joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Huvipuisto

Huvipuisto on rentoutumiseen, vapaa-aikaan ja hurvitteluun suunniteltu paikka. Siellä on tyypillisesti useita erilaisia laitteita, kuten muun muassa karuselleja, maailmanpyörä, vuoristorata ja autorata. Pienille lapsille on suunnattu omia laitteita. Lisäksi on peli- ja kilpailukojuja, joissa voi koettaa onneaan ja taitojaan tyypillisesti heittämällä esineitä maaliin. Välipalakojuissa myydään esimerkiksi hattaroita, jäätelöä, popcornia tai pikaruokaa. 

Maailman suurin huvipuistoketju on yhdysvaltalainen Six Flags.

Suomen huvi- ja teemapuistot

 Atreenalin Seikkailupuisto Saimaa, Lappeenranta
 Flowpark, Lappeenranta
 Flowpark, Turku 
 Funpark, Lempäälä (sisähuvipuisto Ideaparkissa)
 Huvisatama, Lappeenranta (12 ilmaislaitetta ja Euroopan suurin hiekkalinna)
 Jukupark, Kalajoki (Kalajoen hiekkasärkät)
 Jukupark, Turku
 Linnanmäki, Helsinki
 Muumimaailma, Naantali
 Nokkakivi, Laukaa
 Powerpark, Alahärmä
 Puuhamaa, Janakkala (Tervakoski)
 Särkänniemi, Tampere
 Ti-Ti Nallen Koti, Lempäälän Ideapark
 Tykkimäki, Kouvola
 Visulahti, Mikkeli

Huvipuistolaitteita

Vuoristorata

Vuoristorata on yleinen huvipuistolaite. Se nousee ja laskee erityisesti suunniteltujen muotojen mukaan, ja joskus radassa on yksi tai useampi inversio. Inversioksi sanotaan radan kohtia, joissa matkustajat kääntyvät ylösalaisin. Radan ei välttämättä tarvitse tehdä täyttä kierrosta; tällaisia ratoja kutsutaan termillä "shuttle", vaikka jotkut ihmiset eivät varsinaisesti kutsukaan tällaisia ratoja "oikeiksi" vuoristoradoiksi. Kaikki laitteet, jotka kulkevat radan päällä, eivät kuitenkaan ole vuoristoratoja. Matkustajat istuvat vaunuissa vuoristorata-ajelun aikana. Vuoristoradoissa on kahden, neljän tai kuuden hengen vaunuja, jotka on yleensä kiinnitetty toisiinsa yhtenäiseksi junaksi. Joissain vuoristoradoissa, erityisesti Wild Mouse -vuoristoradoissa, radalla kulkee vain yksittäisiä vaunuja.

Muita laitteita
 Enterprise
 Karuselli
 Ketjukaruselli
 Kummitusjuna
 Lentävä matto
 Maailmanpyörä
 Top Spin
 Törmäilyautot
 Vapaapudotustorni
 Vesivuoristorata
 Viikinkilaiva
 Vuoristorata

Aiheesta muualla

 Suomen huvipuistoseura, huvipuistofoorumi
 Huvipuisto.net, huvipuistoaiheinen tietosivusto
 Huvipuistoblogi, huvipuistoaiheinen blogi

Lakkautettuja huvi- tai teemapuistoja
 Mini-Suomi
 Wasalandia, Vaasa

Seulonnan keskeiset artikkelit
Sekunti

Sekunti (tunnus s) on SI-järjestelmän mukainen ajan perusyksikkö. Se on alun perin saatu jakamalla vuorokausi 24 tuntiin, tunti 60 minuuttiin ja minuutti edelleen 60 sekuntiin. Nykyisin sekunti on määritelty cesiumin säteilyn avulla.

Määritelmä 
Sekunnin nykyisen määritelmän vahvisti 26. yleinen paino- ja mittakonferenssi vuonna 2019. Sekunti määritellään kiinnittämällä cesium 133 -atomin häiritsemättömän perustilan ylihienorakennesiirtymää vastaavan säteilyn taajuudeksi 9 192 631 770 Hz, missä Hz on yhtä kuin s-1.

Historia 
Alun perin sekunti on minuutin kuudeskymmenesosa ja täten 1/86 400 vuorokautta. Minuutin jakaminen 60 sekuntiin perustuu sumerilaisten keksimään ja babylonialaisten käyttämään seksagesimaalijärjestelmään (60-järjestelmään).

Edellä mainitulla vuorokaudella tarkoitettiin aurinkovuorokautta, joka saadaan mittaamalla aika Maan pyörähtäessä Aurinkoon nähden yhden kierroksen. Koska vuorokauden mittaaminen Aurinkoa vasten tuottaa Maan kiertoradan eri kohdissa erilaisen tuloksen, sovittiin vertailukohdaksi vuoden Aurinkovuorokausien keskiarvo. Tämä keskiaurinkovuorokausi on noin 86 400 sekuntia ja vuosi 365,2422 keskiaurinkovuorokautta.

Maapallon pyörimisliikkeen nopeus ei kuitenkaan ole aivan tarkkaan vakio. Tämän vuoksi, ja koska Maan kiertoliike Auringon ympäri on huomattavasti tasaisempaa, sekunti määriteltiin vuonna 1960 uudestaan siten, että se oli 1/31 556 925,9747 trooppisen vuotta sellaisena kuin se oli vuoden 1900 alkuhetkellä efemeridiaikaa. Sekunnin pituus ei tällöin muuttunut, mutta se tuli määritellyksi entistä tarkemmin. Vuoden pituus oli siten 365 vuorokautta 5 tuntia ja 48 minuuttia 45,9747 sekuntia.

Vuonna 1967 sekunti määriteltiin jälleen uudestaan atomikellon avulla. Vahvistetun määritelmän mukaan sekunti oli 9 192 631 770 kertaa sellaisen säteilyn jaksonaika, joka vastaa cesium-133-atomin siirtymää perustilan ylihienorakenteen kahden energiatason välillä. Vuonna 2018 määritelmä muotoiltiin sanallisesti uudelleen, mutta aikaisemman kanssa yhtäpitävällä tavalla.

Karkaussekunnit 
Jotta nykyiseen määritelmään perustuva koordinoitu yleisaika (UTC) pysyisi käytännöllisesti katsoen yhdenmukaisena UT1-ajan kanssa, lisätään kellonaikaan karkaussekunti vuoden vaihteessa tai kesäkuun lopussa silloin, kun niiden ero lähestyy täyttä sekuntia.

SI-kertoimet

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Optinen atomikello voi muuttaa sekunnin määritelmää

Ajan yksiköt
SI-järjestelmän perusyksiköt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kirjailija

Kirjailija on henkilö, joka kirjoittaa tai on kirjoittanut kirjoja, varsinkin kaunokirjallisia teoksia.

Kirjailijoiden liitot 
Kirjailijaksi identifioitunut henkilö haluaa usein liittyä alan järjestöön vahvistaakseen näin ammatillista identiteettiään. Suomessa tällainen järjestö on Kirjailijaliitto, johon ”hyväksyminen edellyttää, että hakija on julkaissut sellaisia suomenkielisiä, taiteellisesti korkeatasoisia teoksia, että häntä niiden perusteella voidaan pitää kirjailijana”. Liitossa on noin 600 jäsentä. 

Tietokirjailijoita yhdistävä järjestö on Suomen tietokirjailijat

Kansainvälinen Pen on vuonna 1921 perustettu kansainvälinen kirjailijaliitto, joka puolustaa sananvapautta ja käyttää tunnettujen jäsentensä vaikutusvaltaa parantamaan oloja maissa, joissa kirjailijoiden oikeuksia loukataan.

Suomalaisten kirjailijoiden tulot 
Vuonna 2014 Kirjailijaliitolla oli noin 670 jäsentä.. Heidän kirjailijankeskitulonsa olivat 10 000 euroa vuodessa. Huonoimmin ansaitsevan neljänneksen mediaanitulo oli 500 euroa vuodessa, parhaiten ansaitsevan neljänneksen 5 000 euroa vuodessa. Kirjoittamistaan teoksista liiton jäsenet saavat noin 2 000 euroa vuodessa; loput 8 000 euroa tulevat apurahoista ja muista vastaavista lähteistä.

Katso myös 

 Suomen kirjallisuus
 Suomalainen lastenkirjallisuus

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 
 
 
 
 
 

Kirjallisuus
Taidealan ammatit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Väestötiheys

Väestötiheys tai väestöntiheys eli asukastiheys on suure, joka kuvaa väestön alueellista jakaantumista. Tyypillisesti väestötiheys ilmoitetaan asukkaita per neliökilometri (as./km² tai hlö/km²). Alueen väestötiheys saadaan seuraavasti:

Pinta-alaksi voidaan katsoa alueen kokonaispinta-ala, tai asumiskelpoista alaa voidaan pyrkiä rajaamaan jättämällä laskennasta vesistöt pois, jolloin huomioidaan pelkkä maapinta-ala. Silti laskettu väestötiheys saattaa olla harhaanjohtava, jos käytetty pinta-ala sisältää esimerkiksi asumiskelvotonta vuoristoa tai aavikkoa.

Itsenäisten valtioiden väestötiheys vaihtelee kaupunkivaltio Monacon lähes 18 000 asukkaasta neliökilometrillä Mongolian 1,6 asukkaaseen neliökilometrillä.

Suomen väestötiheys

Suomen väestötiheys on noin 17,64 asukasta maapinta-alan neliökilometriä kohden, joten eurooppalaisessa ja pohjoismaisessakin vertailussa Suomi on keskimäärin varsin harvaan asuttu maa. Asutus on kuitenkin voimakkaasti keskittynyt niin, että vedettäessä suora linja Vaasasta Lappeenrantaan valtaosa väestöstä asuu sen eteläpuolella. Lisäksi tälläkin alueella väestö on keskittynyt suurimmille kaupunkiseuduille, valtateiden ja rautateiden varteen.

Suomessa tiheimmin asuttu maakunta on Uusimaa, jonka tiheys on 170,4 asukasta/km² (31.7.2010) eli Saksan keskimääräinen asukastiheys. Tiheimmin asuttu kaupunki on Uudellamaalla sijaitseva Helsinki, jonka väestötiheys on 2 741 asukasta/km² (31.7.2010). Helsingin tiheimmin asuttu kaupunginosa on Punavuori; yli 20 000 asukasta/km² ja tiheimmin asuttu kaupunginosan osa-alue on Kallion Torkkelinmäki; yli 31 000 asukasta neliökilometrillä.

Paikkakunnittain väestötiheys vaihtelee Helsingin vajaasta kolmestatuhannesta asukkaasta Savukosken 0,17 asukkaaseen neliökilometrillä.

Katso myös
Luettelo Suomen kunnista väestötiheyden mukaan

Lähteet

Aiheesta muualla 

Väestötiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ulriika Eleonoora

Ulriika Eleonoora () (23. tammikuuta 1688 – 24. marraskuuta 1741) oli Ruotsin kuningatar 1718–1720, ja Kaarle XII:n sisar. Hänen lyhyellä valtakaudellaan Ruotsissa alkoi Vapauden aika, kuninkaan yksinvallan sijasta vähitellen lähes kaikki valta keskitettiin valtiopäiville.

Ulriika Eleonoora oli Kaarle XI:n ja Ulriika Eleonoora vanhemman tytär. Nuoruusvuosinaan hän jäi sisarensa Hedvig Sofian varjoon. Fredrik Hesseniläinen (myöhemmin kuningas Fredrik I) kosi häntä jo 1710, mutta häitä vietettiin vasta 1715.

Ulriika eli suurimman osan elämästään muiden varjossa, mutta siskonsa kuoltua 1708 jälkeen hän alkoi saada huomiota, ja vuonna 1713 hänet valittiinkin sijaishallitsijaksi. Hän johti maata sillä aikaa kun oikea kuningas oli ulkomailla. Heti ensimmäisessä istunnossaan hän teki tärkeän päätöksen ja kutsui valtiopäivät koolle. Hän osallistui kuitenkin harvoin valtaneuvoston kokoontumisiin.

Kaarle XII:n kuoltua 1718 hänelle ei ollut itseoikeutettua kruununperijää, mutta kaksi mahdollista ehdokasta kuitenkin löytyi. Toinen heistä oli Ulriikan aviomies Fredrik Hesseniläinen ja toinen Hedvig Sofian poika, Holstein-Gottorpin herttua Kaarle Fredrik, jota tuki holsteinilainen puolue. Tämän jälkeen Ulriika Eleonoora ilmoitti nousseensa valtaistuimelle. Valtiopäivät suostuivat tunnustamaan Ulriika Eleonooran sillä ehdolla, että hän hyväksyi hallitusmuodon, joka vähentäisi tuntuvasti kuninkaan valtaa.

Vuonna 1720, kun Ulriika Eleonoora luovutti kruununsa miehelleen Fredrik I:lle, tämä luovutti osan valtaa valtiopäiville. Tämä päätti ajanjakson, jota kutsutaan itsevaltiuden ajaksi.

Fredrikin matkustaessa ulkomaille vuonna 1731 ja sairastaessa vuonna 1738 Ulriika Eleonoora palasi jälleen sijaishallitsijaksi.

Ulriikan ja Fredrik I:n avioliitto oli lapseton.

Ulriika luopui kruunusta lähinnä miehensä takia, sillä tämä oli koko ajan neuvonut Ulriikaa hänen ollessaan hallitsijana. Ulriika rakasti miestään, mutta tämä lähinnä vain tahtoi Ulriikan siksi, että tällä oli valtaa, ja että Ulriika pystyisi saattamaan Fredrikinkin johtavaan asemaan. Ulriika oli uskova, ja kuningattarena olemisen jälkeen hän ryhtyi hyväntekeväisyystyöhön. Hän oli myös kiinnostunut koruista ja hopearahojen keräämisestä.

Ulriika Eleonooran mukaan on nimetty Ullanlinnan () kaupunginosa Helsingissä. Hänelle nimetty kirkko oli Helsingin tuomiokirkon edessä olevalla aukiolla ennen tuomiokirkon rakentamista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin hallitsevat kuningattaret
Suuri Pohjan sota
Sijaishallitsijat
Vuonna 1688 syntyneet
Vuonna 1741 kuolleet
Oskar II

Oskar II (Oscar Fredrik, 21. tammikuuta 1829 Tukholma – 8. joulukuuta 1907 Tukholma) oli Ruotsin kuningas vuosina 1872–1907 ja Norjan kuningas vuosina 1872–1905. Hän oli Norjan ja Ruotsin kuninkaan Oskar I:n (1799–1859) kolmas poika.

Elämäkerta 

Syntyessään hänet nimettiin Itä-Götanmaan herttuaksi. Hän liittyi laivastoon 11-vuotiaana ja hänet ylennettiin aliluutnantiksi heinäkuussa 1845. Myöhemmin hän opiskeli matematiikkaa Uppsalan yliopistossa. Hän nai Nassaun herttuan Vilhelmin tyttären prinsessa Sophie Wilhelmina Marianne Henriettan (1836–1913) 6. kesäkuuta 1857. Ruotsin kuningattarena tämä tunnettiin nimellä Sofia.

Oskarin veljen Kaarle XV:n ainoa lapsi, prinsessa Lovisa, ei silloisen perustuslain mukaan voinut naisena periä kruunua, joten Kaarle XV:n kuoltua 18. syyskuuta 1872 Oskar II seurasi veljeään Ruotsin ja Norjan kuninkaaksi. Hänet kruunattiin Norjan kuninkaaksi Nidarosin tuomiokirkossa Trondheimissä 18. heinäkuuta 1873. Hän otti kuninkaallisen moton: ”Brödrafolkens väl, Broderfolkenes Vel”. Kuningas opiskeli myös norjan kieltä. Poliittinen kriisi johti kuitenkin kuningaskuntien erottamiseen vuonna 1905. Hän ei sallinut sukunsa asettua Norjan valtaistuimelle, ja maiden suhteet paranivat ennen kuninkaan kuolemaa Tukholmassa 8. joulukuuta 1907. Hänen vanhin poikansa, Oscar Gustaf Adolf (1858–1950), seurasi häntä kuninkaana. Toiseksi vanhin poika, Oscar Bernadotte (1859–1953) luopui kruununperimysoikeudesta vuonna 1888 naidessaan suomalaissyntyisen hovineiti Ebba Munckin. Muut pojat olivat prinssi, Länsi-Göötanmaan herttua Carl (1861–1951) ja Närken herttua Eugén (1865–1947), joka oli tunnettu taidemaalarina. Prinssi Carlin tytär oli prinsessa Märtha (1901−1954), jonka puoliso oli Norjan kuningas Olavi V. Oscar Bernadotten poika oli Wisborgin kreivi, sotilas ja diplomaatti Folke Bernadotte (1895–1948).

Oskar II oli viimeinen Ruotsin kuningas, joka voideltiin ja käytti kruunajaisissaan historiallista Eerik XIV:n kruunua ja muita regalioita. Seuraavat hallitsijat ovat pitäneet niitä ainoastaan esillä kruunajaistilaisuudessa.

Kruununprinssinä Oskar vieraili vuonna 1870 Haaparannalla ja samassa yhteydessä myös Suomen puolella Torniossa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin kuninkaat
Norjan kuninkaat
Vuonna 1829 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Kustaa V

Kustaa V (Oscar Gustaf Adolf, 16. kesäkuuta 1858 – 29. lokakuuta 1950) oli Ruotsin kuningas vuosina 1907–1950. Hän oli Ruotsin ja Norjan kuningas Oskar II:n vanhin poika. Syntymässä hän sai Värmlannin herttuan arvonimen. Hän nousi Ruotsin valtaistuimelle 8. joulukuuta  1907 isänsä seuraajana. Norja oli erotettu kuningaskunnasta kaksi vuotta aiemmin.

Elämäkerta

Kustaa V oli ensimmäinen kuninkaista, jota ei enää voideltu ja kruunattu vaan asetettiin virkaan yhä voimassa olevin seremonioin.   

Hän nai Badenin prinsessa Viktorian 20. syyskuuta 1881. Hän oli Ruotsin Sofian tyttärentytär, ja näin Ruotsia hallitseva Bernadotte-suku yhdistyi entisiin kuningassukuihin Vaasaan ja Holstein-Gottorpiin. Kustaa palveli Ruotsin armeijassa, kun hän oli kruununprinssi. Hänet ylennettiin 1884 kenraalimajuriksi ja 1898 kenraaliksi.

Kustaa V oli viimeinen Ruotsin kuningas, joka puuttui suoraan politiikkaan, vuoden 1914 puolustusbudjettiriidassa, mikä aiheutti linnanpihakriisin. Tämän jälkeen hän hallitsi parlamentaristisesti. 

Kesän 1941 juhannuskriisin aikaan, jolloin natsi-Saksa vaati lupaa kuljettaa 15 000 miehen Engelbrecht-divisioona Etelä-Norjasta Suomen rajalle Haaparannalle, Kustaa V kannatti kuljetusluvan myöntämistä. Monet päähallituspuolueen eli sosiaalidemokraattien valtiopäiväedustajista vastustivat Saksan vaatimukseen suostumista, mutta hallituskoalition oikeistopuolueet, puolueisiin kuulumaton ulkoministeri Christian Günther ja yleensä hallituksen politiikkaan puuttumista vältellyt Kustaa V kannattivat sitä. Yhtenä perusteluna vaatimukseen suostumiselle oli, että Ruotsin tulisi tukea Suomea, jonka tiedettiin liittyvän pian sotaan Saksan rinnalle. Lopulta sosiaalidemokraattinen pääministeri Per Albin Hansson taivutteli hallituksensa suostumaan väittämällä, että kuningas luopuisi muuten kruunusta. Historiantutkimus ei ole kyennyt vahvistamaan, uhkasiko Kustaa V todella hallitusta kruunustaluopumisella.

Kustaa V:n puoliso oli syntyjään saksalainen Badenin prinsessa Victoria (1862–1930). Heille syntyi kolme poikaa: Kustaa VI Aadolf (1882–1973), Södermanlandin herttua Wilhelm (1884–1965) ja Västmanlandin herttua Erik (1889–1918).

Kuningas oli myös tennisharrastaja ja kilpaili salanimellä Herra G.

Kustaa V teki virallisen vierailun Suomeen vuonna 1925.

Esivanhemmat

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Kahdeksankymmenvuotias kuningas, Suomen Kuvalehti, 04.06.1938, nro 22, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Ruotsin kuningas Kustaa V 80-vuotias, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kuningas metsällä, Kuva, 09.11.1938, nro 23, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Ruotsin kuninkaat
Ruotsalaiset tennispelaajat
Ruotsalaiset kenraalit
Vuonna 1858 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tuhopoltto

Tuhopoltto on tulipalo, joka on sytytetty tahallisesti. Tuhopoltto on rangaistava rikos. 

Esimerkiksi Suomen lainsäädännössä tuhopoltto lasketaan muiden vastaavien tekojen kanssa rikosnimikkeeksi tuhotyö.

Tuhopoltot Suomessa 

2010-luvulla tehtyjen tilastojen perusteella Suomessa tehdään vuosittain noin 2 000 tuhopolttoa.

Rikoslain 21. huhtikuuta 1995 voimaan tulleella muutoksella yhdistettiin vaarallisen tilanteen aiheuttavat teot yhdeksi rikosnimikkeeksi tuhotyö (RIL 34 luvun 1 §).
Teon tunnusmerkkinä on
 sytyttää tulipalon
 räjäyttää jotakin tai
 aiheuttaa vedentulvan tai luonnontilan muun mullistuksen
siten, että teko on omiaan aiheuttamaan yleistä hengen tai terveyden vaaraa taikka että siitä on yleistä erittäin huomattavan taloudellisen vahingon vaaraa.

Tuomiona tuhotyöstä langetetaan vähintään neljä kuukautta ja enintään neljä vuotta vankeutta. Mikäli tuhotyö on törkeä, teosta langetetaan 2–10 vuotta vankeutta. Yritys rangaistaan kuten teko.
Syyte tuhotyöstä on nostettava viiden vuoden kuluessa teosta.

Aiemmalla nimikkeellä murhapoltto tarkoitettiin sellaisen rakennuksen tuhopolttoa, jossa saattoi olla ihmisiä. Tyypillisimmin se on ollut asuinrakennuksen tai vastaavan tuhopoltto, mutta myös varastorakennuksen ja jopa heinäladonkin sytyttäminen on oikeudessa tuomittu murhapolttona.

Rikostutkinnassa pyritään selvittämään palon alkamiskohta. Palojäämien laboratoriotutkinnassa on mahdollista todeta esimerkiksi palavien nesteiden käyttö tai mahdollinen pitempiaikainen kyteminen ennen lopullista syttymistä.

Suomessa keskimääräinen tuhopolttaja on päihdeongelmainen mies.

Tunnettuja tuhopolttoja

Suomessa:

 Rovaniemen tuhopoltto, 1930
 Kirjapaino Kursiivin tuhopoltto, 1977
 Porvoon tuomiokirkon tuhopoltto, 2006
 Pizzeria Julietin tuhopoltto, 2010
 Ylivieskan kirkon tuhopoltto, 2016
 Kaikki on mahdollista -veistoksen tuhopoltto, 2018

Muualla:

 Epäsovun moskeijan hävitys, noin 630
 Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto, 1933
 UpStairs Loungen tuhopoltto, 1973
 Denmark Placen tuhopoltto, 1980
 Happy Landin tulipalo, 1990
 Solingenin tuhopoltto, 1993
 Göteborgin diskopalo, 1998
 Daegun metropalo, 2003
 Westin lannoitetehtaan räjähdys, 2013
 Kyoto Animationin tuhopoltto, 2019

Katso myös
 Pyromania
 Luokka:Tuhopoltot

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

fr:Incendie#Incendies volontaires
Työssäkäyntialue

Työssäkäyntialueen muodostavat keskuskunta ja ympäryskunnat, joiden työvoimasta vähintään 10 prosenttia käy töissä eli pendelöi keskuskunnassa. Myös yhden kunnan kautta keskuskuntaan vähintään 10 prosentin osuudella pendelöivät kunnat luetaan työssäkäynti-alueeseen kuuluviksi.

Pääsääntöisesti keskuskunnalla tarkoitetaan kuntaa, jonka työvoimasta enintään 25 prosenttia käy töissä muissa kunnissa ja jonka työvoimasta alle 10 prosenttia käy töissä jossain muussa yksittäisessä kunnassa.

Katso myös 
 Aluetiede

Lähteet

Aiheesta muualla
 Työssäkäyntialueet 2009
 Työssäkäyntialueet 2013
 Työ- ja elinkeinoministeriön asetus työssäkäyntialueista

Aluesuunnittelu
Ihmismaantiede
Suku (biologia)

Suku (, monikko genera) on tieteellisen luokittelun taso, joka koostuu joukosta joko rakenteellisesti tai fylogeneettisesti läheisistä lajeista. Toisinaan sukuun kuuluu vain yksi laji, jolloin puhutaan monotyyppisestä suvusta. Sukua laajempi taso on puolestaan heimo.

Eliölajin kaksiosainen tieteellinen nimi koostuu suvun nimestä ja lajimääritteestä. Sukuosa kirjoitetaan isolla ja lajiosa pienellä alkukirjaimella. Lajin nimi myös kursivoidaan. Ihmisen suku on esimerkiksi Homo ja lajinimi Homo sapiens.

Katso myös 
 luettelo suurimmista kasvisuvuista

Lähteet 

Taksonomia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Rowan Atkinson

Rowan Sebastian Atkinson (s. 6. tammikuuta 1955 Consett, County Durham) on englantilainen näyttelijä, koomikko ja käsikirjoittaja. Atkinsonin tunnetuin rooli on hänen itse keksimänsä komedia­hahmo Mr. Bean, jonka seikkailut hän on myös käsi­kirjoittanut. Mr. Bean on äänestetty yhdeksi tunnetuimmaksi britti­kulttuurin hahmoista.

Ura 
Ennen koomikon­uraansa Atkinson ehti opiskella sähkö­insinööriksi Oxfordin yliopistossa. Opiskelu­aikanaan hän alkoi työskennellä lupaavan käsi­kirjoittajan Richard Curtisin kanssa. He kirjoittivat ensin teatteri­arvosteluja ja sitten omaa materiaalia Edinburgh Fringe -festivaalille. Atkinson aloitti televisiossa Ei yhdeksän uutisissa, josta hänelle myönnettiin Bafta-palkinto. Vuonna 1983 hän ja Curtis keksivät hahmon nimeltä Musta Kyy, joka yritti turhaan päästä Englannin kuninkaaksi Tudorien aikana. BBC:llä Musta Kyy -sarjaa mainostettiin tilanne­tragediana. 

Myös Mr. Bean on Atkinsonin ja Curtisin yhteinen luomus, 1990–1995 esitetty Nolojen tilanteiden mies -televisiosarja saavutti suuren kansainvälisen suosion ja palkittiin muun muassa kansainvälisellä Emmy-palkinnolla. Vuonna 1997 Mr. Bean siirtyi myös valkokankaalle elokuvassa Bean – äärimmäinen katastrofielokuva, joka sai jatko-osan Mr. Bean lomailee vuonna 2007. Hahmolle tehtiin lisäksi animaatiosarja vuonna 2002 ja Aktinson esiintyi Mr. Beanin roolissa myös Lontoon kesä­olympialaisten avajaisissa 2012. Edellisenä vuonna Atkinson oli ilmaissut, että hän alkaa käydä liian vanhaksi esittämään hahmoa, jonka hän ei haluaisi ikääntyvän. Hän ilmoitti tammi­kuussa 2020, ettei hän enää näyttele Mr. Beania, koska ”se on liian raskasta”. Hahmo saattaa kuitenkin esiintyä vielä animaatioissa.

Atkinson on näytellyt pää­osaa myös menestyneessä komediaelokuvassa Johnny English (2003) ja sen jatko-osissa Johnny English – uudestisyntynyt (2011) ja Johnny English iskee jälleen (2018).

Kunnianosoitukset 

Vuonna 2013 Atkinsonille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritari­komentajan kunnia­merkki CBE.

The Observer -lehti listasi Rowan Atkinsonin Iso-Britannian yhdeksi kaikkien aikojen hauskimmaksi koomikoksi, ja tunnetuimmaksi näyttelijäksi.

Yksityiselämä 

Rowan Atkinson oli helmi­kuusta 1990 lähtien naimisissa meikki­taiteilija Sunetra Sastryn kanssa. Heillä on kaksi lasta, Benjamin Alexander Sebastian (s. 1993) ja Lily Grace (s. 1995). Parin avio­ero tuli voimaan marras­kuussa 2015. Atkinson seurustelee näyttelijä Louise Fordin kanssa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset näyttelijät
Brittiläiset koomikot
Brittiläiset televisiokäsikirjoittajat
BAFTA-palkinnon saajat
Hollywood Walk of Fame
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hyötyliikunta

Hyöty- eli arkiliikunta on liikuntaa jonkin muun tekemisen ohella eli ei pelkästään liikunnan vuoksi, siis jokapäiväiseen elämään kuuluvaa liikkumista - painojen nostelu kuntosalilla ei siis ole hyötyliikuntaa. Työmatkan tai muun välttämättömän matkan kulkeminen pyörällä auton sijasta, pihan haravoiminen tai portaiden käveleminen hissillä kulkemisen sijaan täyttää hyötyliikunnan kriteerit.

Hyötyliikunta voi olla myös ajattelutapa - oman terveyden edistämistä. Jo puolen tunnin päivittäinen kävely tai pyöräily, vaikkapa kahdessa 15 minuutin osassa, pitää terveyttä yllä. Hyötyliikunta ei kuitenkaan yleensä nosta kuntoa eikä auta painon pudottamisessa.

Lähteet

 http://www.tohtori.fi/?page=3854136
 http://www.terveyskirjasto.fi/terveyskirjasto/tk.koti?p_artikkeli=dia00808 

Liikunta
Kansainvälinen suuntanumero

Kansainvälinen suuntanumero eli maakoodi on kansainvälisiin puhelinyhteyksiin tarvittava puhelinnumeron etuliite.  Numerot on jaettu niin, että valtiot ja alueet voivat erottua toisistaan eivätkä numerot mene päällekkäin. Suuntanumeron pituus on 1–3 numeroa. Niitä jakaa ja hallinnoi Kansainvälinen televiestintäliitto.

Useimmissa maissa, myös Suomessa, paikallisen suuntanumeron ensimmäinen nolla jätetään pois käytettäessä kansainvälistä suuntanumeroa.  Esimerkiksi paikallinen numero 019 1234567 on kansainvälisessä muodossaan +358 19 1234567.  Merkki ”+” tarkoittaa kansainvälisen puhelun maittain vaihtelevaa ulkomaantunnusta. Ulkomaantunnus on Euroopassa yleensä 00. Suomessa on tämän rinnalla vaihtoehtoisena tapana valita ulkomaanpuhelun operaattoritunnus. Matkapuhelimilla on yleensä mahdollista kirjoittaa suoraan +-merkki laitekohtaisella tavalla.

Suomen maatunnus

Maiden maatunnuksia jaettiin ensimmäisen kerran Genevessä vuonna 1954, jolloin Suomi sai kaksinumeroisen tunnuksen 25.
Tunnus vaihtui vuonna 1964, koska yleiskokouksessa esiteltiin maailman jako numerovyöhykkeisiin.
Iso-Britannia (maakoodi 44) ja Ranska (33) halusivat pitää vanhat maatunnuksensa, joten Eurooppa sai numerolla 3 ja 4 alkavat maatunnukset. Suomelle myönnettiin tuolloin maatunnus 401.

Tunnukset vahvistettiin lopullisesti syys–lokakuussa 1968 Kansainvälisen lennätin- ja puhelinalan neuvoa antavan komitean (CCITT) yleiskokouksessa, joka pidettiin pidettiin kasinohotellissa Mar del Platan kaupungissa Argentiinassa.

Suomessa on joskus ihmetelty miksi maa sai kolminumeroisen tunnuksen 358, kun esimerkiksi Tanska, Ruotsi ja Norjalla saivat kaksinumeroisen. Tästä oli hyötyä etenkin mekaanisen numeronvalinnan aikana.

Katso myös 
 Luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista
 E.164

Lähteet

Aiheesta muualla 

  ITU
  World Telephone Numbering Guide
  LincMad

Puhelintekniikka
Jonna Geagea

Jonna Elina Geagea (o.s. Kosonen, s. 3. syyskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi toisena Nylon Beatin solistina. Nylon Beatin jälkeen hän on julkaissut albumin Jonna’s Problem -yhtyeensä kanssa sekä ensimmäisen sooloalbuminsa syksyllä 2010.

Ura

Laulajana 
Nylon Beatin viimeisen keikan jälkeen 31. joulukuuta 2003 Geagea osallistui vuoden 2004 Euroviisujen Suomen karsintoihin kappaleella ”Like Believers Do” sijoittuen neljänneksi. Hän kilpaili karsinnoissa taiteilijanimellä Jonna K. Euroviisujen jälkeen Geagea perusti The Johnson -nimisen yhtyeen, joka myöhemmin vaihtoi nimensä Jonna’s Problemiksi.

Kesällä 2005 Geagea lainasi ääntään Children of Bodom -metalliyhtyeen singlen ”In Your Face” B-puolen Britney Spears -coverkappaleeseen ”Oops!… I Did It Again”. Samoihin aikoihin Geagea lauloi Kiivan singlellä ”Tyttöjen juttuja”. Lisäksi hän oli mukana power metal -yhtye Warmenin kappaleella ”They All Blame Me”, jonka hän oli myös sanoittanut. Hän vieraili myös kolmella kappaleella Warmenin vuonna 2009 julkaistulla Japanese Hospitality -albumilla.

Jonna’s Problem julkaisi esikoisalbuminsa 22. maaliskuuta 2006. Albumi ei kuitenkaan menestynyt, ja se nousi vain yhdeksi viikoksi Suomen viralliselle albumilistalle 32. sijalle.

Geagea julkaisi ensimmäisen suomenkielisen soolosinglensä ”Taasko se alkaa?” 31. toukokuuta 2010. Ensimmäinen sooloalbumi Katso mua julkaistiin 20. lokakuuta 2010. Albumilta julkaistiin myös singlet ”Katso mua” sekä ”Kotimatka”, joista ensin mainitun musiikkivideolla esiintyi näyttelijä Juha Veijonen.

Geagea kirjoittaa sävellyksiä tulevalle albumilleen, jolla ei toistaiseksi ole julkaisuaikataulua. Hän julkaisi paluusinglen "Pumppaa" kesäkuussa 2017.

Muu ura 
Heinä–lokakuussa 2004 Geagealla oli rooli Linnanmäen huvipuiston Peacock-teatterin musikaalissa Saturday Night Fever. Linnanmäen esitysten jälkeen musikaalia esitettiin loppuvuoden 2004 ajan ympäri Suomea.

Keväällä 2007 Geagea vieraili Turun kaupunginteatterin musikaalissa Thorin vasara Gunlodin roolissa. Hän on ollut mukana myös UIT:n revyissä Kovat piipussa ja Ilon palasia.

Alkuvuodesta 2011 Geagea toimi vierailevana tuomarina Idols-laulukilpailun viidennen tuotantokauden Tampereen koelauluissa.  

Alkuvuodesta 2019 Geagea oli yksi Tähdet tähdet -televisio-ohjelman artisteista.

Yksityiselämä 

Kosonen seurusteli vuodesta 2003 Oscar Geagean kanssa ja he avioituivat syyskuussa 2009, jolloin Kosonen vaihtoi sukunimensä Geageaksi. Vuonna 2012 Jonna Geagea jäi keikkatauolle esikoisensa syntymän myötä. Hän jatkoi musiikkiuraansa vuonna 2017. Pariskunnan toinen lapsi syntyi vuonna 2014.

Diskografia

Albumit

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jonna Geagean viralliset kotisivut .
 Jonna Kosonen: Poika nimeltä Päivi. Ylen Elävä arkisto.

Nylon Beat
Suomalaiset poplaulajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Agnetha Fältskog

Agnetha Åse Fältskog (s. 5. huhtikuuta 1950 Jönköping, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten yhtenä Abba-yhtyeen jäsenenä.

Fältskog lauloi Anni-Frid Lyngstadin ohella ja kanssa suurimman osan Abban hiteistä. Fältskogin lähes kokonaan soolona laulamia tunnetuimpia Abba-hittejä ovat muun muassa "The Winner Takes It All", "As Good As New", "SOS", "The Day Before You Came", "One of Us", "Hasta mañana" ja "Thank You for the Music".
Yhtyeuran lisäksi hänellä on ollut menestyksekäs sooloura. Albumille My Colouring Book (2004) Fältskog levytti oman nuoruutensa kappaleita. Albumin ensimmäinen single oli Cilla Blackin "If I Thought You'd Ever Change Your Mind". Fältskogin viimeisin sooloalbumi A julkaistiin toukokuussa 2013.

Yksityiselämä 

Fältskog ja Björn Ulvaeus tapasivat vuonna 1969 ja menivät naimisiin vuonna 1971. He saivat kaksi lasta, jotka ovat näyttelijä Linda Ulvaeus (1973) ja Peter Christian Ulvaeus (1977). Pariskunta erosi vuoden 1978 lopussa. Vuonna 1988 Fältskog katosi kokonaan julkisuudesta 17 vuodeksi. Vuonna 1990 hän avioitui ruotsalaisen kirurgin Tomas Sonnenfeldin kanssa, josta erosi kolme vuotta myöhemmin. Fältskogin äiti teki itsemurhan vuonna 1994. Vuonna 1997 hän tapasi hollantilaisen trukkikuskin Gert van den Graafin, jonka kanssa seurusteli jonkun aikaa. Suhde päättyi miehelle haettuun lähestymiskieltoon ja karkoitukseen Ruotsista vuonna 2006, kun tämä alkoi vainota Fältskogia. Fältskog asuu Ekerössä Tukholman ulkopuolella.

Diskografia

Soololevyt 
Agnetha Fältskog (1968)
Agnetha Fältskog Vol.2 (1969)
Som jag är (1970)
När en vacker tanke blir en sång (1971)
Agnetha (1974)
Elva kvinnor i ett hus (1975)
Nu tändas tusen juleljus (1980)
Wrap Your Arms Around Me (1983)
Eyes of a Woman (1985)
Kom följ med i vår karusell (1987)
I Stand Alone (1987)
My Colouring Book (2004)
A (2013)

Kokoelmalevyt 
Agnetha Fältskogs Bästa (1973)
Tio år med Agnetha (1979)
Teamtoppen 1 (1985)
Agnetha Collection (1986)
Sjung denna sång (1986)
Geh' Mit Gott (1994)
My Love, My Life (1996)
That's Me (1998)
Svensktoppar (1998)
13 Hits (2004)
De första åren - Agnetha Fältskog 1967-1979 (2004)
My Very Best (2008)

Filmografia

Elokuvat 
 Abba: The Movie (1977)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kotisivut. 
 Fanisivusto.
 Abbasite.

Ruotsalaiset laulajat
ABBA
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sudenmarja

Sudenmarja eli lehtosudenmarja (Paris quadrifolia) on tuoreissa metsissä ja lehdoissa kasvava monivuotinen, ruohovartinen kasvi. Siitä käytetään myös kansanomaisia nimityksiä karhunmarja, kuolemanmarja ja käärmeenmarja. Sudenmarja on myrkyllinen.

Kuvaus 

Sudenmarja kasvaa 10–35 cm korkeaksi. Sillä on neljä soikeaa, ehytreunaista lehteä kiehkurana varren yläosassa. Kasvin tieteellinen lajinimi quadrifolia viittaa nelilehtisyyteen. Joskus lehtiä on kuitenkin viisi tai useampia.

Sudenmarja kukkii toukokuun ja kesäkuun vaihteessa. Sen kukka koostuu neljästä verho- ja terälehdestä, kahdeksasta heteestä ja yhdestä emiöstä. Kukasta kehittyy myöhemmin heinäkuussa myrkyllinen, hieman mustikan näköinen marja. Myrkytystapaukset ovat kuitenkin olleet harvinaisia, sillä marjoja on vain yksi kasvia kohti ja sen maku on vastenmielinen.

Levinneisyys 
Sudenmarjaa tavataan Euroopassa pohjoisesta aina Välimeren pohjoisrannalle asti sekä harvinaisempana Aasian puolella. Suomessa sitä esiintyy koko maassa.

Käyttö 
Huolimatta myrkyllisyydestä sudenmarjaa on aiemmin käytetty lääkekasvina. Koko kasvia on käytetty ulkoisesti haavojen ja paiseiden hoidossa, myös silmälääkkeenä.

Kulttuurissa 
Akseli Gallen-Kallelan symbolistisessa maalauksessa Lemminkäisen äiti esiintyy kalman kukkina tyyliteltyjä sudenmarjoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Sudenmarja eli lehtosudenmarja (Paris quadrifolia)
 Kasviatlas 2020: Sudenmarjan eli lehtosudenmarjan levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Sudenmarja (Paris quadrifolia)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Paris quadrifolia - sudenmarja, lehtosudenmarja
 Valokki – Nettikasvio: Sudenmarja (Paris quadrifolia)
 Flora of China: Paris quadrifolia 

Sudenmarjakasvit
Myrkylliset kasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kansallisuus

Kansallisuus merkitsee johonkin kansaan tai jollekin kansalle kuuluvuutta. Kun puhutaan henkilön kansallisuudesta, saatetaan käsitteellä tarkoittaa etnistä ryhmää tai vaihtoehtoisesti kansallisvaltio-aatteesta syntynyttä kansan käsitettä. Muiden kuin henkilöiden kansallisuus viittaa asian suureen merkitykseen tietylle kansalle, jopa siinä määrin että sen voidaan ajatella toimivan osana kyseisen kansan määritystä.

Henkilön kansallisuus ei siis tarkoita samaa kuin kansalaisuus. Mikäli kansallisuutta ajatellaan kansallisvaltion näkökulmasta kansa-käsitteenä, se merkitsee tietynlaista suhdetta valtion ja henkilön välillä, jossa henkilö alistetaan valtion lainsäädännölle, minkä vastineeksi hänelle kuuluu valtion tarjoama suoja ja tavallisesti oikeus asua valtion alueella. Joissakin tapauksissa kansalaisuus tarjoaa enemmän etuja, kuten mahdollisuuden osallistua valtion poliittiseen päätöksentekoon.

Lähteet

Katso myös
 Kansa
 Kansakunta
 Kansallisuusaate
Kansatiede
Ympäristöliike

Ympäristöliike on ympäristökysymyksiin keskittynyt yhteiskunnallinen ja poliittinen liike joka toimii ympäristönsuojelun eteen. Suomessa ympäristöliikkeeseen liittyvinä kansalaisjärjestöinä voidaan pitää muun muassa Suomen luonnonsuojeluliittoa ja useita muita luontojärjestöjä. Rooman klubin vuonna 1972 julkaisemaa raporttia Kasvun rajat voidaan pitää yhtenä modernin ympäristöliikkeen syntyyn eniten vaikuttaneista dokumenteista.

Historiaa Suomessa 

Suomen luonnonsuojeluaatteen lähtölaukauksena on usein pidetty tutkimusmatkailija A. E. Nordenskjöldin kirjoitusta ”Ehdotus valtiopuistojen perustamiseksi Pohjoismaihin” vuodelta 1880. Nordenskjöldin jälkeen kasvitieteen professori J. P. Norrlin kirjoitti vuonna 1898 harvinaisten lajien suojelusta ja pienten yksityisten rauhoitusalueiden perustamisesta. Ensimmäiset suojeluyhdistykset oli kuitenkin jo perustettu ennen tätä. Muun muassa Sakari Topelius perusti Helsinkiin jo vuonna 1870 lintujen suojeluun pyrkineen yhdistyksen. Vuonna 1880 näissä yhdistyksissä oli jo 30 000 jäsentä. Topelius oli myös perustamassa vuonna 1874 Helsingin eläinsuojeluyhdistystä.

DDT:n kieltäminen 

DDT:n maine muuttui Rachel Carsonin vuoden 1962 kirjan Äänetön kevät  (engl. Silent Spring) myötä. Kirjassa Carson esitti joukon argumentteja, joiden pohjalta DDT kiellettiin varotoimenpiteenä.

Vihreät puolueet 

Vihreät puolueet nousivat parlamenttiin ensiksi Saksan liittotasavallassa, jossa myös vihreät-nimitys vakiintui. Suomessa vihreän puolueen alku sijoittuu vuoteen 1979, kun syntyi kansanliike Koijärven lintujärven suojelemiseksi. Löyhästi järjestäytynyt liike sai vuoden 1983 vaaleissa eduskuntaan kaksi kansanedustajaa. Osin eduskunnan vihreiden taustajärjestöksi perustettiin 1987 Vihreä liitto, joka rekisteröityi puolueeksi 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 

Ympäristönsuojelu

it:Movimento ecologista
ja:エコロジー
Piirilevy

Piirilevy yhdistää elektroniikkalaitteissa komponentit toisiinsa ilman erillisiä johtimia ja toimii samalla niiden kiinnitysalustana. 

Yleisin piirilevy on lasikuituvahvisteiseen muovilevyyn epoksiliimalla kiinnitetty kuparifolio. Kytkentäkuvio muodostetaan poistamalla ylimääräinen folio kemiallisella syövytyksellä eli etsauksella. Komponentit liitetään jäljellä olevaan folioon yleensä juottamalla, joskus myös liimaamalla sähköä johtavalla liimalla. Piirilevy on yleensä hapettumisen estämiseksi pinnoitettu tinalla, hopealla, kullalla tai ns. orgaanisella pinnoitteella. Varsinkin pienikokoisille pintaliitoskomponenteille tarkoitettu levy pinnoitetaan myös pinnan tasaisuuden varmistamiseksi. 

Piirilevymateriaalina voidaan lähinnä erikoissovelluksissa käyttää lasikuitumuovin lisäksi myös muun muassa teflonia, alumiinia, pertinax-levyä tai lasia. Pertinax on kauppanimike.

Erityisesti digitaalielektroniikassa useita piirilevyjä voidaan laminoida päällekkäin yhteen ns. monikerroslevyjen valmistamiseksi. Tällöin jokaisessa kerroksessa on erilainen kuvio ja eri kerrokset on yhdistetty toisiinsa läpikuparoitujen reikien kautta. 

Kehittyneimmillä valmistusprosesseilla piirilevyihin voidaan jopa toteuttaa yksinkertaisia komponentteja kuten vastuksia, keloja ja kondensaattoreita, joko levyn sisään tai sen pinnalle. Yleensä tällä pyritään levyn komponenttien pakkaustiheyden kasvattamiseen ja pinta-alan maksimaaliseen hyödyntämiseen.

Teollisesti piirilevyn johdotuskuvio tulostetaan yleensä valopiirturilla filmille tiedostosta, jonka piirilevysuunnittelija on suunnitellut tietokoneella erityisellä piirilevyjen suunnitteluohjelmalla (CAD). Filmille tulostettu johdinkuvio valotetaan piirilevyaihion valoherkällä kemikaalilla käsiteltyyn pintaan, usein UV-valolla. Teolliset työvaiheet käsittävät myös muun muassa levyyn tulevien reikien porauksen, johtavan kuparikerroksen elektrolyyttisen vahvistamisen, etsauksen ja mahdollisen pintapainatuksen esimerkiksi silkkipainomenetelmällä. 

Piirilevyn voi tehdä myös kaivertamalla käsityökaluilla tai tätä tarkoitusta varten hankitulla tietokone- tai käsinohjatulla laitteistolla. Yksittäiskappaleiden ja protoversioiden valmistamiseen kaiverruslaite sopii mainiosti.

Harrastelijat tekevät monesti matalaresoluutioisia piirilevyjen kuvia lasertulostimella läpinäkyville kalvoille. Yksinkertaisimmillaan johdinkuvioiden tekoon voidaan käyttää myös lakkakynää tai teippaamista, jonka jälkeen levystä syövytetään ferrikloridin ja veden sekoituksella ylimääräinen kuparikerros pois ja saadaan aikaan haluttu kuvio.

Piirilevyt ovat kestäviä, edullisia ja yleensä hyvin luotettavia. Niiden johdotuksia on vaikeampi muuttaa kuin jo harvinaiseksi käyneitä kiertoliitoskytkentöjä (wire-wrap). Piirilevyt tarvitsevat enemmän suunnittelutyötä kuin kiertoliitetyt tai kytkentärimojen varaan rakennetut järjestelmät.  

Piirilevyn suunnitteluohjelmalla voi piirtää ensin kytkennän ja osoittaa komponenteille paikat, jonka jälkeen ohjelma suunnittelee piirilevyn osittain automaattisesti.

Katso myös 
 CTI-arvo
 ACF
 Reikäpiirilevy

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elektroniikan komponentit
Seulonnan keskeiset artikkelit
PCB

PCB voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 PCB, englannin sanoista polychlorinated biphenyl, polykloorattujen bifenyylien aineryhmään (C12H10-xClx) kuuluva orgaaninen yhdiste
 piirilevy eli PCB, englannin sanoista printed circuit board
 prosessielementti (engl. process control block), tietotekniikassa käyttöjärjestelmän ytimen tietorakenne
 PCBoard, BBS-ohjelmisto
 PCB, portugalin sanoista Partido Comunista Brasileiro, Brasilian kommunistinen puolue.
 Pentaklooribentseeni (engl. pentachlorobenzene, C6HCl5, CAS 608-93-5), klooriyhdiste
 Perfect Cherry Blossom, Touhou Projectin kahdeksas osa.
Portaali (internet)

Portaali internetistä puhuttaessa tarkoittaa verkkopalvelua, joka omien toimintojensa lisäksi tarjoaa pääsyn useisiin muihin verkkopalveluihin. Tällöin portaali-sanaan on yleensä lisätty etuliitteeksi määritelmä portaalin luonteesta.

Esimerkkejä internetportaaleista:
 Agricola suomalainen humanistisen alan internetportaali
 MICHAEL kulttuuriportaali
 Plaza yleisportaali

Erilaisia määritelmiä 

Portaali (portal) on tietojärjestelmä joka järjestää ja auttaa saamaan yhteyksiä eli kontakteja eri toimijoiden tai tahojen välille, esimerkiksi 
 palvelujen ja tuotteiden toimittaja(t) ja näiden asiakkaat (yritysportaali, markkinapaikka); 
 yhdistyksen, kuntayhteisön tai muun yhteisön jäsenet (www-sivusto);
 organisaation työntekijät ja tietojärjestelmät tietopalveluineen (yritysportaali, intranet); 
 kumppanit ja tietojärjestelmä tietopalveluineen (yritysportaali, ekstranet). 

Portaali on liittymä eri tahoihin: yhden tai usean organisaation asiointipalveluihin, yhteyshenkilöihin, tietojärjestelmiin ja näiden tietopalveluihin, organisaatioiden tarjouksiin. Portaali toimittaa omille asiakkailleen yhden tai usean organisaation asiointipalveluja tai vain tietopalveluja.

On olemassa kaksi kilpailevaa määritelmää portaalin toiminnasta. Ensimmäinen painottaa portaalin olevan vain portti muihin palveluihin, jolloin portaalin oma palvelutarjonta olisi vain tarjota yhtenäinen aloituspiste muiden tahojen palveluihin. Toinen määritelmä näkee portaalin kokoavana verkkopalveluna jolloin portaali tarjoaisi yhtenäisen käyttöliittymän aikaisemmin erillisiin palveluihin. Useimmat verkkopalvelut joista käytetään nimitystä portaali yhdistävät kummankin määritelmän sisältöä, eli toimivat sekä linkittävänä portaalina että kokoavana palveluportaalina.

Lähteet 

World Wide Web
Seulonnan keskeiset artikkelit
Merenkulku

Merenkulku tarkoittaa vesitse tapahtuvaa tavaroiden ja henkilöiden kuljetusta.

Historia

Liikennöintityypit 

Linjaliikenteessä olevat laivat kulkevat tiettyjen etukäteen ilmoitettujen satamien välillä säännöllisin väliajoin riippumatta siitä, saadaanko täysi lasti vai ei. Esimerkkejä linjaliikenteestä ovat mm. matkustajalaivoilla ajettavat linjat.

Hakurahti- eli tramppiliikenne on taas sitä, että alus tilataan kulloinkin tietylle matkalle, ja liikennöinti riippuu siitä, saako alus lastia vai ei. Tramppiliikenteessä ei ole yleensä kiinteitä reittejä, vaan alus kuormataan lähtösatamassa ja rahdin määräsatamaan tuotuaan alus lähtee lastin purkamisen ja uuden lastin kuormaamisen jälkeen toiselle rahtausmatkalle, joka suuntautuu usein muualle kuin edelliseen lähtösatamaan.

Sopimusliikenteessä sovitaan tietyn tavaraerän kuljettamisesta ostajalle; kuten hiili, vilja, kontti, paperi tai selluloosa. Sopimusliikennettä voidaan pitää linjaliikenteen muotona, sillä lähtö- ja määräsatamat ovat aina samat. Tosin sopimusliikenteessä ei yleensä käytetä tiukkoja aikatauluja kuten linjaliikenteessä. Tramppiliikenteestä sopimusliikenne poikkeaa siten, että sopimusliikenne saattaa kestää pitkiäkin aikoja sitoen tietyt alukset samalle reitille.

Lähteet
Opintoviikko

Opintoviikko (lyhenne ov) on opintojen laajuuden mitta opiskelijan kannalta. Opintoviikolla tarkoitetaan opiskelijan arvioitua keskimääräistä 40 tunnin työpanosta opintotavoitteiden saavuttamiseksi.

Opintoviikko oli käytössä korkeakoulututkintojen laajuuden mittana vuoteen 2005 asti, jonka jälkeen sen käytöstä luovuttiin korkea-asteella vuosina 2005–2010 osana
Euroopan unionin korkeakoulupolitiikan yhtenäistämistä eli  ns. Bolognan prosessia. Opintoviikon korvasi opintopiste. 60 opintopistettä vastaa yhden vuoden täysipainoista opiskelua tai 1600 tuntia, eli periaatteessa yksi opintoviikko vastaa 1,5 opintopistettä. Käytännössä kertoimina on käytetty lukuja 1,5:n ja 2:n välillä silloin, kun eri mitoituksella olevia opintoja on yhdistetty samaan tutkintoon.

Ammatillisella asteella opintoviikot vaihtuivat osaamispisteiksi 1. elokuuta 2015.

Lähteet 

Korkeakoulutus
Quaoar

50000 Quaoar (symboli: ) on Neptunuksen radan ulkopuolella, Kuiperin vyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä kohde. Sen löysivät Chad Trujillo ja Michael Brown 4. kesäkuuta 2002. Quaoar on nimetty Tongva-intiaaniheimon mytologiassa esiintyvän Quaoar-luojajumalan mukaan. Quaoar oli löytöhetkellään suurin Kuiperin vyöhykkeeltä löydetty kohde Pluton jälkeen. Ennen kuin Quaoar sai nimensä, se tunnettiin väliaikaisella nimityksellä 2002 LM60. Quaoar on ehdokas kääpiöplaneetan statuksen saamiseksi. Quaoarilla on myös kuu nimeltä Weywot.

Fyysiset ominaisuudet 

Quaoar oli ensimmäinen transneptuninen kohde, jonka läpimitta saatiin mitattua suoraan Hubble-avaruusteleskoopin ottamista kuvista. Näiden kuvien perusteella läpimitaksi arvioitiin noin 1 200 kilometriä , joskin myöhemmät Spitzer-teleskoopilla tehdyt havainnot viittasivat hieman arvioitua suurempaan albedoon ja sitä kautta pudottivat läpimitta-arvion 654,8–1051,1 kilometriin. Quaoar koostunee pääasiassa kivestä ja jäästä. Se on melko tumma kohde (albedo ~0,2), mikä viittaa siihen, ettei sillä olisi jääkuorta. Quaoarin pinta on väriltään hieman punertava.

Quaoarin pinnalla on havaittu myös merkkejä ammoniumhydraatista sekä kiteytyneestä jäästä. Tämä löytö oli yllättävä, sillä molempien olisi pitänyt tuhoutua suurienergiaisen hiukkassäteilyn vaikutuksesta noin 10 miljoonan vuoden aikana. Koska suurienergiaisilta hiukkasilta suojaavaa ilmakehää tai magneettikenttää näin pienellä kappaleella ei luultavasti ole, käytännössä löydöksen selittäminen vaatii Quaoarin pintakerroksen aktiivista uusiutumista. Tämän varteenotettavana aiheuttajana Quaoarin kokoisella kappaleella olisi kryovulkanismi. 

Quaoarin rata on hyvin ympyrämäinen, ja sen etäisyys Auringosta on noin 42 AU. Quaoarin kiertoaika Auringon ympäri on noin 288 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

JPL Small-Body Database Browser: 50000 Quaoar (2002 LM60) JPL:ssä 
Numbered minor planets 

Kuiperin vyöhyke
Transneptuniset kohteet
Mahdolliset kääpiöplaneetat
Frédéric Bastiat

Claude Frédéric Bastiat (, 30. kesäkuuta 1801 Bayonne – 24. joulukuuta 1850 Rooma) oli ranskalainen klassinen liberaali taloustieteilijä ja valistusajattelija, joka kannatti täydellisen vapaata markkinataloutta. Bastiat vastusti veroja, talouden sääntelyä, tulleja ja kaikkia julkisia palveluita lukuun ottamatta yövartijavaltioon kuuluvia kansalaisten fyysisen turvallisuuden ja omistusoikeuden ylläpitoon kuuluvia järjestyksenpitotehtäviä.

Teokset 

Bastiat'n tunnetuimmat teokset ovat Vetoomus kynttiläntuottajien puolesta (Pétition des marchands de chandelles), Valtio (L'État), Laki (La loi) ja Näkyvä ja näkymätön (Ce qu'on voit et ce qu'on ne voit pas).

Vetoomus kynttiläntuottajien puolesta (1854) on protektionismin satiiri. Siinä kynttiläntuottajat ja muu valaistusteollisuus esittävät hallinnolle vetoomuksen, jossa toivotaan suojaa epäreilua ulkomaista kilpailijaa, Aurinkoa, vastaan, koska se vie heiltä markkinoita alhaisempien valontuotantokustannusten vuoksi.

Bastiat myös "ehdotti", että jokaiselta katkaistaisiin oikea käsi, koska näin jouduttaisiin samojen asioiden eteen tekemään enemmän työtä, ja työ tuottaisi lisää vaurautta.

Pamfletti Laki ilmestyi vuonna 1850. Siinä hän määrittelee oikeudenmukaisen lakijärjestelmän ja pyrkii osoittamaan, miten se johtaa vapaaseen yhteiskuntaan. Bastiat'n mukaan valtion tehtävänä on suojella kansalaistensa elämää, vapautta ja omaisuutta, ei toimia näitä vastaan. Bastiat korosti sitä, että talouden tulisi antaa järjestyä vapaasti kuluttajien kysynnän mukaan sen sijaan, että valtio ohjailisi talouden kehitystä, ja huomautti usein valtion hyvää tarkoittavien toimenpiteiden epäsuorista haitoista.

Bastiat käytti tulleista ja protektionismista nimitystä "negatiivinen rautatie", koska tulleilla on sama vaikutus kauppaan kuin alueiden välisen kulkuväylän huonontamisella.

Katso myös
Rikotun ikkunan virhepäätelmä

Lähteet

Suomennettu teos

Aiheesta muualla 

Yleistä:
 Frédéric Bastiat (1801-1850)   

Teoksia:
 Frédéric Bastiatin teoksia Project Gutenberg 
 Laki 
 Vetoomus kynttiläntuottajien puolesta
 suomeksi
 text of the petition, 
 alkuperäinen teksti 
 Candlemaker's Petition Audio Book , FreeAudio.org 

Klassiset taloustieteilijät
Ranskalaiset filosofit
Vuonna 1801 syntyneet
Vuonna 1850 kuolleet
David Friedman

David Friedman (s. 1945) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja aktiivinen libertaari ja anarkokapitalisti. Hänen tunnetuin teoksensa on Machinery of Freedom, jossa hän perustelee anarkokapitalismia lähinnä taloustieteellisin argumentein. Häntä on joskus pidetty utilitaristina, mutta hän kiistää sen ja sanoo kannattavansa lähinnä yksilönvapautta. Hän kuitenkin katsoo seurausten analysoinnin olevan parempi tapa perustella anarkokapitalismia ja libertarismia niille, jotka eivät kannata libertaaria etiikkaa. Tästä on seurannut yllä mainittu sekaannus. 

David Friedman on oikeustaloustieteilijä. Hänen mukaansa lain tulee olla tehokasta. Tämän mukaan esimerkiksi tahallisesta rikoksesta kannattaa antaa kovempi rangaistus eikä tahattomasta rikkeestä tule välttämättä rangaista. Hänen mielestään myös hätätapaus on syy olla antamatta rangaistusta. Hänen mielestään vähäisestä ulkoishaittojen aiheuttamisesta ei kannata antaa rangaistusta eikä sanktiota toisin kuin Murray Rothbardin mielestä. David Friedmanin mukaan Englannista peräisin oleva common law on ollut melko tehokasta oikeutta.

David Friedman syntyi juutalaiseen perheeseen, jonka isä oli Nobel-palkittu taloustieteilijä Milton Friedmanin. Siinä missä David Friedman on libertaristi, Milton luokitellaan joko markkina- tai sosiaaliliberaaliksi määritelmästä riippuen.

David Friedman on alun perin fyysikko, sittemmin taloustieteen professori, oikeustieteen professori, kolumnisti, fantasiakirjailija sekä ahkera keskiaikaharrastaja ja SCA:n suurimman tapahtuman Pennsic War perustaja.

Lähteet

Aiheesta muualla

David D. Friedmanin kotisivu
David D. Friedmanin blogi

Yhdysvaltalaiset taloustieteilijät
Anarkokapitalismi
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt