joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
McCarranin kansainvälinen lentoasema

McCarranin kansainvälinen lentoasema  on Las Vegasin metropolialueen päälentoasema. McCarran sijaitsee kahdeksan kilometriä Las Vegasin keskustasta etelään, Las Vegas Stripin eteläpäässä Paradisen epäitsenäisen asutuskeskuksen alueella. Lentokoneiden lähtöjen ja saapumisten määrässä laskettuna McCarran on Yhdysvaltain ja maailman kuudenneksi vilkkain lentoasema. Lentoaseman merkittävin yhtiö on Southwest Airlines.

Historia
Lentoasema perustettiin vuonna 1942 nimellä Alamo Airport. Vuonna 1948 nimi muutettiin nevadalaisen senaattorin Pat McCarranin mukaan McCarran Fieldiksi.

Kohteet

Terminaali 1
Terminaali 1 on vilkkain terminaali ja sillä on 96 porttia ja neljä osastoa.

Osasto A
 US Airways:
 US Airways Express (Mesa Airlines):

Osasto B

B-osastossa on 20 porttia: B1-B4, B6, B8-B12, B14, B15, B17, B19-B25.

 Southwest Airlines:
 Spirit Airlines:
 US Airways: kts osasto A
 US Airways Express (Mesa Airlines): kts osasto A
 Virgin America
 WestJet

Osasto C
C-osastossa on 20 porttia: C1-C4, C5, C7-C9, C11, C12, C14, C16, C18, C19, C21-C26.

 Southwest Airlines: kts osasto B

Osasto D

D-osastossa on 45 porttia: D1-D12, D14, D16-D26, D31-D43, D50-D58.

 AirTran Airways
 Alaska Airlines
 American Airlines
 Continental Airlines
 Delta Air Lines
 Delta Connection (Mesaba Airlines)
 Delta Connection (SkyWest Airlines)
 Frontier Airlines
 Horizon Air
 JetBlue Airways
 Midwest Airlines
 Northwest Airlines
 Sun Country Airlines
 United Airlines

* = Allegiant Air Scheduled Charter Flight

Terminaali 2

Terminaali 2 tunnetaan myös Charter International Terminalina. Terminaalissa on kahdeksan porttia (T2-1:stä T2-8:een), josta neljä on tarkoitettu kansainvälisiä lentoja varten.

 Aeroméxico: Guadalajara [kausittainen], Mexico City, Monterrey
 Aeroméxico Connect: Culiacán, Hermosillo
 Air Canada: Calgary, Edmonton [kausittainen], Montréal-Trudeau, Toronto-Pearson, Vancouver
 British Airways: Lontoo-Heathrow (25. lokakuuta alkaen)
 Condor: Frankfurt
 Hawaiian Airlines: Honolulu
 Korean Air: Seoul-Incheon
 Mexicana: Guadalajara, Mexico City, San José del Cabo
 Omni Air International: Honolulu
 Philippine Airlines: Manila, Vancouver
 Skyservice: Toronto-Pearson
 Sunwing Airlines: Calgary [kausittainen], Edmonton [kausittainen], Toronto-Pearson, Vancouver [kausittainen] 
 Thomas Cook Airlines: Belfast-International, Glasgow-International, Manchester (UK)
 Virgin Atlantic: Lontoo-Gatwick
 Viva Aerobus: Monterrey

Muu lentotoiminta
McCarranilta operoidaan myös charter- ja rahtilentoja sekä helikopterilentoja Grand Canyonille.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Lentoaseman viralliset sivut
 

Yhdysvaltain lentoasemat
Nevadan rakennukset ja rakennelmat
Nevadan liikenne
Clarkin piirikunta (Nevada)
Tauno Kuosmanen

Tauno Kuosmanen (1928–2008) oli suomalainen Nilsiän Halunan kylässä asunut yrittäjä, joka tunnettiin Nilsiän öljysheikkinä. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1986 televisio-ohjelmasta Karpolla on asiaa, jossa hän esiintyi öljysheikiksi pukeutuneena. Kuosmanen omisti Man-Oil-nimisen yrityksen, joka puhdisti jäteöljyä valmistaen siitä muun muassa voiteluöljyä. Kuosmanen tarjosi puhdistettua öljyään jopa ihmisille lääkkeeksi erilaisiin sairauksiin. Karpon ohjelman esittämisen jälkeen Kuosmanen kiersi varsinkin 1980-luvun lopulla ympäri Suomea esiintymässä ja myymässä Man-Oilin tuotteita kauppojen avajaisissa, messuilla ja markkinoilla. Kuosmasen luona Nilsiässä vieraili myös paljon turisteja näihin aikoihin.

Kuosmanen asui 1970-luvulla Vesilahdella ja oppi öljynpuhdistamisen taidot työskennellessään Lempäälässä vuosina 1950–1978 toimineen Kajomeri Oy:n jäteöljynpuhdistamolla. Kuosmanen perusti oman yrityksensä jo Vesilahdella asuessaan, mutta täyteen vauhtiin öljynpuhdistustoiminta pääsi vasta Nilsiään muuton jälkeen. Kuosmanen käytti jo tuolloin Manoil-tuotemerkkiä, kun taas Kajomeri valmisti jäteöljystä Meroil-nimistä voiteluöljyä.

Kuosmasta syytettiin vuonna 1990 jatketusta petoksesta ja myrkyttämisestä hänen myytyään mineraaliöljyä lääkkeenä. Juuan kihlakunnanoikeus totesi hänet kuitenkin syyntakeettomaksi apulaisprofessori Erkki Väisäsen antaman lausunnon perusteella. Mielentilatutkimuksen mukaan Kuosmanen uskoi muun muassa saaneensa valtiovallalta määräyksen perustaa suuri haaremi, jotta öljynjalostustoiminta ei tyrehtyisi. Kuosmanen jatkoi tämän jälkeenkin öljystä valmistetun ihmeseeruminsa kauppaamista ja väitti sen muun muassa parantaneen AIDS-potilaan viidessä vuorokaudessa. Lääkkeen oli määrä parantaa lukuisia muitakin sairauksia ja vaivoja, kuten syöpä, reumatismi ja eturauhastulehdus.

Kuosmanen löydettiin kuolleena kotinsa läheltä vuonna 2008. Kotitila on yhä paikallaan, tosin jo ränsistyneenä ja uudella omistajalla. 

Muisto Nilsiän öljysheikistä elää Halunan naapurikylässä Pajulahdessa kantatien 75 varrella sijaitsevan Man Oil -huoltoaseman nimessä.

Lähteet 

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
Pommerinpaimenkoira

Pommerinpaimenkoira (Pommerscher Hütehund) on sukupuuttoon kuollut saksalainen koirarotu.

Ulkonäkö 
Pommerinpaimenkoira oli keskipitkäkarvainen, pitkäraajainen lammaskoira. Sen pää oli pitkä, kuono suippo ja kallo kapea. Korvat olivat riippuvat, silmät tummanruskeat ja häntä pitkä. Muihin ominaispiirteisiin lukeutuivat syvä rintakehä, suhteellisen pitkä kaula ja vähäinen otsapenger. Sallitut värit olivat puhtaanvalkoinen ja valkoinen keltaisin merkein. Uroksen säkäkorkeus oli 50-60 cm ja nartun 50-55 cm.

Alkuperä 
Rotu oli kotoisin Koillis-Saksasta. 1900-luvun alussa joitain yksilöitä vietiin Englantiin työskentelemään Devonshiren maatiloille.

Lähteet 

Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Paimenkoirat
Saksalaiset koirarodut
Sanshu

Sanshu on japanilainen koirarotu. FCI oli alun perin hyväksynyt sen viralliseksi roduksi, mutta poisti sen myöhemmin rotulistoiltaan: täten FCI:n virallinen kanta on, että rotu olisi jo kuollut sukupuuttoon.

Ulkomuoto 
Sanshu on ulkoisesti kuin pienikokoinen akita. Se on keskikokoinen, lyhytkuonoinen ja leveäkalloinen pystykorva. Sen kolmiomaiset korvat ovat pystyt ja pienet, ja sen tummat silmät ovat mantelinmuotoiset. Sekä runko että niska ovat lyhyitä, ja rintakehä syvä ja pyöristynyt. Raajat ovat keskipitkät ja häntä kiertyy selän päälle (ei kuitenkaan yhtä tiukalle kierteelle kuin muilla pystykorvilla). Karvapeite on tiheä. Sallitut värit ovat valkoinen, vaaleanruskea, ruosteenpunainen, punainen, pippuri & suola, black & tan, musta ja laikukas. Rodusta on kaksi eri koko muunnosta. Ison uroksen säkäkorkeus on 50–55 cm ja nartun 45–50 cm, molempien paino vaihtelee 20–25 kg välillä. Pienellä muunnoksella uroksen mitat ovat 40–45 cm ja nartun 37–42 cm.

Luonne ja käyttäytyminen 
Rotu on eloisa, älykäs ja vahtiviettinen.

Alkuperä 
Koiraharrastajat kehittivät sanshun vuosien 1912–1921 paikkeilla Aichin alueella Honshun saarella. Jalostus aloitettiin risteyttämällä aichilaisia keskikokoisia metsästyskoiria (shika inuja) kiinalaisten lyhytkarvaisten chow chow'ien kanssa. Tavoitteena oli luoda ihanteellinen keskikokoinen vahtikoira. Rotua käytetään vartioinnin lisäksi myös seurakoirana.

Katso myös 
Chow chow
Japanilaiset koirarodut
Kishu
Shikoku

Lähteet 
Gondrexon, A. & Browne, Ives: Maailman koiraopas
Wilcox, B. & Walkowicz, Chris: Maailman koira-atlas

Viitteet 

FCI:n ulkopuoliset rodut
Pystykorvat
Seurakoirat
Japanilaiset koirarodut
Nenetsinkoira

Nenetsinkoira (Ненецкая лайка eli nenetskaya laika tai оленегонный шпиц eli olenegonniy spits), toisinaan tunnettu myös nimellä Olenegonka on venäläinen koirarotu. Se tunnetaan myös nimillä nenetsinpaimenlaika (nenets herding laika) ja pohjoisvenäjänsamojedilaika (samoyed laika).

Ulkomuoto 
Korvat ovat pystyt, rintakehä syvä ja häntä tyypillisen pystykorvamaisesti selän päälle kiertynyt. Rodusta on kaksi eri karvamuunnosta, lyhyt- ja pitkäkarvainen. Lisäksi pitkäkarvaisesta on vielä erikseen sekä iso että pieni kokomuunnos. Useita eri värivaihtoehtoja sallitaan, mm. valkoinen, ruskea, harmaa, musta tai kaksivärinen. Säkäkorkeus on 40–55 cm.

Alkuperä 
Kuten lähisukulaisensa samojedinkoira, myös tämä rotu on saanut nimensä sen jalostaneesta kansasta, siperialaisista Nenetsian nenetseistä. Nämä ovat käyttäneet sitä perinteisesti porojen paimennukseen, mutta myös vartioimaan leirejään. Vaikka nenetsinkoira on nenetseille välttämätön apu, he halveksuvat sitä ja pitävät sitä likaisena - lähinnä siksi, että se syö tarpeen tullen pilaantunutta lihaa, ulosteita ja suolia. Öisin he kylläkin päästävät koirat lämpöön leirien sisäpuolelle, mutta ainoastaan siksi että ne ovat tärkeitä "työvälineitä".

Venäjällä rotu on tunnustettu virallisesti, mutta FCI ei ole vielä hyväksynyt sitä.

Lähteet 
Gondrexon, A. & Browne, Ives: Maailman koiraopas

Viitteet

Aiheesta muualla 

FCI:n ulkopuoliset rodut
Pystykorvat
Paimenkoirat
Venäläiset koirarodut
The Silent Force Tour

The Silent Force Tour on hollantilaisen Within Temptation -yhtyeen musiikki-DVD ja livealbumi vuodelta 2005. DVD sisältää mm. Java Eilandilla Amsterdamissa 22. heinäkuuta 2005 kuvatun konsertin sekä backstage-materiaalia. Tavallisen DVD-painoksen lisäksi The Silent Force Tourista on julkaistu painos, jossa on mukana myös Java Eilandin konsertin materiaalia sisältävä CD.

Sisältö

DVD
Konsertti, Java Eiland, Amsterdam
 "Deceiver of Fools"
 "Stand My Ground"
 "Jillian (I'd Give My Heart)"
 "It's the Fear"
 "Forsaken"
 "Angels"
 "Towards The End"
 "Memories"
 "Intro"
 "See Who I Am"
 "Aquarius"
 "Pale"
 "Jane Doe"
 "Caged"
 "Mother Earth"
 "Candles"
 "The Other Half (Of Me)" (ft. George Oosthoek)
 "Ice Queen"

Live 05, Helsinki
 "Memories"
 "Angels"
 "Stand My Ground"

Konsertti, Werchter, Belgia
 "Ice Queen"
 "See Who I Am"
 "Stand My Ground"

Musiikkivideot
 "Stand My Ground"
 "Memories"
 "Angels"

Making of 
Backstage-materiaali
Haastatteluja
Ekstrat

CD
 "Deceiver of Fools"
 "Stand My Ground"
 "Jillian (I'd Give My Heart)"
 "It's the Fear"
 "Forsaken"
 "Angels"
 "Towards The End"
 "Memories"
 "Intro"
 "See Who I Am"
 "Pale"
 "Jane Doe"
 "Mother Earth"
 "Candles"
 "The Other Half (Of Me)" (ft. George Oosthoek)
 "Ice Queen"

Aiheesta muualla 
 The Silent Force Tour Discogsissa 
 

Vuoden 2005 konserttitallenteet
Within Temptationin albumit
Musiikki-DVD:t
Mother Earth Tour

Mother Earth Tour on hollantilaisen Within Temptation yhtyeen musiikki-DVD vuodelta 2002. DVD sisältää mm. live-esityksiä ja musiikkivideoita. DVD:stä on julkaistu myös painos, jolla on mukana live-CD.

Sisältö

DVD
Live-esitykset
 Deceiver of Fools (Live from Lowlands)
 Caged (Live from Lowlands)
 Mother Earth (Live from Pukkelpop)
 Enter (Live from Pukkelpop)
 Our Farewell (Live from Lowlands)
 The Dance (Live from Lowlands)
 The Promise (Live from Rock Werchter)
 Dark Wings (Live from Rock Werchter)
 Restless (Live from Lowlands)
 Deep Within (Live from Lowlands)
 Never Ending Story (Live from Lowlands)
 Ice Queen (Live from Lowlands)

Musiikkivideot
 The Dance
 Ice Queen
 Mother Earth 

Making of
 Mother Earth -albumi
 Mother Earth -musiikkivideo

Backstage-materiaali
Haastatteluja
Extrat

CD
 Deceiver of Fools
 Caged
 Mother Earth 
 Enter
 Our Farewell (ft. Ghea Gijsbergen)
 The Dance
 The Promise
 Dark Wings
 Restless 
 Deep Within (ft. George Oosthoek)
 Never Ending Story
 Ice Queen

Vuoden 2002 konserttitallenteet
Within Temptationin albumit
Musiikki-DVD:t
Luettelo 100 metrin juoksun Suomen mestareista

Tämä on luettelo 100 metrin juoksun Suomen mestareista. 100 metrin juoksun Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1907 lähtien. Naiset kilpailivat Suomen mestaruudesta vuosina 1913–1923 ja uudelleen vuodesta 1945 lähtien.

Mestaruudet

Miehet (yht. 115)
 5 – Nils Kronqvist, Antti Rajamäki
 4 – Lauri Härö, Pentti Rekola, Kimmo Saaristo
 3 – Ilmari Helle, Aki Tammisto, Esko Inkala, Voitto Hellsten, Raimo Vilén, Ossi Karttunen, Markus Pöyhönen
 2 – Uuno Railo, Aarni Nyström, Erkki Koponen, Börje Strandvall, Palle Virtanen, Kalevi Huttunen, Börje Strand, Pauli Ny, Aarno Musku, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen, Harri Kivelä, Janne Haapasalo, Joni Rautanen, Visa Hongisto, Ville Myllymäki, Eetu Rantala, Samuli Samuelsson
 1 – Aarne Kumlin, Torsten Wendelin, Emil Kukko, Waldemar Wickholm, Erkki Kättö, Hannes Sula, Axel Kuffschinoff, Valentin Bergman, Erik Wilén, Reijo Halme, Kalervo Pitkänen, Bengt Sjöstedt, Martti Kaskivirta, Voitto Jalava, Pauli Tavisalo, Jorma Ehrström, Erik Gustafsson, Raimo Räty, Esko Elsilä, Tapani Turunen, Jukka Sihvonen, Ari Salonen, Jarkko Toivonen, Kari Niemi, Turo Meriläinen, Kim Lesch, Tuomas Näsi, Kari Louramo, Stefan Koivikko, Nghi Tran, Jarkko Ruostekivi, Hannu Hämäläinen, Jonathan Åstrand, Konsta Alatupa, Viljami Kaasalainen, Samuel Purola

Naiset (yht. 89)
 9 – Mona-Lisa Pursiainen
 7 – Olga Virtanen, Sisko Hanhijoki, Sanna Kyllönen
 6 – Helinä Marjamaa
 5 – Johanna Manninen, Hanna-Maari Latvala
 3 – Lisie Nyström, Aulikki Lehmijoki, Brita Johansson, Maija Koivusaari, Heidi Hannula, Sari Keskitalo, Lotta Kemppinen
 2 – Mirja Jämes, Aili Reiko, Hilkka Talvio, Ulla Pokki, Tuula Rautanen, Tuija Valkama, Anniina Kortetmaa
 1 – Ida Välimäki, Salme Jaakkola, Tuovi Vahtera, Sirkka Norrlund, Riitta Vesanen, Auli Marttinen, Ella Räsänen, Anna Hämäläinen

Vuosittain

Lähteet
 1907–1959: 
 1960–2006: http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm
 1907–2021: Kalevan kisojen mitalistit nykyisissä lajeissa tai niiden edeltäjissä Tilastopaja (tilaajille, maksullinen sivu)

Viitteet

100 metrin juoksu
Pikajuoksu
 100 metrin juoksu
Independent Women

Independent Women on Destiny's Childin kappale, joka julkaistiin yhtyeen kolmannella studioalbumilla Survivor. Kappale on julkaistu myös Charlien enkelit -elokuvan soundtrackillä. Kappaleesta on kaksi osaa, joista ensimmäinen, "Independent Women Part I", julkaistiin singlenä. Single menestyi hyvin musiikkilistoilla. Billboard Hot 100 -listalla se piti ykkössijaa 11 peräkkäistä viikkoa marraskuusta 2000 helmikuuhun 2001.

Kappaleen on kirjoittanut ja tuottanut laulaja Beyoncé Knowles yhdessä Sam Barnesin, Jean-Claude Olivierin ja Cory Rooneyn kanssa. Musiikkivideon ohjasi Francis Lawrence.

Listasijoitus

Lähteet

Aiheesta muualla
 Independent Women Part I: Sanoitus
 Myplay: Musiikkivideo

Vuoden 2000 kappaleet
Yhdysvaltalaiset R&B-kappaleet
Luettelo NHL:ään varatuista suomalaisista

Luettelo NHL:ään varatuista suomalaisista sisältää kaikki NHL-joukkueiden varaamat suomalaiset jääkiekkoilijat.

Luettelon tilastot koostuvat kaikista pelaajan NHL:ssä pelaamista otteluista, eivät siis vain pelaajan varanneessa joukkueessa pelatuista.

Varattujen pelaajien määrä vuosittain

Merkkien selitykset 

K varauskierros, Nro varausnumero, Vuosi varausvuosi, P pelipaikka, RO runkosarjaottelut NHL:ssä, PO pudotuspeliottelut NHL:ssä  Voittanut Stanley Cupin

Lihavoitu nimi: pelaaja pelasi NHL:ssä kaudella 2016–2017.

Varatut suomalaiset

Kahdesti varatut pelaajat 
Seuraavat suomalaiset on varattu NHL:ään kahdesti:

Arto Javanaisesta tuli vuonna 1984 ensimmäinen suomalainen kahdesti varattu. Montreal Canadiens varasi Javanaisen vuonna 1983, mutta Javanainen ja Montreal eivät koskaan päässeet sopimukseen. Näin Javanainen tuli uudelleen varattavaksi, joten Pittsburgh Penguins varasi Javanaisen vuonna 1984.

Quebec Nordiques varasi vuonna 1981 maalivahti Kari Takon numerolla 200. Quebec ei kuitenkaan tarjonnut hänelle sopimusta kesään 1984 mennessä, joten hän oli uudelleen varattavissa vuonna 1984, jolloin Minnesota North Stars varasi Takon numerolla 97.

Montreal Canadiens varasi Hannu Järvenpään vuonna 1982. Järvenpää tunsi olevansa liian nuori ja kokematon NHL:ään, joten hän ei koskaan solminut sopimusta Montrealin kanssa. Winnipeg Jets varasi Järvenpään uudelleen vuonna 1986.

Viimeisin kahdesti varattu suomalainen on Masi Marjamäki. Ensin Boston Bruins varasi hänet vuonna 2003. Vuoteen 2005 mennessä Marjamäki ja Boston eivät solmineet sopimusta, joten New York Islanders varasi hänet uudelleen vuonna 2005.

Lähteet

Viitteet 

NHL:n varaustilaisuus
varatuista suomalaisista
NHL:ään varatuista suomalaisista
Viljo Rauta

Viljo Kalervo Niukkanen, kirjailijanimi Viljo Rauta (21. syyskuuta 1902 Pietari – 5. joulukuuta 1944) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Asko Sorro.

Viljo Raudan tuotanto koostui pääosin historiallisista seikkailuromaaneista ja -kertomuksista.

Teoksia 
 Niilo Grabben asepoika, historiallinen seikkailukertomus. Poikien seikkailukirjasto 66.    Otava 1936, 2. painos 1957
 Nuori sissi, historiallinen seikkailukertomus. Poikien seikkailukirjasto 72.   Otava 1937, 2. painos 1959
 Döbeln.  Sanatar, Helsinki 1939  (Georg Carl von Döbelnin elämäkerta)
 Kuninkaan puolesta, historiallinen seikkailukertomus.     Poikien seikkailukirjasto 85.   Otava 1939, 2. painos 1959
 Kreivisodan seikkailijat, historiallinen seikkailukertomus.   Poikien seikkailukirjasto 88.   Otava 1940, 2. painos 1960
 Kollaan korsutarinoita.  WSOY 1941, 2. painos 1941
 Isoviha.   Sanatar, Helsinki 1943, 2. painos 1944
 Kultainen leijona, historiallinen seikkailuromaani.  Karisto 1943 
 Riitamaan ritari, historiallinen seikkailukertomus Kannakselta.   WSOY 1943
 Herttuan miekkamiehet, historiallinen seikkailuromaani.   Karisto 1944
 Vaasain sormus, historiallinen seikkailuromaani.   Karisto 1944
 Kosto on minun, historiallinen romaani, viimeistellyt ja täydentänyt Vilho Sorvari.  Kansankirja, Helsinki 1945
 Levoton kesävieras, kevyt romaani suviselta Saimaalta.   Karisto 1945 (nimimerkillä Asko Sorro)
 Mustan lipun rakuunat, historiallinen seikkailukertomus nuorisolle.  Karisto 1945
 Seikkailevat setelit, veijariromaani.  Karisto 1945 (nimimerkillä Asko Sorro)
 Kadonnut hopealipas, historiallinen seikkailukertomus.  Karisto 1953
 Musta ratsu, historiallinen seikkailukertomus.   Karisto 1959

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Pietarinsuomalaiset
8 Mile (soundtrack)

Music from and Inspired by the Motion Picture 8 Mile on Eminemin 8 Mile -elokuvaan perustuva soundtrack. Soundtrack julkaistiin 29. lokakuuta 2002.

Taustatietoa 
Albumi sijoittui Billboard 200 -listan ykkössijalle myyden 702,000 kappaletta ensimmäisellä viikolla ilmestymisestään. Albumi oli vuoden viidenneksi nopein myyvä albumi Yhdysvalloissa. Albumia myytiin vuodessa 3,2 miljoonaa kappaletta. Albumilta julkaistiin myös single "Lose Yourself". Pian julkaistiin More Music from 8 Mile -niminen toinen soundtrack.

Kappaleet

Deluxe Edition Bonus Disc

More Music from 8 Mile

Listasijoitukset

Albumit

Singlet

Vuoden 2002 soundtrackit
Eminemin albumit
Hip hop -soundtrackit
Eino Kemppainen

Eino Albert Kemppainen (20. maaliskuuta 1883 Kittilä – 23. lokakuuta 1944 Kuopio) oli suomalainen lääninreviisori ja runoilija.

Kemppaisen vanhemmat olivat metsätarkastaja Adolf Kemppainen ja Agatha Charlotta Ingman. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1903 ja suoritti yleisen hallintotutkinnon Helsingin yliopistossa 1907. Kemppainen asui vuodesta 1918 Kuopiossa. Sisällissodan aikana hän osallistui Vienan retkelle everstiluutnantti C. W. Malmin joukoissa.

Kemppainen toimi nimismiehenä eri puolilla Kuopion lääniä vuosina 1907–1920. Tämän jälkeen hän oli lääninhallituksen varalääninkamreerina vuosina 1921–1937 sekä nuorempana lääninsihteerinä ja lääninreviisorina vuosina 1938–1944.

Eino Kemppainen oli naimisissa Rauha Vilhelmiina Lammisen kanssa. Toimittaja ja kirjailija Yrjö Kemppainen ja päätoimittaja Aarno Kemppainen olivat Eino Kemppaisen veljiä.

Teoksia 
 Lasten virret vienosoinnut polvihin ajan etäisen. Runotekstin laatinut Eino Kemppainen. Pohjolan kustannus, Oulu 1918
 Sankari väkevä. Yhdeksänkymmentä virttä sisältävä kertova runoelma. Pohjolan Kustannus, Oulu 1918
 Kuvia lapsille, kuvakirja. Runotekstin laatinut Eino Kemppainen. Pohjolan kustannus, Oulu 1919
 Vienan kävijöitä, muistelmia Vienan sodasta 1918. Pohjolan kustannus, Oulu 1919
 Jumalten sukupuu. Kuopio 1933
 Osakeyhtiö Gust. Ranin 1852–1937. Osakeyhtiö Gust. Ranin, Kuopio 1937 (kirjan tekijä Siiri Nylund, v. 1852–1926 koottu Eino Kemppaisen käsikirjoituksesta)

Lähteet 
 Suomen kirjailijat-tietokanta
 Ylioppilasmatrikkeli 1903-1904, s. 100
 Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia – Eino Kemppainen 

Suomalaiset virkamiehet
Suomalaiset runoilijat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1944 kuolleet
Yves Tanguy

Yves Tanguy, koko nimeltään Raymond Georges Yves Tanguy (5. tammikuuta 1900 – 15. tammikuuta 1955) oli ranskalais-amerikkalainen taidemaalari. 

Tanguy päätti ryhtyä taidemaalariksi nähtyään Pariisissa Giorgio de Chiricon maalauksia. Tanguyn ystävä tutustutti hänet 1924 André Bretonin surrealististen taiteilijoiden piiriin. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli Pariisissa 1927. Vuonna 1939 Tanguy muutti sotaa pakoon Yhdysvaltoihin ja asui siellä loppuelämänsä.

Tanguy kuului surrealisteihin, ja hänen maalauksensa olivat yleensä  eriskummallisten esineiden ja hahmojen kansoittamia autioita unimaisemia. Tanguyn maalaukset ovat suhteellisen ei-esittäviä ja pelkistettyjä. Laajojen abstraktien maisemien väriasteikko on melko rajoitettu. Kirkkaampia värejä on vain satunnaisina tehosteina ja kontrasteina. Maisemissa on usein erilaisia muotoja, toisinaan kulmikkaita ja lasisärmämäisen teräviä, toisinaan muodot taas ovat melko orgaanisia, kuin kivettyneitä ameeboja.

Kirjallisuutta

Karin von Maur et al: Yves Tanguy and Surrealism, Hatje Cantz: 2001 
An Important Private Collection of Works by Yves Tanguy, Christie's New York: 2001

Aiheesta muualla
 Tanguy Taten kokoelmissa 
 Tanguy MoMAn kokoelmissa

Surrealistit
Ranskalaiset taidemaalarit
Yhdysvaltalaiset taidemaalarit
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Kaunopunahattu

Kaunopunahattu eli punahattu (Echinacea purpurea) on monivuotinen yrttikasvi, joka on kotoisin Pohjois-Amerikan kaakkois- ja keskiosien preerioilta ja aukeilta ylängöiltä. Lajista käytetään myös nimeä auringonhattu, jota on käytetty myös joistakin muista punahattujen (Echinacea) suvun lajeista. Joitakin valkokukkaisia lajikkeita ('Alba', 'White Swan') kutsutaan valkohatuiksi.

Termi Echina flunssarohdon nimessä viittaa punahattuun.

Kuvaus  

Kaunopunahattu kasvaa 30–100 cm korkeaksi ja kukkii luontaisilla kasvupaikoillaan touko–kesäkuussa mutta Suomessa vasta elo–syyskuussa. Kasvin varsi on karhea ja ohuen nukan peitossa, ja sillä on sitkeä juurakko ja soikeat, vuorottaiset lehdet. Mykerön laitakukat ovat purppuranpunaiset, joillakin lajikkeilla myös valkoiset tai vaaleanpunaiset, ja kehräkukat muodostavat ruskeanpunaisen kartion, johon siemenet kypsyvät.

Käyttö 
Kasvia viljellään Euroopassa rohto- ja koristekasvina, ja se menestyy hyvin myös Etelä- ja Keski-Suomessa. Se viihtyy aurinkoisella paikalla mutta ei ole tarkka maalajista, kunhan kasvualusta läpäisee hyvin vettä.

Lääkintäkäyttö
Kasvi tuottaa merkittäviä tuloja lääkekaupassa, koska sen kaikkien osien väitetään stimuloivan immuunijärjestelmää. Suomessa auringonhattu luokitellaan lääkekasviksi, josta saa valmistaa kaupallisia tuotteita vain lääketehtaassa.

Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät auringonhattua monenlaisten vaivojen hoidossa. Nykyään se on yksi suosituimmista rohtokasveista, jota käytetään vilustumisoireiden ja ylempien hengitysteiden tulehdusten hoidossa. Rohdoksen valmistuksessa voidaan käyttää joko kukkivia versoja tai talvehtivan kasvin juuria.

Mahdolliset hyödyt
Hyvin kontrolloituja kokeita asiasta on vähän ja ne ovat heikkolaatuisia. 

Joissain tutkimuksissa punahattua sisältävistä valmisteista on näyttänyt olevan hyötyä ylähengitystieinfektioissa kuten flunssassa, toisissa tutkimuksissa ei.

Joissakin tutkimuksissa auringonhatun sisältämien polysakkaridien on todettu lisäävän vastustuskykyä. Kasvin on todettu stimuloivan immuunipuolustusta ja helpottavan flunssan oireita sekä lyhentävän oireiden kestoa.

Haitat
Haittavaikutuksia ovat mm. vaikutukset ruoansulatusjärjestelmälle ja allergiset reaktiot, kuten ihottuma, lisääntynyt astma ja hengenvaarallinen anafylaksia.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kaunopunahattu eli punahattu (Echinacea purpurea)
United States Department of Agriculture (USDA): Echinacea purpurea 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Echinacea purpurea 

Punahatut
Lääkekasvit
Yrtit
Luontaistuotteet
Thach Weave

Thach Weave on Yhdysvaltain laivaston lentäjä John S. Thachin kehittämä ilmataistelumenetelmä. Menetelmä perustuu parin tai osaston yhteistyöhön jonka avulla hyökkääjä saadaan alttiiksi vastahyökkäykselle mikäli tämä jatkaa alkuperäisen kohteen ahdistamista.

Jos kohteena on parin toinen osapuoli hyökkäyksen kohde tekee perusväistön kaartaen. Tällöin parin toinen kone kaartaa hyökätyn alitse vastakkaiseen suuntaan. Kohteena olija vaihtaa kaarron suuntaa. Tällöin hänen parinsa pääsee kaartosuuntaansa vaihtamalla hyökkääjän etupuolelle ja tulittamaan sieltä.
 
Keino syntyi toisen maailmansodan aikana ketteriä japanilaishävittäjiä vastaan ja on edelleen tehokas kaartotaistelussa liikehtimiskykyisempiä koneita vastaan.

Sodankäynnin strategia
Ilmasodankäynti
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
The Skeptics Society

The Skeptics Society on Michael Shermerin vuonna 1992 perustama ja johtama skeptikkojen järjestö. Se tutkii erikoisia väitteitä ja edistää tiedettä sekä kriittistä ajattelua. Kansainväliseksi laajentunut järjestö julkaisee Skeptic-lehteä, jonka päätoimittajana toimii järjestön johtaja Shermer.

Järjestön jäsenten joukossa ovat Bill Nye, Julia Sweeney, Richard Dawkins ja Neil deGrasse Tyson.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Skeptikkojärjestöt
Yhdysvaltalaiset järjestöt
Mike Magill

Charles Michael "Mike" Magill (8. helmikuuta 1920 Haddonfield, New Jersey, Yhdysvallat – 31. elokuuta 2006 Haddonfield, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1957–1959. Hän oli parhaimmillaan 17:s vuoden 1958 kilpailussa. Hän oli mukana kilpailun alun lähtökolarissa, mutta palasi takaisin radalle vietettyään tunnin varikolla. Hän ajoi autolla, jolla Fangio harjoitteli aikaisemmin. Magill kilpaili AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1955–1959 ollen parhaimmillaan neljäs Langhornella 1955. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa toisessa maailmansodassa.

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Harry Klinefelter

Harry Klinefelter Junior (20. maaliskuuta 1912 – 20. helmikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen endokrinologi. Hänen mukaansa on nimetty Klinefelterin syndrooma. Hän kuvaili sen vuonna 1942 ja esitteli samana vuonna yhdeksän miestä, jolla oli suurentuneet rintarauhaset, pienet kivekset ja laboratoriotutkimuksissa siittiötuotannon häiriöön sopivat löydökset, mutta hän ei tuolloin vielä ymmärtänyt, mikä näiden yhdeksän miehen sukupuoliseen poikkeavuuteen oli syynä. Vasta noin kymmenen vuotta myöhemmin huomattiin, että oireet aiheutti ylimääräinen X-kromosomi. Näiden miesten sukupuolikromosomisto ei ollut XY, kuten sukupuolikromosomistoltaan normaaleilla miehillä, vaan XXY.

Klinefelter syntyi Baltimoressa 20. maaliskuuta 1912. Hän opiskeli Charlottesvillessä Virginian yliopistossa ja sittemmin Johns Hopkins Medical Schoolissa, josta hän valmistui 1937. Sen jälkeen hän harjoitteli sisätautilääketiedettä Johns Hopkins hospitalissa. Vuodet 1941–1942 hän työskenteli Harvardissa Massachusetts General Hospitalissa mutta palasi 1943 Johns Hopkins Medical Schooliin.

1943–1946 Harry Klinefelter oli armeijan palveluksessa. Tämän jälkeen hän palasi synnyinkaupunkiinsa Baltimoreen. Vuonna 1966 hänet nimitettiin lääketieteen professoriksi. Endokrinologia ohella häntä kiinnostivat erityisesti reumatologia ja alkoholismi.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset endokrinologit
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Etelänarnikki

Etelänarnikki (Arnica montana) on miellyttäväntuoksuinen, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopan vuoristoissa 1 000–2 000 metrin korkeudessa. Sitä tavataan satunnaisena viljelykarkulaisena Etelä-Suomen niityillä.

Etelänarnikki kasvaa 30–50 cm:n korkuiseksi ja kukkii kesä–heinäkuussa. Sen juurakko on vaakasuora ja varsi pysty ja karvainen. Lehdet ovat kiinnittyneet kasvin tyveen ruusukkeisesti ja varteen vastakkain. Kukat muodostavat oranssinkeltaisia mykeröitä.

Etelänarnikin kuivatuista tai tuoreista mykeröistä on perinteisesti haudutettu rohdosta, jolla on hoidettu ulkoisesti mustelmia, turvotusta, ruhjevammoja, reuman oireita, hyönteisten pistoja ja palovammoja. Kukkia käytetään myös kosmetiikka- ja likööriteollisuuden raaka-aineena. Kukat sisältävät mm. seksviterpeenilaktoneihin kuuluvia helenaliinia (C15H18O4) ja dihydrohelenaliinia (C15H20O4).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Etelänarnikki (Arnica montana)
Den virtuella floran: Etelänarnikki (Arnica montana) 
United States Department of Agriculture (USDA): Arnica montana 
CenterChem: Arnica  (pdf)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Arnica montana 

Arnikit
Eheytyminen

Eheytyminen tarkoittaa Suomen historiassa ajanjaksoa sisällissodan ja talvisodan välissä, minkä aikana suomalaisten kahtiajako punaisiin ja valkoisiin alkoi häilyä ja kansakunta eheytyi yhtenäiseksi puolustamaan maata Neuvostoliiton hyökkäystä vastaan.

Sisällissodan jälkeen eheytymispolitiikkaa ajoi etenkin K. J. Ståhlberg, joka kannattajineen katsoi, että sisällissodan taustalla olivat yhteiskunnalliset epäkohdat, jotka oli korjattava. Eheyttämisen tarkoituksena oli turvata demokratian säilyminen Suomessa, missä muun muassa Baltian maissa epäonnistuttiin.

Eheytymistä edesautettiin usein lakisäädöksin. Maanviljelijöiden asemaa paransivat torpparilaki kesällä 1918 ja maanhankintalaki Lex Kallio 1922. Kahdeksan tunnin työpäivästä oli päätetty jo ennen sisällissotaa, ja sen rinnalle määrättiin useita sosiaalilakeja, kuten köyhäinhoitolaki, terveydenhuoltolaki ja vanhuus- ja työkyvyttömyyslaki. Tasa-arvoa paransivat yleinen oppivelvollisuus 1921 ja yleinen asevelvollisuus 1922. Kieltolain 1919–1932 katsottiin parantavan työväen sosiaalista hyvinvointia. Merkittävä muutos oli vuoden 1932 kansaneläkelaki, joka takasi koko kansalle sosiaalisen turvan.

Varallisuuden kasvu lisäsi tasa-arvoa, samalla kun verotus muutettiin progressiiviseksi ja alettiin periä omaisuusveroa. Valtio sai siten lisää varoja ylläpitää sosiaalipalveluita. Talous ja elintaso jatkoivat kasvua 1929 suureen lamaan saakka, jonka vaikutukset jäivät Suomessa lopulta vähäisiksi, ja kokonaistuotanto saavutti lamaa edeltäneen tason jo 1934 ja elintaso jatkoi kasvuaan talvisodan syttymiseen saakka.

Katso myös
Eheyttäminen (täsmennyssivu)
Talvisodan henki

Lähteet

Suomen politiikka 1920-luvulla‎
Suomen politiikka 1930-luvulla‎
Pyhimyskehä

Pyhimyskehä eli nimbus, glooria, gloria, gloriola tai aureola on sädekehä, joka kuvaa jumalallisten henkilöiden pyhyyttä. Yleisin pyhimyskehän muoto on päätä ympäröivä pyöreä kiekko. Soikeaa tai mantelinmuotoista kehää nimitetään mandorlaksi.

Kehän käyttö taiteessa juontuu luultavasti aiemmista aurinkouskonnoista, joissa palvottiin aurinkoon liittyviä henkilöitä.
Kehä voi myös viitata poikkeuksellisena pidetyn henkilön auraan, joka liittyi jo muinaisten egyptiläisten uskomuksiin.

Pyhimyskehää on käytetty paljon kristillisessä uskonnollisessa taiteessa. Pyhimyskehät tunnettiin kuitenkin jo ennen vuotta 1000 eaa. intialaisessa, persialaisessa, kreikkalaisessa ja roomalaisessa taiteessa. Pyhimyskehä kuvataan joskus koko vartaloa ympäröivänä pyöreänä tai soikeana kehänä.

Katso myös 
Sädekehä
Lehtikulta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uskonto
Keskiajan taide
Antiikin taide
Luettelo 200 metrin juoksun Suomen mestareista

Tämä on luettelo 200 metrin juoksun Suomen mestareista. 200 metrin juoksun Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1910 lähtien. Naiset ovat kilpailleet Suomen mestaruudesta vuodesta 1951 lähtien.

Mestaruudet
Miehet (yht. 112)
 8 – Ossi Karttunen
 6 – Kimmo Saaristo
 5 – Aki Tammisto, Voitto Hellsten
 4 – Erik Åström, Börje Strand, Tommi Hartonen, Visa Hongisto, Samuli Samuelsson
 3 – Waldemar Wickholm, Akilles Järvinen, Nils Kronqvist, Antti Rajamäki, Ari Pakarinen, Jonathan Åstrand
 2 – Lauri Pihkala, Hirsch Drisin, Börje Strandvall, Palle Virtanen, Bertel Storskrubb, Esko Inkala, Aarno Musku, Markku Kukkoaho, Kai Kyllönen, Samuel Purola
 1 – Väinö Pärnänen, Erkki Kättö, Aarni Nyström, Valentin Bergman, Erik Wilén, Lauri Härö, Reijo Halme, Kalervo Pitkänen, Jorma Lindell, Ensio Pailemo, Mauno Koski, Matti Saukkonen, Pentti Rekola, Pauli Ny, Jukka Sulalampi, Hannu Mykrä, Juha Pyy, Sakari Syväoja, Matti Heusala, Jouni Myllymäki, Kari Niemi, Janne Hautaniemi, Harri Kivelä, Aleksi Sillanpää, Samsa Tuikka, Nghi Tran, Santeri Tukia, Eetu Rantala, Oskari Lehtonen, Roope Saarinen

Naiset (yht. 72)
 7 – Sisko Hanhijoki, Sanna Kyllönen
 6 – Aulikki Jaakkola, Hanna-Maari Latvala
 5 – Pirjo Häggman
 4 – Mona-Lisa Strandvall, Helinä Marjamaa, Johanna Manninen, Sari Keskitalo
 3 – Sirkka Norrlund, Anna Hämäläinen
 2 – Pirkko Länsivuori, Ulla Pokki, Hilkka Kivistö, Riitta Salin, Kirsi Mykkänen, Milja Thureson, Anniina Kortetmaa
 1 – Eeva Haimi, Marika Eklund, Tuula Rautanen, Margareetta Honkaharju, Auli Marttinen

Vuosittain

Lähteet
 1907–1959: 
 1960–2006: http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm
 1907–2017: Kalevan kisojen mitalistit nykyisissä lajeissa tai niiden edeltäjissä 1907–2017 Tilastopaja

Viitteet

200 metrin juoksu
Pikajuoksu
 200 metrin juoksu
Iktyologia

Iktyologia eli kalatiede on tiede, joka tutkii kaloja. Tieteenala voidaan jakaa edelleen kalaryhmien mukaisiin erikoisaloihin. Iktyologia on merkittävä tiede biologian sisällä, sillä kaloilla on ollut keskeinen asema kaikkien selkärankaisten eläinten evoluutiossa.

Kalojen pääryhmien mukaan iktyologia voidaan jakaa luukalojen (Osteichthyes), rustokalojen (Chondrichthyes) ja leuattomien kalojen (Agnatha) tutkimukseen. Vaikka todennäköisesti suurin osa nykyisin elävistä kalalajeista on jo löydetty ja kuvattu, tiedeyhteisö on vielä 2000-luvullakin vahvistanut kuvauksen ja luokituksen 100–300 uudelle kalalajille vuosittain. Iktyologisessa tiedossamme arvioidaankin yhä olevan varsin suuria aukkoja. Kansainvälisen konsortion ylläpitämän FishBase-tietokannan mukaan vuoden 2020 joulukuuhun mennessä oli kuvattu 34 500 kalalajia. Kalalajeja tunnetaan enemmän kuin kaikkien muiden selkärankaisten eläinten (sammakkoeläimet, matelijat, nisäkkäät ja linnut) lajeja yhteensä.

Yleisten biologian osa-alueiden lisäksi iktyologialla on liittymiä erityisesti meribiologian, limnologian ja kalataloustieteeseen tieteenaloihin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Eläintiede
Kalat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Meribiologia

Meribiologia on biologian osa-alue, joka tutkii valtamerten ja muiden merialueiden elämää, ekosysteemejä ja eliöstöä.

Meribiologian osa-alueiksi voidaan lukea muun muassa merien eri eläin- ja kasviryhmiä tutkivat erikoisalat, kuten iktyologia eli kalatiede ja fykologia eli levätiede. Myös meriekologia on tärkeä erikoisala, joka tutkii muun muassa ilmastonmuutoksen ja hiilikierron vaikutuksia merten ekosysteemeihin.

Merten eliöstön luokittelua 
Tavallisen systemaattisen luokituksen mukaan merten eliöstö voidaan jakaa muun muassa bakteereihin, kasveihin ja leviin, sieniin ja eläimiin, sekä edelleen näiden alaryhmiin. Meribiologiassa käytetään systemaattisen luokittelun lisäksi runsaasti eliöiden elintavan mukaista jaottelua:

 plankton – keijusto
 benthos – merenpohjan sedimentissä tai sen tuntumassa elävät eliöt;
 neuston – veden pintakalvon eliöstö;
 pleuston – irrallaan veden pinnan alla ajelehtivat eliöt;
 nekton – aktiivisesti uivat eliöt (muun muassa kalat ja valaat);
 perifyton – alustaan kiinnittyvät eliöt;
 tripton – kuollut aines, johon kuuluu muun muassa saviaines ja eläinten hajotessa syntyvä orgaaninen detritus; detritus muodostuu edelleen alloktonista tai autoktonista.

Meren eliöyhteisö eli biokenoosi voidaan lisäksi ryhmitellä kolmeen ekologiseen tasoon:
 tuottajat eli autotrofit, jotka pystyvät hyödyntämään ulkopuolista energialähdettä (yleensä auringon säteilyä) ja sitovat epäorgaanista hiiltä orgaaniseksi aineeksi; näitä ovet muun muassa  kasviplankton, päällyslevät ja suurvesikasvit eli vesimakrofyytit;
 kuluttajat, jotka kuluttavat sitä kemiallista energiaa, jonka ekosysteemin tuottajat ovat sitoneet solumassaansa; näitä ovat eläinplankton, kalat, merinisäkkäät ja -linnut;
 hajottajat, jotka pilkkovat meriekosysteemin orgaanista ainesta (bakteerit, homeet ja sienet).

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Marine Biology (Open Directory Project)

Ekologia
Pat Condell

Patrick Condell (s. 23. marraskuuta 1949) on englantilainen stand-up -koomikko, kirjoittaja ja internetpersoona. Hän esitti vaihtoehtokomediaa 1980- ja 1990-luvilla Britanniassa ja voitti Time Out -lehden komediapalkinnon vuonna 1991 ja oli vakituinen panelisti BBC:n Radio 1:n "Loose Talk"-ohjelmassa. Alkuvuodesta 2007 hän alkoi jakaa uskontokriittisiä monologeja useilla internetin videosivustoilla. Niitä on useiden sivustojen kuten YouTube lisäksi julkaistu myös DVD:llä.

Synnyttyään köyhyydessä Englannissa ja saatuaan roomalaiskatolisen kasvatuksen Condell oli monenlaisissa töissä, kuten kuusi vuotta metsurina Kanadassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto
YouTube-kanava
Internet Movie Database

Ateistit
Brittiläiset koomikot
Humanistit
Islamin kriitikot
Uskontokriitikot
Videobloginpitäjät
Brittiläiset tubettajat
Stand up -koomikot
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Niko Pirosmani

Niko Pirosmanašvili (tunnettu paremmin nimellä Niko Pirosmani, ; 5. toukokuuta 1862 Mirzaani – 9. huhtikuuta 1918 Tbilisi) oli georgialainen taidemaalari. Hänen taidesuuntauksensa oli naivismi.

Hän kuoli aliravitsemukseen huhtikuussa 1918. Pirosmanista tuli kuuluisa vasta kuolemansa jälkeen.

Venäjällä Pirosmani tunnetaan nykyisin myös romanttisesta kohtaamisestaan ranskalaisen näyttelijättären kanssa, joka vieraili Pirosmanin kotikaupungissa. Pirosmani rakastui syvästi naiseen, ja osoittaakseen rakkautensa osti näyttelijättären ostamalla vähillä rahoillaan valtavan määrän kukkia ja rahtaamalla ne hänen hotellihuoneensa ikkunan eteen. Tämä tempaus ajoi hänet kuitenkin konkurssiin. Alla Pugatšova lauloi aiheesta kappaleen Million Alyh Roz.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla

Niko Pirosmani Home Page
Biography
Pablo Picasson ihailema Pirosmani oli traaginen taiteilija, joka kuoli nälkään ja jätti jälkeensä legendan miljoonasta ruususta Yle, 2019

Georgialaiset taidemaalarit
Naivistit
Vuonna 1862 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Lill-Babs

Barbro Margareta ”Lill-Babs” Svensson; 9. maaliskuuta 1938 Järvsö [nyk. Ljusdalin kunta] – 3. huhtikuuta 2018 Tukholma) oli ruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Hän edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 1961 kappaleella "April, april", sai kaksi pistettä ja sijoittui 14:nneksi. Lill-Babs osallistui Ruotsin euroviisukarsintana toimivaan Melodifestivaleniin myös vuonna 1960 kappaleella "En kyss", joka karsiutui kilpailun semifinaalissa sekä vuonna 1973 kappaleella "Avsked från en vän", joka sijoittui kilpailussa neljänneksi.

Lill-Babs levytti uransa alkupuolella 78-kierroksen levyjä eli savikiekkoja kahdeksan kappaletta, niiden jälkeen noin sata singleä ja 20 LP-levyä. Lisäksi hän levytti Saksan markkinoita varten vielä yhteensä 25 muuta levyä. 

Lill-Babs esiintyi myös noin 15 elokuvassa ensin 1960-luvulla ja sitten 1980-luvun lopulta alkaen.

Yksityiselämä 
Lill-Babs oli naimisissa laulaja Lasse Berghagenin kanssa vuosina 1965–1968 ja norjalaisen jalkapailloilija Kjell Kaspersenin kanssa 1969–1973.

Lill-Babs seurusteli vuodesta 1998 lähtien itseään 22 vuotta nuoremman Peter Gardermurin kanssa. Lill-Babs tuli ensimmäisen kerran äidiksi 16-vuotiaana, ja hänen ollessaan 57-vuotias syntyi ensimmäinen lapsenlapsenlapsi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lill-Babsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Ruotsalaiset laulajat
Ruotsin euroviisuedustajat
Ruotsalaiset näyttelijät
Vuoden 1961 euroviisuedustajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Marius Trygg

Marius Trygg (s. 1. kesäkuuta 1976 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Trygg edustaa kotimaansa pääsarjan Norjan Elitserienin Stavanger Oilersia. Hän on edustanut urallaan myös Ruotsin Elitserienin Färjestads BK:ta jossa voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 2002. Mariuksen kaksoisveli Mats Trygg on myös jääkiekkoilija joka edustaa Ruotsin Elitserien HV71:ää. Marius on edustanut Norjaa maailmanmestaruuskilpailuissa yhdeksän kertaa.

Lähteet
 
 
 

Norjalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Perseidit

Perseidit on meteoriparvi, jonka meteorit ovat peräisin Swift-Tuttle -komeetasta. Parven radiantti sijaitsee Perseuksen tähdistössä. Perseidien meteoriparvesta on tehty havaintoja jo kahden tuhannen vuoden ajan, ja varhaisimmat havainnoista ovat Itä-Aasiasta. Euroopassa parvi on tunnettu myös nimellä ”Pyhän Laurentiuksen kyyneleet”, joka viittaa antiikin Roomassa kuolleeseen katoliseen pyhimykseen. Havainnoinnin kannalta paras hetki on vuosittain elokuun 12. päivä. Valokuvatessa käytetään kamerasta ja säästä riippuen esimerkiksi arvoja f/4, ISO 800 ja valotusaika 20 sekuntia.

Lähteet

Aiheesta muualla  
 Nasan sivusto  perseidien parvesta 2009  

Meteoroidit
William Stainton Moses

William Stainton Moses (5. marraskuuta 1839 – 5. syyskuuta 1892) oli Englannin kirkon pappi, joka tuli tunnetuksi spiritualismin edistäjänä. Hän uskoi itse välittävänsä henkien sanomaa automaattikirjoituksen kautta. 

Lapsena Moses käveli unissaan, ja hänen väitetään kirjoittaneen luokkansa parhaan esseen unitilassa. Myöhemmin hän loi väitetysti automaattikirjoituksena spiritualismin suuren klassikkoteoksen, Spirit Teachings -kirjan. Moses kertoi olleensa automaattikirjoituksen aikana ruumiista irtautuneessa tilassa. Häneltä ilmestyi myös muita kirjoja.

Oxfordin Exeter Collegesta valmistunut Moses toimi English Masterina Lontoon University Collegessa aina vuoteen 1889.

Lähteet 

Brittiläiset papit
Brittiläiset psyykikot
Vuonna 1839 syntyneet
Vuonna 1892 kuolleet
Y Kant Tori Read (albumi)

Y Kant Tori Read on laulaja-lauluntekijä Tori Amosin yhtyeen Y Kant Tori Read albumi vuodelta 1988.

Taustaa
Amosin lisäksi yhtyeeseen Y Kant Tori Read kuuluivat kitaristi Steve Caton, basisti Brad Cobb sekä myöhemmin Guns N' Roses- ja Velvet Revolver -yhtyeissä vaikuttanut Matt Sorum. Albumia tehdessään yhtye työskenteli mm. tuottaja Joe Chiccarellin ja lauluntekijä Kim Bullardin kanssa.  Y Kant Tori Read - albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Big Picture" ja "Cool On Your Island". Kappaleesta "Big Picture" tehtiin myös musiikkivideo. Albumi ei kuitenkaan menestynyt kaupallisesti.

Y Kant Tori Read hajosi pian albumin julkaisun jälkeen. Levy-yhtiö Atlantic Records kuitenkin piti Tori Amosin listoillaan sooloartistina, ja Amos julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Little Earthquakes vuonna 1992. Amosin saavutettua menestystä sooloartistina monet hänen kuuntelijansa kiinnostuivat myös Y Kant Tori Readin musiikista. Amos kieltäytyi kuitenkin julkaisemasta Y Kant Tori Read -albumia uudelleen.  

Amos on kuitenkin levyttänyt yhden Y Kant Tori Read -albumilta löytyvän kappaleen uudelleen vuonna 2005. Liveversio kappaleesta "Cool on Your Island" löytyy Amosin musiikki-boksilta The Original Bootlegs.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
The Highlands
Etienne
Skyeboat Song

Singlet
 Big Picture (1988)
 Cool On Your Island (1988)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Y Kant Tori Read discogs.com -sivustolla

Vuoden 1988 esikoisalbumit
Tori Amosin albumit
Babylon (W.A.S.P.:in albumi)


Babylon on W.A.S.P.in 12. lokakuuta 2009 julkaistu studioalbumi.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Blackie Lawless – laulu, kitarat
 Doug Blair – soolo- ja komppikitarat
 Mike Duda – bassokitara
 Mike Dupke – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Blabbermouth: 7.5/10
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Rumba: neutraali

Lähteet 

Vuoden 2009 albumit
W.A.S.P.:in albumit
Picnic (ketju)

Picnic, virallisesti Picnic Finland Oy, on suomalainen leipomokahvilaketju, jolla on yli 50 toimipistettä ympäri Suomea. Ensimmäinen testiyksikkötoimipiste avattiin Helsingin keskustaan 1980-luvun puolivälissä, ja sen jälkeen ketju on laajentunut franchising-periaatteen mukaisesti itsenäisten yrittäjien perustaessa uusia toimipisteitä.

Liikkeen tuotevalikoimaan kuuluvat erilaiset sämpylät, täytetyt patongit, salaatit, keitot ja leipomotuotteet.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yrityksen viralliset sivut

Kahvilaketjut
Suomalaiset yritykset
Hyvää puuta


Hyvää puuta on Vesa-Matti Loirin 30. albumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2009. Levy sisältää muun muassa Heikki Salon, Jarkko Martikaisen ja J. Karjalaisen varta vasten Loirille tekemiä kappaleita. Pauli Hanhiniemen tekemät kappaleet jäivät levyltä pois. Albumi myi vuoden 2009 aikana kulta- ja platinalevyihin oikeuttavan määrän.

Suomen virallisella albumilistalla Hyvää puuta sijoittui julkaisuaan seuraavalla viikolla sijalle 5, parhaimmillaan albumi sijoittui viikoilla 46–47/2009 sijalle 2.

Kappaleet 
  (Säv./san. A. P. Sarjanto, sov. Tommi Viksten)
  (Säv./san. J. Karjalainen, sov. Tommi Viksten)
  (Säv. Timo Kiiskinen ja Tommi Viksten, san. Timo Kiiskinen, sov. Tommi Viksten)
  (Säv./san. Jarkko Martikainen, sov. Tommi Viksten)
  (Säv./san. Timo Kiiskinen, Tuure Kilpeläinen ja Markus Koskinen, sov. Tommi Viksten, Tom Nyman, Pekka Gröhn ja Jussi Jaakonaho)
  (Säv./san. Aulikki Oksanen, sov. Tommi Viksten ja Eero Ojanen)
  (Säv./san. Jarkko Martikainen, sov. Tommi Viksten)
  (Säv./san. Markus Koskinen ja Pepe Johansson, sov. Tommi Viksten, Pekka Gröhn, Tom Nyman, Topi Kurki ja Olli Haavisto)
  (Säv./2. säkeistön ja kertosäkeistön san. Paula Vesala, 1. säkeistön san. Helena Anhava, sov. Tommi Viksten ja Ahti Marja-aho)
  (Säv./san. A.P. Sarjanto, sov. Tommi Viksten)
  (Säv./san. Heikki Salo, sov. Tommi Viksten)
  (Säv./san. Timo Kiiskinen, sov. Tommi Viksten, Jussi Jaakonaho ja Ahti Marja-aho)

Kokoonpano

Muusikot 
 Vesa-Matti Loiri – laulu
 Tommi Viksten – kitarat
 Pekka Gröhn – koskettimet
 Tom Nyman – basso
 Topi Kurki – rummut, lyömäsoittimet
 Johanna Kurkela – laulu (3)
 Esko Järvelä – viulu (2, 4, 5, 10)
 J. Karjalainen – banjo (2)
 Olli Haavisto – pedal steel, dobro (8)
 Jussi Jaakonaho – kitara (12)
 Heikki Hämäläinen – viulu (9, 12)
 Seppo Rautasuo – viulu (9, 12)
 Heikki Vehmanen – alttoviulu (9, 12)
 Kari Lindstedt – sello (9, 12)

Tuotanto 
 Ahti Marja-aho – jousisovitukset
 Tommi Viksten – tuottaja
 Jussi Jaakonaho – äänittäjä, miksaaja (Sonic Pump Studios), jousikvartetin äänitys (Soundtrack)
 Tommi Viksten – satunnaisia äänityksiä (Bebe Nevado Music)
 Olli Haavisto – satunnaisia äänityksiä (Eastwing)
 Jussi Jaakonaho – satunnaisia äänityksiä (Salitun kulttuurikeskus)
 Svante Forsbäck – masteroija (Chartmakers)
 Katri Lehtola, Pete Eklund – kuvat
 Tommi Levy – kansi
 Pete Eklund – A&R

Arvostelut 
 Dome.fi: 
 Rumba: positiivinen
 Soundi:

Lähteet 
 Warner Music Finland - Tulevat julkaisut
 Levykauppa Äx
 Fono.fi - Äänitetietokanta

Viitteet 

Vuoden 2009 albumit
Vesa-Matti Loirin albumit
Glendale (Arizona)

Glendale on kaupunki Maricopan piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin pinta-ala on 155,35 neliökilometriä. Glendalen asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 250 702 ja asukastiheys 1 613,8 asukasta neliökilometriä kohden. Kaupungin asukasluku kasvoi vuosina 2010–2018 10,9 prosenttia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin virallinen kotisivu 

Maricopan piirikunta
Arizonan kaupungit
Kilon talli

Kilon talli Oy on Espoon Kilossa Kilon kartanon alueella sijaitseva talli, jossa on ratsastuskoulu ja yksityistalli. Ratsastuskoululla on 13 hevosta ja 12 ponia. Opettajia on neljä. Yritys on perustettu 1980, ja sen toimitusjohtaja on Dorrit Burmeister.

Ratsastuskoulun yhteydessä toimii ratsastusseura Kilon ratsastuskerho, joka on Suomen Ratsastajainliiton jäsen. Kerhossa on noin 150 jäsentä, ja se järjestää seurakilpailuja, retkiä ja muita tapahtumia. Sen puheenjohtaja on Timo Ajanto.

Tallin kasvatti Sandra Burmeister oli esteratsastuksen suomenmestaruuskilpailuissa toinen vuonna 2007. Lisäksi hänellä on nuorten SM-mestaruuksia vuosilta 1999 ja 1998 sekä toinen sija nuorten SM-kilpailuissa 1997. Ratsastuskoulun opettaja Timo Ajanto toimii SRL:n esteratsastuksen nuorten- ja juniorimaajoukkueen valmentajana.

Lähteet

Ratsastuskoulut
Espoon urheilu
Kilo (Espoo)