joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Naomi Watts

Naomi Ellen Watts (s. 28. syyskuuta 1968 Shoreham, Kent, Englanti) on brittiläis-australialainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Hän on ollut kahdesti ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista 21 grammaa (2003) ja Selviytyminen (2012).

Elämä ja ura 

Naomi Ellen Watts syntyi 28. syyskuuta 1968 Shorehamissa, Kentin kreivikunnassa, Englannissa. Hänen äitinsä, Myfanwy "Miv" Edwards (os. Roberts), on antiikkikauppias ja pukusuunnittelija, sekä hänen isänsä, Peter Watts (1946–1976), oli ääniteknikko ja keikkamanageri, joka työskenteli Pink Floydin kanssa. Wattsin vanhemmat erosivat, kun hän oli neljävuotias. Eron jälkeen Watts ja hänen vanhempi veljensä, Ben Watts, muuttivat useasti ympäri Kaakkois-Englantia äitinsä kanssa. Peter Watts lähti Pink Floydista vuonna 1974 ja meni uudelleen naimisiin vuonna 1976. Elokuussa 1976 hänet löydettiin kuolleena. Hän kuoli heroiinin yliannostukseen.

Watts esiintyi ensin televisiomainoksissa ja teki debyyttinsä televisiosarjassa Paluu Eedeniin. Vuonna 1991 hän näytteli draamasarjassa Home and Away Julia Gibsonia. Wattsin ensimmäinen tunnetumpi elokuvarooli oli vuonna 1995 julkaistu Tank Girl.

Vuonna 2001 esiintyminen David Lynchin elokuvassa Mulholland Drive toi Wattsille arvonantoa ja laadukkaampia rooleja. Japanilaisesta kauhuelokuvasta tehty Hollywood-uusintafilmatisointi Ring toi hänelle lisää tunnettuutta. Vuonna 2004 Watts sai Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa 21 grammaa.

Vuonna 2005 oli vuorossa Ann Darrow’n rooli Peter Jacksonin King Kong -uudelleenfilmatisoinnissa. Watts sai toisen Oscar-ehdokkuutensa roolistaan vuoden 2012 elokuvassa Selviytyminen. Hän näytteli myös prinsessa Dianaa elokuvassa Diana vuonna 2013.

Yksityiselämä 
Watts seurusteli näyttelijä Heath Ledgerin kanssa 2002–2004. Hän oli parisuhteessa Liev Schreiberin kanssa vuosina 2005–2016. Heillä on kaksi lasta, heinäkuussa 2007 ja joulukuussa 2008 syntyneet pojat.

Naomi Watts ja näyttelijä Nicole Kidman ovat hyviä ystäviä.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Brittiläiset näyttelijät
Brittiläiset elokuvatuottajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Jerzy Dudek

Jerzy Henryk Dudek (s. 23. maaliskuuta 1973 Rybnik, Puola) on puolalainen jalkapallomaalivahti.

Ura 

Dudek pelasi aikaisemmalla urallaan Puolassa Concordia Knurówissa ja Sokół Tychyssä, Alankomaissa Feyenoordissa ja Englannissa Liverpoolissa. Feyenoordissa hän voitti kerran maan pääsarjan Eredivisien mestaruuden. Hänet valittiin myös kahdesti sarjan parhaaksi maalivahdiksi.

Liverpoolissa Dudek nousi sankariksi torjuttuaan joukkueen voittoon kauden 2004–2005 Mestarien liigan loppuottelussa Milania vastaan, mutta joutui myöhemmin espanjalaisen Pepe Reinan syrjäyttämäksi ja siirtyi kesällä 2007 Real Madridiin. Liverpoolissa hän saavutti myös muun muassa FA Cupin.

Real Madridissa Dudek oli voittamassa Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin mestaruutta heti ensimmäisellä kaudellaan, mutta hän toimi lähes koko kauden Iker Casillasin varamiehenä. Ensiesiintymisensä sarjassa hän teki kauden toiseksi viimeisellä kierroksella mestaruuden jo ratkettua. Joulu–tammikuussa hän pelasi neljä ottelua Espanjan cupissa Copa del Reyssä.

Kesäkuussa 2010 hän teki uuden jatkosopimuksen madridilaisseuran kanssa, joka ulottui kesään 2011 asti. Hänen vastuunsa kolmen pelaamansa kauden aikana on lähinnä keskittynyt vain Copa del Reyhin, sillä sarjaotteluita tilille on ainoastaan kertynyt kaksi.

Dudek pelasi myös Puolan maajoukkueessa vuodesta 1998. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kilpailuissa Puolan kaksi ensimmäistä ottelua mutta jäi vaihtoon kolmannessa ottelussa Puolan jo menetettyä jatkomahdollisuutensa.

Saavutukset 

Seurajoukkueet

 Alankomaiden pääsarjamestaruus (Eredivisie): 1999
 Alankomaiden supercup: 1999
 Englannin liigacup: 2003
 Mestarien liiga: 2005
 UEFA Super Cup: 2005
 FA Cup: 2006
 FA Community Shield: 2006
 Espanjan pääsarjamestaruus (Primera División): 2008
 Espanjan supercup: 2008

Henkilökohtaiset

 Eredivisien paras maalivahti: 1999, 2000

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jerzy Dudekin virallinen sivusto  
 Jerzy Dudek Real Madridin sivustolla 
 Jerzy Dudek Puolan jalkapalloliiton sivustolla  

Puolalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Dark Light

Dark Light on suomalaisen HIM-yhtyeen viides albumi, joka ilmestyi vuoden 2005 lopulla. Albumilta on julkaistu singlet Wings of Butterfly, Killing Loneliness ja Under The Rose (vain Suomessa radiopromona). Videoiksi on tehty "Wings of a Butterfly", "Killing Loneliness" ja "Killing Loneliness (New Version)". Dark Light on ensimmäinen albumi, jonka yhtye levytti Yhdysvalloissa Sire Records -levy-yhtiölle, aikaisemmat on tehty Euroopassa. Levyn tuottajana toimi yhdysvaltalainen Tim Palmer.

Albumi debytoi Yhdysvalloissa virallisen albumilistan sijalla 18, joka oli siihen mennessä paras suomalaisen yhtyeen tai artistin sijoitus maassa ; HIM rikkoi oman ennätyksensä albumillaan Venus Doom vuonna 2007. Ensimmäisellä viikolla albumia myytiin pelkästään Pohjois-Amerikassa lähes 50 000 kappaletta. Syyskuussa 2006 albumi ylitti Yhdysvalloissa 500 000 myydyn kappaleen kultalevyrajan. Albumi on menestynyt myös Euroopassa. Kotimaan myynti on 38 000 kappaletta, mikä oli tuohon mennessä yhtyeelle kaikkein kehnoin myyntitulos Suomessa. Maailmanlaajuisesti Dark Light on ylittänyt puolentoista miljoonan kappaleen myyntiluvut.

Peruslevyn kappaleet 
  (*)
  (*)
  (*)
  (*)
 
 
 
 
 
 

(*) Single

Limited edition -albumilla on lisäksi kappale

 "The Cage"

Internet edition -albumilla ovat peruskappaleiden lisäksi

 "Venus (In Our Blood)"
 "The Cage"
Vinyylilevyllä ovat peruskappaleiden lisäksi
 "Venus (In Our Blood)"
 "The Cage""
 "Poison Heart"

Yhtyeen kokoonpano levyllä
 Mika Karppinen – rummut
 Mikko Lindström – kitara
 Mikko Paananen – basso ja taustalaulu
 Janne Puurtinen – kosketinsoittimet
 Ville Valo – laulu

Lähteet 

HIMin albumit
Vuoden 2005 albumit
Julius Benedict

Sir Julius Benedict (27. marraskuuta 1804 – 5. kesäkuuta 1885) oli saksalaissyntyinen säveltäjä ja kapellimestari, joka asui suurimman osan elämästään Englannissa.

Benedict syntyi juutalaiseen perheeseen Stuttgartissa. Hän opiskeli sävellystä Johann Nepomuk Hummelin ja Carl Maria von Weberin johdolla. Vuonna 1823 Benedict tutustui Wienissä Beethoveniin. Samana vuonna hän sai paikan Kärnthnerthor-teatterin kapellimestarina Wienissä. Benedict sävelsi ensimmäiset oopperansa 1820-luvun lopulla. Vuodesta 1838 lähtien hän toimi kapellimestarina Lontoossa. Vuosina 1850-1852 Benedict kierteli laulaja Jenny Lindin kanssa esiintymässä Yhdysvalloissa. Benedict lyötiin ritariksi vuonna 1871. Hän kuoli Lontoossa vuonna 1885.

Saksalaiset säveltäjät
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1804 syntyneet
Vuonna 1885 kuolleet
Lakivaliokunta

Lakivaliokunta (LaV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä yleistä lakia koskevat asiat, esimerkiksi erilaisia tuomioistuimia, sotilasoikeutta, rikosoikeutta, prosessioikeutta, yhteisöoikeutta ja perheoikeutta käsittelevät asiat. Lisäksi valiokunnan toimialaan kuuluu esimerkiksi vankeinhoito, painovapaus ja kokoontumisvapaus.

Esimerkkejä lakivaliokunnan käsittelemistä asioista:
 Rikoslaki
 Rikosvahinkolaki
 Laki rikesakkomenettelystä
 Laki rikosasioiden sovittelusta
 Laki rangaistusten täytäntöönpanon hallinnosta
 Laki oikeusgeneettisestä isyyslaista
 Käräjäoikeuslaki.

Valiokunnassa on 17 jäsentä ja yhdeksän varajäsentä. Jäsenet ovat kansanedustajia.

Valiokunta kokoontuu neljä kertaa viikossa.

Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä lakivaliokunta perustettiin ensimmäisen kerran säätyvaltiopäivillä 1863.

Valiokunnan puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lakivaliokunnan verkkosivu

Eduskunnan valiokunnat
Puolustusvaliokunta

Puolustusvaliokunta (PuV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä maanpuolustukseen ja poikkeusolojen hallintaan liittyvät asiat, jotka koskevat esimerkiksi puolustusvoimia, asevelvollisuutta ja rauhanturvaamistoimintaa.

Esimerkkejä valiokunnan käsittelemistä asioista:
 laki puolustusvoimista
 valtioneuvoston puolustus- ja turvallisuuspoliittinen selonteko
 asevelvollisuuslaki
 valmiuslaki

Valiokunnan jäsenet
Valiokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Valiokunta kokoontuu neljä kertaa viikossa.

Eduskunta päätti 21.4.2022 asettaa valiokunnan uudelleen. Uudelleen asettamisen yhteydessä Petteri Orpo tuli edesmenneen Ilkka Kanervan tilalle ja Ano Turtiainen menetti varajäsenen paikkansa. Valiokunta valitsi Orpon puheenjohtajakseen 26. huhtikuuta 2022. Orpo ilmoitti hoitavansa tehtävää Suomen Nato-prosessin ajan.

Valiokunnan puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Puolustusvaliokunnan verkkosivu

Eduskunnan valiokunnat
Jussi Saramo

Jussi Antero Saramo (s. 9. heinäkuuta 1979 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen poliitikko, Vasemmistoliiton kansanedustaja ja 1. varapuheenjohtaja. Hänet nimitettiin Marinin hallituksen opetusministeriksi 17. joulukuuta 2020 Li Anderssonin vanhempainvapaan ajaksi.

Pian kansanedustajaksi valintansa jälkeen hän kertoi tärkeimmiksi tavoitteikseen sote- ja sotu-uudistuksen valmiiksi saattamisen ja ilmastonmuutoksen torjumiseen liittyvät muutokset.

Ennen kansanedustajaksi valintaansa hän toimi toiminnanjohtajana tuettuja lomia kotimaassa taloudellisin, terveydellisin ja sosiaalisin perustein järjestävässä Solaris-lomissa.

Saramolla on ollut useita luottamustehtäviä, hän on ollut Vantaan kaupunginvaltuuston sekä Tradeka-yhtiöiden, Vantaan Tilapalvelut Vantin ja SOSTE Suomen sosiaali ja terveyden hallitusten jäsen.

Saramo on koulutukseltaan datanomi.

Politiikassa ja kansalaisjärjestöissä 

Saramo on ollut ehdolla kunta-, eduskunta- ja eurovaaleissa. Hän on toiminut kaksi kautta kaupunginvaltuutettuna Porvoossa ja on nyt neljännen kauden kaupunginvaltuutettu Vantaalla. Vuoden 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa Saramo jäi niukasti ensimmäiselle varasijalle Uudenmaan vaalipiirissä.

Saramo oli Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen 2000–2008. Hän toimi Porvoon nuorisoasuntojen puheenjohtajana 2002–2008, Porvoon asuntosäätiön varapuheenjohtajana 2004–2008 ja Porvoon kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnan ja -jaoston jäsenenä 2001–2008. Vantaan kaupunginvaltuutettuna Saramo on ollut vuodesta 2009 lähtien, Vantaan Vapaa-ajan ja asukaspalveluiden lautakunnassa hän oli 2009–2012.

Saramo valittiin vuoden 2019 puoluekokouksessa vasemmistoliiton 1. varapuheenjohtajaksi. Vasemmistonuorten puheenjohtaja Saramo oli vuosina 2005–2009. Euroopan vasemmistopuolueen hallituksen jäsenenä Saramo toimi 2009–2016.

Saramo työskenteli Vasemmistoliiton poliittisena sihteerinä marraskuusta 2009 joulukuuhun 2016, Paavo Arhinmäen erityisavustajana opetus- ja kulttuuriministeriössä heinäkuusta 2011 huhtikuuhun 2014 sekä europarlamentaarikko Merja Kyllösen avustajana lokakuusta 2014 joulukuuhun 2016.

Hän oli Nuorisoasuntoliiton hallituksen jäsen 2005–2010, Veikkauksen hallituksen jäsen 2012–2015 ja Kevan valtuuskunnan jäsen 2017-2020.

Oikeudenmukaista globalisaatiota kannattavan ATTAC:in hallituksessa Jussi Saramo oli vuosina 2006–2010, joista puheenjohtajana 2009–2010.

Salibandyvalmentajana 

Saramo toimi kaudella 2005–2006 Porvoon Salibandyseuran naisten liigajoukkueen valmentajana valmennettuaan sitä ennen useita juniorijoukkueita.

Lähteet 

Nykyiset kansanedustajat
Vasemmistoliiton poliitikot
Vantaan kaupunginvaltuutetut
Porvoon kaupunginvaltuutetut
Vasemmistonuorten puheenjohtajat
Suomen opetusministerit
Erityisavustajat
Uudenmaan vaalipiiri
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Sinfonia nro 41 (Mozart)

Sinfonia nro 41 C-duuri (KV 551), lisänimeltään Jupiter, on Wolfgang Amadeus Mozartin viimeinen sinfonia. Teos on sävelletty muutamien viikkojen aikana kesällä 1788, ja se valmistui 10. elokuuta. Samana kesänä Mozart sävelsi myös sinfoniat nro 39 ja 40. Teosta ei ilmeisesti esitetty Mozartin elinaikana. Lisänimi Jupiter ei ole Mozartin antama, vaan on mahdollisesti impressaari Johann Peter Salomonin sinfonian varhaisiin pianosovituksiin lisäämä alaotsikko.

Osat 

Ensimmäiselle osalle on tyypillistä trumpetin ja patarumpujen huomiota herättävä käyttö. Toinen osa Andante cantabile on syvämietteinen ja sitä seuraavassa menuetissa on kontrapunktista kehittelyä. Finaali alkaa yksinkertaisella neljän sävelen motiivilla, jota Mozart itse käytti useita kertoja aikaisemminkin. Sonaattimuotoisessa osassa on useita fuugajaksoja, ja se kehittyy ideoiltaan runsaaksi ja yhdeksi musiikinhistorian monimutkaisimmista sävellyksistä. Finaali päättyy koodan viisiääniseen fuugaan.   

Osat muodostavat tyypillisen klassisen sinfonian rakenteen:
Allegro vivace
Andante cantabile
Menuetto. Allegretto - Trio
Molto allegro 

Finaalin pääteema: 

   
41
1780-luvun musiikkiteokset
Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta

Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta (JYY) on Jyväskylän yliopiston opiskelijoiden muodostama ylioppilaskunta. Sillä on noin 12 000 jäsentä.

Ylioppilaskunnalla on merkittävä omaisuusmassa. JYY omistaa mm. Kortepohjan ylioppilaskylän, Jyväskylän JYY-asunnot Oy:n, ravintola Rentukan, lounasravintola Ilokiven ja on osakkaana Jyväskylän alueen Semma-ravintolaketjussa. Lisäksi JYYn edustajia istuu Keski-Suomen opiskelija-asuntosäätiön hallituksessa. JYY julkaisee Jyväskylän Ylioppilaslehteä. 

JYY-konsernin liikevaihto oli vuonna 2018 noin 11 miljoonaa euroa ja taseen loppusumma noin 77 miljoonaa euroa. Ylioppilaskuntakonsernilla on 44 työntekijää.

Vuonna 2022 ylioppilaskunnan puheenjohtaja on Elma Hyöky  ja hallituksen puheenjohtajana toimii Aija Hokkanen. Toiminnanjohtaja on Minna Oinas, ja JYY-konsernin toimitusjohtajana työskentelee Timo Lahtinen.

Historia 
JYY perustettiin Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun ylioppilaskunnaksi (JKKY) vuonna 1934. Ensimmäiset vuodet JKKY oli aatteellisesti hyvin yhtenäinen isänmaallishenkinen yhteisö. Sodan jälkeen JKKY toimi tuloksekkaasti tehtävässään opiskelijoiden edunvalvojana, kun se kokosi kurssikirjaston, perusti terveydenhoitorahaston ja avasi oman terveydenhoitoaseman. Ylioppilaskunta myös rakennutti vuonna 1955 valmistuneen Jyväskylän uimahallin, joka toimii edelleen. Uimahallin suunnitellut Alvar Aalto piirsi myös ylioppilastalon, joka otettiin käyttöön vuonna 1965.

Kun korkeakoulusta tuli vuonna 1966 Jyväskylän yliopisto, muuttui myös ylioppilaskunnan nimi nykyiseen muotoonsa. Muutoksen myötä opiskelijamäärät kasvoivat voimakkaasti, minkä seurauksena ylioppilaskunnan toiminta ja hallinto kokivat muutoksia. Ylioppilaskunta politisoitui ja suuntautui myös yhteiskunnallisiin teemoihin. Edunvalvonnan puolella JYY ja muut opiskelijajärjestöt ajoivat opiskelijoiden pääsyä mukaan yliopistojen hallintoon. Ylioppilaskunnan pitkään suunnittelema asuntolahanke toteutui, kun Kortepohjan ylioppilaskylän ensimmäinen rakennus valmistui vuonna 1968. Epäpoliittiset ryhmät valtasivat alaa ylioppilaskunnassa 1980-luvulta lähtien. Vuosituhannen loppua leimasi ylioppilaskunnassa saavutettujen etujen puolustaminen.

Ylioppilaskunnan ja ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajat 
Ylioppilaskunnan puheenjohtaja vastaa ylioppilaskunnan päätöksenteosta, valvoo sääntöjen ja määräysten noudattamista sekä puheenjohtaa ylioppilaskunnan edustajistoa. Hallituksen puheenjohtaja johtaa päivittäisestä työskentelystä vastaavaa hallitusta, ja edustaa ylioppilaskuntaa sidosryhmien sekä muiden ulkoisten toimijoiden suuntaan yhteistyössä hallituksen ja toiminnanjohtajan kanssa.

 2021 Aleksi Murtojärvi, Petri Laaksonen
 2020 Nella Heikinmäki, Ira Vainikainen
 2019 Sonja Karppinen, Topias Peltonen
 2018 Bella Forsgrén, Aapeli Tourunen
 2017 Eyüp Yilmaz, Teemu Vasama
 2016 Maj Rasilainen, Lasse Heikkilä
 2015 Taimo Halme, Selma Vidgren

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta
 Kortepohjan ylioppilaskylä
 Jyväskylän ylioppilaslehti Jylkkäri
 Ylioppilastalo Ilokivi

Ylioppilaskunta
Ylioppilaskunnat
Suomen opiskelija-asunnot
Anywhere but Home

Anywhere but Home on rockyhtye Evanescencen CD/DVD-julkaisu. Sen julkaisi vuonna 2004 WindUp Records. Anywhere but Home -DVD sisältää taltioinnin Evanescencen konsertista Pariisissa toukokuulta 2004 sekä musiikkivideoita ja muuta videomateriaalia. CD sisältää saman konsertin sekä studioversion Fallen-albumilta poisjääneestä kappaleesta ”Missing”, joka julkaistiin Euroopassa myös radiosinglenä.

__notoc__

Sisältö

DVD
Konsertti
 Haunted
 Going Under
 Taking Over Me
 Everybody's Fool
 Thoughtless (Korn-cover)
 My Last Breath
 Farther Away
 Breathe No More
 My Immortal
 Bring Me to Life
 Tourniquet
 Imaginary
 Whisper

Musiikkivideot
 Bring Me to Life
 Going Under
 My Immortal
 Everybody's Fool

Behind the Scenes -osio
 dokumenttimateriaalia
 haastatteluja

Muuta
 piilotettu Bring Me to Life -esitys, löytyy siirtämällä kursori alimpaan valikkokohtaan ("Behind the Scenes") ja painamalla kahdesti vasemmalle
 kappale "Missing"

CD
 
 
 
 
  (Korn-cover)

Kokoonpano 
 Amy Lee – laulu, piano
 Terry Balsamo – kitara
 Will Boyd – basso
 Rocky Gray – rummut
 John LeCompt – kitara, laulu kappaleessa "Bring Me to Life"

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2004 konserttitallenteet 
Evanescencen albumit
Musiikki-DVD:t
Kytäjä Golf

Kytäjän golfkenttä on Hyvinkäällä Kytäjän kylässä Kytäjärven rannalla sijaitseva laaja golfkenttä. Kentällä on kaksi 18 reiän rataa. Kentän on suunnitellut kanadalainen arkkitehti  Thomas McBroom. Täten kentät ovat pohjoisamerikkalaistyylisiä.

Kytäjän kentät ovat näyttäviä, voimakkaasti muotoiltuja, ja niiden väylät ovat leveitä. Kytäjän kentät kuuluvat niihin harvoihin suomalaisiin kenttiin, jossa bunkkeri-hiekka on valkoista. Ensimmäinen kenttä on ns. "South East" -kenttä. Toinen on elokuussa 2004 avattu "North West"  -kenttä.

Klubirakennuksen, pinta-alaltaan noin 1 500 m², on suunnitellut arkkitehtitoimisto Pääsky ja Siistonen Oy. Sisustuksen on suunnitellut arkkitehti Eeva Kokkonen.

Aiheesta muualla
Kytäjä Golf

Kytäjä
Hyvinkään urheilu
Suomen golfkentät
Scotland Yard

Scotland Yard (virallisesti New Scotland Yard) on  Suur-Lontoon poliisitoimen (Metropolitan Police Service) päämaja. Suur-Lontoon poliisitoimi on vastuussa suurimman osan Lontoon lainvalvonnasta.

Nimitys juontuu Suur-Lontoon poliisitoimen alkuperäisen päämajan sijainnista Whitehallissa, jossa sillä oli takaovi Great Scotland Yard -nimisellä kadulla. Scotland Yardin puoleisesta sisäänkäynnistä tuli poliisiaseman julkinen sisäänkäynti ja ajan myötä kadusta ja Suur-Lontoon poliisitoimesta tulivat synonyymisiä.

The New York Times kirjoitti vuonna 1964, että juuri niin kuin Wall Street antoi nimensä New Yorkin rahoituslaitosten keskittymälle, niin myös Scotland Yard antoi nimensä poliisitoiminnalle Lontoossa.

Poliisitoimi muutti Great Scotland Yardilta vuonna 1890 ja uudelle päämajalle annettiin nimi New Scotland Yard. Nykyinen New Scotland Yard sijaitsee Broadwayn kadulla Victorian kaupunginosassa ja on ollut Suur-Lontoon poliisitoimen päämaja vuodesta 1967 lähtien. Vuonna 2013 julkaistiin, että poliisitoimi tulee muuttamaan pienempään rakennukseen Victoria Embankmentiin vuonna 2015. Uuden päämajan nimeksi tulee Scotland Yard.

Historia 

Suur-Lontoon poliisitoimen perusti Sir Robert Peel vuonna 1829.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Metropolitan Police Branches  
 

Yhdistyneen kuningaskunnan poliisitoimi
Sotilaskotiyhdistys

Sotilaskotijärjestön tarkoitus on toimia maanpuolustushenkeä ja -valmiutta edistävänä maanpuolustusjärjestönä. Järjestö huolehtii varusmiesten ja reservin kertausharjoituksissa olevien, sotilaskotiyhdistysten jäsenten ja henkilöstön hyvinvoinnista. Sotilaskotihenkilöstöä osallistuu muun muassa Puolustusvoimien valtakunnallisen lippujuhlapäiväparaatin maanpuolustusjärjestöjen kulkueen lippulinnaan.

Vuonna 2017 sotilaskotijärjestöön kuului 4 848 vapaaehtoista sotilaskotisisarta ja toimenhaltijoita 184. Vapaaehtoistyötä tehtiin kaikkiaan 187 864 tuntia. 

Sotilaskotitoiminta Suomessa alkoi vuonna 1918 Saksasta koulutuksesta palanneiden jääkärien aloitteesta ja Suomen ensimmäisen sotilaskodin avasi Helsingin NMKY 15. huhtikuuta 1918.

Sotilaskotiyhdistykset Suomessa 

Sotilaskotityötä voi tehdä jokainen 16 vuotta täyttänyt Suomen kansalainen, jonka jokin sotilaskotiyhdistys hyväksyy jäsenekseen. Liiton arvot ovat vapaaehtoisuus, osaaminen ja itsensä kehittäminen sekä luotettavuus, iloisuus ja palvelualttius.

Sota-aikana rintamalla sotilaita palveli yli 1 000 sotilaskotia, joissa työskenteli yli 3 000 sotilaskotisisarta. Lisäksi kotirintamalla toimivat sotilaskotiyhdistykset ja sotilaskotiliitto lähettivät niin sanottuja tuntemattoman sotilaan paketteja rintamalle useita satojatuhansia kappaleita. 

Sotilaskotityöntekijää kutsutaan sotilaskotihenkilöstön kesken usein edelleen sisareksi.

Katso myös 
Sotilaskotiliitto
Rannikkosotilaskoti
Sotilaskoti

Aiheesta muualla 
http://www.sotilaskotiliitto.fi

Suomalaiset maanpuolustusjärjestöt
Rocka Rolla

Rocka Rolla on englantilaisen heavy metal -yhtye Judas Priestin esikoisalbumi, ja se julkaistiin vuonna 1974. Albumin tuotti Rodger Bain, joka tunnetaan mm. Black Sabbathin kolmen ensimmäisen albumin tuottajana. Yhtye oli pettynyt albumin soundeihin, ja heidän mukaansa tuottajalla oli liikaa valtaa kappaleita valittaessa. Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1987 eri kannella. Syyksi epäillään alkuperäisen kannen ja Coca-Cola-yhtiön tunnuksen samankaltaisuutta. Kappale "Caviar And Meths" oli alun perin 14-minuuttinen, mutta sitä lyhennettiin aikarajoitusten vuoksi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Rob Halford – laulu
 K.K. Downing – kitarat
 Glenn Tipton – kitarat
 Ian Hill – basso
 John Hinch – rummut

Aiheesta muualla
Judas Priest Info Pages , tietoa albumin synnystä 

Vuoden 1974 esikoisalbumit 
Judas Priestin albumit
Kokonaisveroaste

Kokonaisveroaste eli bruttoveroaste (lyhyesti veroaste) on kansantalouden tunnusluku, joka mittaa julkisyhteisöjen keräämien verojen ja veronluonteisten pakollisten maksujen suhdetta bruttokansantuotteeseen.

Suomen veroaste oli 44,1 prosenttia vuonna 2016. Suomen kokonaisveroaste on laskenut 1995–2010 3,5 prosenttiyksikköä ja 2000–2010 5,1 prosenttiyksikköä.

Vuonna 2010 kokonaisveroaste Suomessa oli EU-maiden kuudenneksi korkein. Mukaan lukien sosiaaliturvamaksut Suomen kokonaisveroaste oli tuolloin 42,1 %. Korkein kokonaisveroaste, sosiaaliturvamaksut mukaan lukien, oli Tanskassa 47,6 %. Matalin kokonaisveroaste oli Latviassa 27,1 %. EU-maiden keskiarvo oli 35,6 %.

Katso myös 
 Nettoveroaste

Lähteet 

Taloustieteen käsitteet
Verotus
Argentiinan lippu

Argentiinan lippu on Argentiinan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Lippu on otettu käyttöön vuonna 1812. Se on kolmiraitainen ja muodostuu kolmesta tasalevyisestä vaakaraidasta. Raidoista ylin ja alin ovat vaaleansinisiä ja keskimmäinen on valkoinen. Lipun keskelle lisättiin 1818 keltainen ”Toukokuun aurinko” (esp. Sol de Mayo).

Lippua, jossa on aurinkosymboli keskellä, kutsutaan viralliseksi seremonialipuksi (esp. Bandera Oficial de Ceremonia). Lippu ilman aurinkoa on koristelippu (esp. Bandera de Ornato). Kumpaakin versiota pidetään Argentiinan kansallislippuna.

Virallinen kuvaus

Muoto ja koko
Vuodesta 1978 lipun viralliset mittasuhteet ovat 9:14 ja sen virallinen koko on 0,9 kertaa 1,4 metriä. Lipun raitojen korkeus on 30 cm.

Värit
Lipun väreistä käydään keskustelua, sillä lipun värejä ei ole määritelty virallisesti. Espanjan kielen sanaa celeste käytetään kuvaamaan lipun vaaleansinisten raitojen väriä. Pantone määrittelee tämän värin N21-01, joka vastaa RGB-väriä 155, 196, 226.

Aurinkosymboli
Lipun aurinkosymboli on kopio ensimmäisessä argentiinalaisessa kolikossa (vuodelta 1813) olevasta kaiverruksesta.

Vuonna 1978 auringon väriksi määriteltiin kullankeltainen (amarillo oro). Auringon sisähalkaisijaksi määriteltiin 10 cm ja ulkohalkaisijaksi 25 cm (auringon halkaisija on  valkoisen raidan korkeudesta ja auringon ”naama” on  auringon korkeudesta).

Auringossa on 32 sädettä, joista 16 on suoria ja 16 aaltoilevia.

Lipun symboliikka

Yleisin selitys lipun väreille on, että sininen kuvaa taivasta, valkoinen pilviä ja keltainen aurinkoa. Toisen selityksen mukaan sininen kuvaa Río de la Plata-jokea ja valkoinen hopeaa (Argentiinan nimi on johdettu latinan sanasta argentum, joka tarkoittaa hopeaa). Muita selityksiä on, että värit on valittu Bourbon-suvun tai Neitsyt Marian vaatteiden väreistä.

Provinssien liput

Catamarcan ja Rio Negron provinsseilla ei ole lippua.

Katso myös
 Luettelo valtioiden historiallisista lipuista

Aiheesta muualla
 Lisätietoja Argentiinan lipusta. 

Lippu
Valtioiden liput
Työväen Akatemia

Työväen Akatemia on vuonna 1924 perustettu Kauniaisissa toimiva yli 300-paikkainen kansanopisto. Opetus painottuu yhteiskuntatieteellisiin, humanistisiin, käyttäytymistieteellisiin ja kulttuurisiin aineisiin sekä kieliin korkeakoulutasolla. Opintojen kautta voi pyrkiä korkeakouluun ja monet opintokokonaisuudet vastaavat oppiaineiden yliopistotason perusopintoja. Akatemia tekeekin tiivistä yhteistyötä avoimen yliopiston kanssa.

Kansanopistolla on tiiviit kansainväliset suhteet Eurooppaan. Opisto on myös mukana humanistisen ammattikorkeakoulun (HUMAK) toiminnassa.

Opetusohjelma
Opiston kasvatusohjelma pohjautuu demokratian, tasa-arvon sekä opetuksen tieteenomaisuuden periaatteisiin. Opistossa annetaan opetusta seuraavissa opetusohjelmissa:
 draamakasvatus
 historia
 kasvatustiede
 kauppatiede
 kehitysmaatutkimus
 kirjoittaminen
 kulttuurihistoria
 näyttelijäntaide
 oikeustiede
 poliittinen historia
 psykologia
 sosiologia
 teatteritaiteen tuntemus
 valtio-oppi
 yleinen kirjallisuustiede

Historiaa
Opiston perustivat vuonna 1924 Väinö Voionmaa ja joukko muita akateemisesti koulutettuja sosialidemokraatteja. Voionmaa toimi akatemian esimiehenä eli johtokunnan puheenjohtajana 1933–1947. Työväen Akatemian suunnittelu alkoi 1921 ja suunnitelmien toteuttamiseksi perustettiin kannatusyhditys, jossa merkittävä osa oli Työväen Sivistysliitolla. Esikuvina olivat englantilaiset ja ruotsalaiset kansankorkeakoulut. Työläisnuorisolle haluttiin isänmaallis-kristillisten, talonpoikaisten kansanopistojen vastapainoksi tarkoitettu oppilaitos. Tiloja haettiin pääkaupunkiseudun tuntumasta, mutta ostoyritykset kariutuivat usein poliittisista syistä, kun myyjille selvisi, että ostajat olivat sosialisteja. Ehdolla oli mm. Tuusulan Vanhankylän kartano, Tuusulan reservikasarmi, Kytäjän kartano Hyvinkäällä, vapaaherra Willy von Bonsdorffin huvila Pukinmäen pysäkin lähellä, Viikin kartano ja Kellokosken kartano Mäntsälässä.

Lopuksi kannatusyhdistys sai ostettua Kauniaisista Villa Pelanderin rakennusmestari Koskivirralta, joka oli ostanut sen Pelanderin perikunnalta sijoitusmielessä. Kauppahinta oli 510 000 markkaa, eli noin 170 000 euroa. Suurehko summa järjestyi osakepääoman, kansanopistojen valtionavun sekä tupakkatehdas Rettigin 200 000 markan lahjoituksen avulla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Työväen Akatemian verkkosivut
 Lauri Haarla : Työväen Akatemia. Eräitä vaikutelmia, Suomen Kuvalehti, 05.11.1927, nro 45, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen kansanopistot
Kauniaisten oppilaitokset
Kauniaisten rakennukset ja rakennelmat
Državna himna Bosne i Hercegovine

Državna himna Bosne i Hercegovine () on Bosnia ja Hertsegovinan kansallislaulu. Hymni tunnetaan myös alkuperäisellä nimellää Intermeco ("Välisoitto"). Se hyväksyttiin käyttöön 10. helmikuuta 1998, yhdessä tasavallan uuden lipun kanssa. Intermeco korvasi vanhemman Jedna i Jedinan, jota arvosteltiin siitä, että se ei ota huomioon monikansallisen maan serbi- ja kroaattivähemmistöjä. Laulun on säveltänyt Dušan Šestić. 

Laululla ei ole virallisia sanoja. Helmikuussa 2009 Bosnia-Hertsegovinan parlamentin asettama komissio hyväksyi laulun säveltäjän Dušan Šestićin ja Benjamin Isovicin laatimat bosniankieliset sanat. Näitä ei ole kuitenkaan hyväksytty maan hallituksessa eikä parlamentissa, joten niillä ei vielä ole virallista asemaa.

Laulun sanat bosniaksi

Ti si svjetlost duše

Vječne vatre plam

Majko naša zemljo Bosno

Tebi pripadam

U srcu su tvoje

Rijeke, planine

Plavo more

Bosne i Hercegovine

Ponosna i slavna

Zemljo predaka

Živjećeš u srcu našem

Dov'jeka

Pokoljenja tvoja

Kazuju jedno:

Mi idemo u budućnost

Zajedno !

Aiheesta muualla 

 Intermeco MP3-tiedostona 

Kansallislaulut
Bosnia ja Hertsegovinan musiikki
Teatterikuoppa

Teatterikuoppa on Oulun Haukiputaalla oleva teatterin ja muun esiintyvän taiteen kulttuuritalo. Siellä näytellään vuosittain kymmeniä näytelmiä ja järjestetään muun muassa Haukiputaan operettiviikot. Oulu-opiston ylläpitämä teatteritalo valmistui vuonna 2003 ja sen saliin mahtuu runsaat 200 katsojaa. Siellä esiintyy muun muassa Nurkkanäyttämö, Myllyteatteri ja Cappas-teatteri Kiimingistä. Muusikot käyttävät taloa sekä esiintymis- että harjoittelupaikkana ja talossa järjestetään myös muuta kulttuuritarjontaa. Talon aulassa on vaihtuva taidenäyttelytila. Teatterikuoppa on myös usein vierailevien esiintyjien näytöspaikka.

Lähteet 

Oulun teatterit
Haukipudas
Jukka Keitele

Jukka Keitele (s. 18. huhtikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka toimi pankkiirina ja investointikonsulttina 1980-luvulla.  Hänen isänsä oli ammattiyhdistysjohtaja, Suomen Merimies-Unionin puheenjohtaja Olavi Keitele.

Keitele perusti yhdessä Lauttasaaren lukiosta kirjoittaneiden kavereidensa kanssa  vuonna 1982 Econinvestin, joka lähti mukaan nousemassa olleille osakemarkkinoille. Yritys meni parin vuoden kuluttua konkurssiin, mutta Keitele oli savustettu ennen selvitystilaa ulos yrityksestä. Keitele perusti tämän jälkeen yhdessä Econinvestistä lähteneen Lauri Tommilan kanssa 1983 pankkiiriliike Keitele & Tommila Oy:n. Yritys oli noteerattuna Helsingin Pörssin meklarilistalla ja myöhemmin OTC-listalla. Yritys ajoi toimintansa alas 1989–1990, ja se haettiin konkurssiin 18. lokakuuta 1990.

Keiteleestä tuli uuden kasinotalouden symboli. Keitele herätti huomiota erittäin huolitellulla ja konservatiivisella, itseään vanhemman oloisella vaatetuksellaan.

Oltuaan jo vuodesta 1985 Uuden Suomen kolumnistina Keitele siirtyi 1989 kokonaan toimittajan ammattiin freelancerina. Koulutuksensa (hum. kand. 1984) perusteella hänen erikoisalansa ovat historia, talous ja sosiologia.

Julkaisut

Lähteet 
 Pörssitieto.fi

Viitteet

Aiheesta muualla 
 City-lehden haastattelu 10/2000
 Yle Arkivet: Intervju med Jukka Keitele 1993
 Ylen Elävä arkisto: Heidi Hautala kohtaa Jukka Keiteleen

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Madison Square Garden

Madison Square Garden, lyhennetään usein MSG, on ollut nimenä neljällä areenalla New Yorkissa. Kaksi ensimmäistä sijaitsivat Madison Squarella, josta areena on saanut nimensä. Sitten rakennettiin uusi yli 20 000-paikkainen areena osoitteeseen 50th Street ja 8th Avenue, ja nykyinen areena sijaitsee 7th Avenuella. Jotkut kutsuvat nykyistä areenaa sen mainoslauseella: ”Maailman kuuluisin areena”.

Nykyisin areenalla järjestetään noin 320 tapahtumaa vuodessa. Näihin lukeutuvat muun muassa kaikki jääkiekkojoukkue New York Rangersin sekä koripallojoukkue New York Knicksin kotipelit, sekä WWE-turnauksia ja nyrkkeilyotteluita. Madison Square Garden oli vuonna 2015 maailman neljänneksi suosituin areena tapahtumien yhteenlasketulla lipunmyynnillä mitattuna ja suosituin Yhdysvalloissa.

Vuodesta 2017 lähtien Madison Square Garden on ollut ainoa NHL- tai NBA-areena, jota ei ole nimetty sponsorin mukaan.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

 Madison Square Gardenin verkkosivu

New Yorkin osavaltion jäähallit
Manhattanin rakennukset ja rakennelmat
Midtown (Manhattan)
New York Knicks
New York Rangers
Seulonnan keskeiset artikkelit
Zenica

Zenica on Bosnia ja Hertsegovinan neljänneksi suurin kaupunki. Maan keskellä, 70 kilometriä Sarajevon pohjoispuolella, sijaitsevan kaupungin läpi virtaa Bosnajoki.

Vuonna 2013 Zenican kunnassa oli noin 115 000 asukasta, joista sen keskustaajamassa asui vajaat 74 000.

Jugoslavian aikana kaupunki tunnettiin terästeollisuudestaan. Sinne rakennettiin lähiöitä kaivosteollisuuden työntekijöille. Sosialistiajan kolhon arkkitehtuurin kerrostumien alla piilee vanha kaupunki, jossa on niin moskeijoita, katolisia ja ortodoksikirkkoja kuin synagogakin.

Zenican terästeollisuus on edelleen yksi kaupungin suurimmista työllistäjistä. Terästeollisuus on kuitenkin aiheuttanut paikallisesti pahat ilmansaasteet, ja sen seurauksena siitä on tullut yksi Euroopan pahiten saastuneista kaupungeista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit
Ace of Spades

Ace of Spades on brittiläisen heavy metal -yhtye Motörheadin vuonna 1980 ilmestynyt neljäs studioalbumi. Levy lasketaan yhdeksi heavymusiikin merkittävimmistä virstanpylväistä, koska sillä Motörheadin heavy metalin, rockin ja bluesin sekoitukseen perustuva tyyli oli kehittynyt huippuunsa. Motörheadin ilmaisua juuri sellaisena, kuin se tällä levyllä ilmenee, pidetään yleisesti speed ja thrash metal -tyylilajien esimuotona. Levyn nimikappaleesta tuli levyn ilmestyttyä menestys, ja se on edelleen Motörheadin tunnetuimpia ja suosituimpia kappaleita. Levyllä soittaa Motörheadin klassinen Lemmy Kilmisterin, Phil "Philthy Animal" Taylorin ja "Fast" Eddie Clarken muodostama kokoonpano.

Nauhoitus ja julkaisu 
Levy äänitettiin elokuussa ja syyskuussa 1980 Jacksonin studioilla Rickmansworthissa tuottaja Vic Mailen kanssa. Ennen albumin julkaisua ja tulevaa kiertuetta julkaistiin single "Ace of Spades" 27. lokakuuta 1980 ja marraskuun alussa se oli sijalla #15. Albumi julkaistiin 8. marraskuuta 1980 ja sijoittui sijalle #4 Britannian albumilistalla, joten levy-yhtiö Bronze painoi albumista heti kultaisen, rajoitetun painomäärän, vinyylin. Albumin kansikuva otettiin louhoksella Barnetissa.

28. tammikuuta 2003, Silverline julkaisi albumista DVD-Audio-version. Albumin teosta on myös tehty dokumentti (osa Classic Albums sarjaa), joka julkaistiin DVD:llä 28. maaliskuuta 2005 yhtiöstä Eagle Vision. Dokumentti sisältää Lemmyn, Phil Taylorin ja Eddie Clarken haastattelut.

Vaikutus 
Ace of Spades on yksi Motörheadin parhaista albumeista ja useat pitävät sitä parhaana. Siitä on tullut monien yhtyeiden ja albumeiden vaikuttaja, klassikko. Vaikka yhtye kutsuukin omaa musiikkiaan samanlaiseksi rock 'n rolliksi kuin Eric Claptonin ja Jimi Hendrixin musiikki, albumia ja varsinkin sen nimikappaletta on pidetty suurena vaikuttajana etenkin thrash metallin synnylle. Albumi on listattu kirjassa 1001 Albums You Must Hear Before You Die. Albumin nimikappale sijoittuu VH1:n laatimassa luettelossa kaikkien aikojen parhaista metallikappaleista sijalle 10.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Uusintapainoksen lisäkappaleet
 
 
 

Kaksi viimeistä kappaletta ovat alun perin ilmestyneet yhdessä Girlschoolin kanssa tehdyllä St. Valentine's Day Massacre EP:llä.

Kokoonpano
 Lemmy Kilmister – basso, laulu
 "Fast" Eddie Clarke – kitara
 Phil "Philty Animal" Taylor – rummut

Lähteet 

Vuoden 1980 albumit
Motörheadin albumit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Châlons-en-Champagne

Châlons-en-Champagne on kaupunki Ranskassa Champagne-Ardennen alueella. Kaupungin entinen nimi Châlons-sur-Marne muutettiin virallisesti nykyiseen muotoonsa vuonna 1998.  

Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 46 184 asukasta. Kaupunki oli Marnen departementin ja Champagne-Ardennen suuralueen pääkaupunki ennen alueuudistusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Châlons-en-Champagnen viralliset verkkosivut  

Ranskan kaupungit
Marnen kunnat
Jihlava

Jihlava  () on kaupunki Tšekissä. Jihlava-joen () rannalla sijaitseva kaupunki on Vysočinan läänin keskus. Jihlavassa asui vuoden 2020 arvion mukaan 51 216 asukasta.

Kaupunki sijaitsee Määrin ja Böömin historiallisella rajalla. Kaupungin historia onkin useiden eri vallanpitäjien värittämä: eri aikakausina kaupunkia ovat pitäneet vallassaan niin Ruotsi, Baijeri, Preussi kuin Saksakin.

1200-luvulla Jihlavassa kaivettiin hopeaa. Se on Tšekin vanhin kaivoskaupunki. 1600-luvulle tultaessa kangaskauppa oli noussut tärkeäksi elinkeinoksi. 1800-luvulla kaupunkiin perustettiin tupakkatehdas ja myöhemmin Jihlavaan kehittyi ajoneuvoteollisuutta.

Vuoteen 1945 Jihlava oli Tšekkoslovakian toiseksi suurin saksankielisen väestön keskittymä. Muutamia viikkoja ennen toisen maailmansodan loppua kaupungin saksalaisväestö karkotettiin ja arvioiden mukaan satoja ihmisiä kuoli häädön yhteydessä.

Kaupunki tunnetaan myös itävaltalaisen säveltäjä Gustav Mahlerin lapsuuden kotikaupunkina. Mahlerin vanhemmat ja sisarukset on haudattu kaupungin juutalaiselle hautausmaalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jihlavan viralliset verkkosivut   

Tšekin kaupungit
Wolfram von Eschenbach

Wolfram von Eschenbachia (1160/80–1220) pidetään yhtenä suurimmista keskiaikaisista saksalaista runonlaulajista. Hän jätti jälkeensä useita tunnettuja, "kertomuksellisia runoja", joista tunnetuin on Parzival (nyk. Parsifal), joka perustuu Chrétien de Troyes’n Le conte del Graal -nimiseen teokseen ja ehkä myös toiseen, tuntemattomaan, lähteeseen. Sen pohjalta on muun muassa Richard Wagner säveltänyt samannimisen oopperan. Eschenbach kuului köyhtyneeseen baijerilaiseen ritarisukuun.

Von Eschenbachin elämästä tiedetään kovin vähän. Edes syntymäpaikkaa ei tiedetä. Hänen epäillään olleen baijerilaisen, sillä hän mainitsee Parsifalissa wir Beier, 'me baijerilaiset'. Lisäksi hän mainitsee olevansa lukutaidoton, jota nykyaikana ei uskota, vaikka se ei liene ollut mahdotonta. Häntä pidettiin jo keskiajalla suurena mestarina.

Eschenbachin teosten aiheet ovat peräisin keskiaikaisesta ranskalaisesta ritarirunoudesta, mutta hän käsitteli aiheita vapaasti. Keskeneräisiksi jäivät hänen Parzivalin lisäksi kirjoittamat muut eeppiset teokset, ranskalaisen sankarirunoelman La bataille d’Aliscansin mukaelma, joka on kertomus Orangen maakreivistä Willehalmista, ja rakkaustarina Titurel. Lisäksi hän kirjoitti rakkauslauluja, joista tunnettuja ovat päivälaulut.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 http://runotietokanta.kaupunginkirjasto.lahti.fi/fi-FI/PoemList.aspx?AuthorID=c4941eff-54e9-45f2-9163-20091f6baf80
 http://www.arthis.jyu.fi/kirjallisuushistoria/index.php/10_keskiaika/3_miehuus_ja_ritarit/keskiaika_1304.htm 
 http://www.aikakone.org/leena/camelot.htm

Saksalaiset runoilijat
Olivier Panis

Olivier Panis (s. 2. syyskuuta 1966) on ranskalainen autourheilija. Hän saavutti Formula 1 -sarjassa yhden voiton. 

Panis nousi F1:een voitettuaan 1993 FIA:n F3000-sarjan. Hänen managerinsa osti paikan Ligierillä, joka ei enää tuolloin ollut sarjan kärkipään autoja. Panis ajoi toiseksi Saksan GP:ssä 1994 ja Australiassa 1995. Portugalin GP:ssä 1994 hänet hylättiin. Monacon Grand Prix'ssä 1996 Panis nousi 14. lähtöruudusta voittajaksi kärkikuljettajien keskeytysten ansiosta. Voitto jäi Panisin ainoaksi.

Panis ajoi vuoden 1997 Kanadan GP:ssä päin betoniseinää Prost-autollaan. Hän pääsi ajamaan tallissa vielä kauden kolmessa viimeisessä kisassa, mutta kaudet 1998 ja 1999 sujuivat niin Panisilta kuin koko tallilta heikosti. Panisin manageri kuoli 1999 ja tilalle tuli suomalainen Keke Rosberg. Rosbergin manageroimana Panis sai paikan McLarenin testikuljettajana kaudelle 2000. McLarenilla Panis todisti nopeutensa olevan tallella ja palasi F1-sarjaan 2001, mutta tällä kertaa BARille, jossa hän ajoi keskinkertaisella menestyksellä kaudet 2001–2002.

Kaudella 2003 Panis siirtyi Toyotalle Mika Salon tilalle, mutta tilanne ei parantunut. Kausi 2004 oli Panisin viimeinen, ja hänen viimeiseksi kisakseen jäi Japanin GP. Formula 1 -sarjassa ei ollut nyt mukana yhtään ranskalaista ensimmäistä kertaa sitten 1960-luvun. F1-uransa päätyttyä Panis on ajanut testejä Toyotan F1 -tallille ja auttanut F1-auton kehitystyössä.

Panis on yksi niistä harvoista kuljettajista, jotka ovat saaneet ensimmäiset pisteensä palkintopallisijoituksella. Muita kuljettajia ovat muun muassa Jacques Villeneuve, Lewis Hamilton ja Kevin Magnussen.

Syyskuussa 2006 Panis ilmoitti jättävänsä Formula ykköset ja testaamisen ja siirtyvänsä kisakuljettajaksi johonkin muuhun sarjaan. Sittemmin hän on ajanut Le Mans Series -sarjassa.

Olivier Panista on myös sanottu "Jean Alesin seuraajaksi", koska Panisin tavoin myös Jean Alesi on ranskalainen ja hänkin saavutti vain yhden GP-voiton F1-luokassa. Molemmille kujettajille on yhteistä kansallisuuden lisäksi se, että kummatkin ajoivat F1-urallaan nelinkertaisen F1-maailmanmestarin ranskalaisen Alain Prostin perustamassa Prost Grand Prix -tallissa, Panis vuosina 1997–1999 ja Alesi vuosina 2000–2001.

Olivier Panisin poika Aurélien Panis on myös autourheilija.

Formula 1 -tulokset

Lähteet 
 http://en.espnf1.com/bar/motorsport/driver/1168.html

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Milonoff

Juho Milonoff (s. 26. helmikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän johtaa KOM-teatteria.

Milonoff valmistui Teatterikorkeakoulusta 1998. Hän on näytellyt teatterissa, radiossa, elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Milonoffilla on identtinen kaksosveli Tuomas sekä veljet Eero ja Aleksi Milonoff. Heidän isänsä on ohjaaja ja näyttelijä Pekka Milonoff, joka oli aiemmin KOM-teatterin johtajana. Juho Milonoff on naimisissa näyttelijä Vilma Melasniemen kanssa ja heillä on kaksi lasta. Tytär Aamu on myös näyttelijä.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Suomen venäläiset
Elävät henkilöt
Hypermarketti

Hypermarketti on yleensä suurikokoinen kauppa, jonka pinta-ala on yleensä n. 10 000 m². Hypermarketissa myydään yleisesti elintarvikkeita, asusteita, elektroniikkaa ja vapaa-ajan tuotteita. Hypermarketti yhdistää isokokoisen elintarvikeliikkeen, supermarketin, ja vastaavan isokokoisen kauppaliikkeen, tavaratalon, yhdeksi kokonaisuudeksi, josta asiakas voi kerralla ostaa kaiken tarvitsemansa. 

Päivittäistavarakauppa Ry määrittelee hypermarketin seuraavasti: ”Hypermarketti on monen alan tavaroita myyvä, pääosin itsepalveluperiaatteella toimiva vähittäismyymälä, jonka myyntipinta-ala on yli 2 500 neliömetriä.
Hypermarketissa elintarvikkeiden osuus on vähemmän kuin puolet kokonaispinta-alasta, mutta
myynnin painopiste on päivittäistavaroissa. Hypermarketti voi sijaita kaupungin keskustassa, sen tuntumassa, kauppakeskuksessa tai muualla liikenteellisesti hyvin saavutettavassa paikassa.”

Hypermarketti (ransk. hypermarché) on sinänsä vanha ajatus, mutta nykyaikaisen hypermarketin kehitys alkoi vasta sotien jälkeen. Euroopan ensimmäinen hypermarketti oli belgialaisen GB-ketjun vuonna 1961 Brysselin esikaupunkialueelle Auderghemiin avaama 9 100 neliömetrin myymälä. Vuonna 1963 ranskalainen kauppaketju Carrefour avasi ensimmäisen tämän kokoluokan liikkeensä lähelle Pariisia. Pian vastaavia liikkeitä alkoi nousta muuallekin, ja nykyään hypermarketteja on kaikkialla maailmassa.

Hypermarketit Suomessa 

Hypermarketit tulivat Suomeen 1970-luvun alussa. Suomen ensimmäinen hypermarketti oli joulukuussa 1970 avattu Anttila-ketjuun kuulunut Raketti Hämeenlinnassa. Toinen hypermarketti oli seuraavana vuonna avattu Elannon Maxi Espoon Leppävaarassa. Samoihin aikoihin perustettiin myös muun muassa edelleen toimivat hypermarkettiketjut S-ryhmän Prisma ja K-ryhmän K-Citymarket.

Nykyisin Suomessa on kaksi valtakunnallista hypermarkettiketjua: Prisma ja K-Citymarket. Lisäksi Minimani-ketjulla on Suomessa kuusi hypermarkettia. Vuonna 2007 myynniltään Suomen suurin hypermarkettiketju oli Prisma, jonka myynnin osuus oli 11,8 %. K-Citymarket -ketjun osuus oli 10 % ja Suomen Lähikaupan Euromarket-ketjun myynnin osuus oli 2,4 %. Viimeinen Euromarket lopetettiin huhtikuussa 2017. Vielä 2000-luvun alussa Suomessa toimi useampia hypermarkettiketjuja, muun muassa Elannon Maxi ja Ruokamarkkinoiden Etujätti.

Lähteet

Aiheesta muualla
Vaikeasti tapettava

Vaikeasti tapettava (Hard to Kill) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Bruce Malmuth ja pääosassa on Steven Seagal. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 47,4 miljoonaa dollaria.

Juoni 

Seagalin esittämä poliisi, Mason Storm saa selville, että senaattori Vernon Trent on syyllinen edellisen senaattorin traagiseen kuolemaan, johon myös muutama poliisi on sotkeutunut. Jonkin ajan kuluttua hänen kotiinsa tulee muutama tappaja, jonka seurauksena Mason Stormin vaimo saa surmansa.

Ampumavälikohtauksessa Mason joutuu koomaan 7 vuodeksi ja hänen poikansa pääsee livahtamaan pakoon. Luotettavan ja kauniin sairaanhoitajan avulla Storm onnistuu pakenemaan sairaalasta. Pian Stormin toipumiskohu pääsee murhaajienkin korviin, jolloin alkaa pitkä pakomatka sairaanhoitajan kanssa.

Näyttelijät

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Vaikeasti tapettava saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever kehuu roolitöitä ja antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Leffatykin arvostelu elokuvasta
 FilmGoerin arvostelu elokuvasta

Vuoden 1990 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Warner Brosin elokuvat
Uhrijuhla

Uhrijuhla (The Wicker Man) on vuonna 1973 valmistunut brittiläinen kauhuelokuva. Genreksi sille on kauhun lisäksi määritelty myös jännitys, mysteeri, musikaali ja rikos. Se kertoo uskovaisesta poliisista, joka lähtee etsimään kadonnutta tyttöä pakanalliselle saarelle. Saaren asukkaita johtaa eriskummallinen lordi Summerisle (Christopher Lee). Saaren asukkaat väittävät, etteivät ole kuulleet mitään koko tytöstä. 

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Uhrijuhlan vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. Elokuva myös jakoi mielipiteitä. Helsingin Sanomien tv-sivulla 1986 Mikael Fränti tiivisti Uhrijuhlan: ”Kerronta on tylsää ja tarina yhtä hölynpölyä.”

Elokuvasta tehtiin vuonna 2006 huonot arvostelut saanut uusintaversio The Wicker Man.

Roolit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elitisti: Uhrijuhla-arvostelu.
 Wicker Man, The. Movie Censorship.
 The Various Version of The Wicker Man. Steve Phillips.

Vuoden 1973 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset kauhuelokuvat
Brittiläiset rikoselokuvat
Brittiläiset jännityselokuvat
Brittiläiset elokuvamusikaalit
Linnut (täsmennyssivu)

Linnut voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 linnut (Aves), höyhenpeitteisten, munivien ja pääasiassa lentokykyisten eläinkunnan selkärankaisten luokka.
 Linnut (Ornithes), Aristofaneen näytelmä.
 Linnut (The Birds), Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1963.
 Linnut (The Birds), Daphne du Maurierin novelli.
 Linnut, suomalainen lintuharrastajien lehti.
 Linnut, Tuotanto Oy Säihkyn tuottama draamadokumentti.
 Linnut, linnut, Hectorin musiikkialbumi vuodelta 1980.

Katso myös
Lintu (täsmennyssivu)
Suomen Arkkitehtiliitto

Suomen Arkkitehtiliitto (lyhenne SAFA, täydellinen nimi Suomen Arkkitehtiliitto – Finlands Arkitektförbund ry) on suomalaisten arkkitehtien ammatillinen ja aatteellinen yhteisö sekä edunvalvoja. Yhdistyksen tehtävä on toimia aktiivisesti rakennustaiteen ja laadukkaan elinympäristön puolesta. Sen edeltäjä Arkitektklubben perustettiin vuonna 1892, ja vuonna 1919 klubin jäsenet muodostivat nykyisellä nimellään toimivan itsenäisen yhdistyksen. Vuoden 2016 lopussa liittoon kuului 3 059 jäsentä ja lisäksi 497 opiskelijajäsentä. Liiton jäsen voi käyttää titteliä ”arkkitehti SAFA”. Pääosa yhdistyksen jäsenistä käyttääkin loppupäätettä, sillä Suomessa arkkitehdin ammattinimike ei ole suojattu. Pääte ”SAFA” takaa, että arkkitehti on liiton jäsen ja siten taatusti suorittanut yliopistotasoisen arkkitehtikoulutuksen.

Liitto julkaisee kaksikielistä arkkitehtuurilehteä Arkkitehti – The Finnish Architectural Review sekä vuodesta 1947 lähtien ilmestynyttä Arkkitehtiuutiset-lehteä, joka on arkkitehtien ja maisema-arkkitehtien uutis- ja jäsenlehti.

Liitto myöntää useita palkintoja
SAFA-palkinto
Gerda ja Salomo Wuorio -palkinto vastavalmistuneille arkkitehdeille parhaasta diplomityöstä
Tunnustus-paanu kestävän kehityksen toteuttamisesta rakennusalalla
Arkkitehtuurin Finlandia -palkinto (perustettu 2011)
Otto-Iivari Meurman -palkinto (perustettu 2011)

Katso myös 
 Tekniikan akateemiset ja arkkitehdit -matrikkeli

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Arkkitehtiliiton verkkosivut

Akavan jäsenjärjestöt
Suomalainen arkkitehtuuri
Arkkitehtisuunnittelu