joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Karoliina Lundahl

Satu Karoliina Lundahl (o.s. Leppäluoto, s. 30. kesäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen painonnostaja ja kuulantyöntäjä.

Lundahl on painonnoston maailmanmestari vuosilta 1994 ja 1998. Hän voitti painonnoston EM-pronssia vuonna 2001. Hänellä on MM- ja EM-kisoista yhteensä 31 mitalia ja 15 peräkkäistä Suomen mestaruutta. Hän oli kuulantyönnössä 19:s Atlantan olympiakisoissa vuonna 1996. EM-kisoissa hänen paras sijoituksensa kuulantyönnössä oli 12:s (Budapestissa 1998).

Lundahlin ennätykset painonnostossa ovat 107,0 kg tempauksessa (sarjassa yli 75 kg) ja 127,0 kg työnnössä (sarjassa alle 75 kg). Paras yhteistulos on 232,0 kg (sarjassa yli 75 kg). Hänen kuulantyöntöennätyksensä on 18,28 m, jolla hän sijoittuu vielä vuonna 2021 Suomen kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi.

Lundahl jäi pois Varsovan painonnoston MM-kisoista vuonna 2002 vedoten henkilökohtaisiin syihin, minkä jälkeen hänellä ei ole ollut arvokisasijoituksia.

Karoliina Lundahl on Oulun Pyrinnön urheiluseuran jäsen. Aktiiviurheilija-aikanaan hän harjoitteli muun muassa Dallasissa. Lundahl on naimisissa, asuu Ruotsissa ja hän on opiskellut Tampereen yliopistossa kieliä.

Lähteet 
 Helsingin Sanomat 27.4.2001. Urheilu.
 

Suomalaiset painonnostajat
Suomalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Nepalinalppiruusu

Nepalinalppiruusu (Rhododendron campanulatum) on alppiruusujen sukuun kuuluva ainavihanta pensasmainen kanervakasvi, jota tavataan Himalajan alueella.

Ulkonäkö ja koko 
Nepalinalppiruusu on 4,5 metrin korkuiseksi kasvava pensaskasvi ja alalaji aeruginosum matalampi, runsaan metrin korkuinen. Ainavihannan kasvin lehdet ovat nahkamaiset ja ovat pituudeltaan jopa metrisiä. Lehdet ovat päältä vihreitä ja kiiltäviä, mutta alapuolelta nukkaisia ja vaihtelevan värisiä (valkoisesta hopeaan ja kaneliin). Aeruginosum-alalajin lehdet ovat paljon pienempiä ja niissä on sinimetallinen sävy päällä ja alapuolella aikuisten yksilöiden lehdet ovat kellertävänruskeita.

Lajin kukat kasvavat suurissa rykelmissä, jotka voivat olla jopa 25-senttimetrisiä halkaisijaltaan. Kukat ovat pienten kellojen muotoisia ja ovat halkaisijaltaan noin kolmen senttimetrin mittaisia. Nepalinalppiruusu kukkii keväällä ja varhaiskesällä. Kukat voivat olla vaihtelevan värisiä.

Levinneisyys 
Nepalinalppiruusu kasvaa Intian niemimaan pohjoisosissa. Sen levinneisyysalue käsittää Himalajalla 2 700 metristä 4 400. Sitä kasvaa alueella, joka ulottuu Kashmirista ja Bhutaniin.

Elinympäristö 
Nepalinalppiruusun elinympäristönä ovat metsäiset Himalajan rinteet. Se viihtyy sekä puoli- että täysvarjoisessa paikassa. Laji pitää hiekkaisesta tai savisesta maaperästä, jonka pitää olla kosteaa. Maaperän pitää olla hapanta ja laji pystyy kasvamaan jopa todella happamissa ympäristöissä.

Lähteet 
 Rhododendron Campanulatum 
Plants for the Future Database 

Alppiruusut
Pro Hockey

Pro Hockey on Egmont Kustannuksen julkaisema jääkiekkoaiheinen aikakauslehti, joka ilmestyy kymmenen kertaa vuodessa. Lehti perustettiin Ruotsissa vuonna 1992, mutta sitä julkaistaan myös muissa Euroopan maissa, Suomi mukaan lukien. Lehden suomalaisversion nykyinen päätoimittaja on Tomi Savolainen. Lehti on koko Euroopan laajin NHL-aiheinen lehti. Suomen pro Hockey lopetetiin 2016 vuoden loppusa

Aiheesta muualla 
Lehden kotisivut

Ruotsalaiset aikakauslehdet
Suomalaiset urheilulehdet
TimeSplitters Future Perfect

TimeSplitters: Future Perfect on Free Radical Designin kehittämä ja EA Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on TimeSplitters-pelisarjan kolmas osa ja jatkoa TimeSplitters 2:n tapahtumille. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle, Xboxille ja Nintendo GameCubelle.

Pelissä pelaaja matkustaa ajassa kersantti Cortezilla, yrittäen pysäyttää TimeSplitters-rodun tuhoamasta ihmiskuntaa menneisyydessä ja tulevaisuudessa.

Pelaaminen 
Kuten pelisarjan toisessa osassa, Cortez ja muut pelattavat henkilöt eivät osaa hypätä minkäälaisten esteiden yli. Kuitenkin pelissä on tullut uudeksi toiminnoksi erilaisten ajoneuvojen, kuten autojen kanssa kulkeminen.

Future Perfect sisältää verkkopelit PlayStation 2:lle ja Xboxille. PlayStation 2:n verkkopelin kautta sitä voi pelata korkeintaan kahdeksan pelaajaa ja Xboxilla voi pelata 16 Xbox Liven kautta. Pelissä voi myös tehdä omia kenttiä Mapmaker -pelimuodossa, ja ne voi myös jakaa verkkopelissä.

Peli sisältää pelattavaa 150 hahmoa, joista 83 pitää avata tarina- (Story Mode), Challenge- tai Arcade League-pelimuodoissa.

Juoni 

Tarina alkaa vuodesta 2401 kun Space Marine -sotilas kersantti Cortez lähtee aikakristallit mukanaan avaruusasemalta, jonka hän tuhosi TimeSplitters 2:n lopussa. Cortez tekee pakkolaskun Maahan, jossa hän tapaa kaksi muuta sotilasta. He auttavat Cortezia viemään kristallit turvallisesti avaruusasemalle, jossa niitä käytetään heidän oman aikamatkailulaitteen voimanlähteenä. Cortez lähetetään aikamatkalle eri paikkoihin 1900-luvun ja 2400-luvun välillä maailmaa uhkaavan hullun tiedemies Jacob Crowin perään tehtävänään tuhota hänet.

Ääninäyttelijät

Lähteet 

1920-luvulle sijoittuvat videopelit
1960-luvulle sijoittuvat videopelit
1990-luvulle sijoittuvat videopelit
2050-luvulle sijoittuvat videopelit
Vuoden 2005 videopelit
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Scifipelit
PlayStation 2 -pelit
Xbox-pelit
Nintendo GameCube -pelit
Himalajankoivu

Himalajankoivu (Betula utilis) on koivukasveihin kuuluva puumainen kasvi, jota tavataan Himalajan vuoristoalueella Afganistanista Kiinan lounaisosaan.

Himalajankoivu on 20 metriä korkeaksi kasvava puu, joka kukkii huhtikuussa ja tekee siemeniä lokakuussa. Sitä kasvaa aivan puurajan yläosassa 4500 metrissä. Himalajankoivua kasvaa hiekkaisissa ja savisissa maastoissa maan happamuudesta piittaamatta. Kasvi tarvitsee kuitenkin kostean kasvupaikan ja se voi kasvaa varjottomassa tai puolivarjoisessa paikassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Plants for a Future Database 
Flora of China: Betula utilis 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Betula utilis 

Koivut
Esko Hjelt

Esko Uolevi Hjelt (24. marraskuuta 1914 Lapua – 25. heinäkuuta 1941 Kitee) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1935 kisoissa. Loukkaantumisen vuoksi Berliinin olympialaiset 1936 jäivät häneltä käymättä, ja seuraavat kisat peruuntuivat sodan myrskyissä. Kotimaassa hän edusti Lapuan Virkiää ja Hallan Visaa voittaen viisi Suomen mestaruutta.

Hjelt haavoittui jatkosodassa 23. heinäkuuta 1941 ja kuoli kenttäsairaalassa 25. heinäkuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Hänet on haudattu Lapualle

Saavutuksia 
 EM-pronssia 1935 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 56 kg)
 Suomen mestari 1934–1936 (kreikkalais-roomalainen paini, 56 kg), 1938–1939 (kreikkalais-roomalainen paini, 61 kg)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Profiili FILA:n tietokannassa 

Suomalaiset kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Júlio Redecker

Júlio Redecker (12. heinäkuuta 1956 – 17. heinäkuuta 2007, São Paulo) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Brasilian sosiaalidemokraattisen puolueen edustajana edustajainhuoneessa vuodesta 1995. Hän sai surmansa 17. heinäkuuta 2007 São Paulon lentoturmassa. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Viralliset internetsivut 

Brasilialaiset poliitikot
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Svealandsbanan

Svealandsbanan on Ruotsin rataverkkoon kuuluva 116 kilometrin mittainen osuus, joka johtaa Södertäljestä Eskilstunan kautta Valskogiin. Osuus valmistui vuonna 1997. Se on sähköistetty ja suurimmaksi osaksi yksiraiteinen. Radalla on etupäässä henkilöliikennettä, mutta myös jonkin verran tavaraliikennettä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Järnväg.net – Svealandsbanan 

Ruotsin rataverkko
Norsunluurannikon vaakuna

Norsunluurannikon vaakuna otettiin käyttöön nykyisessä muodossaan vuonna 2001. Vaakunan keskellä sijaitsevassa kilvessä on kuvattuna norsun pää. Norsu on Norsunluurannikon suurin eläin ja se liittyy keskeisesti myös maan nimeen. Vaakunan yläosassa on nouseva Aurinko, joka kuvaa perinteisesti uutta mahdollisuutta parempaan. Vaakunan kummallakin sivulla on palmupuut. Vaakunan alalaidassa lukee Republique De Côte d'Ivoire, Norsunluurannikon tasavalta ranskaksi.

Valtioiden vaakunat
Vaakuna
Kulla Gunnarstorpin linna

Kulla Gunnarstorpin linna () on linna Helsingborgin kunnassa, Ruotsin eteläisessä Skånen maakunnassa. Linnan alue käsittää 1500-luvulta ja 1800-luvulta peräisin olevat linnat.

Historia 
Parsbergin-suvun hallinnoiman Kulla Gunnarstorpin nimenä oli 1400-luvun lopulla Gundestrup. 1500-luvun keskivälin paikkeilla se siirtyi valtakunnanraati Jörgen Brahelle. Brahe pystytti Kulla Gunnarstorpin vanhan linnan (borg), joka on edelleen olemassa. 1639 linnan alueineen osti Axel Eriksen Rosenkrantz. 

Vuonna 1775 Kulla Gunnarstorp myytiin kreivi Gustav Adolf Sparrelle, jonka lesken kuoltua linna siirtyi kreivi Sparren tyttärenpojalle Gustaf Adolf Fredrik De la Gardielle. Tämän kuoltua Kulla Gunnarstorpin haltijaksi tuli hänen isänsä, Jacob De la Gardie. Hän myi Kulla Gunnarstorpin vuonna 1837 kreivi Carl De Geer av Leufstalle. 

De Geerin kuoltua vuonna 1861 Kulla Gunnarstorpin peri hänen veljenpoikansa Baltzar von Platen, joka rakennutti alueelle uuden linnan vuosina 1865–1868. Uuden linnan suunnittelusta vastasi tanskalainen arkkitehti Christian Zwingmann. Myöhemmin linnan peri von Platenin tytär, Axel Wachtmeisterin puoliso Elisabeth von Platen. Wachtmeisterin suvulla linna pysyi vuoteen 1978, jolloin Gustav Trolle peri linnan ja sen alueet äidiltään Charlotelta (o. s. Wachtmeister).

Aiheesta muualla 
 Tietoa Kulla Gunnarstorpin linnasta 
 Slottsguiden 

Helsingborgin kunta
Skånen läänin linnat
Heritage Foundation

The Heritage Foundation on yhdysvaltalainen konservatiivinen ajatushautomo. Sen tavoite on "kehittää ja edistää konservatiivista politiikkaa, joka perustuu vapaaseen yritteliäisyyteen, valtion roolin vähentämiseen, yksikönvapauteen, perinteisiin amerikkalaisiin arvoihin ja vahvaan kansalliseen puolustukseen."

Säätiö perustettiin 1973, jolloin sen alkupääoma tuli Joseph Coorsilta, joka oli Coorsin panimoiden omistaja. 

Heritage Foundation oli 1980- ja 1990-luvun alun "Reaganin doktriinin" arkkitehti ja ajaja. Sen mukaan Yhdysvaltain piti tukea antikommunistisia vastarintaliikkeitä eri puolilla maailmaa. 

Se julkaisee Wall Street Journalin kanssa vuosittain taloudellisen vapauden indeksiä, joka mittaa omistusoikeuksia ja vapautta valtion sääntelystä.

Greenpeacen mukaan Heritage Foundation on yksi niistä organisaatioista, joita Yhdysvaltain öljyteollisuus rahoittaa vähätelläkseen ilmastonmuutoksen vaikutuksia.

Heritage Foundationin mukaam nykyköyhällä on mikroaaltouuni, ilmastointi, auto, kaapeli-tv, useampi tv, DVD-soitin sekä pesukone ja kuivausrumpu.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.heritage.org/

Yhdysvaltalaiset säätiöt
Yhdysvaltalaiset ajatushautomot
Mosjøen

Mosjøen (eteläsaameksi Mussere, pohjoissaameksi Mussir) on kaupunki Vefsnin kunnassa Nordlandissa, Norjassa. Kaupungissa asuu 9700 ihmistä, ja kunnassa asuu 13.400 ihmistä. Mosjøen on Nordlandin toiseksi vanhin kaupunki, se sai kaupunkioikeudet vuonna 1875. Kaupungissa on satama, lentoasema ja rautatieasema. Kaupungin ehkä tunnettuin matkailukohde on Sjøgata (Merikatu), jolla on Pohjois-Norjan pisin yhtenäinen puutalorivi. Tunnettu on myös vuori Øyfjellet, joka on 818 metriä korkea ja sijaitsee aivan kaupungin länsipuolella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Norjan kaupungit
Vefsn
Norjan taajamat
Ambrosiaaninen messu

Ambrosiaaninen messu on katolisessa kirkossa käytössä oleva jumalanpalvelusjärjestys. Se on saanut nimensä 300-luvulla eläneestä Milanon piispa Ambrosiuksesta, jolta jumalanpalveluskaava on perimätiedon mukaan peräisin. Tosi asiassa kaava lienee saanut nykyisen muotonsa vasta 800-luvulla, ja sitä on muokattu myöhemminkin.

Ambrosiaanista messua vietetään Milanon katolisessa arkkihiippakunnassa, Italiassa, lukuun ottamatta Monzan kaupunkia ja eräitä sen ympäristön seurakuntia. Lisäksi ambrosiaaninen kaava on käytössä eräissä muissakin Lombardian seurakunnissa, 55 rovastikunnassa Luganon hiippakunnassa, Ticinon kantonissa, Sveitsissä, 31 seurakunnassa Bergamon hiippakunnassa sekä yksittäisissä seurakunnissa Lodin, Novaran ja Pavian hiippakunnissa. 

Koska ambrosiaaninen messu oli saavuttanut vakiintuneen aseman jo sydänkeskiajalla, ei Milanon arkkihiippakuntaa vaadittu siirtymään Trenton kirkolliskokouksen jälkeen 1570 vahvistettuun nk. tridentiiniseen messuun. Toisin kuin monet muut vanhat messukaavat, ambrosiaaninen messu säilyi halki vuosisatojen. Myös Vatikaanin II konsiilin jälkeen, jolloin suurin osa katolista kirkkoa siirtyi käyttämään uudistettua, Paavali VI:n messua, Milanon arkkihiippakunta piti kiinni vanhasta messustaan. Tähän lienee vaikuttanut myös se, että Paavali VI puolusti ambrosiaanisen messun asemaa – hän oli ennen paaviksi tuloaan ollut Milanon arkkipiispa.

Ambrosiaaninen messu eroaa latinalaisesta ennen muuta kirkkovuotensa osalta. Ambrosiaanisessa liturgiassa adventtiaika alkaa jo Pyhän Martin päivän (11. marraskuuta) jälkeisenä sunnuntaina, joten kirkkovuodessa on kuusi adventtisunnuntaita. Paastonaika alkaa ortodoksisen kirkon tapaan jo laskiaissunnuntaita seuraavana maanantaina, joten kirkkovuodessa ei ole tuhkakeskiviikkoa, ja karnevaali vietetään jo ennen laskiaissunnuntaita.

Messun kaava seuraa likipitäen tridentiinisen messun kaavaa, mutta eroja on rukousten sanoituksissa ja yksittäisissä järjestyksissä. Niinpä ambrosiaanisessa messussa leivän murtaminen tapahtuu jo ennen Isä meidän -rukousta, ja rauhantervehdys annetaan jo ennen ehtoollisliturgian alkua. Uskontunnustus seuraa samoin ortodoksista kaavaa, ja se luetaan vasta offertoriumin jälkeen, juuri ennen ehtoollisrukousta. Lukukappaleita on aina – myös arkipäivisin – kolme, Vanhan testamentin lukukappale, epistola ja evankeliumi.

Myös kirkollisten toimitusten kaavoissa on eroja. Esimerkiksi kaste toimitetaan ambrosiaanisessa liturgiassa upottamalla lapsi veteen, ei valelukasteena. Samoin hetkipalvelusten kaavat eroavat roomalaisista. Messussa käytettävä musiikki on myös erikoislaatuista; sitä kutsutaan ambrosiaaniseksi kirkkolauluksi erotukseksi gregoriaanisesta kirkkolaulusta, jota käytettiin tridentiinisessä messussa.

Katso myös 
Katoliset riitukset (liturgia)

Linkit 
 Ambrosiaaninen liturgia (englanniksi)
Hetkipalvelukset ambrosiaanisessa liturgiassa (englanniksi)

Katolinen liturgia
Messu
Milanon historia
Salaiset numerot

Salaiset numerot on Leevi and the Leavingsin toinen kokoelmalevy. Levy julkaistiin vuonna 1986. Albumi sisältää kokoelman yhtyeen ensimmäisten levyjen tuotannosta. Kokoelma on julkaistu LP-levynä ja C-kasettina, muttei CD-levynä eikä sitä ole saatavilla digitaalisessa muodossa.

Kappaleet
Rikas, rakas ja yksinäinen	
Yksin ruma tyttö tanssii	
Itke en	
Jossain joku vieläkin sua kaipaa	
Pikkutyttö	
Tyttö, jota rakastan	
Anna (ehkä huomenna on kaikki toisin)
Uni, joka pääty ei	
En tahdo sinua enää	
En yksinäinen ollut silloin	
Erämaan salaisuus
Preeriaa	
Carolina
Tuhannen markan seteli	
Rock on, Rudy	
Hulivili-pojan humppa	
Jos lähdet, Laila	
Ei se tyttö tule takaisin
Sua rakastan	
Enää ei olla niinkuin ennen	
Muotitietoinen	
Neiti Nieminen	
Ei tytöt sitä tietää saa	
Siperia	
Matkamuistoja	
Lainsuojattomat	
Hevosella Helsinkiin

Lähteet

Viitteet

Vuoden 1986 kokoelma-albumit
Leevi and the Leavingsin albumit
Leevi and the Leavings (albumi)

Leevi and the Leavings on Leevi and the Leavings -yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Levy julkaistiin vuonna 1983. Se sisältää 14 kappaletta, jotka on poimittu yhtyeen kolmelta ensimmäiseltä studioalbumilta, osa kappaleista oli julkaistu vain singleinä. Levyä varten yhtye äänitti uuden, hitaamman version kappaleesta 'Tyttö jota rakastan'. Kokoelma on julkaistu LP-levynä ja C-kasettina, muttei CD-levynä eikä sitä ole saatavilla digitaalisessa muodossa.

Kappaleet
Mitä kuuluu, Marja-Leena? – 3:42
Tyttö jota rakastan – 2:57
Matkamuistoja – 2:14
En tahdo sinua enää – 4:10
Sua rakastan – 2:04
Preeriaa – 3:19
Anastasia – 4:07
Kyllikki – 4:26
Älä itke, Baby Jane – 3:23
Jossain joku vieläkin sua kaipaa – 3:21
Onnelliset – 2:47
Anna (ehkä huomenna on kaikki toisin) – 1:46	
Elämää – 3:18
Mary Jane – 3:09

Lähteet

Viitteet

Vuoden 1984 kokoelma-albumit
Leevi and the Leavingsin albumit
Id al-Fitr

Id al-Fitr (; myös ʿĪd al-Ṣaghīr; ) on islamilainen juhla, jota vietetään ramadanin, paastokuukauden, päättymisen kunniaksi. Juhla on kolmipäiväinen ja ajoittuu islamilaisen kalenterin kymmenennen eli šawwal-kuukauden alkuun. Sekä sunni- että shiiamuslimit viettävät Id al-Fitriä.

Juhlan viettäminen 
Juhlan viettäminen alkaa yhteisrukoukseen osallistumisella ensimmäisenä päivänä auringon noustessa. Id al-Fitr on muslimeille samantapainen juhla kuin joulu. Juhlapäivien aikana järjestetään virallisia vastaanottoja, vieraillaan ystävien luona, annetaan lahjoja, ostetaan uusia vaatteita ja käydään sukulaisten haudoilla. Juhla on noin 70 päivää ennen Id al-Adhaa.

Suomessa juhlitaan saamaan tapaan kun muslimit muualla maailmassa juhlivat Id al-Fitriä, mutta Suomessa juhlaan osallistujia on eri maista. Koska suomalaiset moskeijat ovat pienempiä kun muualla, juhlaa varten varataan yleensä muita tiloja kuten urheiluhalleja.

Muslimien juhlapäivät 
Profeetta Muhammedin sanat "Jokaisella kansalla on juhlansa, ja tämä on teidän juhlanne" osoittavat, että kaksi Id-juhlaa (Id al-Adha ja Id al-Fitr) ovat vain muslimeja varten. Islamoppaan mukaan muslimeilla ei ole lupa matkia uskottomien ja monijumalaisten (kuffar/mushrikin) juhlia, koski se sitten ruokaa, pukeutumista, ilotulituksia tai palvontaa. Muslimilapset eivät saa leikkiä, käyttää heidän koristeitaan tai viettää noita juhlia yhdessä heidän kanssaan. Kaikki kaafir- juhlat ovat  haram, kuten joulu, itsenäisyyspäivä, syntymäpäivät tai vappu.

Muslimeilla ei ole muita juhlapäiviä kuin Id al-Fitr ja Id al-Adha.  Abu Dawud  kertoi: "Allahin lähettiläs saapui Medinaan ja sen kansalla oli kaksi päivää, jolloin he ilakoivat ja pitivät hauskaa. Hän sanoi: "Mitä ne kaksi päivää ovat?" He sanoivat: "Meillä oli tapana iloita ja leikkiä noina päivinä Jahiliiyan aikana (ennen islamia). Allahin lähettiläs sanoi: "Allah on antanut teille jotakin parempaa kuin ne, ja se on Adha- ja Fitr-juhlat."

Ajankohta 
Jossain maissa juhlan alkamisajankohta on sidottu uuden kuunsirpin näköhavaintoon, joten juhlan ajankohta saattaa poiketa laskennallisesta yhdellä päivällä. Koska juhlan alkaminen perustuu kuun kiertoon, se siirtyy joka vuosi noin 11 päivää. Noin 30 vuoden aikana se kiertää tämän takia vuoden ympäri.

Id al-Fitr sijoittunee gregoriaanisessa kalenterissa seuraaville päiville:

Lähde:

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Islamilaiset juhlapäivät
Above the Weeping World


Above the Weeping World on Insomniumin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin levy-yhtiö Candlelight Recordsin kautta. Ensimmäisellä viikollaan albumi kipusi yhdeksännelle sijalle Suomen virallisella albumilistalla.  

Kappaleesta "Mortal Share" tehtiin myös musiikkivideo. Sanoituksissa on paljolti vaikutteita muun muassa Eino Leinon runoista. Albumin johdosta Insomnium teki ensimmäisen täyspitkän kiertueensa Eurooppaan. Se sai poikkeuksellisen hyviä arvioita muun muassa Kerrang! -lehdeltä, joka antoi albumille täydet viisi tähteä.

Kappaleet 
 The Gale
 Mortal Share
 Drawn to Black
 Change of Heart
 At the Gates of Sleep
 The Killjoy
 Last Statement
 Devoid of Caring
 In the Groves of Death

Arvostelut 
 AllMusic: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Insomniumin viralliset verkkosivu

Vuoden 2006 albumit
Insomniumin albumit
Mihail Kalatozov

Mihail Konstantinovitš Kalatozov (, , 28. joulukuuta (J: 15. joulukuuta) 1903 Tbilisi – 26. maaliskuuta 1973 Moskova) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja.

Kalatozov on ohjannut muun muassa elokuvat Kurjet lentävät (1957), Älä odota kirjettä (1960) ja Punainen teltta (1969).

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Öhman, Mia: ”Mihail Kalatozov: vakooja ja taiteilija”. Filmihullu 5/2020.

Aiheesta muualla 

 
 Mihail Kalatozov -säätiö 

Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Ydinkoekieltosopimus

Ydinkoekieltosopimus (Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty; CTBT) on vuonna 1996 solmittu sopimus, joka kieltää kaikki ydinkokeet.

Sopimus avattiin allekirjoituksia varten 24. syyskuuta 1996, jolloin sen allekirjoitti 71 valtiota, ml. viisi kahdeksasta ydinasevaltiosta. Nyttemmin sopimuksen on allekirjoittanut 177 valtiota ja ratifioinut 138. Merkittäviä sopimuksen ulkopuolelle jääneitä valtioita ovat Intia, Pakistan ja Korean demokraattinen kansantasavalta.

Sopimusta edelsivät osittainen ydinkoekieltosopimus vuonna 1963 ja ydinsulkusopimus 1968. Täydellistä ydinkoekieltosopimusta alettiin valmistella 1982 ja YK:n yleiskokous hyväksyi ehdotuksen 1996.

Sopimuksen nojalla on perustettiin Preparatory Commission for the Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty Organization, joka valvoo kieltoa ja ylläpitää 321 mittausasemaa ympäri maailmaa. Mittausasemat valvovat seismisten signaalien, hydroakustisten signaalien, infraäänien ja ilmakehän radionuklidien kautta ydinräjäytyksiä.

Valtiot

Ratifioineet valtiot

Allekirjoittaneet valtiot, jotka eivät ole ratifioineet sopimusta

Ei sopimuksessa

Lähteet

Aiheesta muualla 

1900-luvun kansainväliset sopimukset
1996
Ydinaseet
Himanes

Himanes on suomalainen ramopunk-yhtye. Se kuului Suomalaisen ramogenren 1-divisioonan kärkijoukkoihin. Nykyään Himanes
kutsuu musiikkiaan punk’n’rolliksi.

Yhtye soitteli ensin noin 5 vuotta vuosina 1990–1995. Ennen taukoaan Himanes ehti olla mukana Kråklund Recordsin julkaisemalla Pinnalla-kokoelmalla vuonna 1992. Samainen yhtiö julkaisi myös Kiva kun on mukavaa -mini-cd:n vuotta myöhemmin. Viimeisen keikan yhtye teki vuonna 1995 Haukivuoren Haukirockissa. Tuon jälkeen orkesteri jakaantui Bad machine ja Lizzy Jones -yhtyeisiin.

Pikkuhiljaa vuosien aikana eri tahot painostivat Himanesia tekemään comebackin. 21. huhtikuuta 2004 Himanes esiintyikin Oulussa. Tuosta vajaan vuoden jälkeen julkaistiin, lähes yhdeksän vuoden tauon jälkeen, mini-CD "Mykkäkoulun päättäjäiset". LJB-Viihde Ky on julkaissut LJB Entertainment-nimellä "Mykkäkoulun päättäjäiset"-levyn lisäksi myös albumit "Seitsemäs aalto" ja "Retropunk", joka sisältää uusien kappaleiden lisäksi yhden käännöskappaleiden Ramonesin tuotannosta.  Himanes pääsi myös mukaan Woimasoinnun pariin kokoelmalevyyn mukaan.

Vuonna 2011 Killer julkaisi kolmannen albumin "Rajanylitys" jonka kahdestatoista
kappaleesta Yöt kadulla on aikaisemmin Hymy Taskinen & Go -yhtyeen levyttämä.

Vuonna 2012 Ramopunk.com-sivusto juhli 10-vuotissynttäreitä jonka ansiosta Woimasointu julkaisi sivustontekijöiden kanssa YY-Kokoelma EP-levyn vinyylinä. YY-Kokoelmassa oli Himanesin lisäksi mukana myös 70-luvun Vihannekset, Leonid B ja James Puhto-Ren.

Samana vuonna julkaistiin vinyyli-EP ja Kallonkutistaja-single.

Yhtye julkaisi vuonna 2015 uuden levyn "Moodiin" jonka kolmesta kappaleesta "Moodiin", "Pienet jutut" ja "Hyvät ja huonot hetket" tehtiin myös musiikkivideot.   Levy julkaistiin Killer Recordsin kautta.

Jäsenet 
 Aki Himanen – laulu, kitara (1990–1995, 2004–)
 Riku Himanen – kitara, laulu (1990–1995, 2004–)
 Perttu Sutinen – bassokitara (2004–)
 Saku Niilo-Rämä – rummut (1991–1995, 2004–), bassokitara (1990–1991), laulu (2004–)

Entiset jäsenet 
 Iisakki Kohvakka – rummut (1990–1991)
 Ville Manninen – bassokitara (1991–1994)
 Antti Hassinen – basso (1994–1995)
 Masa Väisänen – kitara (1995)

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Kokoelmilla

Singlet 
 ”Kallonkutistaja” (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ramopunk.com 
 Himanes-kotisivut
 

Suomalaiset punkyhtyeet
RadioMedia

RadioMedia ry, aikaisemmalta nimeltään Suomen Radioiden Liitto SRL ry, on Suomen kaupallisten radioiden edunvalvonta- ja markkinointiliitto. Se vastaa kaupallisen radiotoimialan tutkimus- ja tietopalveluista, koulutuksesta, tiedotuksesta sekä markkinoinnista. RadioMedia edustaa lähes kaikkia Suomen radiotoimiluvan haltijoita. Tähän kuuluvat kaikki valtakunnallisten ja osavaltakunnallisten radiotoimilupien haltijat sekä 49 alueellisen tai paikallisen radiotoimiluvan haltijaa.

RadioMedia on Euroopan yksityisten radioliittojen edunvalvontajärjestö AER:n (Association of European Radios) jäsen. Sen toiminta rahoitetaan jäsenmaksuilla sekä yhteiskunnallisilla tietoiskukampanjoilla.


Historia 
Liitto perustettiin vuonna 1983. Silloin se toimi nimellä Suomen Paikallisradioliitto ry. Liiton tavoitteena oli perustaa Suomeen kaupallinen radio Yleisradion monopolin rinnalle. Valtioneuvosto myönsi ensimmäiset toimiluvat 24. tammikuuta 1985. Niiden myötä Suomeen perustettiin vuonna 1985 yhteensä 18 radioasemaa, joista puolet on yhä toiminnassa. Ensimmäisenä aloitti Radio Lakeus 27. huhtikuuta Nivalassa ja heti perään Radio City vapunaattona Helsingissä.

Toiminta 
RadioMedia tilaa yhdessä Yleisradion ja Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton kanssa tutkimusta, jossa seurataan suomalaisten radiokanavien kuuntelijamääriä ja kuunteluun käytettyä aikaa. Tutkimus on nimeltään Kansallinen Radiotutkimus KRT ja sen toteuttaa kerran kuukaudessa Finnpanel.

RadioMedia organisoi vuosittain ammattilaisten Kaiku-radiomainoskilpailun. Se järjestää myös joka syksy RadioGaalan, jossa palkitaan kaupallisen radiotoimialan parhaimmisto.

Tunnustus 

 2012: Gramex-palkinto

Johto 

Toimitusjohtaja:

 Stefan Möller

Hallitus:

Puheenjohtaja:

 Sampsa Jolma (Mediatakojat)

Varapuheenjohtaja:

 Jussi Suvanto (Nelonen Media)

Jäsenet:

 Erkka Jaakkola (Bauer Media)
 Jari Naarmala (Radio Ramona)
 Kasper Kahila (Sanoma Media Finland)
 Liina Mustonen (Karjalainen)
 Riikka Reunanen (Basso Media)
 Sami Tenkanen (Bauer Media)
 Tanja Douglass (Livelaboratorio)

Lähteet 
 RadioMedia

Viitteet

Aiheesta muualla 
 RadioMedia
 Kaiku-radiomainoskilpailu
 Association of European Radios
 Viestinnän keskusliitto
 Finnpanel: Kansallinen radiotutkimus

Elinkeinoelämän järjestöt

Suomalaiset järjestöt
Agritubel

Agritubel Pro Cycling Team (UCI-tunnus AGR) oli ranskalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka toimi vuosina 2005–2009. Tallin pääsponsori, Agritubel, on maailmanlaajuinen maataloudessa käytettävien metallituotteiden valmistaja. Tallin johtajana toimi David Fornes. 

Agritubel kilpaili pääasiassa UCI Europe Tour -sarjassa, mutta sai villillä kortilla osallistumisoikeuden vuosien 2006, 2007, 2008 ja 2009 Ranskan ympäriajoon. Vuonna 2006 tallin ajajat kilpailivat useissa UCI ProTour-sarjan kilpailuissa, mukaan lukien Pariisi–Nizza-ajo, La Flèche Wallonne, Liège-Bastogne-Liège ja Critérium du Dauphiné Libéré.

Aiheesta muualla
 Tallin kotisivut 

Ranskalaiset pyöräilytallit
Vuonna 2005 perustetut urheiluseurat
Sielunhoito

Sielunhoito on uskonnollisen yhteisön piirissä harjoitettavaa, psyykkiseen kokemistodellisuuteen kohdistuvaa auttamista. Sielunhoito voi sisältää mm. kuuntelemista ja rukousta. Sielunhoito eroaa psykoterapiasta ja ne ovat  verrattain epäyhtenäisiä ilmiöitä. Niitä yhdistävät toisiinsa kuitenkin psykologisen tiedon ja menetelmien hyväksikäyttö. Ne poikkeavat toisistaan myös viitekehyksensä ja toimintaympäristönsä suhteen.

Sielunhoitaja 

Sielunhoitaja Erik Ewaldsin mukaan sielunhoitajana voi toimia vain tunnustava kristitty. Ratkaisevaa on henki, jossa asia hoidetaan. Sielunhoitajalta edellytetään tietynlaista "kypsyyttä" kyetäkseen tunnistamaan lähimmäisen heikkouden, hänen pitää kyetä tunnistamaan myös omat heikkoutensa, ristiriitansa ja kompleksinsa.

Sielunhoidollinen keskustelu 

Sielunhoito ja terapia käyttävät keskustelua auttavan ja autettavan välillä. Usein autettava on yksinäinen ihminen, joka on rohkaistunut kääntymään lähimmäisen puoleen. Keskustelun tulisi olla avointa ja luottamuksellista. Sielunhoitajan ei tulisi moralisoida. Jos sielunhoitaja kokee tarvetta ottaa kantaa sielunhoitokeskusteluissa ilmenneisiin asioihin tai toimia jopa tuomarina, on hän käsittänyt tehtävänsä täysin väärin. Moralismista luopuminen ei kuitenkaan tarkoita moraalista luopumista, koska sielunhoidossa on tarkoitus saada ihminen toimimaan moraalisesti.

Sielunhoidon tutkimus

Sielunhoitoa tutkitaan Suomessa yliopistojen teologisten tiedekuntien käytännöllisen teologian laitoksissa. Pastoraalipsykologia tutkii sielunhoitoa ilmiönä, laatii siitä teoriaa ja antaa sitä koskevaa opetusta.

Pastoraalipsykologian aputieteitä ovat psykologia ja psykiatria. Lisäksi pastoraalipsykologian rajapinnassa on pastoraaliteologia.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Wybe Zijlstra: Kohti kokonaista ihmistä – pastoraalipsykologian käsikirja, Kirjapaja, 1995

Aiheesta muualla 
 Sielunhoidon ja psykoterapian vertailua.
 Suomen Luterilaisen kirkon sielunhoidon määritelmä .
 Suomen Raamattuopiston opetuksia sielunhoidosta .

Uskonto
Teologia
Psykologia
Cryptoclidus

Cryptoclidus (joskus virheellisesti Cryptocleidus) on keskijurakaudella elänyt joutsenliskosuku. Se oli noin neljä metriä pitkä. Sen aika jäykällä kaulalla oli mittaa 2 metriä ja sitä käytettiin kalanpyynnissä. Cryptocliduksen suussa oli noin 100 terävää ja neulamaista hammasta, jotka menivät lomittain ja muodostivat eräänlaisen vankilan, josta saalis ei päässyt pakoon. Sen fossiileja on löydetty Ranskasta, Englannista, Venäjältä ja Etelä-Amerikasta.

Populaarikulttuurissa 
Cryptoclidus esiintyy sarjan Matkalla dinosaurusten kanssa toisessa osassa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Encyclopedia of Life: Cryptoclidus 
Global Biodiversity Information Facility: Cryptoclidus 
Fossilworks: Cryptoclidus  

Merimatelijat
Helinä Ilkka

Helinä Ilkka (nyk. Haatanen; s. 15. syyskuuta 1954 Alajärvi) on suomalainen laulaja, joka aloitti keikkailun 1980-luvun alussa. Ensilevytys Tahdon lempeän nallekarhun teki hänet tunnetuksi Suomessa vuonna 1985. Samana vuonna hän edusti Suomea Tšekkoslovakiassa järjestetyssä Bratislavan Kultainen Lyyra -laulukilpailussa Kaj Westerlundin säveltämällä ja Jorma Toiviaisen sanoittamalla kappaleella Iloni nousi kuin lintu. Tämän jälkeen myös ”Suomen Dolly Parton” -imagosta tunnettu Ilkka on levyttänyt muun muassa kappaleet Huominen päivä on naurussa lasten, On tänään sunnuntai ja Ettei yksikään hukkuisi. Vuonna 1992 ilmestyi Ilkan toistaiseksi ainoa albumi Jää vielä aamuun. Nykyään uskoon tullut Ilkka on jättänyt  viihdetaiteilijan uran taakseen, mutta on jatkanut levyttämistä hengellisen musiikin parissa. Hänen viimeisin levytyksensä Ihmeellinen jouluyö ilmestyi vuonna 2018.

Albumit 
 Jää vielä aamuun (Polarvox 1992)

Lähteet

Suomalaiset iskelmälaulajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo Brasilian lentoasemista

Luettelo Brasilian lentoasemista, sijainnin mukaan järjestettynä.

Aiheesta muualla
Luettelot Brasilian lentoasemista:
Great Circle Mapper
FallingRain.com
Aircraft Charter World
The Airport Guide
World Aero Data
A-Z World Airports

Brasilia
lentoasemat
Dorsten

Dorsten on kaupunki Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee Lippe-joen ja Weseln-Datteln-kanavan varrella, Ruhrin alueen pohjoislaidalla.

Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 78 860 asukasta,

Dorsten sai kaupunginoikeudet vuonna 1251 Kölnin arkkipiispoilta. Kaupunginmuuri rakennettiin 1300-luvulla. Vuonna 1802 kaupunki siirtyi Arenbergin ruhtinaalle, joka piti sitä Preussin vasallina vuodesta 1816. Kaupunki teollistui sen jälkeen kun sinne avattiin rautatie vuonna 1899 ja hiilikaivos vuonna 1901. Muun Ruhrin alueen tavoin se kärsi pahoin toisen maailmansodan pommituksista.

Sen suurimpiin nähtävyyksiin lukeutuu Lembeckin linna ja Westfalenin juutalaismuseo.

Ystävyyskaupungit 
 Crawley (Yhdistynyt kuningaskunta)
 Dormans (Ranska)
 Emée (Ranska)
 Hainichen (Saksa)
 Hod HaSharon (Israel)
 Newtonabbey (Yhdistynyt kuningaskunta)
 Waslala (Nicaragua)
 Rybnik (Puola)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Recklinghausenin piirikunta
Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
Richard Scarryn touhukas maailma

Richard Scarryn touhukas maailma () on kanadalaisen CINAR Animationin tuottama animaatiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaisen lastenkirjailijan ja kuvittajan Richard Scarryn kirjasarjaan. Sarjan jaksot animoitiin korealaisella Hanho Heung-Up-studiolla.

Sarja keskittyy kuvitteellisen Touhulan kaupungin asukkaiden elämään. Sarjan päähenkilö on Hessu Kissa, jonka perheeseen kuuluvat äiti, isä ja Salli-sisko. Hessun paras ystävä on Mato Matala.

Sarjan 65 jaksoa sisältävät aina kolme tarinaa, joista yksi tarina sijoittuu Touhulan ulkopuolelle, missä Mato Matalan kanssa tutustutaan eri maiden kulttuuriin ja elämään. Jaksoissa on myös kaksi laulunumeroa "Kuvittele!" ja "Varo vaaraa!".

Suomessa sarjaa on esitetty useaan otteseen YLE TV2:lla, ensimmäisen kerran vuosina 1996-1999, uusintana Lasten aamussa 2003-2005 ja viimeisen kerran kesällä 2007. Sittemmin sarjaa on esitetty myös C More Juniorilla. YLE TV2:lla on taasen myöhemmin esitetty vuosina 2008-2009 tehtyä animaatiosarjaa Touhulan arvoituksia.

Sarjan hahmoja
Listassa on vain osa sarjassa esiintyvistä hahmoista.
Hessu Kissa (), sarjan päähahmo.
Mato Matala (), Hessun paras ystävä.
Salli Kissa (), Hessun pikkusisko.
Äiti Kissa (), Hessun äiti.
Isä Kissa (), Hessun isä, joka työskentelee matkailutoimistossa.
Neiti Hunaja (), Touhulan koulun opettaja.
Banaani Gorilla (), gorilla, joka rakastaa banaaneja.
Hilda Hippo, virtahepo.
Herra Possula (), possu, jolla on tapana hukata hattunsa.
Herra Ronkeli (, jaksossa 2 suomennettu Herra Ärjyläksi), ärjy villisika, joka asuu kartanossa.
Pilli (), koira, eräs Hessun luokkatovereista.
Repo Reila (), kettu, joka työskentelee korjaajana.
Konstaapeli Murina (), Touhulan poliisi.
Juupaspossu (), possulapsi, joka vastaa kaikeen myöntävästi.
Eipäspossu (), edellisen kaksoisveli ja vastakohta. Vastaa kaikkeen kielteisesti.

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi: 1994

Toinen tuotantokausi: 1995

Kolmas tuotantokausi: 1996

Neljäs tuotantokausi: 1997

Viides tuotantokausi

Sarjan suomenkielisiä näyttelijöitä 
Useat näyttelijät esittävät myös paljon muita rooleja.

Suomenkielinen toteutus 
Tuotantoryhmä vaihteelee eri jaksoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Richard Scarry (Creator) - TV Tropes (kohta The Busy World of Richard Scarry (1994-1997)), tv.tropes.org 

Animaatiosarjat
1990-luvun piirrossarjat
Kanadalaiset televisiosarjat
Familyn televisio-ohjelmat
Loudenvielle

Loudenvielle on kunta Hautes-Pyrénéesin departementissa Lounais-Ranskassa.

Kuntaan liitettiin 1. tammikuuta 2016 'Armenteulen kunta. 

Kunta sijaitsee Louronlaaksossa ja se on suosittu matkailukohde. Sieltä löytyy muun muassa kylpylä, sekä vesipuisto. Loudenvielle on myös lähimpänä Val Louronin hiihtokeskuksia.

Loudenviellen vierestä alkaa Col de Peyresourden nousu ja kaupunkiin on päättynyt Ranskan ympäriajon etappi kolme kertaa (1997, 2003 ja 2007).

Aiheesta muualla
www.lelouron.com
 Loudenvielle Ranskan kansallisen maantieteellisen seuran sivuilla 
 Loudenvielle Ranskan tilastokeskuksen sivuilla 
 Loudenvielle Quid-tiedostosivuilla

Lähteet

Hautes-Pyrénées’n kunnat
Plazma

Plazma on vuonna 2000 perustettu englanniksi laulava venäläinen pop-yhtye.

Kokoonpano 
 Roman Chernitsyn
 Maxim Postelniy

Diskografia

Albumit 
 Take My Love
 607
 Black & White

Musiikkivideot 
 "Take My Love"
 "The Sweetest Surrender"
 "Lonely"
 "You’ll Never Meet An Angel"
 "A Bit Of Perfection" (unreleased)
 "Lonely II"
 "One Life"
 "Mystery (The Power Within)"

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu
 Fansivu
 
Venäläiset popyhtyeet
M. Roma Volley

M. Roma Volley on Italian kolmannella sarjatasolla (C-liiga pelaava lentopallojoukkue. Se on aiemmin pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla A2-liigassa. Kaudella 2007–2008 joukkue voitti Euroopassa CEV-Cupin ja jakoi pronssimitalit Italian A1-liigassa. Seuran kotikaupunki on Rooma.

Saavutukset 
 CEV-cupin voitto 008
 Italian liigan pronssia 2007, 2008

Historia 
M. Roma Volley perustettiin vuonna 2006. Aiempi roomalainen pääsarjajoukkue Roma Volley oli lopettanut toimintansa vuonna 2002 talousvaikeuksien vuoksi. Heti ensimmäisellä kaudellaan M. Roma Volley pelasi Italian A1-liigassa. Liigaan se sai hakemalla paikan Italian Lentopalloliitolta. Ensimmäisellä kaudellaan A1-liigassa M. Roma Volley sijoittui runkosarjassa toiseksi ja pudotuspeleissä se eteni välieriin joissa se lopulta putosi. Sijoitukseksi jäi jaettu pronssimitali. 

Seuraavalla pääsarjakaudellaan M. Roma Volley oli hankkinut serbialaisen huippuhakkurin Ivan Miljkovicin ja joukkue haki menestystä tosissaan. Kauden aikana joukkue kohtasi Euroopan Cupissa suomalaisen Pielaveden Sammon. Rooma oli hätää kärsimässä kotiottelussaan mutta hoiti lopulta voiton kotiin ja jatkoi Euroopan Cupissa. Lopulta joukkue pelasi loistavan Euroopan Cupin ja voitti mestaruuden. Kotimaisessa A1-liigassa joukkue oli jälleen kerran kolmannella sijalla. Kauden jälkeen M. Roma Volley ilmoitti yllättäen Italian lentopalloliitolle että se ei pysty jatkamaan pääsarjassa rahaongelmien takia ja pelasi sen jälkeen kakkostasolla.

Vuonna 2013 joukkue putosi kolmostasolle eli C-sarjaan.

Muuta 
M. Roma Volley kävi Suomessa kaudella 2007–2008 pelaamassa CEV-cupia Pielaveden Sampoa vastaan. Ensimmäinen osaottelu joukkueiden välillä pelattiin Kuopiossa, ja se päättyi Rooma Volleyn tiukkaan voittoon lukemin 1–3. Roomassa pelattu toinen osaottelu oli vielä tiukempi. Pielaveden Sammolla oli ratkaisevassa viidennessä erässä ottelupallo, mutta Roma Volley pystyi kääntämään erän edukseen pistein 19–17. Roma Volley jatkoi näin CEV-cupia eteenpäin tiputtamalla Sampon.

Aiheesta muualla 
Rooma Volley kotisivut
Videolinkkejä:
Rooma Volley vs. Sisley Volley
Joukkueesta kertova video

Italialaiset lentopalloseurat
Rooman urheilu
Rolf Koskinen

Rolf Ragnar Runar Koskinen (21. heinäkuuta 1939 Helsinki – 8. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen suunnistaja, joka ylsi viestikilpailuissa MM-mitaleille ja Euroopan mestariksi 1960-luvulla. Henkilökohtaisen kultamitalin hän sai PM-kisoissa. Ammatiltaan hän oli varatuomari. 

Suunnistuksen EM-kisat järjestettiin ensimmäisen kerran Hamar Lötenissä, Norjassa 1962. Tuolloin norjalaiset ja ruotsalaiset pitivät maastossa vielä suomalaisille liian kovaa vauhtia, ja Rolf Koskisenkin oli tyytyminen seitsemänteen sijaan. Mies otti kuitenkin opiksi, ja seuraavana vuonna hän suunnisti PM-kisoissa Ruotsin Karlstadissa henkilökohtaisen kisan voittoon. Menestys täydentyi viestissä, jossa Koskinen ankkuroi Suomen voittoon. Muut viestimestarit olivat Aimo Tepsell, Osmo Tepsell ja Erkki Kohvakka. Vuoden 1964 EM-kisoissa Sveitsin Le Brassusissa Koskinen epäonnistui henkilökohtaisella matkalla jääden 24:nneksi. Hän pääsi kuitenkin mukaan viestijoukkueeseen toiselle osuudelle, ja Juhani Salmenkylän, Aimo Tepsellin ja Erkki Kohvakan kanssa tuli vastaansanomaton, yli 8 minuutin voitto.

Suunnistuksen ensimmäiset MM-kisat järjestettiin Suomen Fiskarsissa lokakuussa 1966. Henkilökohtaisella, 14,1 kilometrin matkalla Koskinen joutui tyytymään seitsemänteen sijaan edellään kaksi suomalaista, kaksi ruotsalaista ja kaksi norjalaista. Viestissä Ruotsi oli ylivoimainen, mutta Koskinen sai kahden vuoden takaisten EM-kavereidensa kanssa juhlia hopeamitalia. Vuoden 1968 MM-kisoissa Ruotsin Linköpingissä Koskinen pääsi viestin avausosuudelle, ja Veijo Tahvanaisen, Juhani Salmenkylän ja Markku Salmisen suoritettua oman osuutensa Suomi sai jälleen lisätä tilastoihinsa hopeamitalin – tällä kertaa vaivaiset 9 sekuntia Ruotsille hävinneenä. Vielä vuonna 1970 Koskinen oli mukana Friedrichrodan MM-kisoissa Itä-Saksassa, mutta silloin hän hiipui sijalle 34 kisassa, jossa paras suomalainen sijoittui kymmenenneksi.

Rolf Koskinen edusti IK Örnen -seuraa ja oli vuonna 1971 voittamassa Jukolan viestiä. Henkilökohtaisessa SM-kilpailussa hän sijoittui ylimmillään toiseksi.

Koskinen tuli tunnetuksi 1960-luvun alussa myös muusikkona, jonka tunnetuimpia esityksiä ovat englanninkieliset letkajenkkaversiot suomalaisista kansansävelmistä. Vuonna 1964 Koskinen, Kai Pahlman, Pertti Purhonen ja Tapio Rautavaara levyttivät kvartettina Toivo Kärjen ja Reino Helismaan letkajenkat Tokioon, Tokioon ja Parempi on antaa kuin ottaa sekä Koskinen yksin Kärjen ja Helismaan tangon Tulen luoksesi. Kaikkiaan Koskiselle kertyi yksin tai muiden kanssa kymmenkunta levytystä.

Saavutukset 

 MM-hopeaa viestissä 1966 ja 1968
 EM-kultaa viestissä 1964
 PM-kultaa henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1963
 Jukolan viestin voitto 1971 (IK Örnen)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rolf Koskisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset suunnistajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
The Elders

The Elders (myös Global Elders, suom. Maailman kylänvanhimmat) on Nelson Mandelan Johannesburgissa syntymäpäivänään 18. heinäkuuta 2007 julkistama neuvosto, jonka pyrkimyksenä on ratkoa maailman ongelmia tarjoamalla asiantuntemusta ja ohjausta. Neuvoston muodostaa ryhmä entisiä presidenttejä, valtiomiehiä, johtajia ja aktivisteja. Mandelan mukaan ryhmä tulee "puhumaan vapaasti ja rohkeasti, työskentelemään sekä julkisesti että kulissien takana, missä vain apua tarvitaan." Esimerkkeinä ongelmista, joihin neuvosto voisi puuttua, Mandela mainitsi ilmastonmuutoksen, pandemiat ja väkivaltaiset konfliktit. Ajatuksen neuvoston perustamisesta esittivät Mandelalle alun perin liikemies Richard Branson ja muusikko Peter Gabriel, jotka järjestivät sille myös rahoituksen.

Jäsenet
Lähde: 
Gro Harlem Brundtland, Norjan entinen pääministeri
Hina Jilani, pakistanilainen ihmisoikeusaktivisti
Ban Ki-moon, Yhdistyneiden kansakuntien entinen pääsihteeri
Ricardo Lagos, Perun entinen presidentti
Graça Machel, Mosambikin entinen opetusministeri ja Nelson Mandelan leski
Mary Robinson, Irlannin entinen presidentti
Juan Manuel Santos, Kolumbian entinen presidentti, rauhannobelisti
Ellen Johnson Sirleaf, Liberian entinen presidentti, rauhannobelisti
Ernesto Zedillo, Meksikon entinen presidentti
Zeid Ra’ad Al Hussein, jordanialainen diplomaatti, Yhdistyneiden kansakuntien entinen ihmisoikeuskomissaari

Emeritusjäsenet
Martti Ahtisaari, Suomen 10. presidentti, rauhannobelisti
Lakhdar Brahimi, algerialainen diplomaatti
Fernando Henrique Cardoso, Brasilian entinen presidentti
Jimmy Carter, Yhdysvaltain entinen presidentti, rauhannobelisti

Entiset jäsenet
Li Zhaoxing, Kiinan entinen ulkoministeri
Muhammad Yunus, bangladeshilainen ekonomisti, rauhannobelisti
Aung San Suu Kyi, burmalainen rauhannobelisti
Nelson Mandela (perustaja), Etelä-Afrikan entinen presidentti, rauhannobelisti 
Kofi Annan, ghanalainen diplomaatti ja Yhdistyneiden kansakuntien entinen pääsihteeri, rauhannobelisti
Desmond Tutu, eteläafrikkalainen anglikaanisen kirkon Kapkaupungin arkkipiispa, rauhannobelisti
Ela Bhatt, intialainen naisaktivisti

Lähteet

Aiheesta muualla
Ryhmän viralliset kotisivut

Kansainvälinen politiikka
Miikka Ruokanen

Miikka Mauno Ruokanen (s. 11. huhtikuuta 1953 Rovaniemi) on teologian ja filosofian tohtori sekä dogmatiikan emeritusprofessori Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hänen erikoisalojaan ovat dogmatiikka, missiologia, teologinen hermeneutiikka, armo-oppi, kontekstuaalinen teologia ja ei-länsimaiset teologiat. 

Hän jäi Helsingin yliopistosta eläkkeelle 2019, mutta jatkaa luennoimista Nanjingin teologisen yliopisto professorina. Ruokanen on ollut vaaleissa ehdolla sekä arkkipiispan että Kuopion piispan tehtäviin.

Elämä ja ura 

Ruokasen vanhemmat olivat peräpohjalainen lestadiolaismaanviljelijä Osmo Ruokanen ja Kiuruveden körtteihin kuulunut kyläkauppiaan tytär, kansakoulunopettaja Elisa Niskanen. Osmo-isä oli sataprosenttinen sotainvalidi ja hän kuolikin 32-vuotiaana Miikan ollessa vasta kolmevuotias. Yksinhuoltajaksi ja leskeksi jäänyt Elisa-äiti kuoli Miikan ollessa 13-vuotias. Rovaniemellä papisto oli Ruokasen lapsuudessa lestadiolaista ja perhe kävikin aina välillä lestadiolaisseuroissa, vaikka äiti toikin herännäisyyttään esille. Ruokasen veli on Suomen Kuvalehden päätoimittaja Tapani Ruokanen. Miikka Ruokanen suoritti ylioppilastutkintonsa Atlantic Collegessa vuonna 1972 ja valmistui teologian maisteriksi 26. huhtikuuta 1976. Pappisvihkimyksensä hän sai Aimo T. Nikolaiselta 1. kesäkuuta 1977 Helsingin tuomiokirkossa. Teologian lisensiaation tutkinto tuli suoritetuksi 20. maaliskuuta 1978 ja teologian tohtorin tutkinto 11. marraskuuta 1984. Tutkimustyön ohella Ruokanen toimi pappina yhteensä kaksi vuotta ja yhden kuukauden vuosien 1977−1982 aikana Hyvinkäällä, Rovaniemellä ja Helsingin Paavalin seurakunnassa. Ruokanen toimi 1980-luvulla televisiokuuluttajana Yleisradion TV1:ssä. 

Ruokanen on valmistunut myös filosofian tohtoriksi Cambridgen yliopistosta.

Ruokasen nykyinen puoliso Jun Li on kotoisin Itä-Kiinasta Shanghaista. Liitto on Ruokaselle kolmas. Hänen veljensä on entinen päätoimittaja Tapani Ruokanen ja hänellä on myös Markku-niminen toinen veli.

Miikka Ruokanen oli vuonna 2010 ehdokkaana arkkipiispan vaalissa, jossa Jukka Paarmalle etsittiin seuraajaa. Ruokanen sai ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä. Hän hävisi vastaehdokkaalleen Kari Mäkiselle maaliskuussa 2010 pidetyllä toisella kierroksella äänin 593–582.

Teokset

Lähteet 
 Vantaan Lauri Luettu 19.7.2007
 Helsingin yliopisto
 Miikka Ruokasen kotisivu

Viitteet

Aiheesta muualla 
Arkkipiispanvaalin jälkeinen haastattelu, Ylen sivut

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset teologit
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuvituspyynnöt
Suomalaiset professorit
Harmaapääalbatrossi

Harmaapääalbatrossi (Thalassarche chrysostoma) on pienehkö etelänalbatrosseihin kuuluva albatrossi. Lajin nimesi Johann Reinhold Forster 1785.

Koko ja ulkonäkö 
Linnun pituus on noin 81 cm ja siipien kärkiväli 200–215 cm. Nimensä mukaisesti lajilla on tuhkanharmaa pää, kaula ja niska. Selkäpuoli, pyrstön ja siipien yläpuolet ovat mustahkot ja alapuoli valkoinen. Nokka on musta ja siinä on oranssi kärki ja keltaiset reunat. Sukupuolet ovat samanväriset. Nuoret linnut ovat tummempia kuin aikuiset.

Esiintyminen 
Harmaapääalbatrossi pesii eteläisillä valtamerillä. Etelä-Georgialla ja Islas Diego Ramirezilla eteläisellä Atlantilla, Prince Edward Islandilla, Marionsaarella, Crozet ja Kerguelen saarilla Intian valtamerellä sekä Australialle kuuluvalla Macquariesaarella ja Uudelle-Seelannille kuuluvalla Campbellsaarella. Lajin kokonaispopulaatio on noin 184 730 yksilöä. Pesiviä pareja on yhteensä noin 92 300. Laji on taantunut ja on uhanalainen. Pääsyy vähenemiselle on pitkäsiimakalastus.

Elinympäristö 
Pesimäsaaret ovat kallioisia. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Antarktiksen vesillä ja eteläisillä valtamerillä.

Lisääntyminen 
Laji pesii vain joka toinen vuosi, jos pesintä onnistuu ja poikanen kasvaa lentokykyiseksi. Pesinnän epäonnistuessa pari pesii uudelleen seuraavana vuonna. Pesä on maassa ja munia on vain yksi. Haudonta-aika on 72 päivää ja molemmat puolisot osallistuvat hautomiseen. Poikanen on lentokykyinen keskimäärin 141 päivän ikäisenä. Emot ruokkivat sitä keskimäärin 1,2 päivän välein, keskimäärin 616 gramman annoksilla. Poikanen on painavimmillaan noin 5 kg hieman ennen lentoonlähtöään.

Laji pesii ensi kerran vasta noin 13-vuotiaana. Poikanen palaa syntymäyhdyskuntaansa vasta 6–7 vuoden ikäisenä. Pesii yhdyskunnissa kuten kaikki albatrossit.

Ravinto 
Pääravintona ovat kalmarit, mutta syö myös kaloja ja jonkin verran äyriäisiä.

Lähteet 
 Savethealbatross 
 Greg Lasley (kuvia)

Viitteet 

Ulappalinnut
Uhanalaiset linnut
Erikoisjääkärit

Erikoisjääkärit on Suomen puolustusvoimien maavoimien erikoisjoukko. Erikoisjääkäreitä koulutetaan Utin jääkärirykmentissä. Erikoisjääkärit koulutetaan toimimaan vaativissa erikoisjoukkotehtävissä Suomessa ja tarvittaessa ulkomailla. 

Erikoisjääkärikoulutus jakautuu kolmeen osioon, jotka ovat peruskurssi, jatkokoulutus ja täydennyskoulutus. Koulutus kestää noin 14 kuukautta. 26 viikon pituiseen peruskoulutukseen sisältyy lähitaistelua, ase- ja ampumakoulutusta, laskuvarjokoulutusta, helikopteri-, vene-, ajoneuvokoulutusta, tiedustelukoulutusta, lääkintäkoulutusta, pioneerikoulutusta, viestikoulutusta ja pienryhmätaktiikkaa maastossa ja rakennetulla alueella. Jatkokoulutus kestää 26 viikkoa ja täydennyskoulutus noin kahdeksan viikkoa.

Pääsyvaatimukset 
Kokonaan suoritettu varusmiespalvelus.
Reservin upseeri- tai aliupseerikoulutus.
Hyvä fyysinen kunto. (pääsykoe)
Tarkka väriaisti, normaali kuuloaisti ja normaali näköaisti.
Hyvä uimataito ja kohtuullinen hiihtotaito.
Ei rikosrekisteriä.
Vähintään B-luokan ajokortti.
Ikä alle 25 vuotta palveluksen alkaessa, erikoistapauksissa 25–30-vuotias voidaan hyväksyä.
Karsivia tekijöitä ovat mm. vaikeat allergiat ja ihosairaudet.

Erikoisjoukot
Suomen puolustusvoimien koulutushaarat