joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Heeros

Heeros () tarkoitti antiikin Kreikassa sankaria, jota usein saatettiin pitää puolijumalana. Heerokset olivat joko sotataidoillaan tai muilla uroteoilla ansainneet ihmisten kunnioituksen, ja he saattoivat olla jo syntyjään osaksi jumalaista alkuperää. Todellisia henkilöitä saatettiin korottaa heerokseksi, mutta useat heerosmyytit ovat niin vanhoja, ettei voida enää tietää, mistä ne ovat saaneet alkunsa.

Antiikin Kreikassa tunnettuja heeroksia olivat muun muassa Herakles, Kastor ja Polydeukes, Peleus, Pelops, Kadmos, Akhilleus, Aineias, Sarpedon ja Theseus, Roomassa puolestaan esimerkiksi Rooman kaupungin myyttiset perustajat Romulus ja Remus. Jollekin heerokselle omistettua pyhäkköä kutsutaan herooniksi.

Termillä eponyymi heeros tarkoitetaan jollekin paikalle tai muulle asialle nimensä antanutta heerosta. Esimerkiksi najadi Euboian katsottiin antaneen nimensä Euboian saarelle. Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneella alueella eponyymeillä heeroksilla viitattiin fyleille eli ”heimoille" nimensä antaneisiin heeroksiin. Esimerkiksi Erekhtheis-fylen eponyymi heeros oli Ateenan myyttinen kuningas Erekhtheus.

Termillä kulttuuriheeros tarkoitetaan usein luojajumalan rinnalla esiintyvää ja ikään kuin hänen työtään jatkavaa olentoa, joka keksii monet kulttuurin yksityiskohdat. Suomalaisessa muinaisuskossa kulttuuriheeroksia ovat esimerkiksi Väinämöinen, joka valmistaa kanteleen, sekä Ilmarinen, joka takoo Sammon. Kulttuuriheerokseen liittyy usein myös ajatus heeroksen kerran tapahtuvasta paluusta kansansa keskuuteen. Kulttuuriheerosta ei useinkaan palvota, koska myytit säilyttävät muiston hänen teoistaan. Jeesus ja pyhimykset esiintyvät usein kulttuuriheeroksen asemassa nimenomaan kansanomaisessa uskonnollisessa elämässä, mikä osoittaa tämän jumalatyypin produktiivisuutta.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Mytologia
Myyttiset arkkityypit
Maliq

Maliq on kaupunki itäisessä Albaniassa Korçën maakunnassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 41 757 asukasta.

Maliqista on 100 kilometriä Tiranaan, 11 kilometriä Korçëen ja 24 kilometriä Kreikan rajalle. 

Kaupunki on kolmen vuoren, Kodra e Murrizit, Kodra e Marjanit and Hij' e Korbit, välissä 830 metrin korkeudessa ollen yksi Albanian korkeimmalla sijaitsevista kaupungeista.

Lähteet 

Albanian kaupungit
Albanian kunnat
Turun yliopiston ylioppilaskunta

Turun yliopiston ylioppilaskunta (TYY) on julkisoikeudellinen yhteisö, johon kuuluvat kaikki Turun yliopistossa perustutkinto-opiskelijat automaattisesti. Jäsenyys on pakollinen tutkintoa suorittaville, jatko-opiskelijat voivat halutessaan liittyä TYYn jäseneksi.

TYY on perustettu vuonna 1922, ja se liittyi Suomen ylioppilaskuntien liittoon vuonna 1927. Se on Suomen kolmanneksi suurin ylioppilaskunta. Jäseniä TYYssä on yhteensä noin 15 000. Toimintaa sillä on Turussa, Raumalla ja Porissa.

Vuonna 2010 TYY ja Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta yhdistyvät Turun yliopiston ja Turun kauppakorkeakoulun yhdistymisen myötä.

Toiminta
Turun yliopiston ylioppilaskunta toteuttaa edunvalvontaa koulutus-, sosiaalipoliittisissa ja kansainvälisissä asioissa sekä yliopistolla, kaupungissa että valtakunnallisella tasolla. Se myös tarjoaa jäsenilleen opiskelija-, kulttuuri- ja liikuntapalveluita sekä alayhdistyksilleen järjestö- ja tukipalveluita. Ylioppilaskunta omistaa muun muassa enemmistön yliopistoalueella ruokala- ja kahvilatoimintaa järjestävästä Unica Oy:stä.

Ylioppilaskunta on vuodesta 1931 lähtien julkaissut Turun ylioppilaslehteä.

Hallitus 
Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallitus valitaan vuosittain joulukuussa kalenterivuodeksi. Sääntöjen mukaan hallitukseen kuuluu puheenjohtaja sekä viidestä seitsemään hallituksen jäsentä. Vuonna 2022 hallitukseen kuuluu puheenjohtaja Camilla Saarinen ja kuusi muuta hallituksen jäsentä.

Järjestöt
Turun yliopiston ylioppilaskuntaan kuuluu lukuisia järjestöjä: ainejärjestöjä, aatteellisia yhdistyksiä ja osakuntia sekä erilaisia harrasteyhdistyksiä. Vuonna 2017 ylioppilaskunnan toimii 152 järjestöä.

Ainejärjestöt
 Luettelo Turun yliopiston ainejärjestöistä

Osakunnat
Satakuntalais-Hämäläinen Osakunta (SHO)
Savo-Karjalainen Osakunta (SKO)
Pohjalainen Osakunta (TPO)
Varsinaissuomalainen Osakunta (TVO) (vuoteen 2020 asti)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylioppilaskunnan kotisivu

Ylioppilaskunnat
Ylioppilaskunta
Mulgin rata

Mulgin rata () oli vuosina 1897–1973 käytössä ollut kapearaiteinen Viron rataverkon rautatie. Sitä kutsutaan myös pääteasemien mukaisesti Viljandi–Mõisaküla-radaksi (). Rata oli 45,8 kilometriä pitkä.

Viron rautatiet
Viljandimaa
Telč

Telč () on kaupunki Määrissä Tšekin tasavallassa. Vuonna 2009 siellä oli 5 714 asukasta. Kaupungissa on linna ja joukko hyvin säilyneitä kaupunkitaloja renessanssiajalta; sen keskusta on Unescon maailmanperintökohde.

Telč perustettiin legendan mukaan 1100-luvun vaihteessa, mutta laajentua kaupunki alkoi 1300-luvun puolivälissä paikalle jossa oli varhaisempaa asutusta. Kaupungin muurit ja Neitsyt Marian ylösnousemuksen kirkko ovat goottilaista tyyliä. Vuoteen 1945 pääosa kaupungin väestöstä oli saksankielisiä. 

Vuonna 1979 Werner Herzog kuvasi elokuvan Woyzeck Telčissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaupungin kotisivut    
Telč Unescon sivuilla  

Tšekin kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Tšekissä
Riivaajat

Riivaajat () on Fjodor Dostojevskin romaani vuodelta 1872. Se on filosofis-poliittinen romaani, jossa Dostojevski kritisoi vallankumouksellisia utopisteja ja heidän toimintamallejaan.

Romaani kuvaa elämää Venäjän keisarikunnassa 1800-luvun lopulla. Vallankumousmielialan noustessa Venäjällä vastakkaiset ideologiat törmäävät toisiinsa. Dostojevski kritisoi sekä vasemmistolaisia heidän demonisista ideoistaan että konservatiiveja  heidän kyvyttömyydestään käsitellä muita ajatuksia ja näiden sosiaalisia vaikutuksia.

Kirjassa on neljä päähenkilöä, joiden avulla Dostojevski kuvaa Venäjän poliittista kaaosta 1800-luvun loppupuolella. Nämä henkilöt ovat Verhovenski, Šatov, Stavrogin ja Kirilov.

Suom. Lea Pyykkö 1982, Karisto.

Fjodor Dostojevskin teokset
Vuoden 1872 kirjat
Avantasia

Avantasia on Edguyn laulajan Tobias Sammetin sinfoniseksi power metaliksi luokiteltu musiikkiprojekti.

Historia 

Keväällä 1999 Tobias Sammet alkoi kirjoittaa ylös ideoitaan useiden vierailevien muusikoiden tähdittämästä metallioopperasta. Saatuaan Edguyn Theater of Salvation -kiertueen päätökseen hän ryhtyi toteuttamaan suunnitelmaansa ja värväsi mukaan tunnettuja muusikoita kuten Kai Hansenin (Gamma Ray) ja entisen Helloween-laulaja Michael Kisken. Esimakua saatiin EP:n Avantasia muodossa vuonna 2000. Projektin ensimmäinen täyspitkä albumi, The Metal Opera, julkaistiin vuonna 2001 ja sitä seurasi The Metal Opera Part II vuotta myöhemmin. Albumit kertovat tarinan 1600-luvun dominikaanimunkista Gabrielista.

Joulukuussa 2006 Sammet ilmoitti työstävänsä uutta tarinaa. 16. marraskuuta 2007 julkaistiin kaksiosainen EP Lost in Space ja kokopitkä albumi The Scarecrow ilmestyi tammikuussa 2008. Rocklegenda Alice Cooper vierailee levyllä kappaleessa ”The Toy Master”. Vuonna 2010 ilmestyivät samanaikaisesti albumit The Wicked Symphony ja Angel of Babylon, jotka ovat jatkoa The Scarecrow’n tarinalle.

Yhtye oli vuonna 2016 ehdokkaana edustamaan Saksaa Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan Mystery of a Blood Red Rose.

Avantasia esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa Tuska-festivaaleilla perjantain pääesiintyjänä 1.7.2016.

Muusikot

Avantasia-tarina

The Scarecrow -tarina

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tobias Sammetin sivusto 
 
 Lost in Space -e-kortti 

Saksalaiset sinfoniset metalliyhtyeet
Saksalaiset power metal -yhtyeet
Saksalaiset hard rock -yhtyeet
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
My Story

My Story on Ayumi Hamasakin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2004.

My Story nousi Oriconin albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla 43 viikkoa. Albumia on myyty yli miljoona kappaletta.

Albumilta on julkaistu singlet ”Moments”, ”Inspire” ja ”Carols”.

Albumista on julkaistu kaksi eri versiota, pelkkä CD sekä CD:n ja DVD:n sisältävä versio. Molempien versioiden CD:llä on samat kappaleet, mutta jälkimmäisessä versiossa on mukana myös DVD, jolla on sekä musiikkivideoita että "näin tehtiin" -videoita albumin kappaleista.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki

CD 
 Catcher in the Light
 About You
 GAME
 My Name's WOMEN
 WONDERLAND
 Liar
 HOPE or PAIN
 HAPPY ENDING
 Moments
 Walking Proud
 CAROLS
 Kaleidoscope
 INSPIRE
 HONEY
 Replace
 Winding Road
 Humming 7/4

DVD 
 Moments INSPIRE
 GAME CAROLS
 About You walking proud
 Humming 7/4 Moments (making off-shot)
 INSPIRE (making off-shot) GAME (making off-shot)
 CAROLS (making off-shot)''

Tekijätiedot 
Kappaleen 1 on säveltänyt CMJK. Kappaleet 2 ja 15 on säveltänyt Kazuhito Kikuchi (). Kappaleet 3, 4 ja 14 on säveltänyt BOUNCEBACK. Kappaleet 5, 16 ja 17 on säveltänyt CREA. Kappaleen 6 on säveltänyt Raita Ikemoto. Kappaleet 7, 8, 9, 10 ja 13 on säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleen 11 on säveltänyt Tomoya Kinoshita ja kappaleen 12 HΛL.

Kappaleet 1, 7, 8 ja 11 on sovittanut CMJK. Kappaleen 2 on sovittanut Tasuku. Kappaleet 3, 4, 12, 13, 14 ja 15 on sovittanut HΛL. Kappaleen 5 on sovittanut CREA. Kappaleen 6 ovat sovittaneet CMJK ja Takahito Izutani. Kappaleet 9, 10 ja 16 on sovittanut HIKARI. Kappaleen 17 on sovittanut Kotaro Kubota.

Katso myös 
 Ayumi Hamasakin diskografia

Lähteet 

Ayumi Hamasakin albumit
Vuoden 2004 albumit
Proomu

Proomu on tasapohjainen, raskaan tavaran kuljetukseen rakennettu laiva. Proomuja käytetään pääasiassa joki- ja kanavareiteillä. Useimmat proomut eivät ole omalla käyttövoimalla liikkuvia, vaan niitä liikutetaan joko hinaajalla työntämällä tai vetämällä. Kanavissa kulkevat proomut kamppailivat teollisen vallankumouksen alussa rautateiden kanssa arvolastien kuljetuksessa, mutta hävisivät nopeuden, kulujen ja reittien joustavuuden vuoksi. Nykyaikana proomuja käytetään irtotavaran kuljetukseen, sillä proomujen kustannukset ovat hyvin alhaiset. Proomuja käytetään myös hyvin painavien ja massiivisten kuormien kuljetuksessa. New Yorkissa proomuja käytetään jätteiden kuljetukseen niiden pienempien hiilidioksidipäästöjen vuoksi ja niillä pyritään vähentämään tieliikennettä.  

Proomutyyppejä:
Hiekkaproomu
Kansiproomu
Kuivalastiproomu (hiili, kivi, vilja ym)
Palkoproomu
Ruoppausproomu
Öljyproomu

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pråm, Nordisk familjebok (1915)
Laivatyypit, Meriarkeologinen seura 

Laivatyypit
Seulonnan keskeiset artikkelit

nl:Sleepschip
ru:Баржа
Bud Grant

Harry Peter ”Bud” Grant (s. 20. toukokuuta 1927 Superior, Wisconsin) on yhdysvaltalainen Pro Football Hall of Fameen päässyt entinen amerikkalaisen jalkapallon päävalmentaja. Hän valmensi NFL:ssa Minnesota Vikings -joukkuetta sen toisena (1967–1983) ja neljäntenä (1985) päävalmentajana.

Bud Grantia pidetään yhtenä urheilullisesti monipuolisimmista valmentajista, jotka ovat toimineet päävelmentajana NFL:ssa. Grant pelasi Minnesotan yliopiston joukkueessa amerikkalaista jalkapalloa, koripalloa ja baseballia. Lähdettyään yliopistosta Grant siirtyi vuonna 1949 pelaamaan ammattilaisena koripalloa Minneapolis Lakers -joukkueessa NBA:ssa. Kahden kauden aikana hän pelasi 2,6 pisteen per peli keskiarvolla. 

Philadelphia Eagles varasi Grantin 1950 NFL:n värväystilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella. Sílloista end-pelipaikkaa pelannut Grant oli kauden 1952 aikana toisena liigan syöttöjen vastaanottotilastossa. Hän vastaanotti 56 syöttöä, edeten 996 yardia ja tehden seitsemän touchdownia. Huippukauden jälkeen Grant siirtyi pelaamaan Canadian Football Leagueen Winnipeg Blue Bombersissa Kanadassa. Kolmasti liigan all star -miehistöön valitusta Bud Grantista tuli vuonna 1956 joukkueen päävalmentaja. Hän valmensi Blue Bombersin yhdentoista vuoden aikana kuusi kertaa liigan loppuotteluun ja voitti Grey Cupin neljästi.

Vuonna 1967 Grant siirtyi rajan toiselle puolelle valmentamaan NFL:n Minnesota Vikings -joukkuetta. Vuonna 1969 Grant vei joukkueen sen ensimmäiseen National Football Conferencen mestaruuteen ja Super Bowl -esiintymiseen, jonka joukkue hävisi Kansas City Chiefsiä vastaan. Vikings pääsi hänen alaisuudessa vielä kolmeen Super Bowliin, mutta joukkue hävisi joka kerta. Joka tapauksessa Grant oli ensimmäinen päävalmentaja, joka on esiintynyt neljästi Super Bowlissa. Grant lopetti valmentamisen kauden 1983 jälkeen, mutta palasi kaudeksi 1985 valmentamaan vielä yhden kauden. Lopettaessaan Bud Grant oli saavuttanut NFL:ssa 168 voittoa, mukaan lukien kymmenen playoffseissa, ja hänen voittoprosenttinsa runkosarjassa oli 62 %.

Bud Grant nimettiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1994. Lisäksi hänet on nimetty vuonna 1983 Canadian Football Hall of Fameen. Grant on edelleen tunnustettu ja kunnioitettu hahmo Minnesotan amerikkalaisen jalkapallon piireissä.

Yhdysvaltalaiset kanadalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon valmentajat
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
Some Kind of Monster

Some Kind of Monster on  yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican EP, joka julkaistiin vuonna 2004 yhdessä dokumenttielokuva Metallica: Some Kind of Monsterin kanssa. EP:stä julkaistiin myös erikoisversio, joka sisälsi t-paidan.

Nimiraita on Metallican studioalbumilta St. Anger.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Kirk Hammett – kitara
 James Hetfield – laulu, kitara
 Robert Trujillo – basso
 Lars Ulrich – rummut
 Bob Rock – basso (kappale ”Some Kind of Monster”)

Tuotanto 
 Bob Rock – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, uudelleenmiksaus
 Mike Gillies – äänittäjä, miksaaja, Mike Gillies, avustaja
 Ted Jensen – masteroija
 George Marino – masteroija
 Vlado Meller – masteroija
 Randy Staub – uudelleenmiksaus
 Eric Helmkamp – avustaja
 Kathleen Philpott – kannen suunnittelu
 Matt Mahurin – piirrokset

Listasijoitukset 
Albumit

Lähteet

Vuoden 2004 EP:t
Metallican albumit
Vuoden 2004 kappaleet
Bob Rockin tuottamat albumit
en:Some Kind of Monster (song)#Track listing
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2004

Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa järjestettiin yleisurheilussa 46 kilpailutapahtumaa. Kilpailut käytiin pääasiassa vuonna 1982 valmistuneella Olympiastadionilla lukuun ottamatta kuulantyöntökilpailuita, jotka käytiin antiikin perinteitä kunnioittaen Olympian lehdossa, sekä katureiteillä käytyjä kävely- ja maratonjuoksukilpailuita. Maratonin lähtöpaikka oli Maratonin kaupungissa ja maalintulo Panathinaiko-stadionilla, vuoden 1896 kesäolympialaisten päänäyttämöllä.

Mitalistit

Miehet

|- 
| rowspan="3" valign="top" | Moukarinheitto
| width="2%" bgcolor="#F7F6A8" |  || bgcolor="#F7F6A8" | Koji Murofushi || width="7%" bgcolor="#F7F6A8" | 82,91 SB
| valign="top" rowspan="3" | Kilpailun voitti alun perin unkarilainen Adrián Annus (tuloksella 83,19), mutta hänet hylättiin muutama päivä kilpailun jälkeen doping-manipulaation vuoksi.

Annusin hylkäyksen jälkeen toiselle sijalle nousi valkovenäläinen Ivan Tsih’an (79,81). Tsih’anin suoritys hylättiin myöhemmin kun KOK vuonna 2012 tutki uudelleen Ateenan olympialaisten säilöttyjä dopingnäytteitä ja Tsih’anin dopingnäytteessä oli merkkejä dopingin käytöstä. KOK ei ole virallisesti jakanut hopea- ja pronssimitalia uudelleen. Apak on palauttanut pronssimitalinsa KOK:lle vuonna 2012. 
|- 
| width="2%" | 2. || Eşref Apak || width="7%" | 79,51
|- 
| width="2%" | 3. || Vadzim Dzevjatouski || width="7%" | 78,82
|- style="border-width:0px;"
| colspan="5" |

Naiset 

|- 
| rowspan="3" valign="top" | Kuulantyöntö
| width="2%" bgcolor="#F7F6A8" |  || bgcolor="#F7F6A8" | Yumileidi Cumbá || width="7%" bgcolor="#F7F6A8" | 19,59
| valign="top" rowspan="3" | Kilpailun voitti alun perin venäläinen Irina Koržanenko (21,06), mutta hän jäi kilpailun jälkeen kiinni dopingin käytöstä ja hylättiin. Koržanenkon hylkäyksen jälkeen kolmanneksi sijoittui venäläinen Svetlana Kriveljova (19,49). KOK tutki vuonna 2012 uudelleen Ateenan olympialaisissa säilöttyjä dopingnäytteitä ja Kriveljovan dopingnäytteessä oli merkkejä dopingin käytöstä ja hänet hylättiin. Tämän jälkeen tuloksissa kilpailun kolmannelle sijalle nousi Nadzeja Astaptšuk, mutta olympiapronssimitalia KOK ei ole hänelle antanut.
|- bgcolor="#DCE5E5" 
| width="2%" |  || Nadine Kleinert || width="7%" | 19,55 SB
|- 
| width="2%" | 3. || Nadzeja Astaptšuk || width="7%" | 19,01
|- style="border-width:0px;"
| colspan="5" |

Lähteet 
 Mitalistit KOK:n sivuilla olympic.org. Viitattu 18.6.2013. 
 Tulokset IAAF:n sivuilla iaaf.org. Viitattu 18.6.2013. 
 la84 archive - Athens 2004 Athletics results

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta

Kesäolympialaiset 2004
2004
Olympialaisissa
Olympialaiset 2004
Komma

Musiikinteoriassa komma on pieni tai hyvin pieni virityksessä käytetty intervalli kahden liki saman korkuisen sävelen välillä.

Tärkeimmät eri viritysjärjestelmissä esiintyvät kommat ovat:
 Pythagoraan komma, joka on 12 puhtaan kvintin (3:2) ja 7 oktaavin (2:1) välinen erotus. Se vastaa taajuuksien suhdetta 531441/524288 ( = 312/219) ja on suuruudeltaan lähes neljäsosa tasavireisestä puoliaskelesta (noin 24 senttiä).
 Syntoninen komma eli didyyminen komma (kreikkalaisen teoreetikko Didymoksen mukaan)  joka on yksinomaan puhtaiden kvinttien avulla johdetun suuren terssin (81/64) ja yläsävelsarjasta saadun suuren terssin (5:4) erotus. Se vastaa taajuuksien suhdetta 81:80 ( = 34/(24·5) ja hieman edellistä pienempi, noin 22 senttiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intervallit
Dr15

Dr15 oli Valtionrautateiden raskaan dieselveturisarjan koeveturi. Koeveturi muutettiin tammikuussa 1980 Dr12-veturista numero 2239. Veturi hylättiin 1984. Veturista on käytetty lempinimeä Rahtilaiva sekä Super-Huru.

Historia
1978 Valtionrautatiet katsoi, että Dr12-veturien käytön jatkaminen vaatisi niiden uudistamista.  Vuonna 1978 tehtiin VR:n, Oy Wärtsilä Ab:n ja Oy Strömberg Ab:n kesken sopimus Dr12 2239:n modernisoinnista.  Veturin koneistoa uusittiin ja tilalle vaihdettiin laivadieselmoottori. Veturin suurin nopeus nostettiin 140 km/h:iin. Ohjaamoiden ergonomiaa parannettiin ja myös veturin etupää rakennettiin ohjaamon osalta uudelleen, joka aiheutti veturin turvanokan lyhentymisen.

Dr15 osoittautui tehokkaaksi veturiksi, mutta sen vanhat ratamoottorit eivät kestäneet uuden dieselmoottorin tuottamaa tehoa. Ratalinjojen sähköistys oli myös käynnissä, ja dieselveturien tarve pikajunavetureina vähenemään päin, joten Dr15-vetureita ei valmistettu lisää. VR halusi myös modernimpia ja yleiskäyttöisempiä vetureja, joten hankinnoissa päädyttiin keskiohjaamoisiin Dr16-vetureihin. Päätyohjaamollinen linjaveturi ei tarjonnut samoja ominaisuuksia vaihtotyökäyttöön, joita hankinnoista päätettäessä pidettiin tärkeinä.

Kun veturi oli hylätty, siitä riisuttiin osa tekniikasta pois. Veturin rungon museoinnista puhuttiin sen sijaitessa Hyvinkään konepajalla, mutta lopulta se romutettiin 1990-luvun puolivälissä.

Teknisiä tietoja 

Voimansiirto: diesel-sähköinen
Akselijärjestys: Co′Co′
Akselien lukumäärä: 6, kaikki vetäviä
Suurin pituus: 18,56 m
Kokonaismassa: 116 t
Moottori: Wärtsilä Vasa 12V22
Teho: 1 910 kW
Suurin sallittu nopeus: 140 km/h
Pyörän halkaisija: uusi 1 180 mm, täysin kulunut 1 106 mm

Aiheesta muualla
 Kuvia Dr15-veturista Vaunut.org-sivustolla
 Komentosilta.net: Veturitalli 

Suomalaiset koeveturit ja -junayksiköt
Bauer

Bauer voi tarkoittaa seuraavia:

 Bauer, Nike Bauer, jääkiekkovarusteiden valmistaja
 Bauer Media Group, saksalainen mediayhtiö
 Bauer Media, suomalainen mediayhtiö, osa edellä mainittua
 Wilhelm Bauer, saksalainen tyypin XXI sukellusvene

Sukunimenä 

 André Bauer (s. 1969), yhdysvaltalainen poliitikko
 Andreas Bauer (s. 1964), saksalainen mäkihyppääjä
 Antun Bauer (1856–1937), kroatialainen katolinen piispa
 Armin Bauer (s. 1990), italialainen yhdistetyn hiihtäjä
 Belinda Bauer (s. 1962), brittiläinen rikoskirjailija
 Bobby Bauer (1915–1964), kanadalainen jääkiekkoilija
 Bruno Bauer (1809–1882), saksalainen teologi, filosofi ja historioitsija
 Chris Bauer (s. 1936), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Daniel Bauer (s. 1982), saksalainen jalkapalloilija
 Edit Bauer (s. 1946), slovakialainen poliitikko
 Erwin Bauer (1912–1958), saksalainen Formula 1 -kuljettaja
 Friedrich Ludwig Bauer (1924–2015), saksalainen tietojenkäsittelytieteilijä
 Fritz Bauer (1903–1968), saksanjuutalainen juristi ja Hessenin osavaltion pääsyyttäjä
 Georg Bauer, Georgius Agricola (1494–1555), saksalainen mineralogi ja iatrokemisti
 Gustav Bauer (1870–1944), saksalainen poliitikko
 Gustave Bauer (s. 1994), yhdysvaltalainen vapaapainija
 Hans Bauer (1932–1997), saksalainen jalkapalloilija
 Hans-Jürgen Bauer-Neumaier (s. 1968), saksalainen pistooliampuja
 Helmut Bauer (s. 1933), saksalainen katolinen piispa
 Jack Bauer (s. 1985), uusiseelantilainen maantiepyöräilijä
 Jevgeni Bauer (1865–1917), venäläinen elokuvaohjaaja
 Jo Bauer (s. 1961), saksalainen autoinsinööri, FIA:n teknisen delegaation johtaja ja Formula 1 -taustavaikuttaja
 Johann Hermann Bauer (1861–1891), itävaltalainen shakinpelaaja
 John Bauer (1882–1918), ruotsalainen taidemaalari ja kuvittaja
 José Carlos Bauer (1925–2007), brasilialainen jalkapalloilija
 Kaisa Broner-Bauer (s. 1942), suomalainen arkkitehti
 Karoline Bauer (1807–1878), saksalainen näyttelijä
 Klemen Bauer (s. 1986), slovenialainen ampumahiihtäjä
 Kristin Bauer (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Lubomir Bauer (s. 1947), tšekkiläinen jääkiekkoilija
 Lukáš Bauer (s. 1977), tšekkiläinen maastohiihtäjä
 Matthäus Bauer (1820–1903), itävaltalainen soitinrakentaja
 Max Bauer (1869–1929), saksalainen tykistöupseeri
 Moritz Bauer (s. 1992), itävaltalainen jalkapalloilija
 Otto Bauer (1881–1938), itävaltalainen poliitikko ja sosialistinen teoreetikko
 Paul Bauer (1896–1990), saksalainen runoilija, vuorikiipeilijä ja olympiavoittaja
 Rudolf Bauer (1879–1932), unkarilainen yleisurheilija
 Steven Bauer (s. 1956), kuubalainen näyttelijä
 Sybil Bauer (1903–1927), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
 Théophile Bauer, belgialainen voimistelija
 Viola Bauer (s. 1976), saksalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
 Wilhelm Bauer (1822–1875), saksalainen keksijä ja insinööri
 Wolfgang Maria Bauer (s. 1963), saksalainen näyttelijä
 Yehuda Bauer (s. 1926), israelilainen historiantutkija

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Jack Bauer, televisiosarjan 24 päähenkilö
 Graem Bauer, Kim Bauer ja Phillip Bauer, muita televisiosarjan 24 henkilöitä

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
FedEx

FedEx on vuonna 1971 perustettu kuljetus- ja kuriiripalveluja maailmanlaajuisesti tarjoava yhdysvaltalainen yhtiö. Se tarjoaa yön yli lentoja, maakuljetuksia, painavan tavaran kuljetusta, dokumenttien kopiointia ja logistiikkapalveluita. Nimi FedEx muodostuu yhtiön alkuperäisestä nimestä Federal Express.

FedExin lentokuljetuksia hoitaa sen oma rahtilentoyhtiö FedEx Express.

Historia
Yhtiön perusti vuonna 1971 entinen merijalkaväen sotilas Frederick W. Smith Little Rockissa Arkansasin osavaltiossa. Vuonna 1973 yhtiö siirsi toimintansa Memphisiin Tennesseen osavaltioon. Yritys aloitti virallisesti toimintansa 17. huhtikuuta 1973 käytössään 14 Dassault Falcon 20 -konetta. Reitit yhdistivät 25 Yhdysvaltojen kaupunkia.

Huhtikuussa 2015 FedEx ilmoitti tehneensä kilpailevasta kuljetusyrityksestä, hollantilaisesta TNT:stä, 4,4 miljardin euron ostotarjouksen. Tarjous meni myöhemmin läpi, ja FedEx osti TNT:n.

FedEx populaarikultturissa 
Elokuva Cast Away – tuuliajolla kertoo kuvitteellisesta FedExin työntekijästä Chuck Nolandista, joka päätyy lento-onnettomuuden seurauksena autiolle saarelle. Elokuvassa esiintyi paljon FedExin tuotesijoittelua, josta yritys ei maksanut.

Lähteet

Aiheesta muualla

 FedExin verkkosivut

Lähettipalveluntarjoajat
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Al-Manar

al-Manar (Majakka) on libanonilainen televisioyhtiö. Se on Lebanese Media Groupin tytäryhtiö, minkä osakkaina on mm. libanonilaisia kansanedustajia Bekaan laaksosta.

Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti jäädyttävänsä al-Manarin tilit 23. maaliskuuta 2006 yhdessä radioasema al-Nourin kanssa pitäen näitä Hizbollahin mediakäsinä. Kolmas Yhdysvaltain Hizbollahin kannattajana pitämä media on kommunistisen puolueen radio Sawt al-Shab.

Yhdysvaltain valtiovarainministeriön tiedotteen mukaan niin al-Manar kuin al-Nour ovat tarjonneet mainosaikaa Hizbollahille, joka on tätä kautta tarjonnut yhteystietoja ja kerännyt rahaa harjoittamaansa sosiaalityöhön. Tämän lisäksi Yhdysvaltain valtiovarainministeriön mukaan Hizbollahin johtaja Hassan Nasrallah olisi julkaissut kutsun kaikille libanonilaisille Hizbollahin sotilaalliseen koulutukseen osallistumiseksi niin al-Manarilla kuin al-Nourilla.

Vuonna 2004 Ranskan juutalaisten järjestö CRIF painosti Ranskan televisiota valvovaa CSA:ta, ettei al-Manarin sallittaisi televisioida ohjelmiaan Ranskassa siksi, että ne ovat järjestön mielestä antisemitistisiä. CSA taipui CRIF-järjestön vaatimukseen, ja al-Manar joutui lopettamaan lähetyksensä satelliitissa.

16. heinäkuuta 2006 Israel pommitti al-Manarin toimituksen käyttämän talon maan tasalle Beirutissa, sekä tuhosi Beirutin sähkölaitoksen öljyvarastoa siten, että 15 miljoonaa kilogrammaa öljyä vuoti pääasiassa Välimereen.

Syyrian kriisissä 2014 kanava asettui Hizbollahin tavoin Syyrian hallituksen puolelle.

Lähteet

Aiheesta muualla
Yhdysvaltain valtiovarainministeriö:  U.S. Designates Al-Manar as a Specially Designated Global Terrorist Entity Television Station is Arm of Hizballah Terrorist Network
Euroopan unionin komissio: EU Rules and Principles on Hate Broadcasts: Frequently Asked Questions

Libanonilainen kulttuuri
Televisioyhtiöt
Hävetkää!


Hävetkää! on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen omakustanteena julkaistu ensimmäinen mini-cd vuodelta 1997. 

Avausraidan "Leijonan periaatteet" sanoitukset ironisoivat Lionsklubin toimintaohjeita. Kolme seuraavaa kappaletta kertovat ympäristöasioista ja päätösraita "Tilinteon hetki" on Trio Niskalaukauksen kaikkien aikojen ensimmäinen valmistunut kappale.

Timo Rautiainen on kertonut, että cd:n kansikuvan idea on peräisin King Crimsonin vuoden 1974 albumin Red kannesta, jossa King Crimsonin jäsenistä on otettu vastaava, vain puolittaiset kasvokuvat näyttävä mustavalkovalokuva.

Hävetkää!-ep:n kustannetunnus on "BALD 1963", joka viittaa Timo Rautiaisen hiusmuotiin ("Bald" on ) ja syntymävuoteen. Ranka Recordings julkaisi ep:n uudestaan toukokuussa vuonna 2002, jolloin koodiksi annettiin "ra071".

Kappaleet "Talvi-illan tarina" ja "Lajinsa viimeiset" julkaistiin uudelleensoitettuina versioina Lopunajan merkit-albumilla vuonna 1999.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Timo Rautiainen.

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – kitara, laulu
 Karri Rämö – kitara
 Teppo Haapasalo – kitara
 Arto Alaluusua – basso
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu
 Valtteri Revonkorpi – kosketinsoittimet

Tuotanto 
 Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
 Arto Revonkorpi – valokuvaus
 Timo Rautiainen – kansien suunnittelu

Lähteet 

Vuoden 1997 EP:t
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
Hartes Land


Hartes Land () on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2004 julkaistu toinen saksankielinen albumi, jonka materiaali koostuu saksaksi käännetyistä Rajaportti ja Kylmä tila -albumien kappaleista. Albumilla on mukana saksaksi käännettynä myös alun perin jo vuoden 2001 Kuilun partaalla -ep:llä julkaistu kappale "Nyt on mies!"

Kappaleet

Kokoonpano 
 Timo Rautiainen – laulu, kitara
 Jarkko Petosalmi – kitara
 Jari Huttunen – kitara
 Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu
 Nils Ursin – basso, kosketinsoittimet

Muut 
 Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet
 Tapio Wilska – murinalaulu
 Pekka Kujamäki – puhe, käännökset
 Eicca Toppinen – sello
 Tuomo Valtonen – äänittäjä

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2004 albumit
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen albumit
SASO

South African Students' Organisation (SASO) oli eteläafrikkalainen apartheid-hallintoa vastustaneiden mustien opiskelijoiden opiskelijajärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1968 ja sen perustajajäseniä oli Steve Biko. Järjestön merkitys Bikon Musta tietoisuuden-liikkeessä oli merkittävä.

Etelä-Afrikan politiikka
Poliittiset opiskelijajärjestöt
Lapinvuokkorousku

Lapinvuokkorousku (Lactarius dryadophilus) on tunturipaljakoilla kasvava, violetiksi värjääntyvä rouskulaji. Sen lakin halkaisija on 4–8,5 senttimetriä leveä. Lakki on kupera ja paksumaltoinen, ja se on kermankellertävä, vanhemmiten valkeanruskea. Lakissa on niukkaa karvoitusta. Heltat ovat kellanvalkoiset. Lapinvuokkorouskun kermanvärinen jalka on paksu ja 2–4 senttimetriä pitkä. Maitiaisneste on valkoista, mutta se värjää vahingoittuneet kohdat violetiksi. Lapinvuokkorousku on erittäin harvinainen laji, ja sitä on tavattu Suomessa vain muutamasta paikasta Enontekiöltä ja Utsjoelta. Sieni kasvaa kalkkipitoisessa maassa ja on luultavasti lapinvuokon juurisieni. Kasvuaika on heinäkuusta elokuuhun.

Lapinvuokkorousku kelpaa syötäväksi ryöppäyksen jälkeen.

Lapinvuokkorousku on Suomessa silmälläpidettävä laji.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Valokuva  Russulales News
 Laji.fi: Lapinvuokkorousku

Rouskut
Suomalaiset ruokasienet
Pekko

Pekko voi tarkoittaa:

Pekko, miehen etunimi
pellonpekko, mytologiahahmo
 Pekko Aikamiespoika, Timo Koivusalon luoma komediahahmo.
Pekko, Veli-Pekka Alareen luoma muinaissuomalainen sarjakuvahahmo.
Marissa Ribisi

Santina Marissa Ribisi (s. 17. joulukuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Giovanni Ribisin sisar. Ribisin rooleja on ollut mm. Cynthia Dunn elokuvassa Surutta? Sekaisin.

Hän avioitui muusikko Beckin kanssa huhtikuussa 2004, hieman ennen heidän poikansa Cosimo Henrin syntymää. Ribisi on skientologi.

Elokuvia
Surutta? Sekaisin, 1993
Rokkaava Bradyn perhe, 1995
Pleasantville, 1998
Some Girl, 1998
Pahin rikos, 1999
100 kimmaa, 2000

Aiheesta muualla
 
 Ribisin kotisivut

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Skientologit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Kosmas Aitolialainen

Pyhä apostolien vertainen pappismarttyyri Kosmas Aitolialainen (, maallikkonimeltään Konstantínos) syntyi vuonna 1714 Mégas Déndroksessa Aitolian maakunnassa Luoteis-Kreikassa.

Mentyään Athokselle ja jäätyään Filótheoksen luostariin, Konstantinos pyhitti elämänsä hengellisille asioille. Hänestä tuli munkki nimellä Kosmas ja myöhemmin hänet vihittiin pappismunkiksi.

Niinpä pyhä Kosmas julisti evankeliumia Konstantinopolissa ja sen lähialueilla, sitten Tonavan alueella, Pohjois-Kreikassa, Thessalonikissa, Véroiassa (Beroiassa), Akarnaniassa ja Aitoliassa sekä Agía Mávran (Lefkas) ja Kefalonián saarilla ja eräillä muillakin alueilla etenkin Albaniassa. Hänen johdollaan avattiin kirkkokouluja kaupungeissa ja kylissä. Kerrotaan, että niitä olisi ollut yhteensä noin 200 alkeiskoulua ja 10 jatkokoulua.

Pyhän Kosmaksen apostolinen palvelus sai marttyyrilopun elokuussa vuonna 1779. Turkkilaiset Kourt paššan määräyksestä pidättivät 65 vuoden ikäisen pyhän Kosmaksen ja hirttivät hänet.

Ortodoksinen kirkko viettää hänen muistopäiväänsä vuosittain elokuun 24. päivänä.

Aiheesta muualla 

 Pyhä Kosmas Aitolialainen / Ortodoksi.net

Kreikkalaiset pyhät
Kolmiulotteisuus

Kolmiulotteisuus on tila, jossa paikka määritellään kolmen koordinaatin avulla. Yleisimmin käytetyssä suorakulmaisessa eli karteesisessa koordinaatistossa akselit ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden, ja niiden nimet ovat   X (vaaka), Y (pysty) ja Z (syvyys). Yhtä täsmällisesti voidaan määrittää paikka pallokoordinaatistossa jossa ilmoitetaan kohteen korkeuskulma, kiertokulma ja etäisyys origosta.

Katso myös
 Yksiulotteisuus
 Kaksiulotteisuus

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Analyyttinen geometria
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vihtori Storck

Vihtori Storck (22. kesäkuuta 1911 Kinnula – 18. elokuuta 1993) oli kinnulalainen maanviljelijä, maallikkosaarnaaja ja monipuolinen itseoppinut kuvataiteilija.

Storck syntyi köyhään seitsenlapsiseen perheeseen. Hän oli kahdesti aviossa. Hän sai lestadiolaisen herätyksen 1930-luvulla ja hän toimi saarnaajanakin. Hän oli sodassa viisi vuotta, ja asemasodan aikana hänen kuvataiteellinen lahjakkuutensa tuli esiin. Hän sai tehdä esimiehilleen puuveistoksia muun muassa eläinaiheista.

Sodasta palattuaan Storck raivasi Kinnulan kivisistä pelloista maatilan, jota viljeli eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Vasta eläkevuosina hän rakensi ateljeen ja ryhtyi maalaamaan öljyväreillä, mutta ei arastellut oudompiakaan tekniikoita. Hän teki myös korkokuvamaalausta. Hänen töissään näkyy uskonnolliset aiheet sekä kotipaikkakunnan tavat ja vanhat tapahtumat. Näiden kuvaamisessa häntä voi pitää naivistina. Maalausten perusteella Storckia ei uskonnostaan huolimatta voi pitää ahdasmielisenä. Storck katsoi niin ikään, että vanhoista tavoista ja työmenetelmistä on syytä jäädä tietoa jälkipolville.

Storckin luonnollista kokoa oleva valjastettu puinen hevosveistos on Sotamuseossakin. Puun lisäksi Storck on tehnyt paperi- ja kiviveistoksia. Kiviveistoksissa on erikoista luonnonkiven ja laastin yhdistäminen. Hänen eläin- ja ihmishahmonsa ovat ilmeikkäitä.

Vihtori Storckin perinneyhdistys pitää yllä perinneateljeeta Kinnulassa. Storckin ensimmäinen puoliso oli Kinnulassa syntynyt Hilda Sofia (o.s. Hänninen, s. 1906 – k. 1967) ja toinen puoliso Rovaniemellä syntynyt Aune Amanda (o.s. Jäntti, s. 1930 – k. 2011 Kinnula). Storckilla on yksi lapsi, vuonna 1929 syntynyt tytär ensimmäisestä avioliitosta.

Aiheesta muualla
Perinneyhdistys

Suomalaiset kansantaiteilijat
Suomalaiset uskonnolliset vaikuttajat
Suomalaiset taidemaalarit
Naivistit
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Super Trouper (albumi)

Super Trouper on ruotsalaisen ABBA-yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Albumin nimi tulee isoissa konserttitapahtumissa käytettävästä valonheittimestä. Albumi on julkaistu uudelleen uudelleenmasteroituna kolmesti, 1997, 2001 ja 2011. Albumi nousi aikoinaan Englannin listaykköseksi.

Abban jäsenten keskinäiset avioliitot olivat tähän aikaan jo päättymässä ja kenties siksi albumi on sävyltään vakavampi kuin yhtyeen alkuaikojen teokset. Super Trouper -albumin sanoitukset käsittelevät esimerkiksi yhtyeelle ajankohtaista asiaa eli avioeroa.

Levyn kenties tunnetuin kappale ja Abban klassikoihin lukeutuva "The Winner Takes It All" on kuvaus parisuhteen kariutumisesta. Levyllä on myös uudenvuoden klassikko "Happy New Year" sekä kiertue-elämän rasittavuudesta kertova nimikkokappale, "Super Trouper". Ylemmän sosiaaliluokan elämästä kertova "On And On And On" puolestaan on kunnianosoitus Benny Andersonin suosikkiyhtyeelle The Beach Boysille, mikä kuuluu kappaleen kertosäkeessä johon on lainattu stemmalaulu The Beach Boysin kappaleesta "Do It Again". Levyn ilmestymistä seuraavana vuonna The Beach Boysin laulaja Mike Love levytti kappaleesta cover-version sooloalbumilleen Looking Back with Love.

Albumin nimikkoraidasta tehtiin Super Duper -niminen parodia brittiläisessä Ei yhdeksän uutiset -viihdeohjelmassa.

Kappaleet

Kaikki laulut kirjoittaneet Andersson ja Ulvaeus.

Super Trouper – 4:11
The Winner Takes It All – 4:55
On and On and On – 3:40
Andante, Andante – 4:39
Me and I – 4:54
Happy New Year – 4:23
Our Last Summer – 4:19
The Piper – 3:26
Lay All Your Love on Me – 4:33
The Way Old Friends Do (live) - 2:57
Vuoden 2001 cd-version bonuskappaleet (Polar Music)
Elaine – 3:44 
Put On Your White Sombrero – 4:34

Muusikot

ABBA
Benny Andersson – syntetisaattori, koskettimet, laulu
Agnetha Fältskog – laulu
Anni-Frid Lyngstad – laulu
Björn Ulvaeus – akustinen kitara, laulu

Studiomuusikot
Ola Brunkert – rummut
Lars Carlsson – torvi
Anders Glenmark – kitara
Rutger Gunnarsson – basso, kitara
Janne Kling – huilu, saksofoni
Per Lindvall – rummut
Janne Schaffer – kitara
Ake Sundqvist – lyömäsoittimet
Mike Watson – basso
Lasse Wellander – kitara
Kajtek Wojciechowski – saksofoni

Lähteet 

Super Trouper
Super Trouper
Lucy Liu

Lucille Alexis ”Lucy” Liu (s. 2. joulukuuta 1968 Queens, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjoista Ally McBeal (1998–2002) ja Holmes NYC sekä elokuvista Charlien enkelit (2000) ja Kill Bill: Volume 1 (2003). Hän on myös vieraillut televisiosarjoissa Futurama, Simpsonit, Sinkkuelämää, Ruma Betty, Joey ja Teho-osasto.

Liun vanhemmat ovat kiinalaisia ja muuttivat Yhdysvaltoihin ennen hänen syntymäänsä. Liulla on veli Alex ja sisko Jenny. Liu toimi aerobic-ohjaajana ennen näyttelijäuraansa

Liu oli kihloissa newyorkilaisen käsikirjoittaja Zach Helmin kanssa, mutta kihlaus purkaantui vuonna 2005 ja pari erosi. Liun lapsi Rockwell Lloyd Liu syntyi sijaissynnytyksellä vuonna 2015.

Liun harrastuksiin kuuluvat muun muassa itsepuolustuslajit, ratsastaminen ja laskettelu.

Kuvataide 
Lucy Liu on myös kuvataiteilija. Hän on tehnyt puuveistoksia, silkkipainotöitä ja installaatioita. Hänen teoksiaan oli näytteillä Mäntän kuvataideviikoilla kesällä 2016.

Filmografia

Näyttelijänä

Elokuvat 
 Ban wo zong heng  (1992)
 Protozoa (1993)
 Bang,BANG (1995)
 Jerry Maguire – elämä on peliä (1996)
 Flypaper (1997)
 Gridlockd (1997)
 City of Industry – pelon kaupunki (1997)
 Guy (1997)
 Tappavat tunteet (1998)
 Payback – tilinteko (1999)
 Pahin rikos (1999)
 Molly (1999)
 Maan asukkaiden kummalliset naimapuuhat (1999)
 Knockout – kehäketut (1999)
 Shanghai Noon (2000)
 Charlien enkelit (2000)
 Ballistic: Ecks vs. Sever (2002)
 Brainstorm (2002)
 Chicago (2002)
 Charlien enkelit: Kurvit suoriksi (2003)
 Kill Bill: Volume 1 (2003)
 Kill Bill: Volume 2 (2004)
 3 Needles (2005)
 Domino (2005)
 Lucky Number Slevin (2006)
 The Cleaner (2006)
 Cashmere Mafia (2007)
 Kung Fu Panda (2008)
Detachment (2011)
The Trouble with Bliss (2011)
Kung Fu Panda 2 (2011)
Someday This Pain Will Be Useful to You (2011)
Helinä-keiju ja siipien salaisuus (2012)
The Man with the Iron Fists (2012)
Nómadas (2013)
Prinsessa Kaguyan taru (2013)
Kung Fu Panda 3 (2016)
Future World (2018)
Samassa juonessa (2018)
Stage Mother (2020)
Ihmeellinen maailma (2022)
Shazam! Fury of the Gods (2023)

Televisio 
 Herkules (1995)
 Teho-osasto (ER, 1995)
 Futurama (2001–2002)
 Ally McBeal (1998–2002)
 Joey (2004–2005)
 Simpsonit (The Simpsons, 2005)
 Ruma Betty (Ugly Betty, 2007)
 Cashmere Mafia (2008)
 Dirty Sexy Money (2008–2009)
 Southland (2012)
 Holmes NYC (Elementary, 2012–2019)
Kung Fu Panda: Legends of Awesomeness (2011–2016)
Why Women Kill (2019)
Star Wars: Visions (2021, jakso ”Kaksintaistelu”)

Ohjaajana 
 Holmes NYC (Elementary, 2014–2017, 4 jaksoa)
 Graceland (2015, jakso "Master of Weak Ties")
 Luke Cage (2018, jakso "Soul Brother #1")

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 Lucy Liu TV.comissa 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaukajärven koulu

Kaukajärven koulu on Tampereella Kaukajärven kaupunginosassa toimiva peruskoulu, joka antaa opetusta vuosiluokille 1–10. Koulu on perustettu vuonna 1969 alun perin oppikouluksi, josta ehti muutamana vuonna tulla ylioppilaita. Peruskoulu-uudistuksen myötä koulu muuttui Kaukajärven yläasteeksi ja Haiharan ala-asteeksi. Vuonna 2005 ala- ja yläaste yhdistyivät yhteiseksi Kaukajärven kouluksi. Kaukajärven koulu on Tampereen kaupungin kokeilukoulu, ja sillä on ystävyyskoulut Tanskassa, Saksassa ja Isossa-Britanniassa. Kaukajärven koulussa on 723 oppilasta (2018) ja noin 60 opettajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kaukajärven koulun kotisivut

Tampereen peruskoulut
Kaukajärvi
Karl Schmidt-Rottluff

Karl Schmidt-Rottluff (1. joulukuuta 1884 – 10. elokuuta 1976) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hänet tunnetaan saksalaisen ekspressionismin merkittävänä edustajana.

Schmidt-Rottluff aloitti vuonna 1905 arkkitehtiopinnot Dresdenissä. Opintojensa yhteydessä hän tapasi uudelleen lapsuudenystävänsä Erich Heckelin, joka puolestaan tutustutti hänet Ernst Ludwig Kirchneriin ja Fritz Bleyliin. Nämä neljä miestä päättivät perustaa taiteilijayhdistyksen, jolle Schmidt-Rottluffin aloitteesta annettiin nimeksi ”Die Brücke”. Schmidt-Rottluff päätti pian omistautua kokonaan kuvataiteelle ja keskeytti arkkitehtiopintonsa.

”Die Brücke” –yhdistys toimi vuoteen 1913 asti. Schmidt-Rottluff oli kuitenkin jossain määrin erakko luonteeltaan, eikä juurikaan osallistunut aktiivisesti yhdistyksen toimintaan. Mieluiten hän vietti aikaansa yksin Pohjanmeren rannikolla, maalaten maisemia ja asetelmia. Schmidt-Rottluffin tyyliä voidaan kuvailla aggressiivisen ekspressionistiseksi. Värit olivat usein räjähtävän kirkkaita, ääriviivat murrettuja ja muodot karkean tyyliteltyjä. Perspektiivin puute teki joistakin hänen maalauksistaan melkeinpä abstrakteja värisommitelmia.

1910-luvulla Schmidt-Rottluff sai kubistisia vaikutteita mm. Picassolta. Myös afrikkalainen kansantaide vaikutti suuresti häneen. Noihin aikoihin Schmidt-Rottluff alkoi maalata myös muotokuvia.

1. maailmansodan jälkeen Schmidt-Rottluff teki mm. puupiirroksia, joiden aiheet olivat usein uskonnollisia. Maalauksien värit muuttuivat hillityimmiksi, mutta tyyli oli yhä edelleen voimakkaan ekspressionistinen.

Hitlerin valtakaudella Schmidt-Rottluff luokiteltiin ”rappiotaiteen” edustajaksi, ja niinpä hänet asetettiin näyttelykieltoon vuonna 1936 ja maalauskieltoon vuonna 1941. Vuonna 1943 merkittävä osa hänen tuotannostaan tuhoutui Berliinin pommituksissa.

2. maailmansodan jälkeen Schmidt-Rottluffin maine palautettiin ja hänet nimitettiin Berliinin kuvataideakatemian professoriksi. Vuonna 1967 perustettiin hänen aloitteestaan Berliiniin Brücke-museo, joka keskittyy esittelemään ko. taiteilijayhdistyksen tuotantoa.

Aiheesta lisää
 Die Brücke -museo  

Schmidt-Rottluff, Karl
Schmidt-Rottluff, Karl
Schmidt-Rottluff, Karl
Schmidt-Rottluff, Karl
Paulus

Paulus on miehen etunimi.  Nimi on alun perin roomalainen suku­nimi, joka johtuu pientä tai vaatimatonta merkitsevästä latinan kielen sanasta.  Kristityissä maissa nimen monine muunnoksineen on tehnyt suosituksi apostoli Paavali (), alkuperäiseltä nimeltään Saulus.

Suomessa nimi Paulus on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan annettu tässä muodossa vuoden 2019 loppuun mennessä 1 139 henkilölle. Nimestä on Suomessa käytössä myös muunnokset Pauli, Paul, Paavali ja Paavo. Näiden nimipäivä on 25. tammikuuta, joka vuodesta 2015 lähtien on myös Pauluksen nimipäivä.

Tunnettuja Pauluksia

Etunimenä

Historian henkilöitä
 Paulus Tarsolainen, Paavali (noin 3–64), apostoli
 Paulus Diaconus (720–799), italialainen benediktiinimunkki, historioitsija ja pyhimys
 Paulus Hamutenya (k. 1932), ambomaalainen pappi
 Paulus Juusten, Paavali Juusten (1516–1575), suomalainen piispa ja historioitsija
 Paulus Krüger, Paul Kruger (1825–1904), Transvaalin presidentti 1883–1900
 Paulus Lempelius (1592–1665), Virossa toiminut suomalainen pappi
 Paulus Orosius (300–400-luvulla), roomalainen historioitsija
 Paulus Potter (1625–1654), alankomaalainen taidemaalari

Nykyajan henkilöitä 
 Paulus Arajuuri (s. 1988), suomalainen jalkapalloilija
 Paulus Maasalo (s. 1978), suomalainen kirjailija 
 Paulus Roiha (s. 1980), suomalainen jalkapalloilija 
 Paulus Rundgren (s. 1992), suomalainen jääkiekkoilija
 Paulus Utsi (1918–1975), norjansaamelainen runoilija ja käsityöläinen

Sukunimenä
 Friedrich Paulus (1890–1957), saksalainen sotamarsalkka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Janukovytšin II hallitus

Viktor Janukovytšin johtama Ukrainan hallitus nimitettiin kesällä 2006, kun 10. tammikuuta 2006 epäluottamuslauseen saanut Jeh’anurovin hallitus erosi.

Katso myös
Ukrainan parlamenttivaalit 2006

Lähteitä
Ukrainan hallitus 
Ukrainan hallitus 
Ukrainan hallitus 

Ukrainan hallitukset
Economic Community of West African States Monitoring Group

Economic Community of West African States Cease-fire Monitoring Group eli ECOMOG on länsiafrikkalainen interventiojoukko, jonka perusti Länsi-Afrikan talousyhteisö (ECOWAS) vuonna 1990. ECOMOG ei ole varsinainen armeija, vaan järjestely, jonka avulla useiden eri maiden armeijat voivat toimia yhdessä (vertaa Nato). Sen toiminta rakentuu pääasiassa Nigerian ympärille, mutta toiminnassa ovat mukana myös Ghana, Guinea, Sierra Leone ja Gambia.

Nigeria, Ghana ja muut ECOWAS:n jäsenet tekivät yhteistyösopimuksen Freetownissa, Sierra Leonessa 29. toukokuuta 1989. ECOWAS:n anglofoniset maat perustivat ECOMOG:n vuonna 1990 puuttuakseen Liberian sisällissotaan. Länsimaat olivat kieltäytyneet puuttumasta konfliktiin. Toisin kuin esimerkiksi Yhdistyneiden kansakuntien toiminnassa, ECOMOG:n toimintaan kuului aseellinen väliintulo ja osanotto Liberian väkivaltaisuuksiin sekä voimatoimenpiteiden käyttö taistelevien osapuolten hillitsemisessä.

Sittemmin ECOMOG on puuttunut konflikteihin muuallakin Afrikassa:
 Sierra Leone (1997)
 Guinea-Bissau (1999)
 Sierra Leone (1999)
 Guinea–Liberia (2001)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Tilannekatsaus ECOMOG:n toimintaan Liberian sisällissodassa Human Rights Watchin julkaisema raportti (kesäkuu 1993)

Länsi-Afrikka
Sotilasliitot
Brother Firetribe

Brother Firetribe on Keravalla vuonna 2001 alkunsa saanut suomalainen AOR-yhtye. Yhtyeen tunnetuin jäsen oli Nightwish-kitaristi Emppu Vuorinen, joka jätti aktiivisen roolin yhtyeessä helmikuussa 2020.

Yhtyeen nimi on suora englanninkielinen käännös suomalaisen tennispelaajan Veli Paloheimon nimestä. Esikoisalbumin False Metal nimi puolestaan vitsailee muun muassa Manowar-yhtyeeseen liitettävän ”true metal” -käsitteen kustannuksella.

Historia 

Brother Firetriben esikoisalbumi False Metal julkaistiin Spinefarm Recordsin kautta 21. kesäkuuta 2006, ja se nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen albumilistan sijalle 22. Yhtyeen kokoonpanoon ei ensimmäisen albumin aikaan kuulunut lainkaan rumpalia, vaan albumilla käytettiin rumpukonetta. Sittemmin kokoonpanoon on liittynyt rumpaliksi useiden suomalaisten artistien albumeilla ja kiertueilla sessiomuusikkona soittanut Kalle Torniainen. Yhtyeen ensimmäinen live-esiintyminen oli Helsingin On the Rocks -ravintolassa 7. syyskuuta 2006.

Brother Firetriben toinen albumi Heart Full of Fire ilmestyi 14. toukokuuta 2008. Albumin nimikappaleessa vierailee silloinen Nightwish-laulaja Anette Olzon. Kappale ”I Am Rock” julkaistiin singlenä jo vuoden 2007 alussa ja tuli tunnetuksi myös Nelosella esitetyn Pelkkää lihaa -sarjan tunnusmusiikkina.

Yhtyeen kolmas levy, Diamond in the Firepit, julkaistiin toukokuussa 2014. Samalla yhtyeen ensimmäinen ja toinen albumi julkaistiin uudelleen bonuskappaleiden kera.

Brother Firetriben neljäs albumi, Sunbound, ilmestyi 24. maaliskuuta 2017. Syyskuussa 2016 albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Taste of a Champion”, joka oli jo aiemmin soinut Prisman Sokkotestimies-mainoselokuvissa.

Kesällä 2019 Emppu Vuorisen, joka oli kiireinen Nightwishin uuden levytyksen parissa, korvasi keikoilla Roope Riihijärvi. Helmikuussa 2020 yhtye ilmoitti Facebook -sivuillaan että Emppu jää pois Brother Firetriben aktiivisen kitaristin roolista ajanpuutteen johdosta ja Riihijärvi jatkaa vakituisena kitaristina.

Jäsenet 
 Jason Flinck – basso, taustalaulu
 Pekka Ansio Heino – laulu
 Tomppa Nikulainen – kosketinsoittimet
 Hannes Pirilä – rummut, lyömäsoittimet
 Roope Riihijärvi - kitara

Entiset jäsenet 
 Kalle Torniainen – rummut, lyömäsoittimet
Emppu Vuorinen – kitara

Diskografia 

Studioalbumit
 
 
 
 
 

EP:t
 

DVD:t
 

Singlet
 ”One Single Breath” (2006)
 ”I’m on Fire” (2006)
 ”I Am Rock” (2007)
 ”Runaways” (2008)
 ”For Better or for Worse” (2014)
 ”Taste of a Champion” (2016)
 ”Rock in the City” (2020)
 ”Bring On The Rain” (2020)
 ”Night Drive” ”Chariot Of Fire” (2020)
 ”Love Is A Beautiful Lie” (2020)
 ”Thunder rising” (2021)

Musiikkivideot
 ”One Single Breath” (2006)
 ”For Better or for Worse” (2014)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Brother Firetriben virallinen sivusto
 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Lana Wood

Lana Wood (oik. Svetlana Gurdin, s. 1. maaliskuuta 1946, Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja valokuvamalli. 

Wood aloitti uransa kymmenvuotiaana lapsinäyttelijänä. Hän on esiintynyt Playboy-lehdessä sekä televisiosarjoissa, kuten Peyton Place sekä noin 20 elokuvassa, muun muassa James Bond -filmatisoinnissa Timantit ovat ikuisia. Vuonna 1982 Wood lopetti näyttelemisen ja siirtyi tuottajaksi. 

Lana Wood on Natalie Woodin sisar.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt