joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aki Hakala

Aki-Markus Juhani Hakala (s. 28. lokakuuta 1979 Espoo) on suomalainen rumpali. Hänet tunnetaan parhaiten The Rasmus -yhtyeestä, johon hän liittyi vuonna 2000 korvaten yhtyeestä lähteneen Janne Heiskasen.

Hakala on soittanut rumpuja myös Killerissä ja Kwanissa. Hän esiintyy Kwanin Padam-musiikkivideolla.

Suomalaiset rumpalit
Suomalaiset rockmuusikot
The Rasmus
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Jussi Uusipaavalniemi

Jussi Uusipaavalniemi (s. 19. kesäkuuta 1965) on suomalainen curlingpelaaja.

Hyvinkääläinen Uusipaavalniemi aloitti curlingin pelaamisen vuonna 1979. Miesten maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan kymmenet EM-kisat ja kuudet MM-kisat. Miesten maajoukkueen kapteenina hän toimi vuosina 1985—1992. Hänen paras sijoituksensa kapteenina on MM-kisojen viides sija vuodelta 1992. Nuoremman veljensä Markku Uusipaavalniemen johtamassa joukkueessa hän saavutti vuonna 1998 MM-pronssia. Uusipaavalniemi voitti Mixed Doubles -paripelimuodon MM-hopeaa yhdessä Anne Malmin kanssa Vierumäellä vuonna 2008 pelimuodon historian ensimmäisissä MM-kisoissa.

Suomen-mestaruuksia Uusipaavalniemi on voittanut kymmenen (1985–1991, 1994, 1996, 1997) curlingin normaalissa pelimuodossa. Sekajoukkueiden SM-kultaa Uusipaavalniemi on voittanut 2006, 2007 ja 2008. Mixed Doubles -paripelimuodon SM-kultaa Uusipaavalniemi voitti 2007 tämän pelimuodon ensimmäisissä SM-kisoissa.

Uusipaavalniemen pituus on 191 cm ja paino 125 kg. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri tietojenkäsittelytieteen alalta. Hän selostaa usein curlingia Eurosport-kanavalla yhdessä Perttu Piilon kanssa.

Aiheesta muualla
 Jussi Uusipaavalniemi Suomen Curlingliiton sivustolla

Suomalaiset curlingpelaajat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Softaaja

Softaaja oli airsoft-harrastajien lehti, joka ilmestyi vuosina 2005-2009. Lehteä ilmestyi 8 numeroa vuodessa. Vuonna 2005 lehti oli 56-sivuinen, vuodenvaihteessa se oli jo 64-sivuinen ja alkuvuodesta 2007 vaihtui 68-sivuiseksi, jolloin lehti sai myös paksummat kannet. Vuonna 2008 lehti oli 68-sivuinen ja saanut kiiltäväpintaiset kannet.

23. lokakuuta 2009 Fire-kustannuksen toimitusjohtaja ilmoitti Softaaja-lehden kotisivuilla, että Softaajan julkaiseminen loppuu. Syyksi hän ilmoitti taloudelliset vaikeudet.

Lehden toimitus
Jarkko Koskinen
Esa Toivonen
Arto Koivunen
Veikko Horstia
Antti Kauhanen
Janne Korhonen
Sauli Luolajan-Mikkola
Mikko Muttilainen
Vesa Huovinen
Julius Koivistoinen

Ennen Softaajaa ilmestyi myös kaksi eri airsoft-alan lehteä, mutta huonolla menestyksellä. Lehdet olivat 6 mm ja Hylsytön. Molempia ilmestyi muutama numero omakustanteisena. Softaajaa kustansi vuoden 2009 loppupuolelle Fire-kustannus Oy, joka on tunnettu myös toisista harrastelehdistään Rekyyli, Riista ja Paintti (ase-, metsästys- ja paintball-lehdet). Fire-kustannus Oy myi softaaja.fi-sivuston toisaalle, jolloin entiset toimittajat päätoimittaja Koskisen johdolla ylläpitivät verkkosivustoa. Vuosi lehden lopettamisen jälkeen sivusto päätyi uudelle toimijalle/julkaisijalle.

Softaajalehden verkkoversio 

Paperilehden vanhoista tekijöistä entinen päätoimittaja Esa Toivonen jatkoi vanhan Softaaja-lehden perinteitä jatkaneen uuden verkko-Softaajan (Softaaja.fi) päätoimittajana marraskuussa 2010 kun sivuston omistajaksi tuli Muovisotilas -kauppa. Verkkolehdessä alettiin julkaisemaan artikkeleita, blogeja, uutisia jne. kuten aikaisemmassa paperiversiossakin. Esa Toivosen päätoimittajan tehtävät verkkolehdessä jatkuivat syyskuun 2011 alkuun asti. Softaajalle tuli sen jälkeen uusi toimituskunta sekä päätoimittajaksi Johan Sandell.

Softaajan nykyinen verkkolehti 

Softaajalehti jatkaa verkkolehtenä toimintaansa lähinnä vapaaehtoisvoimin. Softaajan verkkolehtiversiossa on mm. laaja foorumi, airsoft-aiheinen fiilistelykuvagalleria sekä maanlaajuinen pelikalenteri, josta löytyy suurimmat "viralliset" pelit, joita tarinalla varustettuna voidaan skenaarioiksikin kutsua. Softaajan verkkolehti julkaisee artikkeleita, blogeja, uutisia jne erilaisista airsoft-aiheista. Lukijoilla on myös mahdollisuus kirjoittaa omia uutisia sekä lähettää blogeja/artikkeleita lehteen.

Aiheesta muualla 
 http://www.softaaja.fi

Suomalaiset harrastelehdet
Airsoft
Systema

Systema on venäläinen itsepuolustustaito, jota käyttävät mm. Venäjän armeijan spetsnaz-erikoisjoukot.

Lajin tarkoitus on hallita vihollista mahdollisimman pienellä fyysisellä voimalla mutta ei suinkaan eliminoida tätä. Systeman perusperiaatteet ovat jatkuva hengitys, hyvä asento, rentous ja jatkuva liike. Systemaa voi soveltaa niin aseettomaan kamppailuun kuin terä- ja tuliaseiden uhkaan. Lajin ikäraja Suomessa on 16 vuotta.

Aiheesta muualla 
 http://systemafinland.com/
 http://www.russianmartialart.com/

Taistelulajit
Verné Lesche

Verné Lesche (myöh. Vanberg, 11. lokakuuta 1917 Helsinki – 21. huhtikuuta 2002 Kongsberg, Norja) oli suomalainen pikaluistelija ja maailmanmestari. Hänen aktiiviuransa ajoittui vuosille 1933-1949 eli välissä oli maailmansodan aika, jolloin kilpailutoiminta oli hyvin rajallista.

Verné Leschen vanhemmat olivat Ruotsalaisen teatterin näyttelijä Jalo Lesche ja Hilma Lesche. Lesche oli ennen toista maailmansotaa maailman parhaita pikaluistelijoita. Hän aloitti uransa 15-vuotiaana koulutyttönä. Jo seuraavana vuonna hän teki 1 500 metrillä naisten ME:n. Seuraavina vuosina hän kilvoitteli Norjan Laila Schou Nilsenin kanssa paremmuudesta. Vaikka Schou Nielsen ottikin 1930-luvun lopulla kaikki ME:t nimiinsä, Verné Lesche oli maailman paras pitkillä matkolla eli 3 000 ja 5 000 metrillä, Hän voitti maailmanmestaruuden kahdesti, ennen ja jälkeen maailmansodan vuosina 1939 ja 1947. MM-kisoissa hän saavutti lisäksi kolme hopeaa (1934, 1936 ja 1938) ja yhden pronssin (1937). Suomen mestaruuksia Lesche voitti urallaan 11 kappaletta (1933–1945, 1947 ja 1949). 

Venäläiset eivät tulleet heti sodan jälkeen MM-kisoihin. He vierailivat kuitenkin Norjassa helmikuussa 1946. Siellä venäläinen Tatjana Karelina luisteli Leschen parina ja alitti Schou Nielsenin virallisen ME:n. Ennätystä ei hyväksytty, koska Neuvostoliitto ei ollut vielä kansainvälisen liiton jäsen. Lesche vieraili norjalaisten naisluistelijoiden kanssa pian sen jälkeen kilpailukiertueella Neuvostoliitossa maaliskuussa 1946. Hän oli tällöin ensimmäinen suomalainen urheilija, joka sodan jälkeen kilpaili Neuvostoliitossa.

Uransa aikana Lesche luisteli neljä maailmanennätystä. Viimeisimmän hän teki viimeisissä MM-kisoissaan helmikuussa 1949 Norjan Kongsbergissä 5 000 metrillä. Vuoden 1948 kisoihin Turkuun olivat tulleet venäläisnaiset Marija Isakovan johdolla. Näihin aikoihin Suomessa Leschen rinnalle oli nousemassa Suomen naisluistelun huipulle Eevi Huttunen.
 
Seuratasolla Lesche edusti ennen sotia ja sotien aikaan Helsingin Luistelijoita ja vuodesta 1945 Helsingfors Skridskoklubbia (HSK).

Verné Lesche avioitui kesällä 1949 norjalaisen toimittajan Malm Vanbergin kanssa ja muutti asumaan Norjan Kongsbergiin.

Maailmaennätykset

Parhaat tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla

 Maailmanmestaritar koulunpenkillä eli on meilläkin jääprinsessamme - Verne Lesche, Suomen Kuvalehti, 18.03.1933, nro 12, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

 Verné Lesche schaatsstatistieken.nl -tietokannassa 
 Verné Lesche speedskatingbase.eu -tietokannassa 

Suomalaiset pikaluistelijat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Kaksipäinen kotka

Kaksipäinen kotka tai kaksoiskotka on erityisesti vaakunoissa ja valtiollisena vertauskuvana käytetty vallan ja sotilaallisen mahdin symboli. Sitä on käytetty useissa eri kulttuureissa ja useina eri aikakausina.

Käyttö eri kulttuureissa

Kaksipäinen kotka toimi Rooman valtakunnan itäisen osan Bysantin aikaan Palaiologos-hallitsijasuvun vaakunana. Se on myös tunnettu Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan tunnuksena. Kaksipäinen kotka on kuitenkin muinainen tunnus, jo sumerilaisilta ja heettiläisiltä ajoilta. Kaksipäisen kotkan muinainen versio on myös Gandaberunda (myös Berunda-nimellä) joka on hindutaruston taikavoimia omaava kaksipäinen lintu.  Venäjän lisäksi kaksipäinen kotka periytyi Albanian, Itävallan ja Serbian tunnuksiksi. Kaksoiskotka on myös muun muassa Saksan ja Albanian valtiollinen vaakunaeläin.

Venäjä
Bysantin sortumisen jälkeen viimeisen keisarin veljentyttären nainut Venäjän tsaari Iivana III julisti Venäjän kolmanneksi Roomaksi ja Bysantin seuraajaksi. Kaksipäisestä kotkasta tuli Venäjällä valtiollinen symboli. Kaksoiskotka oli valtion vaakunassa aina vuoteen 1917 saakka. Tuolloin keisarivallan sortuessa ja väliaikaisen hallituksen tullessa valtaan, poistettiin vaakunasta kaksipäisen kotkan kruunut. Lokakuun vallankumouksessa samana vuonna valta siirtyi Leninin bolševikeille, jotka poistivat kaksipäisen kotkan kokonaan käytöstä.

Bolševikkien voitettua Venäjällä syttynyt sisällissota, muodostettiin vuonna 1922 uusi valtio, Neuvostoliitto. Neuvostoliitto käytti tunnuksenaan sirppiä ja vasaraa, joka oli tunnettu työväen tunnus. Sirppi ja vasara oli käytössä sekä maan lipussa että vaakunassa ja muissa valtiollisissa yhteyksissä.

Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 Venäjä itsenäistyi uudelleen. Venäjällä otettiin käyttöön uusi vaakuna, jossa on käytössä vanha tunnus, kaksipäinen kotka.

Suomi 
Suomessa kaksoiskotka on veistoksissa Keisarinnankivi (1835) ja Pekka Jylhän veistoksessa Olen itä olen länsi (1999).

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Symbolit
Heraldiset kuviot
Vasili Rotšev (nuorempi)

Vasili Vasiljevitš Rotšev (s. 23. lokakuuta 1980, Syktyvkar) on Venäjää edustanut maastohiihtäjä ja lajin maailmanmestari, joka kuuluu etniseltä taustaltaan suomensukuiseen kansaan, komeihin. Rotšev voitti maailmanmestaruuden perinteisen tyylin sprintissä Oberstdorfissa vuonna 2005. Näistä kisoista hän sai myös pronssia Venäjän joukkueessa viestistä. Vuonna 2006 Torinon olympialaisissa  hän saavutti parisprintistä pronssia Ivan Alypovin kanssa. Maastohiihdon maailmancupissa Rotšev on voittanut kaksi osakilpailua ja ollut yhteensä kuusi kertaa palkintokorokkeella. Sapporossa vuonna 2007 Rotšev saavutti sprinttiviestissä ja viestissä hopeaa.

Rotševi lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2014.

Vasili Rotšev on naimisissa entisen hiihtäjän Julija Tšepalovan kanssa. Vasilin isä Vasili Pavlovitš Rotšev ja äiti Nina Rotševa olivat myös aikanaan menestyneitä hiihtäjiä. Äitinsä puolelta Rotševilla on marilaisia sukujuuria.

Lähteet

Viitteet 

Venäläiset maastohiihtäjät
Venäläiset olympiamitalistit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Tiša be'av

Tiša be'av on juutalainen juhlapäivä, jota vietetään juutalaisessa kalenterissa heinä- tai elokuulle osuvan av-kuukauden yhdeksäntenä päivänä. Se on juutalaisen vuoden surullisin päivä. Tälle päivämäärälle osuvat eräät juutalaisen historian suurimmista onnettomuuksista:

 Babylonian kuningas Nebukadressar tuhosi kuningas Salomon rakentaman Jerusalemin Temppelin vuonna 586 eaa.
 Rooman armeija Tituksen johdolla tuhosi toisen Temppelin vuonna 70 jaa seloottikapinasta alkaneen ensimmäisen juutalaissodan aikana.
 Rooman keisari Hadrianus rakensi oman kulttinsa temppelin Jerusalemin tuhotun pyhäkön paikalle ja rakensi Jerusalemin uudelleen pakanakaupunkina (Aelia Capitolina) vuonna 135 jaa Simon bar Kokhban kapinan eli toisen juutalaissodan jälkeen.

Myöhemmin on samana päivänä alettu muistella myös seuraavia juutalaisia kohdanneita onnettomuuksia, jotka tapahtuivat juutalaisen kalenterin mukaan samana päivänä vuodesta tai ainakin lähellä sitä:

Ensimmäinen ristiretki aloitettiin virallisesti 15. elokuuta 1096 (juutalaisen kalenterin mukaan 24. av-kuuta). Ristiretken ensimmäisen kuukauden aikana surmattiin noin 10 000 juutalaista, ja varsinkin Ranskassa ja Reininmaalla monet juutalaisyhteisöt tuhottiin kokonaan.
juutalaiset karkotettiin Englannista 18. heinäkuuta 1290 (9. av-kuuta)
juutalaiset karkotettiin Espanjasta 31. heinäkuuta 1492 (juliaanisen kalenterin mukaan; juutalaisen kalenterin mukaan 7. av-kuuta)
ensimmäinen maailmansota alkoi 1. elokuuta 1914 (juutalaisen kalenterin mukaan 9. av-kuuta).
2. elokuuta 1941 (9. av-kuuta) SS-komentaja Heinrich Himmler vastaanotti natsipuolueen virallisen hyväksynnän "juutalaiskysymyksen lopulliselle ratkaisulle". Lähes puolet maailman juutalaisista vangittiin ja surmattiin muutaman seuraavan vuoden aikana.
23. heinäkuuta 1942 (9. av-kuuta) aloitettiin juutalaisten suurimittainen kuljetus Varsovan getosta Treblinkaan.

Lisäksi Neljännen Mooseksen kirjan mukaan israelilaiset joutuivat Jumalan määräyksestä vaeltamaan erämaassa 40 vuotta rangaistukseksi uskottomuudesta hänen käskyjään kohtaan.  Vaikka Raamatussa ei tässä kohdin mitään päivämäärää mainitakaan, Talmudin mukaan Jumala määräsi näin juuri av-kuukauden 9. päivänä.

Av-kuukautta edeltävän tammuz-kuukauden 17. päivän paastosta alkaa suruaika, joka huipentuu tiša be'avina. Nämä kolme viikkoa ovat erityinen katumusaika ja niiden aikana ei solmita kihlauksia tai avioliittoja. Tavan mukaan yhdeksänä tiša be'avia edeltävänä päivänä liharuokien ja viinin nauttiminen ei ole sallittu (sapattia lukuun ottamatta) Temppelin lihauhrien muistoksi. Tiša be'av on jom kippurin tapaan 24 tunnin paasto ja silloin luetaan Valitusvirsien kirja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tiša be'av 

Juutalaiset juhlapäivät
Ilpo

Ilpo on suomalainen miehen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Ilpo oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Suomessa 5 802:lle ja sen harvinaisempi muunnos Ilppo noin 160 henkilölle.

Juhani Aho muodosti nimen Ilpo romaaniinsa Panu (1897) miehiseksi vastineeksi Ilpottarelle, joka esiintyy Kalevalassa eräänä Pohjolan emännän Louhen nimityksenä. Itä-Suomessa Ilppo on ollut paikoin käytössä Ilmarin muunnoksena. Almanakkaan Ilpo ja Ilppo otettiin vuonna 1950. Molempien nimipäivää vietetään 28. huhtikuuta.

Ote Kalevalan seitsemännestäkolmatta (27.) runosta:

Tunnettuja Ilpoja 
 Ilpo Aarniala, arkkitehti, yleisönosastokirjoittaja ja blogisti
 Ilpo Forssén, arkkitehti
 Ilpo Hakala, näyttelijä
 Ilpo Hakasalo, musiikkitoimittaja
 Ilpo Huhtaniemi, lääkäri ja fysiologian professori
 Ilpo Jalamo, budo-opettaja
 Ilpo Jalonen, koripalloilija
 Ilpo Jorasmaa, poliitikko, Rääkkylän ent. kunnanjohtaja
 Ilpo Kaija, vänrikki ja runoilija
 Ilpo Kaikkonen, laulaja
 Ilpo Kallio, rumpali
 Ilpo Kauhanen, jääkiekkomaalivahti 
 Ilpo Kaukovalta, kirjailija (nimimerkki Kauko Valta)
 Ilpo Kokkila, SRV-yhtiöiden pääomistaja, vuorineuvos 
 Ilpo Koskela, jääkiekkoilija
 Ilpo Koskela, sarjakuvapiirtäjä ja graafikko
 Ilpo Kuisma, jääkiekkoilija
 Ilpo Kuokkanen, yritysjohtaja
 Ilpo Kuusela, keskimatkojen juoksija
 Ilpo Kyllönen, kilpapyöräilijä
 Ilpo Kytösalmi, pesäpalloilija
 Ilpo Kärkkäinen, Ilpo Kaleva, harmonikansoittaja ja iskelmälaulaja
 Ilpo Laine, matemaatikko, Itä-Suomen yliopiston emeritusprofessori
 Ilpo Larha, palkkamurhaaja
 Ilpo Linko, diplomi-insinööri ja yritysjohtaja
 Ilpo Mansnerus, huilutaiteilija ja orkesterinjohtaja
 Ilpo Martikainen, diplomi-insinööri, äänentoistotekniikan kehittäjä ja liikemies, Genelec Oy:n perustaja
 Ilpo Mikkonen, näyttelijä
 Ilpo Murtojärvi,  kitaristi, säveltäjä, sovittaja ja musiikkituottaja
 Ilpo Nieminen, meloja
 Ilpo Okkonen, arkkitehti, valokuvaaja, graafinen suunnittelija ja tietokirjailija
 Ilpo Pehkonen, koripalloilija
 Ilpo Piirainen, kielitieteilijä ja saksan kielen professori
 Ilpo Rantanen, koripallovalmentaja
 Ilpo Rissanen, koripalloilija
 Ilpo Rossi, laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
 Ilpo Saastamoinen, säveltäjä ja muusikko
 Ilpo Salo, laulaja ja lauluntekijä
 Ilpo Salonen, toimittaja
 Ilpo Saunio, musiikkitieteilijä
 Ilpo Seppälä, painija
 Ilpo Talvio, jalkapalloilija
 Ilpo Tiihonen, kirjailija
 Ilpo Tuomarila, kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja Turun kaupunginteatterin johtaja 1992–2007
 Ilpo Verno, jalkapalloilija
 Ilpo Väisänen, syntetisaattorimuusikko

Tunnettuja Ilppoja 

 Ilppo Simo Louhivaara, matemaatikko
 Ilppo Pohjola, elokuvaohjaaja, tuottaja ja taiteilija
 Ilppo Vuorinen, professori ja Saaristomeren tutkimuslaitoksen ent. johtaja

Kuvitteellisia Ilpoja
 Ilpo Heino, matkanjärjestäjä elokuvassa Nousukausi
 Ilpo Hiltunen, televisiosarjassa Paavo ja Raili Railin entinen mies, Auvo Vihron roolihahmo

Musiikkikappaleita
 Kari Peitsamo on tehnyt J. J. Calen ”Cocaine”-kappaleen pohjalta suomalaisen kappaleen ”Ilpo”.
 ”Soita Ilpo” on Popedan ensimmäisellä Popeda-albumilla (1978).
 Ilpo mainitaan Jenni Vartiaisen kappaleessa ”Nettiin”.

Lähteet
Von Fieandtin hallitus

Von Fieandtin hallitus oli Suomen tasavallan 42. hallitus. Hallitus oli luonteeltaan virkamieshallitus, mutta ministereissä oli myös poliitikkoja..

Hallituspulasta asiantuntijahallitukseen

Sukselaisen hallituksen kaaduttua SDP:n tekemään välikysymykseen lokakuussa 1957 uuden hallituksen muodostamista yritti aluksi SDP:n puheenjohtaja Väinö Tanner. Edellinen pääministeri V. J. Sukselainen yritti tämän jälkeen uudelleen neljän tai kuuden puolueen hallituksen kokoamista. Presidentti Urho Kekkonen suositteli SKDL:n ottamista mukaan hallitukseen, mihin muut puolueet eivät kuitenkaan suostuneet. Ennätyksellisen pitkän 42 vuorokauden hallituspulan jälkeen astui virkaan Suomen Pankin pääjohtajan Rainer von Fieandtin muodostama "asiantuntijahallitus". Von Fieandt pyysi tämän jälkeen vapautusta Suomen Pankin pääjohtajan paikalta ja hänen tilalleen tuli pankin johtokunnan jäsen Klaus Waris. Eduskunnan puhemiehen K.-A. Fagerholmin mukaan von Fieandt oli läpikotaisin pankkimies, jolle politiikka oli täysin vieras alue. Hallituksen ulkoministeriksi tuli jo eläkkeelle siirtynyt ammattidiplomaatti Paavo Hynninen, joka oli toiminut suurlähettiläänä 1920-luvulta alkaen mm. Riiassa, Tallinnassa ja Kööpenhaminassa.

Tammikuussa 1958 valtio joutui rahapulan vuoksi keskeyttämään kaikki maksunsa vuorokauden ajaksi. Pääministeri von Fieandt ja Suomen Pankin uusi pääjohtaja Klaus Waris joutuivat riitaan hallituksen ottaessa kolmelta liikepankilta yhteensä neljän miljardin markan lainan, jotta valtio selviytyisi välttämättömistä menoistaan, peräti 13 prosentin korolla. Lähestyvät vaalit heijastuivat jo eduskunnan työhön, kun se hyväksyi tammikuun lopussa joukon hallituksen esittämiä säästäväisyyslakeja, jotka vasemmisto kuitenkin äänesti yli vaalien. Hallitus epäonnistui yrityksessään sopia etujärjestöjen kanssa palkka- ja hintasulusta.

Hallituksen kaatuminen välikysymykseen

Hallitus toimi 29. marraskuuta 1957 – 26. huhtikuuta 1958 149 päivää. Se kaatui opposition esittämään välikysymykseen toistaiseksi viimeisimpänä Suomessa. Runsaan kahden kuukauden kuluttua järjestettävien eduskuntavaalien vuoksi ei edes yritetty uuden poliittisen hallituksen muodostamista, vaan päädyttiin Kansaneläkelaitoksen johtokunnan jäsenen Reino Kuuskosken johtamaan toimitusministeristöön. 

Hallitus kaatui välikysymykseen joka koski viljan hintaa ja maataloustuloista.

Kokoonpano

Lähteet 

Suomen hallitukset
Kuuskosken hallitus

Kuuskosken hallitus oli Suomen tasavallan 43. hallitus. Hallitus oli luonteeltaan virkamieshallitus, mutta ministereissä oli myös poliitikkoja. Maalaisliiton riveistä olivat Kyttä, Björkenheim, Vilkuna ja Lehtosalo, RKP:stä Söderhjelm sekä SDP:n oppositiosta Leivo-Larsson, Lepistö, Antikainen ja Liljeström.

Kuuskosken hallitus oli toimitusministeristö, joka nimitettiin edeltäjän, von Fieandtin hallituksen kaaduttua SDP:n ja Maalaisliiton tekemään välikysymykseen vain pari kuukautta ennen heinäkuussa 1958 pidettyjä eduskuntavaaleja. Hallituksen varapääministeriksi tuli toinen sosiaaliministeri Tyyne Leivo-Larsson, joka toimi toukokuussa virkaa tekevänä pääministerinä; hän oli ensimmäinen tähän asemaan kohonnut nainen maailmassa. 

Hallitus toimi ajanjaksolla 26. huhtikuuta 1958 – 29. elokuuta 1958 126 päivää, kunnes puolueet pääsivät sopimukseen hallituksesta ja syntyi Fagerholmin III hallitus.

Kokoonpano

Lähteet 

Suomen hallitukset
John Holmes

John Holmes (oikealta nimeltään John Curtis Estes, 8. elokuuta 1944 Ashville, Ohio – 13. maaliskuuta 1988 Los Angeles) oli amerikkalainen pornonäyttelijä.

John Holmes näytteli noin 2 500 pornoelokuvassa 1970-luvun alusta alkaen. Holmes oli tunnettu ennen kaikkea suuresta peniksestään, jonka arvioitiin olevan noin 30 senttiä pitkä. Luke Fordin arvion mukaan Holmes oli harrastanut seksiä 3 000 naisen kanssa vuoteen 1981 mennessä.

Sortuminen huumeisiin 1970-luvun lopulla ja tutustuminen järjestäytyneeseen rikollisuuteen kirjasivat entisen tähden rikosrekisteriin varkauksia ja väärennöksiä. Huumeiden käytön seurauksena Holmes ei pystynyt enää esiintymään pornoelokuvissa. 

Rahapulassaan hän myi sekä itse seksiä että paritti 16-vuotiasta tyttöystäväänsä, Dawn Schilleria. Vuonna 1983 valmistunut The Private Pleasures of John C. Holmes jäi tähden ainoaksi kokopitkäksi homoelokuvaksi. Holmesin heterofanit eivät olleet tietoisia tähden jo vuosia jatkuneista biseksuaalisista kokeiluista.

Holmes tunnetaan myös vuonna 1981 sattuneista raaoista Wonderlandin murhista, joihin hänen epäiltiin osallistuneen. Holmes kieltäytyi kertomasta tietojaan teoista oikeudessa ja sai vankilatuomion oikeuden halventamisesta. Aiheesta on tehty vuonna 2003 elokuva Wonderland Murders, jossa Val Kilmer näyttelee Holmesia. Myös vuonna 1997 tehdyn elokuvan Boogie Nights juonessa ja Mark Wahlbergin esittämässä Eddie Adams -nimisessä päähahmossa on selviä yhtymäkohtia John Holmesin elämään.

Vuonna 1985 Holmes todettiin HIV-positiiviseksi. Suojaamatonta seksiä elokuvissaan harrastanut sekä huumeita käyttänyt näyttelijä kuoli AIDS:iin vuonna 1988, 43-vuotiaana. On kiistanalaista, käyttikö Holmes suonensisäisiä huumeita, sillä sekä Holmesin entinen vaimo että tämän läheinen ystävä Bill Amerson kertoivat Holmesin pelänneen neuloja. Sen sijaan Holmesin tiedettiin käyttäneen kokaiinia ja muita kovia huumeita vuosikausia.

Rock-yhtye Popeda on tehnyt Holmesista kappaleen "John Holmes", joka julkaistiin albumilla Pohjantähden alla vuonna 1985. Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars on levyttänyt ensimmäiselle EP-levylleen You Say You Want a Revolutionion? kappaleen nimeltä "Free John Holmes".

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kuha (yhtye)

Kuha. on helsinkiläinen progressiivista rockia soittava yhtye, joka on tunnettu erikoisista lavaperformansseistaan. Yhtyeen esiintymisissä on monesti kutsuttu yleisön muutamia henkilöitä erilaisiin kilpailuihin, tai annettu heidän soittaa sooloja kappaleisiin. Myös yhtyeen esiintymispaikoilta on löytynyt mystisiä yhtyeeseen viittaavia esineitä, kuten mustia perunoita ja erilaisia kaloja.

Vuonna 2008 Kuha. oli ehdolla Rumban Femmagaalassa kategoriassa positiivinen taidepaska.

Jäsenet

Nykyiset
 Juha Kuha – laulu
 Jeesus Vipunen – kitara, taustalaulu (oik. Jussi Valtonen)
 Moukari Mononen – rummut
 Bon Fotoni – basso
 Jonna Mononen – kosketinsoittimet, rummut, erikoistehosteet
 Radio Bronson – kosketinsoittimet

Entiset
 Pekkala-Pekkala – basso
 Viveka6 – viulu
 Ahmed Ahonen – kosketinsoittimet
 Hauli Mononen – rummut
 Huljus Ninja-Kekkilä – klarinetti
 Mungo Mononen – laulu, kosketinsoittimet, akustinen kitara, rummut, synteettinen basso

Julkaisut 
 (omakustanne)
 (omakustanne)
 Gashopper
 Kioski

Aiheesta muualla
Kuha.:n viralliset sivut

Artikkeli Ylioppilaslehdessä 13/07
Kuha:n Fiktiota vastaan voitti YLE:n tiedetoimituksen järjestämän Tiedeviisukisan

Suomalaiset progressiivisen rockin yhtyeet
Pentti Kirstilä

Pentti Olavi Kirstilä (26. toukokuuta 1948 Turku – 24. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen rikoskirjailija.

Ura
Pentti Kirstilä valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1972 Tampereen yliopistosta ja työskenteli Aamulehden toimittajana 1969–1980. Vapaa kirjailija hän oli vuodesta 1980 lähtien.

Kirstilän poliisiromaaneille ja rikosaiheisille novelleille on luonteenomaista toisaalta tapauksia tutkivan poliisin työn kuvauksen arkirealismi, toisaalta kirpeä, ajoin irvokaskin huumori. Hänen tuotantonsa edustaa yllätyksellisiä psykologisia dekkareita.

Kirstilän monien teosten päähenkilö on ylikonstaapeli Lauri Hanhivaara, joka toimii tutkijana jo Kirstilän esikoisromaanissa Jäähyväiset rakkaimmalle (1977). Toinen keskeinen henkilöhahmo Kirstilän tuotannossa on huumepoliisi Kaistila, joka esiintyy romaaneissa Isku suoneen (1982) ja Munthe (1984). 

Joukko Hanhivaara -romaaneja on sovitettu elokuvaksi. Tunnetuin niistä lienee Matti Kassilan Jäähyväiset presidentille (1987), jossa Hanhivaaraa näyttelee Antti Litja. Ensimmäistä kertaa Hanhivaarana esiintyi kuitenkin Tapani Perttu televisiosarjassa Jäähyväiset lasihevoselle (1985). Myös kummatkin Kaistila-romaanit on kuvattu televisiolle. Päähenkilön nimi oli tosin vaihdettu Kaistilasta Hanhivaaraksi. 

Kirstilä suomensi muutaman romaanin ja elämäkertateoksen. Hänen omia romaanejaan on käännetty saksaksi. Kirstilä oli naimisissa kirjailija Anja Angelin kanssa. Aviopari  kirjoitti vuosina 2005–2007 yhdessä kolme salapoliisiromaania salanimellä Ursula Auer.

Teokset 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Jäähyväiset Hanhivaaralle. Helsinki: CrimeTime, 2015.

Teosten filmatisointeja 
 1985 − Jäähyväiset lasihevoselle (televisiosarja, ohjannut Seppo Wallin)
 1987 − Jäähyväiset presidentille (elokuva, ohjannut Matti Kassila)
 1988 − Isku suoneen (televisiosarja, ohjannut Anssi Mänttäri)
 1988 − Jumalia ei uhmata (televisioelokuva, ohjannut Anssi Mänttäri)
 1988 − Isku vasten kasvoja (televisioelokuva, ohjannut Anssi Mänttäri)
 1993 − Jäähyväiset rakkaimmalle (televisiosarja, ohjannut Taisto-Bertil Orsmaa)
 1995 − Jäähyväiset ilman suudelmia (televisiosarja, ohjannut Anssi Mänttäri)
 1999 − Jäähyväiset ilman kyyneleitä (televisiosarja, ohjannut Anssi Mänttäri)

Palkintoja ja huomionosoituksia
 Hj. Nortamo -palkinto 1981
 Uudet kirjat -kerhon tunnustuspalkinto 1983
 Vuoden johtolanka -palkinto 1987 ja 1993
 valtion kolmevuotinen taiteilija-apuraha 1999 ja 2004
 Runeberg-palkintoehdokkuus 1991

Lähteet

Kirjallisuus
 Kuka kukin on 2007, Otava 2006.
 Kirjailijaesittely: Pentti Kirstilä. WSOY. Viitattu 20.10.2008.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pentti Kirstilän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.

Suomalaiset rikoskirjailijat
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Timo Salminen

Timo Oskari Salminen (s. 11. heinäkuuta 1952) on suomalainen elokuvaaja. Salminen on tullut tunnetuksi Mika ja Aki Kaurismäen elokuvien ilmaisuvoimaisena kuvaajana. Hän on kuvannut muun muassa elokuvat Arvottomat, Rikos ja rangaistus, Calamari Union, Rosso, Varjoja paratiisissa, Ariel, Leningrad Cowboys Go America, Tulitikkutehtaan tyttö, Amazon, Boheemielämää, Tuhlaajapoika, Vaiennut kylä ja Juha.

Salminen oli ehdolla vuoden 2006 elokuvaajaksi European Film Awards -kisassa Laitakaupungin valot -elokuvasta. 

Salminen on voittanut peräti viisi parhaan kuvauksen Jussi-palkintoa. Salminen on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.

Salmisen isä on Ville Salminen ja velipuoli Ville-Veikko Salminen.

Palkintoja ja tunnustuksia

Salminen on saanut viisi Jussi-palkintoa ja muita palkintoja:
Jussit
I Hired a Contract Killer (1990)
Pidä huivista kiinni, Tatjana (1994)
Mies vailla menneisyyttä (2002)
Laitakaupungin valot (2006)
Le Havre (2011)
 Elokuvataiteen valtionpalkinto 1992 (10 000 mk).
 Humanismin käsi -palkinto 1992 (kuvaus elokuvassa Boheemielämää).
 Scrittura & Immagine -festivaaleilla 1999 mustavalkokuvauksesta elokuvaan Juha.
 Sodankylä-palkinto 2015
 Condor de Plata -palkinto parhaasta kuvauksesta Argentiinassa 2015 (''Jauja, ohjaus Lisandro Alonso)
 taiteilijaeläke 2018

Lähteet

Aiheesta muualla
Timo Salmisen kotisivu .
 
 Internet Encyclopedia of Cinematographers: Timo Salminen. 

Suomalaiset elokuvaajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Turkulainen

Turkulainen on Turussa kerran viikossa ilmestyvä Suomen toiseksi vanhin kaupunkilehti. Turkulaisen perustivat vuonna 1958 Jorma Lundén ja Heimo Kallio. Turkulainen on Kaupunkilehtien liiton perustajajäsen. Lehden nykyinen päätoimittaja on Minna Harmaala.  Turkulaista julkaisee Etelä-Suomen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. 

Turkulainen jaetaan Turkuun, Raisioon, Kaarinaan, Naantaliin, Lietoon, Maskuun, Ruskolle ja Paraisille.

Lehden jakelulevikki on 138 000 kpl. 

Lehti on ollut ilmestymistauolla huhtikuusta 2020 lähtien. Syynä on koronavirustilanteesta johtuva merkittävä toimintaympäristön muutos ja mediamainonnan voimakas lasku.

Päätoimittajat 
 Jorma Lundén 1958–1959 
 Eeva-Liisa Lundén 1959–1960
 Heimo Kallio 1960–1981 
 Reino Linkosaari 1981–1988 
 Juha-Pekka Jalo 1988–1990
 Pauli Uusi-Kilponen –1996
 Pär Landor 1996–2001
 Lasse Virtanen 2001–2004
 Marja-Leena Keinänen 2004–2009
 Pauli Komsi 2009–31.3.2010 
 Antti-Pekka Pietilä 1.4.2010–2014 
 Janne Kaijärvi 2014–2015
 Teija Uitto 1.1.2016–2017
 Janne Koivisto 2017–2019
 Minna Harmaala 2019–

Lähteet 

Suomalaiset kaupunkilehdet
Turun media
Luettelo Viron lentoasemista

Tämä on luettelo Viron lentoasemista.

Siviililentoasemat

Sotilaslentoasemat

Aiheesta muualla 

 http://aip.eans.ee/index.aw?section=9318&action=genpdf&file=9318.pdf
 http://www.pilots.ee/platsid/
 Viron lentokenttiä GoogleMaps-kartalla (ourairports.com) 

Luettelot Virosta

Viro
Seinäjoen maalaiskunta

Seinäjoen maalaiskunta (lyh. Seinäjoen mlk, , vuoteen 1930 Seinäjoki) oli Etelä-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Seinäjoen kauppala erotettiin Seinäjoen maalaiskunnasta vuonna 1930. Tätä ennen kunnan nimenä oli pelkästään Seinäjoki, mutta maalaiskunnan erottamiseksi kauppalasta nimeksi vaihdettiin Seinäjoen maalaiskunta. Oli harkittu myös koko Seinäjoen kunnan muuttamista kauppalaksi, mutta tämä ei toteutunut. Maalaiskunnan kunnantalona oli Törnävän kartano ja maalaiskunnan keskusta oli nykyinen Törnävän kaupunginosa.

Seinäjoen maalaiskunta liitettiin Seinäjoen kauppalaan 1. tammikuuta 1959. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun maalaiskunta-sanaa nimessään kantanut kunta liitettiin kokonaan kaupunkiin tai kauppalaan. Vuonna 1960 Seinäjoesta tuli kaupunki.

Lähteet
Svetlana Žurova

Svetlana Sergejevna Žurova (s. 1. kesäkuuta 1972) on venäläinen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.

Žurova on kilpaillut kansainvälisellä tasolla vuodesta 1989 lähtien. Kaudella 1995-1996 hän voitti maailmancupin 500 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kisoissa hän on saavuttanut 500 metrillä kultaa vuonna 1996, hopeaa vuosina 1998–2000 ja pronssia vuonna 2001. Sprintterien maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 2006.

Talviolympialaisiin Žurova on osallistunut neljästi, mutta saavutti ensimmäisen mitalinsa vasta 34-vuotiaana 2006 Torinon kisoista, jossa voitti 500 metrin kilpailun. Hän aikoi lopettaa uransa jo vuonna 2003 saatuaan lapsen, mutta aviomiehensä kannustuksesta päätti menestyksekkäästi jatkaa uraansa.

Aiheesta muualla

Svetlana Žurova Skateresults.com -tietokannassa

Venäläiset pikaluistelijat
Venäläiset olympiavoittajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Äänekosken maalaiskunta

Äänekosken maalaiskunta (lyh. Äänekosken mlk, ) oli Keski-Suomessa sijainnut Suomen kunta. Vuonna 1911 osista Laukaan ja Saarijärven alueita muodostetusta Äänekosken kunnasta erotettiin vuonna 1932 sen keskustaajama Äänekosken kauppalaksi ja Suolahden taajama Suolahden kauppalaksi, ja kunnan nimi vaihtui Äänekosken maalaiskunnaksi. Maalaiskunta liitettiin Äänekosken kauppalaan vuonna 1969, ja Äänekosken kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1973. Maalaiskunnan vanha kunnantalo seisoo edelleen valtateiden 4 ja 13 risteyksessä Honkolan kylässä.

Äänekosken maalaiskunnan naapurikunnat olivat Äänekosken ja Suolahden lisäksi Konginkangas, Laukaa, Saarijärvi, Sumiainen ja Uurainen.

Äänekosken kauppalalla ja Äänekosken maalaiskunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta eikä Äänekosken maaseurakunta -nimistä seurakuntaa ollut olemassa. Myös Suolahden kauppala kuului aluksi Äänekosken seurakunnan alueeseen, kunnes vuonna 1946 perustettiin Suolahden seurakunta. Vuonna 2007 Suolahden seurakunta, johon Sumiaisten seurakunta oli liittynyt edellisenä vuonna, liittyi kuntaliitoksen myötä takaisin Äänekosken seurakuntaan.

Entisen Äänekosken maalaiskunnan Koivistonkylässä sijaitsee Venäläiskivi-niminen siirtolohkare, muinaisena uhripaikkana toiminut Ristinhauta sekä Koiviston kahakan muistomerkki, joka on pystytetty vuonna 1958.

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Äänekosken maalaiskunnassa ei ollut taajamia, mutta osa pääosin Äänekosken kauppalassa sijainneesta Kierälahden taajamasta osa ulottui maalaiskunnan puolelle.

Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Äänekosken maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1910–1960.

Äänekosken seurakunta muodostettiin vuonna 1909 liittämällä siihen Laukaasta 3 376 asukasta ja Saarijärveltä 1 481 asukasta. Äänekosken ja Suolahden kauppalat perustettiin vuonna 1932, mutta niiden väestö on tilastoitu Äänekosken maalaiskunnan yhteydessä vielä vuonna 1940.

Lähteet
Kuusjärvi

Kuusjärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Outokumpu, vuoteen 1967 Kuusjärvi, kaupunki Pohjois-Karjalassa
 Kuusjärvi, kylä ja aiempi taajama Outokummussa
 Kuusjärvi, kylä Enossa Joensuussa
 Kuusjärvi, yksinäistalo Längelmäellä
 Kuusjärvi, sukunimi

Järvi
Usean järven nimi Suomessa, esimerkiksi:
 Kuusjärvi, järvi Lammilla Hämeenlinnassa
 Kuusjärvi, järvi Joensuun Haaponiemellä Jänisjoen valuma-alueella
 Kuusjärvi, järvi Joensuussa Kuusjärven kylässä
 Kuusjärvi, järvi Joensuussa Myllylammen valuma-alueella
 Kuusjärvi, järvi Juuassa
 Kuusjärvi, järvi Jyväskylässä
 Kuusjärvi, järvi Jämsässä
 Kuusjärvi, järvi Kouvolassa
 Kuusjärvi, järvi Muuramessa
 Kuusjärvi, järvi Outokummulla
 Kuusjärvi, järvi Perhossa
 Kuusjärvi, järvi Suodenniemellä Sastamalassa
 Kuusjärvi, järvi Tampereen Kämmenniemessä
 Kuusjärvi, järvi Ylöjärven Parkkuussa
 Vähä Kuusjärvi, järvi Tampereen Kämmenniemessä

Katso myös
 Kuusijärvi

Järvien täsmennyssivut
Newcombin paradoksi

Newcombin paradoksi on ajatuskoe ja paradoksi, joka on nimetty keksijänsä, fyysikko William Newcombin mukaan. Sen teki tunnetuksi filosofi Robert Nozick.

Paradoksi kuuluu seuraavasti: Mahtiolento toisesta galaksin osasta antaa sinulle kaksi laatikkoa: ensimmäinen on auki ja toinen suljettu. Avoimessa laatikossa on tuhannen dollarin seteli. Suljetussa laatikossa on joko miljoona dollaria tai ei mitään. Saat valita joko molemmat laatikot tai pelkän suljetun laatikon.

Olento on kykenevä ennustamaan hyvin luotettavasti, mitä kuka tahansa ihminen päättää tehdä. Jos päätät ottaa pelkän avaamattoman laatikon, laittaa hän siihen miljoonan; jos päätät ottaa molemmat, jää laatikko tyhjäksi. Koe on toistettu 999 ihmisellä eikä lahjoittaja ole vielä kertaakaan erehtynyt.

Toisaalta todisteet osoittavat, että jos otat pelkän suljetun laatikon, saat miljoona dollaria, ja jos otat molemmat, saat tuhat. Olisi typerää ottaa molemmat. Toisaalta jo joutuessasi valinnan eteen, on suljetussa laatikossa valmiiksi joko miljoona, tai sitten ei. Oli suljettu laatikko tyhjä tai ei, ansaitset kummassakin tapauksessa tuhat dollaria enemmän kuin muuten.

Katso myös 
Luettelo paradokseista

Paradoksit
Suurlähetystö

Suurlähetystö on valtion diplomaattinen edustajalaitos toisessa valtiossa. Se sijaitsee yleensä toisen maan pääkaupungissa. Suurlähetystön päällikkönä toimii suurlähettiläs. Suurlähettilästä ja muita suurlähetystössä työskenteleviä suojaa diplomaattinen koskemattomuus.

Suurlähetystössä työskenteleviä:

 suurlähettiläs
 konsuleita
 erikoislähettiläs
 lähetystöneuvos
 lehdistöavustajia

Pyhän istuimen suurlähetystöjä kutsutaan historiallisista syistä apostolisiksi nuntiatuureiksi.

Kansainyhteisön maiden suurlähetystöjä toisissa kansainyhteisön maissa kutsutaan suurkomissioiksi (high commission) ja suurlähettiläitä suurkomissaareiksi (high commissioner).

Katso myös
 Sotilasasiamies
Luettelo Suomen diplomaattisista edustustoista
Luettelo diplomaattisista edustustoista Suomessa
Luettelo diplomaattisiin edustustoihin paenneista henkilöistä

 
Seulonnan keskeiset artikkelit

it:Agente diplomatico
Yorkin riitti

Yorkin riitti on vapaamuurariuden astejärjestelmä. Sitä kutsutaan myös Amerikkalaiseksi riitiksi. Vapaamuurarikokemuksen lisääntyessä voi nousta aina seuraavalle asteelle. Kullakin asteella on oma rituaalinsa. Yorkin riitti on nimetty Englannissa sijaitsevan Yorkin mukaan.

Yorkin riittiin kuuluvat Yhdysvalloissa kolmen ensimmäisen ns. sinisen asteen lisäksi seuraavat asteet, joista ei käytetä järjestysnumeroita:

 Kapitteliasteet 
 Merkkimestarimuurari
 Past Master 
 Most Excellent Master 
 Royal Arch -muurari
 Kryptiset asteet 
 Royal Master
 Select Master
 Super Excellent Master
 Ritariasteet 
 Maltan ritarit
 Temppeliritarit
 Konstantinuksen Punainen Risti

Suomessa Yorkin riitti ei muodosta yhtenäistä järjestelmää, mutta täällä annetaan englantilaisperäisten rituaalien mukaisesti sinisten asteiden jälkeiset asteet merkkimestarimuurari, Royal Arch sekä ritariasteet. Lisäksi merkkimestariloosien yhteydessä toimivat Royal Ark Mariners -loosit. Merkkimestarimuurareilla, Royal Archilla ja ritariasteilla on Suomessa omat keskusjärjestönsä.

Yorkin riitin kanssa rinnakkainen vapaamuurareiden yläastejärjestelmä on Muinainen ja Oikeutettu Riitti, joka monissa maissa tunnetaan nimellä "Skottilainen riitti".  

Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille Le Droit Humain Suomen Liitto ry:n toiminnassa on myös mahdollisuus edetä kapiteeli- tai kapituliasteisiin, sekä Kuninkaallisen Arkin Merenkulkijoihin (Royal Arch Mariners). Le Droit Humain Suomen Liitto ry:ssä ei toistaiseksi ole käytössä Kätkettyjä asteita (Kryptiset asteet), eikä Ritariasteita.

Lähteet 

Vapaamuurarius
Skottilainen riitti

Skottilainen riitti on vapaamuurareiden Yorkin riitin kanssa rinnakkainen yläastejärjestelmä.

Yläastejärjestelmällä tarkoitetaan vapaamuurarillisia organisaatioita, joissa ns. sinisen vapaamuurariuden kolme ensimmäistä astetta suorittaneet mestarimuurarit voivat jatkaa itsensä kehittämistä. 

Vanhimpien vapaamuurariloosien toiminnassa oli kristillisiä piirteitä. 1700-luvulla kristilliset painotukset kuitenkin jäivät pois ja loosit hyväksyivät jäsenikseen muitakin kuin kristillistä uskoa tunnustavia – esimerkiksi juutalaisia sekä muslimeita. 

1800-luvun alkupuolella osa vapaamuurareista alkoi toivoa rituaaleihinsa uudelleen mukaan kristillisyyttä. Sinisen vapaamuurariuden rinnalle syntyi kristillisiä legendoja ja symboleja sisältävä skottilainen riitti. Siitä käytetään myös nimitystä Rose Croix -muurarius. Yhdysvalloissa skottilaisen riitin kasvuun ja kehitykseen 1800-luvun lopulla vaikutti voimakkaasti Albert Pike (1809–1891). 

Suomessa tämä kristillinen, vapaamuurariuden kaikki 33 astetta kattava järjestelmä tunnetaan nimellä Suomen Muinainen ja Oikeutettu Riitti.

Skottilaisen riitin yksiköitä kutsutaan chaptereiksi. Vuonna 1786 Riitti vakiintui 33-asteiseksi. Näin Suomen Muinainen ja Oikeutettu Riitti kattaa koko vapaamuurarillisen kehityspolun. 

Nyttemmin myös Suomessa on omaksuttu kansainvälinen käytäntö, jossa Yorkin ja Skottilaisen riitin tarjoamat etenemispolut ovat rinnakkaisina tarjolla kaikille kolmannen asteen mestarimuurareille.

Erityisen vaikuttava on Riitin temppeli Yhdysvaltain Washington DC:ssä.

Suomen Muinaisen ja Oikeutetun Riitin toimisto ja suurin temppeli sijaitsee Helsingin Liisankadulla rakennuksessa, jonka graniittinen ulkokuori erottaa sen selkeästi kadun muista rakennuksista.

Asteet 
Skottilaisen Riitin asteet ovat seuraavat:

 Täydellistämisloosi:
 4. Salainen mestari
 5. Täydellinen mestari
 6. Luotettava sihteeri
 7. Esimies ja tuomari
 8. Rakennusten ylivalvoja
 9. Yhdeksän valitsema
 10. Viidentoista valitsema
 11. Ylevä Valittu
 12. Suuri Mestariarkkitehti
 13. Enokin Royal Arch
 14. Täydellinen Suur-Valittu ja Ylevä Mestari
Jerusalemin Prinssien Neuvosto:
 15. Miekan eli Idän ritari
 16. Jerusalemin prinssi
Idän ja Lännen Ritarien loosi:
 17. Idän ja Lännen ritari
Rose Croix Chapter:
 18. Pelikaanin ja Kotkan Ritari, Rose Croix prinssi
 Kadoshin neuvosto:
 19. Suur-Ylipappi
 20. Symbolisen Loosin mestari
 21. Nooan eli Preussilainen ritari
 22. Kuninkaallisen kirveen ritari
 23. Tabernaakkelin päällikkö
 24. Tabernaakkelin ruhtinas
 25. Vaskikäärmeen ritari
 26. Armon ruhtinas
 27. Temppelin komentajaritari
 28. Auringon ritari
 29. Pyhän Andreaksen ritari
 30. Valittu suurritari Kadosh
Konsistori:
 31. Suur-Tarkastaja Tutkija-Komentaja 
 32. Kuninkaallisen Salaisuuden Ylevä Prinssi
Korkein Neuvosto:
 33. Suur-Päätarkastaja

Lähteet 

Vapaamuurarius
PostNord Sverige

PostNord Sverige (ennen Posten) on Ruotsin postiyhtiö. Ruotsin postin perusti vuonna 1636 Axel Oxenstierna, vaikka sen alkuperä onkin vielä vanhempi. Posten toimi valtionlaitoksena 1990-luvulle asti, kunnes siitä tehtiin valtion omistama osakeyhtiö. Ainakin kansan mielestä yksi postipalvelun suurimmista muutoksista oli postikonttoreiden asiakaspalvelusta luopuminen vuonna 2001. Nykyään Ruotsissa postipalveluja saa asiamiesposteista. 

Postia pidetään Ruotsissa hyvin luotettavana, mutta viime vuosikymmenenä Postenissa on tapahtunut suuria leikkauksia ja muutoksia organisaatiossa. Postenia uhkaa myös lisääntyvä kilpailu Ruotsin sääntelemättömillä postimarkkinoilla. Vuonna 2003 Postenin osuus kirjemarkkinoista oli kuitenkin vielä yli 90 %.

Vuonna 2009 Tanskan valtion omistama Post Danmark yhdistettiin Postenin kanssa yhdeksi isoksi holding yhtiöksi PostNord AB:ksi, josta Ruotsin valtio omistaa, 60 % ja Tanskan valtio 40 %. 
Posten uudelleennimettiin PostNordiksi vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viralliset verkkosivut 

Ruotsalaiset yritykset
Postiyhtiöt
Mungu ibariki Afrika

Mungu ibariki Afrika on Tansanian kansallislaulu. Kyseessä on swahilinkielinen käännös Enoch Sontongan suositusta xhosankielisestä virrestä ”Nkosi Sikelel' iAfrika”. Tämä muodostaa nykyään osan Etelä-Afrikan kansallislaulua. Sama melodia on käytössä myös Sambian kansallislauluna, tosin eri sanoin. Myös Zimbabwe käytti ennen samaa kansallislaulua. Sontongan laulu on laajalti tunnettu mustassa Afrikassa, ja sitä kutsutaankin toisinaan ”Pan-afrikkalaiseksi hymniksi”. Suomalaiset tuntenevat laulun parhaiten virsikirjan virtenä 501, ”Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää”.

Mungu ibariki Afrika
Swahilinkieliset sanat
Mungu ibariki Afrika
Wabariki Viongozi wake
Hekima Umoja na
Amani Hizi ni ngao zetu
Afrika na watu wake.

Ibariki Afrika
Ibariki Afrika
Tubariki watoto wa Afrika.

Mungu ibariki Tanzania
Dumisha uhuru na Umoja
Wake kwa Waume na Watoto
Mungu Ibariki Tanzania na watu wake.

Ibariki Tanzania
Ibariki Tanzania
Tubariki watoto wa Tanzania.

Suora käännös suomeksi (ei laulettava)
Siunaa Jumala Afrikkaa.
Siunaa sen johtajia.
Viisaus, yhtenäisyys ja
Rauha ovat kilpemme:
Afrikkaa ja sen ihmisiä.

Siunaa Afrikkaa,
Siunaa Afrikkaa,
Siunaa meitä, Afrikan lapsia.

Siunaa Jumala Tansaniaa.
Suo ikuinen vapaus ja yhtenäisyys
Sen naisille, lapsille ja miehille
Siunaa Jumala Tansaniaa ja sen ihmisiä.

Siunaa Tansaniaa,
Siunaa Tansaniaa,
Siunaa meitä, Tansanian lapsia.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kuuntele Tansanian kansallislaulu soitettuna
Tansanian kansallislaulu on äänitetty, esittäjänä Amani, johtajana Terho Granlund, Finngospel FGCD-5067, äänite vuodelta 1989

Kansallislaulut
Tansanian musiikki
Ole Rømer

Ole (Christensen) Rømer (25. syyskuuta 1644 Aarhus – 19. syyskuuta 1710 Kööpenhamina) oli tanskalainen tähtitieteilijä, joka mittasi ensimmäisenä valonnopeuden vuonna 1676. Vaikka hänen tuloksessaan olikin lähes 30 prosentin virhe, hänen tutkimuksensa on merkittävä, sillä se sisälsi ensimmäiset vakuuttavat todisteet siitä, että valonnopeus on äärellinen. Vielä 1600-luvulla oli oppineitakin, jotka uskoivat valonnopeuden olevan ääretön.

Rømer  syntyi Tanskassa vuonna 1644, opiskeli Kööpenhaminassa opettajanaan Rasmus Bartholin. Ranskan Ludvig XIV palkkasi hänet kruununprinssin kotiopettajaksi. Hänestä tuli Kööpenhaminan yliopiston tähtitieteen professori, ja myöhemmin hän osallistui kaupungin hallintoon ja poliisilaitoksen kehittämiseen.

Katso myös 
 Rømerin valonnopeuden mittaus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanskalaiset tähtitieteilijät
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Vuonna 1644 syntyneet
Vuonna 1710 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nooan liitto

Nooan liitolla tarkoitetaan Jahven Nooan ja sitä kautta koko ihmiskunnan kanssa tekemää liittoa. Tooran kymmenen ensimmäistä lukua aloittavat ihmiskunnan historian ja ne määrittelevät inhimillisen etiikan perustan ennen yhdenkään järjestyneen uskonnon syntyä. On huomattava että ensimmäinen juutalainen oli toisella vuosituhannella eaa. elänyt Abraham ja Tooran juutalainen historia alkaa vasta hänen ajastaan. Ensimmäisen Mooseksen kirjan 6. luvussa Nooa saa Jumalalta käskyn pelastaa itsensä, perheensä ja kaksi joka eläinlajin edustajaa vedenpaisumukselta, jonka avulla Jumala tuhoaisi turmeltuneen maailman.

Tooran mukaan vedenpaisumuksen jälkeen Jumala ilmoitti Nooalle ettei enää tuhoaisi maanpäällistä elämää luonnonkatastrofin välityksellä ja tämän liiton merkkinä on taivaalle ilmestyvä sateenkaari:

Tästä Tooran kertomuksesta Talmud määrittelee periytyviksi seitsemän Nooan liiton lakia, jotka ovat koko ihmiskunnan moraalin sekä oikeuskäsityksen perustana ja ne sitovat ihmistä kaikkina aikoina ja kaikkialla:

 Älä palvo epäjumalia
 Älä kiroa Jumalan nimeä
 Älä murhaa
 Älä tee aviorikosta, älä sekaannu eläimiin tai seksuaaliseen moraalittomuuteen.
 Älä varasta
 Älä syö elävästä eläimestä 
 Perusta oikeusjärjestelmä 

Mooseksen liitto syntyi noin 700 vuotta jälkeenpäin, jolloin perimätiedon mukaan koko Toora käskyineen annettiin Israelin kansalle. Juutalaisuuden mukaan nämä kaksi eri liittoa eivät ole eriarvoisessa asemassa keskenään, ts. juutalainen ei ole "pelastuksen" suhteen etuoikeutetummassa asemassa, vaan Mooseksen liiton käskyjen suurempi määrä (613) osoittaa aseman vastuullisuutta. Ei-juutalaisen ei siis tarvitse kääntyä juutalaiseksi tullakseen pelastetuksi, vaan seitsemän Nooan Liiton lain noudattaminen ovat riittävä ohje oikeamielisen tien kulkemiseen.

Aiheesta muualla 

 Noachides - Righteous Gentiles 

Raamattu
Toora
Oppenheimer

Oppenheimer on ainakin seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alan Oppenheimer (s. 1930), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Ernest Oppenheimer (1880–1957), saksalaissyntyinen eteläafrikkalainen kaivosliikemies
 Franz Oppenheimer (1864–1943), saksalainen sosiologi ja poliittinen taloustieteilijä
 Joseph Süß Oppenheimer (1698–1738), saksanjuutalainen talousasiantuntija ja Württembergin herttuan neuvonantaja
 Joshua Oppenheimer (s. 1974), yhdysvaltalaissyntyinen dokumenttielokuvaohjaaja
 Maximillian Oppenheimer eli Max Ophüls (1902–1957), saksalaissyntyinen elokuvaohjaaja
 Robert Oppenheimer (1904–1967), yhdysvaltalainen fyysikko
 Samuel Oppenheimer (1630–1703), saksanjuutalainen pankkiiri, keisarillisten armeijoiden rahoittaja

Katso myös 
 Oppenheimer, Christopher Nolanin ohjaama vuoden 2023 elokuva
 Oppenheim
Darius Kasparaitis

Darius Vladovitš Kasparaitis (, s. 16. lokakuuta 1972 Elektrėnai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on entinen ammattilaisjääkiekkoilija ja ensimmäinen liettualaissyntyinen pelaaja NHL:ssa. Sittemmin yhdysvaltalaistunut Kasparaitis on urallaan pelannut Neuvostoliiton, IVY:n, Venäjän ja aktiiviuransa jälkeen Liettuan maajoukkueissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena ja lujasti taklaavana puolustajana. Kasparaitis ilmoitti päättävänsä ammattilaisuransa 18. huhtikuuta 2010 kärsittyään koko kauden kestäneestä loukkaantumisesta.

Neuvostoliiton hajottua Kasparaitis päätti edustaa maajoukkuetasolla Venäjää voidakseen pelata olympiatasolla. Lopetettuaan uransa Floridaan asettunut Kasparaitis kävi muutaman kerran vuodessa Liettuassa pelaten maan jääkiekkoliigassa edustaen Hockey Punks -seuraa. Hänen tavoitteenaan oli saada edustusoikeus ja pelata Liettuan maajoukkueessa 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa 2018. Marraskuussa 2017 hän pelasikin 45-vuotiaana Liettuan maajoukkueessa Viron maajoukkuetta vastaan. Hän toimi ottelussa joukkueensa kapteenina ja teki Liettuan kuudennen maalin 7-2-voitossa.

Kasparaitiksen unelma MM-kisoista Liettuan väreissä toteutui hänen kuuluessa maansa joukkueeseen Kaunasin Žalgiris Arenassa käytävässä  1. divisioonan B-lohkon turnauksessa huhtikuussa 2018.

Saavutukset 

 jääkiekon olympiakulta IVY:n maajoukkueessa Albertvillen  talviolympialaisissa 1992
 jääkiekon olympiahopea Venäjän maajoukkueessa Naganon talviolympialaisissa 1998
 jääkiekon olympiapronssi Venäjän maajoukkueessa Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002
 kahdet nuorten maailmanmestaruuskisat hopeamitali 1991 Neuvostoliiton joukkueessa, kultamitali IVY:n joukkueessa 1992
 kahdet jääkiekon maailmanmestaruuskisat 1992, 1996
 jääkiekon maailmancup 1996
 jääkiekon maailmancup 2004

Tilastot

Lähteet

 
 

Liettualaiset jääkiekkoilijat
Venäläiset jääkiekkoilijat
Venäläiset olympiavoittajat
New York Islandersin varaamat pelaajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt