Ilkka Hakalehto

Ilkka Matti Tapani Hakalehto (22. huhtikuuta 1936 Helsinki – 24. marraskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja poliitikko.   1990-luvulta alkaen Hakalehto tunnettiin erityisesti Euroopan unionin ja varsinkin Suomen EU-jäsenyyden vastustajana. Hän toimi 1994–2004 Vapaan Suomen Liiton (nykyinen Itsenäisyyspuolue) ensimmäisenä puheenjohtajana ja oli perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2000 presidentinvaaleissa.

Elämä
Hakalehto syntyi Helsingissä. Hänen vanhempansa olivat lääninrovasti Niilo Hakalehto ja Kaarina Hakalehto. Vuonna 1963 Hakalehto avioitui Vappuliisa Kukon kanssa. Pari sai kaksi lasta.

Poliittinen ura

Keskustapuolue
Hakalehto aloitti poliittisen uransa keskustan riveissä 1970-luvulla. Hän nousi Helsingin kaupunginvaltuustoon vaaleissa 1972. Hakalehto oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1973–2004 sekä Helsingin kaupunginhallituksen jäsen 1979–1980 ja 1983–1984. Hän oli Paasikivi-seuran pääsihteeri (1968–1972) ja Asukasliiton puheenjohtaja (1974–1991). Vuoden 1975 eduskuntavaaleissa Hakalehto jäi ensimmäiselle varasijalle. Vuosina 1977–1978 Hakalehto kuului Suomen YK-valtuuskuntaan. Hän oli keskustan puoluevaltuuskunnan jäsen sekä Helsingin piirijärjestön ja kunnallisjärjestön puheenjohtaja. Hakalehto oli Paasikiven–Kekkosen linjan vankka tukija. Kaupunginvaltuutettuna Hakalehto otti rohkeasti yhteen vallanpitäjien kanssa. Helsingin metroa koskeneen lahjusjupakan aikana Raimo Ilaskivi teki Hakalehdosta rikosilmoituksen, koska koki tämän halventavan viranomaisia. Syytettä ei nostettu, mutta kaupunki nosti uuden kanteen perusteettomien ansionmenetyskorvausten nostamisesta ja petoksesta. Syyte kaatui hovioikeudessa. Hakalehto paljasti myös Rakennus-Ruolan lahjusjutut. Vuonna 1973 Hakalehto piti valtuustohistorian pisimmän puheen (4 tuntia 45 minuuttia). 

Hakalehto jätti keskustan vuonna 1987.

Sitoutumaton
Kunnallisvaaleissa 1988 Hakalehto valittiin valtuutetuksi Kansalaisten Yhteistoiminta -vaaliliitosta, ja myöhemmin Pääkaupunkiseudun Sitoutumattomista. Hän oli Kansalaisten Yhteistoiminnan puheenjohtaja 1989–1997 ja Pääkaupunkiseudun Sitoutumattomien puheenjohtaja 1992–1997.

Vapaan Suomen liitto
Vuonna 1994 Hakalehto oli perustamassa Vapaan Suomen Liittoa, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin. Hän johti puoluetta vuoteen 2004, ja toimi tämän jälkeen – Itsenäisyyspuolueeksi nimensä vaihtaneen – järjestön varapuheenjohtajana vuoteen 2008. Kuolemaansa asti Hakalehto oli puolueensa kunniapuheenjohtaja.  Hakalehto oli VSL:n tukeman Muutosvoimat Suomi -yhteistyöpuolueen hallituksen puheenjohtaja vuosina 2002–2006.

Vuoden 1994 presidentinvaaleissa Hakalehto antoi tukensa Keijo Korhoselle. Vuoden 2000 presidentinvaaleissa Hakalehto oli Itsenäisen Suomen Puolesta 2000 -kansalaisliikkeen ja Perussuomalaisten presidenttiehdokas. Raimo Vistbackan johtama kansalaisliike oli PS:n ja VSL:n muodostama yhteiselin EU-kriittisten voimien kokoamiseksi. Hakalehto sai 31 405 (1,0 %) ääntä, jolla hän jäi kuudenneksi seitsemän ehdokkaan joukossa.

Päätoimittajana
Hakalehto oli myös Suomalaisen Suomen vt. päätoimittaja 1966, Helsinki-Lehden päätoimittaja 1989-1992 ja Vapaa Suomi -lehden päätoimittaja 1997–2004.

Tieteellinen ura
Hakalehto valmistui ylioppilaaksi Pälkäneen yhteiskoulusta vuonna 1954. Hän meni opiskelemaan Helsingin yliopistoon ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1958, lisensiaatiksi 1964 ja tohtoriksi 1966. Hakalehdon väitöskirjan aiheena oli 1920-luvun SKP. Pitkän uransa aikana Hakalehto tutki poliittisia toimijoita oikeistosta vasemmistoon. Hän oli Helsingin yliopiston poliittisen historian dosentti vuodesta 1979 alkaen.

Muu toiminta
Hakalehto oli HOK-Elannon edustajiston jäsen (Yhteiseksi hyväksi -vaaliliitto). Hän kuului myös Helsingin Vartiokylän seurakunnan kirkkoneuvostoon, Helsingin Puhelinyhdistyksen edustajistoon ja Helsingin osuuskaupan edustajistoon.

Kirjallinen tuotanto 
Promotio A.D. MCMLX, 1961
Suomen kommunistinen puolue ja sen vaikutus poliittiseen ja ammatilliseen työväenliikkeeseen 1918–1928, WSOY, 1966 (väitöskirja)
Oman ajan historia ja politiikan tutkimus, 1967
Näkökulmia menneisyyteen: Eino Jutikkalan juhlakirja, WSOY, 1967
Historiallinen arkisto 63, 1968
(toim.) Suomi kansainvälisen jännityksen maailmassa, WSOY, 1969
Politiikan näköaloja, toim. Ilkka Hakalehto ja Anna-Riitta Mikkonen, WSOY, 1969
(toim.) J. K. Paasikivi Suomen politiikassa, Otava, 1970
Väinö Tanner: taipumattoman tie, Kirjayhtymä, 1973
Väinö Tanner: omalla linjalla,Kirjayhtymä,  1974
Kunnallispolitiikan ydinkysymyksiä keskustalaisesta näkökulmasta tarkasteltuna, Maaseudun sivistysliitto, 1975 (suunnittelutyöryhmässä)
Maalaisliitto-keskustapuolueen historia. 1: Maalaisliitto autonomian aikana 1906–1917, Kirjayhtymä, 1986
Näennäinen demokratia, 1991. Hakalehto on yksi kirjan kirjoittajista.
Itsenäisyys vaarassa: kamppailu Suomesta 1917 vallankumouksesta 1990-luvun eurohuumaan, Karprint 1993
Epäluottamuslause hallituksen EU-politiikalle: Raportti Suomen EU-jäsenyyden kohtalokkaista seurauksista, (omakustanne) 1994
Mihin Suomea viedä?: Maamme nykytila ja tulevaisuus asiantuntijoiden arvioimana, Vapaan Suomen liitto, 1995
EU-kaappaus: Raportti tapahtuneesta, Vapaan Suomen liitosta, Suomen tulevaisuudesta, (omakustanne) 1995
Yrjö Leinon salattu kujanjuoksu: oliko ministeri kaksoisagentti?, Karprint, 2001
Itsenäisyydestä on kysymys – vaiettu totuus EU:n perustuslaista (toim. Ilkka Hakalehto ja Antti Pesonen), Itsenäisyyspuolue Vapaan Suomen liitto, 2005

Videot 
Suomen tasavallan presidentit:1 : jaksot 1–3/7, 1992
Suomen tasavallan presidentit:1 : jaksot 4–7/7, 1992

Katso myös
 Helsinki-Lehti
 Vapaan Suomen liitto

Lähteet 
 http://www.archive.is/I9ZNm
 http://yle.fi/uutiset/3-5980840

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Ilkka Hakalehdon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (käyttäjätunnuksella).
 Tilastokeskus: Ilkka Hakalehdon (PS) kannatus kunnittain Presidentinvaaleissa 2000, I kierros (kartta)

Helsingin kaupunginvaltuutetut
Itsenäisyyspuolueen poliitikot
Suomen Keskustan poliitikot
Suomalaiset historioitsijat
Suomalaisten puolueiden puheenjohtajat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1936 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Paljastuksentekijät