joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
MM-rallikausi 1984

MM-rallikausi 1984 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 12. kausi. Kausi sisälti samat osakilpailut kuin edelliskautena. Audin Stig Blomqvist oli mestari, lyöden hallitsevan maailmanmestarin ja tallikaverinsa Hannu Mikkolan. Audi voitti myös valmistajien mestaruuden jättäen taakseen toiseksi tulleen Lancian sekä tällä kaudella debytoineen Peugeotin.

Yhteenveto

Saksalainen Audi Sport kokosi kaudelle neljä parasta kuljettajaa, kun hallitseva mestari Hannu Mikkola ja ruotsalainen Stig Blomqvist jäivät Audille ja myös kaksinkertainen maailman mestari Walter Röhrl kaapattiin takaisin Lancialta. Lancia piti Markku Alénin ykköskuljettajaan tallikavereinaan Miki Biasion sekä Attilio Bettega. Lancian päällikkö Cesare Fiorio palkkasi Henri Toivosen Porschelta ajamaan muutaman kilpailun.

Blomqvist osoittautui paikkansa arvoiseksi voitettuaan viisi kauden osakilpailusta ja hän Hannu Mikkolan kanssa dominoivat koko kautta. Audi vakiinnutti nopeasti paikkansa valmistajien piikkipaikalla voitettuaan kuusi kahdeksasta ensimmäisestä osakilpailusta. Mikkola joutui nöyrtymään toiseen sijaan, vaikka hän ajoikin hyvän kauden ja sijoittui palkintopallille kahdeksan kertaa. Markku Alén ei kyennyt vastaamaan Audin vauhtiin ja otti vain yhden voiton Lancia Rally 037:llä.

Loppukaudesta Ari Vatanen palasi rallimaailmaan Peugeot 205:n ratissa ja voittikin kolme neljästä viimeisestä kilpailusta, joista Jyväskylän suurajo oli Vatasen kotikilpailuvoiton lisäksi 205-mallin ensimmäinen voitto. Talli sijoittui lopulta neljänneksi loppupisteissä. Jean Todtin johtaman Peugeotin rallitiimi osoitti loppukauden otteillaan, että siitä voisi olla Audin syrjäyttäjäksi.

Kuten edellisinä kausina, kaikki 12 osakilpailua laskettiin mukaan kuljettajien mestaruustaistoon, kun taas valmistajien mestaruussarjaan laskettiin mukaan 10 osakilpailua, jättäen pois Ruotsin rallin sekä Norsunluurannikon rallin.

Kuljettajien MM-Sarja

Kauden ohjelma

Lähteet
Pekka Saros

Pekka Saros (s. 6. lokakuuta 1961) on suomalainen koripalloerotuomari.

Saros aloitti pääsarjatuomarina kaudella 1987–1988. Vuonna 1989 hän teki ensiesiintymisensä kansainvälisissä koripallo-otteluissa. Vuonna 2010 Saros saavutti 800 vihelletyn pääsarjaottelun rajan, jolloin hän oli eniten otteluita viheltänyt Korisliiga-tuomari. Lisäksi hän on viheltänyt yli 300 kansainvälistä ottelua. Joulukuussa 2015 Saros tuomitsi tuhannennen Korisliiga-ottelunsa. Hän on kaikki palloilulajit huomioiden eniten otteluita Suomen aikuisten pääsarjoissa tuominnut henkilö. 1200. Korisliiga-ottelunsa Saros tuomaroi 27. helmikuuta 2021.

Pekka Saros toimii Akvarellin koulun  rehtorina. Hänen poikansa on jääkiekkomaalivahti Juuse Saros.pp

Lähteet 

Suomalaiset koripallotuomarit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Sauna Arla

Sauna Arla on vuonna 1929 Helsingin Kallioon perustettu yleinen sauna. Se perustettiin palvelemaan maalta kaupunkiin muuttavan väestön hygieniatarpeita. Saunan omistajana ja isäntänä toimi vuosina 2006–2022 Kimmo Helistö.

Yleistä 
Sauna lämmitetään aina keskiviikosta sunnuntaihin. Kertalämmitteisessä biokaasulla toimivassa kiukaassa on yli tuhat kiloa kiviä.

Sauna Arla toimii kahdessa kerroksessa. Alakerrassa sijaitsevat naisten saunatilat ja yläkerrassa miesten.

Yleisten saunojen suosion kasvun myötä 2000-luvulla Sauna Arlan asiakaskunta on muuttunut ja nuortunut. Aikaisemmin asiakkaina kävi lähialueen väki, nyt saunassa vieraillaan kauempaakin.

Kaupunkikaasuun kiukaat kytkettiin vuonna 1970.

Vuonna 2006 Kimmo Helistöstä tuli Sauna Arlan omistaja.

Muuta 
Sauna Arlassa käy viikoittain pesijä ja kuppari. Kerrosten välillä sijaitsevassa portaikossa toimii vaihtuva valokuvanäyttely.

Sijainti 
Sauna Arla sijaitsee osoitteessa Kaarlenkatu 15. Sisäänkäynti on Kaarlenkadun ja Helsinginkadun kulmassa porttikongin takana. Sauna on auki keskiviikosta sunnuntaihin.

Lopettaminen 
Vuoden 2022 kesätauon jälkeen saunaa ei enää avattu. Koronapandemia ja Venäjän hyökkäyksen takia noussut kaasun hinta johtivat siihen, että Helistö lopetti saunan pitämisen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sauna Arlan kotisivut

Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Yleiset saunat
Kallio
Helsingin kulttuuri
Leif Kristian Nestvold-Haugen

Leif Kristian Nestvold-Haugen (s. 29. marraskuuta 1987) on norjalainen alppihiihtäjä.

Nestvold-Haugenin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Söldenin suurpujottelussa 25. lokakuuta 2009, jossa hän sijoittui 26:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 oltuaan kahdeksas Madonna di Campiglion pujottelussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2017. Hän sijoittui suurpujottelussa kolmanneksi Beaver Creekissä joulukuussa 2019 ja Garmisch-Partenkirchenissä helmikuussa 2020. Parisuurpujottelussa hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Alta Badiassa joulukuussa 2016 ja pujottelussa neljänneksi Kitzbühelissa tammikuussa 2017.

Vancouverin olympialaisissa 2010 Nestvold-Haugen sijoittui suurpujottelussa 28:nneksi ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 kuudenneksitoista. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli pujottelussa 23:s ja suurpujottelussa 24:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi ja suurpujottelussa 16:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti suurpujottelussa pronssia ja oli pujottelussa viidestoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sai joukkuekilpailussa pronssia, oli suurpujottelussa kahdeksas ja pujottelussa kolmastoista. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa seitsemänneksi.

Lähteet 

Norjalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Norjalaiset olympiamitalistit
Alexander Ploner

Alexander Ploner (s. 10. heinäkuuta 1978) on italialainen alppihiihtäjä.

Plonerin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Val d'Isèren suurpujottelussa 9. joulukuuta 2001. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2002 oltuaan lopputuloksissa 20:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Ploner saavutti Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2004 oltuaan kolmas.

Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 Ploner sijoittui kahdeksanneksi suurpujottelussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Ploner oli suurpujottelun kahdeksastoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Alexander Plonerin kotisivut

Italialaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Johanna Schnarf

Johanna Schnarf (s. 16. syyskuuta 1984) on italialainen alppihiihtäjä.

Schnarfin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Lake Louisen supersuurpujottelussa 5. joulukuuta 2004. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti St. Moritzin super-G:ssä tammikuussa 2006 oltuaan lopputuloksissa 20:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Schnarf saavutti Crans Montanan syöksylaskussa maaliskuussa 2010 oltuaan toinen. Hän sijoittui toiseksi myös Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2018.

Åren MM-kisoissa 2007 Schnarf oli super-g:ssä ja superalppiyhdistetyssä seitsemästoista. Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 hän sijoittui yhdistetyssä kuudenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Schnarf oli yhdistetyssä kahdeksas ja super-G:ssä neljäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa viides.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Johanna Scharfin kotisivut  

Italialaiset alppihiihtäjät
Etelätirolilaiset henkilöt
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Bealen salakirjoitukset

Bealen salakirjoitukset () eli Bealen paperit (The Beale Papers) on koodattuja tekstejä sisältävä kokonaisuus, jonka tietyissä osissa sen väitetään sisältävän tiedon kulta-, hopea- ja jalokiviaarteen kätköpaikasta. Aarretta on yritetty etsiä ratkaisemalla koodeja, ja tekstejä on tutkittu eri menetelmin sekä dokumentteina että huijauksena.

Tarina 
Yhdysvalloissa Virginian osavaltion Lynchburgin kaupungissa sijainneeseen hotelli Washingtoniin majoittui tammikuussa 1820 ja uudelleen tammikuussa 1822 mies, joka ilmoitti nimekseen Thomas J. Beale. Jälkimmäisellä käynnillä hän jätti hotellin omistajan haltuun lukitun laatikon, jonka sisällöksi ilmoitti ”arvokkaita ja tärkeitä papereita”. Hän lähetti tälle ohjeen avata laatikko kymmenen vuoden kuluttua, mikäli jättäjä ei sitä noutaisi. Samalla lähettäjä lupasi myös toimittaa sen sisällön tulkitsemiseen tarvittavan avaimen. Avainta ei kuulunut, ja hotellinpitäjä Robert Morriss avasi laatikon kesällä 1845.

Laatikosta löytyi kolme numerosarjoja, ilmeisesti koodattuja viestejä, sisältävää paperiarkkia ja englanninkielinen saate. Saatekirje kertoo aarteen kokoamisesta ja kätkemisestä. Robert Morriss yritti turhaan ratkaista koodia.

Julkaisu 
Morriss paljasti Bealen paperit ystävälleen, joka vuonna 1885 kirjoitti anonyymina The Beale Papers -nimisen julkaisun. Julkaisu sisältää Bealen laatikosta löytyneet viestit ja Morrissin kertomuksen siitä, miten ne joutuivat hänelle.

Ratkaisuyrityksiä 
The Beale Papers -julkaisussa esitetään salakirjoitusten yhden osan ratkaisu. Tämä järjestyksessä toinen kolmesta koodatusta arkista oli niin sanottua kirjasalakirjoitusta, jossa kooditekstin numerot vastaavat tietyn avaintekstin sanojen järjestystä ja edelleen esimerkiksi niiden alkukirjaimia. Avaintekstiksi osoittautui Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus. Avatun tekstin mukaan kolmas arkki paljastaisi henkilöt, joille aarre kuuluu ja ensimmäisestä arkista kävisi ilmi tarkka kätköpaikka. Avattu teksti ilmaisee aarteen summittaiseksi sijainniksi Bedfordin piirikunnan ja edelleen Bufford-nimisen paikan lähistön.

Simon Singh kertoo teoksessa Koodikirja (Tammi, 1999), että monet aarteenetsijät kokeilivat turhaan onneaan Bealen salakirjoitusten parissa. Esimerkiksi Hiram Herbert Jr. -niminen Beale-fanaatikko aloitti etsinnän vuonna 1923 ja jatkoi sitä 1970-luvulle asti. Osa salakirjoitusten taustasta kiinnostuneita on puolestaan yrittänyt osoittaa Bealen salakirjoitukset huijaukseksi. He ovat tutkineet esimerkiksi sitä, oliko Thomas Beale todellinen henkilö, ja yrittäneet selvittää kielianalyysin keinoin, onko The Beale Papers -julkaisun laatinut sama henkilö kuin salakirjoitukset.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Guardian-lehden artikkeli ”The Beale Treasure Ciphers” Simon Singhin verkkosivuilla 

Kaupunkitarinat 
Salakirjoitustekniikka 
Selvittämättömät tekstit ja symbolit
Luettelo televisiosarjan Maalaiskomedia tapahtumapaikoista ja yrityksistä

Tämä artikkeli käsittelee suomalaisen televisiosarjan Maalaiskomedia tapahtumapaikkoja ja yrityksiä.

Tapahtuma paikat

Kuusniemen kirkko 
Kirkko on yksi sarjan keskeisimmistä tapahtumapaikoista.

Tapahtumapaikkoina toimivia yrityksiä

Turpeisen baari 
 Omistaja
 P.A. Turpeinen
 Tuulia Turpeinen
 Entinen omistaja Viola Turpeinen
 Työntekijät
 Valdemar ''Valtsu'' Åkerlund
 Veera Keto
 Reutu

Yrityksiä ja järjestöjä

Oy Eurobetoni Ab 
 Omistaja
 Urmas Hakkarainen

Hujavideo production 
 Omistaja
 Heimo Hujanen
 Työntekijät
 Aulis Närhi
 Veera Keto

Kuusniemen seurakunta 
 Kirkkoherra
 Matias Pohto
 Entinen kirkkoherra Rovasti Poutiainen
 Kirkkovaltuuston puheenjohtaja
 Entinen puheenjohtaja Hillevi Jortikka
 Entinen puheenjohtaja Varma Kylmälehto
 Kanttori
 Ilmari Piiparinen
 Hellä Lehmus-Piiparinen

Kuusniemen kunta 
 Kunnanjohtajat
 Ahti Kiiski
 Ave Sulander (oli elinkeinoasiamies, mutta käytännössä johti kuntaa)
 Hillevi Jortikka
 Pohto
 Kunnanvaltuustonpuheenjohtajat
 Urmas Hakkarainen 
 P.A. Turpeinen 
 Kulttuurisihteeri
 Suvi Aaltonen

Maalaiskomedia
Kyösti Lallukka

Kyösti Lallukka (22. maaliskuuta 1944 Enso, luovutettu Karjala – 9. lokakuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen 1970-1980-luvulla tunnettu poliitikko, joka toimi Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajana ja kolmen ministerin poliittisena sihteerinä.

Lallukka kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja aloitti opinnot Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (nyk. Tampereen yliopisto). Vuodesta 1971 hän johti Gaudeamus-kustantamon kurssikirjatuotantoa, ja vuodesta 1978 sairauseläkkeelle jäämiseen saakka 1990-luvun alkuun hän oli vakuutusyhtiö Varman palveluksessa.

Lallukka oli vuosina 1971–1972 Liberaalisen Nuorisoliiton puheenjohtaja. Vuosina 1984–1990 hän oli Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtaja.

Vielä 1998 Lallukka valmistui hallintotieteiden maisteriksi.

Lähteet 

Suomalaiset liberaalit poliitikot
Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajat
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Gausdal

Gausdal on Norjan kunta Opplandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Sør-Fron, koillisessa Ringebu, idässä Øyer ja Lillehammer, etelässä Nordre Land ja lounaassa Nord-Aurdal ja Øystre Slidre.

Gausdalin kunta muodostettiin vuonna 1962 Østre ja Vestre Gausdalin kuntien liityttyä yhteen. Ne olivat olleet omia kuntiaan vuodesta 1879 lähtien. Suurin osa kunnan asutuksesta on kymmenen kilometrin säteellä hallinnon keskustaajama Segalstad bru:sta (862 as., 2007). Muita taajamia ovat Follebu (993 as.) ja Forset (640 as.). Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Gausdalin kunnassa oli 6 141 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Opplandin läänin kunnat
Gran

Gran on Norjan kunta Opplandin läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Søndre Land ja Vestre Toten, idässä Hurdal ja Nannestad, etelässä Lunner ja Jevnaker sekä lännessä Ringerike.

Kunnan taajamia ovat Gran/Ringstad (1429 as., 2007) ja Brandbu/Jaren (4329 as., 2007). Hallintokeskus on Jarenissa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Granin kunnassa oli 13 550 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Opplandin läänin kunnat
Jevnaker

Jevnaker on Norjan kunta Opplandin läänissä. Se rajoittuu pohjoisessa Graniin, idässä Lunneriin ja lounaassa Ringeriken kuntaan Buskerudin läänissä.

Kunnan hallintokeskus on Jevnakerin taajama (4268 as., 2007). Muita tärkeitä asutuskeskittymiä ovat Samsmoen, Furumoen ja Nordhagen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Jevnakerin kunnassa oli 6 444 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Opplandin läänin kunnat
Viken
Arnold on rautaa

Arnold on rautaa () on yhdysvaltalainen vuonna 1977 valmistunut kehonrakennuksesta kertova osittain kuvitteellinen dokumenttielokuva, jossa juonen kannalta tärkeimmissä rooleissa ovat Arnold Schwarzenegger, Lou Ferrigno ja Franco Columbu. Elokuvalle tehtiin vuonna 1985 jatko-osa Pumping Iron II: The Women, joka keskittyy naisten kehonrakennukseen.

Juoni 

Elokuvassa seurataan pääsääntöisesti eri kehonrakentajien valmistautumista vuoden 1975 kehonrakennuskilpailuihin. Elokuvan sivujuonessa viisi kertaa Mr. Olympian voittanut Arnold Schwarzenegger kilpailee toista kehonrakentajaa Lou Ferrignoa vastaan, joka on juuri siirtymässä amatööritasolta ammattikilpailuihin mukaan.

Lou Ferrignon haave Mr. Olympia -tittelistä on kalvanut hänen mieltään kauan, ja nyt hän haluaa voittaa Arnold Schwarzeneggerin maailman suurimmassa kehonrakennuskilpailussa ja katkaista tämän voittoputken keinolla millä hyvänsä.
Schwarzeneggerin ystävä Franco Columbu, joka on moninkertainen kevyen sarjan Mr. Olympia -voittaja, juonittelee myös päihittääkseen Arnoldin tulevana vuonna.

Kovista ponnisteluista huolimatta Ferrigno ei onnistu lopussa voittamaan raskaansarjankilpailussa Schwarzeneggeria vaan sijoittuu kolmanneksi Serge Nubret’n sijoittuessa toiseksi.
Sivussa Franco Columbu voittaa kevyen sarjan kilpailun ja haastaa raskaansarjan voittajan Schwarzeneggerin kokonaiskilpailuun samassa paikassa, ja häviää saadessaan vähemmän pisteitä kisassa.
Elokuvan loppukohtauksessa Schwarzenegger juhlii Lou Ferrignon syntymäpäiväjuhlissa sovussa ja polttaa savuketta sohvalla. Iloa varjostaa kuitenkin Arnoldin vastikään saama tieto isoäitinsä syövästä. 

Vuoden 1977 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset dokumenttielokuvat
Yhdysvaltalaiset urheiluelokuvat
Kehonrakennus
Arnold Schwarzenegger
Elokuvavuosi 2011

Elokuvavuosi 2011 käsittelee vuoden 2011 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia. Suomessa tuotettiin tuona vuonna 29 elokuvaa.

Katsotuimmat elokuvat 
Nämä elokuvat olivat Suomen kymmenen katsotuinta vuonna 2011:

Kotimaiset elokuvat

TOP-10 elokuvat

Tapahtumia
Tammikuu
19.–23. – Alkuperäiskansojen elokuvafestivaali Skábmagovat järjestettiin 13. kerran Inarissa
20.–30. – Sundance-elokuvafestivaalit 28. kerran

Helmikuu
6.2 – Jussi-gaala 2011 tapahtuman voittajat julistetaan
10.–20. – Berliinin elokuvajuhlat 61. kerran
27. 83. Oscar-gaala

Maaliskuu
9.–13. – Tampereen 41. lyhytelokuvajuhlat

Huhtikuu
1.–3. – Night Visions teemana ”BACK TO BASICS 2011”. Helsinkiläinen elokuvafestivaali

Toukokuu
11.–22. – Cannesin 64. elokuvajuhlat

Kesäkuu
15.–19. –  Midnight Sun Festifal – Sodankylän elokuvajuhlat

Lokakuu

6.–16. – Sitgesin fantasia- ja kauhuelokuvajuhlat

Uusia elokuvia 
 127 tuntia ensi-ilta 28. tammikuuta.
 Assassination Games ensi-ilta 29. heinäkuuta.
 Autot 2
 Batman: Year One
 Black Swan Suomen ensi-ilta 4. maaliskuuta.
 Colombiana
 Conan barbaari ensi-ilta 19. elokuuta.
 Cowboys & Aliens ensi-ilta 9. syyskuuta 2011.
 Dr. Professor's Thesis of Evil lokakuussa levitykseen internetissä ja mobiililaitteissa.
 Drive Angry
 Elokuu ensi-ilta 1. huhtikuuta.
 Final Destination 5
 Halo: Faith ensi-ilta 20. marraskuuta.
 Hanna
 Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 ensi-ilta 15. heinäkuuta.
 Hella W
 Hobo with a Shotgun ensi-ilta 21. tammikuuta.
 Hyvä poika ensi-ilta 25. maaliskuuta.
 J. Edgar
 Johnny English – uudestisyntynyt Suomen ensi-ilta 14. lokakuuta.
 Kaksi tyyppiä ja kala 3
 Kilimanjaron lumet
 Lastuja – taiteilijasuvun vuosisata
 Left 4 Dead
 Likainen pommi
 The Lost Bladesman ensi-ilta 28. huhtikuuta.
 Maaginen kristalli
 Margin Call
 Not My Life
 Pirates of the Caribbean: Vierailla vesillä ensi-ilta 18. toukokuuta.
 Pussikaljaelokuva
 Rajaton ensi-ilta 18. maaliskuuta.
 Roskisprinssi
 Saman katon alla Suomen ensi-ilta 7. tammikuuta.
 Scream 4 ensi-ilta 15. huhtikuuta.
 The Brain Storm
 Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus
 Transformers: Kuun pimeä puoli ensi-ilta 29. kesäkuuta.
 Twilight – Aamunkoi, osa 1 ensi-ilta 18. marraskuuta.
 Varasto ensi-ilta 30. joulukuuta.
 Vares – Huhtikuun tytöt
 Vares – Pahan suudelma

Katso myös 
 Luettelo suomalaisista elokuvatapahtumista
 Luettelo 2010-luvun suomalaisista elokuvista
 :Luokka:Vuoden 2011 dokumenttielokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Kotimaisten elokuvien katsojaluvut 2011  
 Suomen 30 katsotuinta elokuvaa vuonna 2011

2011
Berlinski

Berlinski on seuraavien henkilöiden sukunimi:
 David Berlinski
 Valentin Berlinski
E2 Tutkimus

E2 Tutkimus on vuonna 2016 perustettu yleishyödyllinen, riippumaton, monitieteinen tutkimuslaitos. Työ keskittyy kahden tutkimusohjelman alle: Ilmiöt, ihminen ja yhteiskunta sekä Ruoka ja ympäristö.

Tutkimuslaitos palvelee tiedolla kuntia, ministeriöitä, poliittista päätöksentekoa, yrityksiä, järjestöjä, säätiöitä ja mediaa. Yleishyödyllisyys tarkoittaa, että tuotettu tieto palvelee maksutta ja avoimuus on tutkimuslaitoksen työn keskeinen arvo. Hankkeissa kohtaavat yksityisen, julkisen ja kolmannen sektorin asiantuntijat. Vuoden 2020 alussa se siirtyi opetus- ja kulttuuriministeriön tutkimuslaitoksille tarkoitetun yleisavustuksen piiriin.

Tutkimusorganisaation taustalla toimii Edistysmielisen tutkimuksen yhdistys ry, joka on perustettu 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 e2 Tutkimuksen verkkosivut

Suomalaiset ajatushautomot
Mirja Castrén

Mirja Marketta Castrén (o.s. Melkas, 15. marraskuuta 1930 Keuruu – 4. lokakuuta 2014) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli asuntoja, asuntoalueita, kirkkoja, seurakuntakeskuksia ja liikerakennuksia. Hän myös tutki aurinkoenergian käyttöä toimisto- ja asuinrakennuksissa.

Castrén kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1949 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1956. Hän työskenteli suunnittelijana arkkitehtitoimisto Elli Borgin palveluksessa 1952–1954, arkkitehtitoimisto Aarne Hytönen & Risto-Veikko Luukkosen palveluksessa 1954–1958, arkkitehtitoimisto Mirja ja Heikki Castrénin osakkaana 1960–1963, arkkitehtitoimisto Viljo Revell & Co osakkaana 1964, arkkitehtitoimisto Heikki Castrén & Co osakkaana 1965, arkkitehtitoimisto Castrén-Jauhiainen-Nuuttila osakkaana 1972–1977 ja arkkitehtitoimisto CJN Oy:n osakkaana 1977–1989.

Mirja Castrénin puoliso oli vuodesta 1953 arkkitehti Heikki Castrén (1929–1980).

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Tall Poppy Syndrome


Tall Poppy Syndrome on norjalaisen Leprous-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Albumin julkaisun myötä Leprous oli kuukauden mittaisella Euroopan-kiertueella ruotsalaisyhtye Therionin lämmittely-yhtyeenä.

Nauhoitus
Leprous päätti nauhoittaa albuminsa kotimaansa Norjan sijaan Ruotsissa siitä syystä, että sieltä löytyi enemmän heidän musiikkityyliinsä sopivia studioita. Myös tuottajaksi löytyi ruotsalainen Scar Symmetryn sekä Carnal Forgen kitaristi Jonas Kjellgren. Ennen studioon astumista yhtye oli jo säveltänyt ja harjoitellut albumin sisällön huolellisesti, joten nauhoittamisessa saatettiin keskittyä vain soittamiseen. Nauhoitukset alkoivat rumpujen äänityksellä Peter Tágtgrenin The Abyss-studiossa. Muut soittimet ja laulu nauhoitettiin Black Lounge Studiossa lukuun ottamatta bassoraitoja, jotka Leprouksen basisti Halvor Strand äänitti kotistudiossaan Norjassa. Nauhoitukset suoritettiin elokuussa 2008 ja ne kestivät yhteensä kolme viikkoa.

Kappaleet
Musiikin on säveltänyt Leprous, sanat ovat kirjoittaneet Halvor Strand ja Tor Oddmund Suhrke.

Kokoonpano 
 Einar Solberg – kosketinsoittimet, laulu
 Tor Oddmund Suhrke – kitara
 Øystein Landsverk – kitara
 Halvor Strand – basso
 Tobias Ørnes Andersen – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Leprouksen viralliset kotisivut

Vuoden 2009 esikoisalbumit
Leprousin albumit
Tina Majorino

Albertina Marie ”Tina” Majorino (s. 7. helmikuuta 1985 Westlake, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi lapsinäyttelijänä elokuvissa Andre, Kun mies löytää naisen ja Waterworld. Majorino jätti uransa vuonna 1999, mutta palasi näyttelemisen pariin vuonna 2004 elokuvassa Dynamiitti Napoleon. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Veronica Mars, Big Love ja Greyn anatomia.

Ura
Tina Majorino aloitti uransa lapsinäyttelijänä. Hän esiintyi televisiosarjassa Camp Wilder vuosina 1992–1993. Majorino näytteli elokuvissa Andre, Corrina – rakkauden laulu, Kun mies löytää naisen ja Waterworld. Hän oli kolmesti ehdolla Young Artist Award -palkinnon saajaksi. Vuonna 1999 Majorino esiintyi pääosassa televisioelokuvassa Liisa ihmemaassa. Elokuvan ilmestyttyä hän jätti elokuvauransa.

Majorino palasi näyttelijäntyöhön vuonna 2004 ja esiintyi Cindy ”Mac” Mackenzien roolissa televisiosarjassa Veronica Mars vuoteen 2007. Hän esitti Debiä elokuvassa Dynamiitti Napoleon. Majorino oli mukana sarjassa Big Love vuosina 2006–2011. Vuonna 2010 hän esiintyi pääosassa Pinkin musiikkivideossa "Fuckin' Perfect". Vuonna 2012 hän esitti vampyyria True Blood -sarjassa ja palasi Debin rooliin Dynamiitti Napoleon -elokuvan animoidussa televisioversiossa Napoleon Dynamite.

Nykyään Majorino näyttelee harjoittelija Heather Brooksia sairaalasarjassa Greyn anatomia. Majorino näytteli vuonna 2014 yhtä pääroolia rikossarjassa Legends. Hän on vieraillut televisiosarjoissa Bones, Castle ja Ilman johtolankaa.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 
 Tina Majorino TV.com-sivustolla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Sanna Niemimuukko

Sanna Niemimuukko on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan tv-sarjasta Taivaan tulet, jossa hän näytellyt Saana Viherkoskea 1-2 kausilla. Niemimuukko käy vielä koulua ja aikoo kouluttautua näyttelijäksi.

Aiheesta muualla 

Taivaan tulet - henkilöt 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Roihupellon metrovarikko

Roihupellon metrovarikko () on Helsingin metroon kuuluva varikko Itäkeskuksen ja Siilitien metroasemien välillä Helsingin Roihupellon teollisuusalueella Vartiokylän kaupunginosassa. 

Varikolla säilytetään, huolletaan ja korjataan HKL-Metroliikenteen junakalustoa. Siellä sijaitsee myös HKL-Metroliikenteen konttori. Metrovarikolla on myös niin sanottu koestusraide, jolla junia voidaan koeajaa jopa 100 km/h nopeudella. Suurin osa varikon ratapihasta on sähköistetty. 

Varikolta oli kevääseen 2012 saakka ratayhteys Herttoniemen satamaradan kautta Oulunkylän rautatieasemalle ja siten Suomen rataverkkoon. Nykyisin yhteys metroverkolta valtion rataverkolle on Vuosaaren satamarata.

Aiheesta muualla 
 Roihupellon metrovarikko Kaupunkiliikenteen sivustolla

Helsingin metro
Metrovarikko
Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Greatest Hits (The Jackson 5)

Greatest Hits on The Jackson 5 -yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi, joka julkaistiin 27. joulukuuta 1971 ja sitä myytiin 5,6 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Albumi sisältää yhtyeen hittejä kuten kappaleet "I Want You Back" ja "I'll Be There" sekä yhden uuden kappaleen "Sugar Daddy", josta tuli single julkaisun myötä top 10 hitti.

Kappalelista 
"I Want You Back"
"ABC"
"Never Can Say Goodbye"
"Sugar Daddy"
"I'll Be There"
"Maybe Tomorrow"
"The Love You Save"
"Who's Lovin' You"
"Mama's Pearl"
"Goin' Back to Indiana"
"I Found That Girl"

 Vuoden 1971 kokoelma-albumit
 Michael Jacksonin albumit
Masochistic Devil Worship

Masochistic Devil Worship on puolalaisen black metal -yhtye Witchmasterin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2002.

Kappalelista

Kokoonpano
 Bastis – laulu
 Kali – kitara, laulu
 Shymon – basso
 Inferno – rummut

Aiheesta muualla
 

Witchmasterin albumit
Vuoden 2002 albumit
Kiyoshi Kurosawa

on japanilainen elokuvaohjaaja.

Hänet tunnetaan yhtäältä kauhutrillereistään, toisaalta perhesatiireistaan.

Kurosawan elokuvia pidetään hiukan outoina, ja niitä on verrattu Andrei Tarkovskin ja Stanley Kubrickin tuotantoon. Tokyo Sonata poikkeaa hänen muusta tuotannostaan ja on sävyltään lähempänä Yasujiro Ozun tyyliä.

Kiyoshi Kurosawa ei ole sukua Akira Kurosawalle.

Filmografiaa
1997 Cure (キュア Kyua)
1998 Serpent's Path (蛇の道 Hebi no michi)
1998 Eyes of the Spider (蜘蛛の瞳 Kumo no hitomi)
1998 License to Live (ニンゲン合格 Ningen gōkaku)
1999 Barren Illusions (大いなる幻影 Ōinaru genei)
2000 Charisma (カリスマ Karisuma)
2001 Kairo (回路), aka Pulse
2001 Seance (降霊 Kōrei)
2003 Bright Future (アカルイミライ Akarui mirai)
2003 Doppelganger (ドッペルゲンガー  Dopperugengā)
2005 Loft (ロフト Rofuto)
2006 Retribution (叫 Sakebi)
2008 Tokyo Sonata (トウキョウソナタ Tōkyō Sonata)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Japanilaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Carey

Carey on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alycia Debnam-Carey (s. 1993), australialainen näyttelijä
 Andy Carey (1931–2011), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
 Chase Carey (s. 1954), yhdysvaltalainen liikemies ja autourheiluvaikuttaja
 Clare Carey (s. 1967), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä
 Dan Carey (s. 1969), brittiläinen musiikkituottaja, sanoittaja ja remixaaja
 Danny Carey (s. 1961), yhdysvaltalainen rumpali
 Drew Carey (s. 1958), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
 Emily Carey (s. 2003), englantilainen näyttelijä
 George Carey (s. 1935), Canterburyn ent. arkkippispa
 Greg Carey, australialainen näyttelijä ja ääninäyttelijä
 Greg Carey (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
 Harry Carey (1878–1947), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Harry Carey, Jr. (1921–2012), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Hugh Carey (1919–2011), yhdysvaltalainen poliitikko
 Jim Carey (s. 1974), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
 John Carey (1919–1995), irlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Mariah Carey (s. 1969), yhdysvaltalainen poplaulaja, säveltäjä ja näyttelijä
 Mary Carey (s. 1980), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
 Matt Carey (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija,
 Michele Carey (1943–2018), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Peter Carey, (s. 1943), australialainen kirjailija
 Roland Carey (1933–2019), sveitsiläis-ranskalainen elokuvanäyttelijä
 Tony Carey (s. 1953), yhdysvaltalainen kosketinsoittaja
 William Carey (1761–1834), brittiläinen baptistilähetyssaarnaaja ja uusintialaisen kielentutkimuksen perustaja.
Mason

Mason voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 

Mason on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 A. E. W. Mason (1865–1948), brittiläinen kirjailija
 Anthony Mason (1966–2015), yhdysvaltalainen koripalloilija
 Chris Mason (s. 1976), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
 Daniel Gregory Mason (1873–1953), yhdysvaltalainen säveltäjä
 Dave Mason (s. 1944), brittiläinen rock-kitaristi, laulaja ja lauluntekijä
 Germaine Mason (1983–2017), jamaikalais-brittiläinen korkeushyppääjä
 Harvey Mason (s. 1947), yhdysvaltalainen rumpali
 Hilary Mason (1917–2006), brittiläinen näyttelijä
 Jackie Mason (1928–2021), yhdysvaltalainen stand up -koomikko
 James Mason (1909-1984), englantilainen näyttelijä
 James Mason (1849–1905), yhdysvaltalainen shakinpelaaja ja kirjailija
 Jeanine Mason (s. 1991), yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija
 Lowell Mason (1782-1872), yhdysvaltalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi
 Marsha Mason (s. 1942), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Michele Brown, o.s. Mason (s. 1939), australialainen korkeushyppääjä
 Nelson Mason (s. 1987), kanadalainen moottoriurheilija
 Nick Mason (s. 1944), brittiläinen rockmuusikko
 Raymond Mason (1922–2010), brittiläis-ranskalainen kuvanveistäjä
 Richard Mason (1919–1997), englantilainen kirjailija
 Richard Mason (s. 1977), englantilainen kirjailija
 Richard Mason (noin 1633–1685), brittiläinen parlamentaarikko
 Richard Barnes Mason (1797–1850), yhdysvaltalainen upseeri
 Richard Mason (1599–1678), fransiskaanimunkki
 Roy Mason (1924–2015), brittiläinen poliitikko
 Ryan Mason (s. 1991), englantilainen jalkapalloilija
 Sandra Mason (s. 1949), Barbadoksen presidentti
 Sheku Kanneh-Mason (s. 1999), brittiläinen sellisti
 Skookum Jim Mason, Keish (1855–1916), Klondiken kultaesiintymän löytäjä
 Steve Mason (s. 1988), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
 William Mason (1724–1797), englantilainen runoilija, toimittaja ja puutarhuri
 William Mason (1810–1897), uusiseelantilainen arkkitehti ja poliitikko
 William Mason, englantilainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä
 William Mason (1829–1908), yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä ja pianopedagogi

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Perry Mason, lakimies, Erle Stanley Gardnerin samannimisen kirjasarjan päähenkilö
 Alex Mason, päähenkilö pelissä Call of Duty Black Ops, ja sivuhahmo pelissä Call of Duty Black Ops II
 David Mason, päähenkilö pelissä Call of Duty Black ops II

Paikkoja 
 Mason, kaupunki Ohion osavaltiossa Yhdysvalloissa
 Masonin piirikunta, piirikunta Michiganissa Yhdysvalloissa
 Masonin piirikunta, piirikunta Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa

Muita merkityksiä 

 Mason, vuosina 1922–1925 valmistettu kuorma-automerkki
 Mason, Jonathan Barnbrookin suunnittelema kirjasintyyppi
Antikainen

Antikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Akseli Antikainen (1904–1997), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Annina Antikainen (s. 1989), lentopalloilija
 Ari Antikainen (s. 1945), kasvatussosiologian professori ja tietokirjailija
 Eero Antikainen (1906–1960), ammattiyhdistyspoliitikko ja kansanedustaja
 Jarkko Antikainen (s. 1950), laulaja
 Juha Antikainen (s. 1979), pesäpallon pelinjohtaja
 Kosti Antikainen (1930–1980), graafikko ja kirjojen kuvittaja
 Marjo-Riitta Antikainen (s. 1963), teologi ja historioitsija
 Marjukka Nurmela-Antikainen (s. 1942), kouluneuvos ja tietokirjailija
 Markku-Pekka Antikainen, Minna-Maaria Lax, taitoluistelija
 Noora Antikainen (s. 1981), haulikkoampuja
 Risto Antikainen (s. 1949), psykologi
 Sanna Antikainen (s. 1988), Perussuomalaisten kansanedustaja
 Toivo Antikainen (1898–1941), poliitikko ja sotilas
 Tommi Antikainen (s. 1976), jalkapalloilija.
Vantaankosken seurakunta

Vantaankosken seurakunta on Suomen evankelisluterilaiseen kirkkoon kuuluva seurakunta Länsi-Vantaalla. Se on osa Vantaan seurakuntayhtymää, johon kuuluu kaikkiaan seitsemän seurakuntaa: Korso, Rekola, Hakunila, Tikkurila, Hämeenkylä, Vanda svenska församling ja Vantaankoski. Vantaankosken kirkkoherrana toimii Hannu Pöntinen.

Jäsenmäärä 31. joulukuuta 2021 oli 28 030 henkeä. Seurakunnan alueeseen kuuluvat Kaivoksela, Myyrmäki, Martinlaakso sekä Kivistö ja Seutula ympäristöineen.

Historiaa 
Vantaankosken seurakunta on perustettu 1. tammikuuta 1966 erottamalla se Tikkurilan seurakunnasta, jonka nimi oli tuolloin Helsingin pitäjän suomalainen seurakunta. Sen nimi oli Vantaan seurakunta 1.1.1966–16.3.1972. Helsingin maalaiskunnan muututtua Vantaan kauppalaksi 1972 vain Länsi-Vantaan käsittäneen seurakunnan nimi muutettiin. Vuonna 1985 siitä erotettiin Hämeenkylä omaksi seurakunnakseen.

Toimintamuodot

Jumalanpalvelukset 
Myyrmäen Virtakirkossa pidetään messu joka sunnuntai klo 10. Lisäksi messuja on Kivistön kirkossa ja Seutulan kappelissa. Erityisjumalanpalveluksia ovat perhemessu, hiljaisuuden messu ja vauvakirkko.

Lapsille ja perheille 
Vantaankosken seurakunta tarjoaa viikkotoimintaa eri ikäisille lapsille päiväkerhoissa, koululaisten iltapäiväkerhoissa, perhekerhoissa ja pyhäkouluissa. Lisäksi seurakunta kutsuu perheitä mukaan perhekirkkoihin, retkille ja tapahtumiin.

Alakouluikäisille 
Alakouluikäisille (7–13-vuotiaille) tytöille ja pojille järjestetään erilaisia kerhoja toimipisteissä sekä leirejä ja retkiä.

Nuorille 
Nuorten toimintamuotoja ovat nuortenillat, nuorten messut, leirit, rippikoulu, isosten illat ja isoskoulutukset.

Seurakunnan erityisnuorisotyö palvelee nuoria ja heidän perheitään henkilökohtaisesti silloin, kun he tarvitsevat tukea tai neuvoja tai kun heillä on tarve miettiä elämäntilannettaan yhdessä aikuisen kanssa.

Partio 
Seurakunta toimii yhteistyössä alueen partiolippukuntien kanssa.

Nuorille aikuisille 
Kivistön kirkkoa kehitetään erityisesti nuorten perheiden toimintakeskukseksi.

Aikuisille 
Vantaankosken seurakunnan pienryhmiä on erikseen miehille, naisille ja eläkeläisille. Lisäksi järjestetään parisuhdeiltoja, raamattupiirejä ja retkiä. Musiikkia voi harrastaa kahdessa kuorossa ja Sonus-käsikelloyhtyeessä. Seurakunnan yhteydessä toimii myös Puhallinorkesteri Louhi.

Kirkot ja toimitilat 
Vantaankosken seurakunnan pääkirkko on vuonna 1984 valmistunut Myyrmäen kirkko, joka on tunnetun suomalaisen arkkitehdin Juha Leiviskän suunnittelema. Seurakunnan käytössä on myös Kivistön kirkko (valm. 1967) ja Seutulan kappeli (1925) sekä Kaivosristin seurakuntakoti ja Vantaanlaakson kerhohuoneisto. Seurakunnan kirkkoherranvirasto sijaitsee Myyrmäen kirkossa. Kaivokselan kirkko paloi tuhopoltossa 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Vantaankosken seurakunta
Suomen evankelis-luterilainen kirkko

Vantaan evankelis-luterilaiset seurakunnat
EcuRed

EcuRed on Kuuban kommunistista nuorisoliittoa lähellä olevan Youth Computer Clubin ylläpitämä  espanjankielinen MediaWikin vapaaseen lähdekoodiin perustuva tietosanakirjaprojekti, joka ilmeistyi 13. joulukuuta 2010 sisältäen noin 19 000 artikkelisivua. 

EcuRed ei ilmoita olevansa puolueeton vaan se ilmoittaa lähtökohdakseen dekolonisaation.  Sen muokkaajien on oltava rekisteröityneitä.

Lähteet

Aiheesta muualla
EcuRed

Kuuba
Elektroniset tietoteokset
Vuorio

Vuorio tai Wuorio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anelma Vuorio (1906–1983), kirjailija
 Anssi Vuorio (s. 1965), Palvelualojen ammattiliiton varapuheenjohtaja
 Antero Vuorio (1920–2013), kirjailija
 Eero Vuorio (s. 1948), molekyylibiologian professori
 Eero Vuorio (1925–2006), pesäpalloilija
 Eetu Vuorio (1892–1949), virkamies, näennäistieteellinen kirjailija
 Emil Vuorio (s. 2002), jääkiekkomaalivahti
 Hannu Vuorio (s. 1941), kirjailija
 Jaana Vuorio, Maahanmuuttoviraston ylijohtaja
 Juha Vuorio (s. 1961), koripalloilija ja televisiotuottaja
 Maria Vuorio (s. 1954), kirjailija
 Mikael Vuorio (s. 1984), jääkiekkomaalivahti
 Otto Vuorio (1886–1932), kirjailija
 Pasi Vuorio, punkmuusikko
 Pentti Vuorio (1930–2022), Etelä-Suomen Sanomien päätoimittaja ja tietokirjailija
 Pentti Vuorio (1935–2018), kuvataiteilija
 Pertti Vuorio (s. 1944), insinööri ja yritysjohtaja, viestintäneuvos
 Rainer Vuorio, ent. Forsberg (1856–1916), varatuomari, hovineuvos ja tenorilaulaja
 Svantte Vuorio (1890–1971), Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja
 Veeti Vuorio (s. 1996), jääkiekkoilija
 Vilma Vuorio, näyttelijä
 Väinö Vuorio (1895–1929), poliitikko ja toimittaja

Muodossa Wuorio
 Mary A. Wuorio (1924–1988), päätoimittaja ja sarjakuvien suomentaja
 Otto Wuorio (1887–1964), rakennus- ja urheilualan vaikuttaja, liikemies, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
 Salomo Wuorio (1857–1938), koristemaalari, teollisuusneuvos
Schönwald im Schwarzwald

Schönwald im Schwarzwald on kylä Schwarzwaldissa Saksassa. Kunnassa oli 2 396 asukasta vuoden 2009 lopussa. Scönwald im Schwarzwaldin pormestari on Hans-Georg Schmidt. Käkikello sai alkunsa kylässä vuonna 1737.

Scönwald in Schwarzwaldissa ovat syntyneet muun muassa ampumahiihtäjä Simone Hauswald ja painonnostaja Georg Miske.

Aiheesta muualla 

 Tietoa Schönwald im Schwarzwaldista

Lähteet 

Baden-Württembergin kunnat
Helsingfors Bobollklubb

Helsingfors Bobollklubb oli vuonna 1932 perustettu helsinkiläinen ruotsinkielinen pesäpallon erikoisseura. Bobollklubb toimi vuodesta 1908 vuoteen 1931 Kiffenin nimellä, jonka aikana se osallistui kahdesti pesäpallon SM-kilpailuihin vuosina 1929 ja 1930. Bobollklubb jatkoi seuran perinteitä ruotsinkielisenä seurana ja pelasi parhaimmillaan valtakunnansarjassa.

Lähteet 

Helsinkiläiset urheiluseurat
Entiset pesäpalloseurat
Mattlidens skola

Mattlidens skola on ruotsinkielinen peruskoulu Espoon Matinkylässä. Samassa tilassa toimii myös lukio Mattlidens gymnasium. Koulussa on 730 oppilasta, joista vieraskielisiä 2,5 %. Koulun rehtorina toimii Ullrika-Willför Nyman.

Vuonna 1959 valmistuneen Mattlidenin koulun ja opettaja-asuntolan on suunnitellut arkkitehti Erich von Ungern-Sternberg. Espoon koulurakennusten inventointiraportissa vuodelta 2017 niitä kuvataan hyvin maastoon sopiviksi ja rytmiltään vaihteleviksi aikakautensa edustajiksi. 1970-luvulla tehty, Erik Kråkströmin suunnittelema uudisosa on sekin sommiteltu harkiten, mutta kokonaisuutena vaikutelmaa pidetään sekavana.

Tunnettuja koulun entisiä oppilaita 

 Marcus Grönholm, ralliautoilija.
 Carl Haglund, poliitikko
 Kristian Meurman, laulaja

Lähteet

Espoon peruskoulut
Matinkylä
 Suomen ruotsinkieliset peruskoulut
Teräspoika (Kon-El)

Teräspoika () on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Karl Keselin ja Tom Grummettin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1993 Adventures of Superman -sarjakuvalehden numerossa 500.

Sarjakuva
Teräspoika on Teräsmiehen klooni. Hänet luotiin vuonna 1993 Teräsmiehen kuoltua Tuomiopäivää vastaan käydyssä kamppailussa. Luomisprojektin takana oli Projekti Cadmus, joka korvasi kuolleen Teräsmiehen luomallaan kloonilla Teräsmiehen DNA:sta. Edellisiin epäonnistuneisiin projekteihin nähden onnistuneeseen projektiin oli otettu myös ihmisen DNA:ta, Lex Luthorilta. Teräspojan ikä muutettiin keinotekoisesti teini-ikään ja istutettiin tarvittava tieto mitä teini-ikäiset ovat oppineet. Ennen kuin koe oli valmis, Teräspoika pakeni Newsboy Legionin avulla.

Saavuttuaan Metropolisiin hän käytti nimeä Teräsmies, eikä hänellä ollut siviilinimeä. Oikean Teräsmiehen oletettiin olevankin elossa, joidenkin tahosta, mutta Teräspoika esitteli itsensä Teräsmiehen kloonina. Ensimmäisenä hän kertoi Lois Lanelle olevansa klooni. mutta tämä ei kuitenkaan ollut kiinnostunut. Myöhemmin Teräspoika törmäsi toiseen paikalliseen toimittajaan Tana Mooniin, joka uutisoi kloonista WGBS-kanavalle. Tämän myötä Teräspoika nousi julkisuuteen, josta hän myös piti erityisesti. Teräspoika kuitenkin käyttäytyi aluksi piittaamattomasti, jonka vuoksi eräs toinen paikallinen sankari Teräs nuhteli häntä. Sitä ennen Guardian-niminen sankari ehti varoittaa häntä olemaan tarkkana, sillä Cadmus ei unohtaisi häntä noin vain.

Vuosia myöhemmin Teräsmiehen palattua kuolleista Teräspoika joutui luopumaan Teräsmies-nimestään ja ottamaan käyttöönsä Teräspojan nimen. Hän lähti kiertelemään maailmaa ja päätyi Havaijille toimimaan sankarin tehtävissä.

Vuosia myöhemmin Teräspoika liittyi Kyborgin organisoimaan Teinititaaneihin.

Muissa medioissa

Televisio

Young Justice
Teräspoika esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa 26. marraskuuta 2010 Young Justicessa. Hahmon äänenä toimii Nolan North.

Teräspoika on sarjassa Cadmusin projekti Kr, joka on luotu Teräsmiehen DNA:sta. Kolme nuorta sankaria Robin, Vesipoika ja Poika Salama löytävät hänet vahingossa ja päättävät vapauttaa laitoksesta. Sittemmin Teräspoika liittyi kolmikon kanssa Young Justice ryhmään pelastaakseen maailmaa.

Smallville
Smallvillen viimeisellä kaudella tuotiin esiin Lex Luthorin nuori klooni, Aleksander, joka vanheni kauden aikana lapsesta teini-ikään huimaa vauhtia. Kun Aleksander alkoi menettää muistojaan Lex Luthorin elämästä, hänen paljastettiin omaavan kryptonilaisen voimia, jotka hänelle oli annettu Clark Kentin DNA:lla, jonka alkuperäinen tarkoitus oli tasapainottaa kiihtyvää ikääntymistä. Aleksander sai uuden elämänsä mukana uuden nimen Conner ja myöhemmin Clark Kentin hyväksyneenä tämän veljenään, myös sukunimen Kent. Häntä esitti Lucas Grabeel.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-universumin supersankarit
Teräsmies
Teinititaanit
Kuvitteelliset kloonit
Raleigh

Raleigh tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Henkilöitä 
 Walter Raleigh (1552–1618), englantilainen kirjailija, sotilas ja tutkimusmatkailija

Paikkoja 
 Raleigh, Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltion pääkaupunki
 Raleigh-Durhamin kansainvälinen lentoasema, lentoasema Pohjois-Carolinassa Yhdysvalloissa

Yrityksiä 
 Raleigh Bicycle Company, brittiläinen polkupyörävalmistaja
 Raleigh & Robert, 1900-luvun alussa toiminut ranskalainen elokuvayhtiö

Aluksia
 CSS Raleigh, kahden Yhdysvaltojen etelävaltioiden aluksen nimi 
 USS Raleigh, usean Yhdysvaltojen laivaston aluksen nimi
 Raleigh-luokka (LPD), Yhdysvaltain laivaston maihinnousualusluokka
Britannian kuninkaallinen laivasto
HMS Raleigh (1778) 32-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Raleigh (1806) 18-tykkinen Cruizer-luokan prikisluuppi
HMS Raleigh (1845) 50-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Raleigh (1874) rautarunkoinen potkurikorvetti
HMS Raleigh (1919) Hawkins-luokan risteilijä
HMS Raleigh (tukikohta) peruskoulutusta tarjoava maatukikohta Torpointissa

Katso myös
 Rayleigh
Rodney

Rodney tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Brendon Rodney (s. 1992), kanadalainen pikajuoksija
Lester Rodney (1911–2009), yhdysvaltalainen toimittaja
Walter Rodney (1942–1980), guyanalainen poliitikko
Winston Rodney, Burning Spear (s. 1948), jamaikalainen roots reggae -laulaja ja -muusikko
Britannian kuninkaallinen laivasto
Rodney-luokka, 1830-luvulla valmistettujen toisen luokan linjalaivojen muodostama alusluokka
HMS Rodney (1759), 4-tykkinen kutteri
HMS Rodney (1781), 16-tykkinen alus
HMS Rodney (1809), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Rodney (1833), 92-tykkinen Rodney-luokan linjalaiva
HMS Rodney (1884), Admiral-luokan taistelulaiva
HMS Rodney (29), Nelson-luokan taistelulaiva
O’Connell

O’Connell on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anthony O’Connell (s. 1938), yhdysvaltalainen pappi
 Billie Eilish O’Connell (s. 2001), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 Daniel O’Connell (1775–1847), irlantilainen poliitikko
 Finneas O’Connell (s. 1997), yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä
 Helen O’Connell (1920–1993), yhdysvaltalainen laulaja
 Helen O’Connell (s. 1962), australialainen urologian professori
 Jack O’Connell (s. 1990), englantilainen näyttelijä
 Jack O’Connell (s. 1994), englantilainen jalkapalloilija
 Jerry O’Connell (s. 1974), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Joseph Peter O’Connell (s. 1931), australialainen katolinen piispa
 Stuart France O’Connell (1935–2019), uusiseelantilainen katolinen piispa
 William Henry O’Connell (1859–1944), yhdysvaltalainen kardinaali.
Jaakko Paatela

Jaakko Sakari Paatela (3. lokakuuta 1922 Helsinki – 1. maaliskuuta 1989 Espoo) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli sairaaloita, parantoloita sekä liike- ja teollisuusrakennuksia. Paatela kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1942 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1947. Hän teki opintomatkoja Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin 1951 ja 1965 sekä Japaniin 1963. Paatela toimi Teknillisen korkeakoulun asemakaavaopin assistenttina 1948–1950 ja perusti 1951 puolisonsa kanssa oman arkkitehtitoimiston, joka toimi vuoteen 1989. Jaakko Paatelan isä oli arkkitehti Jussi Paatela (1886–1962) ja puoliso vuodesta 1945 arkkitehti Eva Paatela (o.s. Meurman, s. 1922). Hänen veljiään olivat maataloustieteilijä Juhani ja arkkitehti Veli Paatela.

Jaakko Paatelan suunnittelemia rakennuksia ja rakennelmia ovat muun muassa
 Kuopion yliopistollinen sairaala (KYS) yhdessä Veijo Larkaksen kanssa  (1958) 
 asuinkerrostalo, Hakolahdenkuja 4, Helsinki 1960
 asuintalo, Rantapaadentie, Helsinki 1961, yhdessä Eva Paatelan kanssa
 Oy Esmi Ab:n teollisuusrakennus, Lauttasaarentie 50, Helsinki 1964, yhdessä Eva Paatelan kanssa, he suunnittelivat myös 1969 valmistuneen nelikerroksisen lisäsiiven
 Meilahden sairaalan päärakennus, Helsinki 1965, yhdessä Reino Koivulan kanssa
 Meilahden sairaala-alueen hallinto- ja huoltorakennus, Helsinki 1965
 Kymenlaakson keskussairaala yhdessä Veli Paatelan kanssa (1967)
 Länsi-Pohjan keskussairaalan laajennuksia, Kemi 1971, 1973 ja 1987, yhdessä Eva Paatelan kanssa
 Eurajoen hautausmaan sankarivainajien muistomerkki.

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Fosgeniitti

Fosgeniitti Pb2(CO3)Cl2 on mineraali, joka kuuluu karbonaattimineraalien ryhmään. Se on melko harvinaista, ja sen kiderakenne on kaunis ja juuri siksi se on keräilijöiden arvostama. Nimensä fosgeniitti on saanut siitä, että se sisältää hiiltä, klooria ja happea, joita myös fosgeeni sisältää. Fosgeniittia on käytetty jauhettuna muun muassa muinaisessa Egyptissä kosmetiikassa

Kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet 
 
Mineraalin kidejärjestelmä tetragoninen. Fosgeniitin kovuus on 2,5–3 Mohsin asteikolla. Tämä tarkoittaa sitä, että fosgeniitti ei ole erityisen kovaa, ja sitä saa naarmutettua posliinikolikolla. Sen ominaispaino on 6–6,3.

Alkuperä 

Fosgeniittia syntyy, kun muut lyijyä sisältävät mineraalit muuttuvat toisiksi mineraaleiksi. Tämän vuoksi fosgeniitti on niin sanottu toissijainen mineraali. Tavanomaisesti fosgeniittia löytyy muiden lyijymineraalien, kuten anglesiitin kanssa. Fosgeniittia voi esiintyä hyvinkin suurina kiteinä, ja esimerkiksi Sardiniasta on löydetty jopa 45 kg:n massaisia kiteitä.

Ominaispiirteet 

Fosgeniittilla on useita värimuotoja. Sen tunnusomaisimmat värimuodot ovat valkoinen, meripihkankeltainen sekä ruskea. Se on selvästi lohkeava. Fosgeniitin hohto on adamanttinen ja se fluoresoi keltaista valoa. On myös mahdollista, että fosgeniitti hohtaa UV-valossa. Koska fosgeniitin lyijypitoisuus on 76 %, se on myrkyllistä.

Karbonaattimineraalit
Lyijy-yhdisteet
Ayda Field

Ayda Field (s. 17. toukokuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi turkkilaiselle isälle ja amerikkalaiselle äidille, Gwen Fieldille.  Ayda Field on näytellyt muun muassa saippuaoopperassa Päivien viemää ja Studio 60:ssa.

Ayda Field valmistui Harvard-Westlake Schoolista vuonna 1997 ja opiskeli Duke Universityssä. Hän työskenteli australialaisessa Complete Ute -yrityksessä. Hän puhuu ranskaa ja italiaa erittäin hyvin.
 
Field on naimisissa brittilaulaja Robbie Williamsin kanssa. Pari avioitui elokuussa 2010 kotonaan Beverly Hillsissä. Heillä on kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt