joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Luettelo vaatteista

Pää
 Bandana
 Baretti
 Fedora
 Hattu
 Hijab
 Kruunu
 Kypärä 
 Kypärämyssy
 Käppi
 Lakki
 Lippahattu
 Pipo
 Silinteri
 Skufia
 Sombrero
 Suikka
 Turbaani

Kaula
 Lei
 Solmio
 Rusetti
 Kaulanauha
 Huivi

Olkapää
 Henkselit
 Poncho

Torso
 Alba
 Anorakki
 Bolero
 Dominoviitta
 Frakki
 Kauhtana
 Kauluspaita
 Korsetti
 Liivi
 Paita
 Pusero
 Rintaliivit
 Sadetakki
 Toppi
 T-paita
 Tunika
 Urheiluliivi
 Jumpperi

Käsivarret ja Kämmenet
 Hanskat
 Lapaset
 Kävelykeppi
 Nokikintaat
 Nyrkkeilyhanskat
 Puutarhahanskat

Lantio ja jalat
 Bokseri
 Collegehousut
 Hame
 Housut
 Kiltti
 Mikrohame
 Stringit
 Sortsit
 Sukkahousut
 Uima-sortsit
 Vyö

Jalkineet
 Jarrusukka
 Kumisaappaat
 Maihinnousukenkä
 Mokkasiinit
 Nilkkurit
 Sandaalit
 Sukka
 Suunnistuskengät
 Turvajalkineet

Useamman kehonosan vaatteet ja asukokonaisuudet
 Bikinit
 Burkha
 Frakki
 Haalari
 Haarniska
 Kimono
 Kurahaalarit
 Krinoliini
 Kylpytakki
 Mankini
 Niqab
 Pyjama
 Saketti
 Smokki
 Turnyyri
 Uimapuku
 Stringit
Permiläiset kielet

Permiläiset kielet on yksi uralilaisten kielten nykyisen tutkimuksen määrittelemistä seitsemästä tai yhdeksästä päähaarasta.

Uralilaisten kielten vanhemmassa, nykyisen tutkimuksen jo osaksi kyseenalaistamassa binäärisessä sukupuuluokittelussa permiläiset kielet luettiin suomalais-volgalaisten kielten ohella toiseksi suomalais-permiläisten kielten kahdesta kieliryhmästä. Näistä kuitenkin suomalais-volgalaisia kieliä ei enää nykytutkimuksen valossa pidetä ryhmänä, jolla olisi oma välikantakieli, kun taas permiläiset kielet ovat myös nykyisen käsityksen mukaan oma kieliryhmänsä.

Permiläisiä kieliä puhutaan Pohjois-Venäjällä Uralin tienoilla ja niillä on yhteensä vajaat miljoona puhujaa.

Luokittelu 

Permiläisiä kieliä on kolme:

 komi (syrjääni)
 komipermjakki
 udmurtti (votjakki).

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 

 

Permiläiset kielet
Suomalais-saamelaiset kielet

Suomalais-saamelaiset kielet on uralilaiseen kielikuntaan kuuluva kieliryhmä. Sitä vastaavan suomalais-saamelaisen välikantakielen asema välikantakielenä uralilaisten kielten polveutumisessa on nykyisessä tutkimuksessa kiistanalainen.

Yhdessä volgalaiskielten kanssa ryhmä on muodostanut uralilaisten kielten perinteisessä binäärisessä sukupuuluokittelussa suomalais-volgalaisten kielten ryhmän, mutta nykyinen tutkimus ei enää pidä sen paremmin volgalaisia kuin suomalais-volgalaisiakaan kieliä yhteisen kantakielen muodostaneena kieliryhminä vaikka käsitteitä voidaankin käyttää alueellisina nimityksinä. Itämerensuomalaisten kielten yhteyden volgalaiskieliin arvellaan katkenneen viimeistään vuoden 1000 paikkeilla, kun venäläisasutus levittäytyi pohjoiseen.

Luokittelu
Suomalais-saamelaiset kielet jaetaan itämerensuomalaisiin ja saamelaisiin kieliin.

Itämerensuomalaiset kielet
 aunuksenkarjala (aunus, livvi)
 inkeroinen
 liivi
 lyydi
 suomi ja meänkieli
 varsinaiskarjala
 vatja
 vepsä
 viro
 võro ja setu (eteläviro)

Saamelaiskielet
 Länsisaamelaiset kielet
 eteläsaame
 uumajansaame
 piitimensaame
 luulajansaame
 pohjoissaame
 Itäsaamelaiset kielet
 inarinsaame
 koltansaame
 akkalansaame
 kiltinänsaame
 turjansaame

Lähteet

Suomalais-ugrilaiset kielet
Sampoo

Sampoo tai shampoo on hiusten pesuun tarkoitettu nestemäinen pesuaine. Sampoita valmistetaan muun muassa normaaleille, värjätyille ja hilseileville hiuksille. Myös lemmikkieläimille on omat erikoissampoonsa.

Alkuperä

Alun perin sampoo oli intialainen hierontaöljy. Sana sampoo onkin peräisin hindin sanasta champna (चम्पु), joka merkitsee hieromista. Islamin saavutuksia esittelevä näyttely "1001 Inventions" kertoo, että sampoon toi Eurooppaan muslimi Dean Mahomet (s. 1759). Hän toi keksinnön mukanaan kotimaastaan Intiasta.

Vaikutus

Sampoo toimii poistamalla hiuksista karvatupen tuottamaa talia. Rikkoutumaton hius on itsessään vettähylkivä, joten pelkällä vedellä suoritettava pesu ei ole kovin tehokasta. Sampoon anioniset tensidit pienentävät hiuksen pinnan ja pesuaineen välistä pintajännitystä, mikä mahdollistaa talin poistamisen.

Haitat

Sampoon tiheän käytön seurauksena päänahan luonnolliset öljyt huuhtoutuvat pois ja hiuksista voi tulla heikot ja kiillottomat. Sampoon kemikaalit voivat ärsyttää silmiä ja ihoa sekä aiheuttaa hiustenlähtöä. Sampoon kemikaalit myös saastuttavat ympäristöä. Joidenkin iholääkärien mukaan tiheä sampoopesu saa talirauhaset tuottamaan liikaa öljyä, minkä seurauksena hiukset rasvoittuvat pesun jälkeen nopeasti, jolloin ne täytyy pestä pian uudelleen. Sampoon käytön vähentämisen seurauksena rauhaset alkavat tuottaa vähemmän öljyä, jolloin hiukset säilyvät rasvoittumattomina pidempään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kosmetiikka- ja hygieniateollisuus ry: Sampoot

Peseytyminen
Hiukset
Kupittaa

Kupittaa ()  on kaupunginosa Turun itäisessä keskustassa. Se kuuluu keskustan suuralueeseen. Kupittaa on yksi nopeiten kehittyviä alueita rakennuspinta-alaltaan Turussa ja alueelle on kaavoitettu paljon mm. toimisto-, asuin- ja sairaalatilaa.

Kupittaa sijaitsee Suomen vanhimman ja laajimman kaupunkipuiston Kupittaanpuiston ympärillä. Kupittaanpuistossa ja sen liepeillä sijaitsevat Seikkailupuisto (lasten ilmainen puuhamaa), Kupittaan maauimala, Kupittaan paviljonkiravintola ja lintupuisto. Kupittaanpuiston välittömässä läheisyydessä on Kupittaan siirtolapuutarha, Kupittaan liikunta- ja keilailuhalli, jalkapallostadion (Veritas Stadion), Turun velodromi, useita jalkapallo- ja pesäpallokenttiä sekä vasta avattu rullalautailualue ja BMX-rata. 

Kupittaan aluetta kehitetään edelleen monipuolisemmaksi urheilukeskukseksi. Kupittaan vanha jäähalli, oikeammin ulkojääradan kate, purettiin syksyllä 2005. Sen tilalle valmistui uusi jäähalli (monitoimihalli) vuoden 2006 marraskuussa. Vuoden 2017 loppupuolella alueelle valmistui palloiluhalli.

Kupittaalle on kaavoitettu uudisrakennuksia entisen HKScanin makkaratehtaan alueelle noin 750 asukkaalle.  

Kupittaalla sijaitsi vuosina 1902–1973 Turun Hippodromin nimellä tunnettu kaupungin ensimmäinen ravirata. Hippodromista on jäljellä vielä ns. totokioski, joka on vuonna 1948 rakennettu arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema suojeltu puurakennus.

Liikenneyhteydet 
Kupittaalla sijaitsee Kupittaan rautatieasema, jolla pysähtyvät kaikki Helsingin ja Turun väliset junat. 

Alueelta on hyvät liikenneyhteydet. Turun ja Helsingin välinen valtatie 1 kulkee Kupittaan vierestä, ja siltä on yhteys myös valtateille 8, 9 ja 10.

Tiede ja teknologia 
Kupittaan rautatieaseman ympärille on viime vuosina perustettu tiede- ja teknologiakeskus Turku Science Park. Alueelle on rakennettu jo useita toimistorakennuksia, kuten BioCity, DataCity, ElectroCity ja PharmaCity. Rakenteilla ovat myös suuret toimistotilat ElectroCityn toiselle puolelle, Kupittaan aseman yhteyteen, sekä läheisen ammattikorkeakoulun suuri rakennus ElectroCityn viereen. Uusin tulokas Kupittaan rakennuskantaan on ICT-talo, jossa opiskelevat kaikki alueen korkeakoulujen ICT-opiskelijat.

Historia

Nimen etymologia 
Kaupunginosan nimelle on kaksi vaihtoehtoista selitystä. Toisen mukaan taustalla on venäjän kielen kauppiasta tarkoittava sana kupets. Toisen selityksen mukaan nimi liittyy johonkin vanhaan rajaan, sillä kupitsa on rajamerkin nimitys.

Niin sanottu ensimmäinen ristiretki 
Perimätiedon mukaan piispa Henrik kastoi ensimmäiset pakanalliset suomalaiset kristinuskoon Kupittaanpuiston lähteellä. Kupittaan lähteellä on uhrattu vanhoille jumalille vielä 1600-luvulla. 1700-luvun alkupuolella Kupittaan lähdettä ryhdyttiin käyttämään terveyslähteenä, ja Kupittaalla oli jo 1700-luvulla kylpylaitosrakennelmia.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla
Boris Becker

Boris Franz Becker (s. 22. marraskuuta 1967 Leimen, Länsi-Saksa) on saksalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1984. Beckeristä tuli vuonna 1985 nuorin Wimbledonin voittanut miespelaaja. Hän voitti uudelleen 1986 ja 1989. Hän on voittanut myös Yhdysvaltain avoimet 1989 ja Australian avoimet 1991 ja 1996. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1989. Becker oli maailmanlistan kärjessä kaksinpelissä, ja nelinpelissä hän oli parhaimmillaan 6. sijalla. Hän voitti urallaan kaksinpelissä 49 turnausta ja nelinpelissä 15 turnausta. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Becker voitti Michael Stichin parina kultaa nelinpelissä.

Becker julkaisi omaelämäkertansa Boris Becker – The Player: The Autobiography vuonna 2003.

Becker palkattiin marraskuussa 2007 maailman suurimman pokerisivuston PokerStarsin joukkueeseen.

Vuosina 2013–2016 Becker valmensi Novak Đokovićia. Becker toimii nykyään Saksan tennisliiton miestenniksen johtajana.

Yksityiselämä 
Vuonna 1993 Becker meni naimisiin Barbara Feltusin kanssa. He saivat kaksi poikaa: Noah Gabrielin (s. 1994) ja Elias Balthasarin (s. 1999). Pari erosi vuonna 2001, jolloin vaimo sai 14,4 miljoonan dollarin erorahat ja lasten huoltajuus määrättiin vain äidille. Vajaa kuukausi myöhemmin paljastui, että Beckerillä oli tytär Anna (s. 2000) venäläisen mallin Angela Ermakovan kanssa. Becker maksoi nyt noin viisi miljoonaa dollaria. Vuonna 2007 hän sai yhteishuoltajuuden tyttäreensä. Vuonna 2002 Becker tuomittiin veropetoksesta kahdeksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen ja puolen miljoonan korvauksiin. Becker väitti asuneensa Monacon Monte Carlossa, mutta Saksan verottaja katsoi hänen asuneen 1990-luvun alussa useita vuosia Münchenissä ja siten kiertäneen veroja miljoonien eurojen edestä. Asiasta käytiin oikeutta kymmenen vuoden ajan. Ennen tuomiotaan Becker maksoi veroja takautuvasti kuusi miljoonaa euroa.

Becker avioitui toistamiseen vuonna 2009 hollantilaisen mallin Sharlely ”Lilly” Beckerin (o.s. de Kerssenberg) kanssa, heille syntyi vuonna 2010 Amadeus-niminen poika ja pari erosi 2018.

Nykyään Becker seurustelee Lilian de Carvalho Monteiron kanssa. Ennen tätä Becker oli hetken aikaa yhdessä brittimalli Layla Powellin kanssa. 

Becker ajautui konkurssiin vuonna 2017, jolloin hän oli velkaa kolmen miljoonan puntaa brittipankille ja sveitsiläiselle liikemiehelle 37 miljoonaa euroa. Hän on velkojensa maksamiseksi suunnitellut kauppaavansa jopa mestaruuspokaalejaan ja hikinauhojaankin.

Becker väitti konkurssioikeudenkäynnin välttääkseen, että hänellä on diplomaattinen koskemattomuus ja Keski-Afrikan tasavallan diplomaattinen passi, mutta Keski-Afrikan tasavallan ulkoministeriön mukaan passi oli väärennös.

Becker tuomittiin huhtikuussa 2022 Lontoossa kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen. Tuomio on ehdoton, mutta Becker voi päästä ehdonalaiseen kärsittyään tuomiosta puolet. Hänellä on vielä mahdollisuus valittaa tuomiosta. Beckerin todettiin piilotelleen varoja noin 3 miljoonan euron edestä.

Kaksinpelivoitot grand slam -turnauksissa

Lähteet

Aiheesta muualla 

Saksalaiset tennispelaajat
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Porin Karhunvartijat

Tähtitieteen harrastajain yhdistys Porin Karhunvartijat on Porissa toimiva tähtitieteellinen yhdistys, joka on perustettu vuonna 1974. Sen tavoitteena on edistää tähtitieteen harrastusta Satakunnassa. Yhdistyksen jäsenmäärä on noin 80. Porin Karhunvartijoiden tähtitorni sijaitsee Ulvilan Vanhakylän Krapistossa, noin 10 kilometriä Porista kaakkoon. Tähtitorni on vuonna 1990 rakennetun vesitornin huipulla.

Havaintolaitteet 
Tähtitornin varustukseen kuuluu kaikkiaan kolme kaukoputkea; vuodesta 2005 lähtien tähtitornin pääasiallinen havaintoväline on ollut 28 cm:n pääpeilillä varustettu katadioptrinen kaukoputki. Tämän lisäksi tornissa on 8 cm linssiputki sekä siirrettävä Newton -tyyppinen peilikaukoputki, jonka pääpeilin halkaisija on 20 cm.

Toiminta 
Yhdistyksen toiminta on keskittynyt tähtitornille, jossa järjestetään kerhoiltoja ja tähtinäytäntöjä. Tämän lisäksi yhdistys järjestää jäsenilleen yleisöluentoja ja ekskursioita. Yhdistyksellä on myös pitkät perinteet kaukoputkien- ja muiden harrastuslaitteiden rakentelussa: esimerkiksi 25 cm siirrettävä Newton peiliputki on yhdistyksen jäsenten rakentama. Vuonna 2003 Porin Karhunvartijat järjesti yhdessä Ursan kanssa Cygnus -tapahtuman Porin Reposaaressa.  Yhdistyksellä on myös oma lehti, Karhunvartija, jonka viimeisin numero ilmestyi vuonna 1999, jolloin yhdistys täytti 25 vuotta.

Vuodesta 2005 lähtien Porin Karhunvartijat osallistui Karhukamera -sekvenssikuvausprojektiin, jonka tiimoilta  kertyi n. 8,3 miljoonaa kuvaa. Projektiin kuului kaikkiaan kymmenen eri kameraa, joista kaksi sijaitsi Ulvilan tähtitornin huipulla. Näiden lisäksi projektiin kuului kaksi liikuteltavaa kameraa.

Vuonna 2020 Porin Karhunvartijat asensivat uuden kokotaivaan kameran tähtitornin katolle ja nimesivät sen "Karhukamera 2.0" vanhan Karhukamera -sekvenssikuvausprojektin kunniaksi. Projektin tarkoitus on havaita erilaisia taivaanilmiöitä pääkohteenaan kuitenkin meteorit, revontulet sekä halot.

Lähteet

Aiheesta muualla
Yhdistyksen kotisivut
Karhukameran kotisivut
Celestial Sphere (Jäsenen henkilökohtainen blogi)
Astrojavs (Jäsenen henkilökohtainen blogi)

Suomalaiset tähtitieteelliset yhdistykset‎
Porilaiset yhdistykset
Rahavaranto

Rahavaranto on makrotaloudellinen käsite, joka viittaa rahan määrään taloudessa. Koska raha on periaatteessa mitä tahansa, mitä voidaan käyttää velan kuittaamiseen, rahavarannolle on useita määritelmiä.

Tekijät 
Esimerkiksi Euroalueen määritellyt rahavarannot, joita Euroopan keskuspankki seuraa ovat:

M1: liikkeessä olevat setelit ja kolikot sekä yön yli, eli heti nostettavissa olevat, pankkitalletukset. Käytetään myös nimitystä suppea raha.
M2: yhteenlaskettuna M1, alle 2 vuoden maturiteetin määräaikaistalletukset sekä 3 kk:n aikana irtisanottavissa olevat talletukset.
M3: yhteenlaskettuna M2 sekä euroalueen rahalaitosten liikkeeseen laskemia instrumentteja, mm. takaisinostositoumuksin myytyjä arvopapereita, rahamarkkinarahastojen osuuksia ja enintään kahden vuoden maturiteettisia velkapapereita.

Näistä vain M1 on täysin likvidejä varoja, mutta M3 on puolestaan keskeisin rahavarannon mittari.

Usein käytetään myös käsitettä M0, joka tarkoittaa yleisön hallussa olevia seteleitä ja kolikoita sekä muiden pankkien talletuksia keskuspankissa.

Rahavarannon muutokset 
Rahavarannon määrä ja inflaatio ovat läheisesti riippuvaisia toisistaan. Teoriaa kausaalisesta suhteesta rahamäärän, rahan kiertonopeuden, BKT:n ja hintatason välillä kutsutaan rahan kvantiteettiteoriaksi. 

Rahavarannon määrään vaikuttaa oleellisesti myös ns. likviditeettiaste kertoimella 1/L (kerroin johdettavissa suoraan suppenevan geometrisen sarjan summasta), jossa L on siis likviditeettiaste.

Katso myös
Rahan kvantiteettiteoria
Rahan neutraalisuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Makrotaloustiede
Raha
Rahan kvantiteettiteoria

Rahan kvantiteettiteoria on alun perin David Humen kehittämä ja myöhemmin klassisen taloustieteen ydinteeseihin kuulunut teoria, jonka mukaan markkinoilla olevan rahan määrä verrattuna markkinoilla tarjolla olevien hyödykkeiden määrään, määrää yleisen kuluttajahintatason, eli kääntäen sanottuna rahan hinnan suhteessa hyödykkeisiin. Rahan kvantiteettiteoria liittyy täten rahan neutraalisuuteen, jonka mukaan vaikkapa rahavarannon tuplaus tuplaa hintatason ceteris paribus, muttei vaikuta mitenkään tavaroiden ja palveluiden reaaliseen kokonaistuotantoon, reaalikorkoihin tai työttömyyteen. Milton Friedman ja muut monetaristit herättivät unohtuneen ajatuksen henkiin.

Rahan kvantiteettiteorian perustana on Fisherin yhtälö:
,
missä
  on rahan määrä eli tietyn periodin, kuten vuoden, aikana kierrossa olevan rahan määrä
  on rahan kiertonopeus, joka kertoo missä ajassa keskimäärin yksi rahayksikkö kulutetaan
  on yleinen hintataso 
  on taloudellisen toimeliaisuuden määrä, jota voidaan mitata transaktioiden reaaliarvon indeksillä 

Yhtälö on saanut nimensä yhdysvaltalaisen taloustieteilijä Irving Fisherin mukaan.

Yhtälöä voidaan pitää rahan kiertonopeuden määritelmänä, ja sellaisena se on yleispätevä. Kvantiteettiteoriassa kuitenkin oletetaan lisäksi, että rahan kierto­nopeus (V) on käytännössä vakio ja että keskuspankki pystyy säätelemään liikkeessä olevan rahan määrää (M), mutta ei vaikuttamaan liike­toiminnan kokonais­volyymiin (T). Täten yleinen hintataso määräytyy ennen kaikkea liikkeessä olevan rahan määrän mukaan. Kausaliteetti kulkee teorian mukaan vasemmalta oikealle.

Kritiikki

Teoriaa ovat kritisoineet erityisesti keynesiläisen taloustieteen kannattajat. Heidän mukaansa rahan kvantiteettiteoria pätee ainoastaan täystyöllisyystilanteessa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Concise Encyclopedia of Economics. Biography of Irving Fisher (1867–1947) 

Rahapolitiikka
Talousteoriat
Taloustieteen käsitteet
Takinkääntö

Takinkääntö tarkoittaa henkilön – varsinkin poliitikon – julkisen mielipiteen jyrkkää muutosta tilanteen tai olojen muuttuessa. Takinkäännön suorittanutta henkilöä kutsutaan takinkääntäjäksi. Kyseessä on metafora, joka viittaa takin kääntämiseen nurinpäin.

Takinkääntö-sanaa käytetään poliittisessa keskustelussa yleensä kielteisessä ja tuomitsevassa sävyssä vihjaamaan, että jonkun mielipiteen muutos periaatteellisessa kysymyksessä ei ole vilpitön vaan taktinen (opportunistinen). Takinkäännöstä syytetään usein varsinkin vallassa olevia poliitikkoja tai puolueita näiden pyörtäessä aiemmin antamiaan lupauksia. Tutkija Liisa Lalun mukaan ”takinkääntäjällä tarkoitetaan yleensä ihmistä, joka vaihtaa puolta, hylkää ihanteensa tai kieltää menneisyytensä opportunistisista syistä, henkilökohtaisen edun vuoksi”. Takinkääntö voidaan mieltää jonkinlaiseksi petturuudeksi henkilön aiempaa vakaumusta, kannattajia tai liittolaisia kohtaan.

Sanonnan alkuperä tulee kertomuksesta, jonka mukaan eräs Saksin herttua olisi antanut armeijansa sotilaille siniset takit, joissa oli valkoinen vuori. Valkoinen oli Ranskan heraldinen väri, joten tarpeen vaatiessa saksilaiset saattoivat takkejaan kääntämällä saada itsensä helposti ja nopeasti näyttämään ranskalaismielisiltä, jos herttua halusi vaihtaa puolta Ranskan liittolaiseksi.

Yhdysvalloissa käytetään samasta ilmiöstä myös termiä flip-flop, joka tarkoittaa alun perin lipokkaita tai rantasandaaleja. Britanniassa samaa ilmiötä kutsutaan U-käännökseksi.

Esimerkkejä sanonnan käytöstä
Helsingin Sanomissa kirjoitettiin huhtikuussa 2015 Serbian uudesta pääministeristä: ”Euroopassa pohditaankin kuumeisesti, onko Vučić taitava takinkääntäjä, valehtelija vai ennennäkemättömän taipuisa opportunisti”, kun hän oli muuttunut aiemmasta Euroopan unionin vastustajasta sen puolestapuhujaksi.

Suomessa sanaa käytetään paljon niistä taistolaiseen nuorisoliikkeeseen 1970-luvulla osallistuneista, jotka ovat sittemmin muuttaneet mielipidettään.

Lähteet

Poliittiset käsitteet
Metaforat
Nike

Nike (, "Voitto") oli kreikkalaisessa mytologiassa voiton jumalatar tai henkilöitymä. Siivekkään naishahmon käteen kuvattiin palmunoksa tai seppele. Nike oli suosittu aihe kreikkalaisessa taiteessa. Tunnetuin Niken temppeli on Ateenan Akropoliilla sijaitseva Athene Niken temppeli. 

Niken vanhemmiksi mainitaan yleensä Pallas ja Styks, kun taas homeerisissa hymneissä hänen isäkseen mainitaan Ares. Niken sisaruksia olivat Kratos ("Voima"), Bia ("Väkivalta") ja Zelos ("Innokkuus"). Nike osallistui olympolaisten jumalten rinnalla taisteluun titaaneja vastaan. Niken voimat eivät kuitenkaan rajoittuneet pelkästään sotilaallisiin asioihin.

Tunnettuna Nikeä esittäviä veistoksia ovat Samothraken Nike ja Paionioksen Nike.

Roomalaisten vastine Nikelle oli Victoria.

Lähteet

Yleiset lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Antiikin Kreikan jumalattaret
Seulonnan keskeiset artikkelit
Virtsarakko

Virtsarakko () on häpyluun takana sijaitseva sidekudoksen, limakalvon ja sileän lihaksen muodostama, virtsaamisten väliaikoina virtsaa säilyttävä pussimainen elin.

Virtsa tulee rakkoon munuaisten konsentroimana virtsanjohtimia pitkin. Virtsa poistuu rakosta virtsaputkea pitkin. 

Virtsarakon tyhjentäminen, virtsaaminen, perustuu virtsaamisheijasteeseen. Heijaste syntyy, kun virtsarakon seinämiin kohdistuu virtsan aiheuttama venytys. Tieto täydestä rakosta kulkee hermoston välityksellä virtsaamiskeskukseen, joka taas lähettää parasympaattista hermostoa pitkin supistumiskäskyn virtsaputken sulkijalihaksiin.

Pienillä lapsilla heijasteen aiheuttama virtsaamisrefleksi on automaattinen toiminto, jota ihminen oppii säätelemään tietoisesti noin kahden tai kolmen vuoden iässä. Kuitenkin kuivaksi opettelu vaatii lapselta aikaa, ja erityisesti nukkuessa virtsanpidätys voi olla vaikeaa. Tällöin puhutaan yökastelusta.

Virtsarakon erikoispiirre on sen sisäpuolta verhoava uroepiteeli, joka voi venyä huomattavastikin tarvittaessa. Virtsaamistarve voi syntyä jo noin 250 ml:sta virtsaa, mutta jos syntyvä heijaste torjutaan, rakko voi laajentua jopa yli 500 ml vetoiseksi. Jos tarve edelleen torjutaan, rakko tyhjentyy automaattisesti, sillä seinämien sileät lihakset kestävät venytystä vain tiettyyn rajaan asti.

Virtsarakkoon liittyviä sairaustiloja 
Mikäli virtsaaminen ei syystä tai toisesta onnistu, voi asentaa joko katetrin virtsaputken kautta tai ulkoisen virtsankeruulaitteen ihon läpi.

Tiputtelu voi olla myös ongelma, jolloin puhutaan virtsan pidätyskyvyn häiriöstä eli virtsainkontinenssista. Tämän vaivan hoitoon on saatavissa lääkehoitoa, ja lantionpohjan lihasten harjoittelulla voi myös apua vaivaan.

Virtsarakossa voi olla myös tulehduksia ja kasvaimia. Virtsarakkotulehdus on varsinkin naisilla yleinen ja kivulias sairaus, joka aiheuttaa mm. tihentynyttä virtsanerityksen tarvetta.

Yliaktiivinen virtsarakko on idiopaattinen eli muista sairauksista riippumaton oireyhtymä, jossa virtsarakon detrusor-lihas on yliherkkä ja toimii yliaktiivisesti. Yliaktiivisen virtsarakon lääkehoidossa on mirabegronin lisäksi käytetty muun muassa muskariinireseptoreja salpaavia, antikolinergisiä lääkeaineita. Suomessa käytössä ovat olleet darifenasiini, fesoterodiini, solifenasiini, oksibutiniini, tolterodiini ja trospiumkloridi.

Aiheesta muualla 

Miesklinikka.com: Miten virtsarakko toimii
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea), Päivi Ruokoniemi: Uutta lääkkeistä: Mirabegroni, 26.3.2013

Lantio-ontelon elimet
Virtsanerityselimistö
Seulonnan keskeiset artikkelit
Erik T. Tawaststjerna

Erik Thomas Tawaststjerna (s. 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen pianisti ja Sibelius-Akatemian pianomusiikin professori.

Erik T. Tawaststjerna on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Helsingissä Tapani Valstan johdolla sekä Moskovassa Genrijetta Mirvisin johdolla. Lisäksi hän opiskeli Wienin musiikkikorkeakoulussa Dieter Weberin johdolla, New Yorkin yliopistossa Eugene Listin johdolla ja New Yorkin Juilliard Schoolissa Sascha Gorodnitzkin johdolla. Hän suoritti tohtorintutkinnon New Yorkin yliopistossa vuonna 1982 (väitöskirja Finnish piano music since 1945). Lisäksi hän on osallistunut Wilhelm Kempffin mestarikursseille.

Tawaststjerna ei kaihda ohjelmistovalinnoissaan haastaviakaan suurteoksia. Toisaalta hän on parhaimmillaan pelkistettyjen miniatyyrien vähäeleisenä tulkkina. Hän on levyttänyt Jean Sibeliuksen koko pianotuotannon BIS-levy-yhtiölle sekä muuta soolo- ja kamarimusiikkia kotimaassa. Tawaststjerna on konsertoinut ympäri Eurooppaa sekä USA:ssa, Meksikossa, Chilessä, Taiwanissa ja Japanissa. Hän on muun muassa esittänyt Ludwig van Beethovenin sellosonaatit Arto Noraksen ja viulusonaatit Seppo Tukiaisen kanssa, esiintynyt tärkeimpien suomalaisten orkesterien solistina ja konsertoinut myös radio- ja TV-lähetyksissä. Hän on myös esiintynyt ja levyttänyt duopianistina vaimonsa, taiwanilaissyntyisen Hui-Ying Liu-Tawaststjernan kanssa.

Tawaststjerna nimitettiin Sibelius-Akatemian piano- ja kamarimusiikin lehtoriksi 1982 ja pianomusiikin professoriksi vuodesta 1986. Hänen johtamansa pianon koulutuslinja nimitettiin yliopistojen taiteellisen toiminnan huippuyksiköksi 2001–2003. Hänen oppilaansa (mm. Janne Mertanen, Henri Sigfridsson, Victor Chestopal, Julia Mustonen, Risto-Matti Marin ja Terhi Dostal) ovat menestyneet lukuisissa kotimaisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Tawaststjerna on toiminut Suomen solistiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1985 ja puheenjohtajana vuosina 1987–1991, Pianopedagogit ry:n puheenjohtajana vuosina 1990–2004 ja varapuheenjohtajana vuodesta 2004, Espoon kansainvälisen pianoviikon taiteellisena johtajana vuodesta 1991 sekä useiden kansainvälisten pianokilpailujen tuomariston jäsenenä. Hän on pitänyt mestarikursseja useissa konservatorioissa ja Joutsenon taidekesässä.

Erik T. Tawaststjernan isä oli musiikkitieteilijä-pianisti Erik Tawaststjerna, äiti ruotsin kielen lehtori Carmen Tawaststjerna. Hän kuuluu Calamniuksen sivistyssukuun.

Palkinnot ja tunnustukset
 Maj Lind -pianokilpailussa toinen palkinto 1968
 Vuoden professori Tieteen päivillä 2007.

Lähteet 

Sibelius-Akatemian professorit
Suomalaiset pianistit
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Plektra

Plektra (kreik. πλήκτρο[ν] plektro[n]) eli soittolehti on väline, jota käytetään kielisoittimen kuten kitaran, bassokitaran, banjon, mandoliinin ym. kielten näppäilemiseen tai iskemiseen. Plektraa pidetään yleensä etusormen ja peukalon välissä; muunkinlaiset otteet ovat mahdollisia. Cembalossa plektra on kiinteä osa soittokoneistoa. Yleisimmin plektra on muodoltaan kolmio, jossa on pyöreät kulmat. On myös olemassa paljon eri muotoisia plektroja. Plektroja on useita eri paksuuksia 0,2 millimetristä 3,0 millimetriin. Materiaali on nykyisin yleensä muovia tai selluloidia, mutta myös metalliset plektrat ovat yleisiä, varsinkin metallimusiikissa. Aikaisemmin on käytetty myös mm. kilpikonnan kilpeä, luuta ja puuta. Plektroja myyvät soitinliikkeet.

Plektrat jaotellaan sen mukaan, miten niitä pidetään. Tavallisesti plektraa pidetään peukalon ja etusormen välissä, mutta on myös sormusplektroja, jotka pujotetaan sormeen sormuksen tavoin, ja niistä lähtee uloke, jolla soitetaan kitaraa. Ks. oikeanpuoleisin kuvassa. Bassokitaran soittaminen sormien sijasta plektralla on myös tavallista – ainakin rock- ja metallimusiikin parissa. Yleensä bassokitaraa soitetaan paksummilla plektroilla kuin kitaraa. Esiintyjillä on tapana heittää plektrojaan yleisön joukkoon. Faneille plektra on tavallisimpia muistoesineitä.

Plektrojen tuotemerkkejä
D'Andrea
Fender
Gibson
Yamaha
Ibanez
Harley Benton
Jim Dunlop

Lähteet
Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. ISBN 951-1-11365-8.

Viitteet 

Kitara
Fenotyyppi

Fenotyyppi eli yksilön ilmiasu on kehittyvän tai kehittyneen yksilön kaikkien havaittavien ominaisuuksien (anatomisten, fysiologisten, biokemiallisten ja käyttäytymisen) kokonaisuus. Jo 1880-luvulla biologit huomasivat, että perinnöllisyysaine ja eliön ruumis olivat eri asia. Tämä jako selkiytyi, kun varhaiset perinnöllisyystieteilijät ottivat käyttöönsä käsitteet genotyyppi ja fenotyyppi. Fenotyyppi on ympäristön ja geenien vuorovaikutuksen tulos. Näennäisesti samankaltaiset fenotyypit voivat kätkeä geenien tasolla sisäänsä huomattavaa geneettistä muuntelua. Jos ympäristössä ei tapahdu suuria muutoksia, on todennäköisesti fenotyyppikin hyvin samankaltainen kuin aikaisemmissa sukupolvissa ja yksi laji voi kukoistaa miljooniakin vuosia. Jotkut fenotyypin osat voivat kehittyä nopeammin kuin toiset, yksilö ei kehity yhtenä yksikkönä.

Yksilön fenotyypissä tapahtuvat muutokset eivät periydy, toisin kuin genotyypissä tapahtuvat muutokset, mutta se voi vaikuttaa kopioitujan menestymiseen. Tämä on oleellisin ero darwinilaisen ja lamarckilaisen evoluutioteorian välillä. Kaikki mahdolliset mutaatiot, jotka voisivat "parantaa" fenotyyppiä, ovat tapahtuneet ja valikoituneet jo aikaisemmissa sukupolvissa.

Fenotyyppi luonnonvalinnan kohteena 
Kaikilla lajeilla, joilla tavataan seksuaalivalintaa, voi toinen sukupuoli suosia parittelukumppaninsa erityistä fenotyyppiä. Seksuaalisesti lisääntyvien lajien jälkeläiset saavat vanhempiensa geenit kokonaan uudenlaisissa yhdistelmissä. Genotyypin sisältämä koodi vaikuttaa yksilön ilmiasuun eli fenotyyppiin, ja juuri tämä fenotyyppi on luonnonvalinnan nimenomainen kohde. Populaation sisällä tapahtuva geenien muuntelu on fenotyyppisen muuntelun tärkein lähde, josta taas luonnonvalinta saa ruokansa. Luonnonvalinnalle eivät geenit tai genotyypit merkitse mitään, vaan pelkästään fenotyyppi.

Professori Richard Dawkins laajensi kirjassaan The Extended Phenotype fenotyypin vaikutuksen koskemaan myös muita eliöitä tai ympäristöä.

Reaktionormi 
Reaktionormiksi kutsutaan sitä, miten genotyypin tuottama fenotyyppi suhtautuu ympäristöolosuhteisiin. Mitä joustavampi fenotyyppi (eli laajempi reaktionormi) on eliölle, sitä paremmin se on suojautunut epäedullisen valintapaineen voimalta. Kasveilla ja muilla mikro-organismeilla on paljon laajempi kyky periytymättömään fenotyyppiseen muunteluun kuin kehittyneemmillä eläimillä. Esimerkiksi kasvia lannoitettaessa ja kasteltaessa se kasvaa suuremmaksi kuin mitä se mahdollisesti kasvaisi ilman näitä ympäristötekijöitä. Erilaisilla reaktionormeilla varustetut yksilöt voivat suhtautua samanlaisiin ympäristöolosuhteisiin hyvin eri tavalla.

Kuvia 
Männyn kolme eri fenotyyppiä eli ilmiasua, jotka ovat muokkautuneet hyvinkin erilaisiksi ympäristön vaikutuksesta

Katso myös 
 Fenotyyppinen joustavuus

Lähteet 

 Ernst Mayr – Evoluutio, WSOY, 2003, ISBN 951-0-27897-1

Aiheesta muualla 

Perinnöllisyystiede
Seulonnan keskeiset artikkelit

he:גן (ביולוגיה)#מושגים בסיסיים
Jeniseiläiskielet

Jeniseiläiskielet eli jeniseiläiset kielet on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Siperiassa Jenisein varrella Krasnojarskin aluepiirissä. Jeniseiläiskielet luetaan yhdessä muiden Pohjois-Aasian isolaattikielten kanssa paleosiperialaisiin kieliin. On myös esitetty, että jenisiläiskielet olisivat sukua na-dené-kielille ja muodostaisivat näiden kanssa dene-jeniseiläisten kielten kielikunnan. Jeniseiläiset olivat myös todennäköisesti osa xiongnuja ja ovat voineet jättää jälkensä turkkilaisiin kieliin; esim. sana tengri on mahdollisesti lainasana jenisiläisistä kielistä.

Jeniseiläiskieliä tunnetaan kuusi ja ne jaetaan kolmeen ryhmään:

 arini ja pumpokoli
 assani ja kotti
 ketti ja jugi

Eläviä kieliä ovat vain ketti ja mahdollisesti jugi. Assani, arini ja pumpokoli kuolivat 1700-luvun loppuun mennessä ja kotti 1800-luvun puolivälissä.

Lähteet
Matkakortti

Matkakortti on älykortti, jonka sisään on upotettu elektroniikkaa joukkoliikennematkan maksamista varten. Kortit ovat lukijaan työnnettäviä kontaktikortteja tai langattomasti toimivia RFID-kortteja. Kortille voidaan ladata aikaa (kautta, matkustuspäiviä), tietyn välin kulkemiseen (esimerkiksi pikavuorobussilla Helsingin ja Turun välillä) oikeuttavia matkoja tai arvoa (rahaa, jolla voi maksaa erihintaisia matkoja).

Suomi
Matkakortteja on käytössä paikallisesti eri puolilla Suomea: esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, Oulussa, Turussa ja Tampereella. Matkahuolto otti omat matkakorttinsa käyttöön Kotkassa vuonna 1988 ja koko Suomessa 1997. Suomen hallitus on suunnitellut, että Suomeen pitäisi saada valtakunnallinen matkakorttijärjestelmä, joka toimisi riippumatta alueesta sekä busseissa että junissa. Järjestelmä on nimeltään Waltti ja on jo käytössä noin kahdellakymmenellä kaupunkiseudulla ja alueella.

Pääkaupunkiseudun matkakorttijärjestelmä 

Matkakortti otettiin pääkaupunkiseudulla käyttöön vuonna 2001. Kortti korvasi Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten joukkoliikenteen pahviset matkaliput. Kerava liittyi matkakorttialueeseen vuoden 2006 alussa kausilippujen osalta. Kirkkonummi liittyi järjestelmään vuoden 2007 alussa junaliikenteen ja Pohjolan Liikenteen linja-autojen osalta.  Kortinlukijoita on pääkaupunkiseudulla yhteensä noin 3300. Kortin luku ja mahdollinen kirjoitus korttiin tapahtuu langattomasti radiotaajuudella. Matkakortti toimii RFID-tekniikalla. Matka maksetaan näyttämällä korttia lukijalaitteelle liikennevälineeseen noustessa. Arvolipun ostaminen vanhalla lukijalaitteella tapahtui näyttämällä korttia lukijalaitteelle ja painamalla samalla numeronäppäintä. Kausilippua eli aikaa käytettäessä korttia pelkästään näytettiin lukijalaitteelle. Kun järjestelmä oli uusi, matkakorttirekisterin yksityisyydensuojasta oltiin huolissaan.

HSL uusi lukijalaitteensa vuonna 2016. Uudella laitteella kausilippua käytettäessä riittää, että korttia näytetään lukijalaitteen alalaitaan. Arvolippua ostaessa valitaan ensin lipputyyppi ja vasta sitten näytetään korttia lukijalle.

Katso myös 
 Oyster, Lontoon seudun matkakortti
 Octopus card, Hongkongin matkakortti

Lähteet

Aiheesta muualla 
Uuden HSL-alueen matkakortin sivut 
Vanha YTV:n matkakorttisysteemin tarkastelu
 Tekniikka&Talous: HSL:n matkakortti kekseliäässä käytössä purjehduksen EM-kisoissa 
 Kuntalehti: Kainuussa käyttöön matkakortti
 Svenska Dagbladet: Smarta kort gör resor enklare 
 Sydsvenskan: Storstäder går ihop om resekort 
 Svensk kollektivtrafik: Resekortet  
 Tanskalainen "Rejsekort" 
 India Today: A single travel card for all public transport on cards 
 The Sydney Morning Herald: Coming soon: travel card that tracks moves 

Joukkoliikenne
Maksukortit
Sirukortit
Meedia

Meedia oli muinainen kuningaskunta, jonka keskus sijaitsi nykyisen Iranin alueella. Meedian valtakunta ulottui laajimmillaan aina Keski-Aasiaan ja Afganistaniin asti. Meedian alue kattoi Teheranin ja Hamadanin kaupungit, Azerbaidžanin Esfahanista pohjoiseen, Zanjanin ja Kurdistanin. Tärkein Meediasta ja sen asukkaista kertova lähde on kreikkalainen historioitsija Herodotos.

Assyrialaisissa kirjoituksissa mainitaan meedialaiset "amadai"-heimot jo 836 eaa., jolloin Assyriaa hallitsi Salmanassar III. Meedian valtakunta syntyi noin 750–700 eaa. Meedia mainitaan assyriankielisissä lähteissä nimellä Mada tai Manda, kreikankielisissä nimellä Madai. Meedialaiset olivat luultavasti indoeurooppalaisia tai skyyttien, iranilaisten tai uralilais-kaukasuslais -sukuisia heimoja. Skyytit hallitsivat maata 653–625 eaa. Madiuksen johdolla. Suuri meedialainen valloittaja oli Kyaxares. Meedialaiset tuhosivat Assyrian valtakunnan ja jakoivat sen yhdessä babylonialaisten kanssa.

Persia oli alkujaan Meedian vasalli. Kyyros II Suuren aikana Persia riistäytyi Meedian vallasta ja hän teki siitä Persian maakunnan.

Luettelo Meedian kuninkaista 
Deiokes (700-647 eaa.)
Faortes (647-624 eaa.)
Kyaksares (624–585 eaa.)
Astyages (585-549 eaa.)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aasian entiset valtiot
Seulonnan keskeiset artikkelit
The Star-Spangled Banner

The Star-Spangled Banner () on Yhdysvaltain kansallislaulu.

Historia 

Laulun sanat kirjoitti 1814 Francis Scott Key, 35-vuotias lakimies ja amatöörirunoilija, joka oli ollut seuraamassa, kun brittiläinen maihinnousulaivasto tulitti Baltimoren satamaa suojannutta Fort McHenryn rannikkolinnaketta vuoden 1812 sodassa. Hän kirjoitti sen runoksi nimeltään "Defense of Fort M'Henry", koska hän näki pommitusten jälkeen Yhdysvaltain lipun yhä pystyssä, josta tuli kuuluisat sanat "And the rocket’s red glare, the bombs bursting in air, Gave proof through the night that our flag was still there.” kansallislauluun. Siitä tuli suosittu patrioottien laulu, kun se sovitettiin englantilaiseen juomalauluun To Anacreon in Heaven. The Star-Spangled Bannerista tuli Yhdysvaltain kansallislaulu kongressin päätöksellä 3. maaliskuuta 1931, jos kohta armeija ja laivasto olivat käyttäneet sitä kansallislaulun omaisesti jo kauan sitä ennenkin.

Soittaminen urheilutapahtumissa 

Kansallislaulu alettiin laulaa urheilutapahtumissa noin vuonna 1918 World Seriesin aikana. Toisen maailmansodan päätyttyä laulua alettiin laulaa NFL-pelien alussa.

Laulun vaikeus 
Laulua pidetään yleisesti vaikeana laulettavana, sillä se sisältää sekä matalia että korkeita säveliä ja vaikeita sanoja. Useimmat kuorotkaan eivät osaa laulaa laulua hyvin, ja jotkut ihmiset kieltäytyvät laulamasta sitä sen vaikeuden vuoksi. Populaarimusiikin laulajilla on tapana esittää laulusta oma tulkintansa.

Muuta 
Ennen The Star-Spangled Banneria Yhdysvaltojen kansallislauluina toimivat "My Country, 'Tis of Thee", joka tunnetaan myös nimellä "America", sekä "Hail, Columbia"-marssi. "My Country, 'Tis of Thee":n melodia on sama kuin Yhdistyneen kuningaskunnan kansallishymnin "God Save the Queen":in.

Sanat englanniksi

Suomenkieliset käännökset 
Vuoden 1920 suomennos "Tähtiviiri" (Eino Leino)

Katso myös
”Columbia, the Gem of the Ocean”
”Stars and Stripes Forever”

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kansallislaulut
Yhdysvaltain kansallissymbolit
Pojanluoma

Pojanluoma on Ilmajoen kunnan kylä Etelä-Pohjanmaalla vajaan 20 kilometrin päässä Seinäjoesta. Kylällä sijaitsee mm. Neiron koulu ja Pojanluoma-seuran kylätalo Seurala. Pojanluoman asukasluku on yli 400. Pojanluoman vanhalla koululla toimii kansainvälinen laulukoulu. Luomuliitto on valinnut vuoden 2008 luomuyrittäjäksi Ilmajoen Makkaramestarit, joka toimii Pojanluoman kylässä.  Pojanluomalta on alle 5 kilometriä Seinäjoen lentoasemalle.

Kylän nimessä esiintyvä luoma-sana on maastotermi, joka tarkoittaa jyrkkäreunaista puroa tai notkelmaa.

Aiheesta muualla
Kyläseuran verkkosivut
Metsä-Ketelä, Esa ym. (toim.): Pojanluomaa ennen ja nyt. Pojanluoma-seura, cop. 2008. ISBN 978-952-92-3795-1.
Soini, Eija: Pojanluoman osuusmeijeri : kylän kermaa. Omakustanne, 2008. ISBN 978-952-92-3950-4.

Lähteet 

Ilmajoen kylät
Ampumahautakuume

Ampumahautakuume oli ensimmäisen maailmansodan ja toisen maailmansodan aikana esiintynyt infektiotauti, johon sairastui yli miljoona sotilasta.

Tauti levisi vaatetäin levittämänä. Sen aiheuttaja on organismi Bartonella quintana, joka elää täiden vatsaseinämissä. Leviäminen tapahtuu hierottaessa infektoituneen täin ulosteita silmiin tai rikkoontuneelle iholle. Taudille ovat ominaisia viiden päivän korkeat kuumejaksot, voimakkaat pään-, selkä- ja jalkasäryt sekä ihottuma ja huonovointisuus. Toipuminen kestää yli kuukauden. 

Tautia on ilmennyt kodittomien ja suonensisäisten huumeiden käyttäjien keskuudessa Seattlessa, Baltimoressa, Marseillessa ja Burundissa.

Tartuntataudit
Jenisei

Jenisei (, tuvaksi Ulug-Khem) on suurjoki Siperiassa Venäjällä ja Mongoliassa. Joki on keskivirtaamaltaan suurin Jäämereen laskevista vesistöistä. Se on myös yksi maailman pisimmistä joista. Jenisein vesistö on valuma-alueeltaan Obin vesistön jälkeen Venäjän toiseksi suurin ja koko maailmassa seitsemänneksi suurin.

Joen vuotuinen keskivirtaama on 19 800 m3/s. Jenisei on jäässä yli puolet vuodesta; kuukausivirtaama on alimmillaan kevättalvella. Kevättulva ajoittuu touko-heinäkuulle.

Joen kulku ja pituus 
Jenisein suurempi alkujoki Bolšoi Jenisei (eli Bi-Hem) saa alkunsa Sajanvuorilta Venäjän ja Mongolian rajamailta Baikaljärven länsipuolelta. Kyzylin kaupungin luona siihen liittyy toinen alkujoki tai sivuhaara Malyi Jenisei (Ka-Hem). Tästä eteenpäin joki kantaa nimeä Jenisei. Jenisei laskee Karanmereen 3 487 kilometriä myöhemmin.

Jos joen pituus lasketaan alkujoki Malyi Jenisein alusta, Jenisein pituus on 4 102 kilometriä. Yläjuoksulta suuaukolle laskien suurin joen pituus on jopa 5 539 kilometriä, mikä on pisin Venäjän läpi virtaavista joista. Tämä muodostuu reittiä Selengan sivujoen Iderin latvoilta Selengan, Baikaljärven ja sen laskujoen Angaran kautta.

Sivujoet
Merkittävimmät sivujoet ovat Angara (Ylä-Tunguska), Kivinen-Tunguska ja Ala-Tunguska.

Jokiliikenne

Joella on säännöllistä laivaliikennettä yläjuoksun Sajanogorskiin saakka, valtamerialuksilla päästään alajuoksun Igarkaan asti.

Suurimmat kaupungit 
Suurimpia Jenisein pääuoman varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat: Kyzyl, Abakan ja Krasnojarsk. Sivu-uomien varrella sijaitsevat muun muassa Ulan Ude, Irkutsk, Angarsk, Bratsk, Ust-Ilimsk ja Kansk.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yenisey At Igarka  (R-ArcticNet)
Yenisey At Podkamennaya Tunguska  (R-ArcticNet)
Yenisey At Yeniseysk  (R-ArcticNet)
Yenisey At Bazaikha  (R-ArcticNet)
Yenisey At Nikitino  (R-ArcticNet)
Yenisey at Kyizyil  (R-ArcticNet)
Bol'shoy Yenisey At Tora-Khem  (R-ArcticNet)

Venäjän joet
Hakassian joet
Krasnojarskin aluepiirin joet
Tuvan joet

Seulonnan keskeiset artikkelit
Vesisuoni

Vesisuoni tarkoittaa kansanuskomusten mukaista maan alla kulkevaa pohjaveden väylää tai kanavaa, joka muistuttaa lähinnä maanalaista puroa. Todellisuudessa tällaiset väylät ovat harvinaisia, ja suurin osa vesisuonia koskevista käsityksistä on näennäistiedettä ja kansanuskomuksia. Vedellä ei ole taipumusta muodostaa itselleen suonia. Suurin osa pohjavedestä liikkuu maan huokoisissa kerroksissa kuten hiekassa ja sorassa. Kallioperässä esiintyy joskus halkeamia ja esimerkiksi kalkkikivessä luoliakin, joissa on vettä.

Uskomukset 
Vesisuoniin liittyy paljon näennäistieteellisiä käsityksiä. Vesisuoniin uskovat katsovat kuitenkin veden kulkevan vesisuonissa lähes millaisessa maastossa tahansa.
Esimerkiksi valtaosa taikavarvun käyttäjistä uskoo vesisuoniin. Oletettujen vesisuonten kannalta otollisimmin saatetaan jopa rakentaa taloja, yleensä vesisuonia välttäen. Kaivo taas saatetaan tehdä esimerkiksi "kolmen vesisuonen risteykseen".

Uskomus vesisuoniin on usein jollakin tavalla mystinen. Vesisuonet saattavat muodostaa erilaisia verkostoja ja säteittäisiäkin kuvioita maan alla, joita voi selvittää vain asioihin perehtynyt tietäjä varpuineen. Hyvin samantapaisia ovat käsitykset kuviteltujen henkimaailman energioiden vastaavantapaisesta virtaamisesta.

Vesisuonten on väitetty vaikuttavan taika­varpuun maasäteilyn tai heikkojen magneetti­kenttien välityksellä. Termin maa­säteily on tehnyt tunnetuksi saksalainen Gustav von Pohl, joka myös väitti tämän säteilyn aiheuttavan syöpää ja muita sairauksia. Tästä ei kuitenkaan ole todisteita. Teoreettisesti on päätelty, että maan alla virtaava vesi todella aiheuttaa heikkoja magneetti­kentän muutoksia, mutta ne ovat niin pieniä, ettei niitä ole voitu mitata. Kuitenkin Finn Skøtt Andersen on väittänyt ihmisen kykenevän havaitsemaan näinkin heikot magneetti­kentän vaihtelut, mitä useimmat tutkijat eivät pidä uskottavana.

Kenttäkokeet 
Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä tehtiin hydrologisen toimiston Matti Wäreen johdolla tutkimuksia alueen vesisuonista. Useita kymmeniä varpumiehiä teki kartan alueen vesisuonista ja kaikki ne olivat erilaisia. Koe toistettiin Eläintarhan kentällä. Tällöin ilmeni, että eri etsimiskerrat tuottivat eri tuloksia, mutta aiemman tuloksen perusteella maastoon merkityt suonet löysivät toisetkin etsijät, vaikka merkinnät oli tehty eri tutkintaruutuun kuin itse havainnot. Vuonna 1985 tehtiin Oulun yliopistossa tutkimus professori Onni Kari-Koskisen johdolla. Tutkimuksessa ajettiin erästä tietä ja merkittiin varpumiesten löytämien suonten paikat. Sama toistettiin paluumatkalla eivätkä paluumatkalla löydetyt suonet olleet samoissa paikoissa kuin menomatkan suonet.

Katso myös 
 Ley-linja
 Maasäteily
 Arteesinen kaivo

Lähteet 
 
 Ihmeellinen maailma: taikavarpu

Viitteet

Aiheesta muualla 

Näennäistiede
Joukkohallusinaatio

Joukkohallusinaatio on oletettu ilmiö, jossa useampi ihminen kokee lähes samansisältöisen hallusinaation.

Katso myös 
 Skeptismi
 Kollektiivinen mielenhäiriö eli joukkopsykoosi 
 Joukkohysteria 
 Kollektiivinen tietoisuus 

Näennäistiede
Harhat
Falluja

Falluja (, joskus translitteroitu myös Fallujah, Fallouja tai Falloujah) on Irakin länsiosan Anbarin maakunnan piirikunta, alipiirikunta ja kaupunki.

Maantiede

Falluja sijaitsee Irakin keskiosassa Eufratjoen varrella niin sanotun sunnikolmion alueella. Matkaa Irakin pääkaupunki Bagdadiin idässä on noin 70 kilometriä.

Historia
Nykyisen Fallujan aluetta on asutettu jo vähintään Babylonian kuningas Hammurabin valtakaudelta lähtien 1700-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Babylonin vankeudesta lähtien paikkakunta tunnettiin juutalaisen oppineisuuden keskuksena aina 1000-luvun alkuun jälkeen ajanlaskun alun. Osmanien valtakunnan kaudella paikka oli tärkeä kulkureitti.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Irak siirtyi osmanihallinnosta brittien alaisuuteen. Toisen maailmansodan aikana Rashid Ali al-Gaylani kaappasi vallan Irakissa ja alkoi tukeutua akselivaltoihin. Britit kukistivat al-Gaylanin lyhyessä sodassa, jonka aikana käytiin taistelu Fallujan hallinnasta. 

Falluja kasvoi sittemmin nopeasti etenkin Irakin rikastuessa öljytuloilla. Vielä vuonna 1947 sen asukasluku oli vain 10 000. Kaupunki oli yksi Baath-pulueen tärkeistä tukialueista ja Saddam Husseinin kaudella valtio käytti kaupungin teollistamiseen suuria summia. Monet paikalliset olivat huomattavissa asemissa maan virkakoneistossa. Kaupungin strateginen merkitys väheni tosin jonkin verran, kun uusi neljäkaistainen moottoritie rakennettiin sen ohi. 

Persianlahden sodan aikana vuonna 1991 Eufratin yli kulkevat sillat tuhottiin ilmaiskuilla. Lisäksi noin 200 siviiliä sai surmansa. Irakin sodan alkuvaiheessa kaupunki säästyi pahemmilta tuhoilta, sillä kaupungissa olleet Irakin armeijan joukot pakenivat asemistaan. Väkivaltaisuudet alkoivat kuitenkin sodan jälkeen. Esimerkiksi laaja työttömyys aiheutti monien paikallisten liittymisen eri kapinallisjärjestöihin. Vuonna 2004 kapinallisia vastaan käytiin ensimmäinen ja Fallujan toinen taistelu. Taistelujen myötä suuri osa kaupungista raunioitui. 

Vuonna 2014 kaupungin valtasivat ääri-islamilaisen Isis-järjestön taistelijat. Irakin hallituksen joukot valtasivat kaupungin takaisin vuonna 2016.

Väestö
Vuoden 2014 tammikuussa Fallujan piirikunnassa arvioitiin asuvan 35 prosenttia koko maakunnan väestöstä eli noin 520 000 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Falluja
Ivalo

Ivalo (,  ja ) on Inarin suurin taajama ja hallinnollinen keskus Inarijärven eteläpuolella. Taajaman väkiluku oli vuonna 2020 3 034. Ivalon maapinta-ala on 7,40 neliökilometriä.

Ivalo sijaitsee seudun tärkeimmän tieyhteyden nelostien varrella. Ivalon kuntakeskuksesta Inarin kirkonkylään on matkaa 39 km. Rovaniemelle kertyy etäisyyttä 288 km ja Utsjoelle 164 km. Saariselän matkailukeskus sijaitsee 30 km Ivalosta etelään.

Historiaa
Ivalo tunnettiin aiemmin Kyrön kylänä. 
Kyrön kylän perusti 1750-luvulla Ivalojoen alajuoksulle Tornionlaaksosta muuttanut Henrik Kyrö. Ruotsalaisen sukututkijan Erik Kuoksun mukaan Kyrö kuului laajaan pirkkamiessukuun, jotka kuninkaan valtuuttamina kävivät kauppaa lapinkylien kanssa ja kantoivat niistä verot. Kyrö merkittiin lappalaiseksi, koska hän ei perustanut taloa vaan elinkeinoina olivat kalastus ja metsästys. Kyrön tytär nai saamelaisen miehen ja kyläläiset alkoivat 1700-luvun lopulla kehittää poronhoidosta sivuelinkeinoa.

Lapin sodassa saksalaiset polttivat Ivalon, kuten suuren osan muistakin Lapin asutuskeskuksista. Saksan perääntyviä joukkoja takaa-ajavat suomalaisjoukot saavuttivat Ivalon 5. marraskuuta 1944.

Ivalojoki
Ivalon halki virtaa länsilounaasta jo 1800-luvulta kuuluisaksi tullut kultajoki Ivalojoki, joka laskee Inarijärven sokkeloiseen lounaiskolkkaan. Hankalina tulvakeväinä Ivalojoki nousee yli äyräidensä saartaen jokivarressa sijaitsevia asuntoja.

Kasvillisuus
Ivalossa joen rantamilla kasvaa vielä metsäkuusi harvoina suurina yksilöinä. Kuusiraja on noin 10 kilometriä Ivalon pohjoispuolella lähellä Ukonjärveä, pohjoisimmat luonnonvaraiset kuuset kasvavat Muddusjärven pohjoispuolella lähellä Verkkojärveä.

Palvelut ja nähtävyydet
Ivalossa julkisia palveluja edustavat muun muassa Ivalon ala-asteen koulu, Ivalon yläasteen koulu, Ivalon lukio, Inarin kunnankirjasto (pääkirjasto Ivalossa), ja terveyskeskus. Kaupallisia palveluja tarjoavat esimerkiksi supermarket ja useat muut myymälät.

Ivalon eteläpuolella Törmäsen kylän luona on Ivalon lentoasema, josta on säännöllinen lentoyhteys Helsinkiin. Ivalosta on päivittäiset linja-autoyhteydet Rovaniemelle. Inarin kunnan huomattava matkailukeskittymä Saariselkä sijaitsee noin 30 km etelään Ivalosta.

Ivalon uuden koulukeskuksen rakentaminen aloitettiin kesällä 2020. Rakennuksen on määrä valmistua vuonna 2022. Rakennukseen tulee tilat noin 500 oppilaalle esikoulusta lukio-opetukseen. Koulukeskuksen yhteyteen tulee myös liikuntahalli, kuntosali, auditorio-elokuvateatteri, keskuskeittiö ja muita sivistystoimen tarvitsemia tiloja. Kustannusarvio rakentamisvaiheen osalta on 26,3 miljoonaa euroa ja rakennuksen valmistuttua ylläpitopalvelun ostot ovat arviolta 20 miljoonaa euroa jakautuen 20 vuoden ajalle.

Tapahtumat 
Vuosittain heinäkuun lopulla järjestetään Inariviikot, jolloin tapahtumia järjestetään myös Ivalossa. Inariviikkojen ohjelma huipentuu perinteisesti Ivalojoella ajettaviin WaterCross-kisoihin.

Tunnettuja ivalolaisia 
 Kari Väänänen (s. 1953), näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja

Lähteet

Inarin kylät
Inarin taajamat
Suomen kuntakeskukset
Seulonnan keskeiset artikkelit