joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Akseli Valtimo

Akseli Aleksanteri Valtimo ent. Puls () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Puls ja Tilda Danielsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Aino Määttäsen kanssa.

Opinnot
Valtimo kävi kansakoulun ja taktiikan soveltamiskurssin Tuusulan päällystökoulussa vuonna 1928 sekä ilmatorjuntakurssin Muurilassa vuonna 1931 ja konekiväärikurssin Perkjärvellä vuonna 1933.

Jääkärikausi
Tämä Uudeltamaalta kotoisin oleva nahkuri liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 2. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Missejoella ja Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aajoen talvitaisteluihin. Hän suoritti pataljoonassa kengityskurssin.

Suomen sisällissota

Valtimo saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 25. maaliskuuta 1918. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.

Sisällissodan jälkeinen aika
Valtimo palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 4:ssä, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Pohjolan jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 20. marraskuuta 1918 alkaen Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:een, josta taasen muodostettiin myöhemmin Viipurin rykmentti. Hän toimi rykmentissä eri komppanioissa joukkueenjohtajana ja myöhemmin komppanianpäällikkönä. Armeijasta Valimo erosi 13. lokakuuta 1920 ja asettui viljelemään maata Kivennavalle vuoteen 1927 saakka, jolloin muutti Kanneljärvelle, missä hän jatkoi viljelijänä vuoteen 1937 saakka. Kanneljärvellä hän toimi myös paikallisen suojeluskunnan paikallispäällikkönä, kunnes astui takaisin armeijan palvelukseen 30. heinäkuuta 1937 ja hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi Jääkäripataljoona 1:n konekiväärikomppaniaan.

Talvivisota
Valtimo osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä jalkaväkirykmentti 23:ssa, toimien myöhemmin 1. pataljoonan väliaikaisena komentajana. Hän osallistui talvisodassa taisteluihin Vuosalmella, missä hän myös kaatui taistelussa 1. maaliskuuta 1940. Hänet haudattiin Jurvan sankarihautaan.

Lähteet
 Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Corsair International

Corsair International on toiseksi suurin ranskalainen lentoyhtiö Air Francen jälkeen. Yhtiö perustettiin vuonna 1981 nimellä Corse Air International.

Kohteet 

Corsair International operoi suurimman osan lennoista Orlyn lentokentältä Pariisista. Myös joitain lentoja operoidaan Ranskan muista tunnetuista kaupungeista, kuten Lyon, Marseille ja Toulouse.

Laivasto 

Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 5,6 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Corsair international
TUI Airlines

Halpalentoyhtiöt
Ranskalaiset lentoyhtiöt
Anne Seppälä

Anne Seppälä (s. 19. toukokuuta 1939 Tampere) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut idylliseen maalaiskylään sijoittuvan Katajamäki-viihderomaanisarjan kirjailijanimellä Anneli Kivelä. Omalla nimellään Seppälä on kirjoittanut muun muassa nuorille suunnatun Koirakaverit-sarjan.

Seppälä opiskeli Tampereen yliopistossa tiedotusoppia ja kirjallisuutta. Työurallaan hän toimi pitkään kustannustoimittajana. Seppälä on työskennellyt myös toimittajana Vaasa-lehdessä ja Hämeen Sanomissa.

Seppälä on eläkkeellä ja asuu Hattulassa.

Teokset 
Nimellä Anneli Kivelä
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Katajamäellä kaikki hyvin. Hämeenlinna: Karisto, 2017. ISBN 978-951-23-6338-4.
Kasvukipuja Katajamäellä. Hämeenlinna: Karisto, 2018. ISBN 978-951-23-6442-8 .
Tasaista tahtia Katajamäellä. Hämeenlinna: Karisto 2019.
Arkea ja juhlaa Katajamäellä. Hämeenlinna. Karisto 2020

Nimellä Anne Seppälä

Lähteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset kustannustoimittajat‎
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Per Alström

Per Alström (s. 1961) on ruotsalainen lintutieteilijä.

Alström työskentelee tutkijana Uppsalan yliopistossa.

Alström on kirjoittanut noin 80 artikkelia linnuista, pääasiassa lintujen määrittämisestä, taksonomiasta ja systematiikasta. Hän on asunut Aasiassa noin kolme vuotta tutkien sikäläistä linnustoa, ja on kuvaillut tieteelle useita uusia lintulajeja, muun muassa sichuaninuunilinnun (Phylloscopus yunnanensis).

Teoksia 
 Alström, P., Mild, K. & Zetterström, B. 2003: Pipits and Wagtails of Europe, Asia and North America. Lontoo: Christopher Helm/A&C Black.
 Alström, Per & Colston, Peter (teksti), Lewington, I. (kuvitus) 1991: Field Guide to the Rare Birds of Britain and Europe. HarperCollins. Lontoo.

Lähteet 
 Upsalan yliopisto
 Eilat Birds Festival 2008

Ruotsalaiset ornitologit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Elitserien (miesten jääpallo)

Elitserien () on Ruotsin jääpallon pääsarja. Sarja käynnistyi kaudella 2007/2008, kun se korvasi Allsvenskanin korkeimpana sarjatasona.

Historia
Ruotsissa pelattiin jääpallon mestaruudesta ensi kertaa vuonna 1931 nimellä 1. divisioona. Divisioona oli jaettu useisiin alueellisiin lohkoihin. Kaudella 1981/1982 perustettiin Allsvenskan, joka oli sekin aluksi jaettu kahteen maantieteelliseen lohkoon, ja lohkojen parhaat etenivät Elitserien-jatkosarjaan. 2000-luvun alkupuolella alkoivat suunnitelmat uuden sarjan luomisesta, ja ensimmäinen koko kauden mittaisen ja maan kattavan Elitserien-sarjan kausi pelattiin kaudella 2007/2008. Nykyisin nimeä Allsvenskan käytetään toiseksi korkeimmasta sarjatasosta.

Sarjajärjestelmä

Sarjassa 14 joukkuetta pelaa kaksinkertaisen sarjan (26 ottelua). Kauden päätteeksi kuusi parasta etenee suoraan puolivälieriin ja joukkueet sijoilla 7–10 aloittavat pudostuspelit neljännesvälieristä. Sijalle 14 jäänyt joukkue putoaa suoraan Allsvenskaniin ja joukkueet sijoilla 12-13 karsivat sarjapaikastaan.

Neljännesvälierät pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Puolivälierät ja välierät pelataan paras viidestä -järjestelmällä.

Yksiosainen loppuottelu pelataan maaliskuussa Uppsalan Studenternasin kentällä.

Joukkueet kaudella 2022-2023
AIK
Bollnäs GoIF/BF
Broberg/Söderhamn Bandy
Edsbyns IF
Frillesås
Gripen Trollhättan BK
Hammarby IF
IFK Motala
IFK Vänesborg
IK Sirius
Sandvikens AIK Bandy
Vetlanda BK
Villa Lidköping BK
Västerås SK

Katso myös
Allsvenskan
Elitserien (dam)
Luettelo jääpallon Ruotsin mestareista

Lähteet

Aiheesta muualla
 Elitserien Ruotsin jääpalloliiton sivuilla  

Ruotsin jääpallosarjat
Talvisota: Icy Hell

Talvisota: Icy Hell () on Blitzfront Game Studion kehittämä reaaliaikainen strategiapeli. Peli julkaistiin IVY-maissa vuonna 2007 ja Suomessa seuraavana vuonna.

Peli käsittelee vuosina 1939–1940 Suomen ja Neuvostoliiton välillä käydyn talvisodan tapahtumia. Peli sai alkunsa harrastajaryhmän tekemänä Blitzkrieg-pelin modina, jota jaeltiin muun muassa pelilehtien kylkiäisenä, ja josta viimeisteltiin usean vuoden kehitystyön tuloksena kaupallinen versio.

Sotahistorian pääopettaja majuri Janne Mäkitalon mukaan peli ei kuitenkaan sovellu opetustarkoitukseen lukuisten epähistoriallisten seikkojen takia. Muun muassa Molotov–Ribbentrop-sopimuksesta ja Suomen itsenäistymisestä on väärää tietoa. Sen lisäksi pelissä on epärealistisen avoin maasto, vääriä taisteluiden päivämääriä jne.

Katso myös
 FinnWars
 Talvisota (videopeli)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pelin suomenkielinen sivusto
 Pelin venäjänkielinen sivusto 
 Pelin arvostelu Peliplaneetta.net sivustolla

Vuoden 2008 videopelit
Reaaliaikaiset strategiapelit
Toiseen maailmansotaan sijoittuvat videopelit
Windows-pelit
Meriläinen

Meriläinen on suomalainen sukunimi. Se voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:

 Anneli Ranta-Meriläinen (s. 1955), näyttelijä, laulaja ja vuorovaikutuskouluttaja
 Antti Meriläinen (1887–1942), maanviljelijä ja kansanedustaja (SDP)
 Heikki Meriläinen (1847–1939), kansankirjailija, kansanperinteen kerääjä
 Henna Meriläinen (s. 1975), Miss Suomi 1994
 Jani Meriläinen (s. 1974), jalkapalloilija ja valmentaja
 Janne Meriläinen, pesäpalloilija
 Jarkko Meriläinen (s. 1975), pesäpalloilija
 Jarmo Meriläinen, ympäristötieteilijä ja professori
 Juha Meriläinen (s. 1977), kirkkohistorioitsija ja pappi
 Juhani Meriläinen (s. 1946), kaupunginjohtaja
 Juho Meriläinen (1876–1944), toimittaja ja toimitussihteeri
 Juho Meriläinen (s. 1988), jalkapalloilija
 Kalle Meriläinen (1895–1938), myymälänhoitaja ja kansanedustaja (STPV)
 Kauko Meriläinen (1922–2009), geologi
 Kosti Meriläinen (1886–1938), taidegraafikko, taidemaalari ja pilapiirtäjä
 Leevi Meriläinen (s. 2002), jääkiekkomaalivahti
 Lena Meriläinen (s. 1954), näyttelijä
 Marko Meriläinen (s. 1966), kestävyysjuoksija
 Markus Meriläinen (s. 1975), pesäpalloilija ja pelinjohtaja
 Matti Meriläinen (1889–1963), maanviljelijä ja kansanedustaja (SKDL)
 Matti Meriläinen, pesäpalloilija
 Mikko Meriläinen (1927–2015), hiihtäjä
 Ossi Meriläinen (s. 1992), pesäpalloilija
 Pekka Meriläinen (1886–1926), kivityömies, piirisihteeri ja kansanedustaja (SDP)
 Reetta Meriläinen (s. 1950), Helsingin Sanomien päätoimittaja
 Rosa Meriläinen (s. 1975), poliitikko, kirjailija
 Turo Meriläinen (1968–2015), pikajuoksija
 Usko Meriläinen (1930–2004), säveltäjä
 Ruth Matso (oik. Meriläinen, 1931–2020), tanssija ja koreografi

Muita merkityksiä

 meriläinen, suippoperäisen merikalastajaveneen yleisnimitys
 Meriläinen, kylä Halsualla.

Sukunimet
Suomen Käsityön Ystävät

Suomen Käsityön Ystävät on alkujaan aatteellinen yhdistys, joka perustettiin 1879 Fanny Churbergin aloitteesta. Sen oheen perustettiin vuonna 1920 osakeyhtiö.

Käsityön Ystävät on vaikuttanut suomalaisen taidekäsityön, taiteen ja taideteollisuuden kentällä perustamisvuodestaan alkaen. Sen historia heijastelee eurooppalaisen taiteen ja taideteollisuuden keskeisiä ilmiöitä, kansallisromantiikkaa ja arts and crafts -liikettä.

1800-luvun lopulla haettiin suomalaisuutta myyttien ja Karjalaan suuntautuneiden matkojen kautta. Alkuvuosina yhdistyksen toiminta keskittyi kansanomaisten tekstiilien keräämiseen ja soveltamiseen uusiin sisustustuotteisiin. Tavoitteena oli myös kansanvalistus ja naisten aseman parantaminen. Käsityön Ystävistä muotoutui 1800-luvun loppuun mennessä monipuolinen ja vaikutusvaltainen liike, joka on verrattavissa Iso-Britanniassa syntyneeseen arts and craftsiin. Käsityön Ystävät piti yllä käsityötaitoa palkkaamalla taitavia tekijöitä ja käytti taiteilijoita mallien suunnittelijoina.

1900-luvulla Käsityön Ystävät toimi taiteen, taidekäsityön ja taideteollisuuden välimaastossa. Yhdistyksen kanssa yhteistyössä toimineet taiteilijat, Akseli Gallen-Kallela ensimmäisenä, nostivat ryijyn yhdeksi näkyvimmistä ja merkittävimmistä tekstiilitaiteen muodoista. Syntyi taideryijy, joka läheni modernia maalaustaidetta sommitelmissaan ja väreissään.

Käsityön Ysätävien toiminta perustuu nykyisin samoille periaatteille kuin 1900-luvun vaihteessa. Yhdistys haluaa innostaa ihmisiä käsillä tekemiseen, edistää kotimaisen muotoilun taiteellista ja teknistä tasoa, olla ajan hermolla samalla perinteitä kunnioittaen ja tarjota vaihtoehtoja julkisten tilojen arkkitehtuurin ja kodinsisustuksen elähdyttäjiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen Käsityön Ystävät oy:n ja ry:n sivusto

Suomalaiset järjestöt
Tekstiilikulttuuri
Hermippos Smyrnalainen

Hermippos Smyrnalainen (; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Antiikin ajan lähteet mainitsevat hänen lisänimekseen Kallimakhoslainen (), josta voidaan päätellä hänen olleen Kallimakhoksen oppilas 200-luvun eaa. puolessa välissä. Se seikka, että hän kirjoitti Khrysippoksen elämäkerran, osoittaa hänen kuitenkin toimineen enimmäkseen vuosisadan loppupuolella. Hermippos oli kotoisin Smyrnasta.

Hermippoksen teokset vaikuttavat olleen merkittäviä ja arvostettuja. Antiikin lähteet viittaavat niihin usein ja useilla eri otsikoilla, tosin niistä suurin osa vaikuttaa olleen osia hänen kirjoittamastaan laajasta elämäkerrallisesta teoksesta, johon viitataan yleensä nimellä Elämät (Bioi). Teos sisälsi monen merkittävän antiikin ajan henkilön elämäkerrat. Joukkoon kuului puhujia, runoilijoita, historioitsijoita ja filosofeja. Se sisälsi varhaisimman tunnetun Aristoteleen elämäkerran, ja samoin muun muassa seuraavien henkilöiden elämäkerrat: Pythagoras, Empedokles, Herakleitos, Demokritos, Zenon Elealainen, Sokrates, Platon, Antisthenes, Diogenes Sinopelainen, Stilpon, Epikuros, Theofrastos, Herakleides, Demetrios Faleronlainen ja Khrysippos. Itse teos on kadonnut, mutta monet myöhemmät elämäkertateokset lainaavat sitä laajalti.

Lähteet 

Peripateettiset filosofit
Christie’s

Christie’s on brittiläinen taidehuutokauppakamari.

Historia

Christie’sin perusti yrityksen virallisten lähteiden mukaan Lontoossa 5. joulukuuta 1766 James Christie, ja vanhin jäljellä oleva huutokauppaluettelo on joulukuulta 1766. Eräiden muiden lähteiden mukaan James Christie vuokrasi huutokauppahuoneiston vuonna 1762, ja on löytynyt myös lehti-ilmoitus Christie’sin huutokauppatilaisuudesta vuodelta 1759. Yritys vakiinnutti pian maineensa johtavana huutokauppakamarina ja hyödynsi Lontoon tuoretta asemaa merkittävänä taidekaupan keskuksena Ranskan vallankumouksen jälkeen.

Christie’s oli aiemmin julkinen osakeyhtiö ja oli listattuna Lontoon pörssiin 1973–1999, minkä jälkeen se siirtyi yksityisomistukseen ranskalaiselle François Pinault’lle. Sen markkinaosuus on ollut useita vuosia suurempi kuin sen kilpailijan Sotheby’sin.

Toiminta ja toimipisteet

Christie’sin myynti oli vuonna 2007 yhteensä 6,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria (4,6 miljardia euroa). Christie’s järjestää yli 600 myyntitapahtumaa vuodessa yli 80 myyntikategoriassa, joihin kuuluvat kaikki kauno- ja koristetaiteiden alat, muun muassa jalokivet, valokuvat, keräilyesineet, viini ja autot. Hinnat vaihtelevat 200 dollarista 80 miljoonaan dollariin.

Yhtiöllä on 85 toimistoa 43 maassa ja 14 huutokauppakamaria Amsterdamissa, Dubaissa, Genevessä, Hongkongissa, Lontoossa King Streetillä ja South Kensingtonissa, Los Angelesissa, Madridissa, Milanossa, New Yorkissa, Pariisissa, Tel Avivissa ja Zürichissa. Yhtiö ilmoittaa johtaneensa viime aikoina markkinoita laajenevilla ja esiintulevilla markkinoilla, kuten Kiinassa, Intiassa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, sekä menestyneissä myynneissä ja näyttelyissä Pekingissä, Dubaissa, Mumbaissa ja Venäjällä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Christie’sin sivusto          
 Christie’s koulutusohjelma  
 Christie’sin kiinteistövälitystä Great Estates- Luxury Properties and Estates official website 
 Kuvia taideteoksista, Christie’s  

Brittiläiset yritykset
Huutokauppa
Taidekauppiaat
Edsbyns IF Bandy

Edsbyns IF Bandy on jääpalloseura Edsbynistä, Ovanåkerin kunnasta, Ruotsin Hälsinglandista. Seura on yksi 2000-luvun menestyneimmistä ruotsalaisista jääpalloseuroista. Se voitti viisi perättäistä Ruotsin mestaruutta vuosina 2004–2008.

Historia

Edsbyns IF perustettiin vuonna 1909 ja jääpallotoiminta alkoi vuonna 1925. Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla joukkue pelasi ensimmäistä kertaa vuonna 1945. Se on pelannut korkeimmalla sarjatasolla siitä lähtien, lukuun ottamatta kautta 1969–1970, jolloin se pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.

Ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa Edsbyn voitti 1952, ja se oli 1950–1960-luvulla yksi Ruotsin parhaista jääpalloseuroista, selviytyen monta kertaa loppuotteluun asti. Viimeisin mestaruus ennen vuosisadan vaihdetta tuli kaudella 1977–1978, ja 1980-luvulla se oli kahdesti loppuottelussa, mutta mestaruutta se ei saavuttanut.

Edsbyn sai ensimmäisenä joukkueena Ruotsissa kotiareenakseen hallin, kun Dina Arena valmistui vuonna 2003. Halli vauhditti Edsbynin nousua Ruotsin jääpallohuipulle, se voitti viisi perättäistä Ruotsin mestaruutta vuosina 2004–2008.

Saavutukset
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
13 mestaruutta: 1952, 1953, 1962, 1978, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, , 2017, 2018, 2020, 2022
8 hopeaa; 1949, 1955, 1958, 1961, 1963, 1982, 1984, 2009
Saavutuksia Ruotsin cupissa
3 kultaa 2005, 2008, 2019
Saavutuksia Jääpallon maailmancupissa
 3 kultaa: 1979, 1991, 2008

Entisiä pelaajia

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Edsbyn Red Farmers, kannattajien sivusto

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Ovanåkerin kunta
Gripen Trollhättan BK

Gripen Trollhättan Bandyklubb on jääpalloseura Trollhättanista, Länsi-Götanmaalta, Ruotsista. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Elitserienissä.

Historia
Seura perustettiin vuonna 1936 nimellä Gripens Bollklubb. Seura pelasi pitkän aikaa alemmilla sarjatasoilla, mutta kipusi hitaasti ylöspäin ja viimein vuonna 1973 nousi ensi kertaa historiansa aikana pääsarjaan, mutta putosi kauden päätteeksi takaisin kakkosdivisioonaan. Uudelleen seura nousi pääsarjaan, silloiseen Allsvenskaniin, vuonna 2000, mutta putosi jälleen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle vain kahden kauden kuluttua. Seuran viimeisimmät pääsarjakaudet ovat 2004-2009.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 Yellow Front, kannattajien sivusto

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Trollhättanin kunta
Veli-Matti Lehtikangas

Veli-Matti "Fakiiri-Veltsu" Lehtikangas (1955 – 14. lokakuuta 2022) oli suomalainen fakiiri. Hän rikkoi elävänä haudassa olemisen maailmanennätyksen kahdesti, vuosina 1992 ja 2000. Vuoden 2000 ennätys, 8 vuorokautta, on edelleen voimassa. Ennätys tapahtui 21. syyskuuta – 29. syyskuuta 2000. Hän valvoi 8.1.–11.2.1984 yhtäjaksoisesti yhteensä 34 vrk 20 minuuttia. Guinnessin ennätystenkirjan mukaan tämä lienee maailmanennätys mutta epäselvyyttä on esiintynyt ennätyksen valvonnan suhteen.

Lehtikangas kirjoitti Voima-lehteen ja harrasti muun muassa luontokuvausta. Lehti luonnehti häntä "ötökkäpaparazziksi". 1980-luvulla hän kirjoitti muun muassa Alibi-lehteen. Lehtikankalla diagnosoitiin vuonna 2015 kurkkusyöpä ja hän kuoli muualle kehoon levinneseen syöpään loppuvuodesta 2022. Hänet haudataan Oulaisten hautausmaalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Fakiiri Weltsun ylösnousemus – otteita vuoden 1992 dokumenttielokuvasta
 Haastattelu Kaleva-lehdessä

Suomalaiset viihdetaiteilijat
Vuonna 1955 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
IFK Kungälv

IFK Kungälv on jääpalloseura Kungälvistä, Länsi-Götanmaalta, Ruotsista. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa.

Historia
Seura perustettiin vuonna 1940. Vuonna 1946 se nousi 2. divisioonaan ja vuonna 1963 ensi kertaa pääsarjaan, mistä se kuitenkin putosi heti debyyttikauden jälkeen. Sittemmin samankaltaista hissiliikettä on jatkunut 2000-luvulle saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Svenska Fans

Ruotsalaiset jääpalloseurat
Kungälvin kunta
Sandvikens AIK

Sandvikens AIK (Sandvikens allmänna idrottsklubb) on urheilun yleisseura Sandvikenistä Ruotsista. Seura perustettiin vuonna 1901 nimellä IF Star. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1906. 

Erityisesti Sandvikens AIK on menestynyt jalka- ja jääpallossa. Vuonna 1958 seura voitti Ruotsin juniorimestaruuden jalka-, jää- ja käsipallossa. Viisi pelaajaa pelasi kaikkia kolmea lajia.

Jaostot
Vuonna 1988 seura jakaantui kolmeen jaostoon:
 Sandvikens AIK Bandy, jääpallo
 Sandvikens AIK Bowling, keilailu
 Sandvikens AIK Fotboll, jalkapallo

Ruotsalaiset urheiluseurat
Sandvikenin kunta
Rippisalaisuus

Rippisalaisuus tarkoittaa papin velvollisuutta pitää salassa kaikki ripissä tai muussa sielunhoidossa kuulemansa. 

Suomessa evankelis-luterilaisen ja ortodoksisen kirkon papeilla on ripistä ja sielunhoidollisesta keskustelusta kirkkolaissa säädetty ehdoton vaitiolovelvollisuus sekä kirkon että valtion silmissä. Pappi ei saa ilmaista ripissä tai sielunhoidossa ilmaistua asiaa tai henkilöä. Rippisalaisuutta ei saa paljastaa edes ripittäytyvän suostumuksella. Jos ripittäytyjä antaa tiedon rikoksesta, joka on tekeillä, papin tulee ilmoittaa viranomaisille asiasta niin, ettei ripittäytyjän henkilöllisyys paljastu. Ehdoton rippisalaisuus, jota tuomioistuin ei voi määrätä murrettavaksi, on vain papeilla. Se ei ulotu muihin kirkon työntekijöihin, eikä myöskään maallikoihin. 

Katolisessa kirkossa papeilla on ehdoton vaitiolovelvollisuus. Kanonisen lain mukaan ripissä kuultua ei saa paljastaa, eikä sitä saa käyttää mitenkään ripittäytyjää vastaan, edes silloin kun ripin kuulija on ripittäytyjän esimies. Kanonisen lain säädös on katolisen kirkon sisäinen. Suomen valtiollisen lain näkökulmasta katolisen kirkon papeilla ei ole ehdotonta vaitiolovelvollisuutta ripissä kuullusta, mutta vaitiolovelvollisuuden laajentamista on esitetty. 

Ensimmäiset maininnat rippisalaisuudesta on 400-luvulta. Rippisalaisuudella on ollut lain mukaan suojattu asema jo 1200-luvulla. Vuoden 1686 Ruotsin valtakunnan kirkkolaissa rippisalaisuuden rikkomisesta seurasi kuolemantuomio, joka muutettiin virasta erottamiseksi Suomessa vuonna 1869. Rippisalaisuus ei vanhene milloinkaan, vaikka henkilö ei olisikaan enää kirkon viranhaltija. Salaisuuden pitämistä ei nähdä subjektiviisena oikeutena vaan viranhaltijan velvollisuutena.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Rippisalaisuus Kirkkolaissa. Finlex.
 Aika puhua - aika vaieta. Rippisalaisuus ja vaitiolovelvollisuus kirkossa
 Rippisalaisuus. Sosiaaliportti.fi.

Kirkolliset toimitukset
Kristinuskoon liittyvät kiistat
Starship Troopers 2

Starship Troopers 2 (Starship Troopers 2: Hero of the Federation) on Phil Tippetin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2004. Se on jatkoa elokuvalle Starship Troopers – universumin sotilaat. Elokuvan pääosissa ovat Bill Brown, Brenda Strong, Colleen Porch, Ed Lauter, Ed Quinn ja Richard Burgi.

Juoni

Jalkaväkidivisioona on joutunut taistelutantereelle arachnidien planeetalle. Divisioona joutuu ahdinkoon ja joutuu etsimään suojapaikan. Sotilaat löytävät hylätyn vartioaseman, mutta matkalla sinne syntyy hiekkamyrsky, joka vie osan sotilaista. Ilmenee, että vartioasemalta on sähköt poikki. Yhtäkkiä alkaa kuulua kolkutusta. Sotilaat käyvät läpi aseman, ja uunista löydetään lukittuna kapteeni Dax -niminen sotilas.

Arachnidit hyökkäävät vartioasemaan, mutta sotilaat puolustavat sitä. Sitten aavikolla huomataan neljän sotilaan juoksevan asemalle päin. Aseman sähköt saadaan korjattua ja sähköaidat saadaan päälle. Osa sotilaista alkaa kuitenkin käyttäytyä oudosti. Selviää, että uusi ötökkälaji voi vallata ihmisen. Yksitellen sotilaita vallataan ötökällä. Lopuksi eräs sotilas vapauttaa kapteeni Daxin ja alkaa sotia tämän kanssa muita vallattuja sotilaita vastaan.

Kun alus saapuu noutamaan sotilaita, Daxin ja naissotilaan aika käy vähiin, koska ihmiskunta voi tuhoutua, jos yksikin ihmisen valtaava ötökkä pääsee veneeseen. Naissotilas hyppää alukseen ja Dax ampuu loput vallatut sotilaat ja jää tornin päälle ampumaan Arachnideja. Nainen pyytää häntäkin nousemaan veneeseen, mutta Dax kieltäytyy.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elokuva IMDb-sivustolla
ST3 IMDb-sivustolla

Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Starship Troopers -elokuvat
Suoraan videolle julkaistut elokuvat
Burnin’ Sneakers

Burnin’ Sneakers on Bomfunk MC’sin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002. Levyltä julkaistiin singlet Super Electric, Live Your Life, (Crack It) Something Going On sekä Back to Back.

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet

Bomfunk MC’sin albumit
Vuoden 2002 albumit
Styberra

Styberra () eli Stymbara () oli antiikin aikainen kaupunki Deuriopoksessa Paioniassa, nykyisen Pohjois-Makedonian alueella. Se oli ainakin osan historiastaan osa Makedonian valtakuntaa.

Maantiede 

Styberra sijaitsi Pelagonian tasangon keskellä Aksios-joen (nyk. Vardar) sivujokiin kuuluvan Erigon-joen (nyk. Crna) varrella. Sen kautta kulki tie Herakleia Lynkestiistä Stobiin. Alue luettiin usein osaksi Deurioposta, mutta joskus osaksi Pelagoniaa. Kaupungissa arvioidaan olleen suurimmillaan noin  asukasta. Nykyisin kaupungin arkeologinen alue sijaitsee Chepigovon ja Trojkrstin kylien välissä Prilepin kunnassa Pelagonian alueella.

Historia 

Styberra on syntynyt viimeistään myöhäisellä arkaaisella kaudella. Kaupunki mainitaan antiikin lähteissä ensimmäisen kerran vasta toisen makedonialaissodan aikana vuonna 200 eaa. Tuolloin Filippos V:ttä vastaan sotineet roomalaiset valtasivat kaupungin ainakin joksikin aikaa. Kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 169 eaa. kaupungissa toimi Makedonian armeijan päämaja, ja kuningas Perseus hyökkäsi sieltä Illyriaan samana vuonna. Myös maantieteilijä Strabon mainitsee kaupungin.

Styberra säilyi asuttuna antiikin ajan lopulle. Kaupunki on saattanut tuhoutua maanjäristyksessä.

Rakennukset ja löydökset 

Kaupunki kattoi noin 550 x 220 metrin kokoisen alueen. Se oli ympäröity muureilla, jotka ovat edelleen näkyvissä. Kaivauksissa löydettyihin rakennuksiin lukeutuvat muun muassa gymnasion, joka koostui heroonista ja peristyyli-rakennuksesta, sekä temppeli, joka on omistettu jumalatar Tykheelle. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa antiikin aikaisia kolikoita, patsaita, rintakuvia ja muuta keramiikkaa.

Lähteet 

Antiikin Kreikan kaupungit Pohjois-Makedoniassa
Makedonian valtakunnan kaupungit
Nujerra ihminen

Nujerra ihminen on suomalaisen metalliyhtyeen Mokoman kappale. Se julkaistiin 5. marraskuuta 2007 digitaalisessa muodossa singlenä sekä saman vuoden studioalbumilla Luihin ja ytimiin. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Rumba-lehden vuosiäänestyksessä 2007 kappale valittiin vuoden kotimaiseksi biisiksi.

Kappale sijoittui Suomen singlelistalla kahdeksanneksi ja latauslistalla kuudenneksi.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Vuoden 2007 kappaleet
Mokoman kappaleet
Vladimir Loskot

Vladimir M. Loskot (s. 24. elokuuta 1938) on lintutieteilijä.

Loskot opiskeli eläintiedettä Kiovan valtiollisessa yliopistossa vuosina 1955–1960. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Ukrainan tiedeakatemiassa 1974 ja Venäjän tiedeakatemiassa 1993. Vuodesta 1976 lähtien hän on työskennellyt Pietarissa Venäjän tiedeakatemiassa, nykyisin johtavana tutkijana lintutieteen osastolla.

Loskot on suorittanut kenttätutkimuksia Ukrainassa, Kaukasuksella, Kazakstanissa, Turkmeniassa ja Tadžikistanissa, Etelä-Siperiassa (Altai, Tuva, Transbaikal), Venäjän Kaukoidässä ja eteläisillä Kuriileilla.

Loskot on kirjoittanut yli 90 tieteellistä artikkelia eri tieteellisiin sarjoihin.

Loskot on nimennyt linnuista ainakin aasiantörmäpääskyn alalajin gavrilovi.

Lähteet 

Venäläiset ornitologit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Mullingin kirja

Mullingin kirja on irlantilainen taskuevankeliumikirja 600-luvulta. Kirja on todennäköisesti alun perin kopioitu pyhän Molingin käsikirjoituksesta. Teksti sisältää neljä evankeliumia, jumalanpalveluksen, johon kuuluu Apostolinen uskontunnustus, sekä pohjapiirroksen St. Molingin luostarista. Kirjoitus on hienoa irlantilaista kaunokirjoitusta. Koristukseen kuuluvat koristetut alkukirjaimet ja säilyneet kolme evankelistaa: Matteus, Markus ja Johannes.

600-luvun kirjat
Uskonto Irlannissa
Joe Morello

Joseph A. "Joe" Morello (17. heinäkuuta 1928 Springfield, Massachusetts – 12. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän aloitti kuusivuotiaana viulun soiton, ja soitti ensimmäisen kerran orkesterissa kolme vuotta sen jälkeen. Morello kuitenkin siirtyi viulunsoitosta rumpuihin, joiden soittajana hänet tunnetaan parhaiten.

Diskografiaa

Orkesterinjohtajana 
The Joe Morello Sextet (Intro, 1956)
Joe Morello (RCA, 1962)
Its About Time (1962)
Another Step Forward (Ovation, 1972)
Going Places (Digital Music Products, 1993)
Morello Standard Time (DMP, 1994)

Sessiomuusikkona  
Gary Burton
New Vibe Man in Town (RCA, 1961)
Who is Gary Burton? (RCA, 1962)

Dave Brubeck
Time Out
Short'nin' Bread
Time Further Out
Countdown—Time in Outer Space
At Carnegie Hall
For Drummers Only

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jazzrumpalit
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Claud Buchanan Ticehurst

Claud Buchanan Ticehurst (1881 St. Leonards-on-Sea, Sussex – 17. helmikuuta 1941) oli englantilainen lintutieteilijä.

Ticehurst opiskeli ensin Tonbridge Schoolissa ja myöhemmin St John's Collegessa Cambridgessa. Alun perin hän sai lääketieteellisen koulutuksen, mutta pian hän ryhtyi keräilemään lintuja ja matkusteli Euroopassa yhdessä John Lewis James Bonhoten ja Hugh Whistlerin kanssa. Hänen 10 000 nahan kokoelmansa testamentattiin British Museumille.

Ensimmäisessä maailmansodassa Ticehurst palveli Britannian armeijassa kirurgina, käyden Basrassa ja Quettassa. Jälkeenpäin hänestä tuli Etelä-Aasian linnuston asiantuntija, näin seuraten Philip Lutley Sclateria. Kuollessaan 1941 hän työskenteli Whistlerin kanssa aihetta käsittelevän käsikirjoituksen parissa, ja kun Whistlerkin kuoli parin vuoden kuluttua, jäi teos julkaisematta.

Ticehurstin veli Norman Frederick Ticehurst (1873-1960) oli myös lintutieteilijä.

C. B. Ticehurst nimesi linnuista muun muassa aasiantörmäpääskyn alalajin indica.

Teokset 
 The birds of Sind, 1922. The Ibis.
 The birds of Mesopotamia, 1921. Journal of the Bombay Natural History Society.
 On the ornithology of Albania, 1932.
 A History of the Birds of Suffolk, 1932.
 A Systematic review of the genus Phylloscopus, 1938.

Lähteet 

Ticehurst, Claud Buchanan
Sinclair QL

Sinclair QL (QL tarkoittaa Quantum Leap, suomeksi kvanttihyppy) oli Sinclair Researchin valmistama mikrotietokone, joka julkaistiin vuonna 1984.

Amstradin ostettua Sinclairin tietokonetuotannon se lopetti QL:n valmistuslinjaston.

Kehitys 
Clive Sinclair ei pitänyt ajatuksesta, että yhtiön aiempi tietokonemalli ZX Spectrum nähtiin pelikoneena. Hän halusi kilpailla kannattavimmilla yrityskoneiden markkinoilla. Vaikka tietokone oli kilpailijoitaan halvempi sen kehitys oli kiirehditty, mikä johti huonoon luotettavuuteen ja varhainen tuotantoerä aiheutti koneen maineen menetyksen pian markkinoille saapumisen jälkeen.

QL suunniteltiin epäyhteensopivaksi Spectrumin kanssa ja ohjelmistoyhtiöitä kannustettiin tekemään yrityssovelluksia kuten taulukkolaskenta- ja kirjanpito-ohjelmia.

QL:n julkaisu oli tammikuussa 1984, mutta se tuli saataville vasta toukokuussa 1984.

Tekniset tiedot

Useiden muiden 1980-luvun kotimikrojen tapaan QL:n suoritin ja muisti sijaitsivat näppäimistön sisällä. 
Lisäksi tarvittiin kuvaruuduksi televisio tai monitori. 

Tallennusvälineenä toimi Sinclairin oma mikrokasetti, mutta levykeasemia samoin kuin kiintolevyjä oli saatavana lisävarusteena.

Koneen näppäimistö oli valmistettu kovamuovista toisin kuin edeltävän ZX Spectrumin kuminäppäimistö, ja se oli suunniteltu sopivaksi myös konekirjoituskäyttöön. 

Tietokoneen suoritin oli Motorola 68008, joka oli objektikooditasolla yhteensopiva Motorola 68000:n kanssa, mutta ei suorittimen pinnien kannalta. 68008:ssa oli 8-bittinen dataväylä ja paketoinnista riippuen 20- tai 22-bittinen osoiteväylä. Koska dataväylä on pienempi kuin 68000:ssa se tarvitsee kaksi kertaa enemmän muistihakua käskyjen ja datan hakemiseen, joka tekee siitä hitaamman samalla kellotaajuudella.

Suorittimen kellotaajuus oli 7,5 megahertsiä. Koneen keskusmuistina oli 128 kilotavua RAM-muistia. 48 kilotavun ROM-muisti sisälsi moniajoa tukevan Sinclair QDOS-käyttöjärjestelmän ja SuperBASIC-ohjelmointikielen. Lisäksi koneessa oli Intel 8049 -apusuoritin ja lukuisia liitinvaihtoehtoja.

QL oli ensimmäinen Motorola 68000 -sarjan suoritinta käyttävä koteihin suunnattu tietokone. Hieman myöhemmin markkinoille tulivat myös Apple Macintosh, Amiga ja Atari ST.

QL:ssä oli kaksi grafiikkatilaa: kahdeksanvärinen 256 × 256 pikselin ja nelivärinen 512 × 256 pikselin tila.

Ääniominaisuuksista vastasi yksinkertainen PC-yhteensopivien sisäisen "piipperin" kaltainen kaiutin.

Kloonit

Sinclari QL -klooneja tuotettiin erityisesti 1980-luvun lopussa alkuperäisen laitteen valmistuksen jo päätyttyä. Tärkein valmistaja oli Cambridge System Technology, jonka CST Thor -tietokoneet olivat yhteensopivia QL:n kanssa. Tehokkaimmissa malleissa oli Motorola 68020 -suoritin täydennettynä Motorola 68881 -matematiikkasuorittimella, ja niiden laitteisto oli jaoteltu PC-tyylisesti erilliseen keskusyksikköön, näppäimistöön, hiireen ja näyttöön.

Tunnettuja QL-käyttäjiä

Linus Torvalds
Tatu Kosonen

Lähteet

Aiheesta muualla

 Sinclair QL Hardware FAQ 

Sinclairin tietokoneet
Vuoden 1984 tietokoneet
Hapsuperä

Hapsuperä (Micromacronus leytensis) eli aiemmalta nimeltään filippiinientiheikkötimali on Filippiinien kotoperäinen varpuslintulaji. Aikaisemmin laji luettiin timalittimaleihin, mutta nykyään se luokitellaan herttuihin

Esiintyminen 
Hapsuperä on Filippiinien endeeminen lintulaji. Sen elintavoista tiedetään vain vähän ja lajin taksonomiakin on kiistanalainen.

Elinympäristö 
Trooppiset ja subtrooppiset alavien maiden metsät ja vuoristometsät.

Lähteet  

Hertut
Annikki Suni

Ritva Annikki Suni (vuosina 1966–1972 Malinen; 8. elokuuta 1941 Lappeenranta – 29. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden kääntäjä.

Ura
Suni valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967. Hän työskenteli 1960-luvulta alkaen Yleisradion palveluksessa. Hän toimi paitsi kääntäjänä myös toimittajana ja ohjelmia ostavana filmitoimittajana. Vuonna 1983 hän siirtyi vapaaksi suomentajaksi.

Sunin ensimmäiset kirjasuomennokset ovat 1970-luvulta. Hän keskittyi alkujaan ranskankielisten kirjojen suomentamiseen; käännettyjä teoksia ranskasta suomeksi on yli sata.

Sunin suomentamia tunnettuja teoksia ovat muun muassa Simone de Beauvoirin Toinen sukupuoli ja saman tekijän Perhetytön muistelmat, Milan Kunderan romaanit Kiireettömyys, Identiteetti ja Tietämättömyys sekä vuoden 2008 kirjallisuuden nobelistin Jean-Marie Gustave Le Clézion Alkusoitto, Kaupunki nimeltä Onitsha ja Harhaileva tähti. Lisäksi Suni suomensi Tahar Ben Jellounin, Andreï Makinen ja Nancy Hustonin teoksia.

Suni kirjoitti kissoista Eläinmaailma-lehteen ja muun muassa vastasi lehdessä kissoja koskeviin kysymyksiin.

Palkintoja
Sunille myönnettiin Mikael Agricola -palkinto kahdesti. Vuonna 1985 hänet palkittiin kolmen teoksen, Gustave Flaubertin Salambo, Michel Tournier’n Pierrot ja yön salaisuudet ja Nathalie Sarrauten Lapsuus, suomennoksista ja vuonna 2008 Marcel Proustin Kadonnutta aikaa etsimässä -sarjan päätösosan Jälleenlöydetty aika suomennoksesta. Vuonna 1983 hänelle myönnettiin Valtion kääntäjäpalkinto ja vuonna 2003 Pro Finlandia -mitali. WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon hän sai kahtena vuonna, 1983 ja 1998. Suni sai vuonna 2009 yhdessä Ville Keynäsin kanssa Arts et Lettres -ritarikunnan ritarimerkit työstään ranskalaisen kirjallisuuden suomentajina.

Yksityiselämä
Sunin toinen puoliso vuodesta 1989 oli toimittaja, kirjailija ja Suomen elokuva-arkiston entinen johtaja Kaarle Stewen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Annikki Sunin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 

Suomentajat
Pro Finlandia -palkitut
Mikael Agricola -palkinnon saajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Aleksandr Benois

Aleksandr Benois (, Aleksandr Nikolajevitš Benua, myös Alexandre Benois; 3. toukokuuta (J: 21. huhtikuuta) 1870 Pietari – 9. helmikuuta 1960 Pariisi) oli venäläinen taiteilija, yksi Mir Iskusstva -liikkeen johtohahmoista. Hän maalasi tauluja mutta toimi myös taidekriitikkona ja vaikutti suuresti modernin baletin näyttämöllepanoon yhdessä ystävänsä Sergei Djagilevin kanssa

Vuonna 1901 Benois nimitettiin Mariinski-teatterin visuaaliseksi johtajaksi. Siitä alkaen hän omistautui lavastus- ja puvustussuunnittelulle. Mariinskissa esiintyi ensimmäistä kertaa myös Ballets russes -seurue, jolle Benois kirjoitti libreton balettiin Le Pavillon d’Armide. Monista hänen seurueelle suunnittelemistaan lavastuksista ja puvustuksista tuli klassikoita. 

Benois eli viimeiset vuotensa Ranskassa, ja hänet tunnetaan myös ranskalaisella nimellä Alexandre Benois. 

Benois'n mukaan on nimetty balettipalkinto Benois de la Danse.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aleksandr Benois (1870–1960)  Rollins 
 Русская живопись: БЕНУА Александр Николаевич Startel. 

Venäläiset taidemaalarit
Taidekriitikot
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Catch (nuuska)

Catch on Swedish Matchin valmistama nuuskamerkki. Catch-merkkiset nuuskakiekot tulivat Ruotsin kauppoihin vuonna 1984. Catch on erikoistunut maustettuun pussinuuskaan. Makuihin kuuluu muun muassa menthol, minttu, cassis, lakritsi ja eukalyptus. Catch-nuuskaa myydään 24 gramman, 10 gramman ja 6 gramman rasioissa.

Aiheesta muualla 
Catch Swedish Matchin sivuilla

Nuuskamerkit
Pandareus

Pandareus oli kreikkalaisessa mytologiassa Miletoksen kuninkaan Meropsin poika.

Tarun mukaan Pandareus varasti kultaisen koiran Zeuksen temppelistä Kreetalla ja luovutti sen ystävälleen Tantalokselle. Kun hän halusi koiran myöhemmin takaisin itselleen, Tantalos vakuutti, ettei hänellä enää sitä ollut. Tämän pyhäinhäväistyksen takia Zeus muutti Pandareuksen kiveksi sekä heitti Sipylos-vuoren Tantaloksen päälle.

Pandareuksella oli vaimonsa Hermothoen kanssa useita tyttäriä. Vanhin heistä oli Aedon ja nuorimmat Kleothera ja Merope – tai toisen lähteen mukaan Kameiro ja Klytie. Vanhempiensa kuoleman jälkeen jumalat ottivat heidän kasvatettavikseen ja antoivat heille runsaasti lahjoja: Hera antoi heille kauneutta ja viisautta, Artemis pituutta ja Pallas Athene opetti heitä tekemään kauniita esineitä. Mutta kun Afrodite oli pyytämässä lupaa Zeukselta viedä tyttäret naimisiin, harpyijat sieppasivat nämä ja antoivat heidät erinyksille.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Aedon

Aedon () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareuksen tytär ja Homeroksen mukaan Zethoksen puoliso ja Ityloksen äiti.

Kateellisena Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa, Aedon päätti surmata tämän vanhimman pojan. Hän kuitenkin tuli surmanneeksi vahingossa oman poikansa. Lievittääkseen Aedonin tuskaa Zeus muutti hänet satakieleksi, jonka surullisen laulun runoilijat esittivät olevan Aedonin suruvalittelua poikansa puolesta.

Myöhemmän Antoninus Liberaliksen säilyttämän tradition mukaan Aedon oli kolofonialaisen taiteilijan Polytekhnoksen puoliso. Aviopari kehui rakastavansa toisiaan enemmän kuin Zeus ja Hera, jolloin Hera lähetti Eriin aiheuttamaan eripuraa heidän välilleen. 

Polytekhnoksen oltua tekemässä tuolia ja Aedonin koruompeletta he sopivat, että työnsä ensimmäisenä päätökseen saava saisi toiselta naispuolisen orjan palkkioksi. Kun Aedon Heran avustamana voitti, lähti Polyteknos appensa luo kertoen vaimonsa haluavan tavata sisarensa Khelidoniksen ja otti tämän mukaansa. Matkalla kotiinsa Polytekhnos makasi Khelidoniksin väkisin, puki tämän orjaksi, käski tämän vaieta tapahtuneesta ja antoi tämän vaimolleen luvattuna palkkiona. Myöhemmin Khelidonis uskoen, ettei kukaan kuulisi häntä, valitti kohtaloaan. Aedon oli kuitenkin kuullut tämän ja sisaruksen alkoivat suunnitella kostoa Polytekhnokselle. Ensimmäiseksi he murhasivat tämän pojan, Ityksen, ja syöttivät hänen lihansa Polytehnokselle.

Sisarukset pakenivat isänsä luo, joka sitoi heitä jahdanneen Polyteknoksen köysiin ja voiteli tämän hunajalla jättääkseen tämän hyönteisten armoille. Tässä vaiheessa Aedonin alkoi käydä miestään sääli, ja kun tämä ristiriita kävi sietämättömäksi, Zeus muutti Polytekhnoksen pelikaaniksi, Aedonin isän merikotkaksi, Khelidoniksen pääskyseksi ja Aedonin satakieleksi. Tarinan etymologia näyttäisi olevan sama kuin kertomuksella Filomelasta ja Proknesta.

Lähteet 

Kreikkalaisen mytologian muodonmuutokset
MŠK Žilina

MŠK Žilina on slovakialainen jalkapalloseura, joka tulee Žilinan kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1908. Seura on menestynyt 2000-luvulla hyvin, se on voittanut pääsarjan mestaruuden seitsemän kertaa ja ollut toisena viisi kertaa. Joukkue selviytyi vuonna 2008 ensimmäistä kertaa UEFA Cupin lohkovaiheeseen, kukistaen PFK Levski Sofian ensimmäisellä kierroksella.

Historia 
Joukkue on kulkenut eri nimillä vuosien saatossa:
 1909: ZsTK Zsolna 
 1910: ZsTS Zsolna
 1919: SK Žilina
 1948: Sokol Slovena Žilina
 1953: Jiskra Slovena Žilina
 1956: DSO Dynamo Žilina
 1963: Jednota Žilina
 1967: TJ ZVL Žilina
 1990: ŠK Žilina
 1995: MŠK Žilina

Saavutukset 
Slovakian liiga (9): 1928, 1929, 2002, 2003, 2004, 2007, 2010, 2012, 2017
Slovakian Cup (2): 1961, 2012
Pribina Cup (Slovakian Super Cup) (4): 2003, 2004, 2007, 2010

Entisiä valmentajia 

  Frans Adelaar
  Karel Brückner
  Stanislav Griga

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivu 

Slovakialaiset jalkapalloseurat
Žilinan alue
Vuonna 1908 perustetut urheiluseurat
Ari Holopainen

Ari Holopainen (s. 24. tammikuuta 1969 Varkaus) on suomalainen entinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän toimii nykyisin Suomen maajoukkueen päävalmentajana.

Pelaajaura
Holopainen on varkautelaisen WP-35:n kasvatti. Pääosan seurajoukkueurastaan hän pelasi Ruotsissa Ljusdalin, Katrineholmin, Villa Lidköpingin ja IFK Vänersborgin joukkueissa. 

Läpi 1990-luvun sekä 2000-luvun alkupuoliskon Holopainen lukeutui myös Suomen maajoukkueen vakiopelaajiin, ja oli voittamassa joukkueessa maailmanmestaruutta 2004 Ruotsissa, missä hän myös nousi tuolloisen MM-kisojen maalintekijätilaston kärkeen 61 maalillaan. Kaikkiaan hän teki MM-kisoissa 77 maalia. Suomen paidassa hän pelasi yhteensä 117 A-maaottelua ja teki 143 maalia. Hän on Suomen maajoukkueen maalintekijätilaston kärjessä.

Valmentajaura
Lopetettuaan pelaajauransa keväällä 2006 Holopainen toimi kauden 2007–2008 Villa Lidköpingin apulaisvalmentajana ja aloitti seuran päävalmentajana kaudella 2008–2009. Kauden 2012–2013 jälkeen hän siirtyi IFK Kungälvin päävalmentajaksi.

Heinäkuussa 2019 Holopainen valittiin Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi. Holopaisen kaksi ensimmäistä vuotta päävalmentajana eivät pitäneet sisällään MM-kisoja koronaviruspandemian takia. Kesäkuussa 2021 Holopainen teki kahden vuoden jatkosopimuksen.

Holopainen toimi IFK Vänersborgin päävalmentajana vuosina 2017-2022. Tuona aikana IFK:n paras saavutus oli seitsemäs sija Elitserienissä keväällä 2021.

Yksityiselämä

Ari Holopaisen isä Esko Holopainen on moninkertainen jääpallon Suomen mestari ja maaottelupelaaja.. Hänen poikansa Niklas edustaa IFK Vänersborgia.

Lähteet
Internet Bandy database

Viitteet

Suomalaiset jääpalloilijat
Suomalaiset jääpallovalmentajat
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Itylos

Itylos oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareuksen tyttären Aedonin ja Zethoksen poika. Kateellisena kälylleen Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä, Aedon suunnitteli tämän vanhimman pojan surmaa. Aedon kuitenkin surmasi vahingossa oman poikansa Ityloksen, jolloin Zeus tämän tuskaa lievittääkseen muutti hänet satakieleksi. Siksi satakieli laulaa edelleen suruaan valittaessaan poikansa kuolemaa.

Tarinan myöhemmässä variaatiossa Itylos on Aedonin ja Polytekhnoksen poika. Polytekhnos makaa väkisin puolisonsa sisaren Khelidoniksen, jolloin sisarukset kostavat tälle tappamalle tämän pojan Ityloksen ja syöttämällä hänen lihansa Polytekhnokselle. Jumalat muuttavat lopulta heidät kaikki linnuiksi. Kertomuksen Ityloksessa on yhtymäkohtia Itykseen tarinassa Proknesta ja Filomelasta.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Heikki Konttinen

Heikki Konttinen () oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan oli esillä ensimmäistä kertaa näyttelyssä Helsingissä vuonna 1939. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1964. 

Konttinen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1937–1939, 1940–1941 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1942–1945.

Teoksia

Veistoksia
Eino Sakari Yrjö-Koskisen rintakuva (1958) Tampere
Veljmies (1959) Kuopio
Hannes Kolehmaisen patsas (1952) Kuopio
Hopeahäät (1976) Pori
 Morsian (veistos) Tapiola, Espoo (1972)

Sankaripatsaita 
Suonenjoen kirkolla, punagraniitti (1949)
Hartolan kirkolla, graniitti (1955)
Pielaveden kirkolla, harmaagraniitti (1958)
Leppävirran, pronssi (1965)
Kangaslammen, punagraniitti (1966)
Kotalahden (1966)
Paukarlahden (1966)
Saahkarlahden, punagraniitti (1966)
Näätänmaan, punagraniitti (1966)

Valokuvia julkisista teoksista

Lähteet

Kirjallisuus
 

Heikki Konttinen. Tampereen kaupunki.
Veljmies.

Viitteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Oskari Vilho

Oskari Vilho (alkuaan Oskar Vilhelm Gröneqvist; 23. tammikuuta 1840 Kuhmalahti – 21. toukokuuta 1883 Görbersdorf, Sleesia) oli suomalainen näyttelijä ja suomenkielisen näyttämötaiteen edistäjä. Vilhon ja hänen ystäväpiirinsä suuri nuoruuden tavoite oli vakinaisen suomenkielisen teatterin perustaminen. Näyttelijäntyössään Vilho korvasi heikot fyysiset puitteensa henkisellä väkevyydellään.

Lapsuus ja nuoruus

Oskari Vilhon vanhemmat olivat opettaja Wilhelm Gröneqvist ja Gustafva Nordlund. Vilho aloitti koulunsa Uudessakaarlepyyssä ja jatkoi Hämeenlinnan lyseossa, josta hän valmistui ylioppilaaksi 1863. Fredrik Cygnaeuksen suosituksesta hän pääsi opiskelemaan Tukholman kuninkaallisen teatterin oppilaskouluun vuosiksi 1863 ja 1864. Hänen lahjakkuutensa teki vaikutuksen, ja hänelle tarjottiin näyttelijän paikkaa Tukholmasta, mutta hän kieltäytyi ja palasi Suomeen.

Teatteriura

Synnyinmaahansa palattuaan Vilho oli aktiivisesti mukana suomenkielisessä seuranäyttämötoiminnassa. Kun vakituista suomenkielistä teatteria ei kuitenkaan saatu aikaiseksi, hän turhautui ja aloitti opinnot yliopistossa. Hän suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja ryhtyi virkamieheksi. Samana vuonna hän oli avustamassa Kaarlo Bergbomia Aleksis Kiven Lean kantaesityksen järjestämisessä. Kun suomalainen teatteri vihdoin aloitti vuonna 1872, Oskari Vilho kuului sen ydinjoukkoon. Hän toimi Bergbomin apulaisena. Suomalaisen teatterin kiertäessä maaseutua Vilho toimi seitsemän vuotta teatterin apulaisjohtajana.

Vilho teki myös näyttelijäntyötä, vaikka hänen ulkoiset edellytyksensä siihen olivat huonot. Hänen äänensä oli heikko, vartalonsa vähäinen ja kasvonsa liian arkiset. Fyysiset puutteet korvasi kuitenkin henkinen luomisvoima sekä terävä äly. Tulkitsemiensa hahmojen luonteenkuvauksessa hän oli erittäin analyyttinen ja tarkka. Oskari Vilhon näyttämötaiteellisiin suorituksiin lukeutuivat muun muassa Sakeas näytelmässä Lea, Aapeli näytelmässä Kihlaus sekä nimiosa Ludvig Holbergin Jeppe Niilonpojassa. Erityisen vakuuttavan näyttämöluoman hän loihti Molièren romanttisen komedian Saiturin päähenkilöstä Harpagonista. Vilhon traagisiin näyttämöhahmoihin kuului esimerkiksi Kuninkaan alut -näytelmän piispa Nikolaus.

Vilhon useista opintomatkoista merkittävin suuntautui Venäjälle, Saksaan, Ranskaan sekä Tanskaan vuosina 1875 ja 1876. Hänen elämänsä katkesi rintatautiin. Hän haki sairauteensa apua Saksan Görbersdorfista, jossa hän kuoli 43-vuotiaana.

Lähteet

Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
Suomen kansallisbiografia 10, ISBN 978-951-746-451-2
Kansallisteatteri.fi

Aiheesta muualla
Kansallisbiografia.fi

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1883 kuolleet
Pauli Kohelo

Pauli Kohelo on suomalainen kirjailijanimimerkki, jonka taustalla olevaksi henkilöksi on epäilty muun muassa Kari Hotakaista, Risto Erosta ja kustantaja Touko Siltalaa. Nimimerkin arvellaan viittaavan brasilialaiseen Paulo Coelhoon.

Esikoisteoksen Ohessa tilinumeroni julkaisi Kustannusosakeyhtiö Siltala vuonna 2008. Romaani kuvaa ristijärveläisen metsurin elämää ja tietä kirjailijaksi ja pilkkaa siinä samalla muodikkaita puheita henkisestä kehityksestä.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset kirjailijat
Salanimet
Siltala (kirjankustantamo)

Siltala on suomalainen kustannusosakeyhtiö, jonka WSOY:llä työskennelleet veljekset Touko ja Aleksi Siltala perustivat vuonna 2008.

Kustantamon ensimmäiset teokset (Pirkko Saision romaani Kohtuuttomuus, Hannu Raittilan essee- ja reportaasikokoelma Ulkona ja nimimerkki Pauli Kohelon esikoisromaani Ohessa tilinumeroni) julkaistiin syksyllä 2008. Siltala on kustantanut muun muassa myös Tuomas Kyrön ja Kari Hotakaisen kirjoja.

Lokakuussa 2020 Siltala julkaisi David Foster Wallacen pääteoksen Infinite Jest (1996) suomennoksen Päättymätön riemu, josta otettiin marraskuussa 2020 jo kolmas painos.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Siltalan verkkosivut
 Toimitusjohtaja Touko Siltala 375 humanistia -sivustolla 17.12.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.

Suomalaiset kirjankustantamot