joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cyle Larin

Cyle Larin (s. 17. huhtikuuta 1995 Brampton, Ontario) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Orlando Cityä. Pelipaikaltaan Larin on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Kanadan jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura 
Larin pelasi vuodet 2013–2014 Connecticutin yliopiston Huskies-joukkueessa. Hän aloitti aikuisten uransa vuonna 2014 kasvattajaseurassaan Sigma FC:ssä, jossa hän pelasi viisi ottelua onnistuen maalinteossa neljä kertaa. Tammikuussa 2015 Orlando City varasi Larinin ensimmäisenä Major League Soccerin varaustilaisuudessa. Debyyttikaudellaan MLS:ssä Larin rikkoi tulokkaiden maaliennätyksen onnistuen 27 pelissä 17 kertaa. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös vuoden tulokkaaksi.

Maajoukkueura 
Kanadaa alle 20-vuotiaissa edustanut Larin debytoi Kanadan jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan. Avausmaali syntyi maaliskuussa 2015 Puerto Ricon verkkoon. Vuoden 2015 Gold Cupissa Larin oli kentällä kolmessa ottelussa.

Saavutukset 
Henkilökohtainen
Major League Soccerin vuoden tulokas: 2015

Ennätykset
Major League Soccerin tulokkaiden maaliennätys (17)

Lähteet 

Kanadalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Sairas T

Sairas T (s. 1988) on alun perin Savonlinnasta kotoisin oleva, mutta Kotkassa varttunut räppäri, joka asuu nykyisin Helsingissä. Hän kuuluu Pohjalla-joukkoon yhdessä muun muassa OD Kokemuksen, SLS:n ja O'Malleyn kanssa. Sairas T:n toinen albumi Delirium (2016) nousi Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle.

Diskografia

Albumit 
 Handelista Hurstiin (2013)
 Delirium (2016)
 Kuollu kulma (Sairas T:n Ja Julma H:n yhteisalbumi) (2018)

Vierailijana

Lähteet 

Suomalaiset hip hop -artistit
Elävät henkilöt
Horrorcore-artistit
Tunnistamattomat henkilöt
Place de l’Hôtel-de-Ville

Place de l’Hôtel-de-Ville (virallisesti Place de l’Hôtel-de-Ville – Esplanade de la Libération) on aukio Pariisin keskustassa Pariisin kaupungintalon eli Hôtel-de-Villen edustalla Seinen pohjoisrannalla, 4. arrondissementin alueella. Aukiolla järjestetään monenlaisia tapahtumia ja näyttelyitä.

Nimet 
Aukion alkuperäinen nimi on Place de Grève, mutta usein siitä on käytetty lyhyesti nimeä La Grève. Nimi johtuu ranskan kielen hiekkarantaa tai hiekkasärkkää tarkoittavasta sanasta grève, sillä aukio oli alkujaan rakennettu joen varressa olleen hiekkarannan paikalle.  Vuonna 1803 aukio sai sen laidalla olevan kaupungintalon mukaan nimen nimen Place de l'Hôtel de ville.

Aukion viralliseksi nimeksi muutettiin vuonna 2013 Pariisin pormestari Bertrand Delanoën aloitteesta Place de l’Hôtel-de-Ville – Esplanade de la Libération. Nimen jälkimmäinen osa ”Vapautuksen Esplanadi” viittaa vuoden 1944 Pariisin vapautukseen. Kenraali Charles de Gaulle piti välittömästi vapautuksen jälkeen 25. elokuuta 1944 kaupungintalon parvekkeella kuuluisan puheen pariisilaisille.

Historia 

Aukio oli aikoinaan Pariisin tärkein teloituspaikka, jossa järjestettiin hirttäjäisiä ja roviolla polttamisia. Täällä teloitettiin muun muassa vuonna 1610 Ranskan kuningas Henrik IV:n murhannut François Ravaillac, joka revittiin hevosilla neljään osaan. Ensimmäinen raatihuone rakennettiin aukion laidalle Étienne Marcelin aikana vuonna 1357. Nykyinen kaupungintalo on vuosina 1873–1892 rakennettu kopio 1500-luvulla rakennetusta edellisestä kaupungintalosta, joka tuhoutui tulipalossa Pariisin kommuunin kukistamisen yhteydessä vuonna 1871. Aukio muutettiin kokonaan jalankulkualueeksi vuonna 1982.

Aukio toimi kauan myös työttömien vakinaisena kokoontumispaikkana, josta varsinkin tilapäisiin töihin tekijöitä etsivät saattoivat sellaisia helposti löytää. 1800-luvulla paikalle kokoontuivat usein myös lakkoon ryhtyneet työläiset. Tämä johti siihen, että paikan nimenä käytetty ranskan kielen sana grève merkitsee nykyisin myös lakkoa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Pariisin aukiot
Kansallinen laskennallisen toksikologian keskus

Kansallinen laskennallisen toksikologian keskus (NCCT) on Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston (EPA) alainen organisaatio, jonka tehtävänä on kehittää uusia menetelmiä kemikaaliturvallisuuden arviointiin. NCCT:n tutkijat yhdistävät tutkimuksessaan biologian, bioteknologian, kemian ja tietojenkäsittelytieteen lähestymistapoja. Tehtävänä on tunnistaa biologisia prosesseja, joita kemikaalit voivat häiritä. NCCT:n tutkimus on osa laajempaa EPA:n tutkimusohjelmaa, joka on nimeltään Chemical Safety for Sustainability Research Program (CSS). NCCT edistää kemikaalitiedon käytettävyyttä ja ymmärrettävyyttä ja pyrkii siten sitouttamaan kemikaaliturvallisuuden parissa toimivia sidosryhmiä.

Lähteet

Toksikologia
Yhdysvaltain valtion virastot
VBS2

VBS2 (Virtual Battlespace 2) on jatko-osa Bohemia Interactive Simulationsin kehittämälle VBS1-sotasimulaattorille. Simulaattori on tehty tiiviissä yhteistyössä Yhdysvaltain merijalkaväen, Australian puolustusvoimien ja muiden VBS1:tä käyttävien sotilasasiakkaiden kanssa.

Yleistä
VBS2 mahdollistaa realistisien taistelutilanteiden harjoittelemisen sekä maalla, ilmassa että vedessä. Kouluttaja voi luoda simulaattorissa koulutuksen puitteissa lähes minkälaisen tahansa skenaarion. VBS 2 mahdollistaa koulutettavien sotilaiden reaaliaikaisen seuraamisen ja kouluttaja pystyy antamaan komentoja ja muokkaamaan taistelutilanteita kesken operaation tuoden esimerkiksi vihollisen vahvistuksia taistelukentälle. VBS2 on suunniteltu käytettäväksi ammattilaiskäyttöön ja sitä pyrittiin kehittämään käyttäjien toiveiden mukaan.

VBS:n valttikortti muihin sotasimulaattoreihin verrattuna on After Action Review eli AAR. Sen avulla kouluttaja voi toistaa juuri harjoitellun tilanteen, näyttää missä tehtiin virheitä tai onnistuttiin ja samalla nopeasti aloittaa harjoituksen uudestaan. Verrattuna maastoharjoitukseen, jossa siirtyminen vie huomattavasti aikaa, virtuaalikoulutus on nopeampi ja selkeämpi tapa opettaa taistelutilanteita ja -taktiikoita.

Teknologia
VBS 2 perustuu Bohemia Interactiven kehittämään Real Virtuality 3 -pelimoottoriin. Moottori mahdollistaa jopa 10 000 neliökilometrin kokoisten karttojen luomisen ja niiden elävöittämiseen miljoonilla VMAP-datasta tulleilla tiedoilla. Karttaan voidaan myös laittaa satelliittikuvista saadut tarkat laserkeilausdatat pinnanmuotojen muodostamiseksi ja pintatekstuureiksi.

Kun kartta on saatu VBS2:seen, simulaattori muodostaa realistisen simulaation oikeasta maailmasta, luoden esimerkiksi tuulen mukaan liikkuvia puita ja heinää, maaston epätasaisuuksia, eläimistöä, varjoja, dynaamisen valaistuksen, sään sekä yön ja päivän vaihtelun.

VBS2:n asiakkaat
Australian puolustusvoimat
Alankomaiden kuninkaallinen armeija
Kanadan puolustusvoimat
Naton jäsenet
Parallel & Distributed Computing Center, Nanyang Technological University
Ranskan armeija
Singaporen armeija
Suomen puolustusvoimat
Uuden-Seelannin puolustusvoimat
Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö Also released as JCOVE Lite with UK units and distributed as a recruitment tool.
Yhdysvaltain maavoimat
Yhdysvaltain merijalkaväki
Yhdysvaltain salainen palvelu
West Point

Kehittäjät
VBS2 on Bohemia Interactive Studios (BI) -peliyhtiön tytäryhtiö Bohemia Interactive Australian kehittämä. Versiosta 1.40 lähtien sotasimulaattoria on kehittänyt Bohemia Interactive Studiosista erillinen yhtiö Bohemia Interactive Simulations, jolla ei ole tekemistä simulaattorin aiemman kehittäjän kanssa.

Katso myös
Armed Assault
ArmA 2
Arma 3

Lähteet

Aiheesta muualla
 Official VBS2 website
 Virtual Battlespace 2 Technology Trailer
 BBC news article, about its use to train troops in Iraq and Afghanistan

Vuoden 2007 videopelit
Simulaatiopelit
A Moon Shaped Pool

A Moon Shaped Pool on englantilaisen rockyhtye Radioheadin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin digitaalisena latauksena 8. toukokuuta 2016 ja vinyyli- sekä CD-formaateissa 17. kesäkuuta 2016. Ennen levyn varsinaista julkaisua albumilta oli julkaistu singlet ”Burn the Witch” ja ”Daydreaming”. Albumista on määrä julkaista syksyllä uusia taideteoksia ja kaksi uutta kappaletta sisältävä erikoispainos.

Radiohead työskenteli albumin kanssa ajoittain vuonna 2012 päättyneen The King of Limbs -kiertueensa jälkeen. Albumi nauhoitettiin Etelä-Ranskassa Radioheadin pitkäaikaisen tuottajan Nigel Godrichin kanssa. Se sisältää useita kappaleita, jotka on kirjoitettu jo joitakin vuosia aikaisemmin; ”True Love Waits” on peräisin aikaisintaan vuodelta 1995, ”Burn the Witch" vuodelta 2000 ja ”Present Tense” vuodelta 2008. Albumi sisältää jousi- ja kuorolaulusovituksia, jotka on sovittanut monilahjakkuus Jonny Greenwood ja ne esittää Lontoon Nykyaikainen orkesteri. Albumi sai kriitikoilta myönteistä suosiota ja siitä tuli Radioheadin kuudes ensimmäinen listasijoitus Britanniassa. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 3. Albumi myi parissa viikossa hopeaa.

Kappaleet

Special edition bonuslevy

Arvostelut 
 Metacritic: 88/100
 Allmusic: 
 The Daily Telegraph: 
 Entertainment Weekly: A
 Helsingin Sanomat: 
 Pitchfork Media: 9.1/10
 Rolling Stone: 
 Rumba: 9.2/10
 Soundi:

Julkaisuhistoria

Lähteet 

Vuoden 2016 albumit
Radioheadin albumit
Nigel Godrichin tuottamat albumit
Shangri-La (Yunnan)

Shangri-La (, Wylie: Sems kyi nyi zla grong khyer; , pinyin: Xiānggélǐlā Shì) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Dêqênin tiibetiläisten autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 11 419 neliökilometriä ja väkiluku 172 988 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 450 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista luoteeseen.

Nimi 
Aiemmin paikka oli piirikunta nimeltä Zhongdian. Se nimettiin uudelleen Shangri-Laksi 17. joulukuuta 2001 englantilaisen James Hiltonin romaanissa Sininen kuu olevan fiktiivisen paikan mukaan. Piirikunnasta tuli piirikuntatason kaupungiksi 16. joulukuuta 2014.

Hallinnollinen jako 
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu neljään suurkuntaan, kuuteen maalaiskuntaan ja yhteen naxeille varattuun etniseen kuntaan. Kaupungin keskus on Jiantangin (tai Gyaitangin) suurkunta.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ChinaTravel.com: Zhongdian Travel Guide  

Yunnanin kaupungit
Kiinan piirikuntatason alueet
Walter Reisp

Walter Reisp (5. marraskuuta 1910 – ?) oli itävaltalainen käsipalloilija ja olympiamitalisti.

Reisp kuului Itävallan käsipallojoukkueeseen, joka voitti hopeaa Berliinin kesäolympialaisissa vuonna 1936. Hän pelasi turnauksessa kaksi ottelua.

Lähteet
 Profiili sports-reference.comissa  

Itävaltalaiset käsipalloilijat
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1910 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Trás-os-Montesin murre

Trás-os-Montesin murre () on portugalin kielen murre, jota puhutaan Trás-os-Montesin provinssissa Portugalin koillisosissa. Saman provinssin alueella puhutaan myös mirandeesia, joka on oma kielensä eikä portugalin murre.
Portugalin murteet
Fredrik Johan Ulrik af Forselles

Majuri ja kauppaneuvos Fredrik Johan Ulrik af Forselles (1783-1857) oli sotaneuvos Jakob af Forsellesin nuorin poika. Fredrikin isä Jakob oli Loviisan kaupungin perustaja ja sen ensimmäinen pormestari.

Fredrikillä oli myös kaksi veljeä, joista vanhempi oli Svean hovioikeuden ensimmäisenä sihteerinä toiminut Pehr af Forselles ja toinen Bernd Ludvig af Forselles.

Fredrik af Forselles osti Elimäessä sijaitsevat Moision maat isältään vuonna 1813. Solmittuaan avioliiton pari vuotta myöhemmin hän asettui asumaan nuorikkonsa kanssa Moisioon ja rakennutti sinne komean parikymmenhuoneisen herraskartanon. Kartano tunnetaan nimellä Moision Kartano. Kartanon piirustusten laatiminen annettiin kuuluisalle Carl Ludvig Engelille. Suunnitelma valmistui alkuvuodesta 1818, ja päärakennus valmistui 1820. Fredrik omisti Elimäellä yhteensä noin 10 000 hehtaaria maata.

Fredrikillä oli ensimmäisen puolisonsa kanssa kuusi lasta. Rouvan kuoltua suhteellisen nuorena hän meni uusin naimisiin ja sai vielä neljä lasta lisää. Fredrikin poika, Theodor Ulrik af Forselles peri isänsä omaisuuden tämän kuoltua vuonna 1857.

Suomalaiset aateliset
Vuonna 1783 syntyneet
Vuonna 1857 kuolleet
Formosat-5

Formosat-5 (myös Formosa Satellite No. 5) on Kiinan tasavallan avaruusjärjestön (NSPO) operoima kaukokartoitussatelliitti. Satelliitti on tarkoitus laukaista SpaceX:n Falcon 9 Full Thrust -raketilla heinäkuussa 2016.

Satelliitti
Formosat-5 on kaukokartoitussatelliitti, jonka päähyötykuormana on viisikaistainen SOC/CMOS -kaukokartoituslaitteisto, joka pystyy kahden metrin resoluutioon mustavalkokuvissa ja neljän metrin resoluutioon värikuvissa. Kaukokartoituslaitteisto ensimmäistä kertaa suunniteltu ja valmistettu kokonaisuudessaan Taiwanilla. Satelliitin toissijainen hyötykuorma, Advanced Ionospheric Probe (AIP) on taiwanilaisen National Central Universityn rakentama tutkimuslaite, joka tutkii ionosfäärin fysikaalisten olosuhteiden vaikutusta avaruussäähän ja tietoliikenteeseen. Satelliitti saa energiansa aurinkokennoista, ja sen massa on 525 kilogrammaa.

Satelliitin suunniteltu käyttöikä on noin viisi vuotta, ja se korvaa edeltäjänsä, Formosat-2:n.

Laukaisu
NSPO allekirjoitti laukaisusopimuksen yhdysvaltalaisen SpaceX:n kanssa kesäkuussa 2010. Satelliitti oli tuolloin tarkoitus laukaista SpaceX:n Falcon 1e -raketilla Omelekilta joulukuussa 2013 tai alkuvuodesta 2014. Satelliitti siirrettiin myöhemmin raskaammalle Falcon 9 -raketille -1e-version jäädessä toteutumatta. Satelliitti on tarkoitus laukaista 720 kilometrin aurinkosynkroniselle kiertoradalle Kalifornissa sijaitsevasta Vandenberg Air Force Basesta.

Satelliitin laukaisun toissijaisena hyötykuoramana on seattlelaisen Spaceflight Industriesin SHERPA-hyötykuorma-adapteri, joka kuljettaa kaikkiaan 87 pienempää hyötykuormaa (mm. mikrosatelliitteja ja cubesateja) kiertoradalle. SHERPAn hyötykuormana on myös Suomen ensimmäinen satelliitti, Aalto-1.

Lähteet

Aiheesta muualla
FORMOSAT-5 NSPO:n verkkosivuilla 

Kaukokartoitussatelliitit
Santalahti

Santalahti on Tampereen läntinen kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Näsijärveen, idässä Särkänniemeen, etelässä Ylä- ja Ala-Pispalaan sekä lännessä Lielahteen. Santalahden asemakaava vahvistettiin vuonna 1945.

Historia 

Santalahti pysyi 1800-luvulle asti asumattomana ja rakentamattomana, sillä sen maasto ja maaperä olivat viljelykseen kelpaamattomia. Teollisuus levittäytyi kauemmas keskustasta ja Tammerkoskesta sen jälkeen, kun höyryvoima vapautti tehtaat vesivoimasta. Samaan aikaan keskusta-alue kärsi myös tonttipulasta. Santalahden teollistumiseen vaikuttivat merkittävästi Näsijärven vesiyhteydet, vuonna 1895 valmistunut Tampere–Pori-rata sekä Pohjanmaan suuntaan johtanut maantie. Santalahteen rakennettiin useita tuotantolaitoksia, kuten kattohuopatehdas, luujauhotehdas, höyrysaha ja Santalahden paperitehdas. Rinnemaastoon valmistui myös tehtailijoiden asuinhuviloita ja tehdastyöläisten asuinrakennuksia. Kokonaisuudessaan Santalahden teollisuustoiminta vaikutti merkittävästi sen eteläpuolella sijaitsevan Pispalan työläiskaupunginosan syntyyn.

Laajimmillaan teollisuusympäristö oli toisen maailmansodan aikoihin. 1950-luvun lopulla Santalahden teollisuusalue alkoi kuitenkin rappeutua muun muassa siksi, ettei sillä ollut laajenemismahdollisuuksia, eikä teollisuuden kehittämistä kaupunkikeskustojen tuntumassa nähty enää tarkoituksenmukaisena. Hiljalleen suurin osa rakennuksista autioitui.

2000-luvulle asti Santalahdessa säilyi paljon useita tehtaita ja niiden osia, ja osa rakennelmista toimi graffitigallerioina. 2010- ja 2020-luvuilla suurin osa vanhasta rakennuskannasta kuitenkin purettiin.

Asuinalueena 

Vuonna 2018 Santalahteen alkoi rakentua uusia kerrostaloja. Asuintaloja valmistuu yli 2 300 asukkaalle. Kesällä 2022 Näsijärven rantaan valmistui tapahtuma-alue, jota kutsutaan sekä Santalahden rantapuistoksi että Särkänniemen tapahtuma­rannaksi. Alueella järjestettäviin tapahtumiin mahtuu 25 000 kävijää.

Liikenne 
Santalahden läpi kulkee vilkas Paasikiven–Kekkosentie. Alun perin rautatien ja Näsijärven välissä ei ollut tietä, ja Santalahden teollisuusalueelle kuljettiin pohjoispuolelta rautatien yli, kunnes rantaa alettiin täyttää 1950-luvun lopulla alkaen ja 1960-luvulla valmistui Rantatie.
	
Alueella on aikoinaan sijainnut myös Santalahden seisake. Paikalla sijainnut arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema ja vuonna 1907 valmistunut liikennepaikkarakennus purettiin paikan lakkauttamisen jälkeen 1970-luvulla. Elokuussa 2023 Tampereen raitioliikenne alkaa liikennöidä keskustasta Santalahteen, ja vuoden 2024 lopulla reittiä jatketaan Lentävänniemeen.

Katso myös 
 Haarlan paperitehdas
 Pispalan uittotunneli
 OTK:n tulitikkutehdas

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Historiateos Santalahden teollisuusalueesta
Loris Karius

Loris Karius (s. 22. kesäkuuta 1993 Biberach an der Riß) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi lainalla Bundesliigassa Union Berlinin joukkueessa.

Ura

Seurajoukkueura 
Karius siirtyi vuonna 2009 englantilaisen Manchester Cityn juniorijoukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueessa yhtään ottelua, ennen kuin siirtyi lyhyen lainan jälkeen tammikuussa 2012 kotimaansa Mainz 05:n organisaatioon. Debyyttinsä Mainzin edustusjoukkueessa Bundesliigassa Karius teki joulukuussa 2012 Hannover 96:iä vastaan tullen vaihdosta kentälle Christian Wetklon saatua punaisen kortin. Kaudella 2015–2016 Karius pelasi Mainzin paidassa kaikki 34 Bundesliigan ottelua pitäen nollapelin yhdeksän kertaa.

Vakuuttavien peliesityksiensä ansiosta  Liverpoolin päävalmentaja Jürgen Klopp hankki Kariuksen vuonna 2016. Siirtosumma oli 4,7 miljoonan punnan arvoinen, ja sopimuksen pituudeksi määritettiin viisi vuotta. Avauskaudellaan hän pelasi kymmenen valioliigaottelua ja seuraavalla kaudella 19. Kauden 2017–2018 Mestarien liigan loppuottelussa Karius päästi kolme maalia Real Madridin voittaessa lukemin 3-1. Hän teki ottelussa kaksi henkilökohtaista virhettä, joiden katsottiin suorasti johtaneen Karim Benzeman ja Gareth Balen tekemiin maaleihin. Hetki ennen ensimmäistä maalia Karius sai kovan iskun päähänsä törmäyksessä Madridin Sergio Ramosin kanssa aiheuttaen lääkärinlausunnon mukaan aivotärähdyksen ja sen myötä visuospatiaalisen hahmotushäiriön. Hän oli pelannut kauden kaikki Mestarien liigan ottelut.

Karius pelasi kausilla 2018–2020 lainalla Turkin Superliigan Beşiktaşissa kaikkiaan 55 sarjaottelua. Union Berlinissä hän pelasi kauden 2020–2021 lainapestin aikana neljä bundesliigaottelua.

Syyskuussa 2022 Karius siirtyi Newcastle Unitediin vuoden 2022 loppuun ulottuvalla sopimuksella. Sopimukseen kuuluu myös loppukauden kattava optio.

Maajoukkueura 
Karius on edustanut Saksan kaikkia ikäluokkamaajoukkueita alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän on pelannut jokaisessa ikäluokassa yhden pelin.

Lähteet 

Saksalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Brauronin arkeologinen museo

Brauronin arkeologinen museo (; myös Vravrónan arkeologinen museo) on arkeologinen museo Markópoulo Mesogaíaksen kunnassa Kreikassa lähellä Brauronin pyhäkköaluetta. Se esittelee pyhäkköalueelta ja sen lähialueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museon rakentaminen alkoi vuonna 1962 ja se avattiin vuonna 1969. Museo on kunnostettu 2000-luvulla. Museorakennus sijaitsee noin 300 metriä kaakkoon Brauronin arkeologiselta alueelta ja noin 1,5 kilometriä luoteeseen nykyisestä Vravrónan kylästä. Museon näyttelytilat ovat yhdessä kerroksessa ja niihin kuuluu vestibyyli sekä viisi näyttelysalia.

Kokoelmat  

Museo kokoelmiin kuuluu löytöjä Brauronin vuosina 1948–1963 suoritetuilta arkeologisilta kaivauksilta, sekä muualta Mesógeian alueelta, kuten antiikin Myrrhinuksesta. Museo esittelee alueen esihistoriallisen ja antiikin ajan historiaa sekä pyhäkön Artemiin kulttia. Tärkeimmät Artemiin pyhäkköalueelta tehdyt löydöt ovat peräisin 300-luvulta eaa. Varhaisimmat museossa olevat esineet ovat neoliittisen ja mykeneläisen kauden (mm. Peratí, 1190–1075 eaa.) sekä geometrisen kauden (mm. Anavýssos) asutuksista ja hautausmailta, ja myöhäisimmät puolestaan alueen varhaiskristillisestä basilikakirkosta sekä keskiaikaisesta tornista.

Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat pyhäköstä löydetyt Artemiin kulttiin liittyvät veistokset, reliefit ja muut votiivilahjat. Reliefeistä merkittävimpiin kuuluu niin kutsuttu ”Jumalten reliefi” (noin 420–410 eaa.), joka kuvaa Brauronin perustamismyyttiä. Siinä esiintyvät Zeus, Leto, Apollon ja Artemis, ja siihen ovat kuuluneet myös Orestes ja Ifigeneia. Osa reliefeistä kuvaa puolestaan pyhiinvaeltajina Artemiin luokse uhraamaan saapuvia perhekuntia. Muihin merkittäviin veistoksiin kuuluu muun muassa niin kutsutun ”Brauronin koren” yläosa arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. Artemista esittäneistä veistoksista on säilynyt osia, kuten pää ja torso. Kokoelmiin kuuluu myös lukuisia lapsia, kuten Artemiin kultin arktos-tyttöjä, esittäviä veistoksia. Osa lapsista tuo Artemille uhreja, esimerkiksi eräs tytöistä jänistä ja toinen lintua. Museon kokoelmiin kuuluu myös muun muassa hautakiviä sekä keramiikkaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan arkeologiset museot
Markópoulo Mesogaías
Marathonin arkeologinen museo

Marathonin arkeologinen museo (; myös Marathónaksen arkeologinen museo) on arkeologinen museo Vranáksen kylässä Marathónaksen kunnassa Kreikassa. Museo esittelee muinaisen Marathonin alueelta tehtyjä esihistoriallisia ja antiikin aikaisia löytöjä.

Museo on perustettu ja rakennettu vuonna 1975. Se sai alkunsa, kun alueella tehtiin useita hautalöytöjä vuosina 1970–1973. Tuolloin Efgénios Panagópoulos lahjoitti museon, ettei löytöjä vietäisi Ateenaan. Museo uusittiin Ateenan olympialaisten alla vuonna 2004. Museorakennus sijaitsee Marathonin taistelun (490 eaa.) taistelukentän yhteydessä. Sen lähellä sijaitsevat mykeneläisaikaisten hautojen (2000–1600 eaa.) arkeologinen kohde sekä Marathonin taistelusta muistuttava Plataiailaisten hautakumpu.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä neoliittiselta kivikaudelta 5000-luvulta eaa. roomalaisen ajan lopulle. Museon näyttelyt on jaettu kuuteen saliin.

Salissa 1 on löytöjä muun muassa Oinóin Panin luolasta, joka toimi asuin- ja hautapaikkana neoliittisen kauden lopulta 5300–3200 eaa. varhaiselle pronssikaudelle 3200–2700 eaa. ja antiikin aikana Panin kulttipaikkana. Panin uskottiin muun muassa auttaneen kreikkalaisia Marathonin taistelussa. Salissa 2 on löytöjä muun muassa kivikautisilta ja pronssikautisilta hautausmailta Bórizan Tsépistä, Vranáksesta ja Plásista, mukaan lukien kiviesineitä, keramiikkaa, marmorisia figuriineja, kivisiä ja pronssisia nuolenkärkiä ja koruja. Salissa 3 on löytöjä Marathonin Tetrapoliin (Marathon, Oinoe, Trikorythos ja Probalinthos) hautausmailta geometriselta, arkaaiselta ja klassiselta kaudelta.

Sali 4 on omistettu puhuja ja senaattori Herodes Atticukselle, joka oli kotoisin Marathonista ja omisti alueella paljon maata. Löytöihin kuuluu muun muassa Herodeen ja tämän perheenjäsenten ja oppilaiden patsaita sekä roomalaisaikaisia piirtokirjoituksia. Sali 5 on omistettu Herodes Atticuksen nykyiseen Brexízaan vuonna 160 perustamalle Egyptiläisten jumalten pyhäkölle. Se oli rakennettu soiseen paikkaan ja jäljitteli Niilin suistossa ollutta Serapiksen temppeliä. Löytöihin kuuluu muun muassa suurikokoisia egyptiläistyylisiä patsaita, joista miespatsaat muistuttavat faaraoiden patsaita ja naispatsaat Isiksen patsaita. Patsaisiin kuuluu muun muassa Horus ja sfinksi.

Lisäksi niin kutsutussa Voitonmerkkisalissa on ateenalaisten Marathonin taistelun voiton muistoksi pystyttämän joonialaista tyyliä edustavan pylvään jäänteet. Pylväs oli alun perin kymmenmetrinen ja sen päällä oli voitonjumalatar Niken patsas. Siitä on säilynyt kaksi pylväänosaa sekä joonialainen kapiteeli. Salissa on myös keramiikka- yms. löytöjä ateenalaisten ja plataiailaisten haudoista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan arkeologiset museot
Marathon
Thívan arkeologinen museo

Thívan arkeologinen museo (; myös Theban arkeologinen museo) on arkeologinen museo Thívan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee muinaisen Theban kaupungin alueelta sekä muualta Boiotiasta tehtyjä esihistoriallisen ja antiikin ajan esinelöytöjä.

Historia ja rakennus 

Thívan arkeologinen kokoelma sai alkunsa vuonna 1905. Kokoelma laajeni huomattavasti alueen arkeologisten kaivausten myötä. Nykyinen museo on perustettu vuonna 1962.

Museorakennus sijaitsee Thívan vanhassa keskustassa kaupungin akropoliin eli Kadmeian pohjoispäässä. Se on kaksikerroksinen, ja sen päänäyttelytilat ovat aulassa, neljässä suuressa salissa sekä museon pihalla. Vuonna 2016 museota laajennettiin uusilla saleilla. Rakennuksen yhteydessä on myös keskiaikainen torni noin vuodelta 1278.

Kokoelmat  

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta, mykeneläiseltä pronssikaudelta sekä antiikin ajalta bysanttilaiselle kaudella saakka. Eräät merkittävimmistä löydöistä ovat peräisin Theban Kadmeian linnan mykeneläisaikaisen palatsin eli Kadmeionin kaivauksista sekä muista kaupungin kaivauksista, kuten Kabireionista. Kaupungin alueelta on tehty myös merkittäviä mykeneläisen ajan hautalöytöjä. Theban lisäksi löydöksiä on muun muassa Eutresiin esihistoriallisesta asutuksesta, Auliista, Larymnasta, Orkhomenoksesta, Thespiain Polyandrionista, Ptoion-vuoren (nykyinen Ptóo) Apollonin pyhäköstä ja oraakkelipaikalta sekä mykeneläisiltä hautausmailta Tanagrasta ja Mykalissoksesta nykyisestä Ritsónasta.

Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa Kadmeionin ja muun Theban alueen mykeneläisaikaiset löydökset 1200-luvulta eaa., kuten mesopotamialaista alkuperää olevat sylinterinmuotoiset sinettileimasimet, lineaari-B-kirjoitusta sisältävät savitaulut sekä haudasta löydetty norsunluinen pyksis eli jalokivirasia; Tanagran mykeneläisaikaiset hautalöydöt, kuten minolaisesta kulttuurista vaikutteita saaneet larnaksit eli hautauurnat, samoin 1200-luvulta eaa.; mykeneläiset seinämaalaukset, aseet ja korut; Ptoionin Apollonin pyhäköstä löydetyt kuros-patsaat 500-luvulta eaa.; Akraifnionista löydetty nuoren miehen, Mnasitheoksen, hautakivi 500-luvulta eaa.; Delionin taistelussa kuolleiden hautakivet eli stelet vuodelta 424 eaa.; Auliin Artemiin pyhäköstä löydetyt Artemiin ja Hekaten patsaat; sekä Leuktran taistelussa vuonna 371 eaa. kuolleiden sotapäälliköiden hautaepigrammi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan arkeologiset museot
Thíva
Luettelo suomalaisten näyttelijöiden äänirooleista A–I

Tässä luettelossa on esitetty suomalaisten näyttelijöiden tekemiä äänirooleja.

A

Katja Aakkula

Saara Aalto

Risto Aaltonen

Pirkko Aarnio

Sami Aarva

Ossi Ahlapuro

Rauno Ahonen

Eero Ahre

Eija Ahvo

Marianna Alanen eli Kana

Outi Alanen

Arttu Ala-Jokimäki 

Arttu Ala-Jokimäki on suomalainen ääninäyttelijä.

Mika Ala-Panula

Seera Alexander 

Seera Alexander on suomalainen ääninäyttelijä.

Arman Alizad

Pia Andersson

Pekka Autiovuori

B

Tidjân Ba

Kirill ”Kirka” Babitzin

Antony Bentley

Tiina Bergström

Hannu-Pekka Björkman

Riitta Björn

Karolina Blom

Markus Blom

Irina Björklund

Joel Bonsdorff 
Joel Bonsdorff on suomalainen laulaja, näyttelijä ja ääninäyttelijä.

Michel Budsko

Amy Burgess

Markus Bäckman

C

Elli Castrén

Abdeslam Chellaf

Ilona Chevakova

D

Wanda Dubiel

E

Samuli Edelmann

Mia Ehrnrooth

Riko Eklundh

Elastinen

Eeva Eloranta

Kristiina Elstelä

F

Diandra Flores

Peter Franzén

G

Jon-Jon Geitel

Juhan af Grann

Kris Gummerus

H

Tommi Haapaniemi 

Tommi Haapaniemi on suomalainen tanssitaiteilija ja ääninäyttelijä.

Ville Haapasalo

Minna Haapkylä

Lari Halme

Kristiina Halttu

Elli Haloo

Pinja Hanski 

Pinja Hanski on suomalainen laulaja ja ääninäyttelijä.

Petri Hanttu 

Elokuvat

Televisiosarjat

Pelit

Samuel Harjanne

Heikki Harma

Henna Haverinen

Sami Hedberg

Ari-Matti Hedman

Heljä Heikkinen

Jarmo Heikkinen

Mirjami Heikkinen

Ilkka Heiskanen

Raine Heiskanen 

Raine Heiskanen on suomalainen ääninäyttelijä.

Heikki Hela

Kauko Helovirta 

Kauko Helovirta oli suomalainen näyttelijä.

Heidi Herala

Kari Hietalahti

Konsta Hietanen

Aku Hirviniemi

Meri Holopainen

Tuomo Holopainen

Veikko Honkanen

Vuokko Hovatta

Sam Huber

Markku Huhtamo

Pirjo Huttunen 

Pirjo Huttunen on suomalainen ääninäyttelijä.

Sanna-June Hyde

Juha Hyppönen 
Juha Hyppönen on suomalainen näyttelijä.

Harri Hyttinen 

Harri Hyttinen oli suomalainen näyttelijä.

Henna Hyttinen 
Henna Hyttinen on suomalainen näyttelijä.

Vesa Hämes

Tapio Hämäläinen

I

Dick Idman

Pentti Irjala

Tiina Isohanni

Huomautukset

Lähteet 

Suomalaiset ääninäyttelijät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Binali Yıldırım

Binali Yıldırım (s. 20. joulukuuta 1955 Erzincan) on turkkilainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä 2016–2018 ja sitä ennen liikenneministerinä.

Yıldırım valittiin Oikeus ja kehitys -puolueen (AKP) puheenjohtajaksi ja samalla Turkin pääministeriksi toukokuussa 2016 hänen edeltäjänsä Ahmet Davutoğlun erottua. Davutoğlun eron taustalla olivat pitkään jatkuneet erimielisyydet presidentti Recep Tayyip Erdoğanin kanssa, ja Yıldırımin odotettiin olevan edeltäjäänsä enemmän Erdoğanin linjalla. Puoluekokouksessa Yıldırım korosti presidenttijohtoisen järjestelmän etuja ja vaati Turkille uutta perustuslakia, joka lisäisi presidentin valtaoikeuksia. Turkin perustuslain muuttaminen presidenttijohtoiseen suuntaan oli jo pitkään kuulunut AKP:n tavoitteisiin.

Vain vuotta myöhemmin Yıldırım väistyi AKP:n johdosta presidentti Erdoğanin palattua puheenjohtajaksi ylimääräisessä puoluekokouksessa toukokuussa 2017. Aiemmin huhtikuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä oli hyväksytty perustuslain muutokset Turkin siirtymisestä AKP:n ajamaan presidenttijohtoiseen järjestelmään. Muutosten ansiosta presidentti Erdoğan saattoi liittyä takaisin puolueeseen. Yıldırım puolestaan valittiin puoluekokouksessa samalla AKP:n uudeksi varapuheenjohtajaksi, Vuonna 2019 Yildirim erosi puheenjohtajan tehtävästä ja ilmoitti pyrkivänsä Istanbulin pormestariksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut voittamaan pormestarin vaalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolueiden puheenjohtajat
Turkin pääministerit
Liikenneministerit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Musta Risti (EP)

Musta Risti on samannimisen yhtyeen esikois-EP, joka julkaistiin digitaalisessa formaatissa 27. marraskuuta 2015. Tammikuussa 2016 albumi julkaistiin vinyylipainos, joka käsittää 300 mustaa ja 200 harmaata kopiota.. Albumin levynjulkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin Bar Loosessa..

Kappaleet

Kokoonpano 
 Einari Toiviainen – laulu
 Leo Lehtonen – kitara
 Juuso Peltola – kitara
 Marko Lappalainen – basso
 Heikki Uusitalo – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Itunes
 Musta Risti discogs.com -sivustolla

Vuoden 2015 EP:t
Suomalaiset metallialbumit
Suomalaiset rockalbumit
Svart Recordsin albumit
Herem

Herem () on juutalaisuudessa nykyisin harvinainen käytäntö, jossa henkilö erotetaan täydellisesti uskonnollisesta yhdyskunnasta. Juutalaisten piirissä ekskommunikointi tarkoitti aikaisemmin käytännössä koko yhteiskunnasta erottamista. Vaikka ekskommunikoinnilla on juuret toorassa, keskiaikainen ekskommunikointi-instituutio oli tosiasiassa rabbiininen perinne, jonka tarkoituksena oli ylläpitää kansan yhtenäisyyttä ja vahvistaa synagogan auktoriteettia. Ekskommunikaation julisti tuomioistuin ja sitä pidettiin juridisena toimenpiteenä, vaikka oikeuskäytäntö ei ollut yhtä tiukka kuin muissa oikeustapauksissa.

Yleisin rangaistus oli niddui, jossa seitsemän päivän ajan vain lähimmät perheenjäsenet saivat olla rangaistuksen saaneen kanssa yhteydessä. Jos tuomittu ei osoittanut katumusta, nidduita saatettiin pidentää useita kertoja ja lopulta saatettiin julistaa toistaiseksi voimassa oleva ḥerem-rangaistus, jonka aikana kukaan ei saanut opettaa tai tarjota työtä rangaistulle eikä auttaa häntä millään tavoin muutoin kuin elämän kannalta välttämättömien asioiden kanssa.

Lähteet 

Juutalaisuus
Jutan voimakirja

Jutan voimakirja on elokuussa 2015 ilmestynyt elämäntapaopas, jonka Jutta Gustafsberg kirjoitti toimittaja Elina Tanskasen kanssa. Kirjassa käydään läpi Jutan elämäntarina ja se, miten hän on kohdannut vastoinkäymisiä ja menetyksiä, hoitanut parisuhteensa ja eronsa sekä käsitellyt menestystä. Kirjassa hän kertoo parhaat vinkkinsä henkiseen ja fyysiseen hyvään oloon.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ote kirjasta

Suomalaiset elämäkerrat ja muistelmat
Vuoden 2015 kirjat
Jutan energisoiva dieettikirja

Jutan energisoiva dieettikirja ilmestyi joulukuussa 2015. Sen ovat kirjoittaneet Jutta Gustafsbergin ja ravintovalmentaja Tiina Hälvä. Kirjassa esitellään kolme ruokavaliota: pH,detox ja antiaging. Siinä on myös ruokaohjeita.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ote kirjasta

Suomalaiset tietokirjat
Vuoden 2015 kirjat
Alva Forsius

Alva Forsius (24. toukokuuta 1866 Porvoon maalaiskunta – 14. heinäkuuta 1936) oli suomalainen yhteiskunnallinen toimija. Hän perusti Porvooseen synnytyssairaalan sekä aviottomille äideille äiti-lapsi-kodin.

Forsius oli myös Suomen Pelastusarmeijan uranuurtajia. Hän toi Pelastusarmeijan Suomeen kahden muun kanssa yhteistyössä. Hän valmistui Pelastusarmeijan luutnantiksi 1889 ja toimi sen jälkeen Pelastusarmeijassa 10 vuotta. Kätilöksi hän valmistui 10. syyskuuta 1898 ja toimi alkuun sairaalan synnytysosaston johtajana. Nähtyään naimattomien äitien vaikean tilanteen hän sai ajatuksen perustaa Porvooseen yksityisen synnytyssairaalan. Viisipaikkainen synnytyssynnytyslaitos avattiin 1. kesäkuuta 1899 vuokratiloissa, mutta hän ryhtyi rakennuttamaan Porvoon Joonaanmäelle 12-paikkaista laitosta.

Synnytyslaitoksen valmistuttua hän alkoi suunnitella äiti-lapsi-kotia, joka sai nimen Solhem ja aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 1914 synnytyslaitosta vastapäätä. Siellä äiti ja lapsi saivat olla puoli vuotta ja äiti sai oppia käytännön taidoissa, kuten lastenhoidossa ja heitä valmistettiin myös ammattiin. Puolen vuoden jälkeen äitiä ja lasta seurattiin vielä kolme vuotta. Forsius otti kasvatiksi kolme lasta, joista yksi kuoli pian, mutta kaksi eloon jäänyttä hän myöhemmin adoptoi.

Forsius kirjoitti odottaville äideille tarkoitettuja ja lastenhoitoa käsitteleviä kirjoja.

Julkaisut 
 "I väntade dagar": några enkla råd för blifvande mödrar. Helsingfors: W. Hagelstam, 1899.
 Korta råd till blifvande mödrar. Helsingfors  [kustantaja tuntematon], 1901. - (Föreningen Marthas skrifter.).
 Fosterbarnen. Borgå: [kustantaja tuntematon], 1922. 2. p. 1926.
 I stilla stunder. 1. Helsingfors: [kustantaja tuntematon], 1922.
 Kasvattini. Porvoo: Tekijä, 1923.
 Hugo Hammarskjöld, förord av Alva Forsius. Föredrag. Borgå: [kustantaja tuntematon], 1925.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Arno Forsius: Alva Forsius

Suomalaiset kätilöt
Pelastusarmeija Suomessa
Sosiaalityön kehittäjät
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Natalja Poklonskaja

Natalja Vladimirovna Poklonskaja (, ; s. 18. maaliskuuta 1980) on Venäjän parlamentin alahuoneen eli duuman edustaja ja entinen Krimin tasavallan korkein syyttäjäviranomainen.

Poklonskaja toimi Ukrainalla syyttäjäntehtävissä vuodesta 2002 helmikuuhun 2014 työskennellen eri syyttäjän toimistoissa sekä avustavana piirisyyttäjänä. Krimin kriisin aikana hän irtisanoutui tehtävästään Kiovan syyttäjänvirastossa ja hänet nimitettiin Krimin tasavallan korkeimmaksi syyttäjäviranomaiseksi 11. maaliskuuta 2014. Kyseisenä päivänä Poklonskaja piti lehdistötilaisuuden, jonka seurauksena hänestä tuli Internet-ilmiö. Krimin päädyttyä osaksi Venäjän hallintoa, vahvistivat Venäjän viranomaiset Poklonskajan nimityksen 25. maaliskuuta 2014. Samaan aikaan Ukrainan viranomaiset etsintäkuuluttivat hänet epäiltynä maanpetoksesta. Syyskuussa 2016 hänet valittiin Venäjän parlamentin alahuoneen eli duuman vaaleissa kansanedustajaksi.

Venäläiset poliitikot
Syyttäjät
Ukrainalaiset poliitikot
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Macedonia

Macedonia voi viitata seuraaviin:

Antiikki 

 Makedonia, latinaksi Macedonia, historiallinen alue Euroopassa Balkanilla
 Macedonia, Rooman diokeesi
 Macedonia, Rooman provinssi
 Macedonia Prima, Rooman provinssi
 Macedonia Secunda eli Macedonia Salutaris, Rooman provinssi

Nykyaika 

 Macedonia, kylä Romaniassa
 Macedônia, kunta São Paulossa Brasiliassa
 Yhdysvalloissa:
 Macedonia, väestönlaskennallinen asuinpaikka Alabamassa
 Macedonia, paikallishallinnoton alue Etelä-Carolinassa
 Macedonia, paikallishallinnoton alue Georgiassa
 Macedonia, kylä Illinoisissa
 Macedonia, paikallishallinnoton alue Indianassa
 Macedonia, kaupunki Iowassa
 Macedonia, paikallishallinnoton alue Kentuckyssa
 Macedonia, paikallishallinnoton alue New Jerseyssä
 Macedonia, kaupunki Ohiossa
 Macedonia, paikallishallinnoton alue Tennesseessä
 Macedonia, paikallishallinnoton alue Virginiassa

Katso myös 

 Makedonia, useita merkityksiä
Elina Gustafsson

Elina Orvokki Gustafsson (s. 6. helmikuuta 1992) on uransa marraskuussa 2020 terveyssyistä lopettanut suomalainen nyrkkeilijä, joka otteli urallaan 105 ottelua, joista voitti 84 ja hävisi 21. Hän tyrmäsi vastustajansa yhdessä ottelussa, eikä tullut itse koskaan tyrmätyksi.  Hänen seuransa oli kevääseen 2017 asti Porin NMKY, vuosina 2017–2019 Tampereen Voimailuseura ja ennen lopettamistaan Helsingin Tarmo. Aikaisemmin myös Porin Pyrintöä edustanut Gustafsson voitti MM-pronssia Astanassa 2016, EM-kultaa Sofiassa 2018 ja kolme Suomen mestaruutta, sekä kaksi Pohjoismaiden mestaruutta vuosina 2015 ja 2016. Hänen henkilökohtaisina valmentajina toimivat Porissa Marko Pennanen, Tampereella Maarit Teuronen ja Helsingissä Joni Turunen.

Ura 
Toukokuussa 2016 Kazakstanin Astanassa käydyissä MM-kilpailuissa Gustafsson pääsi arvalla suoraan toiselle kierrokselle, jossa hän voitti Liettuan Rita Sutkuten tuomariäänin 3–0. Puolivälierässä Gustafsson varmisti mitalisijan kukistamalla Venäjän Saadat Abdulajevan, joka on vuoden 2015 MM-hopeamitalisti. Välieräottelussa hän hävisi Kiinan Hong Gulle ja sijoittui jaetulle pronssille yhdessä Saksan Nadine Apetzin kanssa.

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 Sofiassa Bulgariassa Gustafsson voitti mestaruuden kukistamalla loppuottelussa Venäjän Jaroslava Jakušinan hajaäänituomiolla. Gustafssonista tuli näin ensimmäinen suomalainen naisten nyrkkeilyn Euroopan-mestari yhdessä Mira Potkosen kanssa, joka myös voitti mestaruuden eri painoluokassa.

Lokakuussa 2019 Venäjän Ulan-Udessa käydyissä MM-kilpailuissa Gustafsson hävisi heti ensimmäisellä kierroksella Kiinan Liu Yangille tuomariäänin 5–0 ja putosi jatkosta.

Muuta 
Gustafsson palkittiin TUL:n Satakunnan piirin parhaana naisurheilijana vuonna 2013. Vuonna 2015 hänet valittiin Miss Gay Finland -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi. Koulutukseltaan Gustafsson on lähihoitaja. Gustafsson palkittiin Hämeen Urheilugaalassa Tampereen Vuoden Urheilijaksi vuonna 2018. Gustafsson seurusteli vuosina 2018-2020 Emmi Asikaisen kanssa, mutta suhde päättyi Elinan aloitteesta.

Gustafssonista julkaistiin vuonna 2021 Otavan kustantama kirja Rohkeudella Elina Gustafsson, jonka on kirjoittanut Ulla-Maija Paavilainen.

Gustafsson osallistui syksyllä 2021 Tanssii Tähtien Kanssa -ohjelmaan ja teki samalla historiaa olemalla tanssiparinsa Ansku Bergströmin kanssa ensimmäinen samaa sukupuolta oleva tanssipari formaatin suomalaisessa versiossa. Joulukuussa 2021 Gustafsson ja Bergström kertoivat sosiaalisessa mediassa seurustelevansa. Avoliittoon he muuttivat kesällä 2022 Bergströmin siirtäessä tavaransa Gustafssonin luo.

Saavutukset 
MM-pronssia 2016 (69 kg)
Pohjoismaiden mestaruus (69 kg): 2016, 2018
Pohjoismaiden mestaruus (64 kg): 2015
SM-kultaa (69 kg): 2013, 2016, 2018, 2019
SM-kultaa (64 kg): 2015
SM-hopeaa (64 kg): 2014

Lähteet

Aiheesta muualla 
Elina Gustafsson Instagramissa
Ellu-Gee Facebookissa
Kuusi kuvaa Elina Gustafssonin elämästä , 7.8.2022 Yle Radio 1

Suomalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiertomaatalous

Kiertomaatalous lisää viljelymaan tuottavuutta, vähentää viljelyn päästöjä, lisää ympäristön monimuotoisuutta sekä lisää maatalouden kykyä sopeutua ympäristön ja yhteiskunnan muutoksiin. Uusiutuvassa kiertomaataloudessa käytetään seosviljelyä, istutetaan puita sekä hyödynnetään metsiä ja kosteikkoja kestävällä tavalla. Luonnon monimuotoisuuden palauttaminen ja luonnon suojelu sekä maan kasvukunnon korjaaminen ja sen ylläpito ovat kiertomaataloudessa avainasemassa.

Kiertomaatalouden hyödyt 

Maatilojen kasvihuonekaasupäästöihin vaikutetaan käyttämällä tiloilla uusiutuvaa energiaa, pitämällä hyvää huolta peltomaan rakenteesta ja kasvattamalla peltojen hiilinieluja. Typensitojakasvien kasvattaminen teollisten typpilannoitteiden käytön sijaan vähentää lannoiteteollisuuden tarvetta sekä vähentää typpiteollisuuden energiantarvetta ja sitä kautta päästöjä. Typensitojakasveilla voidaan tuottaa ilmastoystävällistä ruokaa, rehua ja lannoitusta ilman typpilannoitteita. Kotieläintuotannossa syntyvän lannan oikeilla varastointi- ja käsittelytavoilla voidaan saada lannan ravinteet tehokkaammin kiertoon ja kasvien käyttöön.

Ilmastonmuutoksen vaikutusten heikkeneminen hillitsevät myös ilmastopakolaisuuden määrää. Ilmastopakolaiset ovat joutuneet muuttamaan asuinalueiltaan pois ilmastonmuutoksen aiheuttamien seurausten, kuten ruoan puutteen tai ääriolosuhteiden, vuoksi. 

Kiertomaatalous tekee ruoasta terveellisempää ja ravinteikkaampaa, sillä kiertomaatalouden menetelmät lisäävät pellon multavuutta ja ravinnerikkautta. Lisäksi keinotekoisten lannoitteiden, torjunta-aineiden sekä rikkaruohomyrkkyjen käyttöä minimoidaan, jolloin kemikaalien määrä ruoassamme vähenee. Nämä yhdessä antavat kasveilla hyvän kasvualustan. Viljelijä säästää rahaa, kun keinotekoisten lannoitteiden, torjunta-aineiden ja rikkaruohomyrkkyjen käyttöä minimoidaan. Samalla viljelijän päästöt vähenevät, kun kemikaalien käyttö supistuu.

Lähteet 
 http://www.carbontosoil.com/fi/facts.html
 http://rodaleinstitute.org/our-work/farming-systems-trial/
 http://global.finland.fi/Public/default.aspx?contentid=185110 
 http://www.unhcr.org/pages/49e4a5096.html

Maatalous
Kosken kartano

Kosken kartano () on Kosken ruukkiyhdyskunnassa Varsinais-Suomen ja Uudenmaan rajalla sijaitseva kartano. Kartano sijaitsee Salon kaupungissa ja kuului Perniöön ennen vuoden 2009 kuntaliitosta.

Kosken kartano tuottaa hereford-luomulihaa ja maaseutuelämyksiä kartanokierrosten merkeissä. Tilalla viljellään nurmirehua, ohraa, rypsiä, ruista, kauraa ja vehnää. Kosken kartanon omistavat Fredrik ja Helena von Limburg Stirum.

Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Kosken ruukinalueen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. WWF valitsi Kosken kartanon vuonna 2014 Suomen ympäristöystävällisimmäksi maatilaksi. Kosken kartano on saanut Suomen ensimmäisen yksityiselle metsänomistajalle myönnetyn FSC-sertifikaatin.

Kartanon punamullattu rakennus on vuodelta 1731. Nykyisen asunsa se on saanut 1920-luvulla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Perniö
Salon kartanot
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Amblapuu

Amblapuu (Phyllanthus emblica) on kasvilaji, joka kuuluu laipikoiden sukuun. Se on pieni puu, jota kasvatetaan syötävien hedelmien vuoksi. Puuta on käytetty myös lääkekasvina.

Tuntomerkit 

Amblapuu on pieni puu, joka kasvaa yleensä 3–8 metriä korkeaksi, joskus yli 20-metriseksikin. Puu on kausivihanta. Lehdet ovat lyhytruotisia, pitkänpyöreitä tai tasasoukkia ja 8–23 mm pitkiä. Pienet kukat ovat kukinnoissa, joissa on monta hyvin pientä hedekukkaa ja 1–2 suurempaa emikukkaa. Pyöreät vihreät tai kellertävät luumarjatyyppiset hedelmät ovat 1–1,3 cm halkaisijaltaan.

Levinneisyys 
Amblapuu on kotoisin Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta. Sitä kasvatetaan nykyisin muuallakin maailman trooppisilla alueilla.

Käyttö 
Amblapuuta kasvatetaan hedelmäpuuna. Sen happamia hedelmiä voidaan syödä sellaisenaan, mutta niistä valmistetaan myös säilykkeitä. Hedelmät sisältävät runsaasti C-vitamiinia. Puun lehtiä, juuria ja siemeniä käytetään perinnelääkintään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Amblapuu (Phyllanthus emblica L.)
iNaturalist: Phyllanthus emblica
ITIS: Phyllanthus emblica 
UniProt: Taxonomy - Phyllanthus emblica 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Phyllanthus emblica 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phyllanthus emblica (Indian gooseberry) 

Laipikat
Hedelmät
Puut
Helvetti (Wiiralt)

Helvetti on virolaisen taiteilijan Eduard Wiiraltin etsaus vuodelta 1932.

Kuvaus 
Teoksen koko on 39,4 × 46,8 cm. Se kuuluu Eesti Kunstimuseumin (KUMU) kokoelmaan.

Analyysi 
Teos nostaa esiin sosiaalisen sorron synkkyyden ja vieraantumisen, jota valittu perinteinen grafiikan menetelmä korostaa.

Lähteet

Ulkoiset linkit 
 Eduard Wiiralt.  Gift from the Estonian Committee, Kumu Art Museum, 4.10.2009

Viron taide
Maalaukset
Irmeli Visanti

Irmeli Visanti (o.s. Lindholm; 19. kesäkuuta 1920 Helsinki – 12. elokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1947. Avioiduttuaan arkkitehti Markus Visannin kanssa hän työskenteli pääasiassa yhteistyössä tämän kanssa toimistossa, jonka arkkitehti Matti Visanti jätti pojalleen perinnöksi. Toimisto kantoi myöhemmin heidän nimiään. Asuin- ja toimistorakennusten, muun muassa lukuisien helsinkiläisten aravakerrostalojen, lisäksi he suunnittelivat Nummijärven ja Ranuan kirkkojen restauroinnit. Myös hänen poikansa Matti Johannes Visanti (s. 1945) on arkkitehti.

Suunnittelutöitä
 Café Ursula Helsingin Kaivopuistossa (1951) 
 Kisakallion urheiluopisto Lohjalla 
 Café Piritta Helsingin Tokoinrannassa
 Syvärannan Lottamuseo Tuusulan Rantatien varrella 1993

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Mengzi (kaupunki)

Mengzi (, pinyin: Méngzì Shì) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Honghen hanien ja yiden autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 2 172 neliökilometriä ja väkiluku 417 156 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 175 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista eteläkaakkoon.

Hallinnollinen jako 
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu seitsemään suurkuntaan, kahteen maalaiskuntaan ja kahteen etniseen kuntaan. Kaupungin keskus on Wenlanin suurkunta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 TopChinaTravel.com: Mengzi City 
 ChinaHighlights.com: Mengzi Ancient County 
 YunnanToursGuide.com: Mengzi Travel Guide  

Yunnanin kaupungit
Kiinan piirikuntatason alueet
Antero Voutilainen

Antero Voutilainen (6. tammikuuta 1914 Lapinlahti – 30. elokuuta 1998) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Voutilaisen vanhemmat olivat opettaja Antti Voutilainen ja Lahja Vainio ja puoliso vuodesta 1942 sairaanhoitaja Martta-Raakel Haapala. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1934 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Voutilainen väitteli 1954. Hän erikoistui röntgentutkimukseen ja -hoitoon 1952 ja sädehoidon suppeaan erikoisalaan 1961.  Uransa alkuvuosina hän toimi lääkärinä eri sairaaloissa, vuonna 1955 hänestä tuli HYKSin sädehoitoklinikan apulaisylilääkäri. Sodissa Voutilainen toimi muun muassa kenttäsairaalan ja varuskuntalääkärinä, hän oli sotilasarvoltaan reservin lääkintäkapteeni (1962). Voutilainen oli Oulun yliopiston röntgenologian vt. professori 1962–1963 ja professori 1965 ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen radiologian dosentti 1957–1968 Sittemmin hän oli Turun yliopiston onkologian ja sädehoito-opin professori 1965–1977 ja tutki radiologiaa. Hän oli viran ensimmäinen haltija. Voutilaisella, joka oli isotooppilääketieteen uranuurtajia Suomessa, oli paljon luottamustoimia alansa yhdistyksissä ja järjestöissä. Hän oli Suomen radiologiyhdistyksen ja Suomen onkologiayhdistyksen kunniajäsen ja sai syöpäjärjestöjen hopeisen ansiomitalin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset professorit
Oulun yliopiston professorit
Turun yliopiston professorit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet