Demidov

Demidov tai Demidoff () on venäläinen ruhtinaallinen aatelissuku. Suvun vauraus oli lähtöisin rautateollisuudesta ja asetuotannosta. 

Suku hallitsi 1700-luvun loppuun mennessä laajoja maa-alueita, kaivosteollisuutta ja yrityksiä sekä tuotti noin 40 % koko Venäjän takoraudasta. Suku tunnettiin aikanaan Venäjän rikkaimpana Romanovien keisarisuvun jälkeen.

Perustajasukupolvi 
Suvun kantaisä on entinen maaorja, aseseppä Nikita Demidovitš Antufiev (1656–1725), jonka Pietari I aateloi vuonna 1720 tämän ansioista Venäjän metalli- ja aseteollisuuden kehittämisessä Tulan kaupungissa vuodesta 1704 alkaen. Nikita Demidov laajensi toimintaa myös Nižni Tagilin kaupunkiin vuodesta 1722 lähtien. 

Nikitan poika Akinfy Demidov (1678–1745) jatkoi raudansulattamon laajentamista Nižni Tagilissa ja kasvatti perimäänsä omaisuutta hankkimalla omistuksia kulta-, hopea- ja kuparikaivoksiin pääasiassa Uralilla.

Filantrooppien sukupolvi 
Seuraava sukupolvi omistautui filantropialle. Akinfyn pojista Prokofi Akinfiyevich Demidov (1710–1786) oli harrastajaluonnontieteilijä, joka omisti 55 metallinjalostamoa ja Nikita Akinfiyevich Demidov (1724–1789) oli taiteiden ja tieteiden suosija, joka omisti 8 metallinjalostamoa ja 12 000 maaorjaa.

Akinfyn veljenpojasta Pavel Grigorievitš Demidovista (1738–1821) tuli venäläisen koulutusjärjestelmän hyväntekijä. 

Pavelin veljenpoika kreivi Nikolai Nikititš Demidov (1773–1828) oli diplomaatti Ranskassa ja Toskanassa, johti sukunsa kaivosteollisuutta menestyksekkäästi, rahoitti oman sotilasosastonsa keisarin avuksi, rahoitti neljä siltaa Pietariin ja edisti runsaskätisesti tiede- ja taidekasvatusta pääasiassa Moskovassa. 
Hän keräsi merkittävän taidekokoelman Italiaan rakentamaansa Villa San Donatoon. Ansioistaan Toskanan silkkiteollisuuden rahoittajana hänelle myönnettiin San Donaton ruhtinaan arvonimi vuonna 1827.  

Nikolain vanhempi poika Pavel Nikolayevitš Demidov (1798–1840), perusti vuonna 1831 Tiedeakatemian vuosittain vuoteen 1865 asti jakaman Venäjän kirjallisuuspalkinnon. Hän asui koko lapsuutensa Pariisissa, menestyi upseerina keisarin sodissa ja palkittiin saavutuksistaan hovijahtimestarin arvonimellä. Hän oli naimisissa Aurora Stjernvallin kanssa ja heillä oli Paul-niminen poika. Paulin eli kreivi Pavel Pavlovitš Demidovin, 2. San Donaton ruhtinaan (1839-1885) tytär hänen ensimmäisestä avioliitostaan ruhtinatar Elena (Hélène) Petrovna Trubetskajan kanssa, prinsessa kreivitär Aurora Pavlovna Demidova (1873-1904), oli Jugoslavian prinssi Paulin äiti.  

Nikolain nuorempi poika, Anatoly Nikolayevich Demidov (1812–1870), oli tieteiden ja taiteiden suosija ja eli lähes koko elämänsä Ranskassa ja Italiassa. Hän peri San Donaton ruhtinaan arvonimen, jota ei koskaan tunnustettu Venäjällä ja nai vuonna 1840 keisari Napoleonin veljentyttären, Jérôme Bonaparten tyttären prinsessa Mathilden.
Suvun miespuolinen haara sammui kun kreivi Pavel Pavlovitš Demidovin, 2. San Donaton ruhtinaan kaksi poikaa Elim Pavlovitš Demidov, 3. San Donaton ruhtinas (1868-maaliskuu 1943) ja Anatole Pavlovitš Demidov, 4. San Donaton ruhtinas (1874- lokakuu 1943) kuolivat ilman miespuolista perillistä.

Suvun omistukset 
Pavel Nikolayevitš Demidovilla oli vuodesta 1835 loistelias Demidovin uusbarokkipalatsi Pietarissa Bolshaja Morskaja kadulla sekä Ivan Ivanovich Demidovin (n. 1746-1820) ostama valtava uusklassistinen kaupunkipalatsi Gorohovskaja pereulokilla Moskovassa. Suvun jäsenillä oli laajoja taidekokoelmia sekä palatseja ja huviloita Ranskassa ja Italiassa. Pavel Nikolayevitš Demidov perusti yrityksensä työntekijöille eläkerahaston sekä perusti useita sairaaloita, orpokoteja, sotilaiden leskien rahaston sekä kouluja. Hän lahjoitti vaimolleen vuonna 1836 huomenlahjana satumaisen kalliita koruja mm. Sancy timantin ja valtavista helmistä tehdyn nelinkertaisen kaulanauhan. 

Maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen vuonna 1861 suvun varallisuus väheni merkittävästi. Sukupalatsi myytiin vuonna 1875 ja pääperijä kreivi Pavel Pavlovitš Demidov joutui myymään kaikki kiinteistönsä Ranskassa sekä suuren taidekokoelmansa Italiassa vuosina 1870-1880. Paulin äidin Aurora Demidovan pähkinänkokoisista helmistä tehdyt kaulanauhat olivat pankissa yrityksen miljoonan ruplan suuruisten (n. $14,4 miljoonaa, vuoden 2017 rahassa) velkojen panttina.

Demidovien liiketoiminta Nižni Tagilin kaupungissa pysyi vielä Paul Demidovin kuoleman jälkeen vuonna 1887 tehdyn perinnönjaon jälkeen suvun hallussa aina vuoteen 1917 asti.

Vuonna 2007 Demidovin suku myi Aurora Demidovan ja Paulin kaksoismuotokuvan Christiesin huutokaupassa New Yorkissa. Karl Bryllovin Aurorasta vuonna 1837 maalaama muotokuva, joka oli alun perin kuulunut Paul Demidovin tyttärenpojalle prinssi Paulille, myytiin viimeksi Sothebyn huutokaupassa Lontoossa vuonna 2007.

Demidovit Suomessa 
Viimeiselle ruhtinas Lopukhininille, kenraaliluutnantti Pavel Petrovitš Lopukhinille (1788–1873), jolla ei ollut laillista miespuolista jälkeläistä, annettin vuonna 1873 oikeus luovuttaa perintötittelinsä kenraali Nikolai Petrovitš Demidoville (1836–1910), joka edusti Demidov-suvun toista haaraa. Hänestä tuli 1. ruhtinas Lopukhin-Demidov ja hänen jälkeläisiään ovat Suomeen vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen muuttaneet Demidovit.

Suomeen muuttanut eversti Aleksandr Nikolajevitš Demidoff, 2. ruhtinas Lopukhin-Demidov (1870–1937) osti vuonna 1917 Anttolanhovin Anttolassa. Hänen poikansa oli Nikolai Alexandrovitš Demidov, 3. ruhtinas Lopukhin-Demidov (1904–1995), joka asui Yhdysvalloissa. Hänen veljensä oli Aleksander Aleksandrovich Demidoff (1905–1982) joka syntyi ja asui Suomessa. Hänen poikansa oli Yrjö Onni Johannes Demidov, 4. ruhtinas Lopukhin-Demidov (1936–2018). Hänen poikansa on Nikolai Alexander Paul Demidov, 5. ruhtinas Lopukhin-Demidov (1976–).

Alexandr Nikolajevitš Demidoffin nuorimman pojan Pjotr Alexandrovitš Demidovin (1916-1998) jälkeläiset käyttävät sukunimeä Tammipuu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Venäjän aateli
Yrityssuvut