joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Normi (sosiologia)

Normi viittaa sosiologisissa teorioissa yleensä sellaisiin vuorovaikutuksen muotoihin, joiden välityksellä yhteisö saa jäsenensä toimimaan tai ajattelemaan tietyllä yhdenmukaisella tavalla. Normi määritellään "säännöiksi, joita ryhmä käyttää määrittämään hyväksyttävät ja sopimattomat arvot, uskomukset, asenteen ja käyttäytymismallit. Säännöt voivat olla suoria- tai epäsuoria määräyksiä. Sääntöjen rikkominen voi johtaa vakaviin rangaistuksiin, kuten ryhmästä erottamiseen."  Joissakin tapauksissa norminmukaista käyttäytymistä tuetaan palkinnoin. Palkintoja ja rangaistuksia sanotaan sosiologisessa kielenkäytössä sanktioiksi. Normien rikkomista voi olla mm. haastava käytös.

Sosiaaliset normit kuvaat vakiintuneita ja hyväksyttyjä toimintamalleja toimimiseen, pukeutumiseen, kommunikaatioon ja ulkoiseen olemukseen. Normit vaihtelevat ajan kuluessa ja ovat yleensä ikäryhmä-, sosioekonomis- tai sukupuoliriippuvaisia. Ryhmien normit eivät välttämättä ole missään tekemisissä toistensa kanssa.

Sosiaalisen ryhmän normien kunnioittaminen ylläpitää henkilön statusta ryhmässä. Normeja rikkomalla yksilö riskeeraa oman asemansa ryhmässä. Sosiaaliset normit eivät muotoudu tietoisen prosessin tuloksena, vaan ovat yleensä tiedostomattomia toimintamalleja ruumiin kielelle ja muille sanattomalle viestinnän muodoille sosiaalisessa kanssakäymisessä. 

Kulttuuriset normit opitaan kokemuksen kautta ja yleensä opitun tiedon opettaminen on hyvin vaikeaa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 

Sosiologia
Google Docs

Google Docs on Googlen kehittämä tekstinkäsittelyohjelma. Se toimii selaimessa, ja Androidille ja iOS:lle on saatavilla myös mobiilisovellukset. Google Docs on osa Googlen toimisto-ohjelmistoja, joihin kuuluvat Docsin lisäksi Google Sheets, Google Slides ja Google Forms. Edellä mainituissa palveluissa luodut tiedostot tallennetaan Google Driveen, Googlen pilvipalveluun.

Google Docs on ilmainen palvelu, mutta se vaatii rekisteröinnin, eli oman Google Account -käyttäjätunnuksen luomisen. Omiin Google Docsin tiedostoihin pääsee käsiksi mistä tahansa internetyhteydellä ja verkkoselaimella varustetusta tietokoneesta.

Google Docissa voi luoda tyhjältä pohjalta uusia asiakirjoja. Niitä voi muokata samoin tavoin kuin perinteisellä Microsoft Wordilla tai OpenOfficella: esimerkiksi listojen luonti, sarakkeiden luonti, taulukoiden lisäys, kuvien lisääminen, kommenttien lisääminen sekä perusmuokkaukset fontin vaihto, fontin väri ja koko.

Google Docsissa on automaattinen tallennusominaisuus, joka tallentaa auki olevan tiedoston automaattisesti saman tien, kun siihen tehdään muutoksia.

Google Docsiin voi tuoda ja siirtää myös omalta koneelta valmiita tiedostoja (muun muassa DOC, XLS, ODT, ODS, RTF, CSV).

Google Docsissa asiakirjan tai taulukkolaskennan voi jakaa myös muiden käyttöön yksilöimällä hänet sähköpostiosoitteella. Esimerkiksi ryhmätöitä tehdessä voi muut ryhmän jäsenet kutsua tekemään samaa asiakirjaa ja näin ryhmätyön tekeminen sujuu joutuisammin (säästytään muun muassa yleiseltä tiedostojen lähettämiseltä sähköpostitse edestakaisin). Useat ihmiset voivat katsella ja muokata tiedostoa samanaikaisesti. Tiedostoja voi siis käsitellä yksin, ryhmässä tai julkisesti kaikkien ihmisten kanssa.

Google Docsissa voi myös vertailla dokumentin eri versioita keskenään tai katsella dokumentin muutoshistoriaa. Valmiit tiedostot voi tallentaa omalle tietokoneelle DOC-, XLS-, CSV-, ODS-, ODT-, PDF-, RTF- tai HTML-muodossa. Valmiit tiedostot voi myös julkaista julkisiksi jolloin koko maailma näkee ne ja voi muokata niitä. Tiedostot voi myös julkaista omassa blogissa tai Google Appsin avulla. Tarvittaessa tiedostot voi myös poistaa eli tuhota. Google Docsissa on myös reaaliaikainen keskustelumahdollisuus niiden ryhmän jäsenten kesken, jotka ovat samaan aikaan kirjautuneena Google Docsiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Google Docs
 Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan TVT-opetus

Google
Toimisto-ohjelmistot
Seulonnan keskeiset artikkelit

pl:Dokumenty Google
PLM

PLM tarkoittaa seuraavia asioita:

puolustusministeriö, ministeriö Suomen valtionhallinnossa
tuotteen elinkaaren hallinta, (PLM) ()
Ernesto Sabato

Ernesto Sabato (24. kesäkuuta 1911 Rojas, Argentiina – 30. huhtikuuta 2011 Santos Lugares, Argentiina) oli argentiinalainen kirjailija, fyysikko ja ihmisoikeusaktivisti. Hän oli El Paísin mukaan Argentiinan kirjallisuuden viimeinen suuri nimi.

Elämä 
Sabato syntyi lähellä Buenos Airesia Rojasissa. Hänellä on italialaisia ja italianalbanialaisia sukujuuria. Hän liittyi opiskeluaikoinana kommunistisen puolueen nuorijaostoon ja nousi pian sen sihteeriksi. Hän jätti puolueen vuonna 1934 Josif Stalinin suorittamien vainojen jälkeen. Sabato valmistui Universidad Nacional de La Platasta. Hän täydensi opintojaan Pariisissa ja työskenteli siellä Curie-instituutissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän siirtyi tieteen alalta kirjallisuuteen.

Sabaton kaunokirjallinen esikoisteos Tunneli ilmestyi espanjan kielellä vuonna 1948. Teos sai kiitosta muun muassa Thomas Mannilta ja Albert Camus'lta, joka käänsi sen ranskaksi. Hän kirjoitti urallaan yhteensä kolme romaania. Tunnelin jälkeen ilmestyivät Sankareista ja haudoista (1961) ja Abaddón el exterminador (1974). Viimeksi mainittu palkittiin Ranskassa parhaana ulkomaisena kirjana. Sabato sai urastaan muun muassa espanjankielisen kirjallisuuden Cervantes-palkinnon.

Presidentti Raúl Alfonsín pyysi 1983 Sabatoa johtamaan komissiota, joka tutki Argentiinan sotilashallituksen tekemiä rikoksia vuosina 1976–1983. Komissio keräsi hallinnon julmuuksista aineistoa 50 000 sivua. Komission työn ansiosta yhdeksän hallinnon jäsentä asetettiin myöhemmin rikoksista syytteisiin.

Sabato kuoli 99-vuotiaana huhtikuussa 2011 kotonaan Santos Lugaresissa. Hän oli ennen kuolemaansa sairastanut pari viikkoa keuhkoputkentulehdusta.

Suomennetut teokset
 Sankareista ja haudoista (Sobre hroes y tumbas), suom. Sanna Pernu, Tammi 1986 ISBN 951-30-6265- Sarja: Keltainen kirjasto: 204
 Tunneli (El túnel), suom. Kari Veikko Salonen, Otava 1986 ISBN 951-1-08541-7 Otavan kirjasto: 45

Lähteet 

Argentiinalaiset kirjailijat
Espanjankieliset kirjailijat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Ramppikuume (tapahtuma)

Ramppikuume on 13–20-vuotiaille suunnattu valtakunnallinen nuorisoteatteritapahtuma, joka järjestetään vuosittain, normaalisti huhtikuussa. Tapahtumapaikan päiville tarjoaa pohjoissatakuntalainen Kankaanpään kaupunki. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997.

Tapahtuman ohjelma sisältää työskentelyä teatteriaiheisissa koulutuspajoissa sekä nuorisoteatterikatselmuksen, johon on avoin hakumahdollisuus kaikilla nuorisoteatteriryhmillä. Katselmukseen valitaan 5–7 nuorisoteatteriesitystä. Hakuaika päättyy tammikuun lopussa. Katselmuksen voittajaa odottaa Ramppikuume-kiertopalkinto sekä 840, nykyään tosin 1000 euron stipendi. Jaossa on myös muita palkintoja.

Palkitut 
 2021 Kangasalan Pikkuteatteri: Kohtalona murha
 2020 Teatteri Ulpu, Ulvila
 2018 Sällit - Tampereen poikateatteri: Kullervo
2015 Martinlaakson lukio, Vantaa: Ei
 2012 Grande Finale, Tampere: Grande Finale
 2011 Kolme Parta Teatteri, Tampere: Teurastamo
 2010 Lempäälän Nuorisoseura, Lempäälä: Pesä
 2009 Ryhmäpaine, Lahti: Bang Bang You're Dead
 2008 Teatteri Ulpu, Ulvila: KYL MÄKI!
 2007 Satulateatteri, Rautalampi: Jääkuvia
 2006 Draamaryhmä Iitat, Kuusamo: Tyttöelämää 
 2005 VAU! –teatteri, Lievestuore: Luento rakkaudesta
 2004 Lapsi- ja nuorisoteatteri Tirinä, Savonlinna: Joko lasket likkalapse?
 2003 Lievestuoreen kansalaisopisto: 41400 Lievestuore
 2002 Kuusankosken Teatterin Nuorisoteatteri ja Valkealan Kirkonkylän, Tirvan ja Elimäen Nuorisoseurojen nuorisoteatteriryhmien yhteistyö: Pirun kaunis tyttö
 2001 Teatteri Ulpu, Ulvila: Rippi 
 2000 Varsinais-Suomen Kansanopiston musiikkiteatterilinja: Kalevanpoika
 1999 Lahden Nuorisoteatteri: Häräntappoase
 1998 Teatteri Flame, Hyvinkää: Kutsu
 1997 Tampereen Nuorisoteatteri: Kadotuksen lapset

Tapahtuman järjestäjät 
 Suomen Nuoriso-opisto Paukkula
 Kalevan Nuorten Satakunnan piiri 
 Kalevan Nuorten Liitto 
 Satakunnan Nuorisoseurojen Liitto 
 Suomen Nuorisoseurojen Liitto 
 Kankaanpään kaupunki 
 Kankaanpään Nuorisoseura 
 Opintokeskus Kansalaisfoorumi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ramppikuume-tapahtuman kotisivu
 Ramppikuumeen keskustelufoorumi

Teatteritapahtumat Suomessa
Kankaanpää
Harrastajateatteri
Harrastustapahtumat
Suomen Harrastajateatteriliitto

Suomen Harrastajateatteriliitto (SHT) on vuonna 1948 perustettu kulttuurijärjestö jonka tehtävänä on edistää ja tukea harrastajateatteritoimintaa. Liittoon kuuluu yhteensä yli 500 harrastajateatteria. Jäsenjärjestöjä on viisi, joiden kautta jäseninä on noin 300 teatteriryhmää. 

Suomen Harrastajateatteriliiton toiminnanjohtajana toimii filosofian maisteri Merja Laaksovirta ja puheenjohtajana kansanedustaja Aila Paloniemi.

Toiminta 

SHT järjestää teatterialan tapahtumia ja koulutuksia, jakaa tuotanto- sekä koulutusavustuksia, myöntää ansiomerkkejä sekä palkitsee vuosittain Vuoden Harrastajateatterin sekä jakaa vuoden Kantaesityspalkinnon. SHT:n vuotuinen päätapahtuma on Harrastajateatterikesä-festivaali Jyväskylässä.

Suomen Harrastajateatteriliiton toimintaa tukee opetus- ja kulttuuriministeriö vuotuisella määrärahalla.

Aiheesta muualla
 Suomen Harrastajateatteriliiton kotisivut

Suomalaiset teatterialan järjestöt
Teatterilaiva (festivaali)

Teatterilaiva on valtakunnallinen kaikille avoin teatterifestivaali, joka järjestetään vuosittain syksyllä Silja Europalla Helsingin ja Tallinnan välillä. Tapahtuman pääjärjestäjä on Suomen Nuorisoseurat.

Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004, tuolloin Silja Europa seilasi Turun ja Tukholman välillä. 

Vuonna 2010 tapahtuma oli loppuunmyyty ja osallistujia oli yli 650. Ohjelmistossa oli yli 20 esitystä, 12 koulutustyöpajaa ja keskustelutilaisuus. Tuolloin tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran kaksikielisenä.

Vuonna 2013 laivaksi vaihtui Baltic Princess, ja samalla osallistujamäärää jouduttiin rajaamaan.

Vuonna 2014 tapahtuma piti välivuoden ja vuodesta 2015 Teatterilaiva on taas kerännyt alan harrastajat yhteen.

Vuonna 2018 tapahtuma siirtyi takaisin Silja Europalle, ja lähtösatamaksi tuli Helsinki.

Vuoden 2020 Teatterilaiva seilaa 18.9. - 19.9. ja sitä isännöi Ville Haapasalo. Hänen tarinoitaan teatterista, venäläisestä teatterikoulutuksesta ja näyttelijäntyöstä kuullaan perjantai-illan päätteeksi.

Valtakunnallinen Improliiga - finaali 
Valtakunnalliset Improliiga-mestaruuskilpailut on järjestetty vuosina 2018 ja 2019 Teatterilaivalla. 

Improliigassa ryhmät kisaavat toisiaan vastaan leikkimielisessä teatteripeleissä ja improvisaatiossa.

Improliigoja on järjestetty Pohjois-Karjalan, Etelä-Karjalan, Etelä-Savon, Keski-Suomen, Pohjois-Savon, Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan alueilla.

Mestareiden mestarit ovat:

2018 Thö Säälittävät - Keski-Suomen Improliiga
2019 Kutsumattomat - Keski-Suomen Improliiga

Katso myös 
Folklandia

Aiheesta muualla
Teatterilaivan kotisivut
Suomen Nuorisoseurat

Teatteritapahtumat
Harrastajateatteri
Harrastustapahtumat
Juovavälskäri

Juovavälskäri (Acanthurus lineatus) on välskärikalojen heimoon kuuluva koralliriuttojen kalalaji. Kokeneet meriakvaarioharrastajat voivat pitää sitä akvaariossa.

Koko ja ulkonäkö 
Juovavälskäri kasvaa 35–40 cm pitkäksi. Sen vartalo on vaakasuuntaan kelta-siniraitainen, vatsapuoli vaalean liila ja vatsaevä keltainen.

Alkuperä 
Juovavälskäreitä elää koralliriutoilla Indopasifisella merialueella. Ne viihtyvät riutan reunamilla, missä veden liike on voimakasta ja happipitoisuus suuri.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Juovavälskäri on reviirikala. Suurikokoinen koiras vartioi laajaa, hyvin määriteltyä ruokailureviiriä ja naaraiden haaremia. Nuoret yksilöt elävät yksin ja piilottelevat matalassa vedessä kivikon keskellä.

Akvaariossa juovavälskäri on hyvin aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan. Se tarvitsee paljon uintitilaa.

Juovavälskärit kutevat ryhminä.

Ravinto 
Juovavälskärit syövät pääasiassa kasvisravintoa, mutta nieleskelevät sen ohessa myös pieniä äyriäisiä. Akvaariossa ne syövät etenkin akvaariossa kasvavaa levää mutta myös kuivaruokaa.

Lähteet 

Meriakvaariokalat
Välskärikalat
Luettelo Veistotaltan tähdistön tähdistä

Luettelo Veistotaltan tähtikuvion tähdistä.

Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
 HD numero Henry Draper -luettelossa
 HIP numero Hipparcos-luettelossa
 RA Rektaskensio
 DEC Deklinaatio
 Vis Näennäinen kirkkaus
 Abs Absoluuttinen kirkkaus

Lähteet
Lauttaranta

Lauttaranta (ruots. Färjstranden) on kaupunginosa ja asuinalue Turun Hirvensalon saarella. Ennen nykyistä siltaa yhteys Hirvensalosta mantereelle kulki Lauttarannan kautta, ensin lossilla ja myöhemmin siltaa pitkin.

Lauttarannan tilastoalueen asukasmäärä on 2010-luvun alkupuoliskolla yli kolminkertaistunut 235 hengestä vuonna 2010 vuoden 2015 lopun 734:ään.

Hirvensalon laskettelukeskus sijaitsee Lauttarannan kaupunginosassa.

Historiaa
Lauttaranta muodostui Arolan tilan rantamaista ja Syvälahden tilan pohjoisosasta, kun aluetta kaavoitettiin Hirvensalon tultua liitetyksi Turkuun Maarian kuntaliitoksessa 1944. Kaava käsitti nykyisen Toijaistentien, Hirveläntien ja Lautturinkadun seudun, eikä kaupungilla ollut vielä tarvetta kaavoittaa Hirvensalosta enempää pientalotontteja, vaan kaava sisälsi paljon puistoalueita. Lauttarantaan kuljettiin kapulalossilla Korppolaismäen rannasta.

Nykyisen Pikisaaren ja Lauttarannan maat käsittänyt Arolan tila, samoin kuin Syvälahden tila, myytiin Turun kaupungille jo vuonna 1911, vaikka sijaitsi tuolloin Maarian kunnassa. Arolan seutu on asutettu luultavasti jo 1200-luvun lopussa. Maakirjassa vuodelta 1540 alueelle on merkitty kolme verotilaa, joista tuli vuonna 1683 kruununtiloja. Ne yhdistyivät 1700-luvun alussa, ja tilan omistajina olivat ensin raatimies Johan Miltopaeus ja sitten professori Munsten. 1700-luvulla tila siirtyi talonpoikien omistukseen ja jaettiin kahtia Isotaloksi ja Vähätaloksi, mutta ne yhdistettiin taas 1800-luvun lopulla ja myytiin 1911 Turun kaupungille.

Syvälahden tila on mainittu jo 1300-luvulla. Nimensä se on saanut sittemmin maannouseman myötä kadonneesta lahdesta, jonka pohjukassa tila oli. 1500-luvun lopulla Syvälahti oli Brinkkalan kartanon lampuotitila, 1600-luvun lopulla siitä tuli rustholli, jonka omistajia olivat asessori Nicolaus Alanus, Hollenderin suku, Johan Michelsson, Johan Ahlström ja viimeisinä Taivassalosta tulleet, tilan nimestä sukunimensä ottaneet Syvälahdet, jotka myivät tilan vuonna 1911 Turun kaupungille.

Lähteet

Turun kaupunginosat
Hirvensalo
Haarla

Haarla (ruots. Harlax) on kaupunginosa Turun Hirvensalon saaren eteläosassa. Haarlassa sijaitsee Hirvensalon ja Satavan saaren yhdistävä silta.

Vuonna 2004 Haarlassa oli 1 316 asukasta. Sittemmin asukasmäärä on kasvanut voimakkaan rakentamisen ansiosta niin, että vuonna 2010 Haarlan tilastoalueella asui 1 650 ja vuonna 2015 jo 1 817 asukasta. Vuonna 2005 valmistuivat arkkitehtitoimisto Siggen suunnittelemat Haarlan koulu ja päiväkoti.

Haarlan merenrantakalliolla sijaitsee kansainvälistäkin huomiota saanut Pekka Mäen suunnittelema, vuonna 2012 valmistunut minimalistinen betonipientalo VillAma.

Haarlan alueita ovat muiden muassa Puhuri, Vihuri ja Laitainen.

Kuvia

Lähteet

Turun kaupunginosat
Hirvensalo
Maarian kylät
Työläiskirjallisuus

Työläiskirjallisuus tai proletaarikirjallisuus tarkoittaa työläiskirjailijoiden luomaa sanataidetta. Työläiskirjailijan lähtökohdat ovat työväenluokassa ja sen mukaisessa elämännäkemyksessä, joka välittyy hänen kirjallisessa tuotannossaan ja yhteiskunnallisessa vaikutuksessaan.

Työläiskirjallisuuden käsitteen suomalaiseen keskusteluun ja kirjallisuustieteelliseen tutkimukseen toi Raoul Palmgren. Väitöskirjassaan Työläiskirjallisuus (1965) Palmgren tiivistää neljä työläiskirjailijan tunnusmerkkiä. Näiden mukaan työläiskirjailija on 1) kasvanut työläisolosuhteissa, jotka ovat luoneet hänen luokka-alkuperänsä ja sosiaalisen asemansa. Näistä hän on ammentanut 2) perusvasemmistolaisen elämänkatsomuksensa, työväenluokan elämännäkemyksen ja aatemaailman. Lisäksi työläiskirjailija on 3) tehnyt elämänsä aikana ruumiillista tai ainakin siihen verrattavaa palkkatyötä, ja 4) yhteiskunnalliset opinnot ovat myöhemmin kehittäneet hänen sosiaalista vaikutuskenttäänsä ja kriittistä yhteiskunnallista tietoisuuttaan.

Tieteen termipankki antaa työläiskirjallisuudelle määritelmän: 1) työväestöön (köyhälistöön) kuuluvan kirjailijan kirjoittamaa, 2) työväestön (köyhälistön) elämys- ja aatemaailmaan kytkeytyvää, 3) työväestön (köyhälistön) elämää kuvaavaa kirjallisuutta. Tyypillinen työläiskirjallisuutta edustava teos täyttää kaikki kolme kriteeriä.

Tunnettuja suomalaisia työläiskirjailijoita ovat muun muassa Väinö Linna, Elvi Sinervo, Arvo Turtiainen, Hannu Salama ja Arto Salminen.

Lähteet

Kirjallisuutta
 

Kaunokirjallisuuden lajityypit
Pyramaze

Pyramaze on tanskalais-yhdysvaltalainen progressiivista power metalia soittava yhtye, jonka perusti kitaristi Michael Kammeyer vuonna 2001. Perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyivät rumpali Morten Sørensen ja basisti Niels Kvist. Seuraavaksi yhtyeeseen liittyi yhdysvaltalainen kosketinsoittaja Jonah Weingarten, jonka kitaristi Kammeyer oli tavannut internetissä. Yhtye alkoi etsiä itselleen laulajaa, joksi he lopulta valitsivat yhdysvaltalaisen Lance Kingin.

Ensimmäinen studioalbumi Melancholy Beast julkaistiin toukokuussa 2004 ja sitä seurasi kiertue. Kitaristi Toke Skjønnemand liittyi yhtyeeseen kiertueen aikana. Helmikuussa 2006 yhtye julkaisi toisen studioalbuminsa, konseptialbumi Legend of the Bone Carverin, joka sai hyvän vastaanoton kuulijoiden keskuudessa. 10. marraskuuta 2006 yhtye ilmoitti erottaneensa laulaja Lance Kingin. Yhtyeen uudeksi laulajaksi tuli Matt Barlow (Iced Earth).

Pyramazen kolmas albumi Immortal julkaistiin toukokuussa 2008.

Kokoonpano

 Matt Barlow – laulu
 Michael Kammeyer – kitara
 Morten Sørensen – rummut
 Jonah Weingarten – kosketinsoittimet
 Niels Kvist – basso
 Toke Skjønnemand – kitara

Entiset jäsenet 

 Lance King – Laulu

Julkaisut
 
 
 
 
 
 

Tanskalaiset progressiiviset metalliyhtyeet
Tanskalaiset power metal -yhtyeet
Christophe Gans

Christophe Gans (s. 11. maaliskuuta 1960, Antibes, Ranska) on ranskalainen ohjaaja, kirjailija ja tuottaja, joka on erikoistunut kauhu- ja fantasiaelokuviin.

Aikaisempi elämä 
Nuorena Gans vietti paljon aikaa tehdessään kung-fu -aiheista Super 8 -elokuvaa kavereidensa kanssa. Myöhemmin hän meni ranskalaiseen elokuvakouluun, missä hän valmisti ensimmäisen lyhytelokuvansa Silver Slimen. Hän vietti hetken aikaansa elokuvakriitikkona, ennen kuin filmasi ensimmäisen kunnon elokuvansa Necronomicon. Gansin kolmas elokuva Le Pacte des Loups
oli menestys, tuottaen lähes 70 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Elokuvia 

"The Drowned" segment of Necronomicon (1994)
Crying Freeman (1995)
Susien klaani (Le Pacte des Loups) (2001)
Silent Hill (2006)

Aiheesta muualla 

Gans, Christophe
Gans, Christophe
Gans, Christophe
İstanbulin maakunta

Istanbulin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Istanbulin maakunnan pinta-ala on 5 461 neliökilometriä ja väkiluku 14 377 018 (arvio 31.12.2014).

Maakunta sijaitsee Mustanmeren ja Marmaranmeren rannalla, ja sen naapurimaakuntia ovat Tekirdağ lännessä ja Kocaeli idässä. Maakunnan pääkaupunki on Istanbul ja maakuntaa pidetään Euroopan ja Aasian välisenä porttina.

Piirikunnat 

Istanbulin maakunta on jaettu 39 itsehallinnolliseen alueiseen (belediye) allaolevan listan mukaisesti. Alueista Fatih käsittää ydinkeskustan:

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Istanbulin maakunta
Stefán Karl Stefánsson

Stefán Karl Stefánsson (10. heinäkuuta 1975 Hafnarfjörður, Islanti – 21. elokuuta 2018 Reykjavík) oli islantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Robi Rähmänä lasten televisiosarjassa Lazy Town. Hänellä diagnosoitiin haimasyöpä vuonna 2016, ja kesäkuussa 2017 syöpä oli edennyt neljänteen tasoon, vähentäen hänen elinaikaansa. Elokuussa 2017 Stefán ilmoitti, että hänellä ei ole enää etäpesäkkeitä.

Stefán ilmoitti sosiaalisessa mediassa 13. maaliskuuta 2018 syövän palanneen niin, että sitä ei kyetä enää hoitamaan. Hän kuoli sairauteensa 43-vuotiaana 21. elokuuta 2018.

Lähteet 

Islantilaiset näyttelijät
Vuonna 1975 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Porvoo Hunters

Porvoo Hunters on porvoolainen jääkiekkoseura. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa. Joukkue on pelannut monta kautta Suomi-sarjassa, jonne se nousi ensimmäisen kerran kauden 2006–2007 päätteeksi.  Hunters pelaa kotiottelunsa Porvoon jäähallissa, jonne mahtuu 1 500 katsojaa.

Saavutukset
 Suomi-sarjan hopeaa: 2018-19
Jääkiekon II-divisioona, Eteläisen lohkon mestari: vuonna 2014

Tunnettuja pelaajia

Kasvatit pääsarjatasolla 

Christian Heljanko
Rasmus Heljanko
Lauri Kulmala
Tuomas Luotonen
Mika Partanen
Janne Seppänen

Muut joukkueessa pelanneet ammattilaiskiekkoilijat 
 Pekka Kärkkäinen
 Miikka Lindholm
 Timo Niemi
 Jonni Talas
 Teppo Virta
 Pasi Vikström

Lähteet

Aiheesta muualla 

Huntersin kotisivut

Porvoolaiset urheiluseurat
Suomi-sarjaseurat
Baskinkielinen Wikipedia

Baskinkielinen Wikipedia on Wikipedian baskinkielinen versio. 9. joulukuuta 2010 baskinkielisessä Wikipediassa oli 61 193 artikkelia, mikä teki siitä artikkelimäärältään 45. suurimman Wikipedian. Nykyään artikkeleita on noin .

Lähteet 

Baskinkielinen Wikipedia
Konyan maakunta

Konyan maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se on pinta-alaltaan - 40 838 neliökilometriä - Turkin suurin maakunta. Konya sijaitsee Keski-Anatoliassa. Maakunnan pääkaupunki on Konya (1 174 536 as., arvio 31.12.2014).

Konyan naapurimaakunnat ovat Mersin, Karaman ja Antalyan maakunta etelässä, Isparta ja Afyonkarahisarin maakunta lännessä, Eskişehir ja Ankaran maakunta pohjoisessa, sekä Aksaray ja Niğden maakunta idässä.

Piirikunnat 

Konya on jaettu 31 piirikuntaan. 

Ahırlı
Akören
Akşehir
Altınekin
Beyşehir
Bozkır
Çeltik
Cihanbeyli
Çumra
Derbent
Derebucak
Doğanhisar
Emirgazi
Ereğli
Güneysınır
Hadım

Halkapınar
Hüyük
Ilgın
Kadınhanı
Karapınar
Karatay
Kulu
Meram
Sarayönü
Selçuklu
Seydişehir
Taşkent
Tuzlukçu
Yalıhüyük
Yunak

Lähteet

Aiheesta muualla 

Info Konya 
Sää Konyassa  

Turkin maakunnat
Murom

Murom () on kaupunki Vladimirin alueen itäosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Volgan sivujoen Okan länsirannalla, linnuntietä runsas 120 kilometriä alueen pääkaupungista Vladimirista itään.

Murom on Muromin piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 120 800 henkeä (vuonna 2006).

Kaupungin nimi juontuu seudulla ennen slaavien tuloa asuneesta suomalaisugrilaisesta muroman kansasta. Ensimmäisen kerran kaupunki mainitaan Nestorin kronikassa vuoden 862 tienoilla. Vuodesta 1097 aina 1400-luvulle se oli Muroman ruhtinaskunnan pääkaupunki. Vuonna 1088 sitä hävittivät Volgan bulgaarit ja vuosina 1239, 1281 ja 1293 mongolivalloittajat. 1400-luvun alussa kaupunki liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, ja se toimi pitkään Moskovan itäisenä rajalinnoituksena. Vuodesta 1778 lähtien Murom oli samannimisen Vladimirin läänin kihlakunnan keskus.

1600-luvulla Murom oli tärkeä käsityöläisammattien keskus, johon alkoi seuraavalla vuosisadalla syntyä teollisuutta. Nykyään kaupungissa on kone- ja laiterakennus-, elektroniikka-, tekstiili- ja puunjalostusteollisuutta.

Kaupunki sijaitsee Okajoen jyrkällä rannalla. Vuonna 1788 laaditun säännöllisen asemakaavan mukaan rakennettu keskusta koostuu etupäässä kaksikerroksisista kauppiastaloista. 

Kaupungin eteläosassa sijaitsee 1000-luvulla perustettu Vapahtajan luostari, jossa on säilynyt 1500-luvun loppupuolella rakennettu Kristuksen kirkastumisen katedraali. Luostarin lähellä on pieni Kosman ja Damianin kirkko vuodelta 1565 sekä samanniminen klassistinen kirkko (1804) kellotapuleineen. 

Keskustassa sijaitsevat pääosin 1600-luvulla rakennetut Pyhän kolminaisuuden, Marian ilmestyksen ja Ylösnousemuksen luostarit. Rantavallin reunalla on vuosina 1700–1717 pystytetty pyhän Nikolaoksen kirkko. 

Keskustassa on empiretyylisiä rakennuksia sekä jugendtyylinen rautatieasema vuodelta 1912. Kotiseutumuseon kokoelmat käsittävät 1500–1800-lukujen ikoneja, käsityötaidetta sekä venäläisten taidemaalarien teoksia.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Muromin kaupungin sivusto 
 Murom Vladimirin alueen sivustolla  
 Epävirallinen kaupunkisivusto 
 Murom sivu osoitteessa wikiway.com 

Vladimirin alueen kaupungit
Kotka (lintu)

Kotka on nimitys, jota käytetään tietyistä suurikokoisista päiväpetolinnuista. Varsinaisten kotkien (Aquila) suvun lisäksi kotkiksi nimitetään myös useita muita haukkojen (Accipitridae) heimoon kuuluvien sukujen lintuja. Kaikki kotkiksi nimitetyt lajit eivät välttämättä ole läheistä sukua toisilleen. Sukupuolten väritykset ovat samanlaiset, mutta naaraat ovat tavallisesti koiraita suurempia. Vanhojen lintujen puku kehittyy vähitellen useiden vuosien kuluessa. Kotkilla on erittäin tarkka näköaisti.

Kotkalajeja

Suku Aquila – kotkat

Suku Haliaeetus – merikotkat
Sukuun kuuluu kahdeksan lajia:

Suku Hieraaetus – pikkukotkat

Suku Spizaetus – jalokotkat
Jalokotka (Spizaetus cirrhatus)
Kuningasjalokotka (Spizaetus ornatus)

Muita...

...sukuja
Suku Circaetus – käärmekotkat
Suku Ichthyophaga – kalakotkat

...lajeja
Alaheimo Aquilinae

Alaheimo Harpiinae
Filippiinienkotka (Pithecophaga jefferyi)
Alaheimo Circaetinae
Harjakotka (Spilornis cheela)
Liitokotka (Terathopius ecaudatus)

Lähteet 

Haukat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Tsuumi

Tanssiteatteri Tsuumi on helsinkiläinen tanssiteatteri, joka yhdistää perinteistä ja modernia kansantanssia. Ryhmän jäsenet ovat tanssin ja musiikin ammattilaisia. Kriitikko Auli Räsäsen mukaan "Tsuumi on tehnyt kansantanssille saman kuin Värttinä kansanlaululle: päivittänyt tradition, tuonut kansanperinteen energisyyden ja karhean ilmaisuvoiman pölyisistä arkistoista ihmisten ulottuville ja nautittavaksi.” 

Ryhmän taiteellisina johtajina toimivat Reetta-Kaisa Iles ja Tuomas Juntunen.

Tsuumin on perustanut vuonna 1998 Hilkka Toivonen-Alastalo. Tanssiryhmä tuottanut lähes 50 ensi-iltaa ja esiintynyt lukuisilla kotimaisilla ja ulkomaisilla estradeilla. Ryhmä on ollut mukana muun vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa Anna Liisa musikaalissa Tampereen Työväen Teatterissa, vuonna 2007 ensi-iltansa saaneessa Punainen viiva -oopperassa Kansallisoopperassa. Savonlinnan Oopperajuhlien Juhassa Tsuumi esitti tanssiosuudet 2005.

Tsuumin teoksia 
 Mies ja Nainen. -Demonstraatioita perusasioista, 2014 koreografia, musiikki ja esitys Reetta-Kaisa Iles ja Tuomas Juntunen
 Vintti, 2013, Koreografia Matti Paloniemi
 Sukka, Nukka ja Tuulispää, 2013, ohjaus Kurt Nuotio, Koreografia Johanna Elovaara
 Kehotus, 2012, koreografia Ervi Sirén
 Kruunalla lähdet sinä, 2011, koreografia Hanna Korhonen
 Mahti, 2010, koreografia Samuli Nordberg
 Tsuumin 10-vuotisjuhlaesitys Fragile - tämä puoli ylös ensi-ilta 11.6.2009 Kuopio Tanssii ja Soi -festivaaleilla.
 Seitsemän veljestä, 2008, ohjaus Vesa Tapio Valo, koreografia Samuli Nordberg
 Maamme laulut, 2007, esiintyjinä Tsuumin naiset ja Sanna Kurki-Suonio Trio, koreografia Ari Numminen. Ensi-ilta 23.9.2007
 Kaukaa haettua, 2006
 Murheellisten laulujen maa, 2004, koreografia Marjo Kuusela, sävellys Hannu Kella
 Virta - folklore show, 2003, koreografia Matti Paloniemi
 Neiti huhtikuu, 2003, koreografia Johanna Elovaara
 Avoin kenttä, 2001, koreografia Ari Numminen

Tsuumi Euroviisuissa

Tsuumi esiintyi Eurovision laulukilpailujen 2007 semifinaalin väliaikanumerossa. Koreografiasta ja ohjauksesta vastaa Matti Paloniemi, joka on myös käsikirjoittanut numeron Tiina Puumalaisen kanssa. Musiikin on säveltänyt ja sen johtaa Hannu Kella. Esitys perustuu Kalevalaan, ja se luotaa suomalaisuuden juuria.

Tsuumi Sound System

Tsuumi Sound System on tanssiryhmä Tsuumista irtaantunut helsinkiläinen nykykansanmusiikkiyhtye, joka ottaa musiikillisia vaikutteita folkista, rockista, popista, jazzista ja klassisesta musiikista. Bändiltä on ilmestynyt levyt Kesä Tanssii (1999), Risteys (2000), Avoin Kenttä (2002), Rajaton Tapaus (2004), Hotas (2007), Growing up (2009) ja Floating letters (2013) ja Blinking Light (2019). 

Yhtyeen jäsenet:
 Tero Hyväluoma - viulu
 Tarmo Anttila - kontrabasso
 Joakim Berghäll - saksofonit
 Hannu Kella - haitari
 Jani Kivelä - kitara
 Jussi Nikula - lyömäsoittimet
 Pilvi Järvelä - piano ja urkuharmoni

Nykykokoonpanossaan yhtye on toiminut vuodesta 2006.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tsuumin kotisivut
 

Kansantanssiryhmät
Suomalaiset tanssiteatterit
Suomalaiset kansanmusiikkiyhtyeet
Nykytanssiryhmät
Suomalaiset tanssiryhmät
Helsingin teatterit
Kenan Evren

Ahmet Kenan Evren (17. heinäkuuta 1917 – 9. toukokuuta 2015) oli turkkilainen kenraali, vuoden 1980 vallankaappauksen johtaja ja maan seitsemäs presidentti aina vuoteen 1989.

Tausta

Kenan Evren syntyi  Alaşehirissa, Manisan maakunnassa.. Hänen isänsä oli albaanisyntyinen ja suku oli lähtöisin Serbian Preševosta .
Hänen äitinsä oli bulgarianturkkilainen .

Ura
Evren valmistui armeijan oppilaitoksesta 1938 ja sotilasakatemiasta 1949 esikuntaupseeriksi. Hän osallistui Korean sotaan ja ylennettiin 1964 kenraaliksi. Hänestä tuli pääesikunnan päällikkö 1978.

Vallankaappaus
Evren johti 12. syyskuuta 1980 vallankaappausta. Sitä edelsi vuosien oikeiston ja vasemmiston kilpailu. Vasemmisto toivoi kommunistien vallankaappausta ja oikeisto turvautui uskonnolliseen kiihotukseen. Kaappauksen myötä kansallisesta turvallisuusneuvostosta (Milli Güvenlik Kurulu; MGK) tuli hallitseva elin ja parlamentti hajotettiin.

Vuonna 1982 Evren nimitti itsensä tasavallan presidentiksi ja 7. marraskuuta 1982 hyväksyttiin yli 90 %:n ääntenenemmistöllä uusi perustuslaki, josta oli poistettu ylenmääräiset vapaudet. Samalla Evren valittiin presidentiksi.

Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Evren muutti Marmarikseen ja omistautui maalaukselle. Häntä vastaan tehtiin murhayrityksiä vuosina 1996 ja 2006.

Viimeiset vuodet
Vuonna 2012 Evreniä vastaan nostettiin syytteitä valtiota vastaan tehdyistä rikoksista. Syytteet mahdollisti kansanäänestyksessä hyväksytty lakiehdotus, joka poisti sotilasjuntan jäsenille annetun syytesuojan. Vuonna 2014 hän sai elinkautisen vankeustuomion sotilasvallankaappauksen johtamisesta.

Lähteet 
 Presidency of the Republic of Turkey: Kenan Evren .

Viitteet

Turkin presidentit
Turkkilaiset kenraalit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Reijo Ikonen

Reijo Ikonen (s. 1959) on suomalainen oopperalaulaja ja tenori. Reijo Ikonen on esiintynyt tenoriosissa Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Suomen oopperaliiton palveluksessa, solistina kirkkomusiikkiteoksissa sekä konsertoinut ulkomailla.  

Ikosen ensimmäinen CD-äänite ilmestyi vuoden 2001 helmikuussa nimellä Surusta nousee laulu, joka sai kultalevyn vuonna 2006. Sitä on myyty yli 20 000 kappaletta. Ensimmäisen levyn jälkeen on ilmestynyt kolme uutta äänitettä, Jouluaamun rauha, Yksin Rakkaus sekä Tenorissimo.

Konsertit

Reijon Ikonen on konsertoinut kotimaan lisäksi mm. Ruotsissa, Hollannissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Espanjassa. Kanadan kiertueella hän oli myös mukana televisio-ohjelmassa.

Vuosina 2004 ja 2005 hän oli mukana White Christmas -joulukonserttikiertueella ympäri Suomea tangokuninkaallisten kanssa.  

Vuodesta 2009 alkaen Reijo Ikonen on esiintynyt Tenorissimo-kokoonpanon kanssa eripuolilla Suomea sekä Suomen kulttuurirahaston myöntämällä apurahalla USA:ssa. 

Marraskuussa 2013 Tenorissimo piti konsertin Brysselissä. Vuonna 2017 Tenorissimolla on koko maan kattava Mauno Kuusisto 100 vuotta -juhlakonserttikiertue.

Äänitteet 

 Surusta nousee laulu (2001) (kultalevy 2006)
 Jouluaamun rauha (2003)
 Yksin rakkaus (2005) 
 Tenorissimo  (2009)

Aiheesta muualla 
 Ikosen verkkosivu

Suomalaiset tenorit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Anthony Mackie

Anthony Mackie (s. 23. syyskuuta 1978 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten supersankariroolistaan Sam Wilsonina / Haukkana Marvel Cinematic Universen elokuvissa Captain America: The Return of the First Avenger (2014), Avengers: Age of Ultron (2015), Ant-Man (2015), Captain America: Civil War (2016), Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019). Disney+-sarjassa The Falcon and the Winter Soldier (2021) hahmo ryhtyi uudeksi Kapteeni Amerikaksi ja jatkaa tittelin kantajana myös elokuvassa Captain America: New World Order (2024).

Yksityiselämä 
Mackie ja hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä Sheletta Chapital menivät naimisiin joulukuussa 2014. Heillä on myös kaksi yhteistä poikaa. Kesällä 2011 Mackie avasi baarin nimeltä NoBar Brooklynissä, New Yorkissa, mutta lopetti sen toiminnan vuonna 2015.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Criollo (kaakao)

Criollo (esp. "kotimainen") on kaakaopuun (Theobroma cacao) lajike. Se on paljon harvinaisempi kuin toinen lajike, Forastero.

Yleistä 
Criolloa pidetään parhaana ja arvokkaimpana kaakaolajikkeena, koska sitä on niin hankalaa viljellä. Se myös maistuu paremmalta kuin Forastero, koska se sisältää vähemmän kitkerää polyfenolia. Tämän takia se saattaa maistua Forasteroa makeammalta ja elegantimmalta. Criollon palko on punainen, ja siten sen voi helposti erottaa keltaisesta Forasteron palosta. Criolloa on vaikeaa kasvattaa, koska se on altis tuhosienille ja -eläimille. Maailman kaakaotuotannosta vain noin 5 % on Criolloa.

Historiaa 
Criollo oli ensimmäinen kaakaolajike, ja jo mayat sekä asteekit viljelivät sitä Väli-Amerikassa. Criollo sai nimensä, kun lähes kaikki kaakaot tuotiin 1700- ja 1800 -luvuilla Eurooppaan Venezuelasta. Niinpä venezuelalaiset lajikkeet nimettiin "kotimaisiksi" eli espanjaksi Criolloksi ja muut lajikkeet Forasteroksi eli suomennettuna "ulkomaalaisiksi". Senaikaiset Criollo-lajikkeet ovat kuitenkin jo risteytyneet muiden lajikkeiden kanssa, ja vanhoja lajikkeita löytyy enää pieniltä alueilta.

Alkuperäiset kaakaolajikkeet 
Vanhoja ja alkuperäisiä kaakaolajikkeita löytyy enää Andien alueelta ja Väli-Amerikasta. Niiden geneettinen perimä on niin pieni, että niiden avulla pystyy päättelemään nykyisten lajikkeiden kehittyneen kahdesta päätyypistä, Criollosta ja Forasterosta.

Aiheesta muualla 
 International Cocoa Germplasm Database (ICGD) 
  
 

Viljeltävät ravintokasvit
Malvakasvit
Heinrich Geissler

Johann Heinrich Wilhelm Geissler (26. toukokuuta 1814 – 24. tammikuuta 1879) oli saksalainen keksijä ja mittalaitteiden valmistaja. Geissler tunnetaan erityisesti keksimästään elohopea-tyhjiöpumpusta ja  Geisslerin putkesta, joka oli varhainen loisteputki. 

Geissler syntyi Igelshiebissä, Thüringenin vapaavaltiossa, Saksassa. Geissler opiskeli isänsä johdolla lasinpuhallusta. Hän työskenteli aluksi hänen vanhempiensa yrityksessä, mutta vietti sitten kymmenen vuotta kierrellen Saksan yliopistoilla valmistamassa erilaisia tutkimuslaitteita.

Vuonna 1850 hän rakensi talon Bonniin ja perusti kaksi vuotta myöhemmin työpajan sinne. Työpajassaan hän teki erilaisia fysikaalisia ja kemiallisia kojeita ja mittalaitteita, osa niistä palkittiin kansainvälisesti.
Geissler meni töihin Bonnin yliopistoon vuonna 1868.

Geissler kuoli Bonnissa vuonna 1879.

Lähteet 

Saksalaiset fyysikot
Vuonna 1814 syntyneet
Vuonna 1879 kuolleet
Mind

Mind on brittiläinen filosofinen aikakausjulkaisu, jota julkaisee nykyään Oxford University Press Mind Associationin puolesta. Julkaisu käsittelee filosofiaa analyyttisen perinteen hengessä.

Julkaisun perusti Alexander Bain vuonna 1876. Tällöin julkaisua toimitti George Croom Robertson. Robertsonin kuoltua vuonna 1891 George Stout otti toimitustyön hoitaakseen. Nykyinen toimittaja on professori Thomas Baldwin Yorkin yliopistosta.

Tunnetuimpia julkaisussa ilmestyneitä artikkeleita on Bertrand Russellin kirjoitus Viittaamisesta (On Denoting), joka ilmestyi vuonna 1905. Alan Turing esitteli Turingin testin ensimmäisen kerran Mindissa vuonna 1950.

Toimittajat 

 1876 – 1891 – George Croom Robertson
 1891 – 1920 – George Frederic Stout
 1921 – 1947 – George Edward Moore
 1947 – 1972 – Gilbert Ryle
 1972 – 1984 – David Hamlyn
 1984 – 1990 – Simon Blackburn
 1990 – 2000 – Mark Sainsbury
 2000 – 2005 – Mike Martin
 vuodesta 2005 – Thomas Baldwin

Aiheesta muualla 

 Mind online
 University of York Philosophy Dept

Analyyttinen filosofia
Filosofiset julkaisut
Torspo

Torspo on alun perin suomalainen jääkiekkomaila- sekä jääkiekkovarustevalmistaja ja sen tuotemerkki. 

Säynätsaloon perustettiin 1950-luvulla mailatehdas, jossa valmistettiin Toronto-mailoja. Tehdas meni kuitenkin konkurssiin vuonna 1971, minkä jälkeen sen raunioille perustettiin Torspo. Uuden tuotemerkin kulta-aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut. 

Nykyään Torspo-tuotemerkki on ulkomaisessa omistuksessa, ja sen tuotevalikoimaan kuuluvat muun muassa luistimet, mailat, jääkiekkohansikkaat, hartiasuojat, kyynär- ja polvisuojat, pelihousut sekä maalivahdin varusteet (patjat ja rintapanssarit).

Lähteet

Aiheesta muualla
Torspon kotisivut

Jääkiekkovälineet
Urheiluvälinevalmistajat
Urheiluvälinemerkit
Maissiöljy

Maissiöljy on maissin jyvän alkioista valmistettu ruokaöljy. Se on kullankeltaista, puhdistettuna melkein mautonta ja tuoksutonta kasviöljyä, jossa on runsaasti monityydyttymättömiä rasvahappoja. Maissiöljy sopii vain kevyeen paistamiseen, sillä se ei kestä yli 170 asteen lämpötilaa. Sitä käytetään myös ruoanlaitossa, salaattikastikkeissa ja margariineissa.

Maissiöljy on erityisesti keliaakikkojen sekä gluteeniallergisten suosiossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fineli: Maissiöljyn ravintosisältö 

Ravintorasvat
Ruoka-ainekset
Kasviöljyt
Maissivalmisteet
Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä

__notoc__
Etelä-Savon sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä (Essote) on sairaanhoitopiiri, johon kuuluu kaksi sairaalaa Etelä-Savossa. Essote on 9 kunnan kuntayhtymä, ja sen kotipaikka on Mikkelin kaupunki. Viimeisimpänä sairaanhoitopiiriin liittyi Joroisten kunta vuoden 2008 alussa.

Etelä-Savo on Lapin ohella ainoa maakunta, jossa on yhden sijasta kaksi sairaanhoitopiiriä. Maakunnan itäosa kuuluu Savonlinnan seudulla toimivaan Itä-Savon sairaanhoitopiiriin (Sosteri).

Kuntayhtymän johtajana toimii Risto Kortelainen ja johtajaylilääkärinä Jarmo J. Koski.

Jäsenkunnat 
Essoteen kuuluvat Etelä-Savon maakunnan länsiosan kunnat. Savonlinnan seutu muodostaa oman Itä-Savon sairaanhoitopiirin.

Sairaalat

Terveyskeskukset ja -asemat

1) Palveluntuottajana Joroinen, yhteystyötä myös Varkauden kanssa.
2) Palveluntuottajana Pieksämäki.

Hyvis -terveysportaali 
Hyvis on Etelä-Savon sairaanhoitopiiriin kuuluvien kuntien asukkaille suunnattu ei-kaupallinen internet-sivusto, jonka tarkoituksena on tukea ja edistää kansalaisten omatoimista kykyä ratkaista hyvinvointiin liittyviä kysymyksiä sekä helpottaa yhteydenottoa sosiaali- ja terveyspalveluiden tarjoajiin ajasta ja paikasta riippumatta. 

Hyvis -terveysportaalista saa ohjausta ja neuvontaa sairauksiin, terveyteen ja alueen palveluihin liittyvissä kysymyksissä. Viittomakieltä käyttäville henkilöille Hyvis tarjoaa myös ajanvarauspalveluja. Asiointi- ja neuvontapalveluja kehitetään asteittain uusissa hankkeissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ESSHP:n verkkosivut
 Hyvis -terveysporttaali

Sairaanhoitopiiri
Vaasan jäähalli

Vaasan jäähalli (sponsorinimeltään Vaasan Sähkö Areena; Kuparisaaren jäähalli, Vaasa Areena) on jäähalli Vaasassa. Jäähallia hallinnoi Vaasan kaupungin ja Mustasaaren kunnan omistama Vaasanseudun Areenat kuntayhtymä. Vaasan kaupungin omistus hallista on 84 % ja Mustasaaren 16 %. Halli on valmistunut vuonna 1971 ja sitä on laajennettu useaan otteeseen. Kaukalon koko on 28 metriä x 58 metriä. Lisäksi samassa rakennuksessa on kolme harjoituskaukaloa, joissa on myös tilat yleisölle. Osassa harjoitusjäitä on myös mahdollisuus pelata curlingia. Vuodeksi 2018 halliin on suunnitteilla merkittävä peruskorjaus ja laajennus.

Kaudella 2020–2021 liigakiekkoa pelattiin uudessa ja laajennetussa Vaasan jäähallissa. Areena laajenee noin 5000 kerrosneliöllä verrattuna nykyiseen areenaan. Uuteen areenaan tulee 800 uutta istumapaikkaa ja yleisökapasiteetti nousee noin 5 000 henkilöön liigaotteluissa. 

Jääkiekkojoukkueista Vaasan jäähallia käyttävät kotihallinaan Liigassa pelaava Vaasan Sport ja II-divisioonassa mustasaarelainen KoMu HT. Vaasan Sportin Juniorit pelaavat kotiottelunsa pääsääntöisesti harjoitusjäillä. Lisäksi taitoluisteluseura VLK ja muodostelmaluisteluseura Wasa Team Skaters käyttävät hallin tiloja. Hallissa on erilaisia kokous- ja ryhmätyötiloja, ravintoloita, kahviloita, kioski, kuntosali, ryhmäliikuntatila sekä toimistoja. 

Vaasan jäähallissa järjestetään jääurheilun lisäksi myös konsertteja, yleisötapahtumia, päättäjäisiä, tanssiaisia ja yritystilaisuuksia. Jääurheilun lisäksi hallissa järjestetään myös muiden urheilulajien, kuten erilaisten pallopelien otteluita ja harjoituksia. 

Kesällä 2012 kilpahallissa tehdyssä remontissa uusittiin jäähdytysputkisto kokonaisuudessaan. Tätä ennen hallin putkisto oli edelleen alkuperäinen vuodelta 1971. Samalla halliin pystytettiin SM-Liigan ja Mestiksen lisenssivaatimusten mukainen turvakaukalo, toisena Suomessa. Kaudella 2014–2015 kapasiteetti oli 4 512 katsojaa, mutta kaudelle 2015–2016 se pieneni 4 163 katsojaan. Kesällä 2016 Vaasan jäähalli kunnostettiin harjoitushallin jäät 1 ja 2 sekä uusittiin vaihtoaitioita. Samalla hallissa käynnistettiin merkittävät uudistukset IT-verkoissa.

Vuoden 2017 joulukuussa Vaasan jäähallissa loukkaantui lievästi seitsemän henkilöä, kun ilmastointiputki ja valaisinkisko putosivat jäähallin katosta konserttiyleisön päälle.

Yleisöennätys
Vaasan jäähallin yleisöennätys on syntynyt 2. huhtikuuta 2005 pelatussa Mestiksen toisessa finaaliottelussa. Tuolloin ottelua Sportin ja KalPa:n välistä ottelua seurasi yhteensä 4 600 katsojaa. Ottelu päättyi KalPan voittoon lukemin 4–0.

Konserttikäytössä epävirallinen ennätys on Polar Sound Festival -tapahtumalla 6. helmikuuta 2016. Loppuunmyydyssä konsertissa oli 4 500 katsojaa. Tapahtuman pääesiintyjä oli saksalainen Scooter.

Galleria

Aiheesta muualla

Lähteet 

Suomen jäähallit
Vaasan urheilupaikat
Suvilahti
Ruskovälskäri

Ruskovälskäri (Zebrasoma scopas) on välskärikaloihin kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Ruskovälskäri voi kasvaa 20 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä ja ruskehtava, muistuttaa muodoltaan kiekkokalaa.

Alkuperä 
Ruskovälskäri elää luonnossa Indopasifisella merialueella.

Käyttäytyminen 
Ruskovälskäri tarvitsee runsaasti uintitilaa, ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti muita välskäreitä kohtaan.

Ravinto 
Ruskovälskäri syö elävää tai kuivattua levää. Varsinkin nuoret yksilöt tarvitsevat ruokaa päivittäin. Kuivatun makrolevän (esimerkiksi norilevä) tarjoaminen vähentää myös mahdollisuutta, että turhautunut välskäri alkaa näykkiä selkärangattomia tai koralleja.

Lähteet

Aiheesta muualla

Meriakvaariokalat
Välskärikalat
Kuopion laskuvarjourheilijat

Kuopion laskuvarjourheilijat ry on Rissalan lentokentällä toimiva laskuvarjohyppykerho. Kerhon lyhenne on KLU.

Laskuvarjohyppytoiminta alkoi Kuopiossa vuonna 1966. Toiminta oli aluksi Kuopion ilmailuyhdistyksen alaisuudessa vuoteen 1986 asti, jolloin perustettiin oma kerho, Kuopion Laskuvarjourheilijat ry. Nykyisin Kuopion Laskuvarjourheilijat hyppäävät vuosittain noin 2000 hyppyä. Tämän lisäksi vuosittain koulutetaan noin 50 uutta kurssilaista ja lisäksi tandemkursseille osallistuu noin 60 hyppääjää. Kerho käyttää hyppytoiminnassaan Rissalan lisäksi myös Rautavaaran kenttää. 

Hyppykoneena käytetään Cessna 182 P-mallista lentokonetta. Koneeseen mahtuu lentäjän lisäksi viisi hyppääjää. Hyppymestareita kerhossa on neljä, joista kaksi on lisäksi tandemhyppymestareita. Lentäjiä on kymmenen.

Lähteet

Kuopion laskuvarjourheilijat

Suomalaiset ilmailukerhot
Kuopiolaiset urheiluseurat
Pururata

Pururata on sahanpurulla päällystetty erityisesti lenkkeilijöille, jalankulkijoille ja hiihtäjille tarkoitettu leveähkö kulkuväylä. Talvisin pururadoille tehdään usein hiihtoladut. Useilla ulkoilualueilla ympäri Suomea on eri mittaisia pururatoja. Jotkut pururadat ovat valaistuja ympärivuotisen käytön mahdollistamiseksi. Pururatoja ei ole tarkoitettu ajoneuvoille.

Kuntoilu
Arttu Virtanen

Arttu Virtanen (s. 22. kesäkuuta 1984 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä.

Virtanen on TPS:n oma kasvatti, joka pääsi kaudella 2003–2004 hakemaan pelipaikkaa Turun Palloseuran riveistä. Hän teki saman vuoden pudotuspeleissä kymmenessä ottelussa neljä pistettä. Virtanen on pelannut SM-liigassa 121 ottelua ja 18 playoff-ottelua sekä Mestiksessä 118 ottelua ja 24 playoff-ottelua. Lisäksi hän on edustanut Suomea nuorten maajoukkueessa kolmen ottelun verran.  Virtanen pelasi TPS:n paidassa myös kausina 2004–2006. Sopimus Virtasella oli TPS:n kanssa vuoteen 2008 asti.

Virtanen kärsi urallaan loukkaantumisista suhteellisen paljon ja kausi 2006–2007 jäi kokonaan väliin selkävamman takia. Seuraavalla kaudella Virtanen paranteli selkävammaansa joulun yli. Tammikuussa 2008 Virtanen vuokrattiin TuTo:on, jossa hän pelasi loppukauden. Kausi päättyi Mestiksen mestaruuteen, ja Virtanen teki TuTon kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen

Virtanen lopetti aktiiviuransa 2010 keväällä.

Virtanen kuului vuonna 2010 sadan kovatuloisimman alle 30-vuotiaan suomalaisen joukkoon.

Saavutukset  
 Sm pronssia (TPS B-jun 2001–2002)
 Sm hopeaa (TPS edustus 2003–2004)
 Sm hopeaa (TPS A-jun 2004–2005)
 Mestiksen mestaruus (TuTo 2007–2008)

Lähteet  
 Iltasanomat: 2010 vuoden kovatuloisimmat alle 30-vuotiaat  
 YTJ:n internet-sivut 
 Arttu Virtasen jääkiekkotilastot Elite Prospects-sivustolla

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Virtasen eurohockey-profiili
 http://eliteprospects.com/player.php?player=7604
 https://www.mtvuutiset.fi/artikkeli/arttu-virtanen-taas-tpsn-ratkaisija/4108746#gs.1qma5c
 https://www.jatkoaika.com/Haastattelu/puhtaat-taklaukset-ovat-j%C3%A4%C3%A4kiekon-suola/85284

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
MTBF

MTBF (Mean time between failures) on keskimääräinen aika laitteen vikaantumiseen sen edellisestä alkuperäiseen kuntoon saattamisesta (korjauksesta). MTBF on vikataajuuden käänteisluku niissä tapauksissa, joissa vikataajuus on vakio. Keskimääräistä vikaantumisväliä käytetään luotettavuustekniikassa käyttöiän arviointiin. Useat valmistajat ilmoittavat tuotteilleen keskimääräisen vikaantumisvälin. Tehtaiden kunnossapidosta vastaavat joutuvat myös seuraamaan keskimääräisiä korjausaikoja (MTTR, Mean Time To Repair), jotta osataan varautua oikein erilaisiin vikaantumisiin. Joillekin tuotteille, kuten hehkulampulle, esitetään keskimääräinen elinikä, jonka tuotteen pitäisi keskimäärin kestää, jos sitä käytetään oikein.

MTBF lasketaan tilastollisella menetelmällä eikä vikojen jakaantuminen useinkaan ole symmetristä eli ei voida sanoa, että 50 % tuotteista, joiden MTBF on 2 000 h, vikaantuisi tuohon käyttöikään mennessä. Eksponentiaalisella jakaantumalla 63 % tuotteista vikaantuu 2 000 käyttötuntiin mennessä. Koska MTBF on tilastollinen tunnusluku, ei sen avulla voida ennustaa tarkasti jonkun yksittäisen järjestelmän elinikää.

MTBF laskentakaava 
MTBF on vikaantumistaajuuden käänteisluku:

MTBF esitetään usein symbolilla , tai

Eri lähteistä löytyy sekä MTBF että vikaantumistaajuudelle arvoja. 

MTBF voidaan määrittää vikatiheysfunktion odotusarvon avulla f(t)

 

jossa

MTBF käsittelyyn liittyviä ongelmia
Useat MTBF ajat ovat hyvin epätarkkoja, mikä johtaa monimutkaisissa järjestelmissä hyvin epäluotettavaan käyttöikäennusteeseen. Usein MTBF lukujen käyttö johtaa ajatteluun, että on olemassa hyväksytty vikaantumistaajuus, jolloin ei enää haluta etsiä vikojen todellista syytä. Tämän vuoksi on otettu käyttöön muitakin luotettavuutta kuvaavia lukuja kuten MFOP (Maintenance-Free Operating Period). 

Suunnittelu ja innovaatio
Blue Air

Blue Air on romanialainen halpalentoyhtiö. Se aloitti lennot joulukuussa 2004. Yhtiön päämaja on Aurel Vlaicun kansainvälinen lentoasema.

Laivasto 
Laivasto vuonna 2018:
2kpl: Boeing 737-300
6kpl: Boeing 737-400
6kpl: Boeing 737-500
1kpl: Boeing 737-700
15kpl: Boeing 737-800
12kpl (tilauksessa): Boeing 737 MAX

Kohteet 
 Belgia
 Ranska
 Saksa
 Suomi
 Italia
 Portugali
 Romania
 Espanja
 Turkki

Lähteet

Aiheesta muualla 

Romanialaiset lentoyhtiöt
Halpalentoyhtiöt