joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valtatie 29

Valtatie 29 on Keminmaasta Tornioon johtava valtatie. Tie eroaa Keminmaassa  Helsingistä Utsjoelle johtavasta valtatiestä 4. Torniossa tiestä eroaa valtatie 21 Kilpisjärvelle. Valtatie 29 päättyy Ruotsin rajalle, josta jatkuu eurooppatie E4 Sundsvallin ja Tukholman kautta Helsingborgiin.

Reitti ja tieyhteydet:
Keminmaa (vt 4 E8 E75)
Tornio (st 922, vt 21 E8)
Tornion rajanylityspaikka (E4)

Valtatie 29 on vain 16 kilometriä pitkä, ja se onkin Suomen lyhyin valtatie. Valtaosa tiestä on Perämerentie-nimistä moottoritietä, joka on maailman pohjoisin moottoritie. Valtatie 29 oli myös Suomen ensimmäinen kokonaan nelikaistainen valtatie. Valtatie 29 kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin ja yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon. Keminmaan ja valtatien 21 liittymän välinen osuus on osa eurooppatietä E8 ja valtatien 21 ja valtakunnanrajan välinen osuus osa eurooppatietä E4.

Tienumero 29 otettiin käyttöön moottoritieosuuden valmistuessa vuonna 2001. Tätä ennen Tornion ja Keminmaan välinen osuus oli osa valtatietä 21.

Vuosina 2007–2008 Tornion ja Haaparannan kaupunkien yhteisen ydinkeskustan rakentamiseen liittyen valtatietä 29 siirrettiin valtakunnanrajan kohdalla. Suomen puolella tietä siirrettiin etelään 380 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi kiertoliittymä korvaamaan Länsirannan liikennevalo-ohjattu liittymä. Ruotsin puolella uutta E4-tietä rakennettiin noin 450 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi nelikaistainen rajasilta, jonka kustannukset maat jakoivat puoliksi. Hankkeen kustannukset Suomen osalta olivat noin 2,6 miljoonaa euroa.

Lähteet 

Google Earth -tietokoneohjelma. 2007. Google.

Viitteet

Aiheesta muualla 

Kuvia valtatieltä 29
Rajalla – På Gränsen 

Eurooppatiet
29
Suomen moottoritiet
Keminmaan liikenne
Tornion liikenne
Sigismund (täsmennyssivu)

Sigismund on ollut useiden hallitsijoiden nimi:

 Sigismund I, Puolan kuningas 1506–1548
 Sigismund II, Puolan kuningas 1548–1572
 Sigismund Vaasa, Puolan kuningas (Sigismund III), Puolan kuningas 1587–1632, Ruotsin kuningas 1593–1599
 Sigismund Luxemburgilainen, Saksan keisari 1411–1437, Unkarin ja Kroatian kuningas 1387–1437, Böömin kuningas 1411–1437
 Sigismund, burgundien kuningas 516–523
 Juhana Sigismund, Brandenburgin vaaliruhtinas 1608–1619.
Daimon

Daimon oli suomalainen kustannusliike, jonka perusti antikvaariaatin pitäjä L. A. Salava.
Lyhytikäinen kustannusliike Daimon julkaisi kulttuurilehti Ultran kaikki seitsemän numeroa. Lisäksi se julkaisi kirjallisuutta, esimerkiksi Elmer Diktoniuksen kokoelman Hårda sånger ja Gunnar Björlingin esikoiskokoelman Vilande dag.

Julkaistut teokset
 Aarre Saarenpää. Runoja : lyyrillinen sarja, Helsinki : Daimon, 1922.
 Konrad Lehtimäki. Taistelija. 1, Elämän kourissa, Helsinki : Daimon, 1922.
 Lauri Haarla. Lemmin poika : 3-näytöksinen murhenäytelmä,Helsinki : Daimon, 1922.
 Lauri Haarla. Hanuumanin tytär : 3-näytöksinen apinakomedia, Helsinki : Daimon, 1922.
 Henri Barbusse. Tuli. 1, ; tekijän luvalla suomentanut L. Onerva. Helsinki : Daimon, 1922.
 Elmer Diktonius. Hårda sånger, Helsingfors : Daimon, 1922.
 Gunnar Björling. Vilande dag, Helsingfors : Daimon, 1922.
 Antti Tiittanen, Vain rakkaudesta sinuun : teatterinovelleja. Helsinki : Daimon, 1923.
 Giovanni Boccaccio, Rakkaustarinoita Decameronista. Helsinki : Kustannusliike Daimon, 1926.

Lähteet

Suomalaiset kustantamot
The Fabulous Thunderbirds

The Fabulous Thunderbirds on vuonna 1974 perustettu bluesia, perinteistä rhythm and bluesia ja myös kevyempää rockia esittänyt texasilainen yhtye.

Yhtyeessä laulajana ja huuliharpistina on  Kim Wilson, joka on nykyään tunnetuimpia valkoisia blues-laulajia. Kitarassa taas oli 1980-luvun lopulle asti Jimmie Vaughan (joka on Stevie Ray Vaughanin isoveli). Bassossa oli alkuaikoina Keith Ferguson ja rummuissa ensimmäisellä levyllä Mike Buck ja myöhemmin Fran Christina. Yhtyeen nimi viittaa Fordin 1950-luvun T-bird -autoihin ja Vaughan keksi sen The Nightcaps -yhtyeen kappaleesta "Thunderbird". 

Yhtyeen kaksi ensimmäistä levyä, Fabulous Thunderbirds (1979, tunnetaan myös nimellä Girls Go Wild), ja What's the Word (1980) sisälsivät bluesia ja rhythm and bluesia soitettuna rock-soundilla, tiukkaa groovea tavoitellen. Kolmannella ja neljännellä levyllä (Butt' Rockin, 1981 ja T-Bird Rhythm, 1982) on mukana myös pianoa ja torvisektiota, ja tyyli suuntautuu yhä enemmän rhythm and bluesia kohti.

Neljää ensimmäistä levyä pidetään nykyään valkoisen bluesin klassikkolevyinä, mutta nämä levyt eivät aikanaan menneet kaupaksi, joten neljännen levyn jälkeen yhtye menetti levytyssopimuksensa Chrysalis -levy-yhtiön kanssa. Vuodesta 1986 alkaen yhtye teki kaupallisesti menestyneempiä ja tyyliltään kesympiä rock-levyjä uuden levytyssopimuksen turvin Arista -levy-yhtiölle nousten samalla USA:n levylistoille ja radiokanaville. Jimmie Vaughan kuitenkin jätti yhtyeen, koska ei pitänyt suunnanmuutoksesta. Yhtye on jatkanut sen jälkeen erilaisilla kokoonpanoilla. Myöhemmissä levyissä on käytetty usein erilaisia studiomuusikoita ja hyvin väliaikaisia kokoonpanoja Wilsonin johtamissa projekteissa.

Yhtyeen jäsenet

Nykyinen kokoonpano

 Kim Wilson     - Laulu / huuliharppu
 Mike Keller  - Kitara
 Johnny Moeller - Kitara 
 Jay Moeller    - Rummut
 Randy Bermudes - Basso

Alkuperäinen kokoonpano
 Kim Wilson     - Laulu / huuliharppu
 Jimmy Vaughan  - Kitara 
 Keith Ferguson - Basso 
 Mike Buck      - Rummut (1976-1980)
 Fran Christina - Rummut (1980-1993)

Diskografia

Studioalbumit
Girls Go Wild  -  (1979)
What's the Word  -  (1980)
Butt Rockin'''  -  (1981)T-Bird Rhythm  -  (1982)Tuff Enuff  -  (1986)Hot Number  -  (1987)Powerful Stuff  -  (1989)Walk the Walk, Talk the Talk  -  (1991)Roll of the Dice  -  (1995)High Water  -  (1997)Girls Go Wild  -  (2000)Painted On  -  (2005)Thunderbirds! - (2009)On the Verge - (2013)Strong Like That - (2016)

KokoelmatPortfolio - (1987)The Essential - (1991)Hot Stuff: The Greatest Hits - (1992)Wrap It Up - (1993)Different Tacos - (1996)Butt Rockin'/T-Bird Rhythm - (1996)Best of the Fabulous Thunderbirds - (1997)Tuff Enuff/Powerful Stuff - (1999)Thunderbirds Tacos Deluxe - (2003)The Best of the Fabulous Thunderbirds: Early Birds Special - (2011)

LivealbumitLive from London (1985)Live'' (2001)

Singlet
"Tuff Enuff" (1986) 
"Wrap It Up" (1986) 
"How Do You Spell Love" (1987)
"Powerful Stuff" (1989)

Aiheesta muualla 

 Fabulous Thunderbirdsien virallinen sivusto 

Yhdysvaltalaiset bluesyhtyeet
Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Paleoliittinen kausi

Paleoliittinen kausi (vanha kivikausi) oli ihmisen kehityksessä kausi, jolla käytettiin ensimmäisiä alkeellisia työkaluja. Paleoliittinen kulttuuri perustui metsästykseen ja keräilyyn. Kausi alkoi ensimmäisten kivityökalujen käyttöönotolla varhaisilla ihmislajeilla. Tekniikka oli aluksi hyvin alkeellista. Kauden lopulla tapahtui huomattavaa kulttuurikehitystä aikaisempia ihmislajeja älykkäämmän nykyihmisen ansiosta. Kausi päättyi maanviljelyn kehittymiseen.

Jaksot  
Paleoliittinen kausi jaetaan yleisesti kolmeen osaan, varhais-, keski- ja myöhäispaleoliittiseen kauteen. Niiden välisille ei kuitenkaan voi vetää tarkkoja rajoja, ja toisaalta kaudet ovat osittain päällekkäisiä, koska teknologioiden leviäminen oli hidasta eikä uudet tekniikat levinnyt tasaisesti. 

Varhaispaleoliittinen kausi alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten Afrikassa, jolloin varhaiset ihmiset alkoivat valmistaa kivityökaluja. Varhaispaleoliittisen kausi on jaettu edelleen Olduvain ja Acheulin kulttuuriin. Olduvai alkoi 2,6 miljoonaa vuotta sitten ja loppui miljoona vuotta sitten. Acheulin alku ajoittuu puolestaan 1,7–1,5 miljoonan vuoden päähän ja loppu 250 000 – 200 000 vuoden päähän. Acheulin kulttuurin aikana alettiin käyttää jo hieman kehittyneempiä käsikirveitä ja halkomistyökaluja.

Keskipaleoliittisella kaudella 250 000 – 30 000 vuotta sitten levisi erilaiet iskostyökalut ja ihmiset alkoivat käyttää laajasti tulta. Ihmiset asuivat edelleen pääosin luonnonsuojissa, kuten luolissa ja kalliosuojissa, mutta he alkoivat kuitenkin erottaa toisistaan erilaisille toiminnoille omistettuja alueita.

Myöhäispaleoliittinen kausi alkoi 50 000 – 40 000 vuotta sitten ja loppui 10 000 vuotta sitten. Jakson aikana työkalujen monimuotoisuus kasvoi ja kivi menetti asemiaan myös muille materiaaleille, kuten luulle, sarville ja norsunluulle. Kivestä tehtiin edelleen työkaluja, mutta luita ja sarvia käytettiin neulojen, piikkien ja uurtimien valmistamiseen. Samalla syntyi myös omaperäisiä alueellisia kulttuureja, kuten Aurignacin kulttuuri, Solutrén kulttuuri ja Madeleinen kulttuuri.

Ihmisten elintavat alkoivat myöhäispaloliitteisella kaudella muuttua, sillä vipukeihäät ja harppuunat sekä jouset ja nuolet mahdollistivat monipuolisen metsästyksen. Myöhäispaleoliittisella kaudella Homo sapiens levisi ympäri maailmaa, mutta myös Homo neanderthalensis kehitti uusia työkaluja. Ihmislajit myös asuivat samoilla alueilla ja antoivat toisilleen vaikutteita.

Holoseeni alkoi noin 12 000 vuotta sitten, kun viimeisimmän jääkauden jäätiköt alkoivat vetäytyä ilmaston lämmitessä. Tässä vaiheessa ihminen oli levittäytynyt jo Vanhasta maailmasta Etelä-Amerikan ja Australian eteläiseen kärkeen asti. Myöhäispaleoliittinen kausi alkoi tässä vaiheessa muuttua mesoliittiseksi kaudeksi, jolloin ihminen joutui sopeutumaan muuttuvan ilmaston kasvistoon ja eläimistöön.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
All Nippon Airways

All Nippon Airways (), tunnettu myös nimellä ANA ()  (, ), on japanilainen lentoyhtiö. Aikaisemmin se oli Japanin suurin lentoyhtiö kotimaan lennoilla, mutta nykyisin se on maan toiseksi suurin lentoyhtiö sekä kansainvälisillä lennoilla että kotimaanlennoilla Japan Airlinesin jälkeen.

ANA:n päälentoasemat ovat Naritan ja Hanedan lentoasemat Tokion seudulla sekä Kansain ja Itamin lentoasema, Osakassa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tokiossa.

ANA liittyi Star Allianceen vuonna 1999.

Laivasto

Nykyinen laivasto 
Lokakuussa 2022 All Nippon Airwaysin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 9,0 vuotta.

ANA:n historiallinen laivasto

Tytäryhtiöt

Air Nippon 
Air Nippon Network
Air Next
Air Japan 
Air Central
Nippon Cargo Airlines
ANA Cargo
Air Hokkaido

Lähteet

Aiheesta muualla

All Nippon Airways

Japanilaiset lentoyhtiöt
Japanilaiset pörssiyhtiöt
Star Alliance
Uudistamisen ja demokratian liitto

Uudistamisen ja demokratian liitto () on tšadilainen puolue, jota johtaa Wadel Abdelkader Kamougué. Vuoden 2001 presidentinvaaleissa puolueen ehdokas oli puolueen johtaja Wadel Abdelkader Kamougué, joka sai 6 % äänistä. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 3 paikkaa 155:stä. Puolue on mukana hallituksessa.

Tšadilaiset puolueet
Hieronymus Bosch

Hieronymus Bosch (Jheronimus van Aken, noin 1450 ’s-Hertogenbosch – 9. elokuuta 1516 ’s-Hertogenbosch) oli renessanssiajan hollantilainen taidemaalari. Bosch tunnetaan mielikuvituksellisista helvetin kauhuja kuvaavista maalauksistaan.

Elämäkerta
Jheronimus van Aken syntyi hollantilaisessa Den Boschissa (’s-Hertogenbosch) noin vuonna 1450. Hänen isänsä Anthonius van Aken ja isoisänsä Jan van Aken olivat taidemaalareita. Hänellä oli kaksi veljeä ja kaksi siskoa. Lapset asuivat isän ja setien kanssa isoisänsä talossa. Bosch kävi ilmeisesti latinakoulua. Hän eli koko ikänsä syntymäseudullaan. 

Bosch meni vuonna 1480 tai 1481 naimisiin varakkaaseen perheeseen syntyneen Aleid van de Meervennen kanssa.

Boschin maine taidemaalarina kasvoi tasaisesti niin hänen kotikaupungissaan kuin sen ulkopuolellakin. Hän kuului vuodesta 1488 alkaen silmäätekevien suosimaan Meidän siunatun rouvamme veljeskuntaan. Samana vuonna hän alkoi signeerata työnsä Jheronimus Bosch kotikaupunkinsa mukaan. Bosch sai taiteesta hyvän elannon mutta ei rikastunut sillä.

Bosch kuoli elokuussa 1516. Hänen kuolinsyytään ei tiedetä. Hänet haudattiin kotikaupunkinsa Pyhän Johanneksen kirkkoon.

Tuotanto
Bosch käytti maalauksissaan kahden pakopisteen perspektiiviä. Hän oli allegorinen moralisti, joka kuvasi moraalisia ja uskonnollisia käsitteitä sekä kertomuksia. Monet hänen töistään esittävät symbolistisesti syntejä tai muita ihmisluonnon heikkouksia. Hänen töissään on paholaisia, puoli-inhimillisiä eläimiä ja koneita. Ne ovat täynnä symbolisia kuvia. Boschin sanotaan olleen 1900-luvun surrealismin innoittaja.

Boschin maalauksia tunnetaan vain 25. Bosch signeerasi vain seitsemän maalaustaan, joten ei ole varmuutta ovatko kaikki hänen maalauksinaan pidetyt työt todella hänen. 

Boschin tunnetuin teos on kolmiosainen puupaneeleille maalattu Maallisten ilojen puutarha, jonka ensimmäisessä osassa ovat Aatami ja Eeva, toisessa maailmallisia iloja alastomine vartaloineen ja mehevine hedelmineen ja kolmannessa helvetti, jossa rangaistaan syntisiä mielikuvituksellisilla tavoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla

 

Alankomaalaiset taidemaalarit
Renessanssin taidemaalarit
1400-luvulla syntyneet
Vuonna 1516 kuolleet
Syntymävuosi tuntematon
Seulonnan keskeiset artikkelit
Janne Vakio

Janne Vakio (s. 4. maaliskuuta 1980) on suomalainen tuottaja ja näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi Riku Jääskeläisen roolista televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän näytteli vuosina 2003–2005 ja näkyi ruudussa keväästä 2004 syksyn 2006 toiseen jaksoon saakka. Hän kertoi poistuneensa sarjasta, koska kyllästyi näyttelemään alkoholistia. 

Vakion ensimmäinen elokuvarooli oli Lauri Törhösen ohjaamassa elokuvassa Raja 1918. Vakio tekee yhteistyötä Raide ry:n kanssa, toimii Kulttuuriyhdistys Ryhmä-07:n puheenjohtajana sekä kirjoittaa kolumneja Suomen Elokuva- ja Videotyöntekijäin Liiton SET ry Lehtiset -lehteen. Vakio toimi neljän vuoden 2012–2016 ajan Helsingin Urheilutoimittajien hallituksen varapuheenjohtajana sekä jäsenenä.  

Vakion isoisoisä oli J. V. Vakio (nimi vuoteen 1935 Hjalmar Woldemar Walldén), joka toimi Yleisradion ensimmäisenä pääjohtajana lähes 20 vuotta vuosina 1927–1945.

Vakio on toiminut tuotantopäällikkönä MRP Matila Röhr Productions Oy:ssä Nordisk Film television puolella, sekä TV Viiden haastattelijana jalkapallon U-21 maajoukkueotteluissa. 

Vakio toimi vuosina 2009–2014 tuottajana ja studioisäntänä Moskito Sport Oy:ssä lajeina mm. Jalkapallon Veikkausliiga, Jääkiekon SM-Liiga sekä salibandy.

Vuonna 2014 Vakio siirtyi vastaavaksi kaupalliseksi tuottajaksi Warner Bros.International Productions Finlandille. Yritys tuottaa ohjelmia kaikille suomalaisille tv-kanaville.

Vuoden 2018 syksyllä Vakio aloitti Telia Companyn Content Managerina GSO TV & Media - yksikössä.

Opiskelu 
Näyttelemisen ohella Vakio opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa Otaniemessä vuodesta 2001 vuoden 2008 kesäkuuhun, jolloin valmistui diplomi-insinööriksi. Pääaineenaan hän luki kiinteistöjohtamista sekä sivuaineena tuotantotalouden osastolla International Business and Company Strategy- opintokokonaisuuden. Diplomityön hän teki Pietarissa, Venäjällä vuoden 2007 aikana, samalla opiskellen Peter the Great St.Petersburg Polytechnic University:ssä.

Filmografia
Salatut elämät  – Riku Jääskeläinen (2004–2006)
Raja 1918 – Korpraali Sippola (2007)
Tali-Ihantala 1944 – Sotamies (2007)
Luokkakokous 2 – Polttarit – Polttariporukkaa (2016)
Aallonmurtaja (2017)

Aiheesta muualla
 Karstulan kesäteatteri 
 Musiikkiteatteri Musti
 Turun Sanomat, artikkeli
 Raide Ry
Janne Vakion IMDb:ssä: https://www.imdb.com/name/nm1738382/
https://turkinuutiset.fi/2018/06/15/nelosen-suosittu-ohjelma-bachelorette-suomi-kuvataan-turkin-marmariksessa/

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset televisiotuottajat
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Dr. Phil

Dr. Phil on yhdysvaltalainen talk show, jota juontaa psykologi Phil McGraw. Ohjelmassa hän vastaa tavallisten ihmisten kysymyksiin, jotka liittyvät yleensä paino- ja ihmissuhdeongelmiin. Aluksi McGraw isännöi "Tuesdays with Dr. Phil" -iltoja amerikkalaisen talk-show-emännän Oprah Winfreyn ohjelmassa, mutta lopulta hänelle päätettiin perustaa oma ohjelma, jota esitettiin ensi kerran 30. marraskuuta 2002. Ohjelma nauhoitetaan Los Angelesissa.
Sarja alkoi Yhdysvalloissa 16. syyskuuta 2002. Ohjelmaa suunniteltiin esitettävän 12 tuotantokauden ajan vuoteen 2014 asti. Ohjelman tunnuslauseena on If it's happening now, we're going to deal with it now. Ohjelmassa on vieraillut myös julkkiksia.

Osa sarjan jaksoista on herättänyt laajaa keskustelua. 2. toukokuuta 2005 sarjassa vierailleet Potterin siskokset kertoivat suunnitelmistaan työskennellä aikuisviihdealalla, minkä toinen siskoksista kielsi. Myöhemmin paljastui, että siskokset olivat jo vuodesta 2002 saakka esiintyneet yhdessä lukemattomissa pornoelokuvissa. 12. joulukuuta 2006 esitetyssä jaksossa Dr Phil joutui häätämään vieraansa kesken haastattelun hänen kerrottuaan Bumfightseista videomateriaalilla, joka oli liian järkyttävä näytettäväksi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset keskusteluohjelmat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Berliner Weiße

Berliner Weiße (Berliner Weisse) on erityinen vehnäoluttyyppi, jota valmistetaan ainoastaan Berliinin alueella Saksassa.

Berliner Weiße on maultaan hapan, matala-alkoholinen (tyypillisesti noin 2,8 %, kantavierre on noin 7-8 %) pintahiivaolut. Happaman maun takia siihen sekoitetaan usein vadelma- (Himbeere) tai tuoksumatarasiirappia (Waldmeister), jolloin sitä kutsutaan Saksassa nimellä Weiße mit Schuss. Tätä juomasekoitusta nautitaan Berliinissä erityisesti kesäisin laajasta maljamaisesta lasista pillillä juoden. Weiße mit Strippe on versio, jossa weisseen on sekoitettu Kümmel- tai Korn-schnappsia.

Lähteet

Berliini
Oluttyypit
Pintahiivaoluet
Saksalaiset juomat
Art Ross Trophy

Art Ross Trophy on palkinto, jonka NHL myöntää kauden päätteeksi pelaajalle, joka teki NHL:n runkosarjassa eniten tehopisteitä. Palkintoa on jaettu kaudesta 1947–1948 lähtien.

Palkinto on nimetty Arthur Howie ”Art” Rossin mukaan. Hän oli jääkiekkoilija, tuomari, valmentaja ja manageri. Ross pelasi 14 vuotta puolustajana ja voitti kaksi Stanley Cupia. Peliuransa jälkeen hänestä tuli tuomari ja lopulta Boston Bruinsin valmentaja, kun joukkue liittyi NHL:ään. Ross valmensi Bostonin kahteen Stanley Cup -mestaruuteen. Eniten Art Ross Trophy -voittoja on Wayne Gretzkyllä (10) sekä Gordie Howella ja Mario Lemieuxilla (6). Gretzkyn vuoden 1986 pistemäärä 215 on voimassa oleva NHL-ennätys.

Jaromir Jagr on eniten Art Ross Trophy -voittoja saavuttanut ei-kanadalainen pelaaja, jonka lisäksi hän on ensimmäinen kyseisen palkinnon voittanut eurooppalainen pelaaja. 

Kahden vuosikymmenen ajan vuodesta 1981 aina vuoteen 2001 palkinnolla oli vain kolme voittajaa; Wayne Gretzky, Mario Lemieux ja Jaromir Jagr, kunnes Jarome Iginla katkaisi kolmen pistekuninkaan valtakauden voittaessaan pistepörssin NHL-kaudella 2001–2002. 

Mikäli pistepörssin kärkitila on jaettu useamman pelaajan kesken, otetaan seuraavaksi huomioon järjestyksessä se, kumpi teki enemmän maaleja (1), kumpi pelasi vähemmän otteluita (2) ja kumpi teki kauden ensimmäisen maalin (3).

Eniten voittoja 
  Wayne Gretzky 10
  Gordie Howe 6
  Mario Lemieux 6
  Phil Esposito 5
  Jaromír Jágr 5
  Connor McDavid 4 
  Stan Mikita 4
  Bobby Hull 3
  Guy Lafleur 3
  Bernie Geoffrion 2
  Dickie Moore 2
  Bobby Orr 2
  Jevgeni Malkin 2
  Martin St. Louis 2
  Sidney Crosby 2

Listassa ei ole huomioitu ennen vuotta 1948 saavutettuja pistepörssivoittoja

Palkitut

Lähteet 

NHL:n palkinnot
79.32 Jääkiekko
Seulonnan keskeiset artikkelit
Inno Nazionale

Inno Nazionale on San Marinon kansallislaulu. Sen sävelsi sanmarinolainen säveltäjä ja viulisti Federico Consolo. Hymni kohotettiin kansallislauluksi 1894. San Marinon kansallislaululla ei ole virallisesti sanoja, vaikka italialainen runoilija Giosuè Carducci on sellaiset kirjoittanutkin. San Marino ei ole koskaan virallistanut Carduccin sanoitusta, minkä takia virallisissa yhteyksissä sanoja ei koskaan lauleta.

Vuoteen 1894 San Marinon kansallislauluna oli Giubilanti d'amore fraterno.

Epäviralliset sanat 

Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kuuntele San Marinon kansallislaulu (mp3)
 Kuuntele vanha kansallislaulu

San Marino
Kansallislaulut
Yhtenäisyyden ja demokratian liitto

Yhtenäisyyden ja demokratian liitto (Coalition for Unity and Democracy, CUD tai CDU) on neljän puolueen liitto Etiopiassa. Sen johtaja on Hailu Shawul. 15. toukokuuta 2005 pidetyissä parlamenttivaaleissa puolueliitto sai 89 paikkaa 527:stä.

Neljä liiton muodostavaa puoluetta ovat Etiopian demokraattinen puolue (Ethiopian Democratic League), Etiopian yhtenäisyyspuolue (All Ethiopian Unity Party), Medhin-puolue (United Ethiopian Democratic Party-Medhin Party) ja demokratia- ja oikeudenmukaisuusliike (Rainbow Ethiopia: Movement for Democracy and Social Justice).

Etiopialaiset puolueet
Euphoria (Def Leppardin albumi)

Euphoria on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppard -yhtyeen seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.

Euphoria merkitsi Def Leppardille paluuta yhtyeen musiikillisesti klassisempaan tyyliin. Yhtyeen edellinen studioalbumi, vuoden 1996 Slang, oli lähennellyt alternative rockin piirteitä, mutta Euphorialla yhtye teki paluun ominaisempaan, menestysalbumeidensa Pyromanian ja Hysterian tapaiseen musiikkiin. Albumi ylitti ilmestyessään kultalevyrajan sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa. Albumilta julkaistiin yhteensä kuusi singleä: ”Promises”, ”Paper Sun”, ”Goodbye”, ”Day After Day” ja ”21st Century Sha La La La Girl” sekä ainoastaan Euroopassa julkaistu ”Promises/Back in Your Face”.

Slangin tapaan albumin tuottajana toimi jälleen Pete Woodroffe. Yhtyeen 1980-luvulla menestykseen nostanut tuottaja Robert John ”Mutt” Lange palasi yhteistyöhön yhtyeen kanssa tällä kertaa säveltäjänä, ja hän osallistui kappaleiden ”Promises”, ”All Night” ja ”It’s Only Love” säveltämiseen. Myös vuoden 1996 Formula 1 -maailmanmestari Damon Hill, yhtyeen basistin Rick Savagen naapuri ja hyvä ystävä, vieraili albumilla soittaen kitarasoolon kappaleeseen ”Demolition Man”.

Euphoriaa myytiin avausviikollaan Yhdysvalloissa yli 98 000 kappaletta ja se nousi Billboardin albumilistalla sijalle 11. Albumin singleistä suurimman listamenestyksen saavutti ”Promises”, joka nousi Billboardin Mainstream Rock -listalla kärkipaikalle.

Kappaleet 
 Demolition Man  (Campbell-Collen-Elliott)   - 3.24
 Promises  (Collen-Lange)   - 3.59
 Back In Your Face  (Collen-Elliott)   - 3.20
 Goodbye  (Savage)   - 3.36
 All Night  (Collen-Lange)   - 3.38
 Paper Sun  (Campbell-Collen-Elliott-Savage-Woodroffe)   - 5.27
 It’s Only Love  (Campbell-Elliott-Lange-Savage)   - 4.06
 21st Century Sha La La Girl  (Collen-Elliott-Savage)   - 4.06
 To be alive  (Campbell-Smith)   - 3.53
 Disintegrate  (Collen)   - 2.51
 Guilty  (Campbell-Collen-Elliott-Savage-Woodroffe)   - 3.47
 Day After Day  (Campbell-Collen-Eliott)   - 4.36
 Kings of Oblivion  (Collen-Elliott-Savage)   - 4.18

Kokoonpano 
 Rick Allen – rummut, lyömäsoittimet
 Vivian Campbell – kitara
 Joe Elliott – laulu
 Rick Savage – basso
 Phil Collen – kitara

Vierailevat muusikot 
 Damon ”Demon” Hill – kitara

Tuotanto 
 Tuottajat: Def Leppard, Pete Woodroffe 
 Ääniteknikot: Ger McDonnell, Ronan McHugh, Pete Woodroffe 
 Miksaus: Tom Stanley, Pete Woodroffe
 Masterointi: Bob Ludwig
 Artwork: Andie Airfix
 Valokuvaus: Andy Earl

Lähteet 

Def Leppardin albumit
Vuoden 1999 albumit
Lämmön siirtyminen

Lämmön siirtyminen tapahtuu spontaanisti aina korkeammasta lämpötilasta matalampaan eli lämpimästä kylmään. Tämän ilmaisee termodynamiikan toinen pääsääntö, jonka mukaan lämpötilaerot pyrkivät tasoittumaan.

Lämpö voi siirtyä kolmella eri mekanismilla, jotka ovat johtuminen, säteily ja kuljetus eli konvektio.

Johtuminen eli konduktio on lämmön siirtymistä aineen sisällä. Lämpö voi siirtyä johtumalla myös aineesta toiseen, mikäli aineet ovat kosketuksissa toisiinsa. Teknisesti johtuminen kuvataan yleensä lineaarisena ilmiönä, jossa lämpövuo q [W/m²] kahden tason välillä on lämmönjohtavuuden k [W/(m^2*K)] ja tasojen välisen etäisyyden l [m] osamäärä. On tosin otettava huomioon, että lämmönjohtavuus on materiaalin lämpötilan funktio, ja oletus lineaarisuudesta on jossain määrin näennäinen.

Säteilyllä tarkoitetaan fysiikassa hiukkasten tai energian siirtymistä säteilylähteestä ympäristöön tai kohteeseen. Lämpösäteily on kappaleen pinnalta lähtevää sähkö­magneettista säteilyä, jonka  teho on suoraan verrannollinen pinnan absoluuttisen lämpö­tilan neljänteen potenssiin ja riippuu myös pinnan säteilyominaisuuksista. Huoneenlämpöisen kappaleen säteily on infrapunasäteilyä, mutta hehkuvan kuuma kappale lähettää myös näkyvää valoa. Osuessaan toiseen kappaleeseen säteily absorboituu kokonaan tai osittain ja lämmittää vuorostaan sitä.

Konvektio eli kuljetus on lämmön siirtymistä virtaavan aineen eli fluidin mukana. Niin sanottu vapaa konvektio aiheutuu lämpötilaerosta, joka aiheuttaa tiheyseroja. Kuuma, harva aine kohoaa painovoimakentässä ylöspäin. Liikkeellepaneva voima on siis noste. Jäähtyessä aineen tiheys kasvaa, ja se alkaa laskeutua alaspäin. Konvektiosta on kysymys myös, kun lämmitettyyn rakennukseen tulee oven tai ikkunan raosta kylmää ilmaa eli vetoa ja sieltä virtaa lämmintä ilmaa pois. Niin kutsutussa pakotetussa konvektiossa kaasu tai neste saatetaan liikkeeseen esimerkiksi puhaltimen tai pumpun avulla, jolloin konvektiokerroin (lämmönsiirron tehokkuus pinnan ja kaasun/nesteen välillä) on huomattavasti korkeampi kuin vapaassa konvektiossa. Keino­tekoisesti aikaan­saatua lämmön kuljetusta käytetään hyväksi kauko­lämmityksessä.

Yhtenä erikoistapauksena on nesteen tai kaasun olomuodon muutos kosketuksissa kiinteän aineen pintaan. Tällöin lämmönsiirto pinnan ja kaasun/nesteen välillä on erikoisen tehokas.

Katso myös 
lämpösäteily

Aiheesta muualla

Heat Transfer Textbook by John H. Lienhard IV and John H. Lienhard V.

Termodynamiikka
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anke Feuchtenberger

Anke Feuchtenberger (s. 1963 Itä-Berliinissä) on saksalainen sarjakuvataiteilija. Hän on toiminut vuodesta 1997 professorina Hampurissa, missä hän myös asuu. 

Feuchtenberger on vieraillut Suomessa usein, mm. Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 1995 ja 2006.

Teoksia 

 Herzhaft — lebenslänglich
 Mutterkuchen
 Die Hure H (Katrin de Vriesin kanssa)
 Die kleine Dame (Katrin de Vriesin kanssa)
 Somnambule
 Die Biographie der Frau Trockenthal
 Vor Morgen 
 Der Palast
 Das Haus
 Die Skelettfrau
 Die Hure H zieht ihre Bahnen (Katrin de Vriesin kanssa)
 Hero und Leander

Suomennoksia 

 Welcome. Suuri sarjakuvakirja 4: Vieraita kaukaisista maista (toim. Harto Hänninen ja Petri Kemppinen), s. 6–7, Jalava, Helsinki 1994. ISBN 951-887-042-X
 Rosen. Suuri sarjakuvakirja 4: Vieraita kaukaisista maista, s. 8–10.
 Bärmi ja Klett (Bärmi und Klett). Suuri sarjakuvakirja 4: Vieraita kaukaisista maista, s. 11–21.
 This is not a Lovestory. Suuri sarjakuvakirja 4: Vieraita kaukaisista maista, s. 22–24.
 Laumansa (Ihre Meute). Kulttuurivihkot 2/2001, s. 2–7 (suom. Markus Lång).
 Orion. Kulttuurivihkot 1/2002, s. 37–45 (suom. Markus Lång).
 Huora H kulkee omaa rataansa (Die Hure H zieht ihre Bahnen). Daada Books 2006 (suom. Markus Lång). ISBN 952-99201-3-X

Aiheesta muualla 
 Feuchtenbergerin omat sivut 
 Feuchtenbergerin haastattelu Voima-lehdessä 9/2006
 Juha Veltti: Huora H kulkee omaa rataansa Kvaak.fi 23.10.2006.
 Heikki Jokinen: Vapauden korkea veisu Helsingin Sanomat 26.3.2007.

Saksalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Erik Bruun

Rolf Erik von Bruun (s. 7. huhtikuuta 1926) on suomalainen graafikko. 

Bruun vietti lapsuutensa Viipurin maalaiskunnan Säiniöllä Karjalassa. Sodan aikana perhe muutti Helsinkiin. Helsingissä Bruun opiskeli grafiikkaa. Hän valmistui graafikoksi vuonna 1950. Valmistumisensa jälkeen Bruun työskenteli kolme vuotta näyttelyiden mainosjulisteiden suunnittelijana. Vuonna 1953 hän perusti grafiikkayrityksen. 

Bruun suunnitteli postikortteja, julisteita, postimerkkejä ja vuoden 1986 markka-arvoisten setelien taustapuolet. Hän myös osallistui yhtenä kutsuttuna taiteilijana vuonna 1996 euroseteleiden suunnittelukilpailuun, jonka kuitenkin voitti itävaltalainen Robert Kalina.

Bruunin suunnittelemat postikortit ja postimerkit kuvaavat suomalaista luontoa. Hän on suunnitellut Suomen luonnonsuojeluliiton Saimaannorppa-logon. Myös Korkeasaaren eläintarhan 1990-luvulta vuoteen 2017 käyttämä lumileopardilogo oli Bruunin suunnittelema, ja zoo-elementti siitä on säilytetty myös uudistettuun logoon. 

Bruun palkittiin vuonna 2007 Pro Finlandia -mitalilla.

Kaskuna Bruunista kerrotaan, että kun vuoden 1986 setelit olivat olleet liikkeellä vain vähän aikaa, Bruun ja tämän vaimo olivat käymässä Tukholmassa. He olivat vaihtamassa Suomen markkoja Ruotsin kruunuiksi, ja setelit olivat uutta mallia. Kassanhoitaja ei ollut ikinä nähnyt uusia markkaseteleitä ja kysyi Bruunin vaimolta, ovatko ne aitoja. Tähän Bruunin vaimo: ”Totta kai, mieheni on ne itse piirtänyt”.

Tunnettuja töitä 
 Suomen luonnonsuojeluliiton logo
 Korkeasaaren logo 1990-luvulta vuoteen 2017

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Erik Bruunin julisteita.
 Erik Bruunin näyttely Viikin Infokeskus Koronassa.
 Tuula Leskinen: Erik Bruunin työ jatkuu . Kansan tahto 10.4.2014.
 Erik Bruun – rakastettujen logojen luoja. Ylen Elävä arkisto.

Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Dublinin kreivikunta

Dublinin kreivikunta (, ) on historiallinen kreivikunta Irlannin tasavallan itärannikolla Leinsterin provinssissa. Siihen kuuluu maan pääkaupunki Dublin, jolta se on saanut nimensä. Kreivikunnan alueella on 1 345 402 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 923,78 neliökilometriä.

Dublinin kreivikunnalla ei ole enää hallinnollista merkitystä, sillä se lakkautettiin vuonna 1994. Siitä lähtien sen alue on jaettu neljään osaan: Dublinin kaupunkiin sekä Dun Laoghaire-Rathdownin, Fingalin ja Etelä-Dublinin kreivikuntiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Irlannin kreivikunnat
Dublinin historia
Luettelo laivatyyppien lyhenteistä

Laivojen nimen edessä käytettävä kirjainlyhenne ilmaisee siviililaivojen kulkukoneiston tyypin tai aluksen käyttötarkoituksen. Lyhenteen käyttö ei ole minkään viranomaisen hallinnollinen päätös, vaan perinne. Sen käyttö on joskus epäjohdonmukaista ja aina ei aluksen nimeen liitetä mitään tunnusta. Myös lyhenteen kirjoitusasu vaihtelee; onko iso vai pieni kirjain, onko välissä vinoviiva vai ei. Moottorilaivan tunnus voi olla M/S, m/s, MS tai ms.

Sota-alusten ja eri viranomaisten alusten nimen edessä oleva lyhenne ilmaisee joko sen, kenen alus on tai joskus myös aluksen käyttötarkoituksen. Kaikki valtiot eivät käytä alustensa nimen edessä mitään tunnusta, mutta silti jotkut englanniksi kirjoittavat lisäävät nimeen epävirallisia lyhenteitä.

Luettelo laivatyyppien lyhenteistä

Lähteet

Aiheesta muualla  
 
 

Laivatyypit
Maria Alice

Maria Alice (Maria Alice de Fátima Rocha Silvas s.23. lokakuuta 1961 Ilha do Sal, Kap Verde) on kapverdeläinen maailmanmusiikkilaulaja. Hänen musiikkityylinsä on fuusiota, ja se ammentaa innoitusta kapverdeläisistä rytmeistä.

Maria Alice aloitti laulamisen vuonna 1985. Vuonna 1991 hän muutti Portugaliin, jossa aloitti uransa tehden musiikkia yhdessä tunnettujen nimien, kuten klarinetisti Luís Moraisin kanssa. Vuonna 1994 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Ilha d..Sal, ja sai sillä portugalilaisen lehdistön huomion. Toisen levynsä julkaisemisen jälkeen Maria Alice keikkaili jo festivaaleilla ympäri Eurooppaa, ja sen jälkeen hän on esiintynyt muun muassa Kap Verdessä, Portugalissa, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, San Marinossa, Sveitsissä, Moskovassa yhdessä Cesária Évoran rinnalla, ja kiertänyt Englantia Lura ja Nancy Vieiran kanssa "Kap Verden naiset" -projektissa. Vuonna 2017 Kap Verden hallitus palkitsi hänet ansiomitalilla.

Julkaisut 

 Ilha d'Sal (1993)
 D'Zemcontre (1998)
 Lágrima e Súplica (2002)
 Tocatina (2008)

Lähteet 

Kapverdeläiset muusikot
Laulajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Free Willy – Pelastakaa Willy

Free Willy – Pelastakaa Willy on elokuva pojasta, Jessestä, joka joutuu suorittamaan yhdyskuntapalvelusta delfinaariossa jäätyään kiinni seinien töhrimisestä spraymaalilla.

Tarina 

Delfinaariossa uiskentelee Willy-niminen miekkavalas, johon Jesse tutustuu lähemmin pudottuaan tämän altaaseen. Willy on ollut haluton yhteistyöhön kouluttajien kanssa, mutta Jesseä se alkaa kuunnella. Kaikki alkavat ihmetellä pojan taitoa kontrolloida ennen niin hankalaa eläintä. Jessen ohjauksella Willy pääsee esiintymään, mutta ihmiset ahdistavat Willyä. Poika haluaa saada Willyn vapauteen ja tämä tahto saa aikaan suuren tapahtumavyöryn, jossa Jessen sijaisperhe ja intiaanimies sekä eläinlääkäri auttavat Jesseä parhaansa mukaan.

Rooleissa 

Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Vuoden 1993 ranskalaiset elokuvat
Perhe-elokuvat
Simon Wincerin ohjaamat elokuvat
Elokuvat eläinten oikeuksista
Warner Brosin elokuvat
Wilhelm-huuto

Wilhelm-huuto () on etenkin yhdysvaltalaisissa toiminta- ja seikkailuelokuvissa usein käytetty äänitehoste, miesäänen esittämä kauhunkirkaisu.

Wilhelm-huutoa käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951 ilmestyneen elokuvan Etäiset rummut kohtauksessa, jossa alligaattori syö miehen. Wilhelm-huudon huusi todennäköisesti muusikko Sheb Wooley, joka teki elokuvien äänitehosteita. Alkuperäisen Tähtien sota -elokuvan äänisuunnittelija Ben Burtt löysi huudon arkistonauhoilta ja lisäsi sen kohtaukseen, jossa Imperiumin sotilas putoaa kuiluun. Burtt antoi tehosteelle sen nykyisen nimen: hän kutsui sitä Wilhelm-huudoksi, koska elokuvassa Palava nuoli (1954) huuto kuuluu, kun Wilhelm-nimistä miestä ammutaan nuolella.

Tähtien sodan myötä Wilhelm-huutoa alettiin käyttää enemmän ja tehosteesta itsessään tuli vitsi. Tehostetta käytetään muun muassa elokuvissa Kadonneen aarteen metsästäjät, Gremlins 2 – uusi pesue, Reservoir Dogs ja Toy Story – leluelämää sekä useissa televisiosarjoissa, nettivideoissa ja peleissä. Suomalaisista elokuvista Wilhelm-huutoa on käytetty elokuvissa Ainoat oikeat (2013) ja Onnelin ja Annelin talvi (2015).

Elokuvia, joissa Wilhelm-huuto esiintyy

Lähteet

Aiheesta muualla
 Wilhelm-äänitehoste 
 Hollywood Lost and Found: The Wilhelm Scream 
 YouTube -video kohtauksista, joissa Wilhelm-äänitehoste esiintyy 

Elokuvaan liittyvät käsitteet
Yhdysvaltain elokuva
Sisäpiirivitsit
Ted Lindsay Award

Ted Lindsay Award (aikaisemmalta nimeltään Lester B. Pearson Award) on NHL:n vuosittain myöntämä palkinto. NHLPA:n (NHL:n pelaajayhdistys) jäsenet äänestävät keskuudestaan kauden parhaan pelaajan (), jolle tämä palkinto myönnetään.

Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran kaudella . Sen alkuperäinen nimi viittasi Kanadan entiseen pääministeriin Lester B. Pearsoniin, ja se olikin NHL:n ainoa palkinto, joka oli nimetty poliitikon mukaan. Palkinto sai kuitenkin uuden nimen vuonna 2010, kun se nimettiin NHLPA:n ensimmäisen puheenjohtajan Ted Lindsayn mukaan.

Useimmin palkitut 
  Wayne Gretzky 5
  Mario Lemieux 4
  Jaromír Jágr 3
  Guy Lafleur 3
  Aleksandr Ovetškin 3
  Sidney Crosby 3
  Connor McDavid 3
  Marcel Dionne 2
  Phil Esposito 2
  Dominik Hašek 2
  Mark Messier 2

Palkitut

Lester B. Pearson Award 
1971 –  Phil Esposito, Boston Bruins
1972 –  Jean Ratelle, New York Rangers
1973 –  Phil Esposito, Boston Bruins
1974 –  Bobby Clarke, Philadelphia Flyers
1975 –  Bobby Orr, Boston Bruins
1976 –  Guy Lafleur, Montréal Canadiens
1977 –  Guy Lafleur, Montréal Canadiens
1978 –  Guy Lafleur, Montréal Canadiens
1979 –  Marcel Dionne, Los Angeles Kings
1980 –  Marcel Dionne, Los Angeles Kings
1981 –  Mike Liut, St. Louis Blues
1982 –  Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
1983 –  Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
1984 –  Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
1985 –  Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
1986 –  Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
1987 –  Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
1988 –  Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
1989 –  Steve Yzerman, Detroit Red Wings
1990 –  Mark Messier, Edmonton Oilers
1991 –  Brett Hull, St. Louis Blues
1992 –  Mark Messier, New York Rangers
1993 –  Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
1994 –  Sergei Fjodorov, Detroit Red Wings
1995 –  Eric Lindros, Philadelphia Flyers
1996 –  Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
1997 –  Dominik Hašek, Buffalo Sabres
1998 –  Dominik Hašek, Buffalo Sabres
1999 –  Jaromír Jágr, Pittsburgh Penguins
2000 –  Jaromír Jágr, Pittsburgh Penguins
2001 –  Joe Sakic, Colorado Avalanche
2002 –  Jarome Iginla, Calgary Flames
2003 –  Markus Näslund, Vancouver Canucks
2004 –  Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning
2005 – ei palkittua työsulun vuoksi
2006 –  Jaromír Jágr, New York Rangers
2007 –  Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins
2008 –  Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals
2009 –  Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals

Ted Lindsay Award 
2010 –  Aleksandr Ovetškin, Washington Capitals
2011 –  Daniel Sedin, Vancouver Canucks
2012 –  Jevgeni Malkin, Pittsburgh Penguins
2013 –  Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins
2014 –  Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins
2015 –  Carey Price, Montreal Canadiens
2016 –  Patrick Kane, Chicago Blackhawks
2017 –  Connor McDavid, Edmonton Oilers
2018 –  Connor McDavid, Edmonton Oilers
2019 -  Nikita Kutšerov, Tampa Bay Lightning
2020 -  Leon Draisaitl, Edmonton Oilers
2021 -  Connor McDavid, Edmonton Oilers
2022 -  Auston Matthews, Toronto Maple Leafs

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

79.32 Jääkiekko
NHL:n palkinnot
TaTU Tampere

TaTU Tampere ry (aikaisemmin Tampereen Työväen Uimarit r.y., TaTU) on vuonna 1919 perustettu tamperelainen uimaseura. Se on TUL:n, Suomen Uimaliiton ja Tampereen Uinnin Tuen jäsenseura. Seuran toimintaan kuuluvat uinti, avantouinti, vesipallo, kuntoilu ja sähly.

TaTU Tampere huolehtii Tampereen kaupungin omistaman Rauhaniemen kansankylpylän hoidosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran sivusto

Suomalaiset uintiseurat
Tamperelaiset urheiluseurat
Vuonna 1919 perustetut urheiluseurat
Maurice ”Rocket” Richard Trophy


Maurice ”Rocket” Richard Trophy on palkinto, joka annetaan vuosittain NHL:n runkosarjan parhaalle maalintekijälle. Liigan uusimpiin kuuluvaa palkintoa on jaettu kaudesta 1998–1999, jolloin Montreal Canadiens lahjoitti sen NHL:lle.

Palkinto on nimetty Montrealin entisen hyökkääjän Maurice Richardin mukaan. Richard voitti NHL:n maalipörssin viisi kertaa ja oli ensimmäinen pelaaja, joka teki enemmän kuin 50 maalia NHL-kauden aikana.

Palkinnon ensimmäinen voittaja oli Teemu Selänne, joka voitti NHL:n maalintekijätilaston 47 maalillaan kaudella 1998–1999. Kaudella 2003–2004 palkinto jaettiin kolmen pelaajan kesken, kun Jarome Iginla, Ilja Kovaltšuk ja Rick Nash jakoivat tilaston kärkipaikan 41 maalillaan. Aleksandr Ovetškin on voittanut palkinnon ennätykselliset yhdeksän kertaa, Pavel Bure, Jarome Iginla, Sidney Crosby ja Steven Stamkos kahdesti. Ovetškin voitti ensimmäisenä pelaajana samalla kaudella sekä Hart Memorial Trophyn että Maurice ”Rocket” Richard Trophyn. Ovetškin on myös ensimmäinen Maurice ”Rocket” Trophyn neljä kertaa voittanut pelaaja.

Eniten maalipörssin voittoja ennen palkintoa 

  Bobby Hull 7
  Phil Esposito 6
  Charlie Conacher 5
  Wayne Gretzky 5
  Gordie Howe 5
  Maurice Richard 5
  Mario Lemieux 3
  Cecil Dye 3
  Brett Hull 3
  Teemu Selänne 2
  Jean Béliveau 2
  Doug Bentley 2
  Peter Bondra 2
  Mike Bossy 2
  Bill Cook 2
  Bernard Geoffrion 2
  Bryan Hextall 2
  Joe Malone 2
  Nels Stewart 2

Eniten palkinnon voittoja 

  Aleksandr Ovetškin 9
  Pavel Bure 2
  Sidney Crosby 2
  Jarome Iginla 2
  Auston Matthews 2
  Steven Stamkos 2

Maalipörssin voittajat ennen palkinnon perustamista

Voittajat

Lähteet

79.32 Jääkiekko
NHL:n palkinnot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tarika

Tarika (malagassiksi 'ryhmä') on vuonna 1983 perustettu madagaskarilainen yhtye. Laulaja-lyömäsoittaja Hanitra Rasoanaivon johtama yhtye on viimeisen 15 vuoden aikana tehnyt itselleen nimeä kiertämällä maailmaa ja sitä on kutsuttu maansa suurimmaksi musiikilliseksi vientituotteeksi.

Historia
Ryhmän alku voidaan jäljittää vuoteen 1983 jolloin Rasoanaivo toimi kääntäjänä Madagaskariin paikallisia muusikoita äänittämään saapuneille brittimuusikoille. Hän esitteli vieraille Sammy Andraimanahiranan ja tämän jälkeen perusti hänen sekä siskonsa Norosoan kanssa Tarika Sammy -nimisen yhtyeen, joka sai muutamia kappaleita eri kokoelma-albumeille (Current Modern Music of Madagascar sekä A World Out Of Time). Ryhmä äänitti yhden albumin Fanafodyn, jonka jälkeen se hajosi. Andraimanahirana jatkoi Tarika Sammy -nimellä, siskokset taas päättivät kutsua itseään Tarikaksi. Kitaran, basson ja lyömäsoitinten lisäksi he käyttivät perinteisiä madagaskarilaisia soittimia valihaa (harppu), marovanya (erääntyyppinen sitra) ja kabosyä (pieni kitara).

Huolimatta siitä, että kotimaassaan harvat muusikot ansaitsevat elantonsa musiikilla, Tarika näki mahdollisuutensa ja muutti Lontooseen luomaan uraa. Debyyttialbumi Bibiango ilmestyi 1994 ja se sai hyvän vastaanoton. Ryhmä kiersi Eurooppaa ahkerasti ja loi uskollisen yleisön. Toiselle albumille, Son Egalille, Tarika toi vaikutteita senegalilaisesta musiikista Baaba Maalin yhtyeen jäsenten vierailulla. Se käsitteli vuoden 1947 kapinaa Madagascarilla, jossa paikallinen väestö nousi ranskalaisia siirtomaaherroja vastaan. Nämä lähettivät saarelle senegalilaisia joukkoja, josta juontuu paha veri näiden kahden afrikkalaisvaltion välillä. Levy sai ylistäviä arvosteluja ja voitti mm. AFIMin palkinnon luokassa Contemporary World Music Album.

Seuraavan vuoden D oli tunnelmaltaan iloisempi. Sillä yhtye esitteli eri tanssimusiikkityylejä kotisaareltaan ja lämmitteli 60- ja 70-luvun hittejä. Vuonna 1999 yhtye kiinnitettiin Wicklow-levymerkille ja alkoi Soul Makassar -albumin työstö. Lontoossa ja Indonesiassa äänitetty levy tutki madagascarilaisten Kaakkois-Aasiasta peräisin olevaa kulttuurista perintöä. Wicklow'n romahdettua levyn kesälle 2000 aiottu julkaisu viivästyi, levy ilmestyi lopulta tammikuussa 2001.

Diskografia

Lähteet
All Music Guide

Viitteet

Aiheesta muualla
tarika.nu  
All Music Guide

Madagaskarilaiset yhtyeet
Hallintovaliokunta

Hallintovaliokunta (HaV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä julkisen sektorin hallintoon liittyviä asioita, esimerkiksi laatia mietintö valtioneuvoston tai kansanedustajien hallintoasioita koskevista lakiesityksistä. Valiokunnan käsittelemät aiheet kattavat julkisen sektorin hallinnon valtionhallinnosta kunta-asioihin sekä esimerkiksi poliisiasiat, rajavartiolaitosta koskevat asiat, pelastustoimen, väestöhallinnon, valtion henkilöstöpolitiikan, ulkomaalaisasiat ja kirkollisasiat.

Esimerkkejä hallintovaliokunnan käsittelemistä asioista:
 Laki järjestyksenvalvojista 
 Passilaki
 Laki ulkomaanedustuksen korvauksista
 Laki poliisin säilyttämien henkilöiden kohtelusta
 Ulkomaalaislaki
 Laki Kainuun hallintokokeilusta
 Valtioneuvoston selonteko keskus-, alue- ja paikallishallinnon toimivuudesta ja kehittämistarpeista - Parempaa palvelua, tehokkaampaa hallintoa

Hallintovaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Valiokunta kokoontuu neljä kertaa viikossa.

Valiokunnan puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla
Hallintovaliokunnan verkkosivu

Eduskunnan valiokunnat
Sivistysvaliokunta

Sivistysvaliokunta (SiV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä kulttuuria ja taidetta, tiedettä ja tutkimusta sekä opetusta ja koulutusta koskevat asiat, esimerkiksi laatia mietintö valtioneuvoston tai kansanedustajien näitä aiheita koskevista lakiesityksistä. Valiokunnan käsittelemiin aiheisiin kuuluvat lisäksi myös nuorisotyötä, tekijänoikeuksia ja opintotukea koskevat asiat.

Esimerkkejä sivistysvaliokunnan käsittelemistä asioista:
 Laki oikeudesta korkeakouluissa tehtäviin keksintöihin 
 Tekijänoikeuslaki
 Nuorisolaki
 Laki vapaasta sivistystyöstä
 Museolaki
 Laki ylioppilastutkinnon järjestämisestä.

Valiokunnan kokoonpano
Valiokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Valiokunta kokoontuu kolme kertaa viikossa.

Valiokunnan puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sivistysvaliokunta eduskunnan sivuilla

Eduskunnan valiokunnat
Teatteriohjaaja

Teatteriohjaaja on teatterissa henkilö, joka on vastuussa esityksen taiteellisesta kokonaisuudesta ja jonka näkemyksen mukaan esitys toteutetaan. Ohjaajan vastuulla on viime kädessä se, millainen esityksestä eri osa-alueineen muodostuu, ja hän ohjeistaa muita työryhmän jäseniä. Ohjaaja työskentelee yhteistyössä näyttelijöiden, valosuunnittelijan, äänisuunnittelijan, puvustajan, lavastajan ja muiden mahdollisten työryhmän jäsenten kanssa.

Usein ohjaaja toimii myös esityksen dramaturgina, ja osittain ohjaajan ja dramaturgin tehtävät ovatkin päällekkäisiä; monet alalle koulutetut toimivat molemmissa ammateissa. Ohjaaja toimii myös yhteistyössä esityksen tuottajan kanssa muun muassa produktion kokonaissuunnittelun ja roolituksen saralla. Harrastajateattereissa tosin on yleistä, että ohjaaja toimii myös esityksen tuottajana.

Suomessa teatteriohjaajaksi voi opiskella Teatterikorkeakoulussa. Harrastajateatterien ohjaajista osa on itseoppineita.

Katso myös 
Luettelo tunnetuista teatteriohjaajista
Luettelo tunnetuista suomalaisista teatteriohjaajista

Aiheesta muualla 

Ohjauksen koulutusohjelma (Teatterikorkeakoulu)
Ohjauksen koulutusohjelma (Opintoluotsi)
Ohjaajan anmmatinkuvaus (Ammattinetti)

Teatteri
Taidealan ammatit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ulkoasiainvaliokunta

Ulkoasiainvaliokunta (UaV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä Suomen kansainvälisiin suhteisiin liittyviä asioita, esimerkiksi valtiosopimuksia tai kansainvälisiin velvoitteisiin liittyviä lakiehdotuksia. Sen toimialaan kuuluvat myös Euroopan unionin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevat asiat. Lisäksi valiokunta käsittelee muun muassa kansainvälisiä järjestöjä, kehitysyhteistyötä, ulkomaankauppapolitiikkaa sekä yleistä turvallisuuspolitiikkaa koskevia asioita. 

Esimerkkejä ulkoasiainvaliokunnan käsittelemistä asioista:
 Valtioneuvoston selonteko Euroopan unionin perustuslakisopimuksesta
 Sopimus Guatemalan tasavallan kanssa sijoitusten edistämisestä ja suojaamisesta
 Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan toimintakertomus
 Hallituksen esitys Kansainvälisen rikostuomioistuimen ja Suomen välillä Kansainvälisen rikostuomioistuimen oikeudenkäynneissä kuultavina olleiden tai kuultavaksi tulevien todistajien ja heidän läheistensä sijoittamisesta Suomen alueelle.

Valiokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Jäsenet ovat kansanedustajia. Valiokunta kokoontuu neljä kertaa viikossa.

Valiokunnan puheenjohtajat

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Valiokunnan verkkosivusto

Eduskunnan valiokunnat
King Clancy Memorial Trophy

King Clancy Memorial Trophy on NHL:n vuosittain jakama palkinto. Se myönnetään pelaajalle, joka osoittaa johtajan ominaisuuksia sekä jäällä että sen ulkopuolella ja on tehnyt merkittävää humanitaarista työtä yhteisössään.

Palkinto on nimetty Francis M. ”King” Clancyn mukaan. Clancy oli pelaaja, valmentaja ja tuomari. Palkintoa on jaettu kaudesta 1987–1988. 

Suomalaisista palkinnon on voittanut Saku Koivu vuonna 2007 ja Pekka Rinne vuonna 2021.

King Clancy Memorial Trophy -voittajat 
1988 –  Lanny McDonald, Calgary Flames
1989 –  Bryan Trottier, New York Islanders
1990 –  Kevin Lowe, Edmonton Oilers
1991 –  Dave Taylor, Los Angeles Kings
1992 –  Ray Bourque, Boston Bruins
1993 –  Dave Poulin, Boston Bruins
1994 –  Adam Graves, New York Rangers
1995 –  Joe Nieuwendyk, Calgary Flames
1996 –  Kris King, Winnipeg Jets
1997 –  Trevor Linden, Vancouver Canucks
1998 –  Kelly Chase, St. Louis Blues
1999 –  Rob Ray, Buffalo Sabres
2000 –  Curtis Joseph, Toronto Maple Leafs
2001 –  Shjon Podein, Colorado Avalanche
2002 –  Ron Francis, Carolina Hurricanes
2003 –  Brendan Shanahan, Detroit Red Wings
2004 –  Jarome Iginla, Calgary Flames
2005 – ei voittajaa työsulun vuoksi
2006 –  Olaf Kölzig, Washington Capitals
2007 –  Saku Koivu, Montréal Canadiens
2008 –  Vincent Lecavalier, Tampa Bay Lightning
2009 –  Ethan Moreau, Edmonton Oilers
2010 –  Shane Doan, Phoenix Coyotes
2011 –  Doug Weight, New York Islanders
2012 –  Daniel Alfredsson, Ottawa Senators
2013 –  Patrice Bergeron, Boston Bruins
2014 –  Andrew Ference, Edmonton Oilers
2015 –  Henrik Zetterberg, Detroit Red Wings
2016 –  Henrik Sedin, Vancouver Canucks
2017 –  Nick Foligno, Columbus Blue Jackets
2018 –  Henrik Sedin, Daniel Sedin, Vancouver Canucks
2019 –  Jason Zucker, Minnesota Wild
2020  –  Mathew Dumba, Minnesota Wild
2021 –  Pekka Rinne, Nashville Predators
2022 –  P.K. Subban, New Jersey Devils

Lähteet

Viitteet 

79.32 Jääkiekko
NHL:n palkinnot