joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sylvi Siltanen

Sylvi Cecilia Siltanen (o.s. Johansson, myöh. Sinervo; 22. marraskuuta 1909 Ruotsinpyhtää – 8. joulukuuta 1986 Turku) oli suomalainen kirjanpitäjä, sosialidemokraattien kansanedustaja ja Suomen ensimmäinen naispuolinen maaherra.

Siltasen vanhemmat olivat kirvesmies Johan Hjalmar Johansson ja Hilja Maria Lantta. Hän kävi kansakoulun ja suoritti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton KK:n osuuskauppakoulun 1927. Siltanen toimi Osuusliike Warman kirjanpitäjänä Pietarsaaressa 1927–1928, Keski-Karjalan osuusliikkeen kassanhoitajana Hiitolassa 1928 sekä osuuskauppa Mäki-Matin kirjanpitäjänä Jyväskylässä 1928–1932. Hän oli Turun työväen säästöpankin säästötilienhoitajana 1938–1943, Turun asevelipiirin kirjanpitäjänä 1943–1945 ja piti omaa tilitoimistoa Turussa vuosina 1945–1958. Turun ja Porin läänin maaherrana Siltanen oli vuosina 1972–1977. Hän jäi eläkkeelle 1. helmikuuta 1977. Siltanen sai sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 1980.

Siltanen oli SDP:n kansanedustajana 1958–1972 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän luopui edustajapaikastaan siirtyessään Turun ja Porin läänin maaherraksi 1. huhtikuuta 1972. Siltanen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1962, 1968, 1978 ja 1982 presidentinvaaleissa ja oli myös jäsenenä Turun kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa. Vuosina 1959–1972 Siltanen toimi Sosialidemokraattisten Naisten Keskusliiton puheenjohtajana.

Siltanen oli naimisissa vuodesta 1932 Felix Siltasen kanssa.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Kansanedustajat
Turun kaupunginvaltuutetut
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Turun ja Porin läänin maaherrat
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
R. G. Kallia

Rauno Gustaf Ilmari (R. G.) Kallia (vuoteen 1906 Hallsten, 28. kesäkuuta 1901 Helsinki – 10. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan taloudenhoitaja ja IKL:n kansanedustaja.

Kallian vanhemmat olivat filosofian maisteri, kansanedustaja Gustaf Onni Immanuel Hallsten ja kansanedustaja Ilmi Lovisa Bergroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1923 sekä suoritti ylemmän oikeustutkinnon ja lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1927. Kallia sai varatuomarin arvon 1930. Hän suoritti myös suojeluskuntaupseerin tutkinnon 1922 ja oli myöhemmin Helsingin suojeluskuntapiirin sinisen rykmentin I pataljoonan komentajan apulainen ja komentaja.

Kallia toimi asianajajana 1927–1928, elintarvikelainsäädäntökomitean sihteerinä 1927–1932 ja Helsingin kaupungin lastenvalvojana 1929–1935. Hän oli Helsingin vt. III kaupunginviskaali 1934 ja korkeimman oikeuden ylimääräinen virkamies 1933–1937. Kallia oli päätoimittajana Suomen heimo -lehdessä 1928–1929 ja IKL:n Ajan Suunta -lehdessä 1935–1939. Yliopistomaailmassa Kallia työskenteli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan taloudenhoitajana 1935–1948 sekä sotavuosien jälkeen opintolainasäätiön kamreerina 1945–1948 ja Helsingin yliopiston rikosoikeuden ylimääräisenä opettajana 1946–1947.

Kallia oli IKL:n kansanedustajana 1939–1945 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja oli kunnallispolitiikassa mukana Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän oli naimisissa vuodesta 1928 Helvi Margareta Sakarin kanssa.

Kallian sisko oli naisjärjestöjen vaikuttaja Armi Hallstén-Kallia, joka toimi myös IKL:ssä.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Isänmaallisen Kansanliikkeen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset asianajajat
Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1948 kuolleet
Eldankajärvi

Eldankajärvi (ven: Ëлданка, Joldanka, (Озеро Верхнее Ëлданка) (oik. Joutanki tai Joutankijärvet) ovat kaksi pientä järveä, jotka sijaitsevat  Uhtualla Karjalan tasavallassa Venäjällä. Järvet kuuluvat Vienan Kemijoen vesistöön ja laskevat Keski-Kuittijärveen. Eldanka-nimi on muodostunut alkuperäisen nimen venäjäksi translitteroidun muodon suomalaisena luentana. Järven läheisyydessä sijaitsevat kuuluisat Kiskis-kukkulat. 

Järvi tuli tunnetuksi jatkosodan aikana Erkki Tiesmaan vuonna 1941 sanoittamasta laulusta ”Eldankajärven jää” (alun perin Alfred Markushin  ”Ali Baba”). Neuvostoliiton hajottua sotaveteraanit ynnä muut ovat tehneet matkoja vanhoille taistelupaikoille. Pohjoisempi Joutankijärvi sijaitseekin hyvin saavutettavalla paikalla Uhtualta Vuonnisiin vievän tien välittömässä läheisyydessä Keski-Kuittijärven länsipään pohjoispuolella. Eteläisempi Joutankijärvi on tiestä noin neljä kilometriä sivussa. 

Järvien lasku-uomana Keski-Kuittijärveen on Joutankijoki ().

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
MTV3:n matkailusivut: Eldankajärven jää kiinnostaa vieläkin. Web Archive 2012.

Karjalan tasavallan järvet
Kemijoen vesistö (Viena)
Jatkosota
Kalevalan kansallinen piiri
Yrjö Schildt

Wolmar Yrjö Wilhelmi Schildt (31. heinäkuuta 1899 Jyväskylä – 5. helmikuuta 1961 Sysmä) oli suomalainen tilanomistaja, majuri evp. sekä IKL:n ja myöhemmin Maalaisliiton kansanedustaja.

Schildtin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Jalo Aatos Wiini Wilhelm Schildt ja Dagmar Helmine Maria Alexandra Streng. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja suoritti kadettikoulun 1922 ja tykistön ampumakoulun 1924. Schildt oli Puolustusvoimain palveluksessa 1922–1928 ja oli sen jälkeen tilanomistajana Sysmässä kuolemaansa saakka. Hän oli myös Oy P.H. Bökmanin toimitusjohtajana.

Schildt oli IKL:n kansanedustajana 1933–1936 ja Maalaisliiton kansanedustajana 1939–1945 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli naimisissa vuodesta 1926 Jenny Alice Väänäsen kanssa.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Isänmaallisen Kansanliikkeen poliitikot
Suomen Keskustan poliitikot
Sysmän kunnanvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Gerard Gallant

Gerard "Turk" Gallant (s. 2. syyskuuta 1963 Summerside, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen NHL-pelaaja. 

Gallant varattiin Detroit Red Wingsiin  NHL:n vuoden 1981 varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella, kaikkiaan sijalta 107. Vasemman laitahyökkääjän paikalla hän teki NHL-urallaan 211 maalia 615 ottelussa Red Wingsille ja Tampa Bay Lightningille. Playoffeissa hän teki 18 osumaa.

Pelaajauransa jälkeen Gallant toiminut valmentajana. Hänestä tuli Columbus Blue Jacketsin päävalmentaja kauden  aikana. Hänet erotettiin marraskuussa 2006. Vuonna 2014 Gallant valittiin Florida Panthersin päävalmentajaksi. Panthers voitti hänen valmennuksessaan divisioonansa mestaruuden kaudella  ja Gallant oli ehdolla vuoden valmentajan palkinnon, Jack Adams Awardin, saajaksi. Hänet kuitenkin irtisanottiin seuraavan kauden alkupuolella, marraskuussa 2016. Pääsyyksi joukkueen johto kertoi erimielisyydet joukkueen pelitavasta.

Huhtikuussa 2017 Gallant nimitettiin Vegas Golden Knightsien ensimmäiseksi päävalmentajaksi.  Tammikuussa 2020 Golden Knights erotti Gallantin päävalmentajan paikalta.

Kesäkuussa 2021 New York Rangers nimitti Gallantin päävalmentajakseen.

Saavutuksia 
 NHL:n kakkostähdistössä 1989
 Brian Kilrea Award (Vuoden valmentaja CHL:ssa) 2010, 2011
 QMJHLn mestaruus 2011, 2012
 MM-hopeamitalijoukkueen valmennustiimin jäsen 2017
MM-kultamitalijoukkueen päävalmentaja 2021

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Kanadalaiset jääkiekkovalmentajat
Jack Adams Award -voittajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Promsvjazbank

Promsvjazbank () on venäläinen vuonna 1995 perustettu pankki. Sen pääkonttori on Moskovassa.

Pankin pääomistajat ovat Ananjevin veljekset Dmitri ja Aleksei Ananjev. Saksalainen Commerzbank Auslandsbanken Holding AG omisti yhtiöstä 15 %, mutta myi osuutensa Ananjeveille 2012.

Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki osti 12% pankin osakkeista 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.psbank.ru/

Venäläiset pankit
Luettelo hakukoneista

Tällä sivulla luetellaan hakukoneita.

A 
Alltheweb
Altavista
Ask.com
AOL Search

B 
Bing (aiemmin Live Search)
Baidu
Blekko

D 
DuckDuckGo

E 
Eniro
Ecosia

F 
Firmily  (yritykset)

G 
Google 
Go.com

H 
Hotbot

I 
 Ixquick

M 
Mozdex

N
 Netscape

O 

 Openverse

S
Startpage (Ixquick)

T 
 Tyopaikat.com

V 
Vihtori

W 
Wayback Machine
Wikia Search
Webinfo.fi
Www.fi

Y 
Yahoo!
 Yandex

Aiheesta muualla
 http://internetopas.com/yleistietoa/hakukoneet/
Orlochlessin torni

Orlochlessin torni oli Särkänniemen elämyspuistossa toimiva laite, dark ride, jonka tarkoitus ei ole perinteisten kummitusjunien tapaan pelotella vierailijoita. Kohteen suunnittelusta vastasi mielikuvittaja Kenneth Sundberg. Kohteessa oli otettu huomioon pienetkin lapset, joten kovin pelottavia elementtejä torni ei sisältänyt. Tornia muutettiin vuosien aikana tarkoituksellisesti synkempään suuntaan.

Orlochlessin tornin kehyskertomuksena toimi tarina vampyyrisuvun "mustasta lampaasta", kiltistä Kreisi Drakkiksesta, jota hänen setänsä Orlochless ei voi sietää. Setä on onnistunut vangitsemaan Drakkiksen syvälle tornin uumeniin, ja Drakkiksen lapset, PikkuHirviöt, päättävät pelastaa isänsä sieltä.

Orlochlessin torni (vuosinna 2000-2011) toteutettiin jo valmiina olleeseen Kummituslinnan rakennukseen. Rakennukselle oli tuolloin jo kertynyt  22 käyttövuotta. Kummituslinna tuli tiensä päähän kauden 1999 jälkeen, ja Ari Backmanin huonokuntoinen linnakulissi piti osittain riisua alas. Kummituslinna ehti toimia 15 kesää. Koko rakennus tuli tiensä päähän ja purettiin nopeasti kesäkauden loputtua vuonna 2011. 

Orlochlessin tornin ja koko vanhan Ipanaarion paikalle tuli kesällä 2012 maailman ensimmäinen Angry Birds Land.

Aiheesta muualla
 Orlochlessin Torni - Kentsu Productions

Huvipuistolaitteet
Särkänniemi
Tampereen entiset rakennukset ja rakennelmat
Paul Henreid

Paul Georg Julius Hernried Freiherr von Wassel-Waldingau (10. tammikuuta 1908 Trieste, Itävalta-Unkari (nyk. Italia) – 29. maaliskuuta 1992 Santa Monica, Kalifornia),  tunnettu ammattinimellään Paul Henreid, oli itävaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.

Ura
Hän aloitti uransa Wienin teattereissa. Hänen elokuvauransa alkoi 1930-luvun alun saksalaisissa elokuvissa. Vuonna 1935 hän kuitenkin muutti Itävallasta Britanniaan. Sodan alettua hän oli joutua pidätetyksi vihollismaan kansalaisena, mutta onnistui näyttelijäystävänsä avulla välttämään sen. Hän teki debyyttinsä Hollywoodissa pienessä roolissa elokuvassa Hyvästi, Mr. Chips (Goodbye, Mr. Chips, 1939). Kolme vuotta myöhemmin ilmestyivät hänen kaksi kuuluisinta roolisuoritustaan: miespääosa elokuvassa Uusien tähtien alla (Now, Voyager), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Bette Davis, sekä Victor Laszlon rooli elokuvassa Casablanca, jossa vastanäyttelijöinä olivat Humphrey Bogart ja Ingrid Bergman. Tämän jälkeen hän ohjasi runsaasti niin elokuvia kuin televisiotuotantojakin. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.

Yksityiselämä
Paul Henreidista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1946. Hän oli naimisissa Elizabeth Gluckin kanssa vuodesta 1936 aina kuolemaansa saakka. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 87-vuotiaana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 Paul Henreid NNDB:ssä

Itävaltalaiset näyttelijät
Itävaltalaiset elokuvaohjaajat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
David Warner

{{Näyttelijä
 | nimi               = David Warner
 | kuva               = David Warner (Actor) Rory Lewis Photographer.jpg
 | kuvankoko          = 250px
 | kuvateksti         = David Warner vuonna 2013.
 | syntymäaika        = 
 | syntymäpaikka      =  Manchester
 | aktiivisena        = 1962–
 | kuolinaika         = 
 | kuolinpaikka       = 
 | oikea nimi         = 
 | muut nimet         = 
 | kotisivu           = 
 | merkittävät roolit = Jack the Ripper(Time After Time)Pomponius Falco(Masada)Rã's al Ghul(Teräsmies)   Keith Jennings 
        (Ennustus)
 | imdb               = 0001831
 | palkinnot          = *Emmy (1981)
 | ehdokkuudet        = *BAFTA Film (1967)
Golden Laurel (1967)
Emmy (1978)
Saturn (1980)
Annie (1998, 2000)
Screen Actors Guild (1998)
}}
David Warner (29. heinäkuuta 1941 Manchester – 24. heinäkuuta 2022) oli englantilainen Emmy-palkittu näyttelijä.

 Ura 
Näyttelijänuransa Warner aloitti teatterissa vuonna 1962 William Shakespearen komediassa Juhannusyön uni. Teatterissa hän esiintyi aina vuoteen 1972 asti. Myös televisiossa Warner esiintyi ensi kerran 1960-luvulla ja teki aluksi pieniä rooleja elokuvissa, kuten Tom Jones – hulivilihurmuri (1963) ja Puhelu vainajalle (1966). Ensimmäisen pääroolinsa Warner sai elokuvassa Morgan – toivoton tapaus vuonna 1966. Vuonna 1977 Warner näytteli kapteeni Kieselin roolia Sam Peckinpahin ainoassa sotaelokuvassa, Rautaristi. Myöhemmin 1970-luvulta lähtien hän tuli tunnetuksi erityisesti näyteltyään usein konnarooleja elokuvissa, kuten 39 askelta (1978), Aikakone eli mitä Jack Viiltäjälle kuuluu tänään (1979) ja Aikavarkaat (1981). Warner on näytellyt lisäksi Titanic-elokuvissa S.O.S. Titanic (1978) ja Titanic (1997).

 Ääninäyttelijänä 
Ääninäyttelijä Warner aloitti 1960-luvulla tekemällä aluksi sivuääniä elokuviin. Myös vuonna 1982 hän näytteli elokuvassa Tron sekä Ed Dillingheriä että komentaja Sarkia ja oli myös MCP:n äänenä. 1990-luvulla Warner alkoikin tehdä useammin äänirooleja, joista merkittävin oli Rã’s al Ghul Batman-animaatiosarjassa; tästä roolisuorituksesta hän sai Annie-ehdokkuuden Teräsmiehen animaatiosarjassa. Warner oli myös Bittipää''-animaation pääkonnan The Loben äänenä vuosina 1995–1996. Hän antoi äänensä vuonna 1999 julkaistulle Descent 3:n konnalle, PTMC:n johtajalle Samuel Dravisille.

Lähteet 

Englantilaiset näyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Dionísio (jalkapalloilija)

Dionísio Domingos Rangel eli Dionísio (s. 18. marraskuuta 1970 Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija, joka edusti urallaan useita suomalaisseuroja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.

Dionísio tuli pelaamaan vuonna 1993 porilaiseen FC Jazziin Veikkausliigaa. Heti ensimmäisenä vuotenaan Suomessa Dionísio voitti Jazzin kanssa mestaruuden, pelaten itse 20 ottelussa tehden niissä 6 maalia. Samaan aikaa Jazzissa pelasivat myös Dionísion maanmiehet Piracaia ja Luiz Antonio. Mestaruuskauden jälkeen Dionísio siirtyi Tampereelle TPV:hen, jossa hän voitti 17 maalillaan kauden 1994 maalikuninkuuden, johdattaen samalla TPV:n Veikkausliigan mestariksi. Seuraavalla kaudella Dionísion ruuti oli kuitenkin märempää. Kolme maalia liigassa ei riittänyt ja näin TPV putosi sarjaporrasta alemmaksi Ykköseen. Tämän jälkeen brassi palasi pelaamaan kotimaahansa.

Kaudella 1999 Ykkösen uusi fuusiojoukkue Tampere United hankki Dionísion, joka voitti sarjan maalikuninkuuden 25 osumalla ja auttoi nostamaan Unitedin Veikkausliigaan. Seuraavana vuonna Unitedin ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella Dionísio teki 25 ottelussa yhdeksän maalia, ollen Jari Niemen ja Antti Pohjan jälkeen joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2001 Dionísio pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin ennen kuin hän purki sopimuksensa ja palasi Brasiliaan. Veikkausliiga-urallaan Dionísio pelasi yhteensä 98 ottelua ja teki 36 maalia. Kaudella 2005 hän pelasi vielä Ykköstä AC Oulussa.

Lähteet 

 Veikkausliigan Hall of Fame

Dionisio
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Haifan hallintoalue

Haifan hallintoalue, joka ympäröi Haifan kaupunkia, on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on 863 km² ja väkiluku 858 000, joista 71,27 % on juutalaisia, 18,81 % muslimiarabeja, 1,78 % arabikristittyjä ja 4,9 luokittelemattomia.

Kaupungit
 Baqa-Jatt
 Hadera
 Haifa
 Or Aqiva - אור עקיבא
 Kirjat Atta - קריית אתא
 Kirjat Bialik - קריית ביאליק
 Kirjat Motzkin - קריית מוצקין
 Kirjat Yam - קריית ים
 Tirat Karmel - טירת כרמל
 Umm al-Fahm - ام الفحم ,אום אל-פחם

Israelin hallintoalueet
Ingrid Haebler

Ingrid Haebler (s. 20. kesäkuuta 1929) on itävaltalainen pianisti. Hän syntyi Wienissä ja opiskeli Salzburg Mozarteumissa, Wienin musiikkiakatemiassa sekä Geneven konservatoriossa. Hän sai lisäksi Pariisin konservatoriossa opetusta Marguerite Longilta. 

Haebler on saanut useita musiikkialan palkintoja ja Wienin kunniamitalin vuonna 1986. Hän toimi vuosina 1969–1971 Salzburg Mozarteumin professorina.

Haebler on tullut kenties parhaiten tunnetuksi Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonserttojen tulkitsijana. Niiden lisäksi hän on soittanut mm. muiden wieniläisklassikkojen ja Franz Schubertin musiikkia pianolle.

Itävaltalaiset pianistit
5S

5S on Japanissa kehitetty työpaikkojen organisointiin ja työmenetelmien standardointiin keskittyvä menetelmä, jonka tavoitteena on kasvattaa työn tuottavuutta. Tähän pyritään välttämällä kaikenlaista hukkaamista ja tuhlaamista, poistamalla ei-arvoa tuottavaa toimintaa, sekä parantamalla laatua ja turvallisuutta, sekä luomalla visuaalisesti miellyttävä ja tehokas työpaikka.

Osa-alueet 

5S koostuu seuraavista osa-alueista:

 Sort – (Seiri)- Sorteeraus. Poistetaan työpaikalta tarpeettomat tavarat. Tällä toiminnalla vapautetaan tilaa ja poistetaan rikkoontuneita tai tarpeettomia työkaluja, joita säilytetään vain siltä varalta että joku niitä joskus tarvitsisi.

 Set in Order – (Seiton)- Systematisointi. Pyritään löytämään hyviä varastointimenetelmiä. Näitä voi olla esimerkiksi lattioiden maalaus, työpisteiden ja muiden alueiden rajaus, selkeät ja tyhjät käytävät, erilaiset säilytysmenetelmät ja roskakorit. Näiden lisäksi asioille merkitään nimilaput (värikoodit ja paikkojen merkinnät) sekä erilaiset kyltit.

 Shine – (Seiso)- Siivous. Työpaikan päivittäinen siivous.

 Standardize – (Seiketsu)- Standardisointi. Standardoidaan työpaikan parhaat käytännöt yhdessä työntekijöiden kanssa, esimerkiksi työpisteeseen kuuluvat työkalut, kuinka usein jätteet viedään pois, siivousaikataulu, käytävien paikat jne.

 Sustain – (Shitsuke)- Seuranta. Kun tarpeettomat tavarat on poistettu, ja niiden säilytyspaikoista on sovittu, pidetään huolta siitä että sovittuja menetelmiä noudatetaan jatkuvasti.

Läheiset käsitteet 

5S on osa Lean-käsitteitä kuten JIT (JOT), Kaizen sekä Toyotan tuotantojärjestelmä. Suomessa 5S:n sijasta käytetään usein TUTTAVAa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 5S filosofia  
 5S Workplaces  
 5S Workplace organization and standardisation 

Liiketaloustiede
Johtaminen
Laatu
Seulonnan keskeiset artikkelit
Fredrik III

Fredrik III on ollut muun muassa seuraavien hallitsijoiden nimi:

Fredrik II (1272–1337), Sisilian kuningas, käytti itsestään nimeä Fredrik III
Fredrik III Reilu (k. 1330), Saksan kuningas
Fredrik III Yksinkertainen (1341–1377), Sisilian kuningas
Fredrik III (1415–1493), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
Fredrik III Viisas (1463–1525), Saksin vaaliruhtinas
Fredrik III (1515–1576), Pfalzin vaaliruhtinas
Fredrik III (1609–1670), Tanskan kuningas
Fredrik III (1657–1713), Preussin kuningas Fredrik I:n hallitsijanimi Brandenburgin vaaliruhtinaana
Fredrik III (1831–1888), Saksan keisarikunnan keisari.
Jeanne Bates

Jeanne Bates (21. maaliskuuta 1918 Berkeley, Kalifornia – 28. marraskuuta 2007 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Bates aloitti näyttelemisen jo varhain ollessaan San Mateo Junior Collegen opiskelijana; hän sai vuonna 1942 sopimuksen Columbia Picturesilta, mistä alkoi hänen pitkäaikainen sekä pääroolien että vähäisempien osien sarja. Kenties tunnetuimman osansa hän sai David Lynchin kauhuelokuvaklassikosta Eraserhead vuonna 1977. 

Bates jatkoi näyttelijänuraansa aivan vanhuusiälleen saakka: hänellä oli rooli muun muassa Mulholland Drivessa 2001. Hän oli naimisissa Lew X. Lansworthin kanssa vuodesta 1943, kunnes jäi leskeksi 1981. Hän kuoli itse 89 vuoden iässä 28. marraskuuta 2007.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Sudanin sisällissota

Sudanissa on käyty sisällissotaa lähes sen koko itsenäisyyden ajan; yli viisikymmentä vuotta. Joskus sodat jaetaan ensimmäiseen sisällissotaan 1955–1972, ja toiseen sisällissotaan 1982–2005, usein myös todetaan sodan jatkuneen 1955–2005 yhdentoista vuoden välirauhan yli. Sisällissotia käytiin hallituksen ja Etelä-Sudanin itsenäisyyttä tai itsehallintoa ajaneiden kapinallisten välillä.  

Sudanin etelä- ja pohjoisosilla oli varsin erilainen tausta. Brittien siirtomaahallinnon alkuaikoina, vuoteen 1946 asti, Etelä- ja Pohjois-Sudania hallittiin erikseen. Eteläosassa elää kristittyjä ja animisteja, pohjoisessa muslimeita. Pohjoisen ja etelän välisessä konfliktissa kuoli arviolta kaksi miljoonaa ihmistä, ja neljä miljoona ihmistä joutui jättämään kotinsa.

Yksi sodan julmista piirteistä oli lapsisotilaiden käyttö. Heitä arveltiin 1990-luvulla olevan noin 9 000.

Osama bin Laden ja Al Qaida sekaantuivat sisällissotaan 1990-luvun alussa.

Rauhansopimus 
Rauhansopimus vuodelta 2005 pääpiirteissään 
 Etelälle autonomia kuudeksi vuodeksi, sen jälkeen kansanäänestys
 Asevoimien yhdistäminen
 Öljytulojen tasajako
 Valtion virkojen jako määrätyissä suhteissa
 Islamilainen laki hallitsee pohjoisessa; šarian käytössä etelässä päättää vaaleilla valittu edustajisto.
Sopimusta vahvistamaan maahan tuli kymmenentuhatta YK:n rauhanturvaajaa. Näiden lisäksi Sudanissa on rauhanturvaajia Darfurin kriisin takia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kirkon ulkomaanapu 2007
Sudan tribune 

Afrikan valtioiden sisällissodat
Etelä-Sudanin historia
Sudanin historia
Biowatti

L&T Biowatti on suomalainen, Lassila & Tikanoja (L&T) -konserniin kuuluva bioenergia-alan yhtiö.

Historia
L&T Biowatti on aloittanut toimintansa vuoden 1994 alussa Metsäliiton tytäryhtiönä. Vuoden 2005 alusta alkaen yhtiö siirtyi kokonaan toimivan johdon omistukseen ja 31.1.2007 alkaen yhtiö siirtyi tehdyillä osakekaupoilla L&T:n tytäryhtiöksi.

Liiketoiminta

L&T Biowatin toiminta-ajatuksena on hankkia, markkinoida ja toimittaa bioenergiaa ja teollisuuden raaka-aineita asiakkailleen. Tuotteina ovat metsä- ja puunjalostusteollisuuden sivutuotteet sekä metsäpolttoaineet. L&T Biowatin keskeiset toimialat ovat puupolttoaineiden toimitukset lämpö- ja voimalaitoksille, raaka-ainetoimitukset levy- ja selluteollisuudelle ja pellettitehtaille, toimitukset ja palvelut ympäristö- ja viherrakentamiseen, kompostointiin ja kuivikemarkkinoille sekä valtakunnalliset metsäpalvelut metsänomistajille.

Metsänomistajille suunnatut metsäpalvelut ovat merkittävä osa L&T Biowatin liiketoimintaa. Metsäpalvelujen keskeisimpiä toimintoja ovat nuoriin kasvatusmetsiin tehtävät energiaharvennukset, ensiharvennukset sekä päätehakkuualueiden latvusmassan kerääminen, kantojen nostaminen ja maanmuokkaus.

Aiheesta muualla
 L&T Biowatin kotisivut

Suomalaiset energiayhtiöt
Aira Suomela

Aira Elina Suomela (17. joulukuuta 1935 Reisjärvi – 9. toukokuuta 2022) oli suomalainen posliininmaalaustaiteilija, -opettaja ja alan vaikuttaja. 

Suomela toimii vuonna 1968 perustetun Suomen posliininmaalaajat ry:n puheenjohtajana ja usealla kielellä julkaistavan, maailman toiseksi suurimman alan harrastajien julkaisun, Posliini Plus -lehden (ilmestyi aiemmin nimillä Posliininmaalaus ja keramiikka sekä Skandinavian Posliininmaalaus), päätoimittajana vuodesta 1985. Hän on ollut myös kehittämässä alan opetusta jo 1970-luvulta saakka, tuolloin pääkaupunkiseudulla vaikuttaessaan, kohti virallista 4-vuotista ammattitutkintoa.

Suomela on posliininmaalauksen kansallisesti tärkeimmän vuosittaisen tapahtuman, vuodesta 1995 järjestetyn Reisjärven posliinikesän, perustaja. Vuosittain vietettävä tapahtuma tuo Reisjärvelle kansainvälisiä alan opettajia sekä satoja harrastajia ja taitajia ja sitä pidetään myös merkittävänä alan opettajien jatkokouluttautumispaikkana. Tapahtumassa on vieraillut useita nimekkäitä alan ammattilaisia ja taiteilijoita sekä Suomesta että maailmalta, kuten Kimmo Pälikkö, japanilaiset Yumiko Okamura ja Mario Watanabe, venäläiset Juri Schgirov, Ljubov Tsvetkova ja Sergei Sokolov, saksalaiset Wolfram Leonhardi  ja Andreas Knobl sekä norjalaiset Eva Ihle ja Thanh Duc Hong.

Kirjallinen tuotanto 
 (Tuuli Markkulan ja Liisa Teirisalon kanssa), Posliininmaalaus harrastuksena. WSOY, Juva, 1981, ISBN 951-0-10670-4
 (Maria Teresa Borrellin ja Donatella Viggianin kanssa), Trompe l'oeil, kaunista silmänlumetta posliinille. Sinooperi, Vantaa, 1992 ISBN 952-9732-01-5
 (Aini Koiviston kanssa), Elämä on kaunis = Das Leben ist Schön. Handmade, Vantaa, 1993, ISBN 952-9722-06-0
 Posliininmaalaus tänään = Porcelain painting today. Ajatus, Helsinki, 1996, ISBN 951-9440-44-5
 Posliininen kahvikuppi = Porcelain coffee cups. Suomelan renkitupa, Reisjärvi, 2005, ISBN 952-91-9679-2
 Posliininen maljakko = A Porcelain vases. Maljakkokirja 2006. Suomelan renkitupa, Reisjärvi, 2007 ISBN 978-952-92-1532-4

Lähteet

Suomalaiset taiteilijat (soveltavat taiteet)
Posliininmaalaus
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Telkku.com

Telkku.com on Suomen suurin netissä oleva tv-ohjelmaopas ja yksi maan suosituimmista verkkosivustoista. Palvelusta löytyvät yleisempien ilmais- ja maksukanavien ohjelmatiedot, elokuva-arvioita ja ohjelmasuosituksia. 

Vuosina 2007–2009 palvelu oli Taloustutkimus Oy:n tutkimusten mukaan Suomen viiden arvostetuimman verkkobrändin joukossa.

Palvelun ominaisuudet

Sivusto 
Palvelu tarjoaa käyttäjilleen maksutta suosituimpien ilmais- ja maksutelevisiokanavien ohjelmatiedot. Kirjautuneena palveluun käyttäjät voivat myös korostaa ohjelmakartalta suosikkejaan, osallistua sivustolla käytäviin ohjelmakeskusteluihin ja lisätä sekä elokuvista että televisio-ohjelmista omia arvioitaan.   

Palvelun ainoa maksullinen ominaisuus oli verkkotallennusdigiboksi Nauhuri, jonka toiminta päättyi heinäkuussa 2015 muuttuneen tekijänoikeuslainsäädännön takia.

Mobiili 
Telkku.com-palvelulla on maksuton mobiilisovellus, joka on ladattavissa kaikille yleisimmille alustoille. Sovellusta voi käyttää samoilla tunnuksilla kuin Telkku.comin verkkosivulla, jolloin omat ohjelmasuosikit tulevat näkyviin. Sovelluksen käyttäminen onnistuu myös ilman kirjautumista.

Osaksi Alma Mediaa 
Telkku.com on alun perin Jadecon Oy:n perustama palvelu, joka sai alkunsa syksyllä 2000. Vuosina 2001–2002 Telkku.com toimi Kolumbus.fi-portaalin alapalveluna ja tämän jälkeen 2003–2006 yhteydessä Suomi24-sivustoon. Yrityskauppojen myötä Telkku.com siirtyi vuonna 2008 osaksi Alma Media -konsernia.   Alma Mediassa Telkku.com on osa Alma Consumer -liiketoimintayksikköä, johon kuuluu myös muitakin kuluttajille suunnattuja palveluita, kuten Iltalehti ja kokkiyhteisö Kotikokki.net.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Telkku.comin kotisivu 

Suomalaiset elokuva- ja televisiosivustot
Beroia

Beroia () tarkoittaa:

 Beroia, muinainen kaupunki Makedoniassa, nykyinen Veria eli Veroia.
 Beroia, muinainen kaupunki Syyriassa, nykyinen Aleppo
Malatya

Malatya (, , , ) on kaupunki Turkissa. Malatya on Malatyan maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on arviolta 438 000 (vuonna 2014). 

Roomalaisaikana kaupunki tunnettiin nimellä Melitene. Kaupunki oli legio XII Fulminatan tukikohta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Malatyan kaupungin kotisivut 

Turkin kaupungit
Claude Rains

Claude Rains (10. marraskuuta 1889 Lontoo, Englanti – 30. toukokuuta, 1967 Laconia, New Hampshire, Yhdysvallat) oli englantilainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi monista Hollywood-elokuvista. 

Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvun alussa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. Robin Hoodin seikkailut (The Adventures of Robin Hood, 1938), Frank Capran ohjaama ja James Stewartin tähdittämä Mr. Smith lähtee Washingtoniin (Mr. Smith Goes to Washington, 1939), Renkaita vedessä (Kings Row, 1942), Uusien tähtien alla (Now, Voyager, 1942), Casablanca (Casablanca, 1942), Suuren oopperan kummitus (Phantom of the Opera, 1943), Pirunsaaret vangit (Passage to Marseille, 1944), Naisen valta (Mr. Skeffington, 1944), Alfred Hitchcockin ohjaama Notorious – kohtalon avain (Notorious, 1946), Arabian Lawrence (Lawrence of Arabia, 1962) ja Mies Nasaretista (The Greatest Story Ever Told, 1965). Hänen uransa kuuluisin rooli oli Kapteeni Renault'n rooli elokuvassa Casablanca. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Claude Rainsistä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1939. Yksityiselämässään hän oli naimisissa kuusi kertaa ja hänellä oli yksi lapsi. Hän kuoli 77-vuotiaana.

Filmografia

Aiheesta muualla 

 
 Claude Rains NNDB:ssä

Englantilaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Tony-palkinnon saajat
Zeugma (kaupunki)

Zeugma () oli muinainen kaupunki Commagenessa, nykyisessä Turkissa. Seleukos I Nikator perusti kaupungin vuonna 300 eaa. Kaupungin alkuperäinen nimi oli luultavasti Seleukeia. Roomalaiset valtasivat kaupungin vuonna 64 eaa., minkä jälkeen kaupungin nimeksi tuli Zeugma. Kaupunki oli legio IV Scythican tukikohta. Sassanidien kuningas Shapur I tuhosi kaupungin vuonna 256. Myöhemmin kaupunki joutui taas Rooman valtaan, mutta lopulta arabit valtasivat sen. 

Hellenistiset kaupungit Turkissa
Rooman valtakunnan kaupungit
SM-sarja (jääkiekko)

SM-sarja eli Mestaruussarja oli Jääkiekon SM-liigaa edeltänyt Suomen jääkiekon korkein sarjataso, joka perustettiin vuonna 1933.

Jääkiekon Suomen mestaruudesta kilpailtiin ensimmäisen kerran kaudella 1927–1928 cup-muotoisena. Tässä muodossa kilpailutoiminta jatkui myös seuraavina kausina, kunnes Tampereen Ilveksen aloitteesta vuonna 1933 alettiin pelata sarjaa.

Kauden 1974–1975 jälkeisessä organisaatiouudistuksessa jääkiekon mestaruussarja erotettiin muusta sarjakiekkoilusta, josta jäi huolehtimaan Suomen Jääkiekkoliitto. Mestaruussarja jatkoi itsenäisenä organisaationa nimellä SM-liiga.

SM-sarjan mitalit 1928–1975

Joukkueiden sijoitukset vuosittain

SM-cup 1928–1933

1.k = 1. kierros
sf = välierä
Vuonna 1930 ei ratkaistu mestaruutta leudon talven vuoksi

SM-sarja 1933–1955

Kausina 1939–1940 ja 1941–1942 SM-sarjaa ei pelattu sodan vuoksi lainkaan.
Kaudella 1943–1944 SM-sarjaa ei voitu pelata loppuun sodan vuoksi.
n/2 = joukkueen sijoitus alkulohkossa
(vuosina 1951–1958 SM-sarja pelattiin kahdessa lohkossa ja vain sijat 1.-4. ratkaistiin loppuotteluissa ja pronssiotteluissa kummankin lohkon kahden parhaan joukkueen kesken)

SM-sarja 1955–1975

n/2 = joukkueen sijoitus alkulohkossa
(vuosina 1951–1958 SM-sarja pelattiin kahdessa lohkossa ja vain sijat 1.-4. ratkaistiin loppuotteluissa ja pronssiotteluissa kummankin lohkon kahden parhaan joukkueen kesken)

Lähteet
 Honkavaara, Aarne (toim.): Jääkiekkokirja 1961-1962 , s. 28. Tampere: Hämeen Kirjapaino Oy, 1961. Viitattu 26.4.2013.
 Honkavaara, Aarne (toim.): Jääkiekkokirja 1975-1976 , s. 94-97. Lahti: Sanomalehti Oy, 1975. ISBN 951-99062-0-7  Viitattu 26.4.2013.
 Hockeyarchives.infon kausitilastot (viitattu 26.4.2013): 1928, 1929 ja 1931
 Ilveksen kotisivujen kausitilastot (viitattu 26.4.2013): 1932 ja 1933

Viitteet
Francisco Álvarez Martínez

Francisco Álvarez Martínez (14. heinäkuuta 1925 – 5. tammikuuta 2022) oli espanjalainen kardinaali. Hän sai pappisvihkimyksensä 11. kesäkuuta 1950 ja toimi muun muassa Toledon arkkipiispana vuodesta 1995, kunnes erosi virasta 24. lokakuuta 2002.

Martínez oli yksi roomalaiskatolilaisen kirkon kardinaaleista 21. helmikuuta 2001 alkaen. Hän ennätti juuri osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005, sillä hän vietti 80-vuotispäiväänsä vasta heinäkuussa. 

Martínez toimi vuosina 1973–1976 Tarazonan piispana.

Lähteet 

Espanjalaiset kardinaalit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Claude Chabrol

Claude Chabrol [klod šabrol] (24. kesäkuuta 1930 Pariisi – 12. syyskuuta 2010 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä satunnaisesti näyttelijä. Hän kuuluu la nouvelle vaguen eli uuden aallon edustajiin.

Ura

Ensimmäisten elokuvien suosio 
Chabrol voitti jo varhaisella elokuvallaan Ystävyksillä (Le Beau Serge, 1958) Jean Vigo -palkinnon vuonna 1959. Ystävyksiä pidetään ensimmäisenä ranskalaisen uuden aallon elokuvana. Chabrol sai seuraavalla elokuvallaan Rohkea nuoruus (1959) Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun.

Ystävyksien tuoton ansiosta Chabrol pystyi kuvaamaan Rohkean nuoruuden. Hän auttoi myös muita elokuvaohjaajia, esimerkiksi rahoitti Éric Rohmerin elokuvan Leijonan merkki (1959), Philippe de Brocan elokuvat Lemmenleikit (1960) ja Leiki ja lemmi! (1961) sekä Jacques Rivetten elokuvan Pariisi kuuluu meille (1960). Chabrol oli teknisenä neuvonantajana Jean-Luc Godardin ensimmäisessä elokuvassa Viimeiseen hengenvetoon.

Hiipuminen ja paluu 
Ensimmäisten elokuvien jälkeen Chabrolin suosio hiipui. Monet hänen 1960-luvun alun ja puolivälin elokuvistaan eivät juurikaan saaneet kehuja kriitikoilta eivätkä yleisöltä. Tuona aikana hän ohjasi muun muassa taide-elokuvat Lukittu ovi ja Kuumat suhteet. Chabrol teki myös kaksikielisiä tuotantoja, joiden pääosissa oli Hollywood-tähtiä. Shamppanjamurhissa oli pääosissa Anthony Perkins ja Tehtävässä ilman armoa Jean Seberg.

Vuonna 1968 Chabrol tapasi tuottaja André Génovèsin, joka antoi hänelle vapaat kädet uuden elokuvan tekemiseen. Samana vuonna ensi-iltaan tullut Naarashirvet palautti Chabrolin arvostuksen. Naarashirvet oli psykologinen elokuva, joka käsitteli seksuaalista alistamista, ja sen pääosissa oli hänen toinen vaimonsa Stéphane Audran. Vuosina 1967–1973 Chabrol tuotti useita suosittuja draamaelokuvia, joissa Audran näytteli. Näihin kuuluivat Mies, nainen, rakastaja, Tämän miehen on kuoltava ja Isku sydämeen. Chabrolin arvostetuin työ tuolta ajalta on kuitenkin Teurastaja (1970), jossa opettaja rakastuu pienen kylän teurastajaan, jolla on intohimo nuorten naisten tappamiseen.

Viimeiset vuosikymmenet 
Myöhempinä vuosinaan Chabrol ei saavuttanut enää huippuvuosiensa tasaisuutta. Onnistuneisiin elokuviin lasketaan kuitenkin Mustapukuisen naisen arvoitus (1978) ja L'enfer (1994), joka perustuu 30 vuotta vanhaan käsikirjoitukseen, jonka Henri-Georges Clouzot oli hylännyt sydänkohtauksensa jälkeen 1964. Chabrol jatkoi aktiivisena kuolemaansa saakka. Hän teki yhteensä noin 60 elokuvaa. Hänen viimeinen työnsä oli Bellamy, jonka pääosassa näyttelee Gérard Depardieu.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ylen Elävä arkisto: Claude Chabrol kylässä 1966

Kirjallisuutta 
 Bagh, Peter von: ”Monitoimimies” – Claude Chabrolin haastattelu, Filmihullu 4/1992.
 Helander, Sakari: ”Chabrol, Delannoy, Truffaut: suhteiden tarkastelua”, Filmihullu 3/2010.
 Chabrol-teemakokonaisuus, Filmihullu 3/2014.

Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Stéphane Audran

Stéphane Audran (2. marraskuuta 1932 Versailles – 27. maaliskuuta 2018) oli ranskalainen näyttelijä.

Audran esiintyi mm. Oscar-palkituissa elokuvissa Porvariston hillitty charmi (Buñuel: La charme discret de la bourgeoisie, 1972) ja Ranskalainen illallinen (Axel: Babettes gæstebud, 1987). Muita rooleja oli esimerkiksi elokuvissa Teurastaja (Le boucher, 1970) ja Mustapukuisen naisen arvoitus (Violette Nozière, 1978). 

Audran oli vuosina 1964–1980 naimisissa ohjaaja Claude Chabrolin kanssa; hän oli sitä ennen ollut naimisissa näyttelijä Jean-Louis Trintignant'n kanssa. Hänelle myönnettiin kaksi Bafta-palkintoa (molemmat 1974), Berliinin kansainvälisten elokuvajuhlien Hopeinen karhu (1968) ja parhaan naissivuosan esittäjän César (1979).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stéphane Audranin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Ranskalaiset näyttelijät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Huittisten jäähalli

Huittisten jäähalli (Kulta-Arena) on Huittisissa vuonna 1996 valmistunut jäähalli. Se toimii II-divisioonassa pelaavan Lauttakylän Lujan kotihallina. Jäähallia hallinnoi Huittisten Jäähalli Oy. Hallissa on mahdollisuus pelata myös curlingia, kaukalopalloa, ringetteä ja harrastaa taitoluistelua. Jäähallin kaukalon koko on 28 x 58 m.

Aiheesta muualla
 Huittisten jäähalli

Suomen jäähallit
Huittisten rakennukset ja rakennelmat
Huittisten urheilu
Lena Zavaroni

Lena Zavaroni (4. marraskuuta 1963 – 1. lokakuuta 1999) oli skottilainen lapsilaulaja ja TV-juontaja.

Hänen isänsä sukujuuret ovat Italiassa ja kotipaikkansa Isle of Buten Rothesay. Hän tuli laajemmalti tunnetuksi Hughie Greenin ohjelmassa "Opportunity Knocks".

Hänen albuminsa Ma, He’s Making Eyes at Me teki hänestä kymmenvuotiaana nuorimman brittilistan kymmenen kärkeen yltäneen artistin. Suomen listoilla hän oli korkeimmillaan seitsemäntenä.

Hän kuoli 35 vuoden iässä vaikeaan anoreksia nervosa -syömishäiriöön.

Lähteet 

Viitteet

Skotlantilaiset laulajat
Televisiojuontajat
Vuonna 1963 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Yhdysvaltain Grand Prix 2001

Yhdysvaltain Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta 2001 Indianapolis Motor Speedway -radalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti McLaren-kuljettaja Mika Häkkinen, jolle voitto oli hänen uransa 20. ja samalla viimeinen.

Aika-ajot 
Aika-ajot ajettiin kilpailua edeltäneenä päivänä, lauantaina 29. syyskuuta 2001.

Paalupaikan valtasi Ferrari-kuljettaja Michael Schumacher, joka lopulta voitti tiukan aikakamppailun Mika Häkkisen kanssa. Paalupaikka oli saksalaiselle jo kauden kymmenes.

Häkkinen kiitteli vielä aika-ajojen jälkeen pidetyssä lehdistötilaisuudessa fanejaan vuosia jatkuneesta kannustuksesta ja toivoi ettei tämä lehdistöilaisuus jäisi hänen uransa viimeiseksi.

Aika-ajojen tulokset 

*Mika Häkkisen ajama nopein aika-ajokierros (1.11,945) hylättiin sunnuntaiaamuna ja hänet pudotettiin neljänteen lähtöruutuun.

Kilpailun tulokset 

*Jarno Trulli hylättiin aluksi kilpailun jälkeen liian kuluneen pohjalevyn takia, mutta FIA kumosi hylkäyksen vasta kauden päätyttyä.

Johtokierrokset

Merkkipaaluja 
Jean Alesin 200. Grand Prix startti
Mika Häkkisen 20. voitto ja viimeinen voitto 
Ferrari ylitti 3600 MM-pisteen rajan

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuvia kilpailusta
F1-ruutu – Yhdysvaltain GP 2001

Formula 1 -kausi 2001
Yhdysvaltain Grand Prix
Mika Ala-Panula

Mika Ala-Panula on suomalainen imitaattori, spiikkeri, ääninäyttelijä ja media-alan yrittäjä.

Hän aloitti imitoinnin harrastuksena ollessaan yläasteella vuonna 1984. Ensimmäinen imitoitava henkilö hänen repertuaarissaan oli yläasteen teknisen työn opettaja. Sittemmin vuosien saatossa ohjelmistoon karttui noin 50 tunnetun julkkiksen äänet. Vuonna 2014 Ala-Panula juhlisti 30-vuotista esiintymisuraansa ja lopetti samalla uransa esiintyjänä. Hän esiintyi 30 vuoden aikana tuhansilla keikoilla eri puolilla Suomea sekä myös Ruotsissa. Vuonna 2007 Esiintyvät Taiteilijat ry palkitsi hänet ansioistaan Vuoden viihdetaiteilija -tunnustuksella. Ala-Panula on toiminut televisiossa juontajana muun muassa MTV3:n Pöllölaakson aarre -ohjelmassa vuosina 1995–1996. Imitaatioistaan hänet muistetaan muun muassa TV1:n Itse valtiaat -satiirisarjasta, jota hän teki koko sarjan olemassaolon ajan vuodesta 2001 vuoteen 2008. Parhaimmillaan hän teki sarjaan 14 vakiohahmon äänet. Hän on ollut myös dubbaamassa lukuisissa lastenelokuvissa ja -sarjoissa.

Ala-Panula toimii nykyään tuottajana omassa media-alan yrityksessään, jossa hän valmistaa äänituotantoa, radio- ja televisiomainoksia, yritys-, esittely- ja opetusvideoita sekä internet-sivustoja. Yritys on nimeltään Fixumedia ja sen toimipaikkana on Kauhajoki.

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mika Ala-Panulan yrityksen sivut
 Voice Chasers 

Suomalaiset imitaattorit
Suomalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Itse valtiaat
Erja Manto

Erja Maaria Manto (s. 8. joulukuuta 1956 Kotka) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja imitaattori.

Manto tuli laajemmin tunnetuksi 1987 näyteltyään Loviisaa Hella Wuolijoen klassikko­näytelmiin perustuvissa televisio­elokuvissa Niska­vuoren nuori emäntä ja Niska­vuoren Heta. Hän on näytellyt sivu­rooleissa elo­kuvissa sittemminkin.

Ura 

Manto on toiminut vuosien ajan Yleis­radion radioteatterissa ohjaajana ja tuottajana. Hän on myös toiminut lukijana monissa radio­kuunnelmissa ja ääni­kirjoissa.

Yle TV1:n poliittisissa satiirisarjoissa Iltalypsy (1993–2001) ja Itse valtiaat (2001–2008) Manto imitoi suomalaisia nais­poliitikkoja Anneli Jäätteen­mäestä Sirkka-Liisa Anttilaan. Hän on ääni­näytellyt myös muun muassa elo­kuvissa Viidakkovekara Juuso ja Keisarin salaisuus. Televisio­sarjassa Studio Julmahuvi Manto toimi dokumentti­parodioiden kertojana.

Yksityiselämä 

Erja Mannon vanhemmat olivat näyttelijät Kapo Manto ja Ritva Juhanto.

Filmografia 
Elokuvat

 Niskavuoren nuori emäntä (1987)
 Niskavuoren Heta (1987)
 Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994)
 Pieniä valheita (1994)
 Syrjähyppyjä (1996)
 Suuri performanssi (2008)

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset televisionäyttelijät
Suomalaiset imitaattorit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Thorn

Thorn voi tarkoittaa seuraavia:

henkilöitä

 Gaston Thorn (1928–2007), Luxemburgin pääministeri 1974–1979, Euroopan komission puheenjohtaja 1981–1985
 Holger Thorn (s. 1980), suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
 Jessica Thorn (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija
 Viktor Thorn (s. 1996), ruotsalainen maastohiihtäjä

kuvitteellisia henkilöitä ja olentoja

 Thorn, lohikäärme Christopher Paolinin kirjasarjassa Perillinen
 Damien Thorn, The Omen -elokuvasarjan keskushenkilö

paikkoja;

 Thorn, Toruń, kaupunki Puolassa

musiikki
 Thorn (yhtye), norjalainen black metal -yhtye
 Thorns (Thornsin albumi), 2001
 Thorns (Beansin albumi), 2007
 Thorns (Icon & The Black Rosesin albumi)
 The Thorns, yhdysvaltalainen akustinen rockyhtye
 Thorn (EP), Enslavedin vinyyli-EP

muita merkityksiä

 thorn, Þ, þ, islannissa sekä muinaisnorjassa ja -englannissa käytetty kirjain
 HMS Thorn (1900), Britannian Kuninkaallisen laivaston alus
Paul Westlake

Paul Westlake (s. 1951) on brittiläinen stand up -koomikko, kääntäjä, tietokirjailija ja ääninäyttelijä, joka asuu Helsingissä. Hän tekee englannin kielen oppikirjoja WSOY:lle ja Sanoma Prolle ja on kirjoittanut OK-, Spotlight-, Yes-, Wow-, Passwords-, Pat and Polly-, Passport to English-, Key English-, Yippee- ja Go for it -oppikirjat. Westlaken vuonna 1988 perustama The Original Touch Oy tekee oppikirjoja ja käännöksiä ja tarjoaa koulutuspalveluja. Lisäksi hän on ollut ääninäyttelijänä mm. Itse valtiaat -sarjassa.

Westlake on kotoisin Torquayn kaupungista Britanniasta ja on asunut Suomessa vuodesta 1978 lähtien. Westlake on koulutukseltaan opettaja ja hän on työskennellyt myös kouluttajana ja radiotoimittajana. Hän on tehnyt stand up -komiikkaa vuodesta 2000 lähtien. Suomen tietokirjailijat myönsi Westlakelle Oppikirjailijapalkinnon vuonna 2010. Hänellä on kaksi aikuista lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Englanninopettaja Paul Westlake alkoi tehdä stand uppia suomeksi

Suomen englantilaiset
Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset stand up -koomikot
Brittiläiset kielenkääntäjät
Suomalaiset opettajat
Suomalaiset radiotoimittajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset yrittäjät
The Eagle Has Landed

The Eagle Has Landed on Saxon-yhtyeen ensimmäinen livealbumi. Se saavutti Britannian listoilla viidennen sijan.

Kappaleet
Kaikki kappaleet: Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Gill

Kokoonpano
 Biff Byford - laulu
 Graham Oliver - kitara
 Paul Quinn - kitara
 Steve Dawson -basso
 Nigel Glockler - rummut

Tuotanto
Tuottaja : Saxon 
Suunnittelu : Andy Lydon & Steward Eales 
Äänitys : Britannian ja Euroopan esiintymisey 1981
Miksaus: Manor and Bray Sound Studio

Lähteet

Vuoden 1982 konserttitallenteet
Saxonin albumit
Power and the Glory

Power and the Glory on Saxon-nimisen heavy metal -yhtyeen viides studioalbumi. Se saavutti brittilistalla 15. sijan ja USAn listoilla 155. sijan.

Levy on yhtyeen ensimmäinen uuden rumpalin Nigel Glocklerin kanssa ja ensimmäinen Amerikassa nauhoitettu Saxon-albumi. Nimibiisi ja Nightmare julkaistiin singlenä ja kumpikin pääsi brittien singlelistan top 75:een.

Kappaleet

Kaikki kappaleet: Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glocker

 "Power And The Glory" – 5:57
 "Redline" – 3:38
 "Warrior" – 3:47
 "Nightmare" – 4:25
 "This Town Rocks" – 3:58
 "Watching The Sky" – 3:43
 "Midas Touch" – 4:13
 "The Eagle Has Landed" – 6:56

Kokoonpano

Biff Byford - laulu
Graham Oliver - kitara
Paul Quinn - kitara
Steve Dawson - basso
Nigel Glockler - rummut

Tuotanto
Tuottaja : Nigel Thomas
Suunnittelu : Jeff Glixman, Cheryl Bordagary, Les Horne
Äänitys : Axis Sound Studio, Atlanta
Miksaus : Axis Sound Studio, Atlanta

Vuoden 1983 albumit
Saxonin albumit
Greta Andersen

Greta Andersen (s. 1. toukokuuta 1927)  on tanskalainen uimari ja olympiavoittaja.

Andersen saavutti olympiakultaa Lontoossa 1948, jossa hän voitti 100 metrin vapaauinnin finaalin ajalla 1.06,3. Hän ui 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kolmannen osuuden ja sai hopeaa ajalla 4.29,6, kun hänelle henkilökohtaisella matkalla 0,2 sekunnin erolla hävinnyt Ann Curtis toi Yhdysvaltain joukkueen maaliin ensimmäisenä. Helsingin 1952 olympialaisissa Andersen sijoittui 400 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä neljänneksi.

Vuonna 1949 Andersen ui 100 jaardin vapaauinnin maailmanennätyksen 58,2, joka alitettiin vasta vuonna 1956. Wienin EM-kisoissa 1950 Andersen voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa.

Andersen oli myös tunnettu pitkien matkojen uimari. Hän ui Englannin kanaalin yli kuudesti vuosina 1957–1964. Ranskasta Englantiin hän ui n. 11 tunnissa ja Englannista Ranskaan ajassa 13 tuntia ja 14 minuuttia. Kaliforniassa, jonne hän muutti uimaopettajaksi, hänen suurimpiin saavutuksiinsa kuului uinti Santa Catalinan salmen yli molempiin suuntiin ennätysajassa.

Andersen valittiin International Swimming Hall of Fameen 1969.

Saavutukset

 Lontoon olympialaiset 1948
 Kultaa 100 metrin vapaauinnissa (aika 1.06,3)
 Hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä (aika 4.29,6)
 Helsingin olympialaiset 1952
 Neljäs 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä (aika 4.36,2)
 Kahdeksas 400 metrin vapaauinnissa (aika 5.27,0)
 Wienin EM-kisat 1950
 Kultaa 400 metrin vapaauinnissa

Lähteet

Aiheesta muualla
 International Swimming Hall of Fame: Greta Andersen (englanniksi)
 Dansk Kvindebiografisk Leksikon: Greta Andersen (tanskaksi)

Tanskalaiset uimarit
Tanskalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
First Blood Last Cuts


First Blood Last Cuts on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1993.

Kappaleet

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 First Blood Last Cuts discogs.com -sivustolla 

Vuoden 1994 kokoelma-albumit
W.A.S.P.:in albumit
Still Not Black Enough


Still Not Black Enough on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Alun perin albumista piti tulla Blackie Lawlessin soololevy, mutta se julkaistiin lopulta W.A.S.P.:in nimellä.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Blackie Lawless, ellei toisin mainittu.

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 1995 albumit
W.A.S.P.:in albumit
Kill Fuck Die


Kill Fuck Die (käytetään myös lyhennettä K.F.D.) on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Levyä pidetään W.A.S.P.:n raskaimpana.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Blackie Lawless & Chris Holmes, ellei toisin mainittu.

Kokoonpano 
 Blackie Lawless – laulu, kitara
 Chris Holmes – kitara
 Mike Duda – basso
 Stet Howland – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Headless Children, The
Headless Children, The
Dominator


Dominator on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in studioalbumi. Albumi julkaistiin 20. huhtikuuta 2007.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Blackie Lawless – laulu, rytmikitara, kosketinsoittimet
 Doug Blair – soolokitara
 Mike Duda – basso, taustalaulu
 Mike Dupke – rummut

+

 Darrel Roberts – soolokitara (kappale 9)

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Desibeli.net: 
 Metal Storm: 7.5/10
 The Metal Forge: 7.5/10

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
W.A.S.P.:in albumit