joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kirjoheltat

Kirjoheltat (Panaeolus) on helttasienisuku. Suvun on epäilty kuuluvan Bolbitiaceae-sieniheimoon, mutta varmuutta asiasta ei toistaiseksi ole. Sukuun kuuluvia lajeja ovat esimerkiksi harmaakirjoheltta ja reunuskirjoheltta.

Jotkin kirjoheltat sisältävät psilosybiiniä, jota voidaan käytettää päihteenä.

Kirjoheltoilla on ulkoisesti yhteisiä piirteitä mustesienten kanssa, mutta ne eivät "sula musteeksi".

Lajeja 
Harmaakirjoheltta (Panaeolus sphinctrinus)
Hirvenkirjoheltta (Panaeolus alcis)
Kalvaskirjoheltta (Panaeolus papilionaceus)
Kauluskirjoheltta (Panaeolus semiovatus)
Lantakirjoheltta (Panaeolus fimicola)
Nurmikirjoheltta (Panaeolus foenisecii)
Reunuskirjoheltta (Panaeolus subbalteatus)
Ruskokirjoheltta (Panaeolus acuminatus)
Ryppykirjoheltta (Panaeolus retirugis)
Tummakirjoheltta (Panaeolus ater)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Funet: Kirjoheltat (Panaeolus)
MushroomExpert: The Genus Panaeolus 
UniProt, Taxonomy: Panaeolus
Wonderland by Night

”Wonderland by Night” () on Klaus Günter Neumannin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale.

Kappaleen nauhoitti alun perin saksalainen orkesterinjohtaja Bert Kaempfert, joka vastasi myös sovittamisesta ja tuottamisesta. Vuonna 1959 amerikkalainen musiikkituottaja Milt Gabler sovitti kappaleen uudelleen Yhdysvaltojen markkinoita varten. Kaempfertin uusi versio nousi Yhdysvaltojen listan kärkeen ja oli orkesterinjohtajan ensimmäinen kansainvälisesti menestynyt nauhoitus. Kaempfertin vuoden 1961 albumi Wonderland by Night nousi nimisinglen suosion tukemana albumilistan kärkeen viideksi viikoksi.

Myös yhdysvaltalainen Louis Prima nauhoitti kappaleen orkesterinsa kanssa vuonna 1960, mutta hänen nauhoituksensa ei saavuttanut samanlaista suosiota kuin Kaempfertin versio.

Lähteet 

Vuoden 1961 kappaleet
Saksalaiset musiikkikappaleet
Marijinskyi-palatsi

Marijinskyi-palatsi () on nykyisin Ukrainan presidentin edustustilana toimiva historiallinen rakennus Kiovan keskustassa. Barokkityylisen palatsin rakennustyöt alkoivat vuonna 1744 Venäjän keisarinnan Elisabetin käskystä, ja se valmistui vuonna 1752. Rakennuksen suunnitteli Bartolomeo Rastrelli.

Palatsi toimi pitkään kenraalikuvernöörien palatsina. Se korjattiin 1870-luvulla Aleksanteri II:n aloitteesta ja nimettiin uudelleen hänen puolisonsa Maria Aleksandrovnan mukaan (”Marian palatsi”). Vallankumousvuosina 1917–1920 se oli vallankumouskomitean toimipaikkana. Vuonna 1920 rakennuksesta tehtiin koulu, ja vähän sen jälkeen museo. Toisen maailmansodan aikana rakennus vaurioitui pahoin, mutta se korjattiin alkuperäiseen kuntoon vuosina 1950–1980. Palatsi on nykyään Ukrainan presidentin edustusresidenssi.

Kuvat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kiovan rakennukset ja rakennelmat
Palatsit
Virka-asunnot
Barokin arkkitehtuuri
Dystopia (Iced Earthin albumi)

Dystopia on Iced Earth -yhtyeen vuonna 2011 julkaisema studioalbumi. Albumi on ensimmäinen Iced Earthin albumi, jolla Stu Block laulaa.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 34.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Jon Schaffer – kitara, akustinen kitara, taustalaulu, tuottaja
 Stu Block – laulu
 Troy Seele – kitara
 Freddie Vidales – bassokitara, taustalaulu
 Brent Smedley – rummut

Muut tekijät
 Jim Morris – tuottaja, audiosuunnittelu, miksaaja, taustalaulu
 Howard Helm – taustalaulu
 Lindsay Vitola – taustalaulu] (kappaleessa "Anguish of Youth")
 BJ Ramone – assistentti
 Jason "Black Bart" Blackerby – assistentti
 Nathan Perry – albumitaide ja -suunnittelu
 Felipe Machado Franco – albumitaide ja -suunnittelu
 Carsten Drescher – albumin layout

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dystopia discogs.com -sivustolla

Iced Earthin albumit
Vuoden 2011 albumit
Alexandra Cadanțu

Alexandra Cadanțu (s. 3. toukokuuta 1990 Bukarest) on romanialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 59 tammikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä ja kuusi turnausta nelinpelissä.

Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Cadanțu pelasi ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2012, jossa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa Roberta Vincille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Alexandra Cadanțun kotisivut
 
 

Romanialaiset tennispelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Ringaskiddy

Ringaskiddy on kylä Irlannissa Corkin kreivikunnassa Corkin eteläpuolella. Siellä on tärkeä lauttasatama ja toinen Irlannin vapaasatamista.

Aiheesta muualla
 Ringaskiddy.org

Irlannin kylät
You Go to My Head

”You Go to My Head” on J. Fred Cootsin säveltämä ja Haven Gillespien sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938.

Kappaleesta tuli julkaisuvuonnaan suosittu usean eri artistin esittämänä. Glen Grayn Casa Loma Orchestra nosti sen listoilla yhdeksännelle sijalle. Myös Teddy Wilsonin orkesteri laulajanaan Nan Wynn sekä Larry Clintonin orkesteri laulaja Bea Wainin kanssa nauhoittivat listoille nousseet versiot vuonna 1938. Wilsonin nauhoitus jäi vuonna 1940 hajonneen orkesterin viimeiseksi menestyskappaleeksi. Wilson nauhoitti kappaleen uudelleen soolopianoversiona vuonna 1945. Jazzstandardiksi muodostuneen kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Don Byas, Coleman Hawkins, Louis Armstrong ja Oscar Peterson.

Kappaleen harmoninen rakenne on Cootsille epätyypillisen monimutkainen, mikä on saanut useat musiikkikriitikot vähättelemään säveltäjän muuta tuotantoa kappaleen rinnalla – häntä on jopa kuvattu ”yhden hitin ihmeeksi”. Cootsin ja Gillespien vuoden 1934 joululaulu ”Joulupukki matkaan jo käy” () on kuitenkin saavuttanut vielä suuremman suosion.

Lähteet 

Vuoden 1938 kappaleet
J. Fred Cootsin säveltämät kappaleet
Jazzstandardit
Moision sairaala

Moision sairaala on vuonna 1927 perustettu psykiatrinen sairaala, joka sijaitsee Mikkelin Annilassa ja kuuluu Etelä-Savon sairaanhoitopiiriin. Sairaalassa toimii myös sairaalamuseo. Sairaalassa on ollut enimmillään 500–600 potilaspaikkaa. Nykyään sairaalassa on noin 60 potilasta. Moision sairaala aiotaan lakkauttaa ja psykiatriset palvelut siirtää Mikkelin keskussairaalan alueelle kaupungin keskustaan vuoteen 2022 mennessä. Moision sairaalassa on ollut potilaiden kuolintapauksia joita on tutkittu.

Osastot 
Osasto 1: vastaanotto-osasto 
Osasto 2: psykogeriatrinen osasto 
Osasto 7: kuntoutusosasto 
Nuorisopsykiatrinen osasto

Lähteet

Aiheesta muualla

Porrassalmen historiallinen maisema (Moision sairaala sijaitsee tässä valtakunnallisesti merkittävässä rakennetussa kulttuuriympäristössä) (rky.fi)

Mikkelin rakennukset ja rakennelmat
Suomen psykiatriset sairaalat
Annila
Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä
Volgograd-1

Volgograd-1 () Volgogradin kaupungin kaukoliikenteen päärautatieasema Venäjällä. Asemarakennus sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, noin 1,3 kilometriä Volgalta länteen. Asemarakennus samoin kuin miltei koko Volgogradin ja Saratovin alueiden rataverkot kuuluvat Venäjän rautateiden paikallisen Volganmaan rautatieyhtiön vastuulle ().

Joulukuun 29. päivänä 2013 rautatieaseman turvatarkastuspisteessä tehtiin itsemurhaisku, jonka aiheuttaman räjähdyksen kerrottiin surmaneen ainakin 16 henkeä ja haavoittaneen noin 40 henkeä. Itsemurhapommittajaksi tunnistettiin nopeasti viranomaiset etsimä tšetšenialainen naishenkilö. Terroriteon toiseksi mahdolliseksi tekijäksi lisättiin muutamaa tuntia myöhemmin vielä tunnistamaton mieshenkilö.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lähijunien aikatauluja Volgogradin rautatieasemalle (rasp.yandex.ru) 
 Aikatauluhaku Volgogradin rautatieaseman kaukojunille  (poezda.net)
 Volgogradin asemasta vastaavan alueellisen rautatieyhtiön historiaa  (privzd.rzd.ru)

Venäjän rautatieliikennepaikat
Volgograd
1860-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Tampereen ruotsalainen seurakunta

Tampereen ruotsalainen seurakunta eli Tammerfors svenska församling on Tampereella toimiva evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta kuuluu Tampereen seurakuntayhtymään ja se on ruotsinkielisyytensä vuoksi osa Porvoon hiippakuntaa, Keski-Uudenmaan rovastikuntaan. Seurakunnalla on kytköksiä myös Tampereen ympäryskuntiin, ja sen kirkkoherrana toimii Kim Rantala. 

Ruotsalaisessa seurakunnan jäsenmäärä on pysyt 2000-luvun ajan noin 900 jäsenessä. Vuonna 2019 jäseniä oli 876. 

Muiden Suomen ruotsinkielisten seurakuntalaisten tapaan, Tampereen ruotsalaisen seurakunnan jäsenet saavat kaksi kertaa kuukaudessa ilmestyvän Kyrkpressen-lehden kotiin kannettuna. Tämän lisäksi seurakunta julkaisee ilmoituksia myös paikallisessa Tammerfors Aktuellt -lehdessä..

Historia 
Ruotsinkielisellä kirkkoelämällä on pitkä historia nykyisen Tampereen kaupungin alueella. Vuonna 1636 Pirkkalan seurakunnasta itsenäistynyt Messukylän seurakunta toimi ruotsin kielellä. Nykymuodossaan Tampereen ruotsinkielinen seurakunta perustettiin 1926..

Tampereen ruotsinkielinen seurakunta on ainoa edelleen aktiivinen ruotsinkielinen seurakunta, joka sijaitsee sisämaassa tai muutoin ei-perinteisesti ruotsinkielisellä alueella.

Kirkot ja muut tilat 
Ruotsinkielisellä seurakunnalla ei ole omaa kirkkoa, vaan sen jumalanpalveluksia järjestetään seurakuntakodissa (Svenska Hemmet) ja Tampereen Vanhassa kirkossa. Lisäksi tiloja on Tampereen seurakuntien yhteisellä talolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tampereen ruotsalaisen seurakunnat verkkosivut
 Ilmapanoraamakuva Vanhasta kirkosta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
 Panoraamakuvia Tampereen vanhalta kirkolta - Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com

Tampereen evankelis-luterilaiset seurakunnat‎
Porvoon hiippakunnan seurakunnat
Back for the Attack

Back for the Attack on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtye Dokkenin neljäs studioalbumi. Albumin julkaisi Elektra Records vuonna 1987.

Albumi on Dokkenin myydyin, ja se sisältää mm. hitit "Dream Warriors" ja "Mr. Scary". Back for the Attack oli yhtyeen viimeinen studioalbumi ennen vuoden 1995 Dysfunctionalia, ja viimeinen ennen Dokkenin hajoamista. Yhtye hajosi albumia seuranneen kiertueen jälkeen, ja teki paluun vuonna 1993.

Albumi nousi Yhdysvaltain albumilistoilla parhaimmillaan 13:nneksi. Levy saavutti Yhdysvalloissa platinarajan myytyään yli miljoona kopiota.

Kappaleet

Kokoonpano
Don Dokken – laulu
George Lynch – kitarat
Jeff Pilson – basso
Mick Brown – rummut

Dokkenin albumit
Vuoden 1987 albumit
Kolmas tie

Kolmas tie viittaa erilaisiin poliittisiin näkökulmiin jotka yrittävät yhteensovittaa näennäisesti vasemmisto-oikeisto-vastakkainasettelussa vasemmistolaista ja oikeistolaista politiikkaa rakentamalla erilaisia synteesejä oikeiston talousnäkemyksista ja vasemmiston yhteiskunnallisista näkemyksistä tai olemaan vaihtoehto kapitalismin ja kommunismin tai sosiaalidemokratian ja uusliberalismin välillä.

Ideologinen määrittely 
Kolmas tie on poliittiseen kirjoon kuuluva poliittinen ryhmä. Se ei siis ole yhtenäinen aate tai liike, vaan sisältää useita eri ideologisia suuntauksia.

Kolmas tie haluaa muuttaa kansakunnan osuutta maailmanpoliitiikassa. Nykyistä tilannetta ei enää haluta sellaiseksi että siinä voisi esiintyä niin puhtaita markkinoita. Kolmannen tien politiikkassa valtiovallalla on mukana mahdollisuus osallistua merkittävästi kansalaisyhteiskunnan uudistamiseen. Kolmas tie eroaa perinteisestä vasemmistosta siten että se käsittää kansalaisaktivismin vähentymisen ja lain kunnioituksen vähenemisen uhkakuvan olevan totta. Valtiovalta voi tarttua suoraan kyseisiin asioihin uudistamalla yhteiskuntaa. Yhteiskuntatason huomioon ottaminen näyttäisi joidenkin tahojen mukaan olevan vastoin globalisaation aiheuttamia muutoksia. Kolmannen tien malli eroaa huomattavasti sosiaalidemokratiasta ja uusliberalismista.

Kolmannen tien pääideologina pidetään sosiologi Anthony Giddensiä.

Käsitteitä joita on yhdistetty kolmanteen tiehen 
 Distributismi
 Fasismi
 Gaullismi
 Hyvinvointiyhteiskunta
 Interventionismi
 Kansallissyndikalismi
 Kolmas kansainvälinen teoria
 Keynesiläinen taloustiede
 Korporativismi
 Neljäs poliittinen teoria
 Uudet demokraatit
 Peronismi
 Sosiaalinen markkinatalous
 Sosialistinen markkinatalous
 Triangulaatio

Katso myös
 Kestävä kehitys

Lähteet
Havukantojäärä

Havukantojäärä (Rhagium inquisitor) on 13–18 millimetriä pitkä harmaakarvainen sarvijääriin (Cerambycidae) kuuluva kovakuoriaislaji.

Tuntomerkit

Levinneisyys 
Laji on yleinen koko Suomessa.

Elintavat 
Kuoriaista tavataan yleensä havupuilta. Lajin toukat elävät kaarnan alla. Havukantojäärän toukat voi sekoittaa vahingollisten tukkijäärien (Monochamus) toukkiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Havukantojäärä (Rhagium inquisitor)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Havukantojäärä (Rhagium inquisitor)
Viherympäristöliitto (VYL): Havukantojäärä
Ötökkätieto: Havukantojäärä (Rhagium inquisitor)
ITIS: Rhagium inquisitor 
Bug Guide: Species Rhagium inquisitor - Ribbed Pine Borer 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Rhagium inquisitor 
Pherobase: Semiochemicals of Rhagium inquisitor, the Ribbed pine borer 

Sarvijäärät
Puolan–Venäjän sota (1605–1618)

Puolan–Venäjän sota oli sotilaallisten yhteenottojen sarja, jonka aikana Puola-Liettua laajeni itäänpäin hyödyntäen Venäjän sisällissotien aiheuttamaa sekasortoista tilannetta. Venäjän pajarit äänestivät Puolan kuningas Sigismund III Vaasan pojan Vladislav IV Vaasan tsaariksi. Hän ei ehtinyt koskaan Moskovaan asti, mutta puolalaiset joukot hyökkäsivät kaupunkiin. Siellä kuitenkin lokakuussa 1611 alkanut venäläisten kansannousu kukisti puolalaiset. Vuonna 1613 tsaariksi valittiin Mikael Romanov, joka loi perustan Romanovien dynastialle.

Sota päättyi vuonna 1618 Deulinon rauhansopimukseen, joka takasi Puolalle aluevaltaukset kuten Smolenskin alueen. Puola palautti tärkeitä sotavankeja kuten tsaarin isän.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Zygmunt III Vasa (1566 – 1632) Poland.gov

Puolan sodat
Venäjän sodat
1600-luvun sodat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Videoulostulo

Videoulostulo on liitäntä laitteessa. Sen kautta voidaan toistaa laitteen syöttämää kuvaa.

Tunnettuja liitäntästandardeja ovat:
 HDMI (tukee myös ääntä)
 Scart
 DVI
 VGA

Katso myös 
 Oheislaiteliitännät

Väylät ja liitännät
Multimedia
Kuvantoistotekniikka
Ja saapuu oikea yö

Ja saapuu oikea yö on Jyri Kähösen ohjaama suomalainen elokuva, jonka ensi-ilta oli 13. heinäkuuta 2012. Elokuvan pääosissa esiintyvät Jarkko Niemi, Jemina Sillanpää sekä Martti Suosalo. 

Elokuva kuvattiin vuoden 2011 elokuussa. Elokuvan juoni kertoo kihlaparista, joka suunnittelee morsiamen isän murhaamista.

Pääosat

Arvosteluja 

 Arto Lappalainen, FilmiFIN: 2/5 
 Lasse Leipola, Vihreä lanka: 4/5 
 Emmi Koivumäki, Film-O-Holic.com: 2/5 
 Tuomas Riskala, Iltalehti: 2/5

Lähteet 
http://www.ses.fi/fi/elokuva.asp?id=1213

Vuoden 2012 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset jännityselokuvat
Angélico Sândalo Bernardino

Angélico Sândalo Bernardino (s. 19. tammikuuta 1933) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1959. Hän sai nimityksen São Paulon vihkipiispaksi sekä Tambeaen titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Paulo Evaristo Arns, jota avustivat Benedito de Ulhôa Vieira ja José Thurler.

Sândalo Bernardino sai 19. huhtikuuta 2000 nimityksen Blumenaun hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. helmikuuta 2009.

Lähteet 

Brasilialaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Maria Pettersson

Maria Pettersson (o.s. Pitkänen; s. 8. syyskuuta 1984 Tampere) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Ura 
Pettersson on opiskellut Helsingin yliopistossa ja Kauppakorkeakoulussa venäjää sekä valtio- ja taloustieteitä.

Pettersson aloitti journalistiuransa freelancer-toimittajana ja siirtyi City-lehden toimittajaksi vuosiksi 2008–2010. Keväällä 2010 hänet valittiin Ylioppilaslehden päätoimittajaksi. Hän toimi tehtävässä elokuusta 2010 vuoden 2011 loppuun. Vuonna 2010 Aikakauslehtien liitto valitsi Petterssonin vuoden pääkirjoituksen tekijäksi. Vuoden 2012 alussa Pettersson siirtyi Cityn päätoimittajaksi. Hän oli lehden painetun version viimeinen päätoimittaja. Tämän jälkeen Pettersson työskenteli toimittajana ja tuottajana Helsingin Sanomissa ja kirjoitti kolumneja muun muassa lehden Nyt-liitteeseen.

Vuonna 2013 Petterssonilla oli Yle Puhe -radiokanavalla omaa nimeään kantava viikoittainen radio-ohjelma. Hän on vieraillut usein myös keskustelijana Ylen Pressiklubi- ja Jälkiviisaat-televisio-ohjelmissa.

Pettersson aloitti tammikuussa 2016 europarlamentaarikko Miapetra Kumpula-Natrin avustajana Brysselissä sekä Vihreä Lanka- ja Image-lehtien kolumnistina. Lokakuusta 2016 lähtien hän alkoi kirjoittaa kolumneja myös Yleisradion uutis- ja ajankohtaistoimituksen Ikkuna-osastoon. Suomalaista journalismia käsittelevän Uusimedian 29 jäsenen asiantuntijaraati valitsi Petterssonin neljän kovimman suomalaisen journalistin joukkoon vuonna 2016.

Pettersson on kesästä 2018 lähtien ollut Journalisti-lehden päätoimittaja sekä Journalistiliiton viestintäyksikön johtaja ja liiton johtoryhmän jäsen.

Vuonna 2020 ilmestyi Petterssonin esikoiskirja Historian jännät naiset Atenan kustantamana. Teos oli toiseksi eniten myyty suomalainen tietokirja. Pettersson tuotti kirjan pohjalta myös podcastin Yle Areenaan. 

Vuonna 2022 Pettersson julkaisi kirjan Suomen historian jännät naiset. Kirjan julkaisun jälkeen suomalaiset musiikkitutkijat syyttivät Petterssonin plagioineen sisältöä teokseen. Kirjoittajien mukaan luvussa ”Ida Moberg & Selma Kajanus” oli 37 kohtaa, jossa tekstiä oli kopioitu vähäisin muutoksin tai jopa suoraan kirjoitusvirheineen. Pettersson myönsi yhden lähteen jääneen pois. Atena-kustantamo julkaisi kirjankustantajia edustavalta Suomen kustannusyhdistykseltä pyytämänsä lausunnon, jonka mukaan Pettersson olisi toiminut tekijänoikeuslain näkökulmasta hyvän tavan mukaisesti. Kustantamon mukaan lähteistystä täydennetään teoksen seuraavaan painokseen.

Yksityiselämä 
Maria Petterssonin puoliso on Juhana Pettersson.

Tuotanto

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Monster X

Monster X on mekaaninen ja ihmismäinen hirviö, joka esiintyy vuoden 2004 Godzilla-elokuvassa Godzilla: Final Wars. 

Monster X nähdään kun Godzilla kohtaa tämän palaneella kaupungilla. Siellä Monster X ja tämän apuri, Gigan, taistelevat Godzillaa vastaan yhdessä. Godzilla onnistuu ensin voittamaan Giganin ja taistelee sitten Monster X:ää vastaan. Godzilla on voitolla, jolloin Monster X muuttaa itsensä King Ghidorahiksi ja taistelee siten Godzillaa vastaan. King Ghidorah on voitolla, mutta sitten Godzilla irrottaa siltä oikean pään ja sitten Godzilla heittää King Ghidorahin ilmaan, sen jälkeen Godzilla syöksee King Ghidorahin avaruuteen tulihönkäisyllään ja sen jälkeen King Ghidorah räjähtää palasiksi. Taustatietoa: Monster X voi ampua ohjuksia ja ottaa esiin suuria tuliaseita, sekä voi ampua punaista energiasädettä silmistään, syöstä salamaa suustaan, lentää manipuloimalla g-voimia ja on myös kokonaan tuhoutumaton.

Katso myös 
 Luettelo elokuvista, joissa Godzilla esiintyy

Elokuvahahmot
Mothra‎
Kuvitteelliset avaruusolennot
Kuvitteelliset sähkön hallitsijat 
Godzilla
Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff

Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff (28. lokakuuta 1809 Siuntio – 16. tammikuuta 1875 Helsinki) oli suomalainen eversti, kuvernöörin adjutantti ja valtiomies. 

Aminoff valmistui kadetiksi Haminan kadettikoulusta vuonna 1824. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1854. Hän osallistui Krimin sotaan Viipurin kuvernöörin adjutanttina 1857 ja toimi pysyvänä edustajana Suomen armeijan sotilastuomioistuimessa. 

Aminoff osallistui Suomen suurruhtinaskunnan valtiopäiville aatelissäädyn edustajana 1867 ja 1872. Hän toimi myös Ritarihuoneen johtokunnan jäsenenä 1855-1860 välisenä aikana. Aminoffin hallituskauden aikana käynnistettiin Ritarihuoneen rakennustyöt Helsingissä. Ritarihuone valmistui vuonna 1862.  

Aminoff avioitui Ida Matilda Avellanin kanssa vuonna 13.6. 1841, joka oli historian professori Johan Henrik Avellanin ja tukholmalaisen Kristina Eleonora Almqvistin tytär, syntynyt Turussa 24. lokakuuta 1817.

Aminoff sai lukuisia lapsia vaimonsa Idan kanssa, mutta moni menehtyi varsin nuorena, joka kertoo siitä, että aikansa sairaudet ja kulkutaudit koskettivat kaikkia yhteiskuntaluokkia. 

Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli everstiluutnantti, pataljoonakomentaja Berndt Jonas Aminoffin poika.

Perhe 
Berndt ja Ida Aminoffin lapset:
 Ida (Helsinki 27.7. 1842 - Helsinki 25.8. 1843)
 Berndt Ivar (Helsinki 8.10. 1843 - Viipuri 28.2. 1926)
 Carl Alarik (Helsinki 2.2. 1845 - 28.9. 1846)
 Matilda Eleonora Carolina Margareta (Helsinki 11.4. 1846 - Helsinki 23.9. 1926)
 Elna Herminia (Helsinki 10.8. 1849 - Helsinki 24.2. Helsinki)
 Alfhild Augusta (Helsinki 28.11. 1851 - Viipuri 7.11. 1856)
 Sigrid Maria (Helsinki 20.9. 1853 - 21.11. 1922)
 Adolf Petter Johannes (Viipuri 9.1. 1856 - Helsinki 20.9. 1938)
 Carl Gregor (Helsinki 24.4. 1859 - Turku 24.1. 1896).

Aminoffin isoäidin isoisä oli vapaaherra, kenraali Carl Gustaf Armfelt, joka toimi Suomessa olleiden sotavoimien ylipäällikkönä suuressa pohjan sodassa.

Katso myös

 Aminoff

Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Suomalaiset everstit
Vuonna 1809 syntyneet
Vuonna 1875 kuolleet
Green Naugahyde

Green Naugahyde on rock-yhtye Primuksen 7. albumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2011. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi vuoden 1999 Antipopin jälkeen ja jossa on uutta materiaalia vuoden 2003 Animals Should Not Try Act Like People -albumin jälkeen. Albumilla soittaa rumpuja alkuperäisjäsen Jay Lane, joka kuitenkin lähti yhtyeestä juuri ennen albumin Frizzle Fry julkaisua.

Tausta 
Levyn rumpali Jay Lane oli soittanut lyhyen aikaa Claypoolin ja kitaristi Todd Huthin kanssa vuonna 1988 perustetussa Sausage-nimisessä yhtyeessä ennen Primusta. Myöhemmin Lane on soittanut monissa Claypoolin soolotuotannoissa. Vuonna 2010 Lane aloitti tekemään kiertueita Primuksen rumpalina, sillä aikaisempaa rumpalia Tim ”Herb” Alexanderiaia ei enää kiinnostanut paljoa. Kiertueiden aikana Primus kehitteli uutta materiaalia, jonka takia Primus aloitti levyttämään uutta albumia.

Huhtikuussa yhtye kertoi useassa lehdistötilaisuudessa levyn olevan valmis ja julkaisevansa lisää tietoa toukokuussa. Toukokuussa yhtye ilmoitti tähtäävänsä kesäkuuhun, mutta siirtäisivät levyä huhtikuulle kesälomien takia. Huhtikuussa yhtye ilmoitti julkaisevansa albumin syyskuussa.

Elokuun 17. päivänä yhtye julkaisi kotisivuillaan kappaleen ”Tragedy's a' Comin’”, ja syyskuun ensimmäisenä Rolling Stonen sivut julkaisivat ”HOINFODAMANin”. Syyskuun 7.–12. päivänä TV-sarja South Park julkaisi Facebook-sivullaan koko levyn kaikille, jotka ”tykkäsivät” heidän Facebook-sivustaan.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Les Claypool – basso, laulu
 Larry LaLonde – kitara
 Jay Lane – rummut

Arvostelut 
 Metacritic: 75/100
 AllMusic: 
 PopMatters: 
 Rolling Stone:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Primuksen albumit
Vuoden 2011 albumit
Koulutuksen tutkimuslaitos

Koulutuksen tutkimuslaitos on vuonna 1968 perustettu valtakunnallinen koulutustutkimuksen keskus, jossa työskentelee noin 80 henkilöä. Tutkimuslaitos toimii Jyväskylän yliopiston erillislaitoksena.

Historiaa 
Tutkimuslaitoksen perustamista edelsi jo vuodesta 1957 toiminut säätiöpohjainen Kasvatustieteellinen tutkimuskeskus. Tutkimuslaitoksen toiminta alkoi vuonna 1968, jolloin perustettiin valtakunnallinen Kasvatustieteiden tutkimuslaitos (KTL). 1.6.1996 laitoksen nimi muutettiin Koulutuksen tutkimuslaitokseksi. Nimellä haluttiin korostaa tutkimuksen monitieteisyyttä ja laitoksen suuntautumista entistä vahvemmin kansainväliseen koulutusta koskevaan tutkimusyhteistyöhön.

Laaja tutkimusalue 
Koulutuksen tutkimuslaitos tutkii koko koulutusjärjestelmää perusopetuksesta korkeakoulutukseen, aikuisten oppimiseen sekä koulutuksen ja työelämän suhteisiin. Myös oppiminen koulutusjärjestelmän ulkopuolella, kuten työelämässä ja verkkoympäristöissä, on tutkimuskohteena.

Tutkimuslaitos on erikoistunut laajoihin kansainvälisiin vertailututkimuksiin, joista tunnetuin on PISA. Yhtä lailla laitos tekee myös kansallisia sekä alueellisia oppimista ja yksittäisten koulujen toimintaa edistäviä tutkimuksia.

Sidosryhmät arvostavat Koulutuksen tutkimuslaitoksessa erityisesti tieteellistä korkeatasoisuutta, luotettavuutta, riippumattomuutta, ajankohtaisuutta ja asiantuntevuutta (mielikuvatutkimus 2005 ja 2011). Laitos on toiminnassaan verkostoitunut laajasti kansalliseen ja kansainväliseen tiedeyhteisöön.

Tutkimustulosten hyödyntäminen 
Koulutuksen tutkimuslaitoksen tavoitteena on tukea opettajia, oppilaitoksia ja päätöksentekijöitä oppimisen edistämisessä ja koulutuksen kehittämisessä. Tutkimuslaitos toimii koulutuksen kehittäjänä muun muassa eri ministeriöiden, opetushallituksen, Kansallisen koulutuksen arviointikeskuksen (Karvi) sekä lukuisien alueellisten ja paikallisten koulutuksen järjestäjien kanssa. Yhteistyö ulottuu myös kouluihin, josta esimerkkeinä mainittakoon opettajien mentorointi ja Peda.net -kouluverkkohanke.

Laitoksen tutkijat osallistuvat aktiivisesti koulutuskeskusteluun päätöksentekijöiden, oppilaitosten ja tiedotusvälineiden kanssa. He ovat myös kysyttyjä asiantuntijoita opettajien täydennyskouluttajina.

Laitoksella on valtakunnallinen tiedonvälitystehtävä koulutustutkimuksen alueella. Tätä laitos toteuttaa julkaisemalla Kasvatus- ja Yliopistopedagogiikka-lehteä, Suomen kasvatustieteellisen seuran julkaisusarjaa, populaareja kirjoja, kolmea julkaisusarjaa sekä tekemällä laajaa yhteistyötä kaupallisten ja muiden tiedekustantajien kanssa. Kaikille avoin tiedotepalvelu on osa tiedonvälitystä.

Tutkijoiden kouluttaminen 
Tutkijoiden kouluttaminen on laitoksen toiminnan keskeinen osa. Ohjausta saa vuosittain noin 20 tohtoriksi aikovaa Jyväskylän ja muiden yliopistojen jatko-opiskelijaa. Koulutuksen tutkimuslaitoksen vahvuuksia ovat myös tutkimusmenetelmien hallinta ja metodikoulutus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koulutuksen tutkimuslaitos
Kasvatus-lehti 
Yliopistopedagogiikka-lehti
Osaava Verme
Peda.net
PISA
 Jyväskylän yliopisto

Jyväskylän yliopisto
Suomen tutkimuslaitokset
Kulman pojat

Kulman pojat on Teppo Airaksisen ohjaama suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 24. helmikuuta 2012. Elokuvan on käsikirjoittanut yhdessä Airaksisen kanssa Jaakko Kaján. Elokuvan tuotti helsinkiläinen tuotantoyhtiö Bronson Club. Elokuvan pääosia esittävät Eero Ritala, Jussi Vatanen, Joonas Saartamo ja Lotta Kaihua.

Elokuvan pääosan esittäjä Eero Ritala voitti roolistaan parhaan miespääosan Jussin 2013.

Juoni 
Petri (Eero Ritala) tuhlaa tulevaisuuttaan hanttihommissa itäsuomalaisen pikkukaupungin pienessä urheiluliikkeessä. Hänen paras ystävänsä ovat suurisuinen Komentaja (Joonas Saartamo), kaveriporukan pomottaja, jonka metkuihin ovat aina valmiina lähtemään mukaan yllytyshullu Sarttila (Janne Ravi) ja kotikaupungin entinen urheilijatoivo Terho (Antti Väre). Kesäpäivät ja -yöt kuluvat leppoisan lorvailun ja pienen jäynänteon parissa.
 
Yhdessä nelikko kannattaa intohimoisesti kaupungin päähän potkittua palloseuraa Kulman palloa. Sen pahin vastustaja on Petrin ja hänen kavereidensa karsastama hienohelmajoukkue AC United, joka palkkaa riveihinsä maajoukkuetason vahvistuksen, Tuukka Tiensuun (Jussi Vatanen). Sankarin vastaanoton saava Tiensuu, toivevävy ja entinen koulutoveri, herättää pojissa vilunväristyksiä.
 
Ystävät ja joutenolo ovat aina olleet Petrille kaikki kaikessa, mutta arki kääntyy päälaelleen kun Petri tapaa elämänsä naisen Emmin (Lotta Kaihua). Tyttö vie hetkessä Petrin sydämen ja tekee tietysti muut Kulman pojat mustasukkaisiksi. Petrin onni olisi täydellinen ellei Emmi kannattaisi väärää futisjoukkuetta, ja ellei hänellä olisi vaarallisen läheiset välit poikien arkkiviholliseen, koko kaupungin rakastamaan Tuukka Tiensuuhun.

Roolit

Lähteet 
 http://www.ses.fi/fi/elokuva.asp?id=1242

Aiheesta muualla 
 http://www.facebook.com/kulmanpojat
 http://www.elokuvakontakti.fi/site/?lan=1&mode=news&news_id=984&PHPSESSID=44f4a7e043e8495b23f3750ed096f827
 http://suomileffa.fi/demo/uutiset/kulman-pojat-kaverikomedia-kuvataan-joensuussa/
 Hannu Björkbacka: Kulman pojat, Keskipohjanmaa 2.3.2012

Vuoden 2012 suomalaiset elokuvat
Jussi-palkitut elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Nikkanen

Nikkanen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
 Antero Nikkanen (s. 1946), suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
 Bertel Nikkanen (1894–1980), suomalainen taitoluistelija, Marcus Nikkasen veli
 Hanna Nikkanen (s. 1981), suomalainen toimittaja ja tietokirjailija
 Hanna Nikkanen (s. 1970), kestävyys- ja keskimatkojen juoksija
 Henri Nikkanen (s. 2001), jääkiekkoilija
 Irinja Nikkanen (1920–2008), suomalainen päätoimittaja, karjalaisen ja ortodoksisen kulttuurin edistäjä
 Kimmo Nikkanen (s. 1970), suomalainen yritysjohtaja ja toimittaja
 Kurt Nikkanen, yhdysvaltalainen viulisti
 Marcus Nikkanen (1904–1985), suomalainen taitoluistelija, Bertel Nikkasen veli
 Minna Nikkanen (s. 1988), suomalainen seiväshyppääjä
 Raimo Nikkanen (s. 1946), suomalainen muotoilija ja professori
 Teemu Nikkanen (s. 1992), suomalainen pesäpalloilija
 Tuomas Nikkanen (s. 1981), suomalainen pianisti ja säveltäjä
 Ville Nikkanen (1885–1960), suomalainen kansanedustaja
 Wiola Talvikki (oik. Viola Talvikki Nikkanen, s. 1934), suomalaissyntyinen englantilainen laulaja
 Yrjö Nikkanen (1914–1985), suomalainen keihäänheittäjä
Henrik Johan Aminoff

Henrik Johan Aminoff (4. lokakuuta 1680 Narva – 3. huhtikuuta 1758 Pernaja) oli kenraaliluutnantti ja sotilasylipäällikkö Suomessa.

Aminoffin sotilasura kietoutui suuren Pohjan sodan ympärille. Hän osallistui luutnanttina Riian piiritykseen sekä taisteluihin Liettuassa ja Puolan Ljesnassa 1703–1708. Venäläisjoukot vangitsivat hänet hänen toimiessaan Kaarle XII:n kuriirina vuonna 1708. Hän pääsi sotavankeudesta vapauteen vuonna 1722 ja samana vuonna hänet ylennettiin majuriksi. 

Aminoff osallistui Ruotsin ja Venäjän välillä käytyyn hattujen sotaan everstiluutnanttina 1741–1743. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1754 ja myöhemmin Suomen sotilasylipäälliköksi 1756.  Hän osallistui Ruotsin kuningaskunnan valtiopäiville vuosina 1738–1739, 1742–1743 ja 1746–1747.

Katso myös

 Aminoff-suku

Lähteet

 Släkten Aminoff, Berndt Herman Aminoff, Ekenäs, 1978

Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet
Vuonna 1680 syntyneet
Vuonna 1758 kuolleet
K.-G. Olin

Karl-Gustav Olin eli K.-G. Olin, (s. 1956 Forsby, Pedersöre) on suomenruotsalainen kirjailija.

Olin on varsinkin kirjoittanut suomenruotsalaisista siirtolaiskohtaloista Pohjois-Amerikassa ja Suomen vapausliikkeestä. Olin on merkonomi ja on myös kirjoittanut monessa paikallislehdessä. Hän asuu Pietarsaaressa.

Teokset
 Våra första amerikafarare : historien om finlandssvenskarna i Nya Sverige. Olimex, Jakobstad 1988
 Våra första Västindienfarare. Olimex, Jakobstad 1990, uusi painos 2001
 Öden och äventyr : plock ur finländarnas historia i Latinamerika. Olimex, Jakobstad 1992, uusintapainos 2003
 Grafton-affären. Olimex, Jakobstad 1993, 7. painos 2012, suomeksi nimellä Aselaiva John Grafton ; suomentaneet Seija ja Matti Ingman. Ase-lehti, Kangasala 1994
 Alaska. Del 1, Ryska tiden : den okända historien på jordklotets baksida. Olimex, Jakobstad 1995, 2. painos 2009
 Alaska. Del 2, Guldrushen : det sista stora äventyret. Olimex, Jakobstad 1996
 Alaska. Del 3, Namnlistan : vad gjorde farfar i Alaska?. Olimex, Jakobstad 1996
 Vad gjorde farfar i Klippiga bergen? : namnlista. Olimex, Jakobstad 1998
 Klippiga bergen : finländska öden och äventyr i det vildaste av vilda västern. Olimex, Jakobstad 1998, uusi painos 2007
 Afrikafeber. Olimex, Jakobstad 2000
 Guld och röda skogar. Olimex, Jakobstad 2002
 Egen lyckas smed : finlandssvenska emigrantöden i Oregon med tyngdpunkt på entreprenörskap. Olimex, Jakobstad 2004
 Amerikafararna - Tillbaka till Nya Sverige. Olimex, Jakobstad 2006
 Tärningskast på liv och död. Olimex, Jakobstad 2008
 Ärans medalj. Olimex, Jakobstad 2010
 Brännvinskriget : sprit, smuggling och samhällsförfall under Finlands förbudstil 1919-1932. Olimex, Jakobstad 2012
 Spionkriget : underrättelseverksamhet, upprorsplaner och utopier under Finlands 1920- och 1930-tal. Olimex, Jakobstad 2014
 Gränskriget : strider, spionage och smuggling vid finsk-ryska gränsen 1918-1939. Olimex, Jakobstad  2017
En ny värld. Plock ur finlandssvenskarnas historia i Australien, Nya Zeeland och Stilla havet. Olimex, Jakobstad 2020

Aiheesta muualla 
K.-G. Olin
Haastattelu: Ord och Rum

Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Sigtuna-säätiö

Sigtuna-säätiö () on Ruotsin Sigtunassa toimiva, arvoperustaltaan kristillinen, kulttuurityötä tekevä yksityinen säätiö.  Säätiö perustettiin 1910-luvulla. Yhdessä Knut ja Alisa Wallenbergin säätiön kanssa se tukee Sigtunassa toimivien humanistisen lukion ja Sigtunan kansanopiston toimintaa. Säätiön omistuksessa on Sigtunassa toimiva hotelli- ja kongressikeskus Sigtunastiftelsen, joka toimii kirjailijoiden residenssinä ja kohtauspaikkana. Holvikaarineen ja pylväsriveineen hotelli- ja kongressikeskus muistuttaa arkkitehtuuriltaan Välimeren maiden luostareita.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset säätiöt
Sigtunan kunta
Ruotsin rakennukset ja rakennelmat
Taiteilijaresidenssit
Ruotsalaiset kristilliset järjestöt
Georg Westling

Georg Gustaf Westling (24. elokuuta 1879 Helsinki – 14. marraskuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Nyländska Jaktklubbenia.

Westling kuului suomalaisen Lucky Girl -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912.

Westlingin tytär Gunborg Hancock (s. 1912) on Ruotsin vanhin asukas.

Lähteet

Internet
 Georg Westling Biography and Olympic Results.  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Suomalaiset kilpapurjehtijat
Suomalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Angel T. Hobayan

Angel T. Hobayan (s. 11. joulukuuta 1929) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1955. Hänet nimitettiin Catarmanin hiippakunnan piispaksi 12. joulukuuta 1974, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. maaliskuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Godofredo Pedernal Pisig ja Ricardo Pido Tancinco. Virkaan asettaminen seurasi 11. maaliskuuta.

Hobayan jäi eläkkeelle 10. maaliskuuta 2005.

Lähteet 

Filippiiniläiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1929 syntyneet
Elävät henkilöt
Sylvi-palkinto

Sylvi-palkinto on Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat -yhdistyksen myöntämä palkinto parhaasta elokuvan tai televisio-ohjelman käsikirjoituksesta. Se myönnettiin ensimmäisen kerran 2011. Sylvi-palkinto on yhdistyksen vuodesta 1985 lähtien vuoden parhaalle näytelmäteokselle myöntämän Lea-palkinnon sisarpalkinto.

Palkinto on nimetty ensimmäisen suomalaisen pitkän näytelmäelokuvan Sylvin mukaan. Vuosina 2012–2015 palkinnon arvo oli 5 000 euroa.

Palkitut

Lähteet

Suomalaiset elokuvapalkinnot
Noitien asianajaja

Noitien asianajaja () on ruotsalaisen toimittajan Jan Guilloun vuonna 2002 ilmestynyt reportaasikirja 1600-luvun Ruotsin noitavainoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Noitia ja noitauskomuksia. Vantaan Lauri 17.3.2005.
 Janne Villa: ”Noidilla” ei koskaan liikaa puolustajia. Kirkko & kaupunki 18.8.2005.
 Iikka Kivi: Noitien asianajaja. Keskipohjanmaa 12.3.2005.

Noitavainot
Kirjat historiasta
Ruotsalaiset tietokirjat
Vuoden 2002 kirjat
Libya, Libya, Libya

Libya, Libya, Libya (tunnettu myös nimellä Ya Beladi, ”Oi, isänmaani!”) on Libyan kansallislaulu. Laulun on säveltänyt Mohammed Abdel Wahab, joka on säveltänyt myös Tunisian kansallislaulun Humat al-himan ja Yhdistyneiden arabiemiraattien kansallislaulun Iši biladi sekä sovittanut Egyptin kansallislaulun Biladi, Biladi, Biladi. Laulun on sanoittanut Al Bashir Al Arebi. Libya, Libya, Libya otettiin maan kansallislauluksi sen itsenäistyessä Italiasta vuonna 1951. Muammar Gaddafin syrjäytettyä maata hallinneen kuningas Idris I:n vuonna 1968 maan uudeksi kansallislauluksi valittiin egyptiläinen marssi Allahu Akbar vuonna 1969. Vuoden 2011 levottomuuksien jälkeen maata hallitseva siirtymäajan kansallinen neuvosto otti uudelleen käyttöön maan aikaisemman kansallislaulun.

Laulun sanat

Arabiaksi
يا بلادي بجهادي وجلادي
ادفعي كيد الأعادي و العوادي
واسلمي
اسلمي طول المدي إننا نحن الفدا
ليبيا ليبيا ليبيا

يا بلادي أنت ميراث الجدود
لارعى الله يداً تمتد لك
فاسلمي، إنا -على الدهر- جنود
لا نبالي إن سلمت من هلك
وخذي منا وثيقات العهود
إننا يا ليبيا لن نخذلك
لن نعود للقيود قد تحررنا وحررنا الوطن
ليبيا ليبيا ليبيا

جرّد الأجداد عزماً مرهفاً
يوم ناداهم منادٍ للكفاح
ثم ساروا يحملون المصحفا
باليد الأولى، وبالأخرى سلاح
فإذا في الكون دين وصفا
وإذا العالم خير وصلاح
فالخلود للجدود إنهم قد شرفوا هذا الوطن
ليبيا ليبيا ليبيا

يا ابن ليبيا، يا ابن آساد الشرى
إننا للمجد والمجد والمجدُ لنا
مذ سرونا حمد القوم السرى
بارك الله لنا استقلالنا
فابتغوا العلياء شأواً في الورى
واستعدوا للوغى أشبالنا
للغلاب يا شباب إنما الدنيا كفاح للوطن
ليبيا ليبيا ليبيا

Translitteraatio
Ya Biladi Ya Biladi Bijihadi Wajiladi 
Idfa'i Kaydal A'adi Wal'awadi Waslami 
Islami Islami Islami Tulal Mada Innana Nahnul Fida 
Libya Libya Libya. 

Yabiladi Anti Mirathul Judud 
La Ra'allahu Yadan Tamtaddu Lak 
Faslami Inna 'Aladdahri Junud 
La Nubali In Salimti Man Halak 
Wakhudi Minna Wathiqatil 'Uhud 
Innana Ya Libya Lan Nakhdilak 
Lanna'ud Lil Quyud Qadd Taharrarna Waharrarnal Watan 
Libya Libya Libya.

Käännös
Oi isänmaani! Taistelullani ja kärsivällisyydelläni
karkoita vihollisesi, kelvottomat heittiöt,
ja elä!
Elä halki vastoinkäymisten, me olemme sinun vaalijasi,
Libya, Libya, Libya!

Oi isänmaani! Sinä olet isoisien perintö.
Torjukoon Jumala jokaisen käden, joka nousee sinua vahingoittamaan.
Kun sinä säilyt elossa, emme välitä, vaikka kaatuisimme.
Sinun puolestasi rukoilemme hiljaa,
ettemme koskaan, oi Libya, olisi arvottomia sinua kohtaan.
Emme koskaan alistu kahleisiin, me olemme vapaat,
ja olemme vapauttaneet myös isänmaamme:
Libya, Libya, Libya!

Aiheesta muualla 
 Libya, Libya, Libya – instrumentaaliversio
 Libya, Libya, Libya – laulettu versio

Kansallislaulut
Libya
Washington Street (Manhattan)

Washington Street on pohjois–etelä-suunnassa kulkeva katu New Yorkissa. Kadun pohjoisin kohta alkaa [[14th Street 14. kadulta ja päättyy Hubert Streetiin. Kaupunginosat, joiden läpi katu kulkee, ovat Meatpacking District, West Village, SoHo ja Tribeca. Itä–länsi-suunnassa Washington Streetin läpi kulkevat kadut ovat pohjoisesta etelään Christopher Street, Houston Street ja Canal Street.

1940-lukuun saakka Washington Streetilla eli suuri joukko libanonilaisia ja syyrialaisia kristittyjä arabeja. Arabien asuttamaa aluetta kutsuttiin nimellä Little Syria. Arabien asuinalue kuitenkin purettiin 1950-luvulle mennessä Brooklyn–Battery-tunnelin rakennustöiden vuoksi, joka otettiin käyttöön vuonna 1950.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Manhattanin kadut
Tommi Liimatainen

Tommi Liimatainen on suomalainen manageri ja levy-yhtiö Hype Recordsin entinen toimitusjohtaja.

Liimatainen on pikkuveljensä Jonne Aaronin Negative-yhtyeen manageri. Hän on manageroinut myös toisen pikkuveljensä Ville Liimataisen luotsaamaa yhtyettä Flinchiä sekä muita suomalaisia bändejä, kuten Poisonblackiä ja So Called Planiä. Hän on myös Jann Wilden ex-manageri.

Vuonna 2012 Tommi toimi laulajakykyjä etsivän Idols-televisioformaatin kuudennen kauden tuomarina yhdessä Laura Voutilaisen ja Jone Nikulan kanssa.

Vuonna 2011 Liimataisen manageroitavaksi siirtyi myös iskelmälaulaja Katri Helena, joka vaihtoi edellisen managerinsa Lilja Kainulaisen Liimataiseen tehtyään vuonna 2010 levytyssopimuksen Hype Recordsin kanssa. Kesällä 2013 Liimatainen myönsi seurustelevansa Katri Helenan kanssa.

Lähteet

Suomalaiset musiikkivaikuttajat
Suomen Idols
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Martti Kuuskoski

Martti Kuuskoski (6. kesäkuuta 1917 Pyhtää – 18. lokakuuta 2011 Porvoo) oli suomalainen näyttelijä ja taiteilija.

Kuuskoski näytteli Turun kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa, jossa hänen merkittävintä aikaansa oli vuodet 1949–1951 Eino Salmelaisen vuosina. Hän näytteli operettien hurmurirooleissa, muun muassa Viktorian husaarissa 150 kertaa. Taiteellisesti merkittävämpiä olivat kuitenkin Hamletin Laertes ja Seitsemän veljeksen Juhani. Kuuskoski näytteli myös parissa elokuvassa. Ne olivat Sysmäläinen (1938) ja Pitkäjärveläiset (1951). 

Näyttelijänura päättyi kun Kuuskoski ryhtyi 1950-luvulla taiteilijaksi ja perusti silloisen vaimonsa Helena Kuuskosken kanssa Atelier Faunin, joka teki Fauni-peikkoja ja Tove Janssonin muumien pohjalta muumihahmoja. Fauneja esiintyi sittemmin sarjakuvissa, lyhytelokuvissa, tekstiileissä ja kirjoissa. Järvenpään Peikkometsä oli ideoitu Faunin pohjalta, samoin Mallasjuoman Peikkolimsa. Nuutajärven laseissakin Fauni esiintyi. Yrityksen palveluksessa oli enimmillään 150 työntekijää, mutta se lopetti toimintansa 1970-luvulla. Sittemmin Kuuskoski muutti Suomusjärvelle, jossa hän jatkoi hahmojen tekoa toisen vaimonsa kanssa. 1980 hän perusti Jämsään Peikkopuiston, jossa toimi Peikkoteatteri.

Kuuskoski asui viimeiset vuotensa Loviisassa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Arturo Aiello

Arturo Aiello (s. 14. toukokuuta 1955) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Antonio Zama 7. heinäkuuta 1979, ja hänet nimitettiin Teano-Calvin hiippakunnan piispaksi 13. toukokuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Battista Re, jota avustivat Michele Giordano ja Felice Cece.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset piispat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Heinolan Palloilijat -47

Heinolan Palloilijat -47 (HP-47) on vuonna 1947 perustettu heinolalainen jalkapalloseura.

HP-47 on pelannut jalkapalloa parhaimmillaan II divisioonassa kaudella 1976. Kaudella 2012 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Kaakkois-Suomen Kolmosessa, minkä lisäksi seuralla on kaksi muuta miesten joukkuetta, kaksi naisten joukkuetta ja useita juniorijoukkueita. 

Jalkapallon lisäksi HP-47 on kilpaillut ainakin jääkiekossa ja pesäpallossa. Jääkiekossa seura voitti maakuntasarjan vuonna 1954 ja pelasi sittemmin 1960-luvun lopulle asti useita kausia tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa. Vuonna 1969 kaupunkiin perustettiin jääkiekon erikoisseura Peliitat. Pesäpalloa HP-47 pelasi Suomensarjassa kaudella 1949.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Heinolan Palloilijat-47 ry
 Seuran 1950-luvun pelipaita Suomen Jääkiekkomuseon näyttelyssä 

Heinolalaiset urheiluseurat
Entiset pesäpalloseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Suomalaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1947 perustetut urheiluseurat
Zilla

Zilla on yhdysvaltalainen versio Godzillasta. Aluksi siitä käytettiin nimitystä American Godzilla (suom. amerikkalainen Godzilla), mutta fanit päättivät nimetä sen lyhyemmin Zillaksi.

Zilla esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1998 elokuvassa Godzilla, jossa se kuoriutuu merileguaanin munasta ja kasvaa ydinräjähdyksen seurauksena valtavaksi hirviöksi. Zilla rantautuu New Yorkiin, missä se ehtii munia ennen joutumistaan tuhotuksi ohjuksilla. Kuoriutuneet poikaset onnistutaan räjäyttämään, mutta yksi muna jää tuhoutumatta. Lisäksi Zilla tekee lyhyen cameoroolin elokuvassa Godzilla: Final Wars, jossa se yrittää hyökätä Godzillan kimppuun, mutta joutuu kuitenkin kukistetuksi lyhyessä taistelussa.

Zilla on alkuperäistä japanilaista Godzillaa pienikokoisempi sekä haavoittuvaisempi: siinä missä alkuperäinen Godzilla on tuhoutumaton, Zilla kyettiin surmaamaan ohjuksilla. Zilla on nopealiikkeisempi ja kykenee syöksemään tulta. Zilla muistuttaa enemmän dinosaurusta kuin japanilainen Godzilla.

Elokuvahahmot
Godzilla
Kuvitteelliset matelijat
Attilio Amalteo

Attilio Amalteo (1545 – 25. toukokuuta 1633) oli roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet nimitettiin vuonna 1606 apostoliseksi nuntiukseksi Saksaan ja Athenaen titulaariarkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään apostolisena nuntiuksena huhtikuussa 1610 ja jatkoi titulaariarkkipiispana kuolemaansa saakka.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset arkkipiispat
Pyhän istuimen diplomaatit
Vuonna 1545 syntyneet
Vuonna 1633 kuolleet
Juoksuhaudantie (elokuva)

Juoksuhaudantie on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Veikko Aaltosen ohjaama elokuva, joka perustuu Kari Hotakaisen kirjoittamaan saman nimiseen romaaniin.

Rooleissa

Vastaanotto 
Elokuva keräsi Suomessa 99 467 katsojaa. 

Turun Sanomissa Tapani Maskula moitti, että Hotakaiselle tyypillinen ironinen huumori on pudonnut tyystin kelkasta Aaltosen totisessa käsittelyssä: ”Elokuva pyörii niin totaalisesti Matin tummenevien tuntojen ympärillä, ettei muille ihmisille jää juuri lainkaan kehittymisen tai syvenemisen varaa teoksen ahtaassa ajatusmaailmassa.” Elokuvan televisioesityksen alla 2006 Helsingin Sanomien Arto Pajukallio kirjoitti Aaltosen ohjauksen olevan koskettava, mutta odotusten edessä epätyydyttävä elokuvatulkinta, johon romaanista on siirretty juonen kehys ja loppuratkaisua dramatisoitu ”halvan elokuvallisesti”. Hänestä Eero Aho antaa miehelle ulkoiset raamit, mutta hahmon sisäinen ääni jää vajaaksi. Kari Väänäsen, Tiina Lymin ja nuoren Ella Ahon roolisuoritukset saavat enemmän kehuja. Saman lehden Pertti Avola piti viisi vuotta myöhemmin elokuvaa melko onnistuneena romaanifilmatisointina ja Eero Ahon roolityötä erinomaisena. ”Hotakaisen romaani ja Aaltosen elokuva ovat tavoittaneet tarinassaan jotain olennaista perheen ja avioliiton merkityksestä tietyille miehille. Kun illuusio täydellisestä elämästä sortuu, jäljet voivat olla pahoja, kuten uutiset valitettavan usein kertovat.”

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
  
 Elokuvasäätiön tietosivu 

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 2004 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamakomediaelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Veikko Aaltosen ohjaamat elokuvat
Kaarlo Kari (pilapiirtäjä)

Kaarlo Kari (6. maaliskuuta 1872 Forssa – 25. elokuuta 1941 Vammala) oli suomalainen taidemaalari, graafikko, kivi- ja pilapiirtäjä sekä näyttelijä ja teatterinjohtaja.

Kari oli Berliinissä maalaustaidetta opiskellut forssalaisen räätälin poika. Hän piirsi pilalehti Matti Meikäläiseen sen loppuaikoina – muun muassa lehden lakkauttamiseen 1899 johtaneen piirroksen – sekä sittemmin Tuulispää-lehteen sen ensimmäisestä kansikuvasta alkaen. Hän oli Alex Federleyn ohella Suomen ensimmäisiä pilapiirtäjiä, jotka ottivat tavaksi signeerata piirroksensa. Kari piirsi Suomen ensimmäiset urheiluaiheiset pilakuvat Tuulispäähän vuonna 1904 ja ensimmäisen kenraali Mannerheimiä esittäneen postikortin vuonna 1918. Karin taideteoksia on ollut esillä muun muassa Suomen Kansallismuseossa ja Tampereen kaupunginmuseossa.

Myöhemmin Karista tuli näyttelijä, lavastaja sekä näytelmien kirjoittaja ja hän johti kymmenen vuoden ajan Suomalainen teatteriseurue -nimistä kiertävää teatteria.

Kaarlo Karin puoliso oli näyttelijä Naimi Kari o.s. Kylmänen. Heidän poikansa oli elokuvaaja ja elokuvaleikkaaja Eino Kari ja tyttärensä toimistopäällikkö, tuotantosihteeri ja elokuvanäyttelijä Aili Kari.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset pilapiirtäjät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset teatterinjohtajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet