joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Fall Guys: Ultimate Knockout

Fall Guys: Ultimate Knockout (lyhyemmin Fall Guys) on vuonna 2020 julkaistu battle royale -tyyppinen videopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille ja PlayStation 4:lle elokuussa 2020. Peli tarjottiin ilmaisena PlayStation Plus -jäsenille elokuun ajan "kuukauden pelinä".

Peli nousi heti julkaisunsa jälkeen Twitchin katsotuimmaksi peliksi, ohittaen muun muassa Fortniten. Peli oli myynyt 26. elokuuta 2020 Steamissä yli 7 miljoonaa kappaletta, ja siitä on tullut kaikkien aikojen eniten ladattu kuukausittainen PlayStation Plus -peli.

Suomalaiset Jukio Kallio ja Daniel Hagström ovat tehneet pelin musiikin.

Peli muuttui ilmaiseksi 21. kesäkuuta 2022.

Pelaaminen 
Pelissä 60 verkkopelaajaa kisaa erilaisissa minipeleissä.. Jokaiselta kierrokselta putoaa pelaajia. Viimeisin minipeleistä selviytynyt voittaa.

Pelin voittaja saa kruunun, sekä "kudoja" joilla voi ostaa pelin digitaalisesta kaupasta eleitä, värejä ja asusteita, joilla voi muokata pelihahmon ulkonäköä.

Minipelit 
Minipelien teemoina ovat kilpajuoksu, selviytyminen, metsästys, logiikka, tiimipeli sekä finaali. Kilpajuoksussa pelaaja yrittää selvittää tiensä mahdollisimman nopeasti maaliin, ja kisaa hankaloittamassa vastassa ovat muun muassa propellit, pyörivät laatat, liikkuvat kumipaalut ja liikettä hidastava lima. Selviytymisessä pelaajan tulee selvitä kierroksen loppuun muun muassa pyörivän propellin ja liikkuvien seinien yrittäessä tiputtaa pelaajaa alas. Metsästyksessä pelaajan pitää viedä toisen pelaajan häntä hännänryöstössä, tai hypätä mahdollisimman monen renkaan läpi voittaakseen. Logiikassa pelaaja pelaa muistipeliä. Logiikkapelejä on toistaiseksi vain kaksi kappaletta. Tiimipelissä pelaajat muodostavat kolme tiimiä, ja yhdessä pelaavat esimerkiksi hännänryöstöä, kuulan työntöä maaliin tai jalkapalloa. Finaalissa yksi pelaaja voi voittaa, peleinä on kruunun nappaaminen esteradan tai sokkelon jälkeen, hännänryöstö tai jokin selvitymispeli.

Kaudet

Lähteet 

Battle royale -pelit
Windows-pelit
PlayStation 4 -pelit
Vuoden 2020 videopelit
Britanniassa kehitetyt videopelit
Invaasiokirjallisuus

Invaasiokirjallisuus on kirjallisuuden alalaji, jossa kuvataan kuvitteellista ulkovallan hyökkäystä teoksen kohderyhmän kotimaahan. Osa invaasiokirjallisuudesta voidaan lukea myös vakoilukirjallisuudeksi. Invaasiokirjallisuus oli erityisen suosittu kirjallisuuden alalaji Ranskan–Preussin sodasta vuonna 1871 ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1914.

Alatyyppejä 

Invaasiokirjallisuus voidaan jakaa karkeasti kahteen eri tyyppiin:

Ensimmäinen on varoittava tyyppi, jossa kirjoittaja vihjailee maan olevan vaarassa joutua vieraan vallan hyökkäyksen kohteeksi, koska sen hallitsijat eivät anna maan puolustamiseen riittävää rahoitusta ja/tai resursseja. Yleensä kirjoittaja esittää kuvaamansa tapahtumakulun estämiseksi jonkin keinon, jonka haluaa kertomuksellaan saada suuren yleisön tietoon.

Toinen on jingoistinen tyyppi, jota edustava kertomus yleensä alkaa samaan tapaan kuin varoittava tyyppi, mutta päättyy hyökkäyksen kohteen voittoon ja hyökkääjän tappioon, tuhoon tai nöyryytykseen.

Invaasiokirjallisuus voi olla myös humoristista. Tästä esimerkkejä ovat P. G. Wodehousen The Swoop! (1909) ja Arto Paasilinnan Operaatio Finlandia (1972).

Historia 

Invaasiokirjallisuuden merkkiteoksena pidetään Britannian armeijan upseeri George Tomkyns Chesneyn vuonna 1871 Blackwood Magazine -lehdessä julkaistua kertomusta The Battle of Dorking. Teoksessa sotaveteraani kertoo lapsenlapsilleen, kuinka otti osaa taisteluun Saksan yllätyshyökkäystä vastaan, mikä päättyi tappioon. Teosta edelsi Alfred Bate Richardsin teos The Invasion of England (A Possible Tale of Future Times) vuodelta 1870, joka oli huonosti kirjoitettuna ollut huomattavasti vähemmän vaikutusvaltainen.

Teemoja

Yhdistynyt kuningaskunta 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa invaasiokirjallisuudessa esiintyi usein tekijänä maahanmuutto, yleensä saksalaisten muodossa. Myös antisemitismi oli teoksissa usein esillä, esimerkiksi juutalaisten väitetysti ”jakautuneiden lojaliteettien” ja kosmopoliittisuuden vuoksi.

Saksa 
Saksassa maahanmuuttajia useammin kuvattiin sisäisenä uhkana maan tiettyjen osien asukkaat. Esimerkiksi hannoverilaisia kuvattiin englantilaistyyppisiksi ja ahneiksi, baijerilaisia maalaismaisiksi ja Preussin vastaisiksi, ja niin edelleen.

Esimerkkejä 

 Alan Burgoyne – The War Inevitable (1908)
 Ernest Hugh Fitzpatrick – The Coming Conflict of Nations: or The Japanese–American War (1909)
 Jean Raspail – Le Camp des saints (1972)

Lähteet

Viitteet 

Kaunokirjallisuuden lajityypit
Silja Kosonen

Silja Kosonen (s. 16. joulukuuta 2002 Raisio) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän on nuorten maailman- ja Euroopan-mestari 2021 sekä nuorten maailmanennätyksen haltija. Turun Urheiluliittoa edustavaa Kososta pidetään yhtenä ikäluokkansa lahjakkaimmista heittäjistä maailmassa. Häntä on valmentanut keväästä 2018 lähtien Jani Pihkanen, ja hänen fysiikkavalmentajanaan toimii Olli Koskinen.

Kosonen voitti vuonna 2019 kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Bakussa tuloksella 72,35 metriä (3 kg). Kososen tulos oli N17-ikäluokan Suomen ennätys ja maailman kärkitulos. Hän voitti SM-kultaa vuoden 2020 Kalevan kisoissa. Hän voitti lajinsa samana vuonna naisten Suomi–Ruotsi-maaottelussa. Hän heitti Suomen ennätyksen 72,44 lumisateessa Kaustisella maaliskuussa 2021. Saman vuoden kesäkuussa hän heitti Vaasassa tuloksen 73,43 metriä, joka oli nuorten maailmanennätys ja naisten, N22- ja N19-sarjojen Suomen ennätys.  

Heinäkuussa 2021 Kosonen voitti euroopanmestaruuden Tallinnan U20-sarjan EM-kisoissa tuloksella 71,06. Tokion olympialaisissa hän oli karsinnan neljästoista tuloksella 70,48 ja karsiutui loppukilpailusta. Elokuussa 2021 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Nairobissa tuloksella 71,64. Hän sai hopeaa Kalevan kisoissa 2021.

Eugenen maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 Kosonen sijoittui seitsemänneksi tuloksella 70,81. Kalevan kisoissa 2022 hän voitti kultaa. Münchenin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 69,45.

Oman ikäluokkansa Suomen moukarimestaruuden Kosonen on voittanut vuosina 2017–2020. Hän on voittanut myös kiekonheitossa ikäluokkansa Suomen mestaruudet vuosina 2018–2019. Hänen kiekkoennätyksensä on 43,05 (2020). Urheilutoimittajain liitto palkitsi Kososen Vuoden nuorena urheilijana Urheilugaalassa tammikuussa 2021.

Yksityiselämä 
Kosonen asuu Raisiossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2021 ja opiskelee saksaa Turun yliopistossa.

Kosonen harrastaa uintia ja frisbeegolfia. Aiemmin hän on harrastanut jalkapalloa, ringetteä, suunnistusta, tanssia, voimistelua, sählyä ja yleisurheilussa kaikkia lajeja sekä urheilun lisäksi partiota ja pianonsoittoa.

Lähteet 

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Hubert Gädda

Karl Hubert Haukia (alun perin Gädda; 30. lokakuuta 1896 Vaasa – 5. helmikuuta 1977 Kajaani) oli kaksinkertainen korkeushypyn Suomen mestari. Hän harrasti myös muita hyppylajeja. Hän oli ammatiltaan rajavartija ja myöhemmin autokorjaamon omistaja Kajaanissa. Hän edusti aluksi Kajaanin Ärjyä ja myöhemmin Kajaanin Kipinää. 

Suomen mestaruudet Gäddalla on vuodelta 1918 tuloksella 170 ja seuraavalta vuodelta tuloksella 175. Vaikuttaa siltä, että Urho Kekkonen piti itseään Kajaaninkin oloissa itseään Gäddaa lahjakkaampana korkeushyppääjänä, mutta nuorempana soi hänelle voiton.

Lähteet 

Suomalaiset korkeushyppääjät
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Antero Juntto

Antero Juntto (s. 14. huhtikuuta  1944) on Luumäen Poikia edustanut yleisurheilija, erityisesti kuulantyöntäjä. Hän saavutti vuonna 1970 tuloksen 18,84, joka on säilynyt Etelä-Karjalan piirin ennätyksenä yli viisikymmentä vuotta. Vuonna 1965 hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa tuloksella 17,56 jääden Matti Yrjölän kullasta vain 29 senttimetriä. Vuosina 1967 ja 1968 Juntto oli pronssilla. Juntto osallistui myös seiväshyppääjien Auvo Pehkorannan ja Altti Alarodun kanssa toisiin Euroopan hallimestaruuskisoihin Prahassa vuonna 1967, joskin menestys jäi vaatimattomaksi.

Lähteet 

Suomalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Soufiane El Bakkali

Soufiane El Bakkali (s. 7. tammikuuta 1996) on marokkolainen yleisurheilija, joka kilpailee 3 000 metrin estejuoksussa.

El Bakkali voitti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa kultaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.08,90. Rion kesäolympialaisissa 2016 hän sijoittui neljänneksi. Hän voitti estejuoksun maailmanmestaruuden Eugenessa 2022 ajalla 8.25,13. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 El Bakkali saavutti hopeamitalin ajalla 8.14,49 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 pronssimitalin ajalla 8.03,76. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän saavutti sekaviestissä hopeaa Århusissa 2019. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli 3 000 metrin estejuoksussa neljäs Eugenessa 2014. 

El Bakkali saavutti 3 000 metrin estejuoksussa 2018 kultaa Välimeren kisoissa ja hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa sekä 2019 pronssia Afrikan kisoissa.

El Bakkali on voittanut urallaan kaksitoista Timanttiliigan osakilpailua. El Bakkalin ennätys 3 000 metrin estejuokussa on 7.58,15. Ennätyksensä hän juoksi Monacossa 20. heinäkuuta 2018. Hän teki 2 000 metrin estejuoksun Afrikan ennätyksen 5.14,06 Zagrebissa syyskuussa 2022.

Lähteet 

Marokkolaiset estejuoksijat
Marokkolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Lamecha Girma

Lamecha Girma (s. 26. marraskuuta 2000 Assela)on etiopialainen yleisurheilija, jonka päälaji on 3000 metrin estejuoksu. Girman valmentaja on Teshome Gebede.

Dohan MM-kilpailuissa 2019 Girma saavutti hopeamitalin ennätyksellään 8.01,36. Aika on myös Etiopian ennätys. Vuonna 2019 Girma saavutti myös pronssimitalin Afrikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 8.10,38. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli toinen 3 000 metrillä ajalla 7.41,63. Hän saavutti 3 000 metrin estejuoksussa hopeaa Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ajalla 8.26,01.

Ensimmäisen Timanttiliigan voittonsa Girma saavutti Monacossa 2021. Hän juoksi Etiopian ennätyksen 7.58,68 Ostravassa 31. toukokuuta 2022.

Lähteet 

Etiopialaiset estejuoksijat
Etiopialaiset kestävyysjuoksijat
Etiopialaiset olympiamitalistit
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Väsby IK

Väsby IK on ruotsalainen jääkiekkoseura Upplands Väsbyn kaupungista Tukholman läänistä. Se pelaa tällä hetkellä Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa. Väsby IK perustettiin vuonna 1956 ja se pelaa kotiottelunsa Vilundaparkens Ishallissa.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Jussi Salo 
 Apuvalmentaja: Tony Salo 
 Maalivahtivalmentaja: Alexander Hamberg 
 Toimitusjohtaja: Tom Tärnström 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Björn Hedwall 

Lähde: EliteProspects

Lähteet
Eliteprospects.com

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut 

Ruotsalaiset jääkiekkoseurat
Upplands Väsbyn kunta
Vuonna 1956 perustetut urheiluseurat
Sanne Erkkola

Sanne Erkkola (s. 8. maaliskuuta 1994) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa. Aiemmin hän on edustanut Turun Pyrkivää ja Turun Weikkoja. Erkkolan valmentajana toimii Tuomas Laaksonen.

Kalevan kisoissa Erkkola saavutti keihäänheitossa kultaa vuonna 2020 silloisella ennätyksellään 57,04. Hän uusi Suomen-mestaruutensa Tampereella 2021 tuloksella 58,55 ja Joensuuss 2022 tuloksella 55,94. Erkkolan ennätys on Oulussa kesäkuussa 2022 heitetty 60,18.

Erkkola oli mukana Eugenen MM-kisoissa vuonna 2022. Hän heitti karsinnassa tuloksen 52,04, mikä ei riittänyt finaaliin. Hän karsiutui loppukilpailusta myös saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa.

Erkkola voitti keihäskilpailun ensimmäisessä aikuisten maaottelussaan Tukholmassa 2021.

Lähteet 

Suomalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Raimo Linden

Raimo Antero Linden (s. 1. huhtikuuta 1943 Keuruu) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti vuodesta 1973 lähtien Tampereen Pyrintöä. Kalevan kisoista hän voitti moukarinheiton hopeaa vuonna 1962. Lisäksi Linden saavutti sisäratojen SM-kilpailuista painonheiton hopeaa vuonna 1968. Ennätyksekseen hän heitti tuloksen 64,76 metriä vuonna 1971.

Lähteet 

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Artturi Lindman

Artturi Vilho "Ari" Lindman (28. toukokuuta 1914 Iisalmi – ?) oli suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Iisalmen Visaa. Kalevan kisoista hän voitti moukarinheiton hopeaa vuonna 1948. Ennätyksekseen Lindman heitti tuloksen 51,38 metriä vuonna 1947.

Lindman toimi marsalkka Mannerheimin henkivartijaosastossa jatkosodan aikana.

Lähteet 

Suomalaiset moukarinheittäjät
Vuonna 1914 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Valtteri Kalliokulju

Vili Valtteri Kalliokulju (s. 14. tammikuuta 1997 Turku) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edustaa Liedon Parmaa. Aiemmin hän on edustanut Liedon Lujaa. Kalliokuljun valmentajana toimii Mika Vakkuri.

Kalevan kisoissa Kalliokulju sai pronssia vuonna 2020 ajalla 14,36 ja 2021 ajalla 14,15. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Kalliokulju on saanut pronssia viestijuoksussa vuonna 2017. Hänen ennätyksensä on Jämsässä 4. heinäkuuta 2021 juostu 14,01.

Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Eskilstuna 2015 Kalliokulju pääsi pika-aidoissa välieriin ja 4 × 100 metrillä finaaliin, jossa Suomen joukkue oli kuudes. Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Bydgoszczissa 2016 hän pääsi myös pika-aidoissa välieriin. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Gävlessä 2019 Kalliokulju eteni myös välieriin.

Aikuisten maaotteluissa Kalliokulju on edustanut Suomea vuosina 2016–2021.

Lähteet 

Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Nicholas Winton

Sir Nicholas George Winton (syntyjään Wertheim; 19. toukokuuta 1909 Hampstead, Lontoo – 1. heinäkuuta 2015 Slough, Berkshire) oli englantilainen mies, joka järjesti 669 lapsen pelastamisen natsi-Saksan miehittämästä Tšekkoslovakiasta juuri ennen toisen maailmansodan alkua. Pelastetut olivat pääasiassa juutalaisia lapsia, jotka olivat paenneet Sudeettialueilla sijainneista kodeistaan pakolaisleireille Prahaan ja muualle Tšekkoslovakiaan. Winton onnistui laajamittaisen mainoskampanjan avulla järjestämään lapsille brittiläiset sijaisperheet, joka oli Ison-Britannian hallituksen asettama ehto pakolaisten vastaanottamiselle. Lisäksi hän järjesti rahankeräyksen, jotta myös vähävaraisten perheiden lapset voitiin kuljettaa Euroopan läpi. Lapset kuljetettiin maaliskuun ja elokuun välillä vuonna 1939 pääosin kahdeksalla junakuljetuksella Prahasta Atlantin rannikolle ja edelleen Englannin kanaalin yli Lontooseen. Pelastettuihin lapsiin kuului muun muassa elokuvaohjaaja Karel Reisz ja matemaatikko Heini Halberstam.

Sodassa Winton ajoi aluksi ambulanssia ja palveli myöhemmin Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimissa. Sodan jälkeen Winton ei kertonut kenellekään pelastusoperaatiosta. Hänen vaimonsa sai tietää asiasta vuonna 1988, kun hän löysi sattumalta perheen kodin ullakolta pelastettujen lasten kuvia ja nimiä sisältäneitä papereita. Uroteon tultua julkisuuteen, Wintonia kutsuttiin lehdistössä "Britannian Oskar Schindleriksi". Winton nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE) vuonna 1983 tunnustukseksi hänen suorittamastaan hyväntekeväisyydestä vanhusten hoivakodin hyväksi. Vuonna 2002 Ison-Britannian kuningatar Elisabeth II myönsi hänelle ritarin arvo. Vuonna 2014 Tšekin presidentti Miloš Zeman luovutti hänelle maan korkeimman siviilitunnustuksen, Valkoisen leijonan ritarikunnan kunniamerkin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Sir Nicholas Wintonin virallinen kotisivu 

Englantilaiset henkilöt
Brittiläisen imperiumin ritarikunta
Yli satavuotiaiksi eläneet brittiläiset
Hyväntekeväisyyden harjoittajat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Ville Toivonen (yleisurheilija)

Ville Petteri Toivonen (s. 8. huhtikuuta 2002 Ähtäri) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Ähtärin Urheilijoita.

Kalevan kisoista Toivonen on saavuttanut kymmenottelun pronssia vuosina 2020 ja 2022. Ennätyksekseen Toivonen on kymmenottelussa otellut pisteet 7152 vuonna 2020.

Toivonen on sijoittunut neljänneksi U20 MM-kilpailuissa Nairobissa 2020 ja viidenneksi U20 EM-kilpailuissa Virossa 2020. Ville Toivonen on edustanut Suomea sekä aikuisten että nuorten Ruotsi-maaottelussa ja PM-moniotteluissa.

Myös Ville Toivosen isoveli Juuso Toivonen kilpailee kymmenottelussa.

Henkilökohtaiset ennätykset 
100 metriä: 11,29 (Seinäjoki 2021)
400 metriä: 52,13 (Nairobi 2021)
1500 metriä: 4.46,42 (Turku 2020)
110 metrin aidat: 15,18 (Turku 2020)
Korkeushyppy: 1,92 (Turku 2020)
Seiväshyppy: 4,30 (Helsinki 2020, hallissa)(Joensuu 2022)
Pituushyppy: 7,35 (Tallinna 2021)
Kuulantyöntö: 12,87 (Kuortane 2022, hallissa)
Kiekonheitto: 43,62 (Joensuu 2022)
Keihäänheitto: 68,48 (Lapua 2020)
Kymmenottelu: 7152 (Turku 2020)

Lähteet 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanapartio Ketunkaatajat

Kanapartio Ketunkaatajat () on Cosgrove Hall Filmsin tuottama brittiläinen animaatiosarja, joka perustuu löyhästi englantilaisen lastenkirjailija Dick King-Smithin esikoiskirjaan The Fox Busters. 

Sarjan jaksojen animoinnista vastasi espanjalainen Alfonso Productions. Sarjan ohjaajana toimi Jon Doyle ja käsikirjoittajina toimivat David Max Freedman, Alan Gilbey ja Joel Jessup. Sarjan tuotanto maksoi arviolta 2,5 miljoonaa puntaa. 

Sarjassa kolmen kanasisaruksen Ullan (), Kaijan () ja Tytin () muodostama partio Ketunkaatajat suojelevat kanalaansa sitä vaanivalta kettulaumalta, jota johtaa kuningas Ahmaton (). Ketunkaatajien vakio puolustusmenetelmiin kuuluvat muun muassa munapommit. Sarjaa tehtiin kahden 13-jaksoisen tuotantokauden verran vuosina 1999-2000. Suomessa sarjaa on esitetty ensin YLE TV1:llä ja sitten YLE TV2:lla Veturi-ohjelman yhteydessä vuosina 2000-2001. 

Sarja voitti vuonna 2000 kaksi palkintoa: BAFTAN parhaan animaatiosarjan palkinnon ja British Animation Awardin parhaan lastenohjelman palkinnon. Sarja ei kuitenkaan juurikaan menestynyt kaupallisesti, mikä johti sen lyhytikäisyyteen.

Ääninäyttelijät

Suomenkieliset ääninäyttelijät

Aiheesta muualla 

 The Foxbusters (Western Animation) - TV Tropes (englanniksi)

Lähteet 
1990-luvun piirrossarjat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Allan Lawrence

Allan Cleave Evan ”Al” Lawrence (9. heinäkuuta 1930 Punchbowl – 15. toukokuuta 2017 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli australialainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.

Lawrence voitti 10 000 metrillä olympiapronssia Melbournessa 1956: olympiamitali oli Australian ensimmäinen yleisurheilusta. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Lawrence oli ensimmäinen australialainen 5 000 metrillä 14 minuuttia ja 10 000 metrillä 29 minuuttia alittanut juoksija. Hän opiskeli ja asui myöhemmin Yhdysvalloissa, jonka kansalaisuuden hän sai 1980-luvulla. Haimasyöpää sairastanut Lawrence kuoli Houstonissa 86-vuotiaana 15. toukokuuta 2017.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Australialaiset kestävyysjuoksijat
Australialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Bo Forssander

Bo Erik Örjan Forssander (2. elokuuta 1942 Hässleholm) on entinen ruotsalainen pikajuoksija aitajuoksija 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Hänen päämatkansa oli 110 metrin aidat. Hänen huippuvuotensa olivat 1960-luvun lopulla. Hän oli mukana kolmissa olympialaisissa ja eteni vuoden 1968 olympialaisissa 110 metrin loppukilpailuun. 

Forssander nousi Ruotsin 110 metrin aitojen kärkijuoksijaksi vuonna 1960 ensimmäisellä Ruotsin mestaruudellaan. Hän otti tällä matkalla urallaan kaikkiaan 10 Ruotsin mestaruutta eli vuosina 1960, 1961, 1963, 1964 ja 1967-1972. Lisäksi hän voitti Ruotsin 100 metrin mestaruuden vuonna 1967. Suomi-Ruotsi -maaottelussa ensimmäinen voitto tuli vuonna 1963. Kaikkiaan hän saavutti kahdeksan Suomi-Ruotsi-maaotteluvoittoa.

Forssander oli ensimmäisen kerran mukana olympialaisissa Tokion kisoissa 1964, joissa hän eteni alkuerän kautta välieriin pudoten niukasti loppukilpailusta. Vuoden 1966 EM-kisoissa Budapestissä hän pääsi loppukilpailuun sijoituksen ollessa kahdeksas. Forssanderin kilpailullisesti parhaat vuodet olivat 1960-luvun lopulla. Hän teki juuri ennen Meksikon olympialaisia elokuussa Malmössä Ruotsin ennätyksen 13,7. Huipentumana oli eteneminen Meksikon olympialaisten 110 metrin aitojen loppukilpailuun. Alkuerässään hän oli toinen ajalla 13,9 (sähköaika 14,00), välierässään kolmas ajalla 13,7 (sähköaika 13,75) ja loppukilpailussa kuudes ajalla 13,7 sähköajan ollessa Ruotsin ennätys 13,73. Vuonna 1969 Ateenassa käydyissä EM-kisoissa Forssander sijoittui välierässään seitsemänneksi pudoten loppukilpailusta. Seuraavan vuoden Eurooppa Cup-finaalissa Tukholmassa Forssander sijoittui toiseksi Ranskan Guy Drutn voittaessa. Forssander oli mukana vielä vuoden 1972 Münchenin olympialaisissa, mutta kisat päättyivät jo alkuerässä kuudenteen sijaan., 

Forssander otti Ruotsin ennätyksen nimiinsä ensi kerran vuonna 1964 ajalla 13,9, jolloin hän rikkoi Håkan Lidmanin vuonna 1938 juokseman Ruotsin ennätyksen 14,0. Forssander paransi ennätystä edelleen niin, että hänen Meksikon olympialaisissa lokakuussa 1968 juoksema Ruotsin ennätys 13,73 säilyi aina vuoteen 1992 Claes Albihnin vasta rikkoessa sen. Hänet oli nimetty jo vuonna 1961 yleisurheilun Stora Grabbariksi nro 214. Arvostettu amerikkalainen yleisurheilulehti Track & Field News arvotti Forssanderin urallaan kolmena vuotena 10 parhaan 110 metrin aitajuoksijaksi maailmassa eli vuosina 1965 7., 1967 10. ja 1968 10. paras.

Viitteet

Ruotsalaiset pika-aitajuoksijat
Ruotsalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Rižskajan metroasema

Rižskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. toukokuuta 1958.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Moskovan metroasemat
Unisys

Unisys on yhdysvaltalainen informaatioteknologian yhtiö. Yhtiö tarjoaa palveluita ja teknologiaa mukaan lukien ohjelmistoja ja laitteistoa.

Yhtiö perustettiin vuonna 1986 kun Burroughs Corporation ja Sperry yhdistyivät. Uudesta yhtiöstä tuli Yhdysvaltain toiseksi suurin tietotekniikkayhtiö, mutta silti vain viidenneksen kilpailevan IBM:n koosta. Samalla Burroughs myi osan Memorex-osastostaan.
Yhdistymisen myötä myös System Development Corporation (SDC) tuli Unisysiin.

Yhtiö osti vuonna 1988 Convergent Technologiesin, joka oli Convergent Technologies Operating System (CTOS) käyttöjärjestelmän kehittäjä.

Vuonna 2020 yhtiö ilmoitti Yhdysvaltain hallintoa palvelevan liiketoimintayksikön myynnistä Science Applications International Corporationille (SAIC)  1,2 miljardin dollarin hinnalla.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset tietotekniikkayhtiöt
Aleksanteri Rantalainen

Aleksanteri Rantalainen (10. joulukuuta 1871 Pietari – 9. helmikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori, hovineuvos ja päätoimittaja.

Rantalaisen vanhemmat olivat suutari, liikemies Mikko Rantalainen ja Maria Elisabeth Hellstén. Hän pääsi ylioppilaaksi ykstyistodistuksella Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1896 ja valmistuiHelsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1899 ja filosofian maisteriksi 1900.

Rantalainen oli Sortavalan lyseon venäjän kielen lehtorina 1905–1939 ja hän kuului Maasotakoulun opettajakuntaan 1940–1948. Hän sai hovineuvoksen arvon 1915. Rantalainen oli Sortavalassa ilmestyneen Laatokka-lehden päätoimittajana 1908–1909 ja osan vuotta 1918. Hän toimi Sortavalassa myös kauppakoulun opettajana, liikeapulaiskoulun ja vapaaopiston johtajana sekä oli useita vuosia Sortavlan kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Aleksanteri Rantalainen oli naimisissa vuodesta 1897 Thilma Armida Kristiina Porthanin kanssa. Heidän poikansa oli toimittaja Erkki Aleksanteri Rantalainen (1908–1956), joka oli naimisissa kirjailija Irja Sallan kanssa.

Julkaisuja 
 Muinais- ja nykyisvenäjän kielen murteista kirjassa Sortavalan reaalilyseo. Kertomus lukuvuodelta 1904-1905. Sortavala 1905
 Leo Tolstoi taiteilijana ja taiteilija-ajattelijana kirjassa Sortavalan reaalilyseo. Kertomus lukuvuodelta 1912-1913. Sortavala 1913
 Käytännöllinen venäjänkielen sanasto: suomalais-venäläinen sanakirja. WSOY 1916

Lähteet 

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset päätoimittajat
Sortavalan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1949 kuolleet
Johan-Antti Kivilahti

Johan-Antti Kivilahti (s. 8. helmikuuta 1998 Haapajärvi) on suomalainen seiväshyppääjä. Kivilahti edusti vuoteen 2021 asti Haapajärven Kiiloja ja sen jälkeen Kuortaneen Kuntoa. Hänen valmentajanaan toimii Mikko Latvala.

Kalevan kisoissa Kivilahti sai seiväshypyssä hopeaa vuonna 2020 ennätyksellään 531. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 520.

Lähteet 

Suomalaiset seiväshyppääjät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Silanpaimenkoira

Silanpaimenkoira (Cane da Pastore della Sila) on italialainen koirarotu. FCI ei ole sitä toistaiseksi tunnustanut, mutta Alianza Canina Latina sitä vastoin on. Lisäksi Ente Nazionale della Cinofilia Italiana on aloittanut rodun rekisteröintiprosessin.

Ulkonäkö 

Silmät ovat mantelinmuotoiset ja niiden väri vaihtelee okrasta tummanruskeaan. Korvat ovat riippuvat ja v:n muotoiset, kärjistään hieman pyöristyneet. Sallitut väritykset ovat soopeli (puna- tai harmaa-), musta ja musta ruskein merkein (black & tan); viimeksimainitussa ruskeiden merkkien sävy vaihtelee vaaleasta kermasta syvään tummanpunaiseen. Soopeleilla ja mustilla yksilöillä voi esiintyä valkoisia merkkejä rintakehässä, käpälissä ja hännänpäässä. Urosten säkäkorkeus on 60–68 cm ja narttujen 56–64 cm. Urosten paino vaihtelee 40–50 kg ja narttujen 35–45 kg välillä.

Alkuperä 
Silanpaimenkoiraa on kasvatettu muinaisista ajoista lähtien Calabrian Apenniineilla. Erityisen yleinen se on Silan laaksossa, mistä myös sen nimi juontuu. Rotu polveutuu indoeurooppalaisten kansojen mukanaan tuomista laumanvartijoista ja kreikkalaisten mukanaan tuomista paimenkoirista. Sitä on aina käytetty eläinlaumojen, erityisesti vuohien, suojelemiseen susia vastaan.

Lähteet

Viitteet 

Italialaiset koirarodut
FCI:n ulkopuoliset rodut
Paimenkoirat
Benjamin Lee

Benjamin Lee (s. 26. maaliskuuta 2003) on suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti Viipurin Urheilijoita vuoteen 2012, jonka jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja.

Kalevan kisoissa Lee on saavuttanut 800 metrin juoksussa pronssia vuonna 2020 ennätyksellään 1.50,81.

Leen ennätys 400 metrillä on 26. elokuuta 2020 Helsingissä juostu 48,28 ja 800 metrillä 6. syyskuuta 2020 Tampereella juostu 1.50,20.

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Aada Aho

Aada Aino Emilia Aho (s. 3. tammikuuta 2003 Turku) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Hän edustaa  Raision Kuulaa. Ahon valmentaja on Juha-Pekka Triipponen.

Kalevan kisoissa Aho on saavuttanut 400 metrin aitajuoksussa pronssia vuonna 2020 silloisella ennätyksellään 58,88.

Henkilökohtaiset ennätykset 
 400 metrin aitajuoksu: 58,71 (6.9.2020 Tampere)
 400 metrin juoksu: 55,34 (7.8.2020 Pedersöre)
 200 metrin juoksu: 24,63 (28.7.2020 Turku)

Lähteet 

Suomalaiset 400 metrin aitajuoksijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Saga Vanninen

Saga Vanninen (s. 4. toukokuuta 2003 Tampere) on suomalainen moniottelija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Häntä valmentaa Jesse Jokinen. Syksyyn 2022 asti häntä valmensi Matti Liimatainen.

Kalevan kisoissa Vanninen on saavuttanut seitsenottelussa hopeaa vuonna 2020 tuloksella 5861. Tulos oli 17- ja 19-vuotiaiden Suomen ennätys. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 60 metrin aitajuoksussa ja hopeaa pituushypyssä 2022.

Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tallinnassa 2021 Vanninen voitti seitsenottelussa kultaa tuloksella 6271. Hän voitti toiseksi sijoittuneen 393 pisteellä ja paransi 19-vuotiaiden Suomen ennätystään 410 pisteellä. Samana vuonna hän voitti seitsenottelussa kultaa Nairobissa järjestetyissä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa tuloksella 5997. Seuraavana vuonna hän uusi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutensa Calissa Kolumbiassa pistein 6084. Kaksi viikkoa myöhemmin hän sijoittui Münchenin EM-kilpailuissa kymmenenneksi pistein 6045.

Henkilökohtaiset ennätykset 
 100 m aidat: 13,52 (Cali 3.8.2022)
 Korkeus: 179 (Turku 15.8.2020)
 Kuula: 15,08 (München 17.8.2022)
 200 m: 24,49 (Cali 3.8.2022)
 Pituus: 634 (Tallinna 16.7.2021)
 Keihäs: 49,22 (Nairobi 19.8.2021)
 800 m: 2.22,76 (München 18.8.2022)
 Seitsenottelu: 6271 (Tallinna 15.–16.7.2021)

Lähteet 

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Varpaisjärven terveysasema

Varpaisjärven terveysasema on Lapinlahden kunnan Varpaisjärven pitäjässä Pohjois-Savossa toimiva kunnallinen terveysasema. Se tarjoaa asiakkailleen kiireetöntä perusterveydenhoitoa ja on avoinna maanantaista torstaihin kello 8-15 ja perjaintaisin kello 8-13. 

Lääkäripäivystys ja akuuttihoito on tarjolla Lapinlahden terveyskeskuksen päivystyksessä arkisin kello 8-18 ja viikonloppuisin kello 8-16. Muulloin eli iltaisin ja öisin päivystyspalvelut ovat saatavilla Kuopion yliopistollisen sairaalan päivystyksestä (Puijonlaaksontie 2, Kuopio, C-ovi) tai Iisalmen sairaalan päivystyksestä (Riistakatu 23, Iisalmi).

Lähteet

Aiheesta muualla
Terveyspalvelut (lapinlahti.fi)

Varpaisjärvi
Lapinlahden rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri
One Way Mission

One Way Mission on suomalainen lähetysjärjestö. One Way Mission perustettiin vuonna 1983 Helsingin Vanhassa kirkossa Perjantai Kristukselle -tapahtuman yhteydessä. One Way Mission on yhteiskristillinen organisaatio, jonka nimi tulee Jeesuksen sanoista "Minä olen tie". 

Suomessa One Wayn työmuodot ovat omien One Way Seurakuntien istuttaminen, Perjantai Kristukselle -katutyö, Opetuslapseuskoulu ja mediatyö (One Way TV).

One Way toimii Suomen lisäksi 11 lähetyskentällä: Intiassa, Israelissa, Italiassa, Kiinassa, Malawissa, Mosambikissa, Mongoliassa, Nepalissa, Ugandassa, Venäjällä ja Virossa.

One Way Mission on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 One Way Missionin kotisivu

Suomalaiset lähetystyöjärjestöt
Božena Němcová

Božena Němcová o.s. Pankl (1820–1862) oli tšekkiläinen kirjailija. Hän sai etevillä kansanelämänkuvauksillaan huomattavan sijan tšekkiläisessä kirjallisuudessa. Hän julkaisi kansansatuja, kansatieteellisiä kuvauksia ja novelleja sekä romaaneja, joista ansiokkaimmat ovat Babička (1855, suom. Isoäiti) ja 'Vuoristokylä' (1856). Němcován proosasta kuvastuu romanttinen käsitys maalaiselämästä ja samalla yhteiskunnan realistinen havainnointi.

Němcován yhdessä Karel Jaromír Erbenin kanssa julkaisemat sadut ovat tšekkiläisen 1800-luvun kirjallisuuden klassikkoja. He loivat niillä itsenäisen tšekkiläisen sadun realistisen tyylin ja poetiikan, jotka kuuluvat yhä nykyiseen tšekkiläiseen kulttuuriin: satuihin, peleihin, televisiosarjoihin. Alkuperäisiä satuja luetaan edelleen. Myös Isoäitiä luetaan yhä: se on tunnettu ja parodioitukin romaani, joka vie lukijan idylliseen lapsuuden maailmaan.

Němcován puoliso oli finanssivirkamies Josef Němec.

Němcován mukaan on nimetty asteroidi 3628 Božněmcová.

Suomennettu teos
 Isoäiti (Babička), suom. Anna-Liisa Laine, Helsinki: Kirjamaailma 1966
 Isoäiti: kuvia maalaiselämästä (Babička), suom. Anna-Liisa Laine, runot suom. Mikko Kilpi, tšek. henkilön- ja paikannimet tark. Marta Hellmuthóva. Helsinki: WSOY 1978 ISBN 951-0-08741-6

Lähteet

Aiheesta muualla

Tšekkiläiset kirjailijat
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1862 kuolleet
Fabio Nannarelli

Fabio Nannarelli (1825–1894) oli italialainen runoilija. Hän sai 1860 estetiikan professorin viran Milanon Accademia scientifico letterariassa ja 1870 kirjallisuushistorian professorin viran Rooman yliopistossa. Nannarellin runokokoelmia ovat Poesie (1853), Nuove poesie (1856), Nuovi canti (1875), Nuove liriche (1881). Nannarelli seuraa runoilijana roomalaisen koulukunnan klassisia perinteitä. Hänen tieteellisistä teoksistaan merkittävä on esimerkiksi Studio comparativo sui canti popolari di Arlena (1871).

Lähteet 

Italialaiset professorit
Italialaiset runoilijat
Vuonna 1825 syntyneet
Vuonna 1894 kuolleet
HMS Triad

HMS Triad (viirinumerot 53T ja N53) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1939 vesillelaskettu T-luokan sukellusvene, joka tuhoutui toisessa maailmansodassa 15. lokakuuta 1940.

Valmistus 

Alus tilattiin 8. joulukuuta 1937 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 16. syyskuuta.

Palvelus 
Sukellusvene liitettiin palvelukseen otettaessa Rosythiin 2. sukellusvenelaivueeseen, mihin se kuului sodan alkaessa. Ennen Norjan taisteluiden alkamista huhtikuussa 1940 alus partioi Pohjanmerellä sekä Norjan rannikolla. Alus upotti 11. huhtikuuta saksalaisen kuljetusalus Ionian Oslovuonon suulla ollessaan partiomatkalla Skagerrakissa.

Toukokuussa 1940 aluksen partiointialueeksi vaihdettiin Kanaalin itäosat ja myöhemmin alus sijoitettiin Välimerelle siirrettävään osastoon, joka liittyisi Maltalle sijoitettuun 1. sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 10. lokakuuta Maltalta Aleksandriaan.

Italian laivaston sukellusvene R/Smg Enrico Toti havaitsi 15. lokakuuta 1940 kello 01.10 Triadin, jolloin italialaiset tulittivat konekiväärillä ja ampui kolme neljän tuuman kranaattia. Kranaateista kaksi osui. Triadin miehistö ampui myös saaden yhden osuman italialaisaluksen torniin haavoittaen kahta miehistönjäsentä. Triad aloitti sukelluksen, mutta italialaisaluksen torpedo osui tuhoten pakenevan aluksen.

Päälliköt 
Aluksen päälliköinä olivat:
Ronald McClellan Powning Jones 2. huhtikuuta 1939 – 27. helmikuuta 1940
Eric Roland John Oddie 27. helmikuuta – 15. elokuuta 1940
George Stevenson Salt 15. elokuuta – 15. lokakuuta 1940

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston T-luokan sukellusveneet
Vickersin valmistamat alukset
Pieni pala jumalaa

Pieni pala Jumalaa on vuonna 1999 esitetty neliosainen draamasarja, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Peter Lindholm. Sarjan on tuottanut Yleisradio ja sitä esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa. Sarjan pääroolia näyttelee Marjaana Maijala. 

Sarja on palkittu kahdella Venla-palkinnolla sekä Koura-palkinnolla vuonna 2000. Sarja on myös julkaistu kokonaisuudessaan DVD:llä.

Sarja seuraa itä-Helsingissä pappisuraansa aloittavaa Lilliä (Marjaana Maijala), joka kohtaa työssään vanhanaikaisia kollegoita, sukupuoleen perustuvaa syrjintää, työpaikkakiusaamista sekä muun muassa alkoholi- ja huumeongelmista kärsiviä asiakkaita.

Sarjan tunnusmusiikki on Mauri Suménin säveltämä.

Palkintoja
 Venla-palkinto 1999: Paras naisnäyttelijä
 Venla-palkinto 1999: Paras draamasarja
 Koura-palkinto 1999: Paras fiktiosarja

Lähteet 

Suomalaiset draamasarjat
Prospekt Vernadskogon metroasema

Prospekt Vernadskogo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1963.

Lähteet 

Moskovan metroasemat
Roger Eno

Roger Eugene Eno syntyi Woodbridgessä, Englannissa, vuonna 1959. Hänet tunnetaan ensisijaisesti ambient-säveltäjänä. 

Hän aloitti baritonitorviopinnot 12-vuotiaana ja musiikkiopinnot 16-vuotiaana Colchester Institutessa.  

Ensimmäisen levytyksensä hän teki vuonna 1983 veljensä Brian Enon ja kanadalaisen tuottajan ja muusikon Daniel Lanoisin kanssa Lanoisin Grant Avenue Studiossa Kanadassa tehdyllä albumilla Apollo. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Voices julkaistiin vuonna 1985. 

Vaikka Enoa pidetään pääasiassa pianistina, hän on myös multi-instrumentalisti ja laulaja. Hän on työskennellyt veljensä lisäksi myös useiden muiden taiteilijoiden kanssa. Menestynein yhteistyö lienee Kate St Johnin kanssa tehty yhteisalbumi The Familiar. 

Eno esiintyy julkisesti satunnaisesti ja säveltää ääniraitoja elokuviin. Hänen musiikkiaan on käytetty useissa elokuvissa, mukaan lukien Dyyni, Yhdeksän ja puoli viikkoa ja Sidottu. Hänen kappaleitaan on käytetty muun muassa Nissanin ja Japan Railwaysin mainoksissa.

Diskografia 

 Apollo (Brian Enon ja Daniel Lanoisin kanssa) (Virgin) - 1983 
 Voices (EG Records, Virgin) - 1985 
 Between Tides (All Saints Records) - 1988 
 Music for Films III (Opal Records) - 1988 
 Islands (Laraajin kanssa) (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 1989 
 In a Room (Harmonia Ensemblen kanssa) - 1993 
 The Familiar (Kate St Johnin kanssa) (All Saints Records) - 1993 
 Automatic (osana Channel Light Vesseliä) (All Saints Records) - 1994 
 Harmonia meets Zappa (yhdessä Harmonia Ensemblen kanssa) (Materiali Sonori) - 1994 
 Lost in Translation (All Saints Records) - 1995 
 The Night Garden (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 1995 
 Swimming (All Saints Records) - 1996 
 Excellent Spirits (osana Channel Light Vesseliä) (All Saints Records) - 1996 
 The Music of Neglected English Composers (Voiceprint Records, Resurgence) - 1997 
 The Flatlands (All Saints Records) - 1998 
 Damage (Lol Hammondin kanssa ) (All Saints Records) - 1999 
 The Appointed Hour (Peter Hammillin kanssa) (FIE! Records) - 1999 
 Classical Music for Those with No Memory (Garosin, Pulitin, Odorin kanssa) - 2000 
 The Long Walk (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 2000 
 Getting Warmer (Burning Shed Records) - 2002 
 18 Keyboard Studies By Hans Friedrich Micheelsen (Opal Records) - 2002 
 Fragile (musiikki) (Burning Shed Records) - 2005 
 At Lincoln Cathedral: Roger Eno (Live) - 2005 
 Transparencies (Plumblinen kanssa) - 2006 
 Anatomy (Burning Shed Records) - 2008 
 Flood (Burning Shed Records) - 2008 
 Lux (Warp) - 2012 
 Endless City / Concrete Garden (Plumblinen kanssa) - 2013 
 Rattle That Lock (David Gilmour) - Columbia Records - 2015 
 This Floating World (Recital Records) - 2017 
 Dust of Stars (Painted World Music) - 2018 
 Mixing Colours (Brian Enon kanssa) - (Deutsche Grammophon) - 2020

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen nettisivu 
 Burning Shed Records 

Ambient-artistit
Elävät henkilöt
Vuonna 1959 syntyneet
Claudia Pasini

Claudia Pasini (s. 2. maaliskuuta 1939 Trieste) on italialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän kuului Italian pronssia voittaneeseen joukkueeseen Rooman kesäolympialaisten 1960 floretin joukkuekilpailussa.

Lähteet 

Italialaiset miekkailijat
Italialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuntsevskajan metroasema

Kuntsevskaja () on Moskovan metron Arbatsko-Pokrovskaja- ja Filjovskaja-linjojen asema. Asema avattiin 31. elokuuta 1965.

Moskovan metroasemat
Karl Fiehler

Karl Fiehler (1895 Braunschweig – joulukuu 1969) oli saksalainen kansallissosialistisen työväenpuolueen (NSDAP) poliitikko. Hän toimi Münchenin pormestarina Natsi-Saksassa vuosina 1933–1945.

Fiehler oli baptistisaarnaajan poika. Hän asettui perheineen Müncheniin vuonna 1902 ja suoritti kauppaopinnot. Hän palveli vapaaehtoisena ensimmäisessä maailmansodassa, palasi Müncheniin vuonna 1918 ja liittyi Thule-seuran sekä kansallissosialistien piireihin. Marraskuussa 1923 Fiehler osallistui kansallissosialistien yritykseksi jääneeseen oluttupavallankaappaukseen. Vuonna 1924 hän pääsi Münchenin kaupunginvaltuustoon lyhyesti kielletyn NSDAP:n peitelistalta. Puolueen reformissa vuonna 1925 hän oli mukana perustajajäsenenä. Fiehler nousi pian uralla puolueessa, pääsi sen Schwabingin-haaran johtoon ja vuonna 1928 sen kunnallispolitiikan Reichsleiterin asemaan.

Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen pormestari Karl Scharnagl joutui eroamaan 9. maaliskuuta 1933, jolloin Baijerin sisäministeri Adolf Wagner nimitti Fiehlerin pormestariksi. Fiehler aloitti heti poliittisten vastustajien ja juutalaisten sortamisen. Maaliskuussa 1933 hän järjesti juutalaisten ja sosialistien poistamisen julkisista viroista Münchenissä jo ennen kuin tämä oli toteutettu valtakunnallisella tasolla. Fiehler kiihdytti syrjintätoimia muutenkin valtiota nopeammin. Elokuussa 1933 Münchenin kaupunki halusi kieltää juutalaisilta julkisten kylpylöiden käytön, mutta sisäministeriö totesi ratkaisun lakiin perustumattomaksi. Adolf Hitlerin ehdotuksesta ja Heinrich Himmlerin hyväksynnällä Fiehlerin toimikautta laajennettiin lokakuun 2. päivään 1955 kestäväksi, vaikka tämä laajennus jäi teoreettiseksi Natsi-Saksan kaatuessa keväällä 1945.  

Hallinnon kaaduttua Fiehler ei myöntänyt väärintekoja. Hän vetosi oikeudenkäynnissä täydelliseen tietämättömyyteen kansallissosialistien rikoksista, kuvasi Hitleriä myönteisesti ja kertoi, ettei voinut kuvitella tämän saattaneen käynnistää tai sietää julmuuksia. Tuomarit pitivät Fiehleriä "henkisesti rajoittuneena", joten hänet luokiteltiin "aktivistiksi" ja tuomittiin kahdeksi vuodeksi työleirille. Rangaistus katsottiin kuitenkin kärsityksi jo internoituna vietetyn ajan takia. Vuonna 1965 epäonnistui Fiehlerin yritys saada eläkemaksuja työstään pormestarina. Hän asui kuolemaansa saakka Dießen am Ammerseessä.

Lähteet 

NSDAP:n poliitikot
Pormestarit
Münchenin historia
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Tekstilštšikin metroasema

Tekstilštšiki () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1966.

Lähteet 

Moskovan metroasemat
Park Pobedyn metroasema (Moskovan metro)

Park Pobedy () on Moskovan metron Arbatsko-Pokrovskaja- ja Kalininsko-Solntsevskaja-linjojen asema. Asema avattiin 6. toukokuuta 2003.

Moskovan metroasemat
Salama (kirjasarja)

Salama-sarja oli Gummeruksen salapoliisikirjallisuuteen ja jännityskirjallisuuteen keskittynyt kirjasarja. Sarjassa julkaistiin 205 kirjaa vuosina 1953–1973. Alkuperäisellä Salama-sarja-nimellä julkaistiin vuoteen 1970 saakka 176 kirjaa, tämän jälkeen julkaistiin vielä kolmen vuoden ajan uusintapainoksia suosituista Salama-sarjan kirjoista sekä Gummeruksen Silmukkasarjan kirjoista Salama minun makuuni-sarjassa. 

Salama-sarjan ensimmäinen julkaistu kirja oli suomalaisen T. Marraksen (oikealta nimeltä Pauli Suhonen) dekkari Tohtori Kaarretin tapaus. Sarjassa julkaistiin muun muassa seuraavien kirjailijoiden teoksia: Mauri Sariola, Vilho Helanen, Tapani Immonen, Matti Pirkola, Marjatta Seppälä, Tauno Yliruusi, Lennart Åkerlund, Maria Lang, Erle Stanley Gardner, Quentin Patrick, Ellery Queen, Ira Levin, Mary Rinehart, James Hadley Chase, Peter Cheyney, Ngaio Marsh, Simon Rattray ja M. M. Kaye. Suurin osa kirjoista oli amerikkalaisten, brittiläisten ja ruotsalaisten kirjailijoiden tekemiä.

Jännityskirjallisuuteen erikoistunut Book Studio-kustantaja on julkaissut vuodesta 2002 lähtien vanhoja Salama-sarjan dekkareita uusintapainoksina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 DekkariNetti : Salama-sarja

Rikosromaanit
Rikoskirjasarjat
Alexander Heinrich Neus

Alexander Heinrich Neus (1795–1876) oli virolainen opettaja ja kirjailija. Hän suoritti esiopintonsa Tallinnan lukiossa ja jatkoi 1814–1817 opintojaan Tarton yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hän aloitti sitten opettajana, mutta ei kuitenkaan voinut silmäsairauden vuoksi toimia tehtävässä kovin pitkään. Neusin nimi on säilynyt jälkimaailmalle siksi, että hän oli ensimmäisiä virolaisen kansanrunouden harrastajia. Vuonna 1836 hän julkaisi Dorpater Jahrbücherissä muutamia vanhoja kansanrunoja. Hänen päätyönsä on kolmiosainen Ehstnische Volkslieder. Urtext und Uebersetzung (1850–1852). Arvokkaan julkaisun ainekset ovat etupäässä A. F. J. Knüpfferin, osittain myös Friedrich Reinhold Kreutzwaldin ja Friedrich Robert Faehlmannin kokoamia. Runot ovat samantapaisia kuin Kantelettaren runot. Neus oli myös tieteellinen kirjailija.

Neus on haudattu Tallinnan Koplin saksalaiselle hautausmaalle.

Julkaisut
 Ehstnische Volkslieder: Urschrift und Uebersetzung; Ehstländische Literärische Gesellschaft. Reval: Kluge und Ströhm 1850–1852. (3 osaa) 
 Mythische und magische Lieder der Ehsten ges. und hrsg. von Fr. Kreutzwald und H. Neus. St. Petersburg: Kaiserliche Akademie der Wissenschaften 1854.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Alexander Heinrich Neus, BBLD: Baltisches biografisches Lexikon digital 

Folkloristit
Virolaiset kirjailijat
Baltiansaksalaiset
Vuonna 1795 syntyneet
Vuonna 1876 kuolleet
Unai Simón

Unai Simón Mendibil (s. 11. kesäkuuta 1997 Vitoria-Gasteiz, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota.

Seurajoukkueura 
Simón on Athletic Bilbaon junioriakatemian kasvatti. 8. kesäkuuta 2016 hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Hän pelasi ensimmäisen kauden aikana yhteensä 29 ottelua.

Kesällä 2017 Simón sai kutsun seuran edustusjoukkueen harjoituskaudelle, mutta hän palasi takaisin reservijoukkueeseen kauden 2017–2018 alkaessa. 13. heinäkuuta 2018 hän teki jatkosopimuksen seuran kanssa, joka ulottui vuoteen 2023 saakka. Kaksi viikkoa myöhemmin hänet lainattiin toiseksi korkeimalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneeseen Elcheen.

Simón kutsuttiin takaisin joukkueeseen elokuussa 2018 Kepa Arrizabalagan jätettyä seuran ja Iago Herrerínin loukkaannuttua. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 20. elokuuta 2018 ottelussa Leganésia vastaan. Kauden kolmannessa ottelussa joukkue saavutti 1–1-tasapelin Real Madridia vastaan ja Simón esitti useita huipputorjuntoja, minkä seurauksena hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Lokakuussa 2018 Herrerín palasi loukkaantumisensa jälkeen pelaavaan kokoonpanoon ja Simón siirtyi takaisin joukkueen varamaalivahdiksi.

Kaudella 2019–2020 Simón aloitti joukkueen ykkösmaalivahtina kauden ensimmäisessä ottelussa Barcelonaa vastaan ja pelasi nollapelin loppulukemin 1–0. Hän pelasi kauden aikana 34 liigaottelua, joissa hän päästi yhteensä 29 maalia ja pelasi 13 nollapeliä. Espanjan cupissa hän pelasi nollapelin puolvälierässä Barcelonaa ja ensimmäisessä välieräottelussa Granadaa vastaan. Loppuottelussa Athletic hävisi Real Sociedadille, joka teki ottelun ainoan maalin rangaistuspotkusta.

Kaudella 2020–2021 Simón pelasi 37 liigaottelua ja istui vaihdossa vain kauden viimeisen ottelun. Hän päästi yhteensä 40 maalia ja pelasi yhdeksän nollapeliä. Athletic selviytyi Espanjan cupissa jälleen loppuotteluun, jonka se hävisi Barcelonalle 0–4.

Maajoukkueura 

Simón pelasi Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2015 ja alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2019 mutta oli edellisessä täysin varamaalivahtina ja pelasi jälkimmäisessä vain ensimmäisen alkulohko-ottelun, jonka Espanja hävisi Italialle 1–3.

Simón pääsi pelaamaan Espanjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan ja on siitä lähtien ollut joukkueen ykkösmaalivahti. Hän on heinäkuun 5. päivään 2021 mennessä pelannut 12 A-maaottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Unai Simónin tilastot BDFutbol-sivustolla 
 Unai Simónin tilastot Soccerway-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiiltokuusijäärä

Kiiltokuusijäärä (Tetropium castaneum)  on sarvijäärien heimoon (Cerambycidae) kuuluva kovakuoriaislaji, jonka isäntäpuuna toimii pääasiallisesti kuuset. Laji iskeytyy eläviin, yleensä kangasmailla kasvaviin kookkaisiin ja vanhoihin kuusien tyviosiin, joiden puolustuskyky on heikentynyt iän ja kasvun hidastumisen vuoksi. Kiiltokuusijäärää voi tavata myös männyillä, pihdoilla ja lehtikuusilla. Aikuinen kiiltokuusijäärä on rakenteeltaan litteähkö ja lyhytkarvainen ollen kooltaan noin 9–15 mm. Kiiltokuusijäärän peitinsiivet ovat mustat tai ruskehtavat ja etuselkä on aina kiiltävä. Tukevahkot tuntosarvet ulottuvat peitinsiipien puoliväliin saakka. Lajin eri yksilöiden koko ja väritys vaihtelevat paljon.

Kiiltokuusijäärien munista kuoriutuneet toukat nakertavat mutkittelevia käytäviä puun kaarnan alle. Toukkakäytävät ovat leveitä ja mutkikkaita kaivautuen koteloitumista varten yleensä puun sisään. Toukkien syönnin seurauksena puun kuorenalaiset nestevirtaukset alkavat heiketä. Kiiltokuusijäärää on merkittävä metsätuholainen.

Kiiltokuusijäärää esiintyy käytännössä koko Suomessa ja se on levinnyt laajasti Aasiaan, Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kiiltokuusijäärä (Tetropium castaneum)
iNaturalist: Kiiltokuusijäärä (Tetropium castaneum)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Kuusijäärät (Tetropium spp.)
ITIS: Tetropium castaneum 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Tetropium castaneum 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Tetropium castaneum (black spruce beetle) 
Pherobase: Semiochemicals of Tetropium castaneum, the Black spruce beetle 

Sarvijäärät