joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kankaanpää (Säkylä)

Kankaanpää on kyläkeskus ja taajama Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella. Kankaanpäässä sijaitsee Kuninkaanlähde, joka on saanut nimensä Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n ansiosta. Kankaanpää valittiin vuonna 2003 sekä Satakunnan vuoden kyläksi että koko Suomen Vuoden kyläksi. Kankaanpää on yksi ainoimpia Köyliönjärven rannalla sijaitsevia paikkoja, jossa on kunnon hiekkaranta.

Sekaannusten välttämiseksi Kankaanpään kaupungin kanssa Köyliön Kankaanpään postitoimipaikan nimeksi vahvistettiin Kakkuri.

Palvelut

Kankaanpäässä sijaitsee enää vain muutamia palveluita, joihin lukeutuu mm. Lallin koulu ja Vanhainkoti. Kankaanpäässä on sijainnut mm. keväällä 2009 ovensa sulkenut Tarmon lähikauppa sekä samassa kiinteistössä sijainnut OP:n Osuuspankki. Kankaanpäässä sijaitsee myös vanha Köyliön Meijeri, joka ei ole ollut bisneskäytössä moniin vuosiin, mutta toukokuussa 2013 säkyläläinen Maarit Markkula osti sen ja aikoo kunnossapitää sitä sen historiallisen arvon takia.

Kulkuyhteydet

Kankaanpäähän on hyvät tieyhteydet, sillä sen läpi menee Säkylästä alkunsa saava ja Vuorenmaalle päättyvä yhdystie 2044. Samoin sieltä saa alkunsa valtatie 12:lle menevä yhdystie 2131.

Lähteet

Köyliön kylät
Satakunnan vuoden kylät
Säkylän taajamat
Suomen valtakunnalliset vuoden kylät
Isovahakoisa

Isovahakoisa eli vahakoisa (Galleria mellonella) on koisien heimoon ja pesäkoisien alaheimoon kuuluva perhoslaji, jonka toukat syövät mehiläisvahaa ja ovat tämän takia mehiläistenkasvatuksen tuholaisia. Lajin toukkia kasvatetaan ruoaksi terraarioeläimille. 

Isovahakoisaa esiintyy luonnossa pääasiassa Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Laji on Suomessa harvinainen, mutta vakiintunut, esiintyen lähinnä Hämeenlinna-Lahti-akselin eteläpuolella. Isovahakoisa on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi lajiksi.

Muovin hajotuskyky 
Isovahakoisan toukka kykenee syömään ja hajottamaan polyeteeniä, eli PE-muovia. Laboratoriokokeissa noin 100 vahakoisan toukkaa söi 92 milligramman edestä PE-muovista tehtyä muovipussia 12 tunnin aikana ja eräässä toisessa kokeessa mitattiin toukkien syöneen 14 tunnin aikana 13% PE-muovin massasta. Toistaiseksi ei ole varmuutta siitä, että hajottavatko toukat muovia omilla entsyymeillään vai suorittavatko hajottamisen toukan suoliston bakteerit. Esimerkiksi Plodia interpunctella koisaperhosmaisen lajin suolistosta eristetyt bakteerit Enterobacter asburiae ja tietyt Bacillus suvun bakteerit kykenevät elämään PE-muovin pinnalla ja hajottamaan sitä.

Katso myös 
 Ideonella sakaiensis, PET-muovia hajottava bakteeri.
 Pestalopsis microspora, polyuretaania hajottava sieni.
 Aspergillus tubingensis, polyuretaania hajottava sieni.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Isovahakoisa (Galleria mellonella)
Marika Rökman, Suomen Herpetologinen Yhdistys: Vahakoisa (Galleria mellonella) 
UniProt: Taxonomy - Galleria mellonella (Greater wax moth) 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Galleria mellonella 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Galleria mellonella 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Galleria mellonella (greater waxmoth) 
Pherobase: Semiochemicals of Galleria mellonella, the Greater wax moth 

Tuhohyönteiset
Lemmikkieläinten hoito
Hyötyeläimet
Koisat
Derdian

Derdian on vuonna 1998 Italian Milanossa perustettu power metal -yhtye.

Jäsenet

Nykyiset 
Joe Caggianelli – laulu
Marco Garau – koskettimet
Henry Enrico Pistolese – kitara, taustalaulu
Dario Radaelli – kitara
Luciano Lucio Severgnini – basso
Salvatore Giordano – rummut

Entiset 
Marco Banfi - basso
Fulvio Manganini – basso
Samuele Carrari – basso
Massimo Raineri – basso
Luca Aversa – kitara
Marco Covelli – rummut
Federico Bonetti – Koskettimet
Andrea Figus – laulu
Luigi Trapani – kitara ja laulu

Julkaisut 
Studioalbumit
 
 
 
 
 

Muut albumit
 
 

Italialaiset power metal -yhtyeet
New Era Part 1

New Era Part 1 on Derdian-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joe Caggianelli – laulu
 Henry Enrico Pistolese – kitara, taustalaulu
 Dario Radaelli – kitara
 Fulvio Manganini – basso
 Salvatore Giordano – rummut

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Derdianin albumit
Taistelu Näsilinnasta 1918

Taistelu Näsilinnasta 1918 on Claes Olssonin draamadokumentti Tampereen taistelusta Suomen sisällissodassa. Elokuvan ensi-ilta oli 23. maaliskuuta 2012. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Robert Alftan ja Claes Olsson.

Elokuvan keskiössä on Erik Melinin johtama 212 miehen vahvuinen valkoisten komppania, joka onnistui 3. huhtikuuta 1918 ylittämään vaivihkaa Tammerkosken, ohittamaan punaisten puolustuslinjan ja etenemään keskikaupungin halki Näsikalliolle. Komppania valtasi punaisilta Näsilinnan rakennuksen ja piti sitä hallussaan päivän, kunnes joutui perääntymään yön turvin Näsijärven jään yli. Käsikirjoituksessa käytettiin lähes suoraan Konrad Vestlinin vuosina 1936–1937 tekemiä Melinin komppanian jäsenten haastatteluja.

Lähteet 

Claes Olssonin ohjaamat elokuvat
Suomalaiset sotaelokuvat
Vuoden 2012 suomalaiset elokuvat
Luettelo suomalaisista amerikkalaisen jalkapallon joukkueista

Tämä on luettelo suomalaisista amerikkalaisen jalkapallon joukkueista. Luetteloituna ovat aktiiviset miesten ja naisten joukkueet, sekä toiminnan lopettaneet joukkueet. Luettelo kertoo tilanteen kaudella 2022.

Miesten joukkueet

Naisten joukkueet
Naisten amerikkalaista jalkapallo on pelattu vuodesta 2008 lähtien.

Entiset joukkueet

Lähteet
30 vuotta jenkkifutista Suomessa - SAJL historiikki, SAJL, 2009
SAJL:n kotisivut

Viitteet

Suomen amerikkalainen jalkapallo
Luettelot Suomen urheilusta
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 1909

Vuoden 1909 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Wienissä painin maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä.
Raskaansarjan mestaruuden voitti itävaltalainen Josef Grafl yhteistuloksella 583,1 kg. Kevyessä sarjassa voiton vei niin ikään itävaltalainen Johann Eibl. Itävalta vei myös kaikki muut mitalit.

Mitalistit

Lähteet 

1909
Vuoden 1909 urheilu
Riian asema (Moskova)

Riian asema () on yksi Moskovan yhdeksästä päärautatieasemasta. Se palvelee länteen, esimerkiksi kohti  Velikije Lukia tai Latvian Riikaa suuntautuvaa henkilöliikennettä. Hallinnollisesti asema on Venäjän rautateiden Moskovan seudusta ja läntisestä alueesta vastaavan tytäryhtiön  alaisuudessa (Moskovan rautatiet). Kaukoliikenteen osalta Riian asema on Moskovan pienimpiä päärautatieasemia 

Rautatieasema sijaitsee Moskovan ydinkeskustan pohjoispuolella, linnuntietä 4,4 kilometriä Punaiselta torilta. Moskovan metron oranssin linjan (linja 6) Rižskaja-asema on aseman edustalla 200 metrin päässä.

Latvian pääkaupungin Riian päärautatieasemaa voidaan myös kutsua Riian asemaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Moskovan Riian asemasta  (moscow.ru)
 Moskovan matkustustiedote: varovaisuutta asemilla! (formin.fi)
 Aseman sivusto  (rizhsky.dzvr.ru)
 Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku  (rzd.ru)
 Aikatauluhaku Москован Valko-Venäjän asemalle  (poezda.net)
 Lähiasemien kaavio Riian asemalta lähdettäessä  (pass.rzd.ru)
  ,  (parovoz.com)

Moskovan rautatieasemat
Awn Shawkat Al-Khasawneh

Awn Shawkat Al-Khasawneh (; s. 22. helmikuuta 1950) on Jordanian entinen pääministeri 24. lokakuuta 2011 – 2. tokokuuta 2012. Hän oli tätä ennen Kansainvälisen tuomioistuimen tuomari Haagissa vuodesta 2000.

Al-Khasawneh opiskeli Queens' Collegessa Cambridgen yliopistossa historiaa ja lakia, sekä jatkotutkinnon kansainvälisestä oikeudesta. Hän oli vuodesta 1975 eri tehtävissä Jordanian ulkoministeriössä ja 1991–1994 rauhanneuvotteluissa Israelin kanssa.

Lähteet
 http://www.icj-cij.org/court/index.php?p1=1&p2=2&p3=1&judge=10

Tuomarit
Jordanian pääministerit
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Myrkkyraiheinä

Myrkkyraiheinä (Lolium temulentum) on myrkyllinen yksivuotinen heinälaji raiheinien suvussa. Se kasvaa 30–90 senttimetriä korkeaksi. Myrkkyraiheinän lehtilavat ovat karheita ja korvakkeet pitkiä. Kukintona on 8–20 cm pitkä kerrannaistähkä.

Suomessa myrkkyraiheinä on Etelä-Lapin korkeudelle asti harvinainen, satunnainen uustulokas, jota on tavattu muun muassa satamissa, myllyillä ja kaatopaikoilla.

Myrkkyraiheinän siemenet sisältävät temuliini (C7H12N2O) ja loliini (C8H14N2O) nimisiä alkaloideja sekä varsi perloliinia (C20H17N2O3).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Myrkkyraiheinän (Lolium temulentum) levinneisyys Suomessa.
 Suomen Lajitietokeskus: Myrkkyraiheinä (Lolium temulentum)
 Den virtuella floran: Dårrepe (Lolium temulentum) 
 ITIS: Lolium temulentum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Lolium temulentum 
 Flora of China: Lolium temulentum 
 Plantwise Knowledge Bank: Darnel (Lolium temulentum) 

Raiheinät
Myrkylliset kasvit
Kaboža

Kaboža () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kabožan aseman kautta kulkee Pietarin ja Moskovan välinen sivurata, josta on yhteys Pietarin ja Vologdan väliselle radalle Podborovjeen. Kunnan pinta-ala on 321 neliökilometriä. Asukkaita on 1 800 henkeä (vuonna 2010).

Kabožan kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Vologdan alueeseen, kaakossa Hvoinajan piirin Zvjaginon kuntaan, etelässä Novgorodin alueen Mošenskojen piiriin sekä lounaassa Hvoinajan piirin Dvorištšin ja luoteessa Mintsyn kuntaan. Alueen keskellä on Jubileinyin kunta. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat savi ja turve.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Gornyn rautatieasema ja 21 kylää: Berežok, Demidovo, Gorka, Gorny, Jemeljanovskoje, Kašino, Komarovo, Krestsy, Krivošeino, Levotša, Makarjino, Noskovo, Otrada, Perfiljevo, Poptsovo, Ramenje, Savkino, Sjohino, Stremkovo, Suholžino ja Timoškino.

Kabožasta on linja-autoyhteys Hvoinajaan sekä päivittäiset paikallisjunayhteydet Hvoinajaan, Pestovoon ja Podborovjeen. Asemalla pysähtyy myös Pietarin ja Pestovon välinen kaukojuna. Kabožan ja Jubileinyin välillä on yksityisen turvetuontantoyhtiön kapearaiteinen rautatie.

Tärkeimmät elinkeinot ovat metsäteollisuus ja maatalous. Kunnan alueella toimii useita puunhankintayrityksiä, maidon, viljan ja rehun tuotantoon erikoistunut matalousyritys Levotšski, kuusi yksityistilaa ja 880 henkilökohtaista aputaloutta. Lisäksi on parikymmentä palvelualojen yrittäjää.

Palveluihin kuuluvat Kabožan ja Levotšan lastentarhat, Levotšan keskikoulu, Kabožan, Levotšan ja Gorkan kerhotalot, Kabožan, Levotšan ja Ramenjen ensiapuasemat sekä parikymmentä kauppaa. Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuin- ja hautapaikat, 1800-luvulta peräisin olevat Jemeljanovskojen kartanoalueet, Levotšan pyhän Nikolaoksen kirkko ja kaksi 1900-luvun vaihteen asuinrakennusta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kabožan kunnan sivusto 
 Kabožan kunta Hvoinajan piirin sivustolla 

Hvoinajan piirin kunnat
Konekesko

Konekesko Oy on suomalainen yleistukkukauppaan erikoistunut yritys, jonka liikevaihto oli vuonna 2015 noin 269 miljoonaa euroa.  Konekesko Oy:llä on rakennus- ja materiaalinkäsittely-, maatalous- ja työkonekauppaa harjoittavat tytäryhtiöt Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Konekesko on osa Kesko-konsernia.

Maatalouskoneet-linja on liikevaihdollisesti Konekeskon suurin tuotelinja. Suomessa yrityksen myyntiverkostoon kuuluu 20 pistettä, joista pääosa on K-Maatalouskauppojen yhteydessä. Baltian maissa Konekeskolla on kahdeksan pisteen myyntiverkosto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Konekeskon kotisivut

K-ryhmä
Suomalaiset yritykset
10718 Samus'

10718 Samus' on Marsin ja Jupiterin välisellä alueella, asteroidivyöhykkeellä eli päävyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi N. S. Chernykh vuonna 1985. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä Nikolaj Nikolajevitš Samus'n (Николай Николаевич Самусь) mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi nimettiin, se tunnettiin tunnuksella 1985 QM5. Koska Samus'n absoluuttinen magnitudi (H) on 13,5; sen läpimitta on todennäköisesti välillä 5–12 kilometriä.

Lähteet
JPL Small-Body Database Browser: 10718 Samus' (1985 QM5) 
IAU Minor Planet Center: Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets 
ABSOLUTE MAGNITUDE (H) 
Numbered minor planets 

Päävyöhykkeen asteroidit
Salvinoriini A

Salvinoriini A on päihteenä käytetyn Salvia divinorum -kasvin vaikuttava aine. Sillä on aistiharhoja tuottavia sekä dissosiatiivisia tai psykedeelisiä vaikutuksia. Salvinoriini A:n vaikutukset kestävät käyttötavasta riippuen muutamasta minuutista tuntiin. Lisäksi on havaittu muutamia muita salvinoriineja.

Salvinoriini A on rakenteeltaan erilainen kuin useimmat muut luonnossa esiintyvät hallusinogeenit (kuten DMT, psilosybiini tai meskaliini), sillä se ei sisällä typpiatomeja. Näin ollen se ei myöskään ole alkaloidi.

Salvinoriini A on vaikutusmekanismiltaan κ-opioidireseptorin agonisti. Se oli ensimmäinen havaittu tällä mekanismilla vaikuttava yhdiste, joka ei ole alkaloidi. Salvinoriini A:n vaikutusmekanismi selvisi Bryan L. Roth:n laboratoriossa tehdyissä tutkimuksissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
PubChem: Salvinorin A 
DrugBank: Salvinorin A 
 ChemSpider: Salvinoriini A (113947)  
 IUPHAR ligand: 1666 
 ChEMBL: Salvinoriini A (CHEMBL445332) 
Toxin, Toxin-Target Database (T3DB): Salvinorin A 

Dissosiatiivit
Terpeenit
Furaanit
Laktonit
Esterit
Opioidit
Lääkeaineet joilla ei ole ATC-koodia
Sukaskärpäset

Sukaskärpäset (Muscidae) on kärpästen heimo. Sukaskärpästen tunnetuin laji on huonekärpänen (Musca domestica). Ne ovat pönäköitä, mustia tai harmaita kärpäsiä, joissa voi olla tummempia kuvioita. Sukaskärpästen toukat käyttävät ravinnokseen kaikenlaisia eloperäisiä jätteitä. Aikuiset voivat joskus nauttia kukkien mettä, jos se on helposti tarjolla. Muutamat lajit purevat lämminverisiä eläimiä.

Heimoon kuuluu lähes 4000 lajia, jotka on jaettu sataan sukuun.

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.otokka.linkisti.net/?ACT=comments&Pic=374
Kärpäset
Jaroslavlin asema

Jaroslavlin asema ( tai Станция Москва-Пассажирская-Ярославская, Stantsija Moskva-Passažirskaja-Jaroslavskaja, "Moskovan Jaroslavlin matkustaja-asema") on yksi Moskovan suurista henkilöliikenteen rautatieasemista. Sieltä liikennöidään vilkkaasti sekä kauko- että lähijunilla lähinnä pohjoiseen, koilliseen ja itään. Jaroslavlin asema on muun muassa Siperian halki Vladivostokiin johtavan yli 9 000 kilometriä pitkän Siperian radan läntinen pääteasema. Aseman kapasiteetti on noin 300 junaa päivässä.

Sijainti 
Jaroslavlin asema sijaitsee Komsomolskaja-aukion laidalla Moskovan ydinkeskustan koillispuolella, 3,4 kilometriä Punaiselta torilta koilliseen. Saman aukion laidalla sijaitsee kaksi muutakin Moskovan päärautatieasemaa. Vieressä on Leningradin asema, joka on länteen suuntautuvan liikenteen pääteasema (esimerkiksi Pietarin ja Helsingin junat). Aukion eteläpuoliselta Kazanin asemalta liikennöidään idän, kaakon ja etelän suuntiin. Lähin metroasema on Komsomolskaja (linjat 1 ja 5).

Historia
Aiemmin, vuosina 1907-1936 Jaroslavlin asema tunnettiin myös nimellä Pohjoinen asema () tai Pohjoisen rautateiden asema. Tällä viitattiin Moskovan seudun pohjoispuolella sijaitseviin rautateihin, jotka nykyäänkin Venäjän rautateiden organisaatiossa kuuluvat Jaroslavlista johdetun alueellisen Severnaja železnaja doroga -yhtiön vastuulle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moskovan Jaroslavlin aseman tietoja, mm. aseman pohjapiirros, aikataulut, lippumyymälän tiedot yms   (moscow.ru)
 Moskovan matkustustiedote: varovaisuutta asemilla! (formin.fi)
 Venäjän rautateiden matkustajaliikenteen sivut, sis. aikatauluhaku  (pass.rzd.ru)
 Moskovan Jaroslavlin aseman lähijunien asemakaavio  (pass.rzd.ru)
 Jaroslavlin aseman lähijunien haku  (yandex.ru)
 Kaukojunien aikatauluhaku Moskovan Jaroslavlin asemalle  (poezda.net)
  ,  (parovoz.com)

Moskovan rautatieasemat
1860-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Turun tuomiokirkon nuorisokuoro

Turun tuomiokirkon nuorisokuoro () on suomalainen kuoro, joka koostuu 14–30-vuotiaista laulajista. Heitä kaikkia yhdistää halu musisoida ja toteuttaa musiikkia sekä kotikirkossaan Turun tuomio­kirkossa että muualla. Kuoro järjestää säännöllisesti ensemble- eli yhtye­laulun kursseja. Kuoron ohjelmisto on laaja ja monipuolinen ulottuen gospel- ja musikaalisävelmistä vanhaan musiikkiin ja suuriin teoksiin. Kuoro on osallistunut muun muassa J. S. Bachin Matteus-passion toteutuksiin, sekä barokki- että Bach-Mendelssohn -versiot). Se on ollut mukana myös Ariel Ramirezin latinovaikutteisten Missa Criollan sekä Navidad Nuestra -teosten toteutuksessa yhteistyössä eri kuorojen ja orkesterien kanssa. Esiintymismatkat suuntautuvat usein ulkomaille. Kuoro on esiintynyt muun muassa Pietarissa, Tartossa ja Göteborgissa. Korkean musiikillisen tason lisäksi kuoron toisena tärkeänä elementtinä huumori sekä musiikin ja yhdessäolemisen hauskuus.

Kuoron yhteyteen on myös kehkeytynyt käsikelloyhtye Hups!, joka soittaa englantilaisen tradition mukaisia pronssikelloja. Kuoron sisään on muodostunut myös useita vokaaliensemblekokoonpanoja, jotka osallistuvat kilpailuihin ja esiintyvät myös itsenäisesti.

Vuonna 2011 Turun tuomiokirkon nuorisokuoro osallistui kansainväliseen Tampereen Sävel -kuorokatselmukseen ja saavutti siellä yhden hopealeiman. Edelleen samasta kuorosta koottu vokaaliensemble sijoittui kolmanneksi valtakunnallisessa Naiskuoroliiton yhtyelaulukilpailussa keväällä 2011.

Kuoron perustaja ja taiteellinen johtaja on Turun tuomiokirkon kanttori Anu Åberg.

Suomalaiset nuorisokuorot
Planmed

Planmed Oy on yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kuvantamislaitteita ja niihin liittyviä tuotteita mammografiaa ja ortopedistä kuvantamista varten. Sen pääkonttori sijaitsee Helsingin Herttoniemessä. Yritys perustettiin vuonna 1989. Yli 98 % tuotannosta viedään ulkomaille noin 70 maahan. Yrityksellä on tytäryhtiö Yhdysvalloissa ja myyntikonttori Alankomaissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
http://www.planmed.com/

Lääketieteellinen diagnostiikka
Lääketieteellinen tekniikka
Suomalaiset yritykset
Pukinjärvi

Pukinjärvi () on Vaasan kaupunginosa, joka on kaupungin uusimpia asuinalueita. Valtaosa tonteista on osoitettu omakotitaloille, joiden lisäksi alueella on myös rivitaloja. 

Nimensä alue on saanut sen kupeessa aiemmin sijainneesta Bockin panimosta, jota suomenkieliset vaasalaiset nimittivät ”Pukin panimoksi”. Pukinjärvi on alkujaan merenlahti, joka maankohoamisen myötä eristyi merestä järveksi.

Sekä Pukinjärven että viereisen Onkilahden pohja ovat saastuneet alueella toimineiden Kemiran ja Puolustusvoimien varikon päästöistä. Nykyisin päästöjä ei enää sallita, mutta vuosisadan mittaan kertynyt myrkkykuorma on edelleen Pukinjärven ja Onkilahden pohjalla, eikä edelleenkään ole selvyyttä, mihin noin viidentoista aarin kokoinen maa-aines olisi mahdollista asianmukaisesti siirtää.

Pukinjärven kunnostaminen aloitettiin keväällä 2011, mutta työt keskeytettiin jo samana kesänä esiin tulleiden haitallisten aineiden vuoksi. Alueelta on löydetty esimerkiksi valkoista fosforia, arseenia, kromia, elohopeaa, kuparia ja sinkkiä.  

Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Pukinjärvi kuuluu Gerbyn suuralueeseen.

Lähteet 

Vaasan kaupunginosat
Gerbyn suuralue
Vaasan järvet
Indrek Hargla

Indrek Hargla (salanimi; 12. heinäkuuta 1970)  on virolainen kirjailija.

Harglan laji on tieteiskirjallisuus. Hän on kirjoittanut apteekkari Melchiorista sarjan, jossa on rikoskertomuksia yhdistettynä historiaan.

Teokset

Romaanit
 Baiita needus (2001) ISBN 9985-3-0503-5
 Palveränd uude maailma (2003) ISBN 9985-3-0659-7
 Vabaduse kõrgeim määr (2003) ISBN 9985-3-0749-6
 French ja Koulu (2005) ISBN 9985-3-1005-5
 French ja Koulu Tarbatus (2007) ISBN 978-9985-3-1527-9
 Frenchi ja Koulu reisid (2009) ISBN 978-9985-3-1979-6

Rikossarja vanhasta  Tallinnasta 
 Apteeker Melchior ja Oleviste mõistatus (2010) ISBN 978-9985-3-2053-2
 Apteeker Melchior ja Rataskaevu viirastus (2010) ISBN 978-9985-3-2131-7
 Apteeker Melchior ja timuka tütar (2011) ISBN 978-9985-3-2208-6
 Apteeker Melchior ja Pirita kägistaja (2013) ISBN 978-9985-3-2735-7
 Apteeker Melchior ja Tallinna kroonika (2014) ISBN 978-9985-3-3095-1
 Apteeker Melchior ja Gotlandi kurat (2017) ISBN 978-9949-9-8512-8
 Apteeker Melchior ja Pilaatuse evangeelium (2019) ISBN 978-9949-7-3970-7

Pienoisromaanit
 Gondvana lapsed (1999)
 Uskmatuse hind (1999)
 Excelsuse konkistadoorid (1999)
 Pan Grpowski jõulud (1999)
 Obernoni Apokrüüf (2000)
 Capaneusi Harta (2000)
 Mees, kes ei joonud viskit (2001)
 Väendru (2001)
 Hathawareti teener (2002) ISBN 9985-9380-5-4
 Maris Stella (2003) ISBN 9985-9383-7-2
 Tagasi tulevikku IV (2003)

Suomennetut teokset
 Apteekkari Melchior ja Olevisten kirkon arvoitus : rikosromaani vanhasta Tallinnasta, suom. Jouko Vanhanen.  Moreeni, 2011 ISBN 978-952-254-090-4
 Apteekkari Melchior ja Rataskaivonkadun kummitus, suom. Jouko Vanhanen. Moreeni, 2012 ISBN 978-952-254-126-0
 Apteekkari Melchior ja pyövelin tytär, suom. Jouko Vanhanen. Moreeni, 2013 ISBN 978-952-254-157-4
 Apteekkari Melchior ja Piritan kuristaja, suom. Jouko Vanhanen. Moreeni, 2014 ISBN 978-952-254-200-7
 
Apteekkari Melchior ja Gotlannin piru, suom. Jouko Vanhanen. Into, 2019 ISBN 978-952-351-037-1
Apteekkari Melchior ja Pilatuksen evankeliumi, suom. Jouko Vanhanen, Into, 2021 ISBN: 978-952-351-334-1

Lähteet

Aiheesta muualla

Indrek Hargla Viron kustannusyhdistyksen sivulla (Archive.org)

Virolaiset kirjailijat
Tieteiskirjailijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Ammunnan Suomen-mestaruuskilpailut 1908

Ammunnan Suomen-mestaruudesta kilpailtiin toisen kerran Tampereella 7. - 8. kesäkuuta 1908. Kilpailuissa ammuttiin useita erikoikilpailuja, mutta Suomen mestaruus ratkaistiin 300 metrin matkalta pystyasennosta ammutulla kilpailulla.

Vapaakivääri 15 laukausta pystystä

Lähteet 
 01.07.1908 Suomen Urheilulehti no 6 

Vuoden 1908 urheilu
1908
Tampereen urheilutapahtumat
Stratfordin asema

Stratfordin asema on suuri kauko- ja lähijunaliikenteen sekä Lontoon metron, London Overgroundin ja Docklands Light Railwayn vaihtoasema Itä-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asemasta käytetään toisinaan nimiä Stratford (London) ja Stratford Regional, jotta asemaa ei sekoitettaisi Stratford-upon-Avonin rautatieaseman ja läheisen Stratford Internationalin aseman kanssa. Asema on avattu vuonna 1840 ja se sijaitsee Lontoon matkakortin maksualueella 2-3. Asema on kesäolympialaisten 2012 kisapuiston merkittävin yhteysasema. Sen vieressä sijaitsee myös suuri Westfield Stratford Cityn kauppakeskus.

Asemalla on laitureita kahdessa tasossa. Ylätason laiturit on numeroitu numeroilla 1–12 ja alatason laiturit numeroilla 13–16, mutta välissä on myös kirjaintunnuksellisia laitureita. Käytössä olevia laituriraiteita on yhteensä 19, jotka ovat kaikki sähköistettyjä.

Asemalla on Lontoon metron lyhimmät, 4,1 metrin pituiset liukuportaat.

Liikenne asemalta
Stratfordin asemalta liikennöivät junaliikennöitsijät ja junien määränpäät:

Lähteet

Aiheesta muualla
Stratfordin DLR-asema Lontoon liikennelaitoksen sivuilla 
Stratfordin metroasema Lontoon liikennelaitoksen sivuilla 
Stratfordin asema National Railin sivuilla 

Docklands Light Railwayn asemat
Newhamin metroasemat
Lontoon rautatieliikennepaikat
London Overgroundin asemat
Crossrailin asemat
Stratford (Lontoo)
Liverpool Streetin asema

Liverpool Streetin asema on rautatie- ja metrokompleksi Lontoon Cityssä. Se on Lontoon kolmanneksi vilkkain asema Waterloon ja Victorian jälkeen 123 miljoonalla vuosittaisella vierailijallaan. Asema avattiin vuonna 1874.

Lontoon Cityn rakennukset ja rakennelmat
Lontoon metroasemat
Lontoon rautatieliikennepaikat
London Overgroundin asemat
Crossrailin asemat
Mediverkko

Mediverkko on suomalainen sosiaali- ja terveyspalveluyritys, joka toimii yhteistyössä julkisen sektorin kanssa.  Mediverkon palvelut kattavat perusterveydenhuollon, suun terveydenhuollon, vanhusten hoivan ja lastensuojelun. Henkilöstöpalveluiden ja ulkoistusten lisäksi Mediverkko toimii kuluttajamarkkinoilla hoivan ja suun terveydenhuollon alalla.

Mediverkko on toimialallaan yksi nopeimmin kasvaneista yrityksistä Suomessa, ja se työllistää lähes 2 000 sosiaali- ja terveydenhuollon ammattilaista. Liikevaihto vuonna 2013 oli lähes 100 miljoonaa euroa.

Mediverkon suurimmat omistajat ovat yrityksen johto, perustajalääkärit, avainhenkilöstö, Keskinäinen Eläkeyhtiö Varma, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen sekä joukko yksityishenkilöitä.

Osaksi Mehiläistä
Mediverkko ja Mehiläinen yhdistyivät tammikuussa 2015. Uuden yhtiön toimitusjohtaja on Mediverkon perustajaosakas ja toimitusjohtaja Janne-Olli Järvenpää.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kotisivut

Terveydenhoitoalan yritykset
Suomalaiset yritykset
Knorri

Knorri on vanha 2—6 pelaajan korttipeli.

Yleistä
2 on alin kortti, A ylin. 
Ruutu on valttimaa, sitä voi pelata hertan tai padan päälle.
Risti on kova maa, sen päälle ei voi laittaa ruutua.

Pelin tavoite
Tavoitteena on päästä käsikorteista eroon. Kukin pelaaja laittaa vuorollaan tikkiin yhden kortin, jonka täytyy olla samaa maata ja suurempi tai valttia. Jos edellinen kortti on valttia, täytyy laittaa isompi valtti. 
Jos pelaaja ei pysty laittamaan tikkiin korttia, ottaa hän tikin alimman kortin itselleen. 
Se, joka otti viimeksi pöydästä, aloittaa ensimmäisen tikin haluamallaan kortilla. 
Tikki kaatuu, kun siinä on yhtä monta korttia kuin sillä hetkellä on pelaajia mukana.

Pelin kulku
Yhdeksän korttia asetetaan pöydälle kuvapuoli alaspäin ja pakka näiden viereen. Pelaajat nostavat vuorotellen pakasta kortin, näyttävät sen muille pelaajille ja ottavat samaa maata pienemmän kortin. Ellei pienempää korttia löydy, kortti laitetaan muiden sekaan. Tätä jatketaan niin kauan, että kortteja on saman verran kuin pelaajia.

Korttipelit
Justimusfilms

Justimusfilms (puhekielessä pelkkä Justimus) on vuonna 2009 YouTube-palvelussa toimintansa aloittanut sketsi-, lyhytelokuva- ja huumorirap-videoryhmä Haapavedeltä. Heinäkuussa 2022 heillä oli YouTubessa yli 580 000 tilaajaa ja videoilla yli 196 miljoonaa katselukertaa.

Taustaa

Justimusfilmsin ovat perustaneet vuonna 1994 syntyneet Sami Harmaala ja Juho Nummela, ja ryhmään liittyi myöhemmin Joose Kääriäinen. Justimusfilmsin katsotuin video on Masa&Teurastaja - Lanit, jota on katsottu jo yli 6 miljoonaa kertaa. Justimusfilmsin nimi on peräisin vaha-animaatiosarjan Lohikäärme Justus päähahmosta.

Ensimmäiset videot oli tehty edullisella videokameralla ja Windows Movie Maker -ohjelmalla, mutta hiljalleen välineisiin tulivat myös ulkoinen äänikortti, järjestelmäkamera ja mikrofoni. Ryhmän suosio lähti jyrkkään nousuun syksyllä 2011; lokakuussa videoita oli katseltu yli 10 miljoonaa kertaa. Yle esitteli ilmiötä muun muassa Ajankohtaisessa kakkosessa. 

Justimusfilms nähtiin myös Biisonimafia-televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella.

Kesäkuussa 2011 Justimusfilms perusti toisen kanavan nimeltä JustimusVlog, joka on Justimusfilmsin videoblogi. Kanava jäi sittemmin määrittelemättömälle tauolle.

Ensimmäisen kerran Justimusfilms esiintyi livenä yleisölle maaliskuussa 2012 Haapavedellä. Syksyllä he aloittivat kiertueen yhdessä Nost3 & Protron kanssa. Maaliskuussa heillä oli uusi kiertue Nost3 & Protron kanssa.

Justimusfilms sai oman televisiosarjan, Justimuksen, jonka esittäminen alkoi TV5-kanavalla lokakuussa 2012.
Justimusfilms julkaisi kesällä 2013 EP:n nimeltä Kesälätty. Justimusfilms julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä Wunderboy 30.5.2014, joka nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen albumilistan ykköseksi.

Marraskuussa 2014 Yle TV2 esitti Justimuksen lyhytelokuvan nimeltä Fuck the Police.

Huhtikuussa 2016 Juho Nummela ja Sami Harmaala vierailivat Lakon ja Herban BOKSI -ohjelmassa.

Vuodenvaihteessa 2016-2017 Justimusfilms julkaisi yhdessä Sonera Viihteen kanssa viisiosaisen Rakkauden aikakaudet -lyhytelokuvasarjan.

22. marraskuuta 2019 Yle Areenaan julkaistiin Nummelan, Kääriäisen ja Harmaalan tähdittämä ja käsikirjoittama komediasarja Duo.

11. joulukuuta 2020 komediasarjasta Duo julkaistiin toinen kausi. Sarjan kolmas tuotantokausi julkaistiin 11. helmikuuta 2022. Se jää myös näillä näkymin viimeiseksi.

6. elokuuta 2022 Justimus esittää: Kuuma peruna -sarja julkaistiin Yle Areenassa.

Filmografia

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Justimusfilms YouTubessa

Suomalaiset hip hop -yhtyeet
YouTube-kanavat
Huumoriryhmät
Herman Päätalo

Lauri Herman Päätalo, Hermanni, Herkko tai Hemma Päätalo (30. toukokuuta 1889 Taivalkoski – 28. huhtikuuta 1964) oli kirjailija Kalle Päätalon isä. Herman Päätalo oli naimisissa Priita-Stiina (Riitu) o.s. Neulikon kanssa  vuodesta 1913 alkaen. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista yksi kuoli muutaman kuukauden ikäisenä. 

Herman Päätalo oli kotoisin Jokijärven kylän Päätalosta, josta joutui nuorena maailmalle talon palamisen jälkeen. Naimisiin mentyään he asuivat vaimonsa kanssa huonemiehenä eli vuokralaisena Mäkelän talossa, josta 1920-luvun alussa perustivat tilan Kallioniemelle ja siirsivät sinne vanhan meijerirakennuksen taloksi. Ammatiltaan Päätalo oli maatilastaan huolimatta metsätyömies ja ansiot olivat hänelle kaikki kaikessa. Tätä hän koitti painottaa lapsilleenkin, erityisesti Kallelle.

Herman Päätalo oli heikkohermoinen, ja keuhkokuumeen rasituksen jälkeen joutui mielisairauden takia Oulun piirimielisairaalaan, piirille,  ja sieltä myöhemmin Pelson pakkotyölaitokseen 1930-luvulla. Hänen kielenkäyttönsä on antanut Kalle Päätalolle paljon kirjoitettavaa. Kirjoittamiseen ja yleensäkin poikansa lukuhaluihin isä suhtautui ynseästi.

Tulkitsijat 
Herman Päätaloa on esittänyt Mikko Niskasen elokuvissa Elämän vonkamies ja Nuoruuteni savotat näyttelijä Martti Kainulainen, sekä Hannu Kahakorven elokuvassa Päätalo näyttelijä Eero Schroderus.

Lähteet 

Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Iijoki-sarjan henkilöhahmot
Pahlman

Pahlman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Emil Pahlman (1837–1890), suomalainen säveltäjä ja viulisti
Helge Pahlman  (1911–1976), suomalainen muusikko
Kai Pahlman (1935–2013), suomalainen jalkapalloilija ja muusikko
Martti Pahlman (s. 1982), suomalainen koripalloilija
Oscar Pahlman (1839–1935), suomalainen kirkkomuusikko
Sauli Pahlman (s. 1981), suomalainen pikajuoksija
Kennedyt (televisiosarja)

Kennedyt () on yhdysvaltalais-kanadalainen historiallinen televisiosarja, joka kertoo Kennedyn klaanista. Pääosia näyttelevät Greg Kinnear, Barry Pepper, Katie Holmes sekä Tom Wilkinson. Sarja voitti muun muassa neljä Primetime Emmy -palkintoa, ja sai useita ehdokkuuksia useissa kategorioissa.

Jaksot

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 

2010-luvun televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Emilio Echevarría

Emilio Echevarría on meksikolainen näyttelijä. Kansainvälisesti hänet tunnetaan seuraavista elokuvista: Amores perros (El´Chivo)), Y tu mamá también ja Babel.

Echevarría on myös esiintynyt pienissä rooleissa kahdessa yhdysvaltalaisessa elokuvassa. Ensimmäisessä hän näytteli kuubalaista agenttia, Raoulia, James Bond -elokuvassa Kuolema saa odottaa ja sen jälkeen Antonio Lopez de Santa Annaa The Alamossa.

Aiheesta muualla

Meksikolaiset näyttelijät
6-monoasetyylikodeiini

6-Monoasetyylikodeiini (6-MAC) on myrkyllinen kodeiinin asetaattiesteri. Sen kaava on C20H23NO4. Siinä hydroksyyli kohdassa 6 on asetyloitunut. Ainetta esiintyy toisinaan epäpuhtautena huumekäyttöön tehdyssä heroiinissa. Sitä syntyy tavallisimmin kun morfiinista yritetään tehdä heroiinia ja seokseen on jäänyt vähän kodeiinia. Ainetta muodostuu joko etikkahappoanhydridin lisäämisellä, joka lisää asetaatin kodeiinin 6-kohtaan; tai etikkahapon lisäämisellä katalyytin kera pyrkimyksenä tehdä 6-Monoasetyylimorfiinia, morfiinin esteriä joka on hiukan heroiinia vahvempaa.

Toksisuus 
Elimistöön joutuessaan 6-monoasetyylikodeiini aiheuttaa välittömästi histamiinin vapautumisen verenkiertoon, joka voi johtaa hengenvaaralliseen anafylaktiseen šokkiin. 6-MAC metabolisoituu kodeiiniksi ja edelleen morfiiniksi. Koska laittomasti valmistettu heroiini todennäköisesti sisältää myös 6-MAC:ia, sen läsnäolo virtsanäytteessä todistaa melko luotettavasti laittoman huumeen käyttämisen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Acetylcodeine, an impurity of illicitly manufactured heroin
Acetylcodeine in Chemical Compounds Database

Opioidit
Hilkka Ruuska

Hilkka Ruuska (s. 1933) oli Miss Suomi vuosina 1950 ja 1951. Hän syntyi Oulussa vuonna 1933, mutta vietti osan nuoruudestaan Ruotsissa sodan takia. Ruuska valittiin Miss Suomeksi 17-vuotiaana, ja hän edusti Suomea Miss Eurooppa -kilpailuissa Italian Riminissä.

Missivuotensa aikana Ruuska meni naimisiin Jouko Ilmari Visurin kanssa, mutta he erosivat myöhemmin. Myös Ruuskan toinen avioliitto päätyi eroon, minkä jälkeen hän avioitui jälleen Visurin kanssa. Ruuska muutti myöhemmin Ruotsiin, missä hän kuoli 50-vuotiaana.

Lähteet

Viitteet

Miss Suomi -kilpailun voittajat
Ruotsinsuomalaiset henkilöt
Vuonna 1933 syntyneet
1980-luvulla kuolleet
Koivusaaren metroasema

Koivusaaren metroasema () on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asema sijaitsee Helsingin Koivu­saaressa Lauttasaaren kaupunginosan länsipuolella.

Koivusaaren metroasema on maailman ainut merenalainen metroasema. Asemalla on Suomen pisimmät liukuportaat:  ne ovat 76,2 metriä pitkät, ja niiden nostokorkeus on 33,5 metriä. Koivusaaren metroasemaa käyttää keskimääräisesti arkisin 4 600 matkustajaa, joka on vähiten koko Länsimetron ja Helsingin metron asemista.

Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Helsingin kantakaupungin kattavalle A-maksuvyöhykkeelle.

Aseman itäinen sisäänkäynti sijaitsee Sotkatiellä Lauttasaaren puolella. Läntistä, Koivusaaren saarella olevaa sisäänkäyntiä ei otettu käyttöön Länsimetron avautuessa, vaan se jää odottamaan alueen maankäytön kehittymistä.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Koivusaaren metroasema Länsimetron verkkosivuilla
Koivusaaren metroasema HKL:n verkkosivuilla

Helsingin metroasemat
Lauttasaari
Länsimetron asemat
Keilaniemen metroasema

Keilaniemen metroasema () on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asema sijaitsee Espoon Keila­niemessä Fortumin pääkonttorin kohdalla osoitteessa Keilaniementie 3.

Metroaseman ovat suunnitelleet arkkitehtitoimistot ALA ja Esa Piironen. Asemalla on kaksi eri sisäänkäyntirakennusta, joiden molempien alla on lippuhalli. Laiturialueen katossa on taiteilijapari Grönlund–Nisusen valoputkista koostuva taideteos.

Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Keilaniemen metroasema Länsimetron verkkosivuilla
Keilaniemen metroasema HKL:n verkkosivuilla

Espoon metroasemat
Länsimetron asemat
Otaniemi
Aalto-yliopiston metroasema

Aalto-yliopiston metroasema (, ) on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asema sijaitsee Aalto-yliopiston kampuksella Espoon Ota­niemen kaupunginosassa. Aseman pääsisäänkäynti sijaitsee Aalto-yliopiston päärakennuksen lounaispuolella, Otaniementien toisella puolella. Toinen sisäänkäynti sijaitsee VTT:n rakennuksen yhteydessä osoitteessa Tietotie 4. Asemaa käyttää keskimääräisesti arkisin 14 500 matkustajaa. Metroaseman yhteyteen on rakenteilla myös Aalto-yliopiston uusi Väre-rakennus, johon tulee yliopiston omien tilojen lisäksi liiketiloja käsittävä metrokeskus.

Aalto-yliopiston metroasemalla on 160 liityntäpysäköintipaikkaa polkupyörille, mistä puolet on runkolukittavia. Pyöräpaikkojen määrä kasvaa vielä myöhemmin Aalto-yliopiston Väre-rakennuksen valmuistuessa. Autojen liityntäpysäköintiä ei ole metroaseman yhteydessä, eikä sellaisen toteuttaminen ole suunnitteilla. Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.

Arkkitehtuuri
Aseman suunnittelusta vastasivat arkkitehtitoimistot ALA Oy ja Esa Piironen Oy.

Aalto-yliopiston metroaseman pääsisäänkäynnin julkisivua hallitsi Väre-rakennuksen rakentamisen aikana Aalto-yliopistosta taiteen maisteriksi valmistuneen Emilia Ahosen suunnittelema Skill Shapes -teos, jonka teemana on opiskelijoiden taitojen yhdistyminen Otaniemen kampuksella. Teos koostui kolmella pastellivärillä toteuteuista hahmoista ja muodoista. Skill Shapes voitti Aalto-yliopiston graafisen suunnittelun opiskelijoille järjestetyn kutsukilpailun vuonna 2015, ja se toteutettiin yhteistyössä Verstas Arkkitehtien kanssa. Aseman sisätiloja hallitsee Otaniemen punatiilisen kampusalueen tyyliin istuva esipatinoitu corten-teräksinen alakatto.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aalto-yliopiston metroasema Länsimetron verkkosivuilla
 Aalto-yliopiston metroasema HKL:n verkkosivuilla

Espoon metroasemat
Länsimetron asemat
Otaniemi
Tapiolan metroasema

Tapiolan metroasema () on vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron asema Tapiolan keskustassa Espoossa. Se on linjan M2 läntinen pääteasema.

Tapiolan metroasema sijoittuu Merituulentien pohjoisreunalle siten, että sisäänkäynnit ovat tien molemmin puolin. Asema on kauppakeskus Ainoan alapuolella. Aseman eteläinen sisäänkäynti otettiin käyttöön uuden bussiterminaalin valmistuessa 4. maaliskuuta 2019.

Tapiolan metroaseman suunnittelusta vastaa APRT Arkkitehtityöhuone Artto Palo Rossi Tikka Oy. Muista Helsingin metron tunneliasemista poiketen Tapiolan metroaseman lippuhalli sijaitsee paljon lähempänä laituritasoa kuin katutasoa. Lippuhallitasolla laituritilaa kiertää tasanne, joka tulee palvelemaan Tapiola Parkin ja Merituulentien eteläpuolen välistä jalankulkuyhteyttä. Laiturialueen katossa on 108 valaisinkupua, joissa on led-valaisinnauha, akustinen vaimennin, sprinklerisuutin ja osassa myös kaiutin. Laiturilla on Kim Simonssonin veistos "Emma jättää jäljen".

Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tapiolan metroasema Länsimetron verkkosivuilla
 Tapiolan metroasema HKL:n verkkosivuilla

Espoon metroasemat
Tapiola
Länsimetron asemat
Teppo Sillantaus

Teppo Sillantaus (s. 1962) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.

Sillantaus on Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen toimitussihteeri. Hän on toiminut lehdessä teatterikriitikona 1988–1993 ja työskennellyt vakituisesti eri osastoilla vuodesta 1994. Hän on kirjoittanut salanimellä "Teuvo Nisonius" romaanin Axel Tulikiven traagillinen kohtalo. Teosta markkinoitiin opetusneuvos Teuvo Nisoniuksen 1930-luvulla kirjoittamana kirjana. Kritiikeissä esitettiin jo heti tuoreeltaan epäilyksiä aitoudesta, ja kirjamessujen yhteydessä paljastettiin kirjoittajaksi Sillantaus.

Hän on Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä ilmestyneen Naisen kanssa -sarjakuvan käsikirjoittaja.

Sillantaus käyttää nimimerkkiä "Kuukautinen" kirjoittaessaan Kuukausiliitteeseen.

Teokset
 Axel Tulikiven traagillinen kohtalo, Tammi, 2011 ISBN 978-951-31-6286-3
Sillantaus, T. & Pylväs, J. : Kuukautiset. HS-Kirjat, 2019. ISBN                       978-952-7308-01-1

Sarjakuvat
 Naisen kanssa, piirrokset: [Stéphane] Rosse, tekstit: [Teppo] Sillantaus ja [Mikael] Gylling. Nemo, 1998 
 Yhä naisen kanssa, piirrokset: [Stéphane] Rosse, tekstit: [Teppo] Sillantaus ja [Mikael] Gylling. Nemo, 2000 
 Naisen kanssa: työkirja, piirrokset: Rosse, tekstit: Sillantaus ja Gylling. Nemo, 2001 
 Ymmällään naisen kanssa, piirrokset: Stéphane Rosse, tekstit: Teppo Sillantaus ja Mikael Gylling. Nemo, 2002 
 Opas miehen ja naisen väliseen ylioppilaselämään, [piirrokset: Rosse], [tekstit: Sillantaus ja Gylling].Nemo, 2005 
 Naisen kanssa: nykyaikainen parisuhde värikuvina, piirrokset: Stéphane Rosse, tekstit: Teppo Sillantaus & Mikael Gylling. WSOY, 2008 
 Naisen kanssa: greatest hits, piirrokset: Stéphane Rosse, tekstit: Teppo Sillantaus ja Mikael Gylling. WSOY, 2009 
 100 % naisen kanssa, piirrokset: Stéphane Rosse, tekstit: Teppo Sillantaus ja Mikael Gylling. WSOY, 2010

Lähteet

Pakinoitsijat
Suomalaiset sarjakuvantekijät
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Kolehmainen

Kolehmainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aatu Kolehmainen (1886–1944), Riihimäen Lasin toimitusjohtaja, vuorineuvos, yritysjohtaja Mikko Kolehmaisen poika
 Alfred Kolehmainen (1923–2001), filosofian maisteri, kansatieteilijä, taidemaalari, kirjankuvittaja, lavastaja ja pukusuunnittelija
 Eero Kolehmainen (1918–2013), hiihtäjä
 Elina Kolehmainen (1897–1978), näyttelijä
 Elina Kolehmainen, Jussi-palkittu elokuvien pukusuunnittelija
 Hannes Kolehmainen (1889–1966), kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja
 Harri Kolehmainen (s. 1991), pesäpalloilija
 Janne Kolehmainen (s. 1986), jääkiekkoilija
 John Kolehmainen (1910–1995), amerikansuomalainen historioitsija
 Juhani Kolehmainen (s. 1933), Eläke-Varman toimitusjohtaja
 Juho Kolehmainen (1890–1946), jääkärivänrikki
 Jukka Kolehmainen (s. 1972), muusikko ja musiikkiarvostelija
 Kristiina Kolehmainen (1956–2012), ruotsinsuomalainen kirjastonjohtaja
 Leena Kolehmainen (s. 1970), saksan kielen professori
 Maki Kolehmainen (s. 1966), Aikakone-yhtyeen säveltäjä
 Marjukka Kolehmainen (s. 1968), ravitsemustieteen professori
 Mika Kolehmainen, sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja
 Mikko Kolehmainen (1863–1927), yritysjohtaja, Riihimäen Lasin perustajia
 Mikko Kolehmainen (s. 1962), ympäristöinformaatiikan professori
 Mikko Kolehmainen (s. 1964), kilpameloja ja olympiavoittaja
 Mikko Kolehmainen, vapaaottelija
 Ola Kolehmainen (s. 1964), valokuvaaja
 Olli Kolehmainen (s. 1967), meloja
 Pentti Kolehmainen (1934–2003), viestiaselajin kenraalimajuri
 Roope Kolehmainen (1889–1953) Riihimäen Lasin toimitusjohtaja, teollisuusneuvos, yritysjohtaja Mikko Kolehmaisen poika
 Seppo Kolehmainen (1933–2009), näyttelijä
 Seppo Kolehmainen (s. 1960), poliisiylijohtaja
 Tatu Kolehmainen (1885–1967), kestävyysjuoksija
 Tatu Kolehmainen (1885–1918), painija
 Toivo Kolehmainen (1897–1949), jääkärimajuri
 Toni Kolehmainen (s. 1988), jalkapalloilija
 Viljam Kolehmainen (1887–1967), amerikansuomalainen kestävyysjuoksija ja valmentaja
 Ville Kolehmainen (1901–1965) muun muassa Riihimäen Lasin toimitusjohtaja, yritysjohtaja Mikko Kolehmaisen poika.
Carlos Germán Mesa Ruiz

Carlos Germán Mesa Ruiz (s. 4. syyskuuta 1943) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tunjan arkkihiippakuntaan 11. marraskuuta 1967 ja nimitettiin Araucan hiippakunnan piispaksi 20. maaliskuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Beniamino Stella, jota avustivat Luis Augusto Castro Quiroga ja Alvaro Raúl Jarro Tobos. Mesa Ruiz asetettiin virkaansa 3. toukokuuta.

Mesa Ruiz nimitettiin 2. helmikuuta ja asetettiin 17. huhtikuuta 2010 Socorro y San Gilin hiippakunnan piispaksi.

Lähteet 

Kolumbialaiset papit
Katoliset piispat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
John Martin

John Martin (s. 8. heinäkuuta 1984 Gosford, Australia) on australialainen moottoriurheilija. Hän kilpaili karting-sarjoissa vuosina 2001–2004 ja voitti Resa Queensland -sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Martin voitti Formula Ford Victorian sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Formula Ford New South Wales sarjassa. Vuonna 2006 hän voitti Australian Formula Ford sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Martin kilpaili Britannian F3 -mestaruussarjassa ja sijoittui 15:ksi. Hän edusti myös Australiaa A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2007–2008 ja 2008–2009. Vuonna 2009 Martin kilpaili Superleague Formula sarjassa edustaen Rangers FC joukkuetta sijoittuen pisteissä kymmenenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault 3.5 sarjassa seitsemän kilpailua sijoittuen sijalle 22. Vuonna 2010 Martin jatkoi Superleague Formula sarjassa, jossa hän edusti joukkueita Atlético Madrid ja Beijing Guoan ja sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 Martin voitti Superleague Formula -sarjan mestaruuden Australian joukkueelle. Vuodesta 2012 lähtien Martin on ajanut kestävyysajoja Endurance-, Le Mans- ja IMSA-sarjoissa.

Lähteet

Australialaiset autourheilijat
Vuonna 1984 syntyneet
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
Elävät henkilöt
New Era Part 2: War of the Gods

New Era Part 2: War of the Gods on Derdian-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joe Caggianelli – laulu
 Henry Enrico Pistolese – kitara, taustalaulu
 Dario Radaelli – kitara
 Fulvio Manganini – basso
 Salvatore Giordano – rummut
 Marco Garau – kosketinsoittimet

Aiheesta muualla 
 New Era Part 2: War of the Gods discogs.com -sivustolla

Vuoden 2007 albumit
Derdianin albumit
6-monoasetyylimorfiini

6-Monoasetyylimorfiini (6-MAM) tai 6-asetyylimorfiini on yksi heroiinin kolmesta metaboliitista. Toiset kaksi ovat morfiini ja 3-monoasetyylimorfiini (3-MAM), joka on näistä vähiten aktiivinen. 6-MAM:in kemiallinen kaava on C19H21NO4. Se on 6–8 kertaa heroiinia vahvempaa.

Heroiinista muodostuu kehossa nopeasti 6-asetyylimorfiinia, joka edelleen metaboloituu morfiiniksi tai poistuu kehosta virtsan mukana. Koska 6-MAM on vain heroiinin metaboliitti, sen havaitseminen virtsasta varmistaa käytetyksi opioidiksi heroiinin. 6-MAM säilyy virtsassa vain 24 tuntia. Yhdistettä muodostuu myös luontaisesti kehossa, mutta niin pieniä määriä, että virtsanäytteessä oleva 6-MAM on käytännössä aina heroiinin käytöstä peräisin.

Heroiinilla on lyhyt puoliintumisaika ja aivojen esteraasientsyymit metabolisoivat sen nopeasti. Se tartuu heikosti μ-opioidireseptoriin johtuen asetyyliryhmästä, joka peittää 3-hydroksiryhmän, joka ko. reseptorissa tarvitaan. Sen vuoksi heroiini on vain esihuume, jonka metaboliitit voivat vasta tarttua μ-opioidireseptoriin.

6-Monoasetyylimorfiinilla on vapaa 3-hydroksiryhmä joten se on välittömästi bioaktiivinen, sen takia 6-MAM on hiukan heroiinia voimakkaampaa. Laittomassa huumeidenvalmistuksessa ei kuitenkaan voida asetyloida morfiinista vain 6-hydroksia tekemättä samaa myös 3-hydroksille. Se on mahdollista tehdä käyttämällä etikkahappoa sopivan katalyytin kanssa, koska se ei ole tarpeeksi vahva asetyloimaan 3-hydroksia mutta pystyy kyllä 6-hydroksiin, jolloin muodostuu 6-Monoasetyylimorfiinia. "Meksikon musta terva" on nimitys vähemmän puhdistetulle heroiinille, jota valmistetaan latinalaisessa Amerikassa ja jossa 6-MAM on jäänyt lopputuotteeseen. Sen vuoksi "Musta terva" on yhtä potenttia kuin puhdistetut heroiinit.

Lähteet 

Opioidit
Facelift

Facelift voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

 Kasvojenkohotus eli rytidektomia (engl. facelift), plastiikkakirurginen toimenpide
 Facelift, teollisen tuotteen, esimerkiksi auton ”kasvojenkohotus”
 Facelift, yhdysvaltalaisen rockyhtye Alice in Chainsin esikoisalbumi vuodelta 1990.
Copialen käsikirjoitus

Copialen käsikirjoitus on salakirjoituksella kirjoitettu käsikirjoitus, joka sisältää 75 000 käsin kirjoitettua merkkiä 105 sivulla niteessä, joka löytyi Berliinistä DDR:n tiedeakatemiasta kylmän sodan päätyttyä ja on nyt yksityiskokoelmassa. Sen arvellaan olevan peräisin ajalta 1760–1780. Sitä tutkittiin DDR:n tiedeakatemiassa 1970-luvulla, mutta se on ollut nyky-yleisölle tuntematon vuoteen 2011, jolloin kansainvälinen tutkijaryhmä ilmoitti murtaneensa salakirjoituksen. Käsikirjoituksessa on abstrakteja symboleja ja niiden ohella kirjaimia kreikkalaisesta kirjaimistosta sekä useimmat latinalaisten aakkoston kirjaimet. Ainoat selväkieliset tekstit kirjassa ovat sen lopussa oleva "Copiales 3" ja esilehdellä oleva "Philipp 1866". Philippiä pidetään käsikirjoituksen omistajana.

Tekstin purki huhtikuussa 2011 nykyaikaisen tietotekniikan avulla Kevin Knight Etelä-Kalifornian yliopistosta yhdessä Uppsalan yliopiston Beáta Megyesin ja Christiane Schaeferin kanssa. He totesivat sen olevan monimutkainen korvaussalakirjoitus.

Selväkielisen tekstin kirjaimet oli koodattu vanhoin aksentoiduin latinalaisin kirjaimin, kreikkalaisin kirjaimin ja symbolein, kun taas aksentoimattomat latinalaiset kirjaimet osoittivat vain tyhjiä välejä. Tutkijat havaitsivat, että alun 16 sivua kuvailevat jonkin salaseuran initiaatioseremoniaa, nimittäin Wolfenbüttelin "okulistista veljeskuntaa". Samanlainen käsikirjoitus on tallennettuna Staatsarchiv Wolfenbüttelissä.

Dokumentissa kuvataan initiaatiorituaalia, jossa ehdokasta pyydetään lukemaan tyhjä paperi, ja kun hän sanoo, ettei pysty lukemaan, hän saa silmälasit ja kehotuksen yrittää uudestaan, ja taas uudestaan pyyhittyään silmänsä kankaaseen, jonka jälkeen seuraa "leikkaus", jossa nypitään toinen kulmakarva.

Katso myös
 Voynichin käsikirjoitus

Lähteet

Aiheesta muualla
105-sivuisen tekstin saksankielinen käännös 
105-sivuisen tekstin englanninkielinen käännös 
Tutkijat mursivat koodin: Copialen käsikirjoitus 1700-luvulta paljasti salaisuutensa , Iltalehti.fi
Ruotsalaistutkijat mursivat vapaamuurareiden vanhan salakoodin, Yle.fi

Salakirjoitustekniikka
Käsikirjoitukset
Vapaamuurarius