joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Survival

Survival on reggaeyhtye Bob Marley & The Wailersin 2. lokakuuta 1979 julkaistu albumi. Sen tärkeimpänä teemana on Afrikan maiden itsenäistyminen ja erityisesti Zimbabwen Ian Smithin hallinnon kukistuminen. Albumin kanteen on kuvattu orjalaivan pohjapiirros, sekä kaikkien Afrikan valtioiden ja Aasiassa sijaitsevan Papua-Uuden-Guinean liput.

Survivalin nimeksi ajateltiin ensin antaa Black Survival. Survival oli ensimmäinen osa Marley alun perin suunnittelemaa trilogiaa, jota jatkoivat Uprising (1980) ja Confrontation (1983).

Kappaleet

Puoli yksi
"So Much Trouble in the World" – 4:00
"Zimbabwe" – 3:51
"Top Rankin'" – 3:11
"Babylon System" – 4:21
"Survival"  – 3:54

Puoli kaksi
"Africa Unite" – 2:55
"One Drop" – 3:51
"Ride Natty Ride" – 3:51
"Ambush in the Night" – 3:14
"Wake Up and Live" (Marley/Davis)  – 5:00

Muusikot 
 Bob Marley – laulu, rytmikitara, akustinen kitara, perkussiot
 Aston "Family Man" Barrett – basso, rytmikitara, perkussiot
 Carlton Barrett – rummut, perkussiot
 Tyrone "Organ D" Downie – kosketinsoitin, perkussiot, taustalaulu
 Alvin "Seeco" Patterson – perkussiot
 Junior Marvin – soolokitara, taustalaulu
 Earl "Wire" Lindo - kosketinsoitin
 Al Anderson – soolokitara
 Rita Marley – taustalaulu
 Marcia Griffiths – taustalaulu
 Judy Mowatt – taustalaulu

Bob Marleyn albumit
Vuoden 1979 albumit
BaSix

Basix on tanskalainen 2000-luvun taitteessa perustettu a cappella -yhtye, johon kuuluu kuusi vokalistia. Se on tuottanut toistaiseksi kolme CD-levyä sekä singlejä. Yhtyeen tyyli on lähinnä soulia muistuttava, mutta perinteisiä musiikin lajeja rikkova. Tunnettujen iskelmien omaperäisten sovitusten lisäksi yhtyeellä on omia kappaleita. Laulujen pääasiallinen kieli on englanti, mutta he esittävät myös tanskankielistä tekstiä. 

Yhtyeen taiteellinen johtaja on Niels Norgaard. Hän on Århusin kuninkaallisesta musiikkiakatemiasta valmistunut orkesterinjohtaja. Hän myös säveltää baSixille. Norgaardin pitkäaikainen ystävä John Kjoller on myös Århusin musiikkiakatemian käynyt, ja hänkin säveltää. Anders Orsager on esittänyt a cappellaa ennen tätäkin kokoonpanoa. Toke Wulf Møller on opiskellut Englannissa, ja hänellä on musikaalitausta samoin kuin Jakob Hejlseenillä. Hejlseen sanoittaa yhtyeelle. Yhtyeen kuudes jäsen Peter Bach on aloittanut muusikkouransa pop- ja rocklaulajana.

Diskografia

Albumit
 The Grass (2001)
 Embodiment (2003)
 Christmastime (2004)

Aiheesta muualla
Yhtyeen kotisivut

Tanskalaiset yhtyeet
Ulkoplaneetta

Ulkoplaneetta on planeetta, joka kiertää Aurinkoa ulommalla radalla kuin Maa, sisäplaneetta vastaavasti sisemmällä radalla.
Ulkoplaneetta on kirkkaimmillaan oppositiossa, toisin sanoen samassa
suunnassa kuin Maa Auringosta katsoen.
Ulkoplaneettoja ovat Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus. Usein mainitaan ulkoplaneettojen kuut omana taivaankappaleryhmänään. Ne ovat enimmäkseen jäästä ja myös kivestä koostuvia, useimmiten kraatterisia, kappaleita.

Lähteet  

Aurinkokunta

en:Inferior and superior planets
Autolautta

Autolautta on alus, joka kykenee kuljettamaan autoja vesistön yli. Ajoneuvojen lastaus aluksen autokannelle ja sieltä pois tapahtuu keulassa ja perässä olevien porttien kautta (Ro-Ro).

Ensimmäiset käyttöönotetut lautat olivat pääasiassa ajoneuvojen kuljetusta varten. Matkustajia ja raskaan kaluston kuljettajia varten aluksissa oli hyttipaikkoja ja makuusalonkeja, joissa saattoi levähtää matkan ajan. Viihdykkeitä ei ruokaravintolaa ja baaria lukuun ottamatta juuri ollut.

Nykypäivän autolautat muistuttavat usein risteilyaluksia, ja ajoneuvojen siirto meren yli on muuttunut vain yhdeksi aluksen tehtävistä. Lauttaristeilyille lähdetään nykyään huvittelemaan, ja niissä on muun muassa useita ravintoloita ja baareja, uima-allasosasto saunoineen, pelikasino, lapsimatkustajille omat leikkihuoneensa, sekä verovapaa myymälä. Tämän johdosta varustajat puhuvat mieluummin ”risteilylautoista”.

EU-sisäliikenteessä Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä verovapaus on säilytetty Ahvenanmaata koskevan tullivapauden avulla.

Katso myös 
 Lautta
 Lossi
 Luettelo maailman suurimmista autolautoista
 Ro-ro-alus
 Ruotsinlaiva
 Yhteysalus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tietoa laivaliikenteestä Ruotsiin, Viroon, Saksaan sekä rannikko- saaristo- ja jokiristeilyt
 Reitinsuunnittelu Itämeren autolautoille 
 Lossi i Europa (saksaksi)

Seulonnan keskeiset artikkelit
Theban pyhä joukko

Theban pyhä joukko oli antiikin Thebassa toiminut eliittisotilasyksikkö. Joukko koostui tarkoitukseen tarkasti valituista 150 parista miesrakastajia. Plutarkhoksen mukaan thebalainen sotapäällikkö Gorgidas perusti joukon. Aluksi joukon jäseniä käytettiin muiden falangissa taistelevien sotilaiden seassa. Myöhemmin Pelopidas käytti joukkoa omana henkilökohtaisena kaartinaan.

Pyhä joukko kukistui vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelussa, jossa Filippos II:n johtamat makedonialaiset löivät thebalaiset. Plutarkhoksen mukaan pyhä joukko taisteli viimeiseen mieheen asti.

Lähteet 

Antiikin Kreikan sotahistoria
Theba (Kreikka)
Homoseksuaalisuus
Harjumaa

Harjumaa eli Harjun maakunta () on pohjoisin Viron maakunnista. Maakunnan pääkaupunki on Tallinna. 

Harjumaan pinta-ala on 4 326,70 km² ja väkiluku 610 468 henkilöä (1.1.2018). Harjumaa on Viron runsasväkisin ja tiheimmin asuttu maakunta. Lähes puolet (45 %) Viron väestä asuu Harjumaalla.

Talous 
Maakunnan tärkeimpiä perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, kalastus ja kalanjalostus. Teollisuus työllistää paperi-, rakennusaine-, huonekalu-, panimo- ja elintarvikealoilla. Nykyisin myös matkailu sekä muut palvelualat työllistävät.

Maantiede 
Maakunnan luonto käsittää rannikkoalangon ja liuskekivilaakion. Luonteenomaista maisemalle on klintti, joka muodostaa korkeita rantatörmiä. Maakunnassa on 34 Itämereen laskevaa jokea, joissa on myös Viron suurimmat putoukset (Keila, Jägala). Alueella on myös järviä, kuten Ülemisten, Kahalan ja Harkun järvet. Jääkausi on muovannut karsti-ilmiöitä, siirtolohkareita, kauniita rantoja, joissa on säilynyt aarniometsiä ja hakakatajikkoja. Maakunnan korkein kohta on Voosen vuori (100 m).

Kaupungit ja kunnat  

Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Harjumaa koostuu 16 kunnasta, joista neljä on kaupunkeja:

Väestö
Vuonna 2011 Harjumaalla oli 552 927 asukasta, joista 341 121 (61,7 %) oli virolaisia, 173 194 (31,3 %) venäläisiä ja 37 742 (6,8 %) muita kansallisuuksia.

Hallinto ja politiikka 
Valtiollisissa vaaleissa Harjumaa on jaettu neljään vaalipiiriin, joista valitaan yhteensä 43 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun: Tallinna on jaettu kolmeen vaalipiiriin (vaalipiirit 1–3). Muu osa Harjumaasta muodostaa yhdessä Raplamaan kanssa vaalipiirin numero 4 (valimisringkond nr 4).

Lähteet 
Viron Suomen Suurlähetystön kotisivut

Viitteet

Aiheesta muualla
Osmo Vänskä

Osmo Antero Vänskä (s. 28. helmikuuta 1953 Sääminki) on suomalainen Grammy-palkittu kapellimestari ja klarinettitaiteilija.

Vänskä aloitti muusikon uransa klarinetistina soittaen muun muassa Helsingin kaupunginorkesterissa. Opiskeltuaan orkesterinjohtamista Sibelius-Akatemiassa hän voitti Besançon Young Conductor’s -kilpailun vuonna 1982. Vuosina 1988–2008 hän työskenteli Sinfonia Lahden eli Lahden kaupunginorkesterin ylikapellimestarina. Vuosina 1989–1993 hän toimi Crusell-viikkojen taiteellisena johtajana. Vänskä toimi myös vuosina 1993–1996 Islannin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 1996 hänet nimitettiin BBC Scottish Symphony Orchestran pääkapellimestariksi. 

Vänskä aloitti vuonna 2003 Minnesotan orkesterin pääkapellimestarina ja lopetti siellä 1. lokakuuta 2013 muusikoiden ja hallinnon välisten erimielisyyksien vuoksi. Orkesterin toiminta oli työsulun vuoksi ollut jäissä, ja kun ratkaisua ei löytynyt ja monet muusikot olivat siirtyneet muualle, Vänskä asetti aikarajan, johon mennessä ratkaisun olisi pitänyt syntyä että hän jatkaisi.

Vänskä teki huhtikuussa 2014 sopimuksen orkesterin kanssa jatkosta kahdeksi vuodeksi ja aloitti toukokuussa 2014. Hän on jatkanut sen jälkeen sopimusta, mutta lopettaa vuonna 2022, jos orkesteri löytää siihen mennessä uuden johtajan.

Palkintoja 
Vänskä sai MTV:n kulttuuripalkinnon 1991. Lahden kaupunginhallitus myönsi hänelle 1. marraskuuta 1993 Lahti-mitalin numero 28.

Vuonna 2014 Vänskä ja hänen johtamansa Minnesotan orkesteri voittivat vuoden parhaan orkesteriesityksen Grammy-palkinnon Sibeliuksen sinfonioista 1 ja 4.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Michael Anthony: Osmo Vänskä: Orchestra Builder. Kirk House Publishers. ISBN 978-1-933794-20-4

Suomalaiset kapellimestarit
Pro Finlandia -palkitut
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954

Vuoden 1954 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Falunissa Ruotsissa 13.–21. helmikuuta 1954.

Miesten 18 kilometrin hiihto poistui ohjelmasta, ja tilalle tulivat 15 ja 30 kilometrin matkat. Ensimmäistä kertaa MM-kilpailujen historiassa mukana olivat myös naisten sarjat, kilpailuina 10 kilometrin hiihto ja 3 x 5 kilometrin viesti.

Miesten maastohiihto

15 km 

Päivämäärä: 17. helmikuutaSuomen Veikko Salo oli kilpailussa 11., Paavo Korhonen 23., Pentti Mikkola 24., Heikki Kiuru 30., Paavo Lonkila 35., Aulis Sipponen 41., Pekka Ristola 54., Eeti Nieminen 55., Eero Kemppainen 85. ja Pentti Suhonen 106:s.

30 km 

Päivämäärä: 14. helmikuutaSuomen August Kiuru oli kilpailussa 14. ja Veikko Salo 18:s.

50 km 

Päivämäärä: 21. helmikuutaSuomen Kalevi Mononen oli kilpailussa kymmenes, Eero Kolehmainen 11., Viljo Vellonen 13. ja Väinö Karkia 15:s.

4 x 10 km viesti 

Päivämäärä: 20. helmikuuta

Naisten maastohiihto

10 km 

Päivämäärä: 21. helmikuutaSuomen Maria Hahl oli kilpailussa kymmenes, Sanna Kiero 12., Anja Porkka 14., Eva Hög 19. ja Dagmar Horppu 22:s.

3 x 5 km viesti 

Päivämäärä: 17. helmikuuta

Yhdistetty

Normaalikilpailu (K80 + 15 km) 

Päivämäärä: 16.–17. helmikuutaSuomen Heikki Kiuru oli kilpailussa yhdeksäs, Eero Kemppainen kymmenes, Pekka Ristola 11., Paavo Korhonen 12., Aulis Sipponen 14. ja Pertti Suhonen 16:s.

Mäkihyppy

Normaalimäki (K80) 

Päivämäärä: 14. helmikuutaSuomen Antti Hyvärinen oli kilpailussa yhdeksäs, Risto Vuorinen 12., Olavi Kuronen 13., Aulis Kallakorpi 30., Veikko Salmenranta 42. ja Esko Mömmö 47:s.

Mitalitaulukko

Lähteet 
 

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1954 urheilu
Ruotsin urheilutapahtumat
Ruotsin hiihto
Falunin kunta
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1958

Vuoden 1958 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lahdessa Suomessa 1.–9. maaliskuuta 1958.

Lahti sai kilpailut järjestettäväkseen jo kolmannen kerran historiansa aikana, ja tämä oli ensimmäinen kerta, kun naisille oli kilpailuja Lahden MM-hiihdoissa. Isäntämaa saavutti kisoissa kymmenen mitalia, joista neljä oli kultaa.

Saksa osallistui kisoihin ensimmäistä kertaa vuoden 1939 jälkeen Itä-Saksan ja Länsi-Saksan joukkueina. Osanottajia oli 18 maasta, lehtimiehiä kerääntyi satamäärin ja pääsylippuja myytiin yli 200 000 kappaletta.

Lahti valittiin kisojen järjestäjäksi 5. kesäkuuta 1955 Montreux’ssä kansainvälisen hiihtoliiton kongressissa. Kisoissa oli ns. Keskusjärjestelytoimikunta, jota johti kenraalimajuri Ali Koskimaa ja pääsihteerinä Suomen olympiakomitean pääsihteeri Arnold Rosenquist. Paikallisen lahtelaisen kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana toimi entinen Suomen Hiihtoliiton puheenjohtaja Yrjö Kaloniemi.

Miesten maastohiihto

15 km 

Päivämäärä: 4. maaliskuutaSuomen Kalevi Hämäläinen oli kilpailussa kymmenes, Arto Tiainen 12., Veikko Räsänen 13. ja Niilo Väisänen 15:s.

30 km 

Päivämäärä: 2. maaliskuuta

50 km 

Päivämäärä: 8. maaliskuutaSuomen Auvo Simonen keskeytti.

4 x 10 km viesti 

Päivämäärä: 6. maaliskuuta

Naisten maastohiihto

10 km 

Päivämäärä: 5. maaliskuutaSuomen Eva Hög oli kilpailussa yhdeksäs, Pirkko Korkee 13., Maija Holma 14. ja Anja Porkka 28:s.

3 x 5 km viesti 

Päivämäärä: 7. maaliskuuta

Yhdistetty

Normaalikilpailu (K62,5 + 15 km) 

Päivämäärä: 2.–3. maaliskuutaSuomen Kauko Pasenius oli kilpailussa kymmenes, Keijo Verto 12. ja Esko Jussila 19:s.

Mäkihyppy

Normaalimäki (K62,5) 

Päivämäärä: 9. maaliskuutaSuomen Kalevi Kärkinen oli kilpailussa yhdeksäs, Niilo Halonen 14. ja Eino Kirjonen 56:s.

Mitalitaulukko  
      Isäntämaa

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Täydelliset tulokset  (PDF-tiedosto)
 YLE Elävä arkisto: Hiihdon MM Lahdessa 1958

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1958 urheilu
Suomen hiihto
Lahden urheilutapahtumat
Itä-Virumaa

Itä-Virumaa eli Itä-Virun maakunta () on maakunta Koillis-Virossa, Venäjän vastaisella rajalla, Suomenlahden ja Peipsijärven välillä. 

Itä-Virumaan asukasluku on noin 140 000 ja pinta-ala 3 000 neliökilometriä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Itä-Virumaalla oli 149 172 asukasta, joista 29 131 (19,5 %) oli virolaisia, 108 208 (72,5 %) venäläisiä ja 11 625 (7,8 %) muita kansallisuuksia, mm. ukrainalaisia (2,3 %), valkovenäläisiä (2,2 %) ja suomalaisia (0,9 %)  Maakunta poikkeaakin selvästi muista Viron maakunnista, joissa kaikissa virolaiset ovat enemmistönä.

Maakuntahallinnon keskus oli Jõhvi vuoden 2017 loppuun, jolloin lääninhallintoon rinnastettava, Viron hallituksen nimittäminen maaherrojen johtama valtiollinen aluehallinto lakkautettiin. Asukasluvultaan suurin kaupunki on Venäjän rajalla sijaitseva historiallinen Narva.

Maantiede 
Maakunnan alue koostuu Pohjois-Viron ranta-alangosta, joka pohjoisessa päättyy jyrkkään törmärannikkoon. Sisämaassa on Koillis-Viron ylänköalue ja Alutagusen metsäalue. Pisimmät joet ovat Narvajoki, Purtse ja Pyhäjoki. Maakunnassa on noin 40 järveä sekä suoalueita. Maa- ja kallioperä koostuu runsaista luonnonvaraesiintymistä. Näitä ovat palavakivi, fosforiitti, rakennushiekka, kalkkikivi ja sinisavi. Näiden ansiosta Itä-Virumaa onkin Viron merkittävin teollisuusalue. Palavaakiveä louhitaan erityisesti Kohtla-Järven ja Kiviõlin seudulla.

Kaupungit ja kunnat 

Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Itä-Virumaa koostuu kahdeksasta kunnasta, joista neljä on kaupunkeja. Ennen kuntauudistusta kaupunkeja oli viisi ja kuntia oli 15. Muutoksessa Aserin kunta siirrettiin osaksi Länsi-Virumaata sekä Avinurme ja Lohesuu Jõgevamaalle.

Maakunnan kunnat ovat:

Talouselämä 
Maakunnan teollisuudenaloja ovat kemian-, metalli-, konepaja-, elektroniikka- ja puuteollisuus. Lisäksi maakunnassa työllistää energian tuotanto ja kuljetus.

Hallinto ja politiikka 
Valtiollisissa vaaleissa Itä-Virumaa muodostaa vaalipiirin numero 7 (valimisringkond nr 7), josta valitaan 7 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun.

Nähtävyyksiä 
Nähtävyyksistä tärkeimpiä ovat Ontikan rantatörmä (56 metriä merenpinnasta), Viron korkein putous Valastessa (n. 30 m, syntynyt kuivatusojan suuhun), luonnonsuojelualueet (Kurtna, Saka-Ontika-Toila), Kuremäen nunnaluostari, Kohtla-Järven palavankiven museo, Jõhvin kirkko 1300-luvulta, Purtsen linna 1500-luvulta, Narvan linna (Hermannin linna) ja 12 kilometriä pitkä Narva-Joensuun hiekkaranta. Alueella on myös entistettyjä kartanoita puistoineen, kuten Ontikan, Illukan, Maidlan, Kukrusen ja Mäetagusen kartanot.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ida-Virumaa portaali
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1962

Vuoden 1962 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Zakopanessa Puolassa.

Zakopane järjesti MM-kilpailut jo kolmannen kerran historiansa aikana. Uusia lajeja olivat naisten viiden kilometrin maastohiihto ja mäkihypyn suurmäenkilpailu.

Miesten maastohiihto

15 km 

Päivämäärä: 20. helmikuutaSuomen Väinö Huhtala oli kilpailussa 13., Kalevi Laurila 17. ja Kalevi Oikarainen keskeytti.

30 km 

Päivämäärä: 18. helmikuutaSuomen Kalevi Hämäläinen oli kilpailussa kahdeksas, Arto Tiainen yhdeksäs ja Veikko Hakulinen 19:s.

50 km 

Päivämäärä: 24. helmikuutaSuomen Veikko Hakulinen oli kilpailussa yhdeksäs ja Lauri Bergquist 22:s.

4 x 10 km viesti 

Päivämäärä: 24. helmikuuta

Naisten maastohiihto

5 km 

Päivämäärä: 19. helmikuutaSuomen Eeva Ruoppa oli kilpailussa yhdeksäs ja Toini Pöysti kymmenes.

10 km 

Päivämäärä: 21. helmikuutaSuomen Toini Pöysti oli kilpailussa yhdeksäs ja Eeva Ruoppa kymmenes.

3 x 5 km viesti 

Päivämäärä: 23. helmikuuta

Yhdistetty

Normaalikilpailu (K80 + 15 km) 

Päivämäärä: 18.-19. helmikuutaSuomen Pekka Ristola oli kilpailussa kahdeksas, Pertti Tiitta 13., Esko Jussila 21. ja Kauko Pusenius keskeytti.

Mäkihyppy

Normaalimäki (K80) 

Päivämäärä: 21. helmikuutaSuomen Eino Kirjonen oli kilpailussa 12., Antero Immonen 18. ja Veikko Kankkonen 34:s.

Suurmäki (K100) 

Päivämäärä: 25. helmikuutaSuomen Veikko Kankkonen oli kilpailussa kymmenes, Eino Kirjonen 21. ja Hemmo Silvennoinen 23:s.

Mitalitaulukko

Aiheesta muualla 
 YLE Elävä arkisto: Hiihdon MM-kisat Zakopanessa 1962
 Elonet: Finlandia-katsaus 582 (1962): Suomen joukkueen lähtö Helsingistä helmikuussa 1962, 4:37 filmin alusta
 Elonet: Finlandia-katsaus 583 (1962): Kisojen avajaiset ja miesten 30 km:n hiihto, 3:27 filmin alusta
 Elonet: Finlandia-katsaus 587 (1962): Miesten 50 km:n hiihto ja mäenlasku, 4:22 filmin alusta

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1962 urheilu
Puolan hiihto
Zakopane
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1966

Vuoden 1966 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Oslossa Norjassa 17.–27. helmikuuta 1966.

Kisojen menestynein maa oli kahdeksan mitalia kerännyt isäntämaa Norja (viisi kultaa, kaksi hopeaa, yksi pronssi).

Miesten maastohiihto

15 km 

Päivämäärä: 20. helmikuutaSuomen Eino Huhtala oli kilpailussa 16:s.

30 km 

Päivämäärä: 17. helmikuutaSuomen Kalevi Oikarainen oli kilpailussa 11. ja Arto Tiainen 12:s.

50 km 

Päivämäärä: 26. helmikuutaSuomen Kalevi Oikarainen keskeytti.

4 x 10 km viesti 

Päivämäärä: 23. helmikuuta

Naisten maastohiihto

5 km 

Päivämäärä: 21. helmikuutaSuomen Senja Pusula oli kilpailussa kahdeksas, Toini Pöysti 11., Eeva Ruoppa 14. ja Irma Hartikainen 18:s.

10 km 

Päivämäärä: 19. helmikuutaSuomen Toini Pöysti oli kilpailussa yhdeksäs, Senja Pusula kymmenes, Eeva Ruoppa 12. ja Liisa Suihkonen 18:s.

3 x 5 km viesti 

Päivämäärä: 27. helmikuuta

Yhdistetty

Normaalikilpailu (K70 + 15 km) 

Päivämäärä: 21. helmikuutaSuomen Esa Klinga oli kilpailussa 12., Ilpo Nuolikivi 16., Vesa-Pekka Sarparanta 22. ja Raimo Majuri 26:s.

Mäkihyppy

Normaalimäki (K70) 

Päivämäärä: 19. helmikuutaSuomen Niilo Halonen oli kilpailussa neljästoista, Topi Mattila kahdeskymmenesviides ja Erkki Pukka viideskymmenesyhdeksäs.

Suurmäki (K88) 

Päivämäärä: 27. helmikuutaSuomen Paavo Lukkariniemi oli kilpailussa 13., Topi Mattila 31. ja Martti Niemi 52:s.

Mitalitaulukko

Aiheesta muualla 
 YLEn elävä arkisto – Hiihdon MM-kisat Oslossa 1966

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1966 urheilu
Norjan urheilutapahtumat
Norjan hiihto
Oslon urheilu
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1970

Vuoden 1970 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Vysoké Tatryssa Tšekkoslovakiassa 14.–22. helmikuuta 1970.

Miesten maastohiihto

15 km 

Päivämäärä: 17. helmikuutaSuomen Osmo Karjalainen oli kilpailussa 14., Kalevi Laurila 18., Hannu Taipale 28. ja Kalevi Oikarainen keskeytti.

30 km 

Päivämäärä: 15. helmikuutaSuomen Hannu Taipale oli kilpailussa 11., Kalevi Oikarainen 12., Raimo Lehtinen 14. ja Kalevi Laurila 15:s.

50 km 

Päivämäärä: 22. helmikuutaSuomen Teuvo Hatunen oli kilpailussa 12. ja Heikki Ripatti 19:s.

4 x 10 km viesti 

Päivämäärä: 19. helmikuuta

Naisten maastohiihto

5 km 

Päivämäärä: 16. helmikuutaSuomen Liisa Suihkonen oli kilpailussa 12:s.

10 km 

Päivämäärä: 18. helmikuutaSuomen Marjatta Muttilainen oli kilpailussa yhdeksäs ja Senja Pusula kymmenes.

3 x 5 km viesti 

Päivämäärä: 20. helmikuuta

Yhdistetty

Normaalikilpailu (K88 + 15 km) 

Päivämäärä: 15.–16. helmikuutaSuomen Erkki Kilpinen oli kilpailussa kymmenes ja Heikki Sarapää 18:s.

Mäkihyppy

Normaalimäki (K88) 

Päivämäärä: 14. helmikuutaSuomen Tauno Käyhkö oli kilpailussa 14., Raimo Ekholm 32., Topi Mattila 38. ja Esko Rautionaho 57:s.

Suurmäki (K110) 

Päivämäärä: 22. helmikuutaSuomen Raimo Ekholm oli kilpailussa 15., Topi Mattila 29. ja Esko Rautionaho 33:s.

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Aiheesta muualla 

 YLE Elävä arkisto: Hiihdon MM-kisat Ylä-Tatralla 1970

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1970 urheilu
Tšekkoslovakian urheilu
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1974

Vuoden 1974 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Falunissa Ruotsissa 16.–24. helmikuuta 1974.

Falunin kisoja voidaan pitää maastohiihtohistorian eräänä käännekohtana, sillä tuolloin puusukset saivat väistyä lasikuidusta valmistettujen suksien tieltä. Suomalaiset kuitenkin hiihtivät puisilla Järvisen suksilla ja antoivat näin suurimmalle osalle muunmaalaisille kilpakumppaneilleen selvän etulyöntiaseman.

Miesten maastohiihto

15 km 

Päivämäärä: 19. helmikuutaMagne Myrmosta tuli viimeinen puusuksilla maailmanmestaruuden voittanut hiihtäjä.

Suomen Osmo Karjalainen oli kilpailussa 13., Arto Koivisto 20. ja Eljas Nygård 28:s.

30 km 

Päivämäärä: 17. helmikuutaSuomen Raimo Lehtinen oli kilpailussa seitsemäs, Eljas Nygård 34. ja Heikki Ripatti 35:s.

50 km 

Päivämäärä: 24. helmikuutaSuomen Juhani Repo oli kilpailussa 16., Raimo Lehtinen 24., Juha Mieto 35. ja Heikki Ripatti 38:s.

4 × 10 km viesti 

Päivämäärä: 21. helmikuuta

Naisten maastohiihto

5 km 

Päivämäärä: 18. helmikuutaSuomen Helena Takalo oli kilpailussa yhdeksäs, Marjatta Kajosmaa 15., Hilkka Kuntola 20. ja Ulla Suhonen 39:s.

10 km 

Päivämäärä: 20. helmikuutaSuomen Marjatta Kajosmaa oli kilpailussa yhdeksäs, Liisa Suihkonen 14. ja Hilkka Kuntola 17:s.

4 × 5 km viesti 

Päivämäärä: 23. helmikuuta

Yhdistetty

Normaalikilpailu (K89 + 15 km) 

Päivämäärä: 17.-18. helmikuutaSuomen Erkki Kilpinen oli kilpailussa 12., Jukka Kuvaja 25. ja Markku Sinkko 39:s.

Mäkihyppy

Normaalimäki (K89) 

Päivämäärä: 16. helmikuutaSuomen Esko Rautionaho oli kilpailussa seitsemäs, Kari Ylianttila 26. ja Paavo Maunu 37:s.

Suurmäki (K112) 

Päivämäärä: 23. helmikuutaSuomen Esko Rautionaho oli kilpailussa 12., Juhani Ruotsalainen 30. ja Tauno Käyhkö 57:s.

Mitalitaulukko 

Hiihdon MM-kilpailut
Vuoden 1974 urheilu
Ruotsin urheilutapahtumat
Ruotsin hiihto
Falunin kunta
Jaakko Pöyry

Jaakko Veikko Emanuel Pöyry (6. elokuuta 1924 Sodankylä – 8. syyskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tohtori, suomalaisen metsäalan osaamisen vaikuttaja sekä Pöyry Oyj:n perustaja. Pöyry  kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta vuonna 1942 ja ilmoittautui pian tämän jälkeen vapaaehtoisena rintamalle, jossa haavoittui vakavasti Talin–Ihantalan taistelussa kesällä 1944. Samana vuonna hän myös suoritti reserviupseerikurssin Niinisalossa. Pöyry valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1948. Vuonna 1958 hän perusti nimeään kantaneen yrityksen ja toimi tämän johdossa aina vuoteen 1990 asti. Tämänkin jälkeen hän toimi vielä yhtiön hallituksessa ja muissa luottamustehtävissä. Hän oli tosin jo aikaisemmin myynyt puolet yhtiöstään Henrik Ehrnroothille.

Jaakko Pöyry vihittiin tekniikan kunniatohtoriksi Teknillisessä Korkeakoulussa vuonna 1974. Hän sai myös professorin arvonimen. Sotilasarvoltaan Pöyry oli reservin yliluutnantti.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Raimo Seppälä: Korvessa karjui se karvainen karhu. Jaakko Pöyryn pitkä tie Sodankylästä kuuteen maanosaan. Helsinki: Otava, 2004.

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomen rakennusalan vaikuttajat
Suomalaiset insinöörit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2006 kuolleet
Fotorealismi

Fotorealismi tai fotonaturalismi (myös valokuvarealismi, valokuvauksellinen realismi, hyperrealismi tai superrealismi) on 1960-luvulla syntynyt taidemuoto, jossa kuvien mallina ja kuvan tekemisen lähtökohtana ei ole niinkään itse todellisuus, vaan valokuvat siitä. Valokuva toimi välikappaleena todellisuuden ja taiteilijan välillä. Kuvaus on fotorealistisissa töissä valokuvantarkkaa.

Fotorealismia kutsuttiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa myös uudeksi realismiksi (”new realism”). Se oli vastareaktio pop-taiteen ohella modernismin abstraktia maalaustaidetta kohtaan. Fotorealismi yleistyi 1970-luvun alussa myös Euroopassa. Kasselin documentassa olivat vuonna 1972 mukana muun muassa Ralph Goings, Robert Bechtle, John de Andrea, Don Eddy, Gerhard Richter, Chuck Close, Richard Estes ja Duane Hanson.

Tietokonegrafiikassa ja CGI-grafiikassa fotorealismilla tarkoitetaan elävältä tai realistiselta näyttävää tietokoneella luotua grafiikkaa erona esimerkiksi sarjakuvamaisesta grafiikasta.

Suomessa 

Suomalaisista muun muassa Esko Tirrosen maalaukset ovat lähellä fotonaturalismia. Suuntaus oli esillä Ars 74 -näyttelyssä Helsingissä ja Tampereella keväällä 1974. Mukana oli useita sekä amerikkalaisia että eurooppalaisia hyperrealismin edustajia. Suuntauksen vaikutus jäi tuolloin kuitenkin melko lyhytaikaiseksi.

Valokuvan tultua osaksi maalaustaidetta ja digitaalisen kuvan yleistyttyä kiinnostus fotorealismia kohtaan on kasvanut.

Esimerkkejä

Katso myös 

 Renderointi
 3D-grafiikka

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nykytaide
Basilika (arkkitehtuuri)

Basilika on suorakulmion muotoinen, kolmi- tai useampilaivainen rakennus, jossa keskilaiva on muita laivoja korkeampi, niin että valo pääsee sisään sen yläosan ikkunoista. Nykykielenkäytössä basilika viittaa tämänmalliseen kirkkoon. Se eroaa siis hallikirkosta, jossa kaikki laivat ovat samankorkuiset. Basilikatyyppi on peräisin antiikin Kreikan ja Rooman arkkitehtuurista. Antiikin aikaiset basilikat eivät kuitenkaan olleet uskonnollisia rakennuksia, vaan niitä käytettiin muun muassa kauppaan ja oikeudenkäynteihin.

Basilikan kehittivät roomalaiset kreikkalaisen pylväskäytävän, stoan, perusteella. Latinan nimitys basilica juontuukin kreikan ilmaisusta στοὰ βασιλική (stoa basilikē, kuninkaallinen pylväskäytävä). Rooman vanhimman tunnetun basilikan, Basilica Porcian, rakennutti 184 eaa. Marcus Porcius Cato. Yhden kuuluisimmista basilikoista, Maxentiuksen basilikan, pani alulle Maxentius ja viimeisteli Konstantinus 313. Jo Augustuksen aikoihin basilikaa pidettiin oleellisena osana kaupungiksi itseään kutsuvaa asutuskeskusta.

Kolmannelta vuosisadalta alkaen kristityt rakensivat basilikatyyppisiä rakennuksia kulttipaikoikseen, sillä he tarvitsivat isoja tiloja, joihin seurakunta saattoi kokoontua. Pakanatemppeleitä ei voitu käyttää mallina, koska niissä rituaalit suoritettiin usein ulkona. Kristityissä kirkoissa on basilikan päässä puolipyöreä alttarikomero, apsis, jossa pappi seisoo korokkeella. Kirkot saivat vaikutteita etenkin keisaribasilikoista, joissa ei harjoitettu kaupankäyntiä.

Italiassa sanalla basilica tarkoitetaan myös erityisen arvoaseman omaavaa kirkkorakennusta sen muodosta riippumatta, esimerkiksi Basilica di San Marco Venetsiassa.

Katso myös
pitkäkirkko
pyörökirkko
ristikirkko
Keskeiskirkko
Kahtamoinen

Lähteet 

Kirkkoarkkitehtuuri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anastasio Somoza García

Anastasio "Tacho" Somoza García (1. helmikuuta 1896 – 29. syyskuuta 1956) oli Nicaraguan presidentti ja diktaattori vuosina 1937–1947 ja 1950–1956. 

Anastasio Somoza Garcían isä oli varakas kahviplantaasin omistaja. Hän opiskeli Yhdysvalloissa, palasi kotimaahan ja epäonnistui liikemiehen uralla. Somoza nousi valtaan syrjäyttäen enonsa armeijan  tuella 1937. Hän keskitti valtaa ja varallisuutta perheelleen ja ystävilleen, ja hänen jälkeensä maata hallitsivat hänen kaksi poikaansa Luis Somoza Debayle ja Anastasio Somoza Debayle. Somoza Garcia ammuttiin 1956.

Lähteet 
 

Nicaraguan presidentit 
Diktaattorit
Nicaragualaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
Jean-Claude Duvalier

Jean-Claude Duvalier (3. heinäkuuta 1951 Port-au-Prince  – 4. lokakuuta 2014 Port-au-Prince) oli Haitin presidentti ja diktaattori 1971–1986. Hän seurasi virassa isäänsä François Duvalieria. Isä ja poika saivat kansan suussa lempinimet Papa Doc ja Baby Doc.

Jean-Claude Duvalier nousi valtaan vain 19-vuotiaana ja oli maailman nuorin presidentti.  

Nuori presidentti karkotti maasta isänsä tärkeimmän avustajan, äitinsä veljen Gaston Jumellen ja sulki  marraskuussa 1972 tämän ylläpitämän Hemo Caribbean -yhtiön, joka oli järjestänyt joukkoverenluovutuksia 3-5 dollarin korvausta vastaan henkilöä kohden. Luovutusten tuottama veri ja veriplasma myytiin ulkomaille.

François Duvalier loi pelätyt puolisotilaalliset Tonton Macoutes- joukot, jotka osallistuivat poliittisten vastustajien kiduttamiseen ja surmaamiseen. Jean-Claude Duvalier hyväksyi näiden joukkojen toiminnan ja brutaalit toimintatavat jossain määrin. Hänen hallintonsa on arvioitu olleen vähemmän väkivaltainen, mutta pahemmin korruptoitunutta isäänsä verrattuna

Duvalier vietti ylellistä elämää. Hänen häänsä maksoivat viisi miljoonaa dollaria, vaikka samaan aikaan maa kärsi köyhyydestä. Ihmisoikeusryhmien mukaan hänen aikanaan maassa kidutettiin ja surmattiin tuhansia poliittisia vankeja.

Vuonna 1986 korruptiosyytteiden raskauttama Jean-Claude Duvalier pakotettiin luopumaan vallasta, minkä seurauksena hän muutti Ranskaan.

Kun Jean-Bertrand Aristide ilmoitti luopuvansa vallasta 2004, Jean-Claude Duvalier ilmoitti asettautuvansa ehdolle vuoden 2005 vaaleissa.

Tammikuun 2010 maanjäristyksen jälkeen hän lupasi lahjoittaa kotimaalleen viisi miljoonaa puntaa.

Duvalierilla oli Sveitsissä pankkitili, jolla olevista varoista hän taisteli oikeudessa, sillä Haitin valtio on vaatinut niitä palautettavaksi. Vuonna 2007 silloinen presidentti René Préval sanoi, että jos Duvalier olisi palannut Haitiin, hän olisi joutunut oikeuteen rahan kavalluksista ja kuolonuhreista. Duvalier palasi Haitiin tammikuussa 2011, mutta syytä paluuseen ei toistaiseksi tiedetä. 19. tammikuuta 2011 Duvalier sai syytteet korruptiosta, varkaudesta sekä varojen kavaltamisesta. Syytteet koskivat väärinkäytöksiä Duvalierin 15-vuotisella valtakaudella 1970- ja 1980-luvuilla.

Duvalier menehtyi kotonaan sydänkohtaukseen 63 vuoden iässä.

Lähteet 

Haitin presidentit
Diktaattorit
Vuonna 1951 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Thomas Beecham

Sir Thomas Beecham (29. huhtikuuta 1879 St. Helena – 8. maaliskuuta 1961 Lontoo) oli 1900-luvun alkupuolen merkittävin brittiläinen kapellimestari. Hän perusti useita brittiläisiä orkestereita mukaan lukien New Symphony Orchestran, Lontoon filharmonisen orkesterin ja Royal Philharmonic Orchestran.

Kunniamaininnat
1916 Beecham lyötiin ritariksi.
1938 Ranskan tasavallan presidentti antoi hänelle Kunnialegioonan kunniamerkin.
1957 hän sai Companion of Honour -kunniamaininnan.

Levytyksiä
Balakirev: Ensimmäinen sinfonia
 Bizet: C-duurisinfonia (EMI)
 Berlioz: Fantastinen sinfonia (EMI)
Händel: Messias-oratorio
Mozart: Requiem
Rimski-Korsakov: Šeherazade
Sibelius: Seitsemäs sinfonia

Brittiläiset kapellimestarit
Grammy-palkinnon saajat
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Kallaveden lukio

Kallaveden lukio on kuopiolainen lukio, jonka juuret ulottuvat vuoteen 1879 Suomalaisen tyttökoulun perustamiseen. Nimi muuttui vuonna 1928 Kuopion tyttölyseoksi, Kallaveden yhteislyseoksi vuonna 1973 ja Kallaveden lukioksi vuonna 1975.

Kallaveden lukio on yksi Kuopion neljästä päivälukiosta. Sitä käy noin 500 opiskelijaa. Opettajia on noin 40. Rehtorina on Ensio Vatanen.  Samassa rakennuksessa toimii Kuopion iltalukio.

Arkkitehti Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, alkujaan nelikerroksinen punatiilinen koulurakennus valmistui Piispanpuiston pohjoislaidalle (Maaherrankatu 2) vuonna 1924. Koulu oli alkujaan Kuopion suomalaisen tyttökoulun käytössä. Nykyisen korkeutensa koulu sai 1950-luvulla. 

Lukio hyväksyttiin Unesco-kouluksi vuonna 1984. Unesco-koulu korostaa kansainvälisyyttä eri toiminnoissaan.

Opiskelu
Kallaveden lukiossa painotetaan viestintää ja mediakasvatusta, kuvataidetta, käsi- ja taideteollisuutta sekä kansainvälisyyttä. Lukiodiplomin suorittaminen on mahdollista musiikissa, kuvataiteessa, tekstiilityössä, mediassa ja liikunnassa. Samassa rakennuksessa toimii myös Kuopion aikuislukio, jonka kursseja oppilaiden on mahdollista hyödyntää.

Kielitarjonta
 A: englanti, saksa, ranska
 B1: ruotsi
 B2: saksa, ranska
 B3: saksa, ranska, espanja, italia, venäjä
 muut kielet: viittomakieli

Lehti ja radioasema
Kallaveden lukiossa julkaistaan perinteistä Oras -lehteä, jonka perustaminen ajoittuu aivan 1800-luvun loppuun, mikä tekee siitä yhden Suomen vanhimmista opiskelijalehdistä.
Siellä on toiminut myös 10 vuoden ajan lukiolaisten oma radioasema, Putkiradio.

Ystävyyskoulut
1980-luvun alusta on Kallaveden lukiolla ollut viisi ystävyyskoulua: Nowy Wisniczin taidelukio (Puola), Tarton 14. taidekoulu (Viro), Himmelsthurin lukio (Saksa) ja 15. lyseo Pihkovassa (Venäjä) Desenzanon lukio (Italia) . Koulut pitävät yhteyttä toisiinsa mm. vuosittaisten vierailujen merkeissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Oraksen Snellman 200 -teemanumero

Kuopion lukiot
Väinölänniemi (kaupunginosa)
Hannunvaakuna

Hannunvaakuna (⌘) eli käpälikkö on symboli, jota on perinteisesti käytetty koristeluun monessa maailman kolkassa, etenkin Pohjois-Euroopassa ja Virossa. Suomessa on ollut tapana maalata merkki talon tai ladon seinään suojaamaan rakennuksen asukkeja huonolta onnelta ja pahoilta hengiltä. Se myös kaiverrettiin usein puisiin esineisiin, kuten lusikoihin tai juustolautoihin. Käpälikköä on käytetty myös kirjontakuviona, riipuksissa ja soljissa. Vanhin tunnettu suomalainen hannunvaakuna on kaiverrettu noin vuoden 1000 paikkeilla sukseen. 

Suomen Kotiseutuliitto ehdotti 1950-luvulla hannunvaakunan käyttöä kulttuurimuistomerkkien symbolina. 1960-luvulla se otettiin käyttöön Pohjoismaissa nähtävyyttä kuvaavana liikennemerkkinä, ja nykyisin se on levinnyt kansainväliseen käyttöön. Merkkiä on käytetty myös Kalevala Korun tuotteissa kuten riipuksissa, Apple Macintoshin komentonäppäimenä sekä suomalaisissa pennin (vuodesta 1963 vuoteen 1979) ja viiden pennin kolikoissa (1963–1990). Ulkonäöltään samanlaiset, mutta markka-arvoiset kolikot olivat käytössä 1952–1962.

Hannunvaakunan nimi tulee kristillisestä pyhimyksestä Johannes Kastajasta, mutta merkin alkuperä on esikristillinen.

Hannunvaakunoita

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ristisymbolit
Pakanalliset symbolit
Ornamentit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Urheiluruutu

Urheiluruutu on Yleisradion päivittäin lähettämä urheilu-uutisohjelma. Sen ensimmäinen lähetys oli 18. elokuuta 1963, johon Anssi Kukkonen teki intron ja sen juonsi ja koosti Seppo Kannas. Ohjelman nimen keksi Kukkonen ruotsalaista Sportspegelniä mukaillen. Sitä ennen urheilu-uutiset oli kerrottu muiden uutisten päätteeksi.

Aluksi Urheiluruutua lähetettiin 15 minuuttia vain sunnuntai-iltaisin, mutta myöhemmin se alkoi tulla myös torstaisin ja lauantaisin. Vuonna 1967 perustettiin TV1:n urheilutoimitus, jonka lippulaivaksi Urheiluruutu tuli, ja vuonna 1993 ohjelmaa alettiin lähettää joka päivä. Jouluaattona ja joulupäivänä Urheiluruutua ei kuitenkaan lähetetä.

Urheiluruudun ulkoinen ilme ja tunnusmusiikki on vaihtuneet vuosien aikana lukuisia kertoja. Ensimmäisessä tunnuksessa kukko juoksi kukkuloiden takaa kameran eteen. Tarinan mukaan tunnuksessa Kukkonen juoksi Kannaksen yli.
Tunnusmusiikeista tunnetuimmaksi on noussut 1980- ja 1990-luvulla käytetty Leevi and the Leavings -yhtyeen esikoisalbumilla oleva ”Tuhannen markan seteli”. Viimeksi ilme vaihtui 11. helmikuuta 2013, jolloin studio ja tunnus vaihtuivat ja uutiset alettiin lukea seisten.

Urheiluruutua lähetetään arkisin kolme lähetystä: klo 19.15 TV2:ssa, klo 20.55 TV1:ssä (päälähetys) ja klo 22 TV2:ssa. Ne kestävät viisi minuuttia, paitsi keskiviikon, torstain ja perjantain päälähetykset, jotka kestävät kymmenen minuuttia. Viikonloppuisin Urheiluruudun päälähetys (TV1) alkaa lauantaisin klo 20.50, jolloin se kestää 25 minuuttia ja sunnuntaisin klo 20.45, jolloin lähetys kestää 20 minuuttia. Viikonloppuna ovat lähetykset myös klo 18.10 (5 min), klo 19.05 (5 min; vain lauantaina) ja klo 22 (10 min). Aamu-TV:ssä ei lähetetä Urheiluruutua (aikaisemmin sitä tosin lähetettiin), vaan urheilu-uutiset lukee muiden uutisten jälkeen sama uutisankkuri.

Vuosina 1995–2011 keskiviikon Urheiluruudun yhteydessä näytettiin Veikkauksen V5-ravipelin tulos.

Urheilu-uutisten toimittajat

 Laura Arffman
 Antti Ennekari
 Inka Henelius
 Janne Karinkanta
 Maija Kautto
 Kristiina Kekäläinen
 Tuulia Kössö

 Petra Manner
 Manu Myllyaho
 Jaakko Parkkinen
 Lena Pushkarjova
 Riku Salminen
 Antti-Jussi Sipilä
 Riikka Smolander-Slotte

Aiemmat toimittajat

 Petteri Ahomaa
 Matti Finskas
 Mikko Hannula
 Kirsi Pelttari (nyk. Heikel)
 Kari Hiltunen
 Hannu-Pekka Hänninen
 Juha Matti Holopainen
 Timo Huovinen
 Juha Jokinen
 Niki Juusela

 Pekka Kaidesoja
 Seppo Kannas
 Markku Kataja
 Jyrki Kemppainen
 Ville Klinga
 Olli Koivusalo
 Anssi Kukkonen
 Esa Kurttila
 Matti Kyllönen
 Laura Raittila (nyk. Lehtonen)

 Kauko-Aatos Leväaho
 Tuula Malin
 Kalevi Malmström
 Jouko Marttila
 Pirjo Mäenpää
 Sanna Mönkkönen
 Teemu Niikko
 Jere Nurminen
 Piia Pasanen
 Mari Pekkanen

 Minna Perovuo
 Eero Pihlaja
 Kirsti Pohjaväre
 Ike Rautio
 Riku Riihilahti
 Laura Ruohola
 Jukka Saarinen
 Jussi Saarinen
 Pentti Salmi
 Lasse Sipilä

 Sari Sirkkiä-Jarva
 Riikka Luukkonen
 Anna Sorainen
 Tapio Suominen
 Marko Terva-aho
 Anne Valta
 Bror-Erik Wallenius

Lähteet

Suomalaiset uutisohjelmat
Yle TV1:n televisio-ohjelmat
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1936

Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1936 Garmisch-Partenkirchenissä sisälsivät kolme kilpailua hiihdossa, yhden mäkihypyssä ja yhden yhdistetyssä. Kilpailut toimivat myös lajien maailmanmestaruuskilpailuina.

Hiihto

18 km 

Päivämäärä: 12. helmikuuta

50 km 

Päivämäärä: 15. helmikuuta

4 x 10 km viesti 

Päivämäärä: 10. helmikuuta
Viimeisessä vaihdossa matkaan lähtiessään Suomen Kalle Jalkanen oli jäljessä Norjan Bjarne Iversenia minuutin ja 22 sekuntia. Kun osuutta oli hiihdetty vähän yli puolet, oli Jalkanen ottanut Iversenin jo kiinni. Eräässä alamäessä Jalkanen kuitenkin sylkäisi ja samalla hänen tekohampaansa lensivät hangelle. Hän palasi hakemaan ne ja norjalainen pääsi uudelleen johtoon. Puoli kilometriä ennen maalia Jalkanen saavutti Iversenin ja voitti lopulta kuudella sekunnilla.

Yhdistetty 

Päivämäärä: 12.–13. helmikuuta

Mäkihyppy 

Päivämäärä: 16. helmikuuta

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin

Talviolympialaiset 1936
1936
1936
Saksan hiihto
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1948

Vuoden 1948 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin maastohiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä yhteensä viidessä eri lajissa.

Hiihto

18 km 

Päivämäärä: 31. tammikuuta

50 km 

Päivämäärä: 6. helmikuuta

4 x 10 km 

Päivämäärä: 3. helmikuuta

Yhdistetty 

Päivämäärä: 31. tammikuuta–1. helmikuuta

Mäkihyppy

Päivämäärä: 7. helmikuuta

Lähteet

Viitteet 

Talviolympialaiset 1948
1948
1948
Sveitsin hiihto
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1932

1932 talviolympialaisissa Lake Placidissa Yhdysvalloissa kilpailtiin hiihdossa, mäkihypyssä ja yhdistetyssä neljässä eri sarjassa. Kilpailut toimivat myös lajien maailmanmestaruuskilpailuina.

Mitalistit

Maastohiihto

18 km 

Päivämäärä: 10. helmikuuta

50 km 

Päivämäärä: 13. helmikuuta

Yhdistetty 

Päivämäärä: 10. helmikuuta

Mäkihyppy 

Päivämäärä: 10. helmikuuta

Mitalitaulukko

Lähteet
1932 Lake Placid Winter Games  Sports Reference LLC.

Aiheesta muualla
 Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin

Lajit talviolympialaisissa 1932
1932
1932
Yhdysvaltain hiihto
Kalle (lehti)

Kalle oli suomalainen pornolehti, jota kustansi Suomen miestenlehdet Oy. Sitä alettiin julkaista vuonna 1973, ja se oli Jallun ja Lollon ohella Suomen ostetuin pornolehti. Kalle oli suunnattu heteroseksuaalisille miehille, mutta siinä oli mukana homoseksuaaleille suunnattu liite. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin, mikä merkitsi Kallen lakkauttamista.

Kalleen kirjoittivat muun muassa Veikko Ennala, Jorma Ojaharju, Oskar Reponen, Martti Innanen ja Juha Vainio.

Kallen luultavasti tunnetuin kiertävä reportteri oli Börje Mellberg, joka raportoi lehteen erityisesti Viron- ja Latvian-matkojen edesottamuksistaan.

1980-luvulla Kalle sponsoroi myös ”Käteenvedon SM-kisoja”, jossa lehden mukaan ”maan parhaat runkkarit käsittelivät seivästään taidolla ja asiantuntemuksella” ja esimerkiksi vuonna 1981 ”neljä parasta sai alle minuutin ajan ja voittaja ylsi huikeaan 3,5 sekuntin lopputulokseen”.

Kaisa Riihinen oli Kallen päätoimittajana 2012–2015. 

Myös vuosina 1950–1956 ilmestyi Kalle-niminen miestenlehti. Sen sisältö oli nykyistä perhelehtitasoa, mutta lehti jouduttiin lopettamaan vuoden 1956 lopussa kustantajan talousvaikeuksien ja lehden epäsiveellisyysluokittelusta johtuneen lisäverotuksen vuoksi. Vuonna 1958 aloittanut Jallu oli sisällöllisesti samantapainen yleisaikakauslehti kuin vanha Kalle, mutta Lehtimiesten kustannettavaksi siirryttyään se muuntui 1960-luvun loppupuolella pornolehdeksi.

Katso myös
 Kalevi (lehti)

Lähteet

Aiheesta muualla 
KansiKALLEria 1950–56.
FinnSleaze! Finnish Men's Magazines of the 1950s–1970s.

Suomalaiset pornolehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Enthrone Darkness Triumphant

Enthrone Darkness Triumphant on norjalaisen black metal -yhtyeen Dimmu Borgirin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997, ja se oli ensimmäinen albumi, jonka Dimmu Borgir teki Nuclear Blast -levy-yhtiön leivissä. Uusiojulkaisu (Deluxe Edition) julkaistiin vuonna 2002 bonusmateriaalin kera. Saksassa albumin tultua myyntiin "Tormentor of Christian Soulsin" sanoitukset jouduttiin sensuroimaan.

Albumia pidetään yhtyeen läpimurtolevynä. Roimasti paranneltu tuotanto sekä uuden levy-yhtiö Nuclear Blastin mahdollisuus saattaa levy laajempaan levitykseen kasvattivat yhtyeen kannattajakuntaa melkoisesti, vaikka joidenkin fanien mielestä levy olikin liian siloiteltua materiaalia.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Dimmu Borgir.

Kokoonpano 
 Shagrath – kitara, laulu
 Silenoz – kitara, laulu kappaleessa #11
 Tjodalv – rummut
 Nagash – basso
 Stian Aarstad – syntetisaattori, piano

Musiikkivideot
 Mourning palace
 Spellbound (By the Devil)
 Prudence's Fall

Arviot 
 Allmusic: 
 Chronicles of Chaos:

Lähteet 

Vuoden 1997 albumit
Dimmu Borgirin albumit
Sir

Sir on englannin kielessä kohtelias puhuttelusana sekä ritarin arvonimi.

Arvonimenä 

Arvonimeä Sir käytetään Kansainyhteisön ritarin tai baronetin arvon omaavien miesten etunimen tai etu- ja sukunimen edessä. Dame on vastaava naisen arvonimi. Arvo on henkilökohtainen, baronetin arvo myös vanhimmalle pojalle periytyvä, eikä tavanomaista ritaria mielletä varsinaiseen aristokratiaan kuuluvaksi, koska he eivät ole päärejä.

Kansainyhteisöön kuulumaton, ritarin arvon saanut henkilö voi käyttää nimensä perässä ainoastaan tavanomaista ritarikunnan mukaista titteliä. Esimerkiksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnassa: William Henry Gates III, KBE, mutta ei Sir William Henry Gates III, KBE. Ritarin arvon saaneita puhutellaan koko nimellä tai etunimellä, mutta ei koskaan pelkällä sukunimellä, esimerkiksi Sir Paul McCartney tai Sir Paul, mutta ei Sir McCartney.

Puhuttelusanana 

Sanaa sir käytetään englannin kielessä yleisesti myös kohteliaana puhuttelusanana päivittäisissä palvelutilanteissa ja varsinkin ylemmässä asemassa olevasta henkilöstä.

Yhdysvaltain asevoimissa käytetään "Sir"-sanaa ylempiarvoisia sotilaita puhuteltaessa tai heille vastattaessa ("Sir, yes Sir!", tai vastaavasti "Sir, no Sir!"); merijalkaväessä kaikista ylempiarvoisista, muissa puolustushaaroissa vain upseereista. Brittiläisissä asevoimissa sitä ei sen sijaan käytetä.

Lähteet 

Brittiläiset arvonimet
Aateli
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Sylkikaskas

Sylkikaskas (Philaenus spumarius) on 5–6 mm pitkä ruohikossa elävä hyönteinen. Se on ulkonäöltään harmaan-ruskean-vihertävän kirjava, kuvioinniltaan vaihteleva ja tanakan suippo. Sylkikaskaan saalistajia luonnossa ovat ainakin maakiitäjäiset (Carabidae).
Sylkikaskaan ravintokasveja ovat mansikka,mesimarja, vadelma ja kihokkikasvit.

Toukkavaihe 
Etenkin keväällä voi nähdä kasvien varsissa niiden aiheuttamia sylkipalloja, joita kansanomaisesti kutsutaan käärmeensyljeksi. Sylkipallon sisällä elää sylkikaskaan toukka, joka imee kasvinesteitä suojaavan pallon sisässä. Imiessään kasvinesteitä toukka samalla puhaltaa ilmaa peräpäästään, jolloin vaahto syntyy. Toukkien imentä aiheuttaa kasvin lehtien lievää käpertymistä ja vioitettujen kukkavarsien marjat jäävät normaalia pienemmiksi. Sylkipallo suojaa toukkaa lähinnä kuivumiselta, mutta myös vihollisilta. Hailakan keltaisen toukan voi nähdä pyyhkimällä syljen pois.

Levinneisyys 
Sylkikaskaita tavataan Suomessa Lapissa saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Philaenus spumarius
Ötökkätieto: Sylkikaskas (Philaenus spumarius)
Kasper: Sylkikaskas (Philaenus spumarius)
ITIS: Philaenus spumarius 
Plantwise: Meadow froghopper (Philaenus spumarius) 

Kaskaat
Michael Haydn

Johann Michael Haydn (14. syyskuuta 1737 Rohrau – 10. elokuuta 1806 Salzburg) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Joseph Haydnin veli. Michael Haydn syntyi Rohraussa ja lauloi veljensä tavoin kuorossa Wienissä. Vuodesta 1762 lähtien hän työskenteli Salzburgin piispanhovissa, missä toimi viulistina, urkurina ja hovisäveltäjänä. Haydn oli sekä Leopold että Wolfgang Amadeus Mozartin ystävä ja työtoveri. Haydnin tunnetuimpia sävellysoppilaita olivat mm. Carl Maria von Weber ja Anton Diabelli.

Michael Haydn keskittyi lähinnä kirkkomusiikin säveltämiseen, mutta hän sävelsi myös useita sinfonioita, konserttoja sekä kamarimusiikkia. Haydnin Requiem pro defuncto Archiepiscopo Sigismundo vaikutti suuresti Mozartin Requiemiin. Hänen sinfoniaansa nro 25 (G-duuri MH 334) luultiin pitkään Mozartin 37. sinfoniaksi. Sekaannus aiheutui käsikirjoituksesta, jossa alku oli Mozartin käsialaa. Mozart oli säveltänyt sinfoniaan tuntemattomasta syystä uuden hitaan johdannon, mutta loput teoksesta ovat Michael Haydnin.

Aiheesta muualla

The Danish Michael Haydn Project 

Itävaltalaiset säveltäjät
Klassismin ajan säveltäjät
Vuonna 1737 syntyneet
Vuonna 1806 kuolleet
Luettelo Suomen puolueista

Tämä artikkeli on luettelo puolueista, jotka ovat vaikuttaneet Suomen politiikassa. Oikeusministeriö on vuodesta 1969 lähtien ylläpitänyt puoluerekisteriä, johon merkityllä yhdistyksellä on oikeus asettaa ehdokaslistoja kunta-, alue-, eduskunta- ja europarlamenttivaaleissa. Puolue määritellään voimassa olevan puoluelain mukaisesti puoluerekisteriin merkityksi rekisteröidyksi yhdistykseksi, jos se täyttää laissa edelletyt vähimmäisvaatimukset.

Nykyiset rekisteröidyt puolueet

Eduskuntapuolueet 

Eduskunnan suurin puolue on eduskuntavaalien 2019 jälkeen poliittiseen vasemmistoon lukeutuva SDP.

Muut rekisteröidyt puolueet 

Lähde:

Puolueet Ahvenanmaalla
Ahvenanmaan suurin puolue maakuntapäivillä on ollut Ahvenanmaan keskusta vuoden 2019 maakuntavaalien jälkeen. Suomen eduskuntapaikka on 2019 eduskuntavaaleista lähtien ollut Ahvenanmaan keskustalla.

Lähde:

Kaikki Manner-Suomen puolueet perustamisjärjestyksessä

Puolueiden jäsenmäärät

Katso myös 
 Luettelo eduskuntaryhmistä
 Puoluekannatus Suomessa
 Luettelo suomalaisista poliittisista naisjärjestöistä
 Luettelo suomalaisista poliittisista nuorisojärjestöistä
 Luettelo suomalaisten puolueiden pää-äänenkannattajista

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Puolueet Vaalit.fi. Oikeusministeriö
 Puoluelaki 10.1.1969/10 Finlex
 Yle areena: Suomalaiset puolueet

Puolueet
Suomen puolueet
Pääoma (Marx)

Pääoma: Poliittisen taloustieteen arvostelua (Das Kapital: Kritik der politischen Ökonomie) on Karl Marxin kirjoittama laaja talouden teoriaa käsittelevä kirja, Marxin pääteos, joka on kapitalismin sekä sen taloudellisten toimintojen ja teorioiden kriittinen analyysi. 

Teoksen ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1867. Toinen ja kolmas osa ilmestyivät postuumisti Friedrich Engelsin toimittamina vuosina 1885 ja 1894. Pääoman neljänneksi osaksi kutsutun teoksen Grundrisse toimitti Karl Kautsky vuonna 1904 osittain julkisuuteen. 

Suomeksi Pääoman ensimmäinen osa ilmestyi vuosina 1913–1918 O. W. Louhivuoren kääntämänä, toinen osa vuonna 1950 Mauri Ryömän kääntämänä ja kolmas osa vuonna 1976 Antero Tiusasen kääntämänä. Grundrisse ilmestyi suomeksi vuonna 1986 Antero Tiusasen kääntämänä.

Kirjallisuutta

Suomennos

Muuta kirjallisuutta 
 
 Silvonen, Jussi (2013): Sata vuotta ”Pääomaa” suomeksi. Tieteessä tapahtuu, 31 (5), 31–34.

Katso myös 
 Marxilainen taloustiede
 Riisto

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Marx, Karl: Pääoma. 
 Capital, Volume I: The Process of Production of Capital
 Capital, Volume II: The Process of Circulation of Capital
 Capital, Volume III: The Process of Capitalist Production as a Whole
 Capital, Volume IV: Theories of Surplus Value
 Reading Marx’s Capital with David Harvey 

Kirjat poliittisesta filosofiasta
Kirjat taloustieteestä
Karl Marxin teokset
Oppikirjat
Vuoden 1867 kirjat
Vuoden 1885 kirjat
Vuoden 1894 kirjat