joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Douglas A-3 Skywarrior

Douglas A-3 Skywarrior on Yhdysvaltain laivaston käyttämä strateginen ydinpommituksiin kykenevä pommikone. Skywarriorin suunnitteli Douglasin sotilaskoneitten pääsuunnittelija Ed Heinemann. Vuonna 1952 ensilentonsa lentänyt Skywarrior otettiin palveluskäyttöön vuonna 1956. Prototyypin Westinghousen valmistamat suihkumoottori vaihdettiin tuotantomallissa Pratt & Whitneyn J-57:ään. Konetta valmistettiin vuosina 1956–1961. Palveluksesta se poistettiin kokonaan vasta vuonna 1991. Skywarrior tunnettiin liikanimillä "Whale", sekä "Heavy" – että "All three dead" – väännöksenä "A3D:sta". Koneessa oli kolmihenkinen miehistö. Konetta käytettiin toistakymmentä vuotta myös Yhdysvaltain ilmavoimien palveluksessa, edelleenkehiteltynä versiona tyyppinimellä B-66 Destroyer. Ilmavoimien tiedusteluversio tunnettiin RB-66:na.

Kehitysversioiden tärkeimmät erot olivat suihkumoottorin ja hätäpoistumiseen liittyneiden järjestelyiden suhteen. B-66 oli varusteltu heittoistuimilla. Pommien pudottamista varten kone oli varustettu tarkoitukseen soveltuvalla tutkalla.

Lentokoneen rakenne oli ylätaso, jonka kaksi suihkumoottoria oli ripustettu siipiin. Sivuvakain oli korkealla pyrstössä rungon yllä. Sekä peräsin että siivet olivat taittuvat, jotta konetta pystyttiin siirtämään lentokonehisseissä ja säilyttämään lentotukialuksen hangaareissa. A-3 Skywarrior oli laivaston siihen astisista sotilaslentokoneista raskain, sen maksimi lentoonlähtöpaino oli jopa 37 200 kg.

Pitkä ilmatankkauspuomi keulassa ja erityinen pakoluukku hätäpoistumista varten lentokoneen pohjassa kuuluivat kauko-ohjatun pyrstöaseistuksen ohella koneen erikoisuuksiin. 

A3:sta tehtiin useita koneversioita eri käyttötarkoituksiin. Se palveli ilmatankkerina, säähavaintokoneena, valokuvaus- ja tiedustelutehtävissä sekä henkilöstön lentokuljetuksissa (koneeseen mahtui 3 henkilöä). Niin ikään ns. ELSO-koneena tyyppi oli palvellut. Näissä malleissa laitteisto oli koneen perään asennettuna, ja se korvasi miehittämättömän taka-ampumon. Monista koneista taaksepäin ampuva tykkiaseistus poistettiin.

Koneessa oli tutkaohjattava taaksepäin ampuva tykkiaseistus, johon kuului 2 ×20 mm tykkiä. Skywarrior kykeni kuljettamaan 5 443 kg pommikuorman sisäpuolisessa pommisäiliössä.

Tekniset tiedot

Katso myös
 Sud Aviation Vautour II
 English Electric (Martin B-57) Canberra
 Blackburn Buccaneer
 Avro Canada CF-100 Canuck
 Jakovlev Jak-28 "Brewer"
 Iljushin Il-28 "Beagle" (Suomessa "Nikita")
 North American/Rockwell A-5 (alk. A-3J) Vigilante
 Republic F-105 Thunderchief

Lähteet
Sharpe, Michael: Attack and interceptor jets, Grange Books, Lontoo Englanti, 2002 (s. 96) ISBN 1-84013-335-X

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Hallen Hävittäjäsivut: Douglas A-3 Skywarrior/B-66 Destroyer http://www.netti.fi/~halle/planes/usa/b-66.htm
 http://www.aero-web.org/specs/douglas/a-3a.htm 
 http://www.a3skywarrior.com/ 

A-03 Skywarrior
Yhdysvaltalaiset pommikoneet
1950-luvun pommikoneet
Kaisa-Mari Ruokolainen

Kaisa-Mari Ruokolainen (s. 8. tammikuuta 1984 Seinäjoki) on suomalainen laulaja, joka asuu nykyään Riihimäellä.

Kaisa-Mari Ruokolainen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 2003. Hänellä on aktiivista teatteritaustaa Riihimäen nuorisoteatterista sekä laulu- ja musiikkiopintoja. Ruokolainen opiskelee Helsingin yliopistossa logopediaa.

Ruokolaisen ura alkoi lapsikuorossa 6-vuotiaana. Hän osallistui Tenavatähti-laulukilpailuun vuonna 1994 ja selvisi semifinaaleihin asti kappaleella "Maailman paras levy". Samana vuonna hän vei voiton Salon lastenlaulukilpailussa.

Laajemmin yleisön tietoisuuteen Kaisa-Mari Ruokolainen tuli vuosina 2002-2003, jolloin hän esiintyi Yölintu-orkesterin kesäkiertueilla sekä Mahdunko maailmaas -konserttikiertueella. Tuolloin Ruokolainen ja Simo Silmu myös levyttivät dueton "En koskaan". Ruokolainen esiintyy yhdessä Jari Kokkisen ja Foxpop-orkesterin kanssa erilaisissa tilaisuuksissa. Kesällä 2010 Ruokolainen esiintyi Yle TV2:n Kesäillan valssi -ohjelmassa, joka kuvattiin Riihimäen Riutanharjulla.

Ruokolaisen laulunopettajana toimii näyttelijä-muusikko Pauliina Kiuru.

Kaisa-Mari Ruokolaiselta julkaistiin lokakuussa 2010 uutta musiikkia. Hänen neljäs singlensä "Saippuakupla" nousi heti ilmestyttyään Radio Suomen soitetuimpien kappaleiden listalla ykkössijalle ja myös Tätä Suomi tanssii -listalle. Ruokolaisen laulamana on julkaistu myös "Etäisyys" (2003) ja "Suuri päivä" (2009) -nimiset laulut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kaisa-Mari Ruokolaisen kotisivut
 Extra Viihde 

Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset iskelmälaulajat
Tenavatähti
Tatu Väänänen

Tatu Väänänen (s. 6. heinäkuuta 1983) on suomalainen salibandypelaaja ja lajin kolminkertainen maailmanmestari. Väänänen on edustanut kaudesta 2013-2014 asti sveitsiläistä SV Wiler-Ersigenia. Kausilla 2011–2012 ja 2012-2013 hän voitti Suomen mestaruuden SPV:n joukkueessa. Väänänen on pelipaikaltaan puolustaja. Hänen vahvuuksinaan pidetään pallovarmuutta ja monipuolisuutta. Väänänen on pienikokoiseksi pelaajaksi vahva.

Maajoukkueura 
Väänänen edusti Suomen salibandymaajoukkuetta MM-kisoissa ensimmäisen kerran Sveitsissä vuonna 2004. Vuoden 2020 hopeaan päättyneiden Helsingin MM-kisojen jälkeen, hän kertoi lopettavansa pitkän maajoukkueuransa. Väänänen pelasi MM-kilpailuissa kahdeksan kertaa vuosina 2004, 2006, 2010, 2012, 2014, 2016, 2018 ja 2020. Vuoden 2014 ja 2016 kisoissa Väänänen toimi Suomen maajoukkueen kapteenina. Väänänen pelasi yhteensä 168 maaottelua tehoilla 28+73=101. Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuosina 2012, 2013 ja 2014 Suomen parhaaksi salibandynpelaajaksi.

Saavutukset

Maailmanmestaruuskilpailut 

 Kultaa (3): 2010, 2016 ja 2018
 Hopeaa (4): 2006, 2012, 2014 ja 2020
 Pronssia (1): 2004

Salibandyliiga 

 Kultaa (2): 2012 ja 2013
 Hopeaa (3): 2003, 2004 ja 2011
 Pronssia (1): 2006

Sveitsin liiga (NLA) 

 Kultaa (4): 2014, 2015, 2017 ja 2019

 Hopeaa (2): 2018 ja 2021

Sveitsin Supercup 

 Kultaa (1): 2019

Henkilökohtaiset 

 Maailman parhaat salibandypelaajat -listasijoitus (Innebandymagazinet):
 8. 2013
 10. 2012

 Vuoden salibandypelaaja (Urheilutoimittajain liitto): 2012, 2013 ja 2014

 Kauden paras miespelaaja (Salibandyliitto): 2012, 2013 ja 2014

Lähteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Jani Kukkola

Jani Kukkola (s. 2. maaliskuuta 1986) on suomalainen salibandypelaaja ja nelinkertainen maailmanmestari. 

Kukkola aloitti uransa SB-Prossa pelaten Divaria ja Salibandyliigaa, josta siirtyi Tapanilaan Erään kaudeksi 2004–2005. Kahden Erässä vietetyn kauden jälkeen hän pelasi SSV:ssä ja voitti kolme peräkkäistä mestaruutta vuosina 2007, 2008 ja 2009. Tämän jälkeen hän siirtyi entiseen seuraansa, Tapanilan Erään. Kausina 2012-2016 hän edusti FC Helsingborgia, joka pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla. Hän toimi myös joukkueen kapteenina. Suomen palattuaan hän on pelannut EräViikinkeissä. Hyökkääjänä pelaavan Kukkolan vahvuuksia on pelinopeus.

Kukkola on edustanut Suomen A-maajoukkuetta ja pelannut 138 maaottelua. Hän on nelinkertainen maailmanmestari vuosilta 2008, 2010, 2016 ja 2018.

Tilastot (päivitetty 18.12.2021) 
O = ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit.

Saavutukset

Maailmanmestaruuskilpailut 

 Kultaa (4): 2008, 2010, 2016 ja 2018
 Hopeaa (2): 2012 ja 2014

Salibandyliiga 

 Kultaa (3): 2007, 2008 ja 2009
 Hopeaa (2): 2010 ja 2017

Suomen Cup 

 Kultaa (4): 2007, 2009, 2010 ja 2017

Henkilökohtaiset 

 Maailman parhaat salibandypelaajat -listasijoitus (Innebandymagazinet):
 4. 2015

 Kauden paras poikapelaaja (Salibandyliitto): 2005

Lähteet 
Jani Kukkola pelaajatilastointi NHL Finns

Viitteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Mika Savolainen

Mika Savolainen (s. 13. huhtikuuta 1978) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2012–2013 hän edustaa Classicia, joka pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla salibandyliigassa. Savolaisen pelipaikka on puolustaja. Hän on jääkiekkoilija Hannu Savolaisen poika.

Savolainen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Hän oli mukana voittamassa kultaa Suomelle vuoden 2008 MM-kilpailuissa. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuoden 2010 MM-kotikisoissa. Savolainen on pelannut yhteensä 46 maaottelua tehoilla 1+14=15.

Lähteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Henri Johansson

Henri Johansson (s. 18. lokakuuta 1985, Toijala) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudesta 2009-10 alkaen hän on edustanut Nokian KrP:ta, joka pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla F-liigassa. Hyökkääjänä pelaavan Johanssonin vahvuuksia ovat maalintekotaito, ja hän on salibandyn pelaaja Mikko Kohosen mukaan yksi taitavimmista pelaajista, mitä on olemassa. 

Johansson on salibandyn pääsarjatason kaikkien aikojen tehotilaston ensimmäisenä. Runkosarjassa hän on kerännyt 510 ottelussa 641+464=1095 tehopistettä ja pudotuspeleissä 104 pelaamassaan ottelussa tehot 79+74=153 (tilanne 19.04.2022). Pääsarjatason runkosarjan pistepörssin hän on voittanut neljä kertaa.  Johansson ylitti ensimmäisenä 1000 runkosarjatehopisteen rajan 04.11.2020. Pisteet syntyivät 469 ottelussa. Samaten Johansson ylitti ensimmäisenä 700 runkosarjamaalin rajan 15.12.2021. Kyseinen maalimäärä syntyi 499 ottelussa. 

Johansson on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Hän voitti MM-kultaa vuoden 2010 kotikisoista. Hän on pelannut yhteensä 26 maaottelua tehoilla 15+12=27.

Ennätyksiä

Salibandyliiga:
 Eniten pisteitä kaudessa runkosarjan otteluissa (26 ottelun sarja): 91 (62+29)
 Eniten maaleja kaudessa runkosarjan otteluissa (26 ottelun sarja): 62
 Eniten tehopisteitä yhdessä ottelussa: 10 (9+1) (2005–2006), jakaa ennätyksen kahden muun pelaajan (Lasse Riitesuo ja Sami Johansson) kanssa.
 Eniten maaleja yhdessä ottelussa: 9 (2005–2006), jakaa ennätyksen Riitesuon kanssa.
 Nopeimmat 5 maalia ottelussa: 09.28 (2005–2006)
 Nopeimmat 6 maalia ottelussa: 10.15 (2005–2006)
 Nopeimmat 7 maalia ottelussa: 13.07 (2005–2006)
 Nopeimmat 8 maalia ottelussa: 36.03 (2005–2006)
 Nopeimmat 9 maalia ottelussa: 36.52 (2005–2006)
 Kuukauden pelaaja: Joulukuu 2005, Tammikuu 2007 ja Marraskuu 2009

Henkilökohtaiset:
 Runkosarjan pistepörssin voittaja: 38+19=57 (2009–2010) ja 62+29=91 (2011–2012)
 Runkosarjan maalipörssin voittaja: 38 (2009–2010) ja 62 (2011–2012)
 Tuplapelaaja: 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012
 Kauden IS-Tähdet voittaja: 27 Tähteä (2009–2010)
 Kauden veikkauspörssi voittaja: 38 Pistettä (2011–2012)
 Kaudella eniten maaleja tyhjään maaliin: 3 (2011–2012) 
 Kaudella eniten voittomaaleja: 5 (2011–2012)
 Eniten laukauksia kaudella: 320 (2011–2012)

Lähteet 

Suomalaiset salibandyn pelaajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Angelika

Angelika on naisen etunimi, Angela-nimen muunnos. Nimi on muodostettu kreikan kielen sanasta angelos (ανγελος), joka tarkoittaa sanansaattajaa ja viestintuojaa sekä myös enkeliä. Nimi esiintyy useissa maissa myös kirjoitettuna Angelica.

Suomessa nimi Angelika on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 644 ja Angelica noin 990 henkilölle.  Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Angelikan nimipäivä on 8. joulukuuta.

Angelica eli karhunputket on myös kasvisuku, johon kuuluvat väinönputki (Angelica archangelica) ja karhunputki (Angelica sylvestris).

Tunnettuja Angelikoja ja Angelicoja 

 Angélica Aragón, meksikolainen näyttelijä
 Angelika Bahmann, saksalainen koskimeloja ja olympiavoittaja
 Angelika Beer, saksalainen vihreä poliitikko
 Angelica Bengtsson, ruotsalainen seiväshyppääjä
 Angelika Bengtsson, ruotsalainen poliitikko
 Angelica Catalani, italialainen oopperalaulaja
 Angelika Cichocka, puolalainen keskimatkojen juoksija
 Angelica Costello, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja -malli
 Angelika Kallio, latvialais-suomalainen valokuvamalli
 Angelica Kauffmann, sveitsiläis-itävaltalainen taidemaalari
 Angelika Keilig (o.s. Hellman), saksalainen telinevoimistelija
 Angelika Klas-Fagerlund, virolais-suomalainen oopperalaulaja, sopraano
 Angelica Mandy, englantilainen näyttelijä
 Angelika Meusel (s. 1959), suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja
 Angelica Moser, sveitsiläinen seiväshyppääjä
 Angelika Neuner, itävaltalainen ohjaskelkkailija
 Angelica Rozeanu, romanialainen pöytätennispelaaja
 Angelica di Silvestri, dominicalainen maastohiihtäjä

Angelica taiteilijanimenä 

 Angelica, yhdysvaltalaisen showpainija Amy Dumas'n taiteilijanimi

Angelika kirjallisuudessa ja elokuvassa
 ranskalaisen Sergeanne Golonin romanttinen kirjasarja Angelika (alun perin Angélique), josta tehtiin 1960-luvulla myös viisi elokuvaa
 Angelica Teach, merirosvo elokuvasarjassa Pirates of the Caribbean

Lähteet
Punajalkaorneero

Punajalkaorneero (Acrobatornis fonsecai) on orneerojen heimoon kuuluva Brasilian kotoperäinen varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji, ja elää Brasilian itäosassa Kaakkois-Bahiassa. Populaation koko on noin 4 720 yksilöä. José Fernando Pacheco, Bret M. Whitney ja Luiz Pedreira Gonzaga kuvailivat lajin holotyypin Bahian Aratacasta vuonna 1996.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuva
Kuvaus punajalkaorneeron pesästä ja pesinnän ekologiasta 

Orneerot
Uhanalaiset linnut
Reijonen

Reijonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Annikki Reijonen (1897–1934), kirjailija ja suomentaja
 Eero Reijonen (s. 1947), kansanedustaja (Suomen Keskusta)
 Erkki Reijonen (1869–1940), toimittaja, toimitusjohtaja ja suurlähettiläs
 Hessu Reijonen (1945–1997), liikemies ja manageri
 Juho Reijonen (1855–1924), pappi ja kirjailija
 Lyyli Reijonen (1874–1938), kääntäjä
 Markku Reijonen (s. 1952), mäkihyppääjä
 Matti Reijonen, Varkauden kaupunginjohtaja –2006
 Marko Reijonen (s. 1967), tanssimuusikko (Waldo)
 Minna Reijonen (s. 1972), Perussuomalaisten kansanedustaja
 Seppo Reijonen (s. 1944), mäkihyppääjä
 Sohvi Reijonen (1864–1930), rehtori ja kirjallisuuden suomentaja
 Tuuli Reijonen (1904–1997), kirjailija (nimimerkki Meri Horsma).
Karvonen

Karvonen on vanha itäsuomalainen sukunimi. Tunnettuja Karvosia ovat:

Aatami Hermanni Karvonen (1865–1937), Työmies-lehden ensimmäinen päätoimittaja
Aimo Karvonen (1928–2016), nuortenkirjailija
Aki Karvonen (s. 1957), maastohiihtäjä
Allan Karvonen (1937–2016), pesäpalloilija
Anna-Mari Karvonen (s. 1982), teatteriohjaaja, esitystaiteilija, dramaturgi ja koreografi
Annikki Toikka-Karvonen (1915–2009), museonjohtaja, taideteollisuuskriitikko ja päätoimittaja
Arvi Karvonen (1888–1969), musiikkipedagogi
Aulis Karvonen (1939–2018), pesäpalloilija
Börje Karvonen (1938–2016), nyrkkeilijä
Eetu Karvonen (s. 1986), uimari
Elias Karvonen (s. 1994), jääkiekkoilija 
Ilmari Karvonen (1893–1967), kirkkoherra
Inkeri Karvonen (s. 1942), lastenkirjailija
Jaakko Karvonen (1863–1943), lääkäri, arkkiatri
Jorma Karvonen (s. 1949), suunnistaja ja hiihtosuunnistaja
Juha Karvonen (s. 1943), liikuntalääketieteen dosentti
Juhani Karvonen (1929–1983), kasvatustieteilijä, professori
Juho Karvonen (1888–1966), metsätyömies, piirisihteeri, kunnallisneuvos ja kansanedustaja
Jusu Karvonen (s. 1993), jalkapalloilija
Kauko Karvonen (1895–1948), jääkiekkovaikuttaja
Klaus Karvonen (1911–1954), pesäpalloilija
Kyösti Karvonen (s. 1955), päätoimittaja ja diplomikielenkääntäjä
Lauri Karvonen (s. 1952), politiikan tutkija ja valtiotieteen professori
Markku Karvonen (1966–2018), pika- ja aitajuoksija
Martti Karvonen (1917–2009), lääkäri, fysiologi, Ilmavoimien päällikkölääkäri
Pentti Karvonen (1931–1996), eversti
Pentti Karvonen (1931–2022), kestävyys- ja estejuoksija
Pentti Karvonen (s. 1942), lääketieteen lisensiaatti
Reijo Karvonen (s. 1953), laulaja 
Reino Karvonen (1932–2007), kestävyysjuoksija
Santtu Karvonen (s. 1979), näyttelijä
Sirkku Karvonen, Indica-yhtyeen kosketinsoittaja
Taina Karvonen (s. 1989), uimahyppääjä
Tatja Karvonen (s. 1974), kansanedustaja
Tauno Karvonen (1939–1998), näyttelijä
Toivo Karvonen (1906–1988), poliitikko
Veikko Karvonen (1926–2007), kestävyysjuoksija
Viljo Karvonen (1906–1994), linja-autoliikennöitsijä, kanteleensoittaja ja pelimanni.

Lisäksi:
Lea Karvonen, salanimi
Onttoni Miihkali (oik. Mikko Miihkali Karvonen), sotakirjailija
Heikki Soisalo (oik. Johan Henrik (Juho Heikki) Karvonen), näytelmäkirjailija.
Ibson

Ibson Barreto da Silva, yleensä vain Ibson (s. 7. marraskuuta 1983 Niterói, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä Spartak Moskovaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Ibson on brasilialaisseura Flamengon kasvatti. Joukkueeseen hän siirtyi 9-vuotiaana vuonna 1992. Edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2003 ja teki ensiesiintymisensä ottelussa Vasco da Gamaa vastaan. Hän pelasi yhteensä yhdeksän ottelua ensimmäisellä kaudellaan.

Seuraavilla kausilla hän nousi yhdeksi joukkueen luottopelaajista. Tammikuussa 2005 Ibson siirtyi portugalilaisseura Portoon noin 2,5 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Monet kritisoivat siirtoa muun muassa siitä, että Flamengo suostui myymään Ibsonin hyvin pienellä siirtokorvauksella. Seura kuitenkin perusteli myyntiään pelaajan sopimuksen umpeutumisella vuoden loppuun mennessä, mikä olisi voinut mahdollistaa tilanteen, jossa siirtokorvausta ei saada laisinkaan.

Ibsonin alku Portossa oli hyvä, ja hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa avauskokoonpanossa. Ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 2005–2006 hän voitti joukkueen kanssa pääsarjanmestaruuden, cupin sekä supercupin.

Kaudella 2006–2007 hän ajautui riitoihin päävalmentaja Jesualdo Ferreiran kanssa ja menetti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Heinäkuussa 2007 hän palasi lainasopimuksella Flamengoon. Ibson pelasi joukkueessa seuraavat kaksi kautta, joiden aikana hänelle kertyi otteluita yhteensä 62 ja niissä maaleja 17.

13. heinäkuuta 2009 Ibson vapautettiin sopimuksesta Porton kanssa, ja niin hän teki kolmivuotisen sopimuksen venäläisseura Spartak Moskovan kanssa. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.

Aiheesta muualla 

 Ibsonin esittely SambaFoot-sivustolla 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Serge Gumienny

Serge Gumienny (s. 14. huhtikuuta 1972 Sint-Truiden, Belgia) on belgialainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2003.

Hän on tuominnut uransa aikana muutamissa eri sarjoissa muun muassa Belgian sekä Alankomaiden pääsarjassa. Seurajoukkueiden kansainvälisellä tasolla hän on tuominnut UEFA Intertoto Cupissa, Eurooppa-liigassa ja Mestarien liigassa.

Aiheesta muualla 
 Gumiennyn esittely World Referee -sivustolla 

Belgialaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Over the Rainbow

”Over the Rainbow” (suomeksi ”Sateenkaaren tuolla puolen”) on Harold Arlenin säveltämä ja E. Y. Harburgin sanoittama musiikkikappale vuoden 1939 elokuvasta Ihmemaa Oz. Sen esitti elokuvassa Judy Garland ja kappale voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Suomenkieliset sanat kirjoitti Usko Kemppi ja sen ovat Suomessa levyttäneet muun muassa Vieno Kekkonen, Olavi Virta ja Reijo Taipale. Kappale valittiin 1900-luvun parhaaksi lauluksi vuonna 2001 yhdysvaltalaisten musiikkiyhtiöiden Recording Industry Association of America ja National Endowment for the Arts -viraston järjestämässä äänestyksessä. American Film Institute valitsi sen vuonna 2004 kaikkien aikojen parhaaksi elokuvakappaleeksi.

Vuonna 1939 Yhdysvaltojen singlelistalle nousi kappaleella neljä eri artistia: Garland, Bob Crosby, Larry Clinton sekä Glenn Miller, jonka nauhoitus laulaja Ray Eberlen kanssa nousi listaykköseksi. Garland nauhoitti kappaleen useita kertoja urallaan. Hänen alkuperäinen nauhoituksensa valittiin vuonna 1981 Grammy Hall of Fameen. Kappaleen ovat nauhoittaneet lukuisat laulajat ja instrumentalistit eri tyylilajeissa ja sitä on käytetty monissa elokuvissa, televisio-ohjelmissa ja teatterinäytelmissä.

Lähteet 

Vuoden 1939 kappaleet
Harold Arlenin säveltämät kappaleet
E. Y. Harburgin sanoittamat kappaleet
Oscar-palkitut kappaleet
Jazzstandardit
Erskine

Erskine voi tarkoittaa seuraavia:

 Erskine, kaupunki Skotlannissa 

 Erskine, yhdysvaltalainen 1927–1930 valmistettu automerkki
 Erskine, sukunimenä:
 Carl Erskine (s. 1926), yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja kirjailija
 Joe Erskine (1934–1990), walesilainen nyrkkeilijä
 John Erskine (s. 1980), kanadalainen jääkiekkoilija
 Kenneth Erskine (s. 1962), brittiläinen sarjamurhaaja
 Peter Erskine (s. 1954), yhdysvaltalainen jazzrumpali ja -säveltäjä, 
 Ralph Erskine (1914–2005), brittiläis-ruotsalainen arkkitehti
 Scott Erskine (s. 1963), kuolemaantuomittu yhdysvaltalainen rikollinen

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Alexsandro de Souza

Alexsandro de Souza, yleensä vain Alex, (s. 14. syyskuuta 1977 Curitiba) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Fenerbahçea. Hän on pelannut aiemmin myös muun muassa Cruzeirossa ja Palmeirasissa sekä Brasilian maajoukkueessa. Alex pelaa keskikentällä pelinrakentajana.

Seurajoukkueura 

Alexin ammattilaisura alkoi Coritibassa 1995. Hänet myytiin 1997 Palmeirasiin, jossa hän voitti muun muassa Copa do Brasilin ja Copa Libertadoresin. Palmeirasista Alex siirtyi Flamengoon 2000, mutta hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa uudessa seurassa ja palasi pian takaisin Palmeirasiin. Alex ehti olla Palmeirasissa vain muutaman kuukauden, minkä jälkeen hän siirtyi Cruzeiroon.

Cruzeirosta Alex siirtyi italialaiseen Parmaan kesällä 2001, mutta hän ei tullut toimeen valmentaja Cesare Prandellin kanssa ja palasi Cruzeiroon pelaamatta yhtään liigaottelua. Cruzeirossa Alex nousi kapteeniksi ja voitti muun muassa Brasilian mestaruuden ja Copa do Brasilin.

Kesällä 2004 Alex siirtyi turkkilaiseen Fenerbahçeen. Hän on voittanut seurassa Turkin mestaruuden kahdesti ja on nykyään seuran kapteeni.

Maajoukkueura 
Alex Brasilian maajoukkueeseen ensimmäisen kerran 1998. Hän voitti muun muassa Copa Américan 1999 ja 2004, joista jälkimmäisessä hän toimi maajoukkueen kapteenina. Hän edusti Brasiliaa myös Maanosaliittojen cupissa 1999 ja 2003. Kaikkiaan Alex pelasi vuosina 1998–2005 yhteensä 48 maaottelua, joissa hän teki 12 maalia.

Alex edusti Brasiliaa myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1997 ja Sydneyn olympialaisissa 2000.

Saavutukset 
Seurajoukkueet
 Brasilian mestaruus: 2003
 Copa do Brasil: 1998, 2003
 Copa Libertadores: 1999
 Campeonato Mineiro: 2003, 2004
 Turkin mestaruus: 2005, 2007, 2011

Maajoukkue
Copa América: 1999, 2004

Lähteet

Tilastot

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Alexin viralliset sivut  

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Länsi-Intian komppania

Länsi-Intian komppania on muutamista eurooppalaisista kauppakomppanioista 1600–1700-luvulla käytetty nimitys. Niitä perustettiin Länsi-Intiaan eli Karibianmerelle vastaamaan siellä sijainneiden siirtomaiden hallinnosta ja kaupasta. Näitä kauppakomppanioita olivat:

Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania (1621–1791)
 Ranskan Antillien kauppakomppania Compagnie des îles d'Amérique (1635–1651)
Ranskan Länsi-Intian kauppakomppania (1664–1674)
Tanskan Länsi-Intian kauppakomppania (1659–1776)
Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania (1786–1805)

Katso myös
Itä-Intian komppania

Euroopan historia
Kauppakomppaniat
Karibia
Vehmassalmen paviljonki

Vehmassalmen paviljonki on Vehmaalla Vehmassalmen rannalla sijaitseva tanssilava.

Historia 
Vehmassalmen paviljonki perustettiin Nuhjalan kartanolta ja Vilun tilalta lahjoituksina saadulle maalle Kustavintien varteen. Tanssilava valmistui vuonna 1963 paikallisten urheiluseurojen Taivassalon Tahdin ja Vehmaan Kiiston talkootyön tuloksena. Valmistunut lava oli Vakka-Suomen suurin: lavan pinta ala oli 350 neliömetriä ja sille mahtui kerralla tuhat tanssijaa. Lavaa laajennettiin heti seuraavana vuonna.

1960-luvulla lavalla esiintyi runsaasti kotimaisia artisteja ja yhtyeitä, kuten Danny, Johnny, Ernos, Topmost, Olavi Virta, Eino Grön, Henry Theel, Paula Koivuniemi, Marion Rung ja Katri-Helena. Varsinkin Dannyn käynti Vehmassalmella herätti paikkakunnalla paljon huomiota, kun hänen vuoden 1968 ”Rock Side Story” -show’nsa konsertti päättyi useita loukkaantumisia aiheuttaneeseen räjähdykseen. Edellä mainittujen ohella myös esimerkiksi Tauno Palo, Tapio Rautavaara, Reino Helismaa, Irwin Goodman ja Spede Pasanen vierailivat lavalla.

Lava nykyään 
Vehmassalmen lava on edelleen käytössä ja rakentajaseurojen omistuksessa. Paviljongin varustuksiin kuuluu nykyään tanssilattian ja esiintymislavan lisäksi 50-paikkainen buffetti, sekä 150-paikkainen pubi- ja pystybaariosa. Tanssilavaa myös vuokrataan yksityistilaisuuksiin.

Lähteet 

Tanssilavat
Vehmaa
Varsinais-Suomen rakennukset ja rakennelmat
Kansallisen pelastuksen juntta

Kansallisen pelastuksen juntta oli Asevoimien liike, joka hallitsi Portugalia Estado Novon kukistaneen neilikkavallankumouksen jälkeen 1974-1976.

Vallankaappaukset
Portugalin historia
1974
Kokemäen lukio

Kokemäen lukio on Kokemäen kaupungissa sijaitseva kaksisarjainen lukio. Lukio toimii Tulkkilassa peruskoulun kanssa samassa rakennuskompleksissa, sen länsisiivessä. Lukioon tulee oppilaita pääasiassa Kokemäen kaupungin alueelta, mutta joinakin vuosina myös lähikunnista.

Lukion opettajat antavat myös opetusta ammatillisille oppilaitoksille, jotka tarjoavat opiskelijoilleen kaksoistutkintoa Lukiossa toimii myös aikuislinja, joka aloitti toimintansa vuonna 2009. Se antaa ylioppilastutkintoon tai opintojen täydentämiseen tähtäävää opetusta. Opiskelijoilla on oikeus osallistua iltaopetuksen lisäksi myös päiväopetukseen.

Lukion rehtorin viransijaisena toimii Juhani Grönroos. Päivälukiossa on 15 opettajaa ja noin 110 lukiolaista.

Historiaa

Kokemäen lukion edeltäjä Kokemäen yhteiskoulu perustettiin vuonna 1907. Se aloitti toimintansa yhdellä vuosiluokalla, joka seuraavana vuonna sai seurakseen nuoremman vuosiluokan. Näin jatkuen kehittyi lopulta 5 oppikoululuokkaa lukuvuonna 1911–1912, joiden opintojen jatko tapahtui lukiossa toisilla paikkakunnilla. Tähän tarpeeseen vastasi kuitenkin Kokemäen maanviljelyslyseon perustaminen 1917. Kun lopulta 1919–1920 koulussa oli täydet 8 luokkaa, eli 5 oppikoululuokkaa ja 3 lukioluokkaa, kävi koulua 118 oppilasta. Tämä pieni koulu kasvoi ajan mittaan varsin isoksi.

Kokemäen Yhteiskoulu oli yksityinen oppikoulu, jonka omisti Kokemäen yhteiskoulun kannatusyhdistys. Oppikoulua laajennettiin lyseolla vuodesta 1917 alkaen. Kuitenkin jo 1922 saatiin lupa muuttaa 3 viimeistä luokkaa lukioksi. Uudet oppilaat kävivät siirtymäkauden ajan lukiota, kun vanhat lyseolaiset suorittivat rinnalla urakkansa loppuun 1924 mennessä. Lukion seinällä on edelleen näkyvillä Opetushallituksen tiedote Kokemäen Yhteiskoulun johtokunnalle, jossa se ilmoittaa Opetusministeriön antaneen 8.1.1925 yhteiskoululle oikeuden "päästää oppilaansa yliopistoon täysin oikeuksin".

Vuonna 1967 yksityinen koulun omistajaksi tuli Kokemäen pitäjä, myöhemmin kauppala (1972), josta tuli kaupunki (1977). Vuonna 1976–77 perustettiin Kokemäen lukio, joka oli siitä lähtien peruskoulusta itsenäinen oppilaitos, jolla on oma rehtorinsa ja opettajakuntansa.

Kokemäen Yhteiskoulun ja Maanviljelyslyseon koulunjohtajat (1917–1924) 

 1917–1919 Aatto K. Ahlfors
 1919–1949 K. E. Laipio

Kokemäen Yhteiskoulun ja lukion rehtorit (1922–1976) 

 1919–1949 K. E. Laipio
 1949–1956 Allan Aarne Nordling
 1956–1957 Erkki Mela
 1957–1960 Anton Kajala
 1960–1968 Mikko Myllyntausta
 1968–1974 Simo Horelli
 1974–1976 Eero Laukkanen

Kokemäen lukion rehtorit (1976 alk.) 

 1976–1991 Eero Laukkanen
 1991–2002 Liisa Jukola
 2002–2018 Harri Kivenmaa

Oppilaskunnan hallitus

Kokemäen lukion oppilaskunnan hallitukseen kuuluu yhteensä 12 jäsentä, kaksi jokaisesta ryhmästä (abi-, jatkaja- ja alkajaryhmiä on kutakin kaksi). Hallitus kokoontuu pääsääntöisesti pari kertaa kuukaudessa. Kokouksissa päätetään muun muassa erilaisten matkojen ja tapahtumien järjestämisestä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kokemäen kaupunki - Lukio
 Kokemäen yhteiskoulu

Kokemäen oppilaitokset
Suomen lukiot
Euroopanmerikaali

Euroopanmerikaali eli merikaali (Crambe maritima) on monivuotinen, merenrannoilla kasvava ristikukkaiskasvi.

Ulkonäkö ja koko 

Euroopanmerikaali kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sillä on kalju, paksu ja monihaarainen varsi. Sinivihreät lehdet ovat möyheät, suuret, 20–50 cm pitkät. Alimmat lehdet ovat pitkäruotisia. Lehtilapa on poimuinen ja hammaslaitainen tai liuskainen. Kukinto on runsashaarainen terttu, jossa on runsaasti pieniä, 6–9 millimetriä leveitä valkoisia kukkia. Suomessa euroopanmerikaali kukkii kesä-heinäkuussa. Litu on kaksiosainen. Tyviosa on pieni, siemenetön ja perän jatkeen tapainen. Yksisiemeninen kärkiosa on 7–10 mm pitkä, palleromainen, lähes odaton ja aukeamaton.

Levinneisyys 
Euroopanmerikaalia tavataan ainoastaan Euroopassa Atlantin, Mustanmeren ja Itämeren rannoilla. Atlantilla sitä kasvaa Pohjois-Espanjan, Pohjois-Ranskan, Britteinsaarten, Tanskan sekä Etelä-Norjan ja -Ruotsin rannikoilla. Itämerellä laji on levinnyt Tanskan, Pohjois-Saksan, Etelä-Ruotsin ja -Suomen sekä Baltian rannikoille. Mustallamerellä sitä tavataan ainoastaan meren länsi- ja pohjoisrannikoilla. Suomessa euroopanmerikaalia kasvaa harvinaisena Suomenlahden rannikolla, erityisesti lounaisrannikon saaristossa.

Elinympäristö 
Euroopanmerikaali kasvaa soraisilla, hiekkaisilla ja kivikkoisilla, levien lannoittamilla merenrannoilla. Suomessa se on tyypillinen ulkosaariston laji.

Käyttö 
Euroopanmerikaali on syötävä ja myös vihanneskasvi, jota on syöty keitettynä, kuten kaalia. Britteinsaarilla lajia viljellään ja syödään ruokaparsan tapaan.

Lähteet 
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. ISBN 951-45-8167-9.
 
 Ålands flora. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010. ISBN 978-952-92-7850-3.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Euroopanmerikaalin levinneisyys Suomessa.
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Euroopanmerikaali (Crambe maritima)
 Luontoportti: Merikaali (Crambe maritima)
 ITIS: Crambe maritima 
 United States Department of Agriculture (USDA): Crambe maritima 

Merikaalit
Lars Elton Myhre

Lars Elton Myhre (s. 17. elokuuta 1984 Gjøvik) on norjalainen alppihiihtäjä.

Myhren ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Kranjska Gorain pujottelussa 5. tammikuuta 2003. Myhre on sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan viidenneksi Beaver Creekin superalppiyhdistetyssä kaudella 2007–2008. Kaksiin olympiakisoihin osallistunut Myhre on sijoittunut olympialaisissa parhaimmillaan 25:nneksi Vancouverin super-g:ssä. Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras sijoituksensa on superalppiyhdistetyn seitsemäs sija Garmisch-Partenkircheniaaä 2011. Åren pujottelussa vuonna 2007 hän oli kymmenes.

Nuorten MM-kisoissa Mariborissa vuonna 2004 Myhre otti alppiyhdistetyssä pronssia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lars Elton Myhren kotisivut

Norjalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Bergius

Bergius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anders Bergius (1693–1750), teologian professori ja valtiopäivämies, Turun akatemian rehtori 1735–1736
 Bengt (1723–1784) ja Peter Jonas Bergius (1730–1790), Tukholmassa sijaitsevan Bergianska trädgården -puutarhan perustajat
 Eino Bergius (1884–1978), suomalainen diplomi-insinööri ja harrastajavalokuvaaja
 Friedrich Bergius (1884–1949), saksalainen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
 Jade Bergius (s. 1998), suomalainen jalkapalloilija
 Jere Bergius (s. 1987), suomalainen seiväshyppääjä
 Karl Heinrich Bergius (1790–1818), saksalainen luonnontieteilijä
 Liisa Bergius (1889–1980), suomalainen lyseon lehtori ja oppikirjojen tekijä
 Petrus Bergius (1612–1691), suomalainen professori ja kirkkoherra, Turun akatemian rehtori 1659–1660 ja 1669–1670.
Pablo Sarabia



Pablo Sarabia García (s. 11. toukokuuta 1992 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa ranskalaista Paris Saint-Germainia.

Seurajoukkueura 

Sarabia pelasi EFMO Boadilla -jalkapallokoulussa Madridin naapurikunnassa Boadilla del Montessa ennen siirtymistään Real Madridin junioreihin vuonna 2004. Hän nousi seuran B-joukkueeseen Castillaan tammikuussa 2010. Edustusjoukkueessa hän debytoi Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa Auxerrea vastaan 9. joulukuuta 2010.

Kesällä 2011 Sarabia siirtyi naapuriseura Getafeen, jonka kanssa hän solmi viisivuotisen sopimuksen. Real Madrid sisällytti sopimukseen takaisinosto-oikeuden. Hän pelasi Getafessa viiden kauden aikana 131 Primera Divisiónin ottelua, joissa teki 11 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä. Hän siirtyi saman sarjan Sevillaan miljoonalla eurolla kesällä 2016. Hän pelasi Sevillassa kolmen kauden aikana 101 Espanjan pääsarjaottelua, joissa viimeisteli 27 ja syötti 26 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 17 ottelua, ja teki kaksi maalia. Hän pelasi myös Eurooppa-liigaa.

Sarabia siirtyi 18 miljoonan euron siirtosummalla Paris Saint-Germainiin kesällä 2019. Hän voitti tulokaskaudellaan Ranskan-mestaruuden, Ranskan cupin, jonka kuudessa ottelussa teki seitsemän maalia, Ranskan liigacupin ja Trophée des Championsin. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia, mutta oli tappiollisessa loppuottelussa vaihtopenkillä.

Maajoukkueura 

Sarabia pelasi useissa Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 17-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2009 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi turnauksen kaikissa seitsemässä ottelussa ja teki yhden maalin. Hän pelasi kaikki viisi ottelua ja teki kaksi maalia Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011. Hän pelasi kahdessa ottelussa Espanjan saavuttaessa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013.

Sarabia pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan jalkapallomaajoukkueessa EM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan syyskuussa 2019. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki samoissa karsinnoissa Maltaa vastaan marraskuussa 2019. Kesällä 2021 pelattavien EM-kilpailujen alkulohko-ottelussa Slovakiaa vastaan hän teki maalin ja syötti kaksi Espanjan voittaessa 5–0.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pablo Sarabian tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Risiiniöljy

Risiiniöljy on kasviöljy, jota saadaan puristamalla risiinikasvin papumaisista siemenistä. Risiiniöljyä käytetään voiteluaineena korkeaviritteisissä moottoreissa ja laksatiivina.

Risiiniöljyn valmistuksessa kasvin siemenet kuoritaan, murskataan ja kylmäpuristetaan. Myös kuumapuristettua öljyä tehdään. Risiinikasvin siemenissä on risiini-nimistä myrkkyä, josta enin osa poistetaan öljystä kuumentamalla. Puristejäämä sisältää noin 5 % myrkkyä.

Risiiniöljy on huoneenlämpötilassa väritöntä, jähmeää nestettä jonka sulamispiste on −10…−18 °C, kiehumispiste 313 °C, tiheys 0,96 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 229 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 448 °C ja CAS-numero 8001-79-4.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Käyttöturvallisuustiedote: Risiiniöljy
PubChem: Castor oil 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Castor oil 
ChemBlink: Castor oil 
Castor Oil and its Chemistry (pdf) 

Kasviöljyt
Laksatiivit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Everybody Loves My Baby

”Everybody Loves My Baby (But My Baby Don’t Love Nobody But Me)” on Spencer Williamsin säveltämä ja Jack Palmerin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1924. Trumpetisti Louis Armstrong nauhoitti kappaleen vuonna 1924 Clarence Williamsin Blue Five -yhtyeen kanssa, ja myöhemmin samana vuonna uudestaan Fletcher Hendersonin orkesterin kanssa. Hendersonin nauhoitus oli Armstrongin debyytti laulajana, mutta orkesterinjohtaja nauhoitutti varmuuden vuoksi myös instrumentaaliversion kappaleesta.

Lähteet 

Vuoden 1924 kappaleet
Jazzstandardit
Spencer Williamsin säveltämät kappaleet
Jack Palmerin sanoittamat kappaleet
Malcolm

Malcolm tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Nimi
Malcolm, etunimi
Malcolm I (k. 954), Skotlannin kuningas 943–954
Malcolm II, Skotlannin kuningas vuosina 1005–1034
Malcolm III (1031–1093), Skotlannin kuningas 1058–1093
Malcolm IV (1141–1165), Skotlannin kuningas 1153–1165
Malcolm X (1925–1965), mustien uskonnollisen etujärjestön Nation of Islamin puhemies
Christian Malcolm (s. 1979), brittiläinen pikajuoksija
Derek Malcolm (s. 1932), brittiläinen elokuvakriitikko
Norman Malcolm (1911–1990), yhdysvaltalainen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut filosofi
Shane Malcolm (s. 1991), guamilainen jalkapalloilija

Kuvitteellisia henkilöitä 
Ian Malcolm, matemaatikko Jurassic Park -elokuvissa sekä romaaneissa Dinosauruspuisto ja Kadonnut maailma

Muita
Malcolm X, elokuva vuodelta 1992 
Malcolm in the Middle katso Veljemme on nero, yhdysvaltalainen tilannekomediasarja
Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Malcolm (D19), Scott-luokan laivueenjohtaja
 HMS Malcolm (F88), Blackwood-luokan fregatti
Monelt ne tulee II

Monelt ne tulee II on 3rd Rail Musicin 8. joulukuuta 2010 julkaisema mixtape, jolla vierailee eri esittäjiä.

Taustaa 
Vuonna 2008 Redrum-187-sivusto ja 3rd Rail Music järjestivät kilpailun, jossa tarkoituksena oli lähettää mahdollisimman hyvä oma rap-demo 3rd Rail Musicille. Voittajademo päätyi lopulta kyseiselle mixtapelle. Voittajakappale oli Petin "Vilunkien siilossa". Mixtapen kannen on taiteillut rap-artisti Mac Bueno.

Kappaleet 
 DJ Polarsoul – Intro
 OG Ikonen & Asa – Monelt ne tulee (Non Phixion - Futurama)
 Shaka – Villist lännest Lähi-itään (Mobb Deep - Put 'Em in Their Place)
 Davo – Jatkuu jatkuu (Gucci Mane - That's All)
 Raimo – Alueella (Bizzy Bone - What Are We Seeing)
 Laineen Kasperi - Kun loppu saapuu (Slim Thug - I Ain't Heard of That)
 Pyhimys – Monelt ne tulee II (G-Unit - Footprints)
 Ritarikunta – Silver Moreno (Aqualeo - Cadillac)
 Reilukerho – O.L.A.R.I. (K-Rino - Step Into the Mind)
 Kemmuru – Koiramies (Cash Money Click - 4 My Click)
 Steen1 – Pyhtään viikatemies iski jälleen (Above the Law - Ghetto Platinum)
 Petti – Vilunkien siilossa (Bone Thugs-n-Harmony - Look Into My Eyes)
 Kallio Underground – Samaa paskaa (Natural High - Just Anotha Jam)
 Adebizi, Pikkupiru & Konna – Yläkerrast alakertaan (Mr. Silent - Possession)
 Ville Kalliosta & Puppa J – Kukaan ei liiku (Royce da 5′9″ - Heartbeat)
 Hannibal & Joku Roti Mafia – Nää jäbät (mukana Edorf, Tykopaatti & Jodarok) (Z-Ro feat. Scarface - These Niggaz)
 OG Ikonen & Stig Dogg – Miten sä sen haluut (2Pac - How Do U Want It)
 Notkea Rotta – Pane poika (The Notorious B.I.G. - Hypnotize)
 Huge L – Paskalista
 Jontti – Militantti funkki (Yo Yo feat. Ice Cube - The Bonnie and Clyde Theme)
 Super Janne – Niinku ennen (DJ Quik - Spur of the Moment Pacific Coast Remix)
 Olli-PA – Mieluummin PA (2Pac - Do for Love)
 Asa – Ystäville (Dilated Peoples - Worst comes to worst)
 Kuningas Pähkinä & Setä Tamu – Täh (Warren G - Garilla Pimpin')

Arvostelut 
 Redrum-187:

Lähteet 

Suomalaiset hip hop -albumit
Suomalaiset mixtapet
Vuoden 2010 albumit
Charles Osborne

Charles Osborne (2. huhtikuuta 1894 – 1. toukokuuta 1991) oli yhdysvaltalainen henkilö, joka poti hikkaa yhtäjaksoisesti 68 vuotta (1922–1990). Hänen hikkansa alkoi kesken sian teurastuksen. Hikkakohtauksen aikana hän eli melko normaalia elämää. Hikotukset harvenivat kohtauksen loppua kohti, kunnes vuonna 1991 tyystin loppuivat, mutta samana vuonna hän kuoli  mahahaavaan. Koko kohtauksen aikana hikotuksia kertyi arvion mukaan noin 430 000 000. Osbornella oli kahdeksan lasta kahdesta avioliitosta.

Lähde 
Guinness Ennätyskirja 

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Prima Vista (kuoro)

Prima Vista on järvenpääläinen sekakuoro, joka perustettiin vuonna 1990. Kuoroa johtaa kanttori Heikki Ruokonen. Prima Vista aloitti Järvenpään seurakunnan nuorisokuorona, mutta myöhemmin jäsenten ikärakenne on laajentunut, joskin keski-ikä on alle 30. Järvenpään seurakunta on edelleen kuoron taustaorganisaatio. Prima Vista esittää klassista, gospelia, elokuvamusiikkia ja rockia, kaikenlaista musiikkia tarpeen mukaan. 

Kohokohtia Prima Vistan historiassa ovat olleet Jesus Christ Superstar -musikaali Savoy-teatterissa pääsiäisenä 2002 sekä Ariel Ramirezin Misa Criollan esitys Finlandia-talossa joulukuussa 2003 säveltäjän ja hänen espanjalaisten muusikoidensa kera. Prima Vista -nimi tarkoittaa suoraan nuoteista laulamista tai soittamista.

Keväällä 2011 Prima Vista osallistui menestyksellä TV 2:n Suomen Paras Kuoro -ohjelmaan tullen finaalissa kolmanneksi.

Aiheesta muualla 
Kuoron kotisivu
Arvostelu Kouvolan Sanomissa 22.11.2001
Jesus Christ Superstar Savoy-teatterissa
Historiikki: Kaupunki rakentuu musiikista – järvenpääläiset kuorot kaupunkitodellisuuden tulkkina

Suomalaiset kuorot
Järvenpään kulttuuri
QRIO

QRIO (Quest for cuRIOsity) on Sonyn kehittämä robotti, jonka oli tarkoitus olla Aibon seuraaja. Sen ensimmäinen prototyyppi valmistui 2003. Vuonna 2006 Sony lopetti Qrion kehittämisen samaan aikaan, kun se lopetti Aibon valmistamisen.

Robotit
Sony
Love Rollercoaster

Love Rollercoaster on funk- ja R&B-yhtye Ohio Playersin kappale vuodelta 1975. Se oli listaykköseksi noussut single (sekä Billboard Hot 100, että R&B-lista), joka löytyy yhtyeen samana vuonna julkaistulta albumilta, Honey. Yhtyeen keskeiset jäsenet, Beck, Bonner, Jones, Middlebrooks, Pierce, Satchell, ja Williams sävelsivät sen yhdessä.

Red Hot Chili Peppers teki myöhemmin cover-version kappaleesta. Myös Red Hot Chili Peppers julkaisi kappaleen singlenä, vuonna 1996. Tämä levytys kuullaan elokuvassa Beavis and Butt-head Do America. Singlestä tehtiin myös musiikkivideo, jossa nähdään Beavis and Butthead -animaatiota. Kappale on Dave Navarron viimeinen single Red Hot Chili Peppersin riveissä.

Listasijoitukset (Red Hot Chili Peppersin levytys)

Lähteet

Red Hot Chili Peppersin kappaleet
Vuoden 1996 kappaleet

pt:Love Rollercoaster
Nikolai Abramov (kestävyysjuoksija)

Nikolai Abramov (; s. 10. joulukuuta 1933) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän osallistui maratonille Tokion olympialaisissa 1964 ja sijoittui kilpailussa 26:nneksi ajallaan 2.27.09.

Ennätykset 

 Maraton: 2.24.16 (1964)

Lähteet 

 Abramovin profiili sports-reference.com -sivustolla  

Neuvostoliittolaiset kestävyysjuoksijat
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Brett Connolly

Brett Connolly (s. 2. toukokuuta 1992 Campbell River, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin pääsarjajoukkue HC Luganossa. Tampa Bay Lightning varasi hänet kuudentena pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Connolly teki NHL-debyyttinsä kaudella 2011–2012. Rightin laitahyökkääjän vahvuudet ovat peliälyssä ja maalintekotaidoissa.

Ura

Seuraura
Connollyn kasvattajaseura on Prince George M.H.A.. WHL-joukkue Prince George Cougars varasi hänet kymmenentenä pelaajana vuonna 2007. Connolly pelasi siellä neljä ottelua kaudella 2007–2008, mutta hänen kautensa kului vielä pääosin BCMML:n Cariboo Cougarsissa. Connollyn varsinainen WHL-tulokaskausi 2008–2009 oli menestyksekäs, kun hän teki 65 runkosarjaottelussa tehot 30+30=60 ja voitti Cougarsin sisäisen pistepörssin. Connolly voitti myös WHL:n tulokkaiden maalipörssin ja palkittiin WHL:n parhaana tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophyllä. Hänet valittiin myös koko CHL:n parhaaksi tulokkaaksi.

Connolly oli sivussa lähes koko kauden 2009–2010 lonkkavaivojen takia. Hän pelasi vain 16 ottelua, joissa syntyi tehot 10+9=19. Connolly kuitenkin varattiin kesällä 2010 kuudentena pelaajana Tampa Bay Lightningiin. Kaudella 2010–2011 hän oli tehoilla 46+27=73 Cougarsin paras pistemies. Connolly sijoittui koko liigan maalipörssissä kolmanneksi Spokane Chiefsin Tyler Johnsonin ja Chilliwack Bruinsin Tyler Howsen jälkeen. Hänen kautensa päättyi kuitenkin WHL:n pudotuspelien ensimmäiseen otteluun olkapäävamman takia.

Connolly teki kesäkuussa 2011 tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi kaudeksi 2011–2012 paikan Lightningin NHL-joukkueesta. Connolly teki NHL-uransa avausmaalin 1. marraskuuta 2011 vieraissa Carolina Hurricanesin Cam Wardin taakse.

Maajoukkueura

Connolly voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011 ja pronssia vuonna 2012. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Kanadan varakapteenina ja oli viidellä osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Ryan Stromen jälkeen. Connolly valittiin Kanadan top-3-pelaajaksi. Hän oli joukkuetoverinsa Devante Smith-Pellyn ohella koko turnauksen ainoa suoraan NHL:stä tullut pelaaja. Connolly pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010.

Muuta
Connollyn pikkuveli Josh (s. 1995) pelaa BCMML:ää Cariboo Cougarsissa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Chicago Blackhawksin pelaajat
Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Autuniitti

Autuniitti eli uraanikiille (Ca(UO2)2(PO4)2 · 10–12 H2O) on uraania sisältävä fosfaattimineraali.

Autuniitti on radioaktiivista. Se sisältää uraania, jota käytetään ydin­voimaloissa ja ydinaseissa. Suuret löytyneet autuniittimäärät louhitaan kaupallisesti niiden uraanisisällön vuoksi. Uraaniatomin ydin on epä­vakaa ja voi hajota vapauttaen energiaa, jota voidaan hyödyntää ydin­reaktoreissa. Autuniitin kellanvihreät kiteet menettävät värinsä ja hajoavat kuivissa olosuhteissa. Tämä melko yleinen mineraali hehkuu kellanvihreänä ultraviolettivalossa. Tämä on tärkein menetelmä sen toteamiseksi, sisältääkö annettu näyte autuniittia.

Radioaktiivisuuden vuoksi on tärkeää säilyttää autuniittinäytteitä lyijyllä päällystetyssä muovirasiassa. Tähän rasiaan on asetettava vesiastia, jotta riittävä ilman kosteus estää autuniittia muuttumasta meta-autuniitiksi.

Ominaispiirteet 
Autuniitti kuuluu fosfaattimineraalien ryhmään. Se sisältää radioaktiivista uraanimetallia, joten sitä on käsiteltävä erittäin varovasti. Uraanin lisäksi autuniitti sisältää kalsiumia, fosforia, happea ja vettä. Vasta kerätty autuniitti on kauniin keltaista tai kellan­vihreää sekä läpikuultavaa tai läpinäkyvää. Ajan myötä ja kuivassa ilmassa siitä tulee meta-autuniittia. Autuniitti voidaan todeta mittaamalla näytteen radioaktiivisuus. Testitulos ei välttämättä ole tarkka, sillä on olemassa muitakin samanvärisiä radioaktiivisia uraania sisältäviä mineraaleja. Vaikka uraani on luonnossa hyvin yleistä, sitä löydetään aina osana muita mineraaleja, ei koskaan puhtaana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Webmineral: Autunite Mineral Data 
 Galleries: The Mineral Autunite 
 Mindat: Autunite 

Fosfaattimineraalit
Uraanimineraalit