Alan Wake

Alan Wake on suomalaisen Remedy Entertainmentin kehittämä toimintaseikkailulajityypin videopeli, jonka Microsoft Game Studios julkaisi vuonna 2010 Xbox 360 -pelikonsolille. Alkuvuodesta 2012 Alan Wake julkaistiin myös Microsoft Windowsille.

Alan Wake sijoittuu kuvitteellisen Bright Fallsin pikkukaupunkiin Yhdysvaltain luoteisosassa. Pelin päähahmo, kirjailija Alan Wake, kärsii kirjoittamisvaikeuksista ja saapuu kaupunkiin lomailemaan yhdessä vaimonsa Alicen kanssa. Alicen kadottua Wake joutuu keskelle painajaismaisia tapahtumia, jotka perustuvat kirjaan, jota hän ei muista kirjoittaneensa. Peli on rakenteeltaan ja tarinankerronnaltaan televisiosarjamainen.

Markkinointia varten Remedy tuotti kuusiosaisen minisarjan, jossa näyttelivät oikeat näyttelijät. Muutaman minuutin pituiset jaksot esitettiin internetissä ennen pelin julkaisua. Alan Wake sai kriitikoilta hyvän vastaanoton: erityisesti pelin miljöötä, tunnelmaa ja tarinaa kehuttiin onnistuneiksi. Pelin konsoliversio ei kuitenkaan myynyt tekijöidensä odotusten mukaisesti.

Helmikuussa 2012 julkaistiin Alan Wake’s American Nightmare Xbox Live Arcade -palvelussa sekä Steam-palvelussa.

Remedy ilmoitti vetävänsä Alan Waken myynnistä kaikilla alustoilla 15. toukokuuta 2017 pelissä käytettyjen musiikkikappaleiden lisenssien raukeamisen seurauksena. Lisensoinnista saatetaan neuvotella uudestaan tulevaisuudessa.

Remedyn ilmoituksen mukaan jatko-osa Alan Wake 2 on tulossa vuonna 2023.

Pelaaminen 

Alan Wake on tarinavetoinen kolmannesta persoonasta kuvattu toimintaseikkailupeli, jossa on myös selviytymiskauhupelin elementtejä. Pelin kehittäjä Remedy kutsuu peliä ”psykologiseksi toimintatrilleriksi”. Tärkeä pelillinen elementti on valo, jonka avulla pelaaja voi puolustautua pimeydestä tulevia vihollisia vastaan. Yleisimpiä vihollisia ovat ”pimeyden” valtaan joutuneet ihmiset, joita kutsutaan ”Menetetyiksi” (engl. ”Taken”). Myös erilaiset esineet kuten puimakoneet voivat joutua kyseisen voiman valtaan. Ennen kuin vihollisia voi vahingoittaa aseilla, heistä täytyy karkottaa pimeys taskulampun tai muun valonlähteen, kuten soihdun tai sokaisukranaatin, avulla. Vihollisten hyökkäyksiltä voi myös puolustautua väistöliikkeellä, joka oikein ajoitettuna saa aikaan pelitilannetta hidastavan slow motion -efektin. Vihollisia voi myös yrittää paeta lähimpään valaistuun turvapaikkaan.

Pelaaja etenee maailmassa lineaarisesti, ja ympäristön vapaa tutkiminen on rajoitettu melko pienelle alueelle. Toisinaan pelaaja voi käyttää autoa paikasta toiseen siirtymiseen. Tutkimisen myötä ympäristöstä voi löytää radioita, joista voi kuunnella pelin tarinaan liittyvää yöohjelmaa, ja televisioita, joista voi katsoa Night Springs -nimisen kauhutelevisiosarjan jaksoja. Alan Wake sisältää säämallinnuksen ja vaihtuvat vuorokaudenajat. Pelin tapahtumat sijoittuvat pääasiassa yöaikaan, mutta jokaisessa episodissa on myös päiväsaikaan sijoittuva rauhallisempi osuus, jonka aikana Alan Wake tutustuu ei-pelattaviin hahmoihin tai Bright Fallsiin.

Pelistä on tehty rakenteeltaan ja tarinankerronnaltaan televisiosarjamainen. Tehtävärakenne jakautuu esittelyjaksoon ja kuuteen varsinaiseen ”jaksoon”. Jokainen jakso päättyy pelin alkuruutuun, jonka taustalla soi yksi lisensoiduista musiikkikappaleista. Seuraava jakso alkaa aina juonitiivistelmällä siihen mennessä tapahtuneista asioista. Tarinankerronta tapahtuu välivideoiden lisäksi Alan Waken päänsisäisen monologin ja maailmasta löydettyjen käsikirjoitussivujen kautta. Käsikirjoitussivut joko taustoittavat henkilöhahmoja tai paljastavat etukäteen mitä tarinassa tulee tapahtumaan. Remedyn mukaan Alan Wake on ikään kuin mahdollisen pelisarjan ensimmäinen ”tuotantokausi”, ja ennen mahdollista jatko-osaa juonta on täydennetty kahdella ladattavalla lisäosalla.

Tarina

Pääpeli 

Alan Wake sijoittuu kuvitteellisen Bright Fallsin pikkukaupunkiin Yhdysvaltain luoteisosassa. Pelin päähahmo Alan Wake kärsii kirjoittamisvaikeuksista, ja saapuu kaupunkiin lomailemaan yhdessä vaimonsa Alicen kanssa. He vuokraavat käyttöönsä Cauldron Laken saarella olevan mökin. Ensimmäisenä iltana Alan ja Alice riitelevät, minkä seurauksena Alan häipyy ulos yön pimeyteen. Hän tietää, ettei pimeää pelkäävä Alice seuraisi perässä. Pian hän kuulee Alicen kirkuvan, ja näkee hänen pudonneen järveen. Alan sukeltaa hänen peräänsä. Seuraavaksi Alan herää kolaroineesta autosta. Hän alkaa löytää käsikirjoitussivuja kirjasta, jota ei muista kirjoittaneensa. Käy ilmi, että on kulunut viikko Alicen katoamisesta. Seriffi Sarah Breaker kertoo, ettei Cauldron Lakella ole ollut saarta sitten 1970-luvun tulivuorenpurkauksen.

Seuraavana päivänä Alan saa soiton salaperäiseltä mieheltä, joka lupaa palauttaa Alicen, jos Alan toimittaa hänelle käsikirjoituksensa parin päivän sisällä hiilikaivosmuseoon. Kahvilassa työskentelevä Rose kutsuu sekä Alanin että hänen agenttinsa Barry Wheelerin luokseen antaakseen heille löytämänsä käsikirjoitussivut. Pimeyden valtaama Rose kuitenkin huumaa molemmat. Alan herää yöllä, pakenee asuntokylän piirittäneitä poliiseja ja joutuu FBI-agentti Nightingalen takaa-ajamaksi. Seuraavana päivänä Alan saapuu sovitulle tapaamispaikalle hiilikaivosmuseoon, mutta paljastuu, että mies ei ole kidnapannut Alicea. Pimeyden pyörremyrsky nostaa miehet ilmaan; Alan onnistuu kuitenkin sytyttämään soihdun, ja pelastautuu myrskyltä, vaikkakin putoaa jyrkänteeltä Cauldron Lakeen. Seuraavan kerran hän herää tohtori Emil Hartmanin psykiatrisesta sairaalasta, jossa hän tapaa kaksi 1970-luvun rockmuusikkoa, Andersonit. Hartman väittää Alanille, että hänen vaimonsa on kuollut, mutta Alan ei usko häntä ja pakenee sairaalasta Barryn kanssa. Andersonien maatilalla Alan kuuntelee heidän levyttämänsä kappaleen, jossa lauletaan ”löydä valon nainen”. Yöllä Alan saa näyn, jossa Alicen pelastaakseen hän lupautuu kirjoittavansa Pimeydelle käsikirjoituksen, jolla se vapautuisi järvestä.

Aamulla agentti Nightingale löytää ja pidättää heidät. Pimeys alkaa kuitenkin riehua Bright Fallsissa ja tempaa Nightingalen mukaansa. Alan, Barry ja Sarah lähtevät kohti voimalaitosta löytääkseen laulussa mainitun ”valon naisen”. Nainen osoittautuu Cynthia Weaveriksi, joka vie heidät ”hyvin valaistuun huoneeseen”. Pöydällä on Thomas Zanen kirjoittama teksti, jossa kuvataan tärkeää Alanin lapsuuden tapahtumaa, ja irtonainen valonkatkaisin, jonka Alan oli saanut äidiltään ja jonka hän oli antanut Alicelle. Valonkatkaisimen kanssa hän lähtee takaisin Cauldron Lakelle, sukeltaa järveen ja joutuu toiseen todellisuuteen. Silloin hän kuulee Thomas Zanen äänen, joka kertoo kuinka hän yritti pelastaa rakastamansa Barbara Jaggerin kirjoittamalla hänet takaisin henkiin; Pimeys otti kuitenkin Barbaran haltuunsa. Alan saapuu mökille, jossa hän kohtaa Pimeyden hallussa olevan Barbaran. Alan tunkee katkaisimen hänen sydämensä kohdalla olevaan aukkoon ja napsauttaa katkaisinta, jolloin Barbaran keho täyttyy valolla. Alan kävelee kirjoituskoneen luokse ja sanoo tietävänsä, minkälainen loppu hänen tulee kirjoittaa.

Sitä seuraavassa aikatakaumassa Alan pelastaa Alicen järvestä. Kuluu kaksi viikkoa, ja Deerfest on juuri alkamassa. Alice nousee järven rannalle ja ihmettelee, missä Alan on. Bright Fallsissa Rose pitelee Cynthian tapaan lyhtyä käsissään agentti Nightingalen katsoessa hänen takaansa ikkunasta ulos. Alan on taas kirjoituskoneensa ääressä sanoen ”se ei ole järvi... se on valtameri”. Sen jälkeen kuullaan Alicen sanovan ”Alan, herää”.

Lisäsisältö 

Pelille julkaistiin Xbox Liven kautta lisäsisältönä kaksi jatkoepisodia, The Signal 27. heinäkuuta 2010 ja The Writer 12. lokakuuta 2010. Windows-versiossa lisäsisältö tulee pelin mukana.

The Signal jatkuu siitä mihin pääpeli loppuu. Alan tajuaa olevansa surrealistisessa Bright Fallsissa järven alla, mutta Zane auttaa häntä pääsemään sieltä pois. Alan päätyy lopulta New Yorkin asunnolleen, jossa Zane kertoo hänelle, että Alan pitää itse itseään vankina pimeässä paikassa. Lopulta Alan tuhoaa hullun version itsestään ja onnistuu heräämään mökistä, mutta hän tajuaa olevansa yhä ansassa.

The Writerissa Alan seuraa yhä Zanen ohjeita. Zane kertoo että Alanin epävakaa ja irrationaalinen puoli on yhä mökin sisällä, mutta hän edustaa Alanin rationaalista puolta, jonka pitää saada uni hallintaansa. Pitkän matkan jälkeen Alan pääsee mökille, jonka lattialta hän löytää hullun puolensa. Alanin kosketuksesta puoliskot yhdistyvät ja hänestä tulee jälleen kokonaan selväjärkinen. Alan palaa kirjoituskoneen luokse ja aloittaa seuraavan tarinan, jonka nimi on ”Return” ().

Kehitys 

Max Paynen (2001) julkaisun jälkeen Remedy ja 3D Realms myivät vuonna 2002 Max Paynen lisenssin Take-Two Interactive Softwarelle. Kehitettyään vielä jatko-osan, The Fall of Max Payne (2003), Remedy keskittyi myyntirahojen turvin seuraavaan projektiin. Remedy aikoi tehdä elokuvamaisen toimintapelin, jossa olisi syvä ja henkilökohtainen tarina. Sankariksi haluttiin normaali jokamies, joka ei olisi valmiiksi toimintasankari. Koska kertojanääntä haluttiin käyttää osana tarinankerrontaa, kehittäjien mielestä tuntui luontevimmalta tehdä päähahmosta kirjailija. Tapahtumapaikaksi haluttiin periamerikkalainen idyllinen pikkukaupunki, joka oli tuttu televisiosarjoista ja elokuvista. Pelin inspiraation lähteinä toimivat muun muassa Twin Peaks, Lost ja Stephen Kingin teokset. Alkuvuodesta 2005 Remedy kertoi suunnitelmastaan eri julkaisijoille, joista he valitsivat saman vuoden joulukuussa Microsoftin.

Pelimekaniikan idea pohjautui valoon ja pimeyteen, mutta sen hetkisistä pelimoottoreista yksikään ei kyennyt toteuttamaan ryhmän vaatimuksia. Remedyn piti rakentaa pelimoottori itse noin 45 ihmisen voimin, minkä jälkeen varsinaisen pelin kehitys voitiin aloittaa. Autenttisuuden luomiseksi ryhmä teki tutkimusmatkan luoteis-Yhdysvaltoihin ja otti matkan aikana noin 60 000 valokuvaa. Äänimaailman luomista varten yksi ryhmä telttaili metsissä ja äänitti luonnon ääniä. Pelialuetta luodessaan kehitysryhmä tutki Washingtonin osavaltion biotooppikarttaa ja selvitti, mitä osavaltion metsissä kasvaa. Remedy käytti pelimaailman rakentamisessa itse kehittämäänsä WorldEditor-ohjelmaa. Vielä vuonna 2005 Alan Wakesta oltiin tekemässä niin sanottua hiekkalaatikkopeliä, mutta ajatus hylättiin noin puolen vuoden testauksen jälkeen, koska kehitysryhmän mielestä hiekkalaatikkorakenne ja vahva tarina eivät sopineet hyvin yhteen.

Alan Waken kasvojen pohjana toimii suomalainen näyttelijä-käsikirjoittaja Ilkka Villi, ja Waken ääninäyttelijä on yhdysvaltalainen näyttelijä Matthew Porretta. Kasvojen liikkeet on tallennettu liikkeenkaappausstudiossa New Yorkissa.

Julkisuus 

Alan Wake esiteltiin yleisölle ensi kertaa vuoden 2005 E3-messuilla. Vuoden 2006 E3-messuilla Microsoft tiedotti, että se julkaisee Alan Waken yksinoikeudelle Xbox 360:lle ja Windows Vistalle. Tuolloin Microsoftin tavoitteena oli esitellä Windows Vistan ja Direct X 10 -rajapinnan tehokkuutta pelialustana. Tämän jälkeen Remedy ei antanut kahteen vuoteen tietoja pelin kehityksestä, ja julkisuudessa epäiltiin, että peli olisi muuttunut vaporwareksi. Remedyn Mika Reini kuitenkin vakuutti yhteisölle elokuussa 2008, että Remedy on yhä tekemässä peliä. Vuoden 2009 E3-messuilla peliä pelattiin ensi kertaa yleisön edessä ja sille annettiin julkaisuajankohdaksi kevät 2010. Peli oli valmis elokuussa 2009, jonka jälkeen Remedy käytti jäljelle jääneen ajan ennen julkaisua pelin viimeistelyyn. Vuoden 2010 aprillipäivänä Remedy tiedotti julkaisevansa ”Alan Wake Wars” -nimisen videopelin, jonka nimi on viittaus Halo Wars -peliin.

Windows-versio 

Alan Waken julkaisua henkilökohtaiselle tietokoneelle pidettiin alkujaan itsestään selvänä, mutta koska pelistä ei näytetty uutta tietokonedemoa vuoden 2005 E3-messujen jälkeen eikä Remedy myöskään puhunut asiasta mitään, mahdollinen tietokoneversio jäi hämärän peittoon. Pelin kehittäjä Markus Mäki sanoi yhteisön foorumilla kesäkuussa 2009, että Remedy ”keskittää tällä hetkellä kaikki voimavaransa Xbox 360 -version kehittämiseen” ja että ”PC-versiota kommentoidaan myöhemmin”. Pelaajan heinäkuun numeron 2009 haastattelussa Remedyn tuottaja Jay Ranki puolestaan totesi, että he ja Microsoft puhuvat enää Xbox 360 -version kehittämisestä. Microsoft ilmoitti 12. helmikuuta 2010, että Alan Wake julkaistaan vain Xbox 360:lle. Yhtiön perustelun mukaan pelaaminen konsolilla olisi ”mukaansatempaavampaa”. Kuitenkin Sami Järven mukaan tietokoneversiota ei ole tehty, koska pienen yrityksen on vaikea työstää Alan Waken kaltaisesta pelistä kahta versiota samanaikaisesti. Tietokoneversion koodi oli tässä vaiheessa Remedyllä vielä tallessa. Vuoden 2011 Game Developers Conferencessa Markus Mäki totesi, että tietokoneversion peruuttaminen ei ollut ”teknologiakysymys” eikä Remedyllä ollut päätösvaltaa asiassa.

Tilanne kuitenkin muuttui kesällä 2011, jolloin Remedy oli jo ehtinyt pyyttää Microsofilta useamman kerran lupaa saada julkaista peli Windowsille. Remedyn kehittäjä Oskari Häkkinen kertoi Microsoftin suostuneen lopulta pyyntöön yhtiöiden hyvien välien takia ja siksi, että PC-versio saataisiin julkaistua juuri ennen jatkopeliä Alan Wake’s American Nightmare. Remedy alkoi työstämään pelin Windows-versiota toisen suomalaisen videopelikehittäjän Nitro Gamesin avustuksella tärkeimpänä tehtävänä pitääkseen huolen siitä, että pelin pelattuvuus toimisi myös näppäimistöllä ja hiirellä. Peli saatiin viimeisteltyä PC-alustalle viidessä kuukaudessa, ja se julkistettiin yleisölle lopulta joulukuussa 2011.

Musiikki 

Pelin alkuperäisen musiikin on säveltänyt Petri Alanko ja sen esittää saksalainen sinfoniaorkesteri. Pelissä on musiikkia Poets of the Fall -yhtyeeltä, esimerkiksi Twilight Theater -albumilta single War, jonka virallinen musiikkivideo on näytelty lyhytelokuva pelistä. Yhtye esiintyy myös Old Gods Of Asgard -nimellä sekä pelissä että keräilijäpainoksen mukana tulevalla ääniraidalla. Yhtye on tehnyt Remedyn kanssa yhteistyötä aiemmin myös Max Paynen kanssa. Pelin rajoitetun keräilijäversion mukana julkaistiin myös virallinen soundtrack, johon on koottu Petri Alangon peliä varten säveltämiä kappaleita ja lisensoitua musiikkia. Pelin alkuperäinen 18 kappaleen soundtrack julkaistiin 20. heinäkuuta 2010.

Alan Wakessa on myös lisensoitua musiikkia pelijaksojen päätöskappaleina. Näiden joukossa on muun muassa David Bowien ”Space Oddity” ja Nick Cave and the Bad Seedsin ”Up Jumped the Devil”. Lisäsisältöjen päätöskappaleina puolestaan olivat Anna Ternheimin ”No, I Don’t Remember” ja Depeche Moden ”The Darkest Star”.

Markkinointi 

Markkinointia varten Remedy tuotti kuusiosaisen Bright Falls -minisarjan, joka kuvattiin Oregonissa oikeilla näyttelijöillä. Ensimmäinen jakso esitettiin Internetissä ja Xbox Livessä 25. huhtikuuta 2010. Minisarja toimii esiosana pelin tapahtumille. Tarinassa mies saapuu Bright Fallsiin tekemään lehtijuttua tohtori Haartmanista. Ollessaan kaupungissa hän menettää tajunsa useaan otteeseen ja herää aina metsästä omituisissa paikoissa. Jos hän yrittää lähteä kaupungista, hän menettää tajunsa. Vähitellen hänestä alkaa tulla Menetetty.

Pelistä julkaistiin myös rajoitettu keräilijöiden versio (), joka sisältää 144-sivuisen The Alan Wake Files -kirjan, soundtrack-CD:n, virtuaalisia lisäominaisuuksia Xbox Live -tilin Avatar-hahmoa varten ja pelinsisäisen äänikommenttiraidan. Alan Wakesta paljastettiin myös Rick Burroughsin kirjoittama peliin perustuva englanninkielinen romaani itse pelijulkaisun yhteydessä.

Vastaanotto 

Alan Wake sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Metacriticin valitsemien sadan arvostelun painotettu keskiarvo on 83 % ja GameRankingsin valitsemien 72 arvostelun keskiarvo 83,64 %. Alan Wake sijoittui 14:ksi IGN:n ”25 parasta Xbox 360 -peliä” -listalla vuonna 2010. Time kehui Alan Wakea kypsemmäksi kuin lukuisat M-ikärajan saaneet pelit, ja valitsi sen vuoden 2010 parhaaksi videopeliksi. Joystiqin toimittajat valitsivat Alan Waken vuoden kolmanneksi parhaaksi peliksi, ja kehuivat sen tasosuunnittelua, kohtauksia ja elokuvamaisuutta.

Pelit-lehden Tapio Salminen kehui pelin tunnelmaa, rytmitystä ja miljöötä, mutta moitti paikoittaista teknistä kankeutta ja piti Alan Waken päänsisäistä kertojaääntä turhana. Toisen arvion antanut Tuomas Honkala jäi kaipaamaan enemmän suvantokohtauksia ja sanoi, että Alan Wake on ”mieleenpainuva pelikokemus, joka jää karvan päähän mestariteoksesta”. Helsingin Sanomien Juhana Petterson kutsui Alan Wakea peliksi, ”joka erityisesti käsikirjoituksensa ansiosta nostaa videopelaamista hartiavoimin samaan sarjaan elokuvien ja television kanssa”. Hänen mielestään pelissä kuitenkin paljastettiin liikaa Bright Fallsin pahuuden luonteesta. Pelaajan Miikka Lehtonen kutsui peliä ”enemmän kuin osiensa summaksi” ja piti erityisesti tarinaa mukaansatempaavana. Toisen arvion antanut lehden päätoimittaja Thomas Puha moitti animaatioita puiseviksi ja toimintaa yksipuoliseksi. Hän kuitenkin piti Alan Waken universumia omaperäisenä ja kiehtovana, ja totesi lopuksi, että ”pelin ehdoton vahvuus on se, ettei sitä oikein voi verrata muihin peleihin”.

IGN:n Charles Onyett kehui peliä viihdyttäväksi yhdistelmäksi kirjaa, televisiosarjaa ja videopeliä. Hän piti ympäristöjä ja grafiikkaa hyvin toteutettuina, mutta moitti silmiinpistävää tuotesijoittelua ja kameraongelmia. 1UP.com-sivuston Thierry Ngyuenin mielestä Alan Wake kuulostaa, näyttää ja tuntuu painajaismaiselta, mutta pelin siirtyessä päivämaisemiin sen graafiset epäkohdat korostuvat ja peli näyttää toisinaan ”suorastaan rumalta”. Lopuksi Ngyuen sanoi että ”Alan Wake luo perustan mahdollisesti erittäin upealle jatko-osalle”. Eurogamerin Ellie Gibson antoi pelille arvosanan 7/10. Hän valitti omaperäisyyden puutteesta ja totesi, että ”kaikki pelissä tuntuu vanhentuneelta”, mutta piti peliä hyvänä viihteenä toimintapelien ystäville. GameSpotin Tom Mc Shea piti erityisesti omaperäisestä tarinankerronnasta, jonka ansiosta ”jokainen hetki on täynnä jännitystä”, ja sitä täydentävästä valaistusefektien ja äänimaailman luomasta häiriintyneestä ilmapiiristä.

Myös pelin Windows-versio sai Metacriticin valitsemien 30 arvostelun painotetuksi keskiarvoksi 83 %. Pelit-lehti arvosti pelin parempia grafiikkoja ja kontrolleja tietokoneella. Gaming-Agen Mike Palermo piti tietokoneversiota pelistä onnistuneena käännöksenä ja sanoi alhaisen hinnan tekevän pelistä kenties kannattavan ostoksen jopa niille, joilla peli on jo Xbox 360 -konsolilla mutta ei lisäsisältöä. Hän kritisoi pelin tallennuksiin käyttämää automaattista Steam Cloud -pilvipalvelua.

Myynti 
Alan Wake ei myynyt tekijöidensä odotusten mukaisesti. Ensimmäisellä myyntiviikolla Alan Wake oli Britannian toiseksi myydyin videopeli ja viikkojen 19–20 myydyin videopeli Suomessa. Yhdysvalloissa se oli toukokuun kahdeksanneksi myydyin videopeli 145 000 kappaleen myynnillään. Samaan aikaan julkaistu Red Dead Redemption puolestaan myi Yhdysvalloissa toukokuun aikana 1,5 miljoonaa kappaletta. Take-Two Interactiven edustajan Ben Federin mukaan heidän julkaisemansa Redemption varasti huomion muilta peleiltä, kuten Alan Wakelta, ja oli siten osasyyllinen niiden heikkoon myyntiin. Myös Pelaaja-lehden päätoimittaja Thomas Puha mainitsi huonon markkinatilanteen osasyyksi heikkoon myyntimenestykseen.

PC-julkaisun jälkeen pelin kerrottiin myyneen molemmat alustat huomioon ottaen yli kaksi miljoonaa kappaletta maaliskuuhun 2012 mennessä. Tekijät kertoivat olevansa lukuun tyytyväisiä ja pitävänsä pelisarjan jatkoa mahdollisena. Remedyn Sami Järvi ilmoitti myyntiluvun ylittäneen kolme miljoonaa toukokuussa 2013.

Palkinnot

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Bright Falls -minisarjan sivusto 
 
 

79.8 Pelit, leikit, keräily
Xbox 360 -pelit
Windows-pelit
Vuoden 2010 videopelit
Suomessa kehitetyt videopelit
Toimintaseikkailupelit
Selviytymiskauhupelit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Remedy Entertainment