joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Robert Henrik Rehbinder

Robert Henrik Rehbinder (15. heinäkuuta 1777 Paimio – 8. maaliskuuta 1841 Pietari) oli suomalainen Rehbinderin aatelissukuun kuulunut virkamies. Hän toimi Suomen suuriruhtinaskunnan valtiosihteerinä ja ministerivaltiosihteerinä vuosina 1811–1841. Tässä virassaan hän oli Suomen suuriruhtinaskunnan alkuajan korkeimpia virkamiehiä. Rehbinderillä oli ratkaiseva rooli Suomen autonomian aseman vahvistamisessa. Hän osallistui myös Pietariin matkanneeseen lähetyskuntaan 1808 ja toimi lisäksi Porvoon valtiopäivien valmistelussa.

Elämä 
Robert Henrik Rehbinderin isä oli majuri ja vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder ja äiti laamanni E. J. af Palénin tytär Christina Margaretha. Rehbinder sai upseerin koulutuksen mutta erosi armeijasta vuonna 1795. Hänestä tuli samana vuonna Turun hovioikeuden auskultantti. Vuonna 1805 hän sai kihlakunnantuomarin arvon, ja vuonna 1807 hänet nimitettiin hovioikeudenasessoriksi. Hän toimi hovioikeudenneuvoksena Turun hovioikeudessa vuosina 1811–1822.

Vuonna 1824 valtiosihteeri Rehbinder ehdotti Suomen suuriruhtinaskunnan rajaa siirrettäväksi lännemmäs Pietarin porteilta mutta tsaari Aleksanteri I katsoi, että Suomi säilyy varmemmin osana Venäjän valtakuntaa, kun raja on mahdollisimman lähellä tsaarin pääkaupunkia.

Rehbinderistä tuli kreivi 1826. Venäjän keisari Nikolai I myönsi Rehbinderille vuonna 1832 Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan suurristin briljanttien kera. Lisäksi hänelle oli myönnetty Pyhän Vladimirin ritarikunnan II luokan kunniamerkki ja Ruotsin kuninkaallisen Pohjantähden ritarikunnan I luokan komentajamerkki. Vuonna 1834 hän sai todellisen salaneuvoksen arvonimen. Hänet on myös promovoitu filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1840 Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlassa. Hän omisti Paimion Viksbergin kartanon.

Robert Henrik Rehbinder sekä hänen puolisonsa ja isänsä on haudattu suvun mausoleumiin Paimion Pyhän Jaakobin kirkkomaalle.

Kunnianosoituksia 
Rehbinderillä oli Helsingissä enimmillään viisi nimikkokatua. Niistä ovat jäljellä Iso Roobertinkatu, Pieni Roobertinkatu ja Rehbinderintie. Kaksi ensimmäistä kuuluvat Helsingin vanhimpiin kadunnimiin, mutta jälkimmäisin tuli käyttöön vasta 1908. Lisäksi nykyisen Mannerheimintien eteläosa oli 1800-luvulla nimetty Rehbinderin mukaan Itäiseksi ja Läntiseksi Heikinkaduksi (Henriksgatan). Katu nimettiin uudelleen 1942.

Vuonna 1936 Rehbinderin muistoksi julkaistiin postimerkki.

Perintö 

Rehbinderin katsotaan olleen luomassa pohjaa Suomen ulkopoliittisten asioiden hoidolle erityisesti Venäjän osalta.

Lähteet
 Helsingin Sanomat 18.12.2005.
 
 Helsingin kadunnimet. Helsingin kaupungin julkaisuja 24. Helsinki 1981. ISBN 951-771-220-0

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 

Suomen ministerivaltiosihteerit
Suomalaiset aateliset
Suomalaiset juristit
Vuonna 1777 syntyneet
Vuonna 1841 kuolleet
Suomen lähetyskunta 1808
Pyyhekumi

Pyyhekumi on kumista tai muovista valmistettu apuväline, jolla pyyhitään pois kirjoitettua tekstiä tai piirroksia. Pyyhekumi on yleensä tarkoitettu lyijykynän jäljen poistoon. Tavallinen pyyhekumi pyyhkii melko huonosti puuvärikynän jälkeä, mutta erityiset kovat muovista valmistetut pyyhekumit voivat poistaa jopa kuulakärkikynän ja teknisen tussipiirtimen jälkeä. Pyyhekumeja on erikokoisia ja erilaiseksi muotoiltuja, jopa hajustettuja. Joissakin lyijykynissä on pyyhekumi kynän päässä. Teknisessä piirtämisessä käytetään usein kynämäiseen hylsyyn asetettavaa tankomaista pyyhekumia. Kumittamisessa voidaan käyttää apuna ohutta metallilevymallinetta, jonka reikien avulla kumittamisen voi kohdistaa pienelle alueelle.
 

Opiskeluvälineet
Toimistovälineet
Piirustustarvikkeet
Luomi

Luomi on ihon kasvain. Luomia tai luomen kaltaisia ihomuutoksia on noin 60 erilaista. Synnynnäisiä luomia on vastasyntyneillä 1-3 %:lla. Luomien määrä kasvaa lapsuudessa ja nuoruudessa ja on yleensä suurimmillaan 30–40 vuoden iässä. Tuolloin luomia on keskimäärin 15–40. Tämän jälkeen luomien määrä alkaa taas vähentyä.

Luomi saattaa joskus muuttua pahanlaatuiseksi. Melanooma on eräs ihosyöpätyyppi. Jos luomi kasvaa nopeasti tai muuttuu ulkonäöltään, melanoomaa voidaan epäillä. Kuitenkin vain alle puolet melanoomista syntyy luomiin. Luomi voi muuttua pahalaatuiseksi kasvaimeksi esimerkiksi liiasta auringon otosta, sillä UV-säteily aiheuttaa muutoksia iholla. Poikkeavan näköiset suuret luomet voidaan poistaa. Toimenpiteitä tekevät terveyskeskuslääkärit, ihotautilääkärit ja plastiikkakirurgit. Pigmenttiluomen poistaminen tapahtuu paikallispuudutuksessa.

Luomityypit ja luomen kaltaiset muutokset

Pigmenttiluomet 

 Rajaluomet
 Halo Neevus
 Siniluomi
 Synnynnäinen luomi
 Mongoliläiskä

Ruskea tai tumma läiskä iholla 

 Pisamat
 Kesakko
 Tumma tai musta läiskä huulessa
 Tumma tai musta läiskä suun tai sukuelinten limakalvoissa
 Maitokahviläiskä
 Maksaläiskä
 Beckerin luomi
 Ihon paikallinen tummuminen

Verisuoniluomet 

 Tuliluomi
 Portviiniluomi
 Hämähäkkiluomi
 Mansikkaluomi
 Kirsikkaluomi
 Ontelomainen (kavernoottinen) verisuoniluomi (hemangioma)

Taliluomi 

Esiintyy yleensä leuan tai sukupuolielimien lähettyvillä. Taliluomesta saattaa kasvaa karvoja. Se ei ole koholla, joten sitä ei ole syytä leikata.

Katso myös 
 Syntymämerkki

Lähteet 
 Duodecim 2002;118(4):359-66 Erna Snellman, Leena Koulu, Tapio Rantanen, Katsaus
 Lääkärikirja Duodecim 21.4.2007, Luomet ja ihon pigmenttimuutokset, Matti Hannuksela, ihotautien erikoislääkäri
 Lääkärikirja Duodecim 19.12.2006, Melanooma ihossa, Matti Hannuksela, ihotautien erikoislääkäri

Aiheesta muualla 

 Terveyskirjasto - Luomet ja ihon pigmenttimuutokset
Dermaklinikka.fi - Tavallinen luomi 

Ihotaudit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Free Bird

Free Bird on Lynyrd Skynyrd -yhtyeen kappale ja sen tekijöiksi on kirjattu yhtyeen kitaristi Allen Collins ja laulaja Ronnie Van Zant. Kappale ilmestyi yhtyeen debyyttialbumilla Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd (1973) ensimmäistä kertaa pitkänä versiona. Tätä ennen siitä oli levityksessä vain single, josta kitarasoolo oli leikattu. Free Bird on perinteisesti ollut yhtyeen encore konserttiesiintymisissä. Free Birdin kitarasoolo on valittu 3. parhaaksi Stairway to Heavenin ja Eruptionin jälkeen Guitar Worldin äänestyksessä.

Kappaleen historiaa
Free Birdin perussointukulku oli Collinsin mielessä jo vuonna 1969. Hänet on merkitty kappaleen ainoaksi säveltäjäksi (Van Zant teki sanoitukset), mutta on mahdollista, että toisella Skynyrd-kitaristilla Gary Rossingtonilla oli osuutta lopulliseen melodiaan. 

Free Birdin lyriikka on kirjattu Ronnie Van Zantin nimiin. Erityisen tunnettu osa sanoitusta on avausrepliikki ”If I leave here tomorrow, would you still remember me?” Tämä ei kuitenkaan välttämättä ole Van Zantin omaa tekstiä. Tarinan mukaan nämä sanat lausui ensimmäistä kertaa nuorena avioituneen Allen Collinsin vaimo. Sanat hän oli suunnannut aviomiehelleen.

Free Bird kuullaan usein konserteissa viimeisenä kappaleena. 
Kappale on kansainvälinen vastine "Soittakaa paranoid!"-huudolle.

Free Bird ja live-esitykset
Free Bird encorena oli alkuperäisen Lynyrd Skynyrdin tavaramerkki konserteissa. Kappale rakentui livenä yleensä hieman eri tavalla kuin studioäänitys. Koko esityksen aloitti perinteisesti kosketinsoittaja Billy Powell hiljaisella flyygeli-introllaan. Areenakonserteissa flyygelin ääni hukkui yleisön suosionosoituksiin. Kappaleeseen oli sisällytetty myös kosketinsoitinsoolo, joka seurasi kitaravälikettä. Juuri Powellin hiljainen pianonsoitto ja tuskaiset eleet saivat usein yleisön liikuttuneeksi.

Jotta kitarasoolon järjestäminen olisi ollut mahdollista, kuultiin lavalla kolmea kitaristia (ensimmäisen albumin aikaisessa kokoonpanossa Rossingtonin ja Collinsin lisäksi kitarassa oli Ed King). Kingiä tunnetummaksi kitaristiksi nousi kuitenkin hänet vuonna 1976 korvannut Steve Gaines. Kuuluisimpia Free Bird -esityksiä ovatkin Atlantassa 1976 äänitetty show, joka päätyi One More From The Road -livealbumille, sekä Kalifornian Oaklandissa vuonna 1977 nauhoitettu videotallenne, joka löytyy elokuvasta Freebird... The Movie.

Vuoden 1973 kappaleet
Lynyrd Skynyrdin kappaleet
Mikko Salmi

Mikko Salmi (s. 30. elokuuta 1975 Ylitornio) on suomalainen journalisti, muusikko ja pappi. Hän on toiminut Oulun kaupungin viestintäjohtajana huhtikuusta 2019 alkaen.

Ura
Salmi valmistui ylioppilaaksi Puolalanmäen lukiosta vuonna 1994 ja teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2000. Opiskeluaikanaan Salmi oli Turun kaupunginteatterissa nuorisomusikaali Flyin`Jay´n pääroolissa vuosina 1995–1996. Vuosina 2000–2002 hän työskenteli nuorisosihteerinä Nuorten Keskus ry:ssä ja vuosina 2002–2007 Töölön seurakunnan pastorina. Hän perusti Pop-messun, jota on järjestetty Töölön seurakunnassa keväästä 2005 lähtien. 

Salmi tuli julkisuuteen voittamalla vuoden 2003 Golden Stars -kilpailun Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Vuonna 2005 hän julkaisi ensimmäisen levynsä Jyviä ja pakanoita. Vuosina 2005–2006 Salmi juonsi Subtv:llä Tunnustusten yö -keskusteluohjelmaa. Vuosina 2008–2015 Salmi juonsi Toivon päivä -lähetystä Radio Deissä. Marraskuussa 2007 ilmestyi Salmen tuottama ja Edel Records Finlandin julkaisema Suomen ensimmäinen Virsikaraoke-DVD. Salmi tuotti toukokuussa 2008 julkaistun Veisukaraoke-DVD:n. Salmen toinen sooloalbumi Jeesuksen ikäinen mies julkaistiin lokakuussa 2009. 

Mikko Salmi on ollut kolumnistina Kalevassa, Oulu-lehdessä, Sanassa ja Vantaan Laurissa. Vuonna 2013 Salmi oli Oulun seurakuntayhtymän digitaalisen viestintäyksikön Rauhan aseman toimituspäällikkönä. Vuosina 2012–2016 Salmi toimi viestintäalan yrittäjänä Sielun Soundi -nimisen yrityksensä kautta. Vuosina 2016–2018 hän toimi Demokraattia julkaisevan Kustannus Oy Demokraatin toimitusjohtajana. Mikko Salmi oli SDP:n pää-äänenkannattajan  Demokraatin päätoimittajana syyskuusta 2015 maaliskuun loppuun 2019.

Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Salmi valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon SDP:n listalta. Salmi sai vaaleissa 812 ääntä. Hän oli SDP:n ehdokkaana kevään 2015 eduskuntavaaleissa. Äänisaalis oli 3 008 ääntä.  Salmi oli ehdolla SDP:n puoluesihteeriksi helmikuun puoluekokouksessa vuonna 2017. Vuosina 2012–2015 Salmi toimi Oulun kaupunginhallituksen jäsenenä. Hänet valittiin kuntavaaleissa 2017 uudestaan Oulun kaupunginvaltuustoon 480 äänellä. Tällä hetkellä Salmi toimii Oulun kaupungin viestintäjohtajana.

Yksityiselämä

Mikko Salmi on Oulun hiippakunnan emerituspiispan Samuel Salmen poika. Hänellä on kolme kouluikäistä lasta.

Teokset
 Päivän Salmi. Aurinko Kustannus 2008. ISBN 978-951-618-972-0.
 Hunsvotin evankeliumi. Kirjapaja 2014. ISBN 978-952-288-170-0.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mikko Salmen sivusto

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset muusikot
Suomalaiset päätoimittajat
Oulun kaupunginvaltuutetut
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Pörssiyhtiö

Pörssiyhtiö tarkoittaa yhtiötä, jonka yksi tai useampi osakesarja on kaupankäynnin kohteena pörssissä. Pörssiyhtiön pörssiin listattuja osakkeita kutsutaan pörssiosakkeiksi.

Pörssiyhtiö eroaa listayhtiöstä siten, että pörssiyhtiö on listattu nimenomaan pörssiin, kun listayhtiön listaus voi olla muuallakin. Pörssiyhtiöt ovat aina listayhtiöitä, mutta kaikki listayhtiöt eivät ole pörssiyhtiöitä. 

Suomessa pörssiyhtiöt ovat yhtiömuodoltaan julkisia osakeyhtiöitä (oyj). Niiden osakkeet ovat nykyisin arvo-osuusjärjestelmässä.

Pörssiyhtiöllä on useita tiedottamiseen liittyviä velvoitteita. Sen täytyy muun muassa julkistaa välittömästi kaikki osakkeen arvoon oleellisesti vaikuttava tieto.

Katso myös
Listaamaton yhtiö
Listayhtiö
Luettelo suomalaisista pörssiyhtiöistä
Pörssiosuuskunta

Lähteet 

Sijoittaminen
Osakemarkkinat
Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina

Se meiden Herran Jesusen Christusen Pina, ylesnousemus ia taiuaisen astumus, niste Neliest Euangelisterist coghottu oli Mikael Agricolan kirjoittama Jeesuksen kärsimyshistoria eli passioharmonia. Se julkaistiin vuonna 1549.

Teos oli nimensä mukaisesti koottu kaikista neljästä evankeliumista, ja käsittelee pääsiäisen tapahtumia. Teos pohjautuu Wittenbergin yliopiston opettajan Johannes Bugenhagenin vastaavanlaiseen saksankieliseen evankeliumeista yhdistettyyn kärsimyshistoriaan. Agricola käytti teoksen pohjana mahdollisesti myös teoksen ruotsinnosta sekä luonnollisesti omaa Uuden testamentin suomennostaan (Se Wsi Testamenti). Kärsimyshistorian tekstejä oli tapana lukea pääsiäisen hiljaisen viikon jumalanpalveluksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teos ladattavissa verkosta 
 Suora linkki teokseen (pdf)

Kristillinen kirjallisuus
Mikael Agricolan teokset
Vuoden 1549 kirjat
Kristinuskon historia Suomessa
Talamus

Näkökukkula eli talamus () on aistiratojen väliasemana toimiva suuri tumake, joka sijaitsee väliaivojen sivuseinämissä. Kaikki aistien hermoradat, lukuun ottamatta hajuaistimuksia välittäviä hermoratoja, kulkevat isoaivokuorelle näkökukkulan tumakkeiden kautta. Hajuaistimukset liittyvät suoraan limbisen järjestelmään.

Näkökukkulassa sijaitsee ulompi polvitumake (nucleus geniculatus lateralis, ), jonka kautta verkkokalvolta tuleva näköinformaatio välittyy näköaivokuorelle.

Sairauksia

Kuolemaan johtavassa FFI-taudissa talamukseen kerääntyvä mutatoitunut prioniproteiini PrPSc estää talamuksen ja pihtipoimun aivokuoren normaalia aineenvaihduntaa, mikä johtaa solukuolemiin. Sairaalla 90 % talamuksen neuroneista on kadonnut, ja tilalla on vain reikäistä kudosta. Mutatoitunut proteiini tuhoaa vain talamuksen samaan tapaan kuin Creutzfeldt–Jakobin tauti tuhoaa koko aivokudoksen.

Katso myös 
Hypotalamus
Epitalamus
Subtalamus

Aiheesta muualla 
 

Aivot
Kognitiivinen neurotiede
Seulonnan keskeiset artikkelit
Panettone

Panettone on italialainen, Milanon seudulta lähtöisin oleva joulun ja uuden vuoden aikaan tarjoiltava pullamainen kakku. Kakku on levinnyt eri puolille Italiaa ja vuoden 2006 jälkeen myös Alppien pohjoispuolelle. Nimen alkuperä tulee luultavimmin italian kielisestä sanasta pane, leipä, joka etto-acressiivillä tarkoittaa suurta leipää.
Panettonessa on ympärillään aina paperinen vyöte, muotti, jossa se on paistettu ja jota ei poisteta paistamisen jälkeenkään. Panettonen valmistus kestää hyvin pitkään, kohottaminen itsessään useita päiviä. Panettone sisältää muun muassa kandeerattua appelsiinia ja sitruunan kuorta (sukaatteja) sekä rusinoita. Panettoneja on saatavissa elintarvikemyymälöistä myös Suomessa ja makuvaihtoehtoja löytyy useita, amarettosta pähkinöihin, ja sisältövaihtoehtoja suklaamassasta vaniljakiisseliin. Panettone säilyy huoneenlämmössä pakkauksessaan useita päiviä. Se tarjoillaan kuuman juoman tai makean viinin kanssa; se sopii aamiaiselle yhtä hyvin kuin kuohuviinilasillisen seuraksi iltapäivällä. Kakkua murretaan käsin, ja palaset laitetaan suoraan suuhun.

Katso myös
Pandoro
Kulitsa

Lähteet
Piras Claudia (toim.), Culinaria Italia, 2006.

Viitteet

Aiheesta muualla

 The Legend of Panettone

Jouluruoat
Joulu Italiassa
Kakut
Milano
Italialainen keittiö
Pasi Ilmari Jääskeläinen

Pasi Ilmari Jääskeläinen (s. 30. kesäkuuta 1966) on jyväskyläläinen kirjailija ja äidinkielen opettaja. Jääskeläinen kirjoittaa realistisia teoksia, joissa on fantasian aineksia. Tyyliä voi luonnehtia maagiseksi realismiksi tai Jääskeläisen omalla termillä reaalifantasia.

Jääskeläinen sai esikoisteoksellaan, novellikokoelmalla Missä junat kääntyvät (2000) Helsingin Science Fiction Seuran myöntämän Tähtivaeltaja-palkinnon. Lisäksi hänet on palkittu neljästi parhaasta kotimaisesta tieteisnovellista Atorox-patsaalla. Hänen novellejaan on käännetty useille kielille. Jääskeläisen ensimmäinen romaani Lumikko ja yhdeksän muuta ilmestyi 2006, saaden myöhemmin Kuvastaja-palkinnon. 

Jääskeläinen työskentelee Jyväskylän Lyseon lukiossa äidinkielen ja kirjallisuuden lehtorina. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.

Tuotanto

Antologiat 
 Päin näköä [toim. Leena Griinari, Pirjo Mäkelä, Päivi Taussi-Forsman] (Laatusana 2001)
 Myös näin voi elää: Eurooppalaisia nykynovelleja [toim. Anna Malmio, Mervi Murto] (WSOY 2005)
 The Dedalus Book of Finnish Fantasy [toim. Johanna Sinisalo] (Dedalus, 2005) – käännös novellista ”Taivaalta pudonnut eläintarha”
 Eine Trillion Euro [toim. Andreas Eschbach] (Lübbe, 2004) – saksannos novellista ”Kummitustalo, Rakettitehtaankatu 1”

Käännöksiä 
 Taevast kukkunud loomaaed, Skarabeus, 2002 – Missä junat kääntyvät -kokoelman suppeampi versio viroksi.
 The Rabbit Back Literature Society, Pushkin Press (Iso-Britannia), 2014& Thomas Dunne (USA), 2015  – Lumikko ja yhdeksän muuta englanninkielinen käännös.
 Literární spolek Laury Sněžné, Paseka, 2015 – Lumikko ja yhdeksän muuta tšekinkielinen käännös.
 Magický průvodce městem pod pahorkem, Paseka, 2017 – Harjukaupungin salakäytävät tšekinkielinen käännös.

Palkinnot 
 Atorox-palkinto 2012 (”Kirje Lethelle”)
 Kuvastaja-palkinto 2011 (romaanista Harjukaupungin salakäytävät)
 Kuvastaja-palkinto 2007 (romaanista Lumikko ja yhdeksän muuta)
 Tähtivaeltaja-palkinto (kokoelmasta Missä junat kääntyvät) 2000
 Atorox-palkinto 2000 (”Oi niitä aikoja: elämäni kirjastonhoitajattaren kanssa”)
 Atorox-palkinto 1999 (”Pinnan alla Toiseus piilee”)
 Portti-lehden novellikilpailun voitto 1999 (”Oi niitä aikoja: elämäni kirjastonhoitajattaren kanssa”)
 Atorox-palkinto 1998 (”Missä junat kääntyvät”)
 Portti-lehden novellikilpailun voitto 1997 (”Missä junat kääntyvät”)
 Portti-lehden novellikilpailun voitto 1996 (”Kummitustalo, Rakettitehtaankatu 1”)
 Portti-lehden novellikilpailun voitto 1995 (”Laurelia etsimässä”)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut.
 Pasi Jääskeläinen Kirjasampo.fi:ssä. 
 Värikäs kirjallisuuspiiri ja maaginen Jyväskylä. Vetus Et Nova 30.7.2012.

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset tieteiskirjailijat
Suomalaiset fantasiakirjailijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Joaquim Cruz

Joaquim Carvalho Cruz (s. 12. maaliskuuta 1963 Taguatinga, Brasilia) on brasilialainen entinen keskimatkojen juoksija ja 800 metrin olympiavoittaja 1984 Los Angelesin kisoissa. 

Cruz syntyi metallityöläisen pojaksi Taguatingassa. Hän aloitti juoksemisen 13-vuotiaana ja osoittautui lahjakkaaksi. Vuonna 1981 hän juoksi 800 metrillä uuden nuorten maailmanennätysajan ja pääsi vuonna 1983 opiskelemaan Oregonin yliopistoon. Heti samana vuonna hän voitti yliopistojen mestaruuden 800 metrillä ja Helsingin MM-kisoissa pronssimitalin.

Seuraavana vuonna Los Angelesissa pidetyissä olympiakisoissa Cruz oli yksi ennakkosuosikeista yhdessä maailmanennätysmies Sebastian Coen kanssa. 800 metrin loppukilpailun viimeisessä kaarteessa Cruz aloitti kolmannelta paikalta loppukirin, juoksi kaikista ohi ja voitti olympiakultaa uudella olympiaennätysajalla 1.43,00.

1988 kesäolympialaisissa Etelä-Korean Soulissa Cruz kamppaili jälleen 800 metrin kullasta yhdessä kenialaisen Paul Erengin kanssa, mutta jäi hopealle.  Sittemmin hänellä alkoi ilmetä ongelmia akillesjänteensä kanssa, eikä hän koskaan enää palannut entiselle tasolleen juoksijana.

Brasilialaiset keskimatkojen juoksijat
Brasilialaiset olympiavoittajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Foghat

Foghat on 1971 perustettu brittiläinen rock-yhtye, joka oli suosittu 1970-luvulla. Heidän musiikkinsa on sekoitus southern rockia ja bluesia. Yhtye hajosi 1983 mutta teki comebackin 1990-luvulla. Perustajajäsen Dave Peverett kuoli syöpään helmikuussa 2000. Rod Price kuoli 22. maaliskuuta 2005 vammoihinsa, joita hän sai kaatuessaan portaissa. Yhtyeen suosituimpia kappaleita ovat "I Just Want to Make Love to You", "Fool for the City" ja varsinkin "Slow Ride". Yhtyeen esikoisalbumia vuodelta 1972 on kutsuttu Rockin helmeksi.

Jäsenet
Charlie Hunh - laulu (entinen Ted Nugent-yhtyeen laulaja)
Brian Bassett - kitara (entinen Molly Hatchetin kitaristi)
Tony Stevens - basso (1971-nykyaika)
Roger Earl - rummut (1971-nykyaika)

Entiset jäsenet
Dave "Lonesome Dave" Peverett - laulu, kitara (k. 2000)
Rod Price - kitara (k. 2005)

Diskografia

Albumit
Foghat (1972)
Foghat (1973) (kutsutaan nimellä Rock And Roll, koska debyyttialbumilla on sama nimi)
Energized (1974)
Rock and Roll Outlaws (1975)
Fool for the City (1975)
Night Shift (1976)
Foghat Live (1977); live
Stone Blue (1978)
Boogie Motel (1979) 
Tight Shoes (1980) 
Girls to Chat & Boys to Bounce (1981) 
In the Mood for Something Rude (1982) 
Zig-Zag Walk (1983)
Return of the Boogie Men (1994)
Road Cases (1998); live
Family Joules (2003)
Decade Live (2003) 
Foghat Live II (2007) 
Last Train Home (2010)
Under the Influence (2016)
Live at the Belly Up (2017)
Slow Ride (2018)

Kokoelmat
Best of Foghat (1989)
Best of Foghat Volume 2 (1992)
Best of Foghat (Rhino Special Edition) (1992)
Slow Ride and Other Hits (1997)
Anthology (1999)
Hits You Remember Live (2001)
Live 2000 (2001)
Essential (2002)

Singlet
"What a Shame" (1973)"Slow Ride" (1975) 
"Fool for the City" (1976)"Drivin' Wheel" (1976) 
"I'll Be Standing By" (1977)"I Just Want to Make Love to You" (Live) (1977)
"Stone Blue" (1978)"Third Time Lucky (First Time I Was a Fool)" (1979)
"Stranger in My Home Town" (1980)"Wide Boy" (1981)
''"Slipped, Tripped, Fell in Love" (1982)
"Ain't Living' Long Like This" (1982)
"Zig-Zag Walk" (1983)
"I'm a Rock 'n Roller" (2003)
"Lousiana Blues" (2010)
"Upside of Lonely" (2016)

Aiheesta muualla 
Official Website of original Foghat
Official Website of current Foghat

Brittiläiset rockyhtyeet
Murtoisten observatorio

Murtoisten observatorio eli Hankasalmen observatorio on tähtitieteellisen yhdistyksen Jyväskylän Siriuksen uusi tähtitorni Murtoisten kyläkoulun pihassa Hankasalmella. Valosaastetta on varsin vähän, koska lähin suuri asutuskeskus Jyväskylä on 50 kilometrin päässä.
Tähtitorni on ainutlaatuinen Suomessa, sillä se on etäkäyttöinen. Kaukoputken käyttö ja kuvaaminen onnistuu Internetin kautta.

Laitteisto

Optiset laitteet
Kaukoputki on 40 cm Ritchey-Chretien -tyyppinen Cassegrain-putki, joka edustaa maailman parasta optiikkaa. Mm. Hubble-avaruusteleskooppi on samantyylinen. Kaukoputki on asennettu tietokoneohjatulle robottijalustalle. Tähtitornin kupu on hankittu Sirius Observatories -nimiseltä australialaisyritykseltä.

Radioteleskooppi
Observatoriossa on 3 metrin suunnattavalla paraboloidiantennilla varustettu radioteleskooppi. Sillä voidaan vastaanottaa 1–10 GHz taajuusalueella avaruudesta saapuvia radioaaltoja. Havaintokohteita ovat mm. Aurinko ja Linnunradan kaasupilvet.

Magnetometri
Ilmatieteen laitoksen magnetometri mittaa Maan magneettikentän voimakkuutta. Se rekisteröi pienetkin muutokset, jotka usein liittyvät revontuliin.

Aiheesta muualla
 Kotisivut
 Jyväskylän Sirius ry Ursan Sirius-sivuilla
 Suomalaiset kuvasivat räjähtäneen komeetan pölyvanan - Tiedetuubi.fi (17P/Holmes-komeetta)

Hankasalmen rakennukset ja rakennelmat
Suomen observatoriot
Kartioleikkaus

Kartioleikkaus on suoran ympyräkartion ja tason leikkauspinta. Kartioleikkaus voi olla ellipsi, ympyrä, paraabeli tai hyperbeli riippuen siitä, miten taso leikkaa kartion. Joskus piste (kartion huippu) ja suora (kartion sivu) jätetään pois kartioleikkausten luettelosta.

Jos taso leikkaa kartion vaipan kahtia, tuloksena on ellipsi (tai sen erikoistapaus ympyrä, mikäli leikkaus tapahtuu kartion pohjan suuntaisesti). Muussa tapauksessa saadaan hyperbeli tai paraabeli, jotka ovat avoimia, toisin kuin ellipsi.

Eri kartioleikkaukset

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Deko

Deko on vuonna 2004 aloittanut, kerran kuukaudessa ilmestyvä sisustuslehti, jossa esitellään pieniä koteja, sisustusideoita, viihde-elektroniikkaa, kodinkoneita ja muita tavaroita. Lehti kertoo muotoilualan uutisia ja esittelee tunnettuja ja nousevia designereita. Lehteä julkaisee Otavamedia. Vuosilevikki vuonna 2006 oli 37 500. Lehden päätoimittaja on Saija Hakoniemi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dekon kotisivut

Suomalaiset sisustuslehdet
Otavamedia
Media-alan tuotemerkit
Anthony Corleone

Anthony Corleone on kuvitteellinen hahmo Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa Kummisetä osa III, joka päättää italialaisamerikkalaisesta rikollisperheestä kertovan elokuvatrilogian. Anthony on Michael Corleonen poika. Elokuvissa Anthonyn osan näyttelee Frank D’Ambrosio.

Michael Corleone on toivonut pojasta liiketoimiensa jatkajaa ja toivoo pojan opiskelevan lakia tai taloutta. Isän pettymykseksi poika kuitenkin haluaa kehittää itsestään klassisen laulajan, jonka päätöksen isä kuitenkin hyväksyy pojan saadessa äitinsä Kay Adamsin vahvan tuen taakseen. 

Anthonyn opinnot edistyvät ja vuonna 1980 hänet kutsutaan Palermoon, Sisiliaan laulamaan Turiddun roolia Cavalleria rusticana -oopperassa. Perhekohtaaminen saa kuitenkin näytännön jälkeen murheellisen päätöksen, kun Michael Corleonen murhayrityksen yhteydessä harhaluoti osuu kuolettavasti Anthonyn sisareen Maryyn.

Perheenjäsenet
Vito Corleone – Isä; näyttelijänä Marlon Brando elokuvassa Kummisetä ja Robert De Niro elokuvassa Kummisetä osa II
Santino ”Sonny” Corleone – Esikoinen; näyttelijänä James Caan elokuvassa Kummisetä
Constanzia ”Connie” Corleone-Rizzi – Tytär; näyttelijänä Talia Shire kaikissa elokuvissa
Fredo Corleone – Keskimmäinen poika; näyttelijänä John Cazale elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Michael Corleone – Nuorin poika; näyttelijänä Al Pacino kaikissa elokuvissa
Kay Adams – Michaelin vaimo; näyttelijänä Diane Keaton kaikissa elokuvissa
Mary Corleone – Michaelin tytär; näyttelijänä Sofia Coppola  elokuvassa Kummisetä osa III
Anthony Corleone – Michaelin poika; näyttelijänä Franc D’Ambrosio elokuvassa Kummisetä osa III
Carmella Corleone – Viton vaimo; näyttelijänä Morgana King elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Tom Hagen – Ottopoika; näyttelijänä Robert Duvall  elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II
Vincent ”Vinnie” Mancini-Corleone – Sonnyn avioton poika; näyttelijänä Andy Garcia elokuvassa Kummisetä osa III

Kummisedän henkilöhahmot
Elokuvahahmot
Carlson

Oy Carlson on vuonna 1859 Juantehtaan (myöh. Stromsdal Oyj) rautakauppana aloittanut ja hieman myöhemmin myymälänhoitajansa John Carlsonin (1852–1906) omistukseen siirtynyt yhtiö, joka nykyisin toimii vähittäis- ja tukkukaupan myymäläketjuna. Yhtiön kotipaikka on alusta alkaen ollut Kuopio, jossa sijaitsee edelleen yhtiön pääkonttori sekä keskusvarasto.

John Carlsonin jälkeen yhtiön osti konsuli Justus Luukkonen (1876–1956).  Nykyisin se on Veljekset Halonen Oy:n sisaryhtiö.
 
Carlson lanseerasi toukokuussa 2008 oman kanta-asiakasohjelmansa, Carlson Club Cardin. Vuonna 2009 150 vuotta täyttänyt Oy Carlson on erityisesti Itä-Suomessa merkittävä yksityinen vähittäis -ja tukkukauppaa harjoittava yritys. Ketjun vuosimyynti on noin 90 miljoonaa euroa ja se työllistää noin 500 ihmistä. Carlsonilla on omat kiinteistöt, eikä se ole riippuvainen keskusliikkeistä.

Toimialat 
Carlsonilla on kolme valtakunnallisesti toimivaa brändiä sekä verkkokauppa. Yleistavaratalot sijaitsevat Joensuussa, Kuopiossa ja Mikkelissä, rautakaupat edellä mainittujen lisäksi Varkaudessa, Savonlinnassa sekä Iisalmessa. Kodinmyymälät sijaitsevat Helsingissä Kauppakeskus REDIssä sekä Vantaalla Kauppakeskus Jumbossa.

Tavaratalot 
Carlsonilla on kolme täysimittaista tavarataloa, jotka sijaitsevat Joensuun, Kuopion ja Mikkelin kaupunkien keskustoissa. Tavaratalojen "tavaramerkkejä" ovat monipuoliset valikoimat sekä kilpailukykyiset hinnat. Carlson myi aiemmin myös elintarvikkeita Kuopion tavaratalossa, mutta on luopunut elintarvikeosastosta. Tiloissa toimii nyt Keskon K-Market.

Carlson-tavaratalojen valikoimiin kuuluvat muun muassa:
 vaatteet ja jalkineet
 urheilu- ja vapaa-ajan tuotteet
 lelut ja lastentarvikkeet
 kosmetiikka
 talous- ja lahjatavarat
 kodintekniikka
 sisustustuotteet

Tavaratalot
 Carlson, Joensuu
 Torikatu 18, 80100 Joensuu
 pukeutuminen, kodintekniikka, talous- ja lahjatavarat, urheilu- ja vapaa-ajantuotteet, lelut, kosmetiikka.
 Kodin Carlson, Kuopio
 Kauppakatu 36, 70110 Kuopio
 talous- ja lahjatavarat, urheilu ja vapaa-aika, sisustus, kodintekniikka
 Tori Carlson (rakennuksen suunnitellut arkkitehti Eino Pitkänen), Kuopio
 Haapaniemenkatu 22, 70110 Kuopio
 pukeutuminen, kosmetiikka, lelut ja lastentarvike
 Rakennusta laajennettiin vuonna 2011 ja samassa kiinteistössä toimivat myös Hotelli Atlas ja McDonald’s
 Carlson, Mikkeli
 Hallituskatu 6, 50100 Mikkeli
 pukeutuminen, kodintekniikka, sisustus, talous- ja lahjatavarat, urheilu- ja vapaa-ajantuotteet, kosmetiikka, lelut
 kiinteistössä toimii myös K-Supermarket Pikantti ja Kotipizza
 200 autopaikkaa tavaratalon paikoitustalossa

Rautakaupat 
Carlsonin rautakaupat sijaitsevat Kuopiossa, Mikkelissä, Savonlinnassa, Varkaudessa, Joensuussa sekä Iisalmessa. Rautakaupat keskittyvät rakentamiseen ja sisustamiseen.

Lähteet

Kirjallisuutta 
N. Pelli: Valuraudasta korkokenkiin. Oy Carlson 150 vuotta. 2009.

Suomalaiset kauppaketjut
Suomalaiset tavaratalot
Kuopion rakennukset ja rakennelmat
TNT-ekvivalentti

TNT-ekvivalentti on erityinen energian mittayksikkö, jota käytetään yleensä kuvaamaan räjähdysvoimakkuutta. Yksikön määritelmä perustuu TNT-räjähteen eli trotyylin räjähdysenergiaan. On sovittu, että trotyylin räjähdysenergia on 4,184 MJ/kg.

Yksikköä käytetään usein kuvaamaan varsinkin suuria räjähdyksiä tai ydinaseita. Tyypillisesti käytetään tonnin eli tuhannen kilogramman monikertoja, kilotonni, megatonni ja gigatonni. Kilotonnia, megatonnia ja gigatonnia käytetään myös massan yksikkönä - tonnin monikertoina.

Kilotonni
Kilotonnia (lyhenne kt) käytetään usein kuvaamaan ydinaseiden räjähdysvoimaa. Kilotonnin voima on tuhannen trotyylitonnin räjähtäessä vapautuva energia. On sovittu, että trotyylin räjähdysvoima on 4,184 MJ/kg, joten yksi kilotonni tarkoittaa 4,184 terajoulea (4,184·1012 joulea).

Hiroshimaan pudotetun atomipommin räjähdysvoima vastasi noin 13 kilotonnia (eli 13 miljoonaa kilogrammaa TNT:tä).

Kilotonni massan yksikkönä 

Kilotonnia (lyhenne kt) käytetään myös massan yksikkönä. Kilotonni on tuhat tonnia – yksi gigagramma (109 g). Kilotonnista käytetään myös ilmaisua "tuhatta tonnia", joka lyhennetään "ttn".

Megatonni
Megatonnia (tunnus Mt) käytetään kuvaamaan suurimpien ydinaseiden räjähdysvoimaa. Muita vastaavan luokan tapahtumia on geologiset ilmiöt ja taivaan kappaleiden törmäykset. Yksi megatonni on sellaisen räjähdyksen voimakkuus, jonka saisi aikaan miljoona tonnia trotyyliä eli trinitrotolueenia (TNT). Se vastaa noin 4,184·1015 joulea eli 4,184 petajoulea.

Megatonnin suuruinen räjähdys saavutetaan vetypommin räjähdyksessä. Hiroshiman pommin voima oli vain 0,015 megatonnia, ja suurimman räjäytetyn vetypommin voima noin 57 megatonnia.

Megatonniluokkaa energiaa vapautuu tulivuorenpurkauksissa, maanjäristyksessä ja kymmenien metrien läpimittaisen meteoriitin törmätessä maahan. Kilometrin läpimittaisen meteoriitin törmäysräjähdys tuottaa 10 miljoonan megatonnin räjähdyksen.

Megatonni massan yksikkönä 

Megatonnia (lyhenne Mt tai Mtn) käytetään myös massan yksikkönä. Megatonni on miljoona tonnia – yksi teragramma (1012 g).

Gigatonni
Gigatonnia (Gt) käytetään kuvaamaan hyvin suuria räjähdyksiä kuten asteroidin törmäystä Maahan. Gigatonni vastaa räjähdystä, jonka aiheuttaisi gigatonnin määrä TNT:tä. TNT-gigatonni on 4,184 × 1018 joulea energiaa.

Suurin ihmisen rakentama vetypommi, Tsar-Bomba, räjäytettiin 30. lokakuuta 1961 ja sen voimakkuus oli 57 megatonnia eli 0,057 gigatonnia.

Gigatonni massan yksikkönä 

Gigatonnia (lyhenne Gt) käytetään myös massan yksikkönä. Gigatonni on miljardi tonnia – yksi petagramma (1015 g).

Katso myös 
Ydinase ja Vetypommi

Krakatau

Lähteet 

Massan yksiköt
Energian yksiköt
Frederiksbergin kunta

Frederiksberg on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 104 294 asukasta, ja sen pinta-ala oli 8,7 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Frederiksberg.

Frederiksberg sijaitsee kokonaan Kööpenhaminan kunnan sisällä. Ennen Tanskan kuntauudistusta 2007 Frederiksberg oli yksi kolmesta Tanskan kunnasta, joka ei kuulunut mihinkään lääniin (). Kaksi muuta kuntaa ovat Kööpenhaminan kunta ja Bornholmin kunta. Frederiksberg on pinta-alaltaan Tanskan pienin mutta asukasluvultaan seitsemänneksi suurin kunta. Se on myös Tanskan tiheimmin asuttu kunta, jota pidetään Kööpenhaminan kaupunginosana.

Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.

 1: Mariendals
 2: Godthaabs
 3: Sankt Lukas
 4: Sankt Thomas
 5: Flintholm
 6: Lindevang
 7: Solbjerg
 8: Sankt Markus
 9: Frederiksberg

Ystävyyskaupungit
Frederiksbergin ystävyyskaupungit:

 Uppsala, Ruotsi
 Tartto, Viro
 Hämeenlinna, Suomi
 Hafnarfjörður, Islanti
 Bærum, Norja

Lähteet

Aiheesta muualla

 Frederiksbergin kunnan kotisivut
Ivangorod

Ivangorod (, , vanha suomennos Iivananlinna) on entinen linnoitus ja nykyinen kaupunki Narvanjoen itärannalla Venäjän puolella. Hallinnollisesti se kuuluu Leningradin alueeseen ja asukkaita kaupungissa oli 9 797 (2010).  Ivangorodin vastapuolella Narvanjoen toisella puolella sijaitsee Viron itäisin kaupunki Narva.

Historia

Nimi Ivangorod tulee suuriruhtinas Iivana III:lta. Venäläiset rakensivat Iivananlinnan vuonna 1492 vastapäätä Narvanjoen toisella puolella sijaitsevaa Narvan linnoitusta estääkseen Ruotsin yhteyden Saksalaisen ritarikunnan alueisiin Virossa ja Liivinmaalla, mutta 1496 ruotsalaiset hävittivät sen Knut Possen ja Svante Sturen johdolla. On väitetty, että kaupungin asukkaat olivat pääasiassa vatjalaisia.

Ivangorod rakennettiin uudelleen ja vuonna 1612 Ruotsi kaappasi sen itselleen Evert Hornin johdolla. Vuonna 1617 Stolbovan rauhansopimuksessa Ivangorod siirtyi Ruotsille, kuten muutkin Inkerin alueella sijaitsevat linnoitukset. Ivangorod oli Ruotsin vallan alla vuoteen 1704 asti, jolloin suuren Pohjan sodan yhteydessä Venäjä hyökkäsi sinne.

Vuonna 1918 Saksa valtasi Ivangorodin ja vuonna 1920 se liitettiin Viroon Tarton rauhassa. Vuonna 1945 Ivangorod liitettiin Venäjän neuvostotasavaltaan ja nykyään se kuuluu Venäjälle.

Kaupunki nykyään 

Ivangorod on pieni Venäjän ja Euroopan unionin rajakaupunki, jolle rajaa ylittävä liikenne on merkittävää. Liikenneväylistä tärkein on Pietarista saapuva valtatie M11 (Narva, osa :tä). Tämä eurooppatie jatkaa Viron puolella Tallinnaan (Viron valtatie 1). Kaupungin läpi kulkee rautatie, jonka Ivangorod-rautatieasemalla pysähtyy Tallinna–Pietari–Moskova -pikajuna ja vastaava paluujuna öisin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Iivananlinnan kaupungin sivusto 
 Linnasta linnaan - Ivangorodin linnoitus 
 Kuvia Iivananlinnasta
 Lisää kuvia Ivangorodin linnoituksesta

Leningradin alueen kaupungit
Jaaman piirin kunnat
Marskin ryyppy

Marskin ryyppy on marsalkka Mannerheimin nimeen liitetty snapsina nautittava väkevä alkoholiannos. Lähteiden mukaan on tärkeää, että juoma on kaadettu lasissa piripintaan tai pintajännityksen ansiosta jopa hiukan kukkuralleen ja että juoma tarjoillaan jääkylmänä ja juodaan läikyttämättä.

Ainesosat 
Juomasekoituksen yksityiskohdista on kiistelty liki 50 vuotta, eikä alkuperäisen reseptin mukaisia ainesosia enää ole saatavana. Sekoituksen kehitti alun perin Mannerheimin adjutantti Ragnar Grönvall marsalkan pyydettyä tätä tekemään jotain sulfiittispriistä tehdyn sodanaikaisen huonolaatuisen votkan, ns. tikkuviinan, maulle. Tarkoituksena oli peittää halvan viinan makua lisäämällä mukaan tilkka kalliimpia aineita.
 Mannerheim-internetprojektin mukaan sekoitukseen kuuluu litra Rajamäen akvaviittia, 2 cl kuivaa ranskalaista vermuttia ja 1 cl giniä.
 Alkon Etiketti-lehden mukaan taas käytetään  5 dl Extra Akvaviittia, 5 dl Pöytäviinaa, 2 cl Noilly Prat -vermuttia ja 1 cl giniä.
 Taru Stenvallin kirjassa Marski ja hänen hovinsa (1955) resepti on  1 l Rajamäen akvaviittia, 2 cl vermuttia ja 2 cl giniä. Kirjan ensimmäisessä kahdessa painoksessa akvaviitin määräksi oli yhden litran sijaan virheellisesti ilmoitettu 1 cl.
 Stenvallin myöhemmässä kirjassa Herrojen ja narrien näyttämöllä (1988) reseptissä oli ginin määrä laskettu yhteen senttilitraan.
 Juomanlaskija-lehden artikkelin (5/2000) mukaan oikea resepti on 5 dl kuivaa, maustamatonta viinaa, 1 cl giniä ja 2 cl makeaa (ei kuivaa) vermuttia.

Tavaramerkki 
Ryypyn tavaramerkki kuului pitkään Mikkelin Klubille. Vuonna 1995 yhdistys vuokrasi valmistusoikeudet brittiläiselle Allied Domecq Wines & Spirits Ltd:lle. Yritys valmistutti juomaa myyntiin kuopiolaisella Lignell & Piispasella. Marraskuussa 2005 Mikkelin Klubi kertoi myyneensä tavaramerkin kansainväliselle alkoholijätille Pernod Ricardille. Tarkkaa kauppasummaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta sen sanottiin olevan ”miljoonia mummon markkoja”. Huhtikuussa 2009 juoman oikeudet siirtyivät aiemmin vain sen valmistuksesta huolehtineelle Lignell & Piispaselle.

Monien asiantuntijoiden mukaan tavaramerkillä myyty tuote ei kuitenkaan ole lähinnä alkuperäistä reseptiä. Alkossa myytävä Ritarin Ryyppy on lähempänä oikeaa sekoitusta – sikäli kun sitä voidaan nykyraaka-aineista valmistaa. Toisen perusosan, pöytäviinan raaka-aine on muuttunut. Tuolloin pöytäviina saatiin sulfiittiselluloosan jätelipeästä käyttämällä ja tislaamalla. Myöskään Rajamäen akvaviittia ei enää valmisteta. Altia käyttää Ritarin Ryypyssään näiden sijasta muuta akvaviittia ja viljasta valmistettua viinaa.

Kirjallisuus 
 Mikko Uola: Marskin ryyppy: marsalkkamme juomakulttuuria chevalier-kaartista ylipäällikön ruokapöytään (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002) ISBN 951-746-385-5 (sid.)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mannerheim.fi
 Mikkelin Klubi

Carl Gustaf Emil Mannerheim
Drinkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Sihote-Alinin meteoriitti

Sihote-Alinin meteoriitti tuli maahan massiivisena rautasateena 12. helmikuuta 1947 440 kilometriä koilliseen Vladivostokista, Venäjällä Sihote-Alinin vuorilla. Meteoriitti oli 23 tonnin painoinen ja tyypiltään rautameteoriitti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kirja Heikki Oja: Tulipalloja taivaalla, Ursa 1978. Sivut 137-141.

Meteoriitit
1947
Classic Radio

Classic Radio oli Suomessa vuosina 1992–2009 toiminut klassiseen musiikkiin erikoistunut radioasema, joka toimi vuosina 1994–2004 nimellä Classic FM. Alkuperäinen nimi palautui 1. huhtikuuta 2004. Kanava aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1992 perinteisenä radioasemana. Vuonna 2008 aseman omistus siirtyi Metroradio Finlandilta 4Radio Oy:lle. Classic Radiolla oli käytössään osavaltakunnallinen toimilupa.

Marraskuussa 2008 taustayhtiön toimitusjohtaja tuomittiin törkeästä petoksesta ja seuraavan vuoden elokuussa radiokanava menetti toimilupansa. Myöhemmin radioasema ilmoitti siirtyvänsä pelkästään internetin kautta kuunneltavaksi nettiradioasemaksi. Kanavan lähetykset päättyivät myös internetissä 17. marraskuuta 2009. Vuonna 2009 Kustannusosakeyhtiö Koivuniemi haki Classic Radiolta vapautunutta toimilupaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Rondo classic radioaseman kotisivu 

Helsingin media
Suomalaiset radioasemat
Suomalaiset Internet-radioasemat
Van Tuong Nguyen

Van Tuong Nguyen, vietnamilaisittain Nguyễn Tường Vân, katolisen kirkon kasteessa nimellä Caleb, (17. elokuuta 1980 – 2. joulukuuta 2005) oli thaimaalaisella pakolaisleirillä syntynyt vietnamilainen, joka myöhemmin asui Australiassa Melbournen kaupungissa. Hän jäi joulukuussa 2002 kiinni singaporelaisella Changin lentokentällä hieman alle 500 gramman heroiinilastin salakuljetuksesta. Vuonna 2004 singaporelainen oikeusistuin tuomitsi hänet kuolemaan hirttämällä.

Valitukset ylempiin oikeusasteisiin eivät kumonneet tuomiota. Turhiksi osoittautuivat myös ihmisoikeusjärjestöjen, Australian hallituksen ja katolisen kirkon sekä lukuisten yksityishenkilöiden esittämät armonanomukset, jotka vetosivat siihen, että nuorukainen oli vankilassa ollessaan kääntynyt uskoon ja oli yhteistyöhaluinen sen huumerenkaan kiinnisaamiseksi, jonka palveluksessa oli toiminut. Singaporen hallitus vetosi siihen, mihin oikeusasteetkin olivat vedonneet: tiukkojen huumelakien mukaan yli 15 gramman heroiinierän hallussapidosta on pakollinen rangaistus kuolema.

Mediakohun saattelemana Van Nguyen hirtettiin singaporelaisessa Changin vankilassa aamunkoitteessa 2. joulukuuta 2005 klassisella brittiläisellä pitkän pudotuksen menetelmällä. Hänet haudattiin neljä päivää myöhemmin Melbournessa, Australiassa. Hautajaiset televisioitiin ja niistä raportoitiin laajasti australialaisissa tiedotusvälineissä. Jopa Queenslandin osavaltion parlamentti kunnioitti hänen muistoaan minuutin hiljaisuudella, joskin tilaisuutta boikotoi liki puolet parlamentin jäsenistä.

Katso myös
 Johannes van Damme

Lähteet

 Australian faces death penalty in Singapore 
 Remember Nguyen Tuong Van! 

Vietnamilaiset henkilöt
Huumerikoksista teloitetut
Vuonna 1980 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Retkiluistelu

Retkiluistelu (ruots. långfärdsskridsko, engl. nordic skating) on luistelua luonnonjäillä. Nykyiseen muotoonsa laji on kehittynyt 1900-luvulla Ruotsissa, josta laji on kulkeutunut Suomeen. Retkiluistelussa käytetään pitkäteräisiä luistimia, joissa kenkänä on hiihtomono kärkisiteellä tai vaelluskenkä remmisiteellä. Luistelumonoa käytettäessä kantapää jää irralliseksi, remmisiteellä se on kiinni luistimessa. Pitkän ja kapean terän ansiosta luistin liukuu herkästi ja terän etureunan loivan nousun vuoksi luistin kulkee hyvin myös epätasaisella jäällä. 

Retkiluistelua harrastetaan yleensä järvien tai meren jäällä, joskus myös hitaasti virtaavilla joilla. Suomessa retkiluistelu onnistuu parhaiten merellä tai Salpausselän eteläpuolisilla sisävesillä, joilla lumipeite jää useina talvina ohueksi. Luistelukausi alkaa Etelä-Suomessa tyypillisesti marraskuun puolivälissä ja jatkuu huhtikuun alulle. Auratuilla luonnonjääradoilla tapahtuvaa luistelua kutsutaan matkaluisteluksi vaikka se tapahtuukin retkiluistimilla.

Retkiluistelijan turvallisuusvarusteisiin kuuluvat kaulassa roikkuvat jäänaskalit ja pilli, metallikärkiset jääsauvat jään paksuuden kokeilemiseen (toinen sauva voi olla painavampi, jolla jäätä tunnustellaan), vesitiiviisti pakatut vaihtovaatteet ja heittoköysi. Lantiovyöllä ja haararemmillä (estää repun ylösnousemisen) varustettu reppu kelluttaa jäihin pudottaessa. Lisäksi luonnonjäällä ei tulisi liikkua koskaan yksin vaan vähintään yhden kaverin kanssa, joista ensimmäisenä kulkeva hallitsee turvallisen jäänlukemisen. Luistelijoiden tulee pitää riittävää turvaväliä toisistaan, jotta molemmat eivät putoa avantoon jään mahdollisesti pettäessä.

Retkiluistelun suosio on Suomessa kasvanut nopeasti, ja harrastajia arvioidaan olevan useita tuhansia. Järjestöihin kuuluvia retkiluistelun harrastajia on Suomen Retkiluistelijat ry:n mukaan noin 5 000.

Suomen retkiluistelijat ry on Suomen ladun alainen retkiluistelujärjestö.

Ruotsissa lajin harrastajia on reilusti yli 100.000. Norja tavoittelee harrastuksesta Ruotsin tyylistä/kokoista lajia ja siten Norjan valtio kouluttaa ja valistaa kansalaisiaan turvallisesta jäälläliikkumisesta ylläpitäen myös vesistöjen jäätietoja yllä.

Aiheesta muualla
Suomen Ladun retkiluistelusivu
Retkiluistelijoiden kotisivu
Luontoon.fi
Harrastelijan infosivu (englanniksi)
Retkiluistelutietoa
Näsijärven retkiluistelurata panoraamakuvina – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com

Luistelu
Retkeily
Mogambo

Mogambo on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, joka kertoo rakkaussuhteista safarilla Afrikassa. 

Mogambon ohjasi John Ford. Elokuvan pääosissa olivat Clark Gable, Ava Gardner ja Grace Kelly. Elokuva kuvattiin Kongossa, Keniassa, Tansaniassa, Ugandassa ja studiolla Englannissa. 

Elokuva on uusintaversio vuonna 1932 ilmestyneestä elokuvasta Saigonin kaunotar, jonka päärooleissa esiintyivät Clark Gable, Jean Harlow ja Mary Astor. Elokuvan ohjasi Victor Fleming. 

Grace Kelly voitti roolistaan Golden Globen parhaasta naissivuosasta ja elokuva oli ehdolla kahteen Oscariin parhaasta naispääosasta (Ava Gardner) ja parhaasta naissivuosasta (Grace Kelly). Itse elokuva oli ehdolla BAFTA-palkinnon saajaksi (Best Film from any Source USA).

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää Fordin ohjausta löysänä ja antaa Mogambolle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet

Aiheesta muualla

 

John Fordin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1953 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset seikkailuelokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Kenttärata

Kenttärata on sotilaskäyttöön rakennettu, useimmiten väliaikainen, kevytrakenteinen ja kapearaiteinen rautatie. Kenttäradan tarkoituksena on helpottaa sotahuollon kuljetuksia muun rataverkon ja rintaman välillä, sekä juoksuhaudoissa.

Rautateitä on käytetty sodassa jo esimerkiksi vuosina 1861-1865 käydyssä Yhdysvaltojen sisällissodassa, mutta koska varsinaisten rautateiden rakentaminen oli hidasta ja niihin liittyvät suuret rakennukset houkuttelivat vihollista, ne yleensä päätyivät tykinkantaman ulottumattomiin. Ensimmäisessä maailmansodassa 1910-luvulla sodan molemmat pääosapuolet olivat ottaneet käyttöönsä kapearaiteisia kenttäratoja helpottaakseen ja nopeuttaakseen esimerkiksi ammuksien, sekä haavoittuneiden kuljetuksia. Kapearaiteiset kenttäradat olivat nopeasti rakennettavissa ja muuteltavissa, joka mahdollisti niiden käytön myös juoksuhaudoissa.

Suomessa käytössä olleita kenttäratoja

Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata oli Natsi-Saksan vuosina 1942-1944 rakennuttama 178 km:n mittainen kenttärata. Rata alkoi keskeneräisen Taivalkosken-Ämmänsaaren radan päätteenä sillä hetkellä olleelta Hyrynsalmen rautatieasemalta ja jatkui lähelle Kuusamon nykyistä keskustaa. Vuonna 1944 avatun radan rakensivat saksalaiset kuritusvangit ja venäläiset sotavangit. Saksalaiset räjäyttivät sen vielä samana vuonna.

Ylä-Syvärin kenttärata oli suomalaisten vuosina 1942-1944 rakennuttama 71,6 km:n mittainen kenttärata. Rata alkoi Muurmannin radan varrella olleelta Pajusuon liikennepaikalta ja kulki Jyvenjoen kautta lähelle Äänisen rantaa. Jyvenjoelta oli myös erillinen sivuraide Syvärin rantaan. Radan rakentaminen olikin luultua hitaampaa ja helmikuun 11. 1944 avattu rata jouduttiin hylkäämään jo kesäkuussa 1944.

Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata, sekä Ylä-Syvärin kenttärata olivat molemmat kapearaiteisia 750:mm:n raideleveydelle rakennettuja ratoja. Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata oli Suomen pisin kenttärata, sekä Suomen pisin koskaan rakennettu kapearaiteinen rata. Molemmat radat ovat suurimmalta osalta tuhoutuneet ja kalustot hävinneet.

Katso myös
 Luettelo Suomen kapearaiteisista rautateistä
 Luettelo Suomen maavoimien entisestä kalustosta

Lähteet

Kapearaiteiset rautatiet
Nuuttipukki

Nuuttipukit (murresanana myös nuutipukki) ovat naamioituneita lapsia, jotka osassa Suomea kiertävät talosta taloon loppiaisen jälkeen 7. tammikuuta tai Nuutinpäivänä eli 13. tammikuuta. He esittävät laulun ja saavat siitä yleensä pienen palkkion. Länsi-Suomessa näihin päiviin asti jatkunut vanha perinne muistuttaa Pohjois- ja Itä-Suomessa pääsiäisenä harrastettavaa virvontaa.

Ajankohta 
Nuutinpäivä on ollut nykyisellä paikallaan eli 13. tammikuuta vuodesta 1708 lähtien. Sitä ennen Nuutinpäivä oli jo loppiaisen jälkeisenä päivänä 7. tammikuuta. Ajankohdan siirtämisestä huolimatta nuuttipukit kulkivat 7. päivänä aina vuoteen 1972 saakka, jolloin loppiaisen muuttaminen kiertäväksi juhlapyhäksi muutti myös nuutipäivän perinnettä. Nuuttipukkien uudeksi päiväksi tuli sen virallinen ajankohta eli 13. tammikuuta. Vaikka loppiainen muuttui Suomessa jälleen kiinteäksi vuonna 1992, ei nuuttipukkiperinne enää siirtynyt takaisin vanhaan ajankohtaan. Tämän perinteen merkitystä loppiaiseen päättyvän joulunajan riehana on viime vuosina kuitenkin pyritty elvyttämään.
 
Vanhojen lakien mukaan nuutinpäivä päättää 20 päivän ajan kestäneen joulurauhan. Nuutinpäivänä myös joulukuusi viedään ulos ja joulukoristeet kerätään pois.

Perinne ja nykypäivä 
Nuuttipukkiperinne on tullut Suomeen Tanskasta. Alun perin nuuttipukkina kiertäminen oli nuorten miesten perinne. He pukeutuivat esimerkiksi vanhaan käännettyyn turkkiin sekä pitivät päässän sarvia ja tuohista tai nahkaista naamaria. Nuuttipukit mekastivat ja kiersivät talosta toiseen joulunpyhistä jäänyttä olutta tai ruokaa vaatien. Myös raha kelpasi. Vaikka nuuttipukkeja pelättiin, heidät kuitenkin päästettiin sisään. Mikäli nuuttipukeille ei annettu olutta, he saattoivat tehdä jotakin vahinkoa.

Sotien jälkeen nuuttipukkiperinne muuttui ja nykyään sitä jatkavat lapset. He pukeutuvat naamiais- tai fantasia-asuun ja kiertävät ovelta ovelle kysymässä "saavatko nuuttipukit laulaa?". Tämän jälkeen he esittävät jonkin laulun tai lorun. Palkkioksi nuuttipukeille on tapana antaa makeisia. 

Nuuttipukkiperinne on Suomessa säilynyt lähinnä vain Lounais-Suomessa. Erityisesti Satakunta ja Vakka-Suomi ovat alueita, jossa nuuttipukit kiertävät edelleen. Perinne elää myös joissakin osissa Pirkanmaata sekä Etelä-Pohjanmaata.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sakka-Nuutin vietosta, Suomen Kuvalehti, 04.01.1930, nro 1, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalainen kansanperinne
Joulu Suomessa
Seulonnan keskeiset artikkelit