joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kuolemattoman Nicholas Flamelin salaisuudet

Kuolemattoman Nicholas Flamelin salaisuudet () on irlantilaisen kirjailija Michael Scottin luoma fantasiakirjasarja, joka käsittää kaikkiaan kuusi osaa. Kansikuvituksista vastaa Michael Wagner. Vuonna 2009 sarjaa alettiin kääntää 20 eri kielelle.

Sarja kertoo nuorten kaksosten seikkailusta kuolemattoman Nicholas Flamelin kanssa.

Kirjat

Äänikirjat 
 The Alchemyst (lukijana Denis O'Hare)
 The Magician (lukijana Erik Singer)
 The Sorceress (lukijana Paul Boehmer)
 The Necromancer (lukijana Paul Boehmer)

Huom. vain englanninkielellä.

Verkkopelit 
Kirjasarja on synnyttänyt useita verkkopelejä joista ensimmäinen oli The Codex Master, jossa yritetään saada selville salainen koodi logiikan avulla.

The Sorceress osaa varten julkaistiin The Challenges of the Elder, jossa tehtävänä on läpäistä neljä erilaista haastetta.

Ennen yhdysvaltojen The Necromancerin julkaisua avattiin The Quest for the Codex, jossa ratkotaan numeraalisia ongelmia aikaa vastaan.

Elokuva 
Kirjasarjan elokuvaoikeudet myytiin New Line Cinemalle vuonna 2006. Mark Burnett nimitettiin projektin tuottajaksi ja elokuva pääsi jopa IMDb:n sivuilla esituotantovaiheeseen, jonka jälkeen oikeudet luovutettiin takaisin Michael Scottille. Vuonna 2009 Lorenzo di Bonaventura ilmoitti ostaneensa elokuvaoikeudet kirjasarjaan ja hän nimitti Michael Scottin ja Barry Krostin tuottajiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Michael Scottin kotisivut 
 Virallinen fanisivusto 
 Virallinen fanifoorumi  

Fantasiakirjasarjat
Satin Doll

”Satin Doll” on Duke Ellingtonin ja Billy Strayhornin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1953. Ellington sävelsi ensin hahmotelman kappaleen melodiasta, jonka Strayhorn sitten täydensi soinnuilla ja sanoitti. Viisi vuotta myöhemmin Johnny Mercer korvasi sanat kaupallisesti otollisemmalla versiolla.

Ellingtonin pianosoololla alkava alkuperäinen nauhoitus vuodelta 1953 on yhä yksi merkittävimmistä kappaleen versioista. Se nousi singlelistan sijalle 27 ja oli Ellingtonin viimeinen merkittävä radiohitti. Pianisti Earl Hines nauhoitti kappaleen lukuisia kertoja uransa loppupuolella. Ellingtonin täyttäessä 70 vuotta Hines kirjoitti Down Beat -lehden mainospalstalle toivottaen Ellingtonille hyvää syntymäpäivää, ja lisäsi loppuun pienellä tekstillä ”Muista, minä kirjoitin ’Satin Dollin’.” Hines ei kuitenkaan koskaan perustellut, mitä tarkoitti väitteellään. Laulaja Ella Fitzgerald nauhoitti myös useita versioita kappaleesta, yhtenä suosituimmista Count Basien orkesterin kanssa äänitetty versio vuoden 1963 albumilta Ella & Basie. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Oscar Peterson, Kenny Burrell, McCoy Tyner, Wes Montgomery ja Ellingtonin yhtyeen saksofonisti Johnny Hodges.

Ellingtonin perikunta nosti 1990-luvulla oikeusjutun kyseenalaistaakseen Strayhornin tekijänoikeuden kappaleeseen. Perusteluna oli, ettei pelkkä sointujen keksiminen valmiiseen melodiaan ole riittävä luova panos tekijänoikeuden saamiseen. Oikeus kuitenkin hylkäsi syytteet.

Lähteet 

Vuoden 1953 kappaleet
Billy Strayhornin säveltämät kappaleet
Duke Ellingtonin säveltämät kappaleet
Johnny Mercerin sanoittamat kappaleet
Jazzkappaleet
Jazzstandardit
Kuriton sukupolvi (vuoden 1937 elokuva)

Kuriton sukupolvi on Wilho Ilmarin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1937. Se pohjautuu Mika Waltarin samannimiseen menestysnäytelmään. Elokuva kertoo väärinymmärretystä ja outona pidetystä professorista Reinhold Varavaarasta, jota hänen perheensä pitää aluksi pilkkanaan, ja hänen äkillisestä ryhdistäytymisestään. Elokuvaa on luonnehdittu ”lempeäksi komediaksi”. 

Wilho Ilmari oli ohjannut Waltarin näytelmän ensin Tampereen Teatteriin 1936 ja seuraavana vuonna Kansallisteatteriin. Waltari teki käsikirjoituksen elokuvaan näytelmänsä pohjalta itse.

Näyttelijät

Tuotanto 

Kuriton sukupolvi oli ensimmäinen Ilmarin ohjaama äänielokuva. Waltarin kuvakäsikirjoituksessa oli peräti 259 sivua, vaikka hän karsikin näytelmän keskusteluja. Ilmari kuvasi elokuvan käsikirjoituksen mukaan, ja vaikka siitä leikattiin pois monta jaksoa, elokuvasta tuli lähes kahden tunnin pituinen.

Elokuvan tarinassa on joitakin eroja näytelmään verrattuna, ja niistä huomaa, että tekijät ovat ymmärtäneet elokuvan ominaisluonteen eivätkä ole yrittäneet tehdä vain filmattua teatteria. Esimerkiksi näytelmä alkaa Kalin syntymäpäiviltä, mutta elokuva alkaa farssimaisesti, kun Kali on pidätetty hänen talutettuaan lehmän eduskuntatalon eteen ja professori joutuu hoitamaan lehmää. Varavaaran ryyppyreissu, joka kerrotaan näytelmässä takaumana, näytetään elokuvassa kronologisesti. Elokuva keskittyy myös professorin ja Marjan rakkaustarinaan enemmän kuin näytelmä. Näytelmän lopussa professori tekee sovinnon vaimonsa kanssa, mitä elokuvassa ei näytetä.

Näyttelijät ovat enimmäkseen samoja kuin Kansallisteatterin näytelmässä. Siellä tosin Uuno Laakson vastanäyttelijänä Marjan roolissa oli ollut Henny Valjus, kun taas elokuvassa Marjaa esittää Ansa Ikonen. Rajalan mukaan Laakso ”vieroksui” muutosta. Tampereen Teatterin näyttelijöistä elokuvassa esiintyy Oke Tuuri Kalin roolissa.

Vastaanotto 

Waltari-elämäkerrassaan Panu Rajala luonnehtii elokuvan kuvausta sanoin ”suunnattoman hidas”, ja hänestä siinä on huonosti perusteltuja välikuvia. Televisioesityksen aikaisessa arviossa kiitosta on saanut Uuno Laakson pääroolisuoritus, joka on herkkävireinen ja elokuvan kantava voima.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Vuoden 1937 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Suomalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Wilho Ilmarin ohjaamat elokuvat
Mika Waltarin käsikirjoittamat elokuvat
Janne Mäkelä (pesäpalloilija)

Janne Mäkelä (s. 31. joulukuuta 1981 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. 

Mäkelä on kolmannen polven pääsarjatason pesäpalloilija. Hän on voittanut Superpesiksen lyöjäkuninkuuden kolmesti, vuosina 2011, 2013 ja 2021. Hänellä on kolme Suomen mestaruutta kausilta 2010, 2016 ja 2017. Pelaajien äänestämän kauden parhaan sisäpelaajan palkinnon, Kultaisen mailan, Mäkelä voitti kaudella 2021.

Superpesisura

Mäkelä on pelannut kasvattajaseuransa Vimpelin Vedon ykkösjoukkueessa vuodesta 2002 alkaen lähinnä kakkoskotiuttajana. Kaudella 2010 hän sai suurempaa vastuuta toimiessaan ykköskotiuttajana Jere Dahlströmin jouduttua umpilisäkeleikkaukseen. 

Kaudella 2011 Mäkelä voitti lyöjätilaston ylivoimaisesti 91 lyödyllä juoksulla. Myös kaudella 2013 Mäkelä voitti lyöjäkuninkuuden, 99 lyödyllä juoksulla.

Mäkelä saavutti urallaan tuhat lyötyä juoksua Superpesiksen runkosarjassa 16. kesäkuuta 2021 Pattijoen Urheilijoita vastaan pelatussa ottelussa.

Tilastot

Superpesis-ura

Saavutukset

Pelaajana 
 4 SM-kultaa: 2010, 2016, 2017, 2022
 5 SM-hopeaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
 4 SM-pronssia: 2009, 2018, 2020, 2021
 3 Itä-Länsi-ottelua: 2010, 2011, 2013
 Superpesiksen lyöjäkuningas (3): 2011, 2013, 2021
 Vuoden jokeri: 2011 
 Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2016
 Superpesiksen kuukauden pelaaja: elokuu 2021

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vimpelin Vedon pelaajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Howard James Hubbard

Howard James Hubbard (s. 31. lokakuuta 1938) on yhdysvaltalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Albanyn piispana vuosina 1977–2014.

Hubbard syntyi Troyssa, New Yorkissa. Hän alkoi opiskella pappisseminaarissa vuonna 1956 ja on suorittanut tutkinnot filosofiassa ja teologiassa. Papiksi hänet vihittiin Roomassa 18. joulukuuta 1963 ja toimi pappina Schenectadyssä ja Albanyssa, ennen kuin tuli nimitetyksi Albanyn piispaksi. Piispaksi hänet vihittiin 27. maaliskuuta 1977. Hän oli eläköityessään yksi Yhdysvaltojen pitkäaikaisimmista katolisista piispoísta ja häntä pidettiin myös yhtenä liberaaleimmista.

Hubbardin toimia lapsia seksuaalisesti hyväksikäyttäneiden pappien suhteen on kritisoitu. Lisäksi vuonna 2004 kaksi miestä kertoi, että heillä olisi ollut Hubbardin kanssa homoseksuaalisia suhteita 1970-luvulla. Myöhempi tutkinta ei kuitenkaan vahvistanut väitteitä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Brasilian presidentti

Brasilian presidentti on Brasilian valtionpäämies ja hallituksen johtaja, joka valitaan neljän vuoden välein. Presidentti voidaan valita vain kahdelle kaudelle. Jos yksikään ehdokas ei saa vaaleissa tarvittavaa 51 prosentin enemmistöä äänistä, järjestetään toinen kierros kuukauden kuluessa. Nykyinen presidentti Jair Bolsonaro astui virkaan 1. tammikuuta 2019. Hänen seuraajakseen valittiin lokakuussa 2022 Luiz Inácio Lula da Silva eli Lula, joka on ollut presidenttinä aiemmin kaksi kautta.

Katso myös
Luettelo Brasilian presidenteistä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brasilian hallinto
Kolumbian presidentti

Kolumbian presidentti on Kolumbian kansan valitsema valtionpäämies ja hallituksen johtaja. Presidentti valitaan neljän vuoden välein suoralla kansanvaalilla yhtä aikaa varapresidentin kanssa. Sama presidentti voidaan valita korkeintaan kahdelle nelivuotiskaudelle. 

Nykyinen presidentti on Gustavo Petro, joka voitti kesäkuussa 2022 pidetyt presidentinvaalit.

Luettelo presidenteistä

Suur-Kolumbian tasavalta (1819–1831)

Uuden Granadan tasavalta (1832–1858)

Granadan konfederaatio (1858–1863)

Kolumbian Yhdysvallat (1863–1886)

Kolumbian tasavalta (vuodesta 1886)

Lähteet 

ca:Llista de presidents de Colòmbia
de:Liste der Präsidenten Kolumbiens
fr:Liste des présidents de Colombie
id:Presiden Kolombia
pl:Prezydenci Kolumbii
pt:Lista de presidentes da Colômbia
sl:Seznam predsednikov Kolumbije
sv:Lista över Colombias presidenter
Suomen Viikkolehti

Suomen Viikkolehti on vuonna 1887 perustettu  Suomen Vapaakirkon lehti.  Suomen Viikkolehti ilmestyy kerran viikossa. Lehden nykyinen päätoimittaja on Hannu Vuorinen

Historia
Lehti ilmestyi ensimmäisinä vuosinaan A3-kokoisena, kahdessa arkissa, 4 palstaa sivulla, ilman kuvia, kerran viikossa torstaisin. 

 Antti Mäkisen ollessa lehden päätoimittajana v. 1888 - 1900, lehdessä oli tunnettujen julistajien, kuten  C. H. Spurgeonin ja F. B. Meyerin saarnojen suomennoksia, Antti Mäkisen omia opetuskirjoituksia, uutisia Suomesta ja ulkomailta. Kirjoituksia raittiustyöstä, kertomuksia lähetystyöstä ja lähetystyöntekijöistä.  Wilhelmiina Arpiaisen runoja ja myöhemmin lähetyskirjeitä. Antti Mäkisen runoja Lieto nimimerkillä. Ruotsalaisesta Sanningswittnet lehdestä suomennettuja kirjoituksia. Kertomuksia vuosikokouksista ja lähetyskokouksista. Sunnuntaikertomuksia pyhäkouluja varten. Valuuttakurssit ja kokousilmoituksia Helsingin alueella. Antti Mäkisen jälkeen päätoimittajana toimi Eskil Renfors.

Katso myös 
 Fria Missionsförbundet i Finland
 Päivä Osakeyhtiö

Lähteet
 Toim. Eronen, Maarit; Yhdessä - Vapaakirkko tänään, Päivä, Hämeenlinna,  2005
 Mäkinen, Antti: Suomen Wiikkolehti 1899, Helsinki, 1899

Viitteet

Aiheesta muualla
 Suomen Viikkolehti

Suomen Vapaakirkko
Suomalaiset kristilliset aikakauslehdet
Callaway Golf

Callaway Golf on yhdysvaltalainen golfvälineihin erikoistunut urheilutarvikevalmistaja, jonka perusti Ely Reeves Callaway nuorempi vuonna 1982. Callaway tekee rautamailoja, puumailoja, draivereita, wedgejä ja puttereita. Tuotemerkillä on myös kenkiä ja erilaisia oheistuotteita. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti yli 70:sä maassa.

1982 Ely Reeves Callaway nuorempi osti puolet Hickory Sticks:sta ja nimesi yhtiön uudelleen Callaway Hickory Stick USA:ksi. Vuotta myöhemmin hänestä tuli yhtiön johtaja ja hän siirrätti tuotantotehtaat Kaliforniaan. 1984 Callaway osti loputkin yrityksestä 400 000 dollarin hinnalla. Vasta vuonna 1988 yritys sai nykyisen Callaway Golf nimensä.

Callaway Golf markkinoi tuotteitaan myös ostamiensa muiden yhtiöiden nimien alaisuudessa, kuten Odyssey, Top-Flite, Strata ja Ben Hogan. Vuonna 2012 Callaway myi Top-Flite brändin Dick's Sporting Goodsille heikentyneen myynnin takia.

Yhtiö listautui New Yorkin pörssiin vuonna 1992 250 miljoonan dollarin markkina-arvolla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen Callaway Golf -sivusto 
 Virallinen Odyssey Golf -sivusto 
 Virallinen Top Flite Golf -sivusto 
 Virallinen Ben Hogan Golf -sivusto 

Urheiluvälinevalmistajat
Vaatemerkit
Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Urheiluvälinemerkit
H’oiniki

H’oiniki () eli Hoiniki () on pieni kaupunki Homelin alueella Valko-Venäjällä. H’oinikin kaupunki on samannimisen (rajon) piirin keskus ja sijaitsee linnuntietä noin 92 kilometriä Homelin (Gomel) lounaispuolella ja noin 52 kilometriä Mazyrista itäkaakkoon. Yhteensä H’oinikin piirissä asui syksyn 2009 väestönlaskennan mukaan 22 412 henkeä, joista kaupunkilaisia oli 13 844 ja maaseudun asukkaita vajaa 8 600.

H’oiniki mainitaan ensimmäisen kerran kirjoituksissa vuonna 1504 Liettuan suurherttuakunnan siirtokuntana. Asutus liitettiin Venäjän valtakuntaan Puolan toisen jakamisen jälkeen vuonna 1793. Vuodesta 1927 kaupunki oli Valko-Venäjän SNT:n jäsenenä ja vuodesta 1938 lähtien kaupunkikylä. H’oiniki oli 25. elokuuta 1941 – 23. marraskuuta 1943 Saksan miehityksen alla. H’oinikin ja sen lähialueisiin vaikutti merkittävästi 26. huhtikuuta 1986 tapahtunut Tšernobylin ydinonnettomuus.

Sijainti, ympäristön tila ja liikenneyhteydet 

H’oinikin kaupunki sijaitsee vain 55 kilometriä Tšernobylista pohjoiseen Ukrainan rajan pohjoispuolella. H’oinikin piiri saastui huomattavasti vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin seurauksena. Erityisesti H’oinikin piirin eteläosa kuuluu voimakkaimmin säteileviin Valko-Venäjän alueisiin ja on radioaktiivisuutensa takia liitetty kymmenine hylättyine kylineen osaksi Polesian säteily-ekologista rauhoitusaluetta.

H’oinikiin saapuu P35-kantatie Mazyrin suunnalta lännestä ja P33-kantatie vie pohjoiskoilliseen M10-valtatielle kohti Retšytsaa. Myös rautatie ulottuu H’oinikiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lyhyt kuvaus kaupungista (BYcity.org) 
Kaupunkikartta (BYcity.org) 
WikiMapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin  tai 
Valokuvia H’oinikin kaupungista 
Kuvausta kaupungista  
Neuvostoliiton aikaista 1:200 000 topografikarttaa alueesta 
 Valko-Venäjän juna-aikatauluja  

Homelin alueen kaupungit
Beida (Libya)

Beida (, al-Baiḍāʾ) on kaupunki Koillis-Libyassa. Sen väkiluku oli 75 000 vuonna 2010.

Aiheesta muualla

Libyan kaupungit
Juurta jaksain

Juurta jaksain on Mokoman EP, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2010.

EP sisältää neljä ennenjulkaisematonta kappaletta (”Ei enää askeltakaan”, ”Huomenhaamu”, ”Maailmantappiin”, ”Taakka”) yhtyeen Sydänjuuret-albumin äänityksistä, yhden ennenjulkaisemattoman kappaleen (”Musta katras”) Luihin ja ytimiin -albumin äänityksistä sekä akustisen version Sydänjuuret-albumin nimikappaleesta. EP nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 1.

EP:n kansitaiteen on piirtänyt Ville Pirinen.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet san. Marko Annala ja sov. Mokoma.

Kokoonpano 
 Kuisma Aalto – kitara, taustalaulu
 Marko Annala – laulu, taustalaulu
 Janne Hyrkäs – rummut
 Santtu Hämäläinen – basso
 Tuomo Saikkonen – kitara, taustalaulu

Vierailijat 
 Janne Saksa ja Miitri Aaltonen – taustalaulu

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 7–/10
 Miasma:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Näyte ”Maailmantappiin”-kappaleesta YouTube-sivustolla 

Vuoden 2010 EP:t
Mokoman albumit
Sakara Recordsin albumit
Olga Hämäläinen

Olga Hämäläinen (o.s. Zolotarjeva, s. 1. marraskuuta 1961) on Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija.

Hämäläinen sijoittui Bukarestin universiadeissa 1981 toiseksi 100 metrin juoksussa. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän oli 100 metrillä kuudes ajalla 11,23 ja juoksi ankkuriosuuden Neuvostoliiton pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on 11,20 ja 200 metrillä 22,80.

Hämäläinen toimii pikajuoksuvalmentajana Kuortaneella. Hänen valmennettaviinsa kuuluu tyttärensä Anna Hämäläinen.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset pikajuoksijat
Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
DFL-Supercup

DFL-Supercup on jalkapallo-ottelu, jossa kohtaavat edellisen kauden Saksan Bundesliigan ja Saksan cupin mestarit. Jos sama joukkue on voittanut sekä liigan että cupin, ottelussa pelaa liigassa toiseksi sijoittunut joukkue. DFL-Supercupia on pelattu vuosina 1987–1996 ja vuodesta 2010 alkaen.

Eniten DFL-Supercupin mestaruuksia on Bayern Münchenillä (6).

Mestarit

Saksan jalkapallocupit
Owen Roizman

Owen Roizman (s. 22. syyskuuta 1936) on yhdysvaltalainen elokuvaaja. Roizman kuuluu American Society of Cinematographers organisaatioon (A.S.C.) -organisaatioon.

Osittainen filmografia 

 Kovaotteiset miehet (1971)
 Manaaja (1973)
 Kasvot kuvaruudussa (1976)
 Tootsie – lyömätön lyyli (1982)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Uimahypyt kesäolympialaisissa 1992

Vuoden  kesäolympialaisten uimahypyt järjestettiin 26. heinäkuuta – 3. elokuuta 1992 Piscina Municipal de Montjuïc'ssa Barcelonassa. Tämä oli 20. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 100 osanottajaa 31 eri maasta.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Lähteet 
Diving at the 1992 Barcelona Summer Games  

1992
Kesäolympialaiset 1992
Olympialaiset 1992
Anna Hämäläinen

Anna Hämäläinen (s. 24. maaliskuuta 1994 Moskova, Venäjä) on suomalainen uransa päättänyt pikajuoksija. Hän edusti aktiivivuosinaan Seinäjoen Seudun Urheilijoita ja häntä valmensi äitinsä Olga Hämäläinen. Vuoteen 2015 asti hän edusti Kuortaneen Kuntoa. Hänen isänsä on Eduard Hämäläinen.

Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Hämäläinen karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. Samana vuonna hän sai pronssia Euroopan nuorten olympiafestivaalien 200 metrillä Trabzonissa ajalla 24,14. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Hämäläinen karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 24,14 s. Saman vuoden Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisojen 200 metrin juoksussa hän sijoittui alkuerässään kolmanneksi ajalla 24,04 ja eteni välieriin. Välierässä hän jäi seitsemänneksi ajalla 24,50 eikä selvinnyt loppukilpailuun.

Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Hämäläinen hylättiin 200 metrin alkuerässä vilppilähdön vuoksi. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi ankkuriosuuden seitsemänneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa.

Hämäläinen voitti 200 metrin Suomen-mestaruuden Kajaanissa 2010 ajalla 24,34, Turussa 2011 silloisella ennätyksellään 23,76 ja Oulussa 2016 niin ikään ennätysajallaan 23,70 sekä sai pronssia Porissa 2015 ajalla 24,40. Hän voitti 100 metrin Suomen-mestaruuden Oulussa 2016 ennätyksellään 11,69. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 200 metrillä kultaa Helsingissä 2018, hopeaa Tampereella 2016 ja pronssia Tampereella 2012. Hän kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2010. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi Tampereen hallimaaottelun 200 metrin juoksussa 2011.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Zarasain kunnallispiiri

Zarasain kunnallispiiri () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä. Se sijaitsee Utenan läänissä, maan koillisosassa rajoittuen Latviaan ja Valko-Venäjään. Vuonna 2008 väkiluku oli 20 593 asukasta (11,9 % läänin väkiluvusta). 

Maastoltaan Zarasain kunnallispiiri on kukkuloista ja metsäistä. Alueella on noin 300 järveä, joista suurin on Drūkšiai. Matkailu on kasvava tulonlähde.

Liikenneyhteyksistä merkittävimpiin kuuluu valtatie A6 (Kaunas-Zarasai), joka saapuu lounaasta Kaunas–Ukmerge–Utenan kautta Zarasaihin. Tämä valtaväylä on osa eurooppatie :tä, joka jatkaa Latvian puolella Daugavpilsin ohi Rezekneen ja Venäjän Ostroviin. Liettuan rautateiden Turmantasin asema tuo rautatieyhteyden; asema sijaitsee tärkeän Pietari–Varsova-rautatien varrella.

Asutuskeskukset

Kaupungit
Zarasai (kunnallispiirin hallinnollinen keskus)
Dusetos

Kauppalat
Salakas
Turmantas
Antalieptė

Kylät
Dimitriškės
Antazavė
Aviliai
Degučiai (Zarasai)

Lähteet

Portrait of Regions of Lithuania  

Liettuan kunnallispiirit
Utenan lääni
Joseph Hubert Hart

Joseph Hubert Hart (s. 26. syyskuuta 1931) on yhdysvaltalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Cheyennen piispana vuosina 1978–2001.

Hart syntyi Kansas Cityssä, Missourissa. Hänet vihittiin papiksi 1. toukokuuta 1956 ja hän työskenteli eri seurakunnissa Kansas Cityssä, kunnes hänet vihittiin Cheyennen vihkipiispaksi 1. heinäkuuta 1976. Hän toimi hiippakunnan yleisvikaarina ja pastorina Casperissa ennen vihkimistään Cheyennen piispaksi 25. huhtikuuta 1978. Piispana hän oli muun muassa Yhdysvaltain katolisten piispojen konferenssin hallinnon jäsen. Hän jäi eläkkeelle 26. syyskuuta 2001.

Vuonna 2002 Hartia epäiltiin 14-vuotiaan pojan seksuaalisesta ahdistelusta 1970-luvulla, mutta hänet vapautettiin myöhemmin epäilyistä. Hart haastettiin vuonna 2004 oikeuteen kolmen lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä, jotka tapahtuivat 1970- ja 1980-luvuilla. Vuonna 2005 viides henkilö syytti häntä hyväksikäytöstä. Vuonna 2008 hiippakunta maksoi Hartin ja muiden pappien uhreille yhteensä 10 miljoonaa dollaria korvauksia.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
Kingfisher Airlines Tennis Open

Kingfisher Airlines Tennis Open oli syyskuussa Bangaloressa, Intiassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus on pelattu vuosina 1996-2007 (vuonna 2002 ei pelattu). Vuosina 1996-2004 turnaus pelattiin Shanghaissa, vuonna 2005 Hồ Chí Minhissä ja vuosina 2006-2007 Mumbaissa. Turnaus pelataan KSLTA Signature Kingfisher Tennis Stadiumilla. Vuosi 2008 jäi väliin turvallisuussyiden vuoksi.

Tulokset

Kaksinpeli

Nelinpeli

Lähteet 
Vuoden 2007 tulokset

Aiheesta muualla 
Viralliset kotisivut

Intian tennisturnaukset
Rantaviivaparadoksi

Rantaviivaparadoksi on rantaviivojen pituutta koskeva epäintuitiivinen havainto, jonka mukaan rantaviivalla ei ole yksikäsitteistä mitattavissa olevaa pituutta: pituus riippuu mittaustarkkuudesta. Rantaviivaparadoksin havaitsi Lewis Fry Richardson. Benoît Mandelbrot kuvaili paradoksia artikkelissaan "How Long Is the Coast of Britain? Statistical Self-Similarity and Fractional Dimension".

Rantaviiva mitataan mittaamalla kahden pisteen välinen matka, josta jatketaan seuraavaan pisteeseen. Rantaviivan tarkka pituus riippuu siis mittauspisteiden ja mittaustarkkuuden valinnasta: jos rantaviivaa mitataan kilometrin pituisella "mittakepillä", joudutaan ohittamaan pienet mutkat, ja jos mitataan metrin pituisella mittakepillä, joudutaan ohittamaan pienien kivien aiheuttamat mutkat. Mitä tarkemmin rantaviivaa mitataan, sitä pienempiä mutkia pitää ottaa huomioon. Kolmioepäyhtälön nojalla kahden pisteen välisen janan korvaaminen murtoviivalla voi vain kasvattaa kokonaispituutta. Siten rantaviivan pituuskin yleensä kasvaa mittaustarkkuuden kasvaessa.

Usein sanotaan, että rantaviiva on fraktaali, ja että tarkkuuden kasvaessa pituus kasvaa rajatta eli äärettömiin. Todellisen rantaviivan mittaamisessa tulee kuitenkin vastaan aineen koostuminen atomeista; rantaviivan mittaaminen tätä pienemmässä mittakaavassa ei ole mielekästä.

Suomessa 
Suomessa rantaviivan pituudet lasketaan Ympäristökeskuksen ilmoittamissa tiedoissa Maanmittauslaitoksen peruskartasta ja maastotietokartasta. Niiden mittakaavat vaihtelevat siten että yleensä se on 1:20 000, Lapissa kuitenkin 1:50 000. Eri karttoja laskien Suomessa järvien rantaviivan pituus voi olla 171 505,38 kilometriä tai 180 988,98 kilometriä. Ilmoitettuun pituuteen vaikuttaa sekin, onko siihen laskettu mukaan saarten rantaviiva.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paikkatiedon laatu
 Suomen rantaviiva lisääntyi 40 000 kilometrillä, MTV3
 Norge er lengre enn du tror - Norskekysten er 18.000 kilometer lengre enn hva man tidligere har antatt, viser nye målinger fra Statens kartverk; VG Nett 24.11.2011; Artikkeli Norjan rantaviivan "pitenemisestä", norjaksi
 How Long Is the Coast of Britain? Statistical Self-Similarity and Fractional Dimension, Benoît Mandelbrot. Science, New Series, Vol. 156, No. 3775. (5.5.1967), sivut 636-638

Fyysinen maantiede
Maanmittaus
Fraktaalit
Paradoksit
Attila (vaate)

Attila () on lyhyt, punoskoristeinen takki. Attila kuuluu unkarilaiseen kansallispukuun ja husaarit ovat käyttäneet sitä univormunaan. Se on nimetty hunnien kuninkaan Attilan mukaan.

Katso myös
Dolmaani, toinen husaarintakki
Luurankotakki, rakuunoiden asu

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ratsuväki
Univormu
Unkarilainen kulttuuri
Hentokääpä

Hentokääpä (Postia lateritia) eli hentohaprakääpä on harvinainen kääpälaji. Sen pienikokoinen lakki on aluksi valkoinen, myöhemmin tyvestä alkaen yläpinnaltaan ruskehtava. Nuorilla käävillä myös pillipinta vaihtaa koskettaessa väriään hitaasti ruosteiseksi, täysikasvuisilla käävillä pillipinta pysyy valkoisena.
Pienet pillit (2–5 millimetrillä) ovat kulmikkaita tai sokkeloisia, niiden suut ovat hieman hampaiset. Käävän kokonaispaksuus tyvestä on alle 1 mm, mallon ja pillien välillä ei ole värieroa. Itiöemä on yksivuotinen ja puoliresupinaattinen.

Hentokääpä kasvaa tyypillisesti keloutuneiden mäntyjen rungoilla vanhoissa metsissä aiheuttaen ruskolahoa. Levinneisyys on pohjoispainotteinen. Muistuttaa paljon tahrakääpää, mutta on pienempi. Samannäköinen ruskokääpä on taas muuttuu kuivaessaan murenevan kovaksi, kun hentokääpä on sekä tuoreena että kuivana pehmeä. Hentokääpä on luokitellaan silmälläpidettäväksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Hentokääpä (Postia lateritia) 

Haprakäävät
Ruskolahosienet
Dolmaani

Dolmaani (, ) on nauhoin koristettu, lyhyt husaarin päällystakki. Puolipitkä, turkisreunainen ja lyhythihainen versio oli naisten muotiasuste 1870–80-luvuilla.

Katso myös
Attila, toinen husaarintakki
Luurankotakki, rakuunoiden asu

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ratsuväki
Univormu
Palokankeskus

Palokankeskus on Jyväskylässä Mannisenmäellä sijaitseva kaupallinen keskittymä, johon kuuluu Prisma, K-Citymarket, Rusta, Power, K-Rauta ja Kotikeskus, jossa on muun muassa Asko, Sotka ja Kärkkäinen. Keskuksessa toimii myös useita muita liikkeitä kuten Hesburger, Top Sport, Dressmann, Osuuspankki, Kultajousi, CM Hiustalo, Caffitella, Jesper Junior, Marimekko, Iittala Outlet, Zizzi, Jalka- ja kauneushoitola Bellissima, Sinelli, Kotipizza Wilimanni ja Osuuspankki. Prisma tuli keskukseen Euromarketin tilalle. Tämän jälkeen keskukseen rakennettiin Citymarketin rakennus, joka valmistui huhtikuussa 2011.

Jos keskittymään lasketaan mukaan myös valtatien toisella puolella olevat ABC-liikennemyymälä Palokka ja Prisma Rauta, keskittymän pinta-ala on yli seitsemän hehtaaria.

Lähteet 

Jyväskylän kauppa- ja ostoskeskukset
Palokka
KFAX

KFAX (Vuoteen 1959 asti KJBS) on vuonna 1925 perustettu kristillistä ohjelmaa lähettävä radiokanava. Sen ensimmäinen ohjelma esitettiin 3. tammikuuta 1925. KFAX on rekisteröity San Franciscoon, mutta sen kuuluvuusalue peittää koko Bay Arean. Kanavan nykyinen omistaja on Salem Communications. KFAX:n slogan on The Spirit of the Bay ().

Lähteet 

Alamedan piirikunnan viestimet
Yhdysvaltalaiset radioasemat
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1984

Mestaruussarja-kausi 1984 oli Suomen jalkapalloilun Mestaruussarjan 52. kausi. Kauden mestaruuden voitti FC Kuusysi.

Sarjataulukko

Pääkierros

Yleisömäärät

Runkosarjan parhaat maalintekijät

Pudotuspelit 
Osaottelut pelattiin kaksiosaisina.

Semifinaalit

Pronssiottelu

Loppuottelu

Suomen mestarit

Ismo Korhonen, Jyrki Hännikäinen, Ari Inkeroinen, Esa Pekonen, Ilkka Remes, Raimo Kumpulainen, Kenneth Mitchell, Jari Rinne, Ilpo Talvio, Petri Tiainen, Keith Armstrong, Jarmo Kaivonurmi, Keijo Kousa, Ismo Lius, Markus Törnvall, Arto Viljanen. Valmentaja: Keijo Voutilainen.

Karsinta

Uusinta karsintaan joutumisesta

Karsintaottelu

Menestys eurokentillä 
Euroopan Cup:
Ilves hävisi ensimmäisellä kierroksella italialaiselle Juventus FC:lle.

UEFA Cup:
HJK hävisi ensimmäisellä kierroksella neuvostoliittolaiselle FK Dinamo Minskille.

Lähteet 

Jalkapallon Mestaruussarjan kaudet
Vuoden 1984 jalkapallo
János Vas

János Vas (s. 29. tammikuuta 1984 Dunaújváros) on unkarilainen ammattilaisjääkiekkoilija ja 1. divisioonan maailmanmestari vuodelta 2008. Hän edustaa kaudella 2020–2021 Slovakian pääsarjassa pelaavaa unkarilaista DVTK Jegesmedvékiä.

Vas on pelannut Unkarin maajoukkuepaidassa 37 ottelua. Myös hänen isoveliensä Márton Vas on jääkiekkoilija. János Vas edusti Unkaria esimerkiksi MM-kisoissa 2009 ja sai turnauksessa yhden syöttöpisteen ottelussa Unkari-Valko-Venäjä. Unkari kuitenkin hävisi ottelun 1–3.

Ura
Vas aloitti jääkiekkoilun harrastuksen Dunaújvárosin joukkueessa vuonna 1991 ja pelasi siinä aina vuoteen 1999. Tämän jälkeen hän siirtyi Ruotsin Malmön riveihin neljäksi kaudeksi. Vuonna 2002 Dallas Stars varasi János Vasin toisella kierroksella numerolla 32. Vas jatkoi kuitenkin vielä kaksi kautta Malmössä ja hän vaihtoi tämän jälkeen ja pelasi kauden 2004–2005 Allsvenskanin Hamlstad Hammersin hyökkäyksessä.

Vuonna 2005 hän siirtyi AHL-liigaan pelaamaan Dallas Starsin farmijoukkueessa kolme kautta ja vuonna 2008 hän palasi Ruotsiin, tällä kertaa Elitserienin Brynäs IF:n riveihin. Tämän jälkeen hän palasi kaudeksi 2009–2010 unkarilaiseen Székesfehérváriin, joka pelaa Itävallan pääsarjassa. Kaudeksi 2010–2011 hän kuitenkin päätti palata Ruotsiin ja tällä kertaa Allsvenskanin Tingsrydin riveihin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi saman sarjan IF Troja/Ljungbyyn. Troja/Ljungbyssä Vas pelasi yhden kauden ja vaihtoi sen jälkeen Ranskan pääsarjan Dijoniin.

Lähteet

 

Unkarilaiset jääkiekkoilijat
Dallas Starsin varaamat pelaajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Väärinajattelija

Väärinajattelija on Joensuussa vuonna 1998 perustettu anarkistinen aikakauslehti. Lehteä tehdään vapaaehtoisvoimin.

Väärinajattelija julkaisee tekstejä anarkistisista aiheista ja antiautoritaarisista näkemyksistä. Lehti kannustaa monenlaiseen ja -tyyliseen kirjoittamiseen ja ilmaisutapoihin teoreettisista tarkasteluista kaunokirjallisiin esitystapoihin, esseistä arvioihin, polemiikista pohdiskeluun. Lehdessä julkaistaan myös suomennoksia.

Aiheesta muualla 
Väärinajattelijan verkkosivu

Anarkismi Suomessa
Beşiktaş

Beşiktaş on Istanbulin piirikunta, joka sijaitsee sen Euroopan-puoleisessa osassa Bosporinsalmen länsirannalla. Vastakkaisella rannalla on Üsküdar, pohjoisessa Sarıyer ja Şişli, lännessä Kağıthane ja etelässä Beyoğlu. Piirikunnassa oli 185 373 asukasta vuonna 2008. Alue on Turkin vanhimman urheiluseuran, Beşiktaş JK:n, kotipaikka.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Istanbul
Turkin piirikunnat
Rodrigo Moreno

Rodrigo Moreno Machado eli Rodrigo (s. 6. maaliskuuta 1991 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialaissyntyinen espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Leeds Unitedia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnetaan hyvästä maalivainustaan, jota täydentää loistava vasemman jalan laukaus. Hän pystyy pelaamaan sekä laidalla että keskellä hyökkäävässä roolissa.

Seurajoukkueura 
Rodrigo siirtyi vuonna 2009 Celta Vigon junioriakatemiasta Real Madridin junioreihin, jossa hän teki nopeaa nousua ja pääsi lopulta seuran reservijoukkueeseen saman kauden 2009–2010 aikana.

31. heinäkuuta 2010 Rodrigo teki viisivuotisen sopimuksen portugalilaisseura Benfican kanssa. Hänestä maksettiin arvioiden mukaan noin kuuden miljoonan euron siirtokorvaus. Real Madridilla oli takaisinosto-oikeus ensimmäisten kahden kauden aikana 12 miljoonalla eurolla. 31. elokuuta 2010 hän siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella englantilaisseura Boltoniin.

Elokuussa 2020 Rodrigo siirtyi Valenciasta Leeds Unitediin 29 miljoonan euron siirtokorvauksella. Rodrigon sopimus Leedsin kanssa on nelivuotinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rodrigo Real Madridin virallisella sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Prienain kunnallispiiri

Prienain kunnallispiiri () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Kaunasin läänissä. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 33 580 asukasta. Yksi tärkeimmistä elinkeinoista kunnallispiirin alueella on maa- ja metsätalous.

Asutuskeskukset

Kaupungit
Prienai (hallinnollinen keskus)
Jieznas

Kauppalat
Balbieriškis
Veiveriai
Pakuonis

Kylät
Stakliškės
Išlaužas
Skriaudžiai
Geruliai
Mauručiai

Lähteet
Portrait of Regions of Lithuania

Aiheesta muualla

Kunnallispiirin virallinen sivusto 

Liettuan kunnallispiirit
Kaunasin lääni
Blood of the Earth

Blood of the Earth on Hawkwindin studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2010. Albumista on myös julkaistu myös rajoitettu 2:n CD:n versio, jonka toisella levyllä on live-versioita ja haastattelu. 

Tyylillisesti albumi edustaa perinteistä Hawkwindin space rock-suuntausta, mutta myös paluuta 1970-luvun heavy rock-vaikutteisiin tunnelmiin on huomattavissa. Hawkwindin tyyliin mukana on myös pari uudelleennauhoitettua versiota, "Sweet Obsession" (alun perin Dave Brockin sooloalbumilta Earthed To The Ground (1984)) ja "You'd Better Believe It" (Hall Of The Mountain Grill (1974)).

Kappaleet

Bonus-CD 
Space (säv. Brock)
Angels of Death (säv. Brock)
Wraith (säv. Darbyshire, Hone, Blake)
Tide of the Century (säv. Blake)
Magnu (säv. Brock)
Levitation (säv. Brock)
Long Gone (säv. Syd Barrett)
Interview 2010

Kokoonpano 
Yhtye
 Dave Brock – kitara, kosketinsoittimet, laulu
 Mr. Dibs – basso, laulu
 Tim Blake – kosketinsoittimet
 Niall Hone – kitara, basso, kosketinsoittimet
 Richard Chadwick – rummut, laulu

Vierailevat muusikot
 Matthew Wright – laulu (kappale ”Blood of the Earth”)
 Jason Stuart – kosketinsoittimet (kappale ”Starshine”)
 Jon Sevink – viulu (bonus-CD)

Arvostelut 
 Sea of Tranquility:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arvostelu Starfarer-nettisivustolla 

Hawkwindin albumit
Vuoden 2010 albumit
Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto

Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto (Cats & Dogs: The Revenge of Kitty Galore) on vuonna 2010 ilmestynyt yhdysvaltalainen perhe-elokuva. Elokuva on jatko-osa vuonna 2001 ilmestyneelle Kuin kissat ja koirat (Cats & Dogs) -elokuvalle.

Elokuva julkaistiin 30. heinäkuuta 2010, myös 3D-versiona. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. elokuuta 2010.

Pääosissa

Alkuperäinen versio 
Nick Nolte (Butch, kangalinkoira)
Bette Midler (Kitty Galore, sfinksi)
Neil Patrick Harris (Lou, beagle)
Michael Clarke Duncan (Angus MacDougal)
Chris O'Donnell (Shane Larson)
Jack McBrayer (Chuck)
Roger Moore (Tab Lazenby)
Christina Applegate (Chaterine, venäjänsininen)
James Marsden (Diggs, saksanpaimenkoira)
Joe Pantoliano (Peek, kiinanharjakoira)
Michael Clarke Duncan (Sam, vanhaenglanninlammaskoira)
Katt Williams (Seamus, kyyhky)

Dubattu versio 
Pasi Ruohonen (Diggs)
Susa Saukko (Chaterine)
Markku Huhtamo (Butch)
Petri Hanttu (Seamus)
Katja Aakkula (?)
Paavo Kerosuo (?)
Aksu Palmén (?)
Antti Pääkkönen (?)
Markus Bäckman (?)

Tuotot 

Ensi-iltapäivänään elokuva tuotti 4,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, sijoittuen kuudenneksi ja jääden elokuvien Dinner for Schmucks, Inception, Salt, Charlie St. Cloud ja Itse ilkimys jälkeen. Se tuotti 12,4 miljoonaa dollaria kolmipäiväisenä viikonloppuna. Tuotot olivat kaukana elokuvan ensimmäisen osan 21,2 miljoonan dollarin lipputuloista, mutta samaa luokkaa kuin kesän toisen eläinelokuvan Marmaduken lipputulot (11,2 dollaria miljoonaa kesäkuussa). Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto -elokuva on tähän mennessä tuottanut 27 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa ja lähes 40 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.

Arvioita 
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä puhuvia eläimiä on nähty jo kovin monissa elokuvissa, mutta tällä kertaa nokkela agentti- ja toimintafilmiparodia tuo tuoretta näkökulmaa. Hauskimmillaan se on heti James Bond -elokuville ilkkuvassa alkutekstijaksossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elokuvan virallinen sivusto 

Vuoden 2010 australialaiset elokuvat
Vuoden 2010 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset perhe-elokuvat
Elokuvat kissoista
Elokuvat koirista
3D-elokuvat
Ryhmy ja Romppainen (elokuva)

Ryhmy ja Romppainen on Risto Orkon ohjaama farssielokuva vuodelta 1941. Elokuva perustuu Armas J. Pullan romaanin kaverushahmoihin vääpeli Ryhmyyn ja vänrikki Romppaiseen. Kansanfarssiksi luonnehdittuun elokuvaan liittyy myös salonkiviihteen piirteitä.

Arviot
Aikalaisarvioissa suhtautumien elokuvaan oli varsin myönteistä, esimerkiksi Toini Aaltosen (Suomen Sosialidemokraatti) mielestä elokuva on "monessa mielessä ansiokas".

Eräs televisioesityksen nähnyt kriitikko luonnehtii tarinaa laahaavaksi, loogisesti onnahtelevaksi tyyppigalleriaksi, jossa huudetaan ja mekastetaan korviavihlovasti.

Tarina
Ryhmy ja Romppainen törmäävät sodasta lomalle päästessään kansainväliseen rikollisliigaan, joka on varastanut asiapapereita.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Vuoden 1941 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset komediaelokuvat
Risto Orkon ohjaamat elokuvat
Chippiparainvinttikoira

Chippiparainvinttikoira on intialainen koirarotu. Se on koiranäyttelyissä harvinainen näky ja se voi kuolla pian sukupuuttoon, jos sen selviytymisestä ei aleta pitää huolta. Se ei maksa paljoa kotialueellaan, joten jos siihen kiinnitettäisiin hieman enemmän huomiota se voitaisiin elvyttää.

Ulkonäkö

Chippiparainvinttikoira on keskikokoinen, kompakti, hoikkarakenteinen, virtaviivainen, taipuisa ja pitkäraajainen ja muistuttaa hyvin paljon sloughia ja rampurinvinttikoiraa. Kallo on kupolimainen ja kuono pitkänomainen. Silmät ovat tummat. Korvat ovat puolipystyt tai ruusukorvat. Rintakehä on syvä ja vatsalinja ylösvetäytynyt. Urosten säkäkorkeus on noin 50 cm ja paino 15–20 kg.

Karvapeite on lyhyttä ja erittäin ihonmyötäistä; jos sitä harjataan oikein, se on kiiltävä. Kiiltävä, "simpukkamainen" olemus on erittäin toivottava´, sillä kyseinen karvatyyppi tekee siitä sopivan kuumaan ilmastoon. Värityksiä on monia, kuten valkoinen, kerma, fawn (yleisin väritys), punaruskea ja hopeanharmaa, joko hyvin vähäisin valkoisin merkein tai ilman niitä. Myös muita vaihtoehtoja, erityisesti harmaan ja fawnin muita sävyjä, esiintyy.

Luonne ja käyttäytyminen 
Rotu on älykäs ja siitä saa mahtavan vahtikoiran. Usein sen sanotaan olevan yhden miehen koira eikä se pidä vieraiden kosketuksesta tai silittelyistä. Se rakastaa ihmisen seuraa eikä pidä siitä että se jätetään yksin. Se kykenee suuriin nopeuksiin ja saa helposti jäniksen kiinni.

Alkuperä
Tämä vinttikoira on kotoisin Chippiparai-nimisestä paikasta Madurai-alueen läheltä Tamil Nadusta Etelä-Intiasta, jossa kuninkaalliset perheet kasvattivat sitä. Sen alkuperä on Etelä-Intiassa, erityisesti Thanjavurin alueella. Sen uskotaan olevan salukin jälkeläinen, ja tirunelveli- ja madurai-johtajat pitivät sitä kuninkaallisuuden ja jalouden symbolina. Sitä käytetään lähinnä villisian, hirven ja jäniksen metsästykseen, mutta myös talon vartioimiseen. Viime aikoina Chennain poliisi on käyttänyt sitä myös poliisikoirana, mikä on vähentänyt poliisikoirien ulkomailta tuontiin liittyviä kuluja. Nykyisin sitä tapaa lähinnä Periyar-järven lähialueilta.

Terveys
Rotu tarvitsee yleensä hyvin vähän eläinlääkärihoitoa. Lisäksi lyhyen karvapeitteen antaman suojan ansiosta se on vähemmän altis loistartunnoille.

Hoito 
Chippiparainvinttikoira vaatii paljon liikuntaa. Se syö huomattavasti vähemmän kuin monet muut rodut. Se sopeutuu hyvin erilaisiin ilmastoihin. Se on helppo harjata eikä varista paljon karvoja.

Rodun tulevaisuus
Rodun harvinaisuuden vuoksi se on harvinainen myös näyttelyissä. Rotu voi kuolla sukupuuttoon, jos toimiin sen säilyttämiseksi ei tehdä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rajapalayamdogs.org  - Kuvia
Chippiparai
Rajapalyamdogs.org  – Kennel
IndiaTimes  – Lehtiartikkeli

FCI:n ulkopuoliset rodut
Vinttikoirat
Intialaiset koirarodut
David Stirling

Sir Archibald David Stirling (15. marraskuuta 1915 Lecropt, Perthshire, Skotlanti – 4. marraskuuta 1990 Skotlanti) oli skotlantilainen kartanonomistaja, vuoristokiipeilijä ja toisen maailmansodan aikainen Britannian armeijan upseeri. Stirling oli myös Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan erikoisjoukkoyksikön Special Air Servicen perustaja. Hän hankki koulutuksensa Ampleforth Collegessa ja Trinity collegessa Cambridgessä.

Skotlantilaiset henkilöt
Brittiläiset vuorikiipeilijät
Brittiläiset sotilaat
Vuonna 1915 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Roy Neuberger

Roy Neuberger (21. heinäkuuta 1903 – 24. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen taiteenkerääjä ja mesenaatti. Hän perusti New Yorkiin oman museon Neuberger Museum of Art vuonna 1974 ja lahjoitti runsaasti teoksia New Yorkin modernin taiteen museoon ja Metropolitanin taidemuseoon. Hän perusti vuonna 1939 sijoitusyhtiö Neuberger Bermanin.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Indiana (vuoden 1917 kappale)

”Indiana”, tunnettu myös nimellä ”Back Home Again in Indiana” ja ”My Indiana Home”, on James F. Hanleyn säveltämä ja Ballard MacDonaldin sanoittama yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1917. Sävellys perustui Paul Dresserin vuonna 1913 säveltämään Indianan osavaltion tunnuskappaleeseen ”On the Banks of the Wabash, Far Away”.

Ensimmäisen nauhoituksen teki Original Dixieland Jazz Band levy-yhtiö Columbialle. Kilpaileva levy-yhtiö Victor oli julkaissut ODJB:n ”Livery Stable Bluesin” vain kuukautta aiemmin, ja tästä kaikkien aikojen ensimmäisestä julkaistusta jazznauhoitteesta tuli nopeasti hitti. Columbian johtoporras pyrki tästä syystä kiireesti julkaisemaan ”Indianan” ja samassa nauhoitussessiossa äänitetyn ”Darktown Strutters’ Ballin”.

”Indiana” saavutti ODJB:n nauhoituksen myötä pysyvän aseman jazzstandardina. Vaikka monet 1910-luvun standardit jäivät muodista swing-aikakauden alettua, kappaleen suosio säilyi ja muun muassa Benny Goodmanin ja Harry Jamesin big bandit tekivät siitä omat versionsa. Kappale on pysynyt jazzrepertuaarissa ja onkin ”St. Louis Bluesin” ja ”After You’ve Gonen” ohella yksi suosituimmista 1910-luvun standardeista. Kappale tunnetaan myös osana Indianapolis 500 -kisojen alkuseremonioita nimellä ”Back Home Again in Indiana”. Vuodesta 1973 lähtien laulun on esittänyt kisoissa joka lähes vuonna laulaja Jim Nabors.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vuoden 1917 kappaleet
Ballard MacDonaldin sanoittamat kappaleet
Jazzstandardit
Kanni

Kanni on harvinainen intialainen koirarotu.

Ulkonäkö
Rotu on eräänlainen "johdanne" mudholinvinttikoirasta. Se muistuttaa sileäkarvaisen salukin ja typistämättömän dobermannin välistä risteytystä. Se on ketterä, hoikka, siro ja syvärintainen. Urosten säkäkorkeus on tavallisesti 64 cm ja narttujen 56 cm, mutta joidenkin yksilöiden tiedetään olleen jopa 80 cm korkeita. Värivaihtoehtoja on tavallisesti neljä: kerma, ruskea, black&tan ja brindle - yleisin on black&tan (käpälissä ja rintakehässä on mahdollisesti pienet valkoiset merkit). Kerma on oikeastaan oma muunnoksensa, joka tunnetaan nimellä paalakanni.

Alkuperä
Kanni on alkuperäinen eteläintialainen rotu, joka on kotoisin Tamil Nadusta. Sitä tavataan Tirunelvelin, Pollachin, Kovilpattin, Kazhugumalain, Kileralin, Kodangipattin, Sivakasin ja Madurain alueilla. Sitä käytetään lähinnä metsästykseen. Nykyisin rotu on äärimmäisen harvinainen, jopa sukupuuton partaalla. Se on yritetty muutaman kerran elvyttää, mutta löytyneitä yksilöitä on hyvin vähän eikä niistä tiedetä juuri mitään.

Etymologia 
Kanni tarkoittaa "morsiota" ja sen sanotaan tulleen siitä, että koira annettiin joko kihlajaislahjaksi tai myötäjäislahjaksi juuri ennen avioliittoa. Usein se merkittiin jopa sulhaselle tulevien häälahjojen luetteloon.

Hoito
Koiria pidetään perheissä jotka eivät myy niitä, mutta voivat antaa niitä lahjaksi jos niitä luvataan hoitaa hyvin: ne eivät saa vaellella kaduilla vaan niitä tulee pitää lemmikkeinä. Niille annetaan aamuisin maitoa, iltapäivisin maissipuuroa ja iltaisin ragi-puuroa. Lihaa annetaan ainoastaan kerran viikossa tai kerran kuussa.

Lähteet

Aiheesta muualla

News article 
An Indian Site Dedicated to Dog Breeding & the sport of dog showing in India 
Extensive research on South Indian dogs carriedout by Mr. Srinivas 

FCI:n ulkopuoliset rodut
Vinttikoirat
Intialaiset koirarodut
Georgi Tšitšerin

Georgi Vasiljevitš Tšitšerin (, 24. marraskuuta (J: 12. marraskuuta) 1872 – 7. heinäkuuta 1936) oli neuvostoliittolainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ulkoministerinä 1918–1930.

Venäjän aatelistoon kuulunut Tšitšerin opiskeli Pietarin yliopistossa ja työskenteli Venäjän ulkoministeriön arkistossa 1897–1903. Hän kiinnostui pian sosialismista ja joutui pakenemaan maasta tuettuaan vallankumouksellista toimintaa vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä. Tšitšerin oleskeli ulkomailla 13 vuotta ja liittyi tuona aikana Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen menševikkisiipeen.

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Tšitšerin vastusti sotaa, mikä lähensi häntä Leninin bolševikkeihin. Tšitšerin vietti muutamia kuukausia vankilassa Isossa-Britanniassa vuonna 1917 sodanvastaisten kirjoituksiensa vuoksi. Hän palasi Venäjälle 1918 ja liittyi virallisesti bolševikkeihin.

Tšitšerin toimi Lev Trotskin avustajana Brest-Litovskin rauhaan johtaneissa neuvotteluissa. Pian neuvotteluiden jälkeen Tšitšerin nimitettiin ulkoasiain kansankomissaariksi, jona hän toimi vuoteen 1930 saakka.
Hänen tiedetään toimittaneen nootin Viipurin tapahtumien takia Saksan Venäjän-suurlähettiläälle.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Neuvostoliiton ulkoministerit
Bolševikit
Venäläiset aateliset
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1936 kuolleet
Espoon Taitoluisteluklubi

Espoon Taitoluisteluklubi on espoolainen 1979 perustettu taitoluisteluseura jossa on yli 700 jäsentä. Espoon Taitoluisteluklubi on jäsenenä Suomen Taitoluisteluliittossa (STLL) ja Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilussa (ESLU).

Seuran menestynein luistelija on Sara Lindroos, jolla on vuoden 1994 kokelaiden SM-pronssi ja junioreiden Suomen ja Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 1997. Samana vuonna myös seuran muodostelmajuniorijoukkue Energetics voitti SM- ja PM-kultaa.

Seuran motto on Terällä, yksin ja yhdessä.

Kilpavalmennusryhmät

Yksinluistelu
Kehitysryhmä Timantit
Kilparyhmät K 1, K2, K3 ja K4

Muodostelmaluistelu
Kehitysryhmä Ice Roses
Tulokasjoukkue Sunbeams
Minorijoukkue Rainbows
Noviisijoukkue Blue Arrows
Juniorijoukkue Reflections
 Lumineers, Espoon Jäätaitureiden ja Espoon Taitoluisteluklubinsenioritason muodostelmaluistelujoukkue

Lähteet
Seuran kotisivut

Viitteet

Suomalaiset taitoluisteluseurat
Espoolaiset urheiluseurat
Dugarsürengiin Oyuunbold

Dugarsürengiin Oyuunbold (; 25. joulukuuta 1957 Sükhbaatar – 2002) oli mongolialainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia alle 57-kiloisten sarjasta sekä Moskovan olympialaisissa 1980 että Méxicon MM-kisoista 1978.

Lähteet 

 Oyuunboldin profiili sports-reference.com -sivustolla  

Mongolialaiset vapaapainijat
Mongolialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Sastamalan sairaala

Sastamalan sairaala tai Tays Sastamala, aikaisemmalta nimeltään Vammalan aluesairaala, on Sastamalassa toimiva Pirkanmaan sairaanhoitopiirin sairaala. Nykyään sairaala kuuluu Tampereen yliopistollisen sairaalan alaisuuteen. Sairaala tarjoaa sekä somaattista että psykiatrista hoitoa.

Vammalan aluesairaalan toimintoja kuten synnytykset, yöpäivystys ja leikkaukset siirrettiin toisaalle, erityisesti Tampereelle Tampereen yliopistolliseen sairaalaan. Kesällä 2017 Vammalan aluesairaala liitettiin TAYSiin ja nimettiin Tampereen yliopistollisen sairaalan Sastamalan sairaalaksi (Tays Sastamala).

Katso myös 
 Luettelo Suomen sairaaloista

Lähteet 

Suomen sairaalat
Sastamala
Auringonkukat

Auringonkukat (Helianthus) on suku asterikasvien (Asteraceae) heimossa. Suvun lajit ovat alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta.

Kuvaus 

Auringonkukat ovat yksi- tai monivuotisia kookkaita ruohovartisia kasveja. Alimmat lehdet sijaitsevat vastakkaisesti, ylimmät tavallisesti kierteisesti. Kukinto on kookas mykerö. Mykeröpohjus on lähes litteä ja suomuinen. Mykerön laitakukat ovat neuvottomia ja keltaisia kielikukkia. Kehräkukat ovat ruskehtavia tai keltaisia torvikukkia. Hedelmä on pitkulainen ja tylpän särmikäs pähkylä, jossa on kaksi varhain varisevaa sukasta.

Lajeja, risteymiä ja lajikeryhmiä 

Helianthus annuus – isoauringonkukka
Helianthus annuus Nanus-ryhmä – kääpiöauringonkukka
Helianthus annuus Purpureus-ryhmä – puna-auringonkukka
Helianthus atrorubens – tumma-auringonkukka
Helianthus debilis subsp. cucumerifolius tai Helianthus petiolaris – pikkuauringonkukka
Helianthus decapetalus – kulta-auringonkukka
Helianthus × doronicoides – heliantti
Helianthus giganteus – jättiauringonkukka
Helianthus × laetiflorus – preeria-auringonkukka
Helianthus mollis – nukka-auringonkukka
Helianthus pauciflorus – syysauringonkukka
Helianthus salicifolius – nauha-auringonkukka
Helianthus tuberosus – maa-artisokka

Lähteet

Aiheesta muualla 
Funet: Auringonkukat (Helianthus)
Den virtuella floran: Helianthus 
ITIS: Helianthus 
United States Department of Agriculture (USDA): Helianthus