joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Torii Kiyonaga

Torii Kiyonaga (, 1752 – 28. kesäkuuta 1815 Edo) oli ukiyo-e-kuvittaja ja puupiirrosten suunnittelija Japanin Edo-kaudella (1600–1867). Hänet tunnetaan erityisesti Yoshiwaran ilotalokorttelin ”kelluvan maailman” ja prostituoitujen kuvaajana.

Elämä ja ura 
Kiyonagan uskotaan aloittaneen opintonsa 14-vuotiaana vuonna 1765 Torii Kiyomitsun johdolla. Hänen varhaiset työnsa kuvaavat Ichumara- ja Nakamura -kabuki-teattereiden näyttelijöitä. Näyttelijöiden kuvat (yakusha-e) oli vakiintunut puupiirrosten genre. 

1780-luvulta lähtien Kiyonagasta tuli aikansa johtava bijingan (kirjaimellisesti ’kauniiden naisten kuvat’) suunnittelija. Bijinga aihe olivat Edon laillisen Yoshiwaran ilotalokorttelin prostituoitudut ja viihdyttäjät. Kiyonagan kuvasi luonnottoman hoikkia ja pitkiä naisia yleensä kokokuvissa. Hän työnsä ovat aiempia bijinga-kuvia selvästi suurikokoisempia. Hänet tunnetaan erityisen taitavana kimonomuodin ja kankaiden kuvaajana. 

Kiyonaga käytti töissään länsimaisesta taiteesta lainattuja tapoja hahmottaa tilaa ja perspektiiviä erityiesti kuvatessaan Yoshiwaran naisia ympäristössään. Hänen kuvansa Yoshiwarasta ovatkin aiempia ukiyo-e-kuvia selvästi realistisempia. Useat töistä ovat diptyykkejä tai triptyykkejä. Hän suunnitteli useimpien muiden ukiyo-e-mestareiden tavoin myös eroottisia shunga-kuvia. Kiyonaga tunnetaan myös kapeista ja korkeista hashira-e-pylväskuvista. 

Vuonna 1787 Kiyonagasta tuli Torii-koulukunnan uusi johtava opettaja. Hän jätti bijinga-genren ja siirtyi kokonaan suunnittelemaan yksityisesti tilattuja surimono-puupiirroksia, kun nouseva tähti Kitagawa Utamaro (1753–1806) syrjäytti hänet johtavana bijinga-suunnittelijana 1790-luvun alussa. Kiyonagan viimeinen tunnettu työ on vuodelta 1813. Hän kuoli vuonna 1815.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset kuvataiteilijat
Ukiyo-e-suunnittelijat
1700-luvulla syntyneet
1700-luvulla kuolleet
Isoda Koryūsai

Isoda Koryūsai (, 1735–1790) oli japanilainen kuvittaja ja puupiirrospainokuvien suunnittelija ukiyo-e-tyylisuunnassa Edo-kaudella. Hänet tunnetaan erityisesti Yoshiwaran ilotalokaupunginosan prostituoitujen ja 'leijuvan maailman' kuvaajana.

Elämä ja ura 
Koryūsai oli alun perin samurai, josta tuli herransa kuoleman jälkeen vaeltava samurai rōnin. Hän asettui lopulta asumaan Ryōgokun sillan lähistölle ja valitsi uudeksi urakseen painokuvien suunnittelun. Vuonna 1769 35-vuotias Koryūsai käytti nimeä Haruhiro. Hänen ensimmäiset työnsä olivat kuvia samuraista.

Koryūsai oli yksi kuvittajista, jotka jatkoivat Hishikawa Moronobun aloittamaa moniväristen nishiki-e-painokuvien suunnittelua. Hänestä tuli tunnettu Edon (nykyisin Tokio) Yoshiwaran 'leijuvan kaupungin' prostituoitujen kuvaajana. Moronobun kuoleman jälkeen Koryūsaista tuli aikansa johtava bijinga-suunnittelija (kirjaimellisesti 'kauniiden naisten kuvat'). 

Hänen tunnetuin bijinga-sarjansa oli 'Uusia mallistoja, tuoreita kuin nuoret lehdet', jota hän täydensi vuodesta 1776 alkaen viiden vuoden ajan. Lopulta sarjassa oli ainakin 140 kuvaa. 

Koryūsai oli myös yksi kapeiden pylväskuvien (hashira-e) mestareista. Hän suunnitteli useimpien muiden ukiyo-e-mestareiden tavoin myös eroottisia shunga-kuvia. Koryūsailta tunnetaan ainakin 500 shunga-kuvaa, jotka hän julkaisi yleensä 12 kuvan sarjoina. Vuonna 1782 Koryūsai sai 48-vuotiaana buddhalaisen arvonimen hokkyō taiteellisista saavutuksistaan. Hänen tuotantonsa väheni arvonimen myöntämisen jälkeen. Koryūsai kuoli vuonna 1790.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset kuvataiteilijat
Ukiyo-e-suunnittelijat
1700-luvulla syntyneet
1700-luvulla kuolleet
Gradsko

Gradsko () on kunta Pohjois-Makedonian keskiosissa. Kunnan hallinnollisen keskuksen nimi on myös Gradsko. Vuonna 2002 kunnassa asui 3 760 asukasta.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian kaupungit
Itäinen alue

Itäinen alue () on yksi Pohjois-Makedonian kahdeksasta alueesta. Alueella on yhteistä rajaa Bulgarian kanssa. Sillä on rajaa maan sisällä myös Vardarin alueen, Skopjen alueen, Kaakkoisalueen ja Lounaisalueen kanssa. Arvion mukaan alueella asuu vuonna 2020 172 277 asukasta.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian maantiede
Koillisalue

Koillisalue () on yksi Pohjois-Makedonian kahdeksasta alueesta. Sillä on yhteistä rajaa Kosovon ja Serbian kanssa pohjoisessa, Bulgarian kanssa idässä ja maan sisällä Skopjen alueen ja Itäisen alueen kanssa. Vuonna 2020 alueella asui 171 175 asukasta. Sen inhimillisen kehityksen indeksi on 0,746, joka on valtion alueista toiseksi matalin.

Lähteet 

Pohjois-Makedonian maantiede
Montreal Underground City

Montreal Underground City, La Ville Souterraine tai RESO eli Montrealin maanalainen kaupunki on jalankulkutunnelien, kauppakeskusten ja Montrealin metron asemien muodostama yli 33 kilometriä pitkä maanalainen verkosto. Sen kautta on pääsy useisiin Montrealin keskustan rakennuksiin, kuten Montrealin nykytaiteen museoon (Musée d'art contemporain de Montréal). RESO on rakennettu ennen kaikkea talvikuukausia silmällä pitäen, jolloin ulkona on ankara pakkanen ja kova tuuli.

Montrealin maanalainen kaupunki sai alkunsa Place Ville-Marien alikulkutunneleista, jotka rakennettiin vuonna 1962. Pian rakennettiin tunnelit, jotka yhdistivät ne Montrealin päärautatieasemaan. Maanalainen verkosto on vähitellen kasvanut kokonaiseksi kaupunginosaksi, joka on nykyisin suosittu ajanviettopaikka ja turistinähtävyys. Maanalaisessa kaupungissa on kauppojen lisäksi ravintoloita, gallerioita, elokuvateattereita, hotelleja, yökerhoja ja kirjasto. Vuonna 2004 maanalainen kaupunki sai uuden nimen RESO. Sen sisäänkäynnit on nykyisin merkitty RESO-kyltein.

Katso myös 
 Maanalainen kaupunki

Kuvagalleria

Lähteet 

Montréal
Skopjen alue

Skopjen alue () on yksi Pohjois-Makedonian kahdeksasta alueesta. Se sijaitsee maan pohjoisosissa. Alueella on rajaa Vardarin alueen, Pologin alueen, Koillisalueen, Itäisen alueen ja Lounaisalueen kanssa. Lisäksi sillä on rajaa Kosovon kanssa pohjoisessa. Alueen HDI on 0,792, joka on korkein koko maassa.

Kunnat 
Alueen muodostaa seuraavat kunnat ja kaupungit:

 Čučer-Sandevo
 Skopje
 Aračinovo
 Ilinden
 Sopište
 Studeničani
 Zelenikovo

Lähteet 

Pohjois-Makedonian maantiede
Johan Gustaf Wilhelm Brummer

Johan Gustaf Wilhelm Brummer (20. kesäkuuta 1834 Geta – 11. kesäkuuta 1894 Geta) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies. 

Brummerin vanhemmat olivat tilanomistaja, filosofian maisteri Wilhelm Fredrik Brummer ja Karolina Gustava Lovisa Lundenius. Brummer tuli ylioppilaaksi 1855 ja suoritti kameraalitutkinnon 1856. Hän toimi upseerina venäläisissä joukko-osastoissa, viimeksi jalkaväen varikkojoukoissa, ja erosi sotapalveluksesta everstiluutnanttina 1892. Brummer aateloitiin 1870. Hän oli valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1872.

Brummerin veli oli kenraalimajuri, valtiopäivämies Karl Magnus Emil Brummer

Lähteet

Suomalaiset everstit
 Suomalaiset aateliset
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1834 syntyneet
Vuonna 1894 kuolleet
Branko Milanović

Branko Milanović (s. 1953) on serbialais-amerikkalainen taloustieteilijä.

Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1987 Belgradin yliopistosta. Väitöskirjassaan tutki tuloeroja Jugoslaviassa. Hän työskenteli Maailmanpankin tutkimusosastolla ekonomistina vuosina 1991–2013. Nykyään hän toimii muun muassa City University of New Yorkin vierailevana professorina ja Luxembourg Income Study -tutkimuslaitoksen tutkijana.

Kirjassaan Capitalism, Alone hän toteaa muun muassa, että kapitalismi on käytännössä maailman ainoa talousjärjestelmä, koska silloinkin, kun maa ulkoisesti nojaa kommunismiin, sisäisesti sen tuotanto on järjestetty yksityisesti.

Milanović on kehittänyt käsitteen homoploutia.

Milanovićin ja Marco Ranaldin tutkimusryhmä on havainnut, että kun ansiotulot, pääomatulot ja työeläkkeet otetaan huomioon, Suomi on omassa viiteryhmässään luokkayhteiskunta.

Teoksia

Lähteet 

Taloustieteilijät
Keisai Eisen

Keisai Eisen (, 1790–1848) oli japanilainen kuvittaja ja puupiirrospainokuvien suunnittelija ukiyo-e-tyylisuunnassa Edo-kaudella. Hänet tunnetaan erityisesti bijingan (kirjaimellisesti 'kauniiden naisten kuvat') tekijänä. Eisen eli hyvin värikkään elämän. Hän oli myös maankulkija, useilla nimillä kirjoittanut kirjailija, bordellinpitäjä ja kosmetiikkakauppias.

Elämä ja ura 
Eisen syntyi Edolaiseen samurai-perheeseen. Hänen isänsä oli tunnettu shodō-kalligrafi Shigeharu. 20-vuotiaana Eisen menetti vanhempansa ja hänestä tuli kulkuri. Hän opiskeli kabuki-teatterikirjailija Namiki Gohei II:n (1768–1819) johdolla ja kirjoitti myös itse näytelmiä. Myöhemmin Eisenistä tuli Kikukawa Eizanin oppilas.

Eisen suunnitteli kahdentoista kuvan bijinga-sarjoja yli 50 eri kustantajan kanssa. Hän oli yhdessä Utagawa Kunisadan ja Utagawa Kuniyoshin kanssa yksi kolmesta suunnittelijasta, jotka varhaiset ukiyo-esta kirjoittaneet taidehistorioitsijat nimesivät 'dekanteiksi'. Näkemyksen mukaan he edustivat rappeutunutta ukiyo-eta. Myöhemmät kriitikot ja historioitsijat ovat kyseenalaistaneet näkemyksen ja nostaneet kaikki kolme ukiyo-en mestareiden joukkoon.
Muun bijingan tavoin Eisenin työt sijoittuivat Edon Yoshiwaran ilotalokorttelien 'kelluvaan maailmaan'. Hänen työnsä erosi kuitenkin merkittävästi aiemmasta bijingasta. Aiemman idealisoidun naiskauneuden tilalle oli tullut realistisempi, joskus karikatyyrinen näkökulma. Eleganssin tilalla oli nyt avoimempi seksuaalisuus, jota joidenkin ukiyo-esta kirjoittaneiden on ollut vaikea hyväksyä.

Eisen työskenteli  myös muissa genreissä. Hän suunnitteli maisemakuvia, myös sarjan 69 Kison maantien levähdyspaikkaa (Kiso Kaidō Rokujūkyū Tsugi) yhteistyössä Utagawa Hiroshigen kanssa. Eisen suunnitteli sarjan 24 ensimmäistä kuvaa, Hiroshige loput. Eisen oli erittäin tuottelias kirjankuvittaja. Häneltä tunnetaan yli 400 kuvakirjaa. Eisen suunnitteli myös yksityisesti tilattuja surinomo-sarjoja, joita tilattiin yleensä annettavaksi eteenpäin lahjoina. Useimpien muiden ukiyo-e-mestareiden tavoin hän suunnitteli myös eroottisia shunga-kuvia. Eisenin työtahti oli niin tiivis, että hänen tuotantonsa kärsi välillä epätasaisuudesta. Hänen parhaat työnsä ovat kuitenkin ukiyo-en mestariteoksia. Eisen julkaisi vuonna 1833 myös oman uudistetun laitoksensa klassisesta aiemmasta ukiyo-e-historiikista. Hän kuoli 58-vuotiaana vuonna 1848.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset kuvataiteilijat
Ukiyo-e-suunnittelijat
1700-luvulla syntyneet
1800-luvulla kuolleet
Eulalia Meridalainen

Pyhä Eulalia Meridalainen (n. 290 Espanja – n. 304 Merida, Espanja) oli pyhimys ja marttyyri. Uskotaan että 12-vuotiaana hän yritti vastustaa tuomari Dacian Meridalaista pakottamasta kristittyjä palvomaan epäjumalia keisari Diocletianuksen julistuksen mukaisesti. Häntä kidutettiin ja tapettiin marttyyrinä pyhän Julia Meridalaisen kanssa. Eulalian kunnioitus oli kristittyjen suosiossa 350 mennessä, basilika rakennettiin uudestaan hänen kunniakseen vuonna 560, hänen ruumiinsa siirrettin Oviedoon 780 ja 1639 hänestä tehtiin Oviedon suojeluspyhimys. Hän on Meridan, Oviedon, karkureiden, kidutuksen uhrien ja leskien suojeluspyhimys ja hänet kuvataan nuorena naisena ristin, paalun ja kyyhkysen kanssa. Naisen muistopäivää vietetään 10. joulukuuta.

Lähteet 

 Pyhimykset
Uuden-Seelannin työväenpuolue

Uuden-Seelannin työväenpuolue ( eli ;  tai yksinkertaisemmin ; lyhenne NZLP) on Uudessa-Seelannissa toimiva keskusta-vasemmistolainen puolue. Puolue kuuluu maailmanlaajuiseen Progressiiviseen allianssiin. Puolue perustettiin 7. heinäkuuta 1916 ja se edustaa sosiaalidemokratiaa. Puolueella on 65 paikkaa Uuden-Seelannin parlamentin 120 paikasta. Puolueen vaalilause on "Let's keep moving" eli "jatketaan liikkumista".

Ideologia 
1900-luvun alussa maan teollisuus oli nopeassa kasvussa, jonka seurauksena työväenpuolue perustettiin. Monilla oli marxilaisuutta edustavia mielipiteitä, jotka halusivat tuhota kapitalismin. Myös tämä työväenpuolue edusti tätä ajattelutapaa. Puolue muutti ajattelutapaansa laajemmaksi 1920-1930-luvuilla niin, että entistä suurempi osa väestöstä pystyi kannattamaan työväenpuoluetta.

Puolueen ensimmäisellä pitkällä hallituskaudella vuosina 1935-1949, puolueen mielipiteet olivat innovatiivisia ja radikaaleja. He eivät kuitenkaan pyrkineet muuttamaan Uutta-Seelantia kommunistiseksi tai poistamaan kapitalismia. Toinen maailmansodan ja vuoden 1949 vaalitappion jälkeen puolue poisti sosialistisen tehtävänsä ja keskittyi sosiaalidemokratiaan. Tätä se edustaa edelleen.

Vaalihistoria

Lähteet 

Uusiseelantilaiset puolueet
Prévost

Prévost on ranskalainen sukunimi, joka tarkoittaa muun muassa seuraavia ranskalaisia henkilöitä

 Albert Prévost-Delaunay, (1828–1892), pikakirjoittaja ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä
 André Prévost (1860–1919), tennispelaaja
 Antoine François Prévost eli Abbé Prévost (1697–1763), kirjailija
 Eugène Prévost (1809–1872), säveltäjä ja kapellimestari
 Eugène Prévost (1863–1961), maantiepyöräilijä
 Hélène Prévost (myös Yvonne), tennispelaaja ja olympiamitalisti
 Hippolyte Prévost (1808–1873), pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä
 Jean-Baptiste Prevost de Sansac, Ivan Ivanovich de Traversay (1754–1831), ranskalaissyntyinen Venäjän laivaston amiraali
 Marcel Prévost (1862–1941), tupakkatehtailija ja kirjailija
 Zoé Prévost (1802–1861), oopperalaulaja.
Utagawa Toyokuni

Utagawa Toyokuni (, 1769 Edo – 1825), usein Toyokuni I oli japanilainen ukiyo-e-tyylisuunnan kuvittaja ja puupiirrospainokuvien suunnittelija Edo-kaudella. Hänet tunnetaan erityisesti yakusha-e-genren ('näyttelijöiden kuvat') uudistajana. Toyokuni I oli yksi merkittävimmistä ukiyo-e-suunnittelijoista 1700-luvun lopussa. Hän oli myös Utagawa-koulukunnan johtava opettaja, joka vaikutti moniin tuleviin suunnittelijoihin.

Elämä ja ura 

[[Tiedosto:『絵本時世粧』-Picture_Book_of_Modern_Figures_of_Fashion_(Ehon_imayō_sugata)_MET_2013_849_a_b_a_06.jpg|vasen|pienoiskuva|Toyokunin ehon-kirjakuvitus. Ehon imayō sugata, 'kuvakirja uusimmasta muodista''', Metropolitan Museum of Art, New York.]]
Toyokunin isä oli edolainen nukkemestari. Hänestä tuli 16-vuotiaana Utagawa-koulukunnan perustajan Utagawa Toyoharun oppilas. 21-vuotiaana Toyokuni sai ottaa käyttöön koulunsa nimen ja hänestä tuli Utagawa Toyokuni. Hänen ensimmäinen tunnettu työnsä on kirjankuvitus vuodelta 1786. Toyokunin ensimmäinen tunnettu painokuva on näyttelijä Segawa Kikunojō III:n (1751–1810) muotokuva vuodelta 1789. 

Toyokunista tuli Utagawa-koulun pääopettaja ja koulukunnan oppilaista aikansa johtavia näyttelijäkuvien suunnittelijoita. Toyokunin tunnetuimmat oppilaat ovat Utagawa Kunisada, Utagawa Kunimasa, Utagawa Kuniasy ja Utagawa Kunioshi. Toyokuni julkaisi myös oppaan Yakusha nigao haya geiko''  ('Nopeat ohjeet näyttelijöiden muotokuvista') vuonna 1812. Hän kuoli 57-vuotiaana 1825.

Näyttelijäkuvat 
Toyokuni tunnetaan  erityisesti kabuki-näyttelijöiden kuvaajana. Toyokuni ei suunnitellut pelkästään yakusha-e-genrelle tyypillisiä kuvia näyttelijöistä roolisuoritustensa huippukohdissa. Toyokuni ystävystyi ajan tunnetuimpien näyttelijöiden kanssa ja kuvasi heitä myös vapaa-ajallaan ja takahuoneissa valmistautumassa roolisuorituksiin. Toyokunin parhaat näyttelijäkuvat olivat realistisia muotokuvia, jotka vaikuttivat koko genren tulevaan kehitykseen. Hänen kuvansa eivät liioitelleet todellisuutta. 

Toyokuni kuvasi näyttelijöitä usein ōkubi-e-lähikuvissa ja sai vangittua kuviinsa esiintyjien persoonallisuuden ja eleet. Toyokuni uudisti myös näyttelijäkuvien formaattia. Hän oli ensimmäinen joka käytti suurempaa ōban-formaattia aiemmin yleisemmän kapean hosoban-formaatin sijasta.

Muut teokset 
Toyokuni suunnitteli myös taidokkaita bijinga-kuvia (kirjaimellisesti 'kauniiden naisten kuvat'), joissa näkyy Torii Kiyonagan (1752–1815) vaikutus. Toyokuni kuvasi joissakin kuvissaan samoja malleja kuin bijingan mestari Kitagawa Utamaro. Hänen varhaisissa töissään on myös maisemakuvia, joissa näkyy länsimaisen perspektiivin ja opettajan Toyoharun vaikutus. Toyokuni oli yksi tuotteliaimmista ukiyo-e-kuvittajista. Häneltä tunnetaan yli 90 painokuvasarjaa, satoja yksittäisiä painoarkkeja ja yli 400 ehon-kuvakirjaa. Hän työskenteli yli kolmekymmentä vuotta kestäneen uransa aikana yli sadan kustantajan kanssa. Toyokuni suunnitteli useimpien muiden ukiyo-e-mestareiden tavoin myös eroottisia shunga-kuvia.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset kuvataiteilijat
Ukiyo-e-suunnittelijat
Vuonna 1769 syntyneet
Vuonna 1825 kuolleet
Tommi Parkkonen

Tommi Parkkonen (s. 1970) on suomalainen politiikan toimittaja, joka työskentelee nykyisin Alfa-tv:llä. Hän juontaa elokuusta 2021 lähtien AlfaTV:llä omaa ajankohtaisohjelmaansa, perjantaisin lähetettävää Viikon Parkkonen -keskusteluohjelmaa. Vuosina 1990–2021 Parkkonen työskenteli toimittajana Iltalehdessä. Vuodesta 2008 hänen tehtävänimikkeensä oli politiikan toimittaja. Aiemmin hän on kirjoittanut muun muassa Rumbaan, City-lehteen, Ylelle ja MTV:lle.

Koulutukseltaan Parkkonen on ylioppilas. Hän on opiskellut Alkio-opistossa.

Hänet tunnetaan hyvistä suhteistaan poliitikkoihin.

Lähteet

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset juontajat
Demokraattinen puolue (Etelä-Korea, 2011)

Demokraattinen puolue (, hanja ; lyhenne DP, vuoteen 2013 Demokraattinen yhdistynyt puolue, DUP) oli sosiaaliliberaali puolue Etelä-Koreassa. Puolue perustettiin vuonna 2011 ja lakkautettiin vuonna 2014. Sen seuraaja on nykyinen Demokraattinen puolue. Puolue sai ainoissa vaaleissaan vuonna 2012 127 paikkaa Etelä-Korean kansalliskokouksen 300 paikasta.

Lähteet 

Eteläkorealaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Tiedän hyvää sen tekevän meille

Tiedän hyvää sen tekevän meille on suomalaisen iskelmälaulaja Kikan debyyttialbumin Mä haluun viihdyttää toinen single. Singlen B-puolella on kappale On nuori ilta tää.

Musiikkivideo 

Kappaleeseen tehdyllä musiikkivideolla Kikka tanssii yksin lavalla. Hän tanssii tyylilleen ominaisesti liikuttamalla runsaasti käsiään. Välillä hän istuu lavalla olevalle valkoiselle wieniläistuolille. Wieniläistuolin muodot toistuvat myös grafiikkana videolla. Video on voinut saada vaikutteita Madonnan Open Your Heart kappaleen musiikkivideolta, jossa Madonna tanssii lavalla mustan wieniläistuolin päällä.

Lähteet
 Discogs.com - Kikka – Tiedän Hyvää Sen Tekevän Meille / On Nuori Ilta Tää

Kikan kappaleet
Vuoden 1990 kappaleet
Veikko Samulin säveltämät kappaleet
Juha Vainion sanoittamat kappaleet
Lux Musicae

Lux Musicae on vuosittain toistuva musiikkifestivaali Siuntiossa, Uudellamaalla. Festivaali järjestetään yleensä marraskuussa ja siihen yhdistyy tärkeänä osana musiikin lisäksi valot. Festivaalin konserttipaikkoina ovat toimineet muun muassa Siuntion Pyhän Pietarin kirkko, Sjundbyn linna, Suitian linna ja Siuntion kunnankirjasto. Musiikkiesityksissä yhdistellään usein vanhaa ja uutta musiikkia. Festivaali on teemoitettu vuosittain ja vuonna 2021 Lux Musicaen teemana on "Uusin sävelin - Mot nya toner".

Lux Musicaen järjestää Siuntio Soi - Musik i Sjundeå -yhdistys. Festivaalia on tukenut esimerkiksi Konstsamfundet, Siuntion kunta, Varuboden-Osla ja Taiteen edistämiskeskus. Yhteistyökumppaneina festivaalissa on usein myös siuntiolaisia järjestöjä, kuten Siuntion seurakuntayhtymä ja Lions Clun Siuntio-Sjundeå.

Lähteet 

Siuntio
Musiikkitapahtumat Suomessa
Agony (videopeli)

Agony on Art & Magicin kehittämä ja Psygnosis-pelitalon julkaisema shoot 'em up. Peli on julkaistu vuonna  Amigalle.

Kehitys 
Belgialainen studio Art & Magic kehitti aiemmin Amigalle pelin Unreal, joka oli graafisesti edistyksellinen. Agony oli studion tekninen mestariteos. Studion tavoitteena oli ylittää toinen Psygnosiksen julkaisema peli Shadow of the Beast.

Pelin ohjelmoija Yves Grolet kehitti tekniikan kolmelle päällekkäiselle kerrokselle, joka oli uutta tuolloin. Pelin demoa esiteltiin Psygonisille vuonna 1991 ECTS-messuilla, jonka jälkeen he tekivät sopimuksen.
Peliin oli tekeillä taustatarinan kertova alkuanimaatio, johon graafikko Marc Albinet oli jo tehnyt työtä, kun se päätettiin jättää pois: animaatio olisi vaatinut ylimääräisen levykkeen, joka olisi nostanut kustannuksia. Taustatarina jäi lopulta lyhyeksi tekstiksi.
Pelin latausruuduissa käytetään Franck Sauerin töitä.

Pelissä käytetään Amigan apusuorittimen toimintoa, jolla väripalettia vaihdetaan joka toiseen kuvaan: liikkuvassa kuvassa efekti näyttää sulavammalta värien gradianttina, mutta joka taas ei näy hyvin emulaattoreilla tai kuvakaappauksissa.

Musiikki 
Pelin valikkomusiikin on tehnyt Tim Wright. Musiikkia plagiarisoitiin Dimmu Borgirin julkaisemassa kappaleessa "Sorgens Kammer", joka jätettiin tästä johtuen pois yhtyeen albumilta Stormblåst.

Pelin aikana kuultavan musiikin on tehnyt Jeroen Tel.

Vastaanotto 
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 85%.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Franck Sauerin sivu pelistä 

Vuoden 1992 videopelit
Amiga-pelit
Psygnosisin videopelit
Lucas Bergström

Lucas Bergström (s. 5. syyskuuta 2002 Parainen) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, joka edustaa englantilaista Peterborough Unitedia lainalla Chelseasta.

Paraisilla kotoisin oleva Bergström pelasi nuorempana Pargas Idrottsföreningissä sekä keskikentällä että maalivahtina. Paraisilta hän siirtyi Turun Palloseuraan maalivahdiksi. Vuonna 2017 hän siirtyi Chelseaan Englantiin. Hän solmi vuonna 2020 neljän vuoden ammattilaissopimuksen Chelsean kanssa. Hän pelasi kauden 2020–2021 Chelsean alle 23-vuotiaiden joukkueessa. Hän on vuoden 2021 elokuusta harjoitellut seuran edustusjoukkueen kanssa. Hän pelasi jo kauteen 2021–2022 harjoitusotteluissa edustusjoukkueessa.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Suomalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 2002 syntyneet
Elävät henkilöt
Covered in Blood

Covered In Blood on Arch Enemyn kokoelma-albumi, joka sisältää kaikki yhtyeen äänittämät cover-kappaleet.

Kappaleet 
  (Tears For Fears)
  (Pretty Maids)
  (Mike Oldfield)
  (Judas Priest)
  (Moderat Likvidation)
  (Anti-Cimex)
  (Skitslickers)
  (Skitslickers)
  (Skitslickers)
  (Skitslickers)
  (G.B.H.)
  (Discharge)
  (Scorpions)
  (Europe)
  (Kiss)
  (Dream Evil)
  (Queensryche)
  (Carcass)
  (Manowar)
  (Megadeth)
  (Iron Maiden)
  (Europe)
  (Judas Priest)
  (Iron Maiden)

Arvostelut 
 Imperiumi: 6-/10
 Metalliluola: 7+/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Arch Enemyn albumit
Cover-albumit
Emma Twigg

Emma Twigg (s. 1. maaliskuuta 1987) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti yksikössä olympiakultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 3,42 sekunnin erolla toiseksi sijoittuneeseen venäläiseen Hanna Prakatseniin. Hän sijoittui neljänneksi sekä Lontoon olympialaisissa 2012 että Rio de Janeiron olympialaisissa 2016; jälkimmäisellä kerralla hän jäi pronssista 0,35 sekunnin päähän. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa Twigg voitti yksikössä kultaa Amsterdamissa 2014 ja saavutti hopeaa Chungjussa 2013 ja Ottensheimissa 2019 sekä pronssia Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset soutajat
Uusiseelantilaiset olympiavoittajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Louis Hersent

Louis Hersent (10. maaliskuuta 1777 Pariisi - 2. lokakuuta 1860) oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi muotokuvia sekä uskonnollisia ja mytologisia aiheita.

Elämänvaiheita 
Hersentin isä oli hopeaseppä, joka halusi pojastaan kuvataiteilijan. Hersent pääsi opiskelemaan taidetta Jacques-Louis Davidin oppilaana, ja hän sai Prix de Romen vuonna 1797.  

Hersent kuitenkin sairastui vakavasti, mikä esti työn ateljeessa. Sen jälkeen hän oli lyhyen aikaa liikemiehenä. Pierre Crouzet, Hersentin serkku, joka oli sotilasakatemian johtaja, palkkasi Hersentin kadettien piirustuksen opettajaksi. Pariisin salongissa Hersentin töitä oli esillä ensimmäistä kertaa vuonna 1802. Ensimmäiset esillä olleet työt muistuttavat paljon Davidin töitä. 

Hersent löysi pian oman tyylinsä, ja hänen maalauksensa esittivät Euroopan historiaa, muotokuvia ja mytologiaa. Hän pääsi valtiovallan suosioon ja pääsi kunnialegioonaan vuonna 1899 ja taideakatemia jäseneksi vuonna 1822. Taideakatemian professori hänestä tuli vuonna 1825 ja sen varapresidentti vuonna 1837. Hän piti myös omaa ateljeeta, jossa opetti yksityisoppilaita. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Constant Dutilleux ,Paul Chenavard ja Charles Gleyre. 

Hersentin solmi avioliiton vuonna 1821 Louise-Marie-Jeanne Mauduitin kanssa, joka oli myös taidemaalari. Hän piti omaa ateljeeta, jossa koulutti nuoria naistaiteilijoita.

Teoksia

Viitteet

Aiheesta muualla 
 http://www.invaluable.com/artist/hersent-louis-dbva5lz7ii/
 Ranskalaiset taidemaalarit
 Vuonna 1777 syntyneet
 Vuonna 1860 kuolleet
Fortitude (albumi)


Fortitude on ranskalaisen metalliyhtye Gojiran seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. huhtikuuta 2021 levymerkillä Roadrunner Records. Se nauhoitettiin edellisen Magma-albumin tapaan yhtyeen omalla Silver Cord -studiolla, New Yorkissa. Albumi on yleisilmeeltään aiempaa tuotantoa suoraviivaisempi ja positiivisempi, ja sen keskeisenä teemana onkin "olla vaipumatta epätoivoon, vaikka maailmalla ei menekään hyvin". 

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 2, ja se pysyi listalla yhteensä neljän viikon ajan.

Vastaanotto

Kappaleet

Kokoonpano 
 Joe Duplantier – laulu, kitara
 Christian Andreu – kitara
 Jean-Michel Labadie – basso
 Mario Duplantier – rummut

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Gojiran albumit
Kierrätä pyöritä mua

Kierrätä pyöritä mua on suomalaisen laulajan Kikan single vuodelta 1991. Kappale tehtiin vuoden 1991 Syksyn sävel -laulukilpailu varten. Ajankohtaista kierrätysteemaa hyödyntävän kappaleen ovat tuottaneet Ilkka Vainio ja Veikko Samuli. Singlen B-puolella on Klaus Weynerin säveltämä ja Ilkka Vainion sanoittama kappale Kun rakkaus loppuu. Sinkku julkaistiin samaa aikaa, kun albumi Kikka 3 julkaistiin, mutta vain Kun rakkaus loppuu löytyy albumilta. Kierrätä pyöritä mua julkaistiin myöhemmin vuonna 1992 osana Kikan Parhaat puoleni -kokoelmalevyä.

Syksyn sävel 1991 

Kikka oli sijoittunut vuoden 1990 Syksyn sävelessä kolmanneksi Sukkula Venukseen hitillä. Suursuosiota sekä keikoilla että levymyynnillä mitattuna saanut Kikka esiintyi vuoden 1991 kilpailussa neljäntenä. Äänestyksessä Kikka sai 28 417 ääntä eli 14 prosenttia kaikista äänistä, jolloin lopputuloksena Kikalle tuli sama kolmas sija kuin vuotta aiemmassakin kilpailussa.

Listasijoitukset

Lähteet
 Discogs.com - Kikka – Kierrätä Pyöritä Mua - Kun Rakkaus Loppuu

Viitteet 

Kikan kappaleet
Vuoden 1991 kappaleet
Syksyn sävel -finalistit
Veikko Samulin säveltämät kappaleet
Jari-Pekka

Jari-Pekka on suomalainen huoltoasemaketju, jolla on kolme asemaa: Hankasalmella, Joroisilla ja Hartolassa. Kaikki kolme huoltoasemaa ovat auki ympäri vuorokauden. Huoltamot omistaa Koposten perheyritys. Ketju on perustettu vuonna 1989. Yhtiön toimitusjohtaja on Jari-Pekka Koponen, joka on kertonut, ettei kristillisten arvojensa takia myy esimerkiksi lainkaan ykkösolutta vahvempia alkoholijuomia eikä tupakkaa. Jari-Pekka sai vuonna 2012 Vuoden raittiusteko -palkinnon. Yhtiön liikevaihto vuonna 2020 oli 6,3 miljoonaa euroa.

Lähteet 

Suomessa toimivat huoltoasemaketjut
Koebergin ydinvoimalaitos

Koebergin ydinvoimalaitos on Etelä-Afrikassa Kapkaupungin Melkbosstrandissa sijaitseva ydinvoimalaitos.

Voimala on Afrikan maanosan ainoa ydinvoimala, ja se tuottaa noin viisi prosenttia koko Etelä-Afrikan sähköstä.

Ydinvoimalan toimitti 1980-luvulla ranskalainen Framatome, ja sitä operoi Eskom, joka on Afrikan suurin sähköntuottaja.

Voimalassa on kuitenkin ollut jatkuvia tuotantokatkoja 2010-luvulle tultaessa, ja vuonna 2014 ydinvoimalan omistajat tekivätkin Arevan kanssa 300 miljoonan euron sopimuksen reaktorien höyrygeneraattoreiden uusimisesta.

Reaktorit 
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:

Arevan toimittamien uusien höyrygeneraattorien myötä voimalan elinkaari pitenee 20 vuotta. Ensimmäinen uusi höyrygeneraattori toimitettiin syyskuussa 2020 ja se on tarkoitus asentaa vuoden 2021 aikana.

Lähteet 

Etelä-Afrikan rakennukset ja rakennelmat
Etelä-Afrikan voimalaitokset
Kabhi Kabhie

Kabhi Kabhie (suomeksi ”Joskus”) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Yash Chopra. Pääosia näyttelivät Amitabh Bachchan, Shashi Kapoor, Rakhee Gulzar, Waheeda Rehman, Rishi Kapoor ja Neetu Singh. Musiikin sävelsi Khayyam ja sanoitukset kirjoitti Sahir Ludhianvi.

Juoni 
Amit Malhotra lausuu yhden urdunkielisistä runoistaan ​​yliopistossa, jossa hän tapaa opiskelutoverinsa Poojan ja he rakastuvat. Mutta Poojan vanhemmat järjestävät hänet naimisiin arkkitehti Vijay Khannan kanssa. Särkynyt Amit palaa kotiin ja menee töihin isänsä yritykseen – rakennusyhtiöön – ja menee myöhemmin naimisiin Anjalin kanssa, jolla on salaa tytär Pinky esiaviollisesta suhteestaan. Amitilla ja Anjalilla on tytär, Sweety. Pinkyn adoptoi lapseton pari, tohtori ja rouva R. P. Kapoor.

Seuraavalle sukupolvelle siirtyneillä Poojalla ja Vijaylla on poika Vikram, joka tunnetaan myös nimellä ”Vicky”, joka rakastuu Pinkyyn heidän ollessaan juhlissa, ja he aikovat mennä naimisiin. Kun Pinky saa tietää adoptiostaan ​​ja todellisen äitinsä henkilöllisyydestä, hän yrittää päästä Anjalin lähelle. Vaikka Anjali lopulta tunnustaa hänen olemassaolonsa ja osoittaa salaa rakkauttaan uudelleen löytämälleen tyttärelle, hän ei paljasta totuutta miehelleen peläten avioliittonsa puolesta. Tilannetta vaikeuttavat entisestään Vickyn yritykset pysyä lähellä Pinkyä ja Sweetyn romanttinen kiinnostus Vickyä kohtaan.

Tämä käynnistää tapahtumaketjun, joka yhdistää vanhat rakastavaiset ystävinä.

Näyttelijät

Tuotanto 
Yash Chopra sai idean elokuvaan, kun hän luki pitkäaikaisen ystävänsä (ja myös elokuvan sanoittajan) Sahir Ludhianvin runon. Elokuva oli kirjoitettu Rakhee mielessä, mutta ennen tuotannon aloittamista hän meni naimisiin sanoittaja Gulzarin kanssa, joka halusi hänen vetäytyvän näyttelemisestä. Yash Chopran suostuttelun jälkeen Rakhee kuitenkin suostui näyttelemään elokuvassa. Elokuva johti myös Amitabh Bachchanin imagon uudistumiseen rakkaansa menettäväksi romanttiseksi runoilijaksi, joka oli suuri muutos hänen aiempiin ”vihaisen nuoren miehen” rooleihinsa elokuvissa kuten Zanjeer (1973), Sholay (1975) ja Deewaar (1975). Elokuva kuvattiin Kashmirissa.

Soundtrack

Vastaanotto 
Kabhi Kabhie oli menestys varsinkin suurissa kaupungeissa. Elokuvan musiikki oli erityisen suosittua.

Palkinnot 
 Filmfare Awards
 Paras musiikki – Khayyam
 Paras sanoitus – Sahir Ludhianvi – ”Kabhi Kabhie Mere Dil Mein”
 Paras mieslaulaja – Mukesh – ”Kabhi Kabhie Mere Dil Mein”
 Paras dialogi – Sagar Sarhadi
 Ehdokkuudet
 Paras elokuva – Yash Chopra
 Paras ohjaus – Yash Chopra
 Paras miespääosa – Amitabh Bachchan
 Paras naispääosa – Raakhee
 Paras miessivuosa – Shashi Kapoor
 Paras naissivuosa – Waheeda Rehman
 Paras sanoitus – Sahir Ludhianvi – ”Main Pal Do Pal Ka Shayar Hoon”
 Paras mieslaulaja – Mukesh – ”Main Pal Do Pal Ka Shayar Hoon”
 Paras tarina – Pamela Chopra

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Vuoden 1976 intialaiset elokuvat
Intialaiset romanttiset elokuvat
Intialaiset draamaelokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Yash Chopran ohjaamat elokuvat
Ikaridiini

Ikaridiini (C12H23NO3) eli pikaridiini on piperidiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi hyttysten ja punkkien karkottamiseen.

Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ikaridiini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin. Ikaridiinissa on kaksi stereokeskusta, joten sillä on neljä enantiomeeriä. Tehokkain on (1R,2S)-enantiomeeri. Aine vaikuttaa muun muassa hyttysten ja punkkien hajureseptoriproteiineihin. Tällöin ne eivät kykene havaitsemaan houkuttelevien hajuaineita, kuten maitohappoa.

Ikaridiinia käytetään muun muassa voiteena tai suihkeena. Sen teho hyttysiin on verrattavissa dietyylitoluamidin tehoon, mutta punkkeihin se tehoaa heikommin. Sitä käytetään kaikkien isomeerien seoksena.

Lähteet

Heterosykliset yhdisteet
Hyönteistorjunta-aineet
Kremlin kirje

Kremlin kirje (The Kremlin Letter) on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen vakoiluthrilleri vuodelta 1970. Osittain Suomessa kuvattu elokuva perustuu Noel Behnin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa näyttelee monia aikansa huipputähtiä. Sekavaa kylmän sodan agenttijännäriä pidetään kuitenkin yhtenä John Hustonin kehnoimmista ohjaustöistä.

Rooleissa

Tuotanto
Kremlin kirje oli Tohtori Živagon (1965) ja Miljardin dollarin aivojen (1967) jälkeen kolmas länsimaalainen elokuva, jossa Suomi sai esittää Neuvostoliittoa – sinne kapitalistimaiden tuotantoryhmiä ei kylmän sodan vuosina haluttu varsinkaan, jos elokuva tulisi esittämään Neuvostoliiton kielteisessä valossa. John Hustonin johtama työryhmä kuvasi elokuvaa helmi-maaliskuussa 1969 ainakin Seutulan lentoasemalla sekä Helsingin Katajanokalla ja Suomenlinnassa . Alkutekstien aikana näytetään muun muassa Suurkirkkoa ja Senaatintoria talvisen alkuillan sinisessä hämyssä. Uspenskin katedraalin liepeille valmistettiin lujitemuovista Leninin patsas, jonka tilapäisen asennuksen Helsingin kiinteistölautakunta hyväksyi mutta kaupunginhallitus viime hetkellä kielsi Neuvostoliiton esittämän paheksunnan jälkeen.

Suomen Kuvalehden Heikki Kataja arveli maaliskuussa 1969, että meneillään olleet Suomen-kuvaukset kattaisivat vain kymmenkunta minuuttia elokuvan kestosta, mutta niiden 300 tuhannen dollarin budjetilla olisi voitu tehdä kolme suomalaista kokoillan värielokuvaa. Hän myös tiesi brittinäyttelijä George Sandersin viettäneen Suomessa jutun kirjoitushetkellä jo kymmenen päivää täydellä palkalla ilman mitään työtehtäviä.

Vastaanotto
Kremlin kirje sai Suomessa teatteriensi-iltansa 10. huhtikuuta 1970. Se on esitetty Suomen televisiokanavilla joulukuussa 1989 (TV3) sekä maalis- ja joulukuussa 1998 (MTV3). Europa Vision Oy julkaisi sen vuonna 1988 VHS-videokasettina suomenkielisin tekstityksin. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kiteytti Kremlin kirjeen hyvien näyttelijöiden kiinnostavaksi mutta kasassa pysymättömäksi filmiksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä. Myös Allmovie-elokuvatietokannan kirjoittajat pitävät Noel Behnin monimutkaisen romaanijuonen elokuvasovitusta sekavana ja epäjohdonmukaisena ja kehottavat elokuvan katsojaa käyttämään kynää ja lehtiötä pysyäkseen kärryillä monista vakoilijahahmoista ja heidän koodinimistään. Tapahtumantäyteistä juonta korosti myös elokuvan englanninkielisen julisteen teksti: ”Jos myöhästyt näytöksestä viisi minuuttia, sinulta on ehtinyt mennä ohi yksi itsemurha, kaksi teloitusta, yksi viettelys ja avain koko juoneen.”

Lähteet

John Hustonin ohjaamat elokuvat
Vuoden 1970 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset vakoiluelokuvat
Romaaneihin perustuvat elokuvat
Pekka Alanen (virkamies)

Pekka Alanen (5. joulukuuta 1946 Tampere – 28. marraskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen hallintotieteiden maisteri ja Suomen Ladun puheenjohtaja (2004–2019).

Alasella oli yli neljän vuosikymmenen työkokemus pääosin kunta-alalta, kuntien, valtion ja evankelisluterilaisen kirkon eläkepalveluista vastaavan Kuntien eläkevakuutuksen ja sitä ennen kuntien edunvalvonnasta, palveluista ja kehittämistoiminnasta vastaavan Suomen Kuntaliiton johtotehtävissä. Espoon kaupungin elinkeinoasioissa hän toimi opiskelujen jälkeen 1970-luvun alkupuolella. 1970- ja 1980-luvuilla hän työskenteli joitakin vuosia myös politiikassa, pääministeri Harri Holkerin poliittisena sihteerinä 1987–1988.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pekka Alasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Parhaat puoleni (kappale)

Parhaat puoleni on suomalaisen laulajan Kikan nimikkosingle vuoden 1992 kokoelmalevyltä Parhaat puoleni. Kappale on Veikko Samulin säveltämä ja Aappo I. Piipon sekä Ilkka Vainion sanoittama. Singlen B-puolella on kappale Zoomaile mua, jonka on säveltänyt Pertti Haverinen ja sanoittanut Aappo I. Piippo ja Ilkka Vainio.

Suomen euroviisukarsinta 1992 

Kikka osallistui kappaleella helmikuussa 1992 Eurovision laulukilpailun Suomen karsintoihin. Kikka esiintyi ensimmäisellä karsintakierroksella viimeisenä. Sanoituksiltaan Kikalle tyypillisen rohkean ja pikkutuhman kappaleen esityksen asuna Kikalla oli Madonna-tyyliset tötterörintaliivit. Kikan taustalla tanssi kaksi tiukkoihin oransseihin pyöräilyshortseihin pukeutunutta miestanssijaa. Kikan esitys sai Typhoon-hallin yleisöltä raikuvat suosionosoitukset, mutta laulu jäi karsintalähetyksen ensimmäiselle kierrokselle, kun asiantuntijaraati valitsi jatkoon superfinaaliin neljä kappaletta. Suomen euroviisuedustajaksi valittiin lopulta Pave Maijasen Yamma Yamma, joka jäi Tukholmassa pidetyssä kansainvälisessä finaalissa viimeiselle sijalle.

Lähteet
 Discogs.com - Kikka – Parhaat puoleni - Zoomaile mua

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kikan haastattelu ja esitys Ylen Elävässä arkistossa

Kikan kappaleet
Vuoden 1992 kappaleet
Eurovision laulukilpailu 1992
Veikko Samulin säveltämät kappaleet
Papas

Papas tarkoittaa muun muassa seuraavia:

Sukunimi
 Denis Papas (s. 1937), ranskalainen jalkapalloilija ja valmentaja
 Irene Papas eli Eiríni Pappá (1926–2022), kreikkalainen näyttelijä

Muita
 Papas, kajaanilainen urheiluseura
 Kavo Papas eli Áraxos, niemi Kreikassa
 Pápaksen laguuni, laguuni Kreikassa

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Käyrä nousemaan (kappale)

Käyrä nousemaan on suomalaisen laulajan Kikan nimikkosingle Käyrä nousemaan albumilta vuodelta 1993. Kappaleen on säveltänyt Veikko Samuli ja sanoittanut Ilkka Vainio. Sanoituksissa otetaan vahvasti esiin Suomen 1990-luvun alun lama. Sinkun B-puolella on  kappale Gladiaattori, jonka on säveltänyt Pertti Haverinen ja sanoittanut Ilkka Vainio salanimellä Kristiina Sydänmaa.

Raija Pellin kirjoittamassa Mä haluun viihdyttää Kikan elämäkertakirjassa Pelli kertoo, että kappaleen sanoitukset tuottivat ongelmia äänitysvaiheessa. Kikka ei ollut halukas laulamaan Ilkka Vainion tekemiä kaksimielisiä sanoituksia, vaan olisi halunnut levyttää jotain samankaltaista kuin saman levy-yhtiön listoilla ollut iskelmälaulaja Arja Koriseva. Vainion mielestä kaksimieliset ja tuhmat kappaleet sopivat hyvin Suomessa vallinneeseen lama-aikaan.

Lähteet 
 Discogs - Kikka: Käyrä Nousemaan - Gladiaattori

Viitteet 

Vuoden 1993 kappaleet
Kikan kappaleet
Veikko Samulin säveltämät kappaleet
Yongbyonin ydintutkimuslaitos

Yongbyonin ydintutkimuslaitos on Pohjois-Koreassa Pohjois-Pyeonganin maakunnassa Yongbyonissa sijaitseva tutkimus- ja ydinvoimalaitos. Se sijaitsee noin 60 kilometrin päässä Pjongjangista.

Ydintutkimuslaitos sijoittuu Kuryong-joen ympärille, ja kampusalueella on sijainnut useita erilaisia reaktoreita ja muita rakennuksia. Tutkimuskeskuksen ensimmäinen ydinvoimala otettiin käyttöön vuonna 1965. Vaikka Pohjois-Korealla ei ole ydinvoimaa energiantuotantokäytössä, voimalaa on käytetty ydinvoimatutkimukseen sekä myös ydinaseiden kehittämiseen.

Voimalan toimintaa ydinaseiden kehittelyyn rajoitettiin jo vuoden 1994 sopimuksessa Pohjois-Korean ja Yhdysvaltojen välisessä sopimuksessa, mutta vuonna 2002 havaittiin, että voimalan sinettejä oli alettu poistamaan ja valvontakameroita pimentämään.

Viiden megawatin reaktorin toiminta keskeytettiin vuonna 2007 kansainvälisen aseistariisumis-sopimuksen perusteella, ja Pohjois-Korea tuhosi vuonna 2008 ydinvoimalan jäähdytystornin kutsuvieraiden ja toimittajien todistaessa. Maa kuitenkin irtautui sopimuksesta myöhemmin ja ilmoitti vuonna 2010 rakentavansa ydinvoimalaitokseen uutta kevytvesireaktoria. Pohjois-Korea ilmoitti ottaneensa reaktorin uudelleen käyttöön vuonna 2015.

Reaktorit 

Ydinvoimalassa on ollut ainakin seuraavat reaktorit:

Reaktorien lisäksi tutkimus- ja ydinvoimalaitoksen alueella sijaitsee myös:
 Radiokemian laboratorio, jota ilmeisesti käytetään plutoniumin jatkokäsittelyyn ydinasekäyttöön.
 Uraanin rikastuslaitos, jossa on yli 2000 sentrifugia.

Lähteet

Katso myös 
 Pohjois-Korean energiapolitiikka
 Pohjois-Korean joukkotuhoaseet

Pohjois-Korean rakennukset ja rakennelmat
Tartu tiukasti hanuriin

Tartu tiukasti hanuriin on suomalaisen laulajan Kikan hittisingle Käyrä nousemaan albumilta vuodelta 1993. Kappaleen on säveltänyt Pertti Haverinen, sovittanut Veikko Samuli ja sanoittaneet Veikko Samuli ja Ilkka Vainio. Tartu tiukasti hanuriin oli Kikan ensimmäinen kappale, joka julkaistiin myös CD-singlenä.

Kikka ei aluksi ollut itse lainkaan tyytyväinen kappaleeseen sen kaksimielisten sanoitusten vuoksi. Raija Pellin kirjoittamassa Mä haluun viihdyttää Kikan elämäkertakirjassa Pelli kertoo, että Kikka kieltäytyi aluksi varsin suorasanaisesti laulamasta Ilkka Vainion sanoittamaa "moista roskaa". Ongelmia tuotti myös samalla albumilla olleen nimikkosinglen sanoitukset, jopa siinä määrin, että ne aiheuttivat riitaa Ilkka Vainion ja Kikan välille. Kikka itse olisi halunnut levyttää jotain samankaltaista kuin saman levy-yhtiön listoilla ollut iskelmälaulaja Arja Koriseva. Ilkka Vainio kuitenkin sanoi Kikalle olevansa varma siitä, että Tartu tiukasti hanuriin kappaleesta tulee hitti. Kun kappaleesta sitten tuli ykköshitti, Kikka soitti Vainiolle ja kertoi haluavansa samanlaisia lauluja enemmänkin. Vainion mielestä kaksimieliset ja tuhmat kappaleet sopivat hyvin Suomessa vallinneeseen lama-aikaan.

LP-singlen B-puolella ja CD-singlen toisena kappaleena on Näinkö meille aina käy, joka on käännös Barbi Bentonin vuoden 1977 kappaleesta Ain't That Just the Way. Bentonin kappale oli suurhitti Suomessa ja Ruotsissa. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Bruce Belland, Glen Larson ja Stu Phillips. Suomeksi kappaleen on Kikalle kääntänyt Pertti Reponen ja sovittanut Veikko Samuli.

Musiikkivideo 

Kappaleen musiikkivideolla Kikka esiintyy lavalla yhdessä lihaksikkaan ja öljytyn hanuria soittavan miehen kanssa. Kikalla on päällään pitkä aniliininpunainen takki, mustat sukkahousut ja päässään musta lierihattu. Taustatanssijoina on kolme nuorta miestä ja naista, jotka ovat pukeutuneet tiukkoihin sinivalkoisiin ja sinikeltaisiin asuihin, jotka hieman mukailevat suomalaisia kansallispukuja. StepUp-showtuotantoyhtiön tanssijat tanssivat myös hieman kansantansseja mukailevaan tapaan sekä yksin että pareina. Lihaksikas hanuristi oli mukana myös kappaleen live-esityksissä, muun muassa Ei itketä lauantaina -musiikkiohjelmassa näytetyssä esityksessä.

Listasijoitukset

Cover-versiot ja parodiat 

Kappale on synnyttänyt useita covereita ja muunnoksia:
 Showpainija Tony Halmeen ainoalla albumilla Mestarit salilla (2000) on kappaleesta parodiaversio Jos sä tartut mun hanuriin.
 Koomikko ja muusikko Jope Ruonansuu albumilla Työnnä kännykkä hanuriin (2002) albumin nimikkokappaleena on muunneltu parodia Kikan kappaleesta.
 Laulaja Frederikin albumilla Ladyboy (2011) on cover-versio Tartu tiukasti hanuriin, jossa laulajan näkökulma on muutettu alkuperäisestä.

Lähteet 
 Discogs - Kikka: Tartu tiukasti hanuriin / Näinkö meille aina käy

Viitteet 

Vuoden 1993 kappaleet
Kikan kappaleet
Joutsan kirkonkylä

Joutsan kirkonkylä eli Jousa on Joutsan kunnan kuntakeskus Keski-Suomen maakunnan kaakkoisosassa.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Joutsan kirkonkylän pinta-ala oli 5,81 neliökilometriä ja väkiluku 2 219. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.

Joutsan kylä mainitaan asiakirjoissa muodossa Joussa (1539), Jousza (1543), Jousa (1551). Joutsan seutu kuului aiemmin Sysmän suurpitäjään. 1700-luvun puolivälissä Joutsa kuului Hartolan kappeliin. Kun Hartola itsenäistyi Sysmästä vuonna 1784, muodostettiin Joutsan ja Leivonmäen alueet käsittänyt kappeliseurakunta Hartolan seurakunnan alaisuuteen. Tuolloin Leivonmäellä oli rukoushuone. Joutsan puinen ristikirkko valmistui vuonna 1813 Heikki Salon johdolla. Joutsan seurakunta itsenäistyi 1860. Joutsan kunta perustettiin samana vuonna.

Kylän- ja kunnannimen syntyhistoria ei ole varma, mutta nimi on usein liitetty jousi-sanaan. Tätä heijastelee myös kunnan vaakuna. Kylännimi voi viitata jousipyyntiin sopivan puuaineksen löytymiseen seudullta. Tai muodoltaan jousta muistuttavan Joutsansalmen vanha nimi Joussalmi on saattanut olla nimen lähteenä. Myös linnunnimityksen joutsen on esitetty olevan mahdollinen kylännimen aihe, sillä Joutsansalmeen yhteydessä olevan Laiskanselän nimitys oli vielä 1700-luvun kartassa Ioutenen Iärvi (esim. Kuninkaan kartaston 1776–1805, lehdet Luhanka–Sysmä-alueelta).

Lähteet

Aiheesta muualla
Joutsan kirkonkylän osayleiskaava. Osallistumis- ja arviointisuunnitelma 27.10.2020 (pdf) (joutsa.fi)
Jousan kylän vaiheita (kirjaesittely) (kotiseutuliitto.fi)

Joutsa
Keski-Suomen maakunnan taajamat
Suomen kirkonkylät
Suomen kuntakeskukset
Juha Viinikainen

Juha Viinikainen (s. 7. syyskuuta 1977 Jyväskylä) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Viinikainen on JYPin kasvatti, ja hän aloitti seurassa uransa SM-liigassa kaudella 1995–1996. Viinikainen edusti JYPiä vuoteen 2000 asti, minkä jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta Porin Ässissä. Kyseiset kaudet olivat hänen SM-liigauransa tehokkaimmat. Viimeiseksi jääneellä SM-liigakaudellaan 2001–2002 Viinikainen joutui lokakuussa kyynärpäätaklauksen kohteeksi, jonka tekijä oli Tapparan Sami Venäläinen. Tilanteen seurauksena Ässien kanadalaispuolustaja Curtis Sheptak tappeli taklaukseen liittymättömän Marko Mäkisen kanssa ottelussa, jossa jaettiin lopulta lähes sadan minuutin edestä rangaistuksia. Viinikainen jatkoi Ässistä Ruotsiin pelaten siellä kolme kautta HockeyAllsvenskanissa. Viinikainen pelasi vielä Italian ja Norjan pääsarjoissa vuosina 2005–2008 sekä Itävallan alasarjoissa kausilla 2008–2009 ja 2010–2011, ennen kuin lopetti pelaajauransa. Kaudella 2009–2010 Viinikainen ei pelannut ollenkaan.

Viinikainen pelasi SM-liigassa lopulta yhteensä 320 runkosarjaottelua pisteillä 21+34=55 sekä seitsemän pudotuspeliottelua tehoin 0+1=1. Hän pelasi myös 83 runkosarja- ja 20 pudotuspeliottelua JYPin A-nuorissa, ollen mukana vuoden 1994 pronssi- sekä vuosien 1995 ja 1997 mestarijoukkueissa. Viinikaisen tehot HockeyAllsvenskanissa olivat 120 runkosarjaottelussa pisteet 46+20=66. Viinikainen oli mukana kultaa voittaneessa alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 1995 Euroopan-mestaruuskilpailuissa sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1997.

Viinikainen toimi valmentajana JYPin vuonna 2012 syntyneiden joukkueessa tammikuussa 2020.

Lähteet 
 
 
 Juha Viinikainen QuantHockeyssa

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Häipyy etäisyys

Häipyy etäisyys on Kikan ja Kari Tapion duetto vuodelta 1994. Kappaleen duettoversio julkaistiin singlenä ja se on mukana Kari Tapion albumilla Laulaja. Kikan laulama sooloversio on mukana Kikan albumilla Ota vaatteet pois. Kari Tapion sanoittaman kappaleen on säveltänyt Veikko Samuli.

Kari Tapio ja Kikka esittivät kappaletta yhdessä televisiossa, muun muassa Ylen ohjelmissa Suomen suosikit ja Kansanhuvit. Tyylillisesti hidas balladi poikkesi Kikan aiemmasta omasta tuotannosta, mutta osoitti tämän kiistattomat taidot myös herkempien kappaleiden tulkitsijana. Kansanhuvit ohjelman haastattelussa Kari Tapio kertoi pyytäneensä Kikkaa duetoimaan kanssaan kappaleen, koska Kikka oli hänen mielestään viehättävä ja erinomainen taiteilija, ja hän tiesi tämän osaavaan laulaa upeasti myös hidasta balladia. Kikka kertoi samassa haastattelussa laulaneensa aiemminkin balladeja, mutta arveli niiden jääneen vähäiselle huomiolle hänen muiden kappaleiden joukossa.

Lähteet 
 Discogs.com - Kari Tapio ja Kikka: Häipyy etäisyys / Haavetango
 Kikan ja Kari Tapion haastattelu ja kappaleen esitys Ylen Elävässä arkistossa

Viitteet 

Kari Tapion kappaleet
Kikan kappaleet
Vuoden 1994 kappaleet
Veikko Samulin säveltämät kappaleet