joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Qikiqtaalukin alue

Qikiqtaaluk Region, Qikiqtani Region () tai Baffin Region on Nunavutin territorion hallinnollinen alue Kanadassa. Vaikka Qikiqtaaluk on inuiittien perinteinen nimi alueelle, Baffininsaari on kuitenkin yleisempi puhekielessä ja virallisissa julkaisuissa alueella.Kanadan tilastokeskuksen  ja Nunavutin matkailujärjestön (Nunavut Tourism) sivuilla käytetään nimeä Baffin Region.

Alue koostuu lukuisista saarista, jotka ovat Baffin Island, Belchersaaret, Akimiskinsaari, Manselinsaari, Prinssi Charlesin saari, Bylotinsaari, Devoninsaari, Cornwallinsaari, Bathurstinsaari, Amund Ringnesin saari, Ellef Ringnesin saari, Axel Heibergin saari, Ellesmerensaari, Melvillenniemi, itäinen osa Melvillensaaresta, pohjoiset osat Prince of Walesinsaarista, Somersetinsaari ja kaikki pienemmät saaret näiden väliltä. Alueen pääkaupunki on Iqaluit (väkiluku noin 6 184) joka on myös territorion pääkaupunki. Alue sisältää territorion pohjoisimmat sekä eteläisimmät alueet.

Ennen vuotta 1999 Qikiqtaaluk alueella oli nykyisestä poikkeavat rajat ja tunnettiin nimellä Baffin Region, Northwest Territories.

Kylät ja kaupungit
 Kaupungit
Iqaluit
 Kylät
Arctic Bay
Cape Dorset
Clyde River
Grise Fiord
Hall Beach
Igloolik
Kimmirut
Pangnirtung
Pond Inlet
Qikiqtarjuaq
Resolute
Sanikiluaq
Asuinpaikat
Nanisivik
 Epäviralliset alueet
Baffin, Unorganized, sisältää
Alert (Kanadan ilmavoimien tukikohta)
Eureka (Environment Canadan sääasema)

Nähtävyyksiä
 Astro Hill Complex (Iqaluit)
 Nunatta Sunakkutaangit Museo (Iqaluit)
 Nunavutin parlamenttitalo (Iqaluit)
 Unikkaarvik vierailija keskus (Iqaluit)

Suojelualueet
Auyuittuq National Park
Bowman Bay Wildlife Sanctuary
Katannilil
Kekerten
Mallikjuak
Pitsutinu-Tungavik
Qilalukat
Quammaarviit
Rotary Club Day Park
Sirmilik National Park
Sylvia Grinnel

Tilastotietoa
Kanadan väestönlaskenta (2006) 
Väestö: 15 765
Väestön muutos (2001–2006): +9,7 %
Yksityisasuntoja: 5 103
Pinta-ala (km²): 1 040 417,90 km²
Väestötiheys (per km².): 0.015 km²
Sijoitus verrattuna muihin Kanadan alueisiin: 248./288
Sijoitus verrattuna muihin Nunavutin alueisiin: 1./3

Ympäröivät alueet
Division No. 10, Newfoundland and Labrador (Labrador)
Division No. 23, Manitoba
Inuvik alue
Kivalliqin alue
Kitikmeot alue
Nunavik

Lähteet

Aiheesta muualla
 Qikiqtaaluk Region information at Explore Nunavut
 Kavik, Lisi, and Miriam Fleming. Qikiqtamiut Cookbook. [Sanikiluaq, Nunavut]: Municipality of Sanikiluaq, 2002. ISBN 1896445225

Nunavutin maantiede
Vladimir Kiseljov

Vladimir Viktorovitš Kiseljov (; 1. tammikuuta 1957 Myski, Kemerovon piirikunta – 7. tammikuuta 2021 Krementšuk, Pultavan alue) oli neuvostoliittolainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja Moskovassa 1980.

Perinteistä pakitustyyliä käyttänyt Kiseljov voitti nuorten EM-kultaa 1975, mutta rikkoi 20 metrin rajan vasta 1978. 

Olympialaisten karsintakilpailussa Kiseljov työnsi parhaan tuloksen 20,72. Loppukilpailussa hänen ensimmäinen työntönsä kantoi 21,10, millä hän johti kilpaa loppuun asti. Viimeisellään hän työnsi parhaan tuloksensa 21,35. Ennakkosuosikki kipailussa oli Itä-Saksan Udo Beyer, joka jäi kolmanneksi. Olympialaisten aikaan Kiseljov oli 188 cm pitkä ja painoi 120 kg.

Kaksi vuotta myöhemmin EM-Ateenassa Kiseljov jäi seitsemänneksi. Ne jäivät Kiseljovin viimeisiksi arvokisoiksi, sillä dopingin käyttö aiheutti hänelle vakavia ongelmia. Vuonna 1991 hän tunnusti, että oli ollut vuonna 1985 lähellä kuolemaa ja joutunut viidesti teho-osastolle.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kuulantyöntäjät
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Bow Down

Bow Down on gangsta rap-yhtye Westside Connectionin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1996 Ice Cuben levy-yhtiön Lench Mob Recordsin kautta.

Albumi sijoittui sijalle kaksi avausviikolla Billboard 200 listalla ja myi 145,000 kappaletta. Yhteensä myyntiluvut ovat ylittäneet platinaan oikeuttavaan lukuun.

Albumilta julkaistiin singlet: "Bow Down" (1996) sekä "Gangstas Make the World Go Round" (1997).

Kappalelista

Lähteet 

Vuoden 1996 albumit
Vuoden 1996 esikoisalbumit
Westside Connectionin albumit
Tšernogolovka

Tšernogolovka () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmaan laskevan Tšernogolovka-joen rannalla 48 kilometriä Moskovasta koilliseen. Asukkaita on 20 983 henkeä (vuonna 2010), koko kaupunkipiirikunnassa oli 22 450 asukasta.

Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1956 rakennetun kemiallisen fysiikan tutkimusinstituutin asutuksesta. 1970-luvulla sinne sijoitettiin useita Neuvostoliiton tiedeakatemian tutkimuslaitoksia. Kaupunginoikeudet Tšernogolovka sai vuonna 2001. Vuonna 2008 sille myönnettiin tiedekaupungin status.

Nykyään Tšernogolovkassa sijaitsevat Venäjän tiedeakatemian Kovan kappaleen fysiikan instituutti, Landaulle nimetty teoreettisen fysiikan instituutti, Kemiallisen fysiikan instituutti, Kokeellisen mineralogian instituutti, Rakenteellisen makrokinetiikan ja materiaalitieteen instituutti, Mikroelektroniikkateknologian ja erityispuhtaiden materiaalien instituutti, Fysiologisesti aktiivisten aineiden instituutti, Kemiallisen fysiikan uusien energiamuotojen instituutin filiaali, Severtseville nimetyn ekologian ja eläinten evoluution instituutin tutkimusasema, Vernadskille nimetyn geokemian ja analyyttisen kemian instituutin laboratorio ym.

Kaupungissa on myös elintarvike-, puunjalostus- ja laiteteollisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Tšernogolovkan kaupungin sivusto 

Moskovan alueen kaupungit
Naukograd
RTK-Palvelu

RTK-Palvelu Oy on suomalainen kiinteistöpalvelualan yritys. Konsernin liikevaihto on noin 120 miljoonaa euroa ja sen palveluksessa työskentelee yli 3 000 henkilöä.

RTK-Palvelu tarjoaa siivous-, kiinteistöhuolto-, käyttäjä- ja teollisuuspalveluja yrityksille ja julkisen sektorin asiakkaille. Yrityksen palveluvalikoimaan kuuluvat myös tekniset kiinteistöpalvelut sekä energiansäästöpalvelut.

RTK-Palvelu on perustettu vuonna 1972 ja sen emoyhtiö on Contineo Oy.

Toimipisteitä yrityksellä on Alavudella, Eurassa, Forssassa, Helsingissä, Hämeenlinnassa, Imatralla, Joensuussa, Jyväskylässä, Järvenpäässä, Kajaanissa, Kokkolassa, Kouvolassa, Kuopiossa, Lappeenrannassa, Loviisassa, Mikkelissä, Oulussa, Porissa, Raumalla, Rovaniemellä, Salossa, Seinäjoellä, Sysmässä, Tampereella, Turussa, Vaasassa ja Vantaalla.

Historiaa 
Rauman Lukko voitti ensimmäisen jääkiekon Suomen mestaruutensa 1963.

Mestaruushuuma haihtui, kun suuret kaupungit ajoivat ohi taidossa ja taloudessa. Lukko tarvitsi tukea, ja vuonna 1968 syntyi Raumalaiskiekkoilun Tuki ry. Ensin pyörivät nakkikioskit, bingo ja vierasottelukyyditykset. 

Vuonna 1972 sai alkunsa Raumalaiskiekkoilun Tuki ry:n tämän hetkisen talouden ja toiminnan kulmakivi RTK-Palvelu Oy (Rauman Teollisuus- ja Kiinteistöpalvelu Oy). Urheiluun tarvittavien varojen keräämiseksi perustettu RTK-Palvelu sai alkunsa kirkkoherra Oiva Tuomisen olohuoneessa. Lukko Tuki, Rauman Lukko ja Säppi perustivat tuolloin RTK-Palvelun. Tuomisen johdolla perustettiin siivousalan yritys, jonka ensimmäinen toimisto sijaitsi Päiväsenkadulla Paroalhossa. Yrityksen keikoilla kävi Lukon edustuskiekkoilijoita.

Raumalaiskiekkoilun Tuki ry lähti toimintaan mukaan vuotta myöhemmin eli vuonna 1973.  Vähitellen vuosien varrella osakekauppojen ja osakepääoman korotusten myötä RTK-Palvelun omistus on siirtynyt kokonaan Raumalaiskiekkoilun Tuki ry:lle.

RTK:n alku oli nihkeää, ja ensimmäisen tilikauden liikevaihto jäi vähän alle 100 000 markan. Tilikauden tappioksi kirjattiin 1970 markkaa.

Nykyään luvut ovat hyvin erilaiset. Puhutaan 140 miljoonan euron konsernista, joka työllistää yli 3000 henkilöä. Organisaatiomallissa samalla viivalla ovat Rauman Lukko Oy, RTK-Palvelu Oy ja RTK-Henkilöstöpalvelu Oy. Koko kuvion ydin on konsernitason Contineo Oy, jonka pääomistaja on Raumalaiskiekkoilun Tuki ry.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla  
 Talouelämä: Lätkässä siivoukseen

Kiinteistöpalveluyritykset
G. W. Edlund

Gustaf Wilhelm Edlund (19. elokuuta 1829 Turku – 12. maaliskuuta 1907) oli suomalainen kirjakauppias ja kirjankustantaja.

Edlund syntyi Turussa, jossa hänen isänsä Erik Edlund toimi faktorina. Edlund itse omistautui kirjakauppiaan ammattiin. Hän omisti Frenckellin kirjakaupan 1863–1879 ja (nimenmuutoksen jälkeen) G. W. Edlundin kirjakaupan vuosina 1879–1900. Hän toimi kirjankustantajana 1853–1907 ja oli Suomen kustannusyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1878–1901. Edlund sai kauppaneuvoksen arvon 1884.

Edlundin perustama kustannusliike G. W. Edlunds Förlag laajeni hänen omistuksessaan tasaisesti, ja se oli 1900-luvun alkuvuosina Suomen johtava kustannusyhtiö. Edlund toimi liikemiesmäisesti eikä pelännyt riskinottoa. Suurimpia yhtiön menestyksiä oli Topeliuksen Maamme kirja, jonka suomenkielistä versiota myytiin 240 000 ja ruotsinkielistä 70 000 kirjaa. Kaikkiaan Edlund kustansi noin 3 800 eri kirjanimikettä, joista suomenkielisiä oli 800. Hän sai kritiikkiä joidenkin kustantamiensa teosten suomennoksen huonosta kieliasusta.

G. W. Edlunds Förlag muutettiin Edlundin kuoleman jälkeen osakeyhtiöksi nimeltä G. W. Edlundin Kustannus Oy. Edlundin perheestä ei löytynyt yhtiön johtoon jatkajaa, joten kustannusyhtiön toimitusjohtajana toimi 1908–1918 aistivialliskoulujen tarkastaja Valter Voldemar Forsius (1856–1939), joka oli aiemmin toiminut Edlundin perheen kuuron pojan opettajana. Edlundin kustannusyhtiön toiminta päättyi 1917, ja yhtiön varasto myytiin kustantaja Holger Schildtille.

Lähteet 
 Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
 Arno Forsius: Valter Voldemar Forsius (1856–1939) – aistivialliskoulujen tarkastaja. Arno Forsius.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 G. W. Edlundin kustannusliikkeen yhtiöhistoriaa (porssitieto.fi)

Suomalaiset kirjakauppiaat
Suomalaiset kirjankustantajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1829 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Manaaja III

Manaaja III on jatkoa elokuville Manaaja ja Manaaja II: Luopio. Elokuva ilmestyi vuonna 1990 ja sen ohjasi William Peter Blatty, joka on alkuperäisen Manaaja-kirjan kirjoittaja. Elokuva kestää 110 minuuttia
ja sen ikäraja on Suomessa K-15. Se perustuu niinikään Blattyn omaan teokseen Paholaisleegio (1983), ja sen pääosissa näyttelevät George C. Scott, Ed Flanders, Brad Dourif ja Jason Miller. 

Manaaja III:n tapahtumat sijoittuvat 15 vuotta ensimmäisen elokuvan jälkeen. Elokuvan päähenkilönä on Manaajassa esiintynyt komisario Kinderman, joka tutkii toisiinsa liittyviä murhia Georgetownissa; murhat muistuttavat edesmenneen Gemini-tappajan kädenjälkeä. 

Blatty ei ollut lopulliseen elokuvaan täysin tyytyväinen, sillä tuotantoyhtiö vaati siihen mittavia viime hetken muutoksia. Näihin lukeutuu muun muassa manauskohtaus elokuvan loppupuolella, jota ei Blattyn alkuteoksesta löydy.

Näyttelijöitä

Lähteet

Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Vuoden 1990 yhdysvaltalaiset elokuvat
Sarjamurhaajaelokuvat
Papintappaja

Papintappaja (Callidium violaceum) on sarvijäärien heimoon (Cerambycidae) kuuluva kovakuoriainen. Se on väriltään kiiltävän tummansininen, 11–13 mm pitkä, litteä ja leveä. Tuntosarvet ulottuvat koiraalla lähes peitinsiipien kärkeen ja naaraalla peitinsiipien keskikohdan yli. Papintappajaa tavataan sekä kuusissa että männyissä. Papintappaja elää luonnossa kuivissa puissa kaarnan alla ja erityisesti rakennuksissa sahatuissa ja huolimattomasti kuorituissa puissa. Papintappajaa voi tavata toukokuun loppupuolelta aina heinäkuun alkupuolelle saakka. Naaraat munivat kuorelliseen tai huolimattomasti kuorittuun puutavaraan. Suomessa papintappaja on vakiintunut ja yleinen laji ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy holarktisella alueella Euraasiassa, Pohjois-Amerikan pohjoisosissa, Euroopassa ja Siperiassa, Kaukasuksella idässä aina Japaniin asti.

Papintappajan toukka on tiheä- ja pitkäkarvainen, pienipäinen ja hyvin lyhytjalkainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Papintappaja (Callidium violaceum)
iNaturalist: Papintappaja (Callidium violaceum)
Ötökkätieto: Papintappaja (Callidium violaceum)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Papintappaja (Callidium violaceum)
UPM-Kymmene, Kari Heliövaara: Metsiemme kovakuoriaisia, Papintappaja (Callidium violaceum) sivu 22 (pdf)
ITIS: Callidium violaceum 
Fauna Europaea: Callidium violaceum 
Iowa State University, Bug Guide: Blueish Purple Beetle - Callidium violaceum 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Callidium violaceum 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI):Callidium violaceum

Sarvijäärät
Tuhohyönteiset
Proteiinimaailma

Proteiinimaailma (, PIW) on elämän alkuperään liittyvä hypoteesi, jonka mukaan proteiinit syntyivät ennen geenejä. Teoreettiset ja kokeelliset löydöt ovat osoittaneet, että nukleiinihapot ja sokerit olisivat voineet syntetisoitua prebioottisissa olosuhteissa.

Ensimmäinen informaatiomolekyyli olisi saattanut olla itseään monistava proteiini. Proteiinimaailmaa tukee ajatus, että monien, joskaan ei kaikkien elämään liittyvien aminohappojen tuotanto on onnistunut laboratoriossa, samoin on tuotettu lyhyitä, mutta järjestymättömiä oligopeptidejä. Proteiinit ovat aminohapoista koostuvia pitkiä peptidiketjuja, jotka monesti toimivat solussa entsyymeinä. Proteiinimaailmaa tukee myös se, että on vaikea selittää DNA:n syntyä suoraan elottomasta luonnosta ilman entsyymejä. 

Monet tutkijat kuitenkin ajattelevat, että RNA-maailma edelsi proteiineja.

Katso myös 
 Rauta-rikkimaailma
 Alaniinimaailma

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 
 

Elämän synty
Marcus Banks

Arthur LeMarcus Banks III (s. 19. marraskuuta 1981) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa NBA:ssa Toronto Raptorsin joukkueessa. Hänen yliopistoinaan olivat Dixie State College of Utah sekä Nevadan yliopisto Las Vegasissa. Ammattilaisura NBA:issa alkoi vuonna 2003. Varauksen teki Memphis Grizzlies, mutta seuroina ovat varsinaisesti olleet Boston Celtics, Minnesota Timberwolves, Phoenix Suns ja Miami Heat.

Lähteet 
 NBA.com: Marcus Banks Bio Page 
 Basketball-reference.com: Marcus Banks Statistics 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Beverly Hills kyttä 2

Beverly Hills kyttä 2 on Tony Scottin ohjaama toimintakomedia vuodelta 1987. Sen edeltäjä on Beverly Hills kyttä ja jatko-osa Beverly Hills kyttä 3.

Elokuvan pääosassa on Eddie Murphy ja muissa keskeisissä rooleissa nähdään mm. Judge Reinhold ja John Ashton.

Juoni 

Axel Foley (Eddie Murphy) lähtee taas Beverly Hillsiin moikkaamaan vanhoja tuttujaan, kunnes poliisipäällikkö Bogomilia ammutaan pahasti ja Axel haluaa kumppaneineen William "Billy" Rosewoodin (Judge Reinhold) ja John Taggartin (John Ashton) kanssa saada tekijät kiinni. Hän alkaa tutkia Bogomilin jäänyttä rikosjuttua ja pääsee aseiden salakuljetusliigan jäljille.

Rooliluettelo

Lähteet 
 http://www.imdb.com/title/tt0092644/
 http://www.telvis.fi/filmiopas/elokuvat/36118/beverly+hills+kytta+2/

Vuoden 1987 yhdysvaltalaiset elokuvat
Beverly Hills kyttä -elokuvat
Tony Scottin ohjaamat elokuvat
Isojoki (joki)

Isojoki tai Lapväärtinjoki on Lapväärtinjoen vesistön kaakkois-lounaissuuntaisesti Isojoen, Karijoen  ja Kristiinankaupungin alueilla virtaava 75 kilometriä pitkä joki. Joki saa alkunsa Isojoen ja Kauhajoen rajalla sijaitsevalta Lauhanvuoren alueelta. Kristiinankaupungissa jokea nimitetään Lapväärtinjoeksi () ja Isojoen kunnan alueella puolestaan Isojoeksi. Joen valuma-alue ulottuu myös Teuvan, Kauhajoen ja Honkajoen alueille. 

Joen valumapinta-ala on 1 089 neliökilometrin kokoinen ja tästä alasta 13,7 prosenttia on peltoja. Valuma-alueen suurin järvi on 48 hehtaarin kokoinen Kangasjärvi Isojoen kunnan alueella. Joki on yläjuoksulla kapea, paikoittain puromainenkin. Alajuoksulla joki puolestaan on pengerretty ja ruopattu. Isojoen virtaamat ja vedenlaatu ovat tasaisempia kuin muissa länsisuomalaisissa virtavesistöissä johtuen joen pohjavesivaikutteisuudesta. Joessa on ainoastaan muutama pohjapato ja Peruksen voimalaitospato.

Isojoen suurimpia sivuhaaroja ovat Isojoen länsiosista alkunsa saava Kärjenjoki (alajuoksullaan Lapväärtissä ), Teuvan eteläosasta alkunsa saava ja alajuoksullaan Karijoen alueella virtaava Karijoki sekä Kauhajoen lounaisosista alkunsa saava ja alajuoksultaan Isojoen koillisosissa virtaava Heikkilänjoki.

Eliölajisto 

Joen eliölajisto on monimuotoinen ja siellä elää uhanalaisia lajeja, kuten jokihelmisimpukka. Isojokeen nousee meritaimenta ja harjusta sekä siikaa alajuoksulle. Kirkkaissa latvaosien lähdepuroissa esiintyy purotaimenta. Lisäksi joessa on melko vahva nahkiaiskanta. Joen meri- ja purotaimen kantaa lisääntyy luonnollisesti, ja näitä onkin käytetty meritaimenten istutuksiin Länsi- ja Etelä-Suomen vesiin. Isojoki kuuluu Natura 2000 -verkostoon.

Isojoki on Suomen mittakaavassa yksi harvoista ja Selkämeren rannikon joista ainoa, jossa on jäljellä meritaimenen luonnonkanta. Isojoen meritaimenkanta (ISO) on erittäin uhanalainen.

Lähteet 

Suomen joet
Isojoen luonto
Kristiinankaupungin luonto
Harjasorakas

Harjasorakas (Gloiodon strigosus) on Bondarzewiaceae-heimoon kuuluva kääpämäinen sieni. Harjasorakas vaatii varjoisaa ympäristöä ja haapapuita. Harjasorakas on Suomessa silmälläpidettävä ja luonnonsuojelulain alainen.

Harjasorakas kasvaa kuolleiden lehtipuiden, varsinkin haapojen ja raitojen rungoilla. Harjasorakkaan uhkia ovat esimerkiksi kosteiden metsien ojitus ja rannoilla kasvavien lehtipuiden hakkuut.

Harjasorakasta tavataan Euroopassa muun muassa Suomessa Perämeren kansallispuistossa, Ruotsissa noin sadassa eri paikassa Skånesta Pohjois-Ruotsiin saakka ja Norjassa. Puolasta laji on hävinnyt. Harjasorakasta tavataan myös Pohjois-Amerikasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Data from CBS Aphyllophorales database: Gloiodon strigosus 

Käävät
Russulales
Orakkaat
Kogi

Kogi on  yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan keskiosassa Niger ja Benue -jokien yhtymäkohdan ympärillä. Kogin pinta-ala on 29 833 neliökilometriä. Vuoden 2006 väestönlaskennan alustavien tulosten mukaan Kogissa oli noin 3 278 000 asukasta. 

Kogin  pääkaupunki on Lokoja. Sieltä on kahden tunnin ajomatka maan pääkaupunkiin Abujaan.

Lähteet 

 

Nigerian osavaltiot
Stade El Menzah

Stade El Menzah () on monikäyttöinen urheilustadion, joka sijaitsee Tunisin pohjoisosassa Tunisiassa. Stadion rakennettiin vuonna 1967 ja sinne mahtuu 45 000 katsojaa. Se toimii jalkapalloseurojen Espérance Sportive de Tunisin ja Club Africainin kotistadionina.

Stade El Menzah on isännöinyt myös musiikki konsertteja muun muassa Michael Jackson teki ensimmäisen konsertinsa Tunisiassa vuonna 1996. Mariah Carey esiintyi kaksi kertaa 22.- ja 24. heinäkuuta 2006.

Aiheesta muualla
 Worldstadiums.com 

Tunisian jalkapallostadionit
Tunisin rakennukset ja rakennelmat
Lappeenranta Festivals

Lappeenranta Festivals oli rock-henkinen kaupunkifestari, joka järjestettiin Lappeenrannan sataman alueella kuusi kertaa, aina heinäkuussa. Pääasiassa kotimaisia kärkiartisteja 2–5 illan aikana tarjonnut tapahtuma kantoi K-18 -leimaa koko olemassaolonsa ajan. Kohokohta nähtiin vuonna 2004, jolloin LPRF vastasi myös Linnoituksen Yö -tapahtumasta, jossa pääartisteina nähtiin Eppu Normaali, J. Karjalainen sekä toisaalla Kotiteollisuus ja varttuneemmalle väelle Jari Sillanpää. Tuolloinen 40 000 kävijää on edelleen tapahtumaennätys.

Lappeenranta Festivals järjestettiin viimeisen kerran vuonna 2007, jonka jälkeen se käytännössä liitettiin Linnoituksen yö-tapahtumaan. Myös viimeisenä itsenäisenä tapahtumanaan, Lappeenranta Festivals sai lavoille esiintymään nimekkäitä artisteja. Esiintyjiä olivat muun muassa Antti Tuisku, Hanna Pakarinen, Yö, PMMP, Kotiteollisuus ja Zen Café.

Lappeenrannan tapahtumat
Lappeenrannan musiikki
Musiikkitapahtumat Suomessa
Maladzetšna

Maladzetšna (, IPA: [maɫa'dzʲetʂna]) eli Molodetšno (, ) on kaupunki ja hallintopiirin keskus Minskin alueella Valko-Venäjällä, runsas 70 kilometriä pääkaupunki Minskin luoteispuolella. Vuoden 2009 väestötietojen mukaan kaupungin asukasluku oli 94 282. Maladzetšnenskin hallintopiirin asukasluku 138 375 sisälsi kaupungin ohella Radaškovitšyn kaupunkimaisen taajaman (5 518 as.) ja ympäröivän maaseudun väestön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lyhyt kaupunkikuvaus (BYcity.org) 
 Kaupunkikartta (BYcity.org) 
 WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin  tai 
 Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию - Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Maladzetšna aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) 
 Eräs kaupunkikartta (tgt.ru)  
 Valokuvia (Globus Belarusi)
 Valokuvia (Radzima.org) ,  tai 
 eräs Maladzetšnaan keskittynyt portaali  
 Active Molodechno  
 Kaupungin historiaa 
 Valko-Venäjän juna-aikatauluja  

Minskin alueen kaupungit
Bob Saget

Robert Lane ”Bob” Saget () oli yhdysvaltalainen stand up -koomikko, televisiojuontaja, näyttelijä, ääninäyttelijä ja elokuvantekijä. Hänet tunnettiin varsinkin kotimaassaan parhaiten Daniel Tannerin roolista tilannekomediasarjoissa Full House (1987–1995) ja Fuller House (2020) sekä Amerikan hauskimmat kotivideot -sarjan juontamisesta vuosina 1989–1997. Näiden lisäksi Saget tunnettiin rivosta stand up -komiikastaan, johon kuului monesti koomisia lauluja akustisen kitaran säestäminä.

Saget esiintyi sivuosissa ja cameorooleissa monissa televisiosarjoissa, kuten Huff – terapian tarpeessa, Aikahyppy, Joey, Entourage ja Kova laki. Hän oli myös ääninäyttelijänä animaatiossa Madagascar ja kertojana komediasarjassa Ensisilmäyksellä.

Vuonna 2007 Saget esiintyi ensimmäistä kertaa HBO:n järjestämässä stand up -spesiaalissa, joka julkaistiin sittemmin DVD:llä. Vuonna 2008 Saget oli Comedy Central Roast -sarjan ”piinapenkissä”.

Saget löydettiin tammikuussa 2022 kuolleena orlandolaisesta hotellihuoneesta. Saget oli lyönyt päänsä johonkin ennen nukkumaanmenoa ja hän menehtyi nukkuessaan. Hän oli Yhdysvaltain-kiertueella ja esiintynyt edellisenä päivänä Jacksonvillessä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset koomikot
Yhdysvaltalaiset stand up -koomikot
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Yhdysvaltalaiset juontajat
Televisiojuontajat
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Villa Lidköping BK

Villa Lidköping Bandyklubb on jääpalloseura Lidköpingistä, Ruotsista. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Elitserienissä. Seura on voittanut kaksi Ruotsin mestaruutta.

Historia
Seura perustettiin tammikuussa 1934 nimellä Villa Bandyklubb. Alkuaikoina seura pelasi yksittäisiä otteluita ja paikallissarjoja. Vuonna 1951 joukkue sijoitettiin sarjasysteemiuudistuksessa nelosdivisioonaan, josta se nousi vuosikymmenen aikana kaksi sarjaporrasta ylemmäs kakkosdivisioonaan.

Villa esiintyi Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla ensimmäistä kertaa kaudella 1966-67. Seuran parhaimmat saavutukset ovat neljä hopeamitalia jotka tulivat vuosina 1975, 1983, 2012 ja 2016. Viime vuosina Villa on taas ollut yksi Ruotsin parhaista seuroista, mutta loppuotteluun asti se on selviytynyt vain viisi kertaa ja voittanut vasta viidennellä kerralla eli kaudella 2019 Ruotsin jääpallomestaruuden loppuottelussa. Villa on ollut pudotuspeleissä keväästä 2010 lähtien.

Saavutukset
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa

2 kultaa: 2019, 2021
6 hopeaa: 1975, 1983, 2012, 2016, 2020, 2022
Ruotsin Cup

Mestari: 2016, 2020, 2021, 2022

Kansainvälisiä saavutuksia:
Jääpallon maailmancupin voitto: 2018

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Villafans, kannattajien sivusto
SvenskaFans
Sparbanken Lidköping Arena 

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Lidköpingin kunta
Vuonna 1934 perustetut urheiluseurat
Peveril Meigs

Peveril Meigs, III (5. toukokuuta 1903 Flushing New York, Yhdysvallat – 16. syyskuuta 1979 Wayland, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen maantieteilijä, joka tuli tunnetuksi maapallon kuivien alueiden tutkijana ja työstään Meksikon Baja Californian alueen alkuperäisasukkaiden parissa.

Meigs syntyi New Yorkissa. Hän muutti perheensä kanssa Santa Barbaraan, Kaliforniaan. Meigs opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1925 ja tohtoriksi vuonna 1932. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui Baja Californian alueesta ja teki alueelle ensimmäisen retkensä opiskelutoverinsa C. W. Thornthwaiten kanssa.

Vuonna 1926 Meigs teki toisen retkensä Baja Californiaan. Mukana oli myös hänen ohjaajansa Carl O. Sauer. Tämän jälkeen Meigs vieraili alueella joka kesä seuraavien kolmen vuoden ajan. Hän keskittyi dominikaanien lähetysasemien ja näitä ympäröivien alkuperäisasukkaiden yhteisöjen maantieteeseen. Vuonna 1928 Meigs asui useita viikkoja kiliwa-intiaanien kanssa ja tutki heitä. Hän palasi vielä vuonna 1936 kiliwojen pariin ja viimeisteli tutkimuksensa, jotka julkaistiin vuonna 1939 nimellä The Kiliwa Indians of Lower California.

Valmistumisensa jälkeen Meigs opetti Kaliforniassa ja Louisianassa. Vuosina 1942–1945 hän toimi tiedustelupalvelu Office of Strategic Servicesin maantieteilijänä ja vuosina 1948–1949 Arctic Institute of North American palveluksessa. Meigs työskenteli melkein koko uransa ajan maapallon kuivien alueiden tutkijana. Hän jakoi vuonna 1953 maan kuivat alueet kolmeen kategoriaan. Äärimmäisen kuivilla alueilla on täysin sateettomia 12 kuukauden jaksoja, kuivilla alueilla sataa vettä korkeintaan 250 mm vuodessa ja puolikuivilla 250–500 mm vuodessa. Alle 250 mm sadetta vuodessa saavia alueita pidetään aavikkoina ja puolikuivia alueita aroina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Meigsin bibliografia 

Yhdysvaltalaiset maantieteilijät
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Sairaalan syke (suomalainen televisiosarja)

Sairaalan syke on suomalainen televisiosarja, joka esitettiin Sub-kanavalla. Sarjassa kuvataan dokumentaarisesti sairaalan arkea. Ohjelmassa nähdään monenlaisia potilaita ja siinä kuvataan toimintaa leikkaussaleissa, poliklinikalla, vastasyntyneiden osastolla ja kirurgisella osastolla. Ohjelma on kuvattu Jorvin sairaalassa Espoossa. Sarjassa ovat mukana hoitajat Jyri, Jenni, Jaana, Tero, Anki, Annukka, Jaana, Katja ja Jukka. Ohjelmassa kuvaillaan potilaiden hoitoa, työntekijöiden kahvihuoneiden rupattelua, päivystystä, ja potilaita. Sairaalan syke alkoi Subilla 29. elokuuta 2008.

Päähenkilöt 
 Katja, Leikkaus ja anestiasairaanhoitaja
 Jaana, Sisätautikirurginen sairaanhoitaja
 Jaana, Sairaanhoitaja
 Jyri, Tehohoitaja
 Annukka, Tehohoitaja
 Jukka, Osastonylilääkäri
 Anki, Lastensairaanhoitaja
 Jenni, Lastensairaanhoitaja
 Teemu, Tehohoitaja
 Tero, Tehohoitolääkäri

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset dokumenttiohjelmat
Suomalaiset sairaalasarjat
Subin televisio-ohjelmat
Grantingaselli

Grantingaselli (Nanger granti, syn. Gazella granti)  on Itä-Afrikassa elävä gasellilaji. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä isogaselli.

Tuntomerkit 
Grantingasellin ruumis on 140–170 cm pituinen, ja eläin painaa 60–82 kg. Sen säkäkorkeus on 85–95 cm ja hännän pituus 25–35 cm. Kyljissä on selvä värien rajaviiva, joskin musta juova puuttuu. Päässä on valkeat juovat sarvien tyveltä silmien molemmille puolille. Uroksella on noin 60 cm:n mittaiset S-kirjaimen muotoiset sarvet. Naaraan sarvet ovat hieman edellistä lyhyemmät.

Levinneisyys 
Etiopian ja Somalian eteläosista Itä-Ugandaan, koko Keniaan ja Tansanian eteläosiin saakka.

Lähteet

Viitteet 

Gasellit
Illinoisin yliopisto (Chicago)

Illinoisin Chicagon-yliopisto eli UIC on Illinois'n osavaltiossa, Chicagossa, sijaitseva julkisrahoitteinen yliopisto. Sen lääketieteellinen tiedekunta on yksi Yhdysvaltain suurimmista. Yliopisto kuuluu Illinoisin yliopisto -järjestelmään, joka koostuu kolmesta kampusyliopistosta. Kaksi muuta sijaitsevat Urbana-Champaignissa ja Springfieldissa.

Historia
Illinoisin yliopiston Chicagon-kampus juontaa juurensa kolmesta 1800-luvun lopulla perustetusta yksityisestä terveysalan oppilaitoksesta: 

farmasian oppilaitos Chicago College of Pharmacy (perustettu 1859)
lääkärikoulu College of Physicians and Surgeons (perustettu 1882)
hammaslääkärioppilaitos Columbian College of Dentistry (perustettu 1891)

Chicagon terveysalan oppilaitokset liitettiin vuosien 1896-97 aikana Illinoisin yliopistoon. Vuonna 1965 avattiin uusi kampusalue.

Tiedekunnat
Arkkitehtuuri ja taiteet
Farmasia
Hammaslääketiede
Kasvatustieteet
Kauppatieteet
Kaupunkisuunnittelu ja julkishallinto
Lääketiede
Sosiaalityö
Tekniikka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Chicagon yliopistot ja korkeakoulut
Christopher Heino-Lindberg

Christopher Heino-Lindberg (s. 29. tammikuuta 1985 Helsingborg, Ruotsi on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2011–2012 Ruotsin kolmannen sarjatason Nackaan. Urallaan hän on pelannut myös Elitserienissä, jossa on voittanut Ruotsin-mestaruuden.

Ura 
Heino-Lindberg pelasi ensimmäisen aikusten ottelussa Allsvenskanissa Hammarby IF:ssä kaudella 2002–2003. Kesällä 2003 Montreal Canadiens varasi hänet NHL:ään. Seuraavalla kaudella hän pelasi Allsvenskania sekä Vallentunassa että Hammarbyssä, jota edusti myös kauden 2004–2005.

Kaudeksi 2005–2006 Heino-Lindberg siirtyi Ruotsin pääsarjassa pelaavaa Färjestadia. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän oli mukana voittamassa Ruotsin-mestaruutta. Hän pelasi Färjestadissa vielä kaksi seuraavaa kautta ja siirtyi kaudeksi 2008–2009 Allsvenskanissa pelaavaan AIK:hon. Ensimmäisellä kaudellaan AIK:ssa Heino-Lindbergillä oli Allsvenskanin paras torjuntaprosentti ja vähiten päästettyjä maaleja. Toisella kaudella hän oli nostamassa AIK:ta takaisin Elitserieniin.

Elitserienissä Heino-Lindberg pelasi kaudella 2010–2011 vain neljä ottelua. Loukkaantumisten takia hän ei lopulta saanut seuraavalle kaudelle uutta sopimusta Elitserieniin. Hän siirtyikin elokuussa 2011 Ruotsin kolmanneksi korkeammalla sarjatasolla pelaavaan Nackaan.

Tilastot

Runkosarja

Lähteet

Viitteet 

Ruotsalaiset jääkiekkomaalivahdit
Montreal Canadiensin varaamat pelaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Robinhood

Robinhood tai Säästötalo Robinhood (puhekielessä Robbari) oli suomalainen halpahalliketju. Ketjun toimipaikat sijaitsivat Orimattilassa, Nastolassa, Haminassa, Heinolassa, Hollolassa, Inkeroisissa, Kotkassa, Karhulassa, Kouvolassa, Pernajassa, Kuusankoskella, Lappeenrannassa, Mäntsälässä ja Porvoossa.
Ketjun iskulause oli "Aina hintansa väärti". 

Jukka Saastamoinen ja Seppo Saastamoinen perustivat ketjun yhdessä vuonna 1987 Kouvolaan. Vuonna 2005 ketjun omistus siirtyi Tokmanni-konsernille 36,6 miljoonalla eurolla. Syksyllä 2015 kaikki Robinhood-myymälät muutettiin Tokmanneiksi. Samalla myös muut Tokmannin omistuksessa olleet erillisten ketjujen myymälät siirrettiin Tokmanni-ketjuun.

Lähteet

Halpamyymäläketjut
Tokmanni
Entiset suomalaiset yritykset
Insertti

Insertti () tarkoittaa televisiosanastossa etukäteen kuvanauhalle tai filmille tehtyä televisio-ohjelman osaa. Kokonaisuuteen leikataan jotain sisään. Yleensä on kyse suorista lähetyksistä tai yhtenä kokonaisuutena kerralla taltioidusta tv-ohjelmasta. Insertit ovat tyypillisiä makasiiniohjelmissa, kuten uutisissa ja ajankohtaislähetyksissä. Insertti voi olla esimerkiksi haastattelu, uutispätkä tai ohjelman kuvitusjakso. 

Makasiiniohjelmalla puolestaan tarkoitetaan ohjelmakokonaisuutta, jossa juontaja tai juontajat sitovat välispiikeillä yhteen erilaisia inserttejä ja mahdollisia suorana tehtäviä ohjelmaosuuksia kuten haastatteluja, keskusteluja tai musiikkiesityksiä. 

Nykyisin insert-termiä käytetään myös tietokonekielessä.

Lähteet
Burrows-Wood: Television Production, disciplines and techniques, s 350. California State University 1978,1982

Televisiotermit
Roos

Roos on sukunimi. Vuonna 2021 nimi on Suomessa 1 470 henkilöllä. Nimen kantajia:

 Adolf Roos (1824–1895), ruotsinsuomalainen Ruotsin postilaitoksen johtaja
 Alexander Frederik Roos (1822–1893), suomalainen pappi ja runoilija
 Alfred Brynolf Roos (1824–1873), suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja virsirunoilija
Anders Roos nuorempi (1785–1842), suomalainen laivanvarustaja, tervaporvari ja suurkauppias
 Anders Oskar Roos (1812–1849), suomenruotsalainen kirjailija
 Anna Maria Roos (1862–1938), ruotsalainen opettaja, kirjailija, sanoittaja ja teosofi
 Bertel Roos (1893–1954), suomalainen luutnantti, jääkäri, ensimmäisen maailmansodan veteraani
 Bertil Roos (1943–2016), ruotsalainen Formula 1 -kuljettaja
 Don Roos (s. 1955), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
 Elena Roos (s. 1991), sveitsiläinen suunnistaja
 Elna Roos (1896–1946), suomenruotsalainen kirjailija
 Emil Roos (1879–1956), suomalainen poliitikko (RKP)
 Evert Roos (1876–1933), suomalainen Porvoon museon intendentti ja taidemaalari
 Fanny Roos (s. 1995), ruotsalainen kuulantyöntäjä
 Feodor Roos (1867–1946), suomalainen vankilanjohtaja
 Harald Roos (1895–1969) suomalainen kenraalimajuri, Rautatiehallituksen pääjohtaja
 Herman Julius Roos (1725–1786), ruotsalainen sotilas ja Pohjanmaan talousdeputaation puheenjohtaja
 J. P. Roos (s. 1945), sosiaalipoliitikan professori ja vasemmistolainen poliitikko
 Jakob Henrik Roos (1818–1885), suomalainen kirkkoherra ja virsirunoilija
 Jertta Blomstedt (o.s. Roos, s. 1942), radiotoimittaja
 Johan Alarik Roos (1853–1912), suomalainen pappi ja valtiopäivämies
 Johannes Roos (1892–1918), jääkäriluutnantti
 John Erik Roos (1893–1972), suomalainen historioitsija, arkistoneuvos ja professori
 Jukka Roos (s. 1948), kansanedustaja (sdp)
 Karl Elis Roos (1821–1906), suomalainen kääntäjä
 Karl-Gustav Roos (1937–1976), suomalainen valokuvaaja ja journalisti, Rafael Roosin poika
 Magnus Friedrich Roos (1727–1803), saksalainen teologi
 Matts Roos (s. 1931), fyysikko, professori
 Nina Roos (s. 1956), suomalainen taidemaalari
 Ole Roos (s. 1934–2000), juristi, korkeimman oikeuden oikeusneuvos
 Paavo Roos (1898–1957), suomalainen jääkärikapteeni
 Rafael Roos 1895–1972), suomalainen teollisuusvalokuvaaja
 Samuel Roos (1792–1878), suomen kielen kehittäjä ja lääkäri
 Sigurd Roos (1861–1918), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Timo Roos (s. 1936), kansanedustaja (sdp)
 Uno B. Roos (1862–1923), suomalainen lyseon lehtori, polaariretkikunnan havaintojen tekijä 1883–1884 
 Vappu Roos (1910–1997), suomalainen kirjailija ja kääntäjä
 Veera Roos (1882–1961), suomalainen näytelmäkirjailija ja kirjallisuuden suomentaja
 Viktor Jedidjah Alfred Roos (1864–1952), suomalainen opettaja, rehtori ja valtiopäivämies, Alfred Brynolf Roosin poika
 Wilhelm Roos (1858–1944), suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti, valtiopäivämies ja kansanedustaja
 Villiam Roos (1892–1918), suomalainen jääkäriluutnantti
 Yrjö Roos (1891–1926), suomalainen meripuseeri, joka toimi merivoimien komentajana

Katso myös
 Roos af Hjelmsäter, norjalainen, sittemmin ruotsalaistunut aatelissuku

Lähteet
Šatura

Šatura () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšeran alangolla Muromskoje-, Svetloje- ja Tšornoje-järvien lähellä 124 kilometriä Moskovasta itään. Kaupunki on Šaturan piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie (Šaturan asema). Asukkaita on 32 885 henkeä, koko piirissä 72 087 (vuonna 2010).

Kaupunki on saanut alkunsa paikallista turvetta polttoaineenaan käyttävästä sähkövoimalasta, jota ryhdyttiin rakentamaan vuonna 1918. Voimalan työläisasutukset yhdistettiin vuonna 1928 Šaturan taajamaksi, josta vuonna 1936 tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa toimii sähkövoimala, turvetuotantoyritys, huonekalutehdas, elintarviketeollisuutta sekä kaksi Venäjän tiedeakatemian tutkimuslaitosta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Šaturan piirin sivusto 

Moskovan alueen kaupungit
Šaturan piiri
D.E.V.O.L.U.T.I.O.N.


D.E.V.O.L.U.T.I.O.N. on thrash metal -yhtye Destructionin elokuussa 2008 julkaistu kymmenes studioalbumi. Sen julkaisi Yhdysvalloissa Candlelight Records, muualla AFM Records.

Kappaleiden alkukirjaimet muodostavat albumin nimen Devolution.

Kappaleet 

Shellshock (Tank -cover)

Kokoonpano 
 Marcel "Schmier" Schirmer – laulu, basso
 Mike Sifringer – kitara
 Marc Reign – rummut

Vierailijat 
 Vinnie Moore – kitarasoolo kappaleessa "Devolution"
 Gary Holt – kitarasoolo kappaleessa "Urge"
 Jeff Waters – kitarasoolo kappaleessa "Urge"

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Destructionin albumit
Vuoden 2008 albumit
Dagobert III

Dagobert III (699–715) oli frankkien kuningas 711–715. Hän seurasi valtaistuimella isäänsä Kildebert III:tta. Dagobert oli kuitenkin vain nukkehallitsija, ja todellinen valta säilyi major domus Pipin Heristalilaisella, joka kuoli vuonna 714 .

Pipinin kuoleman jälkeen valtakunnassa syttyi sisällissota, joka johtui Pipinin perillisten ja muiden frankkiylimysten valtataistelusta. Neustriassa major domukseksi valittiin Dagobertin tuella Ragenfrid, kun taas Austrasiassa valtaa piti Pipinin leski Plektrudis. Dagobert kuoli vuonna 715, ja frankkien kuninkaana häntä seurasi vuonna 718 Kilperik II, joka valittiin Neustrian kuninkaaksi 715.

Katso myös 
Luettelo frankkien kuninkaista

Lähteet 

Frankkien kuninkaat
Vuonna 699 syntyneet
Vuonna 715 kuolleet
Retšytsa

Retšytsa (, IPA ['rɛtʂɨtsa]) eli Retšitsa (; ) on keskikokoinen kaupunki ja hallintopiiri Homelin alueella Valko-Venäjän eteläosissa. Homel sijaitsee 50 kilometriä Retšytsan itäpuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 64 731 ihmistä. Kaupungin nimeä kantavan hallintopiirin asukasluku oli 104 781, mihin sisältyivät Retšytsan kaupunki, Vasilevitšyn pikkukaupunki (3 923 as.) ja Zaretštšan kaupunkityyppinen taajama (2 447 as.) sekä ympäröivä maaseutu kylineen.

Dnepr-joen länsipenkereellä sijaitseva Retšytsa mainitaan asiakirjoissa jo 1213 ja 1200-luvun loppupuolella paikalla oli linnoitettua asutusta. Jo Novgorodin aikakirjoissa (1016-1471) paikkaa kutsuttiin kaupungiksi. Vuonna 1511 kaupungille määriteltiin Magdeburgin lain nojalla kaupungeille tyypillinen kaupankäyntioikeus.

Vesiyhteys on ollut kautta historian tärkeä tälle Dneprin rantakaupungille. Nykyisin kaupunkia yhdistää myös Valko-Venäjän eteläosat toisiinsa kytkevä Brest-Kobryn-Pinsk-Homel-rautatie. Samansuuntainen M10-valtatie kulkee muutaman kilometrin päässä Retšytsan eteläpuolitse ja yhdistää kaupungin Homelin alueen suurimpiin kaupunkeihin (Homel ja Mazyr). Luoteeseen vievä kantatie P82 tuo yhteyden Svetlahorskin, Babruiskin ja edelleen Minskin suuntaan.

Retšytsa on teollisuuskaupunki, jossa sijaitsee mm. telakka, tekstiilitehdas, panimo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Retšytsan piirin ja kaupungin viralliset sivut 
Lyhyt kuvaus kaupungista  (BYcity.org)
Kaupunkikartta  (BYcity.org)
Rechitsa - Short description  (belarustourism.by)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin 
Valokuvia Retšytsasta  (Radzima.org)
Tiivis kuvaus Retšytsasta 

Homelin alueen kaupungit
Pietarsaaren kaupunginvaltuusto

Pietarsaaren kaupunginvaltuusto on Pietarsaaren kaupungin kunnanvaltuusto ja ylin päättävä elin. Kaupunginvaltuustossa on 43 jäsentä, jotka on valittu neljän vuoden toimikaudeksi kansanvaalilla. 

Vuonna 1875 Pietarsaaren väkiluku oli niukasti alle 2000, joten lainsäädäntö ei edellyttänyt valitsemaan valtuustoa. Väkilukurajan uskottiin ylittyvän pian, joten raastuvankokouksen päätteeksi järjestettiin valtuustovaalit.  Pietarsaaren ensimmäiseen kaupunginvaltuustoon tuli valituksi: Gustaf Borg, Otto A Malm, John Blomström, L. Andreassén, Gabriel Serlachius, Fritz Pettersson, Carl Johan Lindström, Waldemar Schauman, Peder Granberg, Jakob Österberg, M.H. Winsten, Adolf Frederik Engström. Valtuuston ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valikoitui kauppaneuvos Otto A Malm, ja varapuheenjohtajaksi kaupunginlääkäri Gustaf Borg. Malm luopui vuoden kuluttua puheenjohtajan tehtävistä. Gustav Borg toimi puheenjohtajaana 1877-1904.

Pietarsaaressa on ollut poliittista järjestötoimintaa 1900-luvun alusta lähtien. Vuonna 1901 perustettiin suomenkielisten työväenyhdistys, ja ruotsinkielisten vuotta myöhemmin. Syksyllä 1906 perustettiin Ruotsalaisen kansanpuolueen paikallisosasto.

Kaupunginvaltuuston puolueet ovat vuoden 2021 kuntavaalien jälkeen suuruusjärjestyksessä: Ruotsalainen kansanpuolue 20 paikkaa, Suomen Sosialidemokraattinen puolue kahdeksan paikkaa, Kristillisdemokraatit neljä paikkaa, Vasemmistoliitto kolme paikkaa, PRO Pietarsaari kaksi paikkaa, Perussuomalaiset kaksi paikkaa Vihreät kaksi paikka, Keskusta yksi paikka ja Kokoomus yksi paikka.

Paikkajako vaaleittain

1919–1936

1945–

Kaupunginjohtajat 
Vuonna 1920 Anders Ahlström valittiin johtamaan Pietarsaaren rahatoimikamaria ja liikelaitoksia. Kaupunginjohtajainstituutio lisättiin kunnallislakiin vuonna 1927. Kaupunginjohtajan virka perustettiin virallisesti vuoden 1930 lopulla.

 Anders Ahlström 1931-1953
 Paul Hallvar 1953-1961
 Hans Finne 1961-1984
 Nils Andersson 1984-2001
 Göran Honga 2001–2006
 Mikael Jakobsson 2006–2015
 Anne Ekstrand vs. 2015–2016
 Kristina Stenman 2016–2020
 Anne Ekstrand 2021-

Lähteet 
 Håkan Andersson, Guy Björklund, Sixten Ekstrand, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa V. Pietarsaaren kaupunki, 2015
 Pekka Toivanen, Fjalar Finnäs, Kai Hoffman: Pietarsaaren historia osa IV. Pietarsaaren kaupunki, 2002

Viitteet 

Pietarsaaren hallinto
Suomen kunnanvaltuustot
Vastuslämpötila-anturi

Vastuslämpötila-anturi on lämpötilan mittaamiseen tarkoitettu mittauspää, jolla kosketetaan mitattavaa ainetta ja jonka resistanssi vaihtelee lämpötilan mukaan.

PT100- ja PT1000-lämpötila-anturit 
Platinasta valmistetut standardimalliset PT100- ja PT1000-anturit ovat hyvin yleisiä vastuslämpötila-antureita. PT100- ja PT1000-antureita on eri tarkkuusluokkia, mutta tyypillinen tarkkuus on -50..+100 °C:n lämpötiloissa 0,5 °C:n luokkaa. PT100- ja PT1000-antureiden mitta-alue on noin -200..+600 °C.

PT100-anturin nimellisvastus 0 °C on 100 ohmia ja vastuksen muutos 0,385 Ω/°C. PT1000-anturin nimellisvastus on vastaavasti 0 °C:n lämpötilassa 1 000 ohmia ja vastuksen muutos 3,85 Ω/°C. Molemmissa vastuksen arvo kasvaa lämpötilan noustessa.<refLämpötilan mittaus, Produal </ref>

NTC-lämpötila-anturit 

NTC-antureilla päästään tyypillisesti 1..2 °C:n tarkkuuksiin -50..+100 °C:n lämpötiloissa. NTC-antureiden mitta-alue on noin -50..+150 °C, ja niiden vastuksen lämpötilariippuvuus on voimakkaan epälineaarinen.

Katso myös 
 NTC-termistori ja PTC-termistori
 Termopari
 Lämpömittari

Lähteet

Anturit
Lämpötila
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ian Watkins

Ian David Karslake Watkins  ( s. 30. heinäkuuta 1977 Pontypridd, Wales) on walesilainen muusikko, joka oli vaihtoehtorockia soittaneen Lostprophets-yhtyeen perustaja ja laulaja.

Joulukuussa 2012 Watkinsia vastaan nostettiin syytteet lapsi- ja eläinpornon hallussapidosta sekä lapsen raiskauksen suunnittelusta. Syytteiden ja oikeuskäsittelyn vuoksi Lostprophets lopetti toimintansa. Marraskuussa 2013 Watkins myönsi syytteet ja joulukuussa hänet tuomittiin 35 vuoden vankeusrangaistukseen.

Watkinsista oli tehty poliisille jo neljä vuotta ennen kiinnijäämistään ilmoituksia pedofilian harjoittamisesta, mutta poliisi ei noteerannut ilmoituksia.

Watkins hyväksikäytti lapsia yhdessä näiden äitien kanssa. Watkins oli lähettänyt yhdelle naiselle tekstiviestin "Jos sinä kuulut minulle, niin vauvasikin kuuluu." Watkins kommentoi tuomion saatuaan, että hänen seksuaalirikoksensa olivat mega lolz.

Lähteet 

Rocklaulajat
Seksuaalirikoksista tuomitut henkilöt
Walesilaiset laulaja-lauluntekijät
Walesilaiset laulajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Rhea Perlman

Rhea Perlman (s. 31. maaliskuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuosina 1982–1993 Carla Tortellin osassa tilannekomediassa Terveydeksi ja sai tästä roolistaan muun muassa neljä Emmy-palkintoa. Hän on esiintynyt myös elokuvissa, kuten Matildan äidin roolissa lastenelokuvassa Matilda ja lasten kapina (1996).

Perlman on ollut vuodesta 1982 naimisissa Danny DeViton kanssa, mutta he ilmoittivat eronneensa loppuvuodesta 2016. Parilla on kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Kimmo Happo

Kimmo Happo (s. 21. huhtikuuta 1979 Kajaani) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän edusti kiekkouransa aikana Vaasan Sportia, Kajaanin Hokkia ja Esbjerg IK:ta.

Tilastot

Lähteet 

Happo, Kimmo
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Utajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Utajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Utajärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.

Taideteokset ja muistomerkit 



Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

Lähteet 

Utajärvi
Utajärvi
Luis Hänel

Luis Hänel (1836–1905) oli saksalainen paperimestari, joka perusti Pohjois-Kymenlaaksoon Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan yhdessä itävaltalaisen paperimestarin Gottlieb Kreidlin ja viipurilaisen liikemiehen Wilhelm Dippellin kanssa vuonna 1882.

Luis Hänel oli syntynyt Sachsenin Breitenbrunnissa lähellä Dresdeniä. Hänet värvättiin Kymintehtaalle (nykyinen UPM-Kymmene oyj) paperimestariksi ja Suomeen tullessaan hän oli noin 40-vuotias. Kymintehtaan kanssa samasta koskesta sai vesivoimansa Kuusankosken tehdas, jonka paperimestarin Gottlieb Kreidlin kanssa Hänel perusti Verlan puuhiomon ja pahvitehtaan vuonna 1882. Kolmanneksi yhtiömieheksi tuli viipurilainen liikemies Wilhelm Dippell. Alun perin yhtiön voitot ja tappiot jaettiin tasan kolmen yhtiömiehen kesken ja Hänelin tehtäväksi nimettiin Kreidlin kanssa vastata tehtaan käytännön toiminnasta. Mitään viitteitä Hänelin asumisesta Verlassa ei kuitenkaan ole säilynyt ja Hänel muuttikin melko pian takaisin Saksaan, missä hän saattoi toki toimia apuna esimerkiksi koneostoksissa. Kymmenen vuotta myöhemmin uusitussa yhtiösopimuksessa Hänelin osuus voitoista ja tappioista oli enää 3/12. Hänel kuoli Dresdenissä 1905.

Lähteet 

Suomen paperiteollisuus
Suomen teollisuushistoria
Bebe Neuwirth

Beatrice ”Bebe” Neuwirth (s. 31. joulukuuta 1958 Princeton, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on luonut monipuolisen uran, joka on tuonut hänelle muun muassa kaksi Tony- ja kaksi Emmy-palkintoa. Yksi Neuwirthin tunnetuista rooleista  on ollut Lilith Sternin tilannekomediasarjassa Cheers. Sterninin roolissa hän on esiintynyt myös Frasierissa, joka oli alun perin Cheersin spin-off.

Näyttämön puolella Neuwirth on esiintynyt muun muassa Chicago-musikaalissa. Elokuvien joukossa ovat Kauhun oppitunnit (1998) ja Kuinka hukata kundi 10 päivässä (2003).

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Tony-palkinnon saajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Pellon Ponsi

Pellon Ponsi on pellolainen urheiluseura. Seuran lajeina ovat hiihto, lentopallo, jalkapallo, suunnistus ja yleisurheilu.

Pellon Ponnen kuuluisin urheilija on hiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari Eero Mäntyranta. Suunnistuksessa seuran edustajat ovat saavuttaneet vuosina 2005–2011 eri ikäluokissa yhteensä 25 MM-mitalia. Seuran menestynein suunnistaja on Olli-Markus Taivainen. Yleisurheilussa seuran tämän hetken tunnetuin edustaja on pikajuoksija Sari Eero.

Lähteet

Aiheesta muualla
Pellon Ponnen suunnistus jaoston kotisivut

 Suomalaiset hiihtoseurat
 Suomalaiset suunnistusseurat
 Suomalaiset yleisurheiluseurat
 Pello