joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sebastian Rejman

Sebastian Rejman (s. 13. tammikuuta 1978) on suomalainen muusikko, näyttelijä ja juontaja, joka tunnetaan The Giant Leap -yhtyeen laulaja-kitaristina. Hän on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen kappaleet Petri Somerin kanssa. 

The Giant Leap -yhtyeen kappaleiden lisäksi Rejman ja Somer tekivät Lasse Wikmanin ja Samppa Komokallion kanssa Taikakuulle kappaleen Hauraalla jäällä. Rejman myös sävelsi Esa Niemisen kanssa Riku Torkkelille kappaleen Hetki me vaan lennettiin.

Giant Leapin jäätyä toistaiseksi esiintymistauolle Sebastian perusti uuden yhtyeen nimeltään Sebastian & The 4th Line Band.

Rejman on kaksikielisestä työläisperheestä Itä-Helsingistä ja on asunut Helsingin Kalliossa. Hän aloitti kitaransoiton ja laulamisen 14-vuotiaana. Musiikillisina esikuvinaan hän pitää Elvis Presleyä  ja Bruce Springsteeniä.

Rejman oli mukana Nelosen Kuorosota-viihdeohjelmassa keväällä 2010, missä hän johti Helsingin kuoroa. Helsingin kuoro putosi kisasta ensimmäisenä.

Vuodesta 2012 lähtien Rejman on toiminut myös tv-juontajana. Tuolloin hän juonsi Talent Suomi -kilpailun yhdessä Lorenz Backmanin kanssa. Sen jälkeen hän on juontanut Splashia sekä toiminut backstage-reportterina The Voice of Finlandissa. 
Vuonna 2014 hän toimi juontajana Jukebox-ohjelmassa ja juonsi lisäksi We Want More -ohjelman loppukonsertin yhdessä Kristiina Komulaisen kanssa.  

Vuonna 2017 hän näytteli elokuvassa Kuudes kerta. Vuodesta 2018 alkaen hän on näytellyt sairaalasarjassa Syke akuuttilääkäri Jesseä.

Rejman edusti Suomea vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa Israelissa yhdessä Daruden kanssa. 

Rejman on ollut kihloissa näyttelijä Iina Kuustosen kanssa ja heillä on kaksi lasta – vuoden 2016 syyskuussa syntynyt poika ja tammikuussa 2019 syntynyt tytär. Kesäkuussa 2022 pari ilmoitti eroavansa.

Lähteet 

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset juontajat
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen euroviisuedustajat
Vuoden 2019 euroviisuedustajat
Age of Love (albumi)

Age of Love on saksalaisen dance-yhtye Scooterin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin yhtyeen kotimaassa 25. elokuuta 1997. Albumi on Scooterin viimeinen, jolla oli vielä mukana yhtyeen entinen jäsen Ferris Bueller. Bueller aloitti soolouran vuonna 1998.

Kappaleet

Singlet

Lähteet 
discogs.com, viitattu 19.7.2012

Scooterin albumit
Vuoden 1997 albumit
Wicked!

Wicked! on saksalaisen dance-yhtye Scooterin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Saksassa 24. lokakuuta 1996. Albumi julkaistiin vain seitsemän kuukautta myöhemmin, kuin Scooterin edellinen Our Happy Hardcore -albumi.

Kappaleet

Singlet 
 
 

Scooterin albumit
Vuoden 1996 albumit
Our Happy Hardcore

Our Happy Hardcore on saksalaisen dance-yhtye Scooterin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Euroopassa 28. maaliskuuta 1996.

Kappaleet

Singlet 
 
 
 

Scooterin albumit
Vuoden 1996 albumit
...And the Beat Goes On!

...And the Beat Goes On! on saksalaisen dance-yhtye Scooterin debyyttialbumi. Albumi julkaistiin 3. maaliskuuta 1995.

Kappaleet

Singlet 
 
 
 
 

Vuoden 1995 esikoisalbumit
Scooterin albumit
Bülbül

Bülbül (ven. Бюль-Бюль, Bjul-Bjul; oikealta nimeltään Murtuza Məşədi Rza oğlu Məmmədov, 22. kesäkuuta 1897 Xanbağın kylä Şuşan kaupungin lähellä – 26. syyskuuta 1961 Baku) oli azerbaidžanilainen neuvostolaulaja (lyyris-dramaattinen tenori) ja kansanmusiikin tutkija. Häntä pidetään yhtenä azerbaidžanilaisen ammattimusiikin ja musiikkiteatterin uranuurtajista.

Laulaja aloitti uransa azerbaidžanilaisten mugamien ja kansanlaulujen esittäjänä. Harvinaisen taiturimaisen ylärekisterinsä ansiosta hän sai azerinkielisen kutsumanimen Bülbül ’satakieli’. Vuodesta 1920 lähtien hän toimi Azerbaidžanin teatterin ja myöhemmin Axundoville nimetyn ooppera- ja balettiteatterin solistina. Vuonna 1927 Bülbül valmistui Nikolai Speranskin luokalta Bakun konservatoriosta ja täydensi sen jälkeen opintojaan Milanossa. Vuodesta 1932 lähtien hän työskenteli Azerbaidžanin konservatorion opettajana ja vuodesta 1940 sen professorina. Vuosina 1932–1944 hän toimi perustamansa musiikin tutkimuslaitoksen johtajana.

Bülbülin laulutaiteessa yhtyvät kansanmusiikin sekä venäläisen ja italialaisen vokaalimusiikin perinteet, virtuoosisuus ja tunteellinen melodisuus. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Koroğlu Üzeyir Hacıbəyovin samannimisessä oopperassa, Ašik-Garib (Reinhold Glièren ooppera Šahsenem), Saro (Armen Tigranjanin Anuš), herttua (Giuseppe Verdin Rigoletto) ja Cavaradossi (Giacomo Pucciniin Tosca). Bülbül toimi myös konserttilaulajana, azerbaidžanilaisen kansanmusiikin kerääjänä ja julkaisijana sekä Azerbaidžanin SNT:n korkeimman neuvoston edustajana.

Vuonna 1938 Bülbülille myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi. Vuonna 1950 hän sai Stalin-palkinnon azerbaidžanilaisten kansanlaulujen esittäjänä. Hänet on palkittu myös Leninin kunniamerkillä. Bakussa toimii laulajalle omistettu museo. Hänen poikansa on säveltäjä ja viihdelaulaja Polad Bülbüloğlu.

Kirjallisuutta
 Zabolotskih, B. Solovei iz Šuši. Žizn i tvortšetsvo narodnogo artista SSSR Bjul-Bjulja. Moskva, 1987.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Azerbaidžanilaiset laulajat
Neuvostoliittolaiset laulajat
Azerbaidžanilaiset folkloristit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Proakatemia

Proakatemia on vuonna 1999 perustettu Tampereen ammattikorkeakoulun yrittäjyyden yksikkö, joka toimii Tampereen keskustassa sijaitsevissa tiloissa, Finlaysonin alueella. Proakatemia kouluttaa yrittäjyyteen erikoistuneita liiketalouden ja tietojenkäsittelyn tradenomeja sekä restonomeja, sosionomeja ja fysioterapeutteja. Yksikköön haetaan korkeakoulujen yhteishaussa omana hakukohteenaan. Muilta koulutusaloilta haetaan Tampereen ammattikorkeakoulun perusopintojen aikana. Vuonna 2019 aloituspaikkoja on yhteensä 40. Marraskuussa 2019 toiminnassa oli 8 osuuskuntaa, joissa opiskelijoita yhteensä noin 150. Proakatemia tarjoaa myös mahdollisuuden jatkaa opintoja suorittamalla ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon.

Lisäksi syksyllä 2020 Proakatemialla alkaa uusi englanninkielinen tutkinto-ohjelma, johon on mahdollista hakea ympäri maailman. Opinnot suoritetaan englanniksi.

Opiskelu

Opintojen alkaessa Proakatemian opiskelijat jaetaan ryhmiin, jotka perustavat heti yrityksen, useimmiten osuuskunnan. Oppiminen Proakatemialla perustuu pääasiallisesti yritystoiminnan kautta tapahtuvaan tekemällä oppimiseen, ammattikirjallisuuden lukemiseen ja tiedon jakamiseen tiimin kesken. Tätä tukeviin teoriaopintoihin kuuluvat kirjallisuuden lisäksi myös seminaarit ja vapaavalintaiset opinnot. Oppiminen on opiskelijalähtöistä; opiskelijat suunnittelevat itse viikkoaikataulunsa, järjestävät yhteisiä tapahtumia ja suuntaavat opintonsa päättämällä itse niiden sisällön. Luetusta ammattikirjallisuudesta kirjoitetaan esseitä, jotka julkaistaan Esseepankissa.

Proakatemialla ei ole opettajia, vaan valmentajia. Valmentajien tehtävä on tukea ja innostaa tiimejä opintojen aikana. Proakatemian päävalmentajana toimii vuoden 2020 alusta lähtien Tanja Verho. Proakatemialla työskentelee vuoden 2020 alkaessa 11 valmentajaa.

Proakatemian toimintamalli pohjautuu vuonna 1993 perustetun Jyväskylän ammattikorkeakoulun yrittäjyyden yksikön Tiimiakatemian ideaan, jonka on luonut Johannes Partanen. Proakatemialla käy vuosittain satoja kansainvälisiä vieraita tutustumassa opiskeluun ja koulutusmalliin.

Lähteet

1. http://proakatemia.fi/, Proakatemian verkkosivut
2. http://www.tamk.fi/proakatemia, TAMKin verkkosivut
3. http://www.tamk.fi/yrittajyys-ja-tiimijohtaminen-paiva, tutkinnon kuvaus

Tampereen oppilaitokset
Toros Neftekamsk

Toros Neftekamsk () on venäläinen jääkiekon ammattilaisjoukkue, joka on kotoisin Neftekamsksta, Baškortostanin tasavallasta Uralin eteläpuolella. Seura pelaa tällä hetkellä maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa, sen itäisessä divisioonassa. Joukkueen kakkosryhmä pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa, sen Volgan divisioonassa. Toros on KHL:ssä pelaavan Salavat Julajev Ufan farmiseura.

Historia

Neftekamaan perustettiin vuonna 1988 jääkiekkojoukkue nimeltään Torpedo Neftekamsk. Seura saavutti karsinnoissa sarjapaikan Neuvostoliiton toiselta sarjatasolta Pervaja Ligasta, jossa se aloitti kaudella 1989–1990. Vuonna 1990 seuran nimeksi vaihdettiin nykyinen Toros Neftekamsk ja samalla perustettiin seuran jääkiekkokoulu. Neuvostoliiton kaaduttua seura ajautui vakaviin taloudellisiin vaikeuksiin, mutta pystyi ylläpitämään toimintansa, mutta Venäjällä Pervaja Ligasta tuli nyt kolmas sarjataso.

Toros nousi vuonna 2006 maan toiselle sarjatasolle Vysšaja Ligaan ja samana vuonna Baškortostanin tasavalta rahoitti seuralle uuden jäähallin.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Vladimir Gusev 
 Apuvalmentaja: Stanislav Golovanov 
 Maalivahtivalmentaja: Mihail Šukajev 
 Fysiikkavalmentaja: Valeri Balabanov 
 Toimitusjohtaja: Aleksandr Nikolajev 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut 

Venäläiset VHL-seurat
Vuonna 1988 perustetut urheiluseurat
Hannu Olkinuora (professori)

Hannu Taavetti Olkinuora (22. syyskuuta 1938 Viipuri – 30. lokakuuta 2009) oli Jyväskylän yliopistossa pitkään työskennellyt kasvatustieteiden professori.

Akateeminen ura

Hannu Olkinuora kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnassa vuonna 1958. Hän valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1965 ja lisensiaatiksi vuonna 1971. Hän väitteli tohtoriksi aiheenaan kansakoulun raittiusopetus vuonna 1973. Olkinuora työskenteli eri tehtävissä Jyväskylän ja Oulun yliopistoissa. Hänet nimitettiin vuonna 1980 Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden apulaisprofessoriksi ja myöhemmin professoriksi. Hän toimi myös yliopiston hallinnossa muun muassa kasvatustieteiden laitoksen dekaanina ja laitoksen johtajana. Olkinuora oli mukana myös kesäyliopistotoiminnassa ja oli Kainuun kesäyliopiston rehtorina kymmenkunta vuotta.

Shakinpelaajana ja shakkitoimitsijana

Hannu Olkinuora oli innokas shakinpelaaja ja hän aloitti Suomessa shakkipedagogiikan opetuksen. Hän osallistui ahkerasti turnauksiin Suomessa ja ulkomailla. Olkinuora toimi myös Jyväs-Shakin puheenjohtajana koko 1980-luvun. (Tuohon aikaan kerho tunnettiin vielä vanhalla nimellään Jyväskylän Työväen Shakkikerho.) Hän aloitti kerhon puheenjohtajana vuonna 1981. 

Organisaattorina Olkinuoran merkittävin saavutus on, kun hän loi yhdessä kuopiolaisen Vesa Kilpiön kanssa Jyväskylään Heart of Finland -turnauksen, jota on pelattu vuodesta 1991 lähtien. Heart of Finlandin lisäksi Olkinuora osallistui useita kertoja Jyväskylän Talven turnauksen järjestelyihin. Organisaattorina hänelle oli myönnetty kansallisen turnausjohtajan arvonimi.

Lähishakissa Olkinuoran kotimainen vahvuusluku eli seloluku toukokuussa 1984 oli 1904 pistettä. Suomessa epävirallisen I luokan alaraja vahvuusluvuissa on 1900 selopistettä. Olkinuora oli siis I luokan pelaaja. Pelaajana hän edusti aluksi Jyväskylän Työväen Shakkikerhoa ja sen muutettua nimensä (1995) Jyväs-Shakkia. Viimeisinä vuosinaan hän edusti Jämsän Shakkiseuraa. Hän saavutti kilpailu-uransa aikana joitakin hyviä tuloksia kotimaisissa viikonlopputurnauksissa pääryhmän alapuolella pelatuissa ryhmissä. Kokkolan turnauksessa 1990 hän jakoi B-ryhmän voittoa. Olkinuoran viimeinen merkittävä saavutus kilpailuissa oli vuonna 2006, kun hän jakoi 4 pisteellä Jyväskylän Talven turnauksessa B-ryhmän II sijaa Jukka Seppäsen takana.

Huomautus 
Suomen Shakkiliiton julkaisemissa Talven turnauksen 2006 tuloksissa on virhe. Kilpailu pelattiin 27.–29.1.2006, mutta tulostiedoissa on virheellisesti annettu vuosi 2005. Edellisenä vuonna 2005 kisa pelattiin 28.–30. tammikuuta. Tuolloin Olkinuoran sijoitus oli 7. sija kisan C-ryhmässä.

Lähteet

Kirjallisuus
 Antti Kolu: Shakkia 40 vuotta. Jyväskylä: Jyväskylän Työväen Shakkikerho, 1986. ISBN 951-99772-3-6

Viitteet

Jyväskylän yliopiston professorit
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Suomalaiset professorit
Suomalaiset shakinpelaajat
Vanhakartano (Pori)

Vanhakartano on Porin Pietniemessä sijaitseva vanha rälssi- ja säteritila.  Yksityiskäytössä oleva jugendtyyliä edustava linnamainen päärakennus on rakennettu vuosina 1902-03 arkkitehti Usko Nyströmin piirustusten mukaan. Kookkaat navetta- ja tallirakennukset ovat 1800-luvun lopulta. Rakennusryhmää ympäröi laaja puisto.
Kartanon juuret ulottuvat aina 1600-luvulle ja sillä on ollut useita eri omistajia. Pihapiirissä on sijainnut aikaisemmin puurakenteinen kartanon päärakennus, joka on purettu 1910-luvulla.

Kartanon maalla sijaitsee myös Vanhakartanon yksityinen sukuhautausmaa, jonne viimeksi on poikkeusluvalla haudattu 2000-luvun puolessavälissä.

Kirjallisuutta

Katso myös 
 Porin lyseon joukkomurha
 Hilja Kilpi

Aiheesta muualla

Porin kartanot
Montrealin olympiastadion

Montrealin olympiastadion (, ) on urheilukilpailuihin ja muihin suuriin joukkotapahtumiin tarkoitettu stadion Hochelaga-Maisonneuven kaupunginosassa Kanadan Montrealissa, Quebecin provinssin suurimmassa kaupungissa.

Montrealin olympiastadion rakennettiin vuoden 1976 kesäolympialaisia varten, ja siitä on myöhemmin tullut paikallisten baseball- ja amerikkalaisten jalkapallojoukkueiden kotikenttä. Stadionille mahtuu 80 000 katsojaa. Sen yhteydessä toimii kuuden altaan uintikeskus.

Vaikka stadion rakennettiin olympialaisia varten, se valmistui lopullisesti vasta vuonna 1990, 14 vuotta kisojen jälkeen. Stadionin katosta suunniteltiin alkujaan avattavaa, mutta sellainen osoittautui aluksi liian kalliiksi. Katto on ollut välillä kiinni, välillä auki, ja nykyisin se on pysyvästi umpinainen, mikä harmittaa baseballin katsojia.

Stadion sijaitsee keskellä kaupunkia, joten sinne pääsee kätevästi metrolla Viun asemalta, mutta omalla autolla liikkuvat katsojat ovat arvostelleet sen sijaintia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Montreal Tower   (great-towers.com)

Kanadan urheilupaikat
Olympiastadionit
Kesäolympialaiset 1976
Montrealin rakennukset ja rakennelmat
Montréalin urheilu
Vesunnin kartano

Vesunnin kartano (,  ) on kartano Hattulassa. Kartano sijaitsee Vanajaveden Mervenselän itärannalla, noin 4,5 km Hattulan vanhasta kirkosta pohjoisluoteeseen. Kartanon puinen päärakennus on rakennettu vaiheittain 1800-luvun kuluessa.

Historia 
Kartanon alueella on asuttu hyvin pitkään ja siellä sijaitseekin mahdollinen rautakautinen kalmisto.

Ensimmäinen kirjallinen maininta kartanosta on vuodelta 1319 Turun tuomiokirkon mustassa kirjassa. Kyseisenä vuonna Vesunnin omistajat Paulus ja hänen vaimonsa Melutha luovuttivat Vesunnin kaiken kiinteän ja irtaimen omaisuuden Gunnarille ja hänen jälkeläisilleen ikiaikaiseksi omaisuudeksi syytinkiä vastaan. Kartanon vanhin nykyään tunnettu rakennus oli ilmeisesti Arvid Tawastin 1500-luvulla rakennuttama Vesunninmäen linna. Kolmikerroksinen harmaakivilinna tuhoutui todennäköisesti Ison vihan aikana. Linnan valtavasta koosta kertoo esimerkiksi se, että vanhojen verotietojen mukaan linnassa oli 165 ikkunaa. Linnan rauniot purettiin 1840-luvulla ja kivet käytettiin kartanon kivinavetan rakentamiseen.

Kartanon omisti 1700-luvun loppupuolella Enoch Nauclér, aateloituna Furuhjelm.

1800-luvun puolivälissä kartano kuului Lepaan kartanon omistajan, pietarilaisen kauppiaan Philipp Peter Heimbürgerin († 1847) suvulle. Insinöörien Pehr ja Axel Heimbürgerin vuonna 1866 tapahtuneen konkurssin jälkeen suvun maaomaisuus tuli 1868 myyntiin pakkohuutokaupalla. Kartanon huusi Lepaan kartanon entinen pehtoori ja Philipp Peter Heimbürgerin lesken Marian kolmas aviomies Carl Fredrik Packalén hintaan 30 000 markkaa. Hintaan vaikuttu alentavasti se, että leski Marialla oli elinkautinen nautintaoikeus Vesunnin kartanoon. Lopulta vuonna 1870 kartano ja siihen kuuluvat kaksi akumenttitaloa päätyivät hintaan 63 000 markkaa maanviljelijä Gustaf Karénille.

Kirjallisuutta

Lähteet 

Suomen kartanot
Hattulan rakennukset ja rakennelmat
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Joululevy

Joululevy on suomalaisen dark metal -yhtyeen Ajattaran seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. marraskuuta 2009. Levy koostuu Ajattaran aikaisemmista joulusingleistä, joilla kuullaan cover-kappaleita muilta yhtyeiltä. Levyllä myös kuullaan neljä uutta kappaletta (raidat 1-4).

Kappaleet 

 (Tuomari Nurmio -cover feat. Tuomari Nurmio)

 (Nylon Beat -cover)

 (M. A. Numminen -cover)
 (Juice Leskinen -cover)</small>

 (Sielun Veljet -cover)

Kokoonpano

Kappaleet 1–6 
 Ruoja – laulu, kitara
 Kalmos – kitara, taustalaulu
 Tohtori Kuolio – basso, taustalaulu
 Raajat – koskettimet, taustalaulu
 Malakias IV – rummut

Kappaleet 7–9 
 Ruoja – laulu, kitara
 Samuel Lempo – kitara
 Atoni – basso
 Irstas – koskettimet
 Malakias III – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 5/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut
 Levy-yhtiö Spinefarmin sivut 
 levykauppax.fi

Vuoden 2009 kokoelma-albumit
Vuoden 2009 joulualbumit
Ajattaran albumit
Suomalaiset joulualbumit
Lukillios

Lukillios ( tai Loukillios, ensimmäinen vuosisata) oli antiikin kreikkalainen epigrammirunoilija, joka parodioi sekä oman aikansa ilmiöitä että menneiden polvien sovinnaisuuksia. Lukillioksen tuotteliain kausi ajoittuu keisari Neron valtakauden alkupuolelle, kun hän oli saanut taiteiden ystävänä itseään pitävältä keisarilta rahoituksen. 

Lukillios parodioi muun muassa erilaisia julkisia piirtokirjoituksia, kuten hauta- ja votiivikirjoituksia sekä urheilukisojen voittajille osoitettuja ylistyksiä. Myös eri kirjallisuuslajit olivat Lukillioksen pilkan kohteina. Esimerkiksi hän parodioi Leonidas Taraslaisen romanttisen köyhyyden ylistystä. Eniten Lukillios irvaili erilaisia ihmistyyppejä (esim. laihoja ihmisiä), ruokatapoja ja ammatteja (esim. lääkäreitä) stereotypioita ja liioittelua viljellen. Kuvaava esimerkki Lukillioksen ivailusta on kateellinen ristiinnaulittu: ”Nähdessään toisen ristiinnaulitun, jolla oli korkeampi risti, Diofantes kuoli kateudesta.”

Lukillioksen kreikka on lähellä puhekieltä, mutta säkeet ovat huolellisesti sommiteltuja. Roomalainen epigrammirunoilija Martialis on saanut ilmeisiä tyylivaikutteita Lukilliokselta.

Lukilliokselta on säilynyt 123 epigrammia, jotka ovat mukana Kreikkalaisessa antologiassa.

Lähteet

Kirjallisuus 
 
  
 

Antiikin kreikkalaiset epigrammirunoilijat
Warén

Warén sukunimenä oli Suomessa 4. kesäkuuta 2012 yhteensä 34 henkilöllä.  Tunnettuja Waréneja ovat muun muassa:

 Axel Warén (1869-1899), suomalainen yhteiskuntatieteilijä
 Eliel Jonathan Warén (1854–1928), suomalainen lääkäri ja lintutieteilijä
 J. I. Warén (1851-1912), suomalainen upseeri ja muistelmateoksen kirjoittaja
 Klaus Waris, ent. Warén (1914-1994), suomalainen taloustieteilijä, professori ja Suomen Pankin pääjohtaja
 Paavo Warén (1872–1933), suomalainen toimittaja
 Matti Warén (1891–1955), suomalainen taidemaalari

Johannes (Johan) Warénilla, alkujaan Johannes Varis Rautalammilta, oli yksi tytär ja yhdeksän poikaa, jotka olivat kaikki kirjallisesti lahjakkaita. Monista tuli ammattikirjoittajia. Axel, Eliel ja Paavo olivat hänen poikiaan, ja Matti Elielin poika.

Lähteet

Sukunimet
MM-rallikausi 2010

MM-rallikausi 2010 oli 38. MM-rallikausi. Kausi alkoi 4. helmikuuta Ruotsista ja päättyi 14. marraskuuta Walesin ralliin. Kauden huomattavimpia tulokkaita sarjassa oli Formula 1 -sarjan maailmanmestari Kimi Räikkönen.

Kalenteri 
Kaudella 2010 ajettiin kolmetoista rallia, joista Bulgarian ralli oli uusi. Aikaisemmista vuosista poiketen MM-ralleja ei ajettu seuraavissa maissa: Irlanti, Norja, Kypros, Argentiina, Italia, Kreikka, Puola ja Australia. Kaudelle 2010 mukaan palanneita ralleja olivat Ruotsi, Meksiko, Jordania, Turkki, Uusi-Seelanti, Saksa, Japani ja Ranska.

Tallit ja kuljettajat

Tulokset

Kuljettajat
Lähde:

Lähteet
Tappajan näköinen mies (televisiosarja)

Tappajan näköinen mies on suomalainen jännityssarja, joka perustuu Matti Röngän Viktor Kärppä -dekkareihin. Sarjan kuvaukset alkoivat lokakuussa 2009, ja ne loppuivat vuonna 2010. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 6. helmikuuta 2011. Sarjan tunnuskappaleena toimii Vesterinen Yhtyeineen single ”Isä”. Sarjaa esitti MTV3-kanava.

MTV3 esitti sarjan uusintana 26. joulukuuta 2013 – 13. helmikuuta 2014.

Näyttelijät

Pääosissa

Muissa osissa

Jaksot

Lähteet
 https://web.archive.org/web/20131205132020/http://www.mtv3.fi/ohjelmat/sivusto2008.shtml/draama/tappajan_nakoinen_mies/jaksot (jaksoselostusten lopussa)

Suomalaiset televisiosarjat
Suomalaiset rikossarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Jääkiekon Elitserien-kausi 1993–1994

Jääkiekon Elitserien-kausi 1993–1994 oli Ruotsin Elitserienin 19. kausi. Sarjaan osallistui 12 joukkuetta, ja sen voitti Malmö IF. Runkosarjan ykkönen oli Leksands IF, ja runkosarjan pistepörssin voitti ensimmäisenä ulkomaalaispelaajana Raimo Helminen. Pudotuspelien pistepörssin voitti Peter Forsberg IF Björklöven putosi sarjasta, ja sinne nousi AIK.

Hallitsevana mestarina kauteen lähti Brynäs IF, ja uutena joukkueena sarjaan oli noussut IF Björklöven. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen kesken 22 ottelun alkusarja, josta kymmenen parasta jatkoi jatkosarjaan. Alkusarjan kaksi viimeistä joutuivat pelaamaan Allsvenskaniin paikastaan Eliterienissä.

Runkosarja

Perussarja

Jatkosarja

Pistepörssi

Pudotuspelit

Tulokset

Pistepörssi

Lähteet 
SvenskHockey.com 
Elite Prospects 

SHL-kaudet
Elitserienkausi
Marja-Leena Kirjonen

Marja-Leena Hellevi Kirjonen (s. 21. marraskuuta 1945 Salo) on helsinkiläinen kuvataideopettaja, graafinen suunnittelija, Art Director ja kuvittaja. Postikortteja hän on piirtänyt Paletille ja kuvittanut muun muassa Koululainen-lehteä. Hänen kirjoituksiaan on ollut Taide-lehdessä, Taito-lehdessä ja Styluksessa sekä eri paikallislehdissä.

Kirjonen opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1967–1970, Taideteollisessa Oppilaitoksessa Helsingissä 1970-72 ja Taideteollisessa Korkeakoulussa 1973–74. Lisäksi hän on opiskellut suomen kieltä, yleistä kirjallisuustiedettä, kasvatustiedettä ja psykologiaa Turun yliopistossa.

Hän on suunnitellut kirjankansia Tammelle, Kirjaneliölle, Kirjapajalle ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle sekä kuvittanut lastenkirjoja ja koulukirjoja. Hän on työskennellyt mainosalalla eri mainostoimistoissa, kuten Keskon MK-mainoksessa, Kirsti Paakkasen mainostoimisto Womenassa. Kirjonen on maalannut abstrakteja aiheita, muotokuvia ihmisistä ja eläimistä, lastentauluja ja naivistisia kokeiluja.

Useita yksityisnäyttelyjä Turussa, Helsingissä ja eri puolilla Suomea.

Kuvataideopettajana Kirjonen on toiminut muun muassa Jyväskylän Yliopistossa, Turun OKL:ssä, Taideteollisessa Korkeakoulussa, Ranuan yläasteella ja lukiossa. Lisäksi hän opettanut luovaa kirjoittamista Helsingin kaupungin  suomenkielisessä työväenopistossa, kuvataidetta ja äidinkieltä helsinkiläisissä peruskouluissa sekä vetänyt öljymaalauskursseja Ranualla, Vampulassa ja Helsingissä.

Lähteet

Rita Taskinen (toim.), Suomalainen Design From Finland, Kuka kukin on - Who´s Who in Finnish Design, Karprint 1992, ISBN 952-9748-04-3
Petri Laurila (toim.), Nimet 2005: markkinointi, mainonta, media, myynti, Talentum 2005, ISBN 952-14-0995-9

Viitteet

Suomalaiset kuvittajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuvaamataidonopettajat
Kohonen

Kohonen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Kohosia:

Aapo Kohonen (1864–1930), päätoimittaja ja kouluneuvos
Armas Kohonen (1891–1918), jääkäriluutnantti, Aapo Kohosen poika
Hanna Kohonen (1885–1944), sosialidemokraattien kansanedustaja
Jalo Kohonen (1884–1934), toimittaja, Suomen kansanvaltuuskunnan raha-asiainvaltuutettu
Jukka Kohonen, jääkiekkovaikuttaja, Jokerien ent. toimitusjohtaja
Jussi Kohonen (1929–2018), elokuvien maahantuoja
Laila Kohonen (s. 1934), lastenkirjailija
Matti Kohonen (s. 1994), jalkapalloilija
Mika Kohonen (s. 1977), salibandyn pelaaja
Mikko Kohonen (1892–1958), jääkärikapteeni
Mikko Kohonen (s. 1979), salibandyn pelaaja
Onni Kohonen (1897–1945), jääkärimajuri
Paavo Kohonen (s. 2003), jääkiekkomaalivahti
Susanne Kohonen, o.s. Ojaniemi (s. 1991), pesäpalloilija
Tauno Kohonen (s. 1946), valokuvaaja
Teuvo Kohonen (1934−2021), tutkija ja Suomen Akatemian emeritusprofessori.
Toni Kohonen (s. 1976), pesäpalloilija
Toni Kohonen (s. 1987), kehonrakentaja
Topi Kohonen (s. 1989), näyttelijä
Yrjö Kohonen (1910–1967), pastori ja kirjailija.
Jääkiekon Elitserien-kausi 1994–1995

Jääkiekon Elitserien-kausi 1994–1995 oli Ruotsin Elitserienin 20. kausi. Sarjaan osallistui 12 joukkuetta, ja sen voitti HV71. HV71 nousi pudotuspeleissä runkosarjan kahdeksannelta sijalta mestaruuteen, joka oli seuran historian ensimmäinen. Runkosarjan ensimmäinen oli Djurgårdens IF, ja runkosarjan pistepörssin voitti Mika Nieminen, joka oli myös pudotuspelien pistepörssin voittaja. Sarjasta ei tippunut joukkueita.

Hallitsevana mestarina kauteen lähti Malmö IF, ja uutena joukkueena sarjaan oli noussut AIK. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen kesken 22 ottelun alkusarja, josta kymmenen parasta jatkoi jatkosarjaan. Alkusarjan kaksi viimeistä joutuivat pelaamaan Allsvenskaniin paikastaan Eliterienissä.

Runkosarja

Perussarja

Jatkosarja

Pistepörssi

Pudotuspelit

Tulokset

Pistepörssi

Lähteet 
SvenskHockey.com 
Elite Prospects 

SHL-kaudet
Jääkiekkosarjojen kausi 1994–1995
Jääkiekon Elitserien-kausi 1995–1996

Jääkiekon Elitserien-kausi 1995–1996 oli Ruotsin Elitserienin 21. kausi. Sarjaan osallistui 12 joukkuetta, ja sen voitti Luleå HF, joka oli myös runkosarjan ensimmäinen. Runkosarjan pistepörssin voitti Esa Keskinen, ja Pudotuspelien pistepörssin voitti Marko Jantunen. Rögle BK putosi sarjasta, ja sinne nousi Södertälje SK.

Hallitsevana mestarina kauteen lähti HV71. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen kesken 22 ottelun alkusarja, josta kymmenen parasta jatkoi jatkosarjaan. Alkusarjan kaksi viimeistä joutuivat pelaamaan Allsvenskaniin paikastaan Elitserienissä.

Runkosarja

Perussarja

Jatkosarja

Pistepörssi

Pudotuspelit

Tulokset

Pistepörssi

Lähteet 
SvenskHockey.com 
Elite Prospects 

SHL-kaudet
Jääkiekkosarjojen kausi 1995–1996
Surte

Surte on taajama Alen kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Länsi-Götanmaan maakunnassa Ruotsissa. Vuonna 2005 siellä oli 5 740 asukasta. 

Surte sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen Göteborgista.

Väestönkehitys

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin taajamat
Alen kunta
Seututie 637

Seututie 637 on Jyväskylästä Laukaan kautta Äänekosken Konginkankaan taajamaan johtava seututie. Tien laatu vaihtelee huomattavasti valtatietasoisesta tiestä soratiehen. Nelostie kulki 1950-luvulla Jyväskylän ja Äänekosken välillä seututeiden 637 ja 642 linjaa.

Reitti 

Seututie 637 alkaa valtatien 4 liittymästä Jyväskylän keskustan läheisyydessä Lohikosken eteläpuolelta. Tien alkuosa noin 2 kilometrin matkalla on nelikaistainen sekaliikennetie, jolla on muutamia liikennevalo-ohjattuja tasoliittymiä. Jyväskylän ja Laukaan väli on valtatietasoista tietä, ja sen liikennemäärät ovat seututieksi huomattavan suuret, keskimäärin 6 000–10 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Laukaassa tie kulkee aivan keskustan läheltä, ja noin 6 kilometrin jälkeen Kuusan kohdalla seututie 637 kääntyy oikealle (suoraan jatkuu seututie 642).

Kuusan jälkeen tie jatkuu Äijälän kautta Tankolammelle. Tämä osuus on pääosin kapeampi ja mutkaisempi kuin eteläisempi, ja sen liikennemäärät ovat keskimäärin noin 1 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tankolammella tie kulkee noin kilometrin matkan yhdessä kantatien 69 kanssa, kunnes erkanee Sumiaisiin päin.

Tankolammen ja Sumiaisten välillä tie on pääosin mutkaista soratietä. Tie kulkee Sumiaisten läpi, ja Sumiaisten pohjoispuolella tie on myös monin paikoin mutkainen mutta päällystetty. Tankolammen pohjoispuolella liikennemäärät ovat pääosin sangen vähäiset, vain noin 150–500 ajoneuvoa vuorokaudessa. Aivan tien pohjoisosassa tie kulkee Konginkankaan läpi, ja noin parin kilometrin kuluttua tie päättyy valtatielle 4.

Lähteet

Aiheesta muualla

Jyväskylän liikenne
Laukaan liikenne
Äänekosken liikenne
637
4
Sumiainen
Kolarin vaakuna

Kolarin vaakuna on Kolarin kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa kunnan nimestä. Vaakuna kuvaa miilunpolttoa, joka alkoi alueella jo 1600–luvulla ruukin hiilentarpeen tyydyttämiseksi. Miilunpolttajia, sysimiehiä, kutsuttiin nimellä kolari, josta vähitellen muodostui koko pitäjän nimi.

Vaakunan selitys kuuluu ”kilpi alaisen harjakoron jakama hopeiseen ja mustaan kenttään; yläkentässä viisi nousevaa punaista tulikielekettä vieretysten”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Kolarin kunnanvaltuusto hyväksyi sen 24. heinäkuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. joulukuuta samana vuonna.

Lähteet 
 
 
 

Kolari
Vaakuna
Baseballin SM-sarja 2000

Vuonna 2000 Baseballin SM-sarjaan osallistui kuusi joukkuetta. Athletics voitti mestaruuden häviämättä kertaakaan.

Runkosarja

Semifinaalit

Loppuottelu

Pronssiottelu

Lähteet

 http://www.baseball.fi/fin/vanhat/ottelut/base2000.php
 http://www.baseball.fi/fin/vanhat/tilastot/base2000.php
 http://www.baseball.fi/fin/dokumentit/syottotilastot_lifetime.pdf

Baseballin SM-sarja
Vuoden 2000 baseball
Tõnis Mägi

Tõnis Mägi (s. 18. marraskuuta 1948) on virolainen laulaja, kitaristi, säveltäjä ja näyttelijä. 

Musikaalisesta perheestä lähtöisin oleva Mägi opetteli soittamaan kitaraa jo pienenä poikana. Vuonna 1965 hän aloitti kitaristina Junioorid-yhtyeessä ja vuodesta 1966 lähtien Rütmikud-yhtyeessä. Suoritettuaan armeijan Neuvostoliitossa Mägi ryhtyi Baltika-nimisen yhtyeen laulajaksi. Myöhemmin urallaan hän on laulanut yhtyeissä Kärjed, Laine, Muusik Seif, 777 ja Ultima Thule. Suomessa Tõnis Mägi on tunnettu erityisesti kappaleestaan Aeg on lahkuda.

Mägi oli Viron neuvostomiehityksen aikana suosittu kaikkialla Neuvostoliitossa 1970- ja -80 –luvulla. Hän lauloi muun muassa Moskovan olympialaisten tunnuksen, Olimpiadan. Hänen tunnetuin sanoituksensa ja sävellyksensä on  Koit, joka esitettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1988. Kappale on valittu Virossa useaan otteeseen parhaaksi kotimaiseksi kappaleeksi. Kotimaassaan häntä pidetään  merkittävänä Laulavan vallankumouksen sankarina, joka on puhunut ja toiminut muusikkona isänmaan, luonnon ja virolaisen kulttuurin puolesta.

Näyttelijänä Mägi on esiintynyt pääosassa tallinnalaisen NO99-teatterin näytelmässä Kuningas Ubu. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Tühirand (2006), Lurjus (1999) and Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta (2011).

Mägi on saanut erilaisia tunnustuksia työstään kuten Viron Valkoisen tähden IV luokan ansiomitalin ja Valtion vaakunan III luokan ansiomitalin. Näiden lisäksi hän on saanut Viron "Panos elämäntyöstä" -musiikkipalkinnon.

Lähteet

Virolaiset laulajat
Virolaiset kitaristit
Virolaiset säveltäjät
Virolaiset näyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
W. E. B. Du Bois

William Edward Burghardt Du Bois (23. helmikuuta 1868 Great Barrington, Massachusetts – 23. elokuuta 1963 Accra, Ghana) oli yhdysvaltalainen sosiologi ja kansalaisoikeusliikkeen johtajia.

Du Bois väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1895 ja nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin professoriksi Atlantan yliopistoon, missä hän teki empiiristä tutkimusta afroamerikkalaisten sosiaalisesta tilanteesta. Tutkimuksiensa perusteella hän päätteli, että muutos saataisiin aikaan vain agitaatiolla ja protestiliikkeellä. Tämän näkökulman vuoksi Du Bois joutui erimielisyyksiin Booker T. Washingtonin kanssa. Toisin kuin Washington, jonka mukaan kouluttamattomien mustien tulisi keskittyä taloudelliseen kehittymiseen, ja Marcus Garvey, joka edisti ”takaisin Afrikkaan” -liikettä, Du Bois vaati mustille yhdysvaltalaisille niin taloudellista yhdenvertaisuutta, kuin välitöntä tasa-arvoa kansalaisoikeuksissa ja politiikassa. Du Bois kehitti myös ”lahjakkaan kymmenyksen” käsitteen, joka tarkoitti mustaa eliittiä, jonka velvollisuus oli parantaa vähemmän onnekkaiden mustien asemaa.

Vuonna 1905 Du Bois perusti NAACP:n edeltäjän Niagara-liikkeen ja vuonna 1910 jätti professorin virkansa ja siirtyi NAACP:n tutkimusjohtajaksi ja Crisis-lehden päätoimittajaksi. Vuonna 1934 hän palasi Atlantan yliopistoon, kunnes työskenteli jälleen vuosina 1944–1948 NAACP:ssä.

Mustien vapautuksen aate sai Du Boisin järjestämään ensimmäinen Panafrikkalaisen kongressin Pariisissa vuonna 1919. Viidennessä kongressissa Manchesterissa vuonna 1945 hän tapasi Kwame Nkrumahin ja Jomo Kenyattan.

Vuonna 1951 Du Bois sai syytteen vieraan vallan agenttina toimimisesta Neuvostoliiton hyväksi ja vaikka syyte hylättiin, Du Bois pettyi Yhdysvaltoihin, liittyi kommunistiseen puolueeseen, muutti Ghanaan ja lopulta luopui Yhdysvaltojen kansalaisuudestaan.

Du Boisin merkittävimpiin teoksiin kuuluvat The Souls of Black Folks (1903), The Negro (1915), Black Reconstruction in America (1935), Color and Democracy (1945), The World and Africa (1947) ja In Battle for Peace: The Story of My 83rd Birthday (1952).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset sosiologit
Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Lars Arnell

Lars Arnell (13. tammikuuta 1781 Tukholma – 6. syyskuuta 1856 Turku) oli ruotsalainen sotilas, maaherra ja kääntäjä, joka asui vuodesta 1826 Suomessa ja toimi täällä kirjakauppiaana, Suomen Talousseuran sihteerinä ja toimittajana.

Arnellin vanhemmat olivat tykistömajuri Lars Larsson Arnell ja Sofia Elisabet von Rosen. Hän lähti 13-vuotiaana sotilasuralle osallistuen Pommerin sotaan 1805–1807. Hän oli sittemmin majurina Kalmarin rykmentissä ja palveli tykistössä Suomen sodan aikana kunnes erosi sotilaspalveluksesta everstiluutnanttina 1813. Arnell toimi Jämtlandin maaherrana 1817–1818 ja Hallandin maaherrana 1818–1823. Vuodesta 1823 lähtien Arnell oli sotadepartementin valtiosihteerinä Tukholmassa. Ranskankielen taitoinen ja monipuolisesti sivistynyt Arnell pääsi kuningas Kaarle XIV Juhanan suosioon. Hän joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin tuhlailevan elämäntyylinsä ja pelivelkojensa takia, syyllistyi petokseen ja teki lopulta vararikon. Arnell joutui pakenemaan Ruotsista ja oleskeli ensin Tanskassa ja sitten 1825–1826 Hampurissa. Hän hankki täällä elantonsa kääntämällä ulkomaista kirjallisuutta, lähinnä romaaneja, ruotsin kielelle. Hän käänsi muun muassa Walter Scottin, Johanna Schopenhauerin, Thomas Mooren, Washington Irvingin, James Fenimore Cooperin, Chateaubriandin ja Alfred de Vignyn kirjoja.

Arnell tuomittiin syksyllä 1826 kahden vuoden pakkotyörangaistukseen Kristianstadin linnoituksessa. Hänelle annettiin kuitenkin mahdollisuus vapaaehtoisesti poistua maasta ja niinpä Arnell muutti Suomeen sisarensa luokse. Arnell asettui asumaan sisarensa maatilalle Turun lähelle ja jatkoi siellä käännöstöitään. Hän toimi sitten kansalaisuuden saatuaan kirjakauppiaana Turussa ja oli myös Turussa ilmestyneen Åbo Underrättelser -lehden toimittajana 1830–1839. Vuonna 1832 Arnell valittiin Suomen Talousseuran sihteeriksi ja hän sai asunnon seuran talosta Turussa. Arnell laati sihteerinä toimiessaan muun muassa Mustialan maanviljelysopiston perustamissuunnitelman. Vuonna 1854 hän joutui kuitenkin kiinni seuran varojen kavaltamisesta ja hänen tilalleen sihteeriksi tuli kirjailija ja lehtimies N. H. Pinello. Kavallukseen Arnellin olivat ajaneet jälleen pelivelat.

Lähteet 
 
 Projekt Runeberg : Svenskt biografiskt handlexikon (1906) : Lars Arnell
 Svenskt översättarlexikon : Lars Arnell
 Matti Leikola: Suomenkielinen almanakka hyvän metsänhoidon opastajana. Helsingin yliopiston metsäekologian laitoksen julkaisuja 5, Helsinki 1992, Arnellista ss. 8-9 ja 12.

Aiheesta muualla 
 

Ruotsalaiset sotilaat
Ruotsalaiset virkamiehet
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kielenkääntäjät
Vuonna 1781 syntyneet
Vuonna 1856 kuolleet
N. H. Pinello

Nils Henrik Pinello (17. elokuuta 1802 Turku – 9. syyskuuta 1879 Turku) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut kirjailija ja toimittaja ja valtiopäivämies. Hän käytti nimimerkkejä Kapten Puff, N.H.P. ja von Puff.

Elämäkerta

Pinellon vanhemmat olivat laivaston eversti, Tammelan pitäjän Perttulan kappelissa sijainneen Kartanonkylän kartanon omistanut Dominicus Julius Pinello ja Sofia Elisabet Bruncrona. Pinellon isän suku oli muuttanut Genovasta Ruotsiin. Pinello pääsi ylioppilaaksi Turussa 1817 mutta hän ehti toimia saaristolaivaston Turun eskaaderissa alikonstaapelina jo ennen tätä. Pinello valmistui filosofian kandidaatiksi 1823 ja hän suoritti vuoritutkinnon 1825.

Pinello toimi Ruotsin itäisen ja läntisen vuorikunnan vuorimestarin pöytäkirjurina 1825 ja hän avusti Kiskon Orijärven kuparikaivoksen kartoitustöissä 1826. Hän omisti Uskelassa sijainneen Kirjakkalan ruukin 1827–1831 ja isältään perimänsä Kartanonkylän kartanon Tammelan pitäjän Perttulan kappelissa vuoteen 1847 saakka. Sittemmin Pinello toimi kirjailijana ja lehtimiehenä. Hän oli Åbo Tidningar -lehden päätoimittajana 1836–1847 ja 1853–1856. Pinello oli Suomen Talousseurassa vt. sihteerinä kesällä 1842, apulaissihteerinä 1848 sekä seuran sihteerinä 1856–1864. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872.

Pinello oli myös mukana perustamassa Turkuun uutta Åbo Teaterhus-teatteritaloa. Teatteritalo on Suomen vanhin ja se avattiin 21. tammikuuta 1839. Vuodesta 1891 siinä on toiminut Åbo Svenska Teater. Vuodesta 1991 näyttelijä Riko Eklundh on esittänyt teatteritaloa Pinellon hahmossa. Vuosien varrella kierroksia Nils Henrik Pinellona on kertynyt pitkälti yli 200. Vanhan Suurtorin kupeessa Turussa sijaitsee ravintola Pinella. Se on saanut nimensä Nils Henrik Pinellon mukaan, joka oli sen perustajia.

Pinellon ja tämän puolison Anna Juliana Schmidtin poika oli upseeri ja valtiopäivämies Julius Dominicus Pinello.

Lähteet 
 
 
 Matti Leikola: Suomenkielinen alamanakka hyvän metsänhoidon opastajana. Helsingin yliopiston metsäekologian laitoksen julkaisuja 5, Helsinki 1992, Pinellosta s. 12.

Viitteet

Aiheesta muualla
 
Genualainen aatelismies lähti seikkailemaan. Poika taisteli kahdennentoista Kaarlen armeijassa Pultavalla ja pojanpojasta tuli 1800-luvun Turun kuuluisin mies. Niilo Henrik Pinellon albumin kellastuneet lehdet kertovat, Seura, 06.01.1937, nro 1, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset päätoimittajat
Suomenruotsalaiset kirjailijat
Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Suomenitalialaiset
Vuonna 1802 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Lomaräätälit

Lomaräätälit on suomalainen MTV3-kanavalla esitettävä lifestyle-ohjelma, jota tuottaa Nordisk Film. Ohjelma alkoi 13. maaliskuuta 2010.

Ohjelman idea
Ohjelmassa kymmenen toisistaan poikkeavaa matkaajaporukkaa pääsee valitsemaan innostavimman loman kolmesta räätälöidystä vaihtoehdosta. Matkaajien budjettiin sopivan loman ovat suunnitelleet matkailualan ammattilaiset – ”lomaräätälit”.

Lähteet

Matkailuohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
Pro Life Suomi

Pro Life Suomi, täydelliseltä nimeltään Ihmisoikeusjärjestö Pro Life Suomi ry, on suomalainen abortteja vastustava järjestö, joka on perustettu vuonna 2005. Järjestön puheenjohtajana toimii viulunsoiton opettaja Hanna Brummer ja varapuheenjohtajana pastori ja Helsingin kaupunginvaltuutettu (KD) Mika Ebeling.

Järjestö toimii yhteistyössä eritoten ruotsalaisen MänniskoRätt för Ofödda (MRO) -järjestön ja yhdysvaltalaisen Center for Bioethical Reform (CBR) -järjestön kanssa. Järjestöille yhteistä on käyttää toiminnassaan huomiota herättävää kuvamateriaalia.

Katso myös 

 Pro life -liike

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pro Life Suomi -yhdistyksen kotisivut
MänniskoRätt for Ofödda -yhdistyksen kotisivut
Center for Bioethical Reform -yhdistyksen kotisivut

Abortinvastaiset järjestöt
Suomalaiset järjestöt
Euroopan unionin perusoikeuskirja

Euroopan unionin perusoikeuskirja, usein lyhyesti vain perusoikeuskirja, on asiakirja, jossa määritellään Euroopan unionin tasolla pätevät perusoikeudet. Perusoikeuskirjassa nämä oikeudet on ensimmäistä kertaa määritelty laajasti ja ymmärrettävästi. Perusoikeuskirja julkaistiin jo vuonna 2000 Nizzan hallitusten välisessä konferenssissa ja uudestaan hieman muokattuna vuonna 2007, mutta tuolloin se ei vielä ollut oikeudellisesti sitova. Lissabonin sopimus sisältää kuitenkin sitovan viittauksen perusoikeuskirjaan, joten vastedes se pätee koko EU:ssa lukuun ottamatta Isoa-Britanniaa, Puolaa ja Tšekkiä, jotka neuvottelivat siihen poikkeuksen.

Perusoikeuskirjan määräykset velvoittavat myös jäsenvaltioita silloin kun kyse on unionin oikeuden soveltamisesta kansallisella tasolla.

Aiheesta muualla 

 Perusoikeuskirjan teksti

Lähteet 

Eurooppaoikeus
Ihmisoikeudet
Mr. Sam

Mr. Sam (oikealta nimeltään Samuel Paquet, s. 28. helmikuuta 1975 Tourcoing) on ranskalainen tekno/trance/house DJ ja musiikkituottaja.

Diskografia

Studioalbumit
 2006: Lyteo

Remixalbumit
 2007: Lyteo Interpretations

Kokoelma-albumit
 2007: Opus
 2008: Opus Secundo
 2009: Opus Tertio

Tuottamia singlejä
 2002: Mr. Sam - Pressurize (Yeti)
 2003: Mr. Sam - Surrender (Yeti)
 2004: Orbit Catcher - We Are Free (Intensive)
 2005: Mr. Sam - Flying Around (Black Hole)
 2005: Mr. Sam - Lyteo (Black Hole)
 2006: Mr. Sam - Insight (Black Hole)
 2006: Mr. Sam - Split (Black Hole)
 2009: Mr. Sam - Tantra (APPIA)

Mukanatuotettuja singlejä
 2002: Mr. Sam vs. Flatner - Chemical Adventures Vol. 1 (Yeti)
 2002: Mr. Sam vs. Fred Baker - I Miss You (Axe)
 2003: Mr. Sam vs. Fred Baker pres. As One - Forever Waiting (Magik Muzik)
 2003: Mr. Sam vs. Tim Coltrane pres. The Tribute - One More Day (Soundpiercing)
 2008: Mr. Sam vs. T99 - Anasthasia (APPIA)
 2008: Mr. Sam vs. Human Resource - Dominator (APPIA)
 2008: Mr. Sam feat. clAud9 - Cygnes (APPIA)
 2009: Mr. Sam vs. Andy Duguid - Hold My Breath (Black Hole)
 2009: Mr. Sam feat. T4L - Menkayo (APPIA)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Ranskalaiset DJ:t
Ranskalaiset elektronisen musiikin artistit
Ranskalaiset house-artistit
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Haavisto

Haavisto voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimenä
Haavisto, kylä Jämsässä
Haavisto, kylä Karkkilassa
Haavisto, Nokian 7. kaupunginosa
Haavisto, kylä Ylöjärvellä
Haavisto-korsu, Taipaleessa talvisodan aikana sijainnut komppanianpäälliköiden korsu

Sukunimenä
Aimo Haavisto (1907–1974), suomalainen kirkkoherra ja aforismikirjailija
Arvo Haavisto (1900–1977), suomalainen painija ja olympiavoittaja
Eino Haavisto (1907–1989), suomalainen näyttelijä
Elisabeth Haavisto (s. 1953), suomalainen näyttelijä ja laulaja
Ella Haavisto (s. 2002), suomalainen tennispelaaja
Heikki Haavisto (1935−2022), suomalainen etujärjestöjohtaja, poliitikko ja yhteiskuntavaikuttaja
Helena Haavisto (1927–2005), suomalainen näyttelijä
Helge Haavisto (1920–2012), suomalainen vuorineuvos, Rautaruukki Oy:n entinen toimitusjohtaja
Ismo Haavisto (s. 1973), suomalainen muusikko
Jami Haavisto (s. 1998), suomalainen opiskelija-aktiivi ja vihreä poliitikko
Janne Haavisto (s. 1964), suomalainen rumpali, musiikkituottaja ja -äänittäjä, Jukka Haaviston poika, Olli ja Susanna Haaviston veli
Jarmo Haavisto (s. 1949), suomalainen jääpalloilija
Jere Haavisto (s. 1999), suomalainen motocross-kuljettaja
Johanna Haavisto (s. 1986), suomalainen soutaja
Juhani Haavisto (s. 1945), entinen suomalainen jalkapalloilija
Jukka Haavisto (s. 1930), suomalainen muusikko, Olli, Janne ja Susanna Haaviston isä
Kari Haavisto (s. 1941), suomalainen uimari ja yritysjohtaja
Kari Haavisto (1941–2007), suomalainen mainos- ja arkkitehtuurivalokuvaaja
Kimmo Haavisto (s. 1971), suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja tuottaja
Maija Haavisto (s. 1984), kirjailija
Margareetta Haavisto (o.s. Honkaharju, s. 1963), suomalainen pikajuoksija
Marko Haavisto (s. 1970), suomalainen muusikko
Miia Haavisto (s. 1972), suomalainen dokumenttielokuvien ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja
Olli Haavisto (s. 1954), suomalainen muusikko, Jukka Haaviston poika, Janne ja Susanna Haaviston veli
Pekka Haavisto (s. 1958), suomalainen poliitikko ja ministeri
Rene Haavisto (s. 1986), suomalainen laulaja
Riitta-Liisa Haavisto (1930–2009), suomalainen tekstiilitaiteilija ja vaatesuunnittelija
Sami Haavisto (s. 1970), suomalainen independent-elokuvaohjaaja ja -tuottaja
Seppo Haavisto (s. 1960), suomalainen korkeushyppääjä
Susanna Haavisto (s. 1957), suomalainen näyttelijä ja laulaja, Jukka Haaviston tytär, Olli ja Janne Haaviston sisar
Timo Haavisto (s. 1981), suomalainen lentopalloilija ja beach volley -pelaaja
Viljami Haavisto (s. 1996), suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko
Yrjö Haavisto (1897–1939), suomalainen komppanianpäällikkö ja painija

Fiktiossa
 Haavisto, päähenkilön kotipaikka Ville Salmisen elokuvassa Haaviston Leeni vuodelta 1948
 Haavisto, päähenkilön ja hänen isänsä sukunimi Veikko Aaltosen elokuvassa Isä meidän vuodelta 1993
 Haavisto, useiden hahmojen sukunimi televisiosarjassa Uusi päivä.

Katso myös
 Haavikko

Sukunimet
Niilo Saarikko

Niilo Erik Saarikko (31. elokuuta 1898 Turku – 27. tammikuuta 1979 New York) oli suomalainen äänilevyjen tuottaja ja laulaja. Hän perusti Sähköliike Columbuksen Helsinkiin yhdessä veljensä kanssa ja alkoi julkaista levyjä. Vuonna 1932 Saarikko perusti Levytukun, joka toi maahan levyjä ja soittimia. Nuoruudessaan Saarikko osallistui Suomen sisällissotaan, Viron vapaussotaan ja Aunuksen retkeen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset laulajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Gavin ja Stacey

Gavin ja Stacey on BBC:n  tuottama draamakomedia. Sarjan pääosia näyttelevät Mathew Horne ja Joanna Page. Sarjan ovat kirjoittaneet James Corden ja Ruth Jones, jotka näyttelevät sarjassa myös Gavinin ja Staceyn ystäviä Smithyä ja Nessaa.

Henkilöt 

Gavin Shipman (Mathew Horne) - Gavin on 29-vuotias ja perheensä ainoa lapsi, joka asuu vanhempiensa kanssa Essexissä. Hänen paras ystävänsä Smithy asuu kadun toisessa päässä.

Stacey Shipman (Joanna Page) - Stacey on 28-vuotias ja on kotoisin Barrystä. Hänen isänsä Trevor kuoli 3 vuotta sitten ja hän asuu äitinsä kanssa. Stacey on ollut kihloissa 6 kertaa, mutta naimisissa vain kerran Gavinin kanssa. Hänen paras ystävä on Nessa.

Neil "Smithy" Smith (James Corden) - Smithy on Gavinin ystävä ja he ovat tunteneet toisensa ala-asteelta lähtien. Smithyllä on tyttöystävä nimeltä Lucy, jota ei sarjassa kuitenkaan koskaan näytetä. Smithy on pakkomielteinen ystävyyssuhteestaan Gaviniin ja oletti tämän soittavan, joka päivä häämatkaltaan Staceyn kanssa. 

Vanessa "Nessa" Shanessa Jenkins (Ruth Jones) - Nessa on Staceyn paras ystävä ja on myös kotoisin Barrystä. Tuli 1. tuotantokaudella raskaaksi Smithylle. Omistaa useampia tatuointeja ja oli ketjupolttaja (ennen raskautta).

Michael "Mick" Shipman (Larry Lamb) - Mick on Gavinin isä, rauhallinen jalat maassa oleva mies.

Pamela "Pam" Andrea Shipman (Alison Steadman) - Pam on Gavinin ylpeä äiti. Hän on erittäin huolehtiva Smithystä ja kohtelee tätä kuin omaa poikaansa.

Bryn West (Rob Brydon) - Staceyn setä. Hän nauttii sarjoista kuten Täydelliset naiset ja Sinkkuelämää. Hän innostuu usein liikaa nykyajan keksinnöistä kuten internetistä.

Gwen West (Melanie Walters) - Gwen on Staceyn äiti. Hän inhoaa laulaja James Bluntia, jonka laulujen sanoissa ei hänen mielestään ole järkeä.

Brittikomediat
BBC:n televisio-ohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Hammarkullen

Hammarkullen on yksi Göteborgin kaupunginosista Ruotsissa. Valtaosa eli 83,2 prosenttia Hammarkullenin 7913:sta asukkaasta oli vuonna 2011  ulkomaalaistaustaisia (syntynyt ulkomailla tai molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla). Hammarkullenin kerrostalokanta on Ruotsissa 1960-luvulla aloitetun Miljoonaohjelman peruja, jolla oli tarkoitus lievittää akuuttia asuntopulaa rakennuttamalla vähintään miljoona uutta asuntoa kymmenen vuoden aikana eri puolille Ruotsia. Valtavien rakennusmassojen ja yksityiskohdista karsitun sarjatuotannon johdosta alueen yleisilme on betoninen ja karu.

Alueen väestönmuodostuksesta johtuen siellä asuu 84:ää eri kansallisuutta ja siellä puhutaan 115:sta eri kieltä. Tilastojen mukaan suurin ryhmä on irakilaiset 18 prosentin osuudella, Euroopan ulkopuolelta tulleiden osuus on yhteensä neljännes kaupunginosan asukkaista. Asukkaista 32 prosenttia elää täysin toimeentulotukien varassa. Kolmanneksella perheistä on vähintään kolme lasta.

Ruotsin keskusrikospoliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan Hammarkullen on yksi Ruotsin 55 alueesta, jonka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa ja alueilla tapahtuu avoimia välienselvittelyitä, huumekauppaa ja kiristystä. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi.

Hammarkullenissa on tori, kirjasto ja uimahalli. Hammarkulleniin liikennöivät raitiolinjat 4, 8 ja 9. Hammarkullenissa on toinen Göteborgin kahdesta maan alla sijaitsevasta raitiovaunupysäkistä, toinen on Frölunda torgilla.

Lähteet

Göteborg
Ruotsin kaupunginosat