joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
DNA-geelielektroforeesi

DNA-geelielektroforeesilla kyetään erottelemaan eri pituisia DNA-pätkiä, jotka on saatu paloittelemalla DNA:ta katkaisu- eli restriktioentsyymeillä. DNA-geelielektroforeesi perustuu siihen, että eri pituiset värjätyt DNA-pätkät liikkuvat eri nopeuksilla hyytelölevyn sähkökentässä. Hyytelölevyn toisessa päässä on positiivisesti ja toisessa negatiivisesti varautunut elektrodi. Itse DNA on positiivisesti varautunut molekyyli, joten hyytelölevylle asetetut eri pituiset DNA-pätkät liikkuvat eri nopeuksilla kohti hyytelölevyn negatiivista elektrodia. DNA-geelielektroforeesiajon päätteeksi eri pituiset DNA-pätkät ovat kulkeneet eri pituiset matkat, lyhyimmät DNA-pätkät ovat kulkeneet pisimmän matka, koska niihin kohdistuva vastus hyytelölevyllä on pienin. DNA-geelielektroforeesiajon päätteeksi hyytelölevyltä voidaan eristää DNA-geelielektroforeesiajon erottelemia värjättyjä DNA-pätkiä.

Molekyylibiologiset tutkimusmenetelmät
Gary Payton II

Gary Dwayne Payton II (s. 1. joulukuuta 1992) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijää tai heittävää takamiestä. Payton edustaa NBA-liigan Portland Trail Blazersia. Hän on entisen NBA-tähden Gary Paytonin poika.

Elämä ja ura 
Payton syntyi Seattlessa Monique ja Gary Paytonille vuonna 1992, isänsä ollessa Seattle SuperSonicsien pelaaja. Hän pelasi yliopistokoripalloa Salt Lake Community Collegen ja Oregon Staten joukkueissa. Hän pääsi kauden 2014–2015 Pac-12 tähdistöjoukkueeseen ja hän oli vuoden paras puolustuspelaaja.

Payton ilmoittautui vuoden 2016 NBA:n varaustilaisuuteen, mutta häntä ei varattu. Hän pääsi kuitenkin Houston Rocketsien kesäliigajoukkueeseen. Hän sai myös sopimuksen Rocketsien farmiliigajoukkueeseen Rio Grande Valley Vipersiin, jonka riveissä hän teki 51 pistettä ja nappasi 11 levypalloa pelissä Los Angeles D-Fendersiä vastaan joulukuussa 2016. Huhtikuussa 2017 Payton teki sopimuksen Milwaukee Bucksin kanssa. Pelattuaan 12 peliä heidän riveissään, Bucks luopui hänestä ennen kautta 2017–2018. Hän sai sopimuksen heidän G-liiga joukkueen Wisconsin Herdin kanssa. Payton ei saanut sieltäkään vakituista paikkaa, vaan hän lähti Los Angeles Lakersien riveihin. Siellä hän teki 25 pistettä kahdentoista levypallon kera pelissä Clippersiä vastaan.

Seuraavien kolmen vuoden aikana Payton kävi pelaamassa useammassa joukkueessa, G-liigassa ja NBA:ssa. Hän sai vakituisen paikan vasta Golden State Warriorsista, jossa kahden kymmenen päivän sopimuksen jälkeen hänelle annettiin sopimus loppu- ja seuraavalle vuodelle. Paytonin sopimus kuitenkin mitätöitiin, joten hän päätti hakea joukkueen videokoordinaattorin paikkaa ollakseen osa joukkueen toimintaa. Hän ei onnekseen saanut paikkaa, sillä hän sai Warriorsiin uuden sopimuksen ennen kuin kerkesi tulla työhaastatteluun.

Kausi olikin Paytonille läpimurto; hän sai Warriorsissa vakituisia minuutteja, ja oli tärkeä osa mestaruusjoukkueen kokoonpanoa. Hän pääsi jopa kahdessa pelissä aloituskokoonpanoon Läntisen Konferenssin semifinaaleissa Memphis Grizzliesiä vastaan. Toisessa pelissä Payton loukkasi olkapäänsä yrittäessään nopeassa hyökkäyksessä layupia, kun Memphisin pelaaja Dillon Brooks löi häntä päähän ja hän tippui maahan. Payton toipui NBA-finaaleja varten ja viidennessä pelissä hän teki 15 pistettä voitossa Boston Celticsiä vastaan. Hän voitti ensimmäisen mestaruutensa kuudennen pelin jälkeen. Payton ja isänsä ovat vasta viidennes isä-poika kaksikko, jotka ovat voittaneet mestaruuden. Kauden jälkeen hän sai uuden sopimuksen Portland Trail Blazersistä.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1992 syntyneet
Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Karilampi

Karilampi voi tarkoittaa:

 Karilampi, lampi Ylitorniolla
 Iso Karilampi, lampi Mäntyharjulla
 Pieni Karilampi, lampi Mäntyharjulla
 sukunimenä;
 Emilia Karilampi (s. 1999), suomalainen näyttelijä
 Ilja Karilampi (s. 1983), ruotsalainen taiteilija

Katso myös 
 Karilammi, järvi Jämsässä

Järvien täsmennyssivut
Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Swiss Life Arena

Swiss Life Arena on jäähalli ja monitoimiareena Zürichissä Sveitsissä. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Zürichin keskustasta länteen. Areena avattiin lokakuussa 2022, jolloin siitä tuli jääkiekkojoukkue ZSC Lionsin uusi kotihalli.

Areenan katsojakapasiteetti on noin 12 000 katsojaa. Sen rakennuskustannukset olivat 169 miljoonaa Sveitsin frangia (173 milj. euroa). Areenan nimisponsori on vakuutusyhtiö Swiss Life.

Life Arenassa pelattiin 2022 Salibandyn miesten maailmanmestaruuskilpailujen A ja B lohkot sekä pudotuspelit.

Areenalla pelataan Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja 2026.

Galleria

Lähteet 

Sveitsin jäähallit
Zürichin urheilu
Afrikanrieskapuu

Afrikanrieskapuu (Treculia africana) on mulperikasvien (Moraceae) heimoon, rieskapuiden (Treculia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suurikokoiseksi kasvava, mutta hidaskasvuinen puulaji. Tavallisesti afrikanrieskapuu kasvaa 15–30 metriä korkeaksi, mutta jotkin yksilöt saattavat kasvaa jopa 50 metriä korkeiksi. Afrikanrieskapuu on ainavihanta ja sen latvus on tiivis ja laakea. Runko on uurteinen. Laji on kaksikotinen. Hedepuiden maitiaisneste on syövyttävää ja myrkyllistä, mutta emipuiden maitiaisnestettä käytetään perinteiseen lääkintään. Afrikanrieskapuun hedelmät ovat suuria ja voivat painaa jopa 14 kilogrammaa. Hedelmissä on runsaasti noin 8 mm pitkiä siemeniä, joita käytetään ravintona.

Afrikanrieskapuu kasvaa jokivarsien metsissä, suometsissä sekä muiden metsien soistuneilla paikoilla merenpinnan tasosta aina noin 1500 metrin korkeuteen asti. Lajia kasvaa luonnossa trooppisessa Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Senegalista eteläiseen Sudaniin, Ugandaan sekä Keniaan ja etelässä pohjoiseen Angolaan, Sambiaan, Malawiin ja Mosambikiin.

Afrikanrieskapuu on merkittävä ravintokasvi Afrikassa. Puita kasvaa usein kylien ympärillä ja puista kerätään niiden siemeniä, joita myydään myös paikallisilla toreilla. Afrikanrieskapuut jätetään yleensä myös kaatamatta, kun metsää raivataan maatalousmaaksi. Puun siemenet ovat syötäviä kypsennettyinä ja niiden aromi muistuttaa maapähkinää. Siemeniä voidaan syödä sellaisenaan naposteltavina tai niitä voidaan käyttää raaka-aineena moniin pääruokiin, kuten keittoihin tai erilaisiin leipiin ja tahnoihin. Siemenistä voidaan myös uuttaa elintarvikekäyttöön soveltuvaa öljyä. Nigeriassa jauhetuista siemenistä valmistetaan mantelimaidonkaltaista juomaa, jota suositellaan juotavaksi aamiaisella.

Ravintokäytön lisäksi afrikanrieskapuun eri osia käytetään paikalliseen lääkintään. Muun muassa puun kuoresta valmistettua keitosta on käytetty yskän ja hinkuyskän hoitoon. Ghanassa puun juurista valmistettua keitosta on puolestaan käytetty matolääkkeenä sekä kuumeen alentamiseen.

Afrikanrieskapuun puuaines sopii hyvin puuteollisuuden käyttöön muun muassa huonekaluihin sekä puisiin koristeisiin. Sydänpuu on keltaista ja sen ympärillä on ohut kerros vaaleaa pintapuuta. Puuaines on hyvin tiheää, melko painavaa ja hienokuvioista. Puusta voidaan valmistaa myös paperia tai sellua ja lisäksi puuta käytetään polttopuuna sekä puuhiilen valmistuksessa.

Lähteet 
 Useful Tropical Plants: Treculia africana

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Afrikanrieskapuu (Treculia africana)
iNaturalist: Treculia africana
ITIS: Treculia africana 
UniProt: Taxonomy - Treculia africana 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Treculia africana 

Mulperikasvit
Puut
Bartolomé Mitre

Bartolomé Mitre (26. kesäkuuta 1821 Buenos Aires – 19. tammikuuta 1906 Buenos Aires) oli argentiinalainen Argentiinan sisällissotien sotilasjohtaja, valtiomies ja kirjailija. Hän toimi Argentiinan presidenttinä vuosina 1862–1868 ja oli yksi nykymuotoisen Argentiinan liittotasavallan perustajista.

Ura
Buenos Airesissa Juan Manuel de Rosasin diktatuurin aikana varttunut Mitre lähti 15 vuoden maanpakoon vuonna 1837. Vuonna 1852 hän palasi Argentiinaan Uruguayn joukkojen johtajana Caserosin taistelussa, joka johti Rosasin kukistumiseen. Seuraavana vuonna Mitrestä tuli liittovaltiosta separatistisen Buenos Airesin maakunnan johtaja. Hän toimi useissa tehtävissä maakunnan hallituksessa ja oli kuvernöörinä, kun maakunta kukisti Justo José de Urquizan johtamat liittovaltion joukot vuonna 1861. Mitre valittiin sitten yhdistyneen Argentiinan tasavallan presidentiksi. Hän kehitti maan hallinntoa, tukahdutti maaseudun separatistit, laajensi posti- ja lennätinlinjoja, järjesti julkisen talouden ja perusti uusia tuomioistuimia, edisti ulkomaankauppaa ja maahanmuuttoa. Kun Paraguay julisti sodan Argentiinalle vuonna 1864 (Kolmoisliiton sota), Mitre johti menestyksekkäästi maansa sotatoimia.

Presidenttikautensa päätyttyä vuonna 1868 Mitre valittiin senaattiin. Vuonna 1874 hän pyrki uudelleen presidentiksi, mutta väitti tappiotaan vilpilliseksi ja johti epäonnistunutta kapinaa voittajaa Nicolás Avellanedanaa vastaan. Tappion jälkeen hän joutui hetkeksi maanpakoon Eurooppaan, asui kirjailijana Buenos Airesissa ja yritti vuonna 1892 epäonnistuneesti tulla valituksi presidentiksi uudelleen. Mitre oli Argentiinan yhtenäisyyden symboli ja taloudellisen kehityksen puolestapuhuja. Hänen panoksensa maan kulttuurielämään oli myös tärkeä. Hän oli La Nación -sanomalehden ja Argentiinan historiallisen akatemian perustaja. Hän kirjoitti paljon runoutta ja monia proosateoksia ja teki huomattavia käännöksiä, sekä lukuisia historiallisia tutkimuksia, muun muassa teokset Historia de Belgrano (1858–1859) ja Historia de San Martín (1887–1888).

Katso myös
Argentiinan historia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Argentiinalaiset sotilaat
Argentiinan presidentit
Vuonna 1821 syntyneet
Vuonna 1906 kuolleet
Abraham Vilhelm Montin

Abraham Vilhelm Montin (26. toukokuuta 1815 Kemi − 3. tammikuuta 1866 Pori) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Oulun, Uusikaarlepyyn ja Porin pormestarina.

Montinin vanhemmat olivat Kalajoen kirkkoherra Abraham Montin (1780−1861) ja Susanna Magdalena Appelgren (1779−1845). Hän opiskeli Oulun triviaalikoulussa ja vuodesta 1832 lähtien Helsingin yliopistossa. Montin suoritti tuomarintutkinnon 1840, jonka jälkeen hän toimi Vaasan hovioikuden auskultanttina ja sai varatuomarin arvon 1844. Montin oli Oulun vt. pormestari 1846–1847, Uudenkaarlepyyn pormestari 1851 ja Porin pormestari 1860−1866.

Lähteet 

Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat
Porin pormestarit ja kaupunginjohtajat
Suomalaiset juristit
Vuonna 1815 syntyneet
Vuonna 1866 kuolleet
Suomi-nimen alkuperä

Suomi-nimen alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Suomi on ollut alun perin Suomenlahden ympäristöä ja sittemmin lähinnä Varsinais-Suomea koskeva nimitys ja laajentunut myöhemmin tarkoittamaan koko maata. Sana on selitetty lainasanaksi ja sen yhdeksi mahdolliseksi etymologiaksi on esitetty kantabaltin maata (merkityksessä ’seutu’, ’alue’, ’valtapiiri’) tarkoittavaa sanaa žemē, mutta tämä teoria on kumottu. Toisen selityksen mukaan sana olisi lainattu indoeurooppalaisesta ihmistä tarkoittavasta sanasta (merkityksessä ’väki’, ’kansa’). Eräänä mahdollisuutena pidetään sitä, että sanat suomi ja saame ovat samaa alkuperää.

Vanhin säilynyt maininta sanasta Suomi on vuosien 741–829 välillä kirjoitetuissa Frankkien valtakunnan annaaleissa. Niissä mainitaan vuoden 811 kohdalla erään rauhansopimuksen yhteydessä Suomi-niminen henkilö. Nykyään nimen Suomi vastineita käytetään itämerensuomalaisten kielten lisäksi saamelaiskielissä, latviassa, liettuassa ja gaelissa. 

Valtaosa maailman kielistä käyttää Suomesta nimitystä Finland, joka juontaa juurensa latinankieliseen termiin fenni. Ensimmäisen kerran nimitystä tiedetään käytetyn roomalaisen historioitsija Tacituksen teoksessa Germania vuonna 98. Latinaan nimitys on mahdollisesti lainattu germaanisista kielistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Häkkinen, Kaisa: Tiedetäänkö, mistä nimi Suomi on peräisin? Tiede, kysymyspalsta 7.2.2011.

Suomen kielen historia
Ida Leino

Ida Leino (s. 1993) on suomalainen poliitikko ja luokanopettaja, joka on toiminut Tampereen kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2021 alkaen. Leino on toiminut vuodesta 2022 Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana.

Leino toimii Tampereen sivistyslautakunnan jäsenenä ja kaupunginhallituksen varajäsenenä. Lisäksi hän on Pirkanmaan kokoomuksen hallituksen jäsen. Vuosina 2017–2018 hän toimi varavaltuutettuna Sastamalan kaupunginvaltuustossa.

Vaalimenestys 
Leino sai vuoden 2017 kuntavaaleissa Sastamalassa 64 ääntä ja jäi varasijalle Sastamalan kaupunginvaltuustoon.

Leino oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiirissä ja sai 1 230 ääntä eikä tullut valituksi.

Leino sai vuoden 2021 kuntavaaleissa Tampereella 586 ääntä ja tuli valituksi Tampereen kaupunginvaltuustoon.

Leino sai vuoden 2022 aluevaaleissa 1670 ääntä ja tuli valituksi Pirkanmaan hyvinvointialueen valtuustoon.

Lähteet 

Kokoomusnuorten puheenjohtajat
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Likelike

Likelike (oikealta nimeltään Miriam Kapili Kekāuluohi Likelike, 13. tammikuuta 1851 – 2. helmikuuta 1887) oli havaijilainen prinsessa ja tunnettu perinteisten taiteiden tukija. Yhdessä kolmen muun Havaijin kuninkaallisen kanssa hänen katsotaan kuuluvan ns. neljään taivaalliseen. Kaikki neljä ovat sisaruksia keskenään.

Tausta ja perhe 
Likelike syntyi vuonna 1851. Hänen vanhempansa olivat Caesar Kapaʻakea ja Analea Keohokālole. Toisin kuin muut sisaruksistaan, Likelike sai kasvatuksensa Hilossa, kun hänet adoptoitiin perinteiseen havaijilaiseen tapaan. Syynä tähän oli se, että saaren ilmaston uskottiin olevan hyväksi prinsessan heikolle terveydelle.

Vuonna 1870 Likelike meni naimisiin skotlannista lähtöisin olevan liikemiehen Archibald Cleghornin kanssa. Hääjuhla pidettiin Likeliken siskon, Lili‘uokalanin kotona Washington Placessa. Parille syntyi yksi tytär, Ka‘iulani, joka oli ainoa Kalākaua-suvun suora perillinen.

Julkinen toiminta 
Kun Kalākaua nousi valtaan vuonna 1874, Likelike oli kruununperimysjärjestyksessä kolmantena Leleiohoku II:n ja Lili‘uokalanin jälkeen.

Maaliskuussa 1879 Likelike nimitettiin Havaijin saaren kuvernööriksi. Hänen kautensa päättyi jo 2. syyskuuta 1880, kun hänen tilalleen nimitettiin prinsessa Kekaulike.

Pian avioiduttuaan Likelike lähti miehensä kanssa vierailemaan Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Lisäksi hän vieraili kahdesti San Franciscossa. Näillä matkoillaan Likelike oivalsi, miten koulutus voisi hyödyttää havaijin alkuperäisväestöä. Hän omistautui tälle loppuelämänsä ajaksi.

Likelike oli lahjakas muusikko ja tuki taiteita avokätisesti. Hänen omasta tuotannostaan tunnetuin lienee ‘Ainahau.

Lähteet 

Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1887 kuolleet
Kalākaua-suku
Havaijilaiset muusikot
La llama del amor


La llama del amor on vuonna 1988 julkaistu Castan studioalbumi.

Kappalelista
Kaikki kappaleet on merkitty Lorenzo, Francisco ja Juan Antonio Salazarin tekemiksi.

A-puoli:
 Sentir la llama del amor – 3.07
 Le pido a Dios – 4.12
 Que nadie lo mire mal – 3.14
 Vas a vivir conmigo – 3.09
 Este amor que siento – 3.39B-puoli Bella princesa – 3.31
 Esa mocita – 3.22
 Libertad ya no te quiero – 3.10
 He luchado como un loco – 3.14
 Yo tambien me encuentro solo – 3.39

 Kokoonpano MuusikotLorenzo, Francisco ja Juan Antonio Salazar – laulu
Antonio Moreno – rummut
Juan Cerro – kitarat
Eduardo Gracia – basso
José Luis Torres – koskettimet
Jorge Pardo – huilu, saksofoni
Vicente Amigo – flamencokitaraMuut'''
Julio Palacios – tuottaja
Juan Cerro ja Antonio Moreno – sovittajat
Angel Barco – äänittäjä
Guillermo Peral – avustava äänittäjä
Serapio Cerreño – valokuvaus
Tony Luz – kannen suunnittelu

Lähteet 
 Discogs
 LP-levyn kansi ja etiketti

Viitteet

Vuoden 1988 albumit
Vesa Toikka

Vesa Toikka (s. 10. helmikuuta 1968) on suomalainen entinen pesäpalloilija ja nykyinen pelinjohtaja. Toikka edusti pelaajaurallaan Superpesiksessä Manse PP:tä, Jyväskylän Kiriä, Haminan Palloilijoita ja Imatran Pallo-Veikkoja. Hän pelasi yhden Itä–Länsi-ottelun vuonna 1998. Toikka pelasi 254 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhdeksän kunnaria ja 92 tavallista juoksua, toi 98 juoksua ja keräsi 761 kärkilyöntipistettä. Toikka pelasi kaksi Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 11 kärkilyöntipistettä. Toikka pelasi 22 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja kahdeksan tavallista juoksua, toi 15 juoksua ja keräsi 75 kärkilyöntipistettä.

Toikka on toiminut Ykköspesiksessä Haminan Palloilijoiden pelinjohtajana. Syyskuussa 2022 Superpesiksessä pelaava Imatran Pallo-Veikot ilmoitti, että Toikks on nimetty joukkueen pelinjohtajaksi kaksivuotisella sopimuksella.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Pesäpallon pelinjohtajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Borys Antonenko-Davydovytš

Borys Antonenko-Davydovytš , oikea nimi Borys Davydov (5. elokuuta 1899 Romny, Pultavan kuvernementti – 9. toukokuuta 1984 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija, toimittaja. Hän osallistui aktiivisesti vuoden 1917 jälkeiseen ukrainalaisen kulttuurin elvytykseen.

Antonenko-Davydovytš opiskeli luonnontieteitä Harkovan yliopistossa ja kielitieteitä Kiovan kansanopetuksen instituutissa. Hän oli 1920-luvulla Proletarska pravdan vakituinen toimittaja. Hänen tuotantoaan ilmestyi vuodesta 1923 alkaen muun muassa aikakauskirjoissa Nova hromada, Žyttia i revoljutsija ja Tšervonyi šljah. Hän oli kirjallisen Lanka-ryhmän (myöhemmin MARS) jäsen. Ensimmäisiä itsenäisesti julkaistuja teoksia olivat näytelmä Lytsari absurdu (1924, ) ja proosakokoelmat Zaporošeni syljuety (1925 ), Tuk-tuk (1926) ja Synja vološka (1927, ). Romaani Smert (1928, ) oli suosittu, mutta toisaalta sitä arvosteltiin nationalismista. Hän kuvaa siinä silloisia ongelmia, kun ukrainalainen älymystön jäsen pettää kansansa ja liittyy kommunismiin. Antonenko-Davydovytšia syytettiin uudestaan nationalismista matkakertomuksia sisältävän kirjansa Zemleju ukrajinskoju (1930, ) vuoksi. Hänet pidätettiin Stalinin vainojen aikana 1935, ja hän oli vankilassa vuoteen 1956, jolloin hänet karkotettiin Keski-Aasiaan.

Antonenko-Davydovytšin "maine palautettiin" suojasään aikana 1957, jolloin hän palasi Kiovaan. Sen jälkeen hän julkaisi useita teoksia, joista tunnetuin on romaani Za šyrmoju (1963, ), mutta häntä arvosteltiin ankarasti sosialistisen realismin periaatteiden hylkäämisestä. Silloiseen Uzbekistaniin sijoittuva teos nostaa esiin kysymyksen humaanista suhtautumisesta ihmisiin, etenkin lasten suhtautumisen vanhempiinsa.

Antonenko-Davydovytšilta jäi kaksi keskeneräistä romaania. Hänen kirjoituksiaan eri aiheista on julkaistu kokoelmina 1960-luvulla ja 1970. Hänellä oli suuri vaikutus 1960-luvun kirjalliseen sukupolveen (60-lukulaiset). Hän joutui 1960-luvun puolivälistä alkaen vainotuksi vastustaessaan venäläistämistä ja puolustaessaan ukrainalaisia toisinajattelijoita. 1970-luvun alusta alkaen hänen tuotantoaan ei saanut julkaista Ukrainassa ja hänen kirjansa kiellettiin. Hänen kirjeenvaihtoaan on julkaistu 1986 Australiassa ja kirjallista tuotantoaan 1991 itsenäisessä Ukrainassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset kirjailijat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Get Rollin’

Get Rollin’ on kanadalaisen rockyhtyeen Nickelbackin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "San Quentin".

Kappaleet

Bonuskappaleet 
High Time (Acoustic)
 Does Heaven Even Know You’re Missing? (Acoustic)
 Just One More (Acoustic)
 Horizon (Acoustic)

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Nickelbackin albumit
Jynkyttäjät

Jynkyttäjät (JNK) on suomalainen e-urheiluorganisaatio, joka aloitti toimintansa marraskuussa 2018. Jynkyttäjiltä löytyy amatööritason joukkueet: FIFA 22, Paladins, Apex Legends, Overwatch 2 ja Rocket League videopeleistä. Organisaation tunnetuin joukkue löytyy kuitenkin Warface-pelistä, jossa organisaatio on ollut Suomenranking listalla ensimmäisellä sijalla kesäkuusta 2019 asti. Vuoden 2022 alussa tehdyssä listauksessa Jynkyttäjät sijoittui Warface-pelin maailmanrankingin neljännelle sijalle. Organisaatio onkin tunnettu parhaana, vain peliohjainta käyttävänä joukkueena kyseisessä videopelissä. 

Nimi Jynkyttäjät pohjautuu Varsinais-Suomen slangiin.

Historiaa 
Jynkyttäjät aloitti toimintansa e-urheiluorganisaationa marraskuun 18. päivä 2018. Perustavina jäseninä aloittivat ensin vain entuudesta toisensa tunteneet: Kertsi "osuja" Vasara, sekä Dimitri "kyrtsii" Cheromuskin. Pian organisaation toimintaan liittyi mukaan monia suomalaisia Warface pelin pelaajia. Heidän joukossaan olivat tulevista joukkueen tähtipelaajista: Aaro "Aartsii" Malmgård, Elias "Elgucci" Bergkamp ja Simo "nodsmo" Norppa. Pian organisaatio alkoi löytämään menestystä Warfacen alatasoilta, ja perustettiin Jynkyttäjien virallinen e-urheilujoukkue. Ensimmäisenä vuotena virallisena joukkueena organisaatio onnistui voittamaan hopeaa Nordic Europe invitational turnauksen syyskuussa 2019. Finaalissa Jynkyttäjät kärsi niukan tappion Ruotsalaiselle SIlent Heroes joukkueelle. Organisaatio sai lisävoimaa Warface joukkueeseen vuoden 2020 alussa hankkimalla Vihtori "Vilekti" Laineen ja Tomas "Turska" Säkkisen riveihinsä. Tämän jälkeen joukkueen menestys Warfacen parissa on ollut erinomaista. Joukkue on voittanut kolmena vuotena putkeen (2020-2022) FIN Summer league turnauksen, kaatamalla jokaisessa finaalissa pahimman vihollisensa KMiehet. 

Vuonna 2021 organisaatio laajensi toimintaansa elektronisen urheilun parissa perustamalla viralliset joukkueet: Paladins, Rocket League, Apex Legends ja myöhemmin myös FIFA 22 peleihin. Kyseisissä peleissä organisaatiolla ei ole ollut mainittavia onnistumisia, ellei ota huomioon Apex Legends joukkueen tähtipelaaja Metu "Kissamies" Valkoisen nimitystä "100 lupaavimman nuoren e-urheilijan 2022" joukkoon.

Saavutukset 

 Nordic Europe invitational 2019 - Hopeaa
 FIN Summer league 2020 - Kultaa
 Warface Open Cup 2020 - Hopeaa
 FIN Summer league 2021 - Kultaa
 Warface Open Cup 2021 - Pronssia
 Warface Pro League 2021 - Kultaa
 Spring Cup 2022 - Pronssia
 FIN Summer league 2022 - Kultaa

Suomalaiset elektronisen urheilun järjestöt
Rachel Brice

Rachel Brice (s. 15. kesäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen tanssija ja koreografi. Hän työskenteli ammattitanssijana American Tribal Style Belly Dance (Tribal fusion bellydance) -tanssissa, joka oli johdettu itämaisen tanssin tyylistä.

Elämä 
Brice syntyi 15. kesäkuuta 1972 Seattlessa, Washingtonissa ja valmistui San Franciscon osavaltion yliopistosta. Brice opiskeli joogaa ja itämaista tanssia 17-vuotiaana. Vuonna 1988 hän löysi tanssin maailman katsellessaan Hahbi'Run esiintymistä Renaissance Faire -messuilla Pohjois-Carolinassa, missä hän oppi vatsatanssia Atesh Dance Troupen johtajalta Ateshilta. Brice harjoitti joogaa jonkin aikaa, ja sitten vuonna 1996 hän aloitti joogan opettamisen jooga-ohjaajan Erich Schiffmannin avulla.

Brice on ollut tanssijana vuodesta 1999 ja 2000-luvun alussa hän otti vatsatanssitunteja Carolena Nericcion ja Jill Parkerin kanssa. Vuonna 2001 tuottaja Miles Copeland III palkkasi hänet, ja vuonna 2002 hän esiintyi ja kiersi Bellydance Superstarsin kanssa, joka perustettiin San Franciscossa, Kaliforniassa. Hän on myös tuottanut vatsatanssi-DVD -levyjä opetus- ja esityskäyttöön sekä julkaissut sarjan musiikki-CD -levyjä, jotka sisältävät esityksissä käytettyjä kappaleita.

Vuonna 2003 hän perusti The Indigo Belly Dance Companyn, vatsatanssiyhtiön San Franciscoon, jossa hän esitti American Tribal Style Belly Dance -tyyliä, joka on johdettu vatsatanssista. Hän on myös pitänyt työpajoja Yhdysvalloissa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa sekä julkaissut joogaan ja vatsatanssiin keskittyviä opetusvideoita. Hän perusti myös Studio Daturan Portlandiin, Oregoniin, missä hän käynnisti 8 elementin lähestymistapa -ohjelman itämaiseen tanssiin. Vuonna 2012 hän perusti Datura Onlinen, online-opetusstudion joogalle ja vatsatanssille.

Luettelo teoksista

Esitysvideo 
 Bellydance Superstars Live in Paris: Folies Bergere
 Bellydance Superstars Solos in Monte Carlo
 Bellydance Superstars

Opetusvideo 
 Tribal Fusion: Yoga, Isolations and Drills a Practice Companion with Rachel Brice
 Rachel Brice: Belly Dance Arms and Posture
 Serpentine: Belly Dance with Rachel Brice (DVD, video)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rachel Bricen virallinen verkkosivusto 
 Datura Onlinen virallinen verkkosivusto 
 Studio Datura virallinen verkkosivusto 

Yhdysvaltalaiset tanssijat
Yhdysvaltalaiset koreografit
Vuonna 1972 syntyneet
Fire & Blood

Fire & Blood on yhdysvaltalaisen George R. R. Martinin kirjoittama fantasiaromaani. Se on ensimmäinen osa kaksiosaisesta kirjasarjasta, joka kertoo kuvitteellisen Targaryenin suvun historiasta. Bantam Books julkaisi Doug Wheatleyn kuvittaman romaanin 20. marraskuuta 2018.

Romaani sijoittuu samaan maailmaan kuin Martinin sarja Tulen ja jään laulu, mutta alkaa noin 300 vuotta ennen jälkimmäisen sarjan tapahtumia. Fire & Blood kattaa Westerosin historian seitsemän Targaryen-hallitsijan ajalta Aegon Valloittajasta alkaen.

Suomennos 
Suomeksi romaanin julkaisee Kirjava nimellä Tuli ja veri. Suomennoksen julkaisuajankohta ei ole tiedossa.

Televisiosovitus 

Yhdysvaltalainen televisioyhtiö HBO on kehittänyt romaanin pohjalta televisiosarjan House of the Dragon. Sarja kertoo vain lohikäärmetanssiksi kutsutusta sisällissodasta, eikä käsittele koko romaanin tapahtumia. Televisiosarjan esitys alkoi vuonna 2022 ja se rikkoi heti julkaisunsa jälkeen katsojaennätyksiä. Sarjan pääosia esittävät muun muassa Paddy Considine, Matt Smith, Olivia Cooke ja Emma D’Arcy.

Lähteet 

Vuoden 2018 kirjat
Tulen ja jään laulu
Barthold Georg Niebuhr

Barthold Georg Niebuhr (27. elokuuta 1776 Kööpenhamina – 2. tammikuuta 1831 Bonn) oli saksalainen historioitsija ja valtiomies.

Elämä ja ura
Niebuhr oli tanskalaisen tutkimusmatkailija Carsten Niebuhrin ainoa poika. Hän opiskeli Kielin yliopistossa ja isänsä neuvosta vietti yli vuoden Englannissa ja Skotlannissa. Hänestä tuli Tanskan valtiovarainministerin Heinrich Ernst Schimmelmannin yksityissihteeri, Tanskan kuninkaallisen kirjaston sihteeri, kauppakollegion assessori ja vuonna 1804 Tanskan kansallispankin johtaja. Vuonna 1806 hän otti Preussin pääministerin Karl vom Steinin pyynnöstä vastaan vastaavan viran Preussissa. Steinin kaatumisen jälkeen hän kuitenkin, paheksuen Karl August von Hardenbergin politiikkaa, erosi ja ryhtyi valtion historiankirjoittajaksi. Samalla Niebuhrista tuli Berliinin tiedeakatemian jäsen, ja hän sai siten valtuudet luennoida vastaperustetussa Berliinin yliopistossa. Vuonna 1810 hän aloitti Rooman historiaa käsittelevän luentosarjan, joka oli hänen suuren kirjansa perusta. Vuonna 1816 hän lähti Preussin suurlähettilääksi Roomaan, jossa hän johti pitkiä neuvotteluja katolisen kirkon asemasta Preussissa. Palattuaan Saksaan vuonna 1823 hän luennoi Bonnissa. 

Niebuhr saavutti huomattavan aseman tieteellisessä maailmassa teoksellaan Römische geschichte (2 nidettä, 1811–1812, 3. nide, 1832, kattaa ajanjakson vuoteen 241 eKr.), joka loi uutta pohjaa Rooman muinaisen historian ja valtion tutkimukseen. Sen jatko-osa Konstantinus Suuren kuolemaan asti julkaistiin vuosina 1844–1845 Niebuhrin luentoihin perustuen. Niebuhr vaikutti ratkaisevasti historiantutkimukseen lähdekritiikkiä korostamalla ja lähteiden luotettavuutta analysoimalla, ja loi näin pohjaa saksalaisen historiantutkimuksen kultakaudelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

saksalaiset tietokirjailijat
saksalaiset historioitsijat
Vuonna 1776 syntyneet
Vuonna 1831 kuolleet
Kalkkisammaleläimet

Kalkkisammaleläimet (Cheilostomatida tai Cheilostomata) on sammaleläimiin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesistä.

Taksonomia ja anatomia 
Kalkkisammaleläimet jaetaan seitsemään alalahkoon ja lisäksi on tarkemmin alalahkoihin luokittelemattomia sukuja. Yhteensä kalkkisammaleläinlajeja on lähes 5 000. Kalkkisammaleläimille tunnusomainen piirre on yksittäiseläinten eli tsooidien kalkista tai kitiinistä muodostunut tukiranka. Lisäksi niillä on läppä, jolla voi sulkea ruumiinaukon. Kalkkisammaleläimet muodostavat runkokuntia, jotka ovat joko levymäisiä tai muistuttavat leviä tai kasveja.

Lähteet 

Sammaleläimet
Suomen Lähijunat

Suomen Lähijunat Oy on suomalainen rautatieyhtiö, joka aikoo aloittaa Turun seudun lähijunaliikenteen vuonna 2024. Yhtiön perustajat ovat Onnibusin perustaja Pekka Möttö ja raideliikenneasiantuntija Antero Alku. Syyskuussa 2022 VR ilmoitti Sm2-junien myymisestä Suomen Lähijunat Oy:lle. Kauppa koskee 11 liikenteestä poistettua yksikköä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivut

Suomalaiset rautatieyhtiöt
Turun liikenne
Uudenkaupungin liikenne
Nokia G60

Nokia G60 on HMD Globalin 1. syyskuuta 2022 julkistama älypuhelin.

Nokia G60:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,58 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia neljä tai kuusi gigatavua. Suomessa myyntiin tuli versio, jossa on 64 gigatavua tallennustilaa ja neljä gigatavua keskusmuistia. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran viisi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia, ja se tukee 20 watin latausta. Sormenjälkilukija on sijoitettu virtapainikkeeseen. Käyttöjärjestelmänä on Android 12. Puhelimelle on luvattu kolme versiopäivityksiä ja kolme vuotta tietoturvapäivityksiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Nokia G60 Nokian sivuilla

G60
G60
Vuoden 2022 matkapuhelimet
Android-pohjaiset laitteet
Kosketusnäytölliset älypuhelimet
Heta Haanperä

Heta Haanperä (s. 30. elokuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.

Haanperä on työskennellyt ohjaajana Oulun kaupunginteatterissa vuodesta 2006 alkaen.

Haanperän aviopuoliso on dramaturgi Jukka Heinänen, ja hänellä on kaksi lasta.

Lähteet 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2022 ovat järjestyksessään 41:nnet koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelataan syyskuussa 2022, ja kolmannen kerran peräkkäin sen alkulohkot jaettiin eri maihin. Pudotuspelivaihe pelataan Saksan Berliinissä.

Suomi otti vuoden 2022 EM-turnauksessa historiansa ensimmäisen pudotuspelivoiton miesten arvokilpailuissa ja eteni kahdeksan parhaan joukkueen joukkoon ensimmäistä kertaa 55 vuoteen.

Joukkueet

Pudotuspelit

Sijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen turnaussivusto

2022
Vuoden 2022 koripallo
Saksan koripallo
Italian koripallo
Tšekin koripallo
Georgian koripallo
Berliinin urheilu
Kölnin urheilu
Prahan urheilutapahtumat
Milanon urheilu
Tbilisin urheilu
Farro

Farro viittaa kolmen vehnälajin jyviin, joita myydään kuivattuna ja keitetään vedessä pehmeiksi. Sitä syödään sellaisenaan tai käytetään salaattien, keittojen ja muiden ruokien ainesosana.

Määritelmä 
Farro on etnobiologinen termi kolmelle kuorivehnälajille: speltti (Triticum spelta ), emmer (Triticum dicoccum ) ja einkorn (Triticum monococcum ). Kuorivehnä on vehnää, jota ei voida puida. Italialaisessa keittiössä nämä kolme lajia erotetaan joskus nimellä farro grande, farro medio ja farro piccolo. Ranskassa nämä kolme lajia erotetaan joskus nimellä grand épeautre, moyen épeautre ja petit épeautre – épeautre on ranska ja tarkoittaa spelttiä.

Emmer on ylivoimaisesti yleisin farrolajike Italiassa, erityisesti tietyillä vuoristoalueilla Toscanassa ja Abruzzossa . Sitä pidetään myös laadukkaampana ruoanlaitossa kuin kahta muuta lajia, ja siksi sitä kutsutaan joskus "aidoksi" farroksi. Spelttiä viljellään paljon yleisemmin Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.

Hämmennystä näiden kolmen vehnälajikkeen terminologiassa aiheuttaa vehnän taksonomian vaikea historia sekä termin farro käyttö puhekielessä ja alueellisesti. Esimerkiksi Toscanan Garfagnanan alueella kasvatettu emmeri tunnetaan puhekielessä nimellä farro. Joskus englanninkielessä oletetaan myös, että farro viittaa höyrytettyihin tai keitettyihin jyviin, joita tarjoillaan salaattina ja vastaavina ruokia, eikä itse kolmeen viljaan. Farroa kutsutaan joskus myös epätarkasti englanniksi "speltiksi", vaikka termi viittaa kaikkiin kolmeen vehnälajiin - emmeriin, einkorniin ja spelttiin.

Etymologia 
Italian sanan farron oletetaan tulevan latinan sanasta farrum, standardi latinan sanasta far, farris n .: eräänlainen vehnä (kuten farinassa). Far puolestaan tulee indoeurooppalaisesta juuresta *bʰar-es-: (speltti), josta syntyi myös englanninkielinen sana ohra, albanialainen bar: ruoho, vanhakirkkoslaavilainen брашьно ( brašĭno ): jauhot ja kreikkalainen Φήρον ( phḗron ): kasvijumala.

Lähteet 

Italialainen keittiö
Viljat
Casalborgone

Casalborgone () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1 838 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Oleksandr Syrskyi

Oleksandr Syrskyi (; 1964/5) on kenraalieversti, joka on toiminut Ukrainan maavoimien komentajana ja saanut Ukrainan sankarin arvonimen.

Syrskyi aloitti työskentelyn Ukrainan asevoimissa vuonna 1990. Hän johti maansa 72. mekanisoitua prikaatia ja toimi sitten vastuuhenkilönä Ukrainan Nato-yhteistyötä koskeneissa asioissa. Syrskyillä oli merkittävä asema Debaltseven taistelussa vuonna 2015, jolloin hän johti saarrettuja joukkoja eturintamasta käsin. Tästä Syrskyi palkittiin kolmannen luokan Bohdan H’melnytskyin kunniamitalilla ja kenraaliluutnantin arvolla, vaikka taistelu päättyikin Ukrainan tappioon. Johdettuaan Itä-Ukrainassa terrorismin vastaisia operaatioita Syrskyi sai elokuussa 2019 nimityksen Ukrainan maavoimien komentajaksi. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin ainoana ukrainalaisena sotilaana kenraalieverstin arvo. Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Syrskyi vastasi Kiovan puolustuksesta. Venäjän joukot vetäytyivät Kiovan seudulta maaliskuussa, ja huhtikuussa 2022 Syrskyille myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi.

Myöhemmin vuonna 2022 Syrskyi vastasi Ukrainan aloittamasta vastahyökkäyksestä Harkovan suunnalla.

Lähteet 

Ukrainalaiset henkilöt
Kenraalit
1960-luvulla syntyneet
Elävät henkilöt
Yūma Kagiyama

Yūma Kagiyama (; s. 5. toukokuuta 2003) on japanilainen taitoluistelija.

Hän voitti yksinluistelun olympiahopeaa vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä pistein 310,05. Kagiyama myös auttoi Japanin joukkueen pronssille luisteltuaan joukkuekilpailun vapaaohjelman ensimmäiseksi.

Kagiyama on kaksinkertainen MM-hopeamitalisti ja Neljän maanosan mestaruuskilpailuiden pronssimitalisti. Japanin-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut pronssia 2019-2021. 

Junioreissa hän on saavuttanut nuorten olympialaiasten yksinluistelun kultaa vuonna 2020 ja joukkuehopeaa samoissa kilpailuissa. Hän voitti samalla kaudella myös MM-hopeaa ja junioreiden Japanin-mestaruuden.

Kagiyama alkoi luistelemaan 5-vuotiaana. Häntä valmentaa hänen oma isänsä, kolminkertainen taitoluistelun Japanin-mestari Masakazu Kagiyama.

Lähteet 
 http://www.isuresults.com/bios/isufs00102339.htm
 https://olympics.com/en/athletes/yuma-kagiyama

Japanilaiset taitoluistelijat
Vuonna 2003 syntyneet
Elävät henkilöt
Garfagnana

Garfagnana (Italian: [ɡarfaɲˈɲaːna]) on historiallinen, maantieteellinen alue Keski-Italiassa, nykyään osa Luccan maakuntaa Toscanassa. Se sijaitsee Serchio -joen ylemmässä laaksossa, koillisessa olevan Pohjois-Apenniinien pääharjanteen ja lännessä olevan Alpi Apuanen välissä. Tärkeimmät kaupungit ovat Castelnuovo di Garfagnana ja Barga . [1]

Historia 
Garfagnana oli historiallisesti ligurialaisten (Apuani ja Friniati) ja etruskien asuttama.  Roomalaiset valloittivat alueen vuonna 180 eaa. Karolingien valtakunnan kaatumisen jälkeen vuonna 888 se joutui useiden feodaaliherrojen hallintaan ja joutui myöhemmin guelfien ja gibelliinien väliseen kiistaan. Vuonna 1248 Pyhän Rooman keisari Fredrik II luovutti sen Luccan tasavallalle. 1400-luvulla suuri osa alueesta joutui Ferraran d'Esten perheen hallintaan, ja vuonna 1847 loput osasta sulautui Modenan herttuakuntaan. Italian yhdistymisen myötä Garfagnanasta tuli osa Massa e Carraran maakuntaa, ja vuonna 1923 se siirtyi osaksi Luccan maakuntaa.

Maantiede 
Garfagnana on lähes kokonaan vuoristoinen. Siellä on runsaasti sateita, ja suuri osa siitä on tiheää metsää, jossa kasvaa yleisesti makeakastanjaa, Castanea sativaa. Kastanjat ovat olleet viime aikoihin asti tärkeä ravinnonlähde; Farina di Neccio della Garfagnana -kastanjajauholla, on DOP-alkuperämerkintä. Alueen farrolla, Farro della Garfagnanalla, on Indicazione Geografica Protetta -alkuperämerkintä; Alue tunnetaan myös linsseistään ja porcini -sienistään. Se on Garfagnina -nautarodun, Garfagnina -vuohirodun sekä Garfagnina Bianca -lammasrodun alkuperäalue.

Alueen pääkaupunki on Castelnuovo di Garfagnana .

Garfagnanaan ja Lunigianaan iski voimakas maanjäristys 7. syyskuuta 1920. Pahimmat vahingot ja suurin kuolonuhrien määrä olivat Villa Collemandinassa; suurin järistyksen voimakkuus mitattiin siellä ja Fivizzanossa.

Viitteet

Bibliografia 

 Giulio Ciampoltrini, Ricerche sugli insediamenti liguri dell'alta valle del Serchio, julkaisussa "Bollettino di Archeologia", 19-20-21, 1993, pp. 39–70. (Italialainen)
 Giulio Ciampoltrini, L'insediamento etrusco nella valle del Serchio fra IV ja III sek. a. C. Concerazioni sull'abitato di Ponte Gini di Orentano, julkaisussa "Studi Etruschi", LXII, 1996, s. 173-210.
 Giulio Ciampoltrini, Gli Etruschi della Garfagnana. Ricerche nell'insediamento della Murella a Castelnuovo di Garfagnana, Polistampa Firenze 2005 (italia)
 Giulio Ciampoltrini, Paolo Notini, Silvio Fioravanti, Consuelo Spataro, Gli Etruschi e il Serchio, I Segni dell'Auser, Bientina 2012, s. 80 (italia)
Luccan maakunta
Toscana
Italian maantiede
Sivut, joissa on tarkistamattomia käännöksiä
Langhe

Langhe; (Langa tulee vanhasta murteesta Mons Langa et Bassa Langa ) on mäkinen alue Tanaro-joen etelä- ja itäpuolella Cuneon maakunnassa ja Astin maakunnassa Piemontessa, Pohjois-Italiassa.

Langhe on kuuluisa viineistään, juustoistaan ja tryffeleistään – erityisesti Alban valkoisista tryffeleistä. Maaseutu 1900-luvun alkupuolen asussaan, on näkyvästi esillä Beppe Fenoglion ja Santo Stefano Belbossa syntyneen Cesare Pavesen kirjoituksissa.

Osa Langhesta merkittiin 22. kesäkuuta 2014 Unescon maailmanperintöluetteloon sen kulttuurimaisemien ja pitkän viininviljely- ja viininvalmistusperinteiden ansiosta, joita on kehitetty ja mukautettu nykypäiviin asti. Ne ovat todisteita erittäin kattavasta sosiaalisesta, maaseutu- ja kaupunkimaailmasta sekä kestävistä talousrakenteista. Ne sisältävät useita harmoniassa koottuja elementtejä, jotka kuvastavat Langhen historiaa ja ammatillisia osaamista.

Sen viinitarhat ovat erinomainen esimerkki ihmisen luonnollisesta vuorovaikutuksesta ympäristönsä kanssa. Viininviljelyn pitkän asiantuntemuksen ja maltillisen kehityksen perusteella on toteutettu rypälelajikkeiden paras mahdollinen sopeuttaminen maaperään, jossa on erityisiä maaperä- ja ilmastokomponentteja, mikä jo itsessään vaatii merkittävää asiantuntemusta ja on muodostunut siten kansainvälisesti tunnustetuksi huippulaaduksi. Viininviljelymaisema ilmentää myös erinomaisia esteettisiä arvoja, mikä tekee siitä eurooppalaisten viinitarhojen arkkityypin.

Crutin- juusto valmistetaan Langhessa.

Geologiassa mioseenikauden langhian aika on nimetty Langhen alueen mukaan.

Viininviljely 
Tällä alueella tuotettuja DOC- ja DOCG -viinejä ovat mm.

 Arneis
 Barbera d'Alba
 Barolo
 Barbaresco
 Dolcetto d'Alba
 Dogliani
 Dolcetto delle Langhe Monregalesi
 Dolcetto delle Langhe Monregalesi superiore
 Langhe Arneis
 Langhe Chardonnay
 Langhe Chardonnay Vigna
 Langhe Dolcetto
 Langhe Favorit
 Langhe Favourita Vigna
 Langhe Freisa
 Langhe Freisa Vigna
 Langhe Nebbiolo
 Langhe bianco
 Langhe rosso

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tietoja The Langhe Piemontesta
 Langhe ja alue, täydellinen portaali Langhesta, alueesta, kaupungeista ja viineistä. Englanninkielinen versio.
 "Langhe Doc" dokumenttielokuva kuvattiin Langhen alueella; 2011
 Unescon virallinen valokuvavalikoima
 Täytä Unescon kuvagalleria ennen valintaa

Piemonte
Italian maantiede
Viininviljely
Karisimbi

Karisimbi on vulkaanisiin Virungavuoriin kuuluva tulivuori Afrikassa. Se sijaitsee Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan rajalla Virungan kansallispuiston alueella, noin 29 km koilliseen Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitsevasta Goman kaupungista. Vuoren korkein kohta kohoaa 4507 metrin korkeuteen.

Karisimbin ympäristössä elää gorilloja ja alue on tunnettu eksoottisista kasveistaan. Vuoren rinteiden kasvillisuus voidaan jakaa neljään vyöhykkeeseen alaosien tiheistä metsistä huipun lähes kasvittomaan kraatterialueeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Afrikan tulivuoret
Afrikan vuoret
Ruandan maantiede
Kongon demokraattisen tasavallan maantiede
Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan raja
The White Lotus

The White Lotus on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, jonka on luonut Mike White. Sarja keskittyy kuvittellisen White Lotus -hotellin vieraisiin ja työntekijöihin, joiden käyttäytymiseen vaikuttavat erilaiset toimintahäiriöt. Sarjan tapahtumapaikka ensimmäisellä kaudella on Havaiji ja toisen kaudella Sisilia.

Sarjan esittäminen aloitettiin 11. heinäkuuta 2021 HBO-suoratoistopalvelussa. Sarjan oli alun perin tarkoitus jäädä kuusiosaiseksi, mutta positiivisen vastaanoton johdosta HBO päätti tuottaa sille toisenkin kauden, jonka esittäminen alkoi 30. lokakuuta 2022.

Näyttelijät

1. tuotantokausi

2. tuotantokausi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
Yhdysvaltalaiset komediasarjat
Satiirisarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Oleksandr Šapoval

Oleksandr Mykolajovytš Šapoval (; 9. helmikuuta 1975 Kiova – 12. syyskuuta 2022 lähellä Majorskea, Donetskin alue) oli ukrainalainen balettitanssija.

Šapoval oli vuosina 2013–2021 balettisolistina Ukrainan kansallisoopperassa. Hän oli kotoisin Kiovasta. Hän sai Ukrainan kunniataiteilijan arvonimen. Šapoval taisteli Ukrainan armeijan palveluksessa Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen alettua vuonna 2022 ja kuoli taistelussa lähellä Majorskea Donetskin alueella 12. syyskuuta 2022.

Lähteet 

Ukrainalaiset balettitanssijat
Vuonna 1975 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Latvian parlamenttivaalit 2022

Latvian parlamenttivaalit 2022 järjestettiin 1. lokakuuta, ja niissä valittiin kaikki parlamentin 100 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.

Tausta ja vaalijärjestelmä 
Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Latvian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Äänestäjäksi ei tarvitse erikseen rekisteröityä eikä äänestäminen ole pakollista.

Maa on jaettu viiteen vaalipiiriin, joista kustakin valitaan 13–32 edustajaa. Ehdokkaaksi voivat asettua äänioikeutetut vähintään 21-vuotiaat kansalaiset. Myös hakemuksella kansalaisuuden saaneet sekä ulkomailla asuvat kansalaiset saavat asettua ehdokkaaksi. Ehdokkaaksi eivät saa asettua sellaiset henkilöt, jotka ovat työskennelleet Neuvostoliiton hallinnossa, oikeuden vajaavaltaiseksi julistamat henkilöt sekä rikoksesta tuomitut henkilöt.

Vaaleissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa avoimilta listoilta. Poliittisiin puolueisiin sovelletaan 5 %:n äänikynnystä.

Kannatustutkimukset

Lähteet 

Vuoden 2022 vaalit
Latvian politiikka
Akeat

Akeat (Dodonaea) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 70–80 lajia.

Akeoita tavataan ympäri maapallon lämpimillä ja trooppisilla alueilla.

Lajeja 
 Dodonaea adenophora
 Dodonaea aptera
 Dodonaea baueri
 Dodonaea divaricata
 Dodonaea ericoides
 Dodonaea humifusa
 Dodonaea peduncularis
 Dodonaea pinifolia
 Dodonaea pinnata
 Dodonaea tenuifolia
 Dodonaea triangularis
 Dodonaea viscosa – humala-akea

Lähteet 

Saippuamarjakasvit
Andi Matichak

Andi Matichak (s. 7. kesäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Halloween-kauhuelokuvasarjasta.

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom

The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom on Nintendon kehittämä tuleva toimintaseikkailupeli Nintendo Switch -konsolille. Peli on jatko-osa vuoden 2017 The Legend of Zelda: Breath of the Wildille, ja se julkaistaan 12. toukokuuta 2023.

Kehitys ja markkinointi 
Pelin kehitys alkoi vuonna 2017 The Legend of Zelda: Breath of the Wildin valmistuttua. Ensimmäinen traileri pelistä julkaistiin E3 2019 -messujen aikaan esitetyssä Nintendo Direct -lähetyksessä, ja sen kerrottiin olevan silloin vielä nimeämätön jatko-osa Breath of the Wildille. E3 2021 -tapahtumassa näytettiin traileri, jossa esiteltiin pelin mekaniikkoja, tarinan elementtejä ja julkaisun kerrottiin tapahtuvan vuonna 2022.  Hidemaro Fujibayashi jatkaa rooliaan ohjaajana.  Pelin kehittäjät saivat inspiraationsa Breath of the Wildin ja sen lisäsisällön kehityksen aikana saaduista käyttämättä jääneistä ideoista. Alkuperäisen pelin maailma yhdistetään uuden tarinan ja pelielementtien, kuten Hyrulen yläpuolella olevan taivaan, kanssa. 

Maaliskuussa 2022 Eiji Aonuma ilmoitti, että peli oli lykätty vuoden 2023 ensimmäiselle neljännekselle. Syyskuun 2022 Nintendo Directissä paljastettiin pelin nimi Tears of the Kingdom ja julkaisun kerrottiin tapahtuvan 12. toukokuuta 2023. Koska englannin kielen sana "tear" voi tarkoittaa kyynelehtimistä tai esimerkiksi repimistä, Nintendo vahvisti nimen Tears of the Kingdom viittaavan kyynelehtimiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom

Japanissa kehitetyt videopelit
The Legend of Zelda -pelit
Fantasiavideopelit
Post-apocalypse-pelit
Avoin pelimaailma -pelit
Nintendo Switch -pelit
Toimintaseikkailupelit
Vuoden 2023 videopelit
Garnett Spearsin murha

Garnett-Paul Thompson Spears (3. joulukuuta 2008 – 23. tammikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen poika, jonka hänen äitinsä Lacey Spears myrkytti suolalla tämän ollessa viisivuotias. Henkirikos on yksi tunnetuimpia niin sanotun välillisen Münchhausenin oireyhtymän aiheuttamia tapauksia, joissa huoltaja kuvittelee sairauksia huollettavalleen.

Lacey Spears 
Lacey Spears (s. 1987) vietti lapsuutensa Decaturissa, Alabamassa. Ennen lapsensa syntymää hän oli lapsenvahtina toimiessaan ottanut luvatta kuvia lapsista ja väitti heitä omakseen. Hän oli yksinhuoltaja ja julkaisi sosiaalisessa mediassa tietoja poikansa terveysongelmista. Lacey muutti Garnettin kanssa Floridaan asuakseen isoäitinsä Peggyn kanssa. 14 kuukautta ennen pojan kuolemaa he muuttivat Chestnut Ridgeen New Yorkin osavaltioon. Lacey väitti, että Garnettin isä oli poliisi nimeltä Blake, joka oli kuollut autokolarissa. Tämä väite todistettiin kuitenkin myöhemmin valheeksi. Pojan oikea isä oli Laceyn ystävä Chris Hill, joka olisi halunnut olla osa pojan elämää, mihin tämän äiti ei kuitenkaan suostunut.

Hän keksi pojalleen useita sairauksia ja vaivoja, joita tällä ei kuitenkaan ollut. Tämä viittaa Münchhausenin oireyhtymään.

Murha 
Tammikuussa 2014 Garnett vietiin Nyackin sairaalaan New Yorkissa. Kaksi päivää myöhemmin hänen vointinsa huononi ja huomattiin, että pojan natriumtasot tasot olivat nousseet vaarallisen korkeiksi. Hänet myöhemmin siirrettiin Maria Faferin lastensairaalaan Valhallassa. Hänen vointinsa oli parantunut, mutta hänen aivonsa olivat jo turvonneet, minkä takia hänet laitettiin elintoimintojen ylläpitoon. 23. tammikuuta Garnett Spears julistettiin virallisesti kuolleeksi. Lääkärit epäilivät Laceyn myrkyttäneen poikansa suolalla, minkä vuoksi aloitettiin tutkinnat.

Tutkinta 
Kotietsinnässä poliisit löysivät kaksi tiputuspussia. Kun ne tutkittiin tarkemmin, niistä löydettiin valtavia määriä suolaa. Samalla talosta löytyi useita suolapakkauksia. Lacey pidätettiin lähes viisi kuukautta lapsensa kuoleman jälkeen 17. kesäkuuta 2014.

Oikeudenkäynti 
Spearsin oikeudenkäynti alkoi helmikuussa 2015. Laceyn ei kerrottu osoittaneen juurikaan tunteita istuntojen aikana. Hänen asianajajansa väittivät, että Garnettin kuolema johtui sairaalan tekemästä hoitovirheestä. Oikeus kuitenkin totesi naisen syylliseksi poikansa murhaan. Hän sai 20 vuotta vankeutta toisen asteen murhasta.

Lähteet 

Murhatut lapset
Murhat
Murhat Yhdysvalloissa