joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Svenska Handelsbanken

Svenska Handelsbanken AB (publ) eli Handelsbanken on kansainvälisesti toimiva ruotsalainen pankkikonserni. Pankilla on toimintaa yli 20 maassa eri puolilla maailmaa, ja sen palveluksessa on yli 11 000 henkilöä.

Historia 
Handelsbankenin perustamisen taustalla oli keväällä 1871 kärjistyneet ristiriidat silloisen Stockholms Enskilda Bankenin sisällä, minkä seurauksena Stockholms Enskilda Bankenista erosi kahdeksan hallituksen jäsentä, jotka päättivät uuden Stockholms Handelsbankin perustamisesta. Ensimmäisen konttorin toiminta alkoi 1. heinäkuuta 1871 Tukholman vanhassakaupungissa. Pankki listautui Tukholman pörssiin vuonna 1873, ja se on vanhin pörssissä listattu osake.

Frank Vang-Jensen aloitti vuonna 2015 Handelsbankenin toimitusjohtajana, mutta hänet erotettiin vain runsaan vuoden jälkeen elokuussa 2016. Vang-Jensenin seuraajaksi nousi Handelsbankenilla pitkän työuran tehnyt ja vuodesta 2002 varatoimitusjohtajana ollut Anders Bouvin.

Bouvinin aika pankin johdossa ei kestänyt pitkään hänen ilmoitettua lokakuussa 2018 jäävänsä eläkkeelle seuraavana vuonna. Handelsbanken oli tätä ennen ollut jo muutaman vuoden vaikeuksissa kustannusten kanssa, minkä lisäksi pankin Britannian-toiminnot olivat saaneet kritiikkiä sekä Britannian että Ruotsin valvontaviranomaisilta. Julkisuudessa oli myös esiintynyt väitteitä pankin sisällä tapahtuneesta naistyöntekijöiden seksuaalisesta ahdistelusta. Dagens Industrin lähteiden mukaan Bouvin oli pakotettu jättämään tehtävänsä, mutta Bouvin itse sanoi että kyseessä oli hänen oma päätöksensä.

Handelsbankenin varatoimitusjohtajana ollut Carina Åkerström valittiin Bouvinin seuraajaksi pankin uudeksi toimitusjohtajaksi helmikuussa 2019. Åkerströmistä tuli Handelsbankenin ensimmäinen naispuolinen toimitusjohtaja.

Liiketoiminta 

Handelsbankenilla on maanlaajuinen konttoriverkosto kotimaansa Ruotsin lisäksi Britanniassa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Alankomaissa. Nämä maat se lukee sen kotimarkkinoiksi. 1970-luvulta lähtien pankin toiminta-ajatuksena on ollut organisaation hajauttaminen, millä on pyritty päätöksenteon tapahtumiseen lähellä asiakasta.

Handelsbankenilla on matala organisaatiorakenne, jossa on vain kolme päätöksentekotasoa. Pankki on yksi kustannustehokkaimmista pankeista. Siellä ei ole harjoitettu budjetointia 1970-luvun alun jälkeen.

Toiminta Suomessa 
Suomeen Handelsbanken perusti vuonna 1985 edustuston, joka muuttui suomalaiseksi pankiksi vuonna 1991. Vuonna 1995 Handelsbanken hankki omistukseensa terveen osan SKOP:n luottokannasta ja SKOP-rahoitus Oy:n, jonka nimi muutettiin Handelsbanken Rahoitus Oy:ksi.

Lokakuussa 2021 pankki päätti myydä Suomen liiketoimintonsa ja näin ollen vetäytyä Suomesta. Päätöksen hetkellä Handelsbankenilla oli Suomessa 27 konttoria ja se työllisti noin 600 henkilöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Handelsbanken-konserni 
 Handelsbanken Suomi

OMX Stockholm 30 -indeksi
Suomalaiset pankit
Ruotsalaiset pankit
Ruotsalaiset pörssiyhtiöt
OMX Nordic 40 -indeksi
Yago Lamela

Santiago "Yago" Lamela Tobía (24. heinäkuuta 1977 Avilés – 8. toukokuuta 2014 Avilés) oli espanjalainen pituushyppääjä.

Urheilu-ura 

Vuonna 1998 Lamela sijoittui viidenneksi sisäratojen EM-kilpailuissa ja kahdeksanneksi ulkoratojen EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Maebashin MM-hallikilpailuissa Euroopan ennätystuloksella 856 cm. Kilpailussa hän paransi Espanjan ennätystä kolmeen kertaan häviten lopulta Iván Pedrosolle 6 cm. Samana kesänä hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja hopeaa Sevillan MM-kilpailuissa tuloksella 840 cm, häviten jälleen Iván Pedrosolle, joka voitti kilpailun tuloksella 856 cm. Sydneyn olympialaisissa 2000 Lamela karsiutui loppukilpailusta tuloksella 789 cm. Vuonna 2002 hän voitti hopeaa Wienin EM-hallikilpailuissa tuloksella 817 cm ja pronssia Münchenin ulkoratojen EM-kilpailuissa tuloksella 799 cm. Vuonna 2003 Lamela voitti hopeaa Birminghamin MM-hallikilpailuissa tuloksella 828 cm häviten viimeisellä kierroksella hänet ohittaneelle Dwight Phillipsille yhden senttimetrin. Pariisin ulkoratojen MM-kilpailuissa Lamela sijoittui kolmanneksi tuloksella 822 cm. Vuonna 2004 Lamela karsiutui Budapestin MM-hallikilpailuissa. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 798 cm.

Pituushypyn Espanjan mestaruuden Lamela voitti ulkoradoilla vuosina 1998, 1999, 2000 ja 2003 sekä sisäradoilla vuosina 1999, 2003 ja 2004. Lamelan ennätys pituushypyssä, sekä sisä- että ulkoradoilta oli 856 cm vuodelta 1999. Molemmat tulokset ovat myös Espanjan ennätyksiä. Kaikkiaan Lamela paransi pituushypyssä Espanjan ennätystä viidesti sekä ulko- että sisäradoilla. 7. maaliskuuta 1999 hypätty halliennätys 856 cm on kautta aikain viidenneksi paras hallitulos ja Euroopan ennätyksenä se säilyi kymmenen vuotta. 8. maaliskuuta 2009 saksalainen Sebastian Bayer rikkoi sen hypättyään Torinon EM-hallikilpailuissa 871 cm. 

Kolmiloikassa Lamelan ennätys oli 16,72 m vuodelta 1998.

Lamela kärsi akillesjännevaivoista vuodesta 2004 lähtien. Hän lopetti kilpauransa vuonna 2009, ja vuonna 2011 hän joutui sairaalahoitoon vaikean masennuksen vuoksi. Lapsuudenystävä löysi Lamelan kuolleena tämän lapsuudenkodista torstai-iltana 8. toukokuuta 2014 Avilés'sta.

Lähteet 
 
 
 Lamelan profiili Espanjan yleisurheiluliiton sivuilla (PDF) 
 Yago Lamela Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Espanjalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1977 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Iisveden rata

Iisveden rata on Suonenjoella sijaitseva Savon radan haara, joka eroaa Savon radasta Suonenjoen rautatieasemalla ja jatkuu 6 km:n päähän Iisvedelle. 
Iisveden rata valmistui 1. lokakuuta 1889 samalla rataosan Kouvola–Kuopio kanssa aluksi vain kesäisen laivaliikenteen tarpeisiin. Henkilöliikenne radalla lopetettiin jo vuonna 1936. Asemaseudulle perustettiin ensimmäinen saha 1894 ja pian nousi rinnalle kaksi muutakin sahaa.  Sahatoiminnan ja puunkuormauksen sijoittuessa sataman länsipuolelle ja Jauholahden rannalle, rataa jatkettiin vielä Iisveden asemalta sahoille ja noin neljän kilometrin päähän Kinnulanniemeen 1927, jolloin radan kokonaispituudeksi tuli 10 kilometriä. Jauholahden radan loppupää Kinnulanniemeen on purettu, mutta alkupää sahalle on jäljellä. Rataosa Yläkoski-Iisvesi on suljettu liikenteeltä radan huonon kunnon vuoksi muutama vuosi sitten. Yläkoskella kuormataan raakapuuta säännöllisesti.  

Iisvesi oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen sisämaan suurin puutavaran lähetysasema ja sisävesien suurin puutavaran lastauspaikka. Vuonna 1930 Iisveden asemalle kulki 17 henkilö- ja tavarajunaa vuorokaudessa.

Iisveden radan kilometripylväiden numerointi oli poikkeuksellinen vuoteen 2014 saakka, sillä numerointi alkoi Suonenjoelta, eikä Helsingistä kuten normaalisti. Vuonna 2014 kilometripylväät uusittiin ja nyt Iisveden asema sijaitsee kilometrillä 420.

Lähteet 

Suomen rataverkko
Suonenjoen liikenne
Mäntän rata

Mäntän rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Vilppulasta Mänttään. Se yhtyy Vilppulassa Tampereen ja Haapamäen väliseen rataan.

Historia
Gustav Adolf Serlachius sai muutettua Tampereelta pohjoiseen suuntautuvan radan jo päätetyn linjauksen kulkemaan Näsijärven itäpuolelta Vilppulan kautta saadakseen omistamilleen Mäntän tehtaille paremmat kuljetusyhteydet. Rata valmistui vuonna 1882 ja alkuun tavarat kuljetettiin hevoskyydillä Vilppulaan, mutta vuonna 1897 otettiin käyttöön kapearaiteinen Mäntän–Vilppulan rautatie.

Mäntän tehtaiden tuotanto kasvoi 1910-luvulla niin suureksi, että kapearaiteisen rautatien kuljetuskyky ei enää ollut riittävä. Sen vuoksi yhtiö teki vuonna 1919 valtioneuvostolle aloitteen radan muuttamiseksi leveäraiteiseksi, mutta se ei tuottanut toivottua tulosta. Yhtiö lähetti uuden anomuksen vuonna 1925, mikä lopulta käynnisti neuvottelut, joiden tuloksena valtio päätti tukea radan rakentamista kahdella miljoonalla markalla. Radan rakentamispäätös syntyi 10. helmikuuta 1927 ja leveäraiteinen Mäntän rata valmistui niin, että tavaraliikenne voitiin aloittaa 1. tammikuuta 1929 ja henkilöliikenne 1. syyskuuta 1929. Mäntän asema sijoitettiin Virtasalmen itäpuolelle, koska ajatuksena oli jatkaa rataa Jämsään asti.

Mäntän ja Vilppulan välinen matkustajaliikenne oli vilkasta. 1930-luvulla edestakaisia junavuoroja oli yhdeksän ja Mäntän suunnasta lähtevien matkustajien määrä vakiintui 30 000:een. Sotien jälkeen määrä kohosi lähes 80 000:een. Junia käyttivät erityisesti Vilppulassa asuvat Mäntän tehtaiden työntekijät ja yhteiskoulun oppilaat. Tehtaan työväelle jaettiin kullekin päivälle määrättyjä ilmaislippuja, joista punaiset kelpasivat kaikissa junissa mutta siniset ainoastaan työläisvuoroissa. Valtionrautatiet hoiti Mäntän ja Vilppulan välistä henkilöliikennettä junilla vuosina 1930–1953 ja linja-autoilla vuosina 1953–1969. Sen jälkeen henkilöliikenteen harjoittaminen siirtyi Pohjolan Liikenteelle.

Nykytilanne

Mänttä-Vilppulassa on ajettu kiskobussiliikenteen avaamista radalle. Rataa ei kuitenkaan ainakaan lähivuosina avata matkustajaliikenteelle. Ratahallintokeskus suunnittelee tekevänsä osuudelle vain tavaraliikenteelle välttämättömiä korjauksia eikä siis henkilöliikenteen edellyttämiä pysäkkejä ja turvalaitteita.

Katso myös
 Mäntän paperitehdas

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mäntän liikenne 

Mänttä-Vilppulan liikenne
Suomen rataverkko
Under Cover

Under Cover on Ozzy Osbournen cover-albumi vuodelta 2005, jolla hän esittää omia suosikkikappaleitaan. Levy on periaatteessa Prince of Darkness -boxin neljäs levy muutamalla lisäraidalla ja yhdellä poistolla varustettuna. Kitaristina albumilla on Alice In Chains-yhtyeestä tuttu Jerry Cantrell ja bassoa soittaa The Cult-yhtyeen Chris Wyse. Myös Ian Hunter (Mott The Hoople) ja Leslie West (Mountain) vierailevat albumilla. 

Albumista on dual disc -versio, jolta löytyy Osbournen ja tyttärensä Kelly Osbournen tulkinta Black Sabbathin "Changes"-kappaleesta. DVD-osiosta löytyy "In My Life"-kappaleen video, "Dinner With Ozzy And Friends"-dokumentti, sekä albumin kappaleet uudelleenmiksattuina.

Kappaleet (suluissa alkuperäinen esittäjä) 

 "Rocky Mountain Way" (Walsh/Grey/Passarelli/Vitale) - 4:32 (Joe Walsh)
 "In My Life" (Lennon/McCartney) - 3:30 (The Beatles)
 "Mississippi Queen" (West/Laing/Pappalardi/Rea) - 4:11 (Mountain)
 "Go Now" (Banks/Bennett) - 3:42 (The Moody Blues)
 "Woman" (Lennon) - 3:45 (John Lennon)
 "21st Century Schizoid Man" (Fripp/McDonald/Lake/Giles/Sinfeld) - 3:53 (King Crimson)
 "All the Young Dudes" (Bowie) - 4:34 (Mott The Hoople)
 "For What It's Worth" (Stills) - 3:20 (Buffalo Springfield)
 "Good Times" (Burdon/Weider/Briggs/McCulloch/Jenkins) - 3:45 (The Animals)
 "Sunshine of Your Love" (Bruce/Brown/Clapton) - 5:10 (Cream)
 "Fire" (Brown/Crane/Finesilver/Ker) - 4:08 (The Crazy World of Arthur Brown)
 "Working Class Hero" (Lennon) - 3:22 (John Lennon)
 "Sympathy for the Devil" (Jagger/Richards) - 7:11 (The Rolling Stones)

Muusikot
Ozzy Osbourne: laulu
Jerry Cantrell: kitara
Chris Wyse: basso
Mike Bordin: rummut

Ian Hunter: laulu (All The Young Dudes)
Leslie West: kitarasoolo (Mississippi Queen)
Robert Randolph: pedal steel -kitara (Sympathy for the Devil, 21th Century Schizoid Man)
Paul Santo: kitara (Sunshine Of Your Love)
Joe Bonamassa: kitara (For What It's Worth)
Bogie Bowles: rummut (For What It's Worth)

Arvostelut 
 Imperiumi: 5/10

Lähteet 

Ozzy Osbournen albumit
Vuoden 2005 albumit
Cover-albumit
Vapaa pudotus

Vapaa pudotus on suomalainen draama- ja komediasarja, jossa on kymmenen noin 45 minuutin jaksoa: "Kaikki hyvin", "Turon baari", "Jäänmurtajat", "Taide", "X", "Ei yhtään onnellista päivää", "Home sweet home", "Iloinen talo", "www.blowyourheadoff.com" ja "Kertaus".

Vapaa pudotus perustuu teatteriryhmä Stella Polariksen näyttelijöiden improvisaatiometodilla tuottamiin tarinoihin. Sarja sai useita palkintoja, muun muassa Venla-palkinnot vuoden 2002 paras televisioelokuva ("Turon Baari") ja vuoden 2002 paras naisnäyttelijä (Tiina Pirhonen jaksosta "Kaikki hyvin"), Tampereen elokuvajuhlien Risto Jarva -palkinnon ("Turon Baari") sekä KOURA-palkinnon vuoden 2002 parhaasta tv-draamasta.

Koko sarja julkaistiin marraskuussa 2006 kolmelevyisenä DVD-boksina, jossa on sarjan lisäksi kunkin osan making of.

Aiheesta muualla 
 Vapaa pudotus Elonetissä: Kaikki hyvin · Turon baari · Jäänmurtajat · Taide · X · Ei yhtään onnellista päivä · Home sweet home · Iloinen talo · www.blowyourheadoff.com · Kertaus

Suomalaiset komediasarjat
Suomalaiset draamasarjat
Ten Commandments

Ten Commandments on Ozzy Osbournen pienellä painoksella julkaistu kokoelma-albumi vuodelta 1990.

Kappaleet 

Vuoden 1990 kokoelma-albumit
Ozzy Osbournen kokoelma-albumit
Cris af Enehielm

Christina (Cris) Marianne af Enehielm (s. 24. maaliskuuta 1954 Helsinki) on suomenruotsalainen taidemaalari, puku- ja lavastetaiteilija, näyttelijä, ohjaaja sekä performanssitaiteilija. Hän sai Vuoden nuori taiteilija -palkinnon vuonna 1986.

Provokatiivista ja vahvaa naisnäkökulmaa omaavaa taidetta tekevä Enehielm otti vaikutteita poptaiteesta, sarjakuvista ja mainosten naiskuvasta.
Hän valmistui taidemaalariksi vuonna 1977 Fria konstskolanista sekä näyttelijäksi vuonna 1981 Teatterikorkeakoulusta.
Af Enehjelmillä on ollut taidenäyttelyitä muun muassa Gallerie Anhavassa ja Gallerie Forsblomilla Helsingissä.Hänelle myönnettiin vuonna 2020 Pro Finlandia -mitali.

Af Enehjelm on tehnyt performanssia eri ryhmissä kuten Homo$, Jack Helen Brut ja Särjen Ääni ja näytellyt muun muassa Lilla Teaternissa, televisiossa ja elokuvissa. Hän on myös vaikuttanut muutamassa tanssiteoksessa.
Hän ääninäytteli Muumilaakson tarinoiden ruotsinkielisessä versiossa Vilijonkkaa.
Hänellä on kaksi poikaa: Andreas af Enehielm ja Theo Theodor af Enehielm (s. 1993).


Lähteet
 Suomen kuvataiteilijat 86. Suomen taiteilijaseura 1987.

Mikko Oranen.  Skenet.
Galleria Anhava.

Viitteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset performanssitaiteilijat
Suomalaiset taidemaalarit
Pro Finlandia -palkitut
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Argentiinan Grand Prix 1973

Argentiinan Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. tammikuuta 1973  Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen ja sen voitti Emerson Fittipaldi.

Tulokset

Lähteet

Formula 1 -kausi 1973
Argentiinan Grand Prix
Islannin kruunu

Islannin kruunu (, monikossa krónur) on Islannin rahayksikkö. Sen kansainvälinen tunnus on ISK.  Yksi kruunu jaetaan sataan aurairiin (yksikössä eyrir), mutta näitä pienempiä yksiköitä vastaavia kolikoita ei ole enää käytössä. Ensimmäiset Islannin kruunun setelit painettiin 1885.

Historia 
Tanskan kruunu tuli käyttöön ensimmäisen kerran islannissa vuonna 1874, ja sitä edelsi tanskalainen rigsdaler. Islanti alkoi painaa omia Islannin kruunun seteleitä vuonna 1885. Valuutat erotettiin toisistaan Skandinavian rahaliiton hajotessa ensimmäisen maailmansodan aikaan, ja Islanti itsenäistyi Tanskasta 1918. Ensimmäiset kolikot laskettiin liikkeelle 1922. 

Valuutan arvo laski tasaisesti ja 70-luvun öljykriisi aiheutti pahan inflaation, joten uusia kolikoita ja seteleitä otettiin käyttöön. Viimeiset aurairit painettiin 1967. Inflaatio paheni entisestään, kunnes vuonna 1981 Islannin kruunu revalvoitiin: uusi kruunu oli sadan vanhan kruunun arvoinen.

Vuonna 2002 silloinen pääministeri päätti, että maksut ja saatavat tulisi ilmoittaa yhden kruunun tarkkuudella, sillä sitä pienempiä kolikoita ei ollut enää liikkeellä moniin vuosiin. Jotkin osakkeet ovat edelleen aurairin tarkkuudella, sillä Lontoon pörssissä hinnat voidaan ilmoittaa pennin tarkkuudella.

Valuutan ongelmista huolimatta islantilaiset eivät halua liittyä Euroopan unioniin tai euroon, sillä moni pelkää sen johtavan resurssien hallinnan menettämiseen.

Kolikot ja setelit 
Käytössä olevat Islannin kruunun kolikot ovat 1, 5, 10, 50 ja 100 kruunua. Sadan kruunun kolikko tuli käyttöön vuonna 1995. Pankit päättivät vuonna 2003, että eivät enää hyväksy aurairin kolikoita. Kolikoissa on kuvia tyypillisistä islantilaisista eläimistä, kuten delfiineistä (5 kruunua) tai rantataskuravuista (50 kruunua) ja muinaisislantilaisen mytologian symboleita.

Kierrossa olevat setelit ovat suuruudeltaan 500, 1000, 2000, 5000 ja 10 000 kruunua. Kaikkiin seteleihin on painettu päiväys, jolloin ne tulivat laillisesti voimaan. Seteleitä uudistettiin viimeksi huomattavasti vuonna 2001. Niihin lisättiin ala- ja mikropainatuksia sekä metallifolioraita 2000:n ja 5000:n kruunun seteleihin. 10 000:n kruunun seteli on kierrossa olevista uusin, sillä se otettiin käyttöön vuonna 2013. Sitä ei käytetä yhtä usein kuin muita seteleitä. Keskuspankki on vetänyt sadan kruunun ja sitä pienemmät setelit pois kierrosta.

Seteleissä esiintyy islantilaisia taiteilijoita, tieteilijöitä ja muita merkkihenkilöitä. Kääntöpuolella on usein heidän elämäänsä, työhönsä ja saavutuksiinsa liittyviä kuvia tai tilannekuvauksia.

Kolikot 
 1 kruunu 
 5 kruunua 
 10 kruunua 
 50 kruunua 
 100 kruunua
Lähde:

Setelit 
 500 kruunua

 1 000 kruunua

 2 000 kruunua (harvoin käytössä)
 5 000 kruunua
 10 000 kruunua
Lähde:

Muuta 
Islannin kruunu on vähän käytetty valuutta, joten monet valuutanvaihtotoimistot pyytävät varaamaan sitä etukäteen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Islannin kruunun nykyinen kurssi

Euroopan rahayksiköt
Islannin talous
Liettuan liti

Liettuan liti oli Liettuan virallinen rahayksikkö. Sen kansainvälinen valuuttakoodi on LTL. Se jakaantuu 100 centasiin. Valuutta otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa vuonna 1922. Aiemmin liti oli sidottu Yhdysvaltain dollariin, mutta vuodesta 2002 lähtien euroon. Liti on ERM II:ssa 27. kesäkuuta 2004 alkaen. Keskikurssi on 3,45280 litiä/euro ja sallittu vaihteluväli ± 15 prosenttia. Liettuassa otettiin eurot käyttöön 1.1.2015 alkaen.

Kolikot
 1 centas  
 2 centasia 
 5 centasia 
 10 centasia 
 20 centasia 
 50 centasia
 1 liti 
 2 litiä 
 5 litiä

Setelit
 10 litiä 
 20 litiä 
 50 litiä 
 100 litiä 
 200 litiä 
 500 litiä

Katso myös
Liettuan keskuspankin sivut

Lähteet

Liettuan talous
Euroalueen entiset kansalliset rahayksiköt
Kanadan Grand Prix 1973

Kanadan Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. syyskuuta 1973 Mosport Parkin radalla. Kilpailun voitti Peter Revson, jolle voitto oli kauden toinen ja uran viimeinen. Kilpailun aikana yhteensä seitsemän kuljettajaa johti kilpailua.

Tulokset

Muuta 
 Nopein kierros: Emerson Fittipaldi - 1:15.496
 Paalupaikka: Emerson Fittipaldi - 1:13.697
 Kilpailu oli ensimmäinen jossa käytettiin turva-autoa. Turva-auto pysytteli Howden Ganleyn Iso - Marlboron auton edessä, jolloin suurin osa kuskeista ohitti hänet kierroksella.
 Jackie Oliver sijoittui kolmanneksi osakilpailussa, mutta kilpailunjärjestäjien ja tuomariston toiminta kaoottisessa osakilpailussa ajanoton osalta aiheutti sekaannusta siitä, jos Oliver oli oikea osakilpailuvoittaja ennen pyörähdyksiään ja kolarointejaan.

Lähteet

Formula 1 -kausi 1973
Kanadan Grand Prix
Reteesti vaan

Reteesti vaan on Irwin Goodmanin neljäs LP-levy. Se ilmestyi vuonna 1968. Levy oli Suomen kymmenen eniten myydyn albumin listalla toukokuusta lokakuuhun 1968, ja tuon vuoden kesä- ja heinäkuussa se oli Suomen myydyin albumi.

Levyltä nousi useita suuria hittejä, kuten Ryysyranta, Reteesti vaan, Juhlavalssi, Kun ei rahat riitä sekä Kieltolaki.

Kappaleet

Muusikot 
 Irwin Goodman – laulu
 Jaakko Borg – sovittaja, kapellimestari, urut ja harmooni
 Rauno Lehtinen – sovittaja, kapellimestari (1, 9), mandoliini ja viulu
 Heikki Laurila – sovittaja, kapellimestari (4, 5, 10) ja kitara
 Ranja Siikasaari ja Seija Simola – taustalaulu
 Reijo Lehtovirta ja Seppo Paakkunainen – huilu
 Unto Haapa-aho – klarinetti ja saksofoni
 Juhani Aaltonen ja Leo Kähkönen – saksofoni
 Pauli Granfelt, Erkki Karjalainen, Ossi Runne ja Tauno Virtanen – trumpetti
 Juhani Aalto, Sointu Huuskonen ja Seppo Peltola – pasuuna
 Nacke Johansson – piano ja urut
 Aaro Kurkela – haitari
 Raimo Sarkio, Taisto Wesslin ja Olle Wiberg – kitarat
 Jorma Katrama, Erkki Seppä ja Pentti Tiensuu – basso
 Ilpo Kallio, Ossi Kuula, Matti Oiling ja Erkki Valaste – rummut
 Wille Katz – lyömäsoittimet
 Usko Aro, Pauli Granfelt, Juhani Heinonen, Erkki Inkinen, Osmo Kurki, Olavi Pitko, Risto Räty, Rauno Salminen, Jaakko Santasalo, Markku Seppänen, Tauno Tiikkainen ja Teppo Tuominen - jouset

Kokoelma-albumi 
Vuonna 1991 julkaistiin kokoelma-albumi 2 alkuperäistä Reteesti vaan / St. Pauli ja Reeperbahn, johon on yhdistetty levyillä Reteesti vaan ja St. Pauli ja Reeperbahn olleet kappaleet.

Lähteet 

Irwin Goodmanin albumit
Vuoden 1968 albumit
Puolan zloty

Złoty (lausutaan puolaksi [] , ääntämys suomeksi [] , ) on Puolan rahayksikkö, joka jakautuu sataan grossiin (). Valuutta tunnetaan kansainvälisesti tunnuksella PLN ja kansallisesti lyhenteellä zł.

Złoty on ollut kutsumanimi puolalaisten kaupunkien ja valtakuntien rahayksiköille useina eri jaksoina keskiajalta saakka. Nykyinen vuoden 1995 versio syntyi maan keskuspankin leikattua neljä nollaa nimellisarvosta kommunismin loppua seuranneen inflaation madaltamiseksi. Tämä rahauudistus on myös syy valuuttatunnuksen PLN käytölle edeltäjänsä loogisemman PLZ:n sijaan.

Puola on yksi kahdeksasta Euroopan unionin euroon kuulumattomasta jäsenmaasta. Donald Tuskin hallitukset tekivät 2010-luvulla valmistelleen tason toimenpiteitä euroalueeseen liittymiseksi mutta seuranneet hallitukset ovat jättäneet asian kesken. Mateusz Morawieckin vallan aikana asenteet ovat kääntyneet eurovastaisiksi. Yleistä mielipidettä mitanneet eurobarometrit eivät ole osoittaneet yli 50 prosentin puoltoa liittymiselle vuosien 2007–2009 finanssikriisin jälkeen.

Kolikot

Setelit

Lähteet

Aiheesta muualla

Euroopan rahayksiköt
Puolan talous
Röllin sydän

Röllin sydän on vuonna 2007 valmistunut suomalainen animaatioelokuva, jossa Rölli-peikko esiintyy ensimmäisen kerran animoituna. Röllin sydän on järjestyksessä kolmas pitkä Rölli-elokuva. Edelliset elokuvat olivat Rölli – hirmuisia kertomuksia (1991) ja Rölli ja metsänhenki (2001). Sitä mainostettiin ensimmäisenä suomalaisena animaatioelokuvana, vaikka ensimmäinen oli Joulupukki ja noitarumpu. Röllin sydän on siis toinen suomalainen täyspitkä animaatioelokuva. Elokuvan alkuperäisestä poikkeava englanninkielinen nimi on Quest for a Heart ("Sydämen etsintä").

Tarina
Rölli tapaa menninkäistyttö Millin, josta hän saa uuden ystävän. Menninkäisten metsä uhkaa kivettyä ja ainoa keino pysäyttää se on hankkia maaginen sydän Talvenmaasta. Vaikka menninkäiset ja röllit ovat toistensa vastakohtia, heidän on pakko tehdä yhteistyötä pelastaakseen itsensä.

Äänirooleissa

Elokuvan englanninkielisessä versiossa Röllin äänenä on Mackenzie Crook ja Milli Menninkäisen äänenä Lisa Stansfield.

Vastaanotto

Palkinnot
Elokuva voitti parhaan animaation palkinnon saksalaisella Schlingel-elokuvafestivaalilla lokakuussa 2008 ja Chicagon lastenelokuvafestivaaleilla marraskuussa 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
Elokuvan kotisivut 

Rölli-elokuvat
Vuoden 2007 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset animaatioelokuvat
Pekka Lehtosaaren käsikirjoittamat elokuvat
Suomalaiset seikkailuelokuvat
Deathgrind

Deathgrind (myös death-grind tai death/grind) on metallimusiikin tyyli, joka sekoittaa grindcoren ankaruutta, nopeutta ja ytimekkyytä sekä death metalin teknisyyttä, äänenkäyttöä ja riffejä. Death metalista poiketen kitarasoolot ovat harvinaisia, joskin yleisempiä kuin grindcoressa ja kappaleet lyhytkestoisempia, usein yhdestä kolmeen minuuttiin. Grindcoresta poiketen deathgrind on lähestymistavaltaan teknisempää ja hardcore punk -vaikutteet eivät ole yhtä ilmeisiä. Lyyriset teemat usein käsittelevät grindcoren tapaan poliittista vastarintaa, yhteiskunnallisia epäkohtia, dystopioita sekä sotia ja muita konflikteja. 

Deathgrindiksi ei yleensä luokitella grindcore-yhtyeitä, jotka myöhemmin ovat muuttuneet death metal -ryhmiksi, kuten Carcass ja Napalm Death. Jälkimmäisen viimeisimmät tuotokset The Code is Red...Long Live the Code ja Smear Campaign voidaan kuitenkin lukea deathgrind-albumeiksi.

Deathgrind-yhtyeitä 

Aborted
Assück
Asesino
The Berzerker
Blood
Bolt Thrower
Brujeria
Brutal Truth
Cattle Decapitation
Carcass
Carnalation
Cephalic Carnage
Deathbound
Discordance Axis
Drawn and quartered
Dying Fetus
Fuck...I'm Dead
Gorerotted
Napalm Death
Nasum
Rotten Sound
Skinless

Grindcore
Metallimusiikin tyylilajit
Death metal
Extreme metal

de:Death Metal#Subgenres und Strömungen
Oyuki Konno

Oyuki Konno (, s. 2. kesäkuuta 1965) on japanilainen kirjailija. Hänen kuuluisin teoksensa on Maria-sama ga miteru light novel-sarja, jota on sovitettu myös animeksi (kolme tuotantokautta; neljäs ilmoitettu), Satoru Nagasawan piirtämäksi mangaksi sekä kuunnelmiksi. Lisäksi hän on kirjoittanut sarjat Yume no miya ja Suripisshu! sekä erillisen teoksen Sakana no ten – ihō no kakera.

Aiheesta muualla 
 

Japanilaiset kirjailijat
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Peter Revson

Peter Jeffrey Revson (27. helmikuuta 1939 New York City, New York, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 1974 Kyalami, Etelä-Afrikka) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Revson menestyi Formula 1 -sarjassa ja Indianapolis 500 -kilpailuissa. Revson oli miljonääri, sillä hän oli suuren Revlon-kosmetiikkayhtiön perillinen. Hän seurusteli Miss Maailma Marjorie Wallacen kanssa.

Revson syntyi New York Cityssä.

Ura

Ollessaan Cornellin yliopistossa Revson alkoi ajaa kilpaa. Revson osallistui ensimmäistä kertaa Formula 1 -sarjaan Monacon Grand Prix'ssa 1964. Vuonna 1971 hän ajoi McLaren-tallissa ja hänestä tuli ensimmäinen amerikkalainen CanAm -sarjan maailmanmestari. Samalla kaudella hän sijoittui toiseksi Indianapolis 500 -kilpailussa. Kyseiseen kilpailuun hän lähti paalupaikalta. Hän kilpaili Indianapolis 500 -kilpailuissa joka vuosi vuosina 1969-1973. Kaudeksi 1972 Revson nimettiin McLaren-tallin Formula 1 -kuljettajaksi. Hän oli tallissa kaksi vuotta, ja onnistui voittamaan Britannian ja Kanadan Grand Prix't kaudella 1973. Tämän jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1974 Shadow-talliin.

Kuolema

Revson kuoli Etelä-Afrikan Grand Prix'n vapaissa harjoituksissa 22. maaliskuuta 1974, kun hänen Shadow Ford DN3 -autostaan pettivät ripustukset. Revson ajoi kaarteessa ulos ja paloi pahasti ajokissaan. Graham Hill, Emerson Fittipaldi ja Eddie Keizan yrittivät pelastaa Revsonin palavasta autosta, mutta korkealle loimuavat liekit estivät heitä tekemästä sitä. Revson kuoli matkalla sairaalaan. Hänestä tuli toinen autourheilussa surmansa saanut Revson, sillä hänen veljensä Douglas kuoli kolarissa Tanskassa vuonna 1967.

Revsonin korvasi Tom Pryce, joka kuoli samassa Grand Prix'ssa kolme vuotta myöhemmin.

Kunnianosoitukset

Revson pääsi Motorsports Hall of Fame of Americaan vuonna 1996 urheiluautoluokkaan.

Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)

Indianapolis 500 -tulokset

Lähteet
 Helsingin Sanomat 23.3.1974 (kuolema)

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Formula 1 -autoilussa surmansa saaneet kuljettajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Luettelo valtioista, joilla on vain yksi maarajanaapuri

Tämä on luettelo itsenäisistä valtioista, joilla on vain yksi maarajanaapuri. Merentakaisia alueita ei ole huomioitu.

Lähteet

Yksi maarajanaapuri
Jean Lafitte

Jean Lafitte tai Jean Laffite (noin 1780–1825) oli kuuluisa 1800-luvun alun merirosvo, kaappari ja salakuljettaja Meksikonlahdella. Hänen arvellaan olleen kotoisin Ranskasta. Lafitten kerrotaan osallistuneen vuoden 1812 sotaan Yhdysvaltojen puolella Britanniaa vastaan.

Lafitten varhaisesta elämästä ei tiedetä juuri mitään. Vuoteen 1809 mennessä hän oli veljensä Pierre Lafitten kanssa perustanut New Orleansiin sepänpajan. Veljekset huomasivat kuitenkin pian, että salakuljetus oli kannattavampaa kuin hevosten kengittäminen. Heidän pajastaan tuli ryöstetyn tavaran ja orjien välityspaikka. Veljekset siirtyivät pian kaupungin lähistölle Baratarianlahdelle, jonne he perustivat tukikohdan ja alkoivat ryöstellä laivoja Meksikonlahdella. He ryöstivät myös espanjalaisia laivoja sekä orjakauppiaita. Lafittet myivät sieppaamansa orjat Louisianan plantaasinomistajille. Vuodesta 1810 he toimivat lisäksi Cartagenan tasavallan kaappareina. Lafittet rikastuivat nopeasti ja alkoivat herättää huomiota. Laivanomistajien painostuksesta Louisianan kuvernööri vangitsi Lafittet merirosvoussyytteen perusteella. Veljekset palkkasivat kuitenkin parhaan saatavissa olevan asianajajan, joka sai vapautettua heidät syytteistä.

Vuoden 1812 sodan aikana brittiupseerit yrittivät lahjoa Lafitten veljekset taistelemaan puolellaan amerikkalaisia vastaan. Lafittet pyysivät brittejä odottamaan. Sen jälkeen he riensivätkin New Orleansiin kertomaan asiasta kaupunkia puolustaneita joukkoja johtavalle kenraali Andrew Jacksonille. Jackson kuunteli veljesten kertomuksen ja pyysi sitten heitä taistelemaan amerikkalaisten puolella. Jean ja Pierre Lafitte suostuivat Jacksonin pyyntöön. He kokosivat miehistönsä ja auttoivat Jacksonia voittamaan New Orleansin taistelun vuonna 1815.

Sodan jälkeen Lafitten veljekset palasivat entiseen elämäänsä. He perustivat uuden tukikohdan Texasiin, pienelle saarelle lähelle nykyistä Galvestonia. Lafittet jatkoivat kaapparitoimintaansa espanjalaisia vastaan. Vuonna 1820 jotkut heidän laivastonsa kapteeneista olivat hyökänneet myös yhdysvaltalaisten alusten kimppuun, ja yleinen mielipide kääntyi Lafitteja vastaan. Veljesten lopullista kohtaloa ei tiedetä. Väitetään, että Jean Lafitte olisi vuonna 1821 purjehtinut pakoon suosikkialuksellaan The Pridella ja jatkanut sen jälkeen merirosvousta Espanjan hallitsemalla rannikolla vielä useita vuosia.

Lafitte oli naimisissa Madeleine Ragaud’n kanssa, mutta pari ei saanut lapsia. Lafittella oli yksi avioliiton ulkopuolinen lapsi, Pierre Lafitte (s. 1816) Catherine Villars’n kanssa.

Lafitte populaarikulttuurissa 
Lafitten tarinasta on tehty elokuva The Buccaneer (1958), joka perustuu Lyle Saxonin kirjoittamaan romaaniin Lafitte the Pirate (1930). 

Bonanza-sarjan jaksossa ”The Gentleman from New Orleans” näyttelijävieras esittää olevansa Jean Lafitte. Hänen oikea henkilöllisyytensä ei kuitenkaan selviä jakson aikana.

Lähteet 
 Cochran, Hamilton: Karibian kaapparit ja merirosvot. Uusi kirjakerho, 1973. ISBN 951-638-022-0

Viitteet

Aiheesta muualla 

Orjakauppiaat
Ranskalaiset merirosvot
Vuonna 1780 syntyneet
Vuonna 1825 kuolleet
Bruno Senna

Bruno Senna Lalli (s. 15. lokakuuta 1983 São Paulo, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen kilpa-autoilija.

Ura 
Bruno Sennan eno oli kolminkertainen F1-maailmanmestari Ayrton Senna. Hänen kuolemansa takia Bruno Senna lopetti kilpailemisen vuosiksi, mutta jatkoi ajamista taas vuonna 2002. 

Senna ajoi kaudella 2007 GP2-sarjassa Arden International - tallissa sijoittuen kahdeksanneksi. Kaudella 2008 hän sijoittui GP2-sarjassa toiseksi iSportin autolla. Sennan kauden huippuhetkenä oli voitto Monacon GP2-kisassa.

Sennaa kaavailtiin Brawnin kuljettajaksi Formula 1:siin kaudelle , mutta kokenut Rubens Barrichello sai lopulta tuon paikan.

Seuraavaksi kaudeksi  Senna sai paikan sarjaan uutena tallina tulleesta Campos Meta -tallista, joka vaihtoi nimensä Hispania Racingiksi. Talli oli yksi kolmesta tulokastallista sarjassa, eikä se kyennyt tosiasiallisesti kilpailemaan sijoituksista muita vastaan. Senna ja hänen tallikaverinsa Karun Chandhok eivät päässeet ennen kauden alkua kertaakaan testaamaan autoa, mikä vaikeutti molempien kilpailemista.

Britannian GP:ssä 2010 Senna korvattiin Sakon Yamamotolla kurinpidollisena toimenpiteenä hänen riitauduttua tallipäällikkö Colin Kollesin kanssa kilpailun alla. Sennan kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi Korean osakilpailun 14. sija.

Kaudeksi  Bruno Senna siirtyi Lotus Renault GP:n riveihin ensisijaiseksi varakuljettajaksi. Myöhemmin elokuun loppupuolella ilmoitettiin, että Senna korvaa Belgian GP:stä eteenpäin Nick Heidfeldin Lotus-Renault'n ratissa. Hän ajoi Italian kilpailussa yhdeksänneksi ottaen uransa ensimmäiset MM-pisteet. Muissa kilpailuissa hän ei saavuttanut pisteitä.

Kaudella  Bruno Senna ajoi Williamsilla, jolla hänen enonsa Ayrton Senna oli ajanut viimeiseksi jääneellä kaudellaan . Senna onnistui ajamaan sateen värittämässä Malesian osakilpailussa kuudenneksi. Belgiassa Senna ajoi uransa ensimmäisen kilpailun nopeimman kierroksen. Senna saavutti 31 pistettä sijoittuen sarjan 16:ksi. Hänen sopimustaan ei jatkettu, vaan talli palkkasi kuljettajakseen Valtteri Bottaksen.

Vuonna 2013 Senna siirtyi FIA World Endurance Championship -sarjaan, jossa hän ajoi Aston Martin Racing -tiimissä. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon.

Vuosien 2014–2016 aikana Senna kilpaili Mahindra Racing -tallissa Formula E -sarjassa.

Ura numeroina 
 2002: Karting
 2003: Karting
 2004: Britannian Formula BMW: 21.
 2005: Britannian Formula 3: 10.
 2006: Britannian formula 3: 3.
 2007: GP2: 8.
 2008: GP2: 2.
 2009: Le Mans Series: 8.
 2010: Formula 1: 23.
 2011: Formula 1: 18.
 2012: Formula 1: 16.
 2013: FIA World Endurance Championship: 8.
 2014–2015: Formula E: 10.
 2015–2016: Formula E 11.
 2016: FIA World Endurance Championship

Formula 1 -tulokset

GP2-tulokset

Aasian GP2

Formula E -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivusto
 Bruno Senna Urheiluviikossa
 Bruno Senna Twitterissä

Aasian GP2 -kuljettajat
Brasilialaiset Formula 1 -kuljettajat
Formula E -kuljettajat
Elävät henkilöt
GP2-kuljettajat
Porsche Supercup -kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1983 syntyneet
Marko Saaresto

Marko Saaresto (s. 5. joulukuuta 1970 Helsinki) on suomalainen laulaja ja sanoittaja. Hän on Poets of the Fall -yhtyeen keulahahmo.

Saareston äiti on asunut Englannissa ja puhui pojalleen jo pienenä englantia. Saaresto osaa englantia hyvin ja katsookin olevansa sen ja suomen suhteen kaksikielinen. Saaresto opiskeli yliopistossa englantia sekä klassista laulua ja on ollut vaihto-oppilaana Floridassa ja Irlannissa. Hän on koulutukseltaan urheiluhieroja ja graafinen suunnittelija. Saaresto soittaa kitaraa ja pianoa.

Ennen Poets of the Fallin menestystä Saaresto toimi Matinkylässä, Espoossa omassa mainosyrityksessään nimeltä Sleeping Dog. Hän on myös ollut kahdessa yhtyeessä, PlayGround ja Fuss, joka esitti pop-jazz-tyyppistä musiikkia. Saaresto irtisanoi asuntonsa ja myi autonsa ja muutti vanhempiensa kellariin rahoittaakseen ensimmäisen Poets of the Fallin levyn Signs of Life.

Saaresto oli mukana tekemässä suomalaisen Remedy Entertainment -pelitalon ensimmäistä Max Payne -peliä. Siinä hän näytteli mafiapomo Vladimir Lemiä pelin graafisissa novelleissa ja toimi ääninäyttelijänä pelin sisäisissä TV-sarjoissa. Myöhemmin Saaresto oli myös mukana Remedyn kehittämässä Alan Wake -pelissä esittämässä musiikkia omana itsenään sekä alter ego Old Gods Of Asgardina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Marko Saaresto sanoittajana - Fono.fi

Suomalaiset muusikot
Suomalaiset sanoittajat
Poets of the Fall
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Euroopanlehtikuusi

Euroopanlehtikuusi (Larix decidua) on lehtikuusiin kuuluva puu.

Ulkonäkö
Puu kasvaa 10–25 metriä korkeaksi. Runko saattaa usein olla mutkainen. Suomen korkein euroopanlehtikuusi, jonka läpimitta 69-vuotiaana oli 74 cm ja korkeus 32,6 metriä, kasvoi Punkaharjulla. Nykyään puu on yli 46 metriä korkea ja läpimitaltaan lähes metrin. Avoimella paikalla kasvaessaan euroopanlehtikuuselle tulee leveämpi latvus kuin siperianlehtikuuselle.

Puun emikukinnot ovat väriltään purppuranpunaisia ja hedekukinnot puolestaan ovat keltaisia. Käpyjä euroopanlehtikuusi alkaa tuottaa vasta 20-vuotiaana. Ne kehittyvät kesän aikana. Ne ovat pitkänomaisia 50–60-suomuisia. Peitinsuomujen kärjet näkyvät käpysuomujen välistä ainakin kävyn tyviosassa.

Kasvupaikka
Euroopanlehtikuusi on kotoisin Keski-Euroopan vuoristoista Alpeilta Karpaateille. Vuoristoalueiden lisäksi esimerkiksi Puolassa laji viihtyy myös alavammilla mailla.

Suomessa euroopanlehtikuusta on kasvatettu kartanoiden puistoissa 1700-luvulta asti. Keski- ja Pohjois-Euroopassa sitä käytetään paljon metsäpuuna, mutta Suomessa käytetympi lehtikuusilaji on kuitenkin siperianlehtikuusi. Täällä euroopanlehtikuusta käytetään lähinnä koristepuuna.

Maaperäksi kelpaa niin hiekka-, moreeni- kuin savimaakin. Soistuneilla paikoilla puu ei viihdy. Kasvupaikan on oltava valoisa.

Kasvitaudit ja -tuholaiset
Suomessa kasvaneissa puissa on yleisesti esiintynyt lehtikuusensyöpää. Tuhoja ovat aiheuttaneet myös myyrät, tukkimiehentäi, lehtikuusenkoi ja -pistiäinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuvat

Lehtikuuset
Toni Kohonen

Toni Kohonen (s. 13. tammikuuta 1976 Kitee) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija ja nykyinen pesäpallovalmentaja. Kaudella 2023 hän toimii Manse PP:n miesten edustusjoukkueen pelinjohtajana.

Ura 
Kohonen on yksi Suomen kaikkien aikojen menestyneimmistä pesäpalloilijoista. Kohonen pelasi kesällä 2021 uransa 23:sen miesten Itä–Länsi-ottelunsa, mikä tekee hänestä kaikkien aikojen eniten Itä–Länsi-otteluita pelanneen pelaajan. Kohonen on voittanut kymmenen Suomen mestaruutta, valittu Vuoden pesäpalloilijaksi kolmesti sekä vuoden lukkariksi kolmetoista kertaa.

Toukokuussa 2014 Kohonen nousi pesäpallon pistepörssin kärkeen 2704,7 pisteellä ohittamalla Kari Kuusiniemen 2704 pisteen ennätyksen.

Kauden 2014 jälkeen Kohonen allekirjoitti kaksivuotisen jatkosopimuksen Sotkamon Jymyn kanssa.

11. kesäkuuta 2015 Toni Kohosesta tuli eniten Superpesisotteluita pelannut pelaaja. 

Vuonna 2017 Toni Kohonen esiintyi Teemu Selänteen isännöimässä Supertähdet -ohjelmassa.

Marraskuussa 2020 Kohonen teki Kouvolan Pallonlyöjien kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen kaudesta 2021.

Kohonen pelasi 23. heinäkuuta 2021 ensimmäisenä pelaajana 1000. ottelunsa miesten Superpesiksessä. Hän ratkaisi ottelun Kouvolan Pallonlyöjille supervuoroparissa, kun Tommi Mäentausta eteni Kohosen lyönnillä kotipesään.

Kohonen siirtyi kauden 2022 kattavalla sopimuksella Imatran Pallo-Veikkojen riveihin.

Kohonen päätti maineikkaan uransa viimeisessä Superpesis-ottelussaan tiistaina 16.8.2022 Manse PP:tä vastaan.

Lokakuussa 2022 Manse PP nimesi pelaajauransa päättäneen Kohosen miesten Superpesisjoukkueensa pelinjohtajaksi.

Saavutukset

Pelaajana 
 10 SM-kultaa: 1999, 2001, 2002, 2003, 2005, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
 9 SM-hopeaa: 1997, 2000, 2004, 2009, 2010, 2016, 2017, 2020, 2021 
 1 SM-pronssi: 1998
 23 Itä–Länsi-ottelua: 1997-2018, 2021
 Kentän paras (2): 2016, 2017
 Vuoden pesäpalloilija (3): 2001, 2005, 2014
 Vuoden lukkari (13): 1999, 2001, 2002, 2004, 2005, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016
 Kultainen räpylä (7): 1999, 2001, 2005, 2009, 2010, 2013, 2014
 Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2011
 Superpesiksen kuukauden pelaaja (6): toukokuu 2009, heinäkuu 2010, syyskuu 2011, toukokuu 2014, syyskuu 2014, toukokuu 2017

Katso myös 
 Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Pesäpallon pelinjohtajat
Vuonna 1976 syntyneet
Imatran Pallo-Veikkojen pelaajat
Elävät henkilöt
Serpien kylässä 1


Serpien kylässä 1 on ensimmäinen osa Serpien kylässä -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä  Pirkka-Pekka Peteliuksen ja  Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: Luontoilta sekä Hippiäisen ja nousiaisen perinteet. Tupla-CD:n saa myös Serpien kylässä Box 1:n mukana.

Sisältö

CD 1 
Ensimmäisellä levyllä on Luontoilta (6. kesäkuuta 1986)
Luontoillan avaus ja asiantuntijoiden esittely
Vihta Raappana ja munat
Urmas Viilo ja kastemadot
Herra 47 ja luontoasia
Kuuppa Luukka ja ulkohuoneen rakentaminen
Simo Kulkku ja sorsanruokinta
Tietokilpailukysymys
Hasse Sys...ström ja haravointi
Retkeilyvarusteet
Kynsihyyppien soidinmenot
Lorna Suippo ja rakastin
Käärmetanssi
Jorma Kuukki ja peenix-lintu
Ylva Hubatsa ja kuukuset
Karvalaukut
Torben Putkonen ja hämähäkki väärinpäin
Leo Kuikka ja sulkapallo
Signe Pyhtilä vastaa tietokilpailukysyykseen
Herra 47 taas
Cup Von Bundesliigan kysymys
Epätietoinen Ruutanasta ja kuoreen kalastaminen
Risto Kurppa vastaa tietokilpailukysymykseen
Jarna ajaa Mööd Knullerin ulos studiosta

CD 2 
Toisella levyllä on Hippiäisen ja nousiaisen perinteet (9. tammikuuta 1987)
Perinneillan avaus ja paneelin esittely
Loimi Razvadshuk ja rengin karstaus
Tietokilpailukysymys
Rieppo Sörttiröijy vastaa tietokilpailukysymykseen
Tuhnon emäntä ja hippiäisen lauluperinne
Jyrkä Pihtari vastaa tietokilpailukysymykseen (olkiprääsä)
Rouva Partareikä ja pystöpitko
Professori Käsnä Kannikka ja perinnesoittimet
Algot ja kankun raavinta
Rusa Salvain ja pilpuilla lyöminen
Silsa Uuhi ja naurutauti
Laadokavillen koira
Jaakko Köyryiruis vastaa tietokilpailukysymykseen
Veijo Wojchem ja taikinasuikka
Herra X vastaa tietokilpailukysymykseen
Jarna ajaa Käsnä Kannikan ulos studiosta
Jarnan arvoitukset

Lähteet 
{{viitteet}

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 albumit
Serpien kylässä -albumit
Miguel Torres

Miguel Torres Gómez (s. 28. tammikuuta 1986 Madrid, Madridin alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa.

Torres on Real Madridin kasvatti. Hän on monipuolinen ja nopea puolustaja, joka kykenee pelaamaan sekä puolustuksen laidoilla että keskustassa. Luontaiselta pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja, mutta Real Madridin C-joukkueessa hän pelasi keskuspuolustajana ja B-joukkueessa vasempana laitapuolustajana. Edustusjoukkueessa hän pelasi molemmilla laidoilla.

Ura

Real Madrid 

Torres liittyi Real Madridin junioreihin vuonna 1995 ja kävi läpi seuran kaikki juniorijoukkueet. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 2006–2007 Real Madridin reservijoukkueessa Castillassa, joka pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla tasolla Segunda Divisiónissa. Castillaan hän siirtyi Real Madridin Tercera Divisiónissa pelanneesta C-joukkueesta.

Kauden 2006–2007 aikana Torres nousi ensimmäistä kertaa myös tuolloin Fabio Capellon valmentamaan Real Madridin edustusjoukkueeseen. Ensiesiintyminen edustusjoukkueessa tapahtui cup-kilpailu Copa del Reyn neljännen kierroksen ottelussa Écijaa vastaan 25. lokakuuta 2006, ja Torres oli lopulta kentällä kaikissa Real Madridin neljässä cup-ottelussa kaudella 2006–2007 ennen putoamista Real Betisiä vastaan. Hän pelasi myös Mestarien liigan alkulohkon viimeisessä ottelussa Dynamo Kiovaa vastaan. Hyvät otteet cupissa ja Mestarien liigassa sekä muiden pelaajien loukkaantumiset ja pelikiellot avasivat Torresille paikan Real Madridin avauskokoonpanoon myös Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Ensimmäisen sarjaottelunsa hän pelasi 14. tammikuuta 2007 Real Madridin voittaessa kotikentällään Real Zaragozan. Kauden päätteeksi Real Madrid varmisti ensimmäisen mestaruutensa neljään vuoteen.

Kesällä 2007 Torres teki vuoteen 2012 ulottuneen jatkosopimuksen Real Madridin kanssa. Capellon seuraajien Bernd Schusterin ja Juande Ramosin alaisuudessa Torresin peliaika alkoi kuitenkin vähetä, ja kesällä 2009 seuran tehtyä lukuisia pelaajahankintoja hän ei enää mahtunut uuden valmentajan Manuel Pellegrinin suunnitelmiin.

Getafe 

Torres siirtyi elokuussa 2009 kahdella miljoonalla eurolla Madridin alueen kolmanteen pääsarjaseuraan Getafeen, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Real Madrid asetti sopimukseen pykälän, joka mahdollistaa Torresin takaisin ostamisen ensimmäisen kahden kauden aikana.

Maajoukkue 

Iñaki Sáez valitsi Torresin Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueryhmään helmikuussa 2007. Hän pelasi yhdeksässä vuoden 2009 EM-kilpailuiden karsintaottelussa, mutta ei minuuttiakaan varsinaisessa lopputurnauksessa.

Saavutukset 

 Espanjan pääsarjamestaruus: 2007, 2008
 Espanjan supercup: 2008

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Miguel Torresin esittely Getafen sivustolla 
 Migul Torres Football Database -sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
The Long and Winding Road

The Long and Winding Road on The Beatlesin kappale levyltä Let It Be. Sen on säveltänyt Paul McCartney, mutta tekijöiksi merkittiin Lennon-McCartney. Kappaleen oli alun perin tarkoitus olla vähäeläinen pianoballadi, mutta Phil Spectorin uudelleentuottamisen jälkeen siihen tuli mahtipontinen orkesterisäestys, joka taas ei ollut McCartneyn mieleen. Versio jäi kuitenkin sellaisena Beatlesin viimeiselle levylle Let It Be.

Kappaleesta on myöhemmin julkaistu kaksikin versiota ilman Spectorin lisäämää orkesteritaustaa: 1995 albumilla Anthology 3 ja 2003 albumilla Let It Be... Naked.

The Long and Winding Road julkaistiin myös singlenä vuonna 1970. Singlen B-puolella on George Harrisonin kappale "For You Blue". Se oli Beatlesin viimeinen listaykkönen Amerikassa.

Coverversiot

Seuraavat artistit ovat tehneet kappaleesta coverversion: Diana Ross, Kenny Rogers, Olivia Newton-John, Peter Frampton, Cher, Leo Sayer, Aretha Franklin, Billy Ocean, The Four Tops, sekä Tom Jones. David Archuleta lauloi kappaleen American Idolin seitsemännellä kaudella. Myös Will Young on levyttänyt kappaleen, ja saanut siitä hitin. Ray Charles levytti kappaleen albumille Ray Swings, Bazie Swings.

Lähteet

The Beatlesin kappaleet
Vuoden 1970 kappaleet
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1996

Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1996 ensimmäisen kerran. Kilpailut pidettiin Saksan Rostockissa 13.–15. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut tulivat aiemmin järjestettyjen Sprinttiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailujen tilalle.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Lähteet 
Tulokset 

Uinnin Euroopan-mestaruuskilpailut
Vuoden 1996 urheilu
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1996
Rostock
Tutu

Tutu [tytyy´ t. tutu] tai tytyy on yleensä naisbalettitanssijoiden käyttämä tyllistä tehty röyhelöinen hame. Se voi olla pohjepituinen kellomainen hame tai likimain vaakasuoraan vyötäröltä lähtevä monikerroksinen usein kovikerenkailla vahvistettu harsoröyhelö, joka yhdistyy housuosaan. Yläosa on yleensä korsettimaisen tiukasti istuva, kaula-aukko avara ja useimmiten hihaton tai vain pienillä hihoilla varustettu. Se voi olla erillinen tai kiinteästi hameosassa kiinni. 

Ensimmäiset tutut esiintyivät romanttisen baletin aikakaudella 1800-luvulla, jolloin ballerinan peruspuku sai vakiintuneen muodon. Silloiset tutut olivat pohjepituisia, mutta balettitekniikan kehittyessä jalkaliikkeet saivat enemmän painoarvoa ja hameen helma lyheni vähitellen paljastamaan jalat koko pituudeltaan. Käytettävä helman pituus vaihtelee nykyään balettiesityksen tyylin mukaan, ja esimerkiksi romanttista balettia edustavassa Gisellessä käytetään pohjepituisia tutuja ja Joutsenlammessa lyhyitä. Tutu on nimenomaan esiintymisvaate, harjoitustunneilla niitä ei käytetä. 

Tutut ovat erityistaitoa vaativaa käsityötä, ja ne tehdään yksilöllisesti räätälöitynä jokaiselle esiintyjälle. Esitystä tai pas de deux’tä harjoiteltaessa voidaan käyttää puolitutuitä, joissa on pelkkä hameosa, jotta kalliit esiintymisasut eivät kuluisi ja likaantuisi – tutua ei nimittäin voi pestä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baletti
Hameet
Kokoa mut

Kokoa mut on suomalaisen näyttelijä/laulaja, Aleksi Sariolan Illi -nimellä julkaistu esikoisalbumi. Albumin kappaleista "Punaista" ja "Hukkaa päivä" on tehty musiikkivideot. Edellinen kappaleista julkaistiin myös singlenä, ja se ylsi Suomen virallisen singlelistan sijalle 12. Albumia on tuottanut Emma-palkinnoillakin palkittu tuottaja Jukka Immonen.

Kappaleet 
 Täs mä oon (mukana Elastinen)
 Punaista
 Palaan luoksesi
 Hukkaa päivä
 Viimeinen tanssi
 1. 2. 3.
 Kokoa mut
 Myöhässä
 Säootmäoon
 Ympyrätalo
 Anna tulla vaan
 Hei

Tuottajat 
 Elastinen: 1, 2, 5, 6, 7, 9, 12
 Jukka Immonen: 3, 10
 Elastinen & Jukka Immonen: 4, 8
 Illi: 11

Arvostelut 
 Dome.fi: suopea

Lähteet 

Elastisen tuottamat albumit
Jukka Immosen tuottamat albumit
Suomalaiset popalbumit
Suomalaiset R&B-albumit
Vuoden 2006 esikoisalbumit
Something

Something on englantilaisen rockyhtyeen The Beatlesin soolokitaristin George Harrisonin säveltämä kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1969 albumilla Abbey Road. Kappaletta pidetään usein levyn huippuhetkenä.

”Something” on ainoa Harrisonin kappale, joka on nostettu The Beatlesin singlen A-puoleksi. Se on yksi yhtyeen eniten coverversioita poikineista kappaleista. Yksi laulun esittäjistä oli Frank Sinatra, joka piti sitä ”kaikkien aikojen rakkauslauluna”.

Lähteet 

The Beatlesin kappaleet
George Harrisonin sanoittamat kappaleet
George Harrisonin säveltämät kappaleet
Vuoden 1969 kappaleet
Jamba!

Jamba! on saksalainen mobiilipalvelu, joka toimii Saksan lisäksi muun muassa Kiinassa, Australiassa, Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa, Suomessa ja Ruotsissa.
Jamba! myy soittoääniä matkapuhelimiin. Jamba! tunnetaan parhaiten Sweety the Chickista, Schnuffelista ja Crazy Frogista, Crazy Frogista tuli hyvin suosittu hahmo Axel F -kappaleen myötä. Soittoäänien lisäksi Jamba! myy mobiilipelejä ja muita mobiilipalveluita.

Aiheesta muualla 
 Jamba! Suomi

Saksalaiset yritykset