joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Glenn Hall

Glenn Henry Hall (s. 3. lokakuuta 1931, Humboldt, Saskatchewan, Kanada) on ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Maalivahti Hall pelasi ammattilaisena NHL:ssä (National Hockey League) seuroinaan Detroit Red Wings, jossa hän pelasi vuosina 1952–1957, Chicago Black Hawks (1957–1967, ja St. Louis Blues (1967–1971). Lisäksi Hall pelasi AHL:ssä Indianapolis Capitolsissa vuosina 1951–1952. ja WHL:ssä Edmonton Flyersissä vuosina 1952–1955. 

Lisänimen "Mr. Goalie" saanutta Hallia pidetään yhtenä maalivahtien niin sanotun perhostyylin kehittäjistä. Lisäksi hänellä on todennäköisesti rikkomaton ennätys peräkkäin pelattujen otteluiden määrässä: Hall pelasi vuosina 1955–1962 502 ottelua putkeen ilman minkään näköistä kasvosuojusta, kunnes jäi pois selkävaivojen takia. Hän kuuluu myös Hall Of Fameen. Glenn Hall on ollut 13 kertaa mukana tähdistöottelussa.

Saavutuksia 
 Stanley Cup 1952, 1961, 1989 (valmentajana)
 Calder Trophy 1956
 Vezina Trophy 1963, 1967 (Denis DeJordyn kanssa), 1969 (Jacques Planten kanssa)
 Conn Smythe Trophy 1968 (pudotuspelien paras pelaaja)
 7 kertaa NHL:n ykköstähdistössä 
 4 kertaa NHL:n kakkostähdistössä
Hockey Hall of Fameen 1975
 1998 sijalla 16 The Hockey News -lehden NHL-painotteisella 100 suurimman pelaajan listalla

Katso myös 
 The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta

Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Hockey Hall of Fame
Vezina Trophy -voittajat
Calder Memorial Trophy -voittajat
Conn Smythe Trophy -voittajat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Chorale

Chorale on suomalainen vuonna 2000 Toijalassa perustettu eurodanceyhtye.

Historia 
Yhtyeen perustivat Tero Laihanen (1981–2022) ja Markus Ahola (s. 1980). Vuonna 2001 Choraleen liittyi myös laulaja Lydia Luoma-aho ja vuonna 2006 kitaristi Santtu Saarela.

Alun perin Chorale levitti musiikkiaan MP3-palvelu Mikseri.netin kautta, mutta vuonna 2003 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Scandinavian A1 Musicin kanssa. Pian toisen levyn julkaisun jälkeen Lydia erosi ryhmästä. Yhtye palasi vuonna 2010 uuden laulajan, Susannahin kanssa. Chorale pyrki Euroviisuehdokkaaksi vuonna 2010 ja pääsi avoimen kilpailun finaaliin kappaleella "Share your life". Vuonna 2011 kitaristi Santtu Saarela jäi pois ja tilalle astui Vesa Urpanen. Vuonna 2013 Chorale solmi levytyssopimuksen AXR Music Oy:n kanssa ja julkaisi ensimmäisen digisinglen "Kuule mua".

Yhtye on julkaissut kolme albumia ja lukuisia singlejä.

Chorale on saavuttanut neljä kultalevyä: albumistaan "Unimaailma" sekä singleistään "Univiidakko", "Retroperjantai" ja "Lomalla".

Jäsenet 
 Markus 'Maka' Ahola
 Susanna 'Susannah' Suutarinen

Diskografia

Albumit
 Unimaailma (2005)
 Toisenlainen (2009)
 S.K.A.M.A (2015)

Singlet
 Univiidakko (2004)
 Dirlanda (2004)
 Sade (2004)
 Joulupotpuri (2005)
 Fantasia (2007)
 Anna anteeksi / Tahtoisin lentää (2009)
 Sama tunne (2011)
 Sordiino päällä (2011)
 Kuule mua (2013)
 Kaasu pohjaan (2014)
 Anna tulla vaan (2016)
 Retroperjantai (2017)
 Tää ilta (2018)
 Suomidancee feat. Päivi Lepistö (2018)
 Lomalla (2019)
 Kiitos (2019)
 Kaamoksen kansa (2020)
 Osa maailmaas (2020)
 Minä (2020)
 Jarttu84 (2020)
 Liikaa lupauksii (2021)
 Hearth is waiting (2021)
 Koeajo (2021)
 Kippaamaan (2022)

Musiikkivideot 

 Lähdit luotani

 Share your life
 Tänä iltana
 Kaasu pohjaan
 Anna tulla vaan
 Retroperjantai
 Tää ilta
Suomidancee
Lomalla
Osa Maailmaas (lyriikka video)
Minä
Koeajo

Aiheesta muualla

 Choralen facebook sivut
Chorale Youtubessa
 
 Chorale Instagram

Suomalaiset eurodanceartistit ja -yhtyeet
Jürgen Röber

Jürgen Röber (s. 25. joulukuuta 1953) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Heinäkuusta 2017 lähtien hän on toiminut belgialaisen Excelsior-Péruwelzin urheilutoimenjohtajana.

Ura pelaajana

Saksan demokraattisen tasavallan alueella syntynyt Röber muutti perheensä mukana Saksan liittotasavaltaan 1956, Bertlichin kaupunkiin.

Röberin jalkapalloilijan ura alkoi bertlichiläisessä SuS Bertlichin juniorijoukkueessa 1963. Urallaan, joka päättyi vasta 1991, Röber pelasi 303 ottelua Saksan Bundesliigassa tehden niissä 75 maalia. Röberin pelaajauran kirkkain kruunu oli Saksan mestaruus 1981 FC Bayern Münchenissä.

Meriitit pelaajana

 Saksan mestaruus: 1981

Ura valmentajana

Röber aloitti valmennusuransa pelaaja-apuvalmentajana Rot-Weiss Essenissä. 1991 hänestä tuli seuran päätoiminen päävalmentaja ja tässä tehtävässä Röber toimi joulukuuhun 1993 saakka. VfB Stuttgart palkkasi Röberin päävalmentajaksi samaisena joulukuuna. Stuttgartissa Röber valmensi kevääseen 1995 saakka.
Röber palasi valmentajaksi tammikuussa 1996, seurana oli Hertha Berliini. Röber valmensi berliiniläisseuraa aina helmikuuhun 2002 saakka. Röber nosti Herthan 1. Bundesliigaan 1997 ja 1999 seura oli liigassa kolmas.
Herthasta lähtönsä jälkeen Röber oli vuoden verran valmentamatta, kunnes maaliskuussa 2003 astui VfL Wolfsburgin ruoriin. Vuoden kuluttua Röberin oli aika lähteä.
Jälleen kului runsas vuosi, kunnes Röber palkattiin lokakuussa 2005 FK Partizanin päävalmentajaksi. Serbiseurassa Röberin tie päättyi keväällä 2006.
Joulukuun 19. päivänä 2006 Saksan 1. Bundesliigassa pelaava Borussia Dortmund nimesi Röberin päävalmentajakseen kauden 2006/07 loppuun ulottuvalla sopimuksella.
Maaliskuun 12. päivänä 2007 Röber ilmoitti eroavansa päävalmentajan tehtävistä, syynä pidetään erimielisyyksiä Röberin ja seurajohdon välillä.
Röber palasi valmennustehtäviin elokuussa 2008, kun Venäjän liigan häntäpäähän juuttunut FK Saturn Ramenskoje palkkasi hänet päävalmentajakseen. Kausi 2009 alkoi kuitenkin vaisusti ja toukokuussa Röber sai potkut tehtävistään. 

22. kesäkuuta 2009 Röber siirtyi Turkin Superliigassa pelaavan Ankarasporin päävalmentajaksi.  Hän sai kuitenkin potkut jo joulukuun lopussa 2009. 

Heinäkuussa 2017 Röber aloitti Belgian pääsarjaseura Excelsior-Péruwelzin urheilutoimenjohtajana.

Meriitit valmentajana

 Saksan amatöörimestaruus: 1992

Lähteet 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Saksalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Fast Tracker

Fast Tracker ja erityisesti sen kehitysversio Fast Tracker 2 on MS-DOS-pohjainen trackerohjelmisto ja yksi laajimmin käytetyistä tracker-ohjelmista. Ohjelman loivat ruotsalaiset Fredrik ”Mr. H” Huss ja Magnus ”Vogue” Högdahl, kaksi Triton-demoskeneryhmän jäsentä. Tritonista muodostui myöhemmin kuuluisa ruotsalainen pelikehittäjä Starbreeze Studios. He loivat trackerin alun perin ryhmänsä omaan käyttöön vuonna 1992.

Ominaisuuksia 

Fast Trackerin käyttöliittymä perustuu vahvasti Amigan varsin suosittuun ProTracker-ohjelmistoon. Fast Tracker oli aikanaan ensimmäinen tracker-ohjelma, joka tuki 44 kHz/16-bit-tason ääninäytteitä. Lisäksi se tukee 64 erillistä kanavaa ja sataa yhtäaikaista samplea ja instrumenttia. Yhtenä suurena uudistuksena verrattaessa Protrackeriin tai Scream Trackeriin, Fast Tracker sisälsi ominaisuuden luoda instrumentteja, jotka voivat sisältää yhtä aikaa useampia sampleja ja niihin voi sovittaa volyymivaippoja sekä stereopanorointia tai muuttaa äänen korkeutta. Lisäksi instrumenteille voitiin määrittää äänenvoimakkuuteen ja stereokuvaan vaikuttavia vaippakäyriä. Jokaiselle ääninäytteelle voitiin editorissa erikseen määrittää yleinen äänenvoimakkuus, stereosijainti ja vibrato. Ohjelma sisältää uuden ping-pong-looppauksen (tunnetaan myös nimellä bidi), jolla ääninäytteelle määritettiin alku ja loppukohta, joiden väliä ääni toistaa edestakaisin.

Fast Trackerin efektinotaatio on suhteellisen yhteensopiva verrattuna Protrackerin vastaavaan, mutta se sisältää kuitenkin monia uusia efektejä, kuten Key off (Kxx) ja Set envelope positionin (Lxx).

Jatkokehitys 

Fast Trackerin kehitystyö on lopetettu virallisesti ja ohjelman uusimmaksi versioksi jäi 2.08, joskin betaversio 2.09 vuoti julkisuuteen vuonna 1999. Vuonna 2000 espanjalainen demoskeneryhmä Chanka julkaisi ohjelman, jota kutsuttiin alun perin nimellä Fast Tracker 3, josta jatkokehittelyn myötä syntyi huomattavan paljon alkuperäistä Fast Trackeria muistuttava Skale Tracker.

Fast Tracker on ohjelmoitu pääasiassa Pascalilla.

Aiheesta muualla 

 Fasttracker 2 Pouet 

Tracker-ohjelmistot
DOS-ohjelmat
Elite Ice Hockey League

Elite Ice Hockey League (EIHL) on korkein Britanniassa pelattava jääkiekon sarjataso. Liiga muodostettiin vuonna 2003, ja se korvasi sitä edeltäneen British Ice Hockey Superleaguen (BISL).

Koska jääkiekko on pieni laji Britanniassa, on sarjalla ollut vaikeuksia pysyä suosiossa ja saada mediahuomiota. Sarjassa kilpailee kaudella 2019–2020 10 joukkuetta, ja sarjamestaruus on jakautunut näille vaihtelevasti eri kausina. Pelaajista suurin osa on ulkomaalaisia, etenkin pohjoisamerikkalaisia.

Sarjassa on voitettavana kolme eri palkintoa. Näistä arvostetuimpana pidetään runkosarjan voittoa, mikä on muihin maihin nähden melko epätavallista. Syynä onkin, että jalkapallohullussa maassa on totuttu pelkän perussarjan pelaamiseen. Runkosarjamestaruuden ratkettua pelataan kuitenkin vielä pudotuspelit, joiden huipennus on joka vuosi eri paikassa pelattava viikonlopputurnaus. Näiden lisäksi sarjan joukkueet kilpailevat myös vähemmän arvostettujen Challenge Cupin ja Knockout Cupin voitoista.

Elite Ice Hockey Leaguen joukkueet 2020–2021 
Joukkueista viisi on Englannista, kolme Skotlannista, yksi Pohjois-Irlannista ja sekä Walesista.

Mestarit

Aiheesta muualla 
 Elite Ice Hockey Leaguen sivusto 

Yhdistyneen kuningaskunnan jääkiekkosarjat
Vallikynsimö

Vallikynsimö (Draba muralis) on yksivuotinen, lähinnä Euroopassa tavattava ristikukkainen kasvi. Suomessa vallikynsimö on luokiteltu silmälläpidettäväksi, mutta aiemmin se on luonnonsuojeluasetuksessa määritelty uhanalaiseksi lajiksi.

Ulkonäkö ja koko 
Vallikynsimö kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Varsi on hoikka, haaraton tai haarova ja tähtikarvainen. Varren tyvellä on lehtiruusuke. Varren puoliväliin saakka vuorottain kasvavat lehdet ovat ruusukelehtiä pienempiä. Lehtiä kasvaa myös haarojen tyvillä. Lehdet ovat leveän herttamaisia, sepiviä ja hammaslaitaisia. Valkoiset kukat, jotka ovat halkaisijaltaan 2–4 mm, ovat kukintona latvassa melko pitkien perien päässä. Punertava kukkapohjus erottuu selvästi. Suomessa vallikynsimö kukkii touko-kesäkuussa. Kuihduttuaan kukat muuttuvat soikeiksi, sirottaviksi siemenkodiksi, liduiksi.

Vallikynsimö muistuttaa suuresti samoilla kasvupaikoilla viihtyvää keltakynsimöä (Draba nemorosa).

Levinneisyys 
Vallikynsimöä tavataan lähes ainoastaan Euroopasta, jossa sen levinneisyysalue ulottuu etelässä Portugalista Bulgariaan, pohjoisessa Britteinsaarille, Fennoskandian eteläosiin ja Viroon. Yleisin laji on Etelä-Euroopassa. Euroopan ulkopuolella laji kasvaa harvinaisena Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa. Suomessa vallikynsimö on harvinainen ja lajia tavataan satunnaisesti lounaissaaristossa ja Ahvenanmaalla. Lajista on havainto myös Keski-Pohjanmaan rannikolta.

Elinympäristö 
Vallikynsimö viihtyy paahteisilla kalliokedoilla ja hakamailla kalkkipitoisella alustalla, ja muureilla ja valleilla. Se hyötyy laidunnuksesta, joka pitää kasvupaikkoja avoimina. Se on harvinaistunut laidunnuksen loputtua.

Lähteet 
 Laine, Unto: Keltakynsimö. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 137.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
Kasviatlas 2020: Vallikynsikön levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Vallikynsikkö (Drabella muralis)
Den virtuella floran: Vallikynsimön levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla.

Kynsimöt
Valkopärskäjuuri

Valkopärskäjuuri (Veratrum album) on Euraasiassa laajalti tavattava komea, valkokukkainen kasvi, joka kuuluu sudenmarjakasveihin (Melanthiaceae). Lajista on runsaasti muunnoksia, eikä toisistaan poikkeavien kantojen asema ole selvä. Kasvi on myrkyllinen. Suomessa lajia tavataan vain yhdeltä kasvupaikalta, ja se onkin rauhoitettu. Kasvin pääasiallisia kasvupaikkoja ovat kosteat niityt ja jokien rannat.

Ulkonäkö ja koko 

Monivuotisen valkopärskäjuuren jämäkkä varsi kasvaa 60–120 cm korkeaksi ja 1,5–2 cm paksuksi. Leveänsoikeita, kielomaisia ja voimakassuonisia lehtiä on runsaasti. Lehdet ovat alapuoleltaan hienokarvaisia. Lehtilapa on 10–20 cm pitkä ja 5–10 cm leveä. Kukinto on runsaskukkainen, kerrannainen latvaterttu, joka muodostuu vihertävän- tai kellanvalkeista, noin 2 cm leveistä kukista. Valkopärskäjuuri kukkii kesäkuun lopusta elokuuhun.

Valkopärskäjuuri on runsaasti muunteleva kasvi, minkä takia toisistaan poikkeavien kantojen taksonominen asema on epäselvä. Pohjoismaissa esiintyvä kanta luokitellaan kuuluvaksi alalajiin ssp. lobelianum.

Koko valkopärskäjuuri on vahvasti myrkyllinen, sillä sen kaikki osat, erityisesti maavarsi ja mukulat, sisältävät steroidialkaloideja (mm. protovertriiniä, gemeriiniä ja glykoalkaloideja).

Levinneisyys 
Valkopärskäjuurta esiintyy laajalla mutta laikukkaalla alueella Euraasiassa Etelä- ja Keski-Euroopasta Pohjois-Norjaan ja Kuolan niemimaalle sekä Pohjois-Venäjälle. Norjassa lajia tavataan pääasiassa Ruijan alueella. Suomessa valkopärskäjuurta on tavattu vain yhdeltä kasvupaikalta Utsjoella syrjäiseltä erämaa-alueelta Vaisjoen varrelta läheltä Norjan rajaa, josta laji löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1971.

Elinympäristö 
Valkopärskäjuurta tavataan hyvin monenlaisissa ympäristöissä. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on vuoristoseutujen kasvi, pohjoisessa sitä tavataan yleensä merenrannikoiden läheisyydestä. Kasvupaikat ovat tyypillisesti kosteita niittyjä ja joenrantoja. Suomen ainoa kasvupaikka on jokivarsipensaikossa.

Käyttö 
Euroopassa valkopärskäjuuresta on aikoinaan tehty aivastuspulveria, mikä lieneekin syynä kasvin erikoiselle nimelle. 

Lajin vaaleampikukkaista muotoa etelänpärskäjuurta (ssp. album) kasvatetaan myös puutarhakasvina.

Lähteet 
 Paarlahti, Jouni: Myrkkykasvit. WSOY, 2005. ISBN 951-0-30079-9
 Rautiainen, Veli-Pekka: Valkopärskäjuuri. Teoksessa Uhanalaiset kasvimme. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 264.
 Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Laji.fi valkopärskäjuuri (Veratrum album)
 Luontoportti: Valkopärskäjuuri Veratrum album
 United States Department of Agriculture (USDA): Veratrum album 
 ITIS: Veratrum album 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Veratrum album 

Sudenmarjakasvit
Myrkylliset kasvit
Suomen äärimmäisen uhanalaiset kasvit
Peseytyminen avaruudessa

Peseytyminen avaruudessa on tärkeää, sillä bakteerit lisääntyvät nopeammin avaruudessa. Peseytyminen eroaa olennaisesti Maanpinnalla peseytymisestä, sillä avaruudessa vesi asettuu painottomassa tilassa tyypillisesti saksanpähkinän kokoisiksi pisaroiksi, mikä vaikeuttaa peseytymistä.

Kansainvälinen avaruusasema

Peseytyminen 
Suihkussa astronautit Kansainvälisellä avaruusasemalle eivät suoraan sanoen käy, sillä he peseytyvät pyyhkeiden avulla. He käyttävät pesuvaahtoa, jota levitetään käsin tai pesusienellä, ja pyyhitään pois kosteuspyyhkeillä. Pyyhe tekee veden hallinnasta helpompaa, sillä se pitää veden paikoillaan, ja käyttökelpoisena, kunnes se haihtuu. On myös sampoota, jota ei tarvitse huuhdella pois.

Kansainvälisellä avaruusasemalla on myös avaruussuihkut, mutta koska ne eivät toimi kovin hyvin, miehistö suosii sampoopesua ja kosteita pyyhkeitä. Astronauteilla on avaruudessa mukanaan henkilökohtainen hygieniapakkaus, joka sisältää hammasharjan, hammastahnaa, hammaslankaa, kamman, ja karvanpoistohöylän.

Hiusten pesu 

Hiusten pesu avaruusasemalla on hankalampaa, jos henkilöllä on pidemmät hiukset. Hiukset pitää kastella, ja vesi pitää harjata hiusten läpi, jotta se levittyy tasaisesti, ja sama pitää tehdä sampoon kanssa. Tämän jälkeen hiukset pyyhitään kostealla pyyhkeellä, ja veden annetaan haihtua hiuksista pois. Haihtunut vesi menee avaruusaseman vedensuodatusjärjestelmään.

Hampaiden pesu 
Hampaiden pesu avaruudessa ei poikkea suuresti maan tavoista. Astronautit käyttävät hammastahnaa ja hammasharjoja juuri niin kuin Maassa. Astronautit saavat valita mukaan haluamansa tahnamerkin ja hammasharjan. 

Vaihtoehto hampaiden pesuun on hammastahnatabletit, mutta ne eivät ole yhtä tehokkaita hampaiden puhdistuksessa kuin perinteinen hammastahna ja -harja.

On myös olemassa avaruushammastahnaa, joka on nieltävää eikä vaahtoa. Vaahto on hankalaa avaruudessa, sillä se lähtee leijumaan pois suusta, jos suu on vähänkin raollaan. Se, että tahnan pystyy nielemään, tekee hampaiden pesusta avaruudessa helpompaa, sillä siitä ei jää jätettä joka pitäisi hävittää.

Lähteet

Avaruustoiminta
Hygienia
KISS-periaate

KISS-periaate () on ajatusmalli, joka pyrkii yksinkertaisuuteen. Termin alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Jo Albert Einstein muotoili sanonnan "everything should be made as simple as possible, but no simpler" (Kaikesta pitäisi tehdä niin yksinkertaista kuin mahdollista, mutta ei yksinkertaisempaa). Tämä vastaa KISS-periaatetta. Tämä periaate tunnetaan nimellä Einsteinin hiomakivi, ja sitä käytetään Occamin partaveitsen tarkastelussa.

Käyttö 

KISS-termiä käytetään usein järjestelmä- ja ohjelmistosuunnittelussa sekä viestinnässä.

Lähteet

Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Tiede
Lentävät lauseet
Testivetoinen kehitys

Testivetoinen kehitys (, TDD) on ohjelmointia tukeva tekniikka, jossa luodaan ensin uusi testitapaus ja vasta sen jälkeen muokataan kehitettävää ohjelmaa niin, että se läpäisee uuden testin. Yksikkötestit siis kirjoitetaan pienissä osissa ennen varsinaista tuotantokoodia. Tällä pyritään paitsi parempaan rajapintasuunnitteluun, myös varmistumaan ohjelmiston oikeasta toiminnasta. Mikäli yksikkötestit aiottaisiin kirjoittaa tuotantokoodin jälkeen, ne jäisivät usein tekemättä. Jälkikäteen on vaikeampi nähdä yksikkötestien hyötyjä, joten sille ei yleensä osoiteta aikaa. 

Kun testikoodi kirjoitetaan etukäteen, tuloksena saadaan jatkuvasti kehittyvä testiverkosto jonka varassa uusien toimintojen kehittäminen ja virheiden korjaaminen on huomattavasti turvallisempaa, koska jo olemassa olevia testejä suorittamalla huomataan, mikäli virhettä korjatessa tulee tehneeksi uusia virheitä.

Testivetoinen kehitys yhdistetään usein johonkin ketterään ohjelmistoprosessiin. Erityisesti tulee huomata, että testivetoinen kehitys ei ole testausmenetelmä, vaan suunnittelumenetelmä, vaikka sivutuotteena syntyykin joukko käyttökelpoisia testejä.

Ohjelmistotuotanto
Ohjelmiston testaaminen
Alentejonkoira

Alentejonkoira on  portugalilainen koirarotu. Se oli vuonna 2019 kotimaassaan seitsemänneksi suosituin portugalilainen rotu. Suomeen on tuotu yksi yksilö Portugalista.

Ulkonäkö 
Alentejonkoira on suurin portugalilaisista koiraroduista. Se on massiivinen, voimakas ja vaikuttavanoloinen. Sen pää muistuttaa karhun päätä. Uros on 66–74 cm ja narttu 64–70 cm korkea. Karvapeite on joko puolipitkä tai lyhyt. Kelta-valkoiset yksilöt muistuttavat ulkonäöllisesti hieman pitkänomaista bernhardinkoiraa. Muita hyväksyttyjä värejä ovat yksivärinen kellanruskea, sudenharmaa ja musta sekä kaksiväriset kellanruskea-valkoinen, sudenharmaa-valkoinen ja mustavalkoinen. Myös brindle ja täplikäs ovat mahdollisia.

Luonne ja käyttäytyminen 
Alentejonkoira on hyvin itsenäinen, vahvatahtoinen, omapäinen ja vartioviettinen. Se on erinomainen vahtikoira ja karjan vartija paitsi voimiensa, myös itsevarmuutensa ja valppautensa ansiosta.

Alkuperä  
Alentejonkoira on kotoisin Etelä-Portugalin Alentejosta. Se on vanha laumanvartija, joka polveutuu estrelanvuoristokoirasta ja espanjanmastiffista, sekä mahdollisesti joistain paikallisroduista.

Lähteet 
 Dogbreedinfo.com: Rafeiro do Alentejo 
 Gómez-Toldrà, Salvador: Suuri koirakirja osa 3
 Adlercreutz, Carl-Johan: Koirarotujen maailma
 Alderton, David: Koko maailman koirat

Viitteet

Aiheesta muualla 
Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)

FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Vuoristokoirat
Portugalilaiset koirarodut
Aidi

Aidi on marokkolainen vuoristokoirarotu, joka tunnetaan myös atlaksenkoirana.

Ulkonäkö 

Aidi on vahvarakenteinen ja lihaksikas molossikoira. Karvapeite on pitkää ja muodostaa niskassa kauluksen. Väriltään se voi olla fawn, ruskea, musta tai valkoinen. Se voi olla myös valkoinen ruskein, mustin tai kellertävänruskein (fawn) merkein. Tavallisimpia värejä ovat puhtaanvalkoinen ja valkoinen mustin merkein. Vuoristossa työskenteleviltä koirilta on perinteisesti typistetty korvat. Rotua tavataan jonkin verran myös Ranskassa, mutta Suomessa sitä ei oltu rekisteröity ennen vuotta 2011.

Luonne ja käyttäytyminen 
Aidi on palvellut Atlas-vuoristossa jo vuosisatojen ajan omistajaansa karjan ja omaisuuden vartijana, sitkeänä työkoirana, jolla on ollut sisua ja voimia hyökätä petoja vastaan. Sittemmin myös Marokon poliisi on käyttänyt sitä palveluksiinsa. Se on vahvaluonteinen ja peloton, eikä sovellu pelkäksi seurakoiraksi.

Alkuperä 
Aidi on alkuperäinen pohjoisafrikkalainen laumanvartija, ja afrikkalaisen paariakoiran kookkaampi, jalostuneempi versio. Se on säilynyt vuoristossa tyypiltään muuttumattomana ja sekoittumatta muihin rotuihin. Jotkut tutkijat jopa arvelevat sen olevan pyreneittenkoiran kantamuoto. Aidi on Marokon kansallisrotu.

Etymologia 
Pohjois-Afrikassa paikallisia berberikoiria kutsutaan eri alueiden heimojen mukaan – vaikka ne kaikki kuuluvatkin käytännössä samaan rotuun. Aidi nimitys on käytössä Marokossa, kun taas Shawia, Ouled Naïl ja Kabyle ovat vastaavasti Algeriassa.

Rotu Suomessa 
Suomeen tuotiin ensimmäinen aidi, narttu, Ranskasta vuonna 2011. Vuonna 2017 tuotiin ensimmäinen uros, niinikään Ranskasta. Kolmas koira, narttu, tuotiin maahamme vuonna 2019.

Lähteet 
 FCI 
 Harvinaiset koirarodut: Aïdi 
 Adlercreutz, Carl-Johan: Koirarotujen maailma
 Gondrexon, A. & Browne, Ives: Maailman koiraopas
 Morris, Desmond: Dogs The Ultimate Dictionary of Over 1000 Dog Breeds

Viitteet

Katso myös 
Algerianpaimenkoira
Beduiinienpaimenkoira
Egyptinpaimenkoira
Syyrianpaimenkoira

Aiheesta muualla 

 Zoo club: Aidi 

Afrikkalaiset koirarodut
FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Vuoristokoirat
Nvi

nvi (New VI) on neljättä BSD-jakelua varten uudelleenkirjoitettu vi- ja ex-toteutus. nvi:n on kirjoittanut Keith Bostic.

nvi syntyi, kun osia BSD-järjestelmästä jouduttiin kirjoittamaan uudelleen lakiteknisten epäselvyyksien takia, jotka liittyivät AT&T:n omistamaan alkuperäiseen Unix-lähdekoodiin.

nvi on oletuksena mukana FreeBSD-, NetBSD- ja OpenBSD-järjestelmissä. Mac OS X 10.2 ja aikaisemmat sisälsivät nvi:n (myöhemmin sen korvasi vim).

Aiheesta muualla 
 nvi:n kotisivu

Tekstieditorit
BSD-ohjelmat
AEC Armoured Command Vehicle

AEC Armoured Command Vehicle (ACV) oli brittiläisen AEC:n (Associated Equipment Company) toisen maailmansodan aikana Yhdistyneen kuningaskunnan armeijalle rakentama panssaroitu komentoajoneuvo.

Historia
Yleisin brittiarmeijan käyttämistä komentoajoneuvoista oli vuonna 1941 valmistukseen otettu AEC 4x4 ACV, AEC Matador -kuorma-auton alustalle rakennettu nelivetoinen panssaroitu bussi. Niitä rakennettiin 415 kappaletta.

AEC 4x4 ACV tuli palveluskäyttöön Pohjois-Afrikan rintamalla ja niitä käytettiin sodan loppuun asti. Suuret ja mukavat ajoneuvot saivat liikanimen ”Dorchester” lontoolaisen The Dorchester -loistohotellin mukaan.

Tunnetuimmat tämän malliset ACV:t olivat Afrika Korpsin sotasaaliikseen saamat kolme ajokkia, joista kaksi, saksalaisilta Max- ja Moritz-nimet saaneet päätyivät Rommelin ja hänen esikuntansa käyttöön. Rommel käytti ensin ”Mammuteiksi” nimeämistään autoista Moritz-nimen saanutta yksilöä. Myös Rommelin aavikolla käyttämät brittiläiset kaasusuojalasit olivat peräisin kaapatusta komentoautosta.

Vuonna 1944 tuotantoon tuli AEC 6x6 ACV, joka oli rakennettu AEC 0857 -kuorma-auton alustalle. Kuusipyörävetoisessa ajoneuvossa oli 150 hevosvoimainen AEC 198 150 -moottori, sen kori oli 9 mm terästä. 17 tonnia painanutta autoa rakennettiin 151 kappaletta.

Molempia malleja rakennettiin kahtena eri versiona; LP (Low Power) ja HP (High Power) mallit erosivat toisistaan radiokalustoltaan.

Tekniset tiedot (AEC 4x4 ACV)

Miehistö: 7-8
Pituus: 6,10 m
Leveys: 2,36 m
Korkeus: 2,90 m
Paino: 12,2 tonnia
Panssarointi: 10-12 mm
Moottori: AEC 187 -dieselmoottori
Teho: 95 hv (71 kW)
Nopeus: 60 km/h
Toimintamatka: 450 km
Aseistus: 1 x Bren LMG -pikakivääri

Lähteet

Aiheesta muualla
 "Contribution to Victory" - 4x4 Armoured Command Vehicle  
 "Contribution to Victory" - 6x6 Armoured Command Vehicle 
 Armoured Command Vehicles 
 AEC Dorchester 
 Rommel´s "Mammute" AEC Command Vehicles. 
 Aec.middx.net 

Toisen maailmansodan panssariautot
Yhdistyneen kuningaskunnan panssariautot
Joel Melasniemi

Joel Jesse Antero Melasniemi (s. 19. tammikuuta 1975) on kitaristi, graafinen suunnittelija ja säveltäjä. Hänet tunnetaan Ultra Bra- ja Scandinavian Music Group (SMG) -yhtyeiden kitaristina ja SMG:ssä myös pääasiallisena säveltäjänä. Joel Melasniemi on yksi Folkhem-yhtyeen perustajajäsenistä. Melasniemi on myös Mauron Maiden -tribuuttiyhtyeen kitaristi.

Melasniemi on suorittanut taiteen kandidaatin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa. Vuonna 1994 hän voitti Kemin sarjakuvakeskuksen järjestämän sarjakuvakilpailun.

Melasniemi asuu Helsingissä ja harrastaa banjonsoittoa, uintia ja kirjallisuutta. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät Kristiina Halkola ja Eero Melasniemi. Melasniemellä on kolme sisarusta, joista sisko Vilma on näyttelijä. Melasniemi on seurustellut Terhi Kokkosen kanssa.

Vuonna 2011 Melasniemi sävelsi ensimmäisen elokuvamusiikkinsa Oskari Sipolan ohjaamaan elokuvaan Elokuu.

Lähteet

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Suomalaiset kuvittajat
Ultra Bran jäsenet
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Agha

Agha (tai Aga) (nyky-turkiksi: Ağa, persiaksi: آقا ) tulee turkin sanasta Agha, 'iso veli', 'johtaja', 'hallitsija'. Sanaa käytetään muun muassa virkamiehen tai sotilaan arvonimenä tai arvonimen osana. Nimi on myös arvonimi ja sukunimi Pakistanissa ja Afganistanissa. Persian kielessä sana tarkoittaa 'herra'. Nykyään Turkissa aghaa käytetään maanomistajista .

Osmanien valtakunnassa agha jäi yleensä arvon ansainneen henkilön nimen kiinteäksi osaksi. Agha oli mm. janitsaarien ylipäällikön virkanimi. Ei ole olemassa tarkkaa tietoa siitä, miten ja milloin aghaa ruvettiin käyttämään nykyisen tavan mukaan Turkissa maanomistajista, mutta taustalla on henkilön tärkeyttä korostava sana ayan. Tapa oli kuitenkin jo käytössä Osmanien valtakunnan loppuaikoina.

Katso myös
 Aga Khan
 Ağa Yusuf pašša

Lähteet

Aiheesta muualla 

Arvonimet
Turkin historia
Osmanien valtakunta
Ruutilaiva

Ruutilaiva, ruutiholkki oli erityisesti irrallisen ruudin kuljettamiseen suunniteltu purjeilla tai airoilla liikkuva kuljetusalus. 

Ruutiholkin kuljetustilojen seinät oli yleensä pehmustettu ja lastausluukut tiivistetty, sillä ruuti oli niin vedelle kuin tulellekin arkaa. Lastitilassa liikuttiin aina huopatossut jalassa, sillä kengänpohjien naulat saattoivat iskeä kipinää osuessaan metalliin. 

Tulenvaarasyistä aluksella ei ollut minkäänlaista tulta, ei edes lamppuja, vaan lastaaminen tapahtui päiväsaikaan. 

Ruuti kuljetettiin turvallisuussyistä aina tynnyreihin pakattuna, ja vasta käyttöpaikalla se pakattiin panospusseihin.

Alustyyppi katosi käytöstä yhtaikaa irtoruudin myötä, kun takaa ladattaviin tykkeihin oli taloudellisempaa tehdä valmiita panoksia.

Laivatyypit
Joseph Butler

Joseph Butler (18. toukokuuta 1692 – 16. kesäkuuta 1752) oli englantilainen piispa, teologi, filosofi ja apologisti. Hän syntyi Wantagessa, Berkshiressä (nykyisin Oxfordshire). Hän toimi Bristolin piispana ja myöhemmin Durhamin piispana.

Butler käsitteli teoksissaan etiikkaa, apologetiikkaa ja teologiaa. Hän vastusti Thomas Hobbesin ajattelua, kuten tämän eettistä egoismia.

Teoksia 
 Fifteen Sermons on Human Nature (1726)
 Analogy of Religion, Natural and Revealed (1736)

Aiheesta muualla 
 Internet Encyclopedia of Philosophy: Joseph Butler 
 Joseph Butler: Human Nature and Other Sermons (Project Gutenberg) 

Durhamin piispat
Bristolin piispat
Englantilaiset filosofit
Englantilaiset teologit
Vuonna 1692 syntyneet
Vuonna 1752 kuolleet
Benno Kuipers

Benno Gerrit Valentijn Kuipers (s. 6. maaliskuuta 1974, Ede, Gelderland), on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui urallaan kaksiin olympialaisiin, vuonna 1996 Atlantassa ja 2000 Sydneyssä. Hänen parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoituksekseensa jäi 19. sija 100 metrin rintauinnissa Kesäolympialaisissa 1996.

Kuipers lopetti uransa 2002 karsiuduttuaan välieristä pitkän radan EM-kisoissa. Uransa jälkeen Kuipers on toiminut uintivalmentajana.

Lähteet 

Kuipers Zwekroniek.comissa 

Alankomaalaiset uimarit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Bengt Ahlfors

Bengt Gunnar Richard Ahlfors (s. 28. joulukuuta 1937 Helsinki) on suomenruotsalainen teatteriohjaaja, kirjailija ja teatterinjohtaja.

Ura
Ahlfors valmistui ylioppilaaksi vuonna 1957 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967. Vuosina 1963–1966 hän työskenteli freelanceohjaajana, 1966–1967 Svenska Teaternin ohjaajana ja vuodet 1967–1970 Lilla Teaternin ohjaajana. Vuosina 1975–1978 Ahlfors oli Svenska Teaternin taiteellinen johtaja.

Ahlfors on kirjoittanut noin 30 teatterinäytelmää, joista monet on käännetty muun muassa suomeksi ja englanniksi. Niitä on esitetty erityisesti Pohjoismaissa ja Keski-Euroopassa, mutta myös Yhdysvalloissa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Frej Lindqvistin kanssa ideoitu esikoisnäytelmä I våras (1963), dramatisointi Jules Vernen  romaanista Maailman ympäri 80 päivässä (1970) ja Johan Bargumin kanssa kirjoitettu aidsia käsittelevä Finns det tigrar i Kongo? (1986), jota on esitetty yli 20 kielellä.

Vuonna 2001 Ahlfors julkaisi muistelmateoksen Äventyr i teaterbranschen: minnen och sidorepliker.

Ahlforsin puoliso on ollut vuodesta 1968 teatteriohjaaja Ritva Siikala. Heillä on kaksi lasta.

Tunnustuksia
 Näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto, 1988
 Pro Finlandia-palkinto, 1993
 Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön taiteen ja kulttuurin Suomi-palkinto, 2006
 Tollanderin palkinto, 2016

Näytelmiä
Oli kevät (I våras), 1963
Brecht om Brecht, 1965
Da capo, revyy Benedict Zilliacuksen kanssa, 1966
Miss on mun iso pörröinen nalle? (Var är min stora ludiga nalle?), 1966
Entäs sitten, 1968
Tjeckoslovakien, 1968
Kroppa (Kropp), kabaree, 1969
Medborgare, 1970
13–14–15 Puhutaan meistä, nuortennäytelmä Christina Anderssonin kanssa, 1970 
Revykavalkad I ja II (Ettan och tvåan), 1971
Kovina aikoina (Hårda tider), 1973
Panik i Rölleby, 1975 
Smugglarkungen, 1977
Piirileikki, Johan Bargumin ja Claes Anderssonin kanssa 1978 
Teatterikomedia, 1983
En cabaret – en sång, 1985
Morkis, revyy, 1986
Onko Kongossa tiikereitä? (Finns det tigrar i Kongo?), Johan Bargumin kanssa 1986
Soppan kallnar, minnet sviker, 1987
Cafecabaret, 1988
Sekahaku (Blandade känslor), 1988 
Lahja tuntemattomalle naiselle (Morgongåvan), 1989 
Maries barn, 1991 
Ilta Aleksanterin teatterissa, 1991
Pladask, 1992
Huijattu onni (Stulen lycka), 1994 
Venäläinen ruletti (Rysk rulett), 1996
Tuhkaa ja teräviä (Aska och Akvavit), 1999
Kun siilit rakastaa (När igelkottar älskar), 2000
Ahlfors bästa, 2000
Kasimir ja Charlie, 2001
Vilgot Seikkailija, Lars Huldénin kanssa 2001
Jaguaari, 2003
Viimeinen sikari, 2004
Mies joka kieltäytyi käyttämästä hissiä (Hissvägraren), monologi, 2007
Nootti, 2009
Va va de ja sa!, 2012

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Suomalaiset teatteriohjaajat
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset teatterinjohtajat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Alpua

Alpua on kylä Raahen kaupungissa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Kylä on rakentunut kauniin männikköisen harjun ympärille. Alpua kuului alkaisemmin Vihannin kuntaan, kunnes Vihanti liitettiin osaksi Raahea vuoden 2013 alussa.  

Alpua sijaitsee kantatien 88 varrella noin 15 kilometriä Vihannin taajamasta Pulkkilan suuntaan. Vihannissa on lähin rautatieasema. Satama sijaitsee alle 50 kilometrin päässä, Raahessa. Lentokentälle Oulunsaloon on matkaa vajaat 80 kilometriä ja Ouluun noin 85 kilometriä. Kylä on pieni, mutta vireä. Kylässä on noin 200 kotitaloutta. 

Alpualla on pitkä historia. Alpuan kylä erotettiin Ainalin kylästä vuonna 1563. Tuolloin Alpuassa asui kolme talonpoikaa. Vuonna 1672 kylällä oli maakirjojen mukaan jo kaksitoista taloutta. Paikallisiin historiallisiin muistomerkkeihin lukeutuu muun muassa Alpuan kirkkokivi.

Alpua valittiin valtakunnalliseksi vuoden kyläksi 2015, 6. heinäkuuta 2015. Edellisvuonna Alpua oli Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä 2014.

Aiheesta muualla
 Alpuan kyläsivut
 Alpuan kehitys ry
 Yle.fi
 Pohjois-pohjanmaa.fi
 Maaseutu.fi
 230.000 hehtaaria lisää peltomaata, Suomen Kuvalehti, 26.11.1938, nro 47, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Kirjallisuutta
Laitala, Taimi (toim.): Suur-Alpuasta kolmeksi : Alpuan, Lumimetsän ja Kuusiratin kyläkirja. Alpuan, Lumimetsän ja Kuusiratin kyläyhdistykset, Oulas-opisto, 2005. ISBN 952-91-9131-6.

Vihannin kylät
Suomen valtakunnalliset vuoden kylät
Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylät
Pohjois-Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Boris Godunov (ooppera)

Boris Godunov on Modest Musorgskin säveltämä ja librettoima ooppera, johon kuuluu prologi ja neljä näytöstä. Teos pohjautuu Aleksandr Puškinin kirjoittamaan murhenäytelmään. Teoksen kantaesitys oli Pietarin Mariinski-teatterissa 8. helmikuuta 1874. Teoksen soitinsivat myöhemmin uudelleen Nikolai Rimski-Korsakov ja Dmitri Šostakovitš. Suomen ensi-esitys oli 1. helmikuuta 1925 Suomalaisessa oopperassa.

Henkilöt 
Boris Godunov, Venäjän tsaari – basso
Grigori, luostarinoviisi ja "Vale-Dmitri" – tenori
Pimen, munkki ja kronikankirjoittaja – baritoni
ruhtinas Šuiski – tenori
Marina, puolalaisen Sandomierzin kaupungin käskynhaltijan tytär – sopraano
Varlaam, kerjäläismunkki – basso
Missail, kerjäläismunkki – tenori
majatalon emäntä – mezzosopraano
heikkomielinen tai Jumalan hullu – tenori
sotilaita, Venäjän kansaa – kuoro

Synopsis

Tapahtumapaikka ja -aika 
Venäjä ja Puola noin 1598–1605 Venäjän sekasorron aikana.

Henkilöiden esikuvat ovat tsaarit Boris Godunov, Dmitri II ja Vasili Šuiski.

Lähteet 

Modest Musorgskin teokset
Venäjänkieliset oopperat
1870-luvun musiikkiteokset
Twelve Shots on the Rocks

Twelve Shots on the Rocks (2002) on suomalaisen Hanoi Rocksin kahdeksas albumi. Albumi oli yhtyeen comeback -albumi ja oli ensimmäinen vuoden 1985 jälkeen. Albumi tehtiin, kun aiemmin riidoissa olleet Andy McCoy ja Michael Monroe ystävystyivät taas Hanoi Rocksin kokoelmalevyjen promootiotilaisuuksissa. Albumi ja siltä julkaistut singlet: "People Like Me" ja " A Day Late, A Dollar Short" menestyivät hyvin Suomessa ja Japanissa.

Kultalevy myönnettiin vuonna 2002. Levyä on myyty yhteensä yli 24 000.

Kappaleluettelo suomalaisessa versiossa 

 "Intro" – 0:28
 "Obscured" (Juan Amaral, Hector Fernandez, Gaby Zero, Michael Monroe, Jude Wilder) – 4:06
 "Whatcha Want" (Monroe, Wilder) – 4:17
 "People Like Me" (Andy McCoy, Monroe) – 2:58
 "In My Darkest Moment" (McCoy, Monroe) – 4:23
 "Delirious" (Gary Holton, Monroe, Ronnie Thomas, Wilder, Williams) – 3:15
 "A Day Late, A Dollar Short" (McCoy) – 3:08
 "New York City" (Monroe, Wilder) – 4:04
 "Winged Bull" (Daryl Hall) – 4:27
 "Watch This" (Monroe, Wilder) – 3:46
 "Gypsy Boots" (McCoy, Monroe) – 4:12
 "Lucky" (McCoy, Monroe) – 3:22
 "Designs on You" (Monroe, Wilder) – 10:30

Kappaleluettelo pohjoisamerikkalaisessa versiossa 

 "Intro" – 0:28
 "Obscured" (Amaral, Fernandez, Gutierres, Monroe, Wilder) – 4:06
 "Bad News" (Martin) – 3:48
 "New York City" (Monroe, Wilder) – 4:04
 "Delirious" (Holton, Monroe, Thomas, Wilder, Williams) – 3:15
 "A Day Late, A Dollar Short" (McCoy) – 3:08
 "In My Darkest Moment" (McCoy, Monroe) – 4:23
 "People Like Me" (McCoy, Monroe) – 2:58
 "Whatcha Want" (Monroe, Wilder) – 4:17
 "Moonlite Dance" (Monroe, McCoy) – 2:55
 "Gypsy Boots" (McCoy, Monroe) – 4:12
 "Lucky" (McCoy, Monroe) – 3:22
 "Watch This" (Monroe, Wilder) – 3:46
 "Designs on You" (Monroe, Wilder) – 10:30
 "L.A.C.U." - (Lacu) – 0:18
 "Are You Lonesome Tonight" (DeVille) – 3:09
 "Winged Bull (Hall) – 4:28

Arvostelut 
All Music Guide-lehden arvostelu:

Levyllä soittavat 
 Michael Monroe – laulu, saksofoni huuliharppu
 Andy McCoy – sähkökitara
 Costello Hautamäki – sähkökitara
 Timpa Laine – bassokitara
 Lacu – rummut
 Teijo Tikkanen - kosketinsoittimet
 Maria Hänninen - taustaäänet

Lähteet 

Hanoi Rocksin albumit
Vuoden 2002 albumit
Suomen laivasto

Suomen laivasto on Suomen rannikkopuolustuksen laivoista vastanneen osan nimitys 1923–1933, jolloin alettiin käyttää nimitystä Suomen merivoimat. Jo vuonna 1927 Suomen laivasto ja Suomen rannikkotykistö yhdistettiin johdoltaan rannikkopuolustuksesta kokonaisuutena vastaaviksi merivoimiksi.  Puolustushaaran roolin merivoimat sai kuitenkin vasta 1950-luvulla.

Lähteet
Post (albumi)

Post on islantilaisen Björkin toinen albumi, joka julkaistiin 13. kesäkuuta 1995. 

Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet: Army of Me, Isobel, It's Oh So Quiet, Hyper-Ballad, Possibly Maybe ja I Miss You. 

Seuraava Telegram-levy sisältää Post-albumin kappaleista remix-versioita.

Kappaleet

Singlet 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 1995 albumit
Björkin albumit
Someron Voima

Someron Voima (SoVo) on vuonna 1932 perustettu suomalainen urheiluseura. Yhdistyksen kotipaikka on Somero. Seuran puheenjohtajana toimii Timo Rannikko. Seuran lajeja ovat futsal, lentopallo, nyrkkeily, yleisurheilu ja jalkapallo. Futsalin puolella SoVo pelaa miesten korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa.

Futsal 
SoVon miesten joukkue pelaa Futsal-Liigassa, maan korkeimmalla sarjatasolla. Seuran menestyksekkäin kausi oli 2015-2016, jolloin joukkue voitti pronssia. Tämän lisäksi SoVo on voittanut Futsal Cupin huipentavan Final Four-turnauksen 2017 sekä hopeaa 2018.

Joukkue kaudella 2018-2019 

 1 Marko Laaksonen (MV)
 47 Joonas Puolamäki (MV)
 - Niko Rikkilä (MV)

 4 Teemu Lammi 
 5 Eetu Kauria
 7 Xhevdet Gela
 8 Italo Henrique
 9 Gezim Voca
 10 Mergim Bushi
 11 Juho Petterson
 15 Mohammed Ahmadi
 16 Valdrin Rashica
 17 Mostagh Yaghoubi
 19 Joonas Manzo
 21 Tuomas Pahkala
 22 Valdrin Seferi

Valmentajat 

 Valdrin Seferi
 Janne Laine
 Aapo Hakala

Jalkapallo 
Seuran edustusjoukkue on pelannut korkeimmillaan Kakkosessa. Se pelasi sarjassa kaudet 2005–2007, 2010 ja 2014. Kaudella 2021 SoVo pelaa Kutosen Länsi-Suomen lohkossa.

Entisiä pelaajia 

 Panu Autio
 Jani Honkavaara
 Nicolas Kivistö
 Saša Kolić
 Kristian Kunnas
 Vesa Lamminen

 Tomi Leivo-Jokimäki
 Toni Lötjönen
 Jani Modig
 Markus Paija
 Jukka Ruhanen
 Jaakko Ruuskanen

 Ville Syväjärvi
 Tomi Uusitorppa
 Johannes Westö
 Aleksei Žukov

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seuran sivusto 

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Someron urheilu
S/S Vetäjä V

Satamahinaaja S/S Vetäjä V on suomalainen vuonna 1891 rakennettu höyryhinaaja, joka on nykyisin osana Forum Marinumin museolaivastoa Aurajoessa.

Vetäjä V rakennettiin vuonna 1891 Lehtoniemen konepajalla Joroisissa. Se on viimeinen käytössä ollut höyryhinaaja. Turun kaupunki osti Vetäjä V:n vuonna 1954 ja antoi sille aluksen nykyisen nimen. Vetäjä V:tä käytettiin satamahinaajana vuoteen 1984 asti. Vuonna 1965 sen korsteenia lyhennettiin kahdella metrillä, kun alus muutettiin hiilipolttoisesta öljypolttoiseksi, samalla ohjaamo uusittiin ajan mukaiseksi.

Alusta säilytettiin telakalla Ruissalossa, kunnes se vuonna 1986 luovutettiin Turun maakuntamuseolle, joka siirsi sen Oy Laivateollisuus Ab:n telakalle Pansioon. Vuonna 1993 perustettu kannattajayhdistys aloitti Vetäjä V:n kunnostamisen toimivaksi museolaivaksi. Vetäjä V laskettiin vesille ja kiinnitettiin syksyllä Aurajokeen. Vetäjä V on edelleen toimiva, ja se on vieraillut mm. Kotkan meripäivillä. Kesäisin se on liikenteessä suorittaen koe- ja esittelyajoja, joiden aikana myös perehdytetään yhdistyksen jäseniä höyryaluksen käyttöön.
Alus on viimeksi telakoitu 2017 Turun korjaustelakalla.

Tekniset tiedot 
 Rakennuspaikka: Lehtoniemi & Taipaleen telakka, Joroinen
 Rakennusvuosi: 1891
 Runkomateriaali: Teräs
 Pituus: 21,60 m
 Leveys: 5,00 m 
 Syväys: 2,20 m
 Koneen tyyppi: Compound-höyrykone
 Koneen teho: 143 ihv
 Polttoaine: Öljy
 Omistajat: Forum Marinum säätiö, Turku
 Kotisatama: Turku
 Käyttö: Museoalus

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin, ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Alusta ylläpitää ja käyttää Vetäjä V kannatusyhdistys ry

Aiheesta muualla 
Suomen Höyrypursiseura 

Höyrylaivat
Forum Marinum
Suomen museolaivat
Hinaajat
Malevolent Creation

Malevolent Creation on yhdysvaltalainen Buffalosta, New Yorkista kotoisin oleva death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987. Seuraavan vuonna yhtye muutti pysyvästi Floridan Fort Lauderdaleen, jossa se nauhoitti toisen demonsa ja sai levytyssopimuksen Roadracer Recordsille (nyk. Roadrunner Records).

Diskografia

Studioalbumit

Kokoelmat

Livealbumit

Aiheesta muualla
Malevolent Creationin kotisivut

Yhdysvaltalaiset death metal -yhtyeet
Portland

Portland voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:

 Portland, Uusi Etelä-Wales, Australia.
 Portland, Victoria, Australia.
 Portland, Jamaika.
 Portland, Ontario, Kanada.
 Portland, saari Dorsetissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
 Portland, Arkansas, Yhdysvallat.
 Portland, Colorado, Yhdysvallat.
 Portland, Connecticut, Yhdysvallat.
 Portland, Illinois, Yhdysvallat.
 Portland, Indiana, Yhdysvallat.
 Portland, nykyisin osa Louisvillea, Kentucky, Yhdysvallat.
 Portland, Maine, Yhdysvallat.
 Portland, Michigan, Yhdysvallat.
 Portland, New York, Yhdysvallat.
 Portland, Ohio, Yhdysvallat.
 Portland, Oregon, Yhdysvallat.
 Portland, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat.
 Portland, Pennsylvania, Yhdysvallat.
 Portland, Tennessee, Yhdysvallat.
 Portland, Texas, Yhdysvallat.
 Portland, Dodgen piirikunta, Wisconsin, Yhdysvallat.
 Portland, Monroen piirikunta, Wisconsin, Yhdysvallat.
 New Portland, Maine, Yhdysvallat.
 South Portland, Maine, Yhdysvallat.
Providence Bruins

Providence Bruins on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura. Sen kotipaikka on Rhode Islandin osavaltion pääkaupunki Providence. Providence Bruins on NHL-seura Boston Bruinsin farmijoukkue.

Historia 

Providence Bruins perustettiin vuonna 1992 Maine Marinersin muuttaessa Providenceen. Mike O'Connell oli joukkueen ensimmäinen päävalmentaja. Joukkueen ensimmäinen voitto tuli 16. lokakuuta 1992 Hershey Bearsista maalein 9–3. Jim Vesey laukaisi joukkueen historian ensimmäisen maalin, ja Jozef Stümpel teki ensimmäisen hattutempun. 17. tammikuuta 1995 joukkue isännöi ensimmäistä kertaa AHL All-Star -tapahtumaa.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 7. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Ryan Mougenel 
 Apuvalmentaja: Matt Thomas 
 Apuvalmentaja: Trent Whitfield 
 Videovalmentaja: Nick Neary 
 Fysiikkavalmentaja: Pat Dugan 
 Huoltopäällikkö: Anthony Pelleccione 
 Toimitusjohtaja: John Ferguson jr. 

Lähde: EliteProspects

Tunnettuja pelaajia

Lähteet 

AHL-seurat
Boston Bruins
Sydän kierroksella

Sydän kierroksella on vuorovaikutteinen television musikaalikomedia rakkaudesta. Katsojat saattoivat vaikuttaa päähenkilöiden, 61-vuotiaan kabareelaulaja Juulian ja 30-vuotiaan rocktähti Roopen suhteeseen lähettämällä tekstiviestejä ohjelmaan. 

Tekstiviesteistä tunnistettiin avainsanoja, joiden perusteella valittiin ajatusäänet päähenkilöille. Jokainen ajatus joko viilensi tai kuumensi heidän tunteitaan. Viestivaikutusten lisääntyessä tarina kulki kohden yhteistä rakkaussuhdetta tai toisen yksipuoliseen rakkauteen ja päättyikin eri tavoin. Kohtaukset näiden ratkaisukohtien välillä järjestettiin reaaliajassa puolisatunnaisella logiikalla henkilöiden tunnetilan huomioiden. 

Yhteensä 12 tarinaversiota esitettiin neljänä iltana Yle TV1 -kanavalla joulukuusta 2006 tammikuuhun 2007.

Rooleissa  
 Juulia Kuvaja: Kristiina Elstelä
 Roope Vuori: Lorenz Backman
 Jatta & J.T.: Riitta Elstelä
 Rokki-Remu: Remu Aaltonen
 Laura: Mia Renwall
 Maarit: Minna Rimpilä
 Roskis-Rane: Jyrki Kovaleff
 Pörhö-kissa: Pörhö

Tuotanto  
Mediakeskus Lume/Crucible Studio ja YLE.  
Käsikirjoitus: Leena Saarinen
Ohjus: Mika Lumi Tuomola

Suomalaiset komediasarjat
LATAM Paraguay

LATAM Paraguay (esp. Transportes Aéreos del Mercosur S.A)  joka tunnettiin aiemmin nimellä TAM Paraguay (Líneas Aéreas Paraguayas) (IATA: PZ, ICAO: LAP ja kutsukoodi: Paraguaya) on paraguaylainen lentoyhtiö.

Historia
Lentoyhtiö perustettiin 1962 ja se aloitti toimintansa 1963 nimellä Líneas Aéreas Paraguayas. Se otti käyttöönsä nykyisen nimensä kun brasilialainen TAM osti enemmistön yhtiöstä syyskuussa 1996. Syyskuussa 1998 Paraguayn valtio ilmoitti myyvänsä omistamansa osuuden yhtiöstä mutta kiinnostuneita osapuolia ei ilmaantunut.

Vuonna 1994 TAM:n omistaja Rolim Amaro perusti pienen ARPA-nimisen lentoyhtiön Paraguayhin. Syyskuussa 1996 Amaro osti 80 % Paraguayn valtion omistaman Lapsa Air Paraguayn osakkeista. Se yhdistyi ARPA:n kanssa, ja nimeksi muutettiin Transportes Aéreos del Mercosur.

Laivasto
4 Fokker 100-konetta

Kohteet
Argentiina
Buenos Aires (Ministro Pistarinin kansainvälinen lentoasema)
Bolivia
Cochabamba (Jorge Wilstermannin kansainvälinen lentoasema)
Santa Cruz de la Sierra (Viru Virun kansainvälinen lentoasema)
Brasilia
Rio de Janeiro (Galeãon kansainvälinen lentoasema)
São Paulo (São Paulo-Guarulhosin kansainvälinen lentoasema)
Chile
Santiago de Chile (Arturo Merino Benítezin lentoasema)
Paraguay
Asunción (Silvio Pettirossin kansainvälinen lentoasema)
Ciudad del Este
Uruguay
Montevideo (Carrascon kansainvälinen lentoasema)

Paraguaylaiset lentoyhtiöt
Stoner Witch

Stoner Witch on hardcore-yhtyeen Melvinsin vuonna 1994 julkaistu albumi, se oli yhtyeen toinen isolla merkillä (Atlantic Records) julkaistu albumi. Kappaleista "Queen" ja "Revolve" tehtiin musiikkivideo.

Kappaleet

"Skweetis" (san: Osborne; musiikki: Crover/Deutrom/Osborne) – 1:12
"Queen" (san: Crover/Osborne; musiikki: Osborne) – 3:06
"Sweet Willy Rollbar" (san./mus: Osborne) – 1:28
"Revolve" (san: Osborne; musiikki: Deutrom/Osborne) – 4:44
"Goose Freight Train" (san: Osborne; musiikki: Crover/Deutrom/Osborne) – 4:38
"Roadbull" (san: Osborne; musiikki: Crover/Deutrom/Osborne) – 3:25
"At The Stake" (san: Osborne; musiikki: Crover/Deutrom/Osborne) – 7:56
"Magic Pig Detective" (san/musiikki: Osborne) – 5:33
"Shevil" (san/musiikki: Osborne) – 6:29
"June Bug" (musiikki: Deutrom/Osborne) – 2:01
"Lividity" (san: Osborne; musiikki: Crover/Deutrom/Osborne) – 9:15

Kokoonpano

Buzz Osborne - laulu, kitara, basso
Dale Crover - rummut, kitara, taustalaulu
Mark Deutrom - basso, kitara, taustalaulu

Vuoden 1994 albumit
Yhdysvaltalaiset alternative metal -albumit
Yhdysvaltalaiset hardcore punk -albumit
Grungealbumit
Sludge metal -albumit
TotalEnergies

TotalEnergies SE on ranskalainen öljy-yhtiö, jonka päämaja on Pariisissa. Totalin toimiala kattaa kokonaisuudessaan öljyn ja kaasun tuotantoketjun raakaöljyn ja maakaasun etsimisestä ja tuotannosta sähköntuottamiseen, aineiden kuljetukseen, jalostamiseen, maaöljytuotteiden markkinointiin ja kansainväliseen raakaöljyn ja öljytuotteiden kaupankäyntiin. Total on myös tärkeä kemianteollisuuden tuotteiden valmistaja. Yhtiö kuuluu kuuden merkittävimmän öljy-yhtiön joukkoon.

Historia
Ranskan pääministeri Raymond Poincaré halusi ensimmäisen maailmansodan jälkeen, että luotaisiin täysin ranskalainen öljy-yhtiö, eikä liityttäisi mukaan Shelliin. Poincarén kehotuksesta sähköteollisuuden asiantuntija Ernest Mercier hankki 90 pankin ja yhtiön tuen ja perusti Totalin 28. maaliskuuta 1924 nimellä Compagnie française des pétroles (CFP). Tämä sai 23,75 % osuuden Turkin öljy-yhtiöstä, jonka Ranska oli saanut San Remon konferenssissa Saksalta hyvitykseksi sotatuhoista.

Vuonna 1985 yhtiö vaihtoi nimensä Total CFP:ksi, ja kuusi vuotta myöhemmin nimi lyhentyi vielä Totaliksi. Yhtiön vallattua belgialaisen Petrofinan vuonna 1999 se tunnettiin vuoden nimellä Total Fina. Ranskalaisen Elf Aquitaine -yhtiön hankkimisen jälkeen nimi muuttui jälleen. Vuodet 2000–2003 yhtiö oli nimeltään TotalFinaElf. Vuodesta 2003 yhtiö on tunnettu jälleen nimellä Total.

Totalin aiempi slogan "Notre énergie est votre énergie" tarkoittaa suomeksi "Meidän energiamme on teidän energiaanne". Yhtiön nykyinen slogan "Committed to better energy" kertoo yhtiön aiemman toimitusjohtajan Christophe de Margerien mukaan yhtiön sitoutuneisuudesta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja näkyy panostuksena esimerkiksi aurinkovoimaan. De Margerie kuoli Moskovan lentokentällä 21. lokakuuta 2014 tapahtuneessa onnettomuudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Total 

Öljy-yhtiöt
CAC 40 -indeksi
Euronext 100 -indeksi
Ranskalaiset pörssiyhtiöt