joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alavan sairaala

Alavan sairaala on osa Kuopion yliopistollista sairaalaa. Alavan sairaalaan on keskitetty yliopistollisen sairaalan lasten- ja nuorisopsykiatrian toiminnot.

Historia 
Sairaalarakennuksen rakennustyöt aloitettiin Kuopion kaupungin lahjoittamalle tontille vuonna 1947. Mannerheimin Lastensuojeluliiton rakennuttaman ja vuonna 1950 valmistuneen sairaalan nimi oli alun perin Savon Lastenlinna. Sairaalan suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Erkki ja Inkeri Linnasalmi. Sairaalaa laajennettiin vuonna 1995 arkkitehti Riitta Korhosen suunnitelmien mukaan. 

Toiminta sairaalassa aloitettiin maaliskuussa 1950 ja se vihittiin virallisesti käyttöön Marsalkka Mannerheimin syntymäpäivänä 4. kesäkuuta. Silloisen Kuopion keskussairaalan lastenosastot toimivat tuolloin siellä. Sairaalaan kuuluivat alussa myös lääkärien ja hoitajien asuinrakennukset.

Sairaalan toiminta keskittyi alussa lähinnä kehitysvammaisten ja keskoslasten sairaalahoitoon ja lastenhoitajien opetus- ja asuntolatiloihin. Mannerheimin Lastensuojeluliitto ylläpiti rakennusta vuoteen 1966, jolloin rakennus liitettiin osaksi Kuopion keskussairaalaa.

Nykytila 
Kuopion yliopistollisen sairaalan toiminnoista Alavaan on keskitetty:

 lastenpsykiatrian poliklinikka
 lastenpsykiatrian osastot
 lasten ja nuorten oikeuspsykiatrian tutkimusyksikkö
 nuorisopsykiatrian poliklinikka
 nuorisopsykiatrian tehostettu avohoito

Alavan sairaala kuuluu osaksi useamman eri aikoina valmistuneiden rakennusten ryhmää, joista uusin A2 rakennus valmistui vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Alavan sairaalan kotisivut 

Kuopion sairaalat
Neuvosto-Venäjän 7. armeija

Neuvosto-Venäjän 7. armeija taisteli Venäjän sisällissodassa vastavallankumouksellisen kenraali Nikolai Judenitšin johtamaa valkoista armeijaa vastaan sodan luoteisrintamalla osana puna-armeijaa. Se onnistui torjumaan sota-asiain komissaari Lev Trotskin avulla  Petrogradia vastaan suuntautuneen hyökkäyksen syksyllä 1919. Neuvosto-Venäjän 7. armeija toimi Pietarin sotilaspiirin vallankumouksellisen sotaneuvoston alaisena.

Suomalaissyntyinen Keisarillisen armeijan kenraali N. V. Henriksson oli 7. armeijan komentajana 5.12.1918-27.1.1919. Neuvosto-Venäjän 7. armeijassa oli kaksi suomalaista jalkaväkirykmenttiä: JR 1, joka perustettiin syyskuussa vuonna 1918, ja JR 3, joka perustettiin marraskuussa vuonna 1918. JR 1, joka sai numerokseen JR 164 tammikuussa vuonna 1919, kuului 7. armeijan 19. divisioonaan. JR 3, jonka päävoimat tuhoutuivat Viron rintamalla ja loput yhdistettiin JR 164:ään, kuului 7. armeijan 6. divisioonaan.

Lähteet 
Salomaa, Markku: Punaupseerien nousu ja tuho. S. 68-70, 81-90. Otava, 2018. ISBN 978-951-1-32381-5

Venäjän sisällissota
Toppapuku

Toppapuku on kylmissä olosuhteissa käytettävä vaate.

Toppapukuja on kahdenlaisia: on kevyttoppapukuja, jotka ovat lähinnä kevyellä vanulla eristettyjä tuulipukuja, sekä varsinaisia toppapukuja.

Varsinaisissa toppapuvuissa eristeenä käytetään polyesterivanua noin 120 grammaa neliölle, kun kevyvanuversiossa täyte jää 80 grammaan. Myös päällikangas on yleensä vahvempi ja usein kestävämpää nailonkangasta. Sisimmäinen vuorikangas on joko polyesteriä tai nailonia. Ulommainen kangas on usein kalvon kanssa tehty vedenpitäväksi. Toppavaatteet ovat kehittyneet 70-lukulaisista ns. tikkivaatteista, joissa oli myös vanu. Vanulliset toppavaatteet poikkeavatkin tekoturkis- ja untuvatäytteisistä talvivaatteista.

Untuvavaatteiden hyvästä lämmöneristävyydestä huolimatta toppavaatteet ovat usein käytännöllisempi ratkaisu. Tekokuituinen vaate ei ime kosteutta ja onkin siten täydellinen lumihangessa möyrimiseen. Aikaisemmin toppavaatteita käytettiin paljon urheillessa, mutta nykyisin kerrospukeutuminen ja kuorivaatteet ovat ne syrjäyttäneet. 80-luvulla monet suomalaiset valmistajat kuten Luhta ja Skila valmistivat lasketteluasuja ja toteuttivat toppavaatteita myös tavalliseen arkikäyttöön.

Normaalissa ulkoliikunnassa toppapuku on suositeltava vaate. Toppapuku lämmittää ruumista helposti yli kaksinkertaisesti normaaliin pukeutumiseen verrattuna ja välikerroksin saavutetaan yli nelinkertainen eristävyys.

Lähteet

Vaatteet
Ulkoilu
Riikinkukkokesalpinia

Riikinkukkokesalpinia eli riikinkukkopensas (Caesalpinia pulcherrima) on hernekasveihin kuuluva koristekasvina tunnettu pensas. Laji on kotoisin Keski-Amerikan kannakselta, mutta on levinnyt jokseenkin kaikkialle tropiikkiin. Se on kohtalaisen nopeakasvuinen, kolmen metrin korkuinen pensas, joka kukkii lähes tauotta ympäri vuoden. Kukinto on noin 30 senttimetriä korkea ja yksittäiset kukat vaihtelevat väriltään kirkkaanoranssinpunaisesta keltaiseen. Sitä viljellään lämpimillä alueilla puistoissa ja pihoilla koristepensaana ja aidanteina.

Lähteet 

Hernekasvit
Pensaat
Vauhti kiihtyy

Vauhti kiihtyy on suomalaisen iskelmäduon Matin ja Tepon Aito tunne -albumillaan vuonna 1989 julkaistu kappale. Se julkaistiin albumilta myös seitsemäntuumaisena vinyylisinglenä, jonka B-puolella oli samalla albumilla julkaistu ”Idän pikajuna” -kappale. Kummatkin kappaleista on sanoittanut Matti Ruohonen ja säveltänyt Veli-Pekka Lehto.

Vuonna 2021 kappaleesta julkaistiin uusi versio, jonka tuottivat Mikael Forsby ja Jaakko Salovaara. Uusi versio tehtiin samana vuonna julkaistua Portion Boys -yhtyeen versiota kappaleesta mukaillen. Duo esitti version myös MTV3-kanavan Tanssii tähtien kanssa -ohjelman suorassa lähetyksessä lokakuussa 2021.

Kappaleet

Portion Boysin versio 

Suomalainen rap-yhtye Portion Boys julkaisi ”Vauhti kiihtyy” -kappaleesta kesällä 2021 uuden version, jonka kertosäkeellä ovat mukana myös alkuperäisesittäjät Matti ja Teppo. Versio on ehdolla vuoden biisiksi kevään 2022 Emma-gaalassa.

Idea versioinnista oli saanut alkunsa juhannuksena 2020, kun yhtyeen jäsen Tiina Forsby oli esitellyt alkuperäiskappaleen miehelleen, yhtyeen kosketinsoittaja-tuottajalle Mikael Forsbylle. Mikael oli innostunut ajatuksesta ja hahmotteli pian minkälainen versio kappaleesta tehtäisiin. Matin ja Tepon Matti Ruohonen oli myös innostunut ideasta ja antoi sille hyväksyntänsä. Versiossa muun muassa kappaleen tempo tuplattiin ja säkeistöihin kirjoitettiin uudet rap-osuudet. Matti ja Teppo myös äänittivät osuutensa uudestaan.

Versiosta on julkaistu myös musiikkivideo, jolla alkuperäisen suunnitelman mukaan Matin ja Tepon piti myös esiintyä, mutta esiintyminen jouduttiin perumaan koronapandemian aiheuttamien rajoitusten vuoksi. Videolla Mattina ja Teppona nähdään 3D-mallinnetut hahmot.

Versiosta kasvoi kesän ja syksyn 2021 aikana merkittävä hitti. Se oli julkaisustaan lähtien Suomen virallisen singlelistan kymmenen kärjessä 28 viikkoa, joista 13 viikkoa kolmen parhaan joukossa. Kappaletta on pelkästään Spotify-musiikkipalvelussa kuunneltu yli 11 miljoonaa kertaa ja sen musiikkivideota katsottu YouTubessa yli viisi miljoonaa kertaa (huhtikuu 2022). Single on myös ylittänyt tuplaplatinarajan.

Jouluksi 2021 Portion Boys julkaisi kappaleesta jouluisen version nimellä ”Pikkujoulut kiihtyy”.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Portion Boysin version musiikkivideo YouTubessa
 Matin ja Tepon vuoden 1989 alkuperäinen versio kappaleestaan
 Matin ja Tepon vuoden 2021 versio kappaleestaan

Vuoden 1989 kappaleet
Vuoden 2021 kappaleet
Suomalaiset hip hop -kappaleet
Suomalaiset iskelmät
Tuomo Alasoini

Tuomo Alasoini (s. 1958) on suomalainen sosiologi ja insinööri (VTT, TkT), joka on toiminut  Työterveyslaitoksen työn ja työelämän teknologisen murroksen aihepiirin tutkimusprofessorina vuodesta 2018. Tätä ennen hän on työskennellyt Tekesissä ja työministeriössä (tai työ- ja elinkeinoministeriö) useissa johtavissa tehtävissä. Hänellä on vahva tieteellinen, kaksi tohtoritutkintoa sisältävä tutkijakoulutus, vankka kokemus työelämän kehittämisestä ja tutkimuksesta.

Alasoini on valmistunut sosiologiksi ja valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hänen suomenkielinen työnsosiologiaan liittyvä väitöskirjansa (1990) oli otsikoitu Tuotannolliset rationalisoinnit ja teollisuuden työvoiman käyttötapojen muutos : tutkimus viidestä modernista suomalaisesta konepajateollisuuden, kevyen sähköteknisen teollisuuden ja paperiteollisuuden yksiköstä. Hän on ollut Helsingin yliopiston sosiologian dosentti vuodesta 1995. Alasoinilla on lisäksi insinöörikoulutus. Hän on valmistunut tekniikan tohtoriksi (TkT) Aalto-yliopistosta. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirja (2016) oli otsikoitu Workplace development programmes as institutional entrepreneurs : why they produce change and why they do not. 

Alasoini nimitettiin työn ja työelämän teknologinen murroksen tutkimusprofessoriksi Työterveyslaitokseen kesäkuussa 2018 alkaneeksi seitsenvuotiskaudeksi. Työelämän muutosta on tarkoitus tarkastella inhimillisen työn näkökulmasta. Tutkimustyön ja kehittämishankkeiden  kohteita ovat muun muassa ihmisen ja teknologian vuorovaikutus sekä palvelujen murros ja työympäristöjen muutos, ihmisten ja yhteisöjen osaaminen ja oppiminen. Keskeisiä tutkimusteemoja ovat myös työn uudet muodot, kuten alusta- ja jakamistalous, automatisaatio ja robotisaatio, tekoäly ja lisätty todellisuus työssä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Google Scholarin haku: Tuomo Alasoini  (scholar.google.com)
Tuomo Alasoini. Finnish Institute of Occupational Health. Centre of Expertise for Development of Work and Organizations  (researchgate.net)
Lähijohtaja tarvitsee järkeä ja tunnetta (Sami Turunen)  (tekijalehti.fi)
Katja Alaja (28.4.2021) Tomorrow’s work life, new metaskills  (telma-lehti.fi)
Asiantuntijapuheenvuoro VTT, Dos. Tuomo Alasoini (video): Innovatiivisuuden ja johtamisen ajankohtaiset haasteet suomalaisessa työelämässä (16.12.2014) (jyu.fi)

Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset sosiologit 
Suomalaiset professorit
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuusilinna

Kuusilinna on suomalainen huonekalualan perheyritys kolmannessa polvessa. Yritys on pääosin keskittynyt laadukkaisiin kotimaisiin sohvakalusteisiin.

Kuusilinnan sohvamallisto valmistetaan käsityönä Lahdessa. Kotimaisten sohvien lisäksi yritys myy Kuusilinna Living nimen alla skandinaavisia sisustustuotteita tunnetuilta valmistajilta.

Kuusilinnan päämyymälä sijaitsee Helsingin keskustassa Annankadulla, missä myydään pääosin sohvia. Sisustuspainotteinen Kuusilinna Living myymälä avattiin Porvoon vanhaan kaupunkiin maaliskuussa 2020. Kolmas sohva- ja sisustusasiakkaita palveleva myymälä avattiin keskeiselle paikalle Vantaan Tammistoon joulukuussa 2021. Myymälöiden lisäksi yritys myy sohvia ja sisustustuotteita verkkokaupassa.

Historia ja toiminta 
Koristepuuseppä Pauli Waltteri Kuusilinna perusti yrityksen vuonna 1941 Karkkilaan. Sodan jälkeen oli valtava tarve huonekaluille. Elettiin voimakasta kasvun aikaa. 1945 Pauli rakensi Karkkilan keskustaan uudet myymälätilat, missä päärakennuksessa oli asuintilat ylhäällä ja myymälä katutasossa. Verstaalla valmistettiin myytävät huonekalut. Myytäviä artikkeleita oli verhonpidikkeistä, laverisängyistä aina sohviin ja muihin huonekaluihin. 

1960-luvulla tapahtui sukupolven vaihdos, jolloin Reino Kuusilinna siirtyi yrityksen vetäjäksi. Kuusilinna keskittyi nahkasohvien jälleenmyyntiin ja teki yhteistyötä muiden valmistajien kanssa. Kuusilinna lähti hakemaan kasvua pääkaupunkiseudulta ja uusia myymälöitä avattiin mm. Töölööseen Ostrobotnian taloon, Dagmarinkadulle sekä myöhemmin Fabianinkadulle Pörssitaloon. Myöhemmin 90-luvulla toiminta keskittyi yhteen pienempään tilausmyymälään Kalevankadulle.

Vuonna 2001 yrityksen vetäjäksi tuli nykyinen yrittäjä Paul Jani Kuusilinna. 90-luvun taantuman jälkeen yritys avasi myös toisen myymälän Kalevankadulle. Vuonna 2009 Kuusilinna Oy muutti nykyiseen sijaintiinsa Annan- ja Kalevankadun kulmaan. Myymälä sijaitsee yhdessä Helsingin kauneimmista 1800 luvun lopulla rakennetuista taloista. Lisäksi avattiin toimipisteet Porvoon vanhaankaupunkiin keväällä 2020 ja Vantaan Tammistoon joulukuussa 2021. Yrityksen 80 juhlavuoden kunniaksi vanha Karkkilan kauppiastalo (rakennettu 1945) saneerattiin vanhaa kunnioittaen ja avattiin myymäläkäyttöön.

Lähteet 

Sisustusalan tuotemerkit
Suomalaiset perheyritykset
Verkkokauppa
Huonekaluvalmistajat
Suomalaiset huonekalukaupat
Replikaatiokriisi

Replikaatiokriisi on tällä hetkellä (2021) käynnissä oleva tieteen metodologiaa koskeva kriisi, jonka ytimessä on havainto, että monien tieteellisten tutkimusten tuloksia on vaikeaa tai mahdotonta uusintaa. Koska uusintaminen on kuitenkin oleellinen osa tieteellistä metodia, tällaiset epäonnistumiset tutkimuksissa vievät uskottavuutta niihin pohjautuvilta teorioilta ja näin ollen samalla myös laajemmin tieteelliseltä tiedolta.

Replikaatiokriisi koskee voimakkaimmin yhteiskunta- ja lääketiedettä, joiden parissa on tehty suuria ponnistuksia perinteisten tulosten uudelleen tutkimiseksi, jotta niiden luotettavuus ja mahdolliset tutkimusten epäonnistumisien syyt voidaan selvittää. Survey-tutkimusten perusteella kriisi koskee myös luonnontieteitä.

Aiheesta muualla 
 Mitä toistettavuuskriisistä pitäisi ajatella? Johdanto tutkijoiden haastatteluihin 
 Inkeri Koskinen: Millaisia aloja toistettavuuskriisi koskee? Eufemia. Tampereen Yliopisto

Tieteellinen menetelmä
Kuiseb

Kuiseb on joki keskisen Namibian länsiosassa. Siinä on vettä vain sadekaudella, eikä se joka vuosi jaksa virrata mereen saakka.

Yleistä
Kuisebin virtaama on 20 miljoonaa m³ vuodessa. Se saa alkunsa Khomasin ylängöltä Windhoekin länsipuolelta. Sieltä se virtaa länteen Namib-Naukluftin kansallispuiston ja Namibin autiomaan kautta. Sen sivujokia ovat vasemmalla puolella Gomab, Ojab, Chausib ja Gaub ja oikealla puolella Koam, Nausgomab ja Goagos. Sen varrelle sijoittuu Friedenaun pato.

Useita topnaar-heimon yhdyskuntia asuttaa Kuisebin alajuoksun rantoja. Näitä asutuskeskuksia ovat mm. Homeb, Sandfontein, Rooibank, and Utuseb.

Kuisebin valuma-alueen arvioidaan olevan 15 500–16 692 km². Friedenaun pato, joka valmistui vuonna 1972, on tämän joen varrella. Joki virtaa mereen saakka vain muutamien vuosien välein. Tällainen vuosi oli esim. 2005.

Naukluftin ja Namibin välissä Kuiseb on kovertanut itselleen kanjonin alueella, joka on kuiva ja vaikeasti saavutettava. Toisen maailmansodan aikana Henno Martin ja Hermann Korn siirtyivät tälle alueelle odottamaan, että sota menisi ohi. He elivät autiomaassa kahden ja puolen vuoden ajan. Martinin ja Kornin seikkailusta julkaistiin kirja, ja kirjan pohjalta tehtiin elokuva nimeltä The Sheltering Desert. Heidän suojansa jäänteet ovat edelleen nähtävissä ja niillä voi vierailla.

Kuisebin varrella Namibin autiomaassa sijaitsevat eräät maailman korkeimmista hiekkadyyneistä. Nämä sijaitsevat joen lounaispuolella, kun taas koillispuolella on paljaita kallioita. Dyynit ovat jopa yli 150 metriä korkeita. Vallitsevat tuulet puhaltavat hiekkaa pohjoiseen, mutta niiden pääsyn sinne estää joki. Tuulet tuovat hiekan jokeen, jossa myös kulkee lietettä. Joki virtaa mereen saakka vain silloin, kun siinä on tulvia.

Vuonna 1907 Saksan siirtomaahallinto julisti Swakop-joen ja Kuisebin välisen alueen rauhoitusalueeksi. Alue on nykyään osa Namib-Naukluftin kansallispuistoa. Namibian aavikkotutkimussäätiö (Desert Research Foundation of Namibia, DRFN) sijaitsee joen rannalla.

Walvis Bayn ja Swakopmundin rannikkokaupungit, sisämaassa sijaitseva Arandiksen kaupunki sekä Rössingin uraanikaivokset Namibin autiomaassa (yhteensä n 100000 asukasta) saavat kaiken makean veden Kuiseb-joen laaksosta, missä vesi pumpataan joen hiekkapohjasta.

Galleria

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

NASA Earth Explorer page
Väitöskirja, Helmholtz Centre for Environmental Research - UFZ

Namibian joet
Erongo
Khomas
Atlanttiin laskevat vesistöt
Khan (joki)

Khan-joki on joki keskisessä Namibiassa. Se saa alkunsa Otjozondjupan alueelta ja virtaa Erongon alueen halki ja laskee Swakop-jokeen n. 40 km Swakopmundista länteen. Se on Swakop-joen tärkein sivujoki. Khanissa on vettä vain ajoittain sadekaudella marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Khanin valuma-alue on laajuudeltaan 8 400 km². Sen sivujokia ovat Slang- ja Etiro-joet.

Khanin alkulähde on lähellä Otjisemban kylää, luoteeseen Okahandjasta. Sieltä joki virtaa länteen Usakoksen kaupunkiin ja sieltä edelleen lounaaseen Namibin autiomaan halki. Se yhtyy Swakop-jokeen n. 40 km Swakopmundista itään.

Khan on suosittu turistikohde, sillä sen varrella elää paljon nisäkkäitä, kuten esim. kalliohyppijöitä, strutseja ja šakaaleja.

Viitteet

Namibian joet
Erongo
Otjozondjupa
The King's Affection

The King's Affection () on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Eun-bin, Rowoon, Nam Yoon-su, Choi Byung-chan ja Bae Yoon-kyung.

Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut

Eteläkorealaiset draamasarjat
2020-luvun televisiosarjat
KBS:n televisiosarjat
Sian diskografia

Tämä artikkeli luettelee Sian diskografian.

Albumit 
 OnlySee (1997)
 Healing Is Difficult (2001)
 Colour the Small One (2004)
 Some People Have Real Problems (2008)
 We Are Born (2010)
 1000 Forms of Fear (2014)
 This Is Acting (2016)
 Everyday Is Christmas (2017)
 Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture (2021)

Livealbumit
  Lady Croissant (LP, 2007)
  Live - The We Meaning You Tour - London Roadhouse (2010)
  Live - The We Meaning You Tour - Copenhagen Vega (2010)

Kokoelma-albumit
 Best of... (2012)

EP:t
 Don't Bring Me Down (2003)
 Day Too Soon (2007)No New Friends (2019)

Singlet
 Taken for Granted (2000)
 Little Man (2000)
 Destiny (Zero 7 ft. Sia & Sophie Barker) (2001) 
 Drink to Get Drunk (Different Gear vs. Sia) (2001)
 Distractions (Zero 7 ft. Sia) (2002)
 Don't Bring Me Down (2004)
 Breathe Me (2004)
 Where I Belong (2004)
 Somersault (Zero 7 ft. Sia) (2004)
 Numb (2005)
 Pictures (2006)
 Throw It All Away (Zero 7 ft. Sia) (2006)
 You're My Flame (Zero 7 ft. Sia) (2006)
 Day Too Soon (2007)
 The Girl You Lost to Cocaine (2008)
 Soon We'll Be Found (2008)
 Buttons (2008)
 You've Changed (2009)
 Under the Milky Way (2010)
 Clap Your Hands (2010)
 Bring Night (2010)
 I'm in Here (2010)
 Titanium (David Guetta ft. Sia) (2011)
 I Love It (Hilltop Hoods ft. Sia) (2011)
 Wild Ones (Flo Rida ft. Sia) (2011)
 Dragging You Around (Greg Laswell ft. Sia) (2012)
 She Wolf (Falling To Pieces) (David Guetta ft. Sia) (2012)
 Elastic Heart (ft. The Weeknd & Diplo) (2013)
 Battle Cry (2014)
 Chandelier (2014)
 Eye of the Needle (2014)
 Big Girls Cry (2014)
 Elastic Heart (solo version) (2015)
 Fire Meet Gasoline (2015)
 Alive (2015)
 Cheap Thrills (2016)
 Bird Set Free (2016)
 The Greatest (2016)
 Living Out Loud (Brooke Candy, feat. Sia, 2016)
 Waterfall (Stargate ft. Pink & Sia, 2017)
 Audio (2018)
 Let’s Love (David Guetta ft. Sia) (2020)

DVD:t
 TV is my Parent'' (2009)

diskografia
Diskografiat
YB026

YB026 myös Yutu Brown (oikealta nimeltään Yusuf Arab) on espoolainen rap-artisti. Hänen Nuteh Jonezin kanssa tekemänsä ja omakustanteena julkaistu kappale "Steppasin partyy" keräsi vuonna 2021 suosiota TikTokissa ja nousi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle. Kappale pysyi listalla kahdeksan viikkoa. YB026 on somalitaustainen ja asuu Espoon Leppävaarassa sekä kuuluu L-City -nimiseen katujengiin.

Julkaisut 

 "6 DEEP" (2022)
 "Steppasin partyy" (mukana Nuteh Jonez, 2021)
 "Tipsy" (mukana Nuteh Jonez, 2021)
 "2am" (mukana Nino Uptown, 2021)
 "Trendei" (mukana SKII6 ja Stafa, 2021)

Lähteet 

Suomalaiset hip hop -artistit
Viveca Sten

Viveca Sten (s. 18. kesäkuuta 1959 Tukholma) on ruotsalainen rikoskirjailija.

Sten on koulutukseltaan juristi. Hänen esikoisteoksensa I de lugnaste vatten (suom. Syvissä vesissä) ilmestyi vuonna 2008. Se aloitti Sandhamnin murhat -sarjan, jonka osia on myyty maailmanlaajuisesti yhteensä yli 4,5 miljoonaa kappaletta. Kirjasarjan pohjalta on tehty myös televisiosarja Murha Sandhamnissa.

Sten on kirjoittanut myös tyttärensä Camilla Stenin kanssa nuorille suunnatun kolmiosaisen trillerisarjan.

Suomennokset
Sandhamnin murhat -sarja
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Åren murhat -sarja
 
 

Synkät vedet -sarja

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viveca Stenin kansainväliset verkkosivut
 Viveca Sten DekkariNetissä Tornion kaupunginkirjasto.

Ruotsalaiset rikoskirjailijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1959 syntyneet
On ruusu Iisain juuren

On ruusu Iisain juuren on suomenkielinen käännös saksankielisetä, laajalti tunnetusta joululaulusta Es ist ein Ros entsprungen.

Laulun alkuperäisten sanojen kirjoittaja on jäänyt tuntemattomaksi. Virsi on julkaistu painettuna Kölnisssä 1599 kokoelmassa Alte Catholische Geistiliche Kirchen-Gesang. Laulun on kirjoittanut muistiin mainzilainen munkki Conradus ja julkaissut sen rukouskirjassaan. 

Kaikkein varhaisimmassa tekstissä on uusimman tulkinnan mukaan ollut vain kaksi säkeistöä, jotka muodostivat kysymyksen, arvoituksen ja vastauksen. Ensimmäinen säkeistö on kertoo arvoituksen tavoin, miten juuri, ruusu on puhjennut kukkaan keskitalvella. Toinen säkeistö kertoo, mikä tämä juuri on: Maria ja sen kukka, Jeesus. Tätä rauhan valtakuntaa runoilija kaipasi uskonsotien ja talonpoikaiskapinoiden aikana. Pian myös protestanttiset kirkot ottivat tämän katolisen virren omiin virsikokoelmiinsa. Tekstiin liittyvään melodiaan on luterilainen säveltäjä Michael Praetorius tehnyt yhä lauletun neliäänisen sovituksen, ja se julkaistiin 1609 Pretoriuksen Musae Sioniae VI -kokoelmassa.

Virrestä on erimittaisia versioita, pisimmässä jopa 23 säkeistöä, mutta se tunnetaan yleisimmin vain kolmi- tai nelisäkeistöisenä. Se kertoo ruusun juuresta, joka alkaa kukkia keskellä talvea. ”Tuo kukka suloinen" – Die Wurze zart – on Iisain, kuningas Daavidin isän, suvun juuri (latinalainen nimimuoto Jesse esiintyy myös virren vanhoissa teksteissä). Vuonna 1844 yläfrankkilainen pappi Friedrich Layriz kirjoitti virren 1.-2. säkeistöjen lisäksi virteen kolme lisäsäkeistöä ja julkaisi virren Der Evangelische Kirchengesang-kokoelmassa. Layriz osallistui vanhojen virsien uudistus- ja julkaisutyöhön.

Laulu tunnetaan Suomessa useina käännöksinä. Kuorolauluna sen julkaisi ensimmäisen kerran Jyväskylän ensimmäinen musiikin lehtori, ”suomenkielisen kuorolaulun isä” E. A. Hagfors vuonna 1871 kokoelmassaan "Suomalainen lauluseppele". Sen jälkeen laulu otettiin mm. evankelisen liikkeen laulukirjaan, Siionin Kanteleeseen, vuonna 1892 ja Suomen Lähetysseuran vuonna 1903 julkaisemaan kokoelmaan Hengellisiä lauluja ja virsiä. 

Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa numerolla 23, Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 113, Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa Cantemus laulu 43 , Suomen Adventtikirkon laulukirjassa Seurakunta laulaa, laulu 139 ja Siionin kannel-laulukirjassa laulu 9. Laulun tekstin on suomentanut Nestor Järvinen 1871. Virsikirjassa olevan tekstin on uudistanut Anna-Maija Raittila 1979. 

Suomessa tämän virren sävelmällä lauletaan myös toista jouluun liittyvää tekstiä "Tuo armon valkokyyhky", ja joskus se on mainittu Praetoriuksen sävellykseksi. Se on mm. Hengellisen laulukirjan laulu 45. Tämä teksti ei liity sisällöltään kovinkaan paljon saksankieliseen tekstiin, joka on mm. virsikirjassa olevan tekstin pohjana.

Lähteet 

Virret
Joululaulut
Ulla Moilanen

Ulla Moilanen on suomalainen arkeologi, joka tunnetaan rautakautisten hautaustapojen tutkimuksesta. Moilasen Tyrvännön Suontaan Vesitorninmäen ristiretkiaikaista hautaa koskevat tutkimukset saivat vuonna 2021 huomattavaa kansainvälistä julkisuutta. Alun perin vuonna 1968 kaivetussa haudassa oli naisen vaatteisiin puettu vainaja, joka oli haudattu kahden miekan kanssa. Toista, pronssikahvaista miekkaa kutsutaan Suontaan miekaksi. Moilasen johtama tutkimusryhmä selvitti, että vainaja olikin geneettisesti mies, joka todennäköisesti kärsi ylimääräisen sukupuolikromosomin aiheuttamasta Klinefelterin oireyhtymästä.

Moilanen on tutkinut myös Valkeakosken Toppolanmäen kalmistoa. Hän toimii arkeologisen verkkojulkaisun Kalmistopiirin päätoimittajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Leinonen, Liisa: Arkeologi vahtii, ettei kaivinkone kajoa rikollisten tai itsemurhan tehneiden hautoihin. Yle uutiset 20.8.2015.
 Rask, Regina: Miltä näytti, tuoksui ja kuulosti tuhat vuotta sitten? – ​arkeologi Ulla Moilasen kuvissa rauta-aika herää henkiin. Yle uutiset 4.10.2019.
 Rask, Regina: Isotooppitutkimus raottaa rautakautisen kalmiston saloja: Kala oli Euran Luistarin perusruokaa, mutta keitä olivat hylkeensyöjät?. Yle uutiset 5.2.2020.

Suomalaiset arkeologit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Betsimisaraka

Betsimisaraka oli betsimisarakoiden kuningaskunta Madagaskarilla 1700-luvulla. Entisen merirosvon poika Ratsimilaho perusti kuningaskunnan yhdistämällä saaren itärannikolla useamman heimoalueen valtansa alle. Kuningaskunta hajosi sen kolmannen kuninkaan kuoltua vuonna 1791 ja Merina valloitti pian sen alueen.

Lähteet

Madagaskarin historia
Afrikan entiset monarkiat
Vigori Gbe

Vigori Gbe (s. 10. helmikuuta 2002) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.

Lähteet 

Norsunluurannikkolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Kupittaan siirtolapuutarha

Kupittaan siirtolapuutarha on siirtolapuutarha Turussa Kurjenmäen kaupunginosassa. Se on perustettu vuonna 1934. Alueella on 56 mökkiä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kupittaan siirtolapuutarhan kotisivut 
 Miksi Kupittaan siirtolapuutarha pitäisi säilyttää? Laaja tietopaketti Kupittaan siirtolapuutarhasta.
 Turun taudin uusi uhri? Helsingin Sanomat 21.2.2022 
 Trendikästä kaupunkiviljelyä vai uusia asuinrakennuksia – kiihkeä kamppailu siirtolapuutarhasta jatkunut Turussa 10 vuotta. YLE uutiset 18.2.2022  
 Arvuuttelu Turun Kupittaan siirtolapuutarhan kohtalosta jatkuu uuden kaavamerkinnän seurauksena. YLE Uutiset 26.10.2020
 Yhä vain uhattuna - Kupittaan siirtolapuutarha. ET-lehti 11.8.2020
Elämää siirtolapuutarhassa. YLE Areena 19.8.2020

Siirtolapuutarhat
Turku
Puerto Ricon jääkiekkomaajoukkue

Puerto Ricon jääkiekkomaajoukkue edustaa Puerto Ricoa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Puerto Ricon jääkiekkoliitto. Puerto Rico ei ole Kansainväisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen, mutta Puerto Ricon jääkiekkoliiton pitkän ajan tavoite on täyttää liittymisen ehdot ja tulla jäseneksi. Eräs huomioon otettava seikka liittymisessä on, että Puerto Rico ei ole itsenäinen valtio, vaan Yhdysvaltain itsehallintoalue. Joukkue on ottanut osaa LATAM Cupiin.

Lähteet
Oi herää, pikku Betlehem

Oi herää, pikku Betlehem on suomenkielinen käännös englanninkielisestä joululaulusta O little town of Bethlehem. Laulu on tunnettu eri puolilla maailmaa erikielisinä käännöksinä.

Laulun sanat runoili 1868 pyhäkoulua varten yhdysvaltalainen Phillips Brooks (1835-1893), episkopaalisen kirkon piispa Massachusettissa. Innoituksen virteen hän sai käynnistään Betlehemissä jouluna 1865. Englanninkielisen tekstin painopisteitä ovat joulun tapahtumapaikan, Betlehemin kuvailu ja joulun tapahtumien sisällön tulkinta. Hän on kertonut kokemuksestaanː ”Muistan, miten seisoin vanhassa kirkossa Betlehemissä, lähellä sitä paikkaa, jossa Jeesus syntyi. Muistan miten koko kirkko kaikui tuntikausia loistavia ylistyshymnejä Jumalalle; jälkeen päin minusta on aina uudelleen tuntunut kun kuulisin nuo äänet ja soinnut, jotka tunsin niin hyvin ja jotka kertovat toinen toisilleen Vapahtajan ihmeellisestä syntymäyöstä"

Amerikassa tekstiin liittyi Brooksin seurakunnan urkuri Lewis H. Rednerin kirjoittama sävelmä. Kun teksti tuli 1906 The English Hymnal-kokoelmaan, sen toimittaja, säveltäjä Ralph Vaughan Williams halusi siihen toisen sävelmän, joka pohjautuu englantilaiseen balladiperinteeseen. Sävelmä on vanha englantilainen kansanlaulu, joka tunnetaan nimellä "Forest Green". Sen Williams oli itse merkinnyt muistiin 1903.  Myös Suomessa lauluun on liitetty molemmat sävelmät. Rednerin sävelmä on käytössä mm. Siionin kanteleessa ja Hengellisessä laulukirjassa.

Brooksin laulussa  oli alkuaan viisi säkeistöä, mutta siitä on olemassa säkeistömäärältään erilaisia versioita.

Laulusta on tehty useita suomennoksia, mmː

Oi herää, pikku Betlehem, et nukkua nyt saa (Suom. tuntem. Uud. suom. Anna-Maija Raittila 1995)
Ruotsin kirkon virsikirja 115 
 Seurakunta laulaa 130:
 Cantemus 68 
 Beetlehem, pieni kaupunki, nyt yössä levähdät
Siionin Kannel:28
Laula, kaikki maa 9 
Nyt Beetlehemin seimehen On Jeesus syntynyt.
Hengellinen laulukirja 41 

 Oi Beetlehem, sä pienoinen, min peittää tyyni yö (Suom. V. Arti)
Suuri joululaulukirja

Lähteet 

Virret
Joululaulut
Annika Idman

Annika Idman (s. 2004) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Kansallinen liigassa ja Naisten Suomen Cup:issa Idman edustaa FC Honkaa kaudesta 2022 alkaen.

2010 jalkapallon pelaamisen aloittanut Idman on Espoon Palloseuran kasvatti, jonka ikäluokkansa kilpajoukkueessa hän oli voittamassa useita nuorisoturnauksia, kuten Stadi Cup, Helsinki Cup, SPL Lopputurnaus, Oulu Girls Cup, Hippo-turnaus, HJK Spring Cup, Viggan Invitational Cup (Elite) ja Saltsjö-Boo IF Invitational. Club Atletico de Madrid voittamassa AIK:n Lennart Johansson Academy Trophyssä joukkue voitti pronssiottelussa Mancester Cityn. Barcelona Golden Cupissa joukkue taipui finaalissa RCD Espanyolille.

Idmanin kausi EPS TB Akatemiassa huipentui 2021 Suomen mestaruuteen T18 SM-sarjassa, jossa hän pelasi kaikissa 18 pelissä.

Idman on pelannut Suomen U18 nuorisomaajoukkueessa. Hänen vahvuuksiaan ovat nopeus, suunnan muutokset ja kahteen suuntaan pelaaminen.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2004 syntyneet
Elävät henkilöt
Hanbali

Hanbali () on yksi neljästä suuresta sunnalaisen islamin lakikoulukunnasta. Se on saanut nimensä irakilaisen imaami Ahmad ibn Hanbalin (k. 855) mukaan. Hanbali-koulukunta on sunnakoulukunnista pienin ja konservatiivisin. Sen kannattajia on eniten Saudi-Arabiassa.

Ahmad Ibn Hanbal 
Ahmad ibn Hanbal oli islamilainen imaami, hadith-oppinut, teologi ja askeetti.  Hän oli imaami Shafi'in luotto-oppilas, josta Shafi'i totesi: ”Lähtiessäni nyt Bagdadista sinne ei jäänyt ketään enemmän jumalaa pelkäävää, oppineempaa Pyhässä laissa, pidättyväisempää synnistä, hurskaampaa tai tietävämpää miestä kuin Ibn Hanbal.” Kun hän myöhemmin muodosti oman laintulkintansa, hän nojautui pääasiassa Koraanin teksteihin, haditheihin ja oppineiden yksimielisyyteen (Ijma) antaen vain vähän arvoa analogialle (qiyas). Kellerin mukaan hän oli šarian suurista imaameista todennäköisesti kaikkein oppinein hadith-tieteissä.

Lähteet

Viitteet 

Islam
Šaria
Minna von Knorring

Wilhelmina Mathilda Augusta "Minna" von Knorring (19. helmikuuta 1846 Vaasa – 13. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Hän saavutti 1900-luvun alussa suosiota lauluillaan.

Elämä 
Von Knorring oli Eugen von Knorringin ja Helena Schwenzonin tytär. Hän kuului Knorringien aatelissukuun. Perhe muutti Helsinkiin isän päästyä senaatin virkamieheksi. Von Knorring kävi koulua Helsingin Svenska Fruntimmersskolanissa syyskuusta 1854, mutta lopetti koulunkäynnin vuonna 1856 sairauden takia. Muuta koulutusta koskevaa tietoa von Knorringista ei ole säilynyt. Hänen siskonsa Agata (1844–1871) lopetti koulun samoista syistä; kaksi pikkuveljeä kuoli vuonna 1855 tuhkarokkoon ja täsmentämättömään sairauteen. Von Knorring oli perheen toiseksi vanhin lapsi, ja hänellä oli kuusi aikuisiksi elänyttä sisarusta. Sisaruksiin kuuluivat Anton Leonard von Knorring sekä kuvataiteeseen ja teatteriin perehtynyt Olga, jonka poika oli säveltäjä Bengt von Törne.

Von Knorringin tiedetään saaneen vuodesta 1894 saakka eläkettä Ritarihuoneen aatelisneitojen eläkesäätiöltä, johon hän oli liittynyt vuonna 1856. Lisäksi hän ansaitsi vuokraamalla asunnossaan ollutta huonetta muiden käyttöön. Greta von Klossen (1899–1981) tiedon mukaan von Knorring lisäksi valmisti koristeellisia lampunkupuja myyntiä varten Helsingissä.

Musiikki 
Von Knorringilta on säilynyt sävellyksiä 1900-luvun alusta lähtien. Tietoa ei ole hänen mahdollisesta tätä edeltäneestä työstään musiikin parissa.

Useiden von Knorringin laulujen sanat olivat hänen Agata-siskonsa pojan Hjalmar Procopén käsialaa. Osa lauluista oli säveltäjän itsensä sanoittamia. Kappaleita esittivät Aino Acktén, Wäinö Solan, Jenny Spennertin, Irma Tervanin, Thérèse Hahlin, Signe Liljequistin, Aina Mannerheimin ja Agnes Poschnerin kaltaiset laulajat. Jenny Spennert sisällytti konsertteihinsa usein ylimääräisenä kappaleena von Knorringin laulun Har du en vän, josta tehtiin Spennertin tulkitsemana äänitys vuonna 1913. Von Knorringin sävellyksiä kustansi Helsingfors nya musikhandel. 

Von Knorringin laulut ovat usein melankolisesti melodisia, ja niissä yhdistellään kansanlaulunomaisuutta dramaattisiin vaihteluihin sekä voimakkaisiin tunteisiin. 

Osaan von Knorringilta julkaistuista nuoteista on merkitty sovittajan tai säestyksen laatijan nimimerkki. Greta von Klossen perimätietoon perustuvien kirjallisten lähteiden mukaan tällaisia avustajia olisivat olleet muiden muassa Bengt Carlson, Erik Furuhjelm, Oskar Merikanto ja Bengt von Törne. Tietoa siitä, miksi apua tarvittiin, ei ole, mutta aikakaudella vallinneet sukupuolinormit eivät olleet naispuolisia säveltäjiä kohtaan suopeita, mikä saattaa osaltaan selittää asiaa.

Von Knorring sävelsi laulujensa lisäksi teoksen Nocturne (1910) viululle ja pianolle. Hän oli aktiivinen säveltäjänä, kunnes kuoli 71 vuoden iässä.

Lähteet 

Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1846 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Lahti–Kouvola–Kotka-lähijunaliikenne

Lahden, Kouvolan ja Kotkan välinen lähijunaliikenne on Lahti–Kouvola-radalla ja Kotkan radalla Lahden seutukunnan, Kouvolan seutukunnan ja Kotka-Haminan seutukunnan alueella toimivaa paikallisjunaliikennettä, jota liikennöi VR. Lähijunat pysähtyvät Lahden, Kouvolan ja Kotkan kaupunkien sekä Iitin kunnan alueilla olevilla rautatieasemilla. Junavuoroja ajetaan jokaisena viikonpäivänä linjatunnuksella  ja Helsinkiin päättyvät tai sieltä alkavat vuorot tunnuksella . 

O-lähijunatunnus otettiin käyttöön 5. tammikuuta 2022. O-tunnuksella korvattiin Lahden, Kouvolan ja Kotkan välillä kulkeneet taajamajunat. O-juna pysähtyy seuraavilla asemilla: Lahti, Villähde, Nastola, Uusikylä, Kausala, Koria, Kouvola, Myllykoski, Inkeroinen, Tavastila, Kymi, Kyminlinna, Paimenportti, Kotka ja Kotkan satama. Linjalta on yhteydet Helsingin seudun lähiliikenteen (Z-juna) ja Riihimäki-Lahti-lähijunaliikenteen (G-juna) juniin sekä Lahden kautta Helsinkiin kulkeviin kaukojuniin Lahdessa.

Liikennöinti 
O-lähijunat eivät noudata tiettyyn vuoroväliin perustuvaa liikennöintiaikataulua, mikä poikkeaa muusta VR:n lähiliikenteestä. Osa Z-lähijunista liikennöi Kouvolan ja Helsingin välillä, joten ne kuuluvat tällöin osittain Lahden ja Kotkan sataman väliseen lähiliikenteeseen. Viikonloppuisin O- ja Z-lähijunia ajetaan Lahden ja Kouvolan välillä selvästi vähemmän arkipäiviin verrattuna. Epäsäännöllinen liikennöintiaikataulu periytyy O-lähijunaa edeltäneiltä Lahti-Kouvola-Kotkan satama -taajamajunilta.

Huom. Z-lähijunavuoro Kouvolasta Helsinkiin klo 4:50 ei pysähdy Lahden ja Kouvolan välisillä asemilla.

Kalusto 
Kaikki O-lähijunavuorot ajetaan esteellisellä Sm2-kalustolla. Öisin klo 0:10 Helsingistä Kouvolaan, arkipäivisin klo 4:50 Kouvolasta Helsinkiin ja viikonloppuisin klo 13:33 Kouvolasta Helsinkiin ajettavat Z-lähijunavuorot ajetaan esteettömällä Sm4-kalustolla. Z-lähijunavuorot Kouvolasta Helsinkiin klo 5:27 ja Helsingistä Kouvolaan klo 15:30 ajetaan useasta Sm2-yksiköstä koostuvalla junalla sekä vuorot Kouvolasta Helsinkiin klo 6:27 ja Helsingistä Kouvolaan klo 16:35 ajetaan esteellisellä veturivetoisella Eil-lähiliikennevaunuista koostuvalla junalla. Kalustotiedot ovat tammikuulta 2022.

VR:n tavoitteena on korvata kaikki liikenteessä olevat Sm2-junayksiköt sekä Eil-lähiliikennevaunut uusilla Sm7-junilla 2020-luvulla, joten O-lähijunia tullaan ajamaan tulevaisuudessa eri kalustolla.

Lähteet 

Suomen lähijunaliikenne
Kouvolan liikenne
Kotkan liikenne
Lahden liikenne
Iitin liikenne
Tales of Arise

Tales of Arise () on Bandai Namcon kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna  Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Onelle sekä Xbox Series X:lle ja S:lle. Peli kuuluu Tales of -sarjaan.

Tarina 
Peli sijoittuu kahdelle planeetalle, Dahna ja Rena, joista jälkimmäinen on hallinnut toista 300 vuoden ajan ryöstäen planeetan resurssit ja orjuuttaen väestön. Tarina kertoo kuinka Dahnan asukkaat oppivat vähitellen tarttumaan aseisiin taistellen sortajia vastaan.

Ääninäyttelijät

Alkuperäiset

Englanninkieliset

Kehitys 
Pelin tuottaja Yusuke Tomizawa kutsui peliä sarjan uudelleenkäynnistämiseksi (reboot), mutta se on osin lähempänä sarjan alkuperäisiä pelejä: komediset sketsit palaavat, Motoi Sakuraba on vastuussa ääniraidasta ja taistelu muistuttaa edellisiä pelejä. Pelin grafiikat on toteutettu Unreal Engine 4:n avulla. Sarjan aiemmissa peleissä on pitkään käytetty samaa pelimoottoria.

Pelin julkaisu viivästyi useita kertoja "laatuasioiden" vuoksi jo ennen koronapandemian alkua. 

Taistelumekanismia on päivitetty: se säilyttää edelleen aiemmista sarjan peleistä tutun areena-mekanismin, mutta parantaa käyttäjän syötteen ja palautteen rakennetta ja miltä ohjaukset tuntuvat. Taistelu sisältää Tales of Graces -pelistä tutun väistön ja vastahyökkäyksen.

Ufotable on tehnyt pelin alussa nähtävän animaation kuten se on tehnyt sarjan osiin Tales of Xillia -pelistä lähtien.

Ääniraita 
Pelin ääniraidasta on vastannut Motoi Sakuraba.
Peli ääniraidalla on musiikkia Kankaku Pierolta sekä Ayakalta.
Ääniraita julkaistaan maaliskuussa ja siinä on 7 CD:tä, joissa on 133 kappaletta pelistä.

Vastaanotto 
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.

Palkinnot 
Peli on voittanut vuoden 2021 parhaan roolipelin palkinnon The Game Awards -tapahtumassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2021 videopelit
Tales Of
PlayStation 4 -pelit
PlayStation 5 -pelit
Windows-pelit
Xbox One -pelit
Xbox Series X- ja Series S -pelit
Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli

Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli on ruotsalaisen joululaulun Fröjdas vart sinne julen är inne käännös.

Tämän joululaulun on vuonna 1881 kirjoittanut ruotsalainen opettaja ja maallikkosaarjaaja Nils Frykman (1842-1911). Laulun otsikkona oli "Julmorgonen" (Jouluaamu) ja  se liittyy jouluaamun jumalanpalveluksen tunnelmaan kynttilöiden valaisemassa kirkossa. Frykman oli kotoisin Värmlannin Sunnesta ja muistot Sunnen kirkon jouluaamun jumalanpalveluksesta sävyttävät laulun tekstiä. Neljäs säkeistö viittaa jouluaamun jumalanpalvelukseen: ruotsinkielisen tekstin "Gamla och unga, låtom oss sjunga" on lähes suora lainaus perinteisestä Ruotsin kirkon jouluaamun alkuvirrestä 119, ”Var hälsad, sköna morgonstund / Oi, kirkas aamun sarastus”,  sen 1. säkeistöstä: "Unga, sjunga med de gamla".

Laulun säveltäjä Wilhelm Theodor Söderberg (1845-1922) oli urkuri ja musiikinopettaja. Tämän joulululaulun sävelmä ilmestyi Sanningsvittnet-nimisessä lehdessä 22.12.1881. 

Laulun vanhin suomennos "Riemuitse mielen', kiittäös kielen', joulu jo tullut on!" ilmestyi 1905 Hengellisten laulujen ja virsien 2. vihkossa. Myöhemmin laulun sanoja on uudistettu muotoon "Riemuitse mieli, kiitä sä kieli, joulu jo tullut on".. Suomalaisessa jouluperinteessä se ei ole kuulunut kaikkein tunnetuimpien joululaulujen joukkoon. Laulu on julkaistu suomeksi Hengellisiä lauluja ja virsiä- kirjan ohella Hengellisessä laulukirjassa, laulu 47 ja Siionin matkalaulut-kokoelmassa, laulu 14..

Se on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 118 (Riemuitse mieli, kiitä nyt, kieli). Suomennos on Niilo Rauhalan 1997 tekemä uusi käännös.

Lähteet 

Virret
Joululaulut
Etsiväpari Shakespeare & Hathaway

Etsiväpari Shakespeare & Hathaway on brittiläinen draamamysteeritelevisiosarja, joka sijoittuu Stratford-upon-Avoniin ja jonka on tuottanut BBC Birmingham. Toisen kauden esittäminen aloitettiin 25. helmikuuta 2019. Kolmannen kauden esittäminen aloitettiin 3. helmikuuta 2020. Neljäs kausi on tilattu esitettäväksi vuonna 2022.

Juoni 
Sarjassa yksityisetsivät Frank Hathaway (Mark Benton) ja Lu Shakespeare (Jo Joyner) sekä heidän apulaisensa Sebastian Brudenell (Patrick Walshe McBride) palkataan eri tehtäviin, joihin rikoskomisario ja Frankin entinen pari Christina Marlowe (Amber Aga) (kausilla 1-2), rikosylikonstaapeli Joe Keeler (Tomos Eames) ja konstaapeli Viola Deacon (Yasmin Kaur Barn) (kaudella 3) sekä muut poliisit liittyvät, kun jotain vakavampaa tapahtuu. Frank ja Lu saavat heiltä välillä apua. Frankia ja Luta auttaa myös välillä Gloria Fonteyn (Roberta Taylor) muun muassa asujen kanssa, joilla yleensä Sebastian solutetaan jonnekin. Sebastian asuu Glorian kaupan yläkerrassa.

1. kausi 
Entinen poliisi Frank Hathaway on nykyisin yksityisetsivä apulaisensa Sebastian Brudenellin kanssa. Ensimmäisessä jaksossa Lu Shakespeare palkkaa heidät selvittämään, että onko hänen sulhasensa huijari ennen tämän ja Lun häitä. Frank onnistuu selvittämään sulhasen olevan huijari, mutta tämä onnistuu silti jatkamaan häät. Häät keskeytetään, kun sulhanen tapetaan. Rikoskomisario Christina Marlowe ja rikosylikonstaapeli Joe Keeler pitävät Luta syyllisenä ja Frankin pitää selvittää totuus, joka selviää. Tämän jälkeen Lu haluaa tulla myös etsiväksi ja Frank ottaa hänet vastahakoisesti koeajalle. Sarjan edetessä Lusta, Frankista ja Sebastianista on tullut hyvät kumppanit.

2. kausi 
Toisella kaudella Frank ja Lu jatkavat tapausten selvittämistä. Kauden toiseksi viimeisessä jaksossa Lulla on koe, jonka läpäistyään hänestä tulisi virallinen yksityisetsivä. Lu on hermostunut kokeen takia ja hänellä ja Frankilla on samalla tapaus. Lu keksii kokeen kysymyksen avulla tapauksen ratkaisun ja rastittaa kokeen tehtävät sattumanvaraisesti (koe on monivalintatehtäviä). Hän kuitenkin jättää kokeen uusimispyynnön, joka evätään, koska Lu läpäisi kokeen. Kauden viimeisessä jaksossa Marlowe kertoo Lulle, miksi Frank joutui jättämään työnsä. Eräs 6-vuotias lapsi siepattiin ja murhattiin. Frank ja Marlowe tiesivät, että kuka oli syyllinen ja jotta oikeus toteutuisi Marlowe piilotti syyllisen kotiin lapsen hyrrän, joka myöhemmin löydettiin. Marlowe jäi kiinni, mutta Frank otti syyn niskoilleen ja sovittiin, että hän jäisi varhaiseläkkeelle.

3. kausi 
Kolmannella kaudella Frank ja Lu jälleen ratkaisevat tapauksia. Tällä kaudella Marlowe on saanut ylennyksen ja siirretty erikoisjoukkoihin. Joe Keeler jää johtamaan poliisiasemaa ja Frank ja Lu eivät saa enää apua poliisilta, koska toisin kuin Marlowe, Keeler ei voi sietää Frankia. Frank ja Lu saavat hieman apua konstaapeli Viola Deaconilta, joka ei kuitenkaan auta heitä paljoa, sillä pelkää poliisiuransa takia.

Näyttelijät

Lähteet 

BBC:n televisio-ohjelmat
Brittiläiset rikossarjat
Draamakomediasarjat
Tero Valkonen

Tero Valkonen on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän suomentaa englannista.

Valkonen on opiskellut kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa. Hän on suomentanut noin 80 teosta. Uransa alkuvaiheessa hän suomensi muun muassa Margaret Atwoodin runoja. Vuonna 2019 ilmestyi Valkosen suomennos Walter Isaacsonin Leonardo da Vinci -elämäkerrasta.

Vuonna 2020 ilmestyi Valkosen suomennos David Foster Wallacen vuonna 1996 ilmestyneestä teoksesta Infinite Jest (suom. Päättymätön riemu), jota on pidetty haasteellisena kääntää. Hän sai teoksesta Mikael Agricola -palkinnon 2021. Suomennos oli myös Jarl Hellemann -palkintoehdokas.

Valkosen suomentama Gene Wolfen Liktorin miekka oli vuonna 2015 Tähtivaeltaja-palkintoehdokkaana.

Lähteet

Suomentajat
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Pitkää tietä Betlehemiin

Pitkää tietä Betlehemiin on käännös englaninkielisestä joululaulusta (carol) Once in royal David’s city.

Englantilaiseen jouluperinteeseen kuuluvan carol-hymin on kirjoittanut Cecil Frances Alexander (1818-1895), irlantilaisen arkkipiispan puoliso. Hän kirjoitt muun muassa muutamia lapsille soveltuvia tekstejä apostolisen uskontunnustuksen toisen artikkelin pohjalta. Tämä virsi liittyi uskontunnustuksen sanoihin ”sikisi Pyhästä Hengestä”. Englanninkielisen tekstin alku "Once in royal David's city" liittää laulun nimenomaan lapsille kirjoitetuksi, monet lapsille tarkoitetut kertomukset alkavat myös sanalla "Once". Laulu on julkaistu 1848 Alexanderin julkaisemassa kirjassa "Hymns for Little Children". Laulu julkaisiin pian useissa anglikaanisen kirkon laulukirjoissa ja se on vakiinnuttanut paikkansa jouluaaton jumalanpalvelusten alkukulkueen musiikkina. Tunnetuin sen käyttö on Cambrigen King's Collagen kappelin jouluaaton jumalanpalveluksessa " A Festival of Nine Lessons and Carols" (Yhdeksän lukukappaleen ja carolin juhla). Tämä laulu aloittaa jumalanpalveluksen siten, että kuoron poikasopraano laulaa kappelin eteisessä ensimmäisen säkeistön ilman säestystä. Kuoro ja urut jatkavat laulamalla 2. ja 3. säkeistön kulkueen tullessa sisälle ja seurakunta yhtyy lauluun 4. säkeistöstä alkaen.

Laulun sävelmän tekijä on Henry John Gauntlett (1805-76) ja sen eniten levinnyt harmonisointi on Arthur H. Mannin tekemä. Mann (1850-1929) oli King´s Kollagen urkuri ja hän julkaisi sovituksensa 1918 ja sitä on käytetty siitä lähtien.

Alexanderin laulu on suomennettu verrattain myöhään. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi numero 129 "Pitkää tietä Betlehemiin kulki Joosef, Maria".  Pekka Kivekkään 1995 tekemä käännös pohjautuu Eva Norbergin tekemään ruotsinkieliseen tekstiin "Och det hände vid den tiden". Eva Norberg on kuitenkin kääntänyt Alexanderin tekstin melko vapaasti ja hän on liittänyt laulun alkusanat Luukkaan evankeliumin jouluevankeliumin alkusanoihin. Hänen ajatuksesa oli, että virttä voitaisiin käyttää joulukuvaelman osana, siten että jouluseimi rakennetaan tai kootaan virren aikana. Virren englanninkielinen teksti ei liity alkua enempää jouluun, vaan muuttuu lastenlauluksi, jossa Jeesus antaa esimerkin lasten elämiselle ja joka kertoo miten Jeesus jakaa meidän elämämme ehdot. 

Siionin laulut -kirjassa laulusta on toinen, kolmisäkeistöinen suomennos: Tallin seimen luona kerran numerolla 22. Laulun on suomentanut Pekka Sipilä.

Lähteet 

Virret
Joululaulut
Heusala

Heusala on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Anne Heusala (s. 1968), Mänttä-Vilppulan kaupunginjohtaja ja Kuhmoisten kunnanjohtaja
 Kari Heusala, fysioterapeutti ja tietokirjailija
 Matti Heusala (s. 1969), pikajuoksija ja urheilutoimittaja
 Matti Heusala (1893–1966), pistooliampuja
 Väinö Heusala (1914–1982), pistooliampuja, ampumaurheiluvaikuttaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Kivikari

Kivikari on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Arvi Kivikari (1893–1972), varatuomari, asianajaja ja Hämeenlinnan pormestari
 Eero Kivikari (1899–1941), esittelijäneuvos, varatuomari ja antiikin kirjallisuuden suomentaja
 Jukka Kivikari (1904–1956), everstiluutnantti ja kenttäratsastaja
 Urpo Kivikari (s. 1939), taloustieteen professori