joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nasaretin Pyhän Perheen katolinen seurakunta

Nasaretin Pyhän Perheen katolinen seurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on Pohjois-Suomi eli Pohjois-Pohjanmaa, Kainuu ja Lappi. Seurakunnan keskuspaikka on Oulu, jossa seurakunnalla on Nasaretin pyhän perheen kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Kemissä, Torniossa, Kajaanissa ja Rovaniemellä.

Historia 
Piispa Paul Verschuren siunasi Oulussa käyttöön kappelin ja seurakuntakeskuksen ensimmäisen rakennusvaiheen 28. joulukuuta 1991. Sen oli suunnitellut Neokatekumenaalisen tien aloittaja Kiko Arguello. Ouluun perustettiin katolinen kappeliseurakunta 1. tammikuuta 1992 ja se itsenäistyi omaksi seurakunnakseen 26. joulukuuta 1993. Piispa Józef Wróbel vihki keväällä 2001 käyttöön seurakunnan kirkon varsinaisen kirkkosalin. Vuoden 2018 alussa seurakunnalla oli 950 jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat
Kristinusko Oulussa
Kemi
Tornio
Kajaani
Rovaniemi
Tonttu Toljanteri tonttujen tonttuna

Tonttu Toljanteri tonttujen tonttuna on Yle TV2:n tuottama suomalainen joulukalenterisarja, jota esitettiin joulukuussa 2013. Sarjan päähenkilöä Tonttu Toljanteria näyttelee Kunto Ojansivu. Sarja on viimeinen Toljanteri-sarja. Sarjan jälkeen vuonna 2018  Yle TV2 esitti Tonttu Toljanterin tarinoita vuoden 1999 televisiosarjan uusintana 17.12.2018-28.12.2018 ja vuonna 2019 Tonttu Toljanteri: Tonttulan elämää vuoden 2000 televisiosarjan uusintana 16.12.2019-30.12.2019.  .  Tonttu Toljanterin, Joulupukin, Joulumuorin, Lääkäri Letun ja Viänäsen viimeinen esiintyminen oli jaksossa Aaton arvoitus (24.12.2013).

Juulin ensiesiintyminen oli jaksossa Vakooja (1.12.2013) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Aaton arvoitus (24.12.2013).

Ylermin ensiesiintyminen oli jaksossa Ihmetonttu (3.12.2013) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Aaton arvoitus (24.12.2013).

Irmelin ensiesiintyminen oli jaksossa Rosvojahdissa (5.12.2013) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Aaton arvoitus (24.12.2013).

VLMedia julkaisi sarjan DVD:llä 5. marraskuuta 2014.

Juoni 

Toljanteri saa uuden haasteellisen tehtävän hoitaakseen. Joulun alla myös tonttujen käytöstä tulee tarkkailla ja kyllä päämajassa tapahtuukin. Toljanteri ei itsekään ole ihan puhtoinen, vaan sortuu mm. keppostelemaan Viänäsen kustannuksella ja syyttämään joulumuoria valehtelusta. Olisiko anteeksipyyntö paikallaan? Pukinkontissakaan ei ole kaikki kohdallaan. Viekö joku lasten lahjoja? Miksi pukki on pinteessä ja mikä on Kielletty kirstu? Kaiken keskellä Toljanterilta lipsahtaa salaisuus. Ratkeaako arvoitus aattona?

Näyttelijät

Jaksot 

Lähde:

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Tonttu Toljanteri
Bellevue (ravintola)

Ravintola Bellevue [belvyy] on Helsingissä Katajanokalla Rahapajankatu 3:ssa sijaitseva ravintola. Ennen vajaaksi vuodeksi sulkemistaan syksyllä 2019 se oli oman ilmoituksensa mukaan jopa maailman vanhin yhtäjaksoisesti Venäjän ulkopuolella toiminut venäläinen ravintola. Ravintola perustettiin kahvilana Helsingin Uudenmaankadulle toukokuussa 1917 ja avattiin vuonna 1922 uudelleen ruokaravintolana Katajanokalla. Perustaja oli virolainen Grigori Pavlow, joka vuodesta 1931 käytti nimeä Reko Paulo.

Paulo johti ravintolaa 35 vuoden ajan, minkä jälkeen sen omisti pankinjohtaja Martti Karikoski ja vuosina 1974–2019 Ragni Rissasen Rivoli-yhtiöt. Bellevue suljettiin muiden Rivoli-ravintoloiden mukana lokakuussa 2019, mutta avattiin uudestaan 22. syyskuuta 2020 kun uudeksi omistajaksi tuli Suomessa 30 vuotta asunut kiinalainen kiinteistösijoittaja Zhiming Peng.

Lähteet 

Ravintolat Helsingissä
Katajanokka
David Johannes Niemelä

David Johannes Niemelä, sukunimi aik. Nivuniemi (s. 1874) oli suomalainen taidemaalari.

Toukokuussa 1915 Niemelä järjesti Tampereen Näsilinnassa yhteisen taidenäyttelyn taidemaalari Berndt Frang-Ponsion kanssa. Häneltä oli esillä talviaiheisia maisemamaalauksia sekä lintumaalauksia.  Vuonna 1923 hänellä oli yhteisnäyttely Viipurissa Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen ja Mikko Hovin kanssa.

Maalauksia 
 Auringon lasku, öljymaalaus. 1920 
 Kesäpilvet, öljymaalaus. 1924 
 Talvinen maisema, öljymaalaus. 1938 
 Talvinen maisema, öljymaalaus. 1944 
 Talvinen maisema, öljymaalaus. 1945

Lähteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1874 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Palopermanto

Palopermanto on ullakon lattialaatta, joka on valmistettu syttymättömistä tarvikkeista.  Palopermannon tehtävänä on estää tulipalon leviäminen ullakkotilan kautta rakennuksen eri osien välillä. Palopermannon päälle on saatettu asentaa myöhemmin lisälämmöneristeitä, kuten mineraalivillaa. Palopermantolaatan alla voi olla haitta-aineita. Valueristeenä on käytetty usein tervapaperia, -pahvia ja -huopaa tai paksua kreosoottipikikerrosta. Osa valueristeistä voi sisältää haitta-aineita, joiden olemassaolo huomioidaan, jos rakenteeseen kohdistetaan korjaustoimia.

Palopermantorakenteet ovat kehittyneet ajan kuluessa. 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa palopermantorakenteena käytettiin usein savilaastilla muurattua lapetiilikerrosta, jonka alapuolella oli aluslaudoitus, puukoroke ja puupalkisto täytteineen. 1900-luvun alkupuolella palopermannot alettiin valaa betonista. Tämän aikakauden palopermantolaatan paksuus on noin 50 mm ja sen alla on yleensä valueristeenä tervapaperi sekä muottilaudoitus. 1920- ja 1930 -luvuilla laatta oheni noin 40 mm paksuuteen.

1940- ja 50 -luvuilla palopermanto sekä sen alapuoliset rakenteet monipuolistuivat. Palopermantolaatta tehtiin nyt 20-60 mm paksusta teräshierretystä teräsbetonista. Se muotoiltiin 1950-luvulta eteenpäin niin, että tulipalon sammutusvedet valuivat hallitusti pois ulkoseinälle muurattujen tiiliruukkuputkien kautta kaadon jyrkkyyden ollessa vähintään senttimetri metrin matkalla. Tämän aikakauden palopermantolaatan alla on joko palkistotäytteitä tai jos lämmöneriste on asennettu palkiston yläpuolelle, se voi olla  vuorivillaa, karkaisematonta kevytbetonia,  tai lastuvillalevyä.  Yläpohjia on alettu tehdä tällä aikakaudella palkistojen sijasta myös massiivibetonilaattoina. Tällöin palopermannon alapuolella on ollut lämmöneristeenä lastuvillaa, kevytbetonia, lasivillaa, korkkia tai turvekuitulevyä. Käyttöullakottomissa rakennuksissa palopermantona on saattanut olla pelkkä slammaus lämmöneristeen päällä.

Lähteet

Palontorjunta
Yrjö Penttilä

Yrjö Penttilä (s. 1891) oli suomalainen Hämeenlinnassa asunut taidemaalari joka kuvasi tauluissaan perinteiseen tyyliin suomalaisia maisemia.

Maalauksia 
 Talvimaisema, öljymaalaus. 1923
 Talvinen metsämaisema, öljymaalaus. 1924
 Talvimaisema Pyynikiltä, öljymaalaus
 Kesämaisema, öljymaalaus
 Rantamaisema, öljymaalaus

Lähteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1891 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Jussi Pelkonen

Jussi Pelkonen (s. kesäkuussa 1992), joka tunnetaan myös artistinimellä Beibi P, on suomalainen kitaristi, laulaja ja laulunkirjoittaja. Hän toimii yhtyeissä Ursus Factory, Mikko Sarvanne Hip Company ja Perna.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Aikuisen naisen joulukalenteri

Aikuisen naisen joulukalenteri on suomalainen joulukalenterisarja, joka esitettiin joulukuussa 2018 Yle TV1 -kanavalla ja Yle Areenassa. Pääosassa on Mari Perankosken esittämä 47-vuotias hedelmöityshoitobiologi Maria Månsson, jonka pyrkii luomaan läheisilleen täydellisen joulun, mutta yritykset epäonnistuvat toistuvasti. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Turkuun.

Sarjan käsikirjoittanut ja tuottanut Anna-Maija Halonen sai idean aikuisille naisille suunnatusta joulukalenterista vuonna 2015 työpaikkalounaalla. Pian idean saamisen jälkeen alkoi tarinan kehittely, jonka apuna Halonen käytti muun muassa Facebookissa ollutta jouluaiheista ryhmää.

Rooleissa

Jaksot 

1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä televisiossa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aikuisen naisen joulukalenteri Yle Areenassa

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Joulukalenteriohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Nikolas Matinpalo

Nikolas Matinpalo (s. 5. lokakuuta 1998 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän on luonnehtinut itseään pelityyliltään peruspuolustajaksi. Matinpalo laukoo oikealta.

Ura 
Matinpalo aloitti jääkiekkoilun nelivuotiaana Espoon Palloseurassa. Hän siirtyi D-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Matinpalo voitti kauden 2013–2014 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2015–2016 hän toimi Blues Akatemian B-nuorten kapteenina. Matinpalo oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+11=20. Kaudella 2017–2018 hän voitti Bluesissa A-nuorten SM-liigan runkosarjan tehotilaston. Matinpalo palkittiin kauden päätteeksi Raimo Helminen -palkinnolla.

Toukokuussa 2018 Matinpalo teki 1+2-vuotisen SM-liigasopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Hän oli yläraajavamman vuoksi sivussa alkukauden 2018–2019, kunnes Matinpalo siirtyi lokakuun lopulta kuntouduttuaan lainalle Mestis-joukkue KOOVEE:hen. Kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Matinpalo teki SM-liigadebyyttinsä Ilveksessä 30. marraskuuta 2018 Saimaan Palloa vastaan. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Matinpalo sai ottelussa jääaikaa 13.51 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 12. ottelussaan 12. tammikuuta 2019 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Matinpalon osuma hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen. Hän vakiinnutti debyyttinsä jälkeen paikkansa Ilveksen SM-liigajoukkueessa, jossa Matinpalon tulokaskausi toi kaikkiaan 32 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Tammikuussa 2019 joukkue käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Matinpalon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. 

Kaudella 2019–2020 Matinpalo pelasi Ilveksessä 33 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi myös 13 runkosarja- ja kolme Suomen Cupin ottelua lainalla KOOVEE:n Mestis-joukkueessa. Kaudella 2020–2021 Matinpalo pelasi Ilveksessä varsin pienessä roolissa 11 ottelua sekä yhden ottelun lainalla KOOVEE:ssä, kunnes tammikuussa 2021 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Porin Ässiin, josta vastaavasti Ilveksen suuntaan siirtyi puolustaja Niklas Peltomäki. Ässien apuvalmentajana toimii Matinpalolle Bluesin A-nuorista tuttu Saku Martikainen. Toukokuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Matinpalo teki kaudella 2021–2022 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 50 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8. Huhtikuussa 2022 hän teki Ässien kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Pelityyli 
Ässien kehitysjohtaja Tommi Kerttulan mukaan Matinpalon vahvuudet ovat puolustuspäässä. Kerttulan mukaan hän on iso, fyysinen ja positiivisella tavalla aggressiivinen puolustava puolustaja. Kerttulan mukaan Matinpalo on kilpailullinen kaveri sekä hyvä kamppailija maalin edustalla ja omalla alueella. Matinpalo on luonnehtinut itseään vahvaksi ja fyysiseksi peruspuolustajaksi, jolla on osaamista ja jämäkkyyttä etenkin alivoimapelissä.

Matinpalo on maininnut esikuvakseen Kari Haakanan.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Ässien pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Tonttu Toljanterin joulumieli

Tonttu Toljanterin joulumieli on Yle TV2:n tuottama suomalainen Tonttu Toljanterin joulukalenteriin perustuva elokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran 25.12.2003. Elokuva on esitetty Yle Tv2:ssa muutamia kertoja. Ohjelman nimikkohenkilöä Tonttu Toljanteria näyttelee Kunto Ojansivu.

Juoni 
Joulu lähestyy kovaa kyytiä. Alituinen kiire saa Joulupukin haaveilemaan eläkepäivistä ja suunnittelemaan Toljanterista työnsä jatkajaa. Pukin puheet ovat tietysti leikkiä, mutta sitä Kyyjärven osaston partiotonttu Korvanen ei tiedä. Korvanen tahtoisi itse joulupukiksi ja siksi Toljanteri on saatava näyttämään Joulupukin silmissä kelvottomalta. Keksimällä valheita Toljanterista Korvanen käännyttää apulaisekseen rivakan 
tyttötonttu Salamanterin. Salamanteri pestautuu pojaksi pukeutuneena Toljanterin apulaiseksi ja sekoittaa parhaansa mukaan Toljanterin asioita.

Näyttelijät  

Elokuva julkaistiin DVD:llä 16. lokakuuta 2013.

Suomalaiset televisioelokuvat
Vuoden 2003 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset jouluelokuvat
Jyrki Lappi-Seppälä

Jyrki Juhani Lappi-Seppälä (s. 5. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kääntäjä ja filosofian maisteri. Hän on etenkin espanjan- ja portugalinkielisen kaunokirjallisuuden suomentaja.

Elämä ja ura 
Lappi-Seppälä kirjoitti ylioppilaaksi Tehtaanpuiston yhteiskoulusta 1964. Hän valmistui Helsingin yliopistosta 1976 pääaineenaan yleinen kielitiede, romaaninen filologia sekä lehdistö- ja tiedotusoppi. Hän on opiskellut lisäksi espanjan kieltä ja kulttuuria Tukholman yliopistossa ja Madridin Complutense-yliopistossa.

Lappi-Seppälän isä oli professori, arkkitehti, Rakennushallituksen pääjohtaja ja kokoomuspoliitikko Jussi Lappi-Seppälä, ja äiti fil. maist. Aulikki Lappi-Seppälä o.s. Koskimies, jonka molemmat vanhemmat, professori A. V. Koskimies ja Ilta Koskimies o.s. Bergroth, olivat runoilijoita ja kääntäjiä.

Lappi-Seppälä oli jo lapsena hyvin kiinnostunut kielistä ja kirjallisuudesta ja käänsi 1960-luvulla espanjankielistä runoutta koulu- ja osakuntalehtiin. Hän oli monen vuoden ajan kuoro- ja soololaulajana Yleisradion ”Lastenkamarin iltasoitto” -ohjelmissa.

Vuonna 1959 Jyrki Lappi-Seppälä näytteli T. J. Särkän ohjaamassa elokuvassa Taas tapaamme Suomisen perheen ja 1961 Aarne Tarkaksen ohjaamassa elokuvassa Tyttö ja hattu. Lappi-Seppälä on käsikirjoittanut elokuvan Confiteor ja näytellyt siinä pääosaa (kyseessä oli yksi episodi elokuvasta Tunteita 1965). Hän on osallistunut yhdessä Jaakko Talaskiven kanssa myös muihin kokeellisiin elokuvahankkeisiin.

Kirjallisuuden kääntämisen ohella Lappi-Seppälä on ollut 1970–1980-luvuilla päivätyössä kustannustoimittajana, kustantajana ja kirjapainon johtajana Suomessa sekä Kepan kehitysyhteistyöprojektin koordinaattorina Keski-Amerikassa. Suomen liityttyä 1995 Euroopan unioniin Lappi-Seppälä työskenteli kielialan päällikkövirkamiehenä Euroopan yhteisöjen eri elimissä, muun muassa EU-komission käännöstoimen pääosaston suomen kielen osastopäällikkönä ja kieliasioiden neuvonantajana EU:n Tallinnan-edustustossa.

Jäätyään eläkkeelle EU-virasta Lappi-Seppälä on jatkanut espanjan- ja portugalinkielisen kirjallisuuden suomentamista. Hänen tärkein työnsä on ollut Miguel de Cervantesin klassikon Don Quijote uusi suomennos (WSOY 2013).

Lappi-Seppälä tunnetaan lisäksi muun muassa Isabel Allenden, Jorge Amadon, Alejo Carpentierin, Julio Cortázarin, Sergio Ramírezin, Luiz Ruffaton, Mario Vargas Llosan ja Manuel Vázquez Montalbánin teosten suomentajana.

Lappi-Seppälä on myös julkaissut omaelämäkerrallisen teoksen Tuulimyllyjä päin (Into 2015). 

Espanjan kuningas Felipe VI on myöntänyt Lappi-Seppälälle Espanjan siviiliansioritarikunnan komentajamerkin.

Palkinnot ja tunnustukset 
 Valtion kääntäjäpalkinto 1984
 Espanjan siviiliansioritarikunnan komentajamerkki 2014
 Valtion kääntäjäpalkinto 2015
 Suomen Leijonan ritarikunnan ansioristi 2015

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jyrki Lappi-Seppälä: Tuulimyllyjä päin Yle Uutiset, 27.1.2016.

Suomentajat
Kirjallisuuden valtionpalkinnon saajat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Dalmatianbarbi

Dalmatianbarbi (Aulopyge huegelii) on karppien heimoon kuuluva kalalaji. Sen kanta laski 1900-luvulla voimakkaasti saastumisen johdosta. Dalmatianbarbi on sukunsa Aulopyge ainoa laji.

Ulkonäkö ja koko 
Dalmatianbarbin pituus on tavallisesti 13–20 senttimetriä. Lajilla on kyljessä muutama selvä rivi laikkuja. Leuassa on pienet viikset. Kylkiviiva mutkittelee jonkin verran. Silmät ovat suhteellisen pienet.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Levinneisyysalue on pieni. Laji elää lähes yksinomaan Kroatian sekä Bosnian ja Hertsegovinan nopeasti virtaavissa vesissä. Zrmanjajoesta se on hävinnyt. Dalmatianbarbi on luokiteltu erittäin uhanalainseksi.

Ravinto 
Dalmatianbarbi on enimmäkseen kasvinsyöjä.

Lähteet 

Barbit
Uhanalaiset kalat
David Saint-Jacques

David Saint-Jacques (s. ) on kanadalainen CSA:n avaruuslentäjä.

Aiheesta muualla 

Astronaut Candidate Bio: David Saint-Jacques (09/2009)
Spacefacts biography of David Saint-Jacques

Kanadalaiset avaruuslentäjät
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Digitaalinen kaksonen

Digitaalinen kaksonen on  koneiden kunnossapitoa ja tuotekehitystä koskeva tarkka virtuaalinen malli, joka raportoi toiminnastaan kerätyn datan perusteella. Esineiden internetissä digitaalisella kaksosella tarkoitetaan palvelimella tai pilvessä olevaa anturin tai sensorin digitaalista vastinetta. Kiinteistö- ja rakennustoimialalla digitaalinen kaksonen tarkoittaa rakennuksen digitaalista vastinetta, jonka tietosisältö määräytyy käytettävän tietomallin, Building Information Modelin (BIM) mukaan.

Digitaalisen kaksosen avulla voi hallita, muuttaa ja jakaa sen fyysiseen vastineeseen liittyvää tietoa. Esimerkiksi esineiden Internetissä kaksosen avulla voi hallita itse fyysistä anturia, vastaavasti taloautomaatiossa voi tarkkailla venttiilien tai moottorien tilaa. Näin digitaalisen kaksosen avulla voi alentaa käyttökustannuksia ja ylläpitokustannuksia.

Digitaalisten kaksosten ohjelmistoja myyvät muun muassa GE Digital, Siemens PLM ja IBM Watson IoT. Yhdysvaltalainen Ansys valmistaa simulointiohjelmistoa digitaalisille kaksosille. Ansys ja ohjelmistotalo PTC ovat tuoneet markkinoille oman digitaalisten kaksosten ohjelmistonsa. Digitaalisia kaksosia käytetään datan keräämiseen ja käsittelyyn, jotta voidaan kehittää tuotetta.

Katso myös
Esineiden internet
Big data

Lähteet

Esineiden internet
Suunnittelu ja innovaatio
Pyhän Ristin katolinen seurakunta

Pyhän Ristin katolinen seurakunta on Katolisen kirkon Suomessa seurakunta, jonka toiminta-alueena ovat Pirkanmaa, Etelä-Pohjanmaa, Pohjanmaa, Keski-Pohjanmaa sekä Hämeenlinna. Seurakunnan keskuspaikka on Tampere, jossa seurakunnalla on Pyhän Ristin kirkko. Lisäksi sillä on kappelit Pietarsaaressa ja Vaasassa. Näiden paikkakuntien lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Hämeenlinnassa, Kokkolassa, Kristiinankaupungissa ja Seinäjoella.

Historia 
Tampereelle perustettiin oma katolinen seurakunta 3. syyskuuta 1957. Ennen tätä alueen katolilaisia oli hoidettu Helsingistä käsin. Jumalanpalveluksia järjestettiin ensin vuokratiloissa, kuten Tammer-hotellissa. Vuonna 1960 seurakunnalla oli noin 50 jäsentä. Oman kirkon seurakunta sai 22. marraskuuta 1969, jolloin Pyhän Ristin kirkko vihittiin käyttöön. Vuonna 1990 seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 200 henkeen. Vuoden 2012 alussa seurakunta sai Vaasan Rauhankadulla sijaitsevan Jeesuksen Pyhän Sydämen kappelin. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 1 505 jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Tampereen seurakunnat
Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat
Pyhän Ursulan katolinen seurakunta

Pyhän Ursulan seurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on Kaakkois-Suomesta Kymenlaakso ja Etelä-Karjala sekä Päijät-Häme että Itä-Uudeltamaalta Lapinjärvi, Loviisa ja Myrskylä. Seurakunnan keskuspaikka on Kouvola, jossa seurakunnalla on Pyhän Ursulan kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Kotkassa, Lahdessa ja Lappeenrannassa.

Historia 
Ensimmäinen suomenkielinen reformaation jälkeinen pappi, Adolf Carling (1882-1966), toimi seurakunnan alueella 1900-luvun alkupuolella.

Vuonna 1985 perustettiin Kaakkois-Suomeen katolinen kappeliseurakunta, jonka toimintakeskukseksi tuli Kouvola. Seurakunta itsenäistyi 29.5. 1991. Joulukuussa 1993 vihittiin käyttöön seurakunnan kirkko, jonka oli suunnitellut Benito Casagrande.

Vuoteen 2003 asti seurakunnan nimi oli Autuaan Ursulan seurakunta, sillä se oli nimetty vuonna 1983 autuaaksi julistetun Urszula Ledóchowskan mukaan. Tämä oli toiminut vuosina 1909-1914 Karjalankannaksella perustamassaan tyttöjen sisäoppilaitoksessa nimeltä Meren tähti. Hänet kanonisoitiin 18. toukokuuta 2003, jolloin seurakunta vaihtoi nimensä muotoon Pyhän Ursulan seurakunta. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 625 jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat
Kouvola
Hamina
Lahden seurakunnat
Kotka
Lappeenranta
Harmaasilli

Harmaasilli tai kantasilli (Alosa pseudoharengus) on sillien heimoon kuuluva kala, joka ui vuosittain jokiin kutemaan.

Ulkonäko ja koko 
Laji kasvaa yleensä 30 senttimetrin pituiseksi, pisimmät tavatut yksilöt noin 40 senttimetrin mittaisia. Harmaasilli painaa korkeintaan 200 grammaa ja elää enintään 10 vuotta vanhaksi. Kalan kylki on hopeinen. Harmaasillillä on melko suurikokoiset silmät ja kapea ylöspäin suuntautunut suu. Evät ovat väriltään harmaanruskeita, vatsaevät punertavat hieman.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Harmaasilli elää pääasiassa meri- tai murtovedessä, mutta aikuiset kalat vaeltavat vuosittain joelle ja järviin kutemaan. Laji elää Pohjois-Amerikan vesistöissä.

Ravinto 
Harmaasilli käyttää ravinnokseen katkarapuja ja pieniä kaloja. Poikaset syövät myös leviä ja muuta kasvillisuutta.

Lähteet 

Sillit
Nuoret Italian Ystävät

Nuoret Italian Ystävät (NIY) () oli vuonna 1934 fasistisen Italian Helsingin lähetystön vaikutuksesta perustettu ystävyysseura, jonka oli määrä toimia italialaisen fasistisen aatteen tiedotus- ja propagandakeskuksena Suomessa. Seuran jäsenistö pääasiassa koostui nationalismista ja oikeistoradikalismista kiinnostuneista opiskelijoista. 

Seura poikkesi vuonna 1931 Suomeen saapuneen Dante Alighieri -kultturiseuran toiminnasta siinä, että sen toiminta oli avoimen poliittista ja fasismia kannattavaa. Italian lähetystö myös vierasti Dante Alighieri -seuran johdon suurta ruotsinkielisten osuutta ja halusi luoda NIY -seurasta yksinomaan suomenkielisen. 

Seuran keskeisiä hahmoja olivat Italiassa opiskellut Lauri Hakulinen (eri henkilö kuin samanniminen suomen kielen professori) ja seuran johtoon pian sen perustamisen jälkeen noussut professori J. J. Mikkola. Hakulinen toimi ennen Mikkolaa seuran johdossa ja sen jälkeen sihteerinä ja Helsingin osaston puheenjohtajana. Seuran varapuheenjohtajana toimi ainakin hetken aikaa V. A. Koskenniemi. Hakulinen oli sekä Akateemisen Karjala-Seuran että Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) aktiivi. NIY:n jäsenistä runsas kolmasosa oli mukana IKL:n toiminnassa. 

Huhtikuussa 1935 Hakulinen raportoi Mussolinin hallituksen propaganda- ja lehdistötoimiston päällikölle Galeazzo Cianolle, että seuralla oli tuolloin jo 400 jäsentä ja paikallisosastoja seitsemällä paikkakunnalla. Hakulisen pyynnöstä Cianon toimisto lähetti Italiasta Suomeen propagandamateriaalia levitettäväksi, muun muassa Margherita Sarfattin kirjoittaman Mussolinin elämäkerran kappaleita. Seura käytti tunnuksenaan fasistipuolueen vitsakimppua. Syyskuussa 1934 Hakulinen ilmoitti Eugenio Coselschille NIY:n kuuluvan erottamattomasti CAUR-verkostoon. CAUR (Comitati d'Azione per l'Universalità di Roma, "Rooman yleismaailmallisuuden toimintakomitea") oli fasistisen Italian yritys luoda italialaistyylistä fasismia edustaneiden järjestöjen kansainvälinen yhteistyöjärjestö Neuvostoliiton Kominternin mallin mukaan. 

Seura pyrki opetusministeriöön vaikuttamalla muun muassa edistämään italian kielen opetuksen järjestämistä ja Italian kulttuuri-instituutin saamista Suomeen. Seura myös järjesti retkiä Italiaan ja fasistipuolueen nuorisojärjestön leireille, sekä poliittisia luentoja fasismin teoriasta ja Italian fasistipuolueen toiminnasta. Seuran ainoaksi omaksi julkaisuksi jäi Tyyni Tuulion suomennos Luigi Salvinin teoksesta Uusi Italian kirjallisuus: 1870-1915.

Seuran toiminta hiipui jo vuoden 1938 tienoilla, ilmeisesti Hakulisen omavaltaisen tyylin aiheuttamien sisäisten erimielisyyksien vuoksi.

Lähteet

Lakkautetut suomalaiset ystävyysseurat
Äärioikeisto Suomessa
Suomalaiset nationalistiset järjestöt
Crew Dragon Demo-1

Crew Dragon Demo-1 (SpX-DM-1 SpaceX Demonstration Mission 1) oli SpaceX:n miehittämätön testilento uudella miehitetyille lennoille tarkoitetulla Dragon V2:lla. Lento oli Dragon V2:n ensimmäinen avaruuslento. Yhtiön Falcon 9 -raketti laukaisi Dragon V2-kapselin 2. maaliskuuta 2019 KSC-LC 39A -alustalta. Alus telakoitui asemalle 3. maaliskuuta ja palasi onnistuneen lennon jälkeen Maahan 8. maaliskuuta.

Lento kuuluu NASAn Commercial Crew Development -ohjelmaan. Seuraava avaruuteen yltävä lento oli  iehitetty testilento Crew Dragon Demo-2.  

Lennolla alus telakoitui kansainväliselle avaruusasemalle ja oli siellä 5 päivää. Lentoprofiili oli normaalin miehitetyn lennon mukainen elossapitojärjestelmineen ja paluun jälkeisine "miehistön" ja aluksen noutamisineen. Lennon on tarkoitus kvalifioida alus ja muut järjestelmät miehitettyjä lentoja varten pois lukien lennonkeskeytys, jota testattiin erillisillä laukaisuilla.  Kuormana aluksessa oli yksi Ripleyksi nimetty anturoitu testinukke, jolla on yllään Spacex-avaruuspuku, sekä muuta rahtia ja painottomuusindikaattori. Alus on lastattu vastaamaan massaltaan miehitettyä lentoa.

Lennolla käytettyä kapselia oli tarkoitus käyttää myös erilliseen lennonkeskeytyskokeeseen, jossa laukaisu keskeytetään kesken nousuvaiheen.  Kapseli tuhoutui 20. huhtikuuta 2019 kesken Landing zone 1:n luona olevalla testialustalla tehdyissä staattisissa propulsiojärjestelmän testeissä. Testeissä testattiin RCS-järjestelmää ja laukaisunkeskeytysjärjestelmää. Anomalia tapahtui viimeisessä testissä, jossa testattiin SuperDrago-moottoreita.

Elon Muskin mukaan etukäteen merkittävimmät kriittiset paikat lennolla ovat telakoituminen ISS:lle, paluu ilmakehään ja laskuvarjojen laukeaminen. Nämä kaikki ovat merkittävällä tavalla uusia asioita. Aiempi kapseli kiinnitettiin avaruusasemaan robottikäsivarrella, nyt alus telakoituu asemaan itsenäisesti. Ilmakehään paluussa uutta on integroitujen rakettimoottorien syvennysten ja ulkonemien vaikutus lennon vakauteen. Laskuvarjot ovat uudet.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

SpaceX
Vuoden 2019 avaruustoiminta
Wamba (kuningas)

Wamba oli visigoottien kuningas vuosina 672–680. Wamba oli kyvykäs hallitsija, joka pyrki uudistamaan sotaväkeä, mutta hänet syrjäytettiin vuonna 680, mikä johti paheneviin ongelmiin visigoottien valtakunnassa.

Lähteet 
 Kari, Risto: Historian ABC 6 – Kaikkien aikojen valtiot. Tammi 2001. ISBN 951-31-1098-2

Viitteet 

Visigoottien kuninkaat
Jesse Washingtonin lynkkaus

Jesse Washington oli afroamerikkalainen nuori, joka lynkattiin 15. toukokuuta 1916 Wacossa, Texasin osavaltiossa. Washingtonia oli syytetty valkoisen naisen, työnantajansa Lucy Fryerin, raiskauksesta ja murhasta. Viranomaiset lupasivat suojella häntä väkijoukolta, jos hän tunnustaisi. Viikon päästä pidetyssä oikeudenkäynnissä valamiehistö harkitsi päätöstään vain muutaman minuutin ja tuomitsi Washingtonin kuolemaan.

Väkijoukko vei Washingtonin suoraan oikeussalista kadulle, jonne kerääntyi tuhansia ihmisiä. Washingtonia pahoinpideltiin ja puukotettiin, ja lopulta hänet hirtettiin puuhun ja poltettiin elävältä. Häneltä leikattiin sormia matkamuistoiksi. Wacon pormestari oli pyytänyt valokuvaaja Fred Gildersleeven ottamaan lynkkaamisesta valokuvia, joista tehtiin myöhemmin postikortteja. Katsomassa olivat myös kaupungin johto ja monia poliiseja. Myös lapsia päästettiin katsomaan tätä lounastunneiltaan. Kun tapahtumasta uutisoitiin, ihmiset alkoivat kyseenalaistamaan lynkkauksen hataria perusteita ja erilaisia järjestöjä perustettiin vastustamaan valkoista ylivaltaa, joka kohteli epäoikeudenmukaisesti tummaihoisia ihmisiä. Vuonna 2016 Wacon pormestari pyysi julkisesti anteeksi afroamerikkalaisilta ihmisiltä epäoikeudenmukaista kohtelua.

Lähteet 

Rasismi
Texasin historia
Anton Siilinen ratkaisee

Anton Siilinen ratkaisee () on vuonna 2009 julkaistu animaatiosarja.

Suomenkieliset ääninäyttelijät 

 käännös: Jari Salo
 tuotanto: Uptempo Oy

2000-vuosikymmenen piirrossarjat
Markku Heikkinen (dokumenttiohjaaja)

Markku Heikkinen (s. 1966 Kajaani) on suomalainen dokumenttielokuvien käsikirjoittaja ja ohjaaja. Heikkinen on suorittanut taiteen maisterin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa.

Työt 
Markku Heikkinen on toiminut freelancer-radiotoimittajana Yleisradiossa vuodesta 1986 alkaen. Heikkinen on ohjannut noin 20 dokumenttielokuvaa. Hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 2015.

Heikkisen ensimmäinen ohjaustyö Veres (1993) kertoo HIV-positiivisesta tanssijasta Janne Väänäsestä. Iltatähti (2004) on kuvaus Heikkisen omasta perhehistoriasta. Dokumenttielokuva Talvivaaran miehet (2015) kertoo kainuulaisesta kaivosyhtiöstä, sen työntekijöistä ja heidän työnsä merkityksestä. Ei tietä kotiin -elokuvassa (2017) päähenkilö Charles, Suomeen pakolaisena tullut kongolainen, palaa Kongon ja Ruandan rajalla sijaitsevalle pakolaisleirille tapaamaan perhettään.

Luottamustehtävät 
Markku Heikkinen valittiin Kajaanin kaupunginvaltuustoon (Sdp) kuntavaaleissa 2012. Hän erosi kaupunginvaltuustosta joulukuussa 2014. Hän on ollut seurakuntaneuvoston jäsen Alppilan ja Paavalin seurakunnissa Helsingissä.

Filmografia (valikoima) 
 Veres (1993)
 City on minun (1993). Käsikirjoitus ja ohjaus yhdessä Gilbert Granholmin kanssa.
 Suomen kuningatar (1994). Sexpo ry:n Valentine-palkinto (1995).
 Poikakulta (1995). Tampereen elokuvajuhlien nuorisopalkinto.
 Ristiriita (1996) 
 Iltatähti (2004). Käsikirjoitus yhdessä Jan Forsströmin kanssa.
 70-luvun sekahaku (2005). Dokumenttisarja yhdessä Ari Matikaisen kanssa.
 Zavtra – huomenna: Iloista antajaa Jumala rakastaa (2006). Käsikirjoitus ja ohjaus yhdessä Ari Matikaisen kanssa.
 Punklandia (2008). Dokumenttisarja yhdessä Ari Matikaisen kanssa.
 Poikien bisnes (2009)
 Laskettu aika (2009)
 Ukko ja akka (2010)
 All Boys (2010). DVD-levitys: Kanada, Yhdysvallat, saksankielinen Eurooppa.
 Love & Lust (2010)
 Kansakunnan kuokkavieraat (2011). Dokumenttisarja yhdessä Ari Matikaisen kanssa. 
 Perukka (2013)
 Talvivaaran miehet (2015). Tampereen elokuvajuhlien erikoispalkinto (2015). 
 Olipa kerran seminaari (2015)
 Ecce Homo (2016)
 Ei tietä kotiin (2017). DocPoint-elokuvafestivaalin katsojien suosikki ja Kriitikon valinta (2018). 
 Laulumies (2018)

Radio-ohjelmat 
 Huttuset (halvalla menee) (1989–1992). Puhelinohjelmaparodia yhdessä Nadja Nowakin kanssa.
 Hiljaiset miehet. Yhdessä Ilpo Jaakolan kanssa. Radio Suomi.
 Yöradio (1990-luvulta 2000-luvulle). Radio Suomi.
 Puhelinlangat laulaa. Yhdessä Maija-Kaarina Salorannan kanssa. Radio Suomi.
 Markku Heikkinen Kainuun aatelinen. Yle Radio 1.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Suomalaiset radiotoimittajat
Kajaanin kaupunginvaltuutetut
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Flutto-luokka

Flutto-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston 48 suunnitellun aluksen muodostama sukellusveneluokka, jonka kolmesta tilatusta alaluokasta valmistui lopulta kolmetoista alusta.

Luokan alukset olivat kehittyneitä versioita 600 tonnin aluksista ja niissä oli osittainen Bernardis-tyyppinen kaksoisrunko. Ne olivat merikelpoisia sodanajan kokemukset huomioon ottavia aluksia, joissa oli edeltäjiinsä verrattuna paranneltu sisätilojen jako, vahvempi runko, ilmatorjunta ja sukellusaika.

Alukset

I-sarja 
Kahdentoista aluksen muodostamasta ensimmäisestä sarjasta kuusi tilattiin CRDA:lta ja kolme sekä OTO:lta että Tosilta, ja niiden valmistus käynnistyi vuonna 1941. Kymmenen aluksista valmistui siten, että ne ehtivät osallistumaan sotatoimiin, loppujen kahden ollessa edelleen viimeistelemättä Italian antautuessa liittoutuneille syyskuussa 1943, jolloin työt keskeytyivät. Palveluksessa olleista aluksista liittoutuneet upottivat kolme ja neljän miehistö upotti aluksensa aselevon astuttua voimaan. Saksalaiset nostivat upotetut alukset, mutta ne tuhoutuivat liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä 1944. Kolme alusta antautui liittoutuneille selviten sodasta.

Aluksista kaksi, Grongo ja Murena, oli varustettu miehitettyjen torpedojen kuljetussäiliöillä ja niissä ei siten ollut kansitykkejä.

II-sarja 
Toisessa sarjassa tilattiin 24 alusta, jotka perustuivat samoihin piirustuksiin. Ne olivat kuitenkin hieman suurempia vakausongelman korjaamiseksi. Alusten valmistus alkoi 1942 ja niistä viisitoista tilattiin CRDA:lta, kuusi OTO:lta ja kolme Tosilta. Italian antautuessa tilauksista luovuttiin ja yksikään ei valmistunut. Yhdeksän aluksen rakennustyöt eivät edes alkaneet. Pääosa keskeneräisistä aluksista jäi saksalaisille, jotka jatkoivat osan rakennustöitä. Yksikään ei kuitenkaan valmistunut ennen Saksan antautumista vuonna 1945.

III-sarja 
Kolmas sarja oli toisen kopio ja sen valmistuksen piti alkaa 1943. Yhdenkään aluksen rakennustyöt eivät alkaneet ennen Italian antautumista ja tilaukset peruuntuivat.

Lähteet

Viitteet
Ørjan Nyland

Ørjan Håskjold Nyland (s. 10. syyskuuta 1990 Volda, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Bournemouthia. Tämän lisäksi hän kuuluu myös Norjan jalkapallomaajoukkueeseen.

Nyland voitti Norjan-mestaruuden Moldessa 2014. Norjan cupin hän voitti IL Høddissa 2012 sekä Moldessa 2013 ja 2014. Hän on pelannut pääsarjatasolla Norjan lisäksi 18 ottelua FC Ingolstadtissa Saksan Bundesliigassa ja seitsemän ottelua Aston Villassa Englannin Valioliigassa.

Nyland pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Skotlantia vastaan marraskuussa 2013. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsinnassa Italiaa vastaan syyskuussa 2014. Hän on pelannut kaikkiaan 31 maaottelua, joissa hän on päästänyt 33 maalia ja pitänyt maalinsa koskemattomana 12 kertaa. MM-karsintaotteluja hän on pelannut neljä ja EM-karsintapelejä 13.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ørjan Nylandin esittely Norjan jalkapalloliiton sivustolla 

Norjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Finnkino Itis

Itis on Finnkinon elokuvateatteri, joka sijaitsee kauppakeskus Itiksessä. Itis Finnkinossa on yhdeksän salia, joissa on yhteensä 1 063 asiakaspaikkaa. Elokuvateatterissa on Suomen ensimmäinen huipputekniikalla varustettu Imax-teatterisali. Elokuvateatteri avattiin 30. marraskuuta 2018. 

Anttilan entisiin tiloihin saneerattu teatteri on Finnkinon suurin investointi Helsingin keskustassa sijaitsevan Tennispalatsin teatterin avaamisen jälkeen, joka avattiin 1997.

Lähteet 

Itäkeskus
Helsingin elokuvateatterit
École normale William-Ponty

École normale William-Ponty oli normaalikoulu Senegalissa. Se perustettiin vuonna 1903 Saint-Louisissa, siirrettiin vuonna 1913 Goréen saarella lähelle Dakaria ja nimettiin Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööri William Pontyn mukaan vuonna 1915. Vuonna 1938 koulu siirrettiin Rufisquen lähelle Sébikhotaneen, myöhemmin Thièsiin ja vuonna 1979 Koldaan. Nykyään sen perillisenä toimii alueellinen ammattikoulutuskeskus.

Koulun alkuperäisenä tehtävänä oli valmistaa opettajia levittämään ranskan kieltä ja kulttuuria. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettiin myös Dakarin lääketieteelliseen kouluun valmistava osasto sekä hallinto- ja talousvirkailijoita kouluttanut osasto. Kolmivuotisen yläkoulun suorittaneet opiskelijat valittiin pääsykokeen perusteella kaikista Ranskan Länsi-Afrikan siirtomaista: Senegalista, Ranskan Sudanista, Ranskan Guineasta, Norsunluurannikolta, Ylä-Voltasta, Mauritaniasta, Dahomeysta ja Nigeristä.

William Ponty -koulusta valmistuneet muodostivat suuren osan itsenäistyneiden Länsi-Afrikan maiden poliittisesta ja hallinnollisesta eliitistä. Se koulutti ensimmäiset afrikkalaiset kirjailijat ja toimi myös nykyaikaisen afrikkalaisen teatterin kehtona.

Lähteet

Oppilaitokset
Ranskan Länsi-Afrikka
Senegal
Martin Herem

Martin Herem on virolainen kenraaliluutnantti, joka toimii Viron puolustusvoimien (Kaitsevägi) komentajana 5. joulukuuta 2018. Hän seuraa tehtävässä Riho Terrasta. Ennen puolustusvoimain komentajuutta Herem toimi Viron puolustusvoimien pääesikunnan päällikkönä vuosina 2016–2018.

Herem on Viron tasavallan historian (1918–) ensimmäinen puolustusvoimain komentaja, joka on koko sotilasuransa palvellut vain Viron asevoimissa.

Virolaiset kenraalit
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Hôpital Foch

Foch () on suresneslainen sairaala. Osa Établissement de santé privé d'intérêt collectif ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta on yksi Euroopan suurimmista sairaaloista.

Se on rakennettu vuonna 1929.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ranskan sairaalat
Thai Smile Airways

Thai Smile Air on thaimaalainen lentoyhtiö. Se aloitti toimintansa 2012 ja sen omistaa kokonaan Thai Airways.

Historia 
20.5.2011 Thai airways iloitti suunnittelevansa uutta halpalentoyhtiötä Thai Wingsiä. Suunnittelusta ilmoitti Ampon Kittiampon ja Thaimaan hallituksen puheenjohtaja elokuussa 2011. Thai Smile valittiin 2,229 ehdotuksesta.

Thai airwaysin mukaan, Thai Smilen pitäisi tuottaa viisi miljoonaa Bahtia kahden vuoden toiminnan jälkeen.

Kohteet 
  Thaimaa
 Bangkok-Suvarnabhumi
 Bangkok-Don Mueang
 Chiang Mai
 Chiang Rai
 Hat Yai
 Khon Kaen
 Krabi
 Maehongson
 Narathiwat
 Phuket
 Surat Thani
 Ubon Ratchathani
 Udon Thani
  Kambodža
 Phnom Penh
 Siem Reap
  Kiina
 Changsha 
 chongqhing 
 Guangzhou 
 Hongkong 
 Kaohsiung
 Zhengzhou  
  Intia
 Gaya 
 Jaipur
 Lucknow
 Mumbai
 Varanasi
  Laos
 Luang Prabang 
 Vientiane
  Myanmar
 Mandalay 
 Yangon
  Malesia
 Kuala Lumpur 
 Penang

Laivasto 

3.8.2017, Thai Smilen laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:

Sponsorointi 

Thai Smile Airways on tällä hetkellä Thai Honda Ladkrabangin ja Ratchaburi Mitr Pholin virallinen sponsori.

Aiheesta Muaalla 

 Viralliset verkkosivut
 Thai Smilen virallinen lehti WeSmile

Thaimaalaiset lentoyhtiöt
O. E. Närhi

Otto Emil Närhi (19. syyskuuta 1886 Viitasaari  – 24. maaliskuuta 1949) oli suomalainen pappi, lähetyssaarnaaja ja kristillinen kirjailija.

Henkilöhistoria
Närhen vanhemmat olivat tilallinen Kaarlo Heikki Närhi ja Heleena Sofia Miettinen ja puoliso vuodesta 1922 Lyyli Maria Alanen. Närhi kävi Suomen Lähetysseuran lähetyskoulun ja hänet vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1919. Hän oli aluksi vuoden ajan matkasaarnaajana ja Asikkalan kirkkoherran apulaisena kunnes hänet lähetettiin lähetyssaarnaajaksi Lounais-Afrikkaan. Närhi oli lähetyssaarnaajana Lounais-Afrikassa vuoteen 1928 saakka ja hän perusti muun muassa Okavangon ensimmäisen seurakunnan. Suomeen palattuaan Närhi suoritti pappistutkinnon ja sai Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulilta oikeuden hoitaa papinvirkoja kotimaan seurakunnissa. Hän suoritti pastoraalitutkinnon 1931.

Närhi oli pappina Hattulassa 1930 ja samana vuonna vt. kirkkoherrana Tyrvännössä, Ruovedellä vt. kappalaisena 1930–1933 ja Hyvinkäällä vt. kappalaisena 1933. Hänestä tuli Akaan vt. kirkkoherra 1933 ja vakinainen kirkkoherra 1935. Närhi teki opintomatkoja paitsi Afrikkaan, myös Palestiinaan ja Etelä-Eurooppaan.

Pastori Närhi nousi ensimmäisenä suomalaisena Kilimanjaron huipulle vuonna 1928 yhdessä professori Reuschin kanssa.

Teoksia
 Taikasauva ja risti: mustan kansan tapoja, taikoja ja uskomuksia, Suomen Lähetysseura, 1929.
 Pienessä uskollinen: mamselli Hydénin elämäntyö, Suomen Lähetysseura 1929.
 Afrikan kätköistä, WSOY, 1930.
Uskontoa bantujen alueella: pastoraalikirjoitus. Tampereen tuomiokapituli, 1932.
 Ambolaista uskontoa, O. E. Närhi, 1945.

Aiheesta muualla 

 Vapaasti ladattavia O. E. Närhin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta.
O. E. Närhen lehtiartikkeleita:
 Erämaan läpi Ambomaalle, Suomen Kuvalehti, 05.11.1927, nro 45, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kuvakirje Ambomaalta, Suomen Kuvalehti, 21.04.1928, nro 17, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Kahdestoista oli suomalainen. Suomalaisen miehen retki Kilimanjaron huipulle, Suomen Kuvalehti, 29.09.1928, nro 40, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Joulu Ambomaalla, Suomen Kuvalehti, 18.12.1928, nro 51-52, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Suomalaisia Mont Blancilla, Suomen Kuvalehti, 26.01.1929, nro 4, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Ambopojan elämästä karjanhoitajana, Suomen Kuvalehti, 11.01.1930, nro 2, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Lähteet

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset lähetyssaarnaajat
 Suomalaiset kristilliset kirjailijat
 Vuonna 1886 syntyneet
 Vuonna 1949 kuolleet
Nordic Futsal Cup 2018

Nordic Futsal Cup 2018 on UEFA:n alainen futsalin maajoukkueturnaus, jossa ratkaistaan Pohjoismaiden mestaruus. Turnaus järjestettiin Ringkøbing–Skjernissä, Tanskassa 4.–8.12. 2018. Turnauksen voitti hallitseva mestari Suomi, voittaen neljännen perättäisen mestaruuden.

Turnauksen otteluohjelma ja tulokset 
Nordic Futsal Cup 2018 pelattiin viiden osallistujamaan kesken yksinkertaisena sarjana.

Suomen joukkue

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen ottelut nähtävillä Huuhkaja-TV:stä Palloliiton sivuilta

2018
Vuoden 2018 urheilu
Tanskan urheilutapahtumat
Ringkøbing-Skjernin kunta
Rufisque

Rufisque on kaupunki ja departementti Dakarin alueella Senegalissa. Se sijaitsee Kap Verden niemellä 28 kilometriä Dakarista itään. Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 221 066 asukasta.

Portugalilaisten 1500-luvulla perustama Rufisque on saanut nimensä Rio Fresco -joesta. Ranskalaiset perustivat sinne kauppa-aseman vuonna 1840. Vuonna 1880 Rufisquesta tuli yksi Senegalin neljästä kunnasta, joiden asukkailla oli Ranskan kansalaisoikeudet. Kaupunki oli tärkeä kauppapaikka ja satama, jonka kautta kuljetettiin varsinkin maapähkinää. 

Dakarin kaupungin ja sataman kehitys jätti Rufisquen varjoonsa ja nykyään se on sulautunut suur-Dakariin. Kaupungissa on sementtitehdas ja sähköä tuottava lämpövoimala. Rufisquen siirtomaa-arkkitehtuuri on suurelta osin raunioina.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Rufisquen kaupungin sivusto

Senegalin kaupungit
Asil Nadir

Asil Nadir (s. 1941) on kyproksenturkkilainen liikemies ja talousrikollinen, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla brittiläisen kohuyhtiön Polly Peck plc:n johtajana. Vuonna 2012 hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen yli 28 miljoonan punnan kavaltamisesta Polly Peckistä ja sen sisaryhtiöistä.

Asil Nadir syntyi Kyproksen Famagustassa, josta hänen perheensä muutti pääkaupunkiin Nikosiaan. Nadirin isä perusti sinne muun muassa sanomalehtien jakeluyhtiön. 1950-luvun keskivaiheilla perhe pakeni Kyproksen levottomuuksia ja vainoja Lontooseen. Brittikoulujen jälkeen Asil Nadir opiskeli myös Istanbulin yliopistossa suorittamatta tutkintoa. 1960-luvun alussa poika palasi Lontooseen isänsä tekstiiliyrityksen palvelukseen. Turkin miehitettyä Kyproksen perhe kutsuttiin saarelle pelastamaan alueen hedelmä- ja hotelliliiketoimintaa. Perhe perusti Kyprokselle myös tekstiilitehtaan.

1980-luvun alussa perheyrityksen johtoon astunut Asil Nadir palasi Lontooseen ja osti sieltä pienen ja huonosti kannattaneen Polly Peck -nimisen tekstiiliyhtiön. Hän teki siitä miljardiluokan yrityksen ja listautti sen Lontoon pörssiin. Yritys oli Britanniassa yksi sikäläisen kasinotalouden symboleista: tuhannen punnan sijoitus yhtiön osakkeisiin vuonna 1981 nousi parhaimmillaan yli miljoonan punnan arvoiseksi. Polly Peck oli yksi FTSE 100 -indeksin yhtiöistä. Se oli myös pohjois-Kyproksen merkittävin työnantaja, jonka hotellien ja mediayhtiöiden palveluksessa oli 10 prosenttia alueen työvoimasta. Alueen kansantuotteesta Polly Peck tuotti parhaimmillaan viidenneksen. Vähitellen Asil Nadir omisti myös kartonkitehtaan Kyproksella, televisiotehtaan Turkissa, Pizza Hut -ketjun Britanniassa, Del Monten tuoretuoteyrityksen ja japanilaisen Sansui-äänentoistomerkin.

Polly Peck ajautui selvitystilaan vuonna 1990 yhteensä 550 miljoonan punnan veloista. Asil Nadirin oli määrä astua oikeuden eteen vuonna 1993, mutta hän pakeni kotiseudulleen Kyprokselle ja piileskeli siellä 17 vuotta. Hän palasi Britanniaan vuonna 2010 vakuuttuneena siitä, ettei häntä enää syytettäisi. Hänet kuitenkin pidätettiin ja tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen vajaan 30 miljoonan punnan kavaltamisesta Polly Peckin konkurssin yhteydessä.

Lähteet

Talousrikolliset
Kyproslaiset henkilöt
Brittiläiset liikemiehet
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Karkaistu lasi

Karkaisussa lasi kuumennetaan lähelle sulamispistettä ja jäähdytetään nopeasti. Tavallisen lasin vetolujuus on 40 Mpa ja termisesti karkaistun lasin 120–200 Mpa.
Karkaistu lasi hajoaa rikkoutuessaan pieniksi muruiksi, ei suuriksi sirpaleiksi. Muruissa ei ole terävää reunaa.
Käyttökohteita karkaistulle lasille ovat esimerkiksi parvekelasitukset, lasikatteet, näyteikkunat, tilanjakajat, bussipysäkkien lasitukset, kaidelasitukset, julkisivulasitukset, suihkuseinät, saunan lasiseinät ja viherhuoneiden lasitukset.

Katso myös
Teräksen karkaisu

Lasi
Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta

Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta on Katolisen kirkon Suomessa seurakunta, jonka toiminta-alueena on Varsinais-Suomi Someroa lukuun ottamatta, Satakunta ja Ahvenanmaa. Seurakunnan keskuspaikka on Turku, jossa seurakunnalla on Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Porissa, Eurajoella ja Maarianhaminassa.

Historia 
Seurakunta perustettiin vuonna 1926. Seurakunnan jäsenmäärä oli aluksi puolitoistasataa, joista ulkomaalaisten osuus oli noin 60%. Nykyiseltä Ursininkadulta, joka silloin oli Birgerinkatu ostettiin 19. maaliskuuta 1926 pieni huoneisto, johon sisustettiin kappeli. Kymmenen vuotta myöhemmin kadun toiselle puolelle rakennettiin uusi puinen kirkkorakennus. Kirkon ympärille rakentuessa korkeita kerrostaloja koettiin pienen puukirkon jäävän liiaksi varjoon niiden rinnalla eikä se siten edustanut riittävän arvokkaasti katolista kirkkoa. Uusi kirkkorakennus vihittiin käyttöön 5. marraskuuta 1966. Vuonna 1970 seurakunnan jäsenmäärä oli 280. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 2 041 jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat
Turun seurakunnat
Eurajoki
Maarianhamina
Pori
Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta

Pyhän Henrikin katolinen katedraaliseurakunta on katolisen kirkon seurakunta Suomessa, jonka toiminta-alueena on itäinen pääkaupunkiseutu ja itäinen Keski-Uusimaa sekä Itä-Uusimaa lukuun ottamatta Lapinjärveä, Loviisaa ja Myrskylää. Seurakunnan keskuspaikka on Helsinki, jossa seurakunnalla on Pyhän Henrikin katedraali. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Tapanilan alueella sekä Porvoossa.

Historia 
Vuonna 1860 Helsinkiin tuli ensimmäinen pysyvä katolinen kirkko. Tällöin otettiin käyttöön Kaivopuiston kallioille rakennettu Pyhän Henrikin kirkko. Kaupungin katolisen siviiliväestönkin sielunhoitajana vuodesta 1856 toiminut sotilaskappalainen Ignatius Gorbacki oli tehnyt aloitteen kirkon rakentamisesta. Tässä hän sai taloudellista tukea kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm Bergin italialaissyntyiseltä vaimolta kreivitär Leopoldina Cicognalta. Myös Venäjän tsaari avusti kirkon rakentamista. Kirkon siunasi monsignore Lubinsky Tallinnasta 16. syyskuuta 1860, mutta sen vihki vasta 14. syyskuuta 1904 Mohilevin arkkipiispa Jerzy Szembek. Kun Suomesta tuli vuonna 1920 apostolinen vikaarikunta, tuli seurakunnan kirkosta piispankirkko eli katedraali. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 4 379 jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat
Helsingin seurakunnat
Porvoo
Pyhän Marian katolinen seurakunta

Pyhän Marian katolinen seurakunta on Katolisen kirkon Suomessa seurakunta, jonka toiminta-alueena on Helsingin länsi-osa sekä läntinen Uusimaa. Seurakunnan keskuspaikka on Helsinki, jossa seurakunnalla on Pyhän Marian kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Espoossa, Hyvinkäällä, Karjaalla sekä Nummi-Pusulassa.

Historia 
Pääkaupunkiseudun läntisen osan kasvun vuoksi koettiin tarpeelliseksi perustaa toinen katolinen seurakunta Helsinkiin Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan lisäksi. Pyhän Marian kirkko vihittiin käyttöön 6. joulukuuta 1954. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 3 990 jäsentä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Helsingin katolisen hiippakunnan seurakunnat
Helsingin seurakunnat
Espoon seurakunnat
Hyvinkää
Lohja
Raasepori