joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
CF Montréal

Club de Foot Montréal, lyh. CF Montréal (vuoteen 2021 Montreal Impact, ) on kanadalainen jalkapalloseura, jonka joukkue pelaa Yhdysvaltain ja Kanadan korkeimmalla sarjatasolla Major League Soccerissa. Sen kotipaikka on Quebecin suurin kaupunki Montreal. Montrealille myönnettiin MLS-franchise 7. toukokuuta 2010, ja se liittyi liigaan kaudeksi 2012. Seura otti käyttöön nykyisen nimensä tammikuussa 2021.

CF Montréalin historia ulottuu joulukuuhun 1992, ja sen taustalla on alusta alkaen ollut kanadanitalialaisen Saputon perheen omistama meijeriyhtiö Saputo. Seura aloitti pelit kaudella 1993 American Professional Soccer Leaguessa, josta myöhemmin muodostui organisaatiomuutosten myötä A-League ja vielä myöhemmin USL First Division. CF Montréal voitti liigan mestaruuden vuosina 1994, 2004 ja 2009. Vuonna 2008 CF Montréal voitti Canadian Championshipin ja pääsi edustamaan Kanadaa kansainväliseen CONCACAF Champions Leagueen. Viimeisen kautensa 2011 ennen MLS:ään liittymistä CF Montréal pelasi uudessa North American Soccer Leaguessa.

CF Montréalin kotistadion on Montrealin olympiapuistossa sijaitseva Saputo Stadium, joka laajennetaan MLS:ään liittymisen myötä noin 20 000 -paikkaiseksi. Osan otteluistaan CF Montréal pelaa Montrealin olympiastadionilla. MLS-joukkueen lisäksi seuran organisaatioon kuuluu useita akatemiajoukkueita, joista korkein, alle 21-vuotiaiden joukkue pelaa Canadian Soccer Leaguessa nimellä Montreal Impact Academy.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran sivusto 

Kanadalaiset jalkapalloseurat
Montréalin urheilu
Vuonna 2010 perustetut urheiluseurat
Patric Niederhauser

Patric Niederhauser (s. 8. lokakuuta 1991 Münsingen, Sveitsi) on sveitsiläinen moottoriurheilija.

Niederhauder aloitti kartingin vuonna 2006 ja kilpaili Sveitsissä valtaosan urastaan, joka vei lopulta tien kohti KF2-luokkaan vuonna 2009, jossa hän sijoittui toiseksi Sveitsin karting-mestaruussarjassa.

Vuonna 2010 Niederhauser aloitti kilpa-uransa Formula Abarth -sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa, jossa hän sijoittui sarjan toiseksi voittaen yhden kilpailun ja saavuttaen kuusi palkintokorokesijoitusta ja 106 pistettä. Hän ajoi samana vuonna kaksi kilpailua Formula Renault 2.0 MEC -sarjassa. Hän jatkoi Formula Abarth -sarjassa vuonna 2011 ja voitti Italian Formula Abarth -sarjan mestaruuden ottamalla kuusi voittoa, kaksi paalupaikkaa, yhteensä kahdeksan palkintokorokesijoitusta ja 149 pistettä. Euroopan Formula Abarth -sarjassa hän sijoittui toiseksi. Hän otti viisi voittoa, yhden paalupaikan ja yhdeksän palkintokorokesijoitusta saavuttaen 138 pistettä. 

Vuonna 2012 Niederhauser ajoi GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän saavutti kaksi voittoa kauden aikana sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian F3 -sarjassa yhdeksän kilpailua saavuttaen yhden voiton. Vuonna 2013 Niederhauser jatkoi GP3:ssa samassa tallissa. Hän saavutti 33 pistettä ja jäi sarjan loppupisteissä 13:ksi. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon. Vuonna 2014 Niederhauser jatkoi GP3-sarjassa ja siirtyi Arden International -talliin voittaen kaksi kilpailua kauden aikana sijoittuen sarjan kymmenenneksi.

Vuonna 2015 Niederhauser kilpaili Lamborghini Super Trofeo -sarjassa.

GP3-tulokset

GP2-tulokset

Lähteet 

Elävät henkilöt
Sveitsiläiset autourheilijat
Vuonna 1991 syntyneet
GP3-kuljettajat
GP2-kuljettajat
Short Dog’s in the House

Short Dog's in the House on yhdysvaltalaisen hip-hop artisti Too Shortin kuudes albumi vuodelta 1990. Albumin kannen koirateema on inspiroinut monia artisteja, kuten Snoop Doggia.

Kappaleet 

 "Short Dog's in the House"
 "It's Your Life"
 "The Ghetto"
 "Short But Funky"
 "In the Oaktown"
 "Dead or Alive"
 "Punk Bitch"
 "Ain't Nothin' but a Word to Me" (mukana Ice Cube)
 "Hard on the Boulevard"
 "Pimpology"
 "Paula & Janet"
 "Rap Like Me"
 "The Ghetto" (Reprise) (instrumentaaliversio)

Singlet 

 The Ghetto
 Short But Funky

Arvostelu 

Albumi on saanut kriitikoilta positiivista palautetta.

Sijoitukset 

Albumi myi platinaa.

Lähteet 

Vuoden 1990 albumit
Too Shortin albumit
Minbar

Minbar (, minbar) on saarnastuoli moskeijassa rukousten johtajalle, imaamille. Minbar sijaitsee rukoussyvennyksen, mihrabin, vieressä, ja sitä käytetään perjantairukouksissa, joihin kuuluu myös saarna. Vanhin säilynyt minbar, tosin moneen kertaan uudistettu, sijaitsee al-Kairouanin moskeijassa Tunisiassa. 

Kuten Molla Celebin moskeijassa, islamilainen saarnastuoli päättyy usein huipukkaaseen torniin, ja istuinpenkki on saarnastuoliin johtavien portaiden suuntainen. Tällä tavoin minbar muistuttaa hieman valtaistuinta, ja paikkaa kerrotaan käytetyn aluksi myös maallisen hallinnon tarkoituksiin. Itse sana minbar tarkoitti alun perin hallitsijan tai tuomarin istuinta.

Lähteet 

Islamilainen arkkitehtuuri
Wilkinson

Wilkinson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Andy Wilkinson (s. 1984), englantilainen jalkapalloilija
 Ellen Wilkinson (1891–1947), brittiläinen poliitikko ja ministeri
 Geoffrey Wilkinson (1921–1996), englantilainen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
 Hannah Wilkinson (s. 1992), uusiseelantilainen jalkapalloilija
 Howard Wilkinson (s. 1943), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
 James Wilkinson (1757–1825), yhdysvaltalainen kenraali ja valtiomies, Louisianan territorion ensimmäinen kuvernööri
 John Gardner Wilkinson (1797–1875), brittiläinen tutkimusmatkailija, arkeologi ja egyptologi
 Kendra Wilkinson (s. 1985), yhdysvaltalainen televisioesiintyjä ja malli
 Laura Wilkinson (s. 1977), yhdysvaltalainen uimahyppääjä
 Lauren Wilkinson (s. 1989), kanadalainen soutaja
 Rhian Wilkinson (s. 1982), kanadalainen jalkapalloilija
 Tom Wilkinson (s. 1948), englantilainen näyttelijä

Muita merkityksiä 

 Wilkinson Microwave Anisotropy Probe (WMAP), kosmista taustasäteilyä mittaava satelliitti
 Wilkinson Sword, parranajovälinevalmistaja
Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos

Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos on yksi Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan neljästä suurlaitoksesta. Se muodostettiin 2010 neljästä laitoksesta ja siellä voi opiskella 13:a eri pääainetta. Laitoksessa on myös kuusi eri maisteriohjelmaa. Laitoksen johtaja on yleisen historian professori Hannes Saarinen.

Aiheesta muualla 
 Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos

Helsingin yliopisto
Hultin

Hultin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anna Hultin (s. 1965), suomalainen näyttelijä
 Arvid Hultin (1855–1935), suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuushistorioitsija
 Constance Hultin (1803–1883), ruotsalainen kirjailija
 Eiler Hultin (1922–1983), suomalainen juristi, eduskunnan pääsihteeri
 Elis Hultin (1866-1942), suomalainen sortokausien aktivisti ja matkailualan toimija, Tekla Hultinin veli
 Herman Hultin (1870–1953), suomalainen lyseon lehtori, päätoimittaja, kunnallispoliitikko ja historioitsija, Arvid Hultinin veli
 Hjalmar Hultin (1871–1952), suomalainen pankinjohtaja ja opettaja
 Ingrid Hultin (1876–1951), suomenruotsalainen näytelmäkirjailija
 Jan Hultin (s. 1956), Savonlinnan oopperajuhlien oopperanjohtaja
 Sven-Olof Hultin (1920–2013), suomalainen purjehtija ja toimitusjohtaja
 Tekla Hultin (1864–1943), suomalainen poliitikko ja toimittaja, Emil Hultinin sisko
Musta, kylmä, syvä ja samea

Musta, kylmä, syvä ja samea on Se, josta ei puhuta -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011. Albumi nauhoitettiin alkuvuodesta 2011, ja sen miksasi Dan Swanö.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Samu Männikkö, sekä sovittanut Se, josta ei puhuta.

Kokoonpano 
 Samu Männikkö – laulu
 Harri Granqvist – kitara
 Heikki Matero – kitara
 Juho-Pekka Lappalainen – basso
 Ilkka Nissinen – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 8/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Sen, josta ei puhuta albumit
Vuoden 2011 albumit
Koivulan koulu

Koivulan koulu oli peruskoulu Kotkassa Koivulan kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä oli noin 100 (2013).

Kotkan kaupunginjohtaja Henry Lindelöf esitti Koivulan koulun lakkauttamista vuonna 2011, mutta Kotkan kaupunginhallitus torjui esityksen. Koulu kuitenkin lakkautettiin lukuvuoden 2012-2013 jälkeen, jolloin syksyllä 2013 luokilla 2-5 aloittavat oppilaat siirtyivät Kyminkartanon kouluun. 6. luokalla aloittavat oppilaat siirtyivät taas Langinkosken kouluun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Koivulan koulun verkkosivut

Kotkan peruskoulut
Entiset suomalaiset oppilaitokset
Vantaan Kotikirkko

Vantaan Kotikirkko (aikaisemmalta nimeltään Keski-Vantaan Kristityt) on Vantaan Pakkalassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunnassa oli vuonna 2011 noin 70 jäsentä. Seurakunnan nykyinen pastori Jani Alanko aloitti tammikuussa 2020. Häntä ennen pastorina toimi Jari Vahtera.

Historiaa 

Seurakunnan toiminta sai alkunsa kun säännölliset rukousillat alkoivat syksyllä 2002 Pakkalassa. Samalla alkoivat kerran kuukaudessa "Evankeliumi ja musiikki" -illat ja 2003 alusta alkoivat "Pakkalan perjantai Pointissa" -illat. Samana vuonna Helsingin Saalem-seurakunta alkoi tukea toimintaa. Vuoden 2004 syksystä toiminta siirtyi kerhohuoneeseen. 2007 lokakuussa oli tiloissa mittavat vahingot aiheuttanut tulipalo. Seurakuntalaisten tarvikelahjoitusten ja mm. Mongoliasta lahjoituksena saatujen verhojen avulla tilat saatiin kunnostettua. Vuonna 2007 perustettiin Keski-Vantaan kristityt ry. Vuonna 2011 perustettiin Vantaan Kotikirkko –nimisen seurakunta, joka on Suomen Helluntaikirkon jäsenseurakunta.

Toimintaa 
Vantaan Kotikirkolla on Kartanonkoskella Pointissa joka sunnuntai jumalanpalvelus ja se järjestää rukousiltoja. Se järjestää myös Uskon ABC -kursseja.

Lapsityöhön kuuluvat lapsiparkki ja pyhäkoulu sekä ajoittain järjestettävät Kids Action Night -tapahtumat.  

Seurakunta järjestää Pakkalan nuorille gospel-iltoja Vantaan kaupungin nuorisotila Wintissä.

Lisäksi toimintaan kuuluu Israel-aiheisia iltoja.

Yhteistyö 
Vantaan Kotikirkko on tehnyt yhteistyötä alueen muiden toimijoiden kanssa, ja mm. järjestänyt Vantaan kaupungin nuorisotoimen kanssa nuorten Wintti-iltoja.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Vantaan Kotikirkon kotisivut

Vantaan seurakunnat
Suomen helluntaiseurakunnat
Pakkala
.free

.free (tai dotFree) on suunnitteilla oleva ylätason verkkotunnus. Se on sponsoroitu ylätason verkkotunnus, jota sponsoroi dotFree s.r.o itse.

dotFree Group s.r.o järjestön mukaan kuka tahansa voi rekisteröidä ilmaisia verkkotunnuksia .free päätteellä.

dotFreen ehdotus on seuraavanlainen:
Haluamme tarjota ilmaiseksi verkkotunnuksen jokaiselle. Meitä tukevat lukuisat yritykset ja yksityishenkilöt. Olemme ensimmäinen verkkotunnusten tarjoaja, joka haluaa antaa verkkotunnuksen jokaiselle käyttöön täysin ilmaiseksi. Verkkotunnuksemme .free antaa jokaiselle ihmiselle tilaisuuden omaan verkkotunnukseen ja tarjoaa yrityksille mahdollisuuden markkinoida tuotteitaan verkkotunnuksellamme. Aloitteen takana on dotFree Group s.r.o ja kannattajiamme on levinnyt ympäri maailmaa. He janoavat vapautta.''

Microsoftin syytös ja kumppanuus 
Ohjelmistoyritys Microsoft on syyttänyt dotFree Groupia Kelihos-botnetistä, jonka Microsoft sulki 28.9.2011.

Microsoft on päässyt kompromissiin, jossa syytetyt Dominique Alexander Piatti ja dotFree Group s.r.o välttyivät syytteiltä sopimuksen mukaisesti 26. lokakuuta 2011. Piatti ja hänen yrityksensä jatkavat Microsoftin kanssa yhteistyötä ilmaisen verkkotunnuksen saamiseksi markkinoille.

Lähteet 

Ylätason verkkotunnukset
Hydromorfoni

Hydromorfoni (nimenä myös dihydromorfinoni) on puolisynteettinen morfiinijohdannainen, jota tavallisimmin käytetään hydromorfonihydrokloridina (C17H19NO3 - HCl, CAS 71-68-1). Se on tarkoitettu pitkäaikaisen kovan kivun ja kivuliaan kuivan yskän hoitoon. Se ei sovellu akuutin kivun hoitoon. Muiden opioidien tapaan sekin on μ-opioidireseptorin agonisti vaikuttaen samaan tapaan teholtaan, sen ollessa noin kymmenkertainen morfiiniin verrattuna. Morfiinista poiketen hydromorfoni on hyvin rasvaliukoinen. Suomessa sitä myydään tuotemerkillä ”Palladon”.

Hydromorfoni syntetisoitiin Saksassa 1924.

Yhdysvalloissa hydromorfonia on 2010-luvulla  käytetty teloituksissa myrkkyruiskeen yhtenä ainesosana yhdessä midatsolaamin kanssa ainakin Ohiossa ja Arizonassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Hydromorphone 
 Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hydromorphone + hydrochloride  

Opioidit
Rainer Lindström

Rainer Lennart Lindström (29. syyskuuta 1930 Tenhola – 4. joulukuuta 2016) oli suomalainen jääkiekkoilija ja jääpalloilija. Hän edusti urallaan SM-sarjassa Arsenalia, Helsingin IFK:ta ja Karhu-Kissoja yhteensä 114 ottelun verran ja teki niissä tehot 67+30=97. Jäähyminuutteja tuli 148. Lindström pelasi myös menestyksekkään jääpallouran HIFK:ssa. Hänet tunnettiin lempinimellä "Snaibeli", jonka se sai sellisti Snaibl Rastenbergin mukaan.

Ura

Seuraura
Lindström sai ensimmäiset luistimensa kuusivuotiaana ja aloitti samoihin aikoihin jääkiekon Arsenalin junioreissa. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen SM-sarjakautensa kaudella 1948–1949. Kaudeksi 1949–1950 Lindström siirtyi HIFK:hon, jossa hän pelasi lähes koko uransa kevääseen 1963 saakka. Hän pelasi joukkueessa suurimmaksi osaksi samassa ketjussa Rauli Hakalan ja Matti Airaksen kanssa. 

Lindström oli voittamassa HIFK:n kaikkien aikojen ensimmäistä SM-mitalia, pronssia keväällä 1955. Pronssia tuli myös keväällä 1959. Lindströmin siirryttyä HIFK:hon hän pelasi vain yhden kauden muualla, Karhu-Kissoissa kauden 1956–1957, jolloin HIFK oli pudonnut Suomen sarjaan.

Maajoukkueura
Lindström pelasi MM-kilpailuissa vuosina 1954 ja 1955. Yhteensä hän pelasi 22 A-maaottelua tehoin 4+0=4.

Tilastot

Lähteet

Viitteet
  

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääpalloilijat
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Thom Bell

Thom Bell (s. 1941) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän oli Kenny Gamblen ja Leon Huffin ohella tärkeässä roolissa soul-musiikin Philly soul -tyylin kehittymisessä 1970-luvulla. Hän työskenteli muun muassa The Delfonics- ja The Stylistics -yhtyeiden kanssa.

Bell opiskeli lapsena klassista pianonsoittoa. Hän tutustui Kenny Gambleen teini-ikäisenä ja perusti tämän kanssa vuonna 1959 The Romeos -nimisen yhtyeen. He nauhoittivat philadelphialaiselle Arctic -levy-yhtiölle, mutta eivät menestyneet. Bell toimi laulaja Chubby Checkerin sovittajana ja orkesterinjohtajana ja kirjoitti tälle kappaleita. Hän soitti Cameo Records -yhtiössä pianoa sessiomuusikkona.

Cameo Recordsilla Bell soitti muun muassa The Delfonics -yhtyeen kanssa. Kun yhtye siirtyi managerinsa Stan Watsonin perustamalle Philly Groove -yhtiölle vuonna 1968, Bell otettiin mukaan tuottajaksi. Ensimmäinen hänen tuottamansa hitti oli The Showstoppersin ”Ain’t Nothin’ but a Houseparty” vuonna 1968, jota seurasi The Delfonicsin ”La La Means I Love You” samana vuonna.

Bell kirjoitti paljon musiikkia laulaja ja lauluntekijä Linda Creedin kanssa. He tekivät Dusty Springfieldille kappaleen ”Free Girl” vuonna 1970. He kirjoittivat 1970-luvun alussa musiikkia The Stylistics -yhtyeelle ja tuottivat myös näiden nauhoituksia. Yhtyeen hiteistä Bellin ja Creedin kirjoittamia ovat muun muassa ”Betcha by Golly Wow”, ”You Make Me Feel Brand New” ja ”Stone in Love with You”. He kirjoittivat The Spinnersille kappaleen ”Could It Be I’m Falling in Love?” vuonna 1973. Bell myös tuotti The Spinnersin albumit Mighty Love (1974) ja Pick of the Litter (1975). Bell tuotti 1980-luvun alussa kaksi albumia Deniece Williamsille.

Bell muutti Philadelphiasta Washingtoniin ja työskenteli 1980- ja 1990-luvulla ajoittain muun muassa James Ingramin, Angela Winbushin ja Earth, Wind & Firen kanssa.

Lähteet 

Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lauluntekijät
Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat
Songwriters Hall of Fame
Merivoimien Itämeren suunnitelma eurooppalaisen sodan varalta

Merivoimien Itämeren suunnitelma eurooppalaisen sodan varalta () oli Venäjän keisarikunnan laivaston suunnitelma Suomenlahden rannikkojen suojelemiseksi Saksan laivaston ja maavoimien mahdolliselta hyökkäykseltä kohti Pietaria Suomen tai Viron rannikon tai Suomenlahden kautta. Suunnitelma valmistui kesäkuuhun 1912 mennessä.

Suomenlahden sulkeminen rannikkotykistön tulella jaettiin neljään puolustusasemaan. Pääpuolustusaseman () linja kulki reittiä Naissaari () – Porkkalanniemi (). Vuoteen 1917 mennessä ei ollut vielä saatu kokonaan valmiiksi rakennettua 14"-tornikanuunapattereille sekä Naissaarelle että Mäkiluodolle.

Pääpuolustusaseman rinnalle piti perustaa kalliosivuasema () linjalle Porkkalanniemi–Tvärminne () takarajana Kronstadtin alue (). Kalliosivuasemassa oli 1917 vielä vain väliaikaisia pattereita. Koska asemissa oli vain laivaston keveitä osastoja, oli aikomus vuoden 1917 loppuun mennessä valmistella rannikkotykistöasemat.

Suunnitelmassa oli keskeistä syvyydessä pitkä puolustusasema, joka tarkoituksena oli miinoittein ja rannikkotykein heikentää hyökkääjän kykyä liikkua ja toimia.

Venäjän keisarikunnan rannikkotykistö 1914-1917 ilmatorjuntoineen Itämerellä

Patterit 
№ 32, Muhu, Liivinmaan kuvernementti 
№ 36, Muhu, Liivinmaan kuvernementti 
№ 38, Muhu, Liivinmaan kuvernementti 
№ 39, Muhu, Liivinmaan kuvernementti 
№ 40, Saarenmaa, Liivinmaan kuvernementti
№ 41, Saarenmaa, Liivinmaan kuvernementti
№ 43, Saarenmaa, Liivinmaan kuvernementti
№ 71, Kungsö, Ahvenanmaa

Lähteet 

Suomenlahti
Ensimmäinen maailmansota
Venäjän keisarikunnan laivasto
Sotasuunnitelmat
USS Reybold (DE-177)

USS Reybold (runkonumero DE-177) oli Yhdysvaltain  laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa se suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty John Keane Reyboldin mukaan.

Valmistus 

Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta kumminaan John Reyboldin leski ja otettiin palvelukseen 29. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään A. B. Bradley Jr.

Palvelus 
Läpäistyään koeajot Bermudalla alus oli hetken Yhdysvaltain Atlantin laivastossa ennen saattueen suojaamista Rhode Islandilta Panaman kanavalle, josta alus lähti Norfolkiin vielä ennen vuoden loppua. Alus lähti 2. tammikuuta 1944 etelään liittyäkseen Yhdysvaltain 4. laivastoon. Se saapui 15. tammikuuta Recifeen, jonka jälkeen se suojasi Recifen ja Trinidadin välisiä saattueita. Toukokuun lopulla saattuepalveluksen keskeytti pelastusoperaatio. Heinäkuussa alus suojasi merireittä Brasiliasta Gibraltarille, jossa se oli 13. – 15. heinäkuuta ennen paluutaan Recifeen. Se saapui Recifeen 23. heinäkuuta aloittaen valmistautumisen aluksen siirtoon Brasilian laivastolle.

Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta Natalissa ja luovutettiin 15. elokuuta Brasilialle.

Bracuí 

Brasilian laivasto nimesi aluksen CTE Bracuíksi () runkonumerolla D-23. Alus palautettiin 30. kesäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivastolle, joka luovutti sen heti takaisin Brasilialle. Alus poistettiin 1973 Brasilian laivastoluettelosta. Se on sijoitettu museolaivaksi Rio de Janeiroon.

Lähteet

Viitteet 

Cannon-luokan saattuehävittäjät‎
Yhdysvaltalaiset toisen maailmansodan hävittäjät
Museolaivat
Ajokäsineet

Ajokäsineet ovat varsinkin moottoripyörän ajamisessa käytetyt suojakäsineet.

Moottoripyöräkäyttöön suunniteltuja ajokäsineitä tehdään nahasta ja tekstiileistä. Nahkaiset ajokäsineet ovat yleensä lehmännahkaa, mutta kilpailukäyttöön valmistetaan käsineitä myös kengurunnahasta. Tekstiilikäsineet ovat yleensä vahvaa nailonkangasta.

Nahkakäsineet 

Nahkakäsineet ovat kestävämpiä kuin tekstiilikäsineet. Samoin ne ovat turvallisempia, sillä nahka kestää huomattavasti paremmin hankausta esimerkiksi asfalttia vasten. Nahkakäsineet saadaan vedenpitäviksi esim. Gore-Tex-kalvolla, mutta vedenpitävä kalvo huonontaa ajotuntumaa ja tekee käsineistä kuumat kesähelteillä.

Moottoripyöräily
Suojavarustus
Käsineet
Kalle Koivisto

Kalle Ilmari Koivisto (s. 15. marraskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän on Kemopetrol-yhtyeen perustajajäsen, kosketinsoittaja, säveltäjä ja sanoittaja. Vend-yhtyeessä hän soittaa rumpuja ja osallistuu kappaleiden säveltämiseen. Koivisto on myös säveltänyt musiikkia animaatiosarja Pasilaan sekä tuottanut Calf-yhtyeen levyn.

Koiviston isä on sarjakuvataiteilija Tarmo Koivisto.

Suomalaiset muusikotVuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Marko Soukka

Marko Kristian Soukka (s. 8. helmikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän on Kemopetrol-yhtyeen kitaristi ja Kalle Koiviston ohella sen toinen perustajajäsen. Soukka on soittanut kitaraa myös yhtyeessä Scarlet Youth.

Suomalaiset kitaristit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kotkan Kiri

Kotkan Kiri on kotkalainen urheiluseura, jolla on toimintaa joukkuevoimistelussa, jalkapallossa ja jääkiekossa. Kiri on Työväen Urheiluliiton jäsenseura.

Seuran alkuperäinen nimi oli Metsolan Kiri samannimisen kylän mukaan. Se perustettiin TUL:n jakautumisen ja Kotkan Riennon lakkauttamisen myötä Riennon Metsolan-alaosaston tilalle metsolalaisten omaksi seuraksi 28. maaliskuuta 1935. Nimi vaihdettiin Kotkan Kiriksi vuonna 1947.

Kiri pelasi jalkapalloa parhaimmillaan SM-sarjassa kaudella 1948. Se pääsi mukaan TUL:n seurojen liityttyä Palloliiton sarjoihin, mutta sijoittui 16 joukkueen sarjassa toiseksi viimeiseksi ja putosi yhden kauden jälkeen. Kausi 1949 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa päättyi myös putoamiseen. Nykyisin Kirin joukkue pelaa Palloliiton Kaakkois-Suomen piirin sarjoissa. Kaudella 2014 Kiri pelasi Nelosessa.

Joukkuevoimistelussa Kiri on saanut Voimisteluliiton ja Nuoren Suomen Sinettiseura-tunnuksen osoituksena laadukkaasta nuorisotyöstään. Jääkiekossa seuralla on harrastekiekkotoimintaa.

Kirillä on Metsolassa seurantalo, Kirilä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotkan Kirin kotisivut
 Kotkan Kirin jalkapalloilijoiden sivusto
 Kotkan Kirin voimistelijoiden sivusto

Kotkalaiset urheiluseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Suomalaiset jääkiekkoseurat
Suomalaiset voimisteluseurat
Vuonna 1935 perustetut urheiluseurat
Deluxe

Deluxe (SPI20CD) on Xysman rock-albumi, jolla yhtye esitteli tyylinsä kehitystä grindcoresta tyylikkäämpään, mutta myös toisaalta rokkaavampaan indierockin suuntaan ollen tällä levyllä tyylin kehittämisen pioneeri. Levystä on ilmestynyt uusintapainos (SVR 081) 2011 vinyylimuodossa. Uusintapainoksen juhlistamiseksi ja promotoimiseksi Xysma esiintyi Turussa marraskuussa 2011 loppuunmyydyllä keikalla, jolla vierailevana kitaristina 2006 kuolleen Toni Straniuksen tilalla soitti Samae Koskinen.

Kappaleet 
A-puoli
 
 
 
 
 
 

B-puoli

Tuottaja 
 Jani "Roop" Lankinen

Muusikot 
Joãnitor Mustaco tai Joãnitor Lottone eli Jani Helge Muurinen: laulu
Thee Stranius tai Minister Stranius eli Toni Stranius: kitara, laulu
Mr. Lawny tai Foreigner Lawny eli Olli Nurminen: kitara, laulu
Marvellous S. Safe tai Orvis Goodnight eli Teppo Pulli: rummut
Heavenly tai Gablo Heavenly tai Charles eli Kalle Taivainen: basso, laulu

Vierailevat muusikot 
S. Majamäki
Otra
Jere 
 J. Lehtisalo

Lähteet 

Vuoden 1994 albumit
Xysman albumit
Suomalaiset rockalbumit
Lotto (Xysman albumi)

Lotto (SPI29CD) on Xysman albumi, jolla yhtye kehitti tyyliään yhä tietoisemmin indierockin suuntaan. Albumi sisältää brittipop-vaikutteita, psykedeelisiä hetkiä ja yksinkertaisen tiukkaa hard rockia. Loton on tuottanut Jani Lankinen, kuten myös aiempia Xysman levyjä. Brian De Palma käytti kappaletta ”Shortest Route” ohjaamassaan elokuvassa Snake Eyes (1998).

Kappaleet

Kokoonpano 
 Janitor Mustasch – laulu
 Olivier Lawny – kitara
 Thee Stranius – kitara
 Dr. Heavenly – basso
 Marvellous Sidney Safe – rummut

Lähteet 

Vuoden 1996 albumit
Xysman albumit
Working Girl – tieni huipulle

Working Girl – tieni huipulle (Working Girl) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut romanttinen komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Melanie Griffith, Harrison Ford, Sigourney Weaver, Alec Baldwin ja Joan Cusack. Elokuvan on ohjannut Mike Nichols. Elokuva oli taloudellinen menestys ja se voitti Golden Globe -palkinnon vuonna 1988. Elokuvasta tehtiin myöhemmin 12-osainen minisarja vuonna 1990.

Elokuvassa topakka nuori sihteeri (Griffith) taistelee tympeän esimiehensä (Weaver) kanssa työ- ja rakkausasioissa (Ford).

Carly Simon palkittiin Oscarilla ja Grammyllä elokuvan laulusta ”Let The River Run”.

The New York Timesin kriitikot valitsivat Working Girlin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Vuoden 1988 yhdysvaltalaiset elokuvat
Mike Nicholsin ohjaamat elokuvat
Onnenpotku

Onnenpotku  on Glory Leppäsen ohjaama komediaelokuva vuodelta 1936.

Elokuva oli ensimmäinen suomalaisen naisohjaajan pitkä elokuva ja se on edelleen katsotuin naisen ohjaama suomalaiselokuva. Elokuvan oli aloittanut Erkki Karu, mutta hänen kuoltuaan yllättäen työtä tarjottiin Toivo Särkälle, joka ei kuitenkaan uskaltanut ottaa vastuuta ohjaamisesta vaan siirsi sen Leppäselle. Leppäsellä oli kokemusta alalta yhden ulkomailla pidetyn alan seminaarin verran ja roolit kahdessa mykkäelokuvassa. Kuvaaja Yrjö Norta auttoi Leppästä teknisissä seikoissa, ja Leppänen vastasi lähinnä henkilöohjauksesta. Leppänen jatkoi sittemmin teatteriohjaajana ja kirjailijana. Musiikin säveltänyt Erkki Karun poika Olavi Karu teki myöhemmin useita elokuvakäsikirjoituksia, mutta myös sävelsi musiikin viiteen muuhunkin elokuvaan

Leppänen on myöhemmin kertonut kuvauksista, että kokemattomat Yrjö Tuominen ja Ester Toivonen ujostelivat kovasti rakkauskohtauksien tekoa. Kun Leppänen käski heidän harjoitella nurkan takana, Toivonen valitti: "Mutta kun minä en rakastu!"

Juonitiivistelmä
Tarina kertoo työttömäksi joutuvasta insinööristä ja tehtailijan tyttärestä, jotka seurustelevat salaa tytön isältä, joka on suunnitellut tyttärelleen toista sulhasta. Varkauksien ja väärinkäsitysten kautta päästään onnelliseen lopputulokseen.

Arviot
Aikalaisarvioissa todetaan suomalaisen elokuvan kehityksen suunta: eteenpäin. Maakansan kriitikko lausuu: "Onnenpotku on epäilemättä luettava parhaitten kotimaisten elokuvien joukkoon". Paitsi ohjaajan, myös käsikirjoittaja Valentinin eli Ensio Rislakin ansiot huomataan useassa arviossa.

Myöhemmissä televisioesitysten aikaisissa arvioissa elokuvan kankean näytelmällisyyden syinä pidetään näyttelijöiden, Yrjö Tuomisen ja Ester Toivosen, kokemattomuutta, mihin Leppänen itsekin on viitannut, sekä tuotanto-olosuhteita, ei niinkään ohjaajaa, Vaikka replikointi ei ole erityisen sujuvaa, ansioina ovat erään kriitikon mukaan työttömyyden kuvaus, Aku Korhosen hahmo ja Ester Toivosen rooliasut.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Onnenpotku Kansallisen audiovisuaalisen instituutin sivuilla 

Suomalaiset romanttiset komediat‎
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1936 suomalaiset elokuvat
Naiskohtaloita

Naiskohtaloita on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta  1947. Se perustuu Guy de Maupassantin romaaniin Une vie (1883; Elämän tarina, suom. Martti Wuori 1918 ja Naiskohtalo, suom. Olavi Linnus 1945).

Romaanin pohjalta on tehty useita elokuvia, joista kuuluisin on Alexandre Astrucin ohjaama Eräs elämäntarina ( Une vie, 1958).

Juoni
Alkuperäinen Guy de Maupassant kertomus sovitettiin 1800-luvun puolivälin Suomeen. Patruuna Erlingin tytär Anette (Eeva-Kaarina Volanen) on toipunut sairaudestaan, ja palattuaan kotiin hän on menossa naimisiin kriitikon sanoin salskean ratsuväen luutnantin Klaus von Trappin (Rauli Tuomi) kanssa. Luutnanttiin ihastuvat myös palvelustyttö (Rauha Rentola) ja everstin rouva (Doris Hovimaa).

Arviot
Aikalaisarvioijat näkevät elokuvassa kunnianhimoa ja huoliteltua työtä. Kaiken kaikkiaan monen suhtautuminen on yllättyneen myönteinen. Mutta soraääniäkin kuuluu, ja elokuvaa luonnehditaan suurten tunteiden liialliseksi vyöryttämiseksi, ja siinä nähdään jopa äitelyyttä, ja kokonaisuutena se on erään arvioijan mukaan "epäkypsä työ, joka ei vakuuta eikä liikuta katsojaa". Kalle Peronkosken kuvaus saa arvioissa erityistä kiitosta, samoin näyttelijätyötä pidetään erinomaisena. Eeva-Kaarina Volanen tekee elokuvassa läpimurtonsa. Sekä Peronkoski että Volanen palkittiin Jussilla.

Myöhemmissä televisioesitysten aikaisissa kritiikeissä elokuvaa on luonnehdittu traagiseksi melodraamaksi ja Särkän parhaisiin kuuluvaksi ohjaustyöksi. Sen ominaispiirteinä nähdään luonteva eteneminen ja luonnon hyödyntäminen tarinan tehosteena.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Jussi-palkitut elokuvat
Toivo Särkän ohjaamat elokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1947 suomalaiset elokuvat
Melodraamat
Lohtajan komppania

Lohtajan komppania oli vuosien 1733-1734 toimeen pannun ruotujaon mukaisesti yksi Pohjanmaan jalkaväkirykmenttiin kuuluva osa.

Se muodostui ruoduista  :
 Kokkola 50
 Kälviä 21
 Lohtaja 56
 Kalajoki 23

Lähteet

Pohjanmaan jalkaväkirykmentti
Singles (Xysman albumi)

Singles (SPI41CD) on Xysman minialbumi, jonka nimi viittaa levyllä oleviin julkaisemattomiin 7-tuumaisiin singleihin. Haastattelutietojen mukaan Xysman jäsenet olivat tuolloin myös itse singlejä, joten nimellä on kaksoismerkitys. Albumi on kuitenkin kuvitteellinen kokoelmalevy, koska kysymyksessä on alkuperäisjulkaisu eikä kappaleita julkaistu myöskään jälkikäteen singleinä. Musiikillisesti Xysma siirtyi tällä levyllä yhä enemmän indierockin kentälle ja flirttaili jopa pateettiselle iskelmämusiikille, johon Xysman laulajan Jani Muurisen laulutapa hyvin istui.

Kappaleet
Honest Love 4.59
King 4.07
Sure About You 4.18
Can't Take My Eyes off You (Crewe, Gaudio)
I Can't Stand It 2.38
Drive My Car (Lennon, McCartney) 2.31
Sure About You (original) 33.41

Tuottaja
Roop eli Jani Lankinen

Vierailevat muusikot
Lotta-Liina Lehtinen (viulu)
Laura-Tuulia Lehtinen (viulu)
Tuomas Lehtinen (sello)
Petri Viitala (saksofoni)
Pekka Vaaherkangas (trumpetti)
Mika Herhi (Rhodes-piano ja Hammond-urut)
Miika Soini (perkussiot)
Vuoden 1997 albumit
Xysman albumit
Suomalaiset rockalbumit
Fruit Ninja

Fruit Ninja on peli, jonka on kehittänyt Halfbrick Studios. Peli on saatavilla iOS:lle, Windows Phone 7:lle, Symbianille, Badalle, Androidille, Xboxille ja Windowsille.

Pelin idea 
Ideana on ”pyyhkäistä” näyttöä alustasta riippuen sormella, hiirellä tai Kinect:llä koko kädellä, viipaloiden ilmaan lenteleviä hedelmiä. Pelissä on tarkoitus saada mahdollisimman paljon pisteitä, viipaloimalla hedelmiä ja välttämällä pommeja. Monesta peräkkäisestä viipaloidusta hedelmästä ”Combosta” saa ekstrapisteitä. Classic-modessa on ns. 3 elämää, eli voi missata hedelmän kolme kertaa ennen kuin peli loppuu, mutta mikäli pelaaja saa pelissä tasan sata luvun (100, 200, 300...) hän saa ylimääräisen elämän. Pelaaja voi vaihtaa terää tai taustaa suorittamalla erilaisia tehtäviä. Teristä ei hyödy esim. ekstrapisteinä. Jokaisessa terässä on teemaan sopivat äänet.

Pelityypit

Vastaanotto 
Ensimmäisenä myyntikuukautena Fruit Ninjaa myytiin 200 000 kpl, toisena kuukautena 1000 000kpl. Vuoteen 2011 mennessä peliä oli myyty yli 20 000 000 euron edestä. Peli sai myös kriitikoilta hyvän vastaanoton ja pääsi yhdeksi Time-lehden top 50 iPhone-sovellusta listalle. Pelin hinta-laatusuhdetta on myös ylistetty. Peli sai vaihtelevaa kritiikkiä siitä, kuinka satunnaisesti ennätyspisteet pystyi saamaan, sillä hedelmien määrä vaihtelee.

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 Kehittäjän sivu 

Vuoden 2010 videopelit
Android-pelit
Bada-pelit
IOS-pelit
Windows Phone -pelit
Symbian-pelit
Windows-pelit
Xbox 360 -pelit
HTC Vive -pelit
PlayStation VR -pelit
Indie-videopelit
PlayStation Vita -pelit
Pulmapelit
PlayStation Network -pelit
Xbox One -pelit
Witch (kappale)

The Witch (Osku-003) on suomalaisen garage rock -yhtye Xysman 7" single, joka julkaistiin vuonna 1995. Sen molemmat kappaleet ovat cover-versioita. A-puolen ”The Witch” on alun perin The Sonicsin esittämä ja sen on kirjoittanut Gerry Roslie. B-puolella on Huggin’ Waynen kappale ”Love Vein”.

Kappaleet 
Witch (säv. Gerry Roslie)
Love Vein (säv. Huggin’ Wayne)

Aiheesta muualla 
 Discogs

Suomalaiset rockkappaleet
Vuoden 1995 kappaleet
Jarruneste

Jarrunestettä käytetään ajoneuvoissa siirtämään jarrupolkimeen kohdistettu voima jarrusatulan mäntään tai jarrusylinteriin. Jarrumäntä puristaa jarrupaloja jarrulevyyn tai vastaavasti jarrukenkiä jarrurumpuihin, joka aiheuttaa jarrutustapahtuman renkaiden ja tien välillä. Jarrunesteeltä vaaditaan korkeaa kiehumispistettä ja kokoonpuristumattomuutta vaihtelevissa lämpötiloissa.

Laatuluokitukset 
Nykyaikaiset hydrauliikkaöljyt täyttävät jarrunesteeltä vaadittavat ominaisuudet. Yleisimmät käytössä olevat jarrunestelaadut ovat DOT 3, DOT 4, DOT 4-LV (Low Viscosity), DOT 5 ja DOT 5.1.  

Uudempien autojen ABS- ja ESP-jarrujärjestelmiin suositellaan usein alemman viskositeetin DOT 4-LV:n  tai DOT5.1:n mukaista jarrunestettä, mikä takaa jarrujärjestelmän paremman vasteen jarrujen vielä ollessa kylmät. DOT 3:n, 4:n ja 5.1:n mukaiset jarrunesteet ovat glykolipohjaisia ja ne sitovat itseensä kosteutta (vettä). 

DOT 5 on näistä ainoa silikonipohjainen neste ja sitä ei voi sekoittaa muiden jarrunestelaatujen kanssa, eikä se yleensä sovellu tavanomaisiin ajoneuvoihin. DOT 5-neste ei sido itseensä vettä, joten se on yleisesti käytetty esimerkiksi armeijan ajoneuvoissa, joissa huoltovälit voivat olla hankalat toteuttaa. DOT 5 on suosittu kilpakäytössä, sillä tällöin ajoneuvoissa ei yleensä ole jarrutehostinta ja jarrunesteltä vaaditaan erittäin hyviä ominaisuuksia.

Ominaisuuksien vertailu 
Jarrunestestandardit määrittelevät jarruneisteille vähimmäissuorituskyvyn, eli mm. kiehumispisteen kuivana (tuore jarruneste), kiehumispisteen märkänä (vettä imenyt jarruneste) ja maksimiviskositeetin. Yleisesti voisi todeta, että mitä suurempi DOT-luokitus, sen suorituskykyisempää (laadukkaampaa) jarruneste on.

Jarrunesteen vaihto 
Jarruneste on vaihdettava ensisijaisesti ajoneuvovalmistajan suosituksen mukaisesti (yleinen vaihtovälisuositus on 2 vuotta) tai muussa tapauksessa jos se on muuttunut alkuperäisestä ruskehtavaksi. Glykolipohjaiset jarrunesteet sitovat itseensä kosteutta, mikä huonontaa niiden ominaisuuksia ja aiheuttaa jarrujärjestelmässä korroosiota. Tämän vuoksi on erityisen tärkeää vaihtaa jarrunesteet säännöllisesti.

Katso myös
Levyjarru

Lähteet 

Autotekniikka
Molukkienpöllönen

Molukkienpöllönen (Otus magicus) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa Itä-Timorilla.

Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät ja suot, hävitetyt metsät ja viljellyt alueet.

Se on elinalueellaan hyvin runsaslukuinen, joten se ei ole uhattu.

Alalajit
Sillä on kymmenen alalajia
Otus magicus albiventris (Sharpe, 1875) 
Otus magicus kalidupae (Hartert, 1903) 
Otus magicus leucospilus (G. R. Gray, 1861) 
Otus magicus magicus (S. Muller, 1841) 
Otus magicus mendeni Neumann, 1939 
Otus magicus morotensis (Sharpe, 1875) 
Otus magicus obira Jany, 1955 
Otus magicus siaoensis (Schlegel, 1873) 
Otus magicus sulaensis (Hartert, 1898) 
Otus magicus tempestatis (Hartert, 1904)

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Pöllöset
Kupiainen

Kupiainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Alpo Kupiainen (1888–1937), toimittaja ja kirjallisuuden suomentaja
 Antti Kupiainen (s. 1954), matemaattisen fysiikan professori ja akatemiaprofessori
 Jari Kupiainen (s. 1961), päätoimittaja
 Juuso Kupiainen (s. 1994), jalkapalloilija
 Kerttu Kupiainen (1908–1998), kirjailija ja pakinoitsija
 Matias Kupiainen (s. 1983), kitaristi ja musiikkituottaja
 Osmo Kupiainen (1909–1987), pesäpalloilija ja puoluesihteeri
 Pekka Kupiainen (1929–2019), jalkapalloilija
 Petteri Kupiainen (s. 1960), jalkapalloilija
 Reijo Kupiainen (s. 1964), filosofi ja kasvatustieteilijä
 Unto Kupiainen (1909–1961), runoilija, kääntäjä ja kirjallisuudentutkija

Muita merkityksiä 

 Kauppakeskus Kupiainen, kauppakeskus Kiteellä
Voutilainen

Voutilainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarre Voutilainen (1919–2000), Mannerheim-ristin ritari
 Antero Voutilainen (1914–1998), lääkäri ja professori
 Ari Voutilainen (1959–2003), rockmuusikko
 Ellen Voutilainen (s. 2000), käsipalloilija
 Hannu Voutilainen (s. 1971), Master Bates, basisti
 Janne Voutilainen (?–1929), kanadansuomalainen ammattiyhdistysaktiivi
 Jasmin Voutilainen (s. 1995), näyttelijä
 Jerry Voutilainen (s. 1995), jalkapalloilija
 Joona Voutilainen (s. 1996), jääkiekkomaalivahti
 Jukka Voutilainen (s. 1980), jääkiekkoilija
 Jukka Voutilainen (s. 1949), näyttelijä ja ääninäyttelijä
 Kari Voutilainen (s. 1962), kelloseppä
 Keijo Voutilainen (1936–2014), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
 Kia Voutilainen (s. 2000), jalkapalloilija
 Kristian Voutilainen, rumpali
 Laura Voutilainen (s. 1975), pop- ja iskelmälaulaja
 Lyyli Voutilainen (1891–1968), kirjailija
 Maiju Voutilainen (s. 1996), vloggaaja
 Marjo Voutilainen (s. 1981), jääkiekkoilija
 Martti Voutilainen (1926–2001), suomalainen dominikaanipappi ja Studium Catholicumin johtaja
 Nicolas Voutilainen, radio- ja televisiotoimittaja ja juontaja
 Paavo Voutilainen, pappi, hallitusammattilainen ja Helsingin kaupungin entinen sosiaalijohtaja
 Paavo Voutilainen (s. 1999), jalkapalloilija
 Pertti Voutilainen (1930–2009), diplomi-insinööri, yritysjohtaja ja insinöörineuvos
 Pertti Voutilainen (s. 1940), diplomi-insinööri, pankinjohtaja ja vuorineuvos
 Petteri Voutilainen (s. 1960), koripalloilija
 Touko Voutilainen (1918–1991), rehtori, päätoimittaja ja luokattoman lukion kehittäjä
 Uuno Voutilainen (1922–2002), kansanedustaja (SDP)
 Viivi Voutilainen (s. 1993), korkeushyppääjä.
Momoiro Clover Z

Momoiro Clover Z (), lempinimeltään Momoclo, on vuonna 2008 muodostettu, viidestä tytöstä koostuva japanilainen yhtye, joka esittää muun muassa poppia, ja joskus myös rokkia.

Jäsenet

Edellinen jäsen

Diskografia

Albumit
 Battle and Romance (バトル アンド ロマンス) (27. heinäkuuta 2011)
 5th Dimension (10. huhtikuuta 2013)
 Iriguchi no nai deguchi (入口のない出口) (5. kesäkuuta 2013)
 Amaranthus (17. helmikuuta 2016)
 Hakkin no Yoake (白金の夜明け) (17. helmikuuta 2016)

Singlet
 Momoiro punch (ももいろパンチ) (5. elokuuta 2009)
 Mirai e susume! (未来へススメ!) (11. marraskuuta 2009)
 Ikuze! Kaitōshōjo (行くぜっ！怪盗少女) (5. toukokuuta 2010)
 Pinky Jones ((ピンキージョーンズ) (10. marraskuuta 2010)
 Mirai bowl / Chai Maxx (ミライボウル / Chai Maxx) (7. maaliskuuta 2011)
 Z Densetsu – owarinakikakumei (Z伝説 ～終わりなき革命～) (6. heinäkuuta 2011)
 D’ no Junjō (D'の純情) (6. heinäkuuta 2011)
 Rōdō sanka (労働賛歌) (23. marraskuuta 2011)
 Mōretsu uchūkōkyōkyoku dai-7 gakushō ”Mugen no ai” (猛烈宇宙交響曲・第七楽章「無限の愛」) (7. maaliskuuta 2012)
 Otome sensō (Z女戦争) (27. kesäkuuta 2012)
 Saraba, itoshiki kanashimitachi yo (サラバ、愛しき悲しみたちよ) (21. lokakuuta 2012)
 Gounn (6. lokakuuta 2013)
 Naite mo iin da yo (泣いてもいいんだよ) (8. toukokuuta 2014)
 Moon Pride (30. heinäkuuta 2014)
 Yume no ukiyo ni saite mi na (夢の浮世に咲いてみな) [Momoiro Clover Z vs Kiss] (28. tammikuuta 2015)
 Seishunfu (青春賦) (11. maaliskuuta 2015)
 Z no chikai (「Z」の誓い) (29. huhtikuuta 2015)
 The Golden History (ザ・ゴールデン・ヒストリー) (7. syyskuuta 2016)
 Blast (2. elokuuta 2017)

Aiheesta muualla
 Kotisivut 
 Kotisivut 
 Yhtyeen Youtube-kanava

Japanilaiset tyttöbändit
Japanilaiset yhtyeet
Japanilaiset idoliryhmät
Ratkaisun hetki

Ratkaisun hetki (The Verdict) on vuonna 1982 kuvattu oikeussalidraamaelokuva, joka perustuu Barry Reedin romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Paul Newman, Charlotte Rampling, Jack Warden, James Mason, Milo O'Shea ja Lindsay Crouse. Elokuvan on ohjannut Sidney Lumet. 

Bruce Willis ja Tobin Bell vilahtavat elokuvassa avustajina, tarkkailijoina oikeussalissa. Elokuva oli Bruce Willisin ensimmäisiä.

Elokuva sai 96 % positiivisen arvostelun Rotten Tomatoes sivustolta ja on äänestetty 254 maailman parhaan elokuvan listalle. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Sidney Lumetin ohjaamat elokuvat
David Mametin käsikirjoittamat elokuvat
Vuoden 1982 yhdysvaltalaiset elokuvat
Oikeussalidraamat
Oivan ja Onnin jouluseikkailu

Oivan ja Onnin jouluseikkailu on vuonna 1998 ilmestynyt kanadalainen lastenelokuva. Sen on ohjannut Buzz Potamkin.

Lähteet
 http://www.imdb.com/title/tt0167064/
 
 Elokuvan VHS-kasetin takakansi

Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Jouluelokuvat
Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat
Reaction Engines Skylon

Reaction Engines Skylon on brittiläinen Reaction Engines Limitedin (REL) kehitteillä oleva uudelleenkäytettävä avaruuslentokone. Kone on tyypiltään SSTO-avaruusalus, eli sen on tarkoitus nousta kiertoradalle ilman useamman rakettivaiheen käyttöä. Koneella on mahdollista kuljettaa joko rahtia tai rahtitilaan tulevan miehistömodulin avulla matkustajia avaruuteen. Yhden koneyksilön on arvioitu voivan lentää ainakin 200 lentoa. 

Voimanlähteenään alus käyttää ilmaahengittäviä SABRE-rakettimoottoreita. Kone pystyy saavuttamaan ilmakehässä ilmakehän happea hapettimena käyttäen 5,4 machin nopeuden, jonka jälkeen ilmakehä käy liian ohueksi moottoreille ja hapettimena siirrytään käyttämään koneen säiliöissä olevaa nestehappea.

Skylonin maksimilasti matalalle kiertoradalle on 17 tonnia, eikä sillä pysty saavuttamaan korkeampia kiertoratoja. Laukaisut korkeammille kiertoradoille hoidetaan erillisellä uudelleenkäytettävällä kakkosvaiheella, jonka Skylon nostaa matalalle kiertoradalle, ja joka nostaa satelliitin korkeammalle kiertoradalle ja palaa sen jälkeen takaisin matalalle kiertoradalle, josta Skylon palauttaa sen rahtitilaansa ja tuo mukanaan takaisin lentokentälle.

Aiheesta muualla
Reaction Engines Ltd.
 Mullistava avaruuslentokone sai ison sysäyksen eteenpäin - Tiedetuubi

Avaruuslentokoneet
Pavel Královec

Pavel Královec (s. 16. elokuuta 1977 Domažlice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2005 lähtien.

Aiheesta muualla 
 Pavel Královecin esittely WorldReferee.com-sivustolla 

Tšekkiläiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
C-Murder

Corey Miller (s. 9. maaliskuuta 1971, New Orleans, Louisiana), tunnetaan paremmin nimellä C-Murder, on yhdysvaltalainen rap- ja hip hop -artisti. Hän on myös hip hop -artistien Master P:n nuorempi veli sekä Romeon setä. C-Murder on julkaissut kahdeksan eri albumia, joista ensimmäinen Life or Death julkaistiin vuonna 1998. C-Murderin ehkä tunnetuin kappale on Down for my Niggas, jonka hän esitti Snoop Doggin ja Magicin kanssa. C-Murder on myös näytellyt muutamissa elokuvissa, useimmiten veljensä Master P:n kanssa.

Murhaoikeudenkäynti 
Vuonna 2002 Corey Miller pahoinpiteli ja ampui 16-vuotiaan Steve Thomasin kuoliaaksi louisianalaisella yökerholla. Henkirikoksen aikoihin Miller seurusteli Monica -nimisen R&B -laulajan kanssa. Miller tuomittiin syyskuussa 2003 toisen asteen murhasta, mutta hänelle määrättiin uusi oikeudenkäynti myöhemmin, kun selvisi, että osalla Thomasin tapon todistajista oli rikostaustaa. Miller määrättiin kotiarestiin oikeudenkäynnin ajaksi ja odottaessaan oikeudenkäyntiä hän rikkoi kotiarestinsa sääntöjä. Siitä huolimatta Milleriä ei sijoitettu vankilaan vaan hänen annetaan pysyä kotiarestissa.

Oikeudenkäynneissä Corey Miller todettiin ensin syylliseksi murhanyritykseen ja sen jälkeen, jälleen, toisen asteen murhaan. Miller tuomittiin 14. elokuuta 2009 murhanyrityksestä 10 vuodeksi vankeuteen sekä toisen asteen murhasta elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen, mikä on Louisianan osavaltiossa pakollinen rangaistus kyseisestä rikoksesta. 

Corey Miller suorittaa rangaistustaan ja luultavasti viettää koko loppuelämänsä Louisianan osavaltion vankilassa, Angolassa. 
Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Yhdysvaltalaiset murhaajat
Yhdysvaltalaiset elinkautisvangit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Marianna Flinckenberg-Gluschkoff

Marianna Flinckenberg-Gluschkoff (s. 1940 Helsinki) on eläkkeellä oleva Helsingin yliopiston venäjän kielen lehtori. Finckenberg-Glushkoff on ikonimaalari ja ortodoksisen kirkon jäsen. Taustaltaan hän on suomenruotsalaisvenäläinen. Hän on matkustanut Siperiassa ja kirjoittanut Siperiaa käsittelevien kirjojen lisäksi aiheesta TV- käsikirjoituksia ja lehtiartikkeleita.

Teokset
Ikonimaalauksen alkeita: Ortodoksisten nuorten liiton kerhoja varten. Suomenkielisen kurssin muokannut ja täydentänyt Marianna Flinckenberg. Ortodoksisten nuorten liitto, 1981. ISBN 951-95816-7-7
 Flinckenberg-Gluschkoff, Marianna – Garin, Nikolai: Ugrien mailla: Suomalaisten tutkimusmatkailijoiden jalanjäljillä Obvirralta Uralille. Otava, 1992. ISBN 951-1-11997-4
Siperian sylissä. Maahenki, 2011. ISBN 978-952-5870-35-0
 Ikoni puhuu. Maahenki, 2015.
Pietarilainen polkuhevonen - Lapsuus kolmen kulttuurin katveessa. Otava, 2013.
Ilkikurinen kompassi - Suunnistusta monen kulttuurin poluilla. Valamon luostari, 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kahla, Elina: Ettei perässä tulija muistelisi pahalla. Kirja-arvostelu teoksesta Siperian sylissä. (Agricolan kirja-arvostelut 20.12.2011.) 

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruuska

Ruuska on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Arttu Ruuska (s. 1997), suomalainen pesäpalloilija
Helena Ruuska (s. 1958), suomalainen opettaja ja tietokirjailija
Hilkka Ruuska (s. 1933), Miss Suomi vuosina 1950 ja 1951
Lauri Ruuska (s. 1993), suomalainen golfaaja
Pekka Ruuska (s. 1958), suomalainen laulaja, lauluntekijä ja äänilevytuottaja
Pekka Ruuska (s. 1983), kuraattori ja taidekriitikko
Perttu Ruuska (s. 2001), suomalainen pesäpalloilija
Sylvia Ruuska (1942–2019), yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti
Tiina Ruuska (s. 1970), suomalainen laulaja
Tuomas Ruuska (s. 1981), suomalainen lentopalloilija
Vesa Ruuska, suomalainen imitaattori ja koomikko
NBA-kausi 2011–2012

NBA-kausi 2011–2012 oli NBA-koripalloliigan 66. kausi.

Tapahtumia

Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

Pelaajatilastot

Pudotuspelit

Palkitut pelaajat

 Arvokkain pelaaja (MVP): LeBron James, Miami Heat
 Vuoden tulokas: Kyrie Irving, Cleveland Cavaliers
 Vuoden puolustuspelaaja: Tyson Chandler, New York Knicks
 Paras kuudes pelaaja: James Harden, Oklahoma City Thunder
 Kehittynein pelaaja: Ryan Anderson, Orlando Magic
 Vuoden valmentaja: Gregg Popovich, San Antonio Spurs
 Finaalien MVP: LeBron James, Miami Heat

NBA-kaudet
Koripallosarjojen kausi 2011–2012/2012
Mija Schrey

Mija Schrey (s. 1987) on suomalainen cheerleader.

Schrey ja Mika Pennanen voittivat vuonna 2011 paristunt-sarjan kultaa International Cheer Unionin (ICU) järjestämissä cheerleadingin MM-kilpailuissa. Kyseessä oli ensimmäinen Suomea edustaneiden voittama cheerleadingin MM-kulta. Schrey aloitti cheerleadingin harrastamisen vuonna 2000 ja on voittanut kilpaurallaan MM-kullan lisäksi myös useita Suomen ja Euroopan mestaruuksia. Seuroja, joita hän on edustanut, ovat helsinkiläiset Golden Spirit ja Funky Team, minkä lisäksi hän on kuulunut myös Kentuckyn yliopiston White Squadiin.

Schrey ja Pennanen osallistuivat vuonna 2011 televisiokanava Nelosen esittämän Talent Suomen kolmannelle tuotantokaudelle. He sijoittuivat ohjelman marraskuisessa finaalissa kolmanneksi.

Lähteet 

Suomalaiset urheilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Epämääräinen muoto

Epämääräinen muoto on matemaattinen merkintä, jolle ei voida määrittää lukuarvoa. Voidaan myös sanoa, että "lauseke ei ole määritelty".

Esimerkiksi jakolaskun 0/0 tulos ei ole määritelty, koska jakolaskun määritelmän mukaan se voisi olla mikä luku tahansa - onhan mikä tahansa luku nollalla kerrottuna nolla. Nollalla jakaminen on myös intuitiivisesti outo tapahtuma. Potenssilaskennassa merkintä  ei ole määritelty, sillä eri tavoilla laskemalla siitä voidaan saada joko 1 tai 0. Matematiikassa jokaiselle lausekkeelle tulee voida osoittaa tulokseksi vain yksi lukuarvo.

Eräissä ohjelmointikielissä epämääräisiä muotoja vastaa "arvo" NaN.

Analyysi
Al-Bahr al-Ahmar

Al-Bahr al-Ahmar on yksi Sudanin 15 osavaltiosta. Alueen pinta-ala on 212 800 km² ja asukasluku noin 1,4 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki on Port Sudan. Idässä aluetta rajaa Punainenmeri, luoteessa sijaitsee Nubian aavikko ja pohjoisessa kiistelty Hala'ibin kolmio, jota Sudan vaatii itselleen.

Lähteet 

Sudanin osavaltiot
Paolo Tagliavento

Paolo Tagliavento (s. 19. syyskuuta 1972 Terni, Italia) on italialainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2007.

Tagliavento on tuominnut Italian pääsarjassa Serie A:ssa vuodesta 2004 lähtien. Ensimmäisen ottelunsa Mestarien liigassa hän tuomitsi 8. joulukuuta 2010, jossa kohtasivat englantilainen Arsenal ja serbialainen Partizan.

Aiheesta muualla 
 Paolo Tagliaventon esittely World Referee -sivustolla 

Italialaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt