa voidaan hyödyntää tietoverkkojen avulla. Oikeudellisen tietovarannon keskeisimmän osan muodostaa oikeuslähdeinformaatio, mutta siihen sisältyvät myös oikeustilastot ja muutkin oikeuselämää kuvaavat tietovarannot.

Oikeudellisen perustietovarannon muodostaa virallinen oikeuslähdeaineisto, jonka kehittämisessä ja ylläpidossa on tärkeää tiedon saatavuus, tavoitettavuus ja ymmärrettävyys. Ennen tietotekniikan käyttöönottoa tietovarantojen kokoamisen ja ylläpidon hoitivat oikeuskirjastot. Suomessa ensiaskel laajan oikeuslähdeinformaation tietovarannon kokoamiseen oli Finlex-oikeustietopankin perustaminen 1980 aluksi tosin maksullisena.

Oikeudellisen perustietovarannon ylläpidolla saavutetaan kulttuurista, toiminnallista, yhteiskunnallista ja etenkin oikeusturvaan liittyvää hyötyä. Siksi tämän tietovarannon tulisi olla korvauksetta kaikkien käytettävissä. Euroopan unionissa virallistiedon saatavuudesta keskusteltiin pitkään. Vuonna 1989 Euroopan komissio antoi suosituksen julkisin varoin kootun tiedon luovuttamisesta tarvitsijoille luovutuskustannuksia vastaan. Vuonna 1999 aiheesta julkaistiin vihreä kirja eli laajalevikkinen asiakirja kommenttien saamiseksi.

Lähteet

Oikeustiede
Martti Tyrkkö

Martti Sakari Tyrkkö (sukunimi vuoteen 1927 Nieminen; 30. tammikuuta 1904 Ylöjärvi – 25. syyskuuta 1970 Tampere) oli suomalainen pappi, oppikoulun rehtori ja kirjailija.

Tyrkkö toimi 1930-luvulla savottapappina Lapin tukkisavotoilla ja myöhemmin hän oli muun muassa Viitasaaren yhteiskoulun rehtorina 1950–1951 sekä Pirkanmaan yhteiskoulun rehtorina Tampereella 1957–1966.

Martti Tyrkön veli oli SS-sotilas, toimittaja Jukka Tyrkkö ja sisko oopperalaulaja Marja Tyrkkö.

Teoksia 
 Ylöjärven pitäjän kansanopetuksen vaiheita.  Ylöjärvi 1940 (nimellä M. S. Tyrkkö)
 Savottapappina Pohjolassa : kokemuksia ja elämyksiä tukkijätkien parissa.   WSOY 1942
 Mies riensi levähtämättä : Kajaanin rovastin Johannes Wäyrysen elämänvaiheita.  WSOY 1945
 Rakkaus ja kuolema, näytelmä.  1945
 Ihmisääni juoksuhaudasta, näytelmä.  1946
 Kajaanin kaupungin historia 2, Vv. 1717–1809.  Kajaanin kaupunki 1948
 Syyslaulu jätkästä, runoja.  Gummerus 1953
 Viitasaaren yhteiskoulun vaiheita vv. 1905–1955.  Viitasaaren yhteiskoulu, Jyväskylä 1955
 Ylöjärven historiaa v. 1866–1965.  Ylöjärven kunta 1967

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomen oppilaitosten rehtorit
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Pameto

Oy Pameto Ab on suomalainen kiinnitystarvikkeita maahantuova ja valmistava yritys.

Yritys
Pameto on perustettu perheyhtiönä vuonna 1952 ja se liittyi Etola-yhtiöihin vuonna 1996. Pameton logistiikkakeskus ja pääkonttori sijaitsee Vantaalla ja sen asiakaskunta painottuu metalli- ja raskaskonepajateollisuuteen. Pametolla on myös toimintayksiköt Seinäjoella, Tampereella, Kuopiossa, Turussa ja Oulussa.

Pameto-konserniin kuuluvat myös teollisuustarvikkeita valmistava Pameto Production, teollisuuden loppukäyttäjien ja ruuvitukkuliikkeiden palveluun erikoistunut Suomen Pultti, elektroniikka- ja ohutlevyteollisuuteen erikoistunut Pameto Electronics sekä rakennustarvikepuolella Helsingin Pultti Oy ja Dinsol Oy.

Katso myös
Etola

Aiheesta muualla
Pameton kotisivut 
Pameton Electronics
Suomen Pultti 
Dinsol Oy 
Helsingin Pultti Oy

Suomalaiset yritykset
Ilma Virtala

Ilma Karolina Näätänen, kirjailijanimi Ilma Virtala (24. lokakuuta 1886 Nousiainen – 31. joulukuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Teoksia 
 Anja rouva.  Kirja, Helsinki 1917
 Jääkärin sisko, romaani.   Gummerus 1918
 Valkea kansa.   Gummerus 1918
 Tuomion jälkeen, kertomuksia.   Tietäjä, Tampere 1919
 Kosken laulu : avioliittotarina.   Gummerus 1922
 Heikki Ortela, nelinäytöksinen kuvaelmasarja Pohjanmaalta 1917–18.  Otava 1924

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Viikin kampuskirjasto

Viikin kampuskirjasto (Helsingin yliopiston kirjasto) on toimialojensa suurin tieteellinen kirjasto, jonka kokoelmat ja palvelut ovat kaikkien tiedontarvitsijoiden käytettävissä. Kirjasto on aloittanut toimintansa 1.9.1999. Viikin kampuskirjaston muutti nimeä (aiemmin Viikin tiedekirjasto), kun Helsingin yliopiston kirjastot yhdistyivät yhdeksi kirjastoksi 1.1.2010.  Kampuskirjaston toimialat ovat:

 biotieteet
 ekologia ja ympäristötieteet
 elintarvike- ja ravitsemustieteet
 eläinlääketiede
 farmasia
 maataloustieteet
 metsätieteet
 talous- ja yhteiskuntatieteet

Kirjasto sijaitsee Viikin Infokeskus Koronassa. Samassa rakennuksessa sijaitsee myös Helsingin kaupunginkirjaston Viikin toimipiste.

Kirjaston tilat 
Viikin kampuskirjastossa on kokoelmatilojen ja lehtisalin lisäksi eri kokoisia ryhmätyöhuoneita (6-20 henkilölle) asiakkaiden käyttöön. Infokeskuksen pohjakerroksessa sijaitsee lukusali, joka on avoinna Helsingin yliopiston opiskelijoille ympäri vuorokauden.

Kokoelmat 

Viikin kampuskirjaston kokoelmissa on Viikin kampuksen tieteenaloihin liittyvää kirjallisuutta ja muuta tietoaineistoa. Kampuskirjaston painetut kokoelmat on luetteloitu yhteiseen HELKA-tietokantaan, kuten muidenkin Helsingin yliopiston kirjaston toimipisteiden kokoelmat.
Helsingin yliopiston kirjasto hankkii kasvavassa määrin myös elektronisia aineistoja kokoelmiinsa. Elektroniset aineistot on koottu Helka-tietokantaan, jotka ovat käytettävissä yliopiston verkon kautta.

Palvelut 
Viikin kampuskirjasto on kaikille avoin kirjasto, ja sen kokoelmat ja palvelut ovat kaikkien tiedontarvitsijoiden käytettävissä. 
Kirjasto tarjoaa lainauspalveluiden lisäksi tiedonhaun neuvontaa, tiedonhankinnan koulutusta sekä tieto- ja kaukopalvelua. Asiakkaiden käytössä on työasemia sekä luku- ja ryhmätyötiloja kirjaston neljässä kerroksessa. Kirjaston web-sivuston kautta ovat käytettävissä elektroniset kokoelmapalvelut ja muut digitaaliset tietopalvelut.

Aiheesta muualla 
 Helka-tietokanta
Viikin kampuskirjasto
Helsingin yliopiston kirjasto

Helsingin yliopisto
Helsingin kirjastot
Suomen yliopistojen kirjastot
Tiedekirjasto
Petra Häkkinen

Petra Häkkinen (s. 31. tammikuuta 1979 Helsinki, Suomi) on suomalainen jalkapallomaalivahti.

Häkkinen edusti urallaan kasvattajaseuraansa Helsingin Palloseuraa, Malmin Palloseuraa, Tikkurilan Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Hän voitti Suomen-mestaruuden HJK:ssa vuonna 2005.

Maajoukkueessa Häkkinen teki ensiesiintymisensä 16. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän pelasi urallaan kolmessa maaottelussa vuosien 1997 ja 2006 välillä. Hänet valittiin joukkueen kokoonpanoon vuoden 2009 EM-kilpailuihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Petra Häkkisen esittely HJK:n sivustolla
 Eilisen naistähdet kokoontuvat keskiviikkona

Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Krystal Meyers

Krystal Nicole Meyers (s. 31. heinäkuuta 1988, Orange County, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kristillinen rocklaulaja-lauluntekijä ja muusikko. Ensimmäisen sooloesityksensä hän lauloi viisivuotiaana kirkossa.

Levytykset 
Krystal Meyers (2005)
Dying For A Heart (2006)
Make Some Noise (2008)

Aiheesta muualla 
Krystal Meyers Official Website (englanniksi)

Yhdysvaltalaiset laulajat
Hengellisen musiikin esittäjät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt