Maahanmuuttajat Suomessa

Maahanmuuttajat Suomessa ovat Suomeen muuttaneita ulkomailla syntyneitä henkilöitä.

Käsitteitä 
Maahanmuuttajalle ei ole vakiintunutta määritelmää. Esimerkiksi tilastot saattavat perustua eri kohdejoukkoihin:  

 Ulkomaalaistaustainen on henkilö, jonka molemmat vanhemmat (tai ainoa tiedossa olevan vanhempi) on syntynyt ulkomailla. Osa ulkomaalaistaustaisista on syntynyt ulkomailla (maahanmuuttajat) ja osa Suomessa (niin sanottu toinen sukupolvi). Ulkomaalaistaustaisen taustamaa on pääsääntöisesti äidin syntymävaltio. 
 Vieraskielinen on henkilö, jonka rekisteröity äidinkieli on muu kuin suomi, ruotsi tai saame. Osa vieraskielisistä on syntynyt ulkomailla, osa Suomessa. Monet vieraskieliset ovat myös suomen- tai ruotsinkielisiä. Maahanmuuttajat ovat siten vieraskielisiä laajempi joukko. 
 Ulkomaan kansalainen on henkilö, jolla ei ole Suomen kansalaisuutta. Suomen kansalaisilla voi olla myös jonkin toisen maan kansalaisuus. Jos syntyvän lapsen äidillä on Suomen kansalaisuus tai jos lapsen isällä on Suomen kansalaisuus ja hän on avioliitossa lapsen äidin kanssa, saa lapsi Suomen kansalaisuuden. Suomen kansalaisuuden omaavan miehen lapsi saa Suomen kansalaisuuden myös silloin, kun lapsi on avioliiton ulkopuolinen, mutta Suomessa syntynyt. 

 Ulkomailla syntynyt. Suomessa syntyneiden henkilöiden syntymämaa määräytyy äidin vakituisen kotimaan mukaan syntymähetkellä. Ulkomailta muuttavan henkilön syntymämaaksi rekisteröidään henkilön ilmoittama syntymämaa.
 Paluumuuttaja on henkilö, joka on asunut maan rajojen ulkopuolella ja palaa sitten asumaan kotimaahansa.

Ulkomaalaistaustaisten määrä 
Vuonna 1990 Suomeen saapui runsaat 13 000 maahanmuuttajaa. Vuonna 2013 maahanmuuttajia saapui noin 31 000. Maahanmuuttajien määrä Suomessa on lähes kymmenkertaistunut vuosina 1990–2010. Tuona aikana vieraskielinen väestö kasvoi 25 000 henkilöstä 224 000 henkilöön. Määrä on kasvanut erityisesti 2000-luvulla, ja joka kolmas vieraskielinen on muuttanut Suomeen vuoden 2005 jälkeen. Vielä 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen alussa suurin osa muuttajista tuli Euroopan valtioista, mutta 2000-luvulla on lisääntynyt myös muuttoliike Aasian valtioista. 2000-luvulla ulkomaan kansalaisten määrä lisääntyi 77 000 henkilöllä, joista 54 prosenttia oli eurooppalaisia ja kolmasosa aasialaisia.

Vuonna 2016 Suomeen muutti 34 905 henkeä, mikä on itsenäisyyden ajan ennätys. Suomen saama muuttovoitto koostui lähes täysin Euroopan unionin ulkopuolelta tulleista muuttajista vuonna 2016. 

Vuoden 2018 joulukuussa joka seitsemäs lapsi Suomessa syntyi ulkomailta muuttaneelle äidille, Uudellamaalla ja Ahvenanmaalla joka neljäs. Osuus on kasvanut nopeasti. Ulkomaalaistaustaiset naiset synnyttävät lapsia enemmän kuin suomalaistaustaiset äidit. Lähes kaikkien ulkomaalaisten äitien vuonna 2018 synnyttämien lasten isät ovat ulkomailta. Synnytysikäisistä Suomessa asuvista naisista maahanmuuttajia vuonna 2018 oli 10,2 prosenttia. He saivat 14,4 prosenttia kaikista tuona vuonna syntyneistä lapsista. Iso osa Suomen maahanmuuttajaäideistä on Somaliasta ja Irakista. 

Vuoden 2019 lopussa Suomen väestöstä ulkomaalaistaustaisia henkilöitä oli 423 494 eli noin 8 prosenttia väestöstä. Heistä oli ulkomailla syntyneitä 351 721.

Vuoden 2021 lopussa Suomen väestöstä ulkomaalaistaustaisia henkilöitä oli 469 633 eli noin 8,5 prosenttia väestöstä. Heistä oli ulkomailla syntyneitä 388 196. Vuoden 2021 lopussa ulkomailla syntyneistä ulkomaalaistaustaisista sellaisia, joiden äidinkieli ei ollut suomi, ruotsi tai saame, oli 375 752 henkeä. Suomessa syntyneitä ulkomaalaistaustaisia, joiden äidinkieli ei ollut suomi, ruotsi tai saame oli 66 648. Tilastokeskuksen maahanmuuttotilastot alkavat vuodesta 1987.

Kun Venäjä hyökkäsi kevättalvella 2022 Ukrainaan, Suomen sisäministeriö arvioi, että Ukrainasta saapuu Suomeen 40 000–80 000 turvapaikanhakijaa. Maaliskuun loppuun mennessä yli 11 000 Ukrainasta saapunutta oli hakenut Suomesta tilapäistä suojelua. Huhtikuun alussa Suomeen oli tullut arviolta 25 000 ukrainalaista sen jälkeen, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan. Toukokuun puolivälin jälkeen Suomessa oli jätetty 23 781 tilapäisen suojelun hakemusta. Päätöksiä hakemuksiin oli 18. toukokuuta mennessä tehty 20 622. Päätöksistä 20 427 oli myönteisiä. Tuolloin arvioitiin, että kesällä 2022 jopa 20 000 ukrainalaista voi saapua Suomeen. Lokakuun alkuun mennessä Suomeen oli tullut lähes 40 000 ukrainalaista, joista kolmannes halusi jäädä maahan. Lähes 40 prosentilla suunnitelmat olivat avoinna.

Maahanmuuton historiaa

Ruotsin vallan aika 

Suomen nykyiselle alueelle muutti Ruotsista lähinnä sotilaita, pappeja ja virkamiehiä. Ruotsiin saatiin uusinta osaamista ulkomaisten käsityöläisten avulla: esimerkiksi seppinä ja kaivosmiehinä arvostettuja valloneja eli ranskankielisiä belgialaisia saapui nykyisen Suomenkin ruukkeihin. Lisäksi Ruotsin vallan aikana Suomeen tulivat ensimmäiset romanit. Heitä saapui Varsinais-Suomeen ja Ahvenanmaalle 1500-luvulla Ruotsin alueelta. Myöhempinä vuosisatoina Suomeen muutti romaniväestöä Baltiasta ja Venäjältä.

Venäjän aika 

Kun Venäjä valloitti Vanhan-Suomen 1700-luvulla ja lopulta koko maan 1800-luvun alussa aluetta linnoitettiin voimakkaasti. Linnoitustöihin ja varuskuntapalveluun Suomeen tuli Venäjältä venäläisten lisäksi juutalaisia, tataareja ja ensimmäisen maailmansodan aikana kiinalaisia. Suomeen muodostui pysyvä juutalais- ja tataarivähemmistö. Suomen itsenäistyttyä 1917 osa maahanmuuttajista palasi Venäjälle, mutta jotkut jäivät asumaan pysyvästi. Monet perinteikkäät, supisuomalaisiksi mielletyt yritykset kuten Enso-Gutzeit, Stockmann, Fazer, Sinebrychoff, Finlayson tai Fiskars ovat Euroopasta lähtöisin olevien maahanmuuttajien tai heidän jälkeläistensä 1800-luvulla perustamia. Ulkomaisten asiantuntijoiden avulla saatiin tietoa uusimmista tekniikoista: esimerkiksi 1800-luvun puolivälissä Impilahdelle Pitkärannan kaivoksille tuotetut ruotsalaiset kaivosmiehet muodostivat vuosikymmeniksi perheineen oman pienen yhteisönsä keskelle karjalaista ortodoksista kulttuuria.

Itsenäisyyden alkuvuodet 

Itsenäisen Suomen ensimmäiset maahanmuuttajat saapuivat itsenäisyyden alkuaikoina vuosina 1917–1922, kun tuhannet pakenivat Venäjältä vallankumouksen seurauksena. Heistä monet saivat surmansa Suomen sisällissodassa. Vuoden 1919 alussa virallisten tilastojen mukaan rekisteröitiin 15 457 venäläistä, mutta todellinen luku oli suurempi, sillä pelkästään Viipurissa rekisteröitiin 11 000 pakolaista. Suurin pakolaisvirta oli vuonna 1922, jolloin itärajan yli saapui noin 
33 500 henkeä. Pakolaiset olivat pietarinsuomalaisia, inkerinsuomalaisia, itäkarjalaisia sekä ylhäisiä aatelisia, joiden joukossa oli myös tsaariperheen lähisukulainen suuriruhtinas Kirill Vladimirovitš Romanov, upseereja ja tehtaanomistajia. Samaten vuoden 1921 Kronstadtin kapinan jälkeen Suomeen pakeni 6 400 matruusia Suomenlahden jään yli. Moni pakolainen kotiutui uuteen isänmaahansa suomenvenäläisinä, kun taas osa jatkoi Suomen kautta muualle Manner-Eurooppaan. Yksistään vuosina 1917–1939 Suomeen hakeutui arviolta noin 44 000 pakolaista. Eräissä arvioissa vuosina 1917–1944 jopa 100 000 ihmistä haki turvaa Suomesta.

Monet 1900-luvun alussa Suomeen tulleet suomalais- ja karjalaispakolaiset jatkoivat elämäänsä muualla Euroopassa tai Pohjois-Amerikassa. Lisäksi tuhannet palasivat tai palautettiin Venäjälle. Vuosina 1923–1939 uusia pakolaisia saapui entisestä emämaasta enää muutamia satoja vuotta kohden. Ulkomaalaisten maahanpääsy Suomeen oli tuolloin tarkasti rajoitettua.

Toinen maailmansota 

Toisen maailmansodan aikana sodan osapuolina pidettyjä ulkomaalaisia sijoitettiin internointileireille, ja osa lähetettiin keskitysleireille Saksaan. Sodan aikana maahan tuli muun muassa Inkerissä asuvia suomalaisia eli inkeriläisiä ja virolaisia maahanmuuttajia. Suurin osa heistä (eli he jotka eivät onnistuneet pakenemaan länteen) luovutettiin toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliittoon.

Toisen maailmansodan jälkeen

Kylmän sodan alku 
Kylmän sodan kaudella pakolaiskysymykset olivat yleisesti politisoituneita. Niin Yhdysvallat kuin Länsi-Euroopan maat olivat halukkaita vastaanottamaan pakenevia tai muuttohalukkaita ihmisiä ennen muuta sosialistisista tai Neuvostoliitolle myötämielisistä valtioista. Itäblokin maista muuttavat nähtiin propagandavoittona ja mahdollisuutena osoittaa näiden valtioiden legitiimiyden heikkoutta. Itäblokin maista taas oli kiellettyä muuttaa pois lähes koko kylmän sodan ajan. Suomeen kansainvälistä suojelua hakevia saapui näinä vuosikymmeninä lähinnä Neuvostoliitosta, ja ajan henki vaikutti myös Suomen pakolaispolitiikkaan. Neuvostoliitosta tulevia ihmisiä kutsuttiin loikkareiksi. Heihin liittyen Suomen viranomaiset kävivät toistuvia neuvotteluja Neuvostoliiton viranomaisten kanssa. Neuvostoliitto vaati näiden ihmisten palauttamista.

Valtiollisen poliisin ja Suojelupoliisin arkistoissa on merkintöjä 153 loikkaritapauksesta vuosilta 1945–1981. Määrä oli siis vuositasolla huomattavan vähäinen, mutta valtiojohto piti näitä tapauksia merkityksellisinä. Yksittäisiä tapauksia tuotiin erityisesti presidentti Urho Kekkosen kaudella myös ylimmän valtio johdon tietoon, ja käytäntönä oli usein rajan ylittäneiden palauttaminen. Maailmansotien ajan tapaan asetuksiin perustuneet ulkomaalaissäännökset antoivat viranomaisille laajan päätösvallan. Päätöksistä ei ollut valitusmahdollisuutta,eikä niitä tarvinnut perustella. Tällaisista käytänteistä säädettiin vasta 1980- ja 1990-luvuilla. Vuosien 1945–1981 loikkaritapauksista 114 henkilöä palautettiin Neuvostoliittoon ja loput saivat joko oleskeluluvan tai ohjattiin – usein mahdollisimman huomaamattomasti – eteenpäin, tavallisesti Ruotsiin. 1970-luvulta lähtien palautukset kävivät harvinaisiksi.

Kohti pakolaispolitiikkaa 
1970–1980-luvuilla suomalaisessa päätöksenteossa alkoi suunnitelmallinen aktiivisen pakolaispolitiikan luominen. Vuodet 1950–2020 kattavan Tilastokeskuksen tilaston mukaan tuolloin Suomeen muutti ensimmäistä kertaa enemmän ihmisiä kuin maasta pois. Tätä kesti vuodet 1971–1974. Tuolloin Suomessa elettiin kylmän sodan varovaisen ja puolueettomuutta korostamaan pyrkineen ulkopolitiikan aikaa, mutta valtiojohdon päätös hädänalaisiksi katsottujen ihmisten avustamiseksi voidaan nähdä keinona osoittaa oma-aloitteisuutena ulkopolitiikassa muulle maailmalle. Lähtölaukauksena myöhemmälle kiintiöpakolaispolitiikan omaksumiselle olivat Suomen vuosina 1973–1977 vastaanottamat 182 chileläistä ja muiden Etelä-Amerikan maiden kansalaista. He pakenivat sotilasdiktaattori Pinochetin toimeen panemia vainoja. Lisäksi Vietnamista ja sen lähialueilta vastaanotettiin vuosina 1979–1989 noin 900 vietnamilaista ja muiden Kaakkois-Aasian valtioiden kansalaista.

Muuten toisen maailmansodan jälkeen maahanmuutto muualta Suomeen oli vähäistä. Pääosin pysyvää maahanmuuttoa tapahtui ulkomaalaisten kanssa solmittujen avioliittojen johdosta. Suurin osa Chilestäkin tulleista palasi takaisin kotimaahansa Pinochetin hallinnon päätyttyä 1990-luvun alussa. 1970-luvun alkua lukuun ottamatta Suomeen alkoi muuttaa enemmän ihmisiä kuin maasta pois vuodesta 1981 alkaen. Vuosina 1981–1989 nettomaahanmuutto Suomeen oli 34 182 muuttoa.

Suomen lainsäädännössä mahdollisuus turvapaikan myöntämiseen mainittiin ensi kertaa vuoden 1930 ulkomaalaisasetuksessa, mutta tarkemmat säädökset tulivat vuosina 1983 ja 1991 ulkomaalaislakeihin.

1990-luku

Somalit ja Balkanin pakolaiset 
Afrikassa sijainneiden siirtomaiden itsenäistyttyä ne ajautuivat hyvin usein erilaisiin aseellisiin selkkauksiin ja moniin niistä muodostui diktatuurinen hallinto. Siten Saharan eteläpuolinen Afrikka sekä Kaakkois- ja Keski-Aasia ovat 1980-luvulta lähtien yhä useammin olleet Suomeen muuttaneiden pakolaisten lähtöalueita.

Somalialaiset saapuivat Suomeen sotilasdiktaattori Siad Barren vainojen johdosta pääosin 1990-luvun alussa ja Moskovasta käsin. Jugoslavian hajoamissotien aikana myös Suomeen pakeni vainojen keskeltä serbejä, albaaneja ja bosnian muslimeita sekä kroaatteja vuosina 1990–1999. Suurin osa bosnialaisista saapui Suomeen 2000-luvun alussa.

1990-luvulla ennen Suomen liittymistä Euroopan unioniin (1. tammikuuta 1995) Suomen nettomaahanmuutto oli 39 926 muuttoa.

Euroopan unioni 1995– 
Euroopan unioniin liittyminen muutti Suomen maahanmuuttopolitiikkaa, kun Suomi hyväksyi Euroopan unionin sisäisen suhteellisen vapaan liikkumisen politiikan. Tämä toi 1990-luvulla Suomeen työntekijöitä niin Ranskasta, Virosta kuin Puolastakin. Maahanmuuttoa aiheutti myös Jugoslavian hajoaminen ja Kosovon sota. 2000-luvulla pakolaisia on saapunut Afganistanista ja Irakista. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla julkista keskustelua aiheuttivat pääosin kesäisin Suomeen saapuneet Romanian romanit.

Kaikista entisen Neuvostoliiton alueelta 1990-luvulla saapuneista 60–70 prosenttia on tullut Suomeen paluumuuttajina. Kaksi kolmasosaa heistä tuli Venäjältä, useimmat Pietarin alueelta, Venäjän Karjalasta, loput Virosta. Tilastojen mukaan Suomessa on nykyään noin 80 000 venäjänkielistä. Venäjänkielisen väestön määrä Suomessa kasvaa yhä. Viime vuosina venäjänkielisten määrä on lisääntynyt noin 2 000–4 000 henkilöllä vuosittain.

Euroopan unioniin liittymisen jälkeen Suomen nettomaahanmuutto oli 1990-luvulla 15 835 muuttoa.

Maahanmuutto 2000-luvulla

Arvioita maahanmuuttajien tarpeesta 
Vuonna 2013 arvioitiin, että maahanmuuttajien tarve korostuu aloilla, joilla työvoimapula on suurin. Lisäksi muusta syystä kuin työn perusteella Suomeen tulevat maahanmuuttajat on onnistuttava työllistämään nykyistä nopeammin ja paremmin.

Vuonna 2015 Elinkeinoelämän valtuuskunta arvioi, että Suomi tarvitsisi vuosittain 34 000 nettomaahanmuuttajaa, jotta työvoima ei supistuisi lähivuosikymmeninä. Arvion mukaan vuotuisen maahanmuuton pitäisi miltei kaksinkertaistua silloiselta noin 18 000 maahanmuuttajan tasolta.

Työ- ja elinkeinoministeriö totesi vuonna 2018 maahanmuutto ei ratkaise Suomen kestävyysvajetta, vaan voi korkeintaan olla pieni osa kokonaisratkaisua.

Sisäministeriö arvioi syksyllä 2020, että Suomi kehittää työvoiman maahanmuuttoa eri keinoin työvoiman kysyntään vastaamiseksi. Suomen väestö ikääntyy, eikä syntyvyys riitä ylläpitämään väestönkasvua. Työikäisen väestön määrä vähenee eikä työntekijöitä riitä kaikille aloille. Ministeriö näki työvoiman maahanmuuton eräänä ratkaisuna työmarkkinoiden ongelmiin ja hyvinvointiyhteiskunnan ylläpitämiseen.

Teknologiayhtiö Futuricen arvioi helmikuussa 2021, että Suomeen tarvitaan yli 20 000 ohjelmoinnin asiantuntijaa vuoteen 2025 mennessä.

Valtiovarainministeriön helmikuussa 2021 julkaiseman raportin mukaan Suomen talouskasvu voi jäädä vuoteen 2030 mennessä 10 prosenttiin, kun taas Ruotsissa ja Norjassa kasvua olisi 20 prosenttia, osittain maahanmuuton ansiosta. Raportin mukaan Suomeen tulevien maahanmuuttajien pitäisi myös työllistyä paremmin ja olla nykyistä koulutetumpia.

Maahanmuuttajat ja pakolaiset 

Vuonna 2010 maahanmuuttajien osuus Suomen väestöstä nousi 4,6 prosenttiin. Vuonna 2010 Suomessa asuvista ulkomaalaisista 65,5 prosenttia oli länsimaalaisia. Luvussa ei ole heidän Suomessa syntyneitä lapsiaan.

Vuonna 2011 Suomessa asuvista ulkomaalaisista 64 prosenttia oli syntynyt länsimaissa, ja 44 prosenttia oleskeluluvista haettiin perheiden yhdistämisen perusteella.
Euroopan unionin Schengen-sopimus takaa vapaan liikkuvuuden lähes koko Euroopan alueella ja mahdollistaa maahanmuuton Suomeen lähes koko Euroopasta. Sellaiset maahanmuuttajat, jotka eivät ole jonkin Euroopan unionin jäsenvaltion, Pohjoismaiden, Liechtensteinin tai Sveitsin kansalaisia tarvitsevat Suomessa oleskeluluvan.

Pakolaisasema, turvapaikanhakuprosessi ja oleskelulupa 
Pakolaisaseman saaneiden pakolaisten lisäksi 2000-luvulla Suomeen on muuttanut ihmisiä turvapaikanhakijoina. Turvapaikanhakija on ulkomaalainen henkilö, joka hakee turvapaikkaa vieraasta valtiosta. Jos turvapaikan edellytykset eivät täyty, hän voi saada oleskeluluvan toissijaisen suojelun ja vielä ennen toukokuuta 2016 myös humanitaarisen suojelun perusteella. Suomessa turvapaikanhakijat ja pakolaiset sijoitetaan aluksi vastaanottokeskuksiin. He asuvat niissä niin kauan kuin heidän turvapaikka- ja vastaavan asiansa käsittely kestää. Keskus huolehtii turvapaikanhakijoiden vastaanotosta, majoituksesta, palveluista ja odotusaikaa tukevista toiminnoista. Turvapaikanhakijan täytyy saada oleskelulupa voidakseen muuttaa pois vastaanottokeskuksesta ja jäädäkseen Suomeen.

Perheiden yhdistäminen 
Vuonna 2008 maahanmuuttajista 32 prosenttia haki oleskelulupaa perhesiteiden eli perheiden yhdistämisen takia. Muita syitä ovat työ (30 prosenttia) ja opiskelu (21 prosenttia). Oleskelulupia myönnettiin eniten työn takia lupaa hakeneille (31 prosenttia luvan saaneista), perhesiteiden perusteella (31 prosenttia) ja opiskelun takia (22 prosenttia). Perheen yhdistämisessä maassa jo olevan henkilön puoliso, lapsi tai vanhempi voi hakea oleskelulupaa olemassaolevan perhesiteen perusteella.

Suomessa perheenyhdistämisellä ei ole kiintiöitä, vaan jokainen jatkuvalla oleskeluluvalla Suomessa asuva on oikeutettu hakemaan sitä. Esimerkiksi somalialaisista turvapaikanhakijoista 90 prosenttia haki perheen yhdistämistä oleskeluluvan saatuaan vuonna 2008. Perheiden yhdistämiseen liittyy myös käsite ankkurilapsi. Sillä tarkoitetaan lasta, joka lähetetään maahan etukäteen mahdollisesti väärennettyjen henkilöllisyyspapereiden turvin tai ilman papereita ja jotka saavat oleskeluluvan Suomesta. Tämän jälkeen muu perhe pääsee maahan perheiden yhdistämisen avulla.

Henkilöä, jonka perheenjäsenet kutsutaan maahan, kutsutaan perheenkokoajaksi.

Euroopan pakolaiskriisin 2015 vaikutukset 
Vuonna 2015 Suomeen saapui paljon turvapaikanhakijoita tuolloin vallinneen Euroopan pakolaiskriisin seurauksena. Väkilukuun suhteutettuna Suomi oli niiden neljän Euroopan maan joukossa, jonne saapui eniten turvapaikanhakijoita.  

Tuolloin Suomeen saapui 32 477 turvapaikanhakijaa, joista arviolta noin puolet oli edelleen Suomessa vuonna 2020. Heistä 10 390 oli saanut turvapaikan Suomessa tai laillistanut maassa oleskelunsa muulla perusteella. Vielä vuonna 2020 yli 3 400:n vuonna 2015 saapuneen turvapaikanhakijan turvapaikka-anomuksen käsittely oli kesken. Lainvoimaisen kielteisen päätöksen hakemukseensa oli saanut vuoteen 2020 mennessä 11 083 henkilöä. Silti moni heistä oli Suomessa, mikä on laitonta maassa oleskelua. Arviot näiden ihmisten määrästä vaihtelevat muutamasta sadasta 4 000 ihmiseen. Vuoden 2015 kriisin aikana Suomeen saapuneista poliisi oli palauttanut kotimaihinsa vain noin 2 500 kielteisen päätöksen saanutta vuonna 2020. Esimerkiksi Irak otti vastaan ainoastaan vapaaehtoisesti palaavia ja rikoksista tuomittuja. Lähes puolet myönnetyistä turvapaikoista on tullut valituksen tai uusintahakemuksen kautta. Uusintahakemusten syitä ovat olleet Maahanmuuttoviraston mukaan erityisesti homoseksuaalisuus ja kristityksi kääntyminen. Osa hakijoista on käyttänyt näitä syitä tekosyinä turvapaikan saamiseksi.

Kriisin aikana Venäjä testasi Suomea pakolaisaseella osana hybridisodankäyntiä. Suomi joutui ratkaisemaan tilanteen ilman Euroopan unionin tukea. Suomen edun mukaista on se, että tällä kertaa EU vihdoin ottaa haasteen tosissaan, sekä hoitaa sen nopeasti, päättäväisesti ja yhtenäisesti. Kun loppuvuonna 2021 Puolan rajalle saapui siirtolaisia, heidän epäiltiin päätyneen rajalle Valko-Venäjän viranomaisten pakottamana. Tuolloin Euroopan unionista vuoti asiakirja, jossa arvioitiin, että Valko-Venäjälta Puolaan pyrkivät siirtolaiset aikoisivat pyrkiä Puolasta lähinnä Saksaan tai Suomeen. Tuolloin asiantuntijat arvioivat, että jos hanke onnistuu, samanlaista hybridiasetta käytetään todennäköisesti uudelleen. Tuolloin on mahdollista, että siirtolaisten määrä lisätään. Puolan rajan konfliktin aikaan Afganistanissa oli miljoonia ihmisiä, joiden arvioitiin haluavan tulla Venäjän läpi Suomen rajalle, jos heille sellaista olisi tarjottu. Samaan aikaan venäläispoliitikko Vladimir Žirinovski ehdotti, että siirtolaisille järjestettäisiin junakuljetuksia  Kabulista Puolan rajalle siitä huolimatta, että alueiden välillä ei ole yhtenäistä rataa.

Vuonna 2015 kansainvälistä suojelua saaneet turvapaikanhakijat ovat voineet hakea vuoden 2020 alusta Suomen kansalaisuutta tai pysyvää oleskelulupaa. Asumisaikavelvoite on molemmissa tapauksissa kansainvälistä suojelua saaneelle neljä vuotta.  

Kansalaishakemusten määrässä irakilaiset ohittivat vuonna 2020 venäläiset, joita on aikaisemmin ollut eniten. Vuonna 2018 irakilaiset jättivät 972 hakemusta Suomen kansalaiseksi. Vuonna 2019 Suomen kansalaisuutta haki 588 Irakin kansalaista. Vuoden 2020 lokakuuhun mennessä kansalaisuutta oli hakenut 1 473 irakilaista.

Marinin hallitus

Marraskuun lopussa 2021 tuli ilmi, että Suomen sisäministeriö oli käynnistänyt saman vuoden toukokuussa selvityksen, jonka oli määrä valmistua vuoden loppuun mennessä. 

Tuolloin sisäministeriössä pohdittiin, tulisiko Suomeen luoda määräajaksi jonkinlainen uusi oleskelulupatyyppi. Sen kohderyhmä oli tuolloin vielä hahmotteluasteella. Mallia hankkeelle oli haettu muista Euroopan maista. Hallituksen päätökset mahdollisesta lakiesityksestä oli määrä tehdä vuonna 2022, jolloin selvityksen oli tarkoitus valmistua. Selvitys laitettiin alulle vihreiden puheenjohtajan Maria Ohisalon toimiessa sisäministerinä. Selvityksessä hahmoteltiin oleskeluluvan myöntämistä vuosina 2015–2016 tai tätä aiemmin Suomeen saapuneille turvapaikanhakijoille, jotka ovat olleet Suomessa pitkään laittomasti maassa. 

Sisäministeriön maahanmuutto-osaston edustajan mukaan laittomia oleskelijoita oli Suomessa noin 3 000. Sisäministeriö hahmotteli, että oleskeluluvan edellytyksenä olisi turvapaikanhakutausta, pitkä laiton oleskelu maassa ja se, ettei henkilö ei ole syyllistynyt rikoksiin.

SDP:n ja keskustan valiokuntaryhmät eduskunnan hallintovaliokunnassa totesivat hankkeesta, että: ”Sisäministeriössä valmistelussa oleva selvitys, jossa laittomasti maassa oleva kielteisen turvapaikkapäätöksen saanut henkilö voisi saada oleskeluluvan, on hallitusohjelman vastainen”.

Vaikka selvitys koski vain vuosina 2015–2016 tai tätä aiemmin saapuneita turvapaikanhakijoita, oli valiokuntaryhmien mukaan vaara, että samaa toimintatapaa sovellettaisiin myös tulevaisuudessa. Sisäministeriö oli samaan aikaan käynnistänyt myös toisen selvityksen, joka koski työllistyneitä kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneita henkilöitä. Toisin kuin työllistymättömien osalta, kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneiden oleskeluluvan helpottamisesta oli hallitusohjelmassa kirjaus. Loppuvuonna 2021 kaavailtiin, että lakimuutos annetaan eduskunnalle keväällä 2022. Muutoksen tarkoituksena oli helpottaa oleskeluluvan saamista työn perusteella.

Paperittomien eli ilman oleskelulupaa laittomasti maassa olevien kustannukset kasvoivat Helsingissä vuodesta 2018 vuoteen 2019 verrattuna. Näiden henkilöiden vastaanottamien palvelujen kokonaiskustannukset olivat viime vuonna 2,1 miljoonaa euroa. Summa sisältää terveydenhuollon, sosiaalihuollon, erikoissairaanhoidon ja työntekijöiden kustannukset. Kustannuksista suurin osa koski terveydenhuoltoa.

Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Ukrainasta pakeni ihmisiä myös Suomeen. Lokakuun 2022 alkuun mennessä Suomeen oli tullut lähes 40 000 ukrainalaista, joista kolmannes halusi jäädä maahan. Lähes 40 prosentilla suunnitelmat olivat avoinna. Samana syksynä Suomeen pakeni Venäjältä tuhansia ihmisiä. Heistä valtaosa oli kutsuntoja pakenevia miehiä. Heistä osa halusi jäädä Suomeen vain siihen saakka, kunnes tilanne muuttuu heidän kannaltaan suotuisammaksi. Osa aikoi myös jäädä pysyvästi. Lokakuun puoliväliin mennessä Suomesta haki turvapaikkaa 499 Venäjän kansalaista. Tuohon mennessä koko vuoden aikana Venäjän kansalaisilta oli tullut 915 turvapaikkahakemusta. Tavallisesti ennen sotaa venäläiset olivat jättäneet 200–500 turvapaikkahakemusta vuodessa.

Väestönkasvutekijä
Yleisradion MOT-ohjelmassa esitettiin vuonna 2010 arvio, jonka mukaan vuoden 2099 loppuun mennessä Suomessa maahanmuuttajista tulee enemmistö. Lisäksi ohjelmassa arvioitiin, että maahanmuutto lisääntyy muun muassa perheenyhdistämisten myötä. Vuodesta 2006 alkaen Suomen nettomaahanmuutto on ollut vähintään 10 000 muuttoa vuodessa. Vuosina 2000–2009 nettomuutto Suomeen oli 88 961 muuttoa. 

Vuonna 2006 yli puolet Suomeen muuttaneista maahanmuuttajista saapui Euroopan unionin alueelta, noin 17 prosenttia Aasiasta, 11 prosenttia Venäjältä ja seitsemän prosenttia Afrikasta. Muuttajat olivat pääosin työikäisiä ihmisiä, joista vajaat puolet, 10 000 henkeä asettui asumaan Uudenmaan maakuntaan. Muut suurimman muuton saaneet maakunnat olivat Pirkanmaa, Varsinais-Suomi, Pohjanmaa ja Pohjois-Pohjanmaa. Vuonna 2006 Varsinais-Suomessa vieraskielisten määrä kasvoi yli tuhannella hengellä, jolloin eniten kasvoivat viroa ja venäjää äidinkielenään puhuvien määrät. Vuonna 2007 vieraskielisiä oli maakunnassa lähes 16 000 henkeä, joista vajaalla 12 000 hengellä on jokin muu kuin Suomen kansalaisuus.

Suomeen muutti vuonna 2007 ulkomailta noin 26 050 henkilöä. Näistä 8 525 oli paluumuuttavia suomalaisia. Keskimäärin 39 prosenttia vuosien 1998–2009 välisestä maahanmuutosta on ollut suomalaisten paluumuuttoa. Vuonna 2007 ulkomaalaisten maahanmuuttajien määrä oli 17 504 ja Suomessa asui noin 188 000 ulkomailla syntynyttä, eli noin 3,7 prosenttia väestöstä.

Vuonna 2008 Tilastokeskuksen väestöennuste arvioi, että Suomessa asuvien ulkomaalaisten määrä nousee noin 140 000:sta noin 300 000 ihmiseen vuoteen 2025 mennessä. Tuolloin arvioitiin, että ulkomaalaisista noin puolet tulee pääkaupunkiseudulle. Kasvun arvioitiin tulevan olemaan suurta myös Turussa, Tampereella ja Itä-Suomen kaupungeissa kuten Lappeenrannassa, Imatralla ja Kotkassa. Vieraskielisten ja ulkomaalaistaustaisten määrä ylitti 300 000:n hengen rajan kuitenkin jo vuonna 2013.

2010-luvulta alkaen 
Suomeen muuttaneiden määrä on on yltänyt uuteen ennätykseen 2000-luvulla vuosina 2004–2008 (20 333, 21 355, 22 451, 26 029, 29 100 henkeä), vuosina 2011–2013 (29 500, 31 280, 31 941 henkeä), vuonna 2016 (34 905 henkeä) ja vuonna 2021 (36 364 henkeä). Vuosina 2010–2019 nettomuutto Suomeen oli 153 602 muuttoa.

Vuonna 2014 vieraskielisten määrä ylitti ruotsinkielisten määrän Suomessa. 

Vuonna 2016 maahanmuuttajista oli ulkomaan kansalaisia 27 274. Maahanmuuton lisäys koostui lähes täysin Euroopan unionin ulkopuolelta tulleista muuttajista vuonna 2016, ja muutto muista kuin Euroopan unionin maista kasvoi edellisestä vuodesta. Vuonna 2016 Suomeen muutti Irakista 3 069 henkilöä, Venäjältä 2 087 henkeä, sekä Afganistanista 1 097 muuttajaa. Euroopan unionin maista Suomeen muutti 12 913 henkeä. 

Vuonna 2017 maahanmuuttovirasto teki ensi kertaa yli 10 000 perheenyhdistämispäätöstä. Niistä yli 80 prosenttia oli myönteisiä. Kansainvälistä suojelua saaneiden perheenkokoajien perheenyhdistämishakemukset lisääntyivät tuolloin 58 prosenttia.

Suomen kansalaisuus myönnettiin vuonna 2018 yhteensä 9 610 henkilölle ja vuonna 2019 yhteensä 10 062 henkilölle. 

Synnytysikäisiä eli 15–49-vuotiaita ulkomailta tulleita naisia oli Suomessa 37 000 vuonna 2001. Vuonna 2018 heitä oli yli 115 000 eli yli kolme kertaa enemmän. Eräisiin Suomen kaupunkeihin on muodostunut merkittäviä maahanmuuttajien keskittymiä. Esimerkiksi vuonna 2018 vantaalaisista puhui 20,2 prosenttia äidinkielenään jotain muuta kieltä kuin suomea, ruotsia tai saamea. Vieraskielisten määrä kasvoi Vantaalla voimakkaasti 2010-luvulla ja sitä selittää etenkin lisääntynyt maahanmuutto. Vuonna 2020 Vantaalla asui lähes 51 200 vieraskielistä. Vuonna 2019 arabia nousi Vantaan viidenneksi yleisimmäksi kieleksi ohi viidentenä pitkään olleen somalin. Vuosina 2016−2020 arabiankielisten määrä lisääntyi Vantaalla keskimäärin 22 prosenttia vuosittain.

Vuonna 1997 syntyneistä Suomessa asuvista nuorista aikuisista noin seitsemällä prosentilla toinen tai molemmat vanhemmista olivat syntyneet ulkomailla. Marraskuussa 2020 julkaistun tutkimuksen mukaan 0–17-vuotiaista lapsista joka kymmenes oli ulkomaalaistaustainen.

2020-luvulta alkaen 
Tilastokeskuksen väestörakennetilaston mukaan Suomessa vakituisesti vuoden 2020 lopussa asuneista 30–34-vuotiaista henkilöistä joka seitsemäs oli ulkomaalaistaustainen. Pääkaupunkiseudulla 30–34-vuotiaista jo joka neljäs oli ulkomaalaistaustainen. Pääkaupunkiseudulla ulkomaalaistaustaisten osuus varhaiskasvatuksessa ja perusopetuksessa kasvaa väestöennusteen mukaan yli 25 prosenttiin. 

Koronavuosi 2020 sekoitti muuttoliikennettä siten, että tammikuusta syyskuuhun kestävällä ajanjaksolla Helsinkiin ja Espooseen muutti maan sisältä vähemmän ihmisiä kuin vuosina 2015–2019 samaan aikaan. Kuitenkin nettomaahanmuutto näihin kaupunkeihin kasvoi vuoden 2020 tammikuusta syyskuuhun. Helsinkiin muutti tuona aikana ulkomailta 2 350 henkilöä, eli 835 ihmistä enemmän kuin vuoden 2019 vertailujaksolla. Nettomaahanmuuton kasvun arvellaan lisääntyneen, koska paljon ulkosuomalaisia muutti ulkomailta takaisin Suomeen ja maastamuutot samanaikaisesti tyrehtyivät. Nettomaahanmuutto Suomeen oli vuonna 2020 TIlastokeskuksen vuonna 1950 alkaneen tilastohistorian toiseksi korkein, 17 814 henkeä. Vuonna 2021 nettomaahanmuutto Suomeen oli historiallisen korkeaa, 22 905 henkeä. Puolestaan vuoden 2022 alkupuoliskolla tammikuusta heinäkuun loppuun nettomaahanmuutto Suomeen oli TIlastokeskuksen mukaan liki 14 000 henkeä. 

Espoossa vieraskielisten määrä nousee ennusteen mukaan 30 %:iin kaupungin asukkaista vuoteen 2030 mennessä, ja vuonna 2027 lähes joka toisen (43,3 %) 35–64-vuotiaan espoolaisen arvioidaan olevan vieraskielinen.

Vuonna 2021 Yleisradio uutisoi, että aluekehittämisen konsulttitoimiston MDI:n väestöennusteen mukaan Suomen väestönkasvu perustuu tulevaisuudessa täysin vieraskielisten määrän kasvuun. MDI:n mukaan vieraskielinen väestö kasvaa Suomessa puolella miljoonalla ihmisellä vuoteen 2040 mennessä. Maahanmuuttajataustaisten kuolleisuus on vähäistä, koska he ovat iältään nuorempia ja syntyvyyskin on suurempaa kuin kantaväestöllä. Vieraskielisiä on ennusteiden mukaan vuonna 2040 noin 900 000, kun heitä oli vuonna 2021 noin 400 000. Vuonna 2021 vieraskielisten määrä kasvoi Suomessa yli 25 000 henkeä, mikä on enemmän kuin 40 vuoteen. Vuonna 2022 Suomessa oli neljä kuntaa, joissa suomi ei ollut toiseksi tai edes kolmanneksi puhutuin kieli. Esimerkiksi Korsnäsissa Pohjanmaalla toiseksi suurimman kieliryhmän muodostivat bosnian puhujat ruotsin puhujien jälkeen.

Maahanmuutto julkisessa taloudessa
Vuonna 2018 julkaistun tutkimuksen mukaan vuosina 1985–2015 maahanmuuttajat ovat hyödyttäneet vastaanottavien eurooppalaisten maiden talouksia. Tutkimus koski Jugoslavian ja Syyrian sotien turvapaikanhakijoita ja 15 Euroopan maata, kuten Suomea. Hyöty on syntynyt noin viiden vuoden kuluttua maahanmuuttajien saapumisesta. Turvapaikanhakijat puolestaan ovat hyödyttäneet vastaanottavia maita noin 3–7 vuoden kuluttua, mutta hyöty ei ole ollut yhtä merkittävä.

Eräiden maahanmuuttajaryhmien kulttuureissa moni nainen jää työvoiman ulkopuolelle. Toisaalta moni työvoimaan kuuluvista on työvoimapoliittisten toimenpiteiden piirissä eikä töissä. Iso osa työllistyneistä maahanmuuttajista työskentelee tehtävissä, jotka johtuvat humanitäärisestä maahanmuutosta, esimerkiksi tulkkina, kouluavustajana tai kulttuurityöntekijänä.

Kustannukset 2000-luvun alussa
Maahanmuuttajien toimeentulotuki, asumistuki ja työttömyyskorvaukset maksoivat vuonna 2009 yhteensä lähes 300 miljoonaa euroa ja ulkomaalaisväestölle myönnettyihin sosiaali- ja terveydenhuollon palveluihin kuluu runsaat 200 miljoonaa vuodessa. Kiintiöpakolaisiin kului 110–112 miljoonaa euroa. Kansaneläkelaitoksen etuuksista, eläkkeistä, tuista, päivähoidosta ja esimerkiksi maahanmuuttobyrokratian hinnasta virkamiehistön palkkoineen ei tuolloin ollut tietoa. 

Yleisradion arvioiden mukaan esimerkiksi Turussa maahanmuuttajien tulkkaus- ja käännöspalvelut maksoivat 1,4 miljoonaa euroa vuodessa eli 114 euroa jokaista Turussa asuvaa vieraskielistä kohden. Tuolloin Turun peruskouluissa puhuttiin 40 eri äidinkieltä ja vastaavasti Espoon kouluissa 77 kieltä. Raha-automaattiyhdistys antoi vuosina 2006–2009 maahanmuuttoon liittyviin hankkeisiin 20 miljoonaa euroa.

Kustannukset 2010-luvulla 
Vuonna 2010 maahanmuuton kustannukset Suomen yhteiskunnalle muodostuvat pääasiassa sosiaaliturvasta, joka turvapaikkaa hakevien kohdalla on Suomessa jo asuvia kattavampaa. Suomeen kotiuduttuaan kaikki saavat samoja etuuksia. Suomen toimeentulotukijärjestelmä tosin suosii runsaslapsisia perheitä, joita on maahanmuuttajaperheissä usein suomalaisperheitä enemmän. Yleisradion vuonna 2010 tekemän laskelman mukaan työtön maahanmuuttaja maksaa yhteiskunnalle noin 20 000 euroa vuodessa.

Suomen julkiselle taloudelle maahanmuuton aiheuttamat menot olivat OECD:n mukaan vuonna 2011 tuloja pienemmät, sillä valtaosa maahanmuuttajista on parhaassa työiässä.

Maahanmuuttovirasto käytti määrärahoja vuonna 2016 yhteensä 673,8 miljoonaa euroa. Kulut kasvoivat vuoteen 2015 verrattuna 492 miljoonaa euroa, joka johtui toimintamenojen ja vastaanottokulujen kasvusta.

Kansaneläkelaitoksen tekemän selvityksen mukaan vuonna 2018 Kela maksoi hieman yli kaksinkertaisen määrä etuuksia maahanmuuttajille verrattuna syntyperäisiin suomalaisiin. Tuolloin etuuksia maksettiin väestömäärään suhteutettuna keskimäärin 4 676 euroa maahanmuuttajalle ja 2 243 euroa Suomessa syntyneelle henkilölle. Maahanmuuttajien saama tuki oli myös suhteellisesti yleisempää kuin Suomessa syntyneellä väestöllä. Maahanmuuttajat saivat keskimäärin noin 3 300 euroa vuodessa työttömyysturvaa, asumis- ja toimeentulotukea, kun taas Suomessa syntyneet saivat tukia keskimäärin noin 900 euroa. Maahanmuuttajista asumistukea sai 34 prosenttia, kun taas muun väestön kohdalla osuus oli 17 prosenttia. Työttömyysturvaa sai 26 prosenttia ja toimeentulotukea 22 prosenttia maahanmuuttajista, kun muun väestön keskuudessa vastaavat osuudet olivat seitsemän ja kuusi prosenttia. Takuueläkkeistä maahanmuuttajat saivat 29 prosenttia. Maahanmuuttajien heikompi työllisyys ja pienituloisuus lisäävät etuuksien maksamisen tarvetta. Tutkimuksessa maahanmuuttajiksi määriteltiin ulkomailla syntyneet Suomeen muuttaneet henkilöt, joiden äidinkieli on muu kuin suomi. Tähän kuului noin 300 000 ihmistä eli 6,6 prosenttia tutkimusaineistosta. 

Kaikkiaan 13 prosenttia Kansaneläkelaitoksen vuonna 2018 maksamista toimeentuloa turvaavista etuuksista meni maahanmuuttajille. Näitä etuuksia maksettiin Suomessa yhteensä noin 10,7 miljardia euroa, ja niistä 1,36 miljardia euroa maksettiin maahanmuuttajille. Kela teki vastaavanlaisen tutkimuksen vuonna 2011, eikä kokonaiskuva ei ole juuri muuttunut. Tosin yleisimpien etuuksien saajissa maahanmuuttajien osuus on hieman kasvanut. Esimerkiksi kun vuonna 2011 työmarkkinatukea ja peruspäivärahaa sai 25 prosenttia työikäisistä maahanmuuttajista, vuonna 2018 työttömyysturvaa sai 28 prosenttia.

Kustannukset 2020-luvulla 
Vuonna 2020 toimeentulotuen saajista 30 prosenttia puhui äidinkielenään jotain muuta kieltä kuin suomea tai ruotsia. Pääkaupunkiseudulla osuus oli 51 prosenttia. Erityisesti Lähi-idästä ja Afrikasta kotoisin olevien ryhmässä pitkäaikainen toimeentulotuen käyttö oli yleisintä. Vuoden 2022 alussa kolmasosa alle 18-vuotiaiden omaishoidontuista maksettiin vieraskielisille Helsingissä. Maahanmuuttajat olivat siis yliedustettuina, kun heitä verrataan siihen, paljonko vieraskielisiä oli tuolloin kaikista Helsingin lapsiperheistä.

Turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten aiheuttamat kulut 
Sisäministeriön vuonna 2009 julkaiseman selvityksen mukaan turvapaikan hakijat saivat turvapaikkahakemuksen käsittelyn aikana Suomessa koko Euroopan suurimpia tukia. Yleisradion MOT-ohjelmassa arveltiin vuonna 2010 tämän tarkoittavan myös, että vuonna 2009 Suomi maksoi koko maailman suurimpia tukia turvapaikanhakijoille.

Yleisradion arvion mukaan vuonna 2010 turvapaikanhakijasta yhteiskunnalle aiheutuvat kustannukset olivat sijoituspaikasta riippuen 5 000–66 300 euroa vuodessa, keskimäärin siis 30 000 euroa. Sosiaalitoimistot antavat maahanmuuttajille herkästi harkinnanvaraista ylimääräistä toimeentulotukea, joka mahdollistaa myös turvapaikan saaneiden loma- ja kulttuurimatkat sekä rahojen lähettämisen kotimaahan.

Yleisradion MOT-ohjelman mukaan Suomen punaisen ristin piirit tekivät vuonna 2015 turvapaikanhaulla 24 miljoonan voitot, jotka se laskutti valtiolta. Suomen punainen risti on sijoittanut ison osan turvapaikanhakijoiden vastaanottotoiminnalla saamistaan miljoonavoitoista. Punainen Risti on viime vuosina ollut ylivoimaisesti suurin turvapaikanhakijoiden vastaanottopalvelujen tarjoaja. Turvapaikanhakijoiden ryntäys syksyllä 2015 sai myös monen kiinteistösijoittajan talouden lentoon. Esimerkiksi sosiaali- ja terveysalan yritys Luona teki vastaanottokeskuksilla yli kolmen miljoonan euron voiton, ja sen emoyhtiö Barona Group maksoi omistajilleen miljoonaosingot. Vuonna 2015 vastaanottotoiminta maksoi valtiolle 602 miljoonaa euroa. Vuosina 2015–2020 Suomen valtio käytti turvapaikanhakijoiden vastaanottoon vajaat 1,5 miljardia euroa, kun huomioon ei oteta arvonlisäveroa. Suurin osa siitä eli 625 miljoonaa euroa meni Suomen punaisen ristin ylläpitämään vastaanottotoimintaan. Seuraavaksi suurimmat vastaanotto-operaattorit olivat kunnat (234 milj. €) ja edellä mainittu Luona (159 milj. €).

Kansaneläkelaitoksen vuonna 2020 julkaiseman tutkimuksen mukaan valtaosa Suomeen humanitäärisistä syistä, eli turvapaikanhakijoina tai pakolaisina muuttaneista eli vuonna 2018 sosiaalitukien varassa. Heistä 74 prosentille maksettiin vuoden 2018 aikana toimeentulotukea, keskimäärin lähes yhdeksän kuukauden ajalta.  Humanitaarisista syistä muuttaneista sai asumistukea 82 prosenttia. Saman tutkimuksen mukaan toimeentulotukea sai vuonna 2018 runsaat 23 000 ihmistä, jotka ovat muuttaneet Suomeen humanitaarisista syistä. Osa heistä oli muuttanut Suomeen hiljattain, osa on asunut Suomessa jo pitkään. Yleisimmät lähtömaat ovat Irak, Somalia, Iran, Afganistan ja Syyria. Kela teki vastaavanlaisen tutkimuksen vuonna 2011, eikä kokonaiskuva ei ole juuri muuttunut.

Terveys
Maahan muuttaessaan ulkomaalaiset kokevat terveytensä paremmaksi kuin ikäisensä suomalaiset. Terveimmiksi itsensä kokevat somalit, joista 90 prosenttia kokee terveydentilansa hyväksi. Suomessa asuvien maahanmuuttajien terveydenhoito kangertelee kuitenkin usein heikon kielitaidon vuoksi. Terveydenhoito keskeytyy usein muun muassa maahanmuuttajien vaihtaessa asuinpaikkaa. Kielitaidottomuus ja yksinäisyys lisäävät masennusta.

Vuonna 2020 julkaistun laajan tutkimuksen mukaan vuonna 1997 syntyneillä sellaisilla maahanmuuttajataustaisilla, joiden toinen vanhempi oli syntynyt ulkomailla liki neljäsosalla oli psykiatrinen diagnoosi. Sellaisilla henkilöillä, joiden molemmat vanhemmat olivat syntyneet Suomessa tämä osuus oli 16 prosenttia.

Vuoden 2022 tammikuussa yli puolet Helsingin Uuden lastensairaalan päiväkeskus Vuoren potilaista oli vieraskielisiä. Yksikössä hoidetaan muun muassa neurologisia ongelmia. Lähes puolet sairaalan infektioyksikön potilaista oli vieraskielisiä. Päivystyksessä vieraskieliset potilaat olivat hieman yliedustettuina.

Koulutus
Suomessa opetuksen järjestäjällä ei ole lakiin perustuvaa velvollisuutta järjestää opetusta oppilaan äidinkielellä, mutta halutessaan opetuksen järjestäjä voi niin tehdä.

Vuonna 2007 maahanmuuttajataustaisia oppilaita ja opiskelijoita oli suomalaisissa kouluissa ja oppilaitoksissa noin 35 000, ja määrä kasvaa vuosittain. Tuolloin Opetusministeriön mukaan oppilaille oli ensisijaista suomen tai ruotsin kielen riittävä hallinta oman äidinkielen säilyttämisen ja kehittämisen ohella. Luku- ja kirjoitustaidottomien maahanmuuttajien opetukseen ministeriö pyrki kiinnittämään erityistä huomiota. Vuonna 2008 täysin lukutaidottomat maahanmuuttajat olivat usein naisia, jotka eivät olleet käyneet koskaan koulua.

Vuonna 2007 vieraskieliset vastasivat 4,2 prosenttia kaikista peruskoulun jälkeisen, tutkintotavoitteisen koulutuksen opiskelijoista. Suhteellisesti eniten heitä oli ammattikorkeakouluissa, joissa heitä oli 4,9 prosenttia opiskelijoista ja vähiten lukioissa, joissa heitä oli 2,9 prosenttia.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen erikoistutkija Antti Kääriälän mukaan suomalainen koulujärjestelmä ei pysty tasaamaan kaikkia lasten ulkomaalaisesta taustasta johtuvia eroja. Tämä koskee koko hänen mukaansa koko väestöä, ei vain tiettyä ikäluokkaa.

Koulumenestys 
Opetushallituksen vuonna 2008 julkaiseman raportin mukaan maahanmuuttajaoppilailla menestyvät jokaisessa koulutusvaiheessa huonommin kuin suomenkielet oppilaat, mutta maahanmuuttajilla on myönteisempi asenne koulua ja opiskelua kohtaan. Heikoimmin menestyvät muista kuin Euroopan unionin jäsenmaista tulleet, mutta toisen polven maahanmuuttajat menestyvät A1-, A2- ja B1-kielissä paremmin kuin kantaväestö. Tämä ryhmä oli tuolloin kuitenkin hyvin pieni, 341 henkilöä. Raportissa arvellaan useimpien tähän ryhmään kuuluvien olevan saamenkielisiä ja siten kantaväestöön kuuluvia.

Valtiontalouden tarkastusviraston tarkastuksen mukaan PISA-tutkimukset osoittavat, että erot maahanmuuttajataustaisten oppilaiden ja kantaväestön oppimistuloksissa ovat 15-vuotiailla suurempia Suomessa kuin missään muualla Euroopassa. Lisäksi maahanmuuttajat ja heidän jälkeläisensä jäävät kantaväestöä useammin toisen asteen koulutuksen ulkopuolelle. Opettajat antavat silti maahanmuuttajanuorille keskimäärin liki samantasoisia arvosanoja kuin kantaväestöön kuuluville oppilailleen.

Vuosina 2016–2017 tehtyjen yhteispohjoismaisten tilastojen mukaan afrikkalaisten ja aasialaisten maahanmuuttajien jälkeläisistä suhteellisen suuri osa keskeyttää toisen asteen koulutuksen, myös Suomessa.

Vuonna 2020 julkaistun laajan tutkimuksen mukaan kolmanneksella vuonna 1997 syntyneillä nuorilla aikuisilla oli ollut peruskoulun päättötodistus alle 7,0, jos heidän  molemmat vanhempansa ovat syntyneet ulkomailla. Jos vanhemmista toinen oli syntynyt ulkomailla alle 7,0 päättötodistuksen saaneita oli 30 prosenttia. Jos molemmat vanhemmat olivat syntyneet Suomessa, osuus oli 27 prosenttia. Lähi-idässä tai Afrikassa syntyneiden vanhempien lapsilla, erityisesti tytöillä, oli tutkimuksen mukaan heikompi koulumenestys, ja heitä oli otettu huostaan muita ryhmiä useammin.

Opetustyön haasteet 
Espoossa vieraskielisen väestön osuus oli vuonna 1998 kaikilla oppilasalueilla alle viisi prosenttia, kun se vuonna 2018 kohosi korkeimmillaan yli 50 prosenttiin ja usealla alueella yli 30 prosenttiin. Vantaalla päiväkoti-ikäisten vieraskielisten lasten osuudet ovat nousseet tietyillä asuinalueilla korkeimmillaan lähes 65 prosenttiin. Näiden alueilla vieraskielisten päiväkotilasten osuudet ovat yli viisinkertaistuneet 20 vuoden aikana. Vuonna 2022 maahanmuuttajataustaiset koululaiset saivat erityistä tukea moninkertaisesti verrattuna muihin oppilaisiin Helsingissä. Tuolloin 24 prosenttia maahanmuuttajataustaisista oppilaista Helsingissä sai erityistä tukea, kun keskimäärin Helsingissä erityistä tukea sai 14,3 prosenttia kaikista oppilaista ja koko Suomessa 8,0 prosenttia.

Perusopetuksessa maahanmuuttajataustaiset lapset ovat suuri haaste. Heidän osaamisensa on hyvin heterogeenista ja sattumanvaraista: joukossa on lähes ummikkoja tai heikosti suomen kieltä osaavia, mutta myös niitä, jotka pärjäävät kohtuullisesti suomen kielellä. Oppilaiden huonon kielitaidon vuoksi opettaja voi joutua toimimaan jatkuvasti myös tulkkina. Uusille opettajille oppilasryhmien heterogeenisuus ja kesken lukuvuoden ryhmiin integroidut lähes ummikot maahanmuuttajataustaiset oppilaat ovat suurimpia yksittäisiä stressin aiheita. Opettajaksi opiskelevat pitävät maahanmuuttajataustaisia oppilaita lähes yksiselitteisesti rikkautena. Maahanmuuttajataustaisten oppilaiden opetus on keskimääräistä kalliimpaa. On esitetty kritiikkiä, että puhuttaessa kouluista, joissa on paljon vieraskielisiä, kouluista annetaan todellisuutta selvästi parempi kuva. Kouluja yksilöiviä esimerkkejä kartetaan, koska sen on pelätty olevan leimaavaa. Tutkijat ovat alleviivanneet keskustelun tärkeyttä aiheesta kansainvälisiin esimerkkeihin vedoten. 

Pääkaupunkiseudulla perusopetus on poikkeuksellisen haasteellista maahanmuuttajataustaisten oppilaiden suuren määrän takia. Helsingin peruskouluissa maahanmuuttajataustaisia oppilaita oli vuonna 2008 noin 4 900. Heidät pyritään sijoittamaan suomenkielisiin opetusryhmiin mahdollisimman varhaisessa vaiheessa jo puutteellisellakin kielitaidolla. Suomea vieraana kielenä opiskelevien sijoittaminen omalle luokalleen opetuksen tehostamiseksi on kielletty. Vuonna 2008 Myllypuron ala-asteen oppilaista maahanmuuttajataustaisia oli noin 40 prosenttia. Vuonna 2009 Helsingissä kolmisenkymmentä koulua sai erityistä tukea syrjäytymisen ehkäisyyn. Eräs lisärahoituksen perusteista on koulujen oppilaiden maahanmuuttotaustaisuus. Vuonna 2009 esimerkiksi Helsingissä Soinisen koulussa oppilaista puolet oli maahanmuuttajataustaisia.

Yleisradio uutisoi vuonna 2020, että maahanmuuttajavanhemmat osallistuvat harvoin vanhempainiltoihin. Erityisesti arabimaista tulevat vanhemmat osallistuvat niihin heikosti. Toukokuussa 2021 Helsingin Sanomat uutisoi perheiden välttelevän lastensa lähettämistä tiettyihin kouluihin Helsingissä ja muualla pääkaupunkiseudulla. Uutisen mukaan esimerkiksi Espoossa kouluissa, joissa on paljon maahanmuuttajia, opettajien voi olla vaikeaa puuttua väkivaltaisten oppilaiden käytökseen, sillä näin opettajat saavat helposti rasistin leiman. Keväällä 2022 Espoossa oli eräitä kouluja, joissa 70 prosenttia oppilaista on maahanmuuttajataustaisia. Syksyllä 2022 Yleisradio uutisoi helsinkiläisistä kouluista, joihin kasautuu ongelmia. Esimerkiksi se mainitsi Itäkeskuksen peruskoulun, jossa maahanmuuttajien osuus oppilaista on yli puolet ja erityisoppilaita on yli kolmannes. Myös monissa muissa kouluissa itäisen Helsingin alueella erityisoppilaiden ja maahanmuuttajien osuudet ovat korkeita, näin on esimerkiksi Kankarepuiston peruskoulussa (47,4 %) Jakomäessä ja Keinutien peruskoulussa (57,2 %) Kivikossa. Vesalan peruskoulussa osuus oli 56,5 % ja Laakavuoren ala-asteella Mellusmäessä 45,3 %. Kaupunkimaantieteen apulaisprofessori Venla Bernelius Helsingin yliopistosta totesi tuolloin, että mitä korkeampi tulotaso alueella on, sitä vähemmän kouluissa on maahanmuuttajataustaisia oppilaita.

Vuonna 2018 Turun Varissuon kaupunginosan ala-asteen koulujen ensimmäisten luokkien oppilaista lähes 80 prosenttia puhuu äidinkielenään jotain muuta kuin suomea. Alueen koulussa yli puolet kaikista oppilaista on ulkomaalaistaustaisia.

Vuoden 2019 lopussa Varissuon koulun oppilaista jo lähes 90 prosenttia puhui äidinkielenään jotain muuta kieltä kuin suomea. Koulun opettajat ovat olleet huolissaan, miten se vaikuttaa oppimisen tasoon ja erityisesti suomen kielen oppimiseen. Koulussa ollaan tilanteessa, jossa suomen vertaisoppiminen jää pois, koska lapset eivät puhu keskenään suomea. Opettajat ovat havainneet, että myös suomea äidinkielenään puhuvien suomen kielen taito on taantunut maahanmuuttajaoppilaiden vaikutuksesta. Syksyllä 2020 koulussa oppilaat puhuivat keskenään englantia, koska osaavat sitä suomea paremmin. Opetusministeri Li Andersson on myös ilmaissut huolensa tilanteesta. Myös koulun oppilaat haluaisivat, että koulussa olisi enemmän suomalaisia oppilaita. Tuolloin luokissa saattoi olla 25 oppilaan joukossa vain kolme suomenkielistä. Varissuolla on päiväkotiryhmiä, joissa ei ole ainuttakaan kantasuomalaista lasta. Varissuolla on tullut esiin ilmiö, jossa toisen polven maahanmuuttajalapset eivät osaa Suomea peruskoulussakaan, vaan kielitaito on suunnilleen 2,5-vuotiaan kantasuomalaisen tasolla.

Vuonna 2021 uutisoitiin ensimmäisistä suomalaisista peruskouluista, joissa ei arkisissa kohtaamisissa puhuta suomea. Syynä on pidetty muun muassa sitä, että kun mittava maahanmuutto alkoi Suomeen, maahanmuuttajien lapset oppivat suomea melko nopeasti ja hyvin, koska heidän arkinen ympäristönsä ja koululuokkansa oli suomenkielinen. Koska tietyt laajat alueet isoissa kaupungeissa ovat jo hyvin vieraskielisiä, lapset eivät opi suomea kunnolla.

Koulukiusaaminen 
Eräs monikulttuuristen koulujen ongelma on koulukiusaaminen. Maahanmuuttajataustaiset oppilaat ovat muita useammin sekä kiusaajia että kiusattuja. Kiusaamista ei tapahdu vain valtaväestön ja etnisten vähemmistöjen välillä, vaan myös yli etnisten vähemmistörajojen ja vähemmistöjen sisällä. Opettajien kokemuksia tutkineen Seija Blombergin mukaan perusopetukseen alkaa syntyä hyvämaineisia peruskouluja, jonne vanhemmat mielellään tuovat lapsensa, ja huonomaineisempia kouluja, joihin ei hakeuduta oman alueen ulkopuolelta. Erityisesti ne koulut, joissa on paljon maahanmuuttajataustaisia oppilaita menettävät oppilaita muihin kouluihin.

Työllistyminen ja huoltosuhde

Työttömyys 
Työvoimaan kuuluvista maahanmuuttajista viidennes oli työttömänä vuonna 2008. Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen tutkimuksen mukaan Suomessa oli käyttämättä noin 20 000 maahanmuuttajan työvoimareservi. Tämän työvoiman rekrytointi sekä työperäisen maahanmuuton lisääminen helpottaisi tutkimuksen mukaan työmarkkinoilla niitä ongelmia, joita väestön ikääntymisen uskotaan aiheuttavan. Pellervon mukaan maahanmuuttajat tarvitsevat työhön perehdyttämistä kuitenkin huomattavasti enemmän kuin kantaväestöön kuuluvat, eikä sitä ole aina järjestetty riittävästi muun muassa kustannusten pelossa. Raportti kehottaa pohtimaan keinoja, joilla työnantajaa voisi tukea maahanmuuttajien perehdytyksessä.

Vuoden 2010 lopussa Suomessa ulkomaalaisten työttömyysprosentti on jo selvästi yli kolminkertainen kantaväestöön verrattuna, sillä ulkomaalaisten työttömyysaste oli vajaat 29 prosenttia. Vuonna 2013 Afrikasta lähtöisin olevien työttömyysaste oli 38 prosenttia.

Työssäkäyntitilaston perusteella 20–64-vuotiaiden maahanmuuttajien työllisyysaste oli vuonna 2017 Helsingissä 53,1 prosenttia ja työttömyysaste 21,6 prosenttia. Ero kantaväestöön oli suuri, sillä suomalaistaustaisten työllisyysaste oli 76,7 prosenttia ja työttömyysaste 8,6 prosenttia. Somalialais-, irakilais- ja afganistanilaistaustaisten työttömyysaste oli tuolloin Helsingissä selvästi korkeampi ja työllisyysaste matalampi kuin kantaväestöön kuuluvilla.

Vuonna 2018 Suomessa syntyneiden työllisyysaste oli 72,8 prosenttia, ulkomailla syntyneiden työllisyysaste 62,2 prosenttia ja ulkomaan kansalaisten 57,7 prosenttia. Perhesyistä ja erityisesti pakolaisuuden takia muuttaneiden työmarkkina-asema on Suomessa erittäin huono. Myös turvapaikanhakijoina Suomeen tulleilla maahanmuuttajilla oli Kansaneläkelaitoksen vuonna 2020 antaman selvityksen mukaan suuria vaikeuksia työllistyä.

Heinäkuussa 2020 Suomessa oli 43 000 työtöntä ulkomaiden kansalaista Työ- ja elinkeinoministeriön mukaan. Kaiken kaikkiaan työttömiä oli 345 000, joista ulkomaiden kansalaisten osuus oli noin 12,5 prosenttia. Luvuissa ei ole siis kaikkia maahanmuuttajia, vain ulkomaiden kansalaiset. Suhteessa maan kantaväestöön Suomessa oli tuolloin enemmän ulkomaiden kansalaisia työttömänä kuin missään muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Poliisiylijohtaja Mikko Paateron mukaan poliiseiksi kaivataan lisää maahanmuuttajia, koska "poliisin on osaltaan torjuttava suvaitsemattomuutta ja syrjäytymistä".

Vuoden 2021 alussa Tilastokeskuksen mukaan alle puolet Suomessa asuvista ulkomaalaistaustaisista naisista on mukana työelämässä ja ulkomaalaistaustaisista äideistä vielä harvempi.

Huoltosuhde 
Työttömyysasteen ohella kansantaloudellisesti tärkeä tunnusluku on huoltosuhde eli väestömäärän suhde työssäkäyviin. Huoltosuhde on erityisen huono Afrikasta ja Lähi-idästä tulleilla. Vuonna 2003 kahdentoista suurimman kansalaisuusryhmän joukossa huonoimmat huoltosuhteet olivat Somalian ja Irakin kansalaisilla (9,7 ja 9,2), parhaat Ison-Britannian ja Viron kansalaisilla (1,9 ja 2,2). Kaikkien ulkomaiden kansalaisten joukossa huoltosuhde oli 3,0 ja koko väestössä 2,2. Mikäli maahanmuuton avulla halutaan vahvistaa Suomen ikääntymisen myötä heikkenevää huoltosuhdetta, tulisi maahanmuuttajien huoltosuhteen olla kantaväestöä parempi.

Työ- ja elinkeinoministeriö totesi vuonna 2018, että vaikka maahanmuuttajien työllisyysaste hyppäisikin nykyisistä 62,2 ja 57,7 prosentista 70 prosenttiin, niin sen myönteiset vaikutukset yhteiskunnalle näkyisivät vasta 2030-luvun kynnyksellä. Saman laskelman mukaan Suomen huoltosuhde ei muuttuisi millään lailla, jos maahanmuutto loppuisi täysin. Toisaalta maahanmuuton lisääminen voimakkaasti esimerkiksi niin, että Suomeen tulisi 8 000 tai 16 000 henkeä enemmän kuin vuonna 2019, olisi erittäin haastava tavoite muuttajien kotouttamisen kannalta. Lisäksi on otettava huomioon, että mikäli koko väestön työllisyysaste nousee 72 prosentista, on myös maahanmuuttajien työllistyttävä paremmin, jotta vaikutus taloudelliseen huoltosuhteeseen pysyisi edes nykyisellä tasolla. Näin ollen maahanmuutto ei ratkaise Suomen kestävyysvajetta, vaan voi korkeintaan olla pieni osa kokonaisratkaisua.

Työllistymisen esteitä 
Monen maahanmuuttajan ongelmana on myös ulkomaisen ammattitodistuksen riittämättömyys, joten tästä syystä vuonna 2003 maahanmuuttajataustaisia ammatin omaavia oli työttöminä. Työturvallisuuskeskuksen asiamies Jukka Mäkeläinen totesi vuonna 2004, että kielitaidon puute on keskeinen tekijä koulutuksen ulkopuolelle jäämiseen, opiskelun epäonnistumiseen sekä työllistymisvaikeuksiin. Auttava suomen kielen taito on työelämässä lähes välttämätön. Joitakin työpaikkoja on tarjolla, joissa kielitaitoa ei tarvita, mutta kunnollinen sopeutuminen työyhteisöön vaatii kohtuullista kielenhallintaa. Esimerkiksi hoitoalalla maahanmuuttajien työllistyminen kilpistyy työnantajien mukaan useimmiten puutteelliseen kielitaitoon. Vuonna 2005 vähemmistövaltuutettu Mikko Puumalaisen mukaan korkeaa työttömyyttä ulkomaalaisten keskuudessa ei voida selittää ainoastaan ulkomaalaisten taustoista johtuvilla tekijöillä, vaan oman osansa työttömyydestä selittää kantaväestön kielteinen suhtautuminen ulkomaalaistaustaisiin työntekijöihin. Tehyn vuonna 2006 tekemän selvityksen mukaan riittämätön kielen hallinta koetaan vakavana uhkana potilasturvallisuudelle. Vuonna 2007 tehdyn kyselyn mukaan Kainuussa asuvien maahanmuuttajien mielestä suurin työllistymisen este on kielitaidon puute.

Vuonna 2008 Helsingin maahanmuuttojohtaja Annika Forsander painotti, että työttömien maahanmuuttajien tulisi päästä nopeasti kielikoulutukseen ja henkilökohtaiseen ohjaukseen – tuolloin sitä joutui odottamaan kuukausia ja työllisyysneuvojia oltiin silloin entisestään vähentämässä. Forsander katsoi, että työlisyysneuvojia olisi tarvittu maahanmuuttajien taitojen testaamiseen ja tutkintojen vastaavuuden tutkimiseen. Forsander uskoi, että töitä löytyy jos ohjausta on. Hänen mukaansa moni ala on jo täysin riippuvainen maahanmuuttajista. Forsander on sanonut, että ”maahanmuuttajia ei tarvita vain pienpalkka-aloille. Esimerkiksi Helsingin terveysasemien lääkäreistä 15 prosenttia on jo maahanmuuttajia.” Forsander ihmetteli tuolloin, miksi tutkinnon suorittaneita lääkäreitä ja sairaanhoitajia ei heti imaista putkeen, joka johtaa työhön omalle alalle.

Vuonna 2008 Keskisuomalainen uutisoi, että korkeasti koulutettujen maahanmuuttajien ongelmana on, ettei Suomessa ole tarjolla riittävästä kyllin korkeatasoista suomen kielen opetusta, jota vaaditaan työpaikan saamiseksi. Helsingin Sanomat kirjoitti vuonna 2008, että syitä työttömyyteen ovat myös kohtuuttomat kielitaitovaatimukset ja työnantajien ennakkoluulot. Vuonna 2019 Helsingin Sanomat uutisoi, että tohtori Anu Yijälän haastatteleman seitsemän korkeasti koulutetun irakilaisen mukaan Suomeen Irakistakin tulevat haluavat alussa työllistyä, eivätkä he mielellään ota vastaan sosiaaliturvaa. Turvapaikanhakija ei saa tehdä palkkatöitä kolmeen kuukauteen rekisteröitymisestään. Vähäinenkin työnteko voi myös viedä tuet ja pudottaa hänet huonompaan asemaan. Kuukausien mittaan he oppivat käyttämään sosiaaliturvaa ja motivaatio työntekoon laskee. Järjestelmä saattaa aiheuttaa pitkäaikaisen sosiaalitukiriippuvuuden.

Eräs syy työnsaannin vaikeuteen on oman maan opiskelutodistuksen kelpaamattomuus Suomessa. Yksityisellä puolella työnantaja arvioi, kelpaako ulkomainen opiskelutodistus työhön.

Työkyky 
Pellervon tutkimus kartoitti vuonna 2008 kyselyllä myös maahanmuuttajien työkykyä. Työssä olevista maahanmuuttajista hyvä tai erinomainen työkyky oli tutkimuksen mukaan 91 prosentilla. Lukema oli sama kuin valtaväestön palkansaajilla. Kyselyyn vastanneiden työttömien maahanmuuttajien työkyky oli vähintäänkin hyvä 76 prosentilla, kun vastaava lukema koko väestön työttömillä oli 61 prosenttia. Tutkimukseen vastanneista työttömistä maahanmuuttajista liki kaikki olivat myös työhaluisia. Tuloksista voi Yleisradion vuonna 2008 julkaiseman artikkelin mukaan päätellä, että moni työtön maahanmuuttaja pärjäisi työelämässä mainiosti, jos vain löytäisi työpaikan. Helsingin Sanomien artikkelin mukaan tuloksia vääristi kuitenkin se, että tutkimuksessa mukana olleet maahanmuuttajat edustivat keskimääräistä maahanmuuttajaväestöä paremmassa asemassa olleita: yliedustettuja olivat muita maahanmuuttajia keskimäärin paremmin työllistyvät venäläiset ja koulutetut maahanmuuttajat ja aliedustettuja pakolaistaustaiset maahanmuuttajat.

Tulot 
Ulkomaalaistaustaisten mediaanitulo oli 13 730 ulkomailla syntyneillä ja 18 120 euroa Suomessa syntyneillä; suomalaistaustaisilla 23 000 euroa vuonna 2019.

Yrittäjyys
Palvelualojen ja maahanmuuttajien asioihin erikoistuneen Vuonna 2007 NYP Yrityspalvelut-yrityshautomon asiakkaiden joukossa oli perustetuista yrityksistä vähän toista sataa eli kolmannes maahanmuuttajataustaisten perustamia.

Maahanmuuttajien perustamat yritykset työllistivät vuonna 2007 1,2 prosenttia kaikkien Suomessa toimivien yritysten työntekijämäärästä ja puolella niistä on palkansaajia, 15 prosentilla maahanmuuttajien yrityksistä oli yli viisi työntekijää. Maahanmuuttajien yritykset vastaavat 1,5 prosenttia yritysten kokonaisliikevaihdosta. 56 prosenttia maahanmuuttajien yrityksistä toimii Uudellamaalla. Suurimmat maahanmuuttajien yritysten toimialat ovat kauppa, kiinteistö- ja liike-elämän palvelut sekä majoitus- ja ravitsemisala. Pääosa yritysten perustajista oli Suomen lähialueilta ja muualta Euroopasta (noin 30 prosenttia) ja Aasiasta (noin 25 prosenttia) tulleiden yrityksiä; afrikkalaisten yrityksiä oli kolme prosenttia.

Helsingin Sanomien vuonna 2008 julkaiseman artikkelin mukaan maahanmuuttajat ovat lähteneet kantaväestöä halukkaammin yrittäjiksi koko 2000-luvun ajan. Yhteiskunta tukee maahanmuuttajien yrittäjyyttä monin tukitoimin. Vantaan Uusyrityskeskuksen toimitusjohtajan Risto Kuosmasen mukaan maahanmuuttajien lapset ovat alkaneet perustaa omia yrityksiä innokkaasti.

Suomessa toimi vuonna 2008 noin 250 000 yritystä ja Helsingin Sanomien mukaan noin 6 000 (2,5 prosenttia) oli kansalaisuudeltaan ulkomaalaisten omistuksessa. Ulkomaiden kansalaisia oli tuolloin 2,5 prosenttia väestöstä.

Lastensuojelu 
Vuonna 2020 julkaistun laajan tutkimuksen mukaan joka kymmenes vuonna 1997 syntyneistä maahanmuuttajataustaisista oli ollut lapsena lastensuojelussa sijoitettuna. Saman ikäryhmään kuuluvilla henkilöillä, joiden molemmat vanhemmat ovat syntyneet Suomessa, osuus oli 5 prosenttia.

Kotoutuminen ja kotouttaminen

Kotouttaminen on maahanmuuttajien sopeuttamista elämään ja toimimaan uuden kotimaansa yhteiskunnassa. Se sisältää yleensä valtiovallan aktiivisia toimia, kuten maan kielen opetusta ja aktiivisia työllistämistoimia. Yleensä kotouttamiseen osallistuvat myös Punaisen Ristin kaltaiset järjestöt mutta myös maahanmuuttajien omat yhdistykset. Kotouttamisen tarkoituksena on luoda maahanmuuttajalle mahdollisimman nopeasti itsenäisen ja tasavertaisen kansalaisuuden vaatimat valmiudet. Laissa määritellään kotouttaminen määräaikaiseksi prosessiksi, yleensä kolmen vuoden mittaiseksi. Yhteiskuntaan sopeutuminen ja uuden elämän rakentaminen on todellisuudessa huomattavasti pidempiaikainen.

Maahanmuuttajat kulttuurissa
Monet ensimmäisen ja toisen polven maahanmuuttajat ovat tunnettuja kulttuurivaikuttajia Suomessa. Silti maahanmuuttajien oma kulttuuri on huonosti tunnettua. Tilanne on sama muuallakin Euroopassa. Nykyajan maahanmuuttajakirjailijoita ovat muun muassa Alexis Kouros, Wilson Kirwa ja Zinaida Lindén. Lindénin romaani Ennen maanjäristystä sai Runeberg-palkinnon vuonna 2005. Vuonna 2008 Keniasta kotoisin oleva juoksija-kirjailija Wilson Kirwa valittiin vuoden positiivisimmaksi suomalaiseksi.

Maahanmuuttajakirjailijoita
Suomessa kirjailijoina toimineita maahanmuuttajia ovat muun muassa Hassan Blasim, Roxana Crisólogo, Nura Farah, Anne Fried, Neil Hardwick, Alexis Kouros, vuonna 2005 Runeberg-palkinnon saanut Zinaida Lindén, Alexandra Salmela, Roman Schatz, Pajtim Statovci ja Hella Wuolijoki.

Maahanmuuton ilmiöitä

Maahanmuuttajien rikollisuus

Ulkomaalaisten rikollisuudella Suomessa tarkoitetaan sellaista Suomessa tapahtuvaa rikollisuutta, jossa rikoksen tekijä on jonkin muun maan kansalainen kuin Suomen tai ulkomaalaistaustainen. Jälkimmäisen määritelmä on vaihdellut vuosien kuluessa, mutta vuodesta 2012 Tilastokeskus määrittelee tällaiseksi henkilöksi ihmisen, jonka molemmat vanhemmat tai ainoa tiedossa oleva vanhempi on syntynyt ulkomailla. Ulkomaalaisten ja ulkomaalaistaustaisten tekemien rikosten määrä on lisääntynyt Suomessa 2000-luvulla.

Valkoisten pako 

Valkoisten pako (engl. white flight), Suomessa myös kantaväestön pako on länsimainen ilmiö, jossa kantaväestö muuttaa pois asuinalueilta, joissa maahanmuuttajien määrä on ylittänyt tietyn kipukynnyksen eli niin sanotun keikahduspisteen. Ilmiötä on havaittu myös Suomessa 2000-luvun alusta alkaen. Alueiden eriytymisestä johtuen eri alueiden koulujen väliset oppimistulokset ovat pääkaupunkiseudulla revenneet. 2020-luvulta alkaen keskiluokkaiset ovat alkaneet vältellä jo tiettyjä lähiöitä myös pikkukaupungeissa, ja ulkomaalaistaustaisten ja vieraskielisten väestöryhmien eriytyminen on osin jopa selvempää pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Esimerkiksi Kuopio ja Jyväskylä ovat etnisesti jopa eriytyneempiä kuin pääkaupunkiseudun kaupungit.

Rasismi

Suomalainen rasismi ilmenee kantaväestön suhtautumisessa vähemmistöihin, vähemmistöjen suhtautumisessa kantaväestöön sekä vähemmistöjen suhtautumisessa toisiinsa. Vuonna 2008 rasistisista rikoksista epäillyistä 76 prosenttilla syntymämaa oli Suomi. Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksen mukaan vuonna 2008 poliisin tietoon tuli 53 uskonnolliseen taustaan perustuvaa viharikosepäilyä. Suurimmassa osassa rikosilmoituksia (17 kappaletta) tekojen kohteena olivat muslimit.

Maahanmuuton helpottaminen
Vuonna 2008 Helsingin Sanomain pääkirjoitus käsitteli sitä, miten Pohjoismaissa on viime aikoina keskusteltu maahanmuuttamisen helpottamisesta, mutta toisaalta myös maahanmuuttopolitiikan kiristämisestä. Helpottamista on perusteltu sekä inhimillisistä syistä että Suomen kansantalouden kestokyvyn näkökulmasta. Pääkirjoituksen mukaan koulutetun työvoiman saatavuus tuottaa ongelmia, vaikka Euroopan unionin ulkopuolella asuu ihmisiä, jotka ovat halukkaita tulemaan töihin Suomeen. Monilla huipputeknologian aloilla koulutetulle työvoimalle ei ollut tuolloin riittävästi kysyntää Suomessakaan saati sitten kehitysmaissa. Maahanmuuttajien rahalähetykset ovat monessa kehitysmaassa merkittävä, virallista kehitysapua suurempi, tulonlähde. Lähtömaiden kannalta ammattitaitoisen työvoiman lähtö on myös ongelma. Köyhät maat menettävät parasta työvoimaansa ja osaamistaan. Pääkirjoitus toi esiin myös näkemyksen, että toisaalta lännessä pelkona on, että maahanmuuttajista voisi tulla työmarkkinoiden kurjalistoa, jolla murretaan palkkausta ja työlainsäädäntöä.

Maahanmuuttoon suhtautuminen
Vuonna 2007 tehdyn kyselyn mukaan suhtautuminen ulkomaalaisten työnhakijoiden vastaanottamiseen oli muuttunut aiempaa myönteisemmäksi. Noin 38 prosenttia suomalaisista halusi lisätä ja 26 prosenttia vähentää ulkomaalaisten työnhakijoiden vastaanottoa Suomeen. Runsas kolmasosa, 35 prosenttia oli sitä mieltä, että heitä pitää ottaa vastaan yhtä paljon kuin ennenkin.

Vuonna 2008 tehdyn kyselyn mukaan noin puolet suomalaisista suhtautui vuonna 2008 maahanmuuton kasvuun kielteisesti. Vuonna 2010 suomalaisista 60 prosenttia kannatti maahanmuuttopolitiikan tiukentamista ja 41 prosenttia halusi Suomen avoimemmaksi työperäisille maahanmuuttajille.

Vuoden 2015 lopussa Helsingin Sanomien kyselyssä enemmistö suomalaisista oli sitä mieltä, että juuri turvapaikan saaneella tulisi olla alennettu sosiaaliturvan taso. 59 prosenttia suhtautui myönteisesti, jos turvapaikanhakijoiden määrä lisääntyisi omassa elinpiirissä. Vuonna 2016 suomalaisista 74 prosenttia oli Elinkeinoelämän valtuuskunnan Evan arvo- ja asennetutkimuksen mukaan sitä mieltä, että Suomen ja koko Euroopan unionin pitäisi harjoittaa nykyistä tiukempaa maahanmuuttopolitiikkaa. Vuoden 2017 elokuussa Iltalehden Taloustutkimuksella teettämän selvityksen mukaan enemmistö suomalaista vaati tiukempaa maahanmuuttopolitiikkaa ja 58 prosenttia kaipasi pakolais- ja maahanmuuttopolitiikkaan kovia keinoja, kuten viranomaisten toimivaltuuksien lisäämistä. Näin ajattelevien osuus on noussut selvästi vuoden 2017 huhtikuusta, jolloin Ylen teettämän tutkimuksen mukaan vain 40 prosenttia kannatti kovaa politiikkaa.

Vuonna 2020 91 prosenttia suomalaisista arvioi Taloustutkimuksen selvityksen mukaan, että rikoksista tuomittuja ulkomaalaisia pitäisi voida karkottaa maasta nykyistä helpommin.

Politiikassa 

Maahanmuuttopolitiikka ja siihen liittyvän lainsäädännön valmistelu Suomessa perustuvat hallituksen linjaamiin tavoitteisiin, EU:n yhteiseen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan sekä kansainvälisiin sopimuksiin.

Vuoden 2021 lopulla tasavallan presidentti Sauli Niinistö totesi, että: "Olen muutamaan kertaan uudenvuodenpuheessa todennut, että nykymaailmassa ei ole oikein mahdollista toimia kovin löysällä lainsäädännöllä verrattuna verrokkeihin esimerkiksi Pohjoismaihin. Ruotsissa tämä selvästi näkyy, ja siellä lainsäädäntö kovenee kaikilta osin. Tanskassa ollaan kovin, kovin pitkällä. Me erotumme pohjoismaisista kumppaneista". Niinistön on tulkittu uudenvuodenpuheessaan nostaneen turvapaikkapolitiikan esille ja esittäneen, ettei Suomessa saisi olla asian suhteen naiivi.

Ennusteita maahanmuutosta Suomeen

Vuosina 2010–2021 tehtyjä arvioita ja ennusteita 
Yleisradion MOT-ohjelmassa esitettiin vuonna 2010 arvio, jonka mukaan vuoden 2099 loppuun mennessä Suomessa maahanmuuttajista tulee enemmistö. Lisäksi ohjelmassa arvioitiin, että maahanmuutto lisääntyy muun muassa perheenyhdistämisten myötä. 

Espoossa vieraskielisten määrä nousee vuonna 2018 tehdyn ennusteen mukaan 30 %:iin kaupungin asukkaista vuoteen 2030 mennessä, ja vuonna 2027 lähes joka toisen (43,3 %) 35–64-vuotiaan espoolaisen arvioidaan olevan vieraskielinen.

Vuonna 2021 Yleisradio uutisoi, että aluekehittämisen konsulttitoimiston MDI:n väestöennusteen mukaan Suomen väestönkasvu perustuu tulevaisuudessa täysin vieraskielisten määrän kasvuun. MDI:n mukaan vieraskielinen väestö kasvaa Suomessa puolella miljoonalla ihmisellä vuoteen 2040 mennessä. Maahanmuuttajataustaisten kuolleisuus on vähäistä, koska he ovat iältään nuorempia ja syntyvyyskin on suurempaa kuin kantaväestöllä. Vieraskielisiä on ennusteiden mukaan vuonna 2040 noin 900 000, kun heitä oli vuonna 2021 noin 400 000.

Ilmastopakolaisuus 

Ilmastonmuutoksen myötä yhä useammat maapallon kolkat muuttuvat asuinkelvottomiksi tulvien, kuivuuden tai kuumuuden takia. Myrskyt ja muut luonnonkatastrofit pyyhkivät altaan kyliä, kaupunkeja ja saarivaltioita. Sen sijaan Suomen ja muun Pohjois-Euroopan houkuttelevuus alueena kasvaa.

Suomessa ei ole juuri varauduttu ilmastopakolaisiin. Esimerkiksi Maahanmuuttovirastolla ei ollut vuonna 2017 erillistä ohjeistusta ilmastopakolaisuuteen liittyvien oleskelulupahakemusten käsittelyyn. Toisaalta sellaisia hakemuksia ei oltu vuoteen 2017 mennessä vastaanotettukaan. Luonnonkatastrofien heikentämät asuinolosuhteet on voitu mainita hakemuksissa muiden syiden joukossa. Ilmastopakolaisuudesta on kyllä virastossa keskusteltu, sillä se päivitti Somalian-hakemusten käsittelyohjeita, ja niissä otetaan huomioon kuivuus, josta maassa on kärsitty. Suomen Pakolaisavun toiminnanjohtaja Annu Lehtinen totesi vuonna 2017, että hän ei lähtisi muokkaamaan kansainvälisiä sopimuksia ilmastopakolaisuuden helpottamiseksi, vaan keskittyisi ilmastonmuutoksen torjuntaan. 

Suomen osuus maailman bruttokansantuotteesta on Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan noin 0,35 prosenttia. Jos Suomi ottaisi samassa suhteessa ilmastopakolaisia 150 miljoonasta pakolaisesta, se tarkoittaisi yli 500 000 ilmastopakolaista Suomeen. Sitran johtava asiantuntija Vesa-Matti Lahti on arvioinut, että rankka lämpötilan nousu ja kilpailu ehtyvistä luonnonvaroista johtaisivat myös kriiseihin ja jopa sotiin maailmalla. Uhka on mahdollinen myös Suomessa.

Maahanmuuttoon liittyvä yritys- ja järjestötoiminta
Suomessa maahanmuutton piirissä tai siihen liittyen toimii useita järjestöjä ja yrityksiä. Helsingissä toimii Martta-hotellin vastaanottokeskus, ja ministeri Anne Holmlund on mediassa liitetty Porin seudulla sijaitsevaan vastaanottokeskus-suunnitelmaan.

Maahanmuuttoon tai monikulttuurisuuteen liittyviä järjestöjä ja yrityksiä 
 Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi
 DaisyLiitto ry
 Faces-festivaali
 Hakunilan kansainvälinen yhdistys
 Internations.org Finland
 Kehys ry
 Familia ry
 Moniheli
 Monika-Naiset liitto ry 
 Monikulttuurisuuskeskus Caisa
 Multicultural Association of Porvoo ry - MAPorvoo
 NYP Yrityspalvelut
 Pakolaisneuvonta ry.
 Paperittomat-hanke on Pakolaisneuvonta ry:n hanke, jossa tarjotaan paperittomille ja heitä työssään kohtaaville oikeudellista neuvontaa sekä tiedotetaan paperittomien oikeuksista.
 Rasmus-verkosto, Rasismin ja muukalaispelon vastainen verkosto

Tilastoja

Ulkomaiden kansalaisten määrät Suomessa vuosittain

Syntymämaa 
Suomessa oli 387 215 ulkomailla syntynyttä vuonna 2018.

Syntyperä ja taustamaa 
Suomessa oli 402 619 ulkomaalaistaustaista vuonna 2018. Tilastokeskuksen määritelmä: "Suomalaistaustaisia ovat kaikki ne henkilöt, joilla vähintään toinen vanhemmista on syntynyt Suomessa. Ulkomaalaistaustaisia ovat ne henkilöt, joiden molemmat vanhemmat tai ainoa tiedossa oleva vanhempi on syntynyt ulkomailla. Mikäli henkilön molemmat vanhemmat ovat syntyneet ulkomailla, on taustamaa ensisijaisesti biologisen äidin syntymävaltio. Kaikilla suomalaistaustaisilla henkilöillä taustamaa on Suomi."

Kansalaisuus 
Suomessa oli 249 452 ulkomaan kansalaista vuonna 2017.

Kaksoiskansalaiset 
Suomessa oli 117 024 kaksoiskansalaista vuonna 2017.

Suomeen tehdyt muutot vuosina 1950–2020 
{| class=wikitable
! Vuosi !! Muutot Suomeen !! Muutot yhteensä vuodesta 1950 alkaen |-
! 1950
| 1 634
| 1 634
|-
! 1951
| 2 432
| 4 066
|-
! 1952
| 3 787
| 7 853
|-
! 1953
| 4 037
| 11 890
|-
! 1954
| 3 045
| 14 935
|-
! 1955
| 2 900
| 17 835
|-
! 1956
| 3 457
| 21 292
|-
! 1957
| 2 901
| 24 193
|-
! 1958
| 2 834
| 27 027
|-
! 1959
| 2 893
| 29 920
|-
! 1960
| 3 396
| 33 316
|-
! 1961
| 6 521
| 39 837
|-
! 1962
| 6 026
| 45 863
|-
! 1963
| 5 127
| 50 990
|-
! 1964
| 8 214
| 59 204
|-
! 1965
| 8 311
| 67 515
|-
! 1966
| 8 351
| 75 866
|-
! 1967
| 7 202
| 83 068
|-
! 1968
| 9 872
| 92 940
|-
! 1969
| 13 608
| 106 548
|-
! 1970
| 16 824
| 123 372
|-
! 1971
| 18 338
| 141 710
|-
! 1972
| 17 421
| 159 131
|-
! 1973
| 16 491
| 175 622
|-
! 1974
| 13 311
| 188 933
|-
! 1975
| 8 307
| 197 240
|-
! 1976
| 7 387
| 204 627
|-
! 1977
| 7 580
| 212 207
|-
! 1978
| 7 184
| 219 391
|-
! 1979
| 10 122
| 229 513
|-
! 1980
| 13 626
| 243 139
|-
! 1981
| 15 771
| 258 910
|-
! 1982
| 14 661
| 273 571
|-
! 1983
| 13 629
| 287 200
|-
! 1984
| 11 686
| 298 886
|-
! 1985
| 10 465
| 309 351
|-
! 1986
| 9 927
| 319 278
|-
! 1987
| 9 142
| 328 420
|-
! 1988
| 9 720
| 338 140
|-
! 1989
| 11 219
| 349 359
|-
! 1990
| 13 558
| 362 917
|-
! 1991
| 19 001
| 381 918
|-
! 1992
| 14 554
| 396 472
|-
! 1993
| 14 795
| 411 267
|-
! 1994
| 11 611
| 422 878
|-
! 1995
| 12 222
| 435 100
|-
! 1996
| 13 294
| 448 394
|-
! 1997
| 13 564
| 461 958
|-
! 1998
| 14 192
| 476 150
|-
! 1999
| 14 744
| 490 894
|-
! 2000
| 16 895
| 507 789
|-
! 2001
| 18 955
| 526 744
|-
! 2002
| 18 113
| 544 857
|-
! 2003
| 17 838
| 562 695
|-
! 2004
| 20 333
| 583 028
|-
! 2005
| 21 355
| 604 383
|-
! 2006
| 22 451
| 626 834
|-
! 2007
| 26 029
| 652 863
|-
! 2008
| 29 114
| 681 977
|-
! 2009
| 26 699
| 708 676
|-
! 2010
| 25 636
| 734 312
|-
! 2011
| 29 481
| 763 793
|-
! 2012
| 31 278
| 795 071
|-
! 2013
| 31 941
| 827 012
|-
! 2014
| 31 507
| 858 519
|-
! 2015
| 28 746
| 887 265
|-
! 2016
| 34 905
| 922 170
|-
! 2017
| 31 797
| 953 967
|-
! 2018
| 31 106
| 985 073
|-
! 2019
| 32 758
| 1 017 831
|-
! 2020
| 32 898
| 1 050 729
|}
  

 Myönnetyt Suomen kansalaisuudet vuodesta 1990 alkaen 

Huomaa, että kaikista kunakin vuonna haetuista turvapaikoista ei tehdä päätöstä samana vuonna.

 Yhdistyneiden kansakuntien arvio maahanmuuttajien määrästä Suomessa 
Suomessa oli Yhdistyneiden kansakuntien arvion mukaan 343 582 maahanmuuttajaa vuonna 2017.

 Katso myös 
 Laittomasti maassa oleskeleva
 Maahanmuuttovirasto
 Monikulttuurisuus
 Uussuomalainen
 Siirtolaisuus
 Suomen asutushistoria
 Muuttoliike
 Ruotsalaisten tulo Suomeen
 Lähteet 

 Viitteet 

 Kirjallisuutta 
 
 
 Säävälä, Minna (2007) Uussuomalainen nainen etsii paikkaansa venäläisten ja kosovonalbaanien elämänpolut työssä ja kotona. Väestöliitto, Helsinki
Välimäki, Matti (2019) Politiikkaa kansallisten, kansainvälisten ja ideologisten reunaehtojen puitteissa: Suomalaiset puolueet ja maahanmuutto 1973–2015. Turun yliopisto, Turku.

Aiheesta muualla
 HS.fi: Helsingin vieraskielisten jakautuminen alueittain .
 Tilastokeskus - Maahanmuuttajat ja kotoutuminen
 Tilastot – Siirtolaisuusinstituutti.
 http://migrationinstitute.fi/files/pdf/presentation/Maahanmuuton-historia-Suomessa_Jouni-Korkiasaari-2017.pdf 
 Nikkola, Jari: Suomensomalit, pottumuusi ja maahanmuutosta puhumisen piilo-opetussuunnitelmat. Kirja-arvostelu teoksesta Mubarak, Yusuf M.; Nilsson, Eva; Saxén, Niklas: Suomen somalit''. Into Kustannus Oy, 2015. (Agricolan kirja-arvostelut, 24.6.2015)
 

 Kotouttaminen.fi

Muuttoliike
Suomen väestö
Suomen etniset ryhmät
Syrjintä Suomessa