joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Petteri Haveri

Petteri Haveri (s. 15. huhtikuuta 1995 Alavus) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue KOOVEE:ssä. Hän on pelannut urallaan aiemmin myös hyökkääjänä.

Ura

Seuraura 
Haveri on Alavuden Peli-Veikkojen kasvatti. Hän toimi kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten varakapteenina. Haveri oli joukkueensa paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä C-nuorten II-divisioonan karsinnoissa tehoilla 9+8=17. C-nuorten III-divisioonan runkosarjassa hän oli APV:n paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 23+40=63, joilla Haveri sijoittui sarjan pistepörssissä viidenneksi. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi JYPin C-nuoriin, joiden varakapteenina Haveri toimi. Kaudella 2014–2015 Haveri toimi seuran A-nuorten varakapteenina ja kaudella 2015–2016 kapteenina. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua Mestis-joukkue JYP-Akatemiassa.

Kaudeksi 2016–2017 Haveri siirtyi pelaamaan A-nuorten Mestistä Vierumäki Unitedin joukkueeseen. Hän nousi samalla kaudella Heinolan Peliittojen Mestis-joukkueeseen, jossa Haveri pelasi suurimman osan kaudestaan tehden 37 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Huhtikuussa 2017 Haveri teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen.

Alkukaudella 2017–2018 Haveri pelasi Peliittojen lisäksi myös lainalla II-divisioonajoukkue HC Giantsissa. Hän pelasi kauden aikana lainalla myös SM-liigajoukkue Pelicansissa, jossa Haveri teki liigadebyyttinsä 17. marraskuuta 2017 Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Pelicansin 13. hyökkääjäksi. Haveri sai ottelussa jääaikaa lopulta 1.30 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Kaudeksi 2019–2020 Haveri nimettiin Peliittojen varakapteeniksi.

Haveri teki kesäkuussa 2020 Peliittojen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2020–2021 hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Kaudeksi 2021–2022 Haveri siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Mestis-pelejään KOOVEE:n riveihin. Hänet hankittiin joukkueeseen puolustajaksi.

Maajoukkueura 
Haveri on pelannut yhden poikien maaottelun.

Muuta 
Haveri valmistui ylioppilaaksi Schildtin lukiosta keväällä 2016.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
KOOVEE:n pelaajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Hinterrhein

Hinterrhein () on joki Kaakkois-Sveitsissä. Joen pituus on 62 kilometriä, ja se on Sveitsin 14:nneksi pisin joki. Pisin sivujoki huomioon ottaen Hinterrheinin pituus on 74 kilometriä. Hinterrhein on Vorderrheinin ohella toinen Reinin alkujoista.

Sijainti 
Hinterrhein saa alkunsa Adulan Alpeilta Rheinwaldhornin itäpuolelta noin 2 900 metrin korkeudessa. Joen merkittävimmät sivujoet ovat Albula ja Averser Rhein ().  

Joki virtaa Graubündenin kantonin alueella. Valuma-alue kattaa myös pienen alueen Italiaa. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Thusis ja Cazis.

Virtaama 
Hinterrheinin virtaama vaihtelee vuosien 1974–2010 tietojen perusteella vuosittain melkoisesti: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Fürstenaussa on ollut 39 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1975 (61 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2006 (23 m³/s).

Joen luonnollinen virtaama sen laskiessa Reiniin on noin 60 m³/s. Mitattu ja luonnollinen virtaama poikkeavat toisistaan, sillä osa Vorderrheinin sivujokien vesistä siirretään tunneleissa Hinterrheinin vesistöön sähköntuotannon tarpeisiin.

Vesivoima 
Hinterrheinin pääuomassa on kahdeksan vesivoimalaa. Lisäksi sivujoissa on yhteensä 12 voimalaitosta. Suurin osa Hinterrheinin vesivoiman tuotannosta tapahtuu Kraftwerke Hinterrhein -yhtiön kolmen vesivoimalaitoksen (Ferrera 180 MW, Bärenburg 220 MW, Sils 247 MW) ja kahden tekojärven (Lago di Lei, Sufnersee) muodostamassa järjestelmässä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Graubündenin joet
Reinin vesistö
Jarkko Pynnönen

Jarkko Pynnönen (s. 17. huhtikuuta 1998 Lahti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Pynnönen on profiloitunut pelityyliltään lähinnä peruspuolustajaksi.

Ura

Seuraura 
Pynnönen on Pelicansin kasvatti. Kauden 2013–2014 hän aloitti seuran C-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Pynnönen oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 2+10=12. Loppukauden hän pelasi kuitenkin Pelicansin B-nuorissa, joiden varakapteenina Pynnönen toimi kaudella 2014–2015. Kauden 2016–2017 lopulla hän siirtyi Pelicansin A-nuorista lainalle Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin, jossa Pynnönen pelasi viisi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä.

Toukokuussa 2017 Pynnönen teki juniorisopimuksen Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 18. marraskuuta 2017 vieraissa KooKoota vastaan. Pynnönen merkittiin Pelicansin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.32 minuuttia ja keräsi teholukeman -1. Pynnönen keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn pelin viivyttämisesti lyömällä kiekon katsomoon. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Pynnönen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahdeksan runkosarja- ja kahden karsintasarjan ottelun verran lainalla Peliitoissa.

Elokuussa 2018 Pelicans lainasi Pynnösen Peliittojen Mestis-joukkueeseen, jossa hän pelasi kymmenen runkosarja- ja kaksi Suomen Cupin ottelua. Pynnönen murtautui kauden 2018–2019 aikana kuitenkin Pelicansin SM-liigajoukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Pynnönen teki liigauransa avausmaalin 18. tammikuuta 2019 Turun Palloseuraa vastaan. Hänen osumansa jäi TPS:n 3–0-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Pynnönen ei kuitenkaan saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Hän vahvisti kevätkaudella Pelicansin A-nuoria. Kaudella 2019–2020 Pynnönen teki SM-liigan runkosarjassa tehot 3+1=4. Hänen kolme osumaansa riittivät Pelicansin puolustajien sisäisen maalipörssin jaettuuaan voittoon Aleksandr Štšemerovin sekä kesken kauden Sveitsiin siirtyneen Topi Jaakolan kanssa.

Pynnönen siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hänet nimetiin joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2021–2022 Pynnönen siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Rovaniemen Kiekkoon.

Maajoukkueura 
Pynnönen pelasi World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014. Yhteensä hän on pelannut kolme nuorten ja 25 poikien maaottelua.

Muuta 
Pynnönen valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseon lukiosta keväällä 2017.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Rovaniemen Kiekon pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo kvanttisuorittimista

Tämä on luettelo kvanttitietokoneissa käytetyistä kvanttisuorittimista (QPU).

Yleiskäyttöiset QPU:t

Kvanttipiiriä ja kvanttiporttia käyttävät suorittimet.

Annealing QPUs

Lähteet 

Suorittimet
Kvantti-informaatiotiede
kvanttisuorittimista
Kivipää-palkinto

Kivipää-palkinto on suomalainen kirjallisuuspalkinto, joka perustettiin vuonna 1999.

Palkitut
 Nihil Interit, 2000
 Leif Salmén 2001
 Eero Ojanen 2002 teoksesta Kauneuden filosofia
 Juha Hurme 2003

Lähteet

Aiheesta muualla
 Uusi Kivipää-palkinto jakoon,  Mtv, uutiset
 M. G. Soikkeli: Kivipää-tonkka Nihil Interitille, Illusionisti

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Jan Hirt

Jan Hirt (s. 21. tammikuuta 1991 Trebic) on tšekkiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti Leopard-Trekin Continental -tason joukkueessa harjoittelijana elokuussa 2012 ja jatkoi samassa tallissa seuraavan kauden. Hän kilpaili tšekkiläisessä Etixxin Continental-joukkueessa 2014. Vuosina 2015–2017 hän ajoi puolalaisessa CCC–Sprandi–Polkowicessa. Kausilla 2018−2019 hän edusti Astana Teamia. Hän palasi puolalaistalliin, nimeltään nyt CCC Team, vuonna 2020. Kaudesta 2021 hän on edustanut belgialaista Intermarché - Wanty - Gobert Matériaux -joukkuetta.

Hirt voitti Apricaan päättyneen 16. etapin Italian ympäriajossa 2022 seitsemän sekunnin erolla Thymen Arensmaniin.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2008
Tour du Pays de Vaud (juniorit), 4. etapin voitto
2009
Maantieajon junioreiden Tšekin-mestaruus
GP Général Patton (juniorit), kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
2012
Okolo Slovenska, nuorten kilpailun voitto
2013
Azerbaidžanin ympäriajo, 4. etapin voitto
2014
Czech Cycling Tour, 3. etapin voitto
2015
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
2016
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
2017
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
2019
Italian ympäriajo, 16. etapilla toinen
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
2022
Tour of Oman, kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 16. etapin voitto, 17. etapilla kolmas

Lähteet 

Tšekkiläiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Moravanyn venus

Moravanyn venus () on myöhäispaleoliittiselta kaudelta peräisin oleva venusveistos. Se on 7,6 senttimetriä korkea naishahmoa esittävä norsunluusta tehty veistos, joka on noin 22 000 vuotta vanha. Se on tehty Gravetten kulttuurin loppuvaiheen aikana.

Patsas löydettiin sattumalta peltotöiden yhteydessä vuonna 1938 Moravany nad Váhomin lähellä. Tarkka löytöpaikka vaihtelee hieman eri arkistolähteiden välillä. Se kuitenkin hävisi useaksi vuodeksi ulkomaille ja palautettiin Slovakiaan 1968.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian historia
Esihistorialliset veistokset
Paleoliittinen kausi
I Vow to Thee, My Country

I Vow to Thee, My Country on brittiläinen isänmaallinen hymni, joka perustuu englantilaisen Gustav Holstin säveltämän Planeetat-orkesterisarjan Jupiter-osan keskellä kuultavaan melodiaan, joka tunnetaan nimellä Thaxted (joskus myös The Jupiter Hymn).

Kappaleen sanat ovat peräisin brittiläisen diplomaatin Cecil Spring-Ricen runosta. Spring-Rice kirjoitti runonsa ensimmäisen version vuonna 1908, mutta uudisti sitä tammikuussa 1918 vähän ennen kuolemaansa. Hänen tyttärensä toi runon Holstin tietoon opiskellessaan St Paul's Girls Schoolissa, missä Holst toimi musiikin johtajana. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1921.

Kappaletta on kritisoitu yltiöisänmaalliseksi ja anglikaanisen kirkon edustajat ovat toivoneet, ettei sitä laulettaisi kirkoissa. Vuonna 2004 Hulmen piispa Stephen Lowe sanoi kappaleen olevan "kerettiläinen" ja "sisältävän kaikuja Saksan 1930-luvun kansallismielisyydestä ja Yhdysvaltain oikeistorepublikanismin vastenmielisemmistä piirteistä".

Sanat

Katso myös 

 Jerusalem (virsi)

Lähteet 

Isänmaalliset laulut
Brittiläiset musiikkikappaleet
Vuoden 1921 kappaleet
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallissymbolit
Mladeč

Mladeč on kunta (obec) Tšekissä Olomoucin läänissä. Se noin 25 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista luoteeseen.

Nähtävyyksiä 

Kunnan nähtävyyksiä on Nové Zámkyn metsästyslinna. Se rakennutti Liechtensteinin suku 1600-luvulla. Linna ei ole yleisölle avoinna, vaan siellä toimii mielenterveyden häiriöistä kärsivien hoitolaitos. Linna sijaitsee suojellulla maisema-alueella ja sen ympäristössä on vanhan temppelin raunioita.

Kunnan alueella sijaitsee arkeologisesti merkittävät Mladečin luolat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin kunnat
Mladečin luolat

Mladečin luolat () sijaitsevat Tšekin itäosassa Mladečn kunnassa Litovelské Pomoravín suojelualueen läheisyydessä. Luolaverkosto on syntynyt Třesínin kalkkikivikukkulan uumeniin. Luolastossa on runsaasti stalaktiittejä ja stalagmiittejä. Luola on tunnettu pitkään ja sitä pidetään yhtenä merkittävimmistä paleontologisista ja arkeologisista tutkimuspaikoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin luolat
American Gigolo

American Gigolo on Paul Schraderin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen trilleri vuodelta 1980. Murhan syylliseksi lavastetusta hienostonaisten miesseuralaisesta kertovan elokuvan pääosissa näyttelevät Richard Gere, Lauren Hutton, Hector Elizondo ja Nina van Pallandt. Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan Blondie-yhtyeen kappaletta ”Call Me”.

Elokuvan loppuratkaisu on mukailtu Robert Bressonin elokuvasta Taskuvaras.

Vastaanotto
Giorgio Moroder oli elokuvan musiikista Golden Globe -ehdokkaana.

Helsingin Sanomien ensi-ilta-arvostelussa Helena Ylänen sanoo elokuvaa oudoksi, mutta toisaalta teennäiseksi, pinnalliseksi ja laskelmoiduksi kuin onnistunut mainos. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa yhdeksi ensimmäisistä 1980-lukulaisista, pintaa sisällön sijasta korostavista elokuvista, joka teki Gerestä tähden. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

American Gigolo sai Suomessa vuoden 1980 ensi-iltaelokuvista kuudenneksi eniten katsojia, yhteensä 238 529.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset jännityselokuvat
Paul Schraderin käsikirjoittamat elokuvat
Vuoden 1980 yhdysvaltalaiset elokuvat
Bílá Lhota

Bílá Lhota on kunta (obec) Tšekissä Olomoucin läänissä. Se noin 25 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista luoteeseen.

Nähtävyyksiä 

Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1700 perustettu arboretum, jossa kasvaa yli 300 erilajista kasvia. Arboretumissa julistettiin kansalliseksi luontomuseoksi vuonna 1969.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin kunnat
Uganda (Commonwealth realm)

Uganda oli Commonwealth realm vuosina 1962–1963. Kun Britannian valta loppui vuonna 1962, Uganda Independence Act 1963 muutti Ugandan protektoraatin itsenäiseksi valtioksi nimeltä Uganda, joka piti Britannian monarkin, kuningatar Elisabet II:n, maan valtionpäämiehenä. 

Kuningatarta Ugandassa edusti Ugandan kenraalikuvernööri. Ugandan ollessa Commonwealth realmina yksi kenraalikuvernööri ehti edustaa kuningatar Elisabetia: Sir Walter Coutts, joka toimi virassa 9. lokakuuta 1962 – 9. lokakuuta 1963. 

Milton Obote toimi tänä aikakautena virassa Ugandan pääministerinä sekä hallituksen päämiehenä. 

Uganda hyväksyi uuden perustuslain vuonna 1963, joka kumosi monarkian. Ugandasta tuli tämän jälkeen yksi Kansainyhteisön tasavalloista.

Lähteet

Afrikan entiset monarkiat
Entiset Commonwealth realm -valtiot
Ugandan historia
Luettelo eSports-peleistä



Ajopelit 
 Project CARS
 TrackMania (pelisarja)

Ammuntapelit 
 Alliance of Valiant Arms
 Battlefield (pelisarja)
 Call of Duty (pelisarja)
 Counter-Strike (pelisarja)
 CrossFire
 Halo (pelisarja)
 Overwatch
 Painkiller
 Quake (pelisarja)
 Soldier Front
 Team Fortress 2
 Tom Clancy’s Rainbow Six: Siege
 Unreal Tournament

Strategiapelit 
 Age of Empires (pelisarja)
 StarCraft (pelisarja)
 Warcraft III: Reign of Chaos

Taisteluareenamoninpelit 
 Clash Royale
 Defense of the Ancients
 Dota 2
 Heroes of Newerth
 Heroes of the Storm
 League of Legends
 Smite
 Vainglory

Tappelupelit 
 Killer Instinct (pelisarja)
 Marvel vs. Capcom
 Mortal Kombat (pelisarja)
 Street Fighter (pelisarja)
 Super Smash Bros. (pelisarja)
 Tekken (pelisarja)
 The King of Fighters (pelisarja)

Urheilupelit 
 FIFA (pelisarja)
 Madden NFL (pelisarja)
 NBA 2K (pelisarja)
 Rocket League

Muut 
 EndGods
 Gears of War
 Guild Wars 2
 Hearthstone
 Pokémon
 Tetris
 War Thunder
 World of Tanks
 World of Warcraft

Katso myös 
 Luettelo videopeliluetteloista

eSports
eSports
Kirjallisuusvuosi 1915

Kirjallisuusvuosi 1915 käsittelee vuoden 1915 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Ensimmäinen moderni puukaiverruksilla kuvitettu teos, Frances Cornfordin Spring Morning, ilmestyi Lontoossa Gwen Raveratin kuvittamana. Puukaiverrustekniikan oli kehittänyt vuonna 1775 englantilainen Thomas Bewick.
 Armenialaisten kansanmurha alkoi huhtikuussa 235 nimekkään armenialaisen teloituksella Istanbulissa.

Julkaisuja 
 John Buchan – The Thirty-Nine Steps (rikosromaani, suom. 39 askelta)
 Hermann Hesse – Knulp : Drei Geschichten aus dem Leben Knulps
 Maria Jotuni – Savu-uhri
 Franz Kafka – Die Verwandlung (Muodonmuutos)
 Ilmari Kianto – Talviretkiä Pohjolassa
 Ilmari Kianto – Turjanlinnan satukirja: Onnille ja muille lapsille
 Ilmari Kianto – Vienan virroilta, Karjalan kankahilta: matkakuvauksia
 Eino Leino – Elämän koreus
 Eino Leino – Paavo Kontio
 Jack London – Pakkopaita
 Edgar Lee Masters – Spoon River Anthology, (suom. Spoon River antologia)
 Gustav Meyrink  – Der Golem (kauhuromaani, suom. 1995)
 L. M. Montgomery – Annan unelmavuodet
 Pjotr Demjanovitš Uspenski – In Search of the Miraculous: Fragments of an Unknown Teaching
 Eduard Vilde – Vihtahousu (näytelmä, viroksi Pisuhänd, 1913)
 Virginia Woolf – The Voyage Out (esikoisteos)

Palkintoja 
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Romain Rolland

Lähteet 

1915
Almirante Cervera (1925)

Almirante Cervera oli Espanjan laivaston vuonna 1925 vesillelaskettu Almirante Cervera -luokan risteilijä.

Valmistus 

Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 25. marraskuuta 1922. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 15. syyskuuta 1928.

Palvelus 
Asturian kansannousussa alus osallistui lokakuusta 1934 alkaen rannikkokohteiden tulittamiseen. Alkuvuodesta 1936 alus osallistui tykistöharjoituksiin taistelulaiva Jaime I:n ja sisaralustensa Libertadin ja Miguel de Cervantesin kanssa upottaen maalilaivana olleen risteilijä Conde de Venaditon. Heinäkuussa alus siirrettiin Ferrolissa telakalle eikä se osallistunut sisällissodan ensimmäisiin meritaisteluihin.

Espanjan sisällissodan alkaessa alus pakeni Ferroliin, missä siitä tehtiin Francolle uskollisten nationalistien laivaston komentajan amiraali Morenon lippulaiva. Alus osallistui taistelulaiva Españan ja hävittäjä Velascon kanssa Pohjois-Espanjan satamien sulkemiseen. Alus lähetettiin Gijoniin auttamaan nationalisteja, jotka olivat joutuneet piiritetyiksi Simancasin kasarmeille. Hallituksen joukot valtasivat 16. elokuuta kasarmit rynnäköllä.

Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1965 ja se romutettiin vuotta myöhemmin.

Lähteet

Viitteet 

Almirante Cervera -luokan risteilijät
Espanjalaiset toisen maailmansodan risteilijät
Morgan Frost

Morgan Frost (s. 14. toukokuuta 1999 Aurora, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersissa. Flyers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 27. pelaajana kesällä 2017. Frost on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.

Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Frost on nopea kahden suunnan hyökkääjä, joka kuuluu nopeimpiin luistelijoihin millä sarjatasolla tahansa. Frostilla on myös hyvät pelintekotaidot. Frostin tulisi kuitenkin lisätä fyysistä voimaa, eikä hänen kokonsa ole paras mahdollinen NHL-tasolle.

Ura

Seuraura
Frost voitti kauden 2014–2015 päätteeksi Barrie Coltsin junioreissa OHL Gold Cupin pronssia. Sault Ste. Marie Greyhounds varasi hänet 81. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Frost siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Hänen ensimmäinen OHL-kautensa toi runkosarjassa 27 tehopistettä. Kaudella 2016–2017 Frost oli Greyhoundsin neljänneksi paras pistemies tehoilla 20+42=62. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.

Philadelphia Flyers varasi Frostin ensimmäisellä kierroksella 27. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän teki jo saman vuoden elokuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Frost siirtyi kaudeksi 2017–2018 kuitenkin vielä jatkamaan pelejään Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueeseen. Hän jakoi tehoilla 42+70=112 koko liigan syöttöpörssin voiton Sarnia Stingin Jordan Kyroun kanssa ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain Windsor Spitfiresia ja Barrie Coltsia edustanut Aaron Luchuk. Frost oli myös Greyhoundsin paras maalintekijä Boris Katchoukin kanssa. Hän voitti myös koko OHL:n tehotilaston lukemalla +70. Frost valittiin 17. joulukuuta 2017 liigan viikon pelaajaksi. Hän eteni Greyhoundsin aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta OHL:n mestaruuden vei lopulta kuitenkin Hamilton Bulldogs otteluvoitoin 4–2. Frost valittiin kauden päätteeksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Myös kauden 2018–2019 Frost aloitti Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueessa. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.

Maajoukkueura
Frost pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän oli tehoilla 4+4=8 Kanadan paras pistemies sekä jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Cody Glassin ja Barrett Haytonin kanssa. Frost jakoi myös Kanadan sisäisen tehotilaston voiton Haytonin kanssa lukemalla +8. Turnauksen avausottelussa Tanskaa vastaan hän onnistui tekemään kypärätempun. Frost keräsi Kanadan 14–0-murskavoittoon päättyneessä ottelussa myös kaksi syöttöpistettä eli kaikkiaan tehot 3+2=5. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Philadelphia Flyersin pelaajat
Philadelphia Flyersin varaamat pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirjallisuusvuosi 1870

Kirjallisuusvuosi 1870 käsittelee vuoden 1870 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Charles Dickensin viimeinen romaani The Mystery of Edwin Drood jäi keskeneräiseksi, kun kirjailija sai kesäkuussa halvauskohtauksen, joka kohti kuolemaan. Tekijän kuollessa tarinasta oli valmiina puolet. 
 Yhdysvaltalainen Victoria Woodhull perusti sisarensa kanssa Woodhull & Claflin's Weekly -lehden. Lehti ilmeistyi kuuden vuoden ajan ja se tuli kuuluisaksi artikkeleistaan, jotka käsittelivät muun muassa sukupuolivalistusta, vapaata rakkautta, naisten äänioikeutta, spiritualismia, kasvissyöntiä ja prostituution laillistamista.
 Arvokkaita keskiaikaisia asiakirjoja tuhoutui Strassbourgin piirityksessä elokuun loppupuolella Ranskan–Saksan sodassa.
 Konventikkeliplakaatti kumottiin Suomessa. Herätysliikkeiden seurat olivat sen nojalla olleet kiellettyjä. 
 Ranskalainen antropologi Alphonse Bertillon kehitti tavan tunnistaa ihmisiä sormenjälkien avulla.

Julkaisuja 

 Charles Darwin – Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta
 Benjamin Disraeli – Lothair
 Aleksis Kivi – Seitsemän veljestä
 Jules Verne  – Kuun ympäri
 Jules Verne – Sukelluslaivalla maapallon ympäri

Palkintoja

Lähteet 

1870
Vorderrhein

Vorderrhein () on joki Kaakkois-Sveitsissä. Joen pituus on 71 kilometriä, pisin sivujoki huomioon ottaen 77 kilometriä. Vorderrhein on Hinterrheinin ohella toinen Reinin alkujoista.

Sijainti 
Vorderrhein saa alkunsa Lepontisilta Alpeilta Oberalppass-solan kaakkoispuolelta noin 2 700 metrin korkeudesta.
Usein alkulähteenä pidetään Lai da Tuma -järveä () . Järvi sijaitsee 2 345 metrin korkeudessa. Siihen laskevat purot saavat alkunsa 2 600–2 700 metrin korkeudesta.

Joki virtaa Graubündenin kantonin alueella. Valuma-alue kattaa myös pieniä alueita Ticinon kantonista. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Disentis/Mustér ja Ilanz/Glion.

Virtaama 
Vorderrheinin mitattu virtaama vaihtelee vuosien 1962–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Ilanzissa on ollut 33 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (45 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1972 (21 m³/s). 

Joen luonnollinen virtaama sen laskiessa Reiniin on noin 54 m³/s. Mitattu ja luonnollinen virtaama poikkeavat toisistaan, sillä osa Vorderrheinin sivujokien vesistä siirretään tunneleissa Hinterrheinin vesistöön sähköntuotannon tarpeisiin.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Graubündenin joet
Reinin vesistö
Kirjallisuusvuosi 1913

Kirjallisuusvuosi 1913 käsittelee vuoden 1913 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Oikeusistuin kielsi kirjailija Leo Tolstoin käsikirjoitusten julkaisemisen Venäjällä.
 Suomalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja Eric Vasström sai vankeustuomion julkaistuaan karikatyyrin Venäjän keisarin perheestä.

Julkaisuja 
 Santeri Alkio – Jaakko Jaakonpoika
 Guillaume Apollinaire – Les peintres cubistes (esikoisteos)
 Maria Jotuni – Kun on tunteet
 Arvid Järnefelt – Manon Roland
 Aino Kallas – Lähtevien laivojen kaupunki
 Ilmari Kianto – Porokirja
 V. A. Koskenniemi – Hiilivalkea ynnä muita runoja
 D. H. Lawrence – Sons and Lovers (suom. Poikia ja rakastajia, 1934)
 Joel Lehtonen – Punainen mylly
 Eino Leino – Naisen orja
 Eino Leino – Onnen orja
 Eino Leino – Seikkailijatar
 Johannes Linnankoski – Sirpaleita
 Jack London – Etelämeren auringon alla
 Jack London – Kuunlaakso 1–2
 Ferenc Molnár – Báró Márczius és egyéb elbeszélések (suom. Parooni, 1921)
 Marcel Proust – Kadonnutta aikaa etsimässä (À la recherche du temps perdu, 1. osa, Du côté de chez Swann)
 Saki – When William Came
 August Strindberg – Palkkapiian poika (Tjänstekvinnans son, kaksiosaisen jälkimm. osa)
 Eduard Vilde – Pisuhänd (näytelmä, suom. Vihtahousu, 1915)

Palkintoja 
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Rabindranath Tagore

Lähteet 

1913
Kirjallisuusvuosi 1911

Kirjallisuusvuosi 1911 käsittelee vuoden 1911 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Ilmari Vainion piirtämä ensimmäinen suomalainen sarjakuvakirja Professori Itikaisen tutkimusretki julkaistiin 21. marraskuuta. Julkaisupäivää vietetään epävirallisesti suomalaisen sarjakuvan juhlapäivänä.
 Suuri osa New Yorkin osavaltion kirjaston ja museon kokoelmista tuhoutui Albanyn New York State Capitol -rakennuksen tulipalossa 29. maaliskuuta.

Julkaisuja 
 Juhani Aho – Juha
 J. M. Barrie – Peter Pan (romaani)
 Frances Hodgson Burnett – Salainen puutarha
 Ilmari Kianto – Orjantappuroita
 Joel Lehtonen – Myrtti ja alppiruusu
 Joel Lehtonen – Rakkaita muistoja
 Eino Leino – Kalevala näyttämöllä
 Eino Leino – Naamioita, kuudes sarja
 Eino Leino – Työn orja
 Jack London – Etelämeren seikkailuja
 Jack London – Ihmissyöjäin saarilla
 Ilmari Vainio – Professori Itikaisen tutkimusretki

Palkintoja 
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Maurice Maeterlinck

Lähteet 

1911
Kirjallisuusvuosi 1865

Kirjallisuusvuosi 1865 käsittelee vuoden 1865 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Kirjailija Charles Dickens oli matkustajana Staplehurstin junaonnettomuuteen joutuneessa junassa. Onnettomuudessa kuoli 10 henkeä ja loukkaantui 40. Vaikka Dickens ei itse loukkaantunut, hän järkyttyi suuresti ihmisten kärsimyksistä eikä täysin toipunut järkytyksestään viimeisten viiden elinvuotensa aikana.
 Sokeainopetus alkoi Suomessa Mathilda Linsénin ehdotuksen pohjalta, kun tyttöjen ruotsinkielinen sokeainkoulu aloitti toimintansa Helsingin Kaivopuistossa.
 Mark Twainin kirjailijanura alkoi novellilla The Celebrated Jumping Frog of Calaveras County.

Julkaisuja 
 José de Alencar – Iracema : Lenda do Ceará (pohjautuu brasilialaisiin intiaanitarinoihin)
 Matthew Arnold – Essays in Criticism: First Series
 Sabine Baring-Gould – The Book of Were-Wolves, being an account of a terrible superstition (suom. Ihmissusien kirja, 2014)
 Wilhelm Busch – Max ja Moritz
 Gustaf Cannelin – Ruotsin valtakunnan laki: hyväksytty ja vahvistettu valtiopäivillä vuonna 1734 (uusi suomennos)
 Thomas Carlyle – History of Friedrich II of Prussia Lewis Carroll – Alice´s Adventures in Wonderland (suom. Liisan seikkailut ihmemaassa, 1906)
 Kaarle Alfred Castrén – Muistelmia vuosien 1808–1809 sodasta (muistitietokeräys, yksi ensimmäisistä suomenkielisistä historiateoksista)
 Jaakko Länkelä – Asioimiskirjain tekemisen johdatus : kansa-, pyhä- ja maanviljelyskouluin ynnä yksityisten tarpeeksi Leo Tolstoi – Sota ja rauha, ensimmäinen osa (Vojna i mir, toinen osa ilm. 1869)
 Zachris Topelius – Lukemisia lapsille, 1. osa
 Anthony Trollope – Can you forgive her? (suom. Epävarmoja tunteita : Palliser-taru 1., 1978)
 Jules Verne – De la Terre à la Lune (suom. Maasta Kuuhun'', 1904)

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Aleksis Kivi

Lähteet 

1865
Kirjallisuusvuosi 1864

Kirjallisuusvuosi 1864 käsittelee vuoden 1864 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Tutkimusmatkailija David Livingstone palasi kotimaahansa kuusivuotiselta toiselta matkaltaan, mutta lähti parin vuoden kuluttua kolmannelle pitkälle Afrikan-vaellukselleen.
Pariisin Notre-​Damen katedraalin monivuotinen korjaustyö valmistui.
 Brittiläiset tutkimusmatkailijat Richard Francis Burton ja John Hanning Speke riitautuivat siitä, onko varsinaiset Niilin lähteet löydetty vai onko löytö vain sivuhaara. Asiaa oli tarkoitus selvitellä Kuninkaallisessa Maantieteen Seurassa, mutta sovitun päivän aattona Speke kuoli epäselvässä onnettomuudessa.

Julkaisuja 
 Fjodor Dostojevski – Zapiski iz podpolja (suom. Kirjoituksia kellarista ja Kellariloukko) – Eksistentialistinen romaani
 Aleksis Kivi – Nummisuutarit
 Anthony Trollope – The Small House at Allington
 Jules Verne – Matka Maan keskipisteeseen

Palkintoja

Lähteet 

1864
Kirjallisuusvuosi 1891

Kirjallisuusvuosi 1891 käsittelee vuoden 1891 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Oscar Wilden romaani Dorian Grayn muotokuva ilmestyi Britanniassa kirjana. Edellisenä vuonna se oli julkaistu jatkokertomuksena.
 Kansainvälinen tekijänoikeuslaki 1891 astui voimaan myös Yhdysvalloissa. Sen mukaan ulkomaiset tekijät saattoivat rekisteröidä tuotteensa ja saada niistä rojalteja.

Julkaisuja 
 Ahmed Vefik pašša – Résumé de l’histoire ottomane
 Juhani Aho – Lastuja, osat I–VI
 Hjalmar Appelgren – Suomen muinaislinnat
 Minna Canth – Papin perhe
 Arthur Conan Doyle – Kuningas ja laulajatar
 Anatole France – Thaïs (romaani)
 Gustaf Fröding – Guitarr och dragharmonika (esikoisrunokokoelma)
 Thomas Hardy – Tess of the D'Urbervilles (suom. Tessin tarina, 1909)
 Victor Hugo – Dieu (postuumi)
 Juhana Kokko – Kruunun metsissä
 Selma Lagerlöf – Gösta Berlings saga (suom. Kyösti Berlingin taru, 1902)
 Karl Lamprecht – Deutsche Geschichte : Zwölf Bände und zwei unvollständige Bände (1891–1909)
 Herman Ojala – Lukemisen Alkuoppi
 Henryk Sienkiewicz – Bez dogmatu
 Robert Louis Stevenson – Pannaan julistettu
 Leo Tolstoi – Kreutzersonaatti
 Oscar Wilde – Lord Arthur Savile's Crime and Other Stories (suom. Lordi Arthur Savilen rikos, 2019)

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Gustaf von Numers
 Pietari Päivärinta

Lähteet 

1891
Loštice

Loštice on kaupunki Tšekissä Olomoucin läänissä. Se sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista luoteeseen.

Lošticen kaupunki on tunnettu tehtaastaan, jossa valmistetaan perinteistä Olomoucké tvarůžky -juustoa. Juusto on valmistettu rasvattomasta maidosta. Juustolla on erittäin ainutlaatuinen mausteinen maku sekä sille tyypillinen voimakas haju. Lošticessa on myymälä, jossa tätä paikallista herkkua myydään useissa sen eri muodoissa. Myymälän lisäksi kaupungissa on myös Olomoucké tvarůžky -museo, jossa on esillä vanhoja juuston valmistuksessa käytettyjä työkaluja, sekä tuotantoa kuvaavia dokumentteja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tšekin kaupungit
Kirjallisuusvuosi 1899

Kirjallisuusvuosi 1899 käsittelee vuoden 1899 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
4. marraskuuta – Sigmund Freudin kirja Unien tulkinta (Die Traumdeutung) julkaistiin Wienissä.

Julkaisuja 
 Houston Stewart Chamberlain – Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts
 Sigmund Freud – Die Traumdeutung (suom. Unien tulkinta, 1968)
 Eino Leino – Ajan aalloilta
 Thorstein Veblen – Theory of the Leisure Class (taloustiedettä, suom. Joutilas luokka, 2002).
 H. G. Wells – Kun nukkuja herää

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Juhani Aho
 Konni Zilliacus

Lähteet 

1899
Kirjallisuusvuosi 1904

Kirjallisuusvuosi 1904 käsittelee vuoden 1904 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 17. tammikuuta – Anton Tšehovin viimeiseksi jäänyt, vuonna 1903 kirjoitettu näytelmä Kirsikkapuisto (ven. Вишневый сад, Višnevyi sad) tuli ensi-iltaan Moskovassa.
 16. kesäkuuta – James Joycen kirjassa Odysseus kuvataan Bloomsdayn tapahtumia 16. kesäkuuta 1904. Nykyisin Joycen ihailijat viettävät vuosittain 16. kesäkuuta Bloomsday-juhlaa.
 Maailman ensimmäinen offsetpainokone otettiin käyttöön Saksassa.
 Suomen ensimmäinen kuunnelma ilmestyi, kun Adolf Lindforsin ja Katri Raution äänittämä ote Molièren Luulosairaasta julkaistiin äänilevyllä.

Julkaisuja 
 J. M. Barrie – Peter Pan (näytelmä)
 Joseph Conrad – Nostromo
 Hermann Hesse – Alppien poika
 Ilmari Kianto – Nuoren miehen kädestä
 Joel Lehtonen – Paholaisen viulu
 Joel Lehtonen – Perm
 Eino Leino – Kaunosielu
 Eino Leino – Simo Hurtta. Runoja Isonvihan ajoilta
 Jack London – Merisusi
 William Sydney Porter – Cabbages and Kings (novelleja, esikoisteos)
 Jules Verne – Maailman herra
 Max Weber Die protestantische Ethik und der Geist des Kapitalismus – (suom. Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki, 1980)

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Aura
 Larin-Kyösti
 Eino Leino
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Frédéric Mistral
 José Echegaray y Eizaguirre

Lähteet 

1904
Kirjallisuusvuosi 1905

Kirjallisuusvuosi 1905 käsittelee vuoden 1905 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Viron kansallista heräämistä ajavat kirjailijat perustivat Noor-Eesti-ryhmän.
 Thaimaan kansalliskirjasto syntyi, kun Mandira Dharma Vajirayanana ja Buddhasasana Sangaha -nimiset kirjastot yhdistettiin.
 Tieteiskirjailija Jules Verne kuoli 25. maaliskuuta 77-vuotiaana.
 Ranskalaisen Maurice Leblancin ensimmäinen Arsène Lupin -tarina ilmestyi Je sais tout -lehdessä.

Julkaisuja 
 Maria Jotuni – Suhteita
 Ilmari Kianto – Sieluja kevätyössä
 Joel Lehtonen – Mataleena
 Joel Lehtonen – Villi
 Eino Leino – Naamioita, ensimmäinen sarja
 Eino Leino – Päivä Helsingissä
 Eino Leino – Talviyö
 Johannes Linnankoski – Laulu tulipunaisesta kukasta
 Jack London – Kalavartion seikkailut
 Jack London – Viimeinen ottelu
 Natsume Soseki – 吾輩は猫である, Wagahai wa Neko de Aru (”Minä olen kissa”)

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Bertel Gripenberg
 Arvid Järnefelt
 Kauppis-Heikki
 Joel Lehtonen
 Eino Leino
 Hanna Rönnberg
 Jacob Tegengren
 Eino Leino
 Johannes Linnankoski
 Teuvo Pakkala
 Jacob Tegengren
 Elvira Willman
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Henryk Sienkiewicz

Lähteet 

1905
Valkea laiva

Valkea laiva (Belyi parohod) on Bolot Šamšijevin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1976. Se perustuu Tšingiz Aitmatovin romaaniin Valkoinen laiva, jonka pohjalta kirjailija ja ohjaaja laativat elokuvan käsikirjoituksen.

Juoni
Kirgisialaisia tarinoita hyödyntävän elokuvan päähenkilö on isätön pieni poika, joka on jätetty isovanhempiensa hoiviin yksinhuoltajaäidin lähdettyä kaupunkiin elantoa hankkimaan. Poika kuuntelee isoisänsä tarinoita ja saa niistä sytykkeitä omille kuvitelmilleen. Niiden avulla hän pakenee todellisuutta, köyhää elämää sukuriitojen keskellä Kirgisian maaseudulla.

Rooleissa

Vastaanotto
Valkea laiva sai Suomessa teatteriensi-iltansa tammikuussa 1978. Yksi sen kolmesta tv-esityksestä 1980-luvulla oli Yle TV1 -kanavalla maaliskuussa 1987 osana Tšingiz Aitmatovin teksteihin perustuvien elokuvien sarjaa. Tuolloin Helsingin Sanomien televisiosivulla Mikael Fränti kritisoi elokuvan keikaroivaa ja temppuilevaa värikuvaustyyliä, jota ilman se olisi hänestä vivahteikas kuvaus lapsen maailmasta.

Valkea laiva oli ohjaajansa läpimurtoelokuva, ja se sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1977.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset elokuvat
Vuoden 1976 elokuvat
Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Kirjallisuusvuosi 1907

Kirjallisuusvuosi 1907 käsittelee vuoden 1907 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Ensimmäiset eduskuntavaalit Suomessa. Ilmari Kianto kuvasi niitä teoksessa Punainen viiva.
 Juhani Ahon Tuomio-näytelmän esittäminen kiellettiin. Se käsitteli sortokautta, joka oli poliittisesti arka aihe. Kieltämistä perusteltiin kuitenkin tavanomaisella realismiin kohdistetulla kritiikillä: Ahon tuotantoa moitittiin epäsiveelliseksi ja suomalaisen naisen kunniaa loukkaavaksi.
 August Strindbergin Uninäytelmä (Ett drömspel) tuli ensi-iltaan Tukholmassa.
 Gaston Lerouxin salapoliisiromaani Le mystère de la chambre jaune synnytti lukitun huoneen mysteerien lajityypin.

Julkaisuja 
 Juhani Aho – Tuomio
 Arthur Conan Doyle – Amerikkalaisen perinnöttären häät
 Maria Jotuni – Rakkautta
 Arvid Järnefelt – Jeesuksen syntyminen ihmisestä tai Jumalasta
 Ilmari Kianto – Auskultantin päiväkirja
 Ilmari Kianto – Nirvana
 Ilmari Kianto – Sieluja kevätyössä: vilahdus Moskovasta
 Eino Leino – Jaana Rönty
 Eino Leino – Naamioita, toinen sarja
 Eino Leino – Turjan lohtu
 Jack London – Ennen Aatamia
 Jack London – Kulkurielämää
 Johannes Linnankoski – Taistelu Heikkilän talosta
 Ferenc Molnár – Az ördög (suom. Paholainen)
 Ferenc Molnár – A Pál utcai fiúk (suom. Koulupoikia: Kirja Pál-kadun pojista, 1913 ja 2012)
 Gunnar Suolahti – Elämää Suomessa 1700-luvulla (kaksiosainen, jälkiosa 1917)

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Juhani Aho
 V. A. Koskenniemi
 John William Nylander
 Maila Talvio
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Rudyard Kipling

Lähteet 

1907
Kirjallisuusvuosi 1908

Kirjallisuusvuosi 1908 käsittelee vuoden 1908 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Poliitikko ja journalisti Eetu Salin joutui lehtikirjoitustensa johdosta vankilaan vuosiksi 1908–1909 majesteettirikoksen perusteella.

Julkaisuja 
 Robert Baden-Powell – Partiopojan kirja
 Alan Burgoyne – The War Inevitable
 Ilmari Kianto – Pyhä viha
 Ilmari Kianto – Vapaauskoisen psalttari
 Ilmari Kianto – Kärsimys: sukupuolinen kuvaus nuorten elämästä
 V. A. Koskenniemi – Valkeat kaupungit ynnä muita runoja
 Eino Leino – Halla
 Eino Leino – Naamioita, kolmas sarja
 Eino Leino – Olli Suurpää
 Jack London – The Iron Heel (suom. Rautakorko, 1910)
 L. M. Montgomery – Annan nuoruusvuodet
 Ida & Annie Rentoul – The Lady of the Blue Beads
 H. G. Wells – Ilmasota

Palkintoja 
 Kirjallisuuden valtionpalkinto
 Aino Kallas
 Eino Leino
 Hj. Nortamo
 Hjalmar Procopé
 Nobelin kirjallisuuspalkinto
 Rudolf Christoph Eucken

Lähteet 

1908
Niitty (kauppakeskus)

Niitty on pienehkö kauppakeskus Espoon Niittykummussa Merituulentien varrella. Se rakennettiin vuonna 2016 ja avattiin kesällä 2017. Kauppakeskuksen pinta-ala on noin 6 500 kerrosneliömetriä. Sen nimeksi valittiin Niitty lokakuussa 2016. Niityn yhteydessä on Niittykummun metroasema sekä Espoon korkein asuintornitalo Niittyhuippu.
Nittyssä toimivat muun muassa päivittäistavarakaupat K-Supermarket ja S-market, Alko, R-kioski, hammaslääkäriasema, muutama kahvila ja ravintola sekä pari parturi-kampaamoa.

Niityn pysäköintilaitos on ollut kuitenkin monelle este kauppakeskuksessa asioimiselle. Tunnin ilmainen pysäköintiaika on koettu kohtuuttoman hankalaksi. Ongelmaa on yritetty korjata ohjeistusta muuttamalla, mutta aiheettomia pysäköintivalvontamaksuja jaetaan edelleen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Niityn verkkosivut

Espoon kauppa- ja ostoskeskukset
Niittykumpu
Tikankääpä

Tikankääpä (Gloeoporus dichrous) on sirkumpolaarisesti yleinen kääpälaji, ja se toimii valkolahottajana. Yleensä lajia tapaa lehtipuulla, useimmin pakurikäävän (Inonotus obliquus), joskus taulakäävän (Fomes fomentarius) seurassa.

Tikankääpä on tavallisesti lakillinen, harvoin resupinaattinen. Usein teräväreunaisia lakkeja on runsaasti yhdessä kimpussa. Pillit ovat pienet,niitä on noin viisi kappaletta millimetrillä. Tyypillisesti itiöemä on kaksivärinen, punavalkoinen, mistä kenties juontuu lajin nimikin. Toisaalta lahopuissa on usein myös tikkoja etsimässä hyönteisten toukkia. Tikankäävän itiöemä ei ole erityisen kovaa ainesta, vaan pillistön osalta jopa hyytelömäiseksi mainittua. Itiöt ovat mikroskoopilla katsottuna huomattavan litteänmuotoisia.

Lähteet 

Polyporales
Käävät
Alex Formenton

Alex Formenton (s. 13. syyskuuta 1999 King City, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsin organisaatiossa. Formentonilla on tulokassopimus NHL-joukkue Ottawa Senatorsin kanssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Formenton on nopea hyökkääjä, joka on myös vaarallinen hyökkäyspään pelaaja. Hänen tulisi kuitenkin lisätä voimaa ja massaa.

Ura

Seuraura
Formenton pelasi kauden 2013–2014 Toronto Nationalsin ja kauden 2014–2015 Mississauga Rebelsin junioreissa, jonka jälkeen London Knights varasi hänet 216. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Kauden 2015–2016 Formenton pelasi vielä OJHL-junioriliigan Aurora Tigersiin. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi Knightsin OHL-joukkueeseen, jossa Formentonin tulokaskausi toi runkosarjassa 26 tehopistettä. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen. Formenton pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. 

Ottawa Senators varasi Formentonin toisella kierroksella 47. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän teki jo saman vuoden lokakuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Formenton otti harjoitusleirin päätteeksi paikan Senatorsin NHL-vahvuudesta. Hän teki NHL-debyyttinsä kauden 2017–2018 toisella kierroksella 7. lokakuuta 2017 Detroit Red Wingsia vastaan. Formentonista tuli Senatorsin seurahistorian kaikkien aikojen nuorin NHL-debytantti. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.54 minuuttia. Ottelu jäi Formentonin alkukauden ainoaksi NHL:ssä ja hänet lähetettiin noin puolitoista viikkoa myöhemmin takaisin Knightsin OHL-joukkueen vahvuuteen. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 29+19=48. Pudotuspeleissä Formenton oli Knightsin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+2=7. OHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2018 hän siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Belleville Senatorsin vahvuuteen. Formenton pelasi siellä kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

Alkukaudella 2017–2018 Formenton pelasi Ottawa Senatorsissa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin, joka syntyi 30. lokakuuta 2018 vieraissa Arizona Coyotesia vastaan. Marraskuussa seura lähetti hänet takaisin London Knightsin OHL-joukkueen vahvuuteen. Formenton nimettiin joukkueen varakapteeniksi.

Maajoukkueura

Formenton edusti Kanadaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin pelaajat
Ottawa Senatorsin varaamat pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Laantumistaipumus

Laantumistaipumus on parapsykologien käyttämä selitys sille, miksi parapsykologisissa kokeissa jotkut ensin tai välillä menestyvät hyvin, mutta kokeita jatkettaessa tulos lähestyy tilastollisesti todennäköistä. 

Laantumisen selittämisen paranormaalin ilmiön ominaisuudeksi aloitti Joseph Banks Rhine, joka ei hyväksynyt, että välillä saadut positiiviset tulokset olivat sattumia, joita tilastollisesti kuuluukin tapahtua. Tilastotieteessä asia kuvataan palautumiseksi kohti keskiarvoa: kun mitattava suure on satunnaisesti vaihteleva, mittauksia toistettaessa eli mittauskertojen lukumäärän kasvaessa sarjojen keskiarvot lähestyvät.

Lähteet 
Näennäistiede
Torricellin laki

Torricellin laki tai Torricellin teoreema liittyy virtausdynamiikkaan. Laki on nimetty lain 1643 löytäneen Evangelista Torricellin mukaan.

Lain mukaan avoimen astian nestepinnan ollessa jollakin korkeudella (kuvassa h) astian kyljessä olevasta reiästä, on nesteen virtausnopeus reiästä yhtä suuri kuin samalta korkeudelta pudonneen kappaleen nopeus.

Laki pätee jos neste oletetaan ideaalinesteeksi. Siihen ei siis vaikuta mm. ilmanvastus tai viskositeetti. Myöskään putoavaan kappaleeseen ei vaikuta ilmanvastus ja painovoiman kiihtyvyys g pysyy vakiona.

Putoavalle kappaleelle pätee kaava , missä v on kappaleen nopeus sen pudottua korkeudelta h, ja g on painovoiman aiheuttama putoamiskiihtyvyys (noin 9,81 m/s2).

Nesteen nopeudelle pätee seuraavanlainen Bernoullin laista johdettu kaava:

Nopeuden v selvittämiseksi yhtälö muutetaan muotoon ottaen huomioon että h1 – h2 = h:

Jos P = P0, kuten se on avoimessa astiassa jollaisessa Torricellin laki pätee, supistuu yllä olevasta kaavasta osa pois ja saadaan pudonneen kappaleen kaava:

P0 = paine reiän ulkopuolella, yleensä yhtä suuri kuin ilmanpaine (Pa)

P = paine astian sisällä (arvo voi olla eri kuin P0, jos astia on suljettu)

ρ = tiheys, rhoo (kg/m3)

Katso myös 
 Pascalin laki
 Venturi-ilmiö
 Dynaaminen paine

Lähteet 

Fysiikan lait
Virtausdynamiikka
Morgana King

Morgana King (4. kesäkuuta 1930 Pleasantville, New York – 22. maaliskuuta 2018 Palm Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja näyttelijä. Hänet tunnettiin Carmella Corleonen roolista elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II. King julkaisi yli 30 albumia, esimerkiksi levyt With A Taste Of Honey, Miss Morgana King ja New Beginnings.

King kuoli non-Hodgkinin-lymfoomaan 87-vuotiaana Kaliforniassa 22. maaliskuuta 2018.

Tausta 
King syntyi New Yorkin Pleasantvillessä. Hänen vanhempansa olivat tulleet Italian Sisiliasta maahanmuuttajina Yhdysvaltoihin. Kolmevuotiaana hän muutti perheensä kanssa Manhattaniin.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jazzlaulajat
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Pikkuposliinikukka

Pikkuposliinikukka (Hoya bella) on posliinikukkien sukuun kuuluva laji. Sitä kasvatetaan huonekasvina usein paikassa jossa se voi roikottaa oksiaan.

Ulkonäkö ja koko 

Pikkuposliinikukka on hidaskasvuinen, pensasmainen ja sen oksat riippuvat. Ne voivat kasvaa puolimetrisiksi. Lehdet ovat vastakkaisia, noin 2,5 cm pitkiä, nahkeita, ehytlaitaisia ja teräväkärkisiä. Kukinto on sarjamainen, pieni, siinä on noin 6-12 kukkaa, vahamaiset kukkien terälehdet, joita on viisi, ovat valkoisia tai vaaleanpunertavia, ja keskellä on punertava tähtikuvio.

Levinneisyys 
Pikkuposliinikukka on peräisin Koillis-Intiasta ja Jaavalta missä kasvaa epifyyttinä eli päällyskasvina.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kotipuutarhan kuukauden kasvi 2/2017 Posliinikukka
 Posliinikukkasivut
 Molly's Tropical Plants: Care from the Epiphytic Perspective

Posliinikukat
Huonekasvit
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1997

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1997 järjestettiin 1.–9. helmikuuta Osrbliessä, Slovakiassa.

Miehet

10 km sprintti

12,5 km takaa-ajo

20 km normaalimatka

4 × 7,5 km viesti

Joukkuekilpailu

Naiset

7,5 km sprintti

10 km takaa-ajo

15 km normaalimatka

4 × 7,5 km viesti

Joukkuekilpailu

Mitalitaulukko

Lähteet 
 Tulokset IBU:n sivuilla
 

1997
Maailmanmestaruuskilpailut
Maailmanmestaruuskilpailut 1997
Andalusialainen koira (kustantamo)

Andalusialainen koira oli espanjalaiseen, italialaiseen ja portugalilaiseen kirjallisuuteen keskittynyt suomalainen pienkustantamo, joka toimi vuosina 1992–1999. Sen perustivat suomentaja Tarja Härkönen ja elokuvakriitikko Antti Lindqvist.

Kustantamon julkaisuja:

 Fernando Pessoa: Anarkistipankkiiri, suom. Sanna Pernu, 1992.
 Guido Morselli: Kadotus, suom. Paula Kaurismäki, 1992.
 Luis Buñuel: Silmät : Luis Buñuelin kirjallinen tuotanto, suom. Tarja Härkönen, 1992.
 Antonio Munõz Molina: Talvi Lissabonissa, suom. Tarja Härkönen, 1993.
 Antonio Muñoz Molina: Madridin mysteerit, suom. Tarja Härkönen, 1994.
 Javier Tomeo: Rakas hirviö, suom. Anu Partanen, 1994.
 Enrico Morovich: Pudotus, suom. Paula Kaurismäki, 1994.
 Mariana Alcoforado: Sisar Marianan rakkauskirjeet, suom. Tarja Härkönen, 1995.
 Gianni Celati: Tasankojen kertojia, suom. Hannimari Heino, 1995.
 Belén Gopegui: Aukko kartalla, suom. Tarja Roinila, 1996.
 Fernando Pessoa: Levottomuuden kirja, suom. Sanna Pernu, 1999.

Suomalaiset kustantamot
Lady Wonder

Lady Wonder (1924–1957) oli hevonen, jolla väitettiin olleen paranormaaleja kykyjä. Hevosen väitettiin auttaneen poliisia kadoneen pojan ruumiin löytämisessä, ennustaneen, että Jack Dempsey voittaa Jack Sharkeyn nyrkkeilyottelussa, ja lisäksi avustaneen öljyesiintymän löytämisessä. Kysyjät saivat esittää kolme kysymystä dollarilla. Hevosen kouluttaja C.D Fonda oli opettanut hevosen osoittamaan kirjainkortteja. Hevonen sai laajaa julkisuutta ja sillä ansaittiin huomattavasti rahaa. 

Parapsykologi Joseph Banks Rhine tutki asiaa ja ilmoitti, että hevosella on paranormaali kyky. Kuitenkin taikurina toiminut Milbourne Christopher havaitsi, että todellisuudessa hevonen reagoi kouluttajansa kepillä näyttämiin merkkeihin. Myös John Scarne havaitsi, että hevonen ei kyennyt vastaamaan, jos kouluttaja ei tiennyt vastausta. Kyseessä oli hyvin koulutettu eläin, jonka kyvyt eivät olleet paranormaaleja.

Lähteet 
Abraham Kovoor: Lady Wonder: A Mind-Reading Horse

Viitteet 

Näennäistiede
Kuuluisat hevoset
Aurinkopuisto

Aurinkopuisto on aurinkokennoihin perustuva sähkövoimala, jonka tarkoituksena on tuottaa energiaa sähköverkkoon laajalle alueelle.

Aurinkovoiman keräämiseen käytetään aurinkopaneeleja, joka PV-moduulien kautta muuttaa valon suoraan sähköksi. Tämä menetelmä eroaa keskittävästä aurinkovoimasta.

Aiheesta muualla 

 Suomen suurin aurinkopuisto tukemaan Atrian imagoa Rakennuslehti 3.8.2017

Aurinkoenergia

Sähköntuotanto