joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sorceress


Sorceress on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin kahdestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. syyskuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 24.

Vastaanotto 
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Albumiarvosteluja keräävän Metacriticin keskiarvo albumille on 81/100, mikä perustuu kymmeneen ammattilaisarvioon. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille yhdeksän tähteä kymmenestä. Hän sanoi Mikael Åkerfeldtin onnistuneen luomaan yhtenäisen ja ajattoman kokonaisuuden, jota se vielä haki kahdella edeltävällä uutta linjaa hakevalla albumillaan. Pitchfork Median arvostelija piti muuntautumista progressiivisen rockin yhtyeeksi onnistuneena ja yhtyeen kuulostavan rennommalta kuin koskaan, niin hyvässä kuin pahassakin. The Guardianin Andy O’Connor antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän piti äänimaailmaa rikkaana sekä ”naurettavana”, että yhtye kykenee saamaan vanhanaikaisesta progressiivisesta rockista niinkin mielenkiintoista. Soundin Pekka Laine sanoi albumin olevan parhaimmillaan raskaammissa kappaleissa, ja sen progressiivisuuden olevan insinöörimäistä sekä turhankin tasapaksua. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen totesi albumin olevan yhtyeen paras julkaisu moneen vuoteen, jolla se valjastaa nykyisen tyylinsä toimivaksi konseptiksi. Hän kehui myös albumin värikästä ja monipuolista kappalemateriaalia, jota orgaaninen äänimaailma hienosti tukee.

Kappaleet

Rajoitettu painos

Kokoonpano 
 Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara, tuottaja
 Fredrik Åkesson – kitara
 Martín Méndez – bassokitara
 Martin Axenrot – rummut, lyömäsoittimet
 Joakim Svalberg – piano, kosketinsoitin

Arvostelut 
 Metacritic: 81/100
 Allmusic: 
 The Guardian: 
 Imperiumi.net: 
 Pitchfork Media: 6.7/10
 Soundi: 
 V2.fi:

Lähteet 

Vuoden 2016 albumit
Opethin albumit
Performance (elokuva)

Performance (suomeksi myös Nottinghill klo 11.17 tai Notting Hill klo 11.17) on Nicolas Roegin ja Donald Cammellin ohjaama ja Cammellin käsikirjoittama brittiläinen rikoselokuva. James Foxin ohella toista miespääosaa näyttelee elokuvadebyytissään The Rolling Stones -yhtyeen Mick Jagger, joka tosin ilmestyy tarinaan vasta elokuvan puolenvälin tienoilla. Elokuva tehtiin 1968, mutta tuotiin ensi-iltaan vasta 1970. Ristiriitaisen vastaanoton saanutta synkkää elokuvaa on kutsuttu 1960-luvun svengaavan Lontoon päätepisteeksi.

Juoni
Tyylikäs pikkugangsteri, nuori ja salskea Chas (James Fox) on erikoistunut pomonsa saatavien enemmän tai vähemmän väkivaltaiseen perintään. Hän joutuu vaikeuksiin ja aikoo aluksi paeta maaseudulle, mutta kuuleekin sattumalta (vasta hieman ennen elokuvan puoliväliä) vapaasta kellariasunnosta. Se osoittautuu sijaitsevan julkisuudesta vetäytyneen rocktähden Turnerin (Jagger) talossa, jossa tämä asuu kahden nuoren naisen (Anita Pallenberg ja Michèle Breton kanssa. 

Uraansa otteen menettänyt Turner näkee Chasissä jotain samaa kuin mitä itse ennen oli ja aloittaa psykologisen pelinsä jossa identiteetit sekoittuvat. Huumeiden ja seksin avulla hän saa Chasin pahasti sekaisin niin, ettei tämä tiedä enää kuka on. Gangsterit saavat tietää Chasin olinpaikan ja tulevat hakemaan häntä tapettavaksi. Elokuvan loppu on epäselvä: lähteekö heidän mukaansa Chas vai Turner, ja kumpi heistä sai sitä ennen luodin päähänsä?

Tuotanto
Toinen ohjaajista Nicolas Roeg myös kuvasi elokuvan itse. Hän käytti eri filmimateriaaleja kuvastamaan tarinan eri tapahtumapaikkoja, kuten rocktähden talon psykedeelistä ilmapiiriä. Elokuvassa on myös paljon Roegille tyypillisiä epälineaarisia leikkauksia, jotka sekoittavat katsojan ajantajua. Materiaalin parissa työskenteli neljä leikkaajaa.

Elokuvan kuvausten jälkeen James Fox hakeutui psykiatriseen hoitoon, tuli uskoon ja oli poissa elokuvien teosta kymmenisen vuotta. Syiksi on kerrottu kuvauksissa käytetty  DMT-huume ja vuonna 1971 sattunut Foxin isän kuolema, mutta jo 1950-luvun alussa lapsinäyttelijänä uransa aloittanut Fox on sanonut olleensa ylirasittunut jo ennen Performancen kuvauksia ja tauon tehneen hänelle hyvää.

Vastaanotto
Performance sai aikalaiskriitikoilta hyvin ristiriitaisia arvioita, mutta sen maine on sittemmin parantunut. Time-lehden Richard Schickel kutsui sitä arvottomimmaksi elokuvaksi mitä oli nähnyt sen jälkeen kun ryhtyi elokuvakriitikoksi. Chicago Sun-Timesin Roger Ebert kehui Jaggerin roolityötä, muttei pitänyt elokuvaa muilta osin sen kummemmin hyvänä kuin huonona, ainoastaan kiinnostavana.

Vuonna 1999 Performance valittiin sijalle 48 British Film Instituten kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta.

Suomen televisiossa Performance on esitetty elokuussa 1988
(Yle TV2), kesäkuussa 2006 (MTV3) ja marraskuussa 2016 (Yle Teema).

Lähteet

Aiheesta muualla

Nicolas Roegin ohjaamat elokuvat
Brittiläiset rikoselokuvat
Vuoden 1970 brittiläiset elokuvat
The Rolling Stones
Span 6 tunnin ajo

Span 6 tunnin ajo (aiemmin Span tuhannen kilometrin ajo) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1953. Vuodesta 2012 alkaen kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan.

Lähteet
Silverstonen 6 tunnin ajo

Silverstonen 6 tunnin ajo (aiemmin Silverstonen tuhannen kilometrin ajo) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Silverstonen moottoriradalla radalla Englannissa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1976. Vuodesta 2012 alkaen kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan.

Lähteet
Kesäkuun kyyditykset

Kesäkuun kyyditykset (, , ) olivat ensimmäiset Neuvostoliitossa toimeenpannuista virolaisten pakkosiirroista, ja ne alkoivat 14. kesäkuuta 1941. Miehet pääasiassa vangittiin ja valtaosa heistä kuoli Siperian vankileireillä; naiset ja lapset sijoitettiin asumaan Kirovin, Tomskin, Omskin ja Novosibirskin alueille sekä Krasnojarskin ja Altain aluepiireihin. Noin puolet heistä selvisi hengissä.

Virosta kyyditettiin Siperiaan yli 10 000 ihmistä, joista takaisin palasi vain parikymmentä. Latviasta puolestaan kyyditettiin 15 000 ja Liettuasta 17 500.

Sodan jälkeiset, mittakaavaltaan paljon suuremmat pakkosiirrot tunnetaan nimellä Operaatio Priboi.

Lähteet 

Viron historia
Latvian historia
Liettuan historia
Western Decadence

Western Decadence on suomalaisen black metal -yhtye Anal Blasphemyn neljäs studioalbumi. Se julkaistaan 29. heinäkuuta 2016 levymerkillä Iron Bonehead Productions.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Molestor Kadotus – kaikki instrumentit, laulu
 Roni Ärling – kansitaide

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2016 albumit
Anal Blasphemyn albumit
Kristian Poulsen

Kristian Poulsen (s. 18. marraskuuta 1975 Flensburg, Tanska) on tanskalainen moottoriurheilija, joka kilpailee tällä hetkellä vakioautojen maailmanmestaruussarjassa.

Poulsen aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 1985-1993. Hän osallistui kolmeen MM-Ralliin vuosina 1999, 2004 ja 2006. Vuodet 2008-2011 Poulsen kilpaili vakioautojen WTCC -sarjassa. Lisäksi hän on voittanut myös Le Mansin 24 tunnin ajon vuosina 2009 (LM P2-luokka) ja 2014 (LM GTE Am -luokka).

Lähteet

Tanskalaiset autourheilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Sonic Mania

Sonic Mania on Segan julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna 2017 Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.

Sega on ilmoittanut, että pelistä on tulossa kesällä 2018 Sonic Mania Plus -versio, jossa on mukana uusi encore-moodi, sekä kaksi uutta pelattavaa hahmoa.

Pelattavat hahmot
 Sonic the Hedgehog
 Miles "Tails" Prower
 Knuckles the echidna
 Mighty the Armadillo (saatavissa plus versiossa)
 Ray the Flying Squirrel (saatavissa Plus versiossa)

Tasot
 Green Hill Zone (Sonic 1)
 Chemical Plant Zone (Sonic 2)
 Oil Ocean Zone (Sonic 2)
 Stardust Speedway Zone (Sonic CD)
 Metallic Madness Zone (Sonic CD) 
 Angel Island Zone (Sonic 3) [Alkuintro] (Pidennettynä Plus-version encore-tilassa)
 Hydrocity Zone (Sonic 3) 
 Flying Battery Zone (Sonic & Knuckles)
 Lava Reef Zone (Sonic & Knuckles) 
 Studiopolis Zone (uusi taso)
 Mirage Saloon Zone (uusi taso)
 Press Garden Zone (uusi taso) 
 Titanic Monarch Zone (uusi taso)

Vastaanotto 

Deatructoid antoi pelille arvosanaksi 8/10 arvostelussaan.

IGN antoi pelille arvosanaksi 8.7/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Sonic Mania Sonic Wikiassa 
 Pelin viralliset kotisivut 
 Pelin viralliset kotisivut 

Vuoden 2017 videopelit
Segan videopelit
Sonic the Hedgehog -pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Nintendo Switch -pelit
Windows-pelit
Yhdysvalloissa kehitetyt videopelit
Sonic Forces

Sonic Forces on Sonic Teamin kehittämä ja Segan julkaisema tasohyppely. Peli on julkaistu marraskuussa vuonna .

Peli on virallisesti ensimmäinen Sonic-peli, missä voi luoda oman hahmon.

Juoni

Pelaaminen

Pelattavat hahmot
 Sonic the Hedgehog (Moderni)
 Sonic the Hedgehog (Klassinen)
 Shadow the Hedgehog (Episode Shadow)
 Muokattava hahmo

Muut hahmot
 Miles "Tails" Prower
 Knuckles the Echidna
 Silver the Hedgehog
 Amy Rose
 Rouge the Bat
 E-123 Omega
 Espio the Chameleon
 Charmy Bee
 Vector the Crocodile
 Tri. Ivo "Eggman" Robotnik
 Metal Sonic
 Chaos
 Zavok
 Infinite

Tasot

Aiheesta muualla
 
Pelin viralliset kotisivut 

 Vuoden 2017 videopelit
 Sonic the Hedgehog -pelit
PlayStation 4 -pelit
Xbox One -pelit
Nintendo Switch -pelit
Venäjänsuomalaiset

Venäjänsuomalaiset ovat suomalaista sukujuurta olevia Venäjän asukkaita. Venäjänsuomalaisten lukumäärä on venäläistymisen ja Suomeen muuton vuoksi romahtanut ja on nykyään vain noin 20 000 henkeä.  

Koska venäjänsuomalaisia pakkosiirrettiin Neuvostoliitossa eritoten 1930-luvulla, asuu heitä nykyisin muun muassa Kazakstanissa. Siellä heitä asuu arvioilta 200, mutta määrä voi olla suurempikin. Osa Kazakstanissa asuvista venäjänsuomalaisista on taustaltaan inkeriläisiä.

Suomalaisten lukumäärä Venäjällä väestönlaskentojen mukaan 

Vuonna 2010 venäjänsuomalaisista vain pieni osa eli 7 181 henkilöä (35,43 %) osasi suomea.

Venäjänsuomalaiset jakautuvat lukuisiin ryhmiin:
Inkeriläiset
Kuolansuomalaiset
Pietarinsuomalaiset
Siperiansuomalaiset

Katso myös 

 Suomalaisten ja karjalaisten vainot Karjalan autonomisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa

Lähteet 

Ulkosuomalaiset
Suomalaisten diaspora
suomalaiset
Sand Creekin verilöyly

Sand Creekin verilöyly oli 29. marraskuuta 1864 tapahtunut joukkomurha, jossa 700 sotilasta, joista enemmistö oli Coloradon osavaltion miliisejä, hyökkäsi intiaanien leirikunnan kimppuun Sand Creekin luona tappaen 150 cheyenneä ja arapahoa. Hyökkääjät tappoivat enimmäkseen vanhuksia, naisia ja lapsia, sillä leirin miehistä suurin osa oli metsästysretkellä.

Hyökkäys 

Nähdessään eversti John Cihivingtonin joukkojen saapuvan, cheyenne-päällikkö Musta Kattila nosti sekä Amerikan lipun että valkoisen rauhanlipun tiipiinsä päälle rauhan merkiksi. Chivington ei kiinnittänyt huomiota rauhan eleeseen, vaan komensi joukkonsa hyökkäykseen. Sotilaat alkoivat rynnäköidä leiriin tappaen armottomasti niin miehet, naiset kuin lapsetkin. Pieni joukko intiaanisotureita onnistui järjestämään sen verran vastarintaa, että jonkin verran leirin jäseniä, joukossa myös Musta Kattila, onnistui pakenemaan virran ylitse.

Lopputulos 
Hyökkäyksen jälkeen maassa makasi 150 kuollutta intiaania, joista suurin osa oli vanhuksia, naisia ja lapsia. Hyökkääjistä kaatui 9-10 miestä, ja lisäksi noin 30 loukkaantui.

Lähteet 
http://www.legendsofamerica.com/na-sandcreek.html 
http://archive.archaeology.org/9911/newsbriefs/sand.html

Joukkosurmat Yhdysvalloissa
Rikokset Coloradossa
Yhdysvaltain historia
1864
Cheyennet
Bahrainin 6 tunnin ajo 2012

Bahrainin 6 tunnin ajo 2012 oli FIA World Endurance Championship -sarjan kauden kuudes osakilpailu, joka ajettiin 29. syyskuuta Bahrain International Circuitin radalla Bahrainissa. Kilpailun voitti Audi R18 kolmikko Benoît Tréluyer, Marcel Fässler ja André Lotterer.

Tulokset

Aika-ajot

Kilpailu

Lähteet

Bahrainin 6 tunnin ajo
FIA World Endurance Championship -kausi 2012
Asian Le Mans Series

Asian Le Mans Series on Aasiassa ajettava urheiluautosarja, jota on ajettu vuodesta 2009 lähtien korvaten Japan Le Mans Challenge -sarja, jossa ajettiin vuoteen 2007 asti. Sarjassa ajetaan viidessä luokassa: LMP2 LMP3, GN, GT ja GTM. Säännöt ovat identtiset Le Mansin sääntöjen kanssa. Kilpailujen kesto on 3 tuntia.

Mestarit

Kuljettajat

Tallit

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Urheiluautosarjat
Viivi von Schrowe-Kallio

Viivi Siveä Kerttu von Schrowe-Kallio (20. joulukuuta 1892 Kemi – 13. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Viivi von Schrowe-Kallion vanhemmat olivat kapteeni Akseli Fredrik Schrowe (1857–1926) ja Liisa Natalia Wernitz (1869–1943). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1911–1914, 1921–1922, 1924 ja 1926–1927 sekä Taideteollisessa keskuskoulussa 1915–1917, 1918–1919 ja 1923. Hän valmistui piirustuksenopettajaksi 1917 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1918, 1921, 1925, 1926, 1928, 1930, 1931 ja 1941. Schrowe-Kallio toimi oppikoulun opettajana 1917 ja 1919-1920. Taiteilijana hän oli erityisesti Lapin kuvaaja.

Viivi von Schrowe-Kallio oli naimisissa vuodesta 1919 kouluneuvos, filosofian tohtori Niilo Kallion (1890–1968) kanssa. He perustivat vuonna 1960 lahjoituksillaan Salon seudun tutkimusta ja museotoimintaa tukevan Viivi ja Niilo Kallion rahaston joka toimii Suomen Kulttuurirahaston Varsinais-Suomen rahaston yhteydessä.

Teoksia 
 Tenojoki : öljymaalaus. 1947
 Alaston : öljymaalaus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Viivi von Schrowe-Kallio

Suomalaiset taidemaalarit
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Vilho Salo

Vilho Salo (5. joulukuuta 1869 Viipuri – 21. elokuuta 1915) oli suomalainen taidemaalari.

Vilho Salo opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1891–1893. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1900, 1902, 1904, 1905, 1906 ja 1911. Salo toimi kanalanomistajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Vilho Salo

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Luettelo Mikkelin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Mikkelin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Mikkelin julkiset taideteokset, eli julkisilla paikoilla olevat pysyvät veistokset, patsaat, seinämaalaukset ja muistomerkit. Mikkeliin on liitetty Mikkelin maalaiskunta sekä Anttolan, Haukivuoren, Ristiinan ja Suomenniemen kunnat.

Luettelo

Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

Lähteet 

Mikkelin karttapalvelu, (valitse karttataso Mikkelin kartat / Virastokartta)

Viitteet 

Mikkeli
Mikkeli
Jaana Malytcheva

Jaana Malytcheva (s. 1988) on suomalainen fitness-urheilija, joka voitti lokakuussa 2015 Lahden Messukeskuksessa järjestetyssä Nicole Wilkins Championship -kilpailussa bikini fitnessin alle 160-senttisten sarjan. Hän voitti myös kaikkien pituusluokkien voittajien kesken ratkaistun overall-tittelin ja sai IFBB-liiton ammattilaiskortin. Edellisenä vuonna Malytcheva oli saman kilpailun toinen ja SM-overall -voittaja. Keväällä 2015 hän oli EM-kisoissa toinen ja syksyllä Arnold Schwarzeneggerin nimikkokilpailussa Espanjassa kolmas.

Ensimmäisissä ammattilaiskisoissaan Tukholmassa toukokuussa 2016 Malytcheva sijoittui kolmanneksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Instagram-profiili

Suomalaiset fitness-urheilijat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Billy Lynn’s Long Halftime Walk

Billy Lynn’s Long Halftime Walk on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut sotadraamaelokuva, jonka on ohjannut Ang Lee. Se perustuu Ben Fountainin samannimiseen romaaniin vuodelta 2012. Elokuvan pääosissa näyttelevät Kristen Stewart, Chris Tucker, Garrett Hedlund, Vin Diesel, Steve Martin ja Joe Alwyn. 

Elokuva saa ensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 14. lokakuuta 2016. Yhdysvalloissa ensi-ilta on 11. marraskuuta 2016.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Vuoden 2016 brittiläiset elokuvat
Kiinalaiset elokuvat
Ang Leen ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Brittiläiset sotadraamat
Yhdysvaltalaiset sotadraamat
Shawn Christian (pormestari)

Shawn Brent Christian (s. 14. syyskuuta 1975) on Pitcairn-saarten pormestari. Hänen virkakautensa alkoi 1. tammikuuta 2014.

Elämä
Christian syntyi Pitcairn-saarilla vuonna 1975. Hänen vanhempansa, Steve Christian ja Olive Jal Brown nimesivät hänet Shawn Braniganin, hänen vanhempiensa ystävien pojan mukaan. Hän oli muuttanut Australiaan vuonna 1998. Vuonna 2004 hänet liitettiin isänsä ja vanhemman veljensä Randallin tavoin lapseen kohdistuvaan seksuaalirikokseen, joka johti tutkimuksiin ja oikeudenkäyntiin. Hänet todettiin syylliseksi lapsen raiskaukseen ja hänet tuomittiin kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankilaan Uudessa-Seelannissa, mutta hänet vapautettiin oltuaan vankilassa kaksi vuotta.

Christian valittiin vuoden 2013 vaaleissa Pitcairnin pormestariksi, voittaen Simon Youngin.

Lähteet

Poliitikot
Pitcairnilaiset henkilöt
Elävät henkilöt
Vuonna 1975 syntyneet
Slightly Mad Studios

Slightly Mad Studios on brittiläinen vuonna  perustettu pelitalo, jonka päämaja sijaitsee Lontoossa.

Historia 
12. tammikuuta 2009 ilmoitettiin Slightly Mad Studiosin ostaneen Blimey! Gamesin liiketoiminnan ja omistukset. Ian Bell oli myös Blimey! Gamesin johtaja ja perustajajäsen.

Vuonna 2019 Codemasters ilmoitti Slightly Mad Studiosin ostamisesta.

Kiistat 
Gamerantin julkaisemassa haastattelussa Ian Bell on väittänyt Electronic Artsin yrittäneen lopettaa pelistudion peruuttamalla Shift 3 -pelin ja rekrytoimalla studion työntekijöitä.

Pelit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut

Brittiläiset videopeliyritykset
Codemasters
Zhuhain 6 tunnin ajo

Zhuhain 6 tunnin ajo oli moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajettiin Zhuhai International Circuitin radalla Kiinassa. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1994 ja viimeinen kilpailu 2011. Suomalaisista Mika Salo onnistui voittamaan kilpailun vuonna 2004.

Voittajat 

Moottoriurheilun kestävyyskilpailut
Arttu Lindeman

Arttu Onni Elmeri Lindeman (s. 11. lokakuuta 1996 Hollola) on suomalainen rap-artisti sekä entinen videobloggaaja. Tammikuussa 2021 hänen kanavallaan YouTubessa oli yli 194 000 tilaajaa ja yli 10 miljoonaa näyttökertaa.

Ura

Taustaa 
Lindeman aloitti videoiden tekemisen YouTube-palveluun vuonna 2013, kun oli lähdössä Ruotsiin vaihto-oppilaaksi. Aluksi hän teki videoita Ruotsista vain kavereilleen ja perheelleen, mutta huomasi, että muitakin kiinnostaa katsoa hänen elämäänsä videoiden kautta. Aluksi Lindeman teki taikatemppuja videoillaan, mutta taikatemput vaihtuivat jonkin ajan kuluttua videoblogeihin. 

Heinäkuussa 2015 Lindeman julkaisi omakustannekappaleen ”Mainstreamflownjuntti” YouTubeen sekä Spotifyhin. Helmikuussa 2016 hän allekirjoitti levytyssopimuksen Sony Music -levy-yhtiön kanssa, jonka myötä ”Mainstreamflownjuntti”-kappale poistettiin YouTubesta ja Spotifysta.

Arttu Lindeman valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseon lukiosta keväällä 2016. 

Lindeman ilmoitti omalla YouTube-kanavallaan 4. tammikuuta 2021 lopettavansa tubettamisen kokonaan ja keskittyvänsä jatkossa musiikin tekemiseen.

Musiikkiura 
Sony Music julkaisi Lindemanin ensimmäisen rap-singlen, ”Läikkyy”, 20. kesäkuuta 2016. Kappaletta kuunneltiin julkaisuyön aikana yli 60 000 kertaa ja se nousi Suomen Spotifyn 50 kuunnelluimman kappaleen listalla kuudenneksi. Single ylitti kultalevyrajan alle kahdessa viikossa ja platinalevyrajan neljässä viikossa. Kappaletta on syytetty kopioksi DJ Freshin, Diplon ja Dominique Young Uniquen kappaleesta ”Earthquake”, mutta kappaleen tuottaja MGI on kieltänyt syytökset. 

Lindemanin toinen single ”Faijas” julkaistiin 22. elokuuta 2016. Kappaleella on mukana myös Lucas. Artisti on kertonut kappaleen kertovan entisen tyttöystävänsä epäilevästä isästä. Kolmas single ”Menee tunteisiin” julkaistiin 21. lokakuuta 2016. Se nousi yhdessä päivässä Spotifyn Suomen Top-50-listan ensimmäiseksi. Myös joulukuun 26. päivä julkaistu ”Hukutaan” nousi ensimmäisenä päivänään Suomen Spotifyn kuunnelluimmaksi kappaleeksi.

Lindeman sai helmikuussa 2017 järjestettävään Emma-gaalan kolme ehdokkuutta. Hän oli ehdolla vuoden tulokkaaksi sekä vuoden artistiksi. Lisäksi ”Läikkyy”-kappaleen musiikkivideo oli ehdolla vuoden musiikkivideoksi. Lopulta Lindeman valittiin yleisöäänin vuoden 2016 artistiksi.

Lindemanin ennakkoon platinalevyyn oikeuttavan määrän striimannut esikoisalbumi Offline julkaistiin 29. syyskuuta 2017. Toinen albumi Multa sulle julkaistiin vuonna 2020.

Syyskuussa 2022 julkaistiin Lindemanin Anomalia-EP, jossa hänen musiikkityylinsä vaihtui rapista punkiin.

Muuta 
Lindeman osallistui Selviytyjät Suomi -tositelevisio-ohjelmaan, joka esitettiin Nelonen-kanavalla syksyllä 2019. Hän luovutti ja poistui toisena kilpailijana ohjelmasta.

Diskografia

Albumit

EP:t

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arttu Lindemanin virallinen sivusto
 Arttu Lindemanin YouTube-kanava

Suomalaiset hip hop -artistit
Emma-palkinnon saajat
Suomalaiset tubettajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Jackie (elokuva)

Jackie on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva, jonka on ohjannut Pablo Larraín. Elokuva kertoo Yhdysvaltain ensimmäisestä naisesta Jacqueline ”Jackie” Kennedystä. Häntä näyttelee Natalie Portman ja muissa pääosissa ovat  Greta Gerwig, Peter Sarsgaard, Max Casella, Beth Grant ja  John Hurt.

Elokuva sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 7. syyskuuta 2016, jossa se myös kilpaili pääpalkinnosta Kultaisesta leijonasta. Suomessa elokuvan ensi-ilta on 6. tammikuuta 2017. Jackie sai kolme Oscar-ehdokkuutta vuoden 2017 gaalassa muun muassa parhaasta naispääosasta, musiikista ja puvustuksesta.

Näyttelijät

Vastaanotto

Arvostelut 
Elokuva on saanut erinoimaisen vastaanoton Venetsian elokuvajuhlilla. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 95 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 8.2/10. Keräys perustuu 22 arviointiin. Erityisesti Portmanin roolisuoritusta on kehuttu. The Hollywood Reporterin David Rooney kutsui arvostelussaan Portmanin roolisuoritusta tämän uran parhaaksi.

Palkinnot ja ehdokkuudet 
Jackien käsikirjoittaja Noah Oppenheim palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla parhaan käsikirjoituksen palkinnolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Vuoden 2016 ranskalaiset elokuvat
Chileläiset elokuvat
Elämäkertaelokuvat
Elokuvat poliitikoista
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
John F. Kennedyn salamurha
BAFTA Film Award -palkitut elokuvat
Rüdiger Rehm

Rüdiger Rehm (s. 22. marraskuuta 1978) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Joulukuusta 2021 lähtien hän on toiminut FC Ingolstadtin päävalmentajana.

Ura pelaajana

Rehm aloitti pelaajauransa VfL Heilbronnin juniorina ja voitti seuran paidassa nuorten Saksan cupin mestaruuden vuonna 1996. Hän siirtyi Heilbronnista SV Waldhof Mannheimiin, jonka paidassa debytoi 2. Bundesliigassa kaudella 1999/2000. Rehm pelasi valtaosan urastaan 2. Bundesliigassa edustaen Mannheimin lisäksi 1. FC Saarbrückeniä, SSV Reutlingeniä, Erzgebirge Auea ja Kickers Offenbachia. Rehm pelasi monipuolisissa rooleissa keskikentällä ja hyökkäyksessä saaden mukavasti vastuuta eri seuroissa. Kaudeksi 2007/08 Rehm siirtyi FSV Oggersheimiin Regionalligaan ja pelasi uransa viimeiset kaudet alemmilla sarjatasoilla. Hän lopetti aktiiviuransa kauden 2010/11 jälkeen SG Sonnenhof Großaspachissa.

Ura valmentajana

Rehm aloitti valmennusuransa SG Sonnenhofin apuvalmentajana kesällä 2008 edustaen seuraa myös pelaajana. Alexander Zornigerin siirryttyä RB Leipzigin peräsimeen Rehmistä tuli kesällä 2012 Sonnenhofin päävalmentaja. Rehmin johdolla Sonnenhof voitti kaudella 2013/14 Regionalliga Südin mestaruuden ja nousi 3. Ligan. 

Rehm jätti valmentajan paikkansa lokakuussa 2014 keskittyäkseen valmentajalisenssin suorittamiseen. Hänen oli tarkoitus palata valmentajaksi kesällä 2015. Rehmin korvannut Uwe Rapolder ei kuitenkaan saanut joukkueen peliä parantumaan ja helmikuun lopussa 2015 Rehm palasi seuran päävalmentajaksi. Helmikuussa valmentajalisenssinsä suorittaneen Rehmin johdolla Sonnenhof sijoittui kauden päätteeksi 3. Ligassa sijalle 15.

Kaudella 2015/16 Rehm luotsasi Sonnenhofin seitsemänneksi, mikä on seuran historian paras saavutus. Kauden jälkeen nuori valmentaja jätti seuran ja siirtyi 2. Bundesliigaan DSC Arminia Bielefeldin päävalmentajaksi. Kausi alkoi heikosti eikä Rehm onnistunut nostamaan Arminiaa lähellekään kärkitaistelua. Joukkue voitti hänen johdollaan vain yhden pelaamistaan 10 ottelusta ja seurajohto erotti nuoren valmentajansa lokakuussa 2016.

Helmikuussa 2017 Rehmistä tuli SV Wehen Wiesbadenin päävalmentaja kesään 2019 ulottuvalla sopimuksella. Rehm luotsasi Wiesbadenin kaudella 2018/19 3. Ligassa kolmanneksi ja joukkue nousi 2. Bundesliigaan kaudeksi 2019/20. Visiitti jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi. Rehm sai seurasta lopulta potkut lokakuussa 2021.

Joulukuussa 2021 Rehmistä tuli 2. Bundesliigan putoamiskamppailuun juuttuneen FC Ingolstadtin päävalmentaja.

Meriitit valmentajana

 Regionalliga Süd]]: 2014

Lähteet

Saksalaiset jalkapalloilijat
Saksalaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Raigo Mõlder

Raigo Mõlder (s. 25. maaliskuuta 1982) on virolainen kartanlukija.

Mõlder luki nuotteja maanmiehelleen Ott Tänakille. Pari kilpaili yhdessä ensimmäistä kertaa 2007, ja vakituisesti kaudesta 2014 lähtien. He ajoivat kaudella 2016 MM-sarjaa rengasvalmistaja DMACK:in WRC-tallin autolla. Enää kaudella 2017 Mõlder ei lukenut Tänakille nuotteja, vaan Martin Järveoja siirtyi hänen kartanlukijaksi.

Lähteet

Virolaiset ralliautoilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
James Vowles

James Vowles (s. 20. kesäkuuta 1979 Felbridge, East Sussex, Englanti) on brittiläinen insinööri. Hän toimii Formula 1 -talli Mercedeksen strategisena päällikkönä. Hän toimi aiemmin myös ennen Mercedestä Brawn GPn strategisena päällikkönä ja insinöörinä BARlla ja Hondalla.

Lähteet

Brittiläiset insinöörit
Formula 1 -tallien työntekijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story

The People v. O.J. Simpson: American Crime Story on yhdysvaltalainen tositapahtumiin perustuvan American Crime Story -rikossarjan ensimmäinen tuotantokausi. Kausi alkoi FX-kanavalla helmikuussa vuonna 2016 ja päättyi huhtikuussa 2016. Kauden pääosissa näyttelevät Sterling K. Brown, Sarah Paulson, Kenneth Choi, Christian Clemenson, Cuba Gooding Jr., Bruce Greenwood, Nathan Lane, David Schwimmer, John Travolta ja Courtney B. Vance.

The People v. O.J. Simpson: American Crime Story sai erinomaisen vastaanoton. Erityisesti se keräsi kehuja näyttelijäsuorituksistaan, ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Kausi sai 22 Primetime Emmy -ehdokkuutta.

Rooleissa

Päärooleissa

Sivurooleissa

Vierailevat

Katso myös 
 O. J. Simpsonin murhatapaus

Lähteet

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Golden Globe -palkitut televisiosarjat
FX:n televisio-ohjelmat
Viron ralli

Viron ralli (tunnetaan kansainvälisesti nimellä Rally Estonia) on vuodesta 2010 lähtien vuosittain järjestettävä soraralli. Rallin päätukikohtana toimii Otepää, ja lähtö- sekä maalijuhlallisuudet ovat Tarton keskustassa.

Vuodesta 2014 lähtien ralli on kuulunut rallin EM-sarjaan. Vuonna 2020 Viron ralli lisättiin rallin MM-sarjan kilpailukalenteriin kesken kauden korvaamaan koronaviruspandemian vuoksi peruttuja osakilpailuja. Se oli mukana MM-sarjassa myös kaudella 2021 ja 2022.

Voittajat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rallin viralliset sivut

Rallin MM-sarjan osakilpailut
Viron moottoriurheilu
Viron urheilutapahtumat
Jock Clear

Jock Clear (s. 12. syyskuuta 1963 Portsmouth, Hampshire, Englanti) on brittiläinen insinööri. Hän toimii Formula 1 -talli Ferrarin suorituskyvystä vastaavana insinöörinä. Hän on aiemmin toiminut Jacques Villeneuven, Rubens Barrichellon, Takuma Satōn ja Nico Rosbergin kisainsinöörinä, sekä Lewis Hamiltonin ja Michael Schumacherin insinöörinä.

Lähteet

Brittiläiset insinöörit
Formula 1 -tallien työntekijät
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Mattia Binotto

Mattia Binotto (s. 3. marraskuuta 1969 Lausanne, Sveitsi) on sveitsiläinen Formula 1 -talli Ferrarin tallipäällikkö. Vuonna 1994 Binotto valmistui Lausannen teknillisestä korkeakoulusta koneinsinööriksi. Sen jälkeen hän suoritti Italiassa moottoriajoneuvoinsinöörin maisterintutkinnon.

Vuodet 1995–2003 hän toimi Ferrarin testitallin moottori-insinöörin johtajana. Vuodet 2004–2006 Binotto toimi tallin kisainsinöörina ja vuonna 2007 Kimi Räikkösen pääinsinöörinä. Lokakuussa 2013 hänet nimitettiin tallin moottori- ja elektroniikkayksikön apulaisjohtajaksi.

Heinäkuussa 2016 hänet nimitettiin Ferrarin tekniseksi johtajaksi korvaten tehtävässään James Allisonin. Tammikuussa 2019 ilmoitettiin, että Binotto korvaa Maurizio Arrivabenen Ferrarin tallipäällikkönä.

Lähteet

Formula 1 -tallipäälliköt
Formula 1 -tallien työntekijät
Sveitsiläiset henkilöt
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrea Stella

Andrea Stella (s. 22. helmikuuta 1971 Orvieto, Italia) on italialainen insinööri. Hän toimi Fernando Alonson kisainsinöörinä McLarenilla. Stella toimi Alonson kisainsinöörinä Ferrarilla myös kaudet 2010–2014, Kimi Räikkösen 2009 ja MotoGP kuljettaja Valentino Rossin 2006.

Stella valmistui Rooman yliopistosta lentokoneinsinööriksi. Hän aloitti uransa Ferrarilla vuonna 2000. Vuonna 2020 hänet ylennettiin McLarenilla kisajohtajan tehtäviin.

Lähteet
 

Formula 1 -tallien työntekijät
Italialaiset insinöörit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Kittilän kirkonkylä

Kittilän kirkonkylä on Kittilän kuntakeskus, jossa toimii kunnan ja valtion virastoja ja johon on keskittynyt kaupallisia ja kulttuuripalveluja. Kantatie 79 Rovaniemeltä Muonioon johtaa kirkonkylän läpi. Kyläraitilla on pituutta nelisen kilometriä. Ounasjoki kulkee lähimmillään parinsadan metrin päässä kantatiestä sen koillispuolella ja kevättulvat ovatkin aiheuttaneet vahinkoja ja tulvasuojauksen tarvetta kirkonkylällä.

Kirkonkylässä on asukkaita noin 2 800. Kylässä on valtion ja kunnan virastoja, terveyskeskus ja kirjasto.

Nähtävyyksiä 
Kirkonkylässä on Carl Ludvig Engelin suunnittelema vuonna 1831 valmistunut puukirkko. Kylällä on kittiläläisen taidemaalari Einari Junttilan entinen kotitalo, jossa toimii Junttilan töitä esittelevä museo. Myös toisen kylän taiteilijan, kuvataiteilija Kalervo Palsan asuinmökki ja ateljee on kunnostettu vierailukohteeksi.

Lähteet 

Kittilän kylät
Suomen kirkonkylät
Suomen kuntakeskukset
Kittilän taajamat
Kaarlo O. Iivonen

Kaarlo Oskar Iivonen oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraatti, joka toimi muun muassa SDP:n agitaattorina Pohjois-Suomessa. Vuoden 1918 sisällissodan aikana hän oli mukana punakaartin pohjoisessa retkikunnassa ja liittyi myöhemmin Vienan Karjalassa muodostettuun Muurmannin legioonaan.

Varhaiset vuodet ja sisällissodan aika 
Viipurissa syntynyt Iivonen oli työskennellyt seitsemän vuoden ajan toimittajana Pohjois-Amerikassa, kunnes hän palasi Suomeen ja aloitti maaliskuussa 1917 sosialidemokraattien agitaattorina Oulun läänin pohjoisessa vaalipiirissä. Iivonen kiersi puhumassa erityisesti metsätyömiesten parissa, joiden keskuudessa aatteelle oli runsaasti kannatuspohjaa jo valmiina. Syksyllä 1917 hän oli organisoimassa Sallan Kuolajärven sosialidemokraattista kunnallisjärjestöä työväen järjestyskaartiksi oli myöhemmin marraskuussa perustamassa Kemijärven järjestyskaartia.

Vuoden 1918 sisällissodan aikana Iivonen toimi aluksi Tampereella vallankumousoikeuden tutkijakomission puheenjohtajana ja oli myöhemmin helmikuun lopussa muodostamassa punakaartin pohjoisesta retkikuntaa. Hän kuului sen päällystöön, mutta kieltäytyi asettumasta ehdolle johtotehtävistä järjestettyyn vaaliin. Myöhemmin joko Kansanvaltuuskunta tai punakaartin yleisesikunta kuitenkin nimesi Iivosen Muurmannin radan komissaariksi, mikä käytännössä tarkoitti pohjoisen rintaman päällikön tehtäviä.

Muurmannin legioona 
Sisällissodan päättymisen jälkeen kesällä 1918 Iivonen liittyi Vienan Karjalassa brittien alaisuudessa toimineeseen Muurmannin legioonaan. Huhtikuun alussa 1919 Iivonen oli yhdessä Verner Lehtimäen ja Iivo Ahavan kanssa suunnittelemassa kapinaa, jonka tarkoituksena oli marssia rintamalinjojen yli bolševikkien puolelle. Hankkeen paljastuttua miehet pidätettiin, mutta Iivonen ja Lehtimäki pääsivät neuvottelujen jälkeen siirtymään toiselle puolelle. Ahava sen sijaan surmattiin epäselvissä olosuhteissa. 

Myöhemmin 1920-luvulla Iivonen toimi Lapissa ammattiyhdistystoimitsijana.

Lähteet 

Suomen sisällissodan punaiset
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenet
Suomalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Haydar Reis Nigari

Haydar Reis Nigari (1494 Istanbul, Osmanien valtakunta – 1572 Osmanien valtakunta) oli turkkilainen miniatyyrimaalari, meriupseeri ja runoilija. 

Hänen isoisänsä Abdülkadir Efendi oli aikanaan kuuluisa shakinpelaaja, jonka Selim I kutsui vieraakseen Istanbuliin. Abdülkadir perheineen asettui asumaan Galataan, jossa myös Haydar syntyi 1494. Hän oli taiteen ja kulttuurin ympäröimä jo lapsena. Haydarin suku oli kulttuurisukua, jossa taiteita tuettiin ja lisäksi Galatassa asui lukemattomia kalligrafeja, miniatyristeja, muusikoita, runoilijoita, varjo- ja nukketeatterin tekijöitä ja kirjanoppineita. Haydar itsekin osoitti suurta kiinnostusta taiteisiin sekä lahjakkuutta piirtämisessä jo lapsesta lähtien. Hän sai kutsumanimen Nigari, joka tarkoittaa muotokuvantekijää. Nigari jäi hänelle taiteilijanimeksi. Nuorena aikuisena Haydar kiinnostui myös merestä ja laivoista, ja pestautui matruusiksi osmanilaivastoon. Laivastourallaan hän kohosi kapteeniksi, jonka osoittaa hänen nimeensä liitetty merikapteenin arvonimi Reis.

Haydar on yksi kuuluisimmista ja taitavimpina pidetyistä Osmanien valtakunnan ajan maalareista. Hän teki luonteikkaita ja värikkäitä muotokuvia muun muassa Suleiman Suuresta ja hänen pojastaan Selim II:sta sekä muista aikansa vaikutusvaltaisista henkilöistä kuten keisari Kaarle V:stä ja Hayreddin Barbarossasta. Työskentelynsä ansiosta Haydar onnistui elvyttämään edeltävän vuosisadan loppupuolella hiipuneen kiinnostuksen muotokuvamaalaamiseen Osmanien valtakunnassa.

Lähteet

Viitteet

Osmanien valtakunnan henkilöt
Taidemaalarit
Merimiehet
Vuonna 1494 syntyneet
Vuonna 1572 kuolleet
Iivonen

Iivonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Antti Iivonen (s. 1940), fonetiikan professori
 Heimo Iivonen (s. 1935), kontra-amiraali
 Joona Iivonen (s. 2000), pesäpalloilija
 Jyrki Iivonen (s. 1950), kansainvälisen politiikan tutkija
 Kaarlo O. Iivonen, toimittaja, SDP:n puolue- ja ammattiyhdistystoimitsija
 Kaija-Riitta Iivonen (s. 1942), kuvanveistäjä ja keraamikko
 Petteri Iivonen (s. 1987), viulisti
 Sulo Iivonen (1895–1962), taidemaalari
Karoliina Ukskoski

Karoliina Ukskoski (s. 27. elokuuta 1996 Perho) on suomalainen urheilija, jonka lajeina ovat suunnistus ja hiihto. Hän edustaa suunnistuksessa Lahden Suunnistajia. Kausilla 2017–2020 hän edusti  Tampereen Kooveeta ja häntä valmentaa Reijo Ukskoski ja Mika Ström.

Ukskoski voitti suunnistuksen nuorten MM-pronssia Raulandissa 2015.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Suomalaiset suunnistajat
Zolderin 24 tunnin ajo

Zolderin 24 tunnin ajo on Circuit Zolderin radalla Belgiassa ajettava urheilu- ja vakioautojen kestävyyskilpailu. Ensimmäinen kestävyys kilpailu siellä ajettiin vuonna 1983.

Voittajat 

Moottoriurheilun kestävyyskilpailut
Belgian moottoriurheilu
Ray Donovan

Ray Donovan on  yhdysvaltalainen rikossarja, jonka on luonut Ann Biderman. Ray Donovan alkoi Showtime-kanavalla vuonna 2013. Sarjaa on tehty seitsemän tuotantokautta. Sarjan pääosissa näyttelevät Liev Schreiber, Paula Malcomson, Eddie Marsan, Dash Mihok, Steven Bauer, Katherine Moennig, Pooch Hall, Kerris Dorsey, Devon Bagby ja Jon Voight.

Suomessa sarja on katsottavissa Elisa Viihde Viaplayssä ja Paramount+-suoratoistopalvelussa.

Sarjaan pohjautuva elokuva saa ensi-iltansa 15. tammikuuta 2022 Paramount+-suoratoistopalvelussa.

Lähteet 

2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Primetime Emmy -palkitut ohjelmat
Showtimen televisio-ohjelmat
Cantus arcticus

Cantus arcticus op. 61 on Einojuhani Rautavaaran vuonna 1972 säveltämä musiikkiteos, ”konsertto linnuille ja orkesterille”. Teoksessa orkesterille sävellettyyn musiikkiin yhdistyy äänitettyä lintujen laulua, jota on paikoin muokattu äänenkäsittelyllä. Cantus Arcticus on Rautavaaran ja yleensä suomalaisen taidemusiikin kansainvälisesti tunnetuimpia ja esitetyimpiä teoksia.

Teoksen tilasi Oulun yliopisto ensimmäisen tohtoripromootionsa ohjelmamusiikiksi. Kantaesitys oli promootion yhteydessä Oulussa 18. lokakuuta 1972. Oulun kaupunginorkesteria johti Stephen Portman. Rautavaara omisti teoksen Suomen silloiselle presidentille Urho Kekkoselle.

Noin 18 minuuttia kestävässä konsertossa on kolme osaa, nimiltään 1. ”Suo”, 2. ”Melankolia” ja 3. ”Joutsenet muuttavat”. Konsertto on paikoin aleatorinen eli partituuri jättää kapellimestarille mahdollisuuden vapautua nuottimerkinnöistä ja päättää itse, mitä tai millä hetkellä orkesteri soittaa. Ensimmäinen osa alkaa esittämisohjeella: ”Ajattele syksyä ja Tšaikovskia”. Linnunlauluäänite tuodaan mukaan ensimmäisen osan alussa kuultavan puhallinosuuden ja huilusoolon jälkeen, minkä lisäksi myös puupuhaltimet matkivat lintujen laulua. Toinen osa alkaa äänitteellä ja partituurin mukaan orkesteri tulee mukaan siinä vaiheessa, kun äänite on soinut tarpeeksi pitkään, jotta yleisö tajuaa siinä kuultavien lintujen matkivan toistensa ääniä. Myös kolmas osa alkaa äänitteellä laulujoutsenparven äänistä. Tunnetuillakin kapellimestareilla on tiettävästi ollut vaikeuksia ajoittaa varsinkin kolmannen osan musiikki yhteen joutsenäänityksen kanssa.

Rautavaara kopioi osan lintujen laulusta Yleisradion äänitehostearkiston äänitteiltä, mutta osan hän kävi äänittämässä itse soilla Limingassa Oulun lähellä. Äänitystä on käsitelty elektronisesti varsin vähän, vain toisessa osassa kuultavaa tunturikiurun laulua on hidastettu ja kolmannessa osassa laulujoutsenten laulua on monistettu soittamalla samoja ääniä päällekkäin. Muita äänityksessä kuultavia lintuja ovat muun muassa kurjet.

Lähteet

Konsertot
Einojuhani Rautavaaran teokset
1970-luvun musiikkiteokset
Manitas de Plata

Manitas de Plata (oik. Ricardo Baliardo, 7. elokuuta 1921 Sète – 5. marraskuuta 2014 Montpellier) oli ranskalainen flamencokitaristi, joka nousi kansainväliseen suosioon 1960-luvulla. Hän levytti vuodesta 1963 lähtien noin 80 albumia, joita on myyty yhteensä noin 93 miljoonaa kappaletta. Hän esiintyi muun muassa 14 kertaa New Yorkin Carnegie Hallissa.

Ricardo Baliardo syntyi hevoskauppiaan poikana romanikaravaanissa Etelä-Ranskan Sètessä. Luku- ja kirjoitustaidoton poika ei käynyt koulua, vaan elätti perhettään turistialueiden katusoittajana kesäisin ja renkaanpaikkaajana talvisin. Näin hän omaksui espanjankielisen taiteilijanimensä Manitas de Plata, suomeksi ”pienet hopeiset kädet”. Hän tuli aluksi tunnetuksi soittamalla vuosittain mustalaisten kokoontumisessa Camarguessa, jossa hänen esityksiään myös äänitettiin 1955. Kuutta vuotta myöhemmin amerikkalainen Connoisseur-levymerkin tuottaja Alan Silver kuuli äänityksiä, matkusti Etelä-Ranskaan ja teki pelottavan näköisen ja sukulaismiestensä alati vartioiman kitaristin kanssa levytyssopimuksen. Tuloksena oli vuoden 1963 albumi Gypsy Flamenco, jolla lauloi Manitas de Platan serkku José Reyes.

Manitas de Plata nousi kansainväliseen suosioon 1960-luvulla ja esiintyi erityisesti Ranskan Rivieran matkailukohteissa kuten Saint-Tropez’ssa. Pablo Picasso kaiversi kuvia hänen kitaraansa; Salvador Dalí, Jean Cocteau ja Brigitte Bardot ylistivät häntä. Hän ei juuri puhunut ja jos puhui, hänen espanjansekaiset lyhyet tokaisunsa piti tekstittää Ranskan televisiossa. Hänen albumejaan myytiin noin 93 miljoonaa kappaletta, ja rahat hän sijoitti loistoautoihin (tarinan mukaan rahoja säilytettiin Rolls-Roycessa, koska taiteilija ei luottanut pankkeihin) ja jatkuvasti kasvavan jälkeläis- ja sukulaiskaartin elättämiseen. Lapsia hänellä on ehkä jopa 28. Monet hänen lapsistaan ja muista sukulaisistaan ovat myös flamencomuusikoita, kuten monet Gipsy Kings -yhtyeen jäsenistä.

Manitas de Plata kuoli hoitokodissa Montpellier’ssa 93-vuotiaana marraskuussa 2014.

Lähteet 

 
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Ranskalaiset kitaristit
Romanit
Bridgen historia

Bridgen historia alkaa 1800- ja 1900-lukujen taitteesta, jolloin biritch-niminestä korttipelistä muovautui nykyinen bridge. Biritchin varhainen edeltäjä visti on 1500-luvulta peräisin oleva tikkipeli.

Alkuperä 

Oxford English Dictionaryn mukaan sana bridge on englantilainen ääntämisversio "biritch"-nimisestä korttipelistä. Se on jatkoa vistille, joka oli aluksi hallitseva tikkipeli nauttien suosiosta vuosisatojen ajan. Vanhin tunnettu viittaus pelisääntöihin on vuodelta 1886, jolloin sitä kutsuttiin nimellä "biritch tai venäläinen visti". Pelissä esiintyi useita merkittäviä sääntömuutoksia ja parannuksia vistiin verrattuna: Jakaja valitsi valtti-värin tai nimesi partnerinsa tekemään sen, siinä oli mahdollisuus valtittomaan peliin (biritch); lisäksi jakajan partnerista tuli puu-ukko. Sillä oli muitakin yhtäläisyyksiä bridgen kanssa: pisteet merkattiin rivin molemmin puolin ja sitoumus oli mahdollista donkata tai reinota, täyspelipisteet saadakseen sitoumus täytyi saada valtittomassa pelissä vähintään kolmeen trikkiin, herttapelissä neljään ja ruutupelissä viiteen (täyspelipisteitä ei saatu ilman donkkia padassa ja ristissä), vistissä oli myös slammibonuksia.

Huolimatta vistin suosiosta, tästä pelistä ja sen muunnelmista bridgestä  ja bridge-vististä, tuli suosittuja yhdysvalloissa ja Britanniassa 1890-luvulla.

Tarjousbridge, joka tunnettiin silloin myös kuninkaallisten tarjousbridgenä, kehitettiin vuonna 1904. Siinä pelaajat tarjosivat sitoumuksen ja pelaajan löytämiseksi. Tavoitteeksi tuli hankkia korkeimman tarjouksen osoittama määrä tikkejä.  Rangaistuksetkin otettiin käyttöön, jos pelinviejä ei saanut sitoumustaan kotiin.

Moderni bridge on muun muassa Harold Stirling Vanderbiltin kehittämä, jossa muutos on pisteytyksessä. Merkittävin muutos oli, että vain tikkimäärä laskettiin alapeleissä. Täyspeleistä ja slammeista sai ylimääräisiä pisteitä. Se teki tarjoamisesta paljon haastavampaa ja mielenkiintoisempaa. Toinen muutos oli vyöhykkeet (vaara, vaaraton). Erot olivat pistemäärissä. Vaarattomassa vyöhykkeessä sai enemmän pisteitä, jos sitoumus meni kotiin. Toisaalta siinä myös menetti enemmän pisteitä sitoumuksen lipsahtaessa pietiin. Vanderbilt kirjoittaa sääntönsä puhtaiksi vuonna 1925, ja muutaman vuoden sisällä tämä sitoumusbridge oli syrjäyttänyt muita pelin muotoja (esimerkiksi rubber, jossa korttituuri on suuremmassa merkityksessä) niin paljon, että "bridgestä" tuli synonyymi sanalle "sitoumusbridge."

Bridge saavutti suuren suosion Yhdysvalloissa ja Briteissä 1930-luvulla. Aikansa kuuluisin pelaaja oli Ely Culbertson, joka osaltaan oli tekemässä bridgeä tunnetuksi.

Lähihistoria 
Yhdysvalloissa ja Australiassa bridgeä pelataan yleensä kilpailubridgenä seuroissa, turnauksissa ja verkossa. Britanniassa, bridgeä pelataan yksityiskodeissa vieläkin rubberina tai Chicagona, seuroissa kilpailubridgenä ja rubberina sekä turnauksissa kilpailubridgenä. Suomessa bridgeä pelataan Yhdysvaltojen ja Australian tapaan kilpailubridgenä.

Lähteet

Ulkoiset linkit 
 "Biritch, tai venäläinen Visti" John Collinson (1886), internetversio: John MacLeod (2007).
 "History of bridge ". 
 Bridgen lyhyt historia  
Bridge
Noora Ruskola

Noora Ruskola (s. 21. joulukuuta 1994) on suomalainen kilpapurjehtija.

Ruskola purjehti MM-kultaa juniorien Zoom 8 -luokassa vuonna 2010. Vuosina 2011–2016 hän purjehti Camilla Cedercreutzin kanssa aluksi 29er- ja myöhemmin 49er FX -luokassa. Vuonna 2013 he saavuttivat alle 23-vuotiaiden MM-kultaa. Vuodesta 2017 lähtien Ruskola on purjehtinut Mikaela Wulffin kanssa 49er- ja 470-luokassa.

Rion 2016 kesäolympialaisissa Ruskola ja Cedercreutz sijoittuivat 17:nneksi.

Lähteet 

Suomalaiset kilpapurjehtijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Palomies Sami

Palomies Sami (, ) on brittiläinen lapsille suunnattu televisiosarja. Sarja sijoittuu pieneen Ponttipantin kaupunkiin, jossa palomies Sami tovereineen auttaa pulaan joutuneita kaupunkilaisia. Paloaseman toimintaa johtaa vaativa palomestari Pasi Teräste. Miehistön muodostavat palomies Sami, palomies Elvis ja palomies Penny. Kalustona paloasemalla on sammutusauto Jupiter, kärkiauto Venus, mönkijä Merkurius  ja satamassa pelastusvene Neptunus. Lisäksi rautatieasemalla on kiskoilla liikkuva vanha sammutusveturi Liisa. Ponttipantissa on myös pelastushelikopteri, jota kuljettaa Tomi Tomera. Vuonna 2018 ilmestyneen elokuvan Myrskyn sankarit myötä palokunta saa uuden paloaseman, jonka lisäksi mukaan tulee kaksi uutta palomiestä ja lisää ajoneuvoja.

Jaksoluettelo:

1. tuotantokausi

2. tuotantokausi

3. tuotantokausi

4. tuotantokausi

5. tuotantokausi

6. tuotantokausi

7. tuotantokausi

8. tuotantokausi

9. tuotantokausi

10. tuotantokausi

Hahmot  
Palomies Sami
Palomestari Pasi Teräste
 Palomies Elvis Kirvonen
Palomestari Tuli Boyce
 Norman Hintsa
Derek
 Tertta Hintsa, säästömarketin kauppias
Bella, pitsa
Saara
Janne
  Kalle, kalastaja
Palomies Penni Morris
Palomies Ellie Phillips
Palomies Arnold
Joe Sparkes
Hanna Sparkes
Tomi Tomera, pelastushelikopterin lentäjä
Palopäällikkö Pousi
Merivartija Ben
 Mandi
 Bronvin
 Sairaanhoitaja Helena Vuolas
Mikke Vuolas, rakennusmies
Usko Rotko, vuorikiipeilijä
Kare Kimari, veturinkuljettaja
Tero Eränkö, bussinkuljettaja
Opettaja Zen

Äänirooleissa:

Suomenkielisten hahmojen ääninäyttelijöinä (MTV:n jälkiäänitys):

Laulunesitys ääninäyttelijät: 

Tunnuslaulun esitys:
Pekka Kuorikoski 
Suomennos: Ari Parviainen 
Äänityöt: Markus Degerman, Hans Halmari, Jari Ikonen ja Lauri Planman 
Tuottaja: Jaana Hovinen
Suomenkielinen toteutus: Tuotantotalo Werne Oy 

Brittiläiset televisiosarjat
1980-luvun televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Viidakkokirja (täsmennyssivu)

Viidakkokirja voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Viidakkokirja, Rudyard Kiplingin vuonna 1894 ilmestynyt tarinakokoelma
Viidakkokirja, vuonna 1967 valmistunut Disney-yhtiön tuottama piirroselokuva
Viidakkokirja, vuonna 2016 valmistunut Disney-yhtiön tuottama elokuva
Viidakon poika (myös Viidakkokirja), vuonna 1942 valmistunut elokuva
Junglebook-Shounen Mowgli (myös Viidakkokirja), vuonna 1989 valmistunut japanilainen animaatiosarja
Viidakkokirja 2, vuonna 2003 valmistunut Disney-yhtiön tuottama piirroselokuva
Rudyard Kiplingin Viidakkokirja, vuonna 1994 valmistunut elokuva
Mikä Mikä Viidakkokirja, vuosina 1989–1992 tehty suomalainen television tietovisailuohjelma
Risto Virtanen (autourheilija)

Risto Virtanen (s. 28. syyskuuta 1975) on suomalainen autourheilija. Virtanen aloitti uransa kartingissa, jossa hän kilpaili vuodet 1987–1994. Vuonna 1995 hän kilpaili Formula Ford -sarjassa. Virtanen kilpaili vuodet 1996–1999 britannian ja japanin Formula 3 -sarjassa ja 1997 Formula Nipponissa. Vuonna 2002 hän kilpaili FIA GT Championship -sarjassa. 

Hän on tullut tunnetuksi myös MTV3:n Teknavi -ohjelmasta. Virtanen toimii myös kommentaattorina Eurosportilla selostaen FIA World Endurance Championship -sarjan kilpailuja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Twitter

Suomalaiset autourheilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Lyyli Kaurila

Lyyli Kaurila, o.s. Moisio (6. maaliskuuta 1896 Helsinki – 1. helmikuuta 1987) oli suomalainen Oulussa asunut opettaja ja taidemaalari.

Lyyli Kaurilan vanhemmat olivat teknikko Heikki Moisio ja Liina Stade. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1915–1919, Taideteollisen keskuskoulun kuvaamotaidonopettajalinjalla 1919 ja Pariisissa Académie Colarossissa 1924. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1910- ja 1920-luvulla sekä Suomen Taideyhdistyksen näyttelyyn 1919. Kaurila toimi kuvaamataidon opettajana oppikoulussa 1921–1960.

Lyyli Kaurila oli naimisissa vuodesta 1925 metsäneuvos Aksu (Arvid Aksel) Kaurilan (s. 1893) kanssa.

Palkinnot 
 III palkinto dukaattikilpailussa 1918

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Lyyli Kaurila

Kuvaamataidonopettajat
Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet