joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kalevan kisat 1954

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1954 Turussa 12.–13. elokuuta. Kilpailupaikka oli Turun urheilupuisto. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Tampereella 15. elokuuta.

Mitalistit

Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1954
Kilpailut järjestettiin Tampereella 15. elokuuta.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Kalevan kisat
Vuoden 1954 yleisurheilu
Turun urheilutapahtumat
Tampereen urheilutapahtumat
Kalevan kisat 1953

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1953 Porissa 15.–16. elokuuta. Kilpailupaikka oli Herralahden kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Salossa 16. elokuuta.

Mitalistit

Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1953
Kilpailut järjestettiin Salossa 16. elokuuta.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Kalevan kisat
Vuoden 1953 yleisurheilu
Porin urheilutapahtumat
Salon urheilu
Pumpkin Tracks

Pumpkin Tracks on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin ensimmäinen kokoelma-albumi, ja se on vuodelta 1989.

Kappaleet 3, 6, 7, 8 ja 9 on julkaistu aiemmin albumilla Walls of Jericho.
Kappale 10 on julkaistu aiemmin albumilla Keeper of the Seven Keys Part 1. 
Kappaleet 2, 11 ja 12 on julkaistu aiemmin albumilla Keeper of the Seven Keys Part 2. 
Kappaleet 1, 4 ja 5 on julkaistu aiemmin b-puolina.

Kappaleet

"Savage" (Kiske)
"Save Us" (Hansen)
"Victim Of fate" (Hansen)
"Livin Ain't No Crime" (Weikath)
"Don't Run For Cover" (Kiske)
"Judas" (Hansen)
"Murderer" (Hansen)
"Starlight" (Weikath, Hansen)
"Phantoms Of Death" (Hansen)
"A Tale Wasn't Right" (Weikath)
"I Want Out" (Hansen)
"March Of Time" (Hansen)

Lähteet
Helloweenin kotisivu
Vuoden 1989 kokoelma-albumit
Helloweenin albumit
Mate Bulić

Mate Bulić  on Hertsegovinasta lähtöisin oleva kroaatti pop- ja folk-muusikko. Useat Bulićin kappaleista kertovat hänen kotiseudustaan ja sisältävät elementtejä perinteisestä kroaattimusiikista, kuten lijerica-soitin sekä ganga-tyylinen laulu.

Albumit
 Gdje Ste Noćas Prijatelji Stari
 Hrvatske narodne pjesme 1 
 Pjevaj Sestro Pjevaj Brate
 Pjevajte sa Mnom 
 Sve najbolje
 Gori borovina 
 Megamix 
 Kako mi je, tako mi je

Aiheesta muualla
 Kotisivu

Bosniahertsegovinalaiset muusikot
The Best, The Rest, The Rare

The Best, The Rest, The Rare on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin kolmas kokoelma-albumi vuodelta 1991.

Kappaleet
 "I Want Out" (Hansen)
 "Dr. Stein" (Weikath)
 "Future World" (Hansen)
 "Judas" (Hansen)
 "Walls Of Jericho" (Weikath, Hansen)
 "Ride The Sky" (Hansen)
 "Livin Ain't No Crime" (Weikath)
 "Save Us" (Hansen)
 "Victim Of Fate" (Hansen)
 "Savage" (Kiske)
 "Don't Run For Cover" (Kiske)
 "Keeper Of The Seven Keys" (Weikath)

Vuoden 1991 kokoelma-albumit
Helloweenin albumit
George McFly

George Douglas McFly on Paluu tulevaisuuteen -elokuvatrilogiassa elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, joka on päähenkilön Marty McFlyn isä. McFlyta ovat näytelleet Crispin Glover ja Jeffrey Weissman. 

George McFly syntyi Hill Valleyssä vuonna 1938 ja rakastui alun perin Martyn äitiin, Lorraine Bainesiin, mutta Martyn palattua vuoteen 1955 Lorraine rakastui häneen Georgen sijaan. Lopulta Marty saa vanhempansa rakastumaan uudelleen toisiinsa. Paluu tulevaisuuteen II -elokuvassa George McFly nähdään 77-vuotiaana.

Elokuvahahmot

en:List of Back to the Future characters#George McFly
ru:Герои вселенной «Назад в будущее»#Джордж МакФлай
Emmett Brown

Emmett Lathrop ”Doc” Brown on kuvitteellinen hahmo Paluu tulevaisuuteen -elokuvatrilogiassa. Hahmoa esittää Christopher Lloyd. Tohtori Brown on keksijä, joka keksii ensimmäisessä elokuvassa aikakoneen. Vaikka ”Doc” onkin älykäs mies, joskus hänellä on tapana tehdä ensin ja ajatella vasta sitten, kuten varastaessaan plutoniumia terroristeilta. Hän ei tullut ajatelleeksi, että terroristit voisivat löytää hänet.

Doc syntyi Hill Valleyssä vuonna 1920. Ensimmäisessä elokuvassa hänet nähdään pääosin 35-vuotiaana, muissa 65-vuotiaana. Doc ei ole naimisissa, mutta hän rakastui Clara Claytoniin trilogian viimeisessä elokuvassa. Heillä on kaksi poikaa nimeltään Jules ja Verne, koska sekä Doc että Clara ovat kirjailija Jules Vernen ihailijoita. Hänellä on Einstein- ja Kopernikus-nimiset lemmikkikoirat. Doc on ystävällinen, vaikka on muun muassa varastanut plutoniumia libyalaisilta nationalistijoukolta ja sanomalehtiä Hill Valleyn kirjastosta.

Doc on hyvin tarkka säännöstä, että kenenkään ei kuulu tietää omaa tulevaisuuttaan, koska ennaltatietoisuus saattaa johtaa tulevaisuuden muuttamiseen. On spekuloitu että tämä raudanluja sääntö saa alkunsa siitä, että Doc sai ensimmäisessä elokuvassa tietää useita seuraavien 30 vuoden tapahtumia Martyn kautta, ja omien sanojensa mukaan oli todella vaikeaa pitää nämä salassa ja varmistaa että kaikki menee kuten on tarkoitettu seuraavat 3 vuosikymmentä. Jos joku varomaton saisi tietää oman tulevaisuutensa, tämä tuskin pystyisi hillitsemään itseään samoin tavoin.

Vuonna 2010 julkaistussa videopelissä Back to the Future: The Game Doc muuttuu useita kertoja Martyn muutettua vahingossa aikajanaa vuodessa 1931. Docista tulee esimerkiksi Hill Valleyn pormestari vuonna 1985, ja hän nai naisen nimeltä Edna. 

Elokuvahahmot
Kuvitteelliset tieteilijät
Kuvitteelliset aikamatkaajat
Håvard Klemetsen

Håvard Klemetsen (s. 5. tammikuuta 1979 Kautokeino, Norja) on norjalainen, uransa päättänyt yhdistetyn kilpailija.

Arvokilpailut 
Klemetsen oli Norjan joukkueessa voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruutta Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui normaalikilpailussa 20:nneksi. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Klemetsen saavutti uransa toisen arvokisamitalin, kun Norja sijoittui pronssille joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa Klemetsen oli normaalikilpailussa kuudestoista ja sprintissä yhdeksästoista. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli suurmäen kilpailussa neljäs, normaalimäen kilpailussa kymmenes ja oli mukana pronssia voittaneessa Norjan normaalimäen sekä suurmäen joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa viides ja suurmäessä yhdeksäs. Normaalimäen joukkuekilpailusta Klemetsen voitti hopeaa Norjan joukkueen kanssa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa, parisprintissä pronssia parinaan Magnus Moan sekä sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 11:nneksi.

Torinon talviolympialaisissa 2006 Klemetsen sijoittui normaalikilpailussa 20:nneksi ja sprintissä 40:nneksi. Sotšissa vuonna 2014 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes, suurmäessä yhdeksäs ja voitti joukkuekilpailussa kultaa.

Maailmancup 
Klemetsen voitti maailmancupin normaalimäen Gundersen-kilpailun Lillehammerissa joulukuussa 2011. Aiemmin hän oli maailmancupissa sijoittunut parhaimmillaan kaksi kertaa neljänneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 2011–2012 kymmenes. Hän sijoittui toiseksi sakkokierroskilpailussa Lillehammerissa marraskuussa 2012. Joulukuussa 2013 Klemetsen sijoittui toiseksi sekä Ramsaun että Schonachin kilpailussa. Tammikuussa 2014 hän oli toinen Seefeldin kolmannessa kilpailussa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi kaudella 2013–2014. Tammikuussa 2015 hän oli toinen Seefeldissä ja kolmas Sapporossa. Kauden 2014–2015 kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.

Klemetsen ilmoitti kauden 2017 jälkeen uransa olevan päätepisteessään.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Håvard Klemetsenin kotisivut  

Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Omloop Het Nieuwsblad

Omloop Het Nieuwsblad (vuoteen 2008 saakka Omloop Het Volk, usein pelkästään Het Volk),  on UCI World Tour -sarjaan kuuluva yhden päivän maantiepyöräilykilpailu, joka ajetaan Itä-Flanderissa, Belgiassa joko helmikuun viimeisenä tai maaliskuun ensimmäisenä lauantaina. Semiklassikkona pidettävä Omloop Het Nieuwsblad nousi vuonna 2017 ammattipyöräilyn korkeimpaan kategoriaan, UCI World Touriin. Omloop Het Nieuwsblad on Belgian ammattipyöräilykauden avauskilpailu, joka on ajettu usein kylmissä olosuhteissa. Kilpailussa on useita lyhyitä mukulakivipintaisia nousuja.

Het Volk -sanomalehti perusti kilpailun vuonna 1945. Yhtenä syynä oli kilpailevan lehden Het Nieuwsbladin järjestämä Flanderin ympäriajo, jolle haluttiin saada kilpailija. Het Volk -lehti lakkasi ilmestymästä vuonna 2008 ja Het Nieuwsblad osti sen. Samalla kilpailun nimi vaihtui. Omloop Het Nieuwsbladissa ja Flanderin ympäriajossa käytetään useita samoja nousuja ja monille ajajille Omloop Het Nieuwsblad onkin tärkeä valmistautumiskilpailu Flanderin ympäriajoa varten.

Omloop Het Nieuwsblad tunnettiin alkuaikoina myös nimellä Ghent–Ghent, sillä Ghent toimi kilpailun lähtö- ja maalikaupunkina vuosina 1945–1995. Nimeä käyttivät etenkin Het Volk -lehden kilpailijat, jotka eivät halunneet mainostaa kilpailijaansa. Vuosina 1996–2007 Omloop Het Volk päättyi Lokereniin, mutta vuonna 2008 Ghent oli jälleen sekä lähtö- että maalipaikkana. Sittemmin Omloop Het Nieuwsblad päättyi Meerbekeen ja vuodesta 2019 Ninoveen.

Vuodesta 2006 lähtien on ajettu myös naisten kilpailu, jonka pituus on useimpina vuosina ollut 120–130 kilometriä.

Miesten voittajat 
Lähteet: Mémoire du Cyclisme, Pro Cycling Stats

Naisten voittajat 
Lähde Cycling Archives

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto  

Pyöräilykilpailut Belgiassa
Flanderi
Miriam Karlin

Miriam Karlin (23. kesäkuuta 1925 – 3. kesäkuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa televisiosarjoista The Rag Trade ja So Haunt Me, mutta hän esiintyi myös lukuisissa elokuvissa. 

Karlin syntyi Lontoossa ja valmistui Royal Academy of Dramatic Artista (RADA). Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri vuonna 1975.

Karlin julkaisi omaelämäkertateoksen Some Sort of Life.

Aiheesta muualla 
  

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Siivoton juttu

Siivoton juttu on vuonna 1997 valmistunut televisioelokuva. Elokuvan on ohjannut Tapio Piirainen, ja pääosissa nähdään muun muassa Kai Lehtinen ja Pertti Koivula. Elokuvassa nähdään Olavi Ahonen viimeisessä elokuvaroolissaan.

Elokuva kertoo kahdesta työttömästä kaveruksesta, Rauno "Rane" Vekkilästä (Lehtinen) ja Kokista (Koivula), jotka perustavat oman siivousfirman. Ensimmäinen siivouskone hommataan Ruotsista, ja siivouskohteena ovat niin yksityiskohteet kuin SUPO:n arkisto.

Näyttelijät

Aiheesta muualla
Leffatykki.com -sivuston arvostelu
Siivoton juttu -elokuva Ylen Elävä arkisto-sivustolla
Siivoton juttu -elokuva Yle Areenassa

Suomalaiset televisioelokuvat
Vuoden 1997 suomalaiset elokuvat
Tapio Piiraisen ohjaamat elokuvat
Katrin Apel

Katrin Apel (s. 4. toukokuuta 1973 Erfurt, Itä-Saksa) on saksalainen entinen ampumahiihtäjä. Apel on menestynyt hyvin etenkin olympialaisissa, missä hän on voittanut neljä mitalia; kaksi kultamitalia viesteistä vuosilta 1998 ja 2002, hopeaa vuoden 2006 viestistä ja pronssia vuoden 1998 sprintistä. Apel yritti myös hiihtouraa, mutta hän päätti siirtyä ampumahiihtoon, kun hän ei selviytynyt olympialaisiin vuonna 1994. Päätös osoittautui oikeaksi, sillä Apel on napsinut hyviä sijoituksia myös maailmancupissa. Apel on ollut sijoittunut maailmancupissa 18 kertaa palkintokorokkelle, joista hän on voittanut neljä. Hän lopetti kilpailu-uransa kauteen 2006-2007.

Aiheesta muualla 
Virallinen sivu

Lähteet
 

Saksalaiset ampumahiihtäjät
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Hepatoblastooma

Hepatoblastooma on lasten yleisin maksasyöpä. 

Sairauden esiintyvyys on suurempi pojilla kuin tytöillä. Kasvain ei pahanlaatuisuudestaan huolimatta leviä herkästi. Tauti on useimmiten satunnainen mutta voi myös liittyä perinnöllisiin oireyhtymiin: familiaaliseen adenomatoottiseen polypoosiin tai Beckwith–Wiedemannin oireyhtymään. Tautia on raportoitu myös Li–Fraumenin oireyhtymän yhteydessä.

Hepatoblastooman keskeisiä oireita ovat pullistuma oikealla ylävatsalla ja heikkenevä yleiskunto. Myös ikterusta voi esiintyä. Keuhkot ovat hepatoblastooman etäpesäkkeiden yleisin kohde. Diagnoosihetkellä tauti on levinnyt keuhkoihin 10–20 %:lla sairastuneista.

Hepatoblastooma on sangen harvinainen. Se yhdessä hepatosellulaarisen karsinooman kanssa kattaa arvioidusti vain 1–2 prosenttia kaikista lapsuusiän syövistä. Sairauden ilmaantuvuus on yksi tapaus miljoonaa alle 15-vuotiasta kohden. Mediaani-ikä diagnoosihetkellä on yksi vuosi. Hepatoblastoomia on joskus tavattu myös aikuisilla.

Lähteet 

Syöpätaudit
Ruoansulatuselinten sairaudet
Maksa
Hävittäjä-ässä (romaani)

Hävittäjä-ässä on Niilo Lauttamuksen kirjoittama sotaromaani vuodelta 1975.

Pääosiltaan talvi- ja jatkosotien aikaan sijoittuvan romaanin päähenkilö on hävittäjälentäjä Toivo Kuikka, romaanin alussa arvoltaan kersantti, lopussa lentomestari. Romaanissa kuvataan ilmasodan tapahtumia yksittäisten taistelukohtausten ja sotilaskohtaloiden kautta. Lisäksi sen keskeisiä elementtejä ovat lentäjien aseveljeys ja muu sosiaalinen elämä. Tärkeä osa on päähenkilö Toivon ja pohjalaisen maanviljelijän tyttären Maija Jurron rakkaustarina. Tarinan edetessä Toivo Kuikka kehittyy lentäjänä ja saa yhä tehokkaampia koneita. Ensimmäiseksi hän lentää koulutuslentoja nimeämättömillä harjoituskoneilla, talvisodassa Fokker D.XXI:llä ja jatkosodassa Brewsterillä ja lopulta Me 109:llä.

Ilmataisteluiden ja -voittojen myötä hänen henkiset paineensa kuitenkin kasvavat. Niitä lievittää väliaikaisesti sosiaalinen hyväksyntä, jota hän saavuttaa Maijan vanhempien silmissä ja joka tekee mahdolliseksi avioliiton Maijan kanssa. Toivo on kasvanut huutolaisena. Huutolaislapsuuden tuottama sosiaalinen jännite nousee esiin hänen suhteessaan Maijan vanhempiin ja kilpakosijaan.

Niilo Lauttamuksen teokset
Romaanit toisesta maailmansodasta
Vuoden 1975 kirjat
Jauhokoisa

Jauhokoisa (Ephestia kuehniella, syn. Anagasta kuehniella) on koisien heimoon kuuluva pikkuperhonen. Se on yleinen viljatuotteita turmeleva tuhohyönteinen. Jauhokoisa lentää öisin ja päivisin se istuu hämärissä ja varjoisissa paikoissa seinillä ja katoissa siivet suljettuina.

Aikuinen jauhokoisa on vaaleanharmaa, tummemman harmaiden juovien kuvioima. Vartalo on noin 12 mm pitkä, siipien kärkiväli 16–20 mm. Toukka kasvaa 2 cm pitkäksi, se on harvakarvainen ja väriltään muuten melkein valkea, mutta pää on musta. Toukka syö jauhoja ja erittää hämähäkin seittiä muistuttavaa rihmaa, joka aiheuttaa jauhojen paakkuuntumista. Aikuinen perhonen ei syö mitään.

Jauhokoisan toukat muistuttavat intianjauhokoisan toukkia; aikuinen on eri värinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Jauhokoisa (Ephestia kuehniella)
Vieraslajit: Jauhokoisa (Ephestia kuehniella)
Rentokil: Jauhokoisa (Ephestia kuehniella)
Hyonteismaailma.fi - Jauhokoisa  Oy Transmeri Ab
Encyclopedia of Life: Ephestia kuehniella 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ephestia kuehniella (Mediterranean flour moth) 
Pherobase: Semiochemicals of Ephestia kuehniella, the Mediterranean flour moth 

Elintarvikkeiden tuhohyönteiset
Ephestia
Jyväskylän seudun Jaguaarit

Jyväskylä Jaguars (ent. Jyväskylä Jaguaarit ja Jyväskylän Seudun Jaguaarit) on amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura. Seuran edustusjoukkue pelaa II-divisioonassa. Lisäksi seuralla on juniorijoukkueet useissa ikäryhmissä.

Kaudella 2007 edustusjoukkue saavutti seurahistorian ensimmäisen SM-mitalin sijoittumalla kolmanneksi ja uusi saavutuksen seruraavana vuonna. Vuotta aikaisemmin seura juhli I-divisioonan voittoa ja Vaahteraliigaan nousua. 

Joukkue on pelannut vaahteraliigassa vuosina 2000-2005 sekä 2007-2013. Naisissa Jaguaarit on juhlinut myös Suomen mestaruutta vuonna 2000.

Kaudeksi 2018 seura pudottautui I-divisioonasta II-divisionaan ja 2021 joukkue pelasi III-divisioonassa. 

Kaudelle 2023 joukkue on ilmoittautunut jälleen II-divisioonaan.

Saavutukset
Edustusjoukkue
 SM-pronssia 2007 ja 2008

A-Juniorit
 Suomen mestarit 2002, 2003 ja 2007
 SM-hopeaa 2004, 2005, 2010 ja 2011
 SM-pronssia 2000

B-Juniorit
 Suomen mestarit 2001, 2002, 2003 ja 2009
 SM-hopeaa 2000 ja 2006
 SM-pronssia 2008, 2013

C-Juniorit
 Suomen mestarit 2016

D-Juniorit
 Suomen mestarit 2016
 SM-hopeaa 2014

U13-Sarja
2022 SM-pronssia

Kaudet
1996: II-divisioona, 1.sija 
1997: I-divisioona, 6.sija
1998: I-divisioona, 3.sija
1999: I-divisioona, 1.sija
2000: Vaahteraliiga, 4.sija
2001: Vaahteraliiga, 7.sija
2002: Vaahteraliiga, 4.sija
2003: Vaahteraliiga, 7.sija
2004: Vaahteraliiga, 6.sija
2005: Vaahteraliiga, 8.sija
2006: I-divisioona, 1.sija
2007: Vaahteraliiga, 3.sija
2008: Vaahteraliiga, 3.sija
2009: Vaahteraliiga, 5.sija
2010: Vaahteraliiga, 6. sija
2011: Vaahteraliiga, 5. sija
2012: Vaahteraliiga, 5. sija
2013: Vaahteraliiga, 8. sija
2014: I-divisioona, 4. sija
2015: I-divisioona, 6. sija
2016: I-divisioona, 4. sija
2017: I-divisioona, 4. sija
2018: II-divisioona, 3. sija
2019: II-divisioona, lohko 1, 3.sija
2020: II-divisioona, lohko 1, 3. sija
2021: II-divisioona, 4. sija
2022: III-divisioona, 4. sija

Jyväskylä Pirates
Jyväskylä Pirates on Jyväskylä Jaguarsin kehitysjoukkue. Joukkue pelasi II-divisioonaa vuosina 2010–2012, sekä nimellä Päijänne Pirates vuosina 2003–2005. Kehitysjoukkue teki paluun kaudella 2017. Pirates pelasi kausilla 2017-2018 IV-divisioonassa pelin 7vs7-varianttia pärjäten pienellä rungolla suhteellisen hyvin ja tämän kautta pelaajia nousi edustusjoukkueeseen asti. Kaudella 2019 Pirateksen pelaajat pelaavat Jaguarsissa.

Lähteet

https://jenkkifutis.fi/miesten-ii-divisioonassa-11-joukkuetta-2023/

http://www.sajl.org/selaus/otteluohjelma.php?sarja=21&kausi=2022

http://www.sajl.org/selaus/otteluohjelma.php?sarja=39&kausi=2022

Aiheesta muualla 
https://jkljaguars.fi/ Seuran kotisivut

Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon seurat
Jyväskyläläiset urheiluseurat
Vuonna 1996 perustetut urheiluseurat
Georginio Wijnaldum

Georginio Gregion Emile Wijnaldum ([ʒɔrˈʒiɲoː ʋɛi̯ˈnɑɫdʏm], s. 11. marraskuuta 1990 Rotterdam, Etelä-Hollannin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa lainalla Ranskan Ligue 1:ssä pelaavasta Paris Saint-Germainista, jonne hän siirtyy kesällä 2021 pelattuaan Englannin Valioliigassa kuusi kautta ja niistä viisi Liverpoolissa. Hänen sukujuurensa ovat Surinamessa.

Seurajoukkueura 
Juniorina Wijnaldum edusti Spartaa ja Feyenoordia. Feyenoordin edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä vuonna 2007. Wijnaldum allekirjoitti 6. maaliskuuta 2009 kesään 2012 ulottuvan sopimuksen. Kesällä 2011 hän siirtyi kuitenkin viiden miljoonan punnan siirtosummalla PSV Eindhoveniin. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden ja hänet valittiin Eredivisien parhaaksi pelaajaksi kaudella 2014–2015.

Wijnaldum siirtyi kesällä 2015 Englannin Valioliigan Newcastleen 20 miljoonan euron siirtosummalla. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Liverpooliin 30 miljoonalla eurolla. Hän oli voittamassa Mestarien liigaa kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän voitti Valioliigan ja UEFA Super Cupin. Hän on pelannut Liverpoolissa viiden kauden aikana 179 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt 16 maalia. Mestarien liigan 41 ottelussa hän on viimeistellyt viisi maalia.

Maajoukkueura 
Wijnaldum pelasi Alankomaiden alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013, joissa Alankomaat eteni välieriin. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan syyskuussa 2011. Hän tuli 86. minuutilla vaihdosta kentälle ja teki neljä minuuttia myöhemmin Alankomaiden viimeisen maalin 11–0-voitossa.

Wijnaldum pelasi Alankomaiden kaikissa otteluissa MM-kilpailuissa 2014. Kahdessa ensimmäisessä ottelussa hän tuli vaihdosta kentälle, loput viisi ottelua hän pelasi kokonaisuudessaan. Hän teki Alankomaiden viimeisen, 3–0-maalin pronssiottelussa Brasiliaa vastaan.

Wijnaldum teki vuonna 2019 pelatuissa EM-karsinnoissa kahdeksan maalia, joista kaksi lokakuussa Valko-Venäjää ja kolme marraskuussa Viroa vastaan. Vuodelle 2021 siirtyneessä EM-lopputurnauksessa hän on joukkueen kapteeni. Hän teki maalin alkulohkon ensimmäisessä ottelussa Ukrainaa vastaan ja kaksi maalia kolmannessa ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.

Saavutukset 
 Mestarien liigan voitto: 2018–2019
 UEFA Super Cup: 2019
 Englannin Valioliiga: 2019–2020
 Eredivisien mestaruus 2014–2015
 Alankomaiden cupin voitto: 2007–2008, 2011–2012
 Alankomaiden supercup 2012
 MM-pronssia 2014
 Alankomaiden vuoden jalkapalloilija: 2015

Lähteet

Aiheesta muualla 

Profiili Feyenoordin sivuilla 
Profiili Topforward-sivuilla 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Bay

Bay on  Somalian alue, jonka pääkaupunki on Baidoa. Bayssa suurin klaani on rahanwein, myös hawiyeen kuuluu alueen asukkaita. Alueen pinta-ala on 35 156 neliökilometriä. Vuonna 2008 asukkaita arvioitiin olevan vähän yli miljoona.

Vuosina 1991-1993 aluetta vaivasi nälänhätä.

Lähteet 

Somalian alueet
Psykoterapia (lehti)

Psykoterapia on psykoanalyysia ja psykoanalyyttista psykoterapiaa käsittelevä aikakauslehti, jota julkaisevat Therapeia-säätiö ja Therapeia-yhdistys. Lehti ilmestyy neljästi vuodessa.

Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.

Päätoimittajat 
Vuonna 2016 lehden päätoimittajia olivat psykiatri Martti Tuohimetsä (vastaava) ja psykologian dosentti Juhani Ihanus.

Lähteet

Suomalaiset ammattilehdet
Suomalaiset tiedelehdet
Psykoterapia
Alex D. Linz

Alexander David ”Alex” Linz (s. 3. tammikuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Eräänä kauniina päivänä (1996), Yksin kotona 3 (1997), Sydän lyö (2000) ja Max Keeble – Kosto elää (2001).

Juutalainen Linz syntyi Kalifornian Santa Barbarassa ja debytoi vuonna 1994. Hän on muiden rooliensa ohella ääninäytellyt Tarzania.

Linz oli vuosina 1997, 1998, 2000 ja 2002 ehdokkaana Young Artist -palkinnon saajaksi.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Mega Man 5 (Game Boy)

Mega Man 5 (myös nimellä Rockman World 5) on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely, joka on julkaistu vuonna  Game Boylle. Peli on yhteensopiva myös Super Game Boyn kanssa. Peli jäi viimeiseksi Game Boy:lle julkaistuksi Mega Man-peliksi. Pelin robottimestarit ovat nimetty planeettojen mukaan. Muista Mega Man -peleistä poiketen pelissä ei ole viimeisenä vastuksena tri. Wilya vaan uusi hahmo Sunstar.

Robottimestarit 
Pelissä robottimestarit kohdataan kahdessa ryhmässä, joiden välissä on Dark Moon -robotti.

Pomot

Aiheesta muualla 
 
 Mega Man V MMHP.net-sivustolla 

5 (Game Boy)
Game Boy -pelit
Vuoden 1994 videopelit
David Morse

David Bowditch Morse (s. 11. lokakuuta 1953 Hamilton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Ura
Morse sai 1980-luvun alussa julkisutta roolistaan televisiosarjassa Sairaalan syke. Sen päätyttyä vuonna 1988 hän jatkoi uraansa niin televisiossa kuin elokuvissakin. Morse oli vuonna 2007 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.

Filografia
Elokuvat
 Emily on poissa, 1995
 12 apinaa, 1995
 The Long Kiss Goodnight, 1996
 The Rock – paluu helvettiin, 1996
 Vihreä maili, 1999
 Todistettavasti elossa, 2000
 Dancer in the Dark, 2000
 16 Blocks, 2006
 Paranoia, 2007
 The Hurt Locker, 2009
Televisio
 House, kolmas tuotantokausi
 John Adams – George Washington.

Yksityiselämä
Morse on ollut vuodesta 1982 naimisissa Susan Wheeler Duffin kanssa ja heillä on kolme yhteistä lasta.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Sarah Roemer

Sarah Christine Roemer (s. 28. elokuuta 1984) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänellä on ollut merkittävät roolit muiden muassa elokuvissa Kauna 2 (2006) ja Paranoia (2007) sekä televisiosarjassa Event. Roemer syntyi San Diegossa, Kaliforniassa.

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Lassila (täsmennyssivu)

Lassila voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimi
Lassila, Helsingin Haagan osa-alue
Lassila, asuinalue Oulussa Oulunsalon kaupunginosassa. 
Lassila, kylä Noormarkussa
Lassilan linnavuori Ruokolahdella

Sukunimi
Aleksi Lassila (s. 2003), pesäpalloilija
Anna Lassila (s. 1968), kirjailija
Anssi Lassila (s. 1973), arkkitehti
Antti Lassila (s. 1932), diplomaatti
Carolus Lassila (1922–1987), suurlähettiläs
Eemeli Lassila (s. 2005), pesäpalloilija
Else Lassila, lasten- ja nuortenkirjailija
Hanna Vuorimaa, o.s. Lassila (s. 1964), keskimatkojen juoksija
Hannu Lassila (s. 1954), jääkiekkomaalivahti
Helge Lassila (1898–1958), jääkärikapteeni, heimosoturi ja liikemies
Ilmo Lassila (1885–1945), Helsingin yliopiston metsäteknologian professori ja kirjailija
Iris-Lilja Lassila (1938–2011), näyttelijä
Jaakko Lassila (1928–2003), Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja
Jani Lassila (s. 1992), pesäpalloilija
Jere Lassila (s. 2004), jääkiekkoilija
Kalle Lassila (s. 1985), maastohiihtäjä
Kalle Lassila (1913–2004), runoilija
Lauri Lassila (s. 1976), kumparelaskija
Lydia Lassila (s. 1982), australialainen freestyle-hiihtäjä
Maiju Lassila, kirjailija Algot Untolan (1868–1918) salanimi
Maria Lassila-Merisalo (s. 1978), journalismin tutkija ja kirjoittamisen dosentti
Matti Lassila (1865–1930), SDP:n kansanedustaja
Muisto Lassila (1920–2012), jatkosodan ajan kaukopartiomies ja tiedustelija
Ora Lassila, tietojenkäsittelytieteilijä
Pertti Lassila (s. 1949), kirjallisuudentutkija ja kirjallisuuskriitikko, 
Petri Lassila (s. 1969), laulaja, lauluntekijä ja kitaristi
Riitta Lassila (s. 1957), lääkäri ja professori
Riitta-Liisa Roponen, o.s. Lassila (s. 1978), maastohiihtäjä
Sampo Lassila, kontrabasisti, säveltäjä ja tuottaja
Severi Lassila (s. 1993), pesäpalloilija
Sirkka Lassila (1929–2016), toimittaja ja tietokirjailija
Taneli Lassila (s. 1998), pesäpalloilija
Teemu Lassila (s. 1983), jääkiekkomaalivahti
Tuomo Lassila (s. 1965), orkesterimuusikko, rumpali ja huilunsoittaja
Veijo Lassila (1933–2000), hammaslääkäri, professori
Ville Lassila (s. 1980), lentopalloilija
Väinö Lassila (1896–1939), anatomian professori ja ihmisoikeusaktivisti
Väinö Lassila (1925–2003), teollisuusjohtaja

Muita merkityksiä 

 Lassila & Tikanoja, kiinteistöjen ja laitosten tukipalveluja tuottava yritys

Sukunimet
Markku Mannerkoski

Markku Bernd Veikko Mannerkoski (s. 18. lokakuuta 1936 Hämeenlinna) toimi Oulun yliopiston metalliopin professorina, rehtorina ja VTT:n pääjohtajana.

Henkilöhistoria
Mannerkosken vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Veikko Mannerkoski ja Vieno Anttila. Hän valmistui diplomi-insinööriksi teknillisen korkeakoulun vuoritekniikan osaston metallurgian opintosuunnalta vuonna 1959 ja väitteli Teknillisestä korkeakoulusta tohtoriksi vuonna 1964.

Ura
Mannerkoski oli ensin tutkijana teollisuudessa, mistä siirtyi vuonna 1963 Oulun yliopistoon metalliopin professorin virkaan, johon hänet valittiin vakinaisesti 1965. Mannerkoskesta tuli seuraavana vuonna perustetun korkeakouluneuvoston jäsen ja neuvoston teknillisten tieteiden jaoston puheenjohtaja vuonna 1967. Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan varadekaaniksi hänet valittiin 1966. Vuonna 1968 hänet valittiin 31-vuotiaana Oulun yliopiston neljänneksi rehtoriksi. Mannerkoskea nuorempi yliopiston rehtori Suomessa oli aiemmin ollut 1700-luvun alkupuolella. Hänet valittiin vielä kuusi eri kertaa rehtoriksi, ennen siirtymistään VTT:lle vuonna 1987.

Oulun yliopiston kasvuvaihe osui Mannerkosken aikaan, ts. hän oli yksi siihen paljon vaikuttaneista henkilöistä. Johtamansa yliopiston kasvun ja kehittymisen myötä hän toimi aktiivisesti suomalaisessa ja eurooppalaisessa tiede- ja korkeakoulupolitiikassa, mm. kahdeksan vuotta Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston puheenjohtajana 1975–1983 ja Euroopan rehtorien neuvoston pysyvän komitean jäsenenä 1971–1977.  Mannerkoski vaikutti myös parikymmentä vuotta Suomen Kulttuurirahastossa ja usean eri yrityksen hallituksessa.

VTT:n pääjohtajaksi vuonna 1987 tultuaan hän osallistui monin eri tavoin tutkimuslaitoksen ja elinkeinoelämän yhteistyöhön, samoin kuin eurooppalaisten tilaustutkimuslaitosten yhteiseen toimintaan. VTT uudisti Mannerkosken johdolla konsernirakenteensa  edellisen pääjohtajan Pekka Jauhon ajalta. Usean kymmenen eri tutkimuslaboratorion muodostama osastorakenne muutettiin alle kymmenen suuren tutkimusyksikön organisaatioksi vuoden 1994 alusta. Tällä organisaatiorakenteella VTT toimi aina vuoteen 2006. 

Mannerkoski jäi eläkkeelle vuonna 1999 ja hänen seuraajakseen valittiin Erkki K.M. Leppävuori.

Lähteet
 Klinge, M. (päätoimittaja) 2005. Suomen kansallisbiografia. Osa 6 (Lehtonen-Mörne), s. 516–517. Julkaisija: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki. Painopaikka: Karisto Oy, Hämeenlinna. ISBN 951-746-447-9

Aiheesta muualla
 Salo, M., Lackman, M. 1998. Oulun yliopiston historia 1958–1993. Julkaisija: Oulun yliopisto, Oulu. 648 s.
 Michelsen, K.E. 1993. Valtio, teknologia, tutkimus: VTT ja kansallisen tutkimusjärjestelmän kehitys. Julkaisija: VTT, Espoo. 429 s. ISBN 9513842711

Oulun yliopiston professorit
Oulun yliopiston rehtorit
Suomalaiset professorit
Suomalaiset insinöörit
VTT:n pääjohtajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Lapin Liha

Lapin Liha Oy on suomalainen vuonna 1989 perustettu Suomen suurin poronlihan jalostaja. Sen jalostamo sijaitsee Rovaniemellä. Se on myös ainoa poronlihan jalostaja maailmassa, jolla teurastus, tuotanto ja jalostus tapahtuu samassa tuotantolaitoksessa. Lapin Liha työllistää yli 70 henkilöä. 

Vuodesta 2011 Lapin Liha on ollut osa Polarica-konsernia.

Lähteet

Suomalaiset elintarvikeyritykset
Rovaniemi
Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Nepalin vaakuna

Nepalin vaakuna vaihdettiin Nepalin sisällissodan jälkeisessä sovinnon yhteydessä. 30. joulukuuta 2006 esiteltiin uusi vaakuna. Siinä on Nepalin lippu, Mount Everest, vihreät vuoret symboloimassa Nepalin kumpuilevia alueita, keltainen väri hedelmällistä terai aluetta ja köynnös Nepalin kansalliskukkia, alppiruusuja. Keskellä on Nepalin valtion muotoinen valkoinen siluetti. Vaakunan pohjassa on punainen käärö johon on kirjoitettu sanskriitiksi Nepalin motto: जननी जन्मभूमिश्च स्वर्गादपी गरीयसी (jananī janmabhūmiśca svargādapi garīyasī), "Äiti ja äidinmaa ovat rakkaampia kuin taivas."

Vaakuna jota käytettiin ennen 30. joulukuuta 2006 sisältää valkoisen lehmän, vihreän fasaanin, kaksi Gurkha-soturia, Himalajan huiput, kuninkaallisen päähineen ja kaksi ristittyä Nepalin lippua. Siinä oli myös sama käärö kuin nykyisessäkin vaakunassa. 

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Martti Heikura

Martti Gunnar Heikura (29. heinäkuuta 1909 Oulu – 6. tammikuuta 1963 Oulu) oli suomalainen arkkitehti.

Heikura valmistui ylioppilaaksi Oulun Lyseosta vuonna 1929, jonka jälkeen hän aloitti opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Heikura valmistui arkkitehdiksi 1935. Valmistumisensa jälkeen Heikura työskenteli ensin arkkitehti Gustaf Strandbergin ja sitten arkkitehti Viljo Laitsalmen toimistoissa.

Vuonna 1939 Oulun kaupunkiin perustettiin kaupunginarkkitehdin virka ja Heikura nimitettiin kaupungin ensimmäiseksi kaupunginarkkitehdiksi. Heikura toimi kaupunginarkkitehtina vuodesta 1939 aina kuolemaansa vuoteen 1963 asti. Virkansa ohella Heikura piti myös omaa arkkitehtitoimistoa.

Heikuran panos Oulun kaupunkikuvaan on varsin suuri, koska kaupunki rakennettiin sodanjälkeen lähes kokonaan uudelleen. Heikuran käsialaa ovat monet 1950-luvun koulurakennukset, mutta oman arkkitehtitoimistonsa puitteissa myös monet yksityisten rakennuttamat asuin- ja liiketalot kaupungin keskustassa.

Heikuran suunnittelemia rakennuksia Oulussa 
 As Oy Inkala, Kauppurienkatu 30 – 1949
 Teuvo Pakkalan kansakoulu, Raksila – 1950
 Oulun NMKY:n toimitalo ja liikuntahalli Linnakatu – 1951 (purettu 1988)
 As Oy Toivonsaari, Toivoniementie 3–5 – 1951
 As Oy Toivoniementie 4 – 1952
 As Oy Kauppurienkatu 26–28 – 1952
 Hiirosen vanhainkoti, Kaukovainio – 1952
 As Oy Kirkkokatu 28 – 1952
 As Oy Säästö, Isokatu 11 – 1953
 As Oy Torikatu 27 – 1954
 As Oy Kajaaninkatu 7–9 – 1955
 Oulunsuun kansakoulu – 1955
 As Oy Isokatu 28 – 1955
 As Oy Rautakaupankulma, Uusikatu 30 – 1955
 As Oy Heinätorinkatu 6 – 1956
 Kauppaoppilaitos (myöh. Oulun yliopiston musiikkikasvatuksen tiloja) – 1956
 Raatin uimahalli – 1956
 Raatin urheilukeskuksen pääkatsomo – 1957
 Hintan kansakoulu – 1957
 Lintulammen koulu – 1959
 As Oy Hallituskatu 31 – 1961
 As Oy Kenkäkulma, Aleksanterinkatu 23 – 1961
 As Oy Rautavaara, Rautatienkatu 2 D – 1962

Heikuran suunnittelemia rakennuksia muualla 
 Muhoksen kunnantalo – 1956

Muita töitä 
 Karjasillan ensimmäinen asemakaava – 1945
 Äimäraution siirtolapuutarha-alue – 1946
 Oulun vaakuna – 1953

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rakennusperintö.fi: Matti Heikura teki uran Oulussa 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Kuopion urheilusukeltajat

Kuopion Urheilusukeltajat ry on vuonna 1969 perustettu kuopiolainen sukellusseura, joka on Suomen Sukeltajaliiton jäsen.

Kesäisin seura järjestää keskiviikkosukelluksia Kallaveden lähistön sukelluskohteisiin ja viikonloppuisin pyritään järjestämään sukellusretkiä Suvasvedelle. Seura järjestää vuosittain laitesukelluksen peruskurssin ja jatkokurssin P1 (CMAS*) ja P2 (CMAS**). Lapsille on norppatoimintaa, harjoituksia on kerran viikossa.

Seura vuokraa sukeltajan laitepaketteja. Sillä on käytössään kiinteä ja siirrettäviä kompressoreita.

Seuralla on 5.3-metrinen Pioner Multi-pulpettivene sekä 21,5-metrinen moottorialus Marie Antoinette, joka alun perin on ollut Neuvostoliiton puolustusvoimien sukeltajien  tukialus, rakennettu n. 1950-1960.

Lähteet
Kuopion Urheilusukeltajat ry

Kuopion yhdistykset
Suomalaiset urheilujärjestöt
Versowood

Versowood Group Oy (vuoteen 2004 asti Vierumäen Teollisuus Oy, jonka omisti Eino Kolli vuoteen 1990 asti) on Heinolan Vierumäellä sijaitseva puunjalostusyritys. 

Versowood on Suomen suurin yksityinen sahatavaran tuottaja ja jalostaja.

Puunkäsittelyssä käytettävien aineiden vuoksi on Vierumäen tuotantoalue määritelty Päijät-Hämeen liiton Päijät-Hämeen maakuntakaavassa määritelty yhdeksi neljästä Päijät-Hämeen maakunnan Seveso-direktiivi III:n mukaisesta suuronnettomuusvaarallisesta laitoksesta. Sen merkintä maakuntakaavassa on tkem1.

Historia

Sahat ja liimapuutehtaat

Yritys perustettiin vuonna 1946 Härkälän kylään. Se koostui alun perin sahasta, jonka perustamista muut alueen sahat vastustivat. Vuonna 1965 alettiin rehusiilojen ja laitureiden valmistusta varten kyllästää puuta, aluksi suolakyllästyksellä. Vuonna 1972 aloitettiin liimapuutuotanto myös rakennusten kantavia rakenteita varten. Vuonna 1990 Vierumäen Teollisuus siirtyi Kollin perheeltä Kopran perheelle. Vuonna 1997 konsernin tytäryhtiöksi ostettiin Otavan saha Mikkelistä. 

Vuonna 2000 rakennettiin Novalamin tehdas Vierumäen sahan viereen. Se on kolmannen sukupolven liimapuutehdas, joka käynnistyi saman vuoden elokuussa. 2001 ostettiin Laminated Lumber Oy Kotkasta. Sen tuotannosta 90 % vietiin Japanin markkinoille. Kotkan liimapuutehdas lopetti toimintansa vuonna 2008. 

Vuonna 2004 Versowood osti Paloheimo Wood Oy:n, joka koostuu sahasta, höyläämöstä, välisäletuotannosta (tavaramerkki HGB) kaikkine tuotantolaitoksineen. Vuonna 2014 Versowood osti Vapo Timber Oy:n Hankasalmen sahan.

Pakkaustehdas
Vuonna 2002 ostettiin Pentre Finland Oy, joka valmistaa puisia ja vanerisia keloja sekä pakkauslaatikoita. Vuonna 2004 Versowoodin Riihimäen tehdas (entinen Paloheimo Wood) alkoi valmistaa kuormalavoja.

Kiinteistövero

Versowood tuli tunnetuksi ehdotuksestaan kiinteistöverosta metsämaalle .

Katso myös
Sahateollisuus

Lähteet

Suomen polttopuupellettitehtaat
Suomalaiset perheyritykset
Mekaaninen metsäteollisuus
Vierumäki
Cron

cron on ajastuspalvelu Unix-pohjaisille käyttöjärjestelmille. Nimi pohjautuu kreikan sanaan ”chronos” (χρόνος), joka tarkoittaa aikaa.

crontab 
Yleensä ajastimia muokataan crontab-ohjelmalla, joka ohjaa crond-daemonia, joka ajaa komennot taustalla ja tarkistaa minuutin välein, jos komentoja pitää suorittaa ja suorittaa ne. Tehtävät suoritetaan, kun aika- ja päivämääritykset täsmäävät nykyhetkeen. 

* * * * * komento
┬ ┬ ┬ ┬ ┬
│ │ │ │ │
│ │ │ │ └──── viikonpäivä (0–7) (sunnuntai = 0 tai 7)
│ │ │ └────── kuukausi (1–12)
│ │ └──────── päivä (1–31)
│ └────────── tunnit (0–23)
└──────────── minuutit (0–59)

Katso myös 
 at
 launchd

Aiheesta muualla 
 GNU Cron  
 CVSweb for FreeBSD's cron - Vixie cron 3.0 
 Komentojen ajastaminen Linux.fi-wikissä
 Webcron.org – maksullinen palvelu, joka lähettää automaattisesti http-kyselyn (käy WWW-sivulla) ennalta määrättyihin aikoihin

Lähteet 

Unix-ohjelmat
Haukiniemi

Haukiniemi on kylä Savonlinnan koillisosassa, entisen Säämingin kunnan alueella. Haukiniemellä sijaitsee kirjailija Joel Lehtosen synnyinkoti Harju. Alueella on säilynyt elävä kulttuurimaisema ja se on merkitty maakuntakaavaan maakunnallisesti arvokkaaksi alueeksi. Kylällä toimii urheiluseura Haukiniemen Haka, joka keskittyy tänä päivänä harraste- ja nuorisoliikuntaan. Vuonna 2013 alueelle valmistui Haukiniemen kyläyhdistyksen rakentama ortodoksinen rukoushuone tsasouna, jonka rakentamisesta yhdistys teetti myös 45 minuutin dokumenttielokuvan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Haukiniemen Haka
Varparannan kyläyhdistys

Säämingin kylät
Juri Skuratov

Juri Iljitš Skuratov (, s. 3. heinäkuuta 1952) on venäläinen lakimies ja poliitikko. Skuratov oli Venäjän pääsyyttäjä ja tutki tuolloisen presidentin Boris Jeltsinin ja tämän lähipiirin epäiltyä korruptiota. Hän joutui eroamaan virastaan vuonna 1997, kun valtakunnallisella televisiokanavalla näytettiin video, jossa Skuratov tai tämän näköinen mies oli sängyssä kahden naisen kanssa.

Lähteet

Venäläiset poliitikot
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Hänninen

Juha Pekka Hänninen (s. 11. syyskuuta 1959 Oulu) on suomalainen nyrkkeilijä, kunnallispoliitikko, teologian maisteri sekä liikunnanohjaaja AMK. Hänninen aloitti Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 15. kesäkuuta 2015.

Hänninen aloitti urheilu-uransa 1976 Oulun Tarmon nyrkkeilyseurassa. Ensimmäisen kansallisen ottelunsa hän kävi syyskuussa 1976. Suomen mestaruuden alle 81 kilon sarjassa Juha Hänninen voitti neljänä vuonna peräkkäin, 1981–1984. Nyrkkeilyn EM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 1981 ja 1983, selviten jälkimmäisenä vuonna toiselle kierrokselle. Los Angelesin olympialaisissa 1984 Juha Hänninen edusti Suomea.

Vuonna 1988 Hänninen aloitti Oulussa yleisölle suunnatun kuntonyrkkeilyharrastuksen. Nykyään Oulun kuntonyrkkeilijät ry:n kuutena päivänä viikossa järjestettävät harjoitukset ovat hyvin suosittuja. Suuri osa harrastajista on naisia.

Ammatiltaan Hänninen oli opistoupseeri, sotilasarvoltaan majuri. Hän jäi eläkkeelle Pohjois-Suomen huoltorykmentin turvallisuuspäällikön tehtävistä vuonna 2010.

Hänninen on toiminut vuodesta 2001 lähtien ensin sitoutumattomana, myöhemmin kokoomuslaisena Oulun kaupunginvaltuutettuna ja Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana vuodesta 2011.

Tällä hetkellä Hänninen toimii kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.

Lähteet

Viitteet 

Oulun kaupunginvaltuutetut
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Markku Pesonen

Markku Pesonen on oululainen voimanostaja. Hänen parhaat saavutuksensa ovat Euroopan mestaruus ja MM-hopea vuodelta 1983. Hän edusti urheiluseura Oulun Tarmoa.

Lähteet

Suomalaiset voimanostajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Norma Jean

Norma Jean tarkoittaa seuraavia:

 Norma Jean, yhdysvaltalainen kristillinen metalcore-yhtye
 Marilyn Monroe, oikealta nimeltään Norma Jeane Mortenson, näyttelijä
Norma Jean, lempinimeltään Pretty Miss Norma Jean, country-musiikin laulaja
 Norma Jean Wright, esiintymisnimeltään Norma Jean, R&B-laulaja
 Norma Jean, Norma Jean Wrightin sooloalbumi vuodelta 1978
 Norma Jean, Yhdysvalloissa elänyt sirkusnorsu
 "Norma Jean", tanskalaisen metalliyhtye Mevadion kappale.

Katso myös
 Norma Jean ja Marilyn, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1996.
Alchemy (Yngwie Malmsteenin albumi)

Alchemy on Yngwie Malmsteenin vuonna 1999 Dream Catcherin kautta julkaisema albumi. Malmsteen on myös tuottanut kyseisen albumin ja säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut kaikki levyn kappaleet.

Kappaleet 

Japanin bonuskappale

Kokoonpano
 Yngwie J. Malmsteen – soolo- ja taustakitarat sekä akustiset kitarat, kitara syntetisaattorit, basso (kappaleissa Legion of the Damned ja Deamon Dance (7,405,926)), Moog Taurus pedaalit ja taustalaulu
 Mark Boals – laulu
 Barry Dunaway – basso
 John Macaluso – rummut
 Mats Olausson – koskettimet ja taustalaulu

Aiheesta muualla 
 Alchemy discogs.com -sivustolla

Yngwie Malmsteenin albumit
Vuoden 1999 albumit
Camilla Munsterhjelm

Camilla Munsterhjelm on suomalainen nyrkkeilijä. Hänen paras saavutuksensa on EM-pronssi vuonna 2001 sarjassa alle 54 kg. Hän on myös saanut hopeaa PM-kisoissa vuonna 2003. Lisäksi hänellä on useita SM-mitaleja lajissaan. Seuratasolla hän edustaa Oulun Kehäkerhoa, valmentajanaan Taisto Alatalo. Koulutukseltaan hän on eläinlääkäri.

Lähteet 

Suomalaiset nyrkkeilijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Bleach: Heat the Soul

Bleach: Heat the Soul on vain Japanissa ilmestynyt, menestyneeseen anime- ja mangasarjaan perustuva 3d-tappelupelisarja joka on ilmestynyt vain PsP:lle.

Pelisarjan pelejä 
 Bleach: Heat the soul
 Bleach: Heat the soul 2
 Bleach: Heat the soul 3
 Bleach: Heat the soul 4
 Bleach: Heat the soul 5

PlayStation Portable -pelit
Ihode

Ihode on kylä ja taajama Pyhärannassa Varsinais-Suomessa. Taajamassa oli vuoden 2019 lopussa 602 asukasta, joista 591 asui Pyhärannassa ja 11 Laitilan puolella.

Ihode sijaitsee Turusta Raumalle johtavan valtatien 8 varressa. Sen naapurikyliä Pyhärannassa ovat Polttila ja Varhokylä Ihodesta hiukan Laitilaan päin valtatien 8 varrella. Ihodessa toimii peruskoulun luokille 1–6 opetusta antava ja myös esiopetusta tarjoava viisiopettajainen Ihoden koulu. Tunnettuihin ihodelaisiin kuuluu suomalainen poplaulaja Anna Eriksson.

Kylän halki virtaa Ihodenjoki, joka laskee Kaukanlahteen Mannerveden perukassa Pyhärannan Kaukassa. Joki saa alkunsa Pyhärannan, Laitilan ja Rauman, aiemmin Kodisjoen rajalla sijaitsevasta Otajärvestä, joka on arvokas lintujärvi. Otajärvellä on retkeilyä varten muun muassa lintutorneja ja opastuspaikkana toimiva Otajärven luontotupa.

Lähteet

Kirjallisuutta
Petrell, Pasi: Ihode : koulun ja kylän historiaa. Ihoden koulun 100-vuotisjuhlatoimikunta, 2002. ISBN 952-91-5055-5.

Aiheesta muualla
 Ihode - Vireä maalaiskylä

Pyhärannan kylät
Varsinais-Suomen maakunnan taajamat
Zao (yhtye)

Zao (IPA: ˈzeɪoʊ, ) on yhdysvaltalainen yhtye kotoisin Greensburgista, Pennsylvaniasta ja yksi metalcore-suuntauksen aloittajayhtyeistä. Vuonna 1993 Parkersburgissa, West Virginiassa perustetussa Zaossa on soittanut useita muusikoita, ja yksikään alkuperäisjäsen ei enää soita yhtyeessä.

Yhtye on levyttänyt yhtiöille Solid State Records, Ferret Records ja Tooth & Nail Records.  Zao on uransa aikana julkaissut 9 täyspitkää studioalbumia, 3 ep:tä, kahden levyn DVD-dokumenttivideon ja tehnyt useita konserttikiertueita. Yhtye on saavuttanut rajallisen mutta maailmanlaajuisen ihailijajoukon ja on samalla asettanut normit metalcore-suuntaukselle. Yhtye sai valtavirran huomiota vuoden 2004 albumillaan The Funeral of God.

Kristinusko on vaikuttanut suuresti Zaon tuotantoon: koska perustajajäsenet väittivät harjoittavansa vahvaa suhdetta Jumalaan, Zaota pidettiin vakaumuksellisena, kristillisenä yhtyeenä. Tämä muuttui yhtyeen uran aikana: keulahahmo Jesse Smith muutti vähitellen näkemystään yhtyeen päämäärän suhteen ja ei pitänyt Zaoa enää täysin kristillisenä. Uuden laulajan Dan Weyandtin liityttyä Zaoon sanoitukset muuttuivat jyrkästi: Weyandt ei pitänyt kristinuskon eteenpäin viemistä tarkoituksena, vaan viestitti mieluummin, että hän eli Jumalan ansiosta, ja että tämä auttoi häntä henkikohtaisissa ongelmissa. Koska vain puolet yhtyeen jäsenistä sanovat olevansa kristittyjä, Zao ei pidä itseään enää kristillisenä yhtyeenä vaan ryhmänä avoinmielisiä artisteja. Kuitenkin yhtyeen MySpace-sivulla olevassa haastattelussa Zaon manageri sanoo, että kaikki jäsenet ovat kristittyjä. Kitaristi Scott Mellinger kuvasti yhtyeen näkemystä uskontoon sanomalla: "Me emme myy Kristusta. Me vain seuraamme Häntä!" Kirjoitti yhtye jatkossa kristillisistä aiheista sanoituksissaan tai ei, Zao sanoo soittavansa mielellään Cornerstone Festivalissa, joka on täysin kristillinen tapahtuma.

Diskografia 

 The Ties That Bind (split-cd) - 1995
 Split-cd Through And Through:n kanssa - 1995
 All Else Failed - 1995
 The Splinter Shards The Birth Of Separation - 1997
 Where Blood And Fire Bring Rest - 1998
 Split-ep Training for Utopian kanssa - 1998
 Liberate Te Ex Inferis - 1999
 Zoo - 2001
 Parade Of Chaos - 2002
 All Else Failed 2003 - 2003
 Legendary - 2004
 The Funeral of God - 2004
 The Lesser Lights of Heaven DVD - 2005
 The Fear Is What Keeps Us Here - 2006

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset kotisivut 
 Zao  Ferret Stylen sivuilla
 Zao  Discogs-sivustolla
 

Yhdysvaltalaiset metalcore-yhtyeet
Veli Koljonen

Veli Koljonen (s. 1951) on muoniolainen taiteilija. Koljonen kuvaa Lapin luontoa, kasveja ja eläimiä. Koljonen hankki nuorena oppia maalaamiseen Saksassa. Hänet tunnetaan värikkäänä taiteilijapersoonana. Maalauksen lisäksi hän ilmaisee itseään musiikin avulla, laulaen ja soittaen uruilla. Koljonen on myös erämies ja hän löytää aiheita eräreissuilta. Hänellä on kelolinna galleriana ja ateljeekotina Muonion Särkijärven kylässä.

Veli Koljosen isä oli tunnettu kirjailija, valokuvaaja ja lauluntekijä Vilho Koljonen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Veli Koljonen - Lapin taidetta
  Veli Koljosen Galleria 

Suomalaiset taidemaalarit
Muonio
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Hevinkelium

Hevinkelium on turkulainen heavy metal -yhtye, joka tuli tunnetuksi metallimusiikiksi sovittamistaan virsistä. Yhtye on julkaissut yhden albumin ja muutaman singlen.

Historia
Kotisivujensa mukaan baarikeskustelusta alkunsa saanut yhtye perustettiin vuonna 1997, ja se julkaisi Mefisto Productions -levymerkillä albumin Varrella virren. Julkaistuaan esikoislevynsä Hevinkelium hankki mainetta soittamalla useita konsertteja vuodessa.

Vuonna 2003 laulaja Taage (Tapio Laiho) perusti heavy metal -yhtyeen Kilpi yhdessä kitaristi Petteri Kilven kanssa. Vuonna 2006 Taage osallistui Metallimessuun esilaulajana. Tämä metallimusiikin säestyksellä pidettävä jumalanpalvelus herätti konseptina huomiota lehdistössä, ja jotkut toimittajat olettivat Taagen olevan mukana juuri Hevinkelium-taustansa vuoksi.

Sakkeus/Sacce eli Sakke Koivula tunnetaan myös Peer Günt -yhtyeen rumpalina.

Hevinkelium teki paluun vuonna 2007, vaikka olikin ollut kasassa koko ajan, ja aloitti jälleen vuotuiset konserttiesiintymiset.
Hevinkelium soittaa Turussa joka vuosi joulun tietämillä jouluehtoollis-konsertin (tapahtuma on jo perinne vuodesta 1998).

Tyyli
Hevinkeliumin musiikki on perinteistä, melodista ja suoraviivaista heavy metalia. Laulu on korkeaa ja mahtipontista. Tempo vaihtelee keskinopeasta laahustavan hitaaseen tyyliin. Uruilla on kuuluva osuus yhtyeen äänimaisemassa, ja niitä soitetaan myös kirkkomusiikin tyylisesti. Yhtye nimittää musiikkiansa  "Beetleheviksi", ja metallisovitukset noudattavat vapaasti mukaillen alkuperäisiä virsisävellyksiä. Varhaisissa mainoskuvissaan yhtye käytti uskonnollisia asuja.

Vastaanotto
Yhtyeellä on parodinen maine, ja lehdistö ottaa Hevinkeliumin harvoin vakavasti. Vaikka Hevinkeliumia ei välttämättä voi nimittää "kristilliseksi yhtyeeksi", ryhmä mainitaan usein suomalaisissa metallimusiikkia käsittelevissä lehtiartikkeleissa, kun huomioidaan suuntauksen kristillisemmät edustajat tai puhutaan kristillisen metallimusiikin käsitteestä. Hevinkeliumin levyt eivät ole myyneet suuria määriä (joskin 1000 kpl ensimmäinen painos myytiin loppuun hetkessä), ja sen saamat arvostelut ovat vaihtelevia. Levystä on otettu ainakin kolme painosta. Hevinkelium on kuitenkin tunnettu Suomen metallipiireissä, ja yhtyeellä on huumorimaineestaan huolimatta kannattajia myös hengellisissä piireissä.

Vuonna 2011 internet-palvelu UGO listasi Hevinkeliumin promootiokuvan maailman 36. huonoimmaksi kautta aikojen.

Kokoonpano
Taage (Tapio Laiho) – laulu
Sakkeus – rummut
Amos – basso
Ladislao – urut
Jukka – kitara

Diskografia

Singlet: Tiellä ken vaeltaa/ Herra matkamies maan (1999), ja Mä silmät luon ylös taivaaseen (2006)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 

 

Suomalaiset metalliyhtyeet