joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Falck

Falck tai Falk on sukunimi, joka tarkoittaa saksan ja ruotsin kielissä haukkaa.

Falck, suomalainen aatelissuku

Falck-nimisiä henkilöitä 
 Alberta Falck (1849–1923), suomenruotsalainen kirjailija
 Anders Henrik Falck (1772–1851), Suomen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja, finanssitoimituskunnan päällikkö, salaneuvos
 August Falck (1882–1938), ruotsalainen näyttelijä
 Emil Falck, suomalainen näyttelijä
 Eva Falck (1764–1810), suomalainen ravintolan ja hotellin pitäjä
 Georg Peter Falck (1862–1919), suomalainen Venäjän laivaston kontra-amiraali, Peter Georg Falckin poika
 Gustaf Falck (1767–1811), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Henrik Falck (noin 1628–1692) valtiopäiväedustaja, talonpoika, luutnantti
 Hildegard Falck (s. 1949), saksalainen keskimatkojen juoksija
 Ismo Falck (s. 1966), suomalainen jousiampuja
 Jarl Falck (1901–1983), suomalainen taidemaalari
 Jeremias Falck (noin 1616–1677), puolalais-saksalainen kuparikaivertaja, kuningatar Kristiinan hovipiirtäjä
 Johan Peter Falck (1733–1774), ruotsalainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija
 Johanna Falck, Cosmopolitan-lehden päätoimittaja
 Jorma Falck (1939–2017), suomalainen oopperalaulaja
 Lars Falck (1737–1788) suomalainen suurkauppias, ruukinpatruuna
 Mattias Falck (s. 1991), ruotsalainen pöytätennispelaaja
 Peter Georg Falck (1811–1877), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
 Victor Ludvig Alexander Falck (1852–1908) suomalainen virka- ja valtiopäivämies
 Wolfgang Falck (1910–2007), saksalainen sotilaslentäjä, Saksan ilmavoimien yliluutnantti

Falk-nimisiä henkilöitä 
 Adalbert Falk (1827–1900), preussilainen valtiomies
 Anders Falk (s. 1949), ruotsalainen muusikko, toinen Adolphson-Falk-orkesterin perustajista
 Andreas Falk (s. 1983), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Annika Hirvonen Falk (s. 1989), ruotsalainen Ympäristöpuolueen poliitikko
 DJ Falk, oik. Jarl Falk Reiss (s. 1967), norjalainen DJ, musiikkituottaja ja remixaaja
 Göran Falk, oik. Carl Björkman (1901–1961), ruotsalainen elokuvakriitikko ja kustannuspäällikkö
 Hanna Falk (s. 1989), ruotsalainen maastohiihtäjä
 Hjalmar Falk (1859–1928), norjalainen kielitieteilijä
 Jennifer Falk (s. 19983), ruotsalainen jalkapallomaalivahti
 Johannes Daniel Falk (1768–1826), saksalainen filantrooppi, kirjailija ja runoilija
 Justin Falk (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija
 Lee Falk (1911–1999), yhdysvaltalainen sarjakuvakirjoittaja
 Maija Falk (Inkeri Lehtinen) (1908–1997), suomalainen poliitikko
 Marianne Falk (1946–2013), suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja ympäristötaiteilija
 Paul Falk (1921–2017), saksalainen taitoluistelija
 Peter Falk (1927–2011), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Ria Falk, o.s. Baran (1922–1986), saksalainen taitoluistelija
 Richard A. Falk (s. 1930), yhdysvaltalainen kansainvälisen oikeuden professori, YK-tarkkailija
 Tomas Falk (s. 1975), saksalais-suomalainen liiketaloustieteilijä ja markkinoinnin tutkija
 Tuula Falk (s. 1957), suomalainen sisustusarkkitehti ja huonekalumuotoilija¨

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Johan Falk, poliisi samannimisessä rikoselokuvasarjassa

Yritykset 
 Falck Security
 Falck Oy

Muita merkityksiä 

 Kalevi Falk, suomalainen yhtye
Marco Simoncelli

Marco Simoncelli (lausutaan [ˌsimɔnˈt͡ʃɛlli]; 20. tammikuuta 1987 Cattolica, Italia – 23. lokakuuta 2011 Sepang, Malesia) oli italialainen ratamoottoripyöräilijä, joka ajoi MotoGP-sarjassa ja oli 250cc-luokan maailmanmestari vuodelta 2008.

Simoncelli voitti vuosina 1996–2000 Italian Minimoto-mestaruuden. Vuodeksi 2002 hän siirtyi Euroopan sarjaan 125cc-luokkaan ja voitti samana vuonna mestaruuden. Vuonna 2003 Simoncelli nousi MotoGP-sarjan 125cc-luokkaan, jossa hän kilpaili Matteoni Racing Team -tallissa. Seuraavaksi kaudeksi 2004 Simoncelli siirtyi Rauch Bravo -tiimiin ja otti uransa ensimmäisen MM-sarjan voiton sateisella Jerezin radalla.

Kauden 2005 jälkeen Simoncelli nousi 250cc–luokkaan, jossa hän ajoi Metis Gilera -tiimissä myös kaudet 2006 ja 2007. Kaudella 2008 hänen kautensa alkoi tasapainoisesti, mutta koko loppukauden hän hallitsi ylivoimaisesti monia kilpailuja ja voitti lopulta uransa ensimmäisen maailmanmestaruuden. Hänen huhuiltiin siirtyvän jo kaudeksi 2009 MotoGP-luokkaan, mutta hän päätti kuitenkin jäädä puolustamaan mestaruuttaan 250cc:iin. Hän sijoittui sarjassa kolmanneksi.

Kaudeksi 2010 Simoncelli siirtyi Honda Gresini talliin MotoGP-luokkaan, ja hän oli loppupisteissä kahdeksas. Vuonna 2011 Simoncelli otti MotoGP-luokan ensimmäisen paalupaikkansa Kataloniassa ja ajoi kaksi kertaa palkintokorokkeelle Tšekin Brnossa ja Australian Philip islandilla.

Kuolema

Simoncelli sai surmansa Malesian osakilpailussa 23. lokakuuta 2011. Simoncelli menetti pyöränsä hallinnan mutkassa, minkä jälkeen hän ajautui takaa tulevien Colin Edwardsin ja Valentino Rossin eteen. Nämä eivät voineet välttää törmäystä vaan osuivat Simoncelliin kohtalokkain seurauksin.

Simoncelli siunattiin ja haudattiin Corianossa 27. lokakuuta. Kirkossa oli myös hänen kaksi moottoripyöräänsä: 250-kuutioinen pyörä, jolla hän voitti maailmanmestaruuden 2008, sekä viimeisellä kaudella kilpakäytössä ollut pyörä. Hautajaistilaisuus lähetettiin suorana useilla televisiokanavilla sekä jättimäisellä näytöllä läheisellä Misanon moottoriradalla. Misanon moottorirata nimettiin myöhemmin Marco Simoncellin mukaan.

Tilastot

Lähteet

Aiheesta muualla 

MotoGP -sivujen profiili

Italialaiset ratamoottoripyöräilijät
Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit
Vuonna 1987 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Moottoriurheilussa surmansa saaneet kuljettajat
Plug Me In

Plug Me In on AC/DC:n kappaleista koottu DVD, jossa kappaleet soitetaan livenä. Toinen puoli DVD:tä sisältää 
Bon Scottin (1975-1979) ja toinen Brian Johnsonin (1980-2003) aikaisia kappaleita. Vuonna 2007 julkaistussa DVD:ssä on myös hieman lisämateriaalia.

DVD 1 - Bon Scott (Hakasuluissa oleva teksti kertoo vuoden, jolloin laulu on DVD:llä esitetty!)
 
High Voltage [1975] 
It's a Long Way to the Top (If You Wanna Rock 'N' Roll) [1976]
School Days [1976]
T.N.T. [1976]
Live Wire [1976]
Can I Sit Next to You Girl [1976]
Baby Please Don't Go [1976]
Hell Ain't a Bad Place to Be [1977]
Rocker [1977]
Rock 'N' Roll Damnation [1978]
Dog Eat Dog [1978]
Let There Be Rock [1978]
Problem Child [1978]
Sin City [1978]
Bad Boy Boogie [1978]
Highway to Hell [1979]
The Jack [1979]
Whole Lotta Rosie [1979]

DVD 2 - Brian Johnson

Shot Down in Flames [1981]
What Do You Do for Money Honey [1981]
You Shook Me All Night Long [1981]
T.N.T./Let There Be Rock [1981]
Back in Black [1981]
T.N.T. [1981]
Shoot to Thrill [1983]
Guns for Hire [1983]
Dirty Deeds Done Dirt Cheap [1983]
Flick of the Switch [1983]
Bedlam in Belgium [1983]
Back in Black [1991]
Highway to Hell [1991]
Whole Lotta Rosie [1991]
For Those About to Rock (We Salute You) [1991]
Gone Shootin' [1996]
Hail Caesar [1996]
Ballbreaker [1996]
Rock And Roll Ain't Noise Pollution [1996]
Hard as a Rock [2001]
Hells Bells [2001]
Ride On [2001]
Stiff Upper Lip [2003]
Thunderstruck [2003]
If You Want Blood (You've Got It) [2003]
The Jack [2003]
You Shook Me All Night Long [2003]

AC/DC
Musiikki-DVD:t
Naildown

Naildown on suomalainen melodista death metallia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 2003 nimellä Acid Universe.

Diskografia
Studioalbumit

Singlet

Jäsenet 
Daniel Freyberg – laulu, kitara, koskettimet (kolmannella albumilla)
Matti Saari – basso
Asko Sartanen – kitara
Heikki Saari – rummut

Lähteet 
Yhtyeen kotisivut

Suomalaiset melodisen death metalin yhtyeet
Latvian koripallomaajoukkue

Latvian koripallomaajoukkue edustaa Latviaa koripallon arvokisoissa.

Historia 
Latvia on voittanut Euroopan mestaruuden kerran historiansa aikana. Tämä tapahtui vuonna 1935 Sveitsissä pidetyissä kaikkien aikojen ensimmäisissä koripallon EM-kilpailuissa. Kisojen loppuottelussa joukkue voitti Espanjan luvuin 24-18. 

Latvian joukkue on pelannut vain kerran olympialaisissa, Berliinissä 1936, jolloin koripallo oli ensimmäisen kerran olympiaohjelmassa virallisena lajina. Latvian sijoittui kisoissa kahdeksanneksitoista, kun joukkueita oli mukana yhteensä 21.

Vuoden 1939 EM-kisoissa Latvia voitti hopeaa. Tällä kertaa Liettua vei mestaruuden. Latvia voitti kisoissa Suomen pistein 108–7, mikä oli kisojen toiseksi suurin voitto.

Sijoitus EM-kisoissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 

Koripallomaajoukkueet
Latvian koripallo
Ten Summoner’s Tales

Ten Summoner's Tales on 9. maaliskuuta 1993 julkaistu, brittimuusikko Stingin neljäs studioalbumi.

Kappalelista

 "Prologue (If I Ever Lose My Faith in You)" – 4:30
 "Love Is Stronger Than Justice (The Munificent Seven)" – 5:11
 "Fields of Gold" – 3:42
 "Heavy Cloud No Rain" – 3:39
 "She's Too Good for Me" – 2:30
 "Seven Days" – 4:40
 "Saint Augustine in Hell" – 5:05
 "It's Probably Me" (Sting, Eric Clapton, Michael Kamen) – 4:57
 "Everybody Laughed But You" – 3:53
 "Shape of My Heart" (Sting, Dominic Miller) – 4:38
 "Something the Boy Said" – 5:13
 "Epilogue (Nothing 'Bout Me)" – 3:39

Vuoden 1993 albumit
Stingin albumit
Machrihanish

Machrihanish on kylä Skotlannissa Argyll ja Buten hallintoalueella. Kylän lähellä sijaitsee Campbeltownin lentokenttä, joka toimi aikaisemmin kuninkaallisten ilmavoimien tukikohtana. Vuonna 1905 Reginald Fessenden rakensi kylään 400 jalan korkuisen radiomaston. Sen ja vastaavan Brant Rockissa Yhdysvalloissa sijainneen maston välillä saavutettiin ensimmäinen kaksisuuntainen Atlantin ylittävä radioyhteys tammikuussa 1906. Radiomasto tuhoutui myrskyssä saman vuoden joulukuun viides päivä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

www.machrihanish.net 

Argyll ja Bute
Skotlannin kylät
Dalene Kurtis

Dalene Kurtis (s. 12. marraskuuta 1977 Apple Valley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen valokuvamalli ja Playboy-tyttö.

Kurtis oli Playboyn syyskuun 2001 Playmate of the Month ja vuoden 2002 Playmate of the Year. 

Kurtis varttui Kalifornian Bakersfieldissä. Ennen Playboy-uraansa hän teki erilaisia missin- ja mallintöitä.

Aiheesta muualla 
Dalene Kurtisin viralliset kotisivut 
Dalene Kurtis Playboy.com:issa 
Kurtisin haastattelu tech.mit.edu:ssa 
Dalene Kurtis MySpace.com:issa 

Yhdysvaltalaiset mallit
Playboyn Playmatet
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt

en:List of Playboy Playmates of 2001#September
Jokilaaksojen pelastuslaitos

Jokilaaksojen pelastuslaitos on vuonna 2004 perustettu pelastuslaitos, jonka toiminta-alue on Pohjois-Pohjanmaan eteläosissa Siika-, Pyhä- ja Kalajokilaakson alueella. Pelastuslaitos toimii 15 kunnan alueella, ja sen alueella on 24 paloasemaa. Maakunnan pohjoisosassa toimii Oulu-Koillismaan pelastuslaitos. Oulu-Koillismaan ja Jokilaaksojen pelastuslaitosten on määrä yhdistyä sote-uudistuksen myötä.

Tammikuun 2015 lopussa pelastuslaitoksen alueella asui 130 104 ihmistä. Pelastusjohtajana toimii Jarmo Haapanen. Pelastuslaitoksen keskuspaikka sijaitsee Ylivieskassa. Jokilaaksojen pelastuslaitoksella oli vuonna 2014 yhteensä 2 725 hälytystehtävää.

Pelastuslaitos hoitaa alueellaan pelastuslain ja muiden säädösten määräämiä tehtäviä ja palveluja. Lisäksi Jokilaaksojen pelastuslaitos hoitaa alueellaan ensivastetehtävät.

Pelastuslaitos hoitaa tällä hetkellä ensihoitopalvelujen tuottamisen koko pelastuslaitoksen alueella Reisjärveä lukuun ottamatta.

Jokilaaksojen pelastuslaitoksen alueella Raahessa ja Ylivieskassa on ympärivuorokautisesti miehitetyt paloasemat. Muissa kunnissa hälytystehtäviä hoitavat pääosin Jokilaaksojen pelastuslaitoksen kanssa tekemiensä sopimusten mukaisesti paikkakunnasta riippuen VPK:t, palomieskerhot ja PVPK:t.Lisäksi SSAB:n Raahen terästehtaan alueella hälytystehtäviä hoitaa Prevent360 yrityksen tehdaspalokunta ja Haapajärven asevarikolla erillinen otona toimiva pelastusryhmä.

Paloasemat 

 10 Alavieska
 11 Haapajärvi
 12 Haapavesi
 13 Himanka
 14 Kalajoki
 15 Kestilä
 16 Kärsämäki
 17 Merijärvi
 18 Nivala
 19 Oulaisten VPK
 20 Pulkkila
 21 Pyhäjoki

 22 Pyhäsalmi
 23 Pyhäntä
 24 Raahe ja Raahen VPK
 26 Rantsila
 27 Rautio
 28 Reisjärvi
 29 Ruukki
 30 Sievi
 31 Siikajoki
 32 Vihanti
 33 Ylivieska

 VPK = Vapaaehtoinen palokunta

Tunnustus 

Pelastusalan erikoislehti Palokuntalainen valitsi Jokilaaksojen pelastuslaitoksen vuoden 2010 pelastuslaitokseksi. Valinta tehtiin seuraamalla pelastuslaitosten toimintaa.

Katso myös 

 Pelastustoimi

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jokilaaksojen pelastuslaitos 

Suomen pelastuslaitokset
Pohjois-Pohjanmaa
Nick Laird

Nicholas ”Nick” Laird (s. 1975 Cookstown, Tyrone, Pohjois-Irlanti) on kirjailija, prosaisti ja runoilija. Hän on opiskellut Cambridgen yliopistossa Sidney Sussex Collegessa. Hän työskenteli kuusi vuotta asianajotoimisto Allen & Overyssa Lontoossa, mutta irtisanoutui keskittyäkseen kirjoittamiseen. Hän on ollut vuodesta 2004 naimisissa kirjailija Zadie Smithin kanssa.

Hän on kirjoittanut kaksi palkittua runokokoelmaa To a Fault ja On Purpose sekä yhden proosateoksen Utterly Monkey.

Lähteet

Aiheesta muualla
How I Write - Nick Laird, Untitled Books
'It's nothing to do with me' Guardian profile/interview of Nick Laird.
Mr and Mrs Smith Interview by the Daily Telegraph.
Nick Laird Biography, courtesy of British Council Arts.
Lad Lit Interview on WNYC's Leonard Lopate Show. 
John Redmond Reviews "To a Fault"
Utterly Monkey, by Nick Laird PopMatters book review.
"Cuttings," by Nick Laird
Nick Laird: "The Bearhug"
Michiko Kakutani reviews Utterly Monkey, by Nick Laird

Pohjoisirlantilaiset kirjailijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Peukkula

Seikkailupuisto Peukkula (ent. Viherlaakso) oli vuosina 1997-2015 toiminut satu- ja seikkailupuisto Jyväskylässä Jyväsjärven lähellä. Viherlaakso perustettiin 1997 entisen Ympäristökeskus Kammin tiloihin, ja sen vetonauloja olivat Hilarius-hiiri ja Noita Nokkonen. Parhaimmillaan Viherlaakson kävijämäärä oli yli 30 000, ja se työllisti kesäisin noin 30 henkeä. Hilarius hiiren kehittänyt Marja-Liisa Mattila luopui kehittämästään lastenhahmosta terveydellisistä syistä vuonna 2007 ja myi brändin Suomen Metrotuotanto Oy:lle. Samassa yhteydessä tuotantoyhtiö purki yhteistyön Viherlaakson kanssa. 

Vuonna 2008 Jyväskylän kaupunki ja Fortum myivät Viherlaakson toiminnan, ja uusi omistaja muutti puiston nimen Peukkulaksi. Peukkulan toiminta jakaantui kolmeen toiminta-alueeseen: sisäleikkipuistoon, ulkoleikkipuisto Temppulaaksoon sekä Satukylään. Peukkulan toiminta loppui tammikuussa 2015.

Peukkulan toiminta

Sisäleikkipuisto 
Sisäpuiston salissa olivat käytettävissä toimintarata, pomppulinnat, pienten lasten leikkialue, keinuautomaatit, auto sekä piirustusnurkkaus. Satupolun leikkihuoneita olivat Kyläkauppa Pikku Penni, Noita Nokkosen köksä, prinsessa Vivianin teehuone, merirosvo Arpinaaman konttuuri, Linnan Tontun nikkarointinurkkaus sekä Peukkula Kino. Jokaisena lauantaina satuhahmot vauhdittivat lasten leikkejä. Talvella sisäpuistossa palveli Hilla Café, jossa tarjoiltiin perinteisiä kahvilaherkkuja.

Tapahtumia 
Peukkulassa järjestettiin ympäri vuoden erilaisia tapahtumia. Teemapäivistä tunnetuimpia olivst prinsessa- ja merirosvopäivät sekä noita Nokkosen Halloween juhla: Kurpitsajuhla. Jyväskylän alueen yritykset ja järjestöt järjestivät myös omia teemapäiviään Peukkulassa.

Ulkoleikkipuisto Temppulaakso 
Ulkopuisto oli avoinna keväästä syksyyn sään salliessa. Ulkopuiston aktiviteetteinä olivat krokorata, pomppulinnat, trampoliinit, polkuautot, pelialue, nikkarointiapaja, leluliiteri sekä Peukkulan linna.

Leluliiterissä olivat tarjolla perinteiset pihapelit ja mm. puujalat, joita voi lainata ja joiden kanssa voi viettää yhteistä aikaa koko perheen kesken.

Satukylä 
Satukylää asuttivat Peukkulan satuhahmot. Punaisessa Jepulassa asuivat Peukkis Peukalopotti pikkusiskonsa Pinnin kanssa, kun taas naapurin kiviluolassa asuivat Natro- ja Putro-peikot. Satukylänraitin varrelta löytyivät myös prinsessa Vivianin vaaleanpunainen Marenki-koti, noita Nokkosen jännittävä Mörskä, Kekko Keksijän putki sekä Merirosvo Arpinaaman laiva, Amanda. Kesäkaudella Satukylän asukkaat järjestivät monipuolista ohjelmaa lapsille ja aikuisille koko päivän. Peukkulan vieraille tarjottiin puistokonsertti, pihateatterin lasten näytelmä sekä lukuisia musiikki- ja satutuokioita sekä vauhdikkaampia seikkailuja. 

Satukylässä palveli kesäisin Villa Café, jossa tarjoiltiin jäätelöannoksia sekä kahvilatuotteita.

Ruokailu 
Peukkulan päärakennuksessa sijaitsi ravintola Eväsherkku. Eväsherkun valikoimaan kuuluivat salaattipöydän antimet sekä hampurilais- sekä makkarabaariateriat. Eväsherkku oli avoinna koko kesän.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Peukkulan kotisivut
 

Suomen huvipuistot
Jyväskylän nähtävyydet
Karjala-kustantamo

Karjala-kustantamo () on Petroskoissa Venäjällä toimiva valtiollinen kirjankustantamo. Sen edeltäjä on Leningradissa ja Petroskoissa 1920- ja 1930-luvuilla toiminut Kustannusliike Kirja, joka vuonna 1937 muutettiin Karjalan valtion kustannusliikkeeksi (ven. Карельское государственное издательство, Karelskoje gosudarstvennoje izdatelstvo; lyhenne Каргосиздат, Kargosizdat). Vuonna 1940 nimeksi tuli Karjalais-Suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike (ven. Государственное издательство КФССР, Gosudarstvennoje izdatelstvo KFSSR), vuonna 1956 Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike (ven. Государственное издательство КАССР, Gosudarstvennoje izdatelstvo KASSR) ja vuonna 1964 Karjalan kirjakustantamo (ven. Карельское книжное издательство, Karelskoje knižnoje izdatelstvo). Nykyisen nimensä kustantamo sai vuonna 1969.

Neuvostoliiton aikana Karjala-kustantamo julkaisi yhteiskunnallista, tieto-, kauno-, lasten- ja oppikirjallisuutta venäjän ja suomen sekä myöhemmin myös karjalan ja vepsän kielillä. Suomessa kirjojen maahantuojana toimi Kansankulttuuri Oy. 1960-luvun alkuun saakka kustantamo julkaisi suomeksi myös venäjästä käännettyä poliittista ja kaunokirjallisuutta, mutta myöhemmin tehtävä siirtyi Moskovassa toimineille vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliikkeille (Progress, Raduga ym.). Suomenkielisen kirjallisuuden osalta Karjala-kustantamon tehtäväksi jäi Karjalan tasavallan kirjailijoiden teosten ja oppikirjojen julkaiseminen. Erityistä huomiota kiinnitettiin venäjänkieliseen kotiseutukirjallisuuteen sekä Karjalan kansojen suullisen kansanperinteen julkaisuihin.

1980–1990-lukujen vaihteessa Karjala tuotti vuosittain yli sata kirjaa, joiden yhteinen painosmäärä oli yli viisi miljoonaa kappaletta. 1990-luvulla toiminta supistui. Nykyään kustantamo julkaisee 10–15 kirjaa vuodessa. Suomen-, karjalan- ja vepsänkielisen kirjallisuuden painaminen on siirtynyt etupäässä Periodika-kustantamon tehtäväksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Izdatelstvo ”Karelija” 

Karjalan tasavalta
Petroskoi
Neuvostoliittolaiset kirjankustantamot
Venäläiset kirjankustantamot
Pyhän Hengen ritarikunta

Pyhän Hengen ritarikunta () oli Ranskan kuningaskunnan arvokkain kunniamerkkejä myöntänyt ansioritarikunta. Se perustettiin vuonna 1578. Kunniamerkin nauhan tunnusväri oli vaaleansininen. Ritarikunnan suurmestarina toimi Ranskan kuningas.

Historia 
Ranskan kuningas Henrik III perusti vuoden 1578 viimeisenä päivänä l’ordre et milice du benoît Saint-Esprit -nimisen kunniamerkkiritakunnan. Se sai nimensä viittauksena helluntaihin, Pyhän Hengen vuodattamisen päivään, jolloin Henrik III oli kruunattu Ranskan kuninkaaksi.

Ritarikunnan jäsenten tuli olla katolisia, aatelisia vähintään 3. esipolvesta lähtien, sekä vähintään 35 vuoden ikäisiä. Hallisijasuvun jäsenille riitti 15 vuoden ikä ja hallitsijan pojat vastaanottivat kunniamerkin kasteensa yhteydessä. Kaikkien Pyhän Hengen ritarien oli kuuluttava myös Pyhän Mikaelin ritarikuntaan. Tämän vuoksi ritaria kutsuttiin usein yhdistetyllä nimellä Kuninkaallisten ritarikuntien ritari, Chevalier des Ordres du Roi. Vaikka ritarikunnan jäsenyys oli periaatteessa varattu ainoastaan korkeimmalle ranskalaiselle ylhäisölle, myönsi kuningas Henrik IV rajatun määrän kunniamerkkejä myös ulkomaisille, ja jopa ei-katolisille monarkeille.

Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1791 Pyhän Hengen ritarikunta lakkautettiin, mutta perustettiin uudelleen restauraation myötä 1814. Tällöin muun muassa Venäjän keisari Aleksanteri I palkittiin ritarikunnan kunniamerkillä. Kuningas Ludvig Filip lakkautti ritarikunnan uudelleen noustuaan valtaistuimelle 1830.

Nykypäivä 
Pyhän Hengen ritarikunta jäi kuitenkin toimimaan hallitsijasukuun sidottununa, dynastisena ritarikuntana, jonka kunniamerkkejä lukuisat myöhemmät Ranskan kruununtavoittelijat ovat kantaneet. Nykyisin sen suurmestarina toimii Hänen Kuninkaallinen Korkeutensa Pariisin kreivi.

Ranskalaiset ritarikunnat
Torgny Lindgren (numismaatikko)

Torgny Lindgren (1905–1984) oli Ruotsin valtionpankin virkamies ja numismaatikko. Hän oli pankkivaltuutettu vuosina 1955–1968 ja toimi Ruotsin numismaatikkojen yhdistyksen puheenjohtajana 1953–1961.

Teokset
"Suomen yhteisen-cansan suuremmaxi wakuudexi" : tutkielma valtakunnan säätyjen pankin seteleissä käytetystä suomen kielestä, Suomen pankin taloustieteellinen tutkimuslaito. 1963.
Suomenkieli yhteisessä valtakunnassa ; [Finska språket i det gemensamma riket]. Norden-yhdistys 1980.
Banko- och riksgäldsrevisionerna 1782–1807, (väitöskirja)

Lähteet

Numismaatikot
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
My Prerogative

My Prerogative on Bobby Brownin vuonna 1988 levyttämä kappale, joka nousi tammikuussa 1989 Billboard Hot 100 -listan ykkössijalle.

Britney Spearsin versio

Cover-versio kappaleesta oli Britney Spearsin ensimmäinen single albumilta Greatest Hits: My Prerogative. Single nousi ykköseksi mm. Suomessa, Italiassa, Norjassa ja Irlannissa.

Listasijoitukset

Lähteet 

Vuoden 1988 kappaleet
Britney Spearsin kappaleet
Paulina James

Paulina James (s. 29. lokakuuta 1986) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka aloitti uransa vuonna 2006. Hän on ollut kolmesti ehdolla AVN Awardin saajaksi. Keväällä 2008 hän ilmoitti pitävänsä vuoden tauon raskauden johdosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Paulina James Online Fanclub

James, Paulina
James, Paulina
James, Paulina
Pyhän Mikaelin ritarikunta

Pyhän Mikaelin ritarikunta () oli Ranskan kuningaskunnan korkea-arvoinen kunniamerkkejä myöntänyt ansioritarikunta. Se oli perustettu vuonna 1469.

Historia 
Ranskan kuningas Ludvig XI perusti Arkkienkeli Mikaelin mukaan nimetyn ritarikunnan elokuussa 1469. Ritareiden, joita saattoi olla enintään 36, oli vannottava uskollisuudenvala suurmestarille, joka oli hallitsija itse. Jäsenkiintiöstä luovuttiin sittemmin uskonsotien aikana 1560.

Pyhän Hengen ritarikunnan perustamisen myötä Pyhän Mikaelin ritarikunta väistyi arvoasteikossa toiselle sijalle. Kuningas Ludvig XIV:n 1665 vahvistamien uusien sääntöjen mukaan Pyhän Mikaelin ritareiksi nimitettiin erityisesti kirjailijoita, taiteilijoita ja hallintovirkamiehiä. Kunniamerkkiä kannettiin pääsääntöisesti ketjun sijasta mustassa nauhassa, mistä tuli ritareille nimitys Les Cordons Noirs.

Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1791 ritarikunta lakkautettiin, mutta kuningas Ludvig XVIII perusti sen uudelleen 1816. Tuolloin ritarien lukumäärä rajattiin sataan, johon ei kuitenkaan sisältynyt ulkomaalaiset, eikä Pyhän Hengen ritarit, jotka edelleen automaattisesti olivat myös Pyhän Mikaelin ritareita. Ritarikunta lakkautettiin virallisesti uudelleen Pyhän Hengen ritarikunnan tavoin Heinäkuun vallankumouksen myötä 1830.

Nykypäivä 
Myöhemmin Pyhän Mikaelin ritarikunta on kuitenkin jatkanut toimintaansa, hallitsijasukuun (Bourbonien vanhempi haara) sidottuna, dynastisena ritarikuntana. Dynastisen ritarikunnan suurmestari on Hänen Kuninkaallinen Korkeutensa Pariisin kreivi. Uusi ritareita on nimitetty harvakseltaan, ainakin 1930-luvulta 1980-luvulle.

Ranskalaiset ritarikunnat
Kierrätyskeskus

Kierrätyskeskus on paikka, jossa harjoitetaan edelleen käyttökelpoisten tavaroiden ja materiaalien kierrätystä.

Kierrätyskeskukset ovat usein yksityisten yhdistysten, kuten työttömien yhdistysten tai työllisyyspolitiikkaa lähellä olevien, kuntien ja ely-keskusten tukea nauttivia.

Jotkut kierrätyskeskukset eivät ole yhdistysmuotoisia, mutta niillä on osakeyhtiöinä sosiaalisen yrityksen luonnetta.

Kierrätyskeskukset
Valemuisto

Valemuisto on muisto, joka voi kokemuksellisesti tuntua hyvinkin todelta, mutta joka todellisuudessa on osittain virheellinen tai jopa kokonaan keksitty. Valemuistot voivat olla iloisia tai surullisia. Ilmiöstä, jossa informaatio ”saastuttaa” muiston, käytetään nimitystä interferenssi. Ongelma muodostuu siitä, ettei muistiin voi luottaa. Syyttömiäkin on tuomittu rikoksista valemuiston vuoksi. 

Valemuistosta käytetään toisinaan nimitystä Mandela-ilmiö (), kun väärä muistikuva on laajemmalla ihmisjoukolla. Nimityksen keksi paranormaalitutkija Fiona Broome, joka yhdistää sen rinnakkaistodellisuuteen. Ilmiö on nimetty eteläafrikkalaisen Nelson Mandelan mukaan, jonka moni virheellisesti muistaa menehtyneen 1980-luvulla, vaikka todellisuudessa hän kuoli vasta vuonna 2013.

Valemuiston syntymekanismi 
Mieleen tavalla tai toisella hautautunut muisto voi murtautua esiin nopeasti ja yllättävän tuoreen tuntuisena. Brittitutkijat Giuliana Mazzoni ja Irving Kirsch sekä yhdysvaltalainen Elizabeth Loftus esittivät vuonna 2001, että valemuistojen pesiytyminen mieleen vaatii kolmen ehdon toteutumista:

 Tarvitaan jonkinlainen aavistus, että jotain tärkeää on tapahtunut, mutta se on unohdettu tai torjuttu alitajuntaan. Aavistus saa ihmisen hakemaan apua.
 Tarvitaan uskottava auktoriteetti, joka tulkitsee oireita ja sanoo tietävänsä, mistä on kyse.
 Muistelijan on pidettävä auktoriteetin antamaa selitystä mahdollisena.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Näin helposti valemuiston voi istuttaa, kertoo muistin huippututkija (Vaatii kirjautumisen) Helsingin Sanomat 25.10.2015.

Muisti
Kliininen psykologia
Potomac

Potomac on joki Yhdysvaltojen itäosissa. Se on noin 616 kilometriä pitkä ja laskee Chesapeakenlahteen. Merkittäviä jokialueen kaupunkeja ovat muun muassa Alexandria Virginiassa ja Yhdysvaltojen pääkaupunki Washington DC.

Lähteet

Yhdysvaltain joet
Chesapeakenlahteen laskevat vesistöt
Falck (suku)

Falck on suomalainen aatelinen suku joka on matrikuloitu suomen ritarihuoneeseen 15.10.1832 No: 192. suku on luultavasti lähtöisin Savonlinnan läänistä. Aatelisen Falck-suvun tähän asti vanhin tunnettu esi-isä on ollut Kymenkartanon läänin manttaalikommissaari Petter Falck, joka toimi tuossa virassa vuosina 1737–1751. Hänen puolisonsa oli Kristina Florin ja pariskunnalla oli kahdeksan lasta.

Suvun jäseniä 
 Lars Falck (1737–1788) suurkauppias, ruukinpatruuna.
 Eva Falck (1764–1810), ravintolan ja hotellin pitäjä.
 Anders Henrik Falck (1772–1851), senaatin talousosaston varapuheenjohtaja, finanssitoimituskunnan päällikkö, salaneuvos.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Talonpoikaistuneita säätyläissukuja Säämingissä  viitattu 25.2.2020
 ]https://www.riddarhuset.fi/svenska/atter_och_vapen/view-63454-3014?str-63454=Falck  Ritarihuone vaakunarekisteri] Falck-sukuvaakuna Viitattu 26.2.2020

Suomalaiset aatelissuvut
Andøy

Andøy on Norjan kunta Nordlandin läänissä. Kunta kattaa koko Andøyan saaren ja osan Hinnøyan saaresta. Se on Nordlandin läänin ja Vesterålenin seutukunnan pohjoisin kunta ja sen rajanaapureita ovat etelässä Hinnøyalla Sortland, Gavlfjordenin takana lounaassa Øksnes sekä idässä Andfjordenin takana Torsken, Tranøy, Bjarkøy sekä Harstad.

Kunta tunnetaan sidoksistaan ilmailuun ja Andøyan lentoasemalla sijaitsee ilmavoimien 333. eskadroona. Lisäksi saarella on Andøyan rakettikoealue, jolta ammutaan avaruusraketteja ja joka on merkittävä kansainvälisen polaarisen atmosfäärin ja revontulien tutkimuksen yhteistyökeskus. Kalastus on keskeinen elinkeino ja kuntakeskus Andenes onkin eräs Norjan suurimpia kalastussatamia. Viime vuosina kunta on satsannut myös matkailuun ja valaiden tarkkailusafarit ovat eräs suosituimpia matkailukohteita.

Historia 
Andøyn kunnan nimi oli Dverberg vuoteen 1924 saakka, jolloin se jaettiin Andenesin, Dverbergin ja Bjørnskinnin kuntiin. Vuonna 1964 nämä kolme kuntaa yhdistyivät jälleen ja kunnan nimeksi tuli Andøy.

Lähteet
Kenttätutkimus

Kenttätutkimus on empiirisen tutkimuksen menetelmä, joka tarkoittaa luonnollisissa olosuhteissa tehtyä havaintoaineiston keräämistä esimerkiksi mittauksin, näytteitä ottamalla, tarkkailulla, tai kun tutkimusten kohteena ovat ihmiset, haastatteluilla, vuorovaikutuksella ja kyselyillä. Menetelmä on käytössä kaikilla empiirisen tutkimuksen aloilla, kuten luonnontieteissä, kulttuurintutkimuksessa, yhteiskuntatieteissä, teknisissä tieteissä ja psykologiassa. 

Psykologian alalla se tarkoittaa tutkimusta, jossa tutkimusaineisto kerätään laajasta, usein tiettyyn väestöryhmään kuuluvasta ihmisjoukosta luonnollisissa olosuhteissa. Kenttätutkimus voidaan toteutettaa haastattelemalla tutkimuksen kannalta tärkeitä ihmisiä tai pyytämällä heitä täyttämään kyselylomakkeita. Vastausten perusteella pyritään tavallisesti kartoittamaan vastaajien mielipiteitä ja asenteita. Mielipidetiedustelun kenttätutkimus voidaan toteuttaa muun muassa ns. ovikyselyillä, joissa kierretään ovelta toiselle ja kysytään tarpeellisia kysymyksiä. Näin saadaan kyselyaineistoa, josta voidaan johtaa yleistä mielipidettä tai käyttäytymistapoja koskevia tuloksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Psykologia
Luonnontieteet
Tieteellinen menetelmä
Svensk Ungdom

Svensk Ungdom (SU) on vuonna 1943 perustettu Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen nuorisojärjestö. Järjestön suomenkielinen nimi on RKP-nuoret. 

RKP-nuorten puheenjohtajaksi valittiin uudelleen vuonna 2020 Frida Sigfrids ja varapuheenjohtajiksi Veera Granroth sekä Nicholas Kujala. Järjestön pääsihteeri on Malin Lindholm. Svensk Ungdomilla on ollut historiansa aikana kaikkiaan 36 puheenjohtajaa. Heistä Pär Stenbäck, Carl Olof Tallgren ja Christoffer Taxell ovat toimineet myös RKP:n puheenjohtajana ja Stenbäck, Tallgren, Taxell, Grels Teir ja Astrid Thors ministereinä.

RKP:llä on ollut vuodesta 2008 opiskelijaliitto Liberaalit Opiskelijat LSK, josta sittemmin on tullut Svensk Ungdomin korkeakoulupoliittinen työryhmä. Muita työryhmiä ovat tasa-arvotyöryhmä (JämU), kansainvälinen työryhmä (IU), talous- ja työpoliittinen työryhmä (EPU) ja toimintatyöryhmä (Verkus).

Helmikuussa 2020 järjestö lopetti yhteistyön Perussuomalaisten Nuorten kanssa yhdessä muiden puolueiden nuorisojärjestöjen kanssa, koska PS-nuoret ei irtisanoutunut fasismista ja etnonationalismista.

Toiminta ja organisaatio 
Svensk Ungdomilla on neljä piirijärjestöä: Helsingin ja muun Suomen, Uudenmaan, Turunmaan sekä Pohjanmaan piirit. Paikallisjärjestöjä on 42. Jäseneksi voivat liittyä 14–29-vuotiaat.

Järjestön korkein päättävä elin on vuosittain kokoontuva liittokokous, jonka tehtäviin kuuluu muun muassa järjestön poliittisen ohjelman hyväksyntä. Liittokokousten välillä Svensk Ungdomin päätöksenteosta vastaa liittokokouksen valitsema liittohallitus.

Svensk Ungdom on kansainvälisten poliittisten nuorisojärjestöjen Euroopan liberaalinuorten, Kansainvälisen liberaalinuorten liiton ja Pohjoismaiden Keskustanuorten jäsenjärjestö.

Svensk Ungdomin puheenjohtajat 
Olav Ahlbäck (1943–1948)
Christoffer Schildt (1948–1953)
Grels Teir (1953–1957)
Hans W. Hansson (1957–1960)
Carl Olof Tallgren (1960–1962)
Hugo Skott (1962–1964)
Nils Malmberg (1964–1966)
Rainer Erlund (1966–1967)
Pär Stenbäck (1967–1970)
Christoffer Taxell (1970–1972)
Jan-Erik Granö (1972–1973)
Olav Jern (1973–1975)
Björn Månsson (1975–1977)
Mikael Ingberg (1977–1979)
Mårten Johansson (1979–1981)
Astrid Thors (1981–1983)
Nina Maria Wilkman (1983–1984)
Kjell Westermark (1984–1985)
Max Arhippainen (1985–1987)
Joakim Lönnroth (1987–1989)
Anders Dahlqvist (1989–1991)
Rikard Korkman (1991–1994)
Örn Witting (1994–1996)
Stefan Svennfors (1996–1998)
Marcus Rantala (1998–2000)
Magnus Öster (2000–2001)
Linda Lindholm (2001–2003)
Fredrik Guseff (2003–2005)
Anna Bertills (2005–2007)
Minna Lindberg (2007–2008)
Oscar Ohlis (2008–2010)
Fredrika Åkerö (2010–2012)
Niklas Mannfolk (2012–2014)
Ida Schauman (2014–2017)
Christoffer Ingo (2017–2019)
Frida Sigfrids (2019–)

Talous

Rahoitus

Lähteet
 Svensk Ungdomin verkkosivut

Viitteet 

Ruotsalainen kansanpuolue
Suomalaisten puolueiden nuorisojärjestöt
Miukki

Miukki on Tornion kaupunginosa. Karkeasti ottaen se rajoittuu pohjoisessa valtatiehen 29, idässä Röyttän satamarataan ja Putaan kaupunginosaan, etelässä Kirkkoputaanjokeen ja lännessä Tornionjokeen.

Alueella on pääasiassa pientaloasutusta ja joitakin kerrostaloja. Yritystoimintaa on jonkin verran, muun muassa leipomo ja akkuliike, ja menneinä vuosina siellä on sijainnut merkittävät työllistäjät kuten Karjapohjola osuusteurastamo eineskeittiöineen, Kerilonin nylonlankatehdas ja Tornion Sukkatehdas. Miukissa sijaitsee myös Tornion rautatieasemaan kuuluva tavararatapiha.

Tornion Miukissa sijaitsee eräs Suomen vanhimmista yksityisistä, psykiatriaan perehtyneistä kuntoutuskodeista,  vuonna 1985 toimintansa aloittanut Arkipäivä. Arkipäivällä on toimintaa myös Ylitorniolla.

Lähteet 
 Kylät ja kaupunginosat Torniossa, Tornion kaupunki

Aiheesta muualla 

Tornion kaupunginosat
Lauttakylä-lehti

Lauttakylä-lehti on Huittisten seudulla keskiviikkoisin ilmestyvä tilattava, puoluekannaltaan sitoutumaton paikallislehti. Sen päätoimittaja on Marja-Liisa Hakanen. Lehden toimitus sijaitsee Karpintiellä Lauttakylässä (Huittisten keskustaajama). 

Lauttakylä-lehden levikki oli vuoden 2013 levikintarkastuksen mukaan 4 891 .

Lähteet

Aiheesta muualla
Lauttakylä-lehti

Suomalaiset paikallislehdet
Fredrik Aalto

Fredrik (Reitto) Aalto (sukunimi aik. Stenfors; 10. maaliskuuta 1854 Lapin pitäjä – 6. kesäkuuta 1917 Uusikirkko Tl) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Aallon nimerkillä R. A. kirjoittama Kolmen fennomaanin matka oli seikkailukertomus jossa kaksi Lapissa kielitutkimusta harjoittanutta nuorta fennomaania lyö vetoa erään kiivaan ruotsalaisuuden kannattajan kanssa siitä että suomen kielellä pääsee matkustamaan maailmalla. Fennomaanit matkaavat sitten Euroopan ja Afrikan halki vain suomen kieltä käyttäen ja heidän palattuaan kotiin vedon hävinnyt ruotsalainen kääntyy fennomaaniksi eikä hänen tarvitse maksaa vetosummaa. Aalto lienee saanut idean kertomukseensa pari vuotta aiemmin 1874 suomeksi ilmestyneestä Jules Vernen seikkalukertomuksesta Matkustus maan ympäri 80 päivässä.    

Fredrik ja Ida Aallon tytär oli Hertta Aalto (1888–1970). Hänen runojaan on julkaistu viime vuosina Leila K. Tuomisen toimittamina.

Teoksia 
 Kertomuksia Uudenkirkon ja Uudenkaupungin entisiltä ajoilta.  Wilén, Turku 1885
 Uudenkaupungin V.P.K. 1866-1906.  Uusikaupunki 1906
Nimimerkillä R. A.:
 Kolmen fennomanin matka.  Zilliacus, Viipuri 1876

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta
 O. A. Kallio : Uudempi suomalainen kirjallisuus : edellinen osa : vanhempi eli perustava aika. WSOY 1911, s. 144
 Hertta Aallon elämänvaiheet

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1917 kuolleet
Torkkujat

Torkkujat (Eleotridae) on ahvenkalojen lahkoon kuuluva heimo. Torkkujaheimoon kuuluu noin 35 sukua ja niihin 150 lajia, joista useimmat elävät Indopasifisella merialueella. Harvat niistä viettävät koko elämänsä merivedessä, vaan useimmat elävät murtovedessä tai makeassa vedessä, mutta monet lajit palaavat mereen kutemaan. 

Suurin lajeista on Kaakkois-Aasian sisävesissä elävä marmoritorkkuja (Oxyeleotris marmorata), joka voi kasvaa 65 cm pitkäksi. Useimmat muut lajit ovat pituudeltaan 3-20 cm. 

Torkkujat ovat lihansyöjiä. Ne ovat saaneet nimensä elintavoistaan: ne nöpöttävät paikoillaan lähellä pohjaa suuren osan ajastaan, ja säntäävät sitten saaliin perään lyhyitä pyrähdyksiä. Torkkujat muistuttavat tokkoja sekä ruumiinrakenteeltaan että käytöstavoiltaan, mutta niillä ei ole samanlaista imukuppimaista vatsauloketta kuin tokoilla.

Lähteet 

Tokkokalat
Liber AL vel Legis

Lain kirja eli Liber AL vel Legis on keskeinen teos Thelemassa. Sen on kirjoittanut Aleister Crowleyn vuonna 1904 Kairossa. Teoksen kokonainen nimi on Liber AL vel Legis, sub figura CCXX, as delivered by XCIII=418 to DCLXVI, ja englanniksi teos tunnetaan nimellä Book of the Law. Theleman lait pohjautuvat tähän teokseen, erityisesti säkeisiin AL I:40 ”Tee mitä Tahdot on oleva koko Laki” ja AL I:57 Rakkaus on Laki, Rakkaus Tahdon alla.

Kirjassa on kolme lukua, jotka Crowley kirjoitti kolmena maaliskuun päivänä, 8.–10. maaliskuuta. Crowleyn mukaan henkiolento nimeltä Aiwaz saneli hänelle kirjan tekstin niinä päivinä.

Lähteet 

 

Okkulttiset kirjat
Uskonnolliset kirjoitukset
Plotina

Plotina () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Louhen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Louhijärven pohjoisrannalla 78 kilometriä Louhesta maanteitse koilliseen. Taajamassa on 388 ja kunnassa 483 asukasta (vuonna 2012).

Maantiede ja asutus
Plotinan kunnan pinta-ala on 1 607 neliökilometriä tai ilman Vienanmeren vesialuetta 855,5 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa ja etelässä Louhen piirin Ambarnyin sekä lännessä ja luoteessa Malinavaaran kuntiin ja koillisessa Vienanmeren kautta Murmanskin alueeseen. Maapinta-alasta valtaosa on metsää.

Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Kivijoki (ven. Kamennaja), Kierettijoki, Suonjoki (Sonreka), Kotijoki (Domašnjaja) ja Louhijoki (Louksa). Suurimmat järvet ovat Louhijärvi eli Luovuskanjärvi, Ala-Vehkajärvi (Nižneje Vehkozero), Suonajärvi (Sonozero), Alajärvi (Alozero), Kenjärvi (Kenozero), Suuri Kivijärvi (Bolšoje Kamennoje), Ala-Papinjärvi (Nižneje Popovo), Postelinjärvi (Postelnoje), Ylä-Kesäjärvi (Verhneje Letneje), Kaltiojärvi (Kaldozero), Ala-Kesäjärvi (Nižneje Letneje), Pohjoinen Kivijärvi (Severnoje Kamennoje), Suuri Pakkasjärvi (Bolšoje Morozovo), Keski-Papinjärvi (Sredneje Popovo), Ylä-Papinjärvi (Verhneje Popovo) ja Pitkäjärvi (Dolgoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat nikkeli, kupari, koboltti, kulta, hopea, sinkki, kvartsi, granaatti, muskoviitti, pegmatiitti, gabronoriitti ja amfiboliitti.

Plotinan lisäksi kuntaan kuuluu Vienanmeren Tšuupanlahden etelärannalla sijaitseva Tškalovskin taajama. Kierettijoen suulla sijaitsee autioitunut Kieretin kylä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 79 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 10 % karjalaisia, 5 % valkovenäläisiä ja 4 % ukrainalaisia.

Historia
Seudun historiallinen keskus oli karjalais-venäläinen Kieretin kylä. Etelämpänä Vienanmeren rannalla sijaitsi karjalaisten asuttama Suonsaari (ven. Sonostrov). Plotina on perustettu kiille-esiintymien kaivostaajamaksi vuonna 1936. Se on saanut nimensä Louksajokeen rakennetusta padosta.

Liikenne, talous ja palvelut
Plotinasta johtaa päällystetty maantie Tškalovskin kautta Tšuuppaan. Taajamasta on linja-autoyhteydet molemmille paikkakunnille. Tškalovskissa, Kieretin Sredni-saarella ja Suonsaaren lähellä Tonisaarella on laivalaiturit.

Kunnassa toimii kaivosteollisuutta ja kolme kalanviljelylaitosta. Sredni-saarella on Pietarin yliopiston merentutkimusasema.

Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, lääkintäasema, kulttuuritalo, posti ja muutama kauppa. Kieretissä on tsasouna.

Matkailu ja nähtävyydet
Kieretinjoen koskien luona sijaitsee kivikautinen asuinpaikka. Tškalovskissa on hotelli, Plotinassa vierasmaja ja Šarapiha-lahden rannalla lomakylä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Plotinan kunta Louhen piirin sivustolla 

Louhen piirin kunnat
Louhen piirin asutut paikat
Wesley C. Salmon

Wesley C. Salmon (1925 – 22. huhtikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka oli erikoistunut tieteenfilosofiaan, erityisesti kausaliteettia ja tieteellistä selittämistä koskeviin kysymyksiin.

Salmon väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1950 Kalifornian yliopistosta (Los Angeles) Hans Reichenbachin oppilaana. Hän opetti Indianan ja Pittsburghin yliopistoissa.

Salmon pyrki tarjoamaan tieteelliselle selittämiselle vankan perustan. Hänen mukaansa selittäminen liittyy todellisuudessa ilmeneviin kausaalisiin prosesseihin, jotka yhdistävät syitä seurauksiin. Tätä on kutsuttu selittämisen kausaalis-mekaaniseksi malliksi (CM-malli). Näkemys edustaa tieteellistä realismia.

Salmon tutki myös bayesilaista todennäköisyyskäsitystä ja pyrki artikkelissaan "Rationality and Objectivity" tulkitsemaan Thomas Kuhnin ajatuksia hyödyntämällä Bayesin teoreemaa.

Teoksia 

 The Foundations of Scientific Inference , 1967
 Scientific Explanation and the Causal Structure of the World, 1984
 Four Decades of Scientific Explanation, 1990
 Causality and Explanation, 1998

Aiheesta muualla 

 Wesley C. Salmon, obituary 

Tieteenfilosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

Vuoden 1995 koripallon EM-kisat järjestettiin Ateenassa 21. kesäkuuta –2. heinäkuuta. Kisoissa oli mukana 14 joukkuetta. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähti Saksa.

Osallistuneet joukkueet

Lohkovaihe 
Lohkovaihe pidettiin 21. kesäkuuta - 28. kesäkuuta Ateenassa. Lohkojen neljä parasta joukkuetta pääsi seuraavaan vaiheeseen.

Lohko A

Lohko B

Finaalit

Henkilökohtaiset tilastot

Pisteet

Levypallot

Syötöt

Palkitut

Mitalistit

Tähdistöviisikko 
  Šarūnas Marčiulionis (MVP)
  Toni Kukoč
  Fanis Khristodūlū
  Vlade Divac
  Arvydas Sabonis

Suomen joukkue

Lähteet 
 XXIX European Championship (Athína 1995) linguasport.com

Aiheesta muualla 
 Kisojen sivut
 Kisojen tilastot

Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1995 koripallo
Ateenan urheilu
Kaj Matalamäki

Kaj Matalamäki (s. 3. maaliskuuta 1942) on suomalainen jääkiekkoilija, jalkapalloilija ja jääkiekkovalmentaja.

Matalamäki edusti SM-sarjassa Tampereen Ilvestä vuosina 1959–1964, Porin Karhuja vuosina 1964–1967 ja Porin Ässiä vuosina 1967–1973. Lisäksi hän pelasi kaksi SM-liigaottelua valmentamansa Koo-Veen paidassa kaudella 1977–1978. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 287 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 64 + 44 = 108 ja jäähymääränsä 198 minuuttia. Hän voitti kolme Suomen-mestaruutta vuosina 1962 (Ilves), 1965 (Karhut) ja 1971 (Ässät). Lisäksi hän saavutti kahdesti SM-pronssia.

Suomen maajoukkueessa Matalamäki pelasi yhden maaottelun.

Matalamäki aloitti valmentamisen pelaamisen ohessa vuonna 1974. Hän valmensi Koo-Veeta vuosina 1976–1979 saavuttaen pronssia vuonna 1977. Hän oli myös Suomen maajoukkueen apuvalmentajana vuosina 1978, 1979 ja 1981. Matalamäki valmensi myös HIFK:ta, jossa hän saavutti pronssia kaudella 1981–1982. Italiassa hän valmensi useaan otteeseen HC Fassaa.

Tapparan valmentajaksi Matalamäki tuli useaan otteeseen kesken kauden. Kaudella 1994–1995 hän korvasi Boris Majorovin ja kaudella 1998–1999 hän tuli Ismo Läntisen avuksi. Hän valmensi Tapparaa myös vuonna 2005. Kaudella 2001–02 Matalamäki tuli kesken kauden Ässien päävalmentajaksi Vladimir Jursinov jr:n tilalle. Hänen apuvalmentajinaan toimivat Risto Tuomi ja Jari Härkälä.

Hän pelasi urallaan myös jalkapalloa Mestaruussarjassa, vuosina 1962–1963 ja 1965 Tampereen Palloilijoissa sekä 1969 Ässissä. Vuonna 1962 hän voitti SM-pronssia.  

Nykyään Matalamäki on perheyrityksen, nahka-alan tuotteita Italiasta maahantuovan Forza Oy:n, toimitusjohtaja.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Ex List

Ex List (The Ex List) on yhdysvaltalainen draama-/komediasarja vuodelta 2008. Sen kehitti Diane Ruggiero israelilaisen televisiosarjan Mythological X pohjalta. Sarjan tuotti Fox Television Studios. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavalla 3. lokakuuta 2008. Se keskeytettiin vain neljän jakson jälkeen huonon vastaanoton takia. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3 25. kesäkuuta 2009 alkaen.

Lähtökohta 
Bella Bloom (Elizabeth Reaser) vierailee meediolla ja saa kuulla, että on jo tapaillut tulevaa aviomiestään. Ennustuksen mukaan Bella jää sinkuksi loppuelämäkseen ellei löydä tulevaa aviomiestään vuoden kuluessa. Bella alkaa tutkia vanhoja suhteitaan ja poikaystäviään löytääkseen tulevan aviomiehensä heidän joukostaan.

Jaksot
Pilot
Climb Every Mountain Biker
Protect and Serve
Do You Love Me, Do You Surfer...Boy
Momma's Boy
Daphne's Idealized Wedding
Art Professor
Trustafarian
Flower King
The Spark
The Babysitter
Metro Guy and the Non Ex
The Other Foot

Tuotanto 
Sarjaa kuvattiin Ocean Beachillä ja Corondon seudulla San Diegossa, Kaliforniassa, kuten myös Seacost Drivella Imperial Beachissa, Kaliforniassa.

12. syyskuuta 2008 sarjan luoja ja tuottaja Diane Ruggiero jätti sarjan, koska ei päässyt yhteisymmärrykseen sarjan suunnasta sitä esittäneen televisiokanava CBS:n kanssa. Ennen Ruggieron lähtöä sarjasta oli ehditty kuvata kuusi jaksoa. Tuottaja Rick Eid otti sarjan vetäjän show runnerin vastuun ja viimeisteli kolmetoista tilattua jaksoa, mutta sarja lopetettiin kun vain neljä jaksoa oli esitetty.

Näyttelijät 
Elizabeth Reaser: Bella Bloom
Rachel Boston: Daphne Bloom
Alex Breckenridge: Vivian
Mark Deklin: Elliot
Adam Rothenberg: Augie
Amir Talai: Curys
Anne Bedian: Meedio Marina
Josh Braaten: Marty (Daphnen mies)

Exät

Eric Balfour: Johnny Diamont (Jakso 1)
Eric Winter: Jake Turner (Jakso 2)
Michael Weaver: Ronny (Jakso 3)
Brian Van Holt: Shane Gallagher  (Jakso 4)
Michael Landes: Josh Dubinsky  (Jakso 5)
Reid Scott: Steve Bolla (Jakso 6)
Kevin Sorbo: Professori Harris Bertram (Jakso 7)
Josh Cooke: Luke Crane (Jakso 8)
James Tupper: DP ja Jay Hindle, Steele Calvert (Jakso 9)
Ben Weber: James Thorp (Jakso 10)
Wade (Jakso 11)

DVD-julkaisu 
Twilight – Houkutus -elokuvan ensi-illassa Elizabeth Reaser kertoi sarjan kansainvälisen DVD-julkaisun sisältävän kaikki 13 jaksoa. Reaser kertoi: "Kuvaan vieläkin sarjaa, mikä on outoa. Käsikirjoitukset on kirjoitettu uudelleen, jotta tarina saisi ratkaisun. Bella saa tietää kuka existä on Se Oikea. Löydän miehen ja se on joku jonka tapasimme aikaisemmissa jaksoissa."

Lähteet

Aiheesta muualla
Ex List MTV3:n sivuilla

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Ruotsin koripallomaajoukkue

Ruotsin koripallomaajoukkue edustaa Ruotsia koripallon arvokisoissa.

Historia 
Ruotsin koripallomaajoukkueen ensimmäiset arvokisat olivat vuoden 1953 Euroopan-mestaruuskilpailut. Olympialaisiin joukkue on päässyt ainoan kerran Moskovan kisoihin 1980, kun 47 maata boikotoi kisoja. Tähänastisen historian paras arvokisasaavutus on vuoden 1995 EM-kisojen ja vuoden 1980 olympialaisten kymmenes sija. 

Joukkueen viimeisimmät arvokisaedustukset ovat vuoden 2003 EM-kotikisoista, joissa se sijoittui 16 joukkueen turnauksessa viimeiseksi, sekä vuoden 2013 EM-kisoista, joissa sijoitus 24 joukkueen turnauksessa oli kolmastoista. Jälkimmäisten kisojen viidestä vastustajasta Ruotsi voitti ainoastaan Venäjän.

Pelaajia 

 Jonte Karlsson
 Åke Skyttevall
 Roland Rahm
 Sten Feldreich
 Mattias Sahlström
 Thomas Nordgren

 Jonas Jerebko
 Jeffery Taylor
 Joakim Kjellbom
 Jonas Larsson
 Christian Maråker

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 
Ruotsi FIBA:n sivuilla

Koripallomaajoukkueet
Ruotsin koripallo
The Jay Leno Show

The Jay Leno Show oli yhdysvaltalainen keskusteluohjelma, jota Jay Leno juonsi lopetettuaan entisen ohjelmansa The Tonight Show’n juontamisen keväällä 2009. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin NBC:llä 14. syyskuuta 2009 ja viimeinen 9. helmikuuta 2010. Ohjelman lopettaminen johtui matalista katsojaluvuista ja siitä, että se söi myös paikallisuutisten katsojalukuja. Leno palasi maaliskuussa The Tonight Show’n isännäksi.

Toisista keskusteluohjelmista poiketen The Jay Leno Show esitettiin prime timen aikana arki-iltoina iltakymmeneltä. Suomessa ohjelmaa televisioi MTV Max arki-iltojen myöhäisillassa.

Aiheesta muualla 
 The Jay Leno Show’n kotisivu 

Viihdeohjelmat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat