joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Merja Mäkisalo-Ropponen

Merja Elina Mäkisalo-Ropponen (s. 20. huhtikuuta 1958 Tohmajärvi) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut SDP:n kansanedustajana vuodesta 2011. Hän on Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen (2001–) ja puheenjohtaja (2013–).

Elämä ja ura
Mäkisalo-Ropponen valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1981 ja erikoissairaanhoitajaksi 1983. Vuonna 1991 hän valmistui terveystieteiden maisteriksi ja oli vuosina 1996–1998 Suomen Akatemian tutkijakoulutuksessa Kuopion yliopistossa. Mäkisalo-Ropponen väitteli tohtoriksi 1998. Hän on valmistunut myös draamakouluttajaksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2003.

Mäkisalo-Ropponen työskenteli sairaanhoitajana Joensuun kaupungilla 1981–1982 ja erikoissairaanhoitajana 1983–1984. Hän oli osastonhoitaja Pohjois-Karjalan keskussairaalassa 1984–1991 ja toimi terveydenhuollon opettajana 1991–1994. Vuonna 1995 Mäkisalo-Ropponen työskenteli Pohjois-Karjalan terveydenhoito-oppilaitoksen (myöhemmin ammattikorkeakoulun) aikuiskoulutusjohtajana ja vuosina 1998–2000 yliopettajana. Vuosina 2001–2011 hän oli freelancer-työyhteisökouluttaja.

Politiikka
Mäkisalo-Ropponen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa Pohjois-Karjalan vaalipiiristä 2 519 äänellä. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2015 vaaleissa uudesta Savo-Karjalan vaalipiiristä.

Eduskunnassa Mäkisalo-Ropponen on työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsen vuodesta 2011 ja tulevaisuusvaliokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja vuodesta 2015.

Näkemyksiä
Marraskuussa 2014 Mäkisalo-Ropponen ei osallistunut eduskunnan samaa sukupuolta olevien avioliittoa käsittelevään äänestykseen ja on ilmaissut kannattavansa avioliiton säilymistä miehen ja naisen välisenä.

Luottamustoimet
Mäkisalo-Ropponen on Muistiliiton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2011.

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Merja Mäkisalo-Ropposen kotisivut

Nykyiset kansanedustajat
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Savo-Karjalan vaalipiiri
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Joensuun kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset sairaanhoitajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Osmo Kokko

Osmo Urmas Kokko (s. 17. marraskuuta 1954 Heinävesi) on suomalainen perussuomalaisia edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Pohjois-Karjalan vaalipiiristä kaudella 2011–2015. Häntä ei valittu jatkokaudella vuoden 2015 vaaleissa.

Kokko kuului aiemmin Suomen Maaseudun Puolueeseen (SMP). Hän oli SMP:n puoluehallituksen jäsen 1990–1992 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen SMP:n aikoina 1985–1989 sekä 1993–1996.

Kokko on kuljetusalan yrittäjä. Hän oli perussuomalaisten yrittäjien Täysmuutos-ryhmässä, joka toimi 2010-luvun alussa.

Vuonna 2019 Kokko erotettiin perussuomalaisten paikallisyhdistyksestä. Hän oli itse aiemmin eronnut perussuomalaisten kaupunginvaltuustoryhmästä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Osmo Kokon kotisivu
 

Kansanedustajat
Joensuun kaupunginvaltuutetut
Perussuomalaiset poliitikot
Suomen maaseudun puolueen poliitikot
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirkko Mattila

Pirkko Anneli Mattila (s. 2. huhtikuuta 1964 Yli-Ii) on suomalainen poliitikko. Mattila oli kansanedustaja 2011–2019 ja Sipilän hallituksen sosiaali- ja terveysministeri vuosina 2016–2019. Hän toimi Perussuomalaisten ja Sinisen tulevaisuuden eduskuntaryhmissä.

Mattila on koulutukseltaan filosofian maisteri, anestesiasairaanhoitaja ja opettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi Oulun normaalikoulusta vuonna 1983, sairaanhoitajaksi Kemin terveydenhuolto-oppilaitoksesta vuonna 1988 ja filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 2005. Vuonna 2010 hän suoritti myös opettajan pedagogisen pätevyyden Oulun ammatillisessa opettajakorkeakoulussa. Mattila työskenteli sairaanhoitajana Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirissä vuosina 1988–2007. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli vuodesta 2007 kouluttajana Oulun aikuiskoulutuskeskuksessa. Mattila on työskennellyt myös saksalais-suomalaisessa kenttäsairaalassa avustustyöntekijänä Haitin maanjäristysalueella ja hänellä on Punaisen Ristin koulutus kansainvälistä avustustyötä varten.

Poliittinen toiminta 

Mattila on Muhoksen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2005. Hän on toiminut valtuuston varapuheenjohtajana ja teknisen lautakunnan jäsenenä (2005–2008). Hänet valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Oulun vaalipiiristä. Kesäkuussa 2012 hän nousi eduskunnan hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi Jussi Halla-ahon luovuttua tehtävästä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Mattila valittiin jatkokaudelle. Mattila on toiminut Ulkopoliittisen instituutin UPI:n hallituksessa.

Toukokuussa 2016 Mattila sai eduskunnan puhemieheltä nuhteet alkoholinkäytöstään valtiovierailulla Ruotsissa. Mattila pahoitteli myöhemmin tapahtunutta. Mattilasta tuli Sipilän hallituksen sosiaali- ja terveysministeri Hanna Mäntylän ilmoitettua 16. elokuuta 2016 eroavansa tehtävästään.

Mattila oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi, vaikka saikin vaalipiirissään puolueensa suurimman äänimäärän, lähes 1 000 ääntä.

Vaalimenestys

Eduskuntavaalit 
 2007: 1 031 ääntä (Oulun vaalipiiri, ei valittu)
 2011: 3 947 ääntä (Oulun vaalipiiri, valittiin)
 2015: 6 570 ääntä (Oulun vaalipiiri, valittiin)
 2019: 965 ääntä (Oulun vaalipiiri, ei valittu)

Europarlamenttivaalit 
 2009: 2 202 ääntä (ei valittu)
 2014: 6 299 ääntä (ei valittu)

Yksityiselämä 

Mattila on naimisissa ja hänellä on kolme aikuista lasta. Hänen puolisonsa on Punaisen Ristin vastaanottokeskuksen johtaja Juha Pekka Mattila.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pirkko Mattilan kotisivu

Kansanedustajat
Perussuomalaiset poliitikot
Korjausliikkeen poliitikot
Suomen Keskustan poliitikot
Muhoksen kunnanvaltuutetut
Suomen sosiaali- ja terveysministerit
Oulun vaalipiiri
Suomalaiset sairaanhoitajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Kopra (täsmennyssivu)

Kopra voi tarkoittaa seuraavia:

kopra, kookospähkinän kuivattu siemenvalkuainen
murteissa koura

Sukunimi 
Jarmo Kopra (s. 1954), suomalainen maastohiihtäjä
Jukka Kopra (s. 1967), suomalainen kansanedustaja
Keijo Kopra (s. 1942), suomalainen teollisuusneuvos
Matti Kopra (s. 1940), suomalainen kenraaliluutnantti
Mikko Kopra (1915–1991), inkeriläinen punaupseeri
Taina Kopra (s. 1967), suomalainen sirkustirehtööri
Tauno Kopra (1906–1995), suomalainen kenraaliluutnantti.
Timothy L. Kopra (s. 1963), yhdysvaltalainen astronautti

Sukunimet
Oeyo

Oeyo () tai Satoko () (1573 – 15. syyskuuta 1626) oli merkittävä japanilainen nainen Sengoku-kauden lopulla. Hän oli shōgun Tokugawa Hidetadan vaimo, ja tämän seuraajan, Tokugawa Iemitsu, äiti. Oeyolla oli merkittävät sukujuuret, sillä hän oli daimio Azai Nagamasan nuorin tytär, ja hänen äitinsä oli Oichi, Oda Nobunagan pikkusisko. Lisäksi Toyotomi Hideyoshi toimi Oeyon ottoisänä ja suojelijana ennen avioliittoa.

Kun Hidetada luovutti vallan vanhimmalle pojalleen vuonna 1623, Oeyo otti itselleen buddhalaisen nimen Sūgen'in (). Hänen mausoleuminsa sijaitsee nykyään Zōjō-jin temppelissä, Tokiossa.

Valtionpäämiesten puolisot
Vuonna 1573 syntyneet
Vuonna 1626 kuolleet
Japanilaiset henkilöt
Piper

Piper tarkoittaa seuraavia:

 Piper Aircraft, yhdysvaltalainen lentokoneita valmistava yritys
 Piper, Pixarin lyhytelokuva vuodelta 2016
 The Piper, Abban musiikkikappale vuodelta 1980
 Piper, seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Billie Piper (s. 1982), brittiläinen poplaulaja ja näyttelijä
 Carl Piper (1647–1716), ruotsalainen kreivi ja valtiomies
 Cherie Piper (s. 1981), kanadalainen jääkiekkoilija
 David Piper (s. 1930), brittiläinen Formula 1 -kuljettaja
 Donald Piper (1911–1963), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Desmond Piper (s. 1941), australialainen maahockeypelaaja
 Gustaf Abraham Piper (1692–1761), ruotsalainen kenraalimajuri ja maaherra
 H. Beam Piper (1904–1964), yhdysvaltalainen tieteiskirjailija
 Heidemarie Stefanyshyn-Piper (s. 1963), yhdysvaltalainen avaruuslentäjä ja laivaston sukeltaja
 John Piper (s. 1946), yhdysvaltalainen baptistinen pastori ja teologi
 Leonora Piper (1859–1950), yhdysvaltalainen meedio
 Katie Piper (s. 1983), brittiläinen malli
 Randy Piper (s. 1956), yhdysvaltalainen kitaristi
 Roddy Piper (1954–2015), kanadalainen showpainija
 aitopippurit eli pippurit (Piper), kasvisuku, johon kuuluvat muiden muassa:
 ryytipippuri eli pippuri (Piper nigrum)
 pitkäpippuri (Piper longum)
 kavapippuri (Piper methysticum).
Isyysraha

Isyysraha oli Suomessa isyysvapaan ajalta maksettava etuus, jota maksoi  Kela. Suomessa se lakkautettiin elokuussa 2022 perhevapaauudistuksen myötä kun vanhempainvapaat muutettiin sukupuolineuraaleiksi. 

Tätä ennen isyysrahaa maksettiin enintään 54 arkipäivää, joista 1–18 arkipäivää voi olla samaan aikaan, kun äidille maksettiin äitiys- tai vanhempainrahaa. Arkipäiviä ovat päivät maananaista lauantaihin pois lukien pyhäpäivät.

Isyysrahan saaminen edellytti, että isä ei isyysvapaan aikana työskentele tai opiskele päätoimisesti. Lisäksi isän piti olla asunut 180 päivää Suomessa juuri ennen lapsen laskettua syntymäaikaa. Saadaksesi isyysrahaa, isän tuli asua lapsen äidin kanssa yhteisessä taloudessa. 

Myös adoptioisällä sekä rekisteröidyn parisuhteen osapuolella, joka adoptoi puolisonsa lapsen tai ottolapsen, oli sukupuolestaan riippumatta oikeus isyysrahaan. Naiselle maksettavaa isyysrahaa kutsuttiin isyysrahaa vastaavaksi etuudeksi.

Isyysrahan määrä laskettiin yleensä verotuksessa vahvistetun työtulon mukaan. Se voitiin maksaa myös sitä edeltäneen etuuden kuten opintotuen mukaan. Jos tulot olivat kasvaneet huomattavasti (vähintään 20 %), voitiin päivärahan perusteena käyttää isyysrahaa edeltäneitä 6 kuukauden tuloja, jotka kerrtotaan kahdella vuosituloksi. Isyysraha maksettiin aina vähintään minimimääräisenä.

Isyysrahan pystyi hakemaan verkkopankkitunnuksilla Kelan sivuilta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
www.kela.fi/asiointi

Sosiaaliturva
Perhepolitiikka
Kansaneläkelaitos
Äitiysraha

Äitiysraha on äidille maksettava etuus ennen ja jälkeen vauvan syntymän olevan äitiysloman ajalta. Suomessa äitiysraha lakkautettiin elokuussa 2022 perhevapaauudistuksen myötä, kun vanhempainvapaat muutettiin sukupuolineutraaleiksi.

Suomessa äitiysrahan maksoi Kela, ja sitä maksettiin äitiysloman (äitiysvapaan) ajalta. Myös erillinen äitiysloma jäi historiaan vuonna 2022 toteutetussa perhevapaauudistuksessa. Äitiyslomaa ei myöntänyt Kela, vaan se perustui työsopimuslakiin.

Äitiysloma saattoi alkaa aikaisintaan 50 arkipäivää ja viimeistään 30 arkipäivää ennen laskettua aikaa. Arkipäiviä ovat päivät maanantaista lauantaihin pois lukien pyhäpäivät. Kela maksoi äitiysrahaa 105 arkipäivää eli noin 4 kuukautta.

Äitiysrahan saaminen edellytti, että äiti oli kuulunut Suomen sosiaaliturvaan vähintään 180 päivää juuri ennen laskettua aikaa. Oikeus äitiysrahaan alkoi, kun raskaus on kestänyt 154 päivää.

Äitiysrahan määrää laskettiin yleensä verotuksessa vahvistettujen työtulojen mukaan. Se voitiin laskea myös edeltävien 6 kuukauden tulojen mukaan, jos tulot olivat nousseet yli 20 %. Äitiysraha maksettiin aina vähintään minimimääräisenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Äitiysrahan määrän laskuri
 Äitiysrahan hakeminen verkossa (vaatii tunnistautumisen)

Sosiaaliturva
Perhepolitiikka
Kansaneläkelaitos
Tietokonevälitteinen viestintä

Klassisessa tietokonevälitteisen viestinnän (Computer-Mediated Communication, CMC) määritelmässä tietokonevälitteistä viestintää kuvataan viestinnäksi, joka tapahtuu ihmisten välillä tietokonelaitteiston välittämänä (Herring 1996, 1). Vaikka Herringin klassinen määritelmä on jo vuodelta 1996, kuvastaa se yhä nykyisiäkin mobiileja viestintävälineitä. Nykyisten mobiilien viestimien datan käsitteleminen ja välittäminen vaatii jo useampia mikroprosessorein varustettuja laitteita, jotka voidaan tulkita tietokoneiksi. Toisen määritelmän mukaan tietokonevälitteistä viestintää on kaikki ihmisten välinen vuorovaikutus, joka tapahtuu tietokonetta käyttäen (Thurlow, Lengel & Tomic 2004, 14-15). Lindlof ja Taylor (2002, 249) puolestaan määrittelevät tietokonevälitteisen viestinnän hieman tarkemmin. Heidän mukaansa tietokonevälitteinen viestintä on prosessi, jossa ihmiset luovat, ylläpitävät ja muokkaavat merkityksiä kun he viestivät toisilleen tietokoneistetun rakennelman välityksellä. Ihmiset siis jakavat ja yhteensovittavat viestiessään merkityksiä, kuten merkitysten yhteensovittamisen teoriakin asian selittää (ks. esim. Griffin 2003). December (2010) määrittelee tietokonevälitteisen viestinnän prosessiajattelun kautta. Hän näkee tietokonevälitteisen viestinnän prosessiksi, jossa ihmiset luovat, vaihtavat ja hahmottavat tietoa käyttämällä verkostoitunutta tietoliikenneverkkoa systeeminä, joka helpottaa viestien koodausta, välittämistä ja purkua.

Katso myös 
Teknologiavälitteinen viestintä
Web 2.0
Sosiaalinen media
Puheviestintä
Tieto- ja viestintäteknologia

Lähteet 
December, J. 2010. What is Computer-Mediated Communication. Viitattu 12.5.2010.

Griffin E. A. 2003. A first look at communication theory. 5th ed. New York: McGraw-Hill.

Herring, S. 1996. Computer-Mediated Communication; Linguistic, Social and Cross-Cultural Perspectives. Amsterdam: John Benjamins.

Lindlof, T. & Taylor, B, 2002. Qualitative Communication Research Methods. 2nd ed. Thousand Oaks: Sage.

Rekola, P. 2011. Nuorten aikuisten verkkoyhteisöpalvelujen mobiilikäyttö. Jyväskylän yliopisto. Viestintätieteiden laitos. Pro gradu -tutkielma.

Thurlow, C., Lengel, L. & Tomic A. 2004. Computer mediated communication. Social interaction and the internet. London: Sage

Aiheesta muualla 
Pauli Rekolan verkkoportfolio
Nancy Richey

Nancy Richey (s. 23. elokuuta 1942 San Angelo, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja.

Richey voitti kaksinpelin Grand Slamin vuonna 1967 Australian avoimissa ja vuonna 1968 Ranskan avoimissa. Vuosina 1965 ja 1966 hän voitti Yhdysvaltain mestaruusturnauksen nelinpelin ja vuonna 1966 myös Australian avointen ja Wimbledonin nelinpelin. Myös hänen veljensä, Cliff Richey oli menestynyt tennispelaaja. Hänet valittiin Tennis Hall of Fameen vuonna 2003.

Yhteensä Richey voitti urallaan 69 kaksinpeliturnausta, 25 niistä avoimella aikakaudella. Hän oli korkeimmillaan WTA-maailmanlistan sijalla kolme vuosina 1968 ja 1972.

Yhdysvaltain Fed Cup -joukkueessa Richey pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1964. Yhteensä hän pelasi 11 maaottelussa. Vuonna 1969 hän oli mukana Yhdysvaltain voittamassa Fed Cup -joukkueessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nancy Richeyn ITF-profiili

Yhdysvaltalaiset tennispelaajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
HMS Quadrant

HMS Quadrant (viirinumerot G67 ja D17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin maaliskuussa 1940 Hawthorn Leslieltä Newcastlesta osana 3. hätälaivueen tilausta ja sen köli laskettiin 24. syyskuuta. Alus laskettiin vesille vasta 28. helmikuuta 1942, koska Norjan taisteluiden ja mantereen evakuointien aiheuttaman korjaustarpeen kasvu viivästytti uusien alusten rakentamista. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 26. marraskuuta, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 436 576 puntaa ilman amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.

Palvelus 
HMS Quadrant lähti joulukuussa 1942 koeajojen loppuunsaattamiseksi ja aluksen varustamiseksi Scapa Flow’hun, missä se aloitti kouluttautumisen osana Kotilaivastoa. Alus saattoi 18. joulukuuta HMS Musketeerin ja HMS Raiderin kanssa taistelulaiva HMS King George V:ttä ja risteilijä HMS Berwickiä niiden suojatessa Jäämeren saattuetta JW51A.

HMAS Quadrant 
Alus lainattiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseen 18. lokakuuta 1945 nimellä HMAS Quadrant. Aluksen ensimmäisenä Australian laivaston kuuluvana päällikkönä oli W. F. Cook. Miehistö alukselle tuli Australian laivastolla lainassa olleelta HMAS Nizamilta, jonne Quadrantin brittimiehistö siirtyi.

Alus viipyi Garden Islandilla 8. joulukuuta saakka, kun sille tehtiin erilaisia muutostöitä ja täydennettiin varustusta muun muassa aluksen kattilat puhdistettiin, konehuoneen kaapelointi uusittiin ja asennettiin 2 naulan Mk VII ilmatorjuntatykki. Ensimmäisinä sodan jälkeisinä kuukausina alus kuljetti joukkoja Uuden-Guinean ja Australian välillä, mistä vapauduttuaan se valvoi Australian aluevesiä. Alus siirrettiin reserviin 20. kesäkuuta 1947 Sydneyssä. Huhtikuussa 1950 alkoivat aluksen muutostyöt tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi Williamstownin telakalla, jonne se siirrettiin 14. kesäkuuta.

Muutostyöt saatiin päätökseen vuonna 1953 ja alus palautettiin palvelukseen vielä samana vuonna 16. heinäkuuta. Alus poistettiin palveluksesta 16. elokuuta 1957 ja se myytiin romutettavaksi 15. helmikuuta 1963.

Lähteet

Viitteet 

Kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjät
Hawthorn Leslien valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Killer Love

Killer Love on The Pussycat Dolls -yhtyeen laulajana ja Eden's Crush yhtyeen jäsenenä tunnetuksi tulleen Nicole Scherzingerin vuonna 2011 ilmestynyt ensimmäinen sooloalbumi. Ennen Killer Lovea Scherzinger työsti albumia nimeltä Her Name Is Nicole, mutta sitä ei koskaan julkaistu.

Kappaleet

Arvostelut 
 4Music: 
 Allmusic: 
 The Independent: negatiivinen

Julkaistu

Katso myös 

Vuoden 2011 esikoisalbumit
Yhdysvaltalaiset popalbumit
Yhdysvaltalaiset dance-albumit
Yhdysvaltalaiset R&B-albumit
Dance-pop-albumit
Edm (makuuvaunu)

Edm on VR:n omistama kaksikerroksinen makuuvaunutyyppi. Edm-vaunut on valmistettu Otanmäen vaunutehtaalla Vuolijoella (vuodesta 2007 alkaen osa Kajaania). Niitä käytetään pääradan yöjunissa välillä Helsinki–Rovaniemi–Kemijärvi sekä välillä Helsinki–Kolari vanhojen sinisten makuuvaunujen ohella.

Vaunussa on 38 makuupaikkaa. Matkatavaroita voi kuljettaa hytissä ja junan matkatavaravaunuissa. Koko vaunun alueella on GSM-kuuluvuus. Koko vaunu on ilmastoitu. Jokaisessa hytissä ja vaunun julkisissa tiloissa on savuilmaisimet.

Hankinta ja käyttöönotto

I-valmistussarja 
VR-Yhtymä ja Talgo Oy sopivat 29. lokakuuta 2003 20 makuuvaunun tilauksesta, jonka arvo oli noin 59 miljoonaa euroa. Tilaukseen sisältyi optio toisesta 20 vaunun erästä.

Ensimmäinen vaunu – numeroltaan 28501 – valmistui koeajoihin lokakuussa 2005. Vaunu palautettiin tehtaalle ja toimitettiin vaunun 28502 kanssa joulukuussa 2005. Uudet makuuvaunut otettiin kaupalliseen liikenteeseen 1. helmikuuta 2006. Vaunujen ensimmäinen junavuoro oli P 61 Helsingistä Rovaniemelle.

Valmistuessaan Edm-vaunut korvasivat vähitellen sinisten CEmt-makuuvaunujen vanhimman valmistuserän.

II-valmistussarja 
Toukokuussa 2005 – ennen kuin yhtäkään vaunua oli valmistunut – oli VR ilmoittanut, ettei se aio käyttää optiotaan. VR:llä oltiin arvioitu, että uusia makuuvaunuja ei tarvitse tilata, ennen kuin vasta vuoden 2015 tienoilla.

Valtio kiirehti kalustohankintojen kanssa aluepoliittisista syistä. VR-Yhtymän ylimääräisessä yhtiökokouksessa valtion omistajaohjauksesta vastannut ministeri Jyri Häkämies (kok.) päätti, että VR tilaa 20 makuuvaunua. Tilauspäätös johti VR-Yhtymän hallituksen puheenjohtaja Antti Lagerroosin ja pääjohtaja Henri Kuitusen eroon.

Toisesta makuuvaunuerästä järjestettiin EU-säännösten mukainen kilpailutus. Vaunutilauksesta olivat kiinnostuneita Transtech ja Alstom. Sopimus Transtechin kanssa tehtiin 17. huhtikuuta 2009 ja tilauksen arvoksi tuli noin 60 miljoonaa euroa.

Toisen valmistuserän ensimmäiset vaunut valmistuivat toukokuun 2010 lopulla, ja ne toimitettiin 2. kesäkuuta 2010. Vaunut saivat heti valmistuessaan vihervalkoisen värityksen ja eurooppalaisen standardinumeron. Kaupalliseen liikenteeseen vaunut otettiin kesä-heinäkuun 2010 aikana.

III-valmistussarja 
VR teki Transtechin kanssa sopimuksen 10 makuuvaunun toimittamisesta 2. huhtikuuta 2015. Vaunut toimitettiin vuosina 2016–2017.

Hytit 
Ala- ja välitasolla on 11 hyttiä, joiden pinta-ala on 3,3 m². Ylätasolla on 8 hyttiä pinta-alaltaan 4,2 m² ja ne ovat suihkullisia. Osa alatason hyteistä voidaan yhdistää väliovella neljän hengen hyteiksi.

Vaunuissa on kaksi 4,0 m²:n invahyttiä, jotka sijaitsevat alatasolla.

Välitasolta löytyy lemmikeille kaksi paikkaa, joista löytyy kopalle syvennys, jonka koko on 50 cm × 80 cm × 90 cm.

Allergisille on varattu kaksi hyttiä välitasolta.

WC-tilat 
Vaunussa on WC-tiloja 2 kpl; välitasolla on pieni WC ja alatasolla inva-WC, jossa on myös lastenhoitotila.

Välitasolla on suihku, joka on tarkoitettu ala- ja välitason matkustajille. 

Jokaisessa ylätason hytissä on oma WC ja suihku.

Lähteet 

Suomalainen rautatiekalusto
Jason Moore

Jason Moore (s. 10. lokakuuta 1988 Bedford) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2000. Vuonna 2003 hän sijoittui toiseksi National Junior TKM-mestaruussarjassa. Vuosina 2004-05 Moore kilpaili KF2-luokassa. Vuonna 2006 hän voitti National Junior TKM Extreme sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Moore siirtyi Formula Palmer Audi sarjaan. Hän sijoittui viidenneksi debyyttivuonnaan. Moore jatkoi sarjassa vuonna 2008 voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2009 Moore kilpaili F2-sarjassa saavuttaen vain kolme pistettä. Hän tosin ajoi nopeimman kierroksen kauden toiseksi viimeisessä Espanjan kilpailussa.

Brittiläiset autourheilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Jaakko Isteri

Jaakko Isteri (s. 6. marraskuuta 1983 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Isteri on FC-88:n kasvatti ja debytoi Veikkausliigassa kaudella 2004 TP-47:n riveissä. Hän pelasi Torniossa kaksi kautta Veikkausliigaa. Joukkueen pudottua liigasta Isteri siirtyi pietarsaarelaiseen FF Jaroon, jossa peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi. Jarosta hän siirtyi takaisin TP-47:aan. Kaudet 2009–2010 Isteri pelasi PS Kemi Kingsissä Ykkösessä. Hän siirtyi Rovaniemen Palloseuraan keväällä 2011.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Duo Duo

Duo Duo (s. 1951 Peking, Kiina) on kirjailijanimi, jota käyttää kiinalainen Li Shizheng. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi 1970-luvun alussa. Niissä runoissaan hän arvostelee kulttuurivallankumousta. Hän muutti Kiinasta vuosiksi 1989–2004 Taivaallisen rauhan tapahtumien vuoksi lähteen ja asui ensin Englannissa, myöhemmin myös Kanadassa ja Hollannissa. Kiinaan paluunsa jälkeen hän on työskennellyt kirjallisuuden opettajana eteläkiinalaisessa Hainanin yliopistossa.

Duo Duoa on luonnehdittu Kiinan kadotettuun sukupolveen kuuluvaksi runoilijaksi, joka edustaa sumuista koulukuntaa.

Duo Duo on saanut vuoden 2010 Neustadt-palkinnon. Palkintoperusteina mainitaan hänen runojensa kriittisyys. Hän etsii runoissaan oikeudenmukaisuutta ja tarkastelee ympäristöön kriittisesti.

Lähteet

Kiinalaiset runoilijat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
P21 (proteiini)

p21/WAF1 on proteiini joka on ihmisessä koodattu CDKN1A geeniin. Geeni sijaitsee 6. kromosomissa.
Proteiinit
Tullihallitus

Tullihallitus oli vuosina 1812–2012 toiminut Suomen valtion keskusvirasto, joka hallinnoi Suomen tullia. Se johti ja valvoi tulli- ja valmisteverojen sekä autoveron perimistä.

Valtiovarainministeriön alaisuudessa toiminut Tullihallitus oli yksi Suomen vanhimpia keskusvirastoja. Sen alaisuudessa toimi viisi tullipiiriä, tullilaboratorio ja sen yhteydessä tulliasiain neuvottelukunta. Tullihallitus toimi Helsingin keskustassa Erottajankadun ja Uudenmaankadun kulmatalossa.

Tullihallitus sai alkunsa 18. helmikuuta 1812 asetetusta päätullijohtokunnasta, jonka tehtäviin kuului kruunulle kuuluvien tullien periminen ja tilitys, tullikamarien valvonta, salakuljetuksen ehkäisy, maan kauppataseen laskeminen sekä merihylkyjä koskevien tietojen kerääminen. Päätullijohtokunta muutettiin Tullihallitukseksi keisarillisella asetuksella vuonna 1885. Itsenäisyyden aikana tullihallituksen tehtäväkenttä laajeni: se huolehti valmisteverojen kannosta vuosina 1919–1936 ja uudelleen 1991 alkaen sekä auto- ja moottoripyöräveron vuodesta 1958 alkaen. Tullihallitus oli myös yksi Suomen neljästä tilastoviranomaisesta ja tuotti tilastoja.

Vuoden 2013 alusta alkaen Tullihallituksesta, sen alaisista viidestä tullipiiristä ja Tullilaboratoriosta muodostui yksi Tulli-niminen viranomainen.

Pääjohtajat
Titteli vuoteen 1885 ylijohtaja, siitä alkaen pääjohtaja.

Gustaf Hjärne 1812–1816
Claes Jakob Gripenberg 1816–1822
Jacob Snellman 1822–1828
Julius Conrad Antell 1828–1831
Christian Avellan 1831–1841
Berndt Federley 1841–1847
Carl Gustaf Enckell 1848–1849
Frans Olof af Brunér 1849–1855
Johan August von Born 1855–1865
Konstantin Wikman 1865–1881
Herman Peter Höckert 1881–1890
Birger Fridolf Winter 1890–1901
Bernhard Anton Harald Indrenius 1902–1903
Knut Gustaf Nikolai Borgenström 1903–1905

Eugraf Nyman 1905–1907
T. J. Boisman 1907–1910
Axel Fabian af Enehjelm 1910–1915
Pavel Andrejevitš Strauch 1915–1917
Wilhelm Gabriel Poppius 1917–1935
Ilmari Killinen 1936–1942
Eljas Kahra 1942–1945
Auno Halonen 1945–1951
Nikolai Saarnio 1951–1968
Jorma Uitto 1968–1988
Jermu Laine 1988–1994
Berndt Olof Johansson 1994–1998
Tapani Erling 1998–2012
Antti Hartikainen 2012

Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen tulli Viitattu 20.4.2011.

Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Olli Ikkala (kansanedustaja)

Olli Kustaa Ikkala (29. heinäkuuta 1927 Vaasa – 6. joulukuuta 2001 Espoo) oli suomalainen professori, virkamies, pankinjohtaja ja kokoomuslainen poliitikko.

Ikkala suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1951, ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1953. Ekonomitutkinnon Ikkala sai vuonna 1954 Helsingin kauppakorkeakoulussa.

Ikkala väitteli lakitieteen tohtoriksi vuonna 1955 ja hän toimi finanssioikeuden professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1964–1971, valtiovarainministeriön vero-osaston ylijohtajana 1966–1970 ja verohallituksen ensimmäisenä pääjohtajana 1970–1971, Suomen teollisuusliiton toimitusjohtajana 1971–1975, HOP:n johtokunnan jäsenenä 1975–1986 ja pääjohtajana 1984–1986 sekä kokoomuksen kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1987–1991. Vuosina 1971–1975 hän oli myös jäsenenä niin sanotussa idänkaupan komissiossa, ja kuului myös Uusi Suomi -sanomalehden johtokuntaan.

Ikkalan vanhemmat olivat Aili Maria Salovius ja hallintoneuvos Artturi Kustaa Ikkala. Ikkalan veli Eero Ikkala oli lääketieteen ja kirurgian tohtori sekä professori.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kansanedustajat
Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset pankinjohtajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset juristit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Kirkkomusiikki (lehti)

Kirkkomusiikki on kirkollisen musiikin ajankohtaislehti, joka ilmestyy 8 kertaa vuodessa. Lehti palvelee kirkkokuorolaisia, kanttoreita ja kaikkia kirkkomusiikin harrastajia. 

Lehteä julkaisevat luterilaisen kirkon järjestöt Suomen Kirkkomusiikkiliitto (SKML), Seurakuntien Lapsityön Keskus (SLK) ja Suomen Kanttori-urkuriliitto (SKUL). Kustantaja on Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa. Päätoimittaja on Sakari Vilpponen.

Aiheesta muualla
 Kirkkomusiikki

 Kirkkomusiikki
 Uskonnolliset lehdet
Suomalaiset musiikkilehdet
Stan Kroenke

Enos Stanley "Stan" Kroenke (s. 29. heinäkuuta 1947 Columbia, Missouri) on yhdysvaltalainen liikemies.

Kroenke tunnetaan parhaiten sijoituksistaan urheiluun. Lisäksi hänet tunnetaan kiinteistöalalta.

Kroenke Sports & Entertainmentin omistuksiin kuuluvat Ball Arena sekä NFL:n Los Angeles Rams, NBA:n Denver Nuggets, NHL:n Colorado Avalanche, MLS:n Colorado Rapids ja NLL:n Colorado Mammoth. Lisäksi hänen omistuksiin kuuluu osake-enemmistö Englannin Valioliigaseurasta Arsenal.

Forbes on listannut Kroenken miljardööriksi. Hänen vaimonsa Ann Walton Kroenke kuuluu WalMartin omistajasukuun.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Yhdysvaltalaiset urheiluvaikuttajat
Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Henkilöarviointi

Henkilöarvioinnin tavoitteena on kartoittaa työnhakutilanteessa hakijan ja määritetyn tehtäväkokonaisuuden yhteensopivuutta.

Lähtökohtana ovat tehtäväkentästä ja toimintaympäristöstä tulevat tarpeet ja haasteet. Niiden pohjalta määritetään toimeksiantajan kanssa, mitkä tekijät ovat keskeisiä kriteerejä täytettävässä työtehtävässä menestymiselle ja viihtymiselle.

Arvioinnin avulla selvitetään monipuolisesti hakijan odotuksia ja motivaatiota sekä kriteerien kannalta merkityksellisiä toimintatapoja ja ominaisuuksia. Tavoitteena on löytää mahdollisimman hyvä yhteensopivuus tehtävän vaatimusten sekä hakijan ominaisuuksien, odotusten ja valmiuksien välillä.

Henkilöarviointi tukee molemminpuolista valintapäätöstä sekä antaa toimeksiantajalle informaatiota tehtävään valitun henkilön ohjaamiseen ja tukemiseen. Hakija voi hyödyntää arvioinnin tuloksia ammatillisen kehittymisensä apuvälineenä.

Henkilöarviointeja tekevät koulutuksen saaneet asiantuntijat, yleensä laillistetut psykologit. Psykologiliitto on kehittänyt sertifiointijärjestelmän henkilöarvioinnin ammattilaisille. Sertifikaatti todistaa, että henkilö on pätevä tekemään:

 hyvän henkilöarvioinnin käsikirjan mukaisia psykologisia henkilöarviointeja tai
 osaamis- ja kompetenssipohjaisia henkilöarviointeja 

Suomessa tehdään paljon henkilöarviointeja. Niitä säätelee laki yksityisyyden suojasta työelämässä.

Henkilöarvioinnin standardoidut menetelmät asettavat kaikki hakijat samalle viivalle. Näin henkilöarviointi auttaa nostamaan rekrytoinnin objektiivisuutta.

Henkilöarvioinnin luotettavuus 
Henkilöarviointien osumatarkkuudet vaihtelevat jonkin verran. Esimerkiksi keskinkertaisen henkilöarvioinnin osumatarkkuus on samaa luokkaa kuin hyvin tehdyn työhaastattelun tai muutaman arviointitestin yhdistelmän.

Hyvä henkilöarviointi on tarkka, mahdollisimman vähän virheitä tuottava, tuottaa ison lisäarvon ja maksaa itsensä takaisin.

Henkilöarviointi ei ole aina osuvaa, vaan koska se on inhimillistä toimintaa, niin virheitä tapahtuu. Keino virheiden minimointiin on jatkuva sisäinen laaduntarkkailu.

Katso myös
 Forer-efekti

Lähteet 

Henkilöstöjohtaminen
Työpsykologia
Ruotsin miljonääriäidit

Ruotsin miljonääriäidit () on ruotsalainen realitysarja, jossa seurattiin ruotsalaisten naisten elämää Kalifornian kukkuloilla. Alun perin sarjassa oli kolme miljonääriäitiä: Anna Anka, Agnes-Nicole Winter ja Maria Montazami, myöhemmin sarjaan tulivat uudet miljonäärit. Sarjaa tehtiin vuosina 2009–2020.

Henkilöt

Anna Anka  

Puolalainen Anna Ålberg adoptoitiin Ruotsiin. Myöhemmin hän muutti Los Angelesiin ja sai ensimmäisestä avioliitostaan tyttären. Myöhemmin hän meni uudelleen naimisiin laulaja Paul Ankan kanssa ja heille syntyi poika. Pari erosi vuonna 2010.

Agnes-Nicole Winter 

Agnes-Nicole Winter on eronnut elokuvatähti, joka oli mukana ohjelmassa ensimmäisellä ja kolmannella kaudella. Hän on tuottanut ja ollut pääosassa elokuvassa The Gold and the Beautiful.

Maria Montazami 

Maria Montazami on Ruotsin suosituin rouvista ja on ollut mukana kaikilla kausilla. Hän lähti Amerikkaan opiskelemaan 16-vuotiaana ja työnskenteli au pairina ja sitten tarjoilijana. Hänen miehensä Kamran Montazami oli ravintolan kokki ja he rakastuivat. Nykyään heillä on kolme tytärtä ja yksi poika.

Katso myös 
Svenska New York-fruar

Aiheesta muualla 
Ohjelman kotisivut 

Dokumenttiohjelmat
Ruotsalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Tornit

Tornit on Jyrki Vainosen vuonna 2009 ilmestynyt romaani.

Aiheesta muualla 
 Marjatta Ripsaluoma: Lupauksia ja petoksia. Keskipohjanmaa 2009.
 Arto Virtanen: Sadun angstia ja piilotajunnan aatelistoa. Kiiltomato.net 9.9.2009.
 Kuisma Korhonen: Tornit vie omaääniselle vaellukselle outoon maailmaan . Helsingin Sanomat 13.9.2009.
 Reija Palttala: Tornit. Savon Sanomat 5.10.2009.
 Matti Saurama: Oudon äärellä. Parnasso 7/2009.
 Karo Hämäläinen: Jyrki Vainosen Tornit on erotiikan satiiria. Kirjastokaista-video 2.10.2009.

Suomalaiset romaanit
Vuoden 2009 kirjat
Liu Hsiu-Mei

Liu Hsiu-Mei (; s. 28. marraskuuta 1972) on taiwanilainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen tuomari. 

Liu oli peliurallaan Taiwanin maajoukkueen jäsen ja pelasi muun muassa vuoden 1991 MM-kisoissa. Hänestä tuli kansainvälisen tason avustava erotuomari vuonna 2001 ja hän on tuomaroinut muun muassa MM-kisoissa 2003 ja Aasian kisoissa 2002. Liu valittiin Aasian vuoden parhaaksi avustavaksi naiserotuomariksi vuonna 2007.

Lähteet 

Taiwanilaiset jalkapalloilijat Taiwanilaiset jalkapallotuomarit Vuonna 1972 syntyneet Elävät henkilöt
Hämeen Naisvoimistelijat

Hämeen Naisvoimistelijat ry (HNV) on vuonna 1928 perustettu tamperelainen liikuntaseura, joka on Suomen Voimisteluliiton jäsenseura.

Historia 
Seuran perustamiskokous pidettiin 14. syyskuuta 1928 Tampereella, Huhtimäen tyttökoululla (nyk. Tammerkosken lukio). Seuran nimeksi päätettiin Hämeen Naisvoimistelijat. Tarkoitukseksi kirjattiin ”herättää paikkakunnan naisten keskuudessa harrastusta liikuntakasvatuksen eri toimintamuotoihin, kuten voimisteluun, urheiluun, leikkiin y.m. sekä niiden avulla kehittää jäsentensä ruumiin ja sielun voimia”. Seura päätti järjestää jäsenilleen harjoituksia, kokouksia, illanviettoja, voimistelunäytöksiä, juhlia ja iltamia. Perustettiin myös illanistujaisten ohjelmaksi ompeluseura. Voimisteluharjoitukset päätettiin aloittaa heti perjantaina 28. syyskuuta 1928. Seuran oma, käsinkirjoitettu sanomalehti sai nimekseen H.N.V:n Sielu.

Hämeen Naisvoimistelijoiden Uskollisuuden Kilta on Suomen toiseksi vanhin voimistelijoiden kilta. Se perustettiin vuonna 1951. Kiltalaiset osoittavat toiminnallaan uskollisuutta pääseuralle.

Toiminta 
Seura järjestää erilaisia jumppia, muun muassa muokkausta, circuitia ja Zumbaa, aikuisille sekä lapsille ja perheille. Kesällä HNV pitää puistojumppia. Seura liikuttaa viikoittain noin viittäsataa jumppaajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut

Suomalaiset voimisteluseurat
Tamperelaiset urheiluseurat
Sue Barker

Sue Barker (s. 19. huhtikuuta 1956 Paington, Englanti) on englantilainen televisiojuontaja ja entinen tennispelaaja. Barker lopetti tennisuransa vuonna 1984.

WTA:n maailmanlistalla Barker oli parhaimmillaan kolmantena. Hän voitti Ranskan avointen kaksinpelin vuonna 1976. Samana vuonna hänet valittiin kiertueen vuoden tulokkaaksi. Seuraavana vuonna Barker pääsi välieriin Wimbledonissa.

Englannin Fed Cup -joukkueessa Barker pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1974. Yhteensä hän pelasi joukkueessa 27 maaottelua, parhaana saavutuksena finaalipaikka vuonna 1981.

Tennisuransa lopetettuaan Barker on toiminut televisiojuontajana. Hän aloitti australialaisella Channel Seven -kanavalla. Myöhemmin hän on toiminut BBC-kanavalla muun muassa olympialaisten ja Wimbledonin juontajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sue Barkerin ITF-profiili

Brittiläiset tennispelaajat
Brittiläiset urheiluselostajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Pallopalapeli

Pallopalapeli on nimensä mukaisesti pallonmuotoinen palapeli. Sen palat ovat kaarevia, joten palojen yhteen liittäminen sujuu helposti. Palapelipallo on myös Wikipedian logona.

Valmistajat

Pallopalapelejä valmistaa mm. Ravensburger. Ravensburger on tullut tunnetuksi pääosin lauta- ja palapelivalmistajana.

Kuva-aiheet

Perinteisin pallopalapelin kuva on maapallo. Siitä on tehty muun muassa tavallinen kartta-, antiikkinen, lasten sekä eläin- ja kasvillisuusvyöhykeversio.  Myynnissä on esimerkiksi Tokio Hotel-, Hello Kitty -, Twiligt-, Avatar- ja Autot-aiheisia palloja. Myös High School Musicalilla, Simpsoneilla, FC Bayer Munchenillä, Sheepworld-lampailla, Disneyn hahmoilla ja Pokémoneilla on omat pallonsa.  Aikuisille on suunnattu omat aiheet, kuten taidemaalaukset, nähtävyydet ja horoskooppimerkit. Jouluteemaan on valmistettu pienempiä palloja, jotta ne voi ripustaa kuusen oksille. Pääsiäiseksi on tarjolla pääsiäismunan mallisia pallopalapelejä lampaiden ja kukkien kuvilla.

Pallopalapelien koot

Myynnissä olevien pallopalapelien koot ja palojen määrät vaihtelevat 24 palasta 960 palaan. Lapsille suunnatuissa palloissa palat ovat suuremman kokoisia kuin aikuisille suunnitelluissa. Suositusiät vaihtelevat neljästä ikävuodesta ylöspäin.

Esimerkkejä pallopalapelien koista:

Koonti

Pallopalapelin mukana tulevat koontiohjeet ja kuva valmiista pallosta. Kokoamisen voi aloittaa pohjasta edeten kohti yläreunaa. Jokainen pala on numeroitu, joten kuvan sijaan palapelin voi vaihtoehtoisesti koota myös palojen takapuolella olevien numeroiden avulla. Numeroiden alapuolella on nuoli, joka kertoo, mihin suuntaan seuraava pala tulee. Kun pallo alkaa vähitellen muodostua, sen voi asettaa pakkauksen mukana tulevan jalustan päälle. Pallon voi viimeistellä joko laittamalla viisi viimeistä valmiiksi koottua palaa kerralla tai asettamalla viimeisen palan kaltevassa kulmassa.

Muuta

Muita tuotteita

Ravensburger on suunnitellut pallojen kanssa samalla periaatteella koottavia kolmiulotteisia palapelejä, kuten pyramideja ja sydämiä. Pyramideissa on saatavilla esimerkiksi Egypti- ja vedenalaisaiheisia palapelejä. Sydämissä puolestaan on muun muassa kissoja, delfiinejä ja keijuja. Toy Story 3 -elokuvan myötä julkaistiin pallopalapelin ideaa mukaileva lelualus jalustoineen. Lumiukko-pallopalapelin mukana tulevat esimerkiksi kaulahuivi, hattu, hanskat ja porkkananenä.

Tarvikkeita

Pallopalapelipakkauksien mukana tulee usein jalusta pallolle, sydänpakkauksissa puolestaan ripustusnaru. Palloihin voi ostaa erikseen magneettikiinnittimiä, joiden avulla pallon voi ripustaa kattoon roikkumaan. Myynnissä on valaistuja jalustoja. Karttapalloihin on tarjolla myös telineitä, joissa palloa voi pyörittää.

Lähteet

Aiheesta muualla

Pulmatehtävät
Earl Bamber

Earl Anderson Bamber (s. 9. heinäkuuta 1990 Wanganui) on uusiseelantilainen moottoriurheilija ja kommentaattori.

Bamber aloitti uransa karting-sarjoissa hyvällä menestyksellä. Vuosina 2005–2006 hän kilpaili Uuden-Seelannin Formula Ford -sarjassa. Vuonna 2006 Bamber voitti Aasian Formula BMW -sarjan mestaruuden. Vuosina 2006–2007 Bamber kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa. Hän kilpaili myös Aasian Formula V6 -sarjassa sijoittuen toiseksi vuonna 2008. Bamber kilpaili myös Italian Formula Master- ja Australian F3-sarjoissa samana vuonna. Vuosina 2008–2009 Bamber kilpaili International Formula Master-, A1 Grand Prix- ja Aasian GP2-sarjoissa. Aasian GP2-sarjassa Bamber saavutti yhden kakkossijan ja 8 MM-pistettä. Vuonna 2009 Bamber kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa. Vuonna 2010 Bamber palasi Toyota Racing Series -sarjaan sijoittuen täpärästi toiseksi vain kolme pistettä Mitch Evansin takana. Bamber jatkoi sarjassa vuonna 2011. Bamber kommentoi myös Superleague Formula -sarjan kilpailuja vuonna 2010. Vuonna 2013 Bamber voitti Porsche Carrera Cup Asia -sarjan mestaruuden ja ajoi samana vuonna muutamia kilpailua Porsche Supercup -sarjassa. Vuonna 2014 Bamber kilpaili täyden kauden Porsche Supercup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.

Vuonna 2015 Bamber voitti Le Mansin 24 tunnin ajon Porschen LMP1-autolla yhdessä Nico Hülkenbergin ja Nick Tandyn kanssa. Hän uusi voittonsa Timo Bernhardin ja Brendon Hartleyn autokunnassa vuonna 2017 ja hän voitti samana vuonna myös WEC-sarjan mestaruuden. Vuodesta 2014 lähtien Bamber on ajanut kestävyysajoja erilaisissa GT- ja urheiluautoluokissa, joista merkittävimpiä tuloksia on Le Mansin ajon ja WEC-mestaruuden lisäksi yhdysvaltalaisen IMSA-sarjan mestaruus vuodelta 2019.

Lähteet

Aasian GP2 -kuljettajat
Porsche Supercup -kuljettajat
Uusiseelantilaiset autourheilijat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
European Open (frisbeegolf)

European Open on Suomessa järjestettävä PDGA:n hyväksymä kansainvälinen major-tason frisbeegolfkilpailu. Nykyisin joka toinen vuosi järjestettävän kilpailun järjestää Innova Champion ja sen kilpailujohtajana on Jussi Meresmaa.

Ensimmäinen European Open järjestettiin Epilän radalla Tampereella vuonna 2006. Turnaus siirtyi Nokialle vuonna 2011. European Open -kisaviikon avauspäivänä on järjestetty President's Cup -joukkuekilpailu Euroopan ja Yhdysvaltojen parhaiden pelaajien välille.

Voittajat

Turnauksen palkintopotti

Aiheesta muualla 
Ylen Elävä arkisto: Frisbeegolfin European Open -kisat 2009 (dokumentti)

Lähteet 

Frisbeegolfkilpailut
Juvonen

Juvonen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anja Juvonen (1928–2018), suomalainen taidekutoja ja runoilija
 Arja Juvonen (s. 1967), Perussuomalainen kansanedustaja
 Arvo A. Juvonen (1916–2004), suomalainen kaukopartiomies ja Yhdysvaltain palveluksessa toiminut tiedustelija
 Heikki Juvonen (1884–1915), suomalainen kuvanveistäjä
 Helvi Juvonen (1919–1959), suomalainen runoilija
 Janne Juvonen (s. 1994), suomalainen jääkiekkomaalivahti
 Jouko Juvonen (s. 1952), suomalainen lentopalloilija ja lentopallovalmentaja
 Jouko Juvonen, tunnetummin Carl J. Danhammer, suomalainen liikemies
 Jyrki Juvonen (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija
 Kaisa Juvonen (s. 2001), suomalainen jalkapalloilija
 Kalle Juvonen (1842–1907), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Laura Juvonen (s. 1987), suomalainen oopperalaulaja
 Matias Juvonen (s. 1983), itävaltalais-suomalainen jalkapalloilija
 Mauno Juvonen (1925–2010), suomalainen kuvanveistäjä ja rehtori
 Mikko Juvonen (1895–1920), suomalainen jääkärivaravääpeli
 Nancy Juvonen (s. 1967), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
 Riikka Juvonen (s. 1955), suomalainen kirjailija, taiteilija ja kuvittaja
 Robert Juvonen (s. 1991), suomalainen koripalloilija
 Sami Juvonen (s. 1966), suomalainen lentopalloilija
 Tauno Juvonen (1892–1918), suomalainen jääkärikapteeni
 Tuula Juvonen, suomalainen yhteiskuntatieteilijä.
Tykkyläinen

Tykkyläinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Jorma Tykkyläinen, nyk. Jorma Styng (s. 1958), kitaristi, kitarapedagogi ja säveltäjä
 Kari Tykkyläinen (s. 1953),  kuvanveistäjä, videotaiteilija ja muusikko
 Kirsi Tykkyläinen (s. 1949), ent. diplomaatti ja elokuva-alan vaikuttaja
 Marja-Liisa Tykkyläinen (s. 1945), kunnallisneuvos ja ent. kansanedustaja
 Markku Tykkyläinen (s. 1952), maantieteilijä ja professori
 Vesa Tykkyläinen (s. 1960), yritysjohtaja
EduFinland

EduFinland oli suomalaisten oppilaitosten virtuaalinen alue Second Lifessa. Se oli yli 30 hehtaarin kokoinen kolmiulotteinen virtuaalinen saaristo, joka muodostui seitsemästä saaresta. EduFinland-saarilla oli mukana yli 40 suomalaista oppilaitosta mm. yliopistoja, ammattikorkeakouluja, lukioita ja järjestöjä. Ensimmäinen EduFinland-alue avattiin Second Lifessa 2008. EduFinland-toiminta päättyi elokuussa 2014.

EduFinland-alueelta suomalaiset oppilaitokset saivat vuokrata maata opetus- ja tutkimustarkoitukseen. Alueella järjestettiin säännöllisesti erilaisia koulutustilaisuuksia, kursseja ja työpajoja. Alueelle oli rakennettu yhteisiä tiloja, joita maata vuokranneet organisaatiot voivat käyttää vapaasti. Edufinland-aluetta hallinnoi Suomen eOppimiskeskus.

EduFinland on myös verkosto, jonka kautta suomalaiset opettajat ja kouluttajat sekä opetukselliset organisaatiot voivat tehdä yhteistyötä ja verkostoitua.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 EduFinlandin kotisivut 

Virtuaalimaailmat
Opetusmenetelmät
Accelerated Evolution

Accelerated Evolution on kanadalaisen muusikon Devin Townsendin viides studioalbumi. Se on julkaistu 31. maaliskuuta 2003 Townsendin omistamalla levymerkillä HevyDevy Records. Albumi on ensimmäinen nimikkeellä The Devin Townsend Bandin levy. Tämän sen alle Townsend oli halunnut koota pysyvän soittajakunnan. Hänen soolotuotannoissaan soittajat olivat vaihdelleet eri albumeilla useasti.

Albumin kirjoitti ja tuotti Townsend. Sen tyyli yhdistelee alternative rockia, hard rockia sekä progressiivista metallia. Albumi tehtiin Strapping Young Ladin vastakohdaksi.

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Devin Townsend, sovituksista vastaa Townsend sekä Brian Waddell, Ryan Van Poederooyen, Dave Young ja Mike Young.

Project EKO

InsideOut Musicin erikoispainokseen sisältyi Townsendin electronica EP.

Kokoonpano
 Devin Townsend – kitara, laulu, ambienssi
 Ryan Van Poederooyen – rummut
 Mike Young – basso
 Brian Waddell – kitara
 Dave Young – kosketinsoitin

Arvostelut
 Allmusic 
 Blabbermouth  
 Imperiumi.net

Lähteet 

Devin Townsendin albumit
Vuoden 2003 albumit
Helan går

Helan går on suosittu alkujaan ruotsalainen juomalaulu. Laulu lauletaan usein etenkin illanistujaisten, sitsien tai päivällisen ensimmäiselle snapsille, ja sen jälkeen snapsia saa juoda omaan tahtiinsa lisää. Laulun alkuperä on epävarma, koska juomalauluja ei juurikaan huomioida historiallisissa lähteissä. Laulu on joka tapauksessa ruotsalaisen juomalauluperinteen tunnetuimpia lauluja. Eräs aikainen maininta on vuodelta 1843. 

Useat säveltäjät ovat kirjoittaneet variaatioita sävelmästä, muiden joukossa Franz Lehár.

Vuonna 1959 Belafonte Folk Singers nauhoitti laulun nimellä Heylan Går albumilleen Drinking Songs Around The World. Instrumentaaliversio laulusta nimellä Helan on mukana soittoäänenä joissain Nokian matkapuhelimissa.

Sanat 

Juomalaulun sanat vaihtelevat jonkin verran, koska se kuuluu kansanlaulujen ominaisuuksiin, mutta useissa painetuissa lähteissä sanat menevät näin:

Helan går
Sjung hopp faderallan lallan lej
Helan går
Sjung hopp faderallan lej
Och den som inte helan tar* 
Han heller inte halvan får
Helan går...
Sjung hopp faderallan lej

 * (Vanhastaan on laulettu "trår", mutta yleiskielinen "tar" on korvannut sen myöhemmin.)

Lähteet

Christina Mattsson, Helan går. 150 visor till skålen, Atlantis, 2002.
Christina Mattsson, Från Helan till lilla Manasse, Atlantis, 2002.

Kansanlaulut
Alkoholikulttuuri
Ruotsalaiset musiikkikappaleet
Hyvässä uskossa

Hyvässä uskossa (Saving Grace) on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella TNT-televisiokanavalla 23. heinäkuuta 2007 ja viimeinen jakso 21. kesäkuuta 2010. Sarjan päähenkilöä, Grace Hanadarkoa, esittää Holly Hunter. Hänen lisäkseen siinä näyttelevät muun muassa Leon Rippy, Kenny Johnson, Laura San Giacomo, Bailey Chase, Bokeem Woodbine ja Yaani King. 

Yhdysvalloissa televisiosarja on kielletty alle 17-vuotiailta johtuen siinä ilmentyvästä kielenkäytöstä, seksuaalisesta käyttäytymisestä ja väkivallasta.

Aiheesta muualla 
 MTV3:n kotisivut sarjalle

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
TNT:n televisio-ohjelmat
Ole luonani aina (elokuva)

Ole luonani aina (Never Let Me Go) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut brittiläinen tieteiselokuva, joka perustuu Kazuo Ishiguron samannimiseen romaaniin vuodelta 2005. Elokuvan on ohjannut Mark Romanek ja sen on käsikirjoittanut Alex Garland. Sen pääosassa ovat Carey Mulligan, Keira Knightley ja Andrew Garfield.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivusto 
 
 Ole luonani aina Box Office Mojossa 
 Ole luonani aina Rotten Tomatoesissa 
 Ole luonani aina Metacriticissä 

Vuoden 2010 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset draamaelokuvat
Tieteiselokuvat
Dystopiaelokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Alex Garlandin käsikirjoittamat elokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä

Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä (kd) on Suomen Kristillisdemokraattien kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa.

Kaudella 2019–2023 ryhmään kuuluu viisi edustajaa. Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimii Päivi Räsänen ja varapuheenjohtajina Antero Laukkanen ja Peter Östman.

Eduskuntaryhmästä on siirtynyt muihin ryhmiin kolme kansanedustajaa: Vesa Laukkanen (VeS 1993), Matti Ryhänen (Kesk. 1996) ja Lyly Rajala (Kok. 2003). Kristillisdemokraattien ryhmään ei ole siirtynyt edustajia muista puolueista.

Kansanedustajat 
Luettelo eduskuntaryhmään kuuluneista kansanedustajista

Valiokuntapaikat 2019-2023 
Alla on lueteltu kristillisdemokraattien edustajat valiokunnissa vaalikauden 2019–2023 aikana.

Merkittäviä henkilöitä

Puheenjohtajat 
 Raino Westerholm 1970–1974
 Antero Juntumaa 1974–1976
 Veikko Matikkala 1976–1979
 Sauli Hautala 1979–
 Eeva-Liisa Moilanen 1987–1991
 Bjarne Kallis 1991–1995
 Toimi Kankaanniemi 1995–1997
 Jouko Jääskeläinen 1997–2003
 Päivi Räsänen 2003–2004
 Sari Essayah 2004–2007
 Bjarne Kallis 2007–2011
 Peter Östman 2011–2019
 Päivi Räsänen 2019→

Pääsihteerit 
 Eivor Oikkonen 1970–1972
 Paavo Ahonen 1972–1983
 Eeva-Liisa Moilanen 1983–1987
 Jori Ringman 1987–1991 (vs. 1994–1995)
 Merja Eräpolku 1991-2018
 Marjut Virvonen vs. 1998–1999
 Markus Kalmi 2018–2021
 Iina Mattila 2021→

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä eduskunnan sivuilla 
 Eduskuntaryhmä kristillisdemokraattien sivuilla 

Eduskuntaryhmät
Suomen Kristillisdemokraatit