joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eikosanoidit

Eikosanoidit ovat lipidihormoneja, jotka vaikuttavat elimistön moniin toimintoihin, muiden muassa tulehdusreaktioon, allergiareaktioon, kuumeeseen ja muihin immuunivasteisiin sekä veren virtauksen säätelyyn. Eikosanoidit syntetisoituvat hapettumisreaktiolla vapaasta arakidonihaposta tai muista monityydyttymättömistä rasvahapoista, joissa on 20 hiiliatomianeena. Eikosanoidit voivat välittyä endokriinisesti verenkierrossa tai parakriinisesti kudoksessa. Eikosanoidireseptorit voivat olla solukalvoreseptoreja tai tumareseptoreja, joihin sitoutuakseen ne eivät tarvitse toisiolähettejä, koska lipideinä ne voivat liueta solukalvon ja tuman kalvojen läpi.

Eikosanoidit ovat oksylipiinejä, ja niihin kuuluvat muun muassa prostaglandiinit, leukotrieenit, prostasykliinit ja tromboksaanit.

Eikosanoidit voivat syntetisoitua entsymaattisesti tai ilman entsyymin vaikutusta. Tärkeitä entsyymejä ovat esimerkiksi prostaglandiineja syntetisoiva syklo-oksigenaasi sekä leukotrieenejä syntetisoiva lipoksigenaasi. Monet tulehduskipulääkkeet, muiden muassa ibuprofeeni ja ketoprofeeni, vaikuttavat juuri syklo-oksigenaasientsyymiä estävästi, jolloin eikosanoidisynteesi vähenee ja tulehdusreaktio ja kuume sitä myötä laantuvat. Glukokortikoidit vaikuttavat niin ikään eikosanoidipitoisuuksia vähentävästi: ne estävät arakinodihapon vapautumista, jolloin eikosanoidisynteesi vähenee.

Aiheesta muualla 

Duodecim, Terveyskirjasto: Eikosanoidi
Synthesis of Eicosanoids  

Lipidit
Hormonit
Colm Tóibín

Colm Tóibín (s. 30. toukokuuta 1955 Enniscorthy, Wexfordin kreivikunta, Irlanti) on irlantilainen kirjailija ja kriitikko. Hänen teostensa teemoja ovat ulkomailla asuminen, luovuus ja identiteetin etsintä ja säilyttäminen. Hän on arvioinut ankarasti irlantilaista yhteiskuntaa.

Tóibín opiskeli University College Dublinissa ja muutti heti valmistuttuaan Barcelonaan. Vuonna 1978 hän palasi Irlantiin, aloitti yliopisto-opinnot, mutta keskeytti ne ja ryhtyi sen sijaan toimittajaksi. Hän on toiminut myös kriitikkona ja luennoitsijana kotimaassa ja ulkomailla, muun muassa Princetonin yliopistossa. Syyskuussa 2011 Tóibín aloittaa Kingsley Amisin seuraajana luovan kirjoittamisen opetuksen Manchesterin yliopistossa.

The Blackwater Lightship ja The Master olivat julkaisuvuosinaan ehdokkaina Booker-palkinnon saajaksi. The Master sai kansainvälisen Impac Dublin -palkinnon ja Brooklyn sai vuoden parhaan kirjan Costa-palkinnon (aiemmin nimeltään Whitbread-palkinto). Suomeksi vuonna 2011 ilmestynyt Brooklyn on Tóibínin teoksista ensimmäinen suomennettu.

Teokset 
 The South, 1992, ISBN 9780330323338 (irlantilaisia siirtolaisia Espanjassa)
 The Heather Blazing, 1994, ISBN 0140175326 (irlantilainen tuomari pohtii elämäänsä)
 Lady Gregory's Toothbrush, ISBN, 9780299180003
 Story of the night, 1997, ISBN 9780330340182 (mies salaa homouttaan Argentiinassa Falklandin sodan aikaan)
 Blackwater Lightship, 1999, ISBN 9780330389860 (irlantilainen suku kokoontuu kuolevan miehen kotiin)
 Sign of the Cross, 2001, ISBN 9780330373579 (matkakirja Euroopan katolisista maista)
 The Master, 2004, (amerikkalainen mies salaa homouttaan 1800-luvun Euroopassa)
 Mothers and Sons, 2006 (suom. Äitejä ja poikia, Tammi 2013)
 Brooklyn, 2009 (suom. Brooklyn, Tammi 2011) 
 The Empty Family, 2011
 The Testament of Mary, 2012, ISBN 978-1451688382
 Nora Webster, Scribner, 2014, ISBN 978-1439138335 (suom. Nora Webster, Tammi 2016)

Suomennetut teokset 
 
 Äitejä ja poikia. (Mothers and Sons, 2006). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 445. Tammi, 2013. ISBN 978-951-31-7025-7
 Nora Webster. (Nora Webster, 2014). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 471. Tammi 2016. ISBN 978-951-31-8526-8

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu

Irlantilaiset kirjailijat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Frozen Chambers


Frozen Chambers on power metal -yhtye Force Majeuren huhtikuussa 2008 julkaistu esikoisalbumi. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin kappale Dr. Daydream hieman ennen albumin julkaisua Suomessa. Toinen julkaistu single on kappaleesta Endure The Cold, singlessä on mukana myös kolme aiemmin julkaisematonta kappaletta. Frozen Chambers kipusi ensimmäisen myyntiviikkonsa jälkeen Suomen virallisen albumilistan sijalle 37. 

Singlekappale Dr. Daydream nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle neljä. 

Albumin ensimmäinen musiikkivideo tehtiin kappaleesta Gatecrusher.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Ricky Tournee – laulu
 Jussi Reuhkala – kitara
 Eemeli Ojanen – kitara
 Huikka – kosketinsoittimet
 Tuomas Väänänen – basso
 Heikki Saari – rummut
 Juuso Myllyharju – rummut albumilla Frozen Chambers

Tuotanto 
 Kari "Huikka" Huikuri – äänittäjä
 Force Majeure & Kari "Huikka" Huikuri – tuottajat
 Nino Laurenne – miksaaja (Sonic Pump Studios)
 Svante Forsbäck – masteroija (Chartmakers)
 Tero Salonen – kansitaide
 Toni Salminen – valokuvat

Arvostelut 
 Dangerdog.com: 
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2008 esikoisalbumit
Force Majeuren albumit
Jokioisten voimalaitos

Jokioisten voimalaitos on pienvesivoimalaitos Jokioisissa, Loimijoessa. Alun perin voimalaitos tuotti sähköä lähinnä Ferraria Oyn tarpeisiin. 

Monien muiden kaltaistensa laitosten tavoin 1920-luvulla rakennettu voimalaitos suljettiin kannattamattomana, ja laitos oli pitkään tyhjillään. Vuonna 1999 rakennuksen pohjakerrokseen rakennettiin nykyaikainen vesivoimalaitos, jossa on ns. putkiturbiinit. Voimalan vesi tulee patoaltaalta alkuperäisen kaltaista, noin sata metriä pitkää, osin puista, osin kallioon hakattua kourua pitkin.

Laitoksen modernisoi Oy Vesirakentaja ja laitteiston toimitti Waterpumps WP Oy. Voimalaitosta varten oli perustettu Jokioisten Voima Oy, joka oli alun perin Espoon Sähkö Oy:n omistuksessa, myöhemmin E.ON Finlandin ja sittemmin Fortum Power and Heat Oy:n omistama. Vuodesta 2012 alkaen laitos on ollut Koskienergia Oy:n hallinnassa.

Aiheesta muualla
Ympäristövirasto
Voimalaitoksen tiedot Oy Vesirakentajan sivulla.

Jokioisten rakennukset ja rakennelmat
Loimijoki
Suomen vesivoimalat
Suomen padot
6,35 mm Browning

6,35 mm Browning (tunnettu myös nimillä .25 ACP (Automatic Colt Pistol) ja 6,35x16mmSR) on John Browningin vuonna 1906 suunnittelema puolilaippainen, keskisytytteinen 6,35 mm:n pistoolinpatruuna.

Saksalainen Decker tuotti myös revolvereita tälle patruunalle, tunnetumpi se on kuitenkin ns. "liivintaskupistoolien" patruunana. Colt Model 1908 Vest sekä Raven MP-25 ja Walther M9 ovat tälle patruunalle suunniteltuja.

6,35 mm Browningia käyttävät aseet ovat pienikokoisina helposti piilotettavia itsepuolustusaseita, joiden luvallisia käyttäjiä ovat esimerkiksi turvamiehet. Myös sotilaiden vara-aseissa on käytetty tätä kaliiperia.

Lähteet

Patruunat
Yrjö Karanko

Yrjö Pietari Karanko (ent. Krank; 1. elokuuta 1883 Kivijärvi – 1957 Haapavesi) oli suomalainen hengellisen musiikin säveltäjä ja kanttori. Hänen tuotantoonsa kuuluivat esimerkiksi ”Eksyneen laulu”, ”Sydämellä Jeesuksen” ja ”Musta poika Afrikan”.

Yrjö Karangon isä oli Kivijärven kirkkoherra Frans Petter Krank. Karanko opiskeli musiikkia muun muassa Sibelius-Akatemiassa Oskar Merikannon ja Erkki Melartinin johdolla. Kansakoulunopettajaksi Karanko valmistui Kajaanin seminaarista, ja hän työskenteli Haapavedellä. Hän toimi myös suomentajana. Vuosina 1912–1915 hän teki tutkimusmatkan Yhdysvaltoihin.

Lähteet 

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Mika Myllyaho

Mika Juhani Myllyaho (s. 30. joulukuuta 1966 Kerava) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. Hän aloitti Kansallisteatterin pääjohtajana vuonna 2010.

Henkilöhistoria
Mika Myllyaho syntyi Urho ja Lilja Myllyahon perheeseen. Nuorena hän soitti kitaraa ja lauloi yhtyeessä Urban Tango. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta ohjaajaksi vuonna 1999. Myllyaho toimi vuosina 2002–2006 Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön lehtorina ja oli vuodesta 1998 Ryhmäteatterin taiteellinen johtaja yhdessä kirjoittaja-ohjaaja Esa Leskisen kanssa. Myllyaho on ohjannut Ryhmäteatterissa ja Kansallisteatterissa. Vuonna 2007 Kansallisteatterin Willensaunassa sai kantaesityksensä hänen ohjaamanaan Sofi Oksasen näytelmä Puhdistus. Sama ohjaus on nähty myös Tampereen Teatterikesässä. Myllyaho on myös näytellyt sekä teatterissa että elokuvassa. Hän oli myös yksi Tampereen Teatterikesän kolmesta taiteellisesta johtajasta vuodesta 2007 alkaen.

Ohjauksia

Ryhmäteatteri
 Isla Negran postimies (1998)
 Kokous (1998)
 Oliwer Bukowski: Tokioon menossa (1999)
 Ja hän puki takin yllensä (1999)
 Waterloo (1999)
 Sami Keski-Vähälä: Valtameren yllä (2000)
 Peter Shaffer: Amadeus (2001)
 Haapoja (2002)
 Hamlet – 150 bpm (2003)
 Mika Myllyaho: Paniikki (2005)
 Sami Keski-Vähälä, Esa Leskinen, Tiina Lymi, Mika Myllyaho, Veikko Nuutinen, Harri Virtanen: Helsingin taivaan alla (ohjaus Esa Leskinen ja Mika Myllyaho, 2006)
 Tuntematon sotilas (2007)
 Mika Myllyaho: Kaaos (2008)
 Mika Myllyaho: Harmonia (2009)

Kansallisteatteri
 Itkupilli (2000)
 Persialainen syreeni (2000)
 Kullervo (2001)
 Mitä rauta maksaa? (2002)
 Piknik (2002)
 Martin McDonagh: Inishmoren luutnantti (2004)
 Sofi Oksanen: Puhdistus (2007)
 Täällä Pohjantähden alla 2011 (2011)
 Kansanhiihto (2012)
 Frankenstein (2013)
 Kirsikkapuisto (2013)
 Alli Jukolan tarina (2015)
 Mika Myllyaho: Korjaamo (2018)
 Mika Myllyaho: Kampaamo (2021)

Seinäjoen kaupunginteatteri
 Caligula (Seinäjoen kaupunginteatteri, 1997)
 Pato (Seinäjoen kaupunginteatteri, 2000)

Muut
 Jusa Peltoniemi: Peltoniemen Hintrekin Surumarssi (Kokkolan kaupunginteatteri, 1995)
 Astrid Lindgren: Veljeni Leijonamieli (Q-teatteri/Rymäteatteri, 2003; Suomenlinnan kesäteatteri, 2004)
 Sinisen planeetan villit lapset (Lahden kaupunginteatteri, 2006)
 Väinö Linna: Tuntematon sotilas (Suomenlinnan kesäteatteri, 2007)

Lähde

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kemppi, Emilia: Miten minusta tuli minä, Mika Myllyaho Ylen Elävä arkisto. 3.8.2010.
 
 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset teatterinjohtajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Esa Leskinen

Esa Kullervo Leskinen (s. 30. toukokuuta 1970 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. Vuodesta 2018 lähtien Leskinen on toiminut Suomen Kansallisteatterin pääohjaajana. Sitä ennen hän toimi Ryhmäteatterin taiteellisena johtajana 1997–2017.

Esa Leskinen kirjoittaa Pääohjaajan blogia, joka on osa Kansallisteatterin Avauksia-blogia.

Ohjauksia
Ryhmäteatterissa:
Idiootti (1997)
Myrsky (2002)
Saatana saapuu Moskovaan (2007)
Päällystakki (2009)
Euroopan taivaan alla (2010)
Jatkuvaa kasvua (2011)
Jäniksen vuosi (2013)
Mielipuolen päiväkirja (2015)
Muodonmuutos (2017)

Kansallisteatterissa:
Equus (1996)
Rikos ja Rangaistus (2001)
Godot (1999)
Romeo ja Julia (2002)
Neljäs tie (2013)
Yhdestoista Hetki (2019)

Lähteet

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset teatterinjohtajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Karel Kodejška

Karel Kodejška (20. maaliskuuta 1947) on tšekkiläinen mäkihyppääjä. Kodejška voitti lentomäessä kaksi MM-mitalia: pronssia vuonna 1973 ja mestaruuden vuonna 1975. 

Normaali- ja suurmäissä Kodejška sijoittui usein arvokisojen kymmenen parhaan joukkoon muttei ollut kertaakaan mitaleilla. Hänen paras sijoituksensa pienemmistä mäistä oli kuudes sija suurmäen kilpailussa 1974.

Lähteet 

Tšekkoslovakialaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Gary Dourdan

Gary Robert Dourdan (s. 11. joulukuuta 1966 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Warrick Brownina televisiosarjasta CSI.

Elämäkerta
Dourdan muutti nuorena perheensä kanssa Philadelphiasta Willingboroon, New Jerseyn. Ollessaan kuusivuotias hänen vanhempi veljensä murhattiin Haitissa. Murhan syytä ei tiedetä vieläkään. Dourdan kiinnostui samoihin aikoihin näyttelemisestä, musiikista ja taistelulajeista. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin, jossa työskenteli ovimiehenä harjoitusstudiolla.

Näyttelijänä
Dourdan päätyi lopulta näyttelijäksi, kun näyttelijä ja tanssija Debbie Allen hankki hänelle roolin televisiosarjasta A Different World. Sarjan jälkeen Dourdan esiintyi muutamissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Saarten salaisuus, Teräsmieheni ja Alien – ylösnousemus ennen kuin sai uransa merkittävimmän roolin televisiosarjasta CSI. Sarjan ohella hän on tehnyt myös muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten Fillmore, Kim Possible, sekä vuonna 2008 julkaistuun elokuvaan Batman: Gothamin ritari.

Aiheesta muualla
 Gary Dourdan CSI guide.comissa

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
René Mortiaux

René Mortiaux (1881 - ?) oli belgialainen rattikelkkailija, hän voitti yhdessä Charles Mulderin, Paul van den Broeckin, Victor Verschuerenin ja Henri Willemsin kanssa olympiapronssia neljän-viiden miehen kelkasta Chamonix’sta 1924.

Belgialaiset rattikelkkailijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Henri Willems

Henri Willems (30. syyskuuta 1899 – ?) oli belgialainen rattikelkkailija, joka voitti pronssia Chamonix’n talvikisoista 1924 4–5 miehen joukkuekisasta Charles Mulderin, René Mortiaux’n, Paul van den Broeckin ja Victor Verschuerenin kanssa.

Belgialaiset rattikelkkailijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1899 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Charles Mulder

Charles Mulder (1. heinäkuuta 1897 – ?) oli belgialainen rattikelkkailija, joka voitti pronssia Chamonix’n 1924 talvikisojen 4–5 miehen joukkuekisasta Henri Willemsin, René Mortiaux’n, Paul van den Broeckin ja Victor Verschuerenin kanssa.

Belgialaiset rattikelkkailijat
Belgialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1897 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Icaros

Icaros on Diablon viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 2008. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.

Yhtyeen laulaja-kitaristi Rainer Nygårdin mukaan Kahdeksan surmanluotia -elokuva on vaikuttanut suuresti albumin sanoituksiin ja kansitaiteeseen. Ensimmäisen kappaleen ”Trail of Kingsin” introna toimii elokuvan tunnussävelmä ”Nälkämaan laulu”. Albumin kappalemateriaalia on kuvattu aiempaa nopeatempoisemmaksi Diabloksi, ja kitaroiden virettä on pudotettu aikaisemmasta.

Näyttelijä Esko Kovero lukee merisään albumin päättävässä kappaleessa ”Into the Sea”. Nimikappaleesta ”Icaros” kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet  
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Marko Utriainen ja Rainer Nygård.

Kokoonpano 
Yhtye
 Heikki Malmberg – rummut
 Rainer Nygård – rytmikitara, laulu
 Marko Utriainen – soolokitara
 Aadolf Virtanen – basso, taustalaulu

Vierailevat muusikot
 Johanna Hietala – kantele kappaleessa ”Trail of Kings”
 Esko Kovero – merisää kappaleessa ”Into the Sea”
 Tuomo Saikkonen, Keijo Niinimaa, Niko Rauhala, Sakri Leinonen, Jarkko Ahola ja Tommi Salmela – taustalaulu

Tuotanto
 Samu Oittinen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Rumba: positiivinen
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Diablon albumit
Vuoden 2008 albumit
Go Fish

Go Fish on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuonna 2001 viiden jakson verran. Sarjassa keskitytään Andy "Fish" Troutneriin (Kieran Culkin), joka toivoo pääsevänsä suosittujen oppilaiden joukkoon aloittaessaan high schoolinsa.

Aiheesta muualla
 TV.com 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Søren Kam

Søren Kam (11. marraskuuta 1921 Kööpenhamina, Tanska – 23. maaliskuuta 2015 Kempten, Saksa) oli tanskalainen Waffen-SS:n upseeri ja SS:n ulkomaalainen vapaaehtoinen, joka palveli 5. SS-panssarikrenatööridivisioona Wikingissä toisen maailmansodan aikana. Hänen sotilasarvonsa oli SS-Obersturmführer.

Kam oli Tanskan natsipuolueen jäsen ja ansaitsi palveluksistaan ritariristin. Hänestä tuli Länsi-Saksan kansalainen 1956. 21. syyskuuta 2006 85-vuotias entinen SS-mies pidätettiin Kemptenissä Baijerissa eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla, jonka oli antanut Tanska. Hänet haluttiin Tanskaan syytetyksi osallisuudesta sanomalehden toimittajan Carl Henrik Clemmensenin murhaan Lyngbyssä Kööpenhaminan kaupunginosassa toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1946 eräs Kamin kumppaneista, Flemming Helweg-Larsen tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin saman materiaalin nojalla. Todistusaineiston nojalla Clemmenseniä ammuttiin kolmella eri revolverilla. 4. helmikuuta 2007 Saksa torjui vaatimuksen Kamin luovuttamisesta. Tammikuussa 2008 BBC World Service esitti ohjelman nimeltä The Danish Nazi, jossa se luokitteli Kamin yhdeksi etsityimmistä natsisotarikollisista.

Lähteet 

Sotarikoksista syytetyt
Tanskalaiset sotilaat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Svean hovioikeus

Svean hovioikeus () on Ruotsin vanhin ja suurin hovioikeus. Sen perusti vuonna 1614 Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf. Suomi kuului hovioikeuden tuomiopiiriin kunnes Suomeen perustettiin oma hovioikeus, Turun hovioikeus, vuonna 1623.

Tuomioistuin on sijainnut vuodesta 1753 lähtien Tukholman Riddarholmenilla Wrangelin palatsissa. Sillä on toimitiloja myös läheisissä Hessensteinin ja Schering Rosenhanen palatseissa. Svean hovioikeuden tuomiopiiri kattaa Tukholman, Uppsalan, Södermanlandin, Gotlannin, Västmanlandin ja Taalainmaan läänit. 

Hovioikeuden presidentti on ollut vuodesta 2008 Fredrik Wersäll. Vuosittain hovioikeuteen saapuu 10 000 juttua.

Presidentit
Svean hovioikeuden presidentit perustamisvuodesta 1614 lähtien:

 1614–1633: Magnus Brahe
 1633–1640: Gabriel Gustafsson Oxenstierna
 1641–1661: Pietari Brahe
 1661–1668: Seved Bosson Bååt
 1668–1673: Johan Nilsson Gyllenstierna
 1674–1677: Bengt Horn
 1677–1680: Knut Kurck
 1680–1682: Magnus Gabriel De la Gardie
 1682–1695: Gustaf Adolph De la Gardie
 1695–1703: Lars Wallenstedt
 1703–1714: Gabriel Falkenberg
 1715–1716: Reinhold Johan von Fersen
 1718–1723: Carl Gyllenstierna
 1723: Gabriel Stierncrona
 1723–1731: Pehr Scheffer
 1731–1736: Hans von Fersen
 1736–1743: Otto Reinhold Strömfelt
 1743–1750: Carl Frölich
 1750–1751: Carl Gustaf Löwenhielm
 1751–1753: Henric Hammarberg
 1753–1768: Johan Gerdesköld
 1768–1772: Adam Fredenstierna
 1772–1787: Johan Rosir
 1787–1810: Carl Axel Wachtmeister
 1810–1826: Henning Adolph von Strokirch
 1826–1833: Josua Sylvander
 1833–1835: Jonas Evelius
 1836–1845: Eric Gabriel von Rosén
 1845–1856: Carl Eric Isberg
 1856–1867: Gustaf Adolph Vive Sparre
 1867–1870: Ludvig Theodor Almqvist
 1870–1880: Louis De Geer
 1880–1889: Karl Johan Berg
 1889–1899: Nils Henrik Vult von Steyern
 1899–1910: Erik Elliot
 1910-1918: Ivar Afzelius
 1918–1920: Hjalmar Westring
 1920–1931: Erik Marks von Würtemberg
 1931–1946: Birger Ekeberg
 1946–1950: Arthur Lindhagen
 1950–1957: Harry Guldberg
 1957–1963: Herman Zetterberg
 1963–1967: Sture Petrén
 1967–1983: Sten Rudholm
 1983–1995: Birgitta Blom
 1996–2007: Johan Hirschfeldt
 2008–: Fredrik Wersäll

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
Svean hovioikeuden sivut 

Hovioikeus Svea
Tukholman rakennukset ja rakennelmat
Tukholman lääni
Uppsalan lääni
Södermanlandin lääni
Gotlanti
Västmanlandin lääni
Taalainmaan lääni
Oi, muistatkos...

Oi, muistatkos... on Jorma Nortimon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1954. Se on rillumarei-tyyppinen farssi, jossa pieneen Kitkakosken kylään kaavaillaan vesivoimalaitosta. Rakennusväen saapuminen saa paikkakunnalla aikaan kuohuntaa.

Elokuva kuvattiin harvinaisen nopeasti, kahdessa viikossa. Yritys päästä osalliseksi rillumarei-elokuvien suosiosta ja tuotosta ei Suomi-Filmille onnistunut, eikä yhtiö jatkanut lajin parissa. Elokuvan aloitusmusiikkina on kansanlaulu ”Emma” ja päähenkilönä työmaaruokalan pitäjä Emma (Emmi Jurkka).

Elokuvan ensi-ilta oli 29. lokakuuta 1954 useissa kaupungeissa Helsingin ulkopuolella.

Näyttelijät

Arviot 

Kriitikkojen arvio elokuvasta oli viileä, kuten useimman aikakauden suomalaisen viihde-elokuvan kohdalla. Kriitikko Arto Pajukallio (Helsingin Sanomat 10.10.2012) näki ainoaksi tyhjänpäiväisyyden piristeeksi Hannes Häyrisen kovaäänisenä renkinä.

Lähteet 

Vuoden 1954 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Jorma Nortimon ohjaamat elokuvat
Suurmestari

Suurmestari voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 suurmestari, shakinpelaajille myönnettävä arvonimi (myös joissain muissa vastaavissa peleissä)
 suurmestari, ritarikuntien johtajien arvonimi
 Ranskan suurmestari (), korkea seremoniallinen kruununvirka ancien régimen ajan Ranskassa
 Suurmestari, En Dwi Gast, Marvel Comicsin sarjakuvahahmo
 Suurmestari, suomalainen televisiosarja
 Suurmestari, brittiläinen televisiosarja.
Äänekosken lukio

Äänekosken lukio on Äänekoskella toimiva lukio.

Äänekosken yhteiskoulu perustettiin 4-luokkaiseksi keskikouluksi vuonna 1931, vuonna 1940 keskikouluun lisättiin lukioluokat. Lukio eriytettiin keskikoulusta omaksi Äänekosken lukioksi vuonna 1973. Koulurakennukset ovat valmistuneet vuosina 1959, 1964, 1965 ja 1966. Koulu toimi 31. heinäkuuta 1973 asti yksityiskouluna ja sen toiminnasta vastasi Äänekosken yhteiskoulun kannatusyhdistys. Koulu-uudistuksen yhteydessä koulu siirtyi Äänekosken kaupungille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Verkkosivut

Suomen lukiot
Äänekosken oppilaitokset
Oppimispeli

Oppimispeli () tai opetuspeli on peli, jossa on oppisisältöä. Oppimispelin ensisijainen tarkoitus on saada pelaaja viihtymään pelin parissa ja tarjota opetus sellaisessa muodossa, jossa se on mahdollisimman huomaamatonta eikä siten häiritse pelaajan uppoutumista peliin.

Tunnettuja oppimispelejä ovat muun muassa Mario is Missing ja Carmen Sandiego -pelit, joissa opiskellaan maantietoa. Suomessa tehtiin 1980-luvun lopussa Hup-peli, jonka tarkoitus oli opettaa päihteiden kohtuukäyttöä suomalaisnuorille. 1990-luvulla ala-asteella pelattiin joskus Hurraa Henrietta! -nimistä matematiikka-aiheista peliä, jossa tavoitteena oli löytää Henrietta ja pelastaa hänet teloitukselta.

Oppimispelit ovat viime aikoina nousseet lähes trendi-ilmiön asemaan, mikä selittää merkittävien pelitalojen kiinnostuksen niitä kohtaan. Rovio on ilmaissut mielenkiintonsa viedä lintuhahmonsa oppimispelin muodossa itään, jonne myös Samsung on suuntaamassa yhdessä Fingerprintin kanssa lapsille suunnatun Android-peliympäristönsä kanssa.

Historia 
Varhaisia pelien käyttötapauksia oppimistarkoitukseen on Oregon Trail (1971).

Oppimispelejä
Carmen Sandiego
Hup-peli
Mario is Missing
Ekapeli
Summanmutikka
Aalloille -tietopelit
Matikkaraketti (alk. Math Blaster)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hannu Lahtinen: Nuoriso ja tietotekniikka – keskinäiset relaatiot ja niiden mittaaminen
Laura Ermi & Satu Heliö, Hypermedialaboratorio, Tampereen yliopisto: Lapset oppijoina digitaalisissa peleissä
Mäyrä, Heliö ja Ermi: Pelien voima ja pelaamisen hallinta Lapset ja nuoret pelikulttuurien toimijoina

Oppimispelit
Medipolar

Medipolar Oy oli oululainen lääketeollisuusyhtiö. Toimintaa Oulussa jatkaa nykyisin Orionin tytäryhtiö Fermion Oy. 

Alun perin Pohjolan Lääketehdas Oy -niminen osakeyhtiö perustettiin tammikuussa 1961. Nimi muutettiin pian Medipolariksi. Virallisesti päätoiminimi vaihdettiin vuonna 1969.
 Tehtaan toiminta alkoi väliaikaisissa tiloissa Sanginsuun kansakoulussa silloisen Oulujoen kunnan alueella keväällä 1961. Tehtaan rakentamisen taustalla oli Oulun yliopistoon perustettu lääketieteellisen tiedekunta, joka loi mahdollisuuden lääketehtaan toiminnalle. Suurimman osan uuden yhtiön osakkeista merkitsivät turkulainen Farmos Oy ja sen tytäryhtiö Lääke Oy.

Vuonna 1962 yhtiö oli tuonut markkinoille jo 18 tuotetta, joista suurin osa oli verenkiertoelinten sairauksiin tarkoitettuja lääkkeitä. Tunnetuimmat lääkkeensä Medipolar kehitti 1980-luvun alussa, kun se toi markkinoille Buranan ja Antepsinin. Ibuprofeeni (alk. Brufen) tosin on kehitetty Englannissa ja Boots-yhtymän toimesta vuonna 1961, ja sen reseptin omainen markkinoille tulo tapahtui vuonna 1969. Lääkepatentin rauettua vuonna 1983 oli Medipolarillakin mahdollista tätä lääkeainetta valmistaa.

Farmos alkoi keskittää toimintaansa 1970-luvulla, ja vuonna 1979 Medipolar fuusioitiin Farmokseen. Suomalaisen lääketeollisuuden keskittyminen jatkui 1980-luvulla, kun Farmos fuusioitiin Orioniin.

Yrityksen logon teemana oli revontulet. "Sahalaitainen" revontuli eri variaatioineen oli käytössä aina 1980-luvulle saakka. 1980-luvulla logo modernisoitiin aaltomaisemmaksi revontulikuvioksi.

Lähteet 

Oulu
Suomalaiset lääkealan yritykset
Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Suomalaiset kemianteollisuusyhtiöt
Salmenkaitajoki

Salmenkaitajoki () on joki Karjalankannaksella Viipurin ja Käkisalmen piirien rajalla Leningradin alueella Venäjällä. Salmenkaitajoki kuuluu Vuoksen vesistöön. Salmenkaitajoki on Äyräpäänjärven laskujoki ja se laskee Vuokseen. Salmenkaitajoki sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Suomelle kuuluessaan Salmenkaitajoki muodosti osan Muolaan ja Äyräpään kuntien välisestä rajasta. 

Salmenkaitajoen kohdalla oli aikaisemmin yli kilometrin levyinen Puratsinsalmi. Vuoksen laskun myötä vuonna 1857 leveä salmi kuivui nykyiseksi joeksi.  Ennen kutistumistaan salmella liikennöi Moiniemen lautta.

Lähteet
 

Luovutettujen alueiden joet
Vuoksen alue‎
Leningradin alueen joet
Muolaa
Äyräpää
Risto Oikarinen

Risto Oikarinen (s. 1978 Kajaanissa) on suomalainen runoilija. Oikarinen on taustaltaan muusikko. Hän on soittanut klarinettia ja saksofonia ja  opiskeli musiikkia Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa kunnes siirtyi Helsingin yliopistoon lukemaan teologiaa.

Oikarinen voitti vuonna 2003 Eino Leinon juhlavuoden kunniaksi järjestetyn nuorten runokilpailun. Kalevi Jäntin palkinnon hän sai vuonna 2005.

Teokset 

Puupuhaltaja (Otava), 2005.

Katumusharjoituksia (Gummerus), 2008.

Värioppi (Otava), 2012.

Nälkämaan laulu (Otava), 2016.

Aiheesta muualla 
 Risto Oikarinen Otavan sivuilla

Suomalaiset runoilijat
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
7,62×39 mm

7,62×39 mm (7.62×39 M1943) on patruuna, joka kehitettiin Neuvostoliitossa toisen maailmansodan lopulla. Kehitystyön lähtökohtana oli havainto, että taisteluetäisyydet eivät yleensä vaatineet ns. ”tuhannen metrin ominaisuuksia”. Tältä pohjalta kehitettiin muun muassa Saksassa 7,92×33 mm Kurz. Ensimmäinen patruunalle pesitetty sarjatuotantoase oli SKS-karbiini, mutta se on tullut tunnetuksi maailman yleisimmän rynnäkkökiväärin AK-47:n ja sen eri variaatioiden käyttämänä patruunana. 

Suomen puolustusvoimat käyttää kyseistä patruunaa muun muassa rynnäkkökivääreissä ja 7,62 KvKK 62 -konekiväärissä. Patruunan valintaan vaikutti se että ampumaetäisyydet Suomen peitteisessä maastossa jäävät yleensä lyhyiksi, ja että RK:n esikuva, äärimmäisen toimintavarmaksi havaittu AK-47 käytti tuota patruunatyyppiä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kuvia patruunasta

Patruunat
Ammakko

Ammakko on kylä Halikossa Halikonjoen länsipuolella. Kylän eteläosa on alavaa peltomaisemaa ja pohjoisosa soista mäkialuetta. Kylä on säilyttänyt isojakoa edeltävän tiivin kyläasutuksen. Kylän pohjoispuolella ovat Karkujanoja ja E18-moottoritie.

Ammakko on perustettu viimeistään 1200-luvulla, sillä se on kuulunut suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylä on ollut alueen merkittävimpiä, mistä kertoo muun muassa se, että Ammakko on muodostanut oman yökuntansa ja kylässä on ollut kolme ratsutilaa. Kuninkaantien varressa on ollut useita kylän torppia. Ennen kylässä oli myös Halikonjoen ylittävä silta. Nykyisin kylä on hiljentynyt ja pienentynyt ja sen eteläosiin on rakennettu omakotitaloja.

Lähteet
Turun maakuntamuseon SARAKUM-projekti: Halikon kulttuuriympäristö ja arvot

Halikon kylät
Ken Kirzinger

Ken Kirzinger (s. 4. marraskuuta 1959 Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen stunttimies ja näyttelijä. Näyttelijänä hänet tunnetaan parhaiten Jason Voorheesin roolista Freddy vs. Jason -elokuvassa. Hän on 196 cm pitkä, ja on näin pisin Crystal Laken sarjamurhaajaa näyttelevistä henkilöistä. Freddy vs. Jasonin ohjannut Ronny Yu tahtoi nähdä pitemmän näyttelijän Jasonina, jotta voisi luoda Kippari-Kallen Brutus ja Kippari-Kalle -ilmiön Freddyn ja Jasonin välille. Hän myös halusi että Kirzinger suorittaa suurimman osan stunteistaan itse. Kirzinger nähdään myös vuoden 1989 Jason-elokuvassa; Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla. Hän on Stunts Canada -nimisen "stunttikerhon" jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sijaisnäyttelijät
Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
William Saroyan

William Saroyan (, IPA: [/wiljɑm sɑɾojan/], 31. elokuuta 1908 Fresno, Kalifornia – 18. toukokuuta 1981 Fresno, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jolla oli armenialaiset juuret. 

Monet Saroyanin näytelmistä ja tarinoista sijoittuvat Fresnoon, jossa asuu suuri amerikanarmenialainen väestö. Saroyan oli kahteen kertaan naimisissa Carol Marcusin kanssa, mutta kumpikin avioliitto päättyi eroon. Heillä oli kaksi lasta, joista toinen on minimalistirunoilijana tunnettu Aram Saroyan.

Saroyan kuoli syöpään 72-vuotiaana.

Suomennettuja teoksia
Ihmisiä elämän näyttämöllä, Tammi 1945, suom. Lauri Miettinen (The Human Comedy, 1944)
Nimeni on Aram, Tammi 1953, suom. Vappu Roos (My Name Is Aram, 1940)

Näytelmiä
Sydämeni on kukkuloilla (My Heart’s In the Highlands, 1939)
Elämäsi parhain aika‎‎ (The Time of Your Life, 1939, suomeksi myös nimillä Tämä elämäsi aika ja Elämän liekki)
Hei siellä (Hello Out There, 1941)
Osteri ja helmi (The Oyster And The Pearl, televisionäytelmä 1953), tuotettu suomeksi Televisioteatterin tv-näytelmänä 1965, ohj. Sirppa Sivori-Asp, suom. Marja Rankkala

Lähteet

Aiheesta muualla

 The William Saroyan Literary Foundation International.
 The William Saroyan Society

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1981 kuolleet
Pulitzer-palkitut
Yhdysvaltalaiset näytelmäkirjailijat
Amerikanarmenialaiset
MM-rallikausi 1980

MM-rallikausi 1980 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan kahdeksas kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 19. tammikuuta ja päättyi Norsunluurannikon ralliin 9. joulukuuta. Kuljettajien mestaruuden voitti Walter Röhrl.

Kilpailut

Pisteet

Kuljettajat

Valmistajat

Lähteet

MM-rallikaudet
Vuoden 1980 moottoriurheilu
World Council of Professional Photographers

World Council of Professional Photographers (WCPP) on maailmanlaajuinen ammattivalokuvaajien järjestö, jonka kanssa läheisessä yhteistyössä on muun muassa alan eurooppalainen liitto Federation of European Professional Photographers ja sitä kautta alan suomalainen järjestö Suomen Ammattivalokuvaajat.

Järjestön toimipaikka on Amsterdam Hollanissa.

Lähteet
Stockphoto.net

Kansainväliset järjestöt
Valokuva-alan järjestöt
American Chopper

American Chopper on yhdysvaltalainen televisiosarja, jossa seurataan Teutulin perheen Orange County Choppers -moottoripyöräpajan toimintaa. Sarjan esittäminen alkoi yhdysvaltalaisella Discovery-kanavalla 31. maaliskuuta 2003. Suomessa sarjan esittäminen alkoi Nelonen-kanavalla 7. tammikuuta 2006.

Senior vs. Junior 
Sarjan spin-off American Chopper: Senior vs. Junior alkoi yhdysvaltalaisella TLC-kanavalla 12. elokuuta 2010. Suomessa sarjan esittäminen alkoi Discovery-kanavalla 27. maaliskuuta 2013.

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Yhdysvaltalaiset tositelevisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Discovery Channelin televisio-ohjelmat
TLC:n televisio-ohjelmat
Digimon World

Digimon World on Bandain julkaisema seikkailupeli PlayStation-pelikonsolille. Peli julkaistiin vuonna 2001. Pelin päähahmo on imeytynyt pelinsä mukana digimonien eli digitaalisten hirviöiden maailmaan. Pelin alussa saa seurakseen Agumonin tai Gabumonin. Pelin ideana on hankkia kaikki digimonit Tiedostokaupunkiin (), joka on joskus kukoistanut mutta jonkun ihmeellisen seikan vuoksi ne ovat menettäneet muistinsa.

Pelin päävastus on tietokonenero, joka lopussa laittaa Machinedramonin digimonisi kimppuun ja jos onnistut voittamaan sen, Analogman katoaa ja Airdramon tulee hakemaan sinut ja digimonisi sieltä takaisin Tiedostokaupunkiin.

Pelissä riittää haastetta pitkäksi aikaa hankkiessasi digimoneja kaupunkiin ja kasvattaessasi omaa digimoniasi. Pelistä löytyy muitakin haasteita mitalien ja "tamer"-tason muodossa.

Digimonit voivat kuolla, jonka jälkeen pelaaja saa uuden digimonin, joka aloittaa elämänsä In-Training -tasolta, jolta sen voi itse kasvattaa Rookie-, Champion- ja Ultimate-tasoille.

Pelin digimoneja, jotka on saatava takaisin Tiedostokaupunkiin ovat: Agumon, Drimogemon, Meramon, Leomon, Angemon, Birdramon, Ogremon, Gabumon, Kunemon, Sukamon, Piyomon, Ninjamon, Unimon, Bakemon, Frigimon, Patamon, Etemon, Centarumon, Tyrannomon, MetalMamemon, Mamemon, Andromon, Greymon, MetalGreymon, Patamon ja lisäksi monia muita.

Aiheesta muualla 
Virallinen sivu 

PlayStation-pelit
Digimon
Vuoden 2000 videopelit
Hu Jia

Hu Jia voi viitata:
Hu Jia (uimahyppääjä), kiinalaiseen olympiamitalistiin
Hu Jia (aktivisti), kiinalaiseen toisinajattelijaan
Sears

Sears voi tarkoittaa seuraavia:

 Sears, Roebuck and Company, lyhemmin Sears, yhdysvaltalainen tavarataloketju
 Sears Holdings, Sears, Roebuck and Companyn ja Kmartin yhdistymisestä syntynyt yhdysvaltalainen yritys
 Sears, vuosina 1906-1911 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki
 Sears Tower, nyk. Willis Tower, pilvenpiirtäjä Chicagossa
 Sears, sukunimenä:
 Pete Sears (s. 1973), yhdysvaltalais-ranskalainen koripalloilija
 Robert Sears (1884–1979), yhdysvaltalainen miekkailija.
Ajattelija

Ajattelija voi tarkoittaa seuraavia:
 ajattelija, filosofi
Ajattelija (ransk. Le Penseur), Auguste Rodinin pronssiveistos
Hudson Leick

Heidi Hudson Leick (s. 9. toukokuuta 1969 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Calliston roolista televisiosarjassa Xena: soturiprinsessa, jossa hän esiintyi vuosina 1996–2000.

Leick on nähty myös muissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.

Aiheesta muualla 
  

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Asrai

Asrai on hollantilainen yhtye, jonka musiikki on goottirockin ja metallin rajamailla. Yhtye kertoo Asrain juurien porautuvan 1980-luvulle asti. Ryhmä perustettiin vuonna 1985, mutta tuolloin se tunnettiin vielä toisella nimellä — nykyisen nimityksen itsestään bändi otti käyttöön vuonna 1988. Useat Asrain jäsenet ovat soittaneet musiikkia lukuisissa punk- ja new-wave -yhtyeissä.

Diskografia 
 Touch the Dark, 2004
 Sour Ground (single, 5. marraskuuta 2007)
 Pearls in Dirt (julkaistu 12. marraskuuta 2007)
 Between Dreams and Destiny (EP, 2013))
 Hourglass (2017)

Jäsenet 
Margriet Mol (laulu)
Martin Kooy (basso)
Manon van der Hidde (syntikka ja viulu)
Rik Janssen (kitara)
Karin Mol (rummut)

Lähteet 

Alankomaalaiset metalliyhtyeet
Jakke Hallikainen

Jari "Jakke" Hallikainen (1. lokakuuta 1965 – 29. marraskuuta 2007) oli punk-yhtyeiden Kaaos, Kuolleet kukat ja Positive Negative laulaja ja sanoittaja. Hän kuoli äkilliseen sydänpysähdykseen. Helsingin Sanomat kirjoitti Hallikaisen niittitakista, joka oli päätynyt arvovaltaisen amerikkalaisen GQ-aikakauslehden muotikuviin.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset rocklaulajat
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset anarkistit
Punkmuusikot
Vuonna 1965 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Skandaali (elokuva)

Skandaali   on vuonna 1950 ensi-iltansa saanut mustavalkoinen japanilainen elokuva. Sen on ohjannut Akira Kurosawa. Elokuva kertoo paparazzien vainoamista taiteilijasta ja  laulajasta, ja suhtautuu kriittisesti juorulehdistön valtaan.

Kurosawan luottonäyttelijä Toshirô Mifune esittää taiteilijaa, joka tarjoaa viattomasti moottoripyöräkyydin laulajattarelle (Yoskio Yamaguchi). Juorulehti julkaisee heistä kuvan, taiteilija pyrkii katkomaan huhuilta siipiä, mutta häikäilemätön kustantaja (Sakae Ozawa) näkee mahdollisuuden takoa rahaa ja levikkilukuja. Taiteilija palkkaa juristin (toinen Kurosawan luottomies, Takashi Shimura).

Lähteet 

Vuoden 1950 japanilaiset elokuvat
Akira Kurosawan ohjaamat elokuvat
Draamaelokuvat
Japanilaiset mustavalkoelokuvat
Korsikan ralli

Korsikan ralli (Tour de Corse – Rallye de France) on rallikilpailu, joka ajetaan Ranskalle kuuluvalla Korsikan saarella. Se ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1956, ja nykyään kilpailu on osa rallin maailmanmestaruussarjaa. Kilpailu koostuu eri puolilla Korsikan saarta sijaitsevista, mutkaisilla asfalttiteillä ajettavista erikoiskokeista ja niiden välisistä siirtymätaipaleista.

Kilpailun historiaa varjostavat useat kuolonuhreja vaatineet onnettomuudet. 1980-luvulla kuolemantapauksia sattui kolmena peräkkäisenä vuonna. Vuonna 1985 Italian Attilio Bettega kuoli rallin neljännellä erikoiskokeella. Vuotta myöhemmin Henri Toivonen ja hänen kartanlukijansa Sergio Cresto saivat surmansa kilpailun 18. erikoiskokeella Corte–Taverna. Vuonna 1987 kartanlukija Jean-Michel Argenti kuoli ulosajossa.

Ensimmäisen Korsikan rallin voitti belgialainen naiskuljettaja Gilberte Thirion Renault Dauphine -autolla. Kaksi kuljettajaa on onnistunut voittamaan kilpailun ennätykselliset kuusi kertaa: ranskalainen Bernard Darniche (1970, 1975, 1977–79 ja 1981) ja hänen maanmiehensä Didier Auriol (1988–90, 1992 ja 1994–95). Ainoat ei-ranskalaiset kuljettajat, jotka ovat onnistuneet voittamaan kilpailun kahdesti ovat Italian Sandro Munari, Suomen Markku Alén ja Skotlannin Colin McRae. 

Kilpailu on kuulunut rallin MM-sarjaan sarjan perustamisesta 1973 lähtien lukuun ottamatta vuosia 2009–14. Vuodesta 2010 alkaen sen paikan MM-kalenterissa otti Alsacen alueella, Saksan ja Ranskan rajan tuntumassa, ajettu Ranskan ralli. Vuonna 2015 Korsikan ralli palasi MM-kalenteriin.

Voittajat

Lähteet
Ѣ

eli jat on käytöstä poistunut varhaiskyrillisen kirjaimiston 32. kirjain.

Kirjaimen nimi on muinaiskirkkoslaavissa  (lausuttiin []) tai ıать ([]), bulgariassa ят [] tai е двойно [] "tupla-e", venäjässä ja ukrainassa ять [], serbiassa јат/jat, kroatiassa jat. Muinaisslaavilaisten kielten translitteraatiossa kirjainta kuvataan yleensä hattupäisellä e-kirjaimella: ě.

Jat kuvasi muinaisslaavilaista pitkää vokaalia. Sen alkuperäinen äännearvo lienee []. Eri slaavilaisissa kielissä jat-vokaali korvautui eri vokaaleilla. Esimerkiksi muinaisslaavilainen juuri * [] ’valkoinen’ sai seuraavia muotoja: venäjässä белый [], ukrainassa білий [], bulgariassa бял [], puolassa biel / biały, tšekissä bílý.

Koska jat-vokaalilla ei ollut sellaista omaa äännearvoa, jota ei samalla olisi ollut jollakin toisella vokaalilla, kirjain kävi tarpeettomaksi ja poistui vähitellen oikeinkirjoitusuudistuksissa: serbiasta Vuk Karadžićin reformissa 1800-luvun alussa, makedoniasta saman reformin vaikutuksesta hieman myöhemmin, venäjästä, valkovenäjästä ja ukrainasta suurin piirtein lokakuun vallankumouksen aikoihin, ja lopulta bulgariasta ja ruteenista 1945. Nykyisin jat on käytössä ainoastaan kirkkoslaavissa.

Aiheesta muualla

 Luettelo venäjän sanoista, jotka kirjoitettiin 1900-luvun alussa jat-vokaalilla´
Christine Chubbuck

Christine Chubbuck (24. elokuuta 1944 – 15. heinäkuuta 1974) oli yhdysvaltalainen uutisreportteri, joka ampui itsensä suorassa televisiolähetyksessä 29-vuotiaana. Hän oli kärsinyt vaikeasta masennuksesta ja yrittänyt itsemurhaa jo vuonna 1970 yliannostuksella. 

Chubbuck oli puhunut itsemurhasta pitkään ennen tekoaan ja kertonut eräälle kollegalle suoraan aikeestaan, mutta tämä luuli itsemurhahanketta huonoksi vitsiksi.

Läheisten toiveesta videonauhaa haastattelusta jossa Chubbuckin itsemurha näkyy ei ole julkaistu. Itsemurhan suorana televisiosta nähneet ovat sanoneet, että lähetys katkesi lähes välittömästi ampumisen jälkeen.

Lähteet 
Sarasota Herald-Tribune 16. heinäkuuta 1974 (Google Newspapers) Luettu 2.2.2016.

Yhdysvaltalaiset toimittajat
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
QPR Software

QPR Software Oyj on vuonna 1991 Oulussa perustettu suomalainen pörssiyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Helsingissä ja sillä on toimipiste Oulussa. QPR Software tarjoaa asiantuntijapalveluja ja ratkaisuja toiminnan johtamiseen ja kehittämiseen sekä muutoshankkeiden ja operatiivisen toiminnan tukemiseen. QPR toimittaa yli 50 maassa strategian toimeenpanon, tulos- ja prosessijohtamisen, prosessien louhinnan sekä kokonaisarkkitehtuurin ratkaisuja tukevia ohjelmistoja.

QPR Software Oyj:n osake noteerataan Nasdaq Helsingin päälistalla informaatioteknologia -toimialaluokan Pienet yhtiöt –sarjassa. Kaupankäynti osakkeella alkoi 8. maaliskuuta 2002. Listautumisannissa osakkeita merkitsi vain 20 sijoittajaa ja yritys joutui antamaan tulosvaroituksen.

Tuotteet 
Yhtiön tuotteita ovat:
 QPR ProcessAnalyzer
 QPR EnterpriseArchitect
 QPR ProcessDesigner
 QPR BusinessPortal 
 QPR Metrics

Lähteet
 QPR kotisivu (FI)
 QPR Sijoittajasivut

Viitteet

Aiheesta muualla
 QPR EnterpriseArchitect Gartnerin sivuilla
 QPR ProcessAnalyzer Gartnerin sivuilla 

Suomalaiset ohjelmistoyritykset
Suomalaiset pörssiyhtiöt
Konsultointiyhtiöt
Hämmästyttävät tarinat

Hämmästyttävät tarinat eli Steven Spielbergin hämmästyttävät tarinat (Amazing Stories) on yhdysvaltalainen, NBC-yhtiölle vuosina 1985–1987 tuotettu televisiosarja. Sarjan 45 jakson komediaa, kauhua, draamaa ja jännitystä sisältävät tarinat kertovat yliluonnollisista tapahtumista. Rakenteeltaan sarja muistuttaa Hämärän rajamailla -sarjaa, mutta sillä ei ollut Rod Serlingin tapaista juontajaa.

Sarjan tuottanut ja ideoinut Steven Spielberg ohjasi itse kaksi jaksoa, muita ohjaajia olivat muun muassa Clint Eastwood, Martin Scorsese, Joe Dante ja Tobe Hooper. Käsikirjoittajista mainittakoon Frank Deese ja Rockne S. O'Bannon.

Sarjaa esitettiin Suomessa vuonna 1987. Jaksot olivat myös 8:ssa episodielokuvissa, joita esitettiin Filmnet-maksu-tv:ssä noin vuonna 1990.

Lähteet 
IMDB
TV.com

Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
1980-luvun televisiosarjat
Antologiasarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
Hair (elokuva)

Hair on suosittuun Hair-musikaaliin perustuva elokuva vuodelta 1979. Ohjaajana oli Milos Forman ja pääosissa John Savage (maalaispoika Claude), Treat Williams (hippijoukon johtaja Berger) ja Beverly D'Angelo (hippeihin liittyvä ylhäistyttö Sheila) ja Annie Golden (raskaana oleva hippityttö Jeannie). 

Forman jätti tiettyjä lauluja pois ja muutti musikaalin juonta. Tärkeimmät muutokset koskevat Claude Bukowskin taustaa ja elokuvan loppuratkaisua.

Myöhemmin tuotantoyhtiö leikkasi elokuvasta rajusti lyhennetyn version ja levitti sitä televisiossa ohjaajan vastustuksesta huolimatta.

Juoni 
Maalaispoika Claude tulee New Yorkiin muutamaksi päiväksi ennen lähtöään koulutusleirille ja sieltä Vietnamin sotaan. Hän tutustuu hippijoukkoon, joka esittelee hänelle elämää, huumeita ja maailmankatsomustaan. Joukkoon liittyy myös varakkaan perheen Sheila-tytär. Vaiheikkaiden päivien jälkeen Claude lähtee joukon vastusteluista huolimatta sotilasleirille. Hipit lähtevät häntä tapaamaan, Berger ja Claude vaihtavat paikkoja, jotta Claude voisi vielä kerran tavata Sheilan. Näiden tapaillessa tulee lähtökäsky, Berger joutuu Vietnamiin ja saa surmansa.

Myöhempi arvostus
The New York Timesin kriitikot valitsivat Hairin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet 

Vuoden 1979 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Miloš Formanin ohjaamat elokuvat
Musikaaleihin perustuvat elokuvat
Elokuvat Vietnamin sodasta
WWJ

WWJ on yhdysvaltalainen radioasema Detroitissa Michiganissa, joka aloitti toimintansa nimellä 8MK 20. elokuuta 1920. Se on oman ilmoituksensa mukaan maailman ensimmäinen säännöllistä ohjelmaa lähettävä radioasema.

Historia 
Aseman perusti Scrippsin perhe nimellä 8MK. Sen ensimmäinen lähetys alkoi kello 8.15 Detroit News Buildingin tiloista sanoilla "This is 8 MK calling". Ensimmäinen lähetys kuultiin arviolta 30 kodissa Detroitissa. Aseman omisti Detroit Evening News -lehti, jonka James Edmund Scripps oli perustanut 1873. Hän kiinnostui radiotoiminnasta 1902 kuultuaan kokeellista Thomas E. Clarkin langatonta lähetystä. Hän osallistui poikansa William Edmund Scrippsin kanssa yksityiseen näytökseen, jossa Clark esitteli heille langatonta morse-koodin lähettämistä. He myös rahoittivat Clarkin tutkimustyötä.

William-pojasta tuli innokas radioharrastaja 1918, josta 8MK sai alkunsa. J.E. Scripps oli kuollut jo 1906, mutta lehtiyhtiö oli suopea entisen johtajansa pojan kokeiluille.

13. lokakuuta 1921 asema sai kaupallisen luvan ja sen tunnukseksi tulivat kirjaimet WBL. 3. maaliskuuta 1922 aseman tunnukseksi vaihtui nykyisinkin käytössä oleva WWJ. Nykyisin aseman omistaa CBS.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Radioaseman sivusto

Detroit
Yhdysvaltalaiset radioasemat
Kaarlo Johannes Leinonen

Kaarlo Johannes (Hannes) Leinonen () oli Oulun hiippakunnan piispa 1965–1978 ja teologian tohtori. Ennen piispan uraa Leinonen oli muun muassa Tornion rovastikunnan lääninrovastina.

Elämäkerta 

Hän syntyi Paavolassa kauppias Leonard Aleksanteri Leinosen ja Hilda o.s. Päkkilän lapsena. Käytyään kansa- ja yhteiskoulun kotikonnuillaan ja lukion Oulun lyseossa hän suoritti teologian opintonsa Helsingissä. 1930-luvulla hän osallistui väkevästi kieli- ja ylioppilaspolitiikkaan Akateemisen Karjala-Seuran jäsenenä. Kotiseutunsa miesten kanssa hän osallistui sotiinkin. Hänen hengellinen kotinsa oli vanhoillislestadiolaisuudessa ja korkein haaveensa papinvirka jossain Pohjois-Suomen seurakunnassa. Hänestä tulikin Suomen pohjoisten kiveliöitten ja jokilaaksojen pappi ja piispa. Vanhoillislestadiolaisuuden hajaannuksessa vuonna 1960 Hannes Leinonen valitsi elämänsanalaisuuden. 

Haave papinvirasta pohjoisessa uhkasi kaatua vaikeaan haavoittumiseen jatkosodassa, mutta elämä voitti, ja hän pääsi toteuttamaan kutsumustaan Rantsilassa, Uhtuan suunnalla jatkosodassa, Hyrynsalmen sotasairaalassa, länsirajan asevelipapin virassa, Tuusulan sotavammasairaalassa, Kuusamossa, Pellossa ja Kemissä, kunnes hän asettui Ylitornion kirkkoherran virkaan 1953. Tästä virasta hän siirtyi hoitamaan piispan virkaa. Hannes Leinonen toimi pitkään myös Ylitornion kristillisen opiston johtokunnan puheenjohtajana.

Yksi ehkä hänen eniten arvostamiinsa maallisiin arvoihin kuului isänmaallisuus, jota hän ei puheissaan jättänyt tuomatta julki. Leinonen on saanut ansioistaan mm. Suomen valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan komentajamerkin sekä 4. lk Vapaudenristin. Leinonen oli ennen kaikkea saarnamies, mutta myös tunnettu huumorimies ja itsekin kaskujen kohde. Hänen kirjallisesta tuotannostaan välittyy myös hänelle ominainen huumori. Jyväskylän helluntaiseurakunnan johtajan Toivo Haapalan tekemissä kaskukokoelmakirjoissa Leinonen mainitaan useita kertoja.

Lähteet

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan piispat
Elämänsanalaiset saarnaajat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
As the World Turns

As the World Turns on yhdysvaltalainen saippuasarja, jota esitettiin arkipäivisin CBS-televisiokanavalla. Ohjelmaa esitetään Euroopassa muun muassa Alankomaissa, jossa sitä näyttää kanava RTL4. 

Ohjelman kesto on 60 minuuttia, ja sitä esitettiin joka arkipäivä. Sarjan on luonut Irna Phillips.

Ohjelman esittäminen alkoi huhtikuussa 1956, joten se on kaikkien aikojen toiseksi vanhin televisiosarja Guiding lightin (Unelmien pelikenttä) jälkeen. Ohjelman viimeinen osa esitettiin syyskuussa 2010.

Ohjelmasta tunnettuja näyttelijöitä ovat muun muassa John Hensley, Van Hansis, Jake Silbermann ja Tala Ashe.

Ohjelma teki historiaa näyttämällä ensimmäisen homosuudelman yhdysvaltalaisessa päiväsaikaan näytettävässä televisiosarjassa syksyllä 2007 Luke Snyderin ja Noah Mayerin välillä.

Ohjelmaa tuotti Procter & Gamble Productions.

Lähteet 

Saippuasarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
1950-luvun televisiosarjat
1960-luvun televisiosarjat
1970-luvun televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Bajtra

Bajtra on tyypillinen maltalainen likööri, joka valmistetaan viikunaopuntia-kaktuksen hedelmistä.

Viikunaopuntia on lähtöisin Amerikan mantereelta, mistä merenkulkijat toivat sen 1400-luvulla Maltalle. Maltan ritarikunnan jäsenet kehittivät siitä Bajtra-liköörin, jota valmistaa nykyään Zeppi’s Naxxarissa. Viikunaopuntian hedelmä antaa liköörille hedelmäisen makean maun. Maltalla Bajtraa juodaan viilennettynä jäiden kanssa, cocktaileissa tai jäähdytetyn shamppanjan kanssa.

Lähteet 

Malta
Liköörit
Eurooppalaiset juomat