joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Emily

Emily on yleinen naisten etunimi erityisesti englanninkielisillä alueilla.

Henkilöitä

Emily Greene Balch, yhdysvaltalainen kirjailija, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
Emily Beecham, brittiläinen näyttelijä
Emily Bergl, englantilais-yhdysvaltalainen näyttelijä
Emily Blunt, brittiläinen näyttelijä
Emily Brontë, englantilainen kirjailija
Emily Browning, australialainen näyttelijä
Emily Brydon, kanadalainen alppihiihtäjä 
Emily Carr, kanadalainen taidemaalari ja kirjailija
Emily Davison, brittiläinen suffrageetti
Emily Deschanel, yhdysvaltalainen näyttelijä
Emily Diamond, brittiläinen pikajuoksija
Emily Dickinson, yhdysvaltalainen runoilija 
Emily Van Evera, yhdysvaltalainen sopraano
Emily Giffin, yhdysvaltalainen kirjailija ja juristi
Emily Hahn, yhdysvaltalainen kirjailija ja journalisti
Emily Handley, suomalaisen Nerdee-yhtyeen laulaja ja lauluntekijä 
Emily Hughes, yhdysvaltalainen taitoluistelija
Emily Infeld, yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija
Emily Kinney, yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä
Emily Loizeau, ranskalainen laulaja
Emily Mather, englantilainen näyttelijä
Emily Mortimer, brittiläinen näyttelijä
Emily Cheney Neville, yhdysvaltalainen kirjailija 
Emily Nishikawa, kanadalainen maastohiihtäjä
Emily Osment, yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
Emily Penttilä, suomalainen golfaaja
Emily Perkins, kanadalainen näyttelijä
Emily Perry, englantilainen näyttelijä
Emily Procter, yhdysvaltalainen näyttelijä
Emily Remler, yhdysvaltalainen jazzkitaristi
Emily Bett Rickards, kanadalainen näyttelijä
Emily Rios, yhdysvaltalainen näyttelijä
Emily Robison, yhdysvaltalainen countrylaulaja ja muusikko
Emily Rodda, australialainen kirjailija
Emily Rose, yhdysvaltalainen näyttelijä
Emily Seebohm, australialainen uimari
Emily Symons, australialainen näyttelijä
Emily VanCamp, kanadalainen näyttelijä
Emily Walton, brittiläinen näyttelijä
Emily Watson, englantilainen näyttelijä
Emily Woodruff, yhdysvaltalainen jousiampuja ja olympiavoittaja
Emily Mae Young, yhdysvaltalainen näyttelijä

Kuvitteellisia henkilöitä 

Emily Gilmore, hahmo draamasarjassa Gilmoren tytöt
Emily Kirk, hahmo televisiosarjassa Emmerdale
Emily Quackfaster, suom. Neiti Näpsä, Roope Ankan sihteeri Walt Disneyn sarjakuvissa
Emily Rose, hahmo yhdysvaltalaisessa elokuvassa Emily Rosen riivaaja
Emily the Strange, Cosmic Debrisin sarjakuvahahmo
Emily Waltham, hahmo komediasarjassa Frendit
Emily Young, hahmo Stephenie Meyerin kirjasarjassa Houkutus
Emily Barham, hahmo elokuvassa Sodassa ja rakkaudessa.

Nimen muita merkityksiä 

Hurrikaani Emily, myrsky Atlantin hurrikaanikaudella 2005
”Emily”, musiikkikappale elokuvasta Sodassa ja rakkaudessa.

Katso myös

Emilia (nimi)

Etunimet
A. P. Herbert

Sir Alan Patrick Herbert, yleensä A. P. Herbert tai A. P. H. (24. syyskuuta 1890 – 11. marraskuuta 1971) oli brittiläinen humoristi, kirjailija ja näytelmäkirjailija, joka myös kampanjoi lakiuudistusten puolesta. Hän oli 15 vuotta sitoutumaton parlamentin jäsen Oxfordin yliopiston edustajana, tosin viisi vuotta siitä Britannian kuninkaallisen laivaston palveluksessa.

Aiheesta muualla

Time profile, 1952 
Checklist of known Misleading Cases

Englantilaiset kirjailijat
Brittiläiset poliitikot
Vuonna 1890 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Keulankärjet

Keulankärjet (Oxytropis) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu kaikkiaan noin 585 lajia.

Keulankärkilajeja

Lajit ja alalajit Pohjoismaissa 
 kenttäkeulankärki (Oxytropis campestris)
 etelänkeulankärki (O. campestris ssp. campestris)
 lännenkeulankärki (O. campestris ssp. scotica)
 idänkeulankärki (O. campestris ssp. sordida)
 norjankeulankärki (Oxytropis deflexa ssp. norvegica)
 tunturikeulankärki (Oxytropis lapponica)
 arokeulankärki (Oxytropis pilosa)

Pohjoismaissa tavataan neljä luonnonvaraista keulankärkilajia, jotka ovat harvinaisia. Ne ovat matalakasvuisia ruohoja, jotka muistuttavat ulkonäöltään kurjenherneitä (Astragalus). Suomessa tavataan keulankärjistä kenttäkeulankärjen alalajia idänkeulankärkeä harvinaisena harjukasvina sekä tunturikeulankärkeä erittäin harvinaisena tunturikasvina.

Muita lajeja 
 Oxytropis deflexa
 Oxytropis halleri – vuorikeulankärki
 Oxytropis uniflora
 Oxytropis uschakovii
 Oxytropis xerophila – samettikeulankärki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Keulankärjet – Oxytropis
Olivia Ainali

Olivia Ainali on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt viileää Venlaa elokuvassa Risto Räppääjä ja viileä Venla (2012), Janina Sorjosta Yle TV1:n rikossarjassa Sorjonen (2016–2019) ja Sannia Ylen draamakomediasarjassa Kynsin hampain (2016).

Ainali on ääninäytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa vuodesta 2013 lähtien muun muassa Kuuhun ja takaisin (Netflix, 2020), Trolls (2016 ja 2020), Näin koulutat lohikäärmeesi -sarja (Netflix), Fuller House (Netflix)..
Lapsena hän esiintyi Iita-Linta-Marian mykässä roolissa oopperassa Punainen viiva (2006–2007). Ainali on oopperalaulaja professori Jorma Hynnisen tyttärentytär.

Ainali näyttelee pääroolin draamatrillerisarjassa Korvessa kulkevi, joka nähdään Elisa Viihde Viaplayssa vuonna 2023.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset lapsinäyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Avgó (Kythera)

Avgó (, suom. ”muna”) eli Chýtra (; myös Chítra) on Kreikalle kuuluva pieni asumaton saari Välimeressä Kytheran saaren etelärannikon edustalla. Kytheran asukkaat kertovat rakkauden jumalatar Afroditeen syntyneen Avgólla. Saaren pinta-ala on 0,22 neliökilometriä ja sen korkein kohta on 208 metriä merenpinnasta.

Maantiede 

Jooniansaarten saariryhmässä sijaitseva Avgó muodostaa yhdessä lähisaartensa kanssa Kytheran kunnan, joka kuuluu Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Avgón pinta-ala on 0,22 neliökilometriä, ja saaren korkein kohta on 208 metriä merenpinnan yläpuolella. Saarella on hyvin jyrkkiä kallionjyrkänteitä.

Avgó muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen yhdessä Kytheran saaren pohjois- ja itärannikolla olevien alueiden sekä lähistöllä sijaitsevien pienten Dragonéran, Antidragonéran, Prasonísin, Fidonísin, Kapéllon ja Koufón asumattomien kalliosaarten kanssa. Alueella on kokoa 53,9 neliökilometriä. Natura 2000 -alue on tärkeä rannikon jyrkänteiden lajeille, pesiville merilinnuille sekä muuttolinnuille. Alueen uhkana ovat saarille tuodut rotat sekä ohikulkevien laivojen mahdolliset öljypäästöt. Esimerkiksi vuonna 2000 Prasonísin saarelle haaksirikkoutui alus, josta mereen päässyt raskas polttoöljy aiheutti laajan alueen saastumisen. Myös metsästys, hallitsematon laidunnus ja tulipalot uhkaavat ovat suojelualuetta.

Avgó on pinnanmuotojensa ja vaikean lähestyttävyytensä ansiosta säilynyt suhteellisen koskemattomana. Samojen seikkojen vuoksi siellä tehdyt kasvillisuustutkimukset ovat puutteellisia ja tutkimuksia on tehty vain pienellä alalla. Kaikkiaan saarelta on löydetty 14 eri taksonia. Avgólla, kuten muillakin pienillä saarilla, on selkeät kasvillisuusvyöhykkeet. Rantavyöhykkeellä kasvaa suolakkokasveja, kuten Caryophyllales-lahkoon kuuluva Frankenia hirsuta ja maitteiden sukuun kuuluva vihmamaite. Seuraavalla vyöhykkeellä sisämaahan päin kasvaa suolakkokasvien lisäksi phryganan lajeja. Tämä vyöhyke ei ole enää suolaisen meriveden huuhtomaa aluetta, vaikka saa yhä suolapärskeitä. Sisimmällä vyöhykkeellä kasvaa enimmäkseen phryganan kasvilajeja.

Saarella kasvaa esimerkiksi kaunokkien sukuun kuuluva Centaurea redempta ssp. cytherea, sikojuurten sukuun kuuluva Scorzonera cretica ja sauramojen sukuun kuuluva Anthemis scopulorum, jotka ovat kotoperäisiä lajeja Kreikassa.

Mytologia 

Avgón kerrotaan muistuttavan muodoltaan Uranoksen sukuelimiä, jotka titaani Kronos leikkasi irti kreikkalaisen mytologian mukaan ja heitti mereen. Merestä nousi rakkauden jumalatar Afrodite. Kytheran asukkaat kertovat rakkauden jumalatar Afroditeen syntyneen Avgólla.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Avgó Wikimapiassa 

41.585 Kreikka
Jooniansaaret
Kreikan Natura-alueet
Kythera
MP Motorsport

MP Motorsport on alankomaalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Formula 2, Formula 3, Eurocup Formula Renault, SMP Formula 4 ja Espanjan Formula 4 -sarjoissa. Talli perustettiin vuonna 1995, jolloin talli kilpaili Formula Ford-sarjassa. Vuonna 2003 kilpailtuaan kahdeksan vuoden ajan Formula Ford-sarjoissa talli debytoi Formula Renault Benelux-sarjoissa. Vuodesta 2006 talli on kilpaillut Formula Renault NEC-sarjassa, vuodesta 2008 Eurocup Formula Renault-sarjassa ja vuodet 2011–2013 Auto GP-sarjassa. Talli on toiminut aiemmin yhteistyössä Manor Motorsportin kanssa.

Vuonna 2013 talli osallistui GP2-sarjaan vetäytyneen Colonin tilalle. Talli saavutti kaksi kakkossijaa ja 51 pistettä sijoittuen sarjan kymmeneksi. Vuonna 2014 Marco Sørensen saavutti tallin ensimmäisen voittonsa. Talli sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi.

GP2-tulokset

Formula 2 -tulokset

GP3-tulokset

Formula 3 -tulokset

Aiheesta muualla
http://www.worldseriesbyrenault.fr/en/teams_drivers/teams/Pages/MPMOTORSPORT.aspx 
http://www.mpmotorsport.nl/UC/

Alankomaalaiset autourheilutallit
GP2-tallit
Lounaanjuuriperhonen

Lounaanjuuriperhonen (Hepialus sylvinus) on keskikokoinen ja helposti tunnistettava yöperhoslaji. Se kuuluu alkeellisena pidettyyn juuriperhosten heimoon ja vanhemmassa kirjallisuudessa lajin nimenä on kampasarvinen juuriperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Koiraan tuntosarvet ovat selvästi kampamaiset, joskin juuriperhosten tapaan lyhyet. Siipien väri vaihtelee koiraiden oranssinruskeasta naaraiden harmaanruskeaan, mutta sävyssä on myös maantieteellistä eroavaisuutta. Etusiivessä on valkoinen, harmaareunainen kuvio, joka muodostuu siiven tyvestä sen takareunan keskivaiheille ulottuvasta juovasta, joka jatkuu lähes suoran kulman tehden edelleen siiven etureunan kärkeen. Siiven etureunassa on harmaa, valkoreunainen kolmio. Takasiivet ovat yksivärisesti etusiipien väriset, ulkoreunastaan vaaleammat. Siipiväli vahtelee koiraalla 26–40 mm kun naarailla se on ainakin 30–50 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Lounaanjuuriperhosta tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja idässä levinneisyys jatkuu Keski-Aasiaan. Suomessa lajin levinneisyys on kaksiosainen. Sitä tavataan Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa. Lisäksi vuodesta 2006 alkaen lajia on tavattu myös Etelä-Savossa. Näiden alueiden ulkopuolelta laji puuttuu toistaiseksi kokonaan. Perhoset lentävät yhtenä, lyhyenä sukupolvena heinäkuun puolivälistä elokuun puoleen väliin.

Elinympäristö ja elintavat 
Lounaanjuuriperhonen elää lämpimillä ja aurinkoisilla paikoilla, niityillä, metsänreunuksilla ja puutarhoissa. Perhoset lentävät hämärän laskeuduttu ja tulevat hyvin valolle. Naaras oleskelee kasvillisuuden joukossa ja houkuttelee feromoneillaan koiraita, jotka lentävät naaraita etsien jonkin aikaa hämärän laskeutumisen jälkeen. Parittelu kestää muutamia tunteja. Naaras aloittaa munimisen parittelua seuraavana iltana ja voi tuottaa jopa 2000 munaa, jotka se pudottaa maahan kasveilla istuen. Toukka elää maan alla syöden kasvien juuria ja talvehtii. Ennen perhosen kuoriutumista kotelosta, kotelo nousee osittain maanpinnan yläpuolelle.

Ravintokasvi 
Toukka syö monien erilaisten ruohovartisten kasvien juuria.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Juuriperhosmaiset
Valkoiset (ihmiset)

Valkoiset eli valkoihoiset ihmiset ovat esimerkiksi väestötilastoinnissa ja yleisessä kielenkäytössä ihonvärin ja perimän mukaan määritelty ihmisryhmä, jonka tarkka määritelmä voi vaihdella maittain. Yhdysvalloissa valkoiseksi määritellään väestönlaskennassa henkilöt, joiden tausta on Euroopan, Lähi-idän tai Pohjois-Afrikan alkuperäisväestöissä, sekä henkilöt jotka itse ilmoittavat olevansa valkoisia. Kaikki Pohjois-Afrikasta ja Lähi-idästä lähtöisin olevat yhdysvaltalaiset eivät kuitenkaan koe itse olevansa valkoisia.

Ominaispiirteitä 
Valkoisten ihmisten ihonväri vaihtelee punertavasta  vaaleanruskeaan. Valkoisilla ihmisillä esiintyy tavallista enemmän muuntelua nenän muodossa sekä hiusten ja silmien värissä. Hiukset ovat usein suorat.  

Valkoihoisten perimässä on 1-4 prosenttia sukupuuttoon kuolleen neandertalinihmisen geenejä sekä myös denisovanihmisen geenejä.

Rajatapausten luokittelu 
Etninen rajanveto on vaikeaa, koska aasialais-, afrikkalais- ja eurooppalais-intialaistaustaiset muodostavat geneettisen jatkumon. Kyseinen ongelma on ratkaistu Yhdysvalloissa siten, että kyselyihin vastaajat saavat itse päättää, mihin ryhmään kuuluvat. Henkilön etninen tausta perustui hänen omaan kokemukseensa myös Suomen yhdenvertaisuusvaltuutetun vuonna 2013 julkaisemassa selvityksessä.

Yhdysvallat
"Rotu" on ollut mukana jo Yhdysvaltain ensimmäisessä väestönlaskennassa. "Vapaat valkoiset miehet/naiset" oli jo tuolloin vaihtoehtona. Vuosikymmeniä väestönlaskennoissa rotukategorioita on ollut neljä: valkoinen, musta, Amerikan alkuperäiskansat, aasialaiset ja "muu". Muun muassa Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta lähtöisin olleet pitivät kategorioita kömpelöinä.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa kysytään ensi kerran tarkempia taustatietoja valkoisuudesta ja mustasta rodusta.

Katso myös
 Kaukasidinen rotu

Lähteet

Ihmisten väritykset

cs:Europoidní rasa
et:Europiidne rass
ro:Rasa europoidă
sk:Europoidná rasa
sl:Bela (kavkazijska) rasa
vi:Đại chủng Âu
Syysjuuriperhonen

Syysjuuriperhonen (Hepialus ganna) on alkeelliseen juuriperhosten heimoon kuuluva perhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Pienehkö, punaruskea tai harmaanruskea perhonen, jonka etusiipien poikki kulkee siiven kärjestä sen keskivaiheille takareunaan valkoinen, tummareunainen juova. Siiven takareunasta juova suuntautuu takaisin etureunaa kohti mutta taittuu puolimatkassa suoraan kohti siiven tyveä. Joskus juovat jakaantuvat erillisiksi laikuiksi. Takasiivet ovat harmaanruskeat, joillakin yksilöillä hieman läpikuultavat.

Levinneisyys ja lentoaika 
Syysjuuriperhosen levinneisyys rajoittuu Keski-Euroopassa Alpelle ja Karpaateille. Pohjoisessa sitä tavataan Suomesta Pohjois-Venäjälle ja Siperiaan. Pohjoismaissa sitä tavataan vakinaisena vain Suomesta. Ruotsista laji on tavattu harhailijana kaksi kertaa vuonna 1847. Levinneisyys Suomessa kattaa alueen etelärannikolta ainakin Pohjois-Pohjanmaalle ja Kainuuseen, muutamia havaintoja on huomattavasti pohjoisempaakin. Ahvenanmaalta syysjuuriperhosta ei ole tavattu. Lentoaika on yhtenä lyhytaikaisena sukupolvena elokuun puolivälistä syyskuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Syysjuuriperhonen suosii elinympäristönään havumetsiä ja Keski-Euroopan vuoristoissa se elää puurajan yläpuolella. Laji on esiintymiseltään paikoittainen mutta saattaa sopivalla paikalla olla runsaslukuinen. Naaraat kuoriutuvat koteloistaan aamulla ja alkavat houkutella koiraita feromoneillaan heti, kun siivet ovat lentokykyiset. Koiraiden lento alkaa aamuhämärässä ja jatkuu aamupäivään. Joskus lentoa saattaa olla myös alkuillasta ennen auringonlaskua. Parittelu kestää muutaman tunnin, minkä jälkeen naaras tiputtelee munia maastoon lennosta. Aamulla munivat naaraat saattavat seurata pariutumattomien naaraiden ja niitä seuraavien koiraiden muodostamia ryhmiä. Toukkien kehitys kestää vähintään kaksi, joskus ilmeisesti usein kolmekin vuotta. Ei ole täysin varmaa, viettääkö laji ensimmäisen talven munana vai pienenä toukkana. Toisena ja mahdollisesti kolmantena talvena toukka talvehtii maanalaisessa putkessa ja koteloituu lopulta keväällä maan alle toukan erittämällä silkillä vuorattuun kammioon, josta on silkillä vuorattu käytävä pinnalle. Kotelo ryömii osittain maanpinnan yläpuolelle perhosen kuoriutuessa.

Ravintokasvi 
Toukka syö monien eri kasvien juuria, mutta luontaista ravintokasvivalikoimaa ei tunneta. Esiintymispaikoilla kasvaa usein ainakin sananjalkaa (Pteridium aquilinum) tai hietakastikkaa (Calamagrostis epigejos).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Juuriperhosmaiset
Luann Ryon

Luann Marie Ryon (s. 13. tammikuuta 1953 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja voitti siellä kultamitalin naisten yksilökilpailussa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jousiampujat
Yhdysvaltalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Valentina Kovpan

Valentina Ivanovna Kovpan (; s. 28. helmikuuta 1950 Lviv) on Neuvostoliittoa edustanut entinen jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja sai siellä hopeaa naisten yksilökilpailussa.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset jousiampujat
Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Klaus Berggreen

Klaus Berggreen (3. helmikuuta 1958) on entinen tanskalainen jalkapalloilija, joka pelasi parhaat kautensa italialaisissa seuroissa Pisa ja AS Roma. Keskikenttäpelaaja Berggreen edusti maataan 46 kertaa ja onnistui maalinteossa viidesti Tanskan jalkapallomaajoukkueessa. Hän osallistui jalkapallon MM-kisoihin 1986 sekä EM-kisoihin vuosina 1984 ja 1988.

Berggreen on valittu Tanskan jalkapalloilun Hall of Fameen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Danish national team profile
 Showstars profile
 RSSSF - Danish players in Italy

Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Tanskalaiset jalkapalloilijat
Jouko Elevaara

Jouko Olavi "Jokkeri" Elevaara (s. 13. huhtikuuta 1943 Merikarvia) on suomalainen viihdealan yrittäjä ja vaikuttaja sekä entinen yleisurheiluvalmentaja. Koulutukseltaan hän on liikunnanohjaaja. Hän on työskennellyt myös urheilutoimittajana.

Viihdeala 
Elevaara omisti Merikarvialla Satakunnassa sijaitsevan vuodesta 1982 toimineen Merikievari-viihdekeskuksen, joka on yksi Suomen suosituimpia tanssipaikkoja. Hänellä on ollut lisäksi useita tanssilavoja eri puolilla maata. Ensimmäiset huvitilaisuutensa Elevaara järjesti 1960-luvulla Posiolla varainhankintakeinona paikalliselle urheiluseuralle.

1990-luvulla Elevaara järjesti vuosittaista Jokkerin löytö -iskelmälaulukilpailua. Hän julkaisi myös Viihdesanomat-nimistä lehteä, jossa julkaistiin ns. Jokkerin listaa. Siinä Elevaara määritteli säännöllisesti suomalaisten artistien kulloisenkin arvon viihdemaailmassa. Lista herätti usein ärtymystä taiteilijoiden keskuudessa.   Hän esiintyy usein julkisuudessa kotimaiseen tanssimusiikkiin ja lavatanssikulttuuriin liittyvissä aiheissa.

Yleisurheilu 
Yleisurheiluvalmennuksen Elevaara aloitti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa toimiessaan Posion Pyrinnön toiminnanjohtajana. Hänen aikanaan Pyrintö nousi Kalevan malja -pisteillä laskettuna maan toiseksi parhaaksi yleisurheiluseuraksi. Parhaana vuotena Elevaaran valmennettavat voittivat yli 40 SM-kultaa kaikki ikäluokat mukaan lukien. Posiolta hän muutti vuonna 1973 ja siirtyi valmentajaksi ja toiminnanjohtajaksi Saarijärven Pullistukseen. 

Elevaaran tunnetuimpia valmennettavia ovat olleet kestävyysjuoksijat Kaarlo Maaninka  ja Martti Vainio sekä seiväshyppääjä Kimmo Pallonen. Maaninka sijoittui Elevaaran valmentamana pronssille 5000 metrin ja hopealle 10 000 metrin matkoilla Moskovan olympialaisissa vuonna 1980. Uskoon tultuaan Maaninka paljasti käyttäneensä veritankkausta ennen kisoja.

Jouko Elevaara on julkaissut yhden juoksuvalmennusoppaan. 1980-luvulla hän kehitti hiihtäjille tarkoitetun Jokkerin ventti -nimellä tunnetuksi tulleen kuntopiirin, joka on vielä nykyäänkin suosittu harjoite kestävyys- ja kuntourheilijoiden keskuudessa.   

Omalla urheilu-urallaan hän hyppäsi vuonna 1973 Posion Pyrintöä edustaessaan vielä vuoden 2014 lopussa voimassa olleen Lapin piirin ennätyksen 730 pituushypyssä.

Toimittajana 

Vuosina 1978–1982 Elevaara työskenteli Vaasa-lehden urheilutoimittajana. Hän käytti nimimerkkiä Jokkeri. Hän oli toiminut jo Posiolla työskennellässään Lapin Kansan ja Koillissanomien avustajana, ja jatkoi urheiluseurojen lehtien tekemistä myös Saarijärvellä ja Lahdessa.

Elevaara on työskennellyt kolumnistina ja bloggaajana Satakunnan Kansalle.

Teokset 
Jokkerin kuntokirja - Huippukunnon käsikirja, Vaasa Oy 1979 ISBN 951-660-021-2

Lähteet 
"Merikarvian jääräpäisin mies" Satakunnan Kansa Virta-liite 11.6.2010

Viitteet

Aiheesta muualla 
Merikievarin kotisivut

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset musiikkivaikuttajat
Suomalaiset urheilutoimittajat
Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Mykola Plavjuk

Mykola Vasylovytš Plavjuk (; 5. kesäkuuta 1925 Rusiv, Puola – 10. maaliskuuta 2012 Hamilton, Ontario, Kanada) oli Ukrainan pakolaishallituksen neljäs ja viimeinen presidentti. Hän oli tehtävässä joulukuusta 1989 alkaen 22. elokuuta 1992 saakka, jolloin hän luovutti seremoniallisesti tehtävän ja valtion symbolit juuri valitulle Ukrainan presidentille Leonid Kravtšukille Verh’ovna Radassa tämän virkaanastumisseremoniassa.

Lähteet

Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Ukrainalaiset poliitikot
Elna Pelkonen

Elna Charlotta Pelkonen (19. huhtikuuta 1896 Impilahti – 21. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen Karjalasta kotoisin oleva kirjailija ja runoilija. Ennen kirjailijan uraansa hän oli sairaanhoitaja.

Elämäkerta 
Pelkosen isä oli Robert Eliel Pelkonen, joka oli tehtaiden isännöitsijänä Pitkärannassa Karjalassa alueella, jonka Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle. Hänen äitinsä Elli Gottleben oli kotoisin Salmin pogostalta. Pelkonen valmistui ylioppilaaksi Sortavalassa vuonna 1915. Ylioppilaaksi valmistumisensa jälkeen hän opiskeli sairaanhoitajaksi. Hän teki sairaanhoitajana ja kätilönä töitä Karjalassa vuosina 1929–1932 useissa paikoissa, joissa ei muuta terveydenhoitoa ollut saatavilla. Myöhemmin hän oli Joensuussa ja Kajaanissa ylihoitaja.

Sodan jälkeen hän lopetti työt sairaanhoitajana ja alkoi työt kirjailijana. Kaksi vuotta ennen kuolemaansa hän liittyi ortodoksiseen kirkkoon ja testamenttasi omaisuutensa Helsingin yliopiston ortodoksiselle laitokselle.

Pelkosen tekemän testamenttilahjoituksen pohjalle perustettiin vuonna 1971 Elna Pelkosen rahasto, joka tukee karjalaisen ortodoksisen kulttuuriperinteen tutkimustyötä.

Teoksia 
 Marttatyötä Laatokan Karjalassa. Siirtomarttojen pohjoinen piiriliitto, Pieksämäki 1958.
 Karjalan meren äärellä: Perimätiedon valoa 1800-luvun ihmiskohtaloihin idän ja lännen rajamaissa. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1959. 2. painos Otava / Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiö 1961
 Runon maisemia: Kulttuurikuvia Ilomantsista 1. Otava 1967.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Pekka Luukkola

Pekka Luukkola (s. 1968 Nurmijärvi) on helsinkiläinen valokuvaaja ja kirjantekijä. Hänet valittiin Ars Fennica -ehdokkaaksi vuonna 2011 ja hän sai toisen palkinnon Fotofinlandia-kilpailussa 2008. Luukkola on väitellyt tohtoriksi Aalto-yliopistosta ja toiminut myös asiantuntijana, tutkijana sekä projektien johtotehtävissä. 

Pekka Luukkolan valokuvataidetta on muun muassa Suomen valtion taidekokoelmassa, Nykytaiteen museo Kiasmassa sekä Helsingin, Tampereen, Hämeenlinnan, Salon, Rovaniemen ja Jyväskylän taidemusoissa sekä Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa. 

Vuonna 2012–2013 Luukkolalla oli Tampereen taidemuseossa 60 teosta käsittävä Maiseman aika -näyttely, joka oli osa hänen valokuvan laatua käsittelevää väitöstutkimustaan Aalto-yliopistossa. Näyttelyn yhteydessä julkaistiin samanniminen 144-sivuinen valokuvateos. 
Luukkolan Suomessa pitämien noin viidentoista näyttelyn lisäksi hänen teoksiaan on ollut esillä Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Hollannissa. Vuonna 2013 Luukkolan valokuvat tulivat laajasti suuren yleisön tietoisuuteen, kun niitä esitettiin Tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton konsertin kuvituksena Tampere-talolta televisioidussa juhlassa.

Pekka Luukkola on uransa aikana kuvannut suomalaista maisemaa monista näkökulmista. Varhaisemmassa tuotannossaan hän on tehnyt maisemapainotteisia valokuvateoksia kertoen myös suomalaisen maiseman historiasta. Luukkola kuvaa ja kirjoittaa teoksensa ja on vastannut myös niiden taitosta ja typografiasta. Hänen esikoisteoksensa, mustavalkoinen Kultajoki, ilmestyi 1998 ja valittiin Vuoden kirjavalioksi. Vuonna 2003 ilmestynyt Matka Suomeen on myös saanut Kirjavalio-tunnustuksen, ja kustannusosakeyhtio Otava on ottanut siitä yhteensä 10 painosta.

Uusin kuvateos Maiseman aika - Sense of time kokoaa Luukkolan keskeiset valokuvataiteen teokset ja kuvasarjat vuosilta 2006–2012. Maan varjossa -sarjan kuvissa Luukkola kuvaa tulen avulla aikaa ja ihmisen läsnäoloa maisemassa. Solar intensity -sarjassa Luukkola keksi menetelmän, josta syntyy vaikutelma että suuri valonheitin – aurinko – valaisee yömaisemaa. Landscape-sarjassa hän pelkistää maiseman äärimmilleen, ja nämä teokset tuovat mieleen abstraktin maalaustaiteen ja värikenttämaalarit.

Laajan ammatillisen toimintansa lisäksi Luukkola harrastaa urheilua, puutöitä ja kalastusta. Hänellä on yli 500 palkintoa yleisurheilusta nuoruusvuosiltaan.

Lähteet

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Salomonsaarten vaakuna

Salomonsaarten vaakuna on Salomonsaarten tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1978.

Vaakunassa toistuvat kansallislipun värit. Kilvessä on maan eri alueita kuvaavia asioita. Fregattilinnut lakiossa kuvaavat maan itäosaa. Lakion keskellä on kotka, joka kuvaa Malaitan aluetta. Kaksi kilpikonnaa kuvaavat maan länsiosaa. Keskellä olevat kilpi, jousi ja nuolet kuvaavat maan keskiosaa. Kilvenkannattajina vaakunassa on oikealla krokotiili ja vasemmalla hai. Niiden lisäksi vaakunassa on paikallinen perinteinen purjehdusalus ja nouseva aurinko.

Alhaalla nauhassa on valtion motto To Lead is to Serve, suomeksi Johtaminen on palvelemista.

Lähteet

Vaakuna
Valtioiden vaakunat
Puolustusvoimauudistus

Puolustusvoimauudistus oli Suomen puolustusvoimissa vuosina 2012–2015 toimeenpantu uudistus, jonka tarkoituksena oli muun muassa sopeuttaa organisaatio käytettävissä olevaan rahoitukseen. Tämä edellytti yhteensä noin 825 miljoonan euron säästöjä ja joukko-osastojen lakkauttamisia.

Uudistuksen myötä lakkautettiin Hämeen rykmentti Lahdessa, Lentosotakoulu Kauhavalla, Ilmavoimien teknillinen koulu Jämsän Hallissa, Pioneerirykmentti Keuruulla, Pohjois-Karjalan prikaati Kontiolahdella ja Suomenlahden meripuolustusalueeseen kuuluva Kotkan rannikkopataljoona sekä kaikki jäljellä olleet sotilasläänit. Lakkautukset olivat osa säästötavoitteita, joilla puolustusvoimat on velvoitettu säästämään menoistaan 825 miljoonaa euroa vuoteen 2016 mennessä. Osa säästöistä tapahtuu osasta kiinteistökannasta luopumalla.

Muutokset materiaalitoimintoihin 

Kolmen puolustushaaran, ilmavoimien, maavoimien ja merivoimien materiaalitoiminnot yhdistettiin Puolustusvoimien logistiikkalaitokseksi (PVLOGL). Esikunta sijoittui Tampereelle, koska siellä toimi myös muutoksien kohteena oleva Maavoimien materiaalilaitos.

Toimintojen siirtäminen 
Hornet-hävittäjätoiminta siirtyi Satakunnan lennostosta Pirkkalasta Siilinjärvelle ja Rovaniemelle  Karjalan ja Lapin lennostoihin. Tykistöprikaati Kankaanpään Niinisalossa siirtyi Porin prikaatin alaiseksi. Ilmavoimien apumekaanikkokoulutus siirtyi Jyväskylän Tikkakoskelle Jämsän Hallin Ilmavoimien teknillisen koulun lakkautuksen myötä.

Lapin Ilmatorjuntarykmentti Rovaniemellä liitettiin Jääkäriprikaatiin joukkoyksikkönä.

Myös Maanpuolustuskorkeakoulun täydennyskoulutus- ja kehittämiskeskusta uudelleenorganisoidaan ja Maanpuolustuskorkeakoulun ainelaitoksia yhdistellään.

Senaatti-kiinteistöt organisoi seuraavien varuskuntien maa- ja rakennuskannan myymisen: 
Lentosotakoulu (Kauhavan varuskunta)
Ilmavoimien Teknillinen Koulu (Hallin varuskunta)
Pioneerirykmentti (Keuruun varuskunta)
Pohjois-Karjalan Prikaati (Kontiorannan varuskunta)
Hämeen rykmentti (Hennalan varuskunta)

Soittokunnat
Suomen sotilassoittokunnat muutettiin viideksi suursoittokunnaksi, joista kolme on puolustushaarasoittokuntia.

Alueorganisaation muutokset
Neljä sotilaslääniä lakkautettiin ja niiden alaiset aluetoimistot tulivat joukko-osastojen alaisiksi. Johtamistasojen määrä väheni täten neljästä kolmeen.

Katso myös
 Valtioneuvoston turvallisuus- ja puolustuspoliittinen selonteko 2012

Lähteet

Aiheesta muualla
 Maavoimat uudistuu 1.1.2015, Maavoimien esikunta
 Valtioneuvoston kanslia: Suomen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka: Valtioneuvoston selonteko 2012
 Puolustusministeriön tiedote: Puolustusvoimauudistuksen edellyttämät säädösmuutokset

Turvallisuuspolitiikka
Suomen puolustusvoimat
Suomen politiikka 2010-luvulla
Wii Zapper

Wii Zapper on Wii-pelikonsolissa käytettäville ohjaimille, Wii Remotelle ja Nunchukille suunnattu lisävaruste. Wii Zapper -lisävarustetta käytetään pääosin ampumiseen ja tarkkailuun. Wii Zapper julkaistiin Japanissa 25. lokakuuta 2007 Ghost Squad -pelin kanssa ja Link´s Crossbow Trainingin kanssa (Yhdysvalloissa 19. marraskuuta, Euroopassa 7. joulukuuta ja Australiassa 13. joulukuuta 2007).

Historia

Wii Zapper muistuttaa muodoltansa rynnäkkökiväärin alaosaa, jossa on runko-osassa paikka Wii Remotelle ja liipasimen tasolla puolestaan Nunchukille. Wii Zapper -lisävaruste näyteltiin ensi kertaa E3 2006 -messuilla jolloin siitä oli näytillä "Zapper"-niminen prototyyppi, tämä puolestaan muistutti muodoiltansa enemmän pumppuhaulikkoa jossa ohjaimet oltiin sijoitettu samoihin paikkoihin kuin julkaistussa versiossa, mutta ne olivat siinä lähempänä toisiaan ja muistuttivat sen myötä enemmän oikeaa asetta.

Wii Zapper -ohjainta voidaan käyttää monissa Wii-konsolille luodussa pelissä kuten Go Vacationissa, Quantum of Solacessa ja Call of Duty: Black Opsissa. Wii-ohjaimien paristojen säästämiseksi tärinätoiminto jätettiin kokonaan pois Wii Zapperista.

Muunnokset

Wii Zapper -ohjaimesta on kehitetty myös erilaisia muunnoksia kuten "Wii Blaster", jonka alkuperäiseksi julkaisuajankohdaksi oltiin tiedotettu 1. toukokuuta 2007, mutta 5. toukokuuta GameStop tiedotti siirtäneensä sen saman vuoden kesäkuulle. Toinen muunnos on "Wii Light Gun" joka muistuttaa konepistoolia, Wii Light Gunia ei myydä minkään pelin kanssa, vaan se on saatavilla ainoastaan GAME:n nettisivuilta ja GAME:n jälleenmyyjiltä. Wii Zapper -ohjaimen muita muunnoksia ovat Wii Crossbow, Wii Magnum ja Wii Shotgun.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Wii
Videopeliohjaimet
Raimund Divis

Raimund Divis (s. 5. tammikuuta 1978 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkääjä.

Divis on pelannut koko uransa ainoastaan Itävallan sarjoissa ja viimeiset kolme kautta 2-tasolla kasvattajaseuransa VEU Feldkirchin joukkueessa. Divis on esiintynyt Itävallan maajoukkueessa neljissä aikuisten MM-kisoissa (2003, 2004, 2005 ja 2007) sekä 1997 U20 MM-kisojen C-sarjassa.

Lähteet

Itävaltalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Comodo Dragon

Comodo Dragon on ilmainen verkkoselain. Se on saapunut uutena optiona EU:n vaatimaan Selainvalinta-vaihtoehtoon. Selaimen lähdekoodi pohjautuu Googlen kehittämään Chromiumiin.

Comodo on tietotekniikan alan yritys, joka tuottaa muun muassa tietoteknisiä turvallisuusratkaisuja.

Selainohjelman vaatima muistitila on noin 40 Mt. Comodo Dragonin käyttöliittymässä yhdistyy piirteitä sekä Apple Safarista että Google Chromesta. Dragonin selainmoottori on WebKit.

Katso myös 
Selainsodat

Lähteet 
http://www.comodo.com/home/browsers-toolbars/browser.php 
http://www.browserchoice.eu/BrowserChoice/browserchoice_fi.htm   (Luettu 12.3.2012)

Viitteet

Aiheesta muualla
http://www.techishare.com/tech/comodo-dragon-vs-google-chrome-updated/  

Selaimet
Windows-ohjelmat
Jessica Michibata

Jessica Michibata (s. 21. lokakuuta 1984) on japanilainen malli ja televisiojuontaja. Hän aloitti mallin työt 13-vuotiaana ja tuli kuuluisaksi Peach John -merkin alusvaatemallina. Hän on tehnyt mainoksia myös Reebokille, Uniqlolle, Evianille ja Seikolle. Hän juontaa Japanissa omaa televisio-ohjelmaansa.

Hänellä on japanilainen äiti ja Argentiinassa syntynyt italialais-espanjalainen isä. Michibata on seurustellut Jenson Buttonin kanssa vuodesta 2009 alkaen. He menivät naimisiin vuonna 2014, mutta erosivat vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Japanilaiset mallit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Puolan juutalaisten historian museo

Puolan juutalaisten historian museo eli Polin on Varsovassa sijaitseva museo, joka on omistettu puolanjuutalaisten historialle. Museorakennus on toisen maailmansodan aikaisen juutalaisgheton alueella olevassa puistossa, missä on myös juutalaisgheton muistomerkki. Näyttelytilojen pinta-ala on 4 500 neliömetriä, ja se sisältää yhdeksän gallerian näyttelykokonaisuuden.

Museon rakennustyöt alkoivat vuonna 2007, ja epäviralliset avajaiset järjestettiin huhtikuussa 2013 Varsovan kansannousun vuosipäivänä. Viralliset avajaiset pidettiin vuonna 2014, kun museon perusnäyttelyt valmistuivat. Hankkeen kustannusarvio oli 50 miljoonaa euroa.

Hankkeesta käytiin kansainvälinen arkkitehtikilpailu, ja sen voitti suomalainen arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki. Museon on suunnitellut arkkitehti Rainer Mahlamäki. Työn nimi oli Kaislameri, joka viittaa Vanhan testamentin kertomukseen Punaisenmeren jakautumisesta. Tämä tapahtuma on kuvattuna sisääntuloaulassa.

Museorakennus voitti marraskuussa 2014 myönnetyn ensimmäisen arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon. Vuonna 2015 rakennus pääsi Mies van der Rohe -kilpailussa niiden 40 joukkoon, jotka kilpailivat finaaliin pääsystä. Finalistit ilmoitettiin helmikuun lopussa 2015 ja voittaja 8. toukokuuta 2015. Se ei kuitenkaan selviytynyt finaaliin.

Euroopan museofoorumi valitsi museon vuoden museoksi vuonna 2016.

Lähteet

Aiheesta muualla

Varsovan rakennukset ja rakennelmat
Puolan museot
Juutalaisuuden historia
Thomas G:son

Thomas Gustafsson (s. 25. helmikuuta 1968 Skövde, Ruotsi) on ruotsalainen säveltäjä, sanoittaja ja muusikko, joka käyttää taiteilijanimeä Thomas G:son. 

Hänet tunnetaan erityisesti Eurovision laulukilpailusta. Loppukilpailuun hänen tekemänsä kappale on valittu 12 kertaa, ja eri maiden kansallisissa alkukarsinnoissa G:sonin tekemiä kappaleita on ollut mukana yhteensä 69. Niitä ovat esittäneet muun muassa Loreen, Carola, Sanna Nielsen, Jessica Folcker, Roger Pontare, Arja Koriseva, Kirsi Ranto, Ressu, Guri Schanke, D'NASH, Magnus Carlsson ja Lucía Pérez.

Kappaleet Eurovision laulukilpailussa

Lasten Eurovision laulukilpailu

Kappaleet Melodifestivalenissa

Kappaleet Suomen euroviisukarsinnoissa ja Uuden Musiikin Kilpailussa

Lähteet

Ruotsalaiset muusikot
Ruotsalaiset säveltäjät
Ruotsalaiset sanoittajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Lieuwe Westra

Lieuwe Westra (s. 9. syyskuuta 1982 Mûnein, Tytsjerksteradiel) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Vacansoleil-tallissa 2009–2013 ja on edustanut Astana Teamia vuodesta 2014. Amatööriurallaan hän kilpaili Krolstone Continental Teamissa 2006–2008.

Westra voitti vuoden 2012 Pariisi–Nizza-ajon viidennen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi kahdeksan sekuntia Bradley Wigginsille hävinneenä.

Saavutuksia 

Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats
2007
OZ Wielerweekend. 2. etapin (aika-ajo) voitto
2008
Tour Alsace, 2. etapin voitto
2009
Arno Wallaard Memorial, voitto
Tour de Picardie, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
2011
Classic Loire Atlantique, voitto
De Pannen kolmen päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Belgian ympäriajo, 1. etapin (aika-ajo) voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
2012
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen, 5. etapin voitto
De Pannen kolmen päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Belgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen 
Aika-ajon Alankomaiden-mestaruus 
Olympialaiset, aika-ajossa 11:s
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 5. etapin (aika-ajo) voitto
2013
Kalifornian ympäriajo, 1. etapin voitto
Aika-ajon Alankomaiden-mestaruus 
2014
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, 7. etapin voitto
2016
De Pannen kolmen päivän ajo, kokonaiskilpailun voitto

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Alankomaalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Pelkonen

Pelkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarne Pelkonen (1909–1984), vuorineuvos, Veitsiluoto Oy:n toimitusjohtaja
 Aarne Pelkonen (1891–1959), voimistelija
 Aarne Pelkonen  (s. 1986), baritoni, Lappeenrannan laulukilpailun voittaja
 Ari Pelkonen (s. 1978), kuvataiteilija ja graafikko
 Boni Pelkonen (s. 1920), kuvataiteilija
 Eija Pelkonen (s. 1961), proviisori ja virkamies
 Elna Pelkonen (1896–1969), kirjailija
 Filip Pelkonen, Aleksanteri Nevskin inkeriläinen liittolainen Nevan taistelussa
 Hannu Pelkonen (s. 1953), näyttelijä
 Jaakko Pelkonen (1907–1993), kirjailija
 Jaana Pelkonen (s. 1977), kansanedustaja ja juontaja
 Jan Pelkonen (s. 1995), suomalainen pöytäjääkiekkoilija
 Johanna Pelkonen (s. 1977), suomalainen jääkiekkoilija
 Johannes Pelkonen (1847–1876), venäläinen narodnikki
 Jorma Pelkonen (1928–2006), juristi, työtuomioistuimen presidentti
 Juho Pelkonen (1851–1903), opettaja, pankinjohtaja ja virka- ja valtiopäivämies
 Juho Aatami Pelkonen (1847–1914), opettaja ja virka- ja valtiopäivämies
 Jukka Pelkonen, (s. 1956), suomalainen lääkäri ja Itä-Suomen yliopiston professori
 Jussi Pelkonen, Beibi P (s. 1992), spoken word -artisti
 Jyri Pelkonen (s. 1965), yhdistetyn hiihtäjä
 Lauri Pelkonen (1894–1918), jääkäri
 Lauri Pelkonen (1825–1877), maanviljelijä ja valtiopäivämies
 Linda Pelkonen, radiotoimittaja ja -juontaja
 Marko Pelkonen (s. 1984), pesäpalloilija
 Mauno Pelkonen (1911–1969), kirjailija, päätoimittaja ja yhteiskunnallinen vaikuttaja
 Miika Pelkonen (s. 1990), taikuri
 Nina Pelkonen, ylikonstaapeli, Vuoden nainen 2016
 Olavi Pelkonen (s. 1945), farmakologian professori
 Paavali Pelkonen (k. 1715), Pelkosenniemen ensimmäinen suomalainen uudisasukas
 Paavo Pelkonen (s. 1948), metsätieteilijä, Joensuun yliopiston rehtori 1990–1998
 Rainer Pelkonen (s. 1928), aitajuoksija
 Risto Pelkonen (s. 1931), arkkiatri
 Seppo Pelkonen (1930–2008), jalkapalloilija
 Väinö Pelkonen (1894–1974), kirjailija

Katso myös
Pelkoinen, inkeriläinen päällikkö 1200-luvulla
Kaikkonen

Kaikkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Antti Kaikkonen (s. 1974), Keskustan kansanedustaja ja ministeri
 Eino Kaikkonen (s. 1945), opettaja ja runonlausuja
 Helena Kaikkonen (s. 1959), tekstiilitaisteilija
 Helli Kaikkonen (1898–1974), kristillinen kirjailija ja suomentaja
 Ilkka Kaikkonen, kitaristi
 Ilpo Kaikkonen, laulaja
 Kaarina Kaikkonen (s. 1952), kuvanveistäjä
 Kaarlo Jaakko Kaikkonen (1893–1951), jääkärivääpeli
 Kaarlo Samuli Kaikkonen (1864–1929), Sortavalan lyseon rehtori ja päätoimittaja
 Kaija Kaikkonen (s. 1966), näyttelijä
 Markku Kaikkonen (s. 1966), musiikkikasvattaja, oppikirjojen tekijä, säveltäjä ja sanoittaja
 Matti Kaikkonen, fysiologian professori
 Olli Kaikkonen (1943–2005), historioitsija
 Pauli Kaikkonen (s. 1949), kasvatustieteen professori
 Satu Kaikkonen (s. 1967), runoilija
 Tero Kaikkonen, rap-muusikko
 Tony Kaikkonen, laulaja
 Tuomas Kaikkonen (s. 1980), pikajuoksija
 Väinö Kaikkonen (1895–1946), jääkäriluutnantti.

Kuvitteellisia Kaikkosia 
Kaikkonen, Jope Ruonansuun esittämä lääkäri sarjassa Jopet-Show.
Acosta

Acosta on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aida de Acosta (1884–1962), yhdysvaltalainen lentäjä ja seurapiirihenkilö
 Alberto Acosta (s. 1966), argentiinalainen jalkapalloilija
 Alexander Acosta (s. 1969), yhdysvaltalainen ministeri
 Allegra Acosta (s. 2002), yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja
 Bismark Acosta (s. 1986), costaricalainen jalkapalloilija
 Claudio Acosta (s. 1988), argentiinalainen jalkapalloilija
 Claudio Silvero Acosta (s. 1935), paraguaylainen katolinen piispa
 Eladio Acosta Arteaga (1916–2012), kolumbialainen katolinen arkkipiispa
 Francisco Ozoria Acosta (s. 1951), dominikaanilainen katolinen piispa
 Lautaro Acosta (s. 1988), argentiinalainen jalkapalloilija
 Martín Acosta y Lara (1925–2005), uruguaylainen koripalloilija
 Mercedes de Acosta (1893–1968), kuubalais-yhdysvaltalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja muotisuunnittelija
 Nelson Acosta (s. 1944), uruguaylais-chileläinen jalkapalloilija ja valmentaja
 Oscar Zeta Acosta (1935–1974), yhdysvaltalainen lakimies, kirjailija, poliitikko ja kansalaisoikeusaktivisti
Hämeenlinnan yhteiskoulu

Hämeenlinnan Yhteiskoulu (HYK) on Hämeenlinnan Hätilän kaupunginosassa toimiva 1.-9. luokkien yhtenäiskoulu. Vuonna 2017 koulua kävi 700 oppilasta. Oppilaista noin puolet oli alakoulun luokilla 1.-6. (Tuomelan yksikkö) ja puolet yläkoulun 7.-9. luokilla (Hätilän yksikkö).

Koulun rehtorina toimii Antti Karrimaa.

Opettajia Hämeenlinnan yhteiskoulussa on noin 60. Vuoteen 2012 saakka koulun yhteyteen kuului myös lukio.

Koulun historia 

Hämeenlinnan Suomalainen tyttökoulu aloitti toimintansa vuokratiloissa Hallituskatu 19:ssä vuonna 1878, ja oli kolmas suomalainen koulu, joka antoi tytöille oppikouluopetusta. Sen toimitilat siirrettiin Linnankatu 6:een Lönnin taloon  vuonna 1879. Vasta vuonna 1888 koulunkäynti alkoi omassa koulurakennuksessa Turuntiellä. Tyttökoulu muutettiin Hämeenlinnan suomalaiseksi yhteiskouluksi vuonna 1904. Sekä pojat että tytöt pääsivät käymään samaa koulua, jonka tiloja peruskorjattiin ja laajennettiin 1906-1907. Nykyisin koulu sijaitsee vastakkaisella puolella kaupunkia Hätilässä, jonne Hämeenlinnan Yhteiskoulua varten valmistui uusi rakennus vuonna 1955 osoitteeseen Viertokatu 1.

Peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä yhteiskoulu jaettiin Hämeenlinnan yhteiskoulun lukioksi sekä Hätilän yläasteeksi. Lukion toiminta sulautettiin muihin Hämeenlinnan kaupungin lukioihin syksystä 2012 alkaen. Vuonna 1997 ostettiin Viertokadun varrella sijaitseva vanha kauppa opetustiloiksi ja vuosina 1998-1999 koulun päärakennus remontoitiin. Syksyllä 1999 aloitti toimintansa yhtenäiskoulu, jonka nimeksi tuli Hämeenlinnan Yhteiskoulu ja joka muodostui Hätilän yläasteesta ja lukiosta sekä viereisessä rakennuksessa toimineesta Tuomelan alakoulusta. Vuoden 2012 helmikuussa Tuomelan oppilaat siirrettiin opiskelemaan väistötiloihin rakennuksessa  ilmenneiden sisäilmaongelmien vuoksi. Tuomelan koulun remontti valmistui vuonna 2016.

Lähteet

Kirjallisuutta
Hämeenlinnan Suomalainen Tyttökoulu ja Yhteiskoulu 1878-1928. Hämeenlinna 1928.
Hämeenlinnan yhteiskoulu 1878-1968. Hämeenlinna 1968.
Salokannel, Akseli: Hämeenlinnan suomalaisen tyttökoulun alkuvaiheista. Hämeenlinna 14. (1964).
Hakulinen, Rainar: Hämeenlinnan yhteiskoulu 1878-1978. Loimaa 1978.
Vilkuna, Anna-Maria: Yhteiskoulu - yhteisvoimin, Hämeenlinnan yhteiskoulu 125 vuotta. Hämeenlinna 2003.

Aiheesta muualla 
Koulukirjaston sivut
Hykin teatterin kotisivut
Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli 1872-1977

Hämeenlinnan peruskoulut
Hätilä
Rantapallo.fi

Rantapallo.fi on suomalainen matkailun erikoissivusto, joka aloitti toimintansa vuonna 2007. Sivustolla julkaistaan matkaoppaita ja matkailualan uutisia sekä matkatoimistojen tarjonnan kokoava äkkilähtöhaku. Lisäksi sivuilla on lento- ja hotellihaut ja matkablogeja.

Rantapallon viikoittainen lukijamäärä on noin 300 000. Rantapallo on Suomen suurin matkailuaiheinen sivusto ja sen kävijäennätys on 520 000 yksittäistä kävijää viikossa.

Sivuston on perustanut Jani Uljas. Rantapallon sisältöpäällikkönä toimii Inka Khanji. Portaalin omistaa Rantapallo Oy, joka on valtaosin Alma Median omistuksessa. Rantapallo Oy:n toimintaan kuuluu myös omatoimimatkailuun keskittyvä Pallontallaajat.net-sivusto.

Kohdeoppaat, artikkelit ja matkailualan uutiset 
Rantapallon matka-artikkelit ja kohdeoppaat antavat tietoa eri matkakohteista ja vinkkejä matkan suunnitteluun. Sivustolla julkaistaan myös matkailuaiheisia artikkeleja sekä kokemuksia matkakohteista eri puolilta maailmaa.

Hakupalvelut 
Rantapallo.fi-sivuston äkkilähtöhaun avulla voi vertailla hintoja ja etsiä matkatoimistojen matkatarjouksia. Äkkilähtöjen lisäksi Rantapallossa voi vertailla myös esimerkiksi vuokra-autoja sekä lento ja hotelli -paketteja. Rantapallo ei ole matkatoimisto, vaan varausvaiheessa käyttäjä siirtyy hintavertailusta matkatoimiston tai lentoyhtiön sivuille.

Matkablogit 
Kuka vain voi perustaa matkailuaiheisen blogin Rantapalloon. Yhteensä Rantapallo.fi:ssä on yli sata aktiivista matkablogia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Matkailuportaali Rantapallo.fi
Suomen Lehdistö: Rantapallo kasvoi verkossa

Suomalaiset verkkosivustot
Kanerva (laulaja)

Kanerva (oik. Kanerva Salomaa, os. Pasanen, s. 6. helmikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.

Kanerva on aloittanut soolouransa vuonna 2009 esittäen omia suomenkielisiä kappaleitaan yhtyeensä kanssa, sekä soolona itseään kitaralla säestäen. Vuonna 2011 Kanerva julkaisi ensi-EP:nsä, jonka kappale "Herra Heinäkuu" soi muun muassa Radio Suomessa ja Radio Helsingissä. Samana vuonna Kanerva lauloi myös Pussikaljaelokuvan avauskappaleen. Marraskuussa 2012 julkaistiin Kanervan single "Kaksi poikaa".

Kanervan musiikki on suomenkielistä folkrockia, joka on saanut vaikutteita amerikkalaisesta lauluntekijäperinteestä, mm. Suzanne Vegalta.

Kanerva on valmistunut ammattikorkeakoulusta elokuva- ja tv-käsikirjoittajaksi. Hänen esikoisnäytelmänsä Jos oisin jo iso sai kantaesityksensä Teatteri Vantaassa vuonna 2010.

Kanerva julkaisi maaliskuussa 2018 debyyttialbumin Paritanssi. Levyn tuottivat yhdessä Kanerva ja Hannu Pikkarainen ja levyn julkaisi Texicalli Records. Ennen albumin julkaisua siltä julkaistiin singlet  Kypsiä marjoja, Muiden onni ja Joutomaat.

Kanerva myös sanoittaa kappaleita muille artisteille. 

Kanervan vanhemmat ovat näyttelijä Anne Nielsen ja oopperalaulaja Matti Pasanen.

Albumit
 Paritanssi (2018)
 Kuinka aika pysäytetään (2019)
 Perijät (2022)

Lähteet

Aiheesta muualla:
 Kanervan kotisivu

Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Kookenkä

Kookenkä oli suomalainen kenkäkauppaketju, joka oli osa Keskoa. Ketju syntyi, kun K-Kenkä- ja Andiamo-kaupat muutettiin Kookenkä-kaupoiksi keväällä 2012. Yhdistymisen jälkeen Andiamo-nimeä käytetään kaupan omasta kenkämallistosta.

Kesko ilmoitti alkuvuodesta 2021 lopettavansa Kookenkä-, Kenkäexpertti- ja The Athlete’s Foot -liikkeet vuoden 2021 loppuun mennessä ja keskittyvänsä jatkossa urheilukauppaan Intersport- ja Budget Sport -brändeillään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kookengän verkkosivut ja -kauppa

K-ryhmä
Carita Forsgren

Carita Forsgren (s. 17. joulukuuta 1968 Tampere) on suomalainen kirjailija ja graafinen suunnittelija. Forsgren on opiskellut graafista suunnittelua Essenin yliopistossa Saksassa. Hän opettaa Tampereen ammattikorkeakoulussa viestinnän osastolla animaatiota, käsikirjoittamista ja kuvankäsittelyä.

Forsgrenin esikoisromaani on Kaarina Maununtyttären elämästä kertova Kolmen kuun kuningatar, jonka Otava julkaisi vuonna 2009. Vuonna 2018 Storytel Originals julkaisi Forsgrenilta äänikirjan alkuperäissarjassaan. Jännityksen ja historiallisten aiheiden ohella Forsgrenilta on julkaistu eri genrejä scifiin yhdistävä romaani. Hän on julkaissut myös tieteisnovelleja Portti-lehdessä.

Teokset 
 Kolmen kuun kuningatar, Otava 2009
 Auringon kehrä, Otava 2010
 Jänistanssi, Otava 2011
 Perintö, Otava 2012
 Ambrosia, Osuuskumma 2018
 Kaikki Eevistä, Storytel 2018 (äänikirja)
 Maailmojen rakentamisesta spekulatiivisessa fiktiossa, artikkeli teoksessa  Maria Carole, Nadja Sokura, Kari Välimäki (toim): Kumma kirjoitusopas, Osuuskumma 2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ahola, Suvi: Jänönainen hankkii muskelit. Helsingin Sanomat 23.5.2011
 Komu, Eija: Carita Forsgren - Jänistanssi. Savon Sanomat 2.5.2011 
 Palttala, Reija: Carita Forsgren - Auringonkehrä. Savon Sanomat 9.5.2010.
 Palttala, Reija: Carita Forsgren - Kolmen kuun kuningatar. Keskisuomalainen 1.3.2009
 Niemi, Riitta: Carita Forsgren: Kolmen kuun kuningatar. Sisuradio.

Suomalaiset historiallisten romaanien kirjoittajat
Jännityskirjailijat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Berner (täsmennyssivu)

Berner () voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Berner, suomalainen yritys

Sukunimenä:
Berner, ainakin kolme suomalaista sukua
Adam Berner (s. 1987), ruotsalainen jalkapalloilija
Anne Berner (s. 1964), suomalainen Keskustan kansanedustaja, ministeri, yritysjohtaja ja hallitusammattilainen
Arne Berner (1927–1988), suomalainen yrittäjä ja poliitikko
Axel Emanuel Berner (1810–1880), suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies
Erik Berner (1922–2011), suomalainen liikemies
Gustaf Berner (k. 1716), suomalainen kirkkoherra
Harry Berner (1920–2010), suomalainen liikemies
Mia Berner (1923–2009), norjalainen kirjailija
Rolf Berner (1894–1978), suomalainen liikemies ja kansanedustaja
Samuel Berner (k. 1759); saksalaissyntyinen suomalainen arkkitehti
Sören Berner (1859–1902), norjalaissyntyinen suomalainen liikemies
Tauno Berner (1880–1941), suomalainen kihlakunnantuomari ja Joensuun pormestari