Saksan valtakunta

Saksan valtakunta () viittaa vuosien 1871 ja 1945 väliseen Saksaan. Se oli myös Saksan virallinen nimi vuodesta 1871 vuoteen 1943. Vuosina 1943–1945 virallinen nimi oli Suur-Saksan valtakunta (Großdeutsches Reich).

Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Ensimmäinen valtakunta -niminen saksalainen valtakunnaksi (Reich) kutsuttu laaja valtio oli Pyhä saksalais-roomalainen valtakunta, jonka valtionpäämies oli keisari. Valtiota seurasi 1806 Itävallan keisarikunta (Kaiserthum Oesterreich), joka muuttui 1867 Valtakunnanneuvostossa edustetuiksi kuningaskunniksi ja maiksi ja Unkarin Pyhän Tapanin kruunun maiksi (Die im Reichsrat vertretenen Königreiche und Länder und die Länder der heiligen ungarischen Stephanskrone). Tätä kolmen valtion seuraantoa, valtakuntaa, keisarikuntaa tai maita ei pidetä eteläsaksalaisuudestaan huolimatta Saksan valtakuntana, vaan Itävaltana.

Saksan valtakunnan vaiheet

Saksan keisarikunta

Saksan valtakunta  (Deutsches Reich) oli keisarikunta vuosina 1871–1918 Saksan valtioiden yhdistymisestä ensimmäisen maailmansodan päättymiseen. Valtionpäämiehenä toimi Preussin kuningaskunnan kuningas. Preussin kuningas oli mahtavin liittoprinssi ja kun Preussi oli joutunut sotaan Itävaltaa vastaan, haluttiin Pohjois-Saksan liiton piirissä osoittaa, että sen johtovaltion päämies voisi olla myös Itävallan johtaja, minkä vuoksi 1871, kun pohjois- ja keskisaksalaiset valtiot yhdistyivät, otettiin Preussin kuninkaan virkanimitykseksi Saksan keisari, koska valtiosäännön mukaan Preussin kuningas oli Saksan valtakunnan valtionpäämies, vaikka muodostunut Saksan valtakunta ei ollut nimeltään keisarikunta. Historiantutkimuksessa on kuitenkin yhdytty alkujaan suursaksalaiseen näkemykseen ja tyydytty käyttämään tämän mukaisesti Saksan valtakunnasta nimitystä Saksan keisarikunta.

Weimarin tasavalta

Saksan valtakunta oli tasavalta vuosina 1918–1933. Maassa oli liittovaltiomalliin, toimeenpanofederaatioon perustuva monipuoluejärjestelmä. Tästä ajanjaksosta on käytetty historiantutkimuksessa nimitystä Weimarin Saksa ja Weimarin tasavalta, koska tasavallan perustuslaki oli vahvistettu Weimarin kaupungissa Saksassa. Weimarissa laaditun perustuslain rakenne oli parlamentaarinen, mutta presidentillä oli myös laajoja valtuuksia puoluehajaannuksen aiheuttamien epäjatkuvuuskohtien selvittämiseksi.

Kansallissosialistinen Saksa

Saksan valtakunta oli diktatuuri vuosina 1933–1943, jolloin maassa vallitsi kansallissosialistinen yksipuoluejärjestelmä periaatteessa tasavaltalaisessa hallitusmuodossa, jossa kuitenkin valtakunnankanslerin ja Saksan presidentin tehtävät oli vuodesta 1934 yhdistetty ja jossa Saksan valtiopäivät olivat luovuttaneet valtansa hallitukselle. Tästä ajanjaksosta on käytetty historiantutkimuksessa nimitystä kansallissosialistinen Saksa. Kansallissosialistit itse käyttivät myös nimitystä kolmas valtakunta ja heidän vastustajansa nimitystä natsi-Saksa.

Natsi-nimitys oli toisen maailmansodan aikana erityisesti käytössä brittiläisessä ja yhdysvaltalaisessa joukkotiedonvälityksessä. Koska "natsi" tarkoittaa kansallissosialismia, ei Neuvostoliitto, joka harjoitti sosialismia kehittyneeseen sosialismiin ja kommunistiseen tilaan pääsyä, koskaan käyttänyt joukkotiedonvälityksessään Saksaan liittyen käsitettä kansallissosialismi sanan sosialistisuuden vuoksi, vaan sanaa fašismi. Neuvostoliiton ulkosuhteissa 1930-luvulla aatteellinen fašismi oli ensimmäinen vastustaja jo ennen kansallissosialismia Espanjan sisällissodan aikana 1936-1939, kun Neuvostoliiton tukema Komintern kokosi vapaaehtoisia prikaateja taistelemaan Espanjan tasavallan hallituksen puolella. Tuolloin sodan voittavat kapinalliset olivat latinalaistyyppisiä falangeja, joita tuki joukoillaan fašistinen Italia, mutta myöhemmin myös valtioajatukseltaan kansallissosialistiseksi yhtenäisvaltioksi muuttunut Saksan valtakunta, joka pyrki muuttamaan ensimmäisen maailmansodan saksalaisten epäreiluksi kokeman Versailles'n rauhan sopimuksen. Neuvostoliiton kansainvälisioikeudellisessa seuraajavaltioissa, Venäjän federaatiossa, käytetään kansallissosialisteista tätä tarkoittavaa käsitettä "natsisti". Latinalaisissa maissa fasistit tukeutuvat yleensä myös katoliseen kirkkoon ja yhteiskuntaa sellaisenaa säilyttäviin voimiin, usein aikaisemmin suurmaanomistukseen, kun taas kansallissosialisteista osa koki tehneensä jonkinlaisen sosialistisen vallankumouksen, jossa kirkkoa ei varsinaisesti tarvita hallinnon henkiseksi tueksi, vaan voiton jälkeen myös kristinusko voidaan poistaa hallitusvallan rajoitteena. Norjassa on julkaistu kirjoja, joissa entiset Nasjonal Samlingin kannattajat kiistävät olleensa kansallissosialisteja. Monet kansallissosialistiseen Saksaan myönteisesti suhtautuneet olivat aatteiltaan pikemminkin kansallisia fašisteja, joiden tavoitteena oli torjua kommunisteja kuin kansallissosialisteja, jotka pyrkivät kehittämään ylikansallisen talousyhteisön, mm. 1943 suunnitellun Euroopan yhteisön maiden kauppapolitiikan yhdistämiseksi Saksan ympärille. 

Saksan valtakunnan alettua menettää valtaamiaan alueita liittoutuneille nimi muutettiin Suur-Saksan valtakunnaksi. Nimitys Suur-Saksan valtakunta oli käytössä vuosina 1943–1945.

Aiheesta muualla

Saksan historia