joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
AS Monaco FC

Association Sportive de Monaco Football Club on vuonna 1924 perustettu monacolainen jalkapalloseura. Ammattilaisseura siitä tuli vuonna 1948.

Vaikka seura on kotoisin Monacosta, se on pelannut aina naapurimaansa Ranskan jalkapallosarjoissa. Se on voittanut Ranskan-mestaruuden seitsemän kertaa, mikä tekee joukkueesta yhden pääsarjan menestyneimmistä.

AS Monacon huippuhetki koitti vuonna 2004, jolloin se pääsi Mestarien liigan finaaliin. Matkan varrella se pudotti muun muassa Real Madridin ja Chelsean. Finaalissa Porto oli kuitenkin vahvempi.

Vuoden 2004 jälkeen AS Monacon taso on laskenut, ja 2010-luvulla joukkue jopa putosi alemmalle sarjatasolle kahden vuoden ajaksi. Pääsarja Ligue 1:ssä AS Monaco pelannut jälleen kaudesta 2013–2014 alkaen.

AS Monacon pitkäaikaisin puheenjohtaja on Jean-Louis Campora, joka johti seuraa vuosina 1976–2003.

Stadion 
AS Monaco pelaa kotiottelunsa 18 500-paikkaisella Stade Louis II:lla, joka sijaitsee Fontvieillen alueella Monacossa.

Stadion, kuten muutkin alueen rakennukset, on rakennettu Välimereltä vallatulle maalle. Stade Louis II toimi vuosina 1998–2012 myös näyttämönä vuosittaiselle UEFA Super Cupille, jossa kohtaavat Mestarien liigan ja UEFA Cupin voittajat.

Saavutukset 
 Ligue 1 -mestaruudet: 8 (1961, 1963, 1978, 1982, 1988, 1997, 2000 ja 2017)
 Ranskan cup -mestaruudet: 5 (1960, 1963, 1980, 1985 ja 1991)
 Ranskan liigacup -mestaruudet: 1 (2003)
 Ligue 2 -mestaruudet: 1 (2013)
 Mestarien liiga:
 Hopeaa (2003–04), hävisi finaalissa FC Portolle maalein 3–0

Edustusjoukkue 
''Päivitetty 11. helmikuuta 2019.

Entisiä pelaajia

Valmentajat kautta aikain

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Joukkueen viralliset sivut 
 Ultras Monaco 1994 -kannattajaryhmä 
 ASMFoot.org 
 AS-Monaco.net 
 Planète-ASM 
 ASM-Vizu -keskustelupalsta 

Ranskalaiset jalkapalloseurat
Monacon jalkapallo
Seulonnan keskeiset artikkelit
Paltaniemi

Paltaniemi on kylä, taajama ja niemi Kajaanissa Oulujärven rannalla. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 390 ja pinta-ala 3,8 km², josta vettä 0,2 km².

Paltaniemi on kuuluisa puisesta kuvakirkostaan, Eino Leinon talosta sekä hyvin matalasta ja hiekkapohjaisesta uimarannastaan. Paltaniemeltä löytyy myös Paltaniemen koulu (nyk. kyläyhdistyksen käytössä) ja siihen liittyvä koulu­museo­aitta, Valon kappeli, Paltaniemen pappila sekä  Kajaanin lentoasema.

Paltaniemi kuului vuoteen 1954 asti Paltamon kuntaan, jolloin se liitettiin tuolloiseen Kajaanin maalaiskuntaan. Paltaniemellä sijaitsi Paltamon ensimmäinen kirkonkylä. Myöhemmin kirkonkylä siirtyi Kiehimänjoen suulle, valtatien 22 ja kantatien 78 risteykseen.

Tunnettuja paltaniemeläisiä
Elias Lönnrot (asui Paltaniemellä)
Eino Leino (syntyi Paltaniemellä)
Aarne Orjatsalo (vietti lapsuutensa Paltaniemellä)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Paltaniemi-sivusto

Kajaanin kylät
Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa
Kainuun maakunnan taajamat
Jääkiekko talviolympialaisissa 1988

Jääkiekko oli vuoden 1988 talviolympialaisten ohjelmassa. Turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Isäntämaa Kanada, loput 7 maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjan joukkuetta ja kolme parasta B-sarjan joukkuetta oli kutsuttu kisoihin. Lisäksi B-sarjan neljäs ja C-sarjan voittaja pelasivat karsinnan, jonka voittaja selviytyi turnaukseen.

Neuvostoliitto saavutti turnauksessa seitsemännen jääkiekon olympiavoittonsa ja nousi mitalitaulukon ensimmäiseksi ohi Kanadan. Suomi nousi hopealle voittamalla loppusarjan viimeisessä ottelussa jo turnausvoiton varmistaneen Neuvostoliiton. Mitali oli Suomelle ensimmäinen arvoturnauksessa, mikäli Euroopan-mestaruuskilpailuja ei huomioida.

Turnauksessa joukkueet jaettiin kahteen lohkoon, joiden kolme parasta pääsi loppusarjaan. Alkusarjan keskinäiset ottelut jäivät voimaan loppusarjassa. Alkulohkojen neljänneksi sijoittuneet pelasivat yhden ottelun seitsemännestä sijasta, viidenneksi sijoittuneet yhdeksännestä sijasta ja kuudenneksi sijoittuneet yhdennestätoista sijasta. Turnaukseen sai ensimmäistä kertaa osalistua myös ammattilaispelaajia. Kanadan joukkueessa pelasi seitsemän NHL-pelaajaa.

Puolan Jaroslaw Morawiecki jäi kiinni dopingin käytöstä Ranskaa vastaan käydyn alkusarjan ottelun jälkeen. Puola menetti ottelusta saamansa kaksi pistettä sekä sen maalieroon merkittiin ottelusta 0–2. Tšekkoslovakia sijoittui turnauksessa kuudenneksi, mikä oli sen huonoin sijoitus olympiaturnauksessa sitten vuoden 1928.

Suomen Reijo Mikkolainen teki hattutempun ottelussa Ranskaa vastaan. Hän oli pitkään viimeisin suomalaispelaaja, joka on tehnyt olympialaisissa hattutempun, kunnes Sakari Manninen teki hattutempun Slovakiaa vastaan Suomen ensimmäisessä ottelussa Pekingin olympialaisissa vuonna 2022.

Alkukarsinta Ratingenissa, Saksassa

Otteluareenat

Kokoonpanot

Joukkueet 

Lohko A
 
 
 
 
 
 

Lohko B

Alkusarja

Lohko A 

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja

*Doping-tapauksen takia Puola menetti ottelusta saamansa pisteet ja sen maalieroksi kirjattiin 0–2.

Lohko B

Sijoituspelit

Ottelu 11. sijasta

Ottelu yhdeksännestä sijasta

Ottelu seitsemännestä sijasta

Loppusarja 
Alkusarjan keskinäiset ottelut jäivät voimaan.

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja

Lopputulokset

Turnauksen pistepörssi

Mitalistijoukkueiden pelaajat

Lähteet 
 http://www.hockeyarchives.info/JO1988.htm 
 Marcolympics - Ice hockey 1988 schedule  
 http://www.nytimes.com/1988/02/29/sports/88-winter-olympics-results-and-standings.html 
 Turnaus Hockey Canadan sivuilla 
 IIHF.com − The XV Olympic Winter Games (Web Archive)

Viitteet

Aiheesta muualla
 YLE Elävä arkisto: Leijonille esikoishopea Calgarysta
Rikospoliisi Maria Kallio

Rikospoliisi Maria Kallio on vuonna 2003 MTV3:lla esitetty suomalainen televisiosarja. Sarja koostuu neljästä tarinasta, jotka perustuvat Leena Lehtolaisen samannimisiin kirjoihin. Tarinat ovat Kuolemanspiraali, Tuulen puolella, Ennen lähtöä ja Luminainen. Sarjan päähenkilöä Maria Kalliota esittää Minna Haapkylä.

Sarjan avausjakso keräsi yli 1,7 miljoonaa katsojaa, ja muitakin jaksoja katsoi keskimäärin 1,3 miljoonaa katsojaa. Sarja uusittiin sunnuntai-iltaisin 3.5.–26.7.2009. Tarinat on julkaistu myös DVD:nä.

Näyttelijät

Jaksot

Lähteet

Suomalaiset rikossarjat
Suomalaiset draamasarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
Amfibinen

Amfibinen tarkoittaa:

 eliötä, joka pystyy elämään sekä maalla että vedessä.

 ajoneuvoa, joka pystyy kulkemaan sekä vedessä että maalla. Tällaisia ovat varsinkin useat sotilasajoneuvot.
Hiilen kiertokulku

Hiilen kiertokulku tarkoittaa hiilen biogeokemiallista kiertoa ilmakehän, vesistöjen ja maaperän välillä. Myös kasvit ja eläimet ovat mukana hiilen kiertokulussa.

Suuria määriä hiiltä on sitoutunut valtameriin ja sen kerrostumien metaaniklatraattiin. Syvälle valtamereen on liuenneina hiiliyhdisteitä, joita on hieman vähemmän pintavesissä. Ilmakehässä hiiltä on muun muassa hiilidioksidissa ja leijuvassa pölyssäkin. Maan sisässä hiiltä on muun muassa kivihiilessä.

Hiilen kierto 

Kasvit ottavat ilmasta hiilidioksidia ja muuttavat sen biomassaksi, jossa on hiilivetyjä. Osa biomassasta joutuu eläinten syömäksi ja hajoaa. Eläimet hengittävät ilmakehään hiilidioksidia ja päästävät mädäntyessään metaania CH4. Hiilidioksidi ja metaani ovat molemmat kasvihuonekaasuja, jotka vaikuttavat maapallon ilmastoon.

Hiiltä kivettyy kivihiileksi maatuneesta kasvibiomassasta. Kivettynyt hiili pysyy kallioperässä hyvin pitkään, jopa miljardeja vuosia. Joet kuljettavat hiiltä mereen. Meren mannerlaatat liikkuvat magmaksi mantereen alle. Hiiltä muuttuu kalsiumkarbonaatiksi CaCO3 muun muassa meren kalkkieläimissä. Tulivuorenpurkaukset vapauttavat hajonneesta karbonaatista irronnutta hiilidioksidia CO2.

Maapallossa on hiiltä noin 140 000 kertaa se määrä mitä elävissä eliöissä. Melkoinen osa Maan hiilestä sitoutuu kalkkikiveen CaCO3 meren eliöiden toiminnan tuloksena. Hiili tulee ilmakehän hiilidioksidista. Monien silikaattikivien rapautuminen karbonaateiksi kuluttaa hiilidioksidia. Joet kuljettavat liuenneita hiiliyhdisteitä meriin. Arvellaan, että ilmakehässä on hiiltä hiilidioksidissa rapautumista varten 10 000 vuodeksi. Tulivuoret purkavat uutta hiilidioksidia tilalle. Merenpohjan kerrostumiin vajonnut hiili palaa kiertoon viimeistään noin 200 miljoonassa vuodessa, koska vajoaa viimeistään tässä ajassa mannerlaatan alle, jossa hiili kaasuuntuu ja tulee kaasuna ulos.

Hiilen kiertokulku ja kasvihuoneilmiö 

Ilmakehässä on hiilidioksidina ja muina hiiliyhdisteinä 750 gigatonnia hiiltä. Hiilidioksidia on ilmakehän tilavuudesta 383 miljoonasosaa (ppm) (eli 0,000383). Fossiilisista polttoaineista ja sementin valmistuksesta vapautuu 30 gigatonnia ja sademetsän hakkuista 5,5 gigatonnia hiiltä vuodessa.

Katso myös 

Biogeokemiallinen kierto
Luonnon kiertokulku
Karbonaatti-silikaattikierto
Hiili-13
Kasvihuoneilmiö

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ekologia
Hiili
Maikki Harjanne

Maija-Liisa (Maikki) Harjanne (o.s. Saksman, s. 21. joulukuuta 1944 Sippola) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän valmistui vuonna 1970 Taideteollisesta korkeakoulusta kuvaamataiteen opettajaksi. Maikki Harjanne kuuluu Suomen suosituimpiin lastenkirjailijoihin.

Harjanteen Minttu-lastenkirjasarja luetaan suomalaisen lastenkirjallisuuden moderneihin klassikoihin kuuluvaksi.

Maikki Harjanteen puoliso vuosina 1966–1972 oli kirjailija Hannu Mäkelä ja vuodesta 1975 lähtien elokuvaohjaaja Mikko Harjanne.

Tuotantoa 
 Minttu-sarja, vuodesta 1978, ensimmäiset kirjat olivat Minä olen Minttu, Mintun aarre, Minttu karkaa ja Minttu mummolassa
 Meidän vauva ja Meidän vauva osaa jo, 1980
 Sysimetsän syysmarkkinat, 1983
 Vanttu-kirjat, vuodesta 1983, ensimmäiset kirjat olivat Vanttu ja Vanttu ja vaari
 Meidän kuopus, 1985, Kaarina Helakisan kanssa
 Alma ja Ruttu -kirjat, vuodesta 1986, ensimmäinen kirja oli Alma ja Ruttu
 Laps’ Suomen, 1987, Kaari Utrion ja Kaarina Helakisan kanssa
 Haave, 1988
 Vintiö ja Jokinen, 1990
 Noitien kirja, 1991
 Serkkupoika, 1997
 Santtu-kirjat
 Mixi & mutsi -sarjakuvat
 Torakkakauppias, novelleja, 2003
 Ehtaa tavaraa - sata sananlaskua, 2005.

Harjanne on lisäksi tehnyt runsaasti käännöksiä.

Palkintoja
 Nuorisokirjallisuuden valtionpalkinto 1984
 Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1988
 Otavan kunniapalkinto 1990
 Kirjapöllö-palkinto (Vuoden kirjailija) 1995
 Valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha 2000
 Kaarina Helakisa -palkinto 2004. 
 Valtion taiteilijaeläke 2007
 Kirjailijaliiton Tirlittan-palkinto 2011
 Pro Finlandia -kunniamerkki 2017

Lähteet

Aiheesta muualla 
Maikki Harjanne; Otava
Harjanteen haastattelu vuodelta 2013, audio 52 min, Yle Areena

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Suomalaiset novellikirjailijat
Suomentajat
Suomalaiset kuvittajat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Espoontori

Espoontori on kauppakeskus ja toimistorakennus Espoon keskuksessa, aivan Espoon rautatieaseman vieressä. Kauppakeskus on valmistunut vuonna 1987 ja se on Espoon yhdeksänneksi korkein rakennus. Vuonna 2010 kauppakeskus modernisoitiin. Kauppakeskuksessa on 38 liikettä, muun muassa K-Supermarket Kulinaari, Tokmanni, apteekki, Musti & Mirri, Hesburger ja ravintola Taste of Thailand

Aluksi K-Supermarket Kulinaarin paikalla toimi Tukolle kuulunut T-Market Priima.

Citycon osti Espoontorin vuonna 1999.

Elokuussa 2017 Citycon myi Espoontorin yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiö Cerberus Capital Managementille ja Espoontori siirtyi Cerberukselle marraskuussa 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kauppakeskuksen kotisivut
 Emporis – Espoontori

Espoon kauppa- ja ostoskeskukset
Espoon keskus
Toimistorakennukset
Puritanical Euphoric Misanthropia

Puritanical Euphoric Misanthropia on black metal -yhtye Dimmu Borgirin viides studioalbumi. Se äänitettiin Göteborgissa Ruotsissa syksyllä 2000 ja julkaistiin seuraavana vuonna. 

Levyn päättävä bonuskappale "Burn In Hell" on cover-versio Twisted Sisterin kappaleesta "Burn in Hell" (Stay Hungry, 1984)

Kappaleet

Kokoonpano 
 Shagrath – laulu & syntetisaattori
 Erkekjetter Silenoz – kitarat
 Galder – kitarat
 Nick Barker – rummut & lyömäsoittimet
 ICS Vortex – basso
 Mustis – syntetisaattorit & piano

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2001 albumit
Dimmu Borgirin albumit
Remains


Remains on heavy metal -yhtye Annihilatorin vuonna 1997 julkaisema albumi. Sen tuotti Jeff Waters, joka myös kirjoitti useimmat levyllä olevat kappaleet.

Kappaleet

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 1997 albumit
Annihilatorin albumit
Julkisuuden henkilö

Julkisuuden henkilö (puhekielessä julkkis, julkimo, stara) on mediassa esillä oleva henkilö. Näitä henkilöitä tuo julkisuuteen media, erityisesti keltainen lehdistö, sillä lukijat haluavat seurata julkkisten elämää. Julkisuuden henkilöiksi päätyvät tai hakeutuvat erityisesti taiteellisten ammattien harjoittajat, kuten näyttelijät ja muusikot sekä poliittisiin päättäjiin kuuluvat henkilöt. 

Yhdysvaltalainen teoreetikko Daniel Boorstin määritteli 1960-luvulla julkisuuden henkilön ja sankarin eron siten, että julkisuuden henkilö on tunnettu vain siitä, että on tunnettu. Sankarin asema piti sitä vastoin ansaita. Matti Markkola arvioi Ylioppilaslehdessä 2009, että julkisuuden henkilöt ovat kauempana sankareista kuin koskaan ja koko julkkiskulttuuri on alennustilassa. Julkisuudessa ovat näkyvästi esillä Big Brotherissa ja muissa viihdeohjelmissa esiintyneet henkilöt, joilla ei ole mitään muita ansioita. Ihmisille, jotka haluavat hinnalla millä hyvänsä julkisuuteen, on tyypillistä samantapainen sosiaalinen tausta ja vähäinen koulutus. Turhasta julkisuudesta on tullut stigma, joten tunnetut ihmiset, jotka pitävät itseään kertakäyttöjulkkiksia merkittävämpinä, ovat alkaneet vältellä sitä.

Eräät aikakauslehdet ilmoittavat keskittyvänsä julkkisviihteeseen, vaikka jotkut saattavat pitää lehtien sisältöä raatelujournalismina tai lööppisaastana. Julkkisviihde on siis luotu peitteleväksi ja kaunistelevaksi kiertoilmaukseksi markkinoinnin avuksi.

Yksityisyyden suoja Suomessa 

Julkisen sanan neuvoston periaatelausuman mukaan julkisuuden henkilön yksityisyyden suoja on suppeampi kuin tavallisen kansalaisen.

Katso myös 
 Lööppi
 Mediapersoona

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viihde
Omaha hold ’em

Omaha hold 'em (usein pelkästään omaha) on yksi pokeripelin muoto. Se muistuttaa toista community card -pokerimuotoa texas hold 'emia. Texasin jälkeen omaha on suosituin internetin nettipokerihuoneilla pelattavista pokerivarianteista. Omaha jakautuu erilaisiin pelimuotoihin, tavallisimmin sillä viitataan omaha high -peliin, mutta myös omaha hi/lo:ta pelataan paljon.

Kortit 

Omaha eroaa texas hold 'emistä kahdessa kohdassa. Omahassa jaetaan kahden käsikortin sijasta kaikille pelaajille neljä käsikorttia (hole cards). Kun texas hold 'emissa pelaaja voi käyttää kädessään olevista korteista lopullisen pelinsä muodostamiseen 0–2 korttia, niin Omahassa pelaajan pitää aina käyttää pelinsä muodostamisen neljästä käsikortista kahta korttia ja pöydästä kolme korttia. Käsien arvojärjestys on sama kuin texas hold 'emissa, mutta koska neljästä aloituskortista voidaan muodostaa kuusi kahden kortin yhdistelmää, nähdään omahassa usein parempia käsiä kuin texas hold 'emissa. Omahassa aloituskäsivalikoima on myös suurempi kuin texas hold'emissa.

Panostukset 

Omahaa voidaan pelata joko rajoitetulla korotusmäärällä (fixed limit tai pot limit (jolloin pelistä voidaan käyttää lyhennettä PLO), ensimmäisessä korotettava määrä on kiinteä ja niitä voi olla korkeintaan neljä joka kierrosta kohti, jälkimmäisessä korotus voi olla korkeintaan sen hetkisen potin suuruinen) tai ns. no limit -pelinä, jolloin pelaaja voi laittaa pottiin tahtoessaan kaikki edessään olevat merkit. Tällöin pelaajan sanotaan olevan all in. Omahan luonteesta johtuen sitä pelataan harvoin no limit -muodossa toisin kuin texas hold 'emia.

Omaha hi-lo 

Eräs suosittu omahan muoto on omaha hi-lo (high-low split). Pelistä käytetään myös nimityksiä "omaha eight-or-better" tai "omaha/8".

Omaha hi-lo -pelissä puolet potista menee pienimmän käden omaavalle. Pienimmän pokerikäden muodostamisessa on rajoituksena, että kaikki käden muodostamiseen käytetyt kortit ovat arvoltaan korkeintaan 8 ja eri suuruisia keskenään. Low-käden muodostavat kortit voivat muodostaa myös värin tai suoran, mutta se ei vaikuta käden pienuuteen. Ässä lasketaan ykköseksi. Myös pienimmän käden muodostamiseen käytetään kädestä kahta ja pöydästä kolmea korttia kuten aina omaha-peleissä. Low-käsien paremmuusjärjestys määräytyy korkeimman kortin mukaan: yhdistelmä 7-6-5-3-2 on parempi kuin 8-4-3-2-A. Jos kahdella pelaajalla on sama korkea kortti, verrataan seuraavaksi korkeinta korttia jne. Yksinkertainen nyrkkisääntö käsien suuruusjärjestykselle on laittaa kortit arvojärjestykseen ja muodostaa niistä näin viisinumeroinen luku. Paras low-käsi on käsi, jonka lukuarvo on pienin ja paras mahdollinen low-käsi on siis 5-4-3-2-A. 4-3-2-2-A taas ei ole low-käsi, koska kädessä on pari.

Pelaajalla on mahdollista voittaa sekä parhaalla että pienimmällä kädellä. Jollei "low"-käden muodostaminen ole mahdollista, korkein käsi vie koko potin.

Muuta 

Nettipokerin historiassa omahan käteispeleissä on pelattu 12 maailman suurinta pottia.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Janne Raevaaran Omahakoulu kokeneille pelaajille Selostettuja pelivideoita ja esseitä.
Omaha-tietoutta 

Pokerimuunnelmat
Pikku Kananen

Pikku Kananen () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Walt Disney Picturesin tietokoneanimaatioelokuva. Elokuva on Walt Disney Animation Studiosin 46. animaatioelokuva.

Juoni 

Pikku Kananen saa koko Tammelan kaupungin paniikin valtaan, kun hän varoittaa taivaan putoamisesta. Kaikki kuitenkin uskovat, että hänen päähänsä putosi vain tammenterho. Näin Pikku Kananen saa itselleen hullun maineen.

Vuoden kuluttua Pikku Kanasen toilailuista on tehty elokuva. Aiheuttamalla koulussa palohälytyksen Pikku Kanasen maine vain huononee. Hän ilmoittautuu pesäpallojoukkueeseen saadakseen mainetta pesistähtenä kuten isänsä. Aluksi kaikkien suosikki on Ringa Repo, joka ei oikein pidä Pikku Kanasesta. 

Mestaruusottelussa Pikku Kanasen lyönti kuitenkin ratkaisee. Kaikki näyttää olevan hyvin, kunnes Pikku Kanasen huoneeseen putoaa jälleen "pala taivasta". Pian ilmenee, että se onkin pala ufoalusta. 

Kun ufot pakenevat ilman, että kukaan näkee niitä, Pikku Kananen saa jälleen hullun maineen. Pian ufot palaavat hakemaan maahan jättämäänsä vauvaa. Pikku Kanasen onnistuu isänsä kanssa palauttaa ufovauva vanhemmilleen.

Taas vuoden kuluttua ilmestyy uusi Hollywood-elokuva, jossa Pikku Kananen kuvataan suureksi sankariksi.

Äänirooleissa

Päärooleissa

Sivuäänet

Lähteet

Aiheesta muualla 
The Official Chicken Little Website
The Big Cartoon DataBase entry for Chicken Little
Chicken Little DVD Review/Article at UltimateDisney.com
Chicken Little @ the SoundtrackINFO project
Chicken Little Info – presented by chickenlittle-movie 
Chicken Little (2005) – presented by MovieWeb

Disneyn animaatioelokuvat
Vuoden 2005 yhdysvaltalaiset elokuvat
Elokuvat linnuista
Mark Dindalin ohjaamat elokuvat
3D-elokuvat
Kari Wuhrer

Kari Samantha Wuhrer, (s. 28. huhtikuuta 1967 Brookfield, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan myös nimillä Kari Salin ja Kari Salin-Wuhrer

Karin ensimmäinen rooli oli vuonna 1986 ilmestyneessä draamaelokuvassa Fire with Fire. Huolimatta pitkästä urastaan Wuhrer ei ole päässyt vielä päärooliin yhdessäkään suuren budjetin elokuvassa. Elokuvaroolien ohessa hänet on nähty vierailevana tähtenä TV-sarjoissa Beverly Hills, 90210, Nash Bridges, Sliders ja CSI: Crime Scene Investigation. Tämän lisäksi Kari Wuhrer on näytellyt scifi-sarjassa Sliders (1997) ja liittoutuneiden (Allied) Tanya-hahmoa Command & Conquer Red Alert 2 ja Yuri's Revenge -tietokonepeleissä.

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Pitäjänmäen tornitalo

Pitäjänmäen tornitalo eli Pitäjänmäki Tower (alun perin SysOpen Tower, vuodesta 2005 vuoteen 2008 SysOpen Digia Tower, sen jälkeen vuoteen 2010 Digia Tower) on Helsingin Pitäjänmäellä sijaitseva tornitalo. Vuonna 2001 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Mauri Tommila. Rakennus on Helsingin seitsemänneksi korkein: se on 70 metriä korkea, ja siinä on 17 kerrosta. Kaikki kerrosten välinen liikenne tapahtuu hisseillä ja portaat ovat vain hätäpoistumisteinä. Rakennuksen kokonaisala on 9 300 m² ja kokonaistilavuus 33 450 m³. Rakennuksessa sijaitsi vuoteen 2010 asti Digian pääkonttori.

Aiheesta muualla

 Emporis – Digia Tower

Helsingin liikerakennukset
Pitäjänmäki
Helsingin tornitalot
Toimistorakennukset
Elegance in Black

Elegance in Black on metalliyhtye Diablon esikoisalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2000.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Rainer Nygård – laulu, kitara
 Marko Utriainen – kitara
 Aadolf Virtanen – basso
 Timo Kemppainen – rummut

Tuotanto
 Samu Oittinen – äänittäjä
 Mikko Karmila – miksaaja (Finnvox)
 Miikka Tikka – kansikuva

Arvostelut 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2000 esikoisalbumit
Diablon albumit
Aristokatit

Aristokatit () on vuonna 1970 valmistunut Disneyn piirroselokuva. Vaikka Walt Disney ei erityisemmin pitänyt kissoista, hän päätti tehdä niistä elokuvan. Elokuva oli jättimenestys ja siitä on tehty monta kirjatarinaa.

Juoni 

Elokuva sijoittuu vuoden 1910 Pariisiin, Ranskaan. Emokissa nimeltä Herttuatar ja hänen kolme pientä kissanpoikastaan, Marie, Berlioz ja Toulouse, asuvat eläkkeelle jääneen oopperalaulaja Madame Adelaide Bonfamillen kartanossa yhdessä tämän englantilaisen hovimestarin Edgarin kanssa. Elokuvan alussa Madame Adelaide päättää tehdä testamentin yhdessä lakimiehensä Georges Hautecourtin kanssa, joka on hänen iäkäs mutta omalaatuinen vanha ystävänsä. Madame Adelaide ilmoittaa, että hän haluaa jättää omaisuutensa kissoilleen ja että Edgar perii varat vasta kissojen kuoltua. Edgar kuulee Madame Adelaiden sanat omasta huoneestaan, eikä ole lainkaan mielissään siitä, että joutuu odottamaan kissojen luonnollista kuolemaa ennen kuin pääsee käsiksi Madamen varoihin. Hän kehittääkin juonen päästäkseen kissoista eroon hetimmiten: hän juottaa kissoille kermaa johon on lisätty unilääkettä. Yöllä hän vie kissat kauas maaseudulle. Herttuatar ja pennut tutustuvat kissaan nimeltä Thomas O'Malley, joka lupaa viedä heidät takaisin Pariisiin. Madame on murheen murtama kissojensa katoamisesta samaan aikaan kun Edgar haaveilee tämän perinnöstä tietämättään että kissat aikovat kostaa hänelle. Lopussa Edgar päätyy Timbuktuun menevään arkkuun. Madame avaa kotinsa kaikille Pariisin kujakissoille.

Ääninäyttelijät

Suomenkieliset versiot

Vuonna 1971
 Ohjaus: Reino Bäckman
 Laulujen suomennos: Pertti Reponen ja Reino Bäckman
 Suomennos: Lea Joutseno
 Äänittäjä: Raimo Kiialainen
 Tuotanto: Suomi-Filmi Oy

Vuonna 1994
 Käännös ja ohjaus: Pekka Lehtosaari
 Laulut: Pekka Lehtosaari
 Tuottaja: Ari Parviainen
 Tuotantosihteeri: Jaana Rask
 Suomenkielinen toteutus: Tuotantotalo Werne Oy
 Äänitys ja miksaus: Magnus Axberg ja Jari Ikonen
 Luova johto: Kirsten Saabye
 Suomenkielisen version tuottaja: Disney Character Voices International, Inc.

Lähteet

Disneyn animaatioelokuvat
Vuoden 1970 yhdysvaltalaiset elokuvat
Elokuvat kissoista
Wolfgang Reithermanin ohjaamat elokuvat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Giovanni Ribisi

Antonino Giovanni Ribisi (s. 17. joulukuuta 1974 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.

Ribisi aloitti näyttelijänuransa televisiossa. Hän teki vierailuja useisiin televisiosarjoihin muun muassa Salaisiin kansioihin, Pulmuset-sarjaan ja Frendeihin, missä Ribisi esitti Phoeben veljeä Frankia. Elokuvarooleja Ribisi sai 1990-luvun puolivälistä lähtien.

Giovanni Ribisillä on yksi lapsi ensimmäisestä avioliitostaan näyttelijä Mariah O'Brienin kanssa. Ribisi on skientologi.

Valikoitu filmografia 
 Esikaupungin jengi (SubUrbia, 1996)
 That Thing You Do! (1996)
 Lost Highway (1997)
 Pelastakaa sotamies Ryan (Saving Private Ryan, 1998)
 Virgin Suicides (1999)
 The Gift – Enne (The Gift, 2000)
 Boiler Room (2000)
 Puhallettu 60 sekunnissa (Gone in Sixty Seconds, 2000)
 Heaven (2002)
 Masked and Anonymous (2003)
 Lost in Translation (2003)
 I Love Your Work (2003)
 Basic (2003)
 Sky Captain and the World of Tomorrow (2004)
 Love’s Brother (2004)
 Flight of the Phoenix – Aavikkolento (Flight of the Phoenix, 2004)
 Perfect Stranger – vaara verkossa (Perfect Stranger, 2007)
 Avatar (2009)
 The Rum Diary (2011)
 Salakuljettaja (Contraband, 2012)
 Columbus Circle (2012)
 Ted (2012)
 Gangsterisota (Gangster Squad, 2013)
 Selma (2014)
 Ted 2 (2015)
 Avatar: The Way of Water (2022)
 Avatar 3 (2024)

Yksityiselämä 
Ribisillä on kaksossisar Marissa Ribisi, joka myös on näyttelijä. Marissa Ribisi on naimisissa popmuusikko Beckin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Skientologit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Eero Milonoff

Eero Milonoff (s. 1. toukokuuta 1980 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2005 ja toimii freelance-näyttelijänä.

Työura 
Milonoff on näytellyt muun muassa elokuvissa Tyttö sinä olet tähti ja Hymyilevä mies sekä televisiosarjassa Koukussa. Vuonna 2007 ensi-iltansa saaneessa Ganes-elokuvassa Milonoff näytteli Remu Aaltosta.

Milonoff sai tammikuussa 2019 parhaasta miessivuosasta ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon. Hän näytteli fantasiaelokuvassa Raja (Gräns) yhteiskunnan ulkopuolelle vetäytynyttä erakkoa Vorea.

Yksityiselämä 
Milonoffin veljiä ovat Aleksi Milonoff, Juho Milonoff sekä Tuomas Milonoff. Heidän isänsä on ohjaaja ja näyttelijä Pekka Milonoff.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Suomen venäläiset
Elävät henkilöt
Parhaan miessivuosan Guldbagge-palkinnon saajat
Terttu Huttu-Juntunen

Terttu Aulikki Huttu-Juntunen (o.s. Huttu, s. 15. huhtikuuta 1951 Suomussalmi) on suomalainen vasemmistoliiton entinen kansanedustaja ja ministeri.

Huttu-Juntunen oli kansanedustajana Oulun vaalipiiristä vuosina 1995–1999. Hän putosi eduskunnasta vuoden 1999 eduskuntavaaleissa, vaikka hänen henkilökohtainen äänimääränsä kasvoi. Hän toimi toisena sosiaali- ja terveysministerinä Lipposen I hallituksessa 13. huhtikuuta 1995 – 15. huhtikuuta 1999.

Koulutukseltaan Huttu-Juntunen on sosionomi. Hän jäi vuonna 2015 eläkkeelle Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän lapsiperheiden sosiaalipalveluiden vastuualuepäällikön toimesta. Hän on Kunnallisalan kehittämissäätiön varapuheenjohtaja.

Tasavallan presidentti myönsi Huttu-Juntusella toukokuussa 2015 sosiaalineuvoksen arvonimen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vasemmistoliiton poliitikot
Kansanedustajat
Suomen ministerit
Oulun vaalipiiri
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Ilkka Viljanen

Ilkka Antero Viljanen (s. 12. joulukuuta 1960 Lahti) on suomalainen kokoomuspoliitikko, toimittaja ja yrittäjä. Hän toimi vuosina 2007–2011 kansanedustajana Hämeen vaalipiiristä ja on toiminut lisäksi muun muassa Lahden kaupunginvaltuuston ja -hallituksen puheenjohtajana. Viljanen luopui politiikasta kesäkuussa 2015.

Ura 
Viljanen toimi Radio 99 toimittajana, päätoimittajana ja radioyrittäjänä 13 vuoden ajan vuodesta 1993 vuoteen 2006. Nykyisin Viljanen toimii Asikkalan Salonsaaressa pienviljelijänä ja Vääksyssä kuntosaliyrittäjänä.

Kansanedustajana 
Viljanen sai vuoden 2003 eduskuntavaaleissa 4 421 ääntä ja jäi Kokoomuksen vaalilistalla Hämeen vaalipiirissä varaedustajaksi. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 vaaleissa. Hän sai 6 303 ääntä Hämeen vaalipiirissä. Viljanen putosi vuoden 2011 vaaleissa eduskunnasta ja jäi varasijalle, ääniä hän sai 4 821. Ollessaan kansanedustaja hän oli perustuslakivaliokunnan ja liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsen.

Kunnallispolitiikassa 
Viljanen oli Lahden kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1993 alkaen ja toimi tammikuusta 2013 toukokuuhun 2015 Lahden kaupunginhallituksen ensimmäisenä päätoimisena puheenjohtajana. Ennen siirtymistään kaupunginhallituksen johtoon hän toimi kahdeksan vuotta Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtajana, vuosina 2005–2012. Hän oli Lahden seudun seutuvaltuuston puheenjohtajana sen lakkauttamiseen 2008 saakka. Viljanen toimi myös Päijät-Hämeessä elokuussa 2009 käynnistyneen, tuloksettomana syyskuussa 2010 päättyneen kymmenen kunnan kuntaliitosselvityksen johtoryhmän puheenjohtajana. Viljanen ilmoitti jättävänsä politiikan vuoden 2015 keväällä.

Muita luottamustehtäviä 
Lahden seutuvaltuuston puheenjohtaja 2002–2008
Lahden tulevaisuustoimikunnan puheenjohtaja 2005–?
Lahden Pysäköinti Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2001–2004
Pelicans Hockey Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2005–2013
Lahden kauppakamarin kaavoitusvaliokunnan jäsen
Kansallisen Kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen 2005–2008
Lahden liikuntalautakunnan jäsen 1993–1996
Lahden liikuntalautakunnan puheenjohtaja 1999–2001
Lahden sosiaali-ja terveyslautakunnan jäsen 1997–2001
Lahden Urheilutalosäätiön hallituksen puheenjohtaja 1997–1999
Päijät-Hämeen liiton maakuntavaltuuston jäsen 2001–2004, 2008–?

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Kansanedustajat
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Lahden kaupunginvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Päijät-Hämeen hyvinvointialue
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Muutosvoimat Suomi

Muutosvoimat Suomi (MVS) oli suomalainen yhteistyöpuolue. Keväällä 2002 perustettu järjestö rekisteröitiin puolueeksi 24. lokakuuta 2002. MVS osallistui ainoastaan vuoden 2003 eduskuntavaaleihin. Puolue poistettiin rekisteristä 4. toukokuuta 2007 sen jäätyä ilman paikkoja kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa.

MVS:n perustivat 7. huhtikuuta 2002 Tampereella viisi, varsinkin Euroopan unioniin, Nato-jäsenyyteen sekä maassa harjoitettuun talouspolitiikkaan kriittisesti suhtautunutta, poliittista järjestöä. Perustajat olivat Vaihtoehtoväki (rp), Vapaan Suomen liitto (VSL) (rp), EU:n vastainen kansanrintama (EUVKr) (ry), Suomi: Ei EU (ry) ja Kommunistisen työväenpuolueen (KTP) Helsingin piirijärjestö (ks. Kommunistien liitto). 

Muutosvoimat Suomen perustava kokous valitsi puheenjohtajaksi Vapaan Suomen Liiton Ilkka Hakalehdon. Kesällä 2002 muutosvoimiin liittyi myös Ihmisen perusturva (ry). Neuvotteluja uudesta yhteistyöjärjestöstä oli käyty jo joulukuusta 2000 alkaen. Alkuvaiheessa mukana hankkeessa olivat myös sittemmin vetäytyneet Perussuomalaiset ja KTP. KTP päätti alkuvuonna 2002 jäädä MVS:n ulkopuolelle, mutta puolueen Helsingin piirijärjestö ei noudattanut päätöstä, jonka jälkeen se erotettiin KTP:sta.

MVS osallistui vuoden 2003 eduskuntavaaleihin kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä saaden 11 485 ääntä (0,41%). Kehnon vaalimenestyksen jälkeen MVS on viettänyt hiljaiseloa ja esimerkiksi internet-sivut on poistettu käytöstä.

MVS piti liittokokouksen 30. kesäkuuta 2006 Helsingissä. Kokouksessa päätettiin, ettei puolue osallistu vuoden 2007 eduskuntavaaleihin, vaan sen jäsenjärjestöt lähtevät mukaan omilla listoillaan. Hyväksytyssä toimintasuunnitelmassa MVS ilmoitti toimivansa "uusliberalismin hegemonian murtamiseksi [ja] demokraattisen yhteisvastuullisen hyvinvointiyhteiskunnan rakentamiseksi". Uudeksi puheenjohtajaksi kokous valitsi Kommunistien liiton Reijo Katajarannan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Puolueen kotisivut (arkistoitu)
MVS:n ohjelmat (Pohtiva)

Suomalaiset EU-kriittiset puolueet
Entiset suomalaiset puolueet
Ilmari Launis

Adolf Ilmari Launis (ent. Lindberg) (3. joulukuuta 1881 Hämeenlinna – 10. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Launis valmistui arkkitehdiksi vuonna 1905. Hänellä oli oma toimisto Espoon Leppävaarassa vuodesta 1906 ja vuodesta 1920 lähtien Helsingissä. Launis työskenteli 1920- ja 1930-luvuilla Yleisten rakennusten ylihallituksessa. Hän toimi vuodesta 1937 Kuopion piirin piiriarkkitehtina kunnes erosi virasta vuonna 1948. Hän oli aikansa tuotteliaimpia kirkkorakennusten suunnittelijoita Suomessa, ja yhdessä Josef Stenbäckin kanssa hänen katsotaan hallinneen 1900-luvun alun kirkkoarkkitehtuuria. Hän suunnitteli muun muassa 16 kirkkoa ja uudisti esimerkiksi Juupajoen kirkon ja Lappeenrannan kirkon. Hän teki myös lasi- ja alttarimaalauksia.

Launis sovelsi suunnitelmissaan useita tyylejä ja liitti niihin elementtejä erilaisista suuntauksista.

Töitä

Kirkkoja 
 Tarvasjoen kirkon korjaustyöt (1916) 
 Valkjärven kirkko (1919)
 Vieremän kirkko (1919)
 Kalvolan kirkko (1919–1921) 
 Pomarkun kirkko (1921)
 Pirkkalan vanha kirkko (1921)
 Konneveden kirkko (1923)
 Pornaisten kirkko (1924)
 Sammaljoen kirkko (1924)
 Tervon kirkko (1925)
 Huhtamon kirkko (1928)
 Vuokselan kirkko (1928–1929)
 Ylämaan kirkko (1931)
 Saaren kirkko (1933–1934)
 Lumivaaran kirkko (1934–1935)
 Paltamon kirkko (1946)

Alttaritauluja ja lasimaalauksia 
 Mietoisten kirkon alttaritaulu ja kirkon muutostyöt (1911)
 Juupajoen kirkon alttaritaulu (1915)
 Lapin kirkon alttarin lasimaalaus (1926)
 Lappajärven kirkon alttaritaulu (1915)
 Luvian kirkon alttaritaulu (1912)
 Terijoen kirkon alttaritaulu (1913)
 Salon kirkon lasimaalaukset ja kirkon muutostyöt (1927)
 Lumivaaran kirkon alttaritaulu (1935)
 Rengon kirkon alttaritaulu (1900-l alku)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lumivaaran kirkon pohjapiirros ja kuvia siitä nykyasussaan 

Suomalaiset arkkitehdit
Suomalaiset lasimaalarit
Kirkkojen suunnittelijat
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Kari Hyytiä

Kari Hyytiä on Metallityöväenliiton neuvottelupäällikön varamies, työehtosihteeri ja entinen aluetoimitsija. Hyytiä on toiminut myös Lahden kaupunginvaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana ja Päijät-Hämeen liiton maakuntavaltuuston puheenjohtajana.

Aiheesta muualla 
 Kari Hyytiä työehdosihteeriksi 
 Hyytiä Metallin työehtosihteeriksi
Lahti asetti mitalitoimikunnan 5.4.2005

Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Lahden kaupunginvaltuutetut
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Zhang Daoling

Zhang Daoling (張道陵; pinyin: Zhāng Dàolíng, Wade-Giles: Chang Tao-ling) oli sichuanlainen taolainen mystikko ja uskonnollisen liikkeen johtaja Itäisen Hanin aikaan 100-luvulla jälkeen ajanlaskun ajan. Hän perusti Viiden vakallisen lahkon ja Taivaallisten mestarien "dynastian." Changia sanotaan uskonnollisen taolaisuuden perustajaksi. Taolaiset uskovat, ettei Chang ole kuollut, vaan että hän muuttui kuolemattomaksi ja siirtyi taivaaseen.

Aiheesta muualla
Mythology Dictionary 

Uskonto Kiinassa
Taolaisuus
Erakot
Kiinalaiset henkilöt
Tuomas Kantelinen

Tuomas Kantelinen (s. 22. syyskuuta 1969 Helsinki, Suomi) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemen johdolla vuosina 1988–1996. Kantelinen on säveltänyt muun muassa Paavo Nurmesta kertovan oopperan Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni. Muita hänen konserttiteoksiaan ovat esimerkiksi kitarakonsertto, pianokonsertto (Espoon pianoviikon tilaustyö) ja suurelle puhallinorkesterille sävelletty Ghosts.

Kantelinen tunnetaan etenkin elokuvasäveltäjänä. Tämän uransa hän aloitti vuonna 1993–1995 säveltämällä musiikin muutamaan lyhytelokuvaan, pitkään elokuvaan Kaupunkisinfonia sekä Jari Halosen pitkään elokuvaan Lipton Cockton. Nykyään Tuomas Kantelinen on tunnetuimpia suomalaisia elokuvamusiikin säveltäjiä, ja hänelle on ominaista ison orkesterin käyttö ja harmoninen, uusromanttinen tyyli, vaikka hän on säveltänyt elokuviin myös minimalistista ja moderniakin musiikkia. Klaus Härön ohjaaman elokuvan Näkymätön Elina myötä Kantelinen aloitti työt ruotsalaisissa tuotannoissa ja teki sen jälkeen muun muassa Kjell Sundvallin ohjaaman Hotet (Uhka) -vakoilutrillerin musiikin. Vuonna 2004 Kantelinen sävelsi musiikin Renny Harlinin trilleriin Mindhunters, ja on sen jälkeen tehnyt töitä myös Pohjoismaiden ulkopuolelle. Vuonna 2013 Kantelinen sai pohjoismaisen Harpa-palkinnon Puhdistus-elokuvaan säveltämästään musiikista.

Vuonna 1998 Kantelinen sai Jussi-palkinnon musiikista elokuvaan Lunastus. Hän sai Kritiikin Kannukset vuonna 1999. Vuonna 2000 Kantelinen sai Jussi-palkinnon Rukajärven tie -elokuvaan tekemästään musiikista.

Tuomas Kantelisen isoäidillä oli ratkaiseva vaikutus Kantelisen musiikin opintojen aloittamiseen. Laulaja Karoliina Kantelinen on hänen sisarensa.

Valikoitu filmografia 
Kaupunkisinfonia, 1995
Lipton Cockton, 1995
Lunastus, 1997
Rukajärven tie, 1999
Hylätyt talot, autiot pihat, 2000
Bad Luck Love, 2000
Aleksis Kiven elämä, 2001
Rölli ja metsänhenki, 2001
Minä ja Morrison, 2001
Pahat pojat, 2003
Mosku – lajinsa viimeinen, 2003
Näkymätön Elina, 2002
Hotet - Uhka, 2004
Pelikaanimies, 2004
Mindhunters, 2004
Äideistä parhain, 2005
Lupaus, 2005
Matti, 2006
Suden vuosi, 2007
Mongol, 2007
Röllin sydän, 2007
Arn – Temppeliritari, 2007
Martinin pirut, 2009
Avain Italiaan, 2009
The Legend of Hercules, 2014
Vadelmavenepakolainen, 2014
Veljeni vartija, 2018

Baletit 
 Lumikuningatar (2012)
 The Mermaid (2015)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
Fimic.fi, Teosluettelo
 Tuomas Kantelisen kotisivut

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Suomalaiset elokuvasäveltäjät
Balettisäveltäjät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Vladimir Agopov

Vladimir Agopov (s. 23. marraskuuta 1953 Luhansk, Ukrainan SNT) on suomalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.

Armenialaistaustainen Agopov (alkuperäinen sukunimi Akopian) syntyi Ukrainassa, suoritti sävellysdiplomin Moskovan konservatoriosta vuonna 1977, jossa opiskeli sävellystä Aram Khachaturianin ja Edison Denisovin johdolla. Muutettuaan Suomeen hän jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa Paavo Heinisen johdolla 1978–1984. Sävellyksiä on esitetty monissa maissa ja festivaaleilla, mm. Kuhmossa, Naantalissa, Kemiönsaarella, Sibelius-viikolla Moskovassa, International Festival of Arts -festivaalilla New Yorkissa, 13th World Harp -kongressissa Hong Kongissa, World Music Days 2019 -festivaalilla Tallinnassa ja Moscow Autumn 2019 -festivaalilla. Tuotantoon kuuluu orkesteri-, kuoro- ja kamarimusiikkia, teatterimusiikkia, sovituksia ja muita.  

Agopovin teoksia on palkittu useissa ulko- ja kotimaisissa sävellyskilpailuissa, mm. Sibelius-viulukilpailun yhteydessä järjestetty sävellyskilpailu, 2. palkinto (Ergo for violin and piano), 17. kansainvälinen Edvard Grieg –sävellyskilpailu Oslossa vuonna 2013, 1. palkinto (Solveig’s dreams for harp solo), Lied-sävellyskilpailu 2017, 1. palkinto (Four songs to poems by William Blake). Hän on toiminut lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuosina 1988–2021.

Tärkeimmät teokset: Concerto for orchestra “Hommage to Master”, Concerto for Cello and Orchestra "Tres viae", Settembre per orchestra grande, Blackbird variations for soprano and orchestra, "Decimetto" for chamber ensemble, "Musiikkia kamariorkesterille" (Palkittu kansallisessa sävellyskilpailussa Kouvolassa), Jousikvartetot nro 1 & 2, Prayer for Male choir a capella (premier on the World Music Days 2019, Tallinn), Motetus for mixed choir, organ, harp & percussion, 
Pater Noster for mixed choir a capella ynnä muita.

Lähteet
Vladimir Agopov :: 23 November 1953. FIMIC
Einojuhani Rautavaara: Composer in Profile: Vladimir Agopov. FIMIC 

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Paavo Heinisen sävellysoppilaat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Bastian Schweinsteiger

Bastian Schweinsteiger (s. 1. elokuuta 1984 Kolbermoor) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa MLS:ssä pelaavaa Chicago Firea. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Keskikenttäpelaaja aloitti uransa vuonna 1990 FV Oberaudorfin juniorijoukkueessa ja siirtyi kaksi vuotta myöhemmin TSV 1860 Rosenheimin riveihin. Siirto suurseura Bayern Müncheniin tapahtui 1. heinäkuuta 1998.

Hän nousi FCB:n ykkösjoukkueeseen kaudella 2003/2004 pelaten debyyttikaudellaan Bundesliigassa 26 ottelua. Hyvät esitykset nostivat Schweinsteigerin pian maajoukkueeseen asti, ja hän pelasikin kesällä 2004 EM-kisoissa. Kaikkiaan Schweinsteiger pelasi müncheniläisjätin paidassa 17 vuotta ja voitti mm. kahdeksan Bundesliigan mestaruutta.

Schweinsteiger teki heinäkuussa 2015 Manchester Unitedin kanssa kolmen vuoden sopimuksen.

Schweinsteiger liittyi MLS-seura Chicago Firen riveihin maaliskuussa 2017 yhden vuoden sopimuksella.

Maajoukkueura 
Schweinsteiger on tehnyt mittavan uran Saksan maajoukkueessa ja rikkoi sadan maaottelun rajan vuonna 2014. Keskikentän ankkurina viihtyvä saksalainen muistetaan muun muassa vuoden 2006 MM-kisojen pronssiottelusta Portugalia vastaan, jossa hän viimeisteli kaukolaukauksillaan kaksi Saksan maaleista johdattaen joukkueensa sen kotikisoissa 3–1 voittoon ja näin pronssille. Vuoden 2014 MM-kisoissa Schweinsteiger sai vihdoin kruunun komealle maajoukkueuralleen, kun Saksa voitti järjestyksessään neljännen maailmanmestaruutensa. Joukkueen avausottelua lukuun ottamatta mies pelasi jokaisessa ottelussa, viidesti avauskokoonpanossa. MM-kisojen jälkeen Schweinsteiger nimettiin Saksan kapteeniksi, kun Philipp Lahm päätti maajoukkueuransa.

Schweinsteiger oli mukana Saksan joukkueessa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 ja hänestä tuli Saksan eniten otteluita EM-kilpailuissa pelannut pelaaja, kun hänet otettiin vaihdosta kentälle ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. EM-kilpailujen jälkeen Schweinsteiger päätti maajoukkueuransa Mönchengladbachissa pelatussa harjoitusottelussa Suomea vastaan pelattuaan yhteensä 121 ottelussa ja tehtyään niissä 24 maalia.

Saavutukset 
Päivitetty kauden 2015–2016 jälkeen.

Bayern München
 Bundesliiga (8): 2002–2003, 2004–2005, 2005–2006, 2007–2008, 2009–2010, 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015
 Saksan cup (7): 2002–2003, 2004–2005, 2005–2006, 2007–2008, 2009–2010, 2012–2013, 2013–2014
 Saksan liigacup (2): 2004, 2007
 DFL-Supercup (2): 2010, 2012 
 Mestarien liiga: 2012–2013
 UEFA Super Cup: 2013
 Seurajoukkueiden maailmanmestaruus: 2013

Manchester United
 FA Cup : 2015–2016

Saksa
 MM-kilpailut: 2014; pronssia 2006, 2010
 EM-kilpailut: hopeaa 2008, pronssia 2012
 Maanosaliittojen cup: pronssia 2005

Yksityiselämä 
Myös Bastian Schweinsteigerin isoveli Tobias pelaa ammatikseen jalkapalloa. Schweinsteiger meni naimisiin tennispelaaja Ana Ivanovićin kanssa kesällä 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset kotisivut 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon maailmanmestarit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Timo Rautiainen (kartanlukija)

Timo Rautiainen (s. 13. marraskuuta 1964 Espoo) on suomalainen rallin kartanlukija. Suurimman osan urastaan hän on lukenut nuotteja Marcus Grönholmille. He voittivat rallin maailmanmestaruuden kahdesti. Rautiainen on naimisissa Marcus Grönholmin siskon, Micaelan, kanssa ja heillä on kaksi lasta.

Ensimmäisen kerran Rautiainen toimi kartanlukijana 1988. Marcus Grönholmin kanssa yhteistyö alkoi vuonna 1990, jolloin Timo Rautiainen seurusteli Marcuksen siskon kanssa. Rautiaisen ensimmäinen MM-ralli oli vuoden 1990 Jyväskylän suurajot Grönholmin kartanlukijana. Kesän 1991 jälkeen Rautiaisen ja Grönholmin tiet erosivat Grönholmin vaihtaessa kokeneempaan kartanlukijaan. Yhteistyö Rautiaisen ja Grönholmin välillä jatkui jälleen vuonna 1995. He ajoivat yhdessä kauden 2007 loppuun, jolloin he lopettivat uransa. Tuolloin Rautiainen ja Grönholm olivat rallin MM-sarjassa pisimpään yhdessä ajanut kuljettaja–kartanlukija-pari. Kaudella 2009 he osallistuvat Portugalin ralliin.

Saavutuksia 
 2 maailmanmestaruutta (2000, 2002)
 142 MM-starttia
 30 MM-osakilpailuvoittoa

Aiheesta muualla
 Marcus Grönholm & Timo Rautiainen 

Rallin maailmanmestarit
Suomalaiset kartanlukijat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikropaalu

Mikropaalu on pieniläpimittainen paalu, jota käytetään rakennustekniikassa perustusten vahvistamisessa tai kevyiden rakenteiden kuten omakotitalojen perustusten tukemiseen. Mikropaalu on pääasiassa terästä, halkaisijaltaan 60–200 mm. Mikropaaluja asennetaan lyömällä, poraamalla, täryttämällä tai puristamalla. Pohjoismaissa mikropaalut asennetaan yleensä kärjellä kantaviksi, muualla maailmassa vaipalla kantaviksi.  Kärjellä kantava mikropaalu on yleensä teräsputki, joka voidaan myös injektoida sementtilaastilla esimerkiksi korroosionkestävyyden parantamiseksi. Vaipalla kantava mikropaalu on aina ympäröity sementtilaastilla.

Mikropaalujen käyttö yleistyi Suomessa 1980-luvulla. Aluksi käytettiin paljon täysteräspaaluja eli pyöröterästankoja paaluina, mutta 1990-luvun alusta alkaen on siirrytty pelkästään teräsputkesta tehtyihin paaluihin. Aikaisemmin putkissa käytettiin yleisesti pallografiittivalurautaa, mutta nykyiset paalut ovat suurimmaksi osaksi S440- tai S550-luokan terästä.

Mikropaalujen etuja ovat taloudellisuus, monipuolinen valikoima kuormien suhteen, minimaaliset ympäristövaikutukset ja erinomainen käyttövarmuus eri olosuhteissa. Helpoissa olosuhteissa mikropaalut asennetaan usein lyömällä tai puristamalla, kun taas vaativissa olosuhteissa pääasiallinen asennustapa on poraaminen.

Katso myös
 Paalu
 Paalutus
 Kaivinpaalu
 Ruuvipaalu

Aiheesta muualla
 International Society for Micropiles 

Maa- ja vesirakennus
Perustus

en:Deep foundation#Micropiles
Piispala

Piispala on Kannonkosken kunnassa sijaitseva luonto-, liikunta- ja nuorisomatkailukeskus, joka aloitti toimintansa vuonna 1982. Vanha kyläkoulu toimi tätä ennen kesäleirien keskuksena. Piispala on valtakunnallinen nuorisokeskus ja Suomen suurin leirikoulujen järjestäjä.

Piispala sijaitsee Kannonkosken kunnassa Kivijärven Jauhoniemellä.
Viime vuosina suuresti laajentuneen keskuksen harrastevalikoimaan kuuluu muun muassa keilahalli, 3 altaan uimahalli PiiSpa, erilaisia saunoja (rantasauna, mökkisauna, perinnesauna), 2 kilometriä Kivijärven hiekkarantaa uimarantoineen, jäähalli curling-maalauksilla, 13 metriä korkea kiipeily -ja laskeutumistorni, frisbeegolf ja jousiammunta ym. Piispalassa on rivitalo -ja mökkimajoitusta yli 400 henkilölle.

Elokuussa 1990 Piispalassa pidettiin kansainvälinen 13 500 osanottajan Finnjamboree partioleiri Tervas.

Piispala omistaa myös Muotkavaaran leirikeskuksen Muoniossa. 

Piispalassa, joka kuuluu Suomen nuorisokeskuksiin (ry), järjestetään vuosittain noin 250 erilaista leiriä ja leirikoulua. 

Suomen jääkiekkoliitto järjestää suurimman osan kiekkoleireistään ja turnauksistaan Piispalassa. Jääkiekkoliitto järjestää myös jäärippikouluja Piispalassa.

Aiheesta muualla
Piispala

Lähteet 

Kannonkoski
Keski-Suomen rakennukset ja rakennelmat
Ron Manager

Ron Manager on suositun BBC:n tuottaman Ruuvit löysällä -sketsisarjan hahmo, jota esittää näyttelijä Paul Whitehouse.

Ron Manager on jalkapallokommentaattori, joka puhuu sekavia eikä tahdo pysytellä aiheessa. Usein hänen puheessaan esiintyvät puistossa jalkapalloa pelaavat pikkupojat, jotka käyttävät puseroita maalitolppina.

Omaelämäkerrassaan edesmennyt huippupelaaja George Best kertoo, että Whitehouse olisi kertonut hänelle saaneensa hahmoon idean 1970-luvulla Fulhamin huippumenestykseen manageroineesta, nyt jo edesmenneestä Alec Stockista.

Televisiohahmot
Ruuvit löysällä

en:The Fast Show#Major characters
Tefillin

Tefillin () ovat nahasta tehtyjä koteloita, joiden sisältämiin pergamentteihin on kirjoitettu Tooran jakeita. Tefillinejä käytetään aamurukouksissa, ja uskovat juutalaiset laittavat ne ylleen päivittäin sapattia ja juhlapyhiä lukuun ottamatta. Tefillinejä on kaksi: toinen sidotaan käsivarteen, toinen otsalle hiusrajan yläpuolelle.

Otsalle laitettava kotelo on neliosainen ja jokainen osa sisältää käärön. Käteen sidottava kotelo on yksiosainen sisältäen neljä kääröä yhdessä lokerossa. Kääröissä on nämä Tooran jakeet: Shema (5.Moos.6:4-9), Ve'haya (5.Moos.11:13-21), Kadesh (2.Moos.13:1-10) ja Ve'haya (2.Moos.13:11-16).

Tefillinien käyttö perustuu Tooran käskyyn Ja sido ne merkiksi käteesi, ja ne olkoot muistolauseena sinun otsallasi (5.Moos.6:8) ja tämän vuoksi ne sidotaan symbolisesti vasempaan käsivarteen sekä otsalle; Tooran opetuksen on oltava juutalaisen sydämessä sekä ajatuksissa.

Tefillin-käsky tulee juutalaispojan velvollisuudeksi hänen saavuttaessaan uskonnollisen täysi-ikäisyyden 13-vuotiaana. Vanhoina aikoina juutalaisnaisetkin laittoivat tefillinit, mutta myöhempi rabbiinitraditio rajoitti sen vain miehille kuuluvaksi käskyksi. Nykyaikoina monet konservatiivi- ja reformijuutalaiset naiset ovat aloittaneet uudelleen niiden käytön.

Kreikaksi tefillin tunnetaan nimellä fylakterion. Myöhemmin tefillinien koko ja valmistustapa standardoitiin Talmudissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 lubavitch.fi: Tefillin 

Juutalaisuus