joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Taavi Komonen

Taavetti (Taavi) ”Dave” Komonen (16. joulukuuta 1898 Käkisalmi – 19. huhtikuuta 1978 Helsinki) oli kanadansuomalainen maratonjuoksija, joka voitti Bostonin maratonin vuonna 1934. Hän muutti 1920-luvun lopulla Kanadaan, mutta palasi Suomeen 1951. Hänet valittiin vuonna 1933 Kanadan parhaaksi urheilijaksi., 

Taavi Komonen oli jo Suomessa asuessaan 1920-luvulla tunnettu pitkien matkojen juoksija. Hän voitti vuonna 1926 Sortavalassa 10 mailin juoksussa Albin Stenroosin ja Väinö Sipilän. Vatsalihasrevähtymä keskeytti hänen kilpauransa pitkäksi aikaa. Niinpä hän muutti vuonna 1929 veljensä perässä siirtolaisena Kanadaan asuinpaikan ollessa ensi vaiheessa Toronto. Hän saavutti keväällä 1931 jo menestystä uudessa kotimaassaan, sillä hänestä tuli vuoden 1931 Kanadan maratonmestari. Bostonin maratonilla hän sijoittui seitsemänneksi. Komoselle tarjoutui tämän jälkeen mahdollisuus palata Suomeen, jossa hän valmentautui Los Angelesin 1932 olympiakisojen maratonkarsintoihin. Sairastuminen esti kuitenkin hänen osallistumisensa. Hän palasi tämän jälkeen Kanadaan, jossa uudeksi asuinpaikaksi tuli suomalaissiirtolaisille tuttu Sudbury. Keväällä 1933 hän uusi Kanadan maratonmestaruuden ja voitti myös Yhdysvaltain avoimen maratonmestaruuden. Bostonin maratonilla hän sijoittui toiseksi. Vuodesta 1934 tuli hänen urheilu-uransa huippuvuosi, sillä hän uusi niin Kanadan kuin Yhdysvaltain avoimen maratonmestaruuden. Huipentumana oli Bostonin maratonin voitto. Komonen jatkoi sen jälkeenkin urheilu-uraa, mutta menestys ei enää ollut entinen.

Komosen ammatti Suomessa ollessaan oli maanviljelijä ja kirvesmies. Tultuaan ensi kerran Kanadaan hän työskenteli satunnaistöissä. Ongelmana hänellä oli siinä vaiheessa englannin kielen taidon puute. Lisäksi vuoden 1929 lopulla puhjennut talouslama pahensi tilannetta. Siinä vaiheessa siirtolaisuutta juoksumenestys tarjosi korvausta huonoon taloudelliseen tilanteeseen. Komonen sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1934 palattuaan Suomesta takaisin Kanadaan. Muutto Torontosta Sudburyyn toi hänelle kirvesmiehen töitä kaupungissa. Hänellä oli ollut perhe eli vaimo ja kaksi poikaa Suomessa. Komosen erosi vaimostaan, mutta toinen pojista siirtyi Komosen luo Sudburyyn. Komonen muutti Suomeen vuonna 1951 ja asui pitkään Heinolassa ennen muuttoaan pääkaupunkiseudulle. Heinolassa juostiin pitkään hänen nimikkomatkaansa "Taavin lenkki".

Lähteet 

Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Kanadalaiset kestävyysjuoksijat
Kanadansuomalaiset henkilöt
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Joaquin Miller

Joaquin Miller, oik. Cincinnatus Heine Miller (1841 – 18. helmikuuta 1913) oli yhdysvaltalainen runoilija ja toimittaja. Hänen runokokoelmansa, kuten muun muassa suurta huomiota herättänyt Songs of the Sierras (1871) ja Songs of the sunlands (1873), sisältävät paljon oivallista, mutta myös epätasaista ja hiomatonta. Yleensä hän ei ole taiteellisesti kypsyttänyt melkoisia lahjojaan.

Alexandra Gripenberg kertoo kirjassaan Ett halfår i Nya Verlden tapaamisestaan Millerin kanssa, "denne egendomlige fantast, som planterade fruktträd och diktade i stjernornas sken" ("tämän omalaatuisen haihattelijan, joka istutti hedelmäpuita ja runoili tähtien loisteessa"). Nimetön kirjoittaja sanoo 1914 artikkelissaan "Huonoja kynänkäyttäjiä" Helsingin Kaiussa, että Miller "lienee kirjailijoista kehnoimpia kynänkäyttäjiä".

Lähteet

Kirjallisuutta
 Alexandra Gripenberg, Ett halfår i Nya Verlden: strödda resebilder från Förenta Staterna, Helsingfors, Edlunds förlag 1889 Kirja verkossa (Runeberg.org) Suomennos verkossa (Runeberg.org)

Aiheesta muualla

 
 Joaquin Miller, Erään kullankaivajan muistelma Kaliforniasta, 1 osa novelli, Suomen Kuvalehti no 187, 1.10.1880 s. 224–227; 2. osa no 188, 15.10.1880, s. 231–233

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1913 kuolleet
Gunnar Stenius

Gunnar Stenius (5. maaliskuuta 1877 Helsinki – 18. marraskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänellä oli Helsingissä arkkitehtitoimisto vaimonsa Signe Lagerborg-Steniuksen kanssa. Arkkitehtuuriltaan Stenius oli erikoistunut uusklassismiin ja erityisesti kivitaloihin.

Steniuksen vanhemmat olivat pankinjohtaja Karl Fritiof Stenius ja Gustava Sofia Palander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 (Läroverket för gossar och flickor) ja suoritti arkkitehtitutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1901.

Stenius oli yleisten rakennusten ylihallituksessa ylimääräisenä arkkitehtinä 1901–1918, Uudenmaan läänin lääninarkkitehtinä 1908–1918 ja Helsingin yliopiston taloudenhoitajana 1909–1946. Stenius suunnitteli Helsinkiin useita rakennuksia muun muassa Helsingin Uuden yhteiskoulun talon. Stenius oli upseerina suojeluskunnan akateemisessa pataljoonassa ja hän toimi useiden ampumaseurojen puheenjohtajana.

Arkkitehdintyön ohella Stenius oli kiinnostunut myös taloustieteestä ja entomologiasta. Hän työskenteli entomologian assistenttina Helsingin yliopistossa vuodesta 1952 eteenpäin ja kirjoitti useita entomologiaa käsitteleviä julkaisuja.

Gunnar Stenius kuului Stenius-sukuun. Hänen lapsiaan olivat matemaatikko ja professori Erik Stenius sekä asemakaava-arkkitehti Olof Stenius.

Rakennuksia 
 Kiinteistöosakeyhtiö Broholmen, Hakaniemen tori, Helsinki 1903, purettu 
 Yrjönkatu 23 keskuskeittiöllä varustettu asuinkerrostalo ja piharakennus, Helsinki 1908 
 Helsingin yliopiston kemian laitoksen talon korotus kerroksella, Hallituskatu 5, Helsinki 1926

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset entomologit
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
The Talk

The Talk on televisioyhtiö CBS:n esittämä yhdysvaltalainen keskusteluohjelma. Sitä on esitetty lokakuusta 2010 lähtien.

Ohjelman on luonut näyttelijä Sara Gilbert, joka oli myös yksi ohjelman keskustelijoista vuoden 2019 syksyyn asti. Hänen tilalleen tuli näyttelijä-laulaja Marie Osmond. Vuonna 2020 muut keskustelijat olivat televisiopersoona Sharon Osbourne, näyttelijä Sheryl Underwood, laulaja Eve sekä televisiopersoona ja näyttelijä Carrie Ann Inaba. Aiempia keskustelijoita ovat olleet muun muassa näyttelijät Leah Remini, Marissa Jaret Winokur, Aisha Tyler ja Holly Robinson Peete.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto

Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
CBS:n televisio-ohjelmat
Miramaren linna

Miramare on huvilinna kahdeksan kilometriä Triestestä luoteeseen. Linna on rakennettu 1854–1856. Sen on omistanut aikoinaan arkkiherttua Maksimilian ja sittemmin Itävallan keisari. Linna on nykyisin museona.

Lähteet

Aiheesta muualla

Italian museot
Trieste
Virtuaalinen tubettaja

Virtuaalinen tubettaja (tai VTuber) on viihdyttäjä, joka yleensä luo videoita ja/tai striimaa erilaisten asioiden tekoa, kuten pelaamista, tanssimista ja laulamista. Erona tavallisiin tubettajiin tai striimaajiin on se, että he esiintyvät virtuaalisina hahmoina käyttäen liikkeenkaappausta. Hahmojen ulkonäkö on yleensä animetyylinen.

Luettelo 
Tämä luettelo ei ole täydellinen.
 Kizuna AI
 Hololive Production (ryhmä)
 Nijisanji (ryhmä)

Lähteet 

YouTube
Alexander von Rechenberg

Karl Alexander von Rechenberg (24. lokakuuta 1812 Viipuri – 5. maaliskuuta 1858 Vaasa) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut upseeri. Hän oli päämaanmittauskonttorin ylitirehtööri 1847–1854 ja Vaasan läänin maaherra 1854–1857.

Von Rechenberg -aatelisuku oli saapunut Itä-Preussista Liivinmaalle ja sieltä Viipuriin, jossa Alexander von Rechenberg syntyi vuonna 1812. Hän opiskeli Haminan kadettikoulussa ja osallistui Venäjän keisarikunnan armeijan palveluksessa Puolan marraskuun kansannousun tukahduttamiseen vuonna 1831 ja sotatoimiin Keski-Aasiassa 1836–1847. Hän erosi sotaväestä kapteenina ja siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan päämaanmittauskonttorin ylitirehtööriksi Helsinkiin vuonna 1847.
 
Huhtikuussa 1854 Rechenberg nousi Vaasan läänin maaherraksi. Krimin sodan aikana hän johti Vaasan läänin rannikon siviilipuolustusta brittien laivasto-osastoa vastaan. Rechenberg kuoli Vaasassa 5. maaliskuuta 1858.

Alexander von Rechenbergin ja kreivitär Natalie Alexandrine Stewen-Steinheilin poika oli Viipurin läänin maaherra Nikolai von Rechenberg.

Lähteet

Suomalaiset upseerit
Suomalaiset aateliset
Vaasan läänin maaherrat
Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1858 kuolleet
Moltke Moe

Ingebret Moltke Moe (1859–1913) oli norjalainen kansanrunoudentutkija. Hän sai 1882 valtion stipendin norjalaisen kansanrunouden järjestelmällistä keräystä ja tutkimista varten. Hänet nimitettiin 1886 kansankielen professoriksi, johon virkaan liittyi velvollisuus luennoida myös kansanrunoudesta, ja 1899 kansanrunouden sekä keskiaikaisen kirjallisuuden edustajaksi Kristianian yliopistoon.

Moe oli aatteellinen ja hänellä oli laaja tietämys, ja hän oli myös harvinaisen avulias tutkija, jolla oli Norjan tieteellisessä elämässä huomattava sija. Hänen herättävä vaikutuksensa ulottui myös Suomeen. Moe on julkaissut runsaasti kansanrunoutta sekä tätä koskevia kirjoituksia lukuisissa julkaisuissa, esimerkiksi johdanto Just Qvigstadin ja  Georg Sandbergin julkaisuun Lappiske eventyr og sagn (1887), Finnerne i gamle historiske sagn (Amund Hellandin teoksessa Norges land og folk), Hellenske og norske folketraditioner (Nordisk tidskr. 1879) ja Æventyri paa vandring (Syn og segn 1895).

Moltke Moen isä oli kansanrunoudentutkija Jørgen Moe‎.

Lähteet

Aiheesta muualla

Norjalaiset professorit
Folkloristit
Vuonna 1859 syntyneet
Vuonna 1913 kuolleet
Los Alercesin kansallispuisto

Los Alercesin kansallispuisto () on 259 570 hehtaarin kansallispuisto Andeilla, Argentiinan valtion alueella Chubutin maakunnassa. Se perustettiin 1937 suojelualueeksi ja sai kansallispuiston aseman 1945. Puiston erottuvin ja tunnusomaisin elementti on siellä kasvavat hyväkuntoiset patagoniansypressimetsät. Siellä on myös laaja järvi- ja jokiverkosto. 188 379 hehtaaria Los Alercesin kansallispuistoa on ollut Unescon maailmanperintökohde valintakriteereillä vii ja x vuodesta 2017 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Unescon maailmanperintökohteet Argentiinassa
Apistogramma lineata

Apistogramma lineata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 3,1 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan ainoastaan Kolumbiasta.

Lähteet 

Kirjoahvenet
Apistogramma velifera

Apistogramma velifera on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joelta Venezuelasta.

Lähteet 

Kirjoahvenet
Bullet for My Valentinen diskografia

Bullet for My Valentine (Bullet' , B4MV, BFMV) on Walesin Bridgendissä vuonna 1998 perustettu brittiläinen metalcore/hardcore-yhtye. Aluksi yhtye tunnettiin nimellä Jeff Killed John ja se soitti Limp Bizkit-, Metallica- ja Nirvana-covereita. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Hand of Blood", "4 Words (To Choke Upon)", "All These Things I Hate (Revolve Around Me)", "Tears Don't Fall", "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)", "Scream Aim Fire", "Hearts Burst Into Fire", "Waking the Demon", "Your Betrayal", "Fever" ja "The Last Fight".

Studioalbumit

EP:t 
 You/Play with Me (2002)
 Bullet for My Valentine (2004)
 Hand of Blood (2005)
 Hand of Blood EP: Live at Brixton (2006)
 Rare Cuts (2007)
 Road to Nowhere (2008)
 Live From Kingston (2015)

DVD:t 
 Rock Am Ring 2006 (2006)
 The Poison: Live at Brixton (2006)
 Scream Aim Fire: Live at London Alexandria (2009)
 Live From Brixton: Chapter Two (2017)

Singlet 

 "4 Words (To Choke Upon)" (2005)
 "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" (2005)
 "All These Thing I Hate (Revolve Around Me)" (2006)
 "Tears Don't Fall" (2006)
 "Scream Aim Fire" (2007)
 "Hearts Burst Into Fire" (2008)
 "Waking the Demon" (2008)
 "Your Betrayal" (2010)
 "The Last Fight" (2010)
 ”Bittersweet Memories” (2010)
 "Fever" (2011)
 "Temper Temper" (2012)
 "Riot" (2012)
 ”P.O.W. (2013)
 ”Breaking Point” (2013)
 "Raising Hell" (2013)

 "No Way Out" (2015)
 "You Want a Battle? (Here's a War)" (2015)
 ”Army of Noise” (2015)
 ”Venom” (2015)
 ”Worthless” (2016)
 "Don't Need You" (2016)
 ”Over it” (2018)
 ”Plece of Me” (2018)
 ”Letting You Go” (2018)
 ”Knives” (2021)
 ”Parasite” (2021)
 ”Shatter” (2021)
 ”Rainbow Veins” (2021)
 ”Omen” (2022)
 ”Stitches” (2022)
 ”No More Tears To Cry” (2022)

Musiikkivideot 

 "Hand of Blood" (2004)
 "4 Words (To Choke Upon)" (2005)
 ”Cries in Vain” (2005)
 "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" (2005)
 "All These Things I Hate (Revolve Around Me)" (2006)
 "Tears Don't Fall" (2006)
 "Scream Aim Fire" (2007)
 "Hearts Burst Into Fire" (2008)
 "Waking The Demon" (2008)
 "The Last Fight" (2010)
 "Your Betrayal" (2010)
 "Bittersweet Memories" (2010)
 "Temper Temper" (2012)
 "Riot" (2013)
 "P.O.W." (2013)

 "Breaking Point" (2013)
 "Raising Hell" (2013)
 ”You Want a Battle? (Here's a War)” (2015)
 ”Army of Noise” (2015)
 ”Venom” (2015)
 ”Worthless” (2016)
 "Don't Need You" (2016)
 ”Over it” (2018)
 ”Letting You Go” (2018)
 ”Not Dead Yet” (2018)
 ”Piece of Me” (2019)
 ”Knives” (2021)
 ”Parasite” (2021)
 ”Shatter” (2021)
 ”Rainbow Veins” (2021)

Diskografiat
Vapauspuolue (Liettua)

Vapauspuolue () on liettualainen liberaalinen puolue. Puolue on ollut ALDE:n liitännäisjäsen lokakuusta 2019 lähtien. 

Puolue sai alkunsa huhtikuussa 2019, kun Vilnan pormestari Remigijus Šimašius ja parlamentin jäsen Aušrinė Armonaitė jättivät Liberaali liike -puolueen ja perustivat Vapauspuolueen. Eron taustalla olivat Liberaalin liikkeen johtoa koskevat lahjusepäilykset. Puolueen nimeksi oli aluksi useampia ehdotuksia, joihin kuuluivat mm. "Vapaiden kansalaisten puolue" ja "Avoin Liettua"..

Kesäkuussa 2020 puolue ilmoitti osallistuvansa ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa omana listanaan ja nimesi samalla 81 ehdokasta ympäri maata.

Näkemyksiä 
Puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:

 Samaa sukupuolta olevien parien oikeutta avioliittoon
 Hiilineutraalius vuoteen 2040 mennessä 
 Huumeiden dekriminalisointia
 Mahdollisuutta suorittaa asevelvollisuus esimerkiksi sairaalassa tai koulussa siviilipalveluksena

Lähteet 

Liettualaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Partido Liberal Radical Auténtico

Partido Liberal Radical Auténtico (suom. Autenttinen radikaali liberaalipuolue, lyh. PLRA) on paraguaylainen liberaalinen puolue. Tämän lisäksi puolueella on vahva nationalistinen tausta. Puolue on perustettu alkujaan vuonna 1891. Nykyisessä muodossaan toiminta alkoi kuitenkin 1977 kun se nousi vastustamaan perustuslain uudistusta. Vuotta myöhemmin se tunnustettiin viralliseksi puolueeksi diktaattori Alfredo Stroessnerin vallasta syöksemisen jälkeen..

Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Efraín Alegre.

Lähteet 

Paraguayn politiikka
Liberaalit puolueet
Liberal International
Mohammed Ahmed

Mohammed Ahmed (s. 5. tammikuuta 1991 Mogadishu, Somalia) on kanadalainen kestävyysjuoksija. Hän voitti 10 000 metrin juoksussa kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2015 ja saavutti 5 000 metrin juoksussa pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja hopeaa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa.

Kanadaan 11-vuotiaana muuttanut Ahmed sijoittui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 neljänneksi 10 000 metrillä. Hän kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Lontoossa 2012 ja sijoittui 10 000 metrillä sijalle 18. Jo saman vuoden huhtikuussa hän oli juossut silloiseksi ennätyksekseen 27.34,64. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän jäi ennätyksestään runsaan sekunnin ja sijoittui yhdeksänneksi. Vuonna 2014 hän paransi 5 000 metrin ennätystään yli 15 sekuntia aikaan 13.18,88 ja sijoittui Kansainyhteisön kisoissa viidenneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 10 000 metrillä. Vuonna 2015 hän voitti Kanadassa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa kultaa 10 000 metrillä. Saman vuoden MM-kilpailuissa Pekingissä hän sijoittui 5 000 metrillä 12:nneksi oltuaan kovavauhtisen alkueränsä tasaisessa joukossa kolmas ajalla 13.19,58. Syyskuussa 2015 Timanttiliigan kilpailussa Brysselissä hän rikkoi 17 vuotta vanhan Kanadan-ennätyksen ajallaan 13.10,00. Toukokuussa 2016 Eugenessa hän paransi ennätystä aikaan 13.01,74. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Ahmed sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ajalla 13.05,94 ja 10 000 metrillä 32:nneksi.

Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Ahmed sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 10 000 metrillä kahdeksanneksi ajalla 27.02,35, millä hän alitti Cameron Levinsin aiemman Kanadan-ennätyksen. Huhtikuussa 2018 hän saavutti Kansainyhteisön kisoissa hopeaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä. Saman vuoden Continental Cupissa hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa toiseksi. Kesäkuussa 2019 Ahmed juoksi Roomassa 5 000 metrillä Kanadan-ennätyksen 12.58,16. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 5 000 metrillä pronssia ja sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi Kanadan-ennätyksellä 26.59,35. Heinäkuussa 2020 Portlandissa hän paransi 5 000 metrillä ennätyksensä aikaan 12.47,20, millä hän nousi maailman kaikkien aikojen tilastossa kymmenenneksi edellään seitsemän etiopialaista ja kaksi kenialaista.

Ahmed saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 12.58,61 ja sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi. Hän juoksi 5 000 metrin sisäratojen Kanadan ennätyksen 12.56,87 Bostonissa helmikuussa 2022. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi.

Lähteet 

Kanadalaiset kestävyysjuoksijat
Kanadalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Rõugen järvialue

Rõugen järvialue (tai ) on Virossa Valgamaassa Rõugen kunnassa Rõuge jõen laaksoon muodostunut seitsemän järven kokonaisuus.

Maantietoa 
Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Rõugen keskustaajaman kautta kulkevassa laaksossa, joka on synytynyt viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön sulamisvesien kuluttamana. Tällaisia laaksoja on Virossa muutama ja niitä kutsutaan alkulaaksoiksi  (). Jäätikköjoki kuljetti lopuksi laaksosta pois suuren osan moreenista. Laakso on eteläosastaan 75 metriä syvä ja sen syvyys pienenee pohjoista kohti mentäessä . Koska laakso ei ole pohjastaan tasainen, kertyi sen painaumiin heti vettä muodostaen 6,5 kilometriä pitkän  järvien ketjun. Järvien kautta alkoi virrata vettä etelästä pohjoiseen ja virtaavan veden kulutus on tasoittanut hieman järvien korkeuseroja. Rõuge jõen läpivirtausjärviä ovat yläjuoksulta alkaen lueteltuna: Liinjärv, Suurjärv, Ratasjärv, Tõugjärv ja Kahrila järv. Sekä Valgjärv että Kaussjärv ovat jokilaakson järviä, jotka laskevat molemmat Suurjärveen. Järvet ympäristöineen muodostavat 12,1 neliökilometrin kokoisen alueen Haanajan luonnonpuistosta.

Luontoarvoja 
Järvialueen kaikissa järvissä on runsaasti lähteitä. Niistä pulppuaa vettä laakson rinteistä ja vedenpinnan alta. Vedenalaiset lähteet erottuvat rypäsmäisinä väriläikkinä jään alla. Runsaslähteisin järvi on Liinjärv. Lähteistä johtuu myös järvissä on keskivahva mineraalipitoisuus, sillä alueen kallioperä on devonikauden karbonaattipitoista hiekkakiveä. Mineraalit koventavat veden ja sen happamuustaso on yleensä emäksinen (pH 7,0–8,5). Laaksoon tulevat ojat tuovat vesikuorman mukana hiekkakivestä irronnutta hienojakoista kiintoainesta, joka on vajonnut järvien pohjaan sedimentiksi. Kertynyt sedimenttipatja on muodostunut jääkausen jälkeisenä aikana, mutta se on siitä huolimatta varsin paksu. Liinjärvestä on mitattu yli 21 metriä paksu patja. Ojat virtaavat usein syvissä kanjonimaisissa uomissaan. Järvissä elää pääasiassa ahventa, särkeä ja pasuria. Jääkauden jälkeiseltä ajalta elää Liinjärvessä ja Suurjärvessä reliktina okakatkaa (Pallasea quadrispinosa).

Huomautuksia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Rõuge
Valgamaan järvet
Haanjan ylänkö
Rõuge jõen valuma-alue
Ohto Heiskanen

Ohto Heiskanen (s. 2007) on suomalainen lapsinäyttelijä ja ääninäyttelijä. Hänen ensimmäinen roolityönsä oli Helsingin kaupunginteatterin musikaalissa Myrskyluodon Maija (2017). Vuoden 2021 nuortensarjassa Erityiset Heiskanen näyttelee Stefania, joka on yksi sarjan kuudesta päähenkilöstä. Heiskanen on ääninäytellyt muun muassa The Grinch -elokuvassa (2018) sekä toisen päärooleista elokuvassa Mary ja noidankukka (2018). Heiskanen ääninäytteli myös pääroolin elokuvassa Vili ja kissojen taikalaakso (2018) sekä Finiaksen roolin elokuvassa Finias ja Ferb -elokuva: Candace vastaan universumi (2020).

Lähteet 

Suomalaiset lapsinäyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 2007 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaur

Kaur on intialainen nimi, joka tarkoittaa ”prinsessaa”. Nimi kuuluu kaikkien sikhinaisten nimeen.

Harnaaz Kaur Sandhu (s. 2000), intialainen malli ja missi
Harsimrat Kaur Badal (s. 1966), intialainen poliitikko
Inderjit Kaur Khalsa (s. 1970), suomalainen elokuvaohjaaja ja joogaopettaja
Manjeet Kaur (s. 1982), intialainen pikajuoksija
Nimrat Kaur (s.1982), intialainen näyttelijä
Parminder Kaur Nagra (s. 1975), englantilainen näyttelijä
Rajwinder Kaur (s. 1980), intialainen pikajuoksija
Rupi Kaur (s. 1992), kanadalainen runoilija
Simranjit Kaur (s. 1995), intialainen nyrkkeilijä.
Bengtsson

Bengtsson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Angelica Bengtsson (s. 1993), ruotsalainen seiväshyppääjä
 Angelika Bengtsson (s. 1990), ruotsalainen ruotsidemokraattien poliitikko
 Anton Bengtsson (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Birgitta Bengtsson (s. 1965), ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti
 Christopher Bengtsson (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Frans G. Bengtsson (1894–1954), ruotsalainen kirjailija ja runoilija
 Gunder Bengtsson (1946–2019), ruotsalainen jalkapallovalmentaja
 Johan Bengtsson, ruotsalainen basisti
 Kristin Bengtsson (s. 1970), ruotsalainen jalkapalloilija
 Lukas Bengtsson (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Magnus Bengtsson (k. 1263), Kalmarin linnan vouti ja Itä-Götanmaan lainvalvoja
 Niklas Bengtsson, suomalainen kirjallisuudentutkija, kriitikko ja tietokirjailija
 Otto Bengtsson (1921–1998), ruotsalainen keihäänheittäjä
 Per-Inge Bengtsson (s. 1961), ruotsalainen meloja ja olympiamitalisti
 Pierre Bengtsson (s. 1988), ruotsalainen jalkapalloilija
 Robin Bengtsson (s. 1990), ruotsalainen laulaja ja vuoden 2017 euroviisuedustaja
 Sylve Bengtsson (1930–2005), ruotsalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti
Bury Tomorrowin diskografia

Bury Tomorrow on melodinen metalcore-yhtye Englannin Southamptonista.

Studioalbumit
Portraits (2009)
The Union of Crowns (2012)
Runes (2014)
Earthbound (2016)
Black Flame (2018)
Cannibal (2020)

EP:t 
 The Sleep of the Innocents (2007)
 On Waxed Wings (2010)

Singlet 
 Her Bones in the Sand (2008)
 Casting Shapes (2008)
 You & I (2008)
 Livin' la Vida Loca (Ricky Martin cover) (2010)
 Lionheart (2011)
 Lionheart (Eyes Remix) (2011)
 Royal Blood (2011)
 An Honourable Reign (2012)
 Knight Life (2012)
 Man on Fire (2014)
 Of Glory (2014)
 Earthbound (2015)
 Black Flame (2018)
 Knife of Gold (2018)
 Glasswalk (2019)
 The Grey (VIXI) (2019)
 Cannibal (2020)
 Choke (2020)
 Better Below (2020)
 Gods & Machines (2020)
 Death (Ever Colder) (2022)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Eliminator (videopeli)

Eliminator on Segan kehittämä ja vuonna 1981 julkaisema moneen suuntaan liikkuva räiskintäpeli. Peli on samankaltainen kuin yksivärinen Star Castle, mutta Eliminator sisältää moniväristä vektorigrafiikkaa. Peli on ainoa nelinpelattava vektorigrafiikka sisältävä peli. Pelin päätavoite on tuhota Eliminator.

Aiheesta muualla 
https://archive.org/details/arcade_elim2
Vuoden 1981 videopelit
Segan kolikkopelit
Perienglantilainen skandaali

Perienglantilainen skandaali on kolmiosainen brittiläinen komediallinen draamasarja, joka perustuu John Prestonin vuonna 2016 julkaisemaan A Very English Scandal -kirjaan.      Sarja sai ensi-iltansa BBC One -kanavalla 20. toukokuuta 2018 ja Amazon Prime -suoratoistopalvelussa 29. kesäkuuta 2018. Se on dramatisointi vuosina 1976–1979 tapahtuneesta skandaalista, joka liittyi poliittikko Jeremy Thorpeen. Sarjassa kuvataan myös yli 15 vuoden ajanjaksolle sijoittuvia tapahtumia, jotka johtivat skandaalin syntyyn. Sarja perustuu tositapahtumiin.

Juoni 
Sarja kertoo 1960-luvun Britanniassa elävästä Jeremy Thorpesta, joka on ansioitunut poliitikko. Thorpe on myös homoseksuaali mies ja yrittää kaikin keinoin salata seksuaalisen suuntautumisensa. Thorpen mainetta uhkaa kuitenkin entinen rakastaja, Norman Scott, joka ei ole tyytyväinen siihen, miten Thorpe on kohdellut häntä. Tilanne etenee niin pitkälle, että Thorpe päätyy suunnittelemaan Scottin murhaamista.

Rooleissa 

 Hugh Grant - Jeremy Thorpe
 Ben Whishaw - Norman Josiffe/Norman Scott
 Monica Dolan - Marion Thorpe
 Alice Orr-Ewing - Caroline Allpass
 Alex Jennings - Peter Bessell
 Jonathan Hyde - David Napley
 Eve Myles - Gwen Parry-Jones
 David Bamber - Arthur Gore, Arranin jaarli
 Jason Watkins - Emlyn Hooson
 Naomi Battrick - Diana Stainton
 Blake Harrison - Andrew Newton
 Michelle Fox - Lyn
 Adrian Scarborough - George Carman
 Patricia Hodge - Ursula Thorpe
 Michele Dotrice - Edna Friendship
 Michael Culkin - Reggie Maudling
 Susan Wooldridge - Fiona Gore, Arranin kreivitär
 Anthony O'Donnell - Leo Abse

Vastaanotto 
Minisarja sai erittäin myönteiset arvostelut. Vuonna 2019 The Guardian listasi 2000-luvun 100 parasta televisio-ohjelmaa, joista Perienglantilainen skandaali oli sijalla 76.  

Todellinen Norman Scott ei ollut tyytyväinen siihen kuvaan, joka hänestä annettiin sarjassa. Scottin mukaan hänet kuvattiin neuroottisena ja säälittävänä surkimuksena, jollainen hän ei ole koskaan ollut. Scott on kertonut kuitenkin arvostaneensa sarjassa Ben Whishaw´n tulkintaa hänestä.

Palkinnot 
Televisiosarja on palkittu Kultainen ruusu -palkinnolla vuonna 2018. Sarjan näyttelijä Ben Whishaw voitti vuonna 2019 roolistaan Norman Scottina Emmy-, Golden Globe-, Critics´ Choice Television Awards- sekä Bafta-palkinnot. Lisäksi sarja on voittanut vuonna 2019 Bafta -palkinnot pukusuunnittelusta, ohjauksesta ja editoinnista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Brittiläiset televisiosarjat
Minisarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Ungcentern

Ungcenter (virallisesti Åländsk ungcenter) on Ahvenanmaan keskustapuolueen nuorisojärjestö. Se perustettiin vuonna 1977. 

Ungcentern on Pohjoismaiden keskustanuorten jäsenjärjestö. Lisäksi sillä on edustus Nuorten Pohjoismaiden neuvostossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Järjestön Facebook-sivu

Ahvenanmaan keskusta
Suomalaisten puolueiden nuorisojärjestöt
Simonsen

Simonsen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Allan Simonsen (s. 1952), tanskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Allan Simonsen (1978–2013), tanskalainen autourheilija
 Kari Simonsen (s. 1937), norjalainen näyttelijä
 Magne Simonsen (s. 1988), norjalainen jalkapalloilija
 Mikael Simonsen (1882–1950), tanskalainen soutaja  ja olympiamitalisti
 Ole Løvig Simonsen (s. 1935), tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Palle Simonsen (1933–2014), tanskalainen  poliitikko ja ministeri
 Rudolph Simonsen (1889–1947), tanskalainen säveltäjä ja olympiamitalisti
 Thorkild Simonsen (1926–2022), tanskalainen poliitikko ja ministeri.
Nina Pulkkis

Nina Pulkkis (s. 1978) on suomalainen tiedetoimittaja ja dokumenttiohjaaja. Hän on ohjannut ja Howard Jacobsin kanssa yhdessä käsikirjoittanut 5-osaisen tiededokumenttisarjan Suomen tulevaisuus joka palkittiin vuonna 2016 Prahan tiededokumenttifestivaaleilla.

Tiedetoimittajan työt 
Tiedetoimittajana hän on erikoistunut insinööritieteisiin, synteettiseen biologiaan ja kemiaan, erityisesti liittyen biotalouteen ja biomateriaaleihin. Pulkkiksen ohjaama ja Howard Jacobsin kanssa yhdessä käsikirjoittama 5-osaisen tiededokumenttisarjan Suomen tulevaisuus joka palkittiin Prahan tiededokumenttifestivaaleilla kahdessa sarjassa parhaana tiededokumenttina vuonna 2016. Suomen metsäyhdistys palkitsi Pulkkiksen samana vuonna hopeisella ansiomitalilla hänen ansioistaan biotalouteen perehtyneenä tiedeviestijänä. Tiedesarjan lisäksi Nina Pulkkis on ohjannut ja käsikirjoittanut kymmeniä yritys- ja historiadokumentteja vuosina 2007–2016 Franck Media -tuotantoyhtiössä ja vuodesta 2016 eteenpäin Parad Fakta tuotantoyhtiössä. Hän työskentelee lisäksi viestinnän parissa omassa Fotoni Film & Communications yrityksessään.

Pulkkis on ollut Professori Merja Penttilän johdolla mukana kehittämässä Suomeen Synteettisen biologian ekosysteemiä Synbio Powerhousea. Sen puitteissa Pulkkis suunnitteli ja koordinoi Korvaa -projektin, joka yhdisti näyttävästi tieteen ja designin tuodakseen alan tulevaisuuden mahdollisuudet suuren yleisön tietoon. Projektissa alan johtavat tutkijat valmistivat mikrobiperäisistä materiaaleista tehdyt kuulokkeet, jotka saivat paljon näkyvyyttä kotimaisessa ja kansainvälisessä lehdistössä  ja olivat esillä vuonna 2019 Fiskarsin taiteilijaosuuskunta Onoman Factory -kesänäyttelyssä, Designmuseon Kaj Franck palkintonäyttelyssä sekä Aalto yliopiston Designs for a Cooler Planet -näyttelyssä.

Teokset

Ohjaus / Käsikirjoitus:

Suomen tulevaisuus tiedesarja: 
 Sellun uusi elämä (2014)
 Uusiutuva Energia (2015)
 Hyvinvointia puusta (2015)
 Tulevaisuuden Energia (2016)
 Sähköinen liikenne (2017)
 Muumipeikosta miljardibisnes (2014)
 Fennomanian lapsi – suomen kulttuurirahaston tarina (2013)
 Paikka auringossa: suomalaisen seuramatkailun tarina (2013)
 Höyryjunalla Hämeenlinnaan – valtion rautateiden historia (2012)
 Öljystä uusiutuviin - jätteestä liikenteen polttoainetta (2012)
 The Frank family that survived – toisen maailmansodan Hollantiin sijoittuva tositarina (2010)
 Tragediasta lääketieteenhuipulle – Sigrid Juseliuksen säätiö (2011)
 Primulan tarina (2011)
 Pörssin johtotähti (2010)
 Miesten mitoista naisten sääriin – Nanson tarina (2010)
 Elisen epämuistelmat – Riitta Nelimarkan taiteilijaportretti (2009)

Kirja: 
Nina Pulkkis / Liisa Vähäkylä: Muumeista Miljoonabisnes (Siltala 2017)

Lähteet

Aiheesta muualla: 
 
 
 
 
 
 

Tiedetoimittajat
Dokumentaristit
Vize

Vize on pikkukaupunki ja piirikunta Turkin Kırklarelin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 28 606.

Maantiede

Vize sijaitsee Kırklarelin maakunnassa Turkin Euroopan puoleisessa osassa Itä-Traakiassa. Sen koillispuolella kohoavat Istrancavuoret.

Historia

Nykyinen Vize oli Bysantin valtakunnan kaudella kreikkalaiselta nimeltään Bizyē (Βιζύη). Länsimaissa se tunnettiin latinalaisella nimellä Byzus. Bizyē oli linnoitettu kaupunki ja vuodesta 431 lähtien oma hiippakuntansa.

Osmanit valtasivat Bizyēn ensimmäisen kerran 1300-luvulla. Joissakin lähteissä kaupungin valtaaja oli Orhanin poika Suleiman. Jos tieto pitää paikkansa, miehitys jäi väliaikaiseksi. Myöhemmin se mainitaan Bysantin valtakunnan osana. Historioitsija Dukas kirjoittaa osmanien vallanneen paikkakunnan maaliskuussa 1453 hieman Konstantinopolin kukistumisen jälkeen. Bizyēn kaksi kirkkoa muutettiin moskeijoiksija rajaseutunsa sen alueelle asutettiin yörükeja. Kaupungin valtaväestön muodostivat kuitenkin kreikkalaiset.

Vize oli sittemmin osa Rumelin (Rumelia) sancakia ja myöhemmin Özün (Silistra) maakuntaa. Vuonna 1846 se liitettiin edelleen Edirnen maakuntaan. Vuonna 1878 Bulgaria miehitti jonkin aikaa Vizeä. Bulgarialaiset paalasivat jälleen ensimmäisen Balkanin sodanaikana 1912–1913. Vuosina 1920–1922 sitä miehittivät puolestaan kreikkalaiset. Lausannen sopimuksen myötä kaupungin kreikkalainen väestö siirrettiin Kreikkaan.

Väestö
Turkin tilastokeskuksen mukaan Vizen piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 28 606.

Lähteet

Turkin kaupungit
Turkin piirikunnat
Mikko Kosonen (pesäpalloilija)

Mikko Kosonen (s. 7. toukokuuta 1997 Imatra) on suomalainen pesäpalloilija. Kosonen edustaa Superpesiksessä pelaavia Imatran Pallo-Veikkoja, jonka kanssa hänellä oli sopimus kauden 2020 loppuun saakka. Kosonen pelaa sisäpelissä kotiuttajana ja ulkokentällä kakkosvahtina. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Kiteen Palloa. Kosonen on pelannut urallaan 4. elokuuta 2020 mennessä 106 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 38 tavallista juoksua, tuonut 23 juoksua ja kerännyt 222 kärkilyöntiä. Kosonen on pelannut urallaan kolme Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on kerännyt kaksi kärkilyöntiä.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 2019

Vuoden 2019 kesäkesäuniversiadeissa Napolissa järjestettiin yleisurheilussa 46 kilpailutapahtumaa, miehille 23 ja naisille 23. Yleisurheilutapahtumat järjestettiin Stadio San Paolo-areenalla.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Lähteet 

2019
Vuoden 2019 yleisurheilu
Alfons Röblom

Alfons Röblom (s. 3. elokuuta 1983, Maarianhamina) on ahvenanmaalainen näyttelijä ja poliitikko. Hän edustaa Hållbart initiativ -puoluetta ja toimii maakunnan kehitysministerinä. Lisäksi Röblom toimii puolueensa toisena puheenjohtajana.

Röblom on opiskellut journalistiikkaa ja valmistunut valtio-opin kandidaatiksi. Lisäksi hänellä on teatteritaiteen maisterin tutkinto. Ennen politiikkaa hän teki töitä toimittajana sekä näyttelijänä.

Vuoden 2019 vaaleissa Röblom valittiin Ahvenanmaan maakuntapäivien edustajaksi. Joulukuussa hän kuitenkin nousi maakuntahallituksen ministeriksi, minkä johdosta hänen tilalleen edustajaksi nousi Hållbart initiativin toinen puheenjohtaja Annette Bergbo. Röblom nousi Hållbart initiativin toiseksi puheenjohtajaksi syyskuussa 2019.

Filmografia 

Lähde:

Lähteet 

Vuonna 1983 syntyneet
Ahvenanmaalaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Karen Bass

Karen Bass (s. 1953) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja kansalaisaktivisti, joka valittiin marraskuussa 2022 Los Angelesin kaupungin pormestariksi. Hän on kaupungin 241 vuotisen historian aikana ensimmäinen virkaan valittu nainen . Vuosina 2013-2022 Bass toimi liittovaltion edustajainhuoneessa kalifornialaisen vaalipiirinsä kansanedustajana. Vuodesta 2018 hän oli lisäksi ollut arvovaltaisen afroamerikkalaisten kongressiedustajien yhteenliittymän Congressional Black Caucusin johtaja. Aiemmin Bass on toiminut kansanedustajana Kaliforninian osavaltioparlamentissa ollen 2 vuotta sen alahuoneen (State Assembly) puheenjohtajana. Bass on Yhdysvaltain historian ensimmäinen osavaltioparlamentin johtajana toiminut afroamerikkalainen nainen . 

Bass sijoittuu demokraattipuolueen sisällä lähemmäksi liberaaleja kuin keskustalaisia. Hänet on vuosien saatossa tunnettu sillanrakentajana ja hyvästä yhteistyökyvystä republikaanien kanssa . Karen Bass ja republikaaneja edustanut Kalifornian osavaltion kuvernööri Arnold Schwarzenegger neuvottelivat onnistuneesti kompromissioratkaisusta Kalifornian budjettikriisin aikana 2008-2009. Poliitikkona Bass on tunnettu erityisesti naisten ja lasten oikeuksien puolestapuhujana sekä vaatimuksistaan poliisivoimien uudistamiseksi ja poliisiväkivallan kitkemiseksi.

Elokuun alussa 2020 Bassin katsottiin olevan yksi loppusuoralle päätyneistä ehdokkaista demokraattien  todennäköisen presidenttiehdokkaan Joe Bidenin valitessa varapresidenttiehdokastaan marraskuun 2020 presidentinvaaleihin .

Lähteet 

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Ihmeiden puisto

Ihmeiden puisto (Wonder Park) on espanjalais-amerikkalainen 3D-animaatio-seikkailukomedia, joka on tuotettu vuonna 2019. Paramount Animation, Nickelodeon Movies ja Ilion Animation Studios tuottivat Paramount Pictures elokuvalle. Elokuvan ohjasi Dylan Brown, ja siinä ääninäyttelevät muun muassa Matthew Broderick, Jennifer Garner, Ken Hudson Campbell, Kenan Thompson, Ken Jeong, Mila Kunis ja John Oliver.

Ääninäyttelijät

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Elokuvat hyönteisistä
Joe Bryan

Joseph Edward "Joe" Bryan (s. 17. syyskuuta 1993 Bristol) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2022–2023 noussutta Fulhamia.

Bryan nousi Bristol Cityn junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2011–2012. Hän pelasi Bristolin-aikanaan Englannin mestaruussarjassa 141 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia, ja Englannin ykkösliigassa 62 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän pelasi alemmilla sarjatasoilla lainalla Bath Cityssä marras-joulukuussa 2011 ja Plymouth Argylessa maalis-huhtikuussa 2013. Elokuussa 2018 hän siirtyi Valioliigassa pelanneeseen Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 28 ottelua, joista 27 ottelua avauskokoonpanossa. Seuraavaksi kaudeksi Fulham putosi mestaruussarjaan, jossa Bryan pelasi 43 ottelua ja teki yhden maalin. Fulham ylsi heinä-elokuussa 2020 pelattuun nousukarsintaan, jossa Bryan pelasi kaikki kolme ottelua alusta loppuun ja teki kaksi maalia karsintojen loppuottelun jatkoajalla Fulhamin voittaessa Brentfordin 2–1, mikä tiesi Fulhamin nousua Valioliigaan.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Xbox Cloud Gaming

Xbox Cloud Gaming (xCloud) on Microsoftin testausvaiheessa oleva pilvipelipalvelu, joka avattiin Suomessa 15. syyskuuta 2020. Sen kautta pystyy pelaamaan Xbox-pelejä Android-älypuhelimilla ja -tableteilla. Palvelun käyttämiseen vaaditaan Game Pass Ultimate -jäsenyys, wifi- tai mobiiliyhteys ja ohjain.

Lähteet
Microsoftin xCloud-pilvipelipalvelu julkaistaan 15. syyskuuta (mobiili.fi, 4.8.2020)

Aiheesta muualla
Project xCloud (xbox.com)

Xbox
Neeskens Kebano

Neeskens Kebano (s. 10. maaliskuuta 1992 Montereau, Ranska) on ranskalais-kongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2022–2023 noussutta Fulhamia.

Kebano nousi ranskalaisseura Paris Saint-Germainin junioreista edustusjoukkueeseen ensi kerran kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi kotimaisten otteluiden lisäksi kaksi ottelua Eurooppa-liigassa. Myös seuraavalla kaudella hän pääsi kahdesti kentälle Eurooppa-liigassa, mutta ne olivat hänen ainoat viralliset ottelunsa koko kautena. Kauden 2012–2013 hän pelasi lainalla toisen sarjatason Caenissa. Syyskuussa 2013 Kebano siirtyi Belgiaan, jossa hän edusti kaksi kautta Charleroita ja yhden kauden Genkiä. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 101 ottelua, joissa hän teki 24 maalia. Eurooppa-liigan karsinnoissa hän pelasi kahtena kautena yhteensä kahdeksan ottelua, joissa hän teki neljä maalia.

Elokuussa 2016 Kebano siirtyi englantilaisseura Fulhamiin. Kauden 2018–2019 joukkue pelasi Valioliigassa, ja tuolloin Kebano pelasi seitsemän ottelua. Mestaruussarjassa Kebano on kolmena kautena pelannut yhteensä 70 ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia, ja nousukarsinnoissa kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, molemmat heinäkuussa 2020 kahdessa ottelussa Cardiff Cityä vastaan. Kesän 2020 karsinnan tuloksena Fulham nousi Valioliigaan kaudeksi 2020–2021.

Kebano pelasi Ranskan alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Aikuisena hän on edustanut Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkuetta, ensimmäisen kerran lokakuussa 2014, jolloin hän teki myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2017 ja teki jälkimmäisessä turnauksessa maalin Norsunluurannikkoa vastaan. Vuoden 2019 loppuun mennessä hän on pelannut 21 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Lähteet 

Kinshasankongolaiset jalkapalloilijat
Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Tom Cairney

Thomas "Tom" Cairney (s. 20. tammikuuta 1991 Nottingham, Englanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2022–2023 pudonnutta Fulhamia.

Cairney siirtyi Leeds Unitedin junioreista Hull Cityyn vuonna 2007 ja pelasi ensimmäiset ottelunsa edustusjoukkueessa kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi Valioliigassa 11 ottelua ja teki maaliskuussa maalin Evertonia vastaan. Seuraavat kahdeksan kautta Cairney pelasi mestaruussarjassa Hull Cityn, Blackburn Roversin ja Fulhamin, jonne hän siirtyi kesällä 2015, joukkueissa. Kauden 2018–2019 Fulham pelasi Valioliigassa, jossa Cairney pelasi 31 ottelua ja teki yhden maalin, jälleen Evertonia vastaan huhtikuussa 2019. Kauden 2019–2020 Fulham pelasi mestaruussarjassa mutta nousi kauden päätteeksi karsintojen kautta jälleen Valioliigaan kaudeksi 2020–2021. Kaudesta 2016–2017 lähtien Cairney on ollut Fulhamin joukkueen kapteeni.

Cairney pelasi Skotlannin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Skotlannin A-maajoukkueessa hän on pelannut kaksi ystävyysottelua, maaliskuussa 2017 Kanadaa ja maaliskuussa 2018 Costa Ricaa vastaan.

Lähteet 

Skotlantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Tim Ream

Timothy Michael "Tim" Ream (s. 5. lokakuuta 1987 St. Louis) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigaan kaudeksi 2022–2023 noussutta Fulhamia.

Ream edusti kotimaassaan Saint Louisin yliopiston Billikens-joukkuetta, Chicago Firen reservijoukkuetta ja New York Red Bullsia, joista viimeksi mainitun riveissä hän pelasi MLS:ssä kahtena kautena 58 runkosarjajoukkuetta ja viisi pudotuspeliä sekä teki yhden maalin syyskuussa 2010 Colorado Rapidsia vastaan. Tammikuussa 2012 hän siirtyi Englantiin, ensin Bolton Wanderersiin ja elokuussa 2015 Fulhamiin. Englannin-kausistaan hän on pelannut Valioliigassa kolme ja mestaruussarjassa kahdeksan. Valioliigassa hän pelasi kaudella 2011–2012 Boltonissa 13 ottelua, kaudella 2018–2019 Fulhamissa 26 ottelua ja kaudella 2020–2021 edelleen Fulhamissa seitsemän ottelua. Mestaruussarjassa hän on pelannut 298 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Lisäksi hän on pelannut Fulhamissa kahdeksan nousukarsintaottelua, ja vuosien 2018 ja 2020 karsinnat tuottivat nousun Valioliigaan. Vuonna 2022 Fulham nousi Valioliigaan ilman karsintoja.

Ream on pelannut Yhdysvaltain maajoukkueessa 46 ottelua marraskuusta 2010 alkaen. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt toukokuussa 2016 Puerto Ricoa vastaan. Hän on pelannut CONCACAF Gold Cupissa yhteensä yhdeksän ottelua vuosina 2011 ja 2019 Yhdysvaltain sijoittuessa hopealle sekä vuonna 2015, jolloin Yhdysvallat sijoittui neljänneksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Ronald Araújo

Ronald Federico Araújo da Silva (s. 7. maaliskuuta 1999 Rivera, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa ja Uruguayn maajoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura 
Araújo teki debyyttinsä Barcelonan edustusjoukkueessa 6. lokakuuta 2019 La Ligan ottelussa Sevillaa vastaan tullessaan kentälle 73. minuutilla. 

Kaudeksi 2020–2021 Araújo nostettiin edustusjoukkueeseen ja hänelle annettiin pelinumeroksi Ivan Rakitićilta vapaaksi jäänyt 4. Gerard Piquén loukkaannuttua Araújolle aukesi paikka Barcelonan avauskokoonpanossa Clément Lengletin rinnalla. Hyvien otteiden johdosta Araújo nousi Barcelonan eniten pelaavaksi toppariksi.

Pelityyli 
Araújo on todella fyysinen ja nopea pelaaja. Hänen huippunopeutensa 34,91 km/h tekee hänestä La Ligan nopeimman pelaajan.

Araújoa on verrattu fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja pelityyliltään samankaltaiseen Raphaël Varaneen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ronald Araújo WhoScored-sivustolla.

Uruguaylaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Hassan Diab

Hassan Diab (arab. حسان دياب) (s. 6. tammikuuta 1959 Beirut) on libanonilainen poliitikko. Hän on toiminut Libanonin koulutusministerinä ja tammikuusta elokuuhun 2020 hän oli Libanonin pääministeri. 

Diab on koulutukseltaan tietotekniikan tohtori, ja lisäksi hän on opiskellut tietoliikennetekniikkaa. Hän työskenteli professorina Beirutin Amerikkalaisessa yliopistossa ennen poliittista uraansa.

Lähteet 

Libanonin pääministerit
Libanonilaiset tieteilijät
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Papinkappa

Papinkappa on pitkä, maahan saakka ulottuva musta viitta, jota papit ovat käyttänneet papintakin (kaftaanin) päällä. 

Ruotsissa ja Suomessa musta kappa oli osa papin arkiasua keskiajalta 1700-luvulle saakka, jolloin siitä tuli liturginen asu. Kappa kiinnitettiin yleensä kantajansa harteille nauhojen ja kaftaanin selkäpuolella olevien nappien avulla.  Kustavilaisella ajalla, 1700-luvun lopulla papinkappa sai vaikutteita ranskalaisesta ”abbékapasta”, se siitä tuli kapea, lähes laahusmainen vekitetty kangassuikale. Kappa oli osa papin virkapukua 1900-luvulle saakka, mutta sen jälkeen sen käyttö on vähentynyt ja lähes loppunut. Sitä enää mainita Suomen evankelis-luterialisen kirkon piispainkokouksen hyväksymässä pappien virkapukua koskevissa ohjeissa.

Kappa oli alkuaan oppineen tunnusmerkki ja se palveli myös päällyskaapuna. Kappa oli yleensä villaa. 1700-luvun lopulta alkaen ylemmät papit ja teologian professorit saivat Ruotsi-Suomessa luvan kuninkaalta käyttää silkistä valmistettua kappaa. Kappaa pidettiin papinkauluksen (liperien) ohella osana papin säätypukua. Kun pappi tuomittiin menettämään pappisvirkansa, hänet tuomittiin "menettämään kappa ja kaulus". 1800-luvun alkupuolelle, jopa vuosisadan lopulle saakka papit omistivat kappansa ja vasta silloin alettiin kirkkoihin hankkia kappoja, jolloin siitä tuli eräänlainen liturginen vaate, jota käytettiin vain kirkossa.

Joskus seurakunnissa vietetään "perinnejumalanpalvelusta" esim. 1800-luvun käsikirjan mukaan, ja tällöin pappi voi olla jumalanpalveluksessa pukeutuneena kaftaaniin ja papinkappaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liturginen_vaatetus
Papit
Viitat
Timo menee esikouluun

Timo menee esikouluun () on Nelvanan tuottama kanadalainen piirrossarja. Suomessa sarjaa on esitetty YLE TV2:lla vuonna 2001 ja uusintana 2003 ja 2005. Sarja kertoo eläinlapsista, jotka käyvät esikoulua Kukkulanpään koulussa (). Sarjan nimikkohahmona on pesukarhu Timo (). Sarja perustuu kirjailija Rosemary Wellsin kirjoihin.

Sarjan hahmoja 

 Timo (), pesukarhu, sarjan päähahmo.
 Yoko, kissa, hänen perheensä on alkujaan Japanista.
 Fritz, haisunäätä.
 Kalle (), hiiri, luonteltaan ujo.
 Noora (), hiiri, luonteeltaan äänekäs.
 Lilli (), kettu, luonteltaan hajamielinen.
 Doris, majava, luonteltaan poikatyttö.
 Frank ja Frank, ranskanbulldoggikaksoset, luonteltaan vähän yksinkertaisia, pitävät jalkapallosta.
 Roope (), pesukarhu, luonteltaan omahyväinen.
 Greeta (), kissa, pitää baletista.
 Rouva Lempinen (), opettaja Kukkulanpään koulussa.
 Heikki (), Kukkulanpään koulun bussikuski ja talonmies.

Suomenkieliset ääninäyttelijät 

 Kari Ketonen
 Vilma Melasniemi
 Minna Koskela
 Ari-Matti Hedman
 Eira Soriola
 Antti Jaakola

Sarjan suomenkielisen version suomensi ja ohjasi Minna Karvonen.

Lähteet 
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Kanadalaiset televisiosarjat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
Antelias

Antelias on kaupunki Libanonissa Beirutin pohjoispuolella. Sen nimi on kreikankielinen ja tarkoittaa ”aurinkoa kohti” (Ante Helios).

Anteliaan lähellä sijaitsee Ksar Akilin arkeologinen alue, josta löydettiin 1930- ja 1940-luvulla osia kahdesta vanhasta nykyihmisen luurangosta. Niiden ikää on vaikea määrittää, mutta viimeaikaisissa tutkimuksissa on päädytty noin – vuoden ikähaarukkaan, eli ne voivat olla vanhempia kuin vanhimmat Euroopasta löydetyt nykyihmisen jäänteet.

Antelias on Armenian apostolisen kirkon Kilikian katolikosaatin sekä maroniittien arkkieparkian pääpaikka.

Lähteet

Aiheesta muualla
Antelias - Naqqach Localiban

Libanonin kaupungit
Pablo (animaatiosarja)

Pablo () on Millimagesin tuottama brittiläis-ranskalainen lyhytanimaatiosarja. Se perustuu kirjailija Hannah Giffardin kirjoihin. Sarja keskittyy ketunpentu Pablon ja hänen sisarustensa Paolan ja Papun seikkailuihin öisessä kaupungissa. Sarja koostuu 52:sta viiden minuutin pituisesta jaksosta. Sarjaa esitettiin ensi kerran brittiläisellä CBBC-kanavalla vuonna 1999. Suomessa sarjaa on esitetty YLE TV2:lla Pikku Kakkosen yhteydessä vuosina 2001–2002.

Sarjan hahmot 

 Pablo, sarjan nimikkohahmo. Luonteeltaan seikkailunhaluinen ja hyväntahtoinen.
 Paola (), Pablon sisko. Tunnistaa tummista korvista.
 Papu (), Pablon sisko. Tunnistaa keltaisen värisestä turkista.
 Simppa (), kissa. Pablon ja tämän sisarusten ystävä.
 Makkonen (), sammakko. Pablon ja tämän sisarusten ystävä.
 Silvia (), siili. Pablon ja tämän sisarusten ystävä.
 Pablon, Paolan ja Papun vanhemmat

Suomenkieliset ääninäyttelijät 

 Lassi Alhorinne - Pablo
 Päivi Akonpelto
 Sari Mällinen
 Tiiamari Mikkola

Sarjan suomenkielisen version suomensi ja ohjasi Maija Rantanen. Tunnuslaulun laulajina ovat Satu, Mirka, Anna ja Jatta Ehrlund.

Lähteet 
1990-luvun piirrossarjat
2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Brittiläiset animaatiosarjat
Ranskalaiset animaatiosarjat
Kuvitteelliset ketut
BBC:n televisio-ohjelmat
Kokkolan Työväen Urheilijat

Kokkolan Työväen Urheilijat on Kokkolassa toimiva ja vuonna 1960 perustettu urheilun yleisseura. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat hiihto, lentopallo, uinti ja yleisurheilu. Näiden lisäksi seurasta löytyvät omat jaostonsa myös nais-, nuoriso-, veteraani- ja kuntourheilulle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran kotisivut

Kokkolalaiset urheiluseurat
Suomalaiset urheilun yleisseurat