Truman Capote

Truman Garcia Capote (30. syyskuuta 1924 New Orleans – 25. elokuuta 1984 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Capote muutti nuorena New Yorkiin ja kuvasi kaupungin seurapiirielämää romaanissaan Aamiainen Tiffanylla (1958), josta tehtiin myös elokuva. Capoten toinen kuuluisa teos on Kylmäverisesti (1966), jota varten hän loi kirjallisuuteen kokonaan uuden kerrontamuodon, dokumenttiromaanin.

Elämä ja teokset

Nuoruus 
Truman Capoten alkuperäinen nimi oli Truman Streckfus Persons. Capoten äiti oli 17-vuotias pojan syntyessä. Capoten vanhemmat erosivat, kun Capote oli nelivuotias, jolloin hänet lähetettiin Alabamaan äitinsä sukulaisten hoiviin. Hänen läheisin ystävänsä oli vanha sukulaistäti, jota hän kutsui nimellä Sook. Täti esiintyy useissa Capoten kirjoituksissa, kuten novellissa ”Joulumuisto” (1956). 
 
Vuonna 1933 Capote muutti New Yorkiin äitinsä ja tämän uuden aviomiehen luo. Isäpuoli Joseph Capote nimesi hänet uudelleen Truman Garcia Capoteksi. 17-vuotiaana Capote lopetti koulun ja siirtyi The New Yorkerin reportteriksi. Tuolloin hän oli kirjoittanut jo pitkään ja saanut jo ensimmäisen palkintonsa kirjoituskilpailusta.

Kirjailijana 
Capote julkaisi 1948 esikoisromaaninsa Other Voices, Other Rooms. Sen päähenkilö on nuori poika, joka joutuu muuttamaan kauan kadoksissa olleen isänsä luo outoon kartanoon. Romaani on liitetty tapahtumapaikkansa ja historiallisen ympäristön vuoksi southern gothic -lajityyppiin. Kirjan pinnan alla kulkevana teemana on oman seksuaalisuuden löytäminen ja hyväksyminen. Tämäkin teos oli puolittain omaelämäkerrallinen.

Capoten seuraava romaani oli vuonna 1951 ilmestynyt Ruohojen harppu. Se kertoo tarinan pojasta, jolla on kaksi hieman kummallista tätiä, joista toisen kanssa hän muuttaa puuhun asumaan. Ruohojen harpusta on tehty monta draamasovitusta, joista viimeisin on elokuva vuodelta 1995.

Käännekohta Capoten uralla oli pienoisromaani Aamiainen Tiffanylla (1958). Romaanin päähenkilö Holly Golightly on huoleton nuori nainen, joka elää toisten kustannuksella Manhattanilla. Teoksen nimetön kertoja seuraa Hollyn elämää ikään kuin sivustakatsojana. Kirjasta tehtiin samanniminen elokuva, jonka juoni kuitenkin muutettiin Hollywood-ystävällisemmäksi. Kertojasta tehtiin rattopoika (kirjassa hänen hahmonsa voisi tulkita homoseksuaaliseksi), ja hänen sekä Hollyn välille viritettiin rakkaussuhde, jota kirjassa ei ollut.

Elokuvassa on selkeä loppuratkaisu, kun taas kirjassa se jäi avoimeksi. Capote ei itse ollut tyytyväinen elokuvaan. Hänen mielestään Audrey Hepburn oli väärä valinta Hollyn rooliin, ja siihen olisi sopinut paremmin Marilyn Monroe.

Vuonna 1959 Capote luki lehdestä kansasilaisen maanviljelijäperheen murhasta, jolle ei tuntunut olevan mitään motiivia. Capote matkusti Kansasiin tekemään lehtijuttua tapauksesta, mutta aineisto paisui niin valtavaksi, että hän työsti siitä kirjan nimeltä Kylmäverisesti, joka ilmestyi vasta vuonna 1966. Kirja loi uuden kirjallisuuden lajityypin, dokumenttiromaanin (engl. nonfiction novel), joka on proosan keinoin kerrottua tositapahtumaa. Kirja ei muistuttanut haastattelua, joka siitä olisi voinut tulla, sillä Capote oli häivyttänyt valmiista tekstistä täysin itsensä, kertojan. 

Capote haastatteli perheen omaisia, ja kun tekijät viimein saatiin kiinni, hän tutustui myös heihin ja jopa ystävystyi toisen surmaajan, Perry Smithin, kanssa. Capote oli heidän seuranaan yhä, kun heidät teloitettiin. Capoten elämästä kertovassa elokuvassa Kunniaton (Infamous, 2006) esitetään ajatus, että Capoten viimeisten vuosien alkoholismi ja kirjoituskyvyttömyys olisi johtunut siitä, että hänen oli pakko antaa jo ystäväksi tulleen murhaajan kuolla, jotta saisi viimeisteltyä romaaninsa. Kylmäverisesti julkaistiin pian myös elokuvana. Myös elokuva Capote (2005) kertoo saman tarinan, mutta lisää Capoten henkilöhahmon mukaan joukkoon. Häntä esitti Philip Seymour Hoffman, joka sai osastaan Oscarin.

Loppuvuodet 
Capote ei ollut tunnettu ainoastaan kirjoistaan vaan myös omalaatuisesta elämäntavastaan ja seurapiiriyhteyksistään. Henkilökuvakokoelmassaan Music for Chameleons hän toteaa itsestään: "En ole vielä pyhimys. Olen alkoholisti ja huumeaddikti. Olen homoseksuaali. Olen nero."

Romaanin Kylmäverisesti jälkeen Capote ei kirjoittanut pitkään aikaan. Hän julkaisi muun muassa lehtiartikkeleita ja matkakertomuksia, joista koostettiin kokoelmat The Dogs Bark (1973) ja Music for Chameleons (1980). Seuraavan kerran proosaa tuli julki vasta vuonna 1975, kun Esquire-lehti julkaisi otteita hänen seuraavasta romaanistaan Answered Prayers. Tarinat olivat kevyesti verhottuja paljastuksia hänen kuuluisista ystävistään, joita se ei miellyttänyt, joten pian Capote syrjäytettiin siitä tuttavapiiristä, jonka tähti hän oli kerran ollut. Vähitellen Capote luisui alkoholismiin ja huumeisiin ja alkoi käyttäytyä hyvin arvaamattomasti. Hän antoi kustantajalleen jatkuvasti katteettomia lupauksia uusista luvuista, ”jotka olivat jo melkein valmiita”.

Truman Capote kuoli alkoholin ja huumeiden aiheuttamiin sairauksiin 59-vuotiaana vuonna 1984. Kuoleman jälkeen hänen agenttinsa kävi hänen tavaransa läpi, mutta Answered Prayersiä ei löytynyt sen enempää kuin kahdeksan vuotta aiemminkaan.

Postuumi teos 
Vuonna 2004 Sothebyn huutokauppaan tarjottiin myyntiin Capoten 1940-luvulla kirjoittama esikoisromaani Kesän taittuessa. Hän oli ollut tyytymätön käsikirjoitukseen vaan oli jättänyt sen muuttaessaan asuntoonsa seuraavien asukkaiden poisheitettäväksi. Talonmies oli kuitenkin ottanut käsikirjoituksen talteen, ja se oli lojunut viisikymmentä vuotta hänen varastossaan. Talonmiehen kuoltua hänen veljenpoikansa oli antanut käsikirjoituksen huutokaupattavaksi. Truman Capote Literary Trust osti kirjan, ja Random House -kustantamo julkaisi sen. Kirja on kasvukertomus 17-vuotiaasta tytöstä, joka jää kesäksi yksin Manhattanille, kun hänen perheensä lähtee Eurooppaan. Noin kaksikymmenvuotiaan Capoten kirjoittama romaani on yllättävän sujuva ja enteilee hänen tyylinsä kypsää kautta.

Merkitys 
Truman Capote vaikutti suuresti yhdysvaltalaiseen kirjallisuuteen. Eritoten tositapahtumien ja sepitteen yhdistely eri tavoin toi hänelle kunniaa myös kirjallisuuden lajien kehittäjänä, vaikkei hän koskaan väittänytkään yksin keksineensä dokumenttiromaanin lajityyppiä.
	
Capote ei etenkään elämänsä loppupuolella ollut mitenkään miellyttävä ihminen, kuten voi huomata hänen kärkevistä kommenteistaan haastattelukirjassa Conversations with Capote. Kun hänen ystävänsä jättivät hänet Answered Prayers -katkelmien ilmestyttyä, häntä hämmästytti se, kuinka he eivät olleet ajatelleet, että hän voisi kirjoittaa heistä:

Valikoitu teosluettelo 
 Kesän taittuessa (Summer Crossing, kirjoitettu noin 1949, julkaistu 2005). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 378. Tammi, 2007.
 Other Voices, Other Rooms (1948)
 Ruohojen harppu (The Grass Harp, 1951). Suom. Eila Pennanen. Tammi, 1952.
 The Muses Are Heard (1956)
 Aamiainen Tiffanylla (Breakfast at Tiffany’s, 1958). Suom. Inkeri Hämäläinen, Kristiina Kivivuori. Keltainen kirjasto 80. Tammi, 1967 (5. painos 2007).
 Kylmäverisesti: Totuudenmukainen kuvaus eräästä joukkomurhasta ja sen seurauksista (In Cold Blood, 1966). Suom. Tauno Tainio. Tammi, 1966 (4. painos 2006).
 The Dogs Bark (1973)
 Music for Chameleons (1973)
 Answered Prayers: The Unfinished Novel (1987)

Dramatisointeja 
 Aamiainen Tiffanylla (1961), ohjaus Blake Edwards.
 Kylmäverisesti (1967), ohjaus Richard Brooks.
 Capote (2005), ohjaus Bennett Miller: Capoten Kylmäverisesti-kirjaan ja hänen omaan elämäänsä pohjaava elokuva.
 Kunniaton (2006), ohjaus Douglas McGrath: perustuu samaan aiheeseen kuin Capote, mutta jäi pienemmälle huomiolle.

Lähteet 
 
 Schwartz, Alan U.: Jälkisanat. Teoksessa   Keltainen kirjasto 378

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset toimittajat
86.1 Yleinen kirjallisuudenhistoria
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet