joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gustaf Ranin

Gustaf Emanuel Ranin, aik. Kustaa Raninen (2. syyskuuta 1825 Sääminki – 30. lokakuuta 1896 Kuopio) oli Kuopion ensimmäisiä tukkukauppiaita ja laivanvarustaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen (1875).

Henkilöhistoria
Gustaf Ranin syntyi posteljooni Lars Ranisen ja hänen vaimonsa Henrikan (toisissa lähteissä Fredrika) o.s. Mahlbergin perheeseen Säämingissä nykyisen Savonlinnan-Punkaharjun alueella. Ranin harjoitti kauppaa aluksi ostaen maaseudun tuotteita – voita, talia ja tervaa – ja kooten niitä tukkueriksi, jotka hän toimitti Viipuriin ja Pietariin, missä ne vaihdettiin maaseudulla tarvittuihin hyödykkeisiin kuten suolaan, sokeriin ja kahviin. Hänen nimeään kantava kauppahuone perustettiin vuonna 1852. 

Ranin aloitti teollisen viinanpolton 1859. Hänen kumppaninaan siinä oli toinen kauppias, Rurik Kellgren. Gust. Raninin, kuten hänen nimensä kirjoitettiin liikkeen nimessä, toimialoihin kuuluivat myöhemmin erityisesti myllyt, polttimoteollisuus sekä panimot. Pääomat ja perusta teollisuudelle tulivat maalaistavaran välityksestä ja tukkukaupasta. 

O. Y. Gust. Ranin oli myös laivanvarustaja. Sen lipun alla purjehtivat Aino, Wellamo, Wipunen, Panu ja Koljonniemi. S/S Wipunen on edelleen yhtiön omistuksessa liikennöintikuntoisena.

Gustaf Raninin veli Lars Gustav eli Lassi oli näyttelijä Helge Raninin isä ja Matti Raninin isoisä.

Teatterineuvos Matti Ranin kertoo isoisänsä veljen Gustaf Raninin yrityksen tuotteiden joutumisesta savolaisen huumorin kohteeksi: "Raninin olut oli kuuluisaa vähän kauempanakin. Olutpullon etiketissä luki VALMIST. GUST. RANIN. Murteella puhuvat savolaiset antoivat oluelle lempinimen ”valmist kust”.

Lähteet 
 Pohjois-Savon muisti: Gustaf Ranin
 Väänänen, Kyösti 1955. Kauppaneuvos Gust. Raninin vanhemmat ja sisarukset. Genos 26 (1955), s. 127-128  
 Ranin, Matti 2004. Käsi otsalla! Helsinki:Teos

Viitteet

Kirjallisuutta
 Fagerlund, Bengt 1998. Kuopion legendaariset kauppaneuvokset Gust. Ranin, Herman Saastamoinen, Birger Hallman, Lauri Hallman. Kuopio : Kuopion Isänmaallinen Seura 
 Hietakari, Eero 1952. Osakeyhtiö Gust. Ranin: Savon vanhin kauppahuone 1852–1952. Kuopio.
 Karttunen, K .I. 1945. Saimaan höyrylaivaliikenteen 100-vuotishistoria. Helsinki.
 Kauranne, Jouko 2002. Oy Gust. Ranin 150 vuotta, kappale pohjoissavolaisen teollisuuden ja kaupan historiaa. Oy Gust. Ranin.
 Mäkitalo, Katja 2002. Kehittyvän johtajuuden jalanjäljillä kauppaneuvos Gust. Raninin henkilökuva johtajana. Kuopio : Pohjois-Savon ammattikorkeakoulu, liiketalouden Kuopion yksikkö
 Toivanen, Pekka 2000. Kuopion historia 2. Jyväskylä.

Aiheesta muualla 
 Pörssitiedon esitys Ranin-yhtiöstä

Suomalaiset liikemiehet
Kauppaneuvokset
Suomalaiset laivanvarustajat
Vuonna 1825 syntyneet
Vuonna 1896 kuolleet
Billy Meier

"Billy" Eduard Albert Meier (s. 3. helmikuuta 1937) on sveitsiläinen ufokontaktihenkilö, joka on ottanut 1000 valokuvaa ufoista. Meier väittää tavanneensa säännöllisesti muukalaisia Seulasten tähdistöstä. Meierin tapaus on saanut ufotutkijoilta kovaa kritiikkiä, vaikka hänellä on myös tukijoita. Tunnetun ranskalaisen ufotutkija Jacques Valléen mielestä Meierin ufokuvat olivat väärennöksiä. Monet muutkin avoimet ufotutkijat ovat esittäneet jonkin asteista kritiikkiä Meierin havaintoja kohtaan.

Paljastuksia 
Eräs reportteri kertoi löytäneensä negatiivin, joka esittää ufojen pienoismalleja Meierin pöydällä. Meierin mukaan kyse on kokeesta, jolla hän halusi näyttää, ettei ufokuvia pysty tekemään väärentämällä. Meier väitti myös ottaneensa valokuvia ufojen naispuolisista matkustajista nimiltään Asket ja Nera. Myöhemmin kävi ilmi, että valokuvat oli otettu filmikameralla television ruudulta Dean Martin Show’n lähetysaikaan 1970-luvulla. Esimerkiksi Asket Seulasten tähdistöstä olikin todellisuudessa showtanssija- ja laulaja Michelle DellaFave, jolla on muun muassa omat Facebook-sivut internetissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Steelmark Books (English Billy Meier Publisher)
 Michael Horn – Exploring the Billy Meier UFO Contacts
 James Deardorff's Talmud Jmmanuel Website
 Bibliography of English-language materials 
 2004 skeptical report on Meier's claims
 James Randi on Billy Meier
 Billy Meier biography, tales and evidence 
 In Which A. W. (UK) fakes a UFO photograph just like Meier's

Sveitsiläiset henkilöt
Ufokontaktihenkilöt
Amputoidut henkilöt
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Rajakorpi

Rajakorpi on Kempeleen kunnassa sijaitseva maatalousvaltainen haja-asutteinen kylä. Alue sijaitsee noin seitsemän kilometriä Kempeleen keskustaajamasta etelän suuntaan. Rajakorpi tunnettiin aiemmin Niitynmaana. Rajakorven alueeseen lasketaan myös Rajakorven pohjoisosassa sijaitseva Sipolan pienalue.

Rajakorven alue on vanhaa merenpohjaa, joten se on maalaadultaan hyvin vaihtelevaa. Rajakorvessa on voimassa osayleiskaava, mikä ei salli rakentamista kuin vanhojen rakennuspaikkojen tilalle. Kylässä on nykyisin noin 40 taloa ja asukkaita noin 100. Alueen tiestö on suurimmaksi osaksi sorateitä, ja päätiellä Rajakorventiellä on kylän kohdalla 50 kilometrin tuntinopeus, muualla 60 kilometriä. Kylässä on myös yrityksiä, muun muassa ratsastustila, autoilijoita ja puuseppä.

Sipola

Sipolan maatalousvaltainen pienalue sijaitsee noin kolme kilometriä Kempeleen keskustaajamasta etelään. Aluetta leimaavat teiden varsilta avautuvat peltoviljelykset ja niiden väliin jäävät laajat metsät. Sipolan asutus on keskittynyt pääosin nauhamaisesti Rajakorventien ja Ketolanperäntien varsille.

Tieyhteydet
Rajakorvelle on useampi tieyhteys:
 Riihivainion kohdalta seututieltä 847 lähtevää Tuohinontietä ajetaan noin kaksi kilometriä ja risteyksestä käännytään vasemmalle Rajakorventielle, josta Rajakorvelle on noin kolme kilometriä 
 Seututieltä 847 lähtevä Isoaukiontie johtaa Rajakorventielle. 
 Ketolanperäntieltä Ketolanperän koulun kohdalta lähtevä Luonungintietä ajetaan noin kaksi kilometriä, ja sitten käännytään oikealle Välikorventielle. 
 Tyrnävän kunnan puolelta yhdystieltä 8240, noin kaksi kilometriä Tupoksen eritasoliittymästä Tyrnävän kirkonkylän suuntaan, josta käännytään vasemmalle Rajakorventielle.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Rajakorpi Ranch

Kempeleen kylät ja alueet
Lynsey de Paul

Lynsey de Paul (oik. Lynsey Monckton Rubin, 11. kesäkuuta 1950 Lontoo – 1. lokakuuta 2014) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä. Uransa aikana de Paul sävelsi 12 Britannian singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon yltänyttä kappaletta. De Paulille myönnettiin kaksi kertaa Ivor Novello Award.

Elämä ja ura 
Klassisen musiikin koulutusta hän sai Royal Academy of Musicin yksityisopettajalta. 

Vuonna 1977 hän sijoittui yhdessä Mike Moranin kanssa toiseksi Eurovision laulukilpailussa. He esittivät kilpailussa kappaleen ”Rock Bottom”.

Royal Television Society palkitsi de Paulin hänen kehittelemästään itsepuolustusaiheisesta dokumentista Eve Strikes Back.

De Paul sai aivoverenvuodon aamulla 1. lokakuuta, ja kuoli myöhemmin lontoolaisessa sairaalassa.

Diskografia 
Albumit
Surprise (1973)
Taste Me... Don't Waste Me (1974)
Love Bomb (1975)
Before You Go Tonight (1976)
Tigers and Fireflies (1979)

Singlet
Storm in a Teacup (1972)
Sugar Me (1972)
Getting a Drag (1972)
All Night (1973)
Won't Somebody Dance With Me (1973)
Ooh I Do (1974)
No Honestly (1974)
My Man and Me (1975)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 

Brittiläiset laulajat
Brittiläiset lauluntekijät
Yhdistyneen kuningaskunnan euroviisuedustajat
Vuoden 1977 euroviisuedustajat
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
M/S Europalink

M/S Europalink () on Finnlinesin tytäryhtiön Ropax II Europalink Ab:n omistama ro-ro/matkustaja-alus. Alus on rakennettu vuonna 2007 Fincantierin Castellammare di Stabian telakalla, Italiassa. Kuollutta painoa laivalla on 9 653 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. 

Europalinkin sisaralukset ovat M/S Finnmaid, M/S Finnstar, M/S Finnlady ja M/S Finnswan.

Käyttöhistoria 

Kesäkuun alussa 2006 alus laskettiin vesille. 5. maaliskuuta 2007 alus luovutettiin Finnlines Oy:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Finnlady-nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Myöhemmin samana päivänä alus rekisteröitiin Ropax II Europalink Ab:n haltuun. Alus siirtyi näin Europalink-nimisenä Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Malmö. 24. maaliskuuta alus saapui Malmöhön.

Europalink aloitti 30. maaliskuuta 2007 liikennöinnin välillä Malmö–Travemünde. Helsinki–Travemünde-reitillä alus liikennöi vuosina 2009–2012. 

Tammikuun 2022 lopussa Europalink korvasi Finnfellow’n Naantali–Långnäs–Kapellskär-reitillä, sen jälkeen, kun Finnfellow oli korvannut Finnswania tämän ollessa suunnitellulla kuivatelakoinnilla tammikuun alussa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Fakta om Fartyg – M/S Europalink 
M/S Europalink Finnlinesin verkkosivuilla 
The ferry site – M/F Europalink 

Rahtilaivat
Autolautat
Fincantieri
John Keel

John A. Keel (25. maaliskuuta 1930 – 3. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen toimittaja, parapsykologi ja ufotutkija.

Keel alkoi tutkia ufoja 1966 ja oli 1970-luvun alussa yksi tunnetuimpia ja kiistellyimpiä ufotutkijoita. Keel julkaisi omat mielipiteensä ufoista muun muassa kirjassaan UFOs: Operation Trojan Horse vuonna 1970. Keelin mielestä ufot ja psyykkiset ilmiöt kytkeytyvät yhteen. Operaatio troijalainen - klassinen ufotutkimus on Tuulia Vihannon suomentama ja Anomalia kustannuksen julkaisema.

Keelin mukaan ufoilla, kansantarinoiden hahmoilla ja uskonnollisilla kohtaamisilla on yhteinen nimittäjä. Vampyyrien, henkiolentojen, kummituslentokoneiden, poltergeistin, valopallojen, ufojen ja muiden ilmiöiden takana on jokin suurempi vaikuttaja, joka ei suoraan näyttäydy näissä havainnoissa.

Keelin kokemuksista on tehty elokuva Mothman – sanansaattaja (2002).

Teokset 
Jadoo (1957)
UFOs: Operation Trojan Horse (1970)
Strange Creatures From Time and Space (1970)
Our Haunted Planet (1971)
The Flying Saucer Subculture (1973)
The Mothman Prophecies (1975)
The Eighth Tower (1975)
Disneyland of the Gods (1988)
The Complete Guide to Mysterious Beings (1994) (uusi versio teoksesta Strange Creatures from Time and Space)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mothman Central  
 SciFi Keelin haastattelu 
 The Great UFO Wave of '73: John A. Keelin haastattelu 
 Saga-lehden artikkeleita 

Parapsykologit
Yhdysvaltalaiset toimittajat
Yhdysvaltalaiset ufotutkijat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Stadler Rail

Stadler Rail AG on sveitsiläinen teollisuuskonserni, jonka kotipaikka on Bussnang. Stadler valmistaa kiskokalustoa, kuten junia, raitiovaunuja ja vetureita. Konserniyhtiöillä on tuotantolaitoksia Sveitsissä seitsemällä paikkakunnalla (Bussnang, Biel, Erlen, St. Margrethen, Thal, Wallisellen, Winterthur) ja lisäksi kahdeksassa maassa, muun muassa Yhdysvalloissa ja Venäjällä. Stadler Raililla oli vuoden 2018 lopulla lähes 9 000 työntekijää.

Stadlerin junakalustoa on käytössä, tai tulossa käyttöön, 34 maassa.

Stadlerin Flirt-junat

Stadler Suomessa 
Stadler on valmistanut Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy:n tilaamat, pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen käytössä olevat Stadler Flirt -junat, jotka ovat saaneet Suomessa kalustosarjatunnuksen Sm5.

Stadler Virossa 
Stadlerin sähköjunia (EMU) on ollut Virossa AS Eesti Liinirongidin eli Elronin käytössä vuodesta 2013 alkaen. Junia on tilattu kaikkiaan 18 kappaletta. Elron on tilannut myös 20 kappaletta Stadlerin dieseljunia (DMU), jotka ovat olleet kaupallisessa käytössä 1.1.2014 alkaen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Rautatiekalustovalmistajat
Sveitsiläiset teollisuusyritykset
Thurgau
Sm5

Sm5 on Stadler Flirt -mallinen pääkaupunkiseudun lähiliikenteessä operoitava matalalattiainen sähkömoottorijuna. Sm5-junat hankittiin korvaamaan Sm1-, Sm2- ja Sm4-junat Pääradan ja Rantaradan HSL-liikenteessä sekä liikennöimään uusilla pääkaupunkiseudun rataosuuksilla kuten Kehäradalla sekä suunnitteilla olevalla Pisararadalla. Heinäkuusta 2017 lähtien Sm5:llä on liikennöity koko HSL-alueen lähiliikenne.

Matalalattiaisessa Flirt-junassa on koko nelivaunuisen junan mittainen yhtenäinen läpikäveltävä matkustamo. Ilmajousitetun junan kori on alumiinia. Junan huippunopeus on 160 km/h. Junayksiköt pystyvät liikennöimään radoilla, joiden pituuskaltevuus on jopa 35 promillea. Yksiköiden alkuperäiset värit ovat vihreä, sininen, valkoinen ja tummanharmaa, kuitenkin uusien Sm5-junien värit ovat violetti, valkoinen ja tummanharmaa.

Tilaaminen ja käyttöönotto 
Pääkaupunkiseudun junakalustoyhtiö solmi 31. lokakuuta 2006 sopimuksen sveitsiläisen Stadler Railin kanssa 32 nelivaunuisen Flirt-junan toimittamisesta. 4. lokakuuta 2011 tilauksen ilmoitettiin kasvavan 41 junayksikköön ja 10. syyskuuta 2014 edelleen 75 yksikköön. Marraskuussa 2015 päätettiin tilaukseen lisätä vielä toteutettava optio kuudesta lisäjunasta, joten Sm5-sarjan koko kasvoi lopulta 81 junayksikköön.

Sm5-junat on valmistettu Stadler Railin tytäryhtiö Stadler Bussnang AG:n tehtaalla Bussnangissa, Sveitsissä. Sähköjärjestelmät kaikkiin yksiköihin on valmistanut Traktionssysteme Austria GmbH Neudorfissa, Itävallassa. Ensimmäinen yksikkö laivattiin Sörnäisten satamaan marraskuussa 2008 ja toinen yksikkö Vuosaaren satamaan. Loput junat laivattiin Turun satamaan, jossa ne koottiin ja vedettiin Dv12-dieselveturilla Ilmalan varikolle.

Kahdelle ensimmäiselle junalle tehtiin laajoja teknisiä kokeita vuosina 2008–2009 ennen matkustajaliikenteen aloittamista. Ensimmäinen Sm5-yksikkö aloitti liikennöinnin - ja -junana 18. marraskuuta 2009. Toinen juna aloitti liikennöinnin 13. joulukuuta, jolloin junat alkoivat liikennöidä myös viikonloppuisin -, - ja -tunnuksin. Kolmas juna tuli liikenteeseen joulukuussa 2010. Ensimmäisen sarjan 41 junaa saatiin liikenteeseen kevääksi 2015 ja tammikuussa 2016 Suomeen saapui junayksikkö 42, ensimmäinen toisesta tilauserästä. Koko sarja saatiin käyttöön heinäkuussa 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kuvia Sm5-junayksiköstä vaunut.org-sivustolla

Suomalainen rautatiekalusto
Grindhouse: Death Proof

Grindhouse: Death Proof on vuonna 2007 tehty humoristinen toiminta/kauhuelokuva. Yhdysvalloissa Quentin Tarantinon Death Proof ja Robert Rodriguezin Planet Terror julkaistaan yhtenä pitkänä kahden elokuvan yhdistelmänä nimellä Grindhouse, mutta Suomessa ja muualla Euroopassa nämä elokuvat nähdään erikseen. Death Proofin ohjasi Quentin Tarantino, ja pääosissa nähdään mm. Kurt Russell ja Rosario Dawson.

Viitteet muihin elokuviin 

Elokuvassa nähdään Robert Rodriguezin ohjaamasta ja Tarantinon käsikirjoittamasta Hämärästä aamunkoittoon -elokuvasta, sekä Tarantinon aiemmasta Kill Bill: Volume 1 -elokuvasta tuttu sheriffi Earl McGraw poikansa ("Son number one") kera. Sheriffi McGrawn roolihahmo nähtiin myös Robert Rodriguezin ohjaamassa Death Proofin sisarelokuvassa Planet Terror. 

Elokuva sisältää myös muita viittauksia Kill Bill -elokuviin. Molempien Grindhouse -elokuvien alku, jossa pinkillä pohjavärillä ruutuun ilmestyvä teksti, jossa esitellään illan elokuva, on sama, kuin mitä käytettiin Kill Bill: Volume 1:n alussa. Kimin keltainen auto mustilla raidoilla on viittaus Kill Bill -elokuvan päähahmon Beatrix Kiddon keltamustaan asuun. Death Proofin leikkaamattomassa versiossa Abernathyn puhelimen soittoäänenä on elokuvan Twisted Nerve tunnussävel, jota Kill Bill -elokuvan hahmo Elle Driver viheltää valmistautuessaan Beatrix Kiddon murhaan. 

Stuntman Miken hahmolla viitataan muutamissa kohdissa Burt Reynoldsiin. Esimerkiksi Jungle Julia kutsuu Mikea "Stunttimies Burtiksi" ja "Cannonball Runiksi", ja Sheriffi McGraw puolestaan nimittää Mikea "Hooperiksi". Kanuunankuularalli ja Hooper ovat molemmat Reynoldsin tähdittämiä elokuvia ja Hopperissa hän esittää stunttimiestä. Toinen viittaus tulee, kun Dov laulaa lyhyen pätkän Reynoldsin Konna ja Koukku -elokuvan tunnusmusiikkia pilkatessaan Mikea.

Näyttelijät

Katso myös 
 Grindhouse: Planet Terror

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arvostelu: Death Proof (elitisti.net)
 Death Proofin arvostelu sivustolla Leffatykki.com

Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Quentin Tarantinon ohjaamat elokuvat
Quentin Tarantinon käsikirjoittamat elokuvat
Sarjamurhaajaelokuvat
Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Kobie Coetsee

Hendrik Jacobus "Kobie" Coetsee (19. huhtikuuta 1931 Ladybrand, Oranjen vapaavaltion provinssi – 29. heinäkuuta 2000 Bloemfontein) oli Etelä-Afrikan oikeus-, poliisi- ja vankilaministeri vuosina 1980–1994. Coetsee oli ensimmäinen apartheid-hallinnon ministeri, joka tapasi vankilassa olleen Nelson Mandelan vuonna 1985 ja kuului vuonna 1988 perustettuun ryhmään, joka neuvotteli Mandelan kanssa ja raportoi neuvotteluista presidentti P. W. Bothalle. Coetsee toimi maan ensimmäisen apartheidin jälkeisen senaatin puheenjohtajana vuosina 1994–97.

Lähteet 

Eteläafrikkalaiset poliitikot
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Toivo Lyy

Otto Toivo Lyy (vuoteen 1930 Mähönen; 20. huhtikuuta 1898 Joensuu – 27. heinäkuuta 1976 Naantali) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä.

Henkilötiedot
Lyyn vanhemmat olivat räätälimestari Otto Mähönen ja Hilda Maria Pakarinen ja puoliso vuodesta 1929 Eva-Maija Svanberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918  Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli sitten kirjallisuutta ja kieliä Helsingin yliopistossa. Lyy työskenteli aluksi Suomen Kuvalehden toimittajana ja toimi sitten kielentarkastajana Otavalla 1918–1924 ja Kustannus Oy Kansanvallan kirjallisena johtajana 1924–1928. 

Lyyn Helsingin olympialaisiin 1952 laatiman Olympiahymnin sävelsi Jaakko Linjama. Avajaisissa sen esitti 500-henkinen sekakuoro Martti Turusen johdolla.  

Lyy sai Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvon 1964, ja Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin 1968.

Kirjallinen toiminta
Lyy toimi vapaana kirjailijan vuodesta 1928 alkaen ja julkaisi runoja ja runokäännöksiä.

Teokset 
 Tuomivaaran tuolta puolen. Otava 1920 (nimellä Toivo Mähönen)
 Lasia. Karisto 1935
 Kuin Hellaan heimot: Säkeitä 1939–40. Otava 1940
 Rakeita: Säerivejä ja epigrammeja. Otava 1944
 Metsän poika ja Gulliver: Valittuja runoja. Otava 1946
 Oodi kedon yrteille sekä muita säeimpromptuja. Otava 1950
 Oodi olympiasoihdulle: Olympiahymni. Kuvia saaristomereltä. Säelauselmia. Otava 1953
 Toivo Lyyn kauneimmat runot: Tekijän toimittama valikoima. Otava 1958

Käännöksiä 
 Omar Khaijam: Teltantekijän lauselmia. 1929
 Nibelungeinlaulu: saksalaisten kansalliseepos. Gummerus 1934
 Omar Khaijam: Omarin malja: uusia Omar Khaijamin nelisäkeitten suomennoksia. Aura, Turku 1942
 Imre Madách: Ihmisen murhenäytelmä. WSOY 1943
 Omar Khaijam: Teltantekijä. WSOY 1949
 Omar Khaijam: Viisaan viini. WSOY 1955
 Friedrich von Schiller: Valitut teokset osa 3: Wallenstein-trilogia. Otava 1955
 Friedrich von Schiller: Valitut teokset osa 4: Messinan morsian; Wilhelm Tell; Henkiennäkijä. Otava 1955
 Geoffrey Chaucer: Canterburyn tarinoita. WSOY 1962
 DDR:n kansallislaulu (Auferstanden aus Ruinen)
 Unkarin lyyra: Unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan. Unkarilaisten asiantuntijain valikoimasta aineistosta toimittanut ja suomeksi runoillut Toivo Lyy. SKS 1970.

Palkinnot 
 Otavan suuri kirjallisuuspalkinto 1948
 Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 1964
 Pro Finlandia 1968

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta. 
 Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli: Toivo Lyy 
 Helka WebVoyage teosluettelo

Viitteet

Aiheesta muualla
 Artikkelitietokanta Käkönen

Suomalaiset runoilijat
Suomentajat
 Suomalaiset toimittajat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1976 kuolleet
Cyril Ramaphosa

Matemela Cyril Ramaphosa (s. 17. marraskuuta 1952 Johannesburg) on eteläafrikkalainen poliitikko, ammattiyhdistysjohtaja ja apartheidin vastainen aktivisti. Hän oli Etelä-Afrikan varapresidentti vuodesta 2014 ja ANC-puolueen johtaja vuodesta 2017. Jacob Zuman erottua helmikuussa 2018 hän astui Etelä-Afrikan presidentin virkaan.

Opiskellessaan lakia Etelä-Afrikan Turfloopin yliopistossa Ramaphosa osallistui opiskelijapolitiikkaan ja nousi paikallisen musta tietoisuus -järjestön puheenjohtajaksi. Vuonna 1982 Ramaphosa nousi vaikutusvaltaisen Kaivostyöläisten ammattiliiton () pääsihteeriksi ja oli merkittävä hahmo COSATU:ssa koko 1980-luvun ajan. Vuonna 1991 hänet valittiin ANC:n pääsihteeriksi.

ANC:n pääsihteerinä Ramaphosan rooli oli keskeinen apartheidin päättämiseksi käydyissä neuvotteluissa. Vuonna 1994 Ramaphosa valittiin uudelleen ANC:n pääsihteeriksi Nelson Mandelan tuella. Vuonna 1996 Ramaphosa siirtyi liike-elämän palvelukseen.

Ramaphosa oli osakkaana ja johtajana Lonmin-yhtiössä, joka operoi platinakaivosta. 
Poliisi ampui 34 lakkoilevaa työläistä yhtiön kaivoksella Marikanassa 16. elokuuta 2012. Lisäksi 78 haavoittui.
Ramaphosa oli kehottanut poliisia kovempiin otteisiin kaivosmiehiä vastaan. Marikanan tapauksesta järjestetty tutkimus vapautti Ramaphosan syyllisyydestä, mutta maan oppositio syyttää häntä edelleen. Pian tutkimuksen julkaisun jälkeen Ramaphosa nimitettiin maan varapresidentiksi.

Joulukuussa 2017 ANC valitsi Ramaphosan johtajakseen viisivuotiskaudeksi. Hänen vastaehdokkaanaan oli presidentti Jacob Zuman entinen vaimo Nkosazana Dlamini-Zuma. Ramaphosa valittiin Zuman seuraajaksi myös maan presidenttinä helmikuussa 2018 ja uudelleen seuraavaksi viisivuotiskaudeksi toukokuussa 2019.

Lähteet 

Etelä-Afrikan presidentit
Puolueiden puheenjohtajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Apartheidinvastaiset aktivistit
Vltava (ravintola)

Vltava () on Helsingin keskustassa sijaitseva Suomen suurin tšekkiravintola, joka on avattu keväällä 2005. Se sijaitsee Asema-aukion, Elielinaukion, Helsingin päärautatieaseman ja Postitalon välissä sijaitsevassa historiallisessa rakennuksessa. Ravintolan nimi tulee Prahan ja Tšekin läpi virtaavasta Vltavajoesta (). Ravintolan omistaa HOK-Elanto.

Tilat 

Vltavassa on 389 asiakaspaikkaa sisätiloissa sekä 126 kesäterassilla. Erillisiä ravintolatiloja on yhteensä viisi neljässä kerroksessa. Ravintolan sisustuksen on suunnittelut sisustusarkkitehti Pekka Perjo.

Rakennuksen historia 

Vltava sijaitsee jugendtalossa, joka on alkuaan ollut rautatieaseman länsipuolella sijainneen Helsingin konepaja- ja ratapiha-alueen eteläisin rakennus ja on nykyään myös sen ainoa säilynyt osa. Talo oli alun perin nykyisen Elielinaukion paikalle 1910 valmistuneen veturitallin eteläsiipi, joka oli osittain varastona ja osittain rautatieaseman pikatavaratoimiston konttorina. Piirustukset laadittiin rautatiehallituksessa ja todennäköinen suunnittelija oli rautatiehallituksen pääarkkitehti Bruno Granholm. Joissain lähteissä arkkitehdiksi on väitetty viereisen rautatieaseman suunnittelijaa Eliel Saarista, mutta veturitalli ei kuulunut Saarisen suunnittelemaan kokonaisuuteen. Se suunniteltiin korvaamaan Saarisen rautatieaseman tieltä purettu vanhempi veturitalli ja varastomakasiini.

Keskustan veturitallit jäivät pois käytöstä Ilmalan varikkoalueen valmistuttua ja valtionrautateiden luovuttua höyryvetureiden käytöstä, joten koko rakennus siirtyi pikatavaratoimiston käyttöön ja sitä alettiin kutsua kiitotavaratoimistoksi. Pääosa veturitallista purettiin 1978 Rautatientorin metroaseman rakennustöihin liittyneen ajoluiskan tieltä, jolloin jäljelle jäi nykyinen rakennus. Se muutettiin 1983 matkakeskuksen toimistoksi ja 1987 Finnairin lentokenttäbussien terminaaliksi, josta käytettiin nimeä City Terminal. Taloa suunniteltiin purettavaksi useaan kertaan 1920–1980-luvuilla, mutta sen paikalle laadituista suunnitelmista yksikään ei toteutunut. Kun Elielinaukion asemakaava vahvistettiin 1996, päätettiin rakennus suojella. Sitä laajennettiin uudella koillisnurkalla 1999 ja se muutettiin ravintolakäyttöön 2004–2005.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vltavan kotisivut

Tšekkiläiset ravintolat
Ravintolat Helsingissä
Bruno Granholmin suunnittelemat rakennukset
Kluuvi
Helsingin suojellut rakennukset
Kjell Lagerroos

Kjell Mikael Lagerroos (s. 29. syyskuuta 1962 Kemiö) on suomalainen elokuvaaja. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1988. Hän opiskeli myös taidehistoriaa Åbo akademissa 1981–1983.

Lagerroosin tunnetuimpia elokuvia kuvaajana ovat Ystävät, toverit (1990), Tulennielijä (1998), Rukajärven tie (1999) ja Leijat Helsingin yllä (2001). Lagerroos on kuvannut myös useita ruotsalaisia elokuvia, joista maineikkaimpia ovat Jägarna (Metsästäjät, 1995), Pensionat Oskar (1994), Sista Kontraktet (Viimeinen sopimus, 1998) ja Rancid (2004). Hänen käsialaansa on myös Tuntemattomalle jumalalle -televisiosarjan kuvaus vuonna 1993.

Lagerroos on palkittu kahdella Jussi-patsaalla, elokuvista Tulennielijä ja Rukajärven tie. Hänet on myös nimetty ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon saajaehdokkaaksi 1995 ja 1997 sekä Golden Frog -palkinnon saajaehdokkaaksi 2001. Suomipalkinto hänelle myönnettiin 1999. Suomalaisessa Voitto-mainoselokuvakilpailussa 2010 Lagerroos palkittiin Vuoden kuvaajana.

Lagerroos on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.

Yksityiselämä
Kjell Lagerroos avioitui vuonna 2003 Klara Kivilahden kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet. Heillä on kaksi 2000-vuosikymmenellä syntynyttä poikaa. Klara Kivilahti tunnetaan vaatekauppiaana yhdessä äitinsä Kaarina Kivilahden kanssa.

Pitkien elokuvien filmografia
 Kotia päin, 1989
 Ystävät, toverit, 1990
 Daddy and the Muscle Academy, 1991
 Drömmen om Rita, 1992
 Anita, 1994
 Jägarna, 1995
 Pensionat Oskar, 1995
 Sista kontraktet, 1997
 Tulennielijä, 1998
 Rukajärven tie, 1999
 Drakarna över Helsingfors, 2001
 Syvälle salattu, 2011
 Vinski ja näkymättömyyspulveri, 2021
 Veden vartija, 2022
 Sisu, 2023

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset elokuvaajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Jussi-palkinnon saajat
Mattipekka Ratia

Mattipekka Ratia (10. tammikuuta 1966 – 1. joulukuuta 2014) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Yksi hänen tunnetuimmista sarjakuvistaan on Nakki ja Tappi, joka kertoo suomalaisen homoparin elämästä. 1980-luvulla hän tuli tunnetuksi ”vaihtoehtosarjakuvan” tekijänä. Ratia on toiminut myös Jysäys-sarjakuvalehden päätoimittajana. Ratian toinen ammatti oli sairaanhoitaja. Hän piirsi viimeiset vuotensa 2012–2014 Tehy-lehteen sarjakuvaa Suolaa haavoille nimimerkillä Karvainen hoitaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mattipekka Ratian haastattelu
 Nakki ja Tappi

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1966 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Olena Krasovska

Olena Krasovska (, o.s. Ovtšarova, s. 17. elokuuta 1976) on ukrainalainen pika-aitajuoksija.

Krasovska osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Göteborgin MM-kisoissa 1995, joissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksussa ajalla 13,18. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa ajalla 8,28. Hän osallistui Sydneyn olympialaisiin 2000, mutta karsiutui välierissä ajalla 13,02. Seuraavana vuonna hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa välierissä ajalla 8,15 ja Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin aitojen alkuerissä. Vuonna 2002 Krasovska voitti Ukrainan mestaruuden 100 metrin aidoissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti EM-hopeaa Münchenin EM-kisoissa ajalla 12,88 ja sijoittui kahdeksanneksi GP-finaalissa ja neljänneksi yleisurheilun maailmancupissa. 

Krasovska voitti maansa mestaruuden 2003, mutta karsiutui samana vuonna Pariisin MM-kisoissa alkuerissä. Seuraavana vuonna hän voitti Ukrainan mestaruuden, Euroopan cupin ajalla 12,78 ja olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa ajalla 12,45. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa viides. Vuonna 2005 hän kilpaili Helsingin MM-kisoissa, mutta karsiutui välierissä.

Ennätykset
 100 metrin juoksu: 11,53 (2002)
 100 metrin aitajuoksu: 12,45 (2004)
 Pituushyppy: 599 (1999)

Lähteet
 

Ukrainalaiset pika-aitajuoksijat
Ukrainalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Zodiac (elokuva)

Zodiac on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut rikosdraamaelokuva. Elokuvan ohjasi David Fincher, ja pääosissa ovat Jake Gyllenhaal ja Mark Ruffalo.

Vuonna 2016 Zodiac äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 12. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

Juoni
Elokuva pohjautuu tositapahtumiin. 1960- ja 1970-luvuilla San Franciscossa toimi sarjamurhaaja, joka kutsui itseään nimellä Zodiac. Zodiac lähetti mm. sanomalehti San Francisco Chronicleen kryptogrammeja sisältäviä kirjeitä. Elokuva seuraa neljän eri rikostutkijan (mm. Dave Toschin) työtä, kun he yrittävät selvittää Zodiacin henkilöllisyyttä. 

Elokuva kertoo pääosin poliisien arkisesta uurastuksesta jutun kimpussa. Johtolankoja on vähän ja mahdollisten syyllisten lista pitkä. Poliisien lisäksi juttuun uppoutuu myös Chroniclen nuori piirtäjä Robert Graysmith.

Elokuvan teatteriversion kesto on 157 minuuttia ja ohjaajan version 162 minuuttia.

Näyttelijät

Lähteet

Vuoden 2007 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset rikosdraamaelokuvat
David Fincherin ohjaamat elokuvat
Sarjamurhaajaelokuvat
Paramount Picturesin elokuvat
Warner Brosin elokuvat
Kuoleman moottoritie

Kuoleman moottoritieksi kutsutaan tieosuutta Kuwaitissa, joka tunnetaan virallisesti nimellä moottoritie 80. Se vie Al-Kuwaitista Abdaliin Irakin vastaiselle rajalle. Persianlahden sodan loppuvaiheessa vuonna 26. helmikuuta 1991 Irakin vastainen koalitio tai liittouma tuhosi Kuwaitin pääkaupungista perääntyvien Irakin vakinaisen armeijan ja palestiinalaismilitanttien saattueen, jossa oli tuhansia ajoneuvoja. Muitakin, merkittäviä saattueita tuhottiin samoihin aikoihin vastaavalla tavalla. Al-Kuwaitista Irakin Basraan kulkevalla rannikkotiellä tuhottiin Saddam Husseinin eliittijoukkojen eli kansalliskaartin saattue.

Helmikuun 24. USA:n johtama liittouma käynnisti maahyökkäyksen, joka kukisti muutamissa taisteluissa ilmaiskujen nujertaman Irakin armeijan varsin helposti. Irakilaisten (Al-)Kuwaitissa ollut armeijakunta vetäytyi takaisin Irakiin yhtenä valtavana autosaattueena ja muutamana pienempänä saattueena.

Aavikolla kulkeva saattue oli helppo maali täydellisen ilmaherruuden saavuttaneelle liittoumalle. Kriitikkojen mielestä kyseessä ei ollut varsinaisesti taistelu vaan yksipuolinen tuhoaminen. Oman traagisen sävynsä tuovat saattueessa todennäköisesti olleet kuwaitilaiset panttivangit, ihmiskilvet.

Sotilaskalustoa, ajoneuvoja, ryöstösaaliista ja ihmisten palaneita ruumiita täynnä ollut kilometrien mittainen tieosuus tunnettiinkin pian nimellä "kuoleman moottoritie" (). Tien varrelle jäänyt käyttökelpoinen omaisuus hävisi ryöstelijöiden ja keräilijöiden mukaan. Romut raivattiin tien sivuun. Kuolleet haudattiin lähistölle joukkohautoihin. Vainajien määrää ei tällöin laskettu. Autonromutkin on sittemmin siivottu pois omaan "joukkohautaansa".

Lähteet

Aiheesta muualla 

 The Unseen Gulf War – A DigitalJournalist Multimedia Exposure by Peter Turnley 
 PBS Frontline's "The Gulf War"
 An article in the Baltimore Sun, just before the second Gulf War, including a description of Highway 80
An article in The Daily Telegraph, during the war, including a map 
An article in Stars and Stripes, contrasting the condition of the road in 1991 and 2003
Photographs of destroyed military equipment taken by a contemporary American serviceman
A high-resolution map of Kuwait. Highway 80 leads north from Kuwait city, via al-Jahra
Clip from a CBC news broadcast depicting the incident's aftermath

Persianlahden sota
Weldon (Illinois)

Weldon on kunta ja kylä DeWittin piirikunnassa, Illinoisin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunnan asukasluku oli 408 vuonna 2020, joista 94 %  oli valkoisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Satelliittikuva Weldonista (Google Maps)

Illinoisin kunnat
Yhdysvaltain kylät
Aberdeen (Washington)

Aberdeen on kaupunki Grays Harborin piirikunnassa, Washingtonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin perusti uudisasukas Samuel Benn vuonna 1884. Vuonna 2000 kaupungissa oli 16 461 asukasta. Kaupunki on piirikunnan taloudellinen keskus. Sen naapurikaupunkeja ovat Hoquiam ja Cosmopolis.

Aberdeen markkinoi itseään fraasilla ”Gateway to the Olympic Peninsula”. Kaupunki tunnetaan kenties parhaiten grunge rockin syntymäpaikkana, sillä kaupungissa syntynyt Kurt Cobain ja Kaliforniasta muuttanut Krist Novoselic perustivat Nirvana-yhtyeen Aberdeenissa.

Kaupungin läpi virtaavat muun muassa Chehalisjoki ja sen sivujoki Wishkah.

Washingtonin kaupungit
Auringon ja Kuun pyramidit

Auringon ja Kuun pyramidit ovat kaksi suurta pyramidia Teotihuacánissa, Keski-Meksikossa. Pyramidit rakennettiin vaiheittain vuosisatojen aikana, ja ne valmistuivat 200-luvulla.

Nimet 
Pyramidit saivat nykyiset nimensä asteekeilta, jotka asuttivat Meksikon laaksoa satoja vuosia Teotihuacánin autioitumisen jälkeen. He liittivät Teotihuacániin myyttisiä merkityksiä, ja heidän luomismyytissään pyramidit ovat Auringon ja Kuun luomisen muistomerkkejä.

Mitat ja rakenne 
Kuun pyramidi sijaitsee Teotihuacánin pääkadun pohjoispäässä. Vanhempi ja suurempi Auringon pyramidi sijaitsee pääkadun itäpuolella melko lähellä Kuun pyramidia.

Auringon pyramidin sivut ovat 215 metriä pitkät, ja se on nykyisin 60 metriä korkea. Temppeleineen se saattoi olla 76 metriä korkea. Auringon pyramidi on koko Amerikan toiseksi korkein pyramidi – vain Cholulassa sijaitseva pyramidi on sitä korkeampi (66 m).

Auringon pyramidin sisällä ovat aiemman pyramidin jäänteet. Pyramidin sisus koostuu aurinkokuivatusta tiilestä ja sorasta. Pyramidin huipulla sijaitsi temppeli, jolle pääsi portaita pitkin. Pyramidin alle johtaa käytävä, jonka kammiot on tyhjennetty jo kauan sitten. Käytävä saattaa olla luonnollinen luola, joka edustaa Mesoamerikan mytologiassa kohtua, josta ihminen tuli maailmaan. Tällöin koko pyramidi on saatettu rakentaa varta vasten luolan yläpuolelle ja sen suuntaisesti.

Kuun pyramidin sisällä on kuusi vanhempaa versiota, joista jokainen on seuraajaansa pienempi. Se on hiukan Auringon pyramidia pienempi. Sen alla ei ole kammioita. Pyramidin portaiden juurelta on kaivauksissa löydetty miehen luuranko, kivestä tehtyä hautaesineistöä ja uhrattujen eläinten jäännöksiä.

Rakentaminen 
Auringon pyramidi valmistui Tzacualli-kaudella myöhäisen esiklassisen kauden lopussa. Tutkijoiden mukaan sen ensimmäinen vaihe valmistui 300 eaa. – 1 jaa. Toisessa vaiheessa 100 jaa. tehtiin ensi kertaa melko suuri pyramidi, jonka sivut olivat 184 metriä ja korkeus 46 metriä. Nykymuotoonsa Auringon pyramidi tehtiin 150–225 jaa.

Auringon pyramidin teko vaati arviolta miljoona kuutiometriä rakennusmateriaalia eli 30 miljoonaa korillista. Tämä olisi vaatinut arviolta 6 miljoonaa työpäivää, eli rakentaminen olisi 6000 työläiseltä vienyt noin 10 vuotta.

Kuun pyramidi valmistui Auringon pyramidin jälkeen klassisen kauden alussa noin vuonna 250.

Lähteet 
Tieteen kuvalehti, nro 10/2007, s. 46

Viitteet

Etelä-Amerikan pyramidit
Seulonnan keskeiset artikkelit

en:Pyramids of the Sun and Moon
Lukulamppu

Lukulamppu oli Yleisradion televisiotuotannon kirjallisuusohjelma. Sitä juonsi aluksi kulttuurivaikuttaja Mirjam Polkunen, joka johdatteli kirjallisuuskeskustelua kirjailijoiden kanssa. Ohjelman viimeisinä vuosina juontajana toimi kulttuuritoimittaja Timo Hämäläinen. Hän saattoi tehdä jopa usean ohjelman mittaisia kirjailijahaastatteluja tai haastatella tuoreita Finlandia-palkintoehdokkaita paikan päällä ehdokasjulkistustilaisuudessa. Yle päätti ohjelman vuonna 1991, kun Hämäläinen oli tehnyt ohjelmaa humalassa ja käyttäytynyt töykeästi haastatellessaan Leena Landeria. Hämäläisen työsuhde Yleen lopetettiin.

Pirkka-Pekka Petelius ja Pedro Hietanen tekivät ohjelmasta nimellä "Dokulamppu" parodisia sketsejä sketsiohjelmaansa Neurovisio. Myöhemmin sketsit jatkuivat myös parivaljakon Yömyöhä-radiokuunnelmissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lukulamppu 22.2.1990: Timo Hämäläinen ja Matti Kuusi keskustelevat Kuusen uudesta kirjasta (Yle Elävä arkisto)
Keskusteluohjelmat
Kirjallisuusohjelmat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
1990-luvun televisiosarjat
Tupac: Assassination

Tupac: Assassination on dokumentti rap-artisti Tupac Shakurin selvittämättömästä murhasta. Dokumentissa, jonka ohjaa Richard Bond, on mukana myös Tupacin henkilökohtainen henkivartija Frank Alexander. Filmi julkaistiin DVD:llä 23. lokakuuta 2007, eli hieman yli 11 vuotta sen jälkeen kun Tupacia ammuttiin kuolettavasti.

Dokumentti paljastaa mm. sen, että 2Pacin henkivartijana 4:n vuoden ajan toiminut Kevin Hackie oli FBI:n agentti, joka oli soluttautunut Death Row Recordsin palkkalistoille.

Dokumentista on tehty myös soundtrack, jossa esiintyy muun muassa Tupacin velipuoli Mopreme Shakur.

Aiheesta muualla

 Virallinen sivu 
 Tupac assassination Traileri
 Tekijöiden haastattelu

Tupac Shakur
Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat
Vuoden 2007 dokumenttielokuvat
Armeerausmassa

Armeerausmassa on havupuista valmistettua massaa, jolla saadaan paperille lujuutta. Armeerausmassan tarkoitus on toimia paperin runkona.

Armeerausmassa parantaa paperin kestävyyttä, kun paperia käytetään paperi- tai painokoneella. 

Parhaita massoja saadaan Pohjoismaiden ja Pohjois-Amerikan havupuista, ja erityisesti kuusesta saadaan parempaa kuin männystä. Jos raaka-aineena käytetään pelkästään sahahaketta, massasta tulee sekä kuusella että männyllä parempilaatuista.

Lähteet

Paperiteollisuus
Stoa (rakennustyyppi)

Stoa () tarkoitti antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa vapaasti seisovaa avointa pylväshallia tai rakennukseen liittyvää katettua pylväshallia, joka oli yleensä tarkoitettu julkiseen käyttöön.  Varhaiset stoat muodostuivat yleensä rakennuksen sivua reunustavasta pylväiköstä, ja ne olivat usein doorilaista tyyliä. Myöhemmin stoissa saattoi olla kaksi kerrosta, ja ne olivat usein joonialaista tyyliä.

Stoia oli usein suurten kaupunkien agoran eli markkinapaikkojen ympärillä. Stoat olivat avoimia yleisölle: kauppiaat saattoivat myydä niissä tavaroitaan, taiteilijat esitellä taidettaan, filosofit opettaa ja niissä saatettiin pitää uskonnollisia kokouksia. Stoalainen filosofikoulukunta sai nimensä stoasta.

Kuuluisia stoia 

Ateenassa
 Attaloksen stoa
 Etelästoa
 Eumeneen stoa
 Hermien stoa
 Kaakkoisstoa
 Keskistoa
 Kuninkaallinen stoa (Stoa Basileios)
 Stoa poikile (”Kirjava/Maalattu pylväshalli”), stoalaisten kokoontumispaikka
 Zeuksen stoa

Delfoissa
 Ateenalaisten stoa
 Attalos I:n stoa
 Länsistoa eli Aitolialaisten stoa

Deloksella
 Antigonoksen stoa
 Filippoksen stoa
 Etelästoa
 Naksoslaisten stoa
 Poseidonin stoa eli Hypostyylihalli

Korintissa
 Etelästoa
 Luoteisstoa

Olympiassa
 Etelästoa
 Kaikuhalli eli Ekho-stoa

Muualla
 Abaton eli Enkoimeterion, Epidauroksen Asklepieion
 Amfiaraionin stoa eli Enkoimeterion, Amfiaraion
 Joonialainen stoa, Miletos
 Persialainen stoa, Sparta
 Pyhä stoa (Hiera stoa), Priene

Katso myös 

 Stoalaisuus

Lähteet

Aiheesta muualla
Hedelmällisyys

Hedelmällisyys eli fertiliteetti on kyky lisääntyä eli saada jälkeläisiä.

Joissain myyttisissä ja uskonnollisissa käsityksissä hedelmällisyys on keskeisellä sijalla.  Maanviljelijöiden ja karjankasvattajien muinaiset uskonnot liittyivät paljon hedelmällisyyteen, enemmän kuin esimerkiksi pyyntikulttuurien uskonnot, sillä maanviljelijät ja karjankasvattajat näkivät selvästi suoran riippuvuutensa hoitamiensa eliöiden lisääntymisestä. Hedelmällisyyttä pyrittiin usein parantamaan miellyttämällä henkiolentoja, jotka siitä asiasta vastasivat.

Katso myös
 Hedelmättömyys
 Kokonaishedelmällisyysluku
 Syntyvyyden säännöstely
 Perhesuunnittelu

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lisääntyminen
Kansanperinne
Uskonnolliset käsitykset
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tukholman katolinen tuomiokirkko

Pyhän Eerikin katolinen tuomiokirkko () on kirkkorakennus Tukholman Södermalmilla, Folkungagatan-kadun päässä hieman Medborgarplatsenilta etelään. Se on Tukholman katolisen hiippakunnan tuomiokirkko vuodesta 1953 lähtien.

Arkkitehti Axel Gillbergin suunnittelema kirkko rakennettiin vuosina 1890–1892. Vuonna 1784 perustettu Tukholman katolinen seurakunta oli ostanut tontin 1857. Värikäs rakennus edustaa pyörökaarityyliä ja sen seinät on verhoiltu punatiilellä. Julkisivua koristaa kaksi matalaa tornia. Kirkkosali uudistettiin ja kirkkoa täydennettiin lisärakennuksella 1979–1982 arkkitehti Hans Westmanin suunnitelmien mukaan. Samalla kirkkoon yhdistettiin 1680-luvulla valmistunut viereinen Paulin talo, joka muutettiin seurakuntatiloiksi. Muutostöiden valmistuttua kirkko vihittiin uudelleen käyttöön 25. maaliskuuta 1983.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kirkon kotisivut 
 Bebyggelseregistret 

Södermalmin rakennukset ja rakennelmat
Tukholman kirkot
Katolinen kirkko Ruotsissa
Ruotsin tuomiokirkot
Lännen lokarin veli

Lännen lokarin veli on vuonna 1952 valmistunut suomalainen elokuva. Elokuvan on ohjannut Jorma Nortimo, käsikirjoittanut Reino Helismaa ja tuottanut T. J. Särkkä Suomen Filmiteollisuuden kanssa. Pääosia elokuvassa näyttelevät muun muassa Esa Pakarinen (Mr. Esa ”Coolman” Kulomaa), Henry Theel (Jaska Mäki), Elsa Turakainen (Hilkka) ja Sirkka-Liisa Wilén (Marketta).  

Halvalla tehdyn elokuvan katsojamäärät olivat keskimääräistä huomattavasti suuremmat. Eugen Terttula totesi arviossaan, että ”Lännen lokarin veli on vielä surkeampi sepite kuin Rovaniemen markkinoilla”.

Juoni
Elokuva kertoo kahdesta miehestä, jotka työskentelevät Yhdysvalloissa hiilikaivoksilla mutta joutuvat palaamaan Suomeen. Suomeen paluun syynä on oman perheen auttaminen. Tarinaan kuuluu myös naisten naurattamista, ryöstäjiä ja lehtimaailman konnia.

Näyttelijät

Kreditoimattomat näyttelijät

Vastaanotto 

Myöhemmässä arviossa sen todetaan olevan tavanomainen ”konnilla ja donnilla kuorrutettu puskakomedia”, jossa on esimerkiksi hiilikaivostyöntekijän (Henry Theel) laulamassa iskelmässä hupaisaa isänmaallisuutta. Eräässä kritiikissä käsikirjoitus saa arvion ”alamittaisesti sutaistu” ja ohjaus on ”huoleton”.-->

Lähteet 

Vuoden 1952 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Reino Helismaan käsikirjoittamat elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Jorma Nortimon ohjaamat elokuvat
Havaijipaita

Havaijipaita () on Havaijilta lähtöisin oleva paitatyyppi. Paidat ovat painettuja, useimmiten lyhythihaisia ja kauluksellisia. Tavallisesti paidoissa toistuvat värikkäät trooppiset kuva-aiheet. Havaijipaidassa on yleensä napit, joskus pullover-tyyppisesti vain rintaan asti. Paitoja on sekä miehille että naisille, naisten paidoissa on usein syvempi V-aukkoinen leikkaus.

Havaijipaidat tulivat muotiin ensimmäisen kerran 1930-luvulla. Havaijilla vuonna 1966 paikallinen kauppakamari aloitti ”aloha-perjantai”-perinteen (Aloha Fridays). Sen myötä perjantaisin hallinnon ja liikemaailman työntekijät saattoivat alkaa pukeutua perjantaisin havaijipaitoihin normaalin puvun ja solmion sijaan.

Helsingin Sanomien toimittajan mukaan havaijipaita on äärioikeistolainen symboli.

Katso myös 
 Muumuu

Lähteet

Aiheesta muualla 

Havaijin kulttuuri
Paidat
When Angels & Serpents Dance

When Angels & Serpents Dance on rock-yhtye P.O.D.:n seitsemäs studioalbumi. Yhtye ilmoitti ensin julkaisevansa albumin vuoden 2007 elokuussa, mutta siirsi julkaisua vielä myöhemmäksi ajankohdaksi – ensin lokakuuhun 2007, ja lopulta 8.:een huhtikuuta 2008. Tämän syy on se, että albumia ehdittäisiin promotoida tarpeeksi ennen sen ilmestymistä. Levy tulee olemaan yhtyeen ensimmäinen studioalbumi viiteen vuoteen, jolla alkuperäinen kitaristi Marcos Curiel on mukana.

Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan yhdeksännelle sijalle.

Kappaleet 
 Addicted
 Shine with Me
 Condescending
 It Can't Rain Every Day
 Kaliforn-Eye-A (feat. Mike Muir)
 I'll Be Ready (feat. Cedella ja Sharon Marley)
 End of the World
 This Ain't No Ordinary Love Song
 God Forbid (feat. Page Hamilton)
 Roman Empire
 When Angels & Serpents Dance
 Tell Me Why
 Rise Against

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 2008 albumit
P.O.D.:n albumit
Hiilidioksidin talteenotto

Hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (, CCS; myös hiilen talteenotto ja varastointi) on kehitteillä oleva tekniikka, jonka tarkoitus on vähentää suurten yksiköiden kuten hiilivoimaloiden hiilidioksidipäästöjä ilmakehään ilmaston lämpenemisen hillitsemiseksi. Tekniikassa hiilidioksidi erotellaan päästöistä ja varastoidaan esimerkiksi maan- tai merenalaisiin varastoihin. Kaupallisesti hyödynnettävä tekniikka hiilidioksidin erottelemiseksi suurista päästölähteistä on jo olemassa, mutta hiilidioksidin varastoimisen ongelmaa ei vielä ole ratkaistu. CCS-tekniikasta odotetaan kuitenkin merkittävää päästövähennystekniikkaa tulevaisuudessa.

Perinteiseen hiilivoimalaan asennettuna CCS-tekniikka voi vähentää hiilidioksidipäästöjä 80–90 %, samalla kuitenkin lisäten voimalan polttoaineenkulutusta 10–40 %. CCS-tekniikalla varustetusta voimalasta saatavan energian hinta on arvioitu olevan 30–60 % kalliimpaa verrattuna voimalaan ilman CCS-tekniikkaa.

Maailman ensimmäinen CCS-tekniikkaa hyödyntävä hiilivoimala on aikomus rakentaa Yhdysvaltoihin.
EU:n alueella on tarkoitus rakentaa 10–12 esittelylaitosta vuoteen 2015 mennessä.

Vattenfallin projekti Pohjois-Saksassa oli tarkoitus ottaa käyttöön maaliskuussa 2009, mutta ajautui vaikeuksiin, kun paikalliset epäilivät projektin turvallisuutta. Hiilidioksidi oli tarkoitus varastoida vanhoihin Altmarkin kaasukenttiin Puolan rajan lähelle. Alankomaissa Barendrechtin kunnanvaltuusto tyrmäsi Shellin hankkeen johtaa kaasu tyhjiin kaasukenttiin.

Suomessa koelaitosta on suunniteltu Meri-Poriin. Hankkeen kustannukset olisivat noin 500 miljoonaa euroa. Sekä TVO että Fortum ovat vetäytyneet projektista.

Kanadalaisen Carbon Engineering -yrityksen teknologialla hiilidioksia pystyy talteenottamaan ilmakehän ilmasta alle 100 Yhdysvaltain dollarin tonnikustannuksella. Talteenottoprosessissa syntyy kalsiumkarbonaattia. Bill Gates on tukenut yritystä. Carbon Engineering on saanut sijoituksia Chevronilta, Occidentalilta ja BHP Billitonilta.

Katso myös 
 Ilmaston lämpeneminen
 Hiilidioksidi
 Hiilidioksidin geologinen varastointi
 Energiansäästö
 Hiilivoima
 Maakaasu

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sebastian Teir, Toni Pikkarainen, Lauri Kujanpää, Eemeli Tsupari, Janne Kärki, Antti Arasto & Soile Aatos, Hiilidioksidin talteenotto ja varastointi (CCS), Teknologiakatsaus, VTT, 2011 (pdf)
 Energia.fi: Hiilidioksidin talteenotto 

Kasvihuonekaasut
Ilmastonmuutos
Kemiantekniikka
Tampereen kauppahalli

Tampereen kauppahalli on Tampereen keskustassa Hämeenkadun ja Hallituskadun välissä sijaitseva Pohjoismaiden suurin kauppahalli, joka avattiin vuonna 1901. Kauppahallin pohjapinta-ala on 2 100 m² ja tilavuus noin 18 500 m³. Kauppahalli päätettiin rakentaa Tampereelle suureksi paisuneen ja säännöstelemättömän torikaupan seurauksena. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hjalmar Åberg. Rakennustöiden suunnittelu aloitettiin vuonna 1894 ja rakentaminen vuonna 1899. Vuonna 1973 rakennus suojeltiin Hämeen lääninhallituksen päätöksellä. Kauppahallin Hämeenkadun puoleisella sivulla sijaitsevan virastotalon suojelukiista käytiin vuosina 1972–1983 ja se päättyi suojelijoiden voittoon. Åbergin suunnittelema virastotalo kuuluu samaan rakennuskokonaisuuteen kuin kauppahalli.

Kauppahallissa on 174 myyntipaikkaa ja vuonna 2013 niissä toimi 39 yritystä. Myyntipaikoista 40 prosenttia on kahvila- ja ravintolakäytössä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Tampereen kauppahallin kotisivut
Tampereopas – Tampereen kauppahalli 
Panoraamakuvia kauppahallin sisältä 
 Ylen Elävä arkisto: Tampereen kauppahalli on Pohjoismaiden suurin
 Valokuvia Tampereen kauppahallista Arjenhistoria.fi -sivustolla

Kauppahalli
Kauppahalli
Kauppahallit
Kauppahalli
Nalkala
Encore (Eminemin albumi)

Encore on Eminemin viides albumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 2004. Albumia myytiin ensimmäisen kolmen päivän aikana 711 000 kappaletta ja saavutti kokonaismyynnissä nelinkertaista platinaa ollen lähellä viiden miljoonan myydyn albumin rajaa. Maailmanlaajuisesti albumia on myyty yli 10 miljoonaa kappaletta.

Kappaleluettelo

Singlet

Shady Collectors Edition-version bonuskappaleina
Love You More ,
Ricky Ticky Toc ja
We As Americans

Eminemin albumit
Vuoden 2004 albumit
Ernst Krogius

Ernst Edvard Krogius (6. kesäkuuta 1865 Helsinki – 21. syyskuuta 1955 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen lakimies, laivanvarustaja, kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja urheiluvaikuttaja.

Krogius oli Suomen Olympiakomitean perustajajäsen ja sen puheenjohtaja vuosina 1919–1934. Hän toimi myös Suomen edustajana Kansainvälisessä olympiakomiteassa vuosina 1920–1948 ja Suomen Purjehtijaliiton puheenjohtajana vuosina 1906–1917. Ennen uraansa urheiluvaikuttajana Krogius purjehti 12mR-veneluokan pronssia Tukholman kesäolympialaisissa 1912.

Krogiuksen veli oli Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtaja, kauppaneuvos Lars Karl Krogius (1860−1935). Heidän serkkunsa oli kirurgi Frans Ali Krogius.

Lähteet

Verkkolähteet
 Ernst Krogius Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Suomalaiset kilpapurjehtijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Suomalaiset juristit
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet