joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Draken diskografia

Tämä on rap-artisti Draken diskografia.

Albumit

Studioalbumit 
 Thank Me Later (2010)
 Take Care (2011)
 Nothing Was the Same (2013)
 Views (2016)
 More Life (2017)
 Scorpion (2018)
Certified Lover Boy (2021)
 Honestly, Nevermind (2022)

Kokoelmat 
 We Are Young Money (2009)
 Rise of an Empire (2014)
 Care Package (2019)

EP:t
 So Far Gone (2009)
 Scary Hours (2018)
 The Best in the World Pack (2019)
 Scary Hours 2 (2021)

Mixtapet
 Room for Improvement (2006)
 Comeback Season (2007)
 So Far Gone (2009)
 If You’re Reading This It’s Too Late (2015)
 What a Time to Be Alive (2015)
 More Life (2017)
 Dark Lane Demo Tapes (2020)

Singlet

 Replacement Girl (mukana Trey Songz) (2007)
 Best I Ever Had (2009)
 Successful (mukana Lil Wayne & Trey Songz) (2009)
 Forever (mukana Kanye West, Lil Wayne & Eminem) (2009)
 Money to Blow (mukana Birdman & Lil Wayne) (2009)
 Over (2010)
 Find Your Love (2010)
 Miss Me (mukana Lil Wayne) (2010)
 Fancy (mukana Swizz Beatz & T.I.) (2010)
 Headlines (2011)
 Make Me Proud (mukana Nicki Minaj) (2011)
 The Motto (mukana Lil Wayne) (2011)
 Take Care (mukana Rihanna) (2012)
 HYFR (Hell Ya Fucking Right) (mukana Lil Wayne) (2012)
 Started from the Bottom (2013)
 Hold On, We’re Going Home (2013)
 0 To 100 / The Catch Up (2014)
 Hotline Bling  (2015)
 One Dance (mukana Wizkid & Kyla (2016)Passionfruit (2017)Free Smoke (2017)Portland (2017)Glow (2017)Signs (2017)Bring It Back (2017)God’s Plan (2018)Diplomatic Immunity (2018)Nice for What (2018)I’m Upset (2018)Nonstop (2018)Mob Ties (2019)Money in the Grave (2019)Omertà (2019)Toosie Slide (2020)Chicago Freestyle (2020)Only You Freestyle (2020)Laugh Now Cry Later (2020)What's Next'' (2021)

Diskografiat
Karadeniz Ereğli

Karadeniz Ereğli tai vain Ereğli on kaupunki ja piirikunta Turkin Zonguldakin maakunnassa. Sen paikalla sijaitsi antiikin aikana Herakleia Pontike. Vuonna 2020 Ereğlin piirikunnan asukasluku oli 149 346.

Maantiede

Karadeniz Ereğli sijaitsee Turkin Zonguldakin maakunnassa Mustanmeren rannikolla. Matkaa Zonguldakin kaupunkiin koillisessa on noin 32 kilometriä.

Historia

Antiikinaikoina nykyisen Ereğlin paikalla sijaitsi kreikkalainen Herakleia Pontiken siirtokunta. Siirtokunnan perustivat Mégarasta saapuneet kreikkalaiset vuoden 560 eaa. paikkeilla. Alueen alkuperäisiin asukkaisiin lukeutuvat mariandynit alistivat kreikkalaiset ja halltisivat suurta osaa alueen rannikosta. Kaupunki hävitettiin vuonna 74 eaa. kun se oli osallistunut sotaan Rooman valtakuntaa vastaan Pontoksen kuningas Mithradates VI:n puolella. Kaupunki ei toipunut sen jälkeen vielä pitkään entisiin mittoihinsa.

Turkkilaiset valtasivat kaupungin vuoden 1360 paikkeilla. Sittemmin kaupungissa oli pieni, mutta suhteellisen vilkkaasti liikennöity satama. Satama soveltui vain pienten alusten käyttöön. Sen kautta vietiin etenkin Zonguldakin kivihiiltä. 1960-luvulta lähtien satamaa alettiin laajentamaan ja nykyaikaistamaan. Kaupunkiin kohosi myös suuri terästehdas.

Väestö
Turkin tilastokeskuksen mukaan Ereğlin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 149 346.

Lähteet

Turkin kaupungit
Turkin piirikunnat
Karabük

Karabük on kaupunki ja piirikunta Turkin Karabükin maakunnassa. Kaupunki on perustettu 1900-luvun alkupuoliskolla terästehtaiden varaan. Karabükin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 131 186.

Maantiede

Karabük sijaitsee Turkin Karabükin maakunnassa maan luoteisosassa Yenicejoen varrella.

Historia

Karabük on saanut alkunsa vasta suhteellisen hiljattain. Vuonna 1932 Turkissa laadittiin talouden viisivuotissuunnitelma, jonka yksi suuremmista hankkeista oli uusien terästehtaiden perustaminen nykyiseen Karabükiin. Karabük perustettiin vuonna 1939. Sen terästehtaille tuotiin hiiltä Zonguldakista rannikolta ja rautaa kauempaa Divriğistä. Karabükissa tuotetaan paikallisesti kalkkikiveä ja dolomiittia.

Väestö
Turkin tilastokeskuksen mukaan Karabükin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020  131 186 ja heistä 119 226 asui itse kaupungissa.

Lähteet

Turkin kaupungit
Turkin piirikunnat
Amundsen

Amundsen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Arthur Amundsen (1886–1936), norjalainen voimistelija
 Frida Amundsen (s. 1992), norjalainen laulaja ja lauluntekijä
 Harald Amundsen (s. 1962), norjalainen meloja
 Harald Østberg Amundsen (s. 1998), norjalainen maastohiihtäjä
 Per-Willy Amundsen (s. 1971), norjalainen poliitikko ja ministeri
 Roald Amundsen (1872–1928), norjalainen naparetkeilijä ja tutkimusmatkailija, Luoteisväylän löytäjä ja ensimmäinen Etelänavalla käynyt
 Steinar Amundsen (1945–2022), norjalainen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Sofia Amundsen, päähenkilö Jostein Gaarderin romaanissa Sofian maailma

Elokuvat 

 Amundsen, Espen Sandbergin ohjaama elokuva vuodelta 2019
Arni

Arni on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Annikki Arni (1898–1981), laulaja, näyttelijä, toimittaja ja suomentaja
 Erkki Arni (1924–2002), toimittaja ja suomentaja
 Paavo Arni (1905–1969), yli-insinööri ja Yleisradion teknillinen johtaja
 Vuokko Arni (1906–1972), Yleisradion radiotoimittaja.
Turkin kansalliskokous

Turkin kansalliskokous (, ’Turkin suuri kansallinen kokous’) on Turkin yksikamarinen lainsäädännöllinen elin. Se koostuu 600 edustajasta, jotka valitaan viiden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa.

Historia 
Ensimmäinen parlamentti perustettiin jo vuonna 1877 sulttaani Abdulhamid II:n aloitteesta. Osmanien valtakunnan romahdettua Turkin tasavaltaan perustettiin parlamentti nuorturkkilaisten aloitteesta vuonna 1908. Nykymuodossaan parlamentti perustettiin 23. huhtikuuta 1920. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissa valittiin yhteensä 324 edustajaa. Näistä kuitenkin vain 115 pääsi osallistumaan ensimmäiseen istuntoon. Tasavallan ensimmäinen perustuslaki astui voimaan 1921.

Kansanedustajat 
Turkin perustuslain mukaan kansanedustajia valitaan yhteensä 600. Vaalipiirejä on yhteensä 87..

Ehdokkaaksi voivat asettua kaikki vähintään 25-vuotiaat Turkin kansalaiset, jotka eivät ole hakeutuneet konkurssiin, saaneet tuomiota tietyistä perustuslaissa mainituista rikoksista perustuslakia tai kärsineet vankeustuomiota viimeisen vuoden aikana. Miehiltä vaaditaan myös suoritettua asevelvollisuutta.

Viimeisimmät vaalit 
Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2018. Erdoğanin johtama AK-puolue sai hieman yli 50% kaikista äänistä.. 

Naisten osuus edustajien määrästä kasvoi, mutta on edelleen matala verrattuna miehiin. Naispuolisia kansanedustajia valittiin yhteensä 103..

Mustafa Şentop valittiin parlamentin puhemieheksi helmikuussa 2019. Hän oli aikaisemmin toiminut varapuhemiehenä..

Galleria

Lähteet 

Turkin politiikka
Parlamentit
Geraldo Alckmin

Geraldo José Rodrigues de Alckmin Filho (s. 7. marraskuuta 1951 Pindamonhangaba, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen poliitikko, joka toimi São Paulon kuvernöörinä vuosina 2001-2006 ja uudestaan vuosina 2011-2018. Hän oli Brasilian Sosiaalidemokraattisen puolueen (PSDB) presidenttiehdokas vuoden 2018 presidentinvaaleissa, jossa hän sijoittui neljänneksi. Alckmin oli myös saman puolueen presidenttiehdokas vuoden 2006 presidentinvaaleissa, jossa hän pääsi toiselle kierrokselle, mutta hävisi vaalit silloiselle istuvalle presidentille Luiz Inácio Lula da Silvalle.

Vuoden 2022 presidentinvaalissa hän oli varapresidenttiehdokkaana, ja hän voitti Lula da Silvan tullessa valituksi presidentiksi uudelleen.

Lähteet 

Brasilialaiset poliitikot
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Sisupisara

Sisupisara on tunnus, jonka avulla kerättiin varoja Suomen olympiajoukkueen hyväksi vuoden 1972 Sapporon ja Münchenin olympiakisoihin. 

Pisaranmuotoisessa tunnuksessa on nyrkkiin puristettu käsi, jossa on vuosiluku 72 sekä olympiarenkaat. Sisupisaran on suunnitellut taiteilija Osmo Pasanen ja se julkaistiin 31.8.1970. 
Tunnuksella varustettuja tuotteita oli myynnissä vuosina 1971 ja 1972.

Lähteet

Suomi olympialaisissa
Gesterby (Kemiö)

Gesterby on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön sisäosissa kunnan pohjoisosassa.

Gesterbyn asutus on hajallaan pitkin kylän aluetta, eikä selvää kyläkeskusta ole. Kyläalue on pääasiassa peltoa, jota rikkovat metsäiset kalliosaarekkeet. Kylän etelärajalla virtaa Dalkarbybäcken ja pohjoisrajalla on ruovikkoinen suo Mattböleträsket.

Gesterbystä on löydetty useita pronssikautisia muinaishautoja sekä muinaislinnan jäänteet. Myöhäiseltä rautakaudelta ei ole löytöjä, joten tutkijat ovat olettaneet asutuksen siirtyneen muualle. Alue on asutettu uudelleen keskiajalla ja kylän nimen on tulkittu viittaavaan gästriklandilaiseen uudisasutukseen. Gesterbystä on muodostunut rälssimaata ja 1500-luvulla rälssin asutuksesta tuli Gesterbyn säterikartano. Kartano muutettiin vuonna 1683 säteriratsutilaksi ja tämä päätyi Viikin kartanon omistukseen. Gesterbyn tilaan liitettiin 1800-luvulla kylän toinen kantatila Augustberg sekä viereinen Träskbölen yksinäistila. 1910-luvulla Gesterby jaettiin useiksi pienemmiksi tiloiksi, eikä alkuperäistä tilaa ole enää jäljellä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Gesterbyn vanhoja karttoja Kansallisarkiston palvelussa 

Kemiön kylät
Historian ja tulevaisuuden museo

Historian ja tulevaisuuden museo on Turkuun suunnitteilla oleva museo, jonka on tarkoitus avautua yleisölle kokonaisuudessaan vuonna 2029 Turun 800-vuotisjuhlavuonna. Vuorovaikutteisen ja elämyksellisen museon on tarkoitus esitellä sekä Suomen että Turun historiaa sekä yhdistää museoiden, tiedekeskusten ja elämyspuistojen eri ominaisuuksia.

Idea uudesta historian museosta syntyi vuonna 2011, kun Turku toimi Euroopan kulttuuripääkaupunkina. Turun kaupunginvaltuusto teki päätöksen museon toteuttamisesta vuoden 2017 huhtikuussa osana Suomen satavuotisjuhlavuotta. Kolmesta jatkovalmisteltavasta vaihtoehtoisesta sijaintipaikasta päätettiin Turun kaupunginhallituksessa kesäkuussa 2018. Toukokuussa 2019 Turun kaupunginhallitus valitsi museon sijaintipaikaksi uudistettavan Linnaniemen alueen.

Museo rakennetaan vaiheittain Turun linnan ja Forum Marinumin viereen, Aurajoen ja Turun sataman läheisyyteen. Rakennustyöt voidaan käynnistää Linnanniemen alueella vuonna 2026, sillä alue on siihen asti vuokralla. Museon hinta-arvio on noin 26 miljoonaa euroa. Hanke aiotaan rahoittaa Turku 2029 -säätiön varoista. Lisäksi opetus- ja kulttuuriministeriöltä oli ainakin vuoden 2019 tietojen mukaan haettavissa investointiavustusta. Alustavasti uuden museorakennuksen pinta-alaksi on suunniteltu noin 7 000 neliötä.

Suunnitelmien mukaan museossa esiteltäisiin ainakin Turun ja sen rakennetun ympäristön historiaa, vuoden 1827 suurpaloa ja Aurajokilaakson historiaa. Lisäksi Turun historian kautta kerrottaisiin koko Suomen historiaa, koska monet asiat ovat tapahtuneet ensimmäisenä Turussa. Kävijätavoitteeksi on suunniteltu noin 200 000 kävijää vuodessa, mikä nostaisi kohteen Turun museoiden kärkeen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Museon kotisivut
 Museon Facebook-sivu
 Museon Instagram-tili

Turun museot
Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Dakarin yliopisto

Dakarin yliopisto () on Senegalin suurin ja vanhin tiedekorkeakoulu.

Vuonna 1957 perustettu yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1918 avatusta Dakarin lääketieteellisestä opistosta. 1950-luvun alussa avattiin joukko Bordeaux’n yliopiston alaisia korkeakouluja, joista sittemmin tuli Dakarin yliopiston tiedekuntia. Yliopisto nimettiin senegalilaisen tutkijan Cheikh Anta Diopin mukaan vuonna 1987.

Monialainen yliopisto käsittää kuusi tiedekuntaa sekä joukon tutkimuslaitoksia ja korkeakouluja. Sen alaisuuteen kuuluu myös vuonna 1936 perustettu Institut fondamental d’Afrique noire. Yliopistossa on yli 60 000 opiskelijaa. Sen opetuskieli on ranska.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Université Cheikh Anta Diop de Dakar 

Korkeakoulut
Senegal
Fyr & Flamme

Fyr & Flamme on tanskalaisten Jesper Grothin ja Laurits Emanuelin muodostama duo, joka on perustettu vuonna 2017. He edustivat Tanskaa kappaleella "Øve os på hinanden" vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. He kilpailivat toisessa semifinaalissa, jossa he sijoittuivat yhdeksitoista ja täten karsiutuivat finaalista.

Diskografia

Singlet

Lähteet  

Tanskalaiset duot
Tanskan euroviisuedustajat
Vuoden 2021 euroviisuedustajat
Vezirköprü

Vezirköprü on pikkukaupunki ja piirikunta Turkin Samsunin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 94 360.

Maantiede
Vezirköprü sijaitsee Turkin Samsunin maakunnassa Anatolian pohjoisosassa noin 35 kilometriä Merzifonista pohjoiseen. Kızılırmak virtaa kaupungista noin 18 kilometriä pohjoiseen.

Historia
Antiikin aikana nykyisen Vezirköprün alue oli osa Pamfyliaa. Nykyisen kaupungin paikalla tai sen lähellä on saattanut sijaita jo tuolloin kaupunki. Bysantin valtakunnan kaudella paikalla oli Gedegaran kaupunki.

1600-luvulta lähtien kaupunki kuului Osmanien valtakunnan Amasyan sancakiin Sivasin eyaletissa. Turkiksi kaupunki tunnettiin vielä tuolloin yksinkertaisemmin nimellä öprü. Nykyinen nimi on johdettu lisäämällä vanhaan nimeen termi visiiri. Visiiri viittasi puolestaan 1600-luvulla vaikuttaneeseen suurvisiiri Köprülü Mehmed paššaan, joka aloitteli uraansa virkatehtävillä Vezirköprüssa. Evliya Çelebi kuvaili kaupunkia vierailtuaan paikalla vuonna 1647 mainiten sen linnoituksen olevan raunioitunut.

Väestö
Turkin tilastokeskuksen mukaan Vezirköprün piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 94 360.

Lähteet

Turkin kaupungit
Turkin piirikunnat
Käymme yhdessä ain

Käymme yhdessä ain on alun perin saksalainen Wolfgang Roloffin säveltämä ja Hans Heen sanoittama iskelmä Dunja du (sinä Dunja), johon Pertti Reponen kirjoitti suomenkieliset sanat. Musiikin sovituksesta vastasi Esko Linnavalli. Musiikkikappaleen esitti ja levytti Tapani Kansa elokuussa 1968. Kappale nousi Suomessa levymyyntilistan ykköseksi. Ykkösija oli Tapani Kansalle jo toinen hänen läpimurtovuonnaan 1968. Ensimmäisen ykkössijan hän saavutti kappaleellaan Delilah. Käymme yhdessä ain muodostui yhdeksi 1960-luvun suosituimmista suomalaisista iskelmistä.

Alkuperäinen Dunja du -iskelmä ja sen versiot 
Dunja du -iskelmä on sävelletty foxtrot-musiikin tahtiin. Sen säveltäjä Wolfgang Roloff, joka oli tunnettu länsi-saksalainen säveltäjä, sanoittaja ja iskelmälaulaja, esitti laulun taiteilijanimellään Ronny. Hans Heen kirjoittamat sanat kertovat Dunjasta ja menetetystä rakkaudesta. Wolfgang Roloff levytti kappaleen lokakuussa 1966. Dunja du oli vuonna 1966 Saksan suosituimpien musiikkikappaleiden listalla sijalla 23.

Ruotsinkielinen versio: Vi ska gå hand i hand 
Dunja du -iskelmän ruotsinkielisen version Vi ska gå hand i hand sanoitti Bengt Sundström ja sen esitti Gunnar Wiklund. Gunnar Wiklund levytti kappaleen marraskuussa 1967. Kappaleesta tuli suurmenestys Ruotsissa vuonna 1968. Se oli Ruotsin Svensktoppen listalla 14. huhtikuuta alkaen yhtäjaksoisesti 20 viikkoa ja ykkösenä neljän viikon ajan. Ruotsinkielinen kappale menestyi myös Norjassa ja nousi Norjan VG-listalla vuonna 1968 ykköseksi.

Gunnar Wiklundin kirjoittamat sanat poikkeavat aiheeltaan Hans Heen kirjoittamista. Laulun aiheena on kahden rakastuneen usko vaikeuksien voittamiseen yhdessä kulkien.

Tanskankielinen versio: Vi ska' gå hånd i hånd 
Tanskankielisen version Vi ska' gå hånd i hånd sanoitti Keld Heick. Hän myös esitti kappaleen. Kappale julkaistiin saman nimisellä single-levyllä vuonna 1968. Myös Tanskassa kappale menestyi hyvin. Se oli vuonna 1968 suosituimpien tanskankielisten musiikkikappaleiden listalla ykkössijalla. Tanskankielisen laulun aihe on sama kuin ruotsinkielisessä.

Norjankielinen versio: Vi skal gå hånd i hånd 
Dunja du -iskelmästä on myös norjankielinen versio Vi skal gå hånd i hånd, jonka on sanoittanut Kjell Grunnteig. Hän itse lauloi ja levytti kappaleen vuonna 1968.

Pertti Reposen suomenkielinen sanoitus 
Pertti Reposen Käymme yhdessä ain laulun sanoitus vastaa aiheeltaan ja sisällöltään ruotsin-, tanskan- ja norjankielisiä versioita  

Laulun kertosäe kuuluu seuraavasti: "Käymme yhdessä ain, Käymme aina rinnakkain, Vaikka esteitä on, Joskus tiellä kohtalon, Voimme kaikki ne voittaa, Kun kuljemme vain, Tiemme yhdessä näin rinnakkain."

Laulun ovat Pertti Reposen sanoin levyttäneet Tapani Kansan lisäksi mm. Berit (1979), Yhtye Juliet Jonesin sydän (1989) ja Erkki Junkkarinen (1990)    

Dunja Du -kappaleesta on myös toinen suomenkielinen versio: Reima Helmisen sanoittama laulu Käsikkäin. Reima Helminen levytti laulun elokuussa 1968.

Taulukko

Lähteet 

Vuoden 1968 kappaleet
Suomalaiset iskelmät
Suomalaiset käännöskappaleet
Tapani Kansan kappaleet
Tirebolu

Tirebolu on kaupunki ja piirikunta Turkin Giresunin maakunnassa Mustanmeren rannikolla. Piirikunnan asukasluku oli 32 055 vuonna 2020.

Maantiede
Tirebolu sijaitsee Turkin Giresunin maakunnassa Mustanmeren rannikolla. Matkaa Trabzonin kaupunkiin idässä on noin 80 kilometriä.

Historia
Antiikin miletosilaiset perustivat 600-luvulla eaa. nykyisen Tirebolun paikkeille Tripolis-nimisen siirtokunnan. Siirtokunta ei kasvanut kummoisemmaksi, sillä sen satama oli suhteellisen suojaton ja yhteyksiä sisämaahan hankaloittivat jyrkät kohoamat.

Vuodesta 1204 alue oli Trabzonin Komnenos-suvun läänitys. Ruy González de Clavijo mainitsee sen muistiinpanoissaan. Osmanisulttaani Mehmed II valtasi Trebizondin keisarikunnan vuonna 1461. Kaupunkia kutsuttiin nimellä Driboli ja sen ympäristöön asutettiin Čepni-heimon turkmeeneja. Itse kaupungin asukkaat olivat vielä kristittyjä. Evliya Çelebi kuvaili paikkakuntaa vuonna 1640 kukoistavaksi kreikkalaiseksi kaupungiksi. Joseph Pitton de Tournefort kuvaili sitä toisaalta vuonna 1701 kyläksi.

Vuonna 1834 kaupungissa oli erään arvion mukaan 400 muslimiperhettä ja 100 kristittyä perhettä. Toinen arvio vuodelta 1846 on 450 muslimiperhettä ja 150 kristittyä perhettä. 1890-luvun alussa tehdyssä arviossa asukkaita oli noin 8 000 ja heistä 5 600 oli muslimeja, 2 000 kreikkalaisortodokseja ja 400 gregoriaanisia armenialaisia. Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916 Venäjän joukot etenivät Turkissa aina Harşitjoen itärannalle saakka. Kaupungin muslimiasukkaat pakenivat ja kreikkalaiset pakkosiirrettiin Şebinkarahisariin.

Sodan jälkeen asukasluku oli romahtanut ja vuonna 1927 tehdyssä väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli vain 3 375. Asukasluku ylitti vuoden 1914 asukasluvun vasta 1980-luvulla. Alueen maaseutu tunnettiin aikanaan etenkin pähkinöiden kasvatuksesta, mutta sittemmin tee on korvannut pähkinöitä viljelykasvina.

Väestö
Turkin tilastokeskuksen mukaan Tirebolun piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 32 055 ja heistä 19 750 asui Tirebolun kaupungissa.

Lähteet

Turkin kaupungit
Turkin piirikunnat
Kiinan asema

{{Hauki on kala|20210308140137}}
Kiinan asema ) tai virallisesti Kiinan aluekomentaja () oli Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali, joka vastasi laivaston toiminnasta alueellaan. Vakanssi oli luotu 1865 ja se lakkautettiin 1941.

Kiinan historia
Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Kaalisinapit

Kaalisinapit (Erucastrum) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 30 lajia. Kaalit (Brassica) eroavat hieman kaalisinapeista litujen ulkonäön perusteella. Kaalisinappien tieteellinen sukunimi (Erucastrum) viittaa sinappikaalien (Eruca) tieteelliseen nimeen ja tarkoittaa ”sinappikaalien kaltaista”.

Kaalisinapit ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä sekä tiiviisti karvaisia. Lehdet ovat syvään pariliuskaisia. Kukissa on kapeat tukilehdet ja verholehdet ovat pystyjä. Terälehdet ovat 7–8 mm pitkiä ja väriltään kalvaankeltaisia. Hedelminä olevat lidut ovat pitkulaisia ja nelisärmäisiä. Hedelmäperät ovat ulospäin siirottavia.

Lajeja 
 Erucastrum abyssinicum
 Erucastrum canariense – kanariankaalisinappi
 Erucastrum cardaminoides – litukkakaalisinappi
 Erucastrum gallicum – ranskankaalisinappi
 Erucastrum incanum – harmaakaalisinappi (eli hilmiö Hirschfeldia incana)
 Erucastrum littoreum
 Erucastrum supinum – pikkukaalisinappi
 Erucastrum virgatum

Katso myös 
 hietasinapit (Diplotaxis)
 merisinapit (Cakile)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Erucastrum
 Suomen Lajitietokeskus: Kaalisinapit (Erucastrum)
 ITIS: Erucastrum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Erucastrum 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Erucastrum 

Ristikukkaiskasvit
Hevoshoidonneuvoja

Hevoshoidonneuvoja oli vuosina 1893–1917 maanviljelyshallituksen alaisuudessa toiminut suomalainen valtion viranomainen, joka vastasi hevoskasvatuksen johtamisesta ja valvonnasta.

Valtion hevosjalostustoimintaa oli harjoitettu 1830-luvulta alkaen ruununorijärjestelmällä. Valtion toimenpiteet hevoskasvatukseen vakinaistettiin vuoden 1893 asetuksella, jolloin perustettiin hevoshoidonneuvojan virka johtamaan maan hevosjalostusta. Hevoshoidonneuvojan tehtäviin kuului valvoa ravikilpailuita, hevoskasvatusta sekä ostaa kruunuoriita, valvoa niiden hoitoa ja siitostoimintaa. Hevoshoidonneuvoja myös myönsi varoja hevosalan järjestöille ja valvoi niiden toimintaa, sekä antoi lausuntoja ja ehdotuksia. Myöhemmin tehtäviin lisättiin kantakirjan pitäminen suomenhevosista. 

Hevoshoidonneuvojan alaisuudessa oli 1-3 apulaisneuvojaa. Pätevyysvaatimuksena tehtävään oli eläinlääkärin tai agronomin tutkinto. Hevoshoidonneuvojan virka lakkautettiin vuonna 1917 ja sen tehtävät siirrettiin maataloushallituksen kotieläinhoito-osastolle.

Hevoshoidonneuvojat
Ernst Fabritius 1893–1899
Jalmari Meurman, vt. 1898–1904
Axel Gunnar Alfthan 1906–1917
Erkki Sihvola, vt. 1917

Lähteet

Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Hevoskasvatus
Thobias Montler

Thobias Montler (aik. Thobias Nilsson Montler, s. 15. helmikuuta 1996 Helsingborg) on ruotsalainen pituushyppääjä ja EM-mitalisti. Montler on saavuttanut lisäksi nuorten EM-mitaleja sekä kaksi sisäratojen EM-kilpailuiden hopeaa.

Thobias Nilsson Montler saavutti ensimmäisen aikuisten Ruotsin mestaruusmitalin 18-vuotiaana sijoittuessaan vuonna 2014 pituushypyssä kolmanneksi Michel Tornéusin voittaessa. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Montler sijoittui pituudessa kahdeksanneksi. Kevään 2015 sisähalli-EM-kisoissa Prahassa Montler oli mukana Tornéusin voittaessa uudella Ruotsin ennätyksellä ja Andreas Otterlingin sijoittuessa kolmanneksi. Montler ei selvinnyt vielä silloin loppukilpailuun. Vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Eskilstunassa hän saavutti neljännen sijan. Pikaviestissä Ruotsin joukkueelle, jossa Montler oli joukkueen jäsen, tuli mestaruus. Samana vuonna jatkui pronssisijoitus Ruotsin mestaruuskisoissa. Kausi 2017 osoitti Montlerin uralla todellista kehitystä. Hän aloitti vuoden 2017 alussa opiskelun Yhdysvalloissa Keiser yliopistossa Floridan West Palm Beachissa. Keväällä 2017 hän paransi Floridan Jacksonvillessä pituusennätystään peräti 36 sentillä 768 cm:stä 804 cm:iin. Näin hänestä tuli viides ruotsalainen 8 metrin ylittäjä. Samana vuonna kesällä 2017 Montler saavutti kolmannen pronssin Ruotsin mestaruuskisoissa ja Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa tuli myös pituushypyn pronssi Ukrainan Vladyslav Mazurin voittaessa.

Montler nousi Ruotsin pituushypyn ykköseksi vuoden 2018 Ruotsin mestaruuskisoissa. Kesän 2018 EM-kisoissa Berliinissä Montler sijoittui neljänneksi tuloksella 810 cm voittajan ollessa jälleen Kreikan Tentóglou. Seuraavan talven halli-EM-kisoissa Montler saavutti ensimmäisen aikuisten sarjan mitalin sijoittuessaan Glasgow'ssa hopealle tuloksella 817 cm Kreikan Tentógloun voittaessa. Samana vuonna Montler hyppäsi Espanjassa myötätuuleen 843 cm ja virallisesti vähän myöhemmin Tukholman Timanttiliigakilpailuissa uuden oman ennätyksensä 822 cm, joka samalla oli Tokion olympialaisten kisaraja. Syksyn MM-kisoissa Dohassa Montler pääsi loppukilpailuun sijoittuen yhdeksänneksi tuloksella 796 cm. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden sekä 2019 että 2020. Vuoden 2021 halli-EM-kisoissa Montler uusi hopeansa uudella sisähalliennätyksellä 831 cm voiton mennessä jälleen Kreikan Tentógloulle. Hän hyppäsi kesällä 2021 ulkorataennätyksensä 827 Monacossa, sijoittui seitsemänneksi Tokion olympialaisissa ja voitti Ruotsin-mestaruuden. 

Montler saavutti Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hopeaa Ruotsin ennätystuloksella 838 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 11:nneksi. Samana vuonna hän saavutti hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 806 cm. Hän voitti 2022 Ruotsin sisä- ja ulkoratamestaruuden.

Lähteet 

Ruotsalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Uşak

Uşak on kaupunki ja piirikunta Turkin Länsi-Anatoliassa. Aikanaan se tunnettiin etenkin uşak-matoistaan. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 256 050.

Maantiede

Uşak sijaitsee Turkin Länsi-Anatoliassa. Sen korkeus merenpinnasta on 907 metriä.

Historia

Heettiläisten kaudella nykyinen Uşak oli osa heettiläistä valtakuntaa. Sen lähellä sijaitsevat myös antiikin aikaisen Flaviopoliksen rauniot.

Germiyanin turkkilaiset ruhtinaat alistivat nykyisen Uşakin 1300-luvulla. Hallitsija Yakub I:n waqf vuodelta 1321 mainitsee paikalle perustetun uskonnollisen koulun (zawiye) ja edelleen pystyssä olevan moskeijan (Ulu Camii). Sittemmin Uşakista tuli osa Osmanien valtakuntaa. Vuonna 1530 se oli oman hallinnollisen alueensa (kada) keskus ja kaupungissa tuotettiin saippuaa, jolla maksettiin myös veroja. Osmanien valtakaudella tulivat tunnetuksi myös uşak-matot. Evliya Çelebi mainitsee paitsi värikkäät matot, mutta myös kaupungin olevan villakaupan keskus.

1700-luvun lopulla paikallinen derebey Hajj Murad-oghlu kapinoi Osmanivaltiota vastaan ja tuli teloitetuksi. Seuraavan vuosisadan lopulla kaupungin asukasluku oli erään arvion mukaan noin 13 000. Heistä noin kolmasosa oli kreikkalaisia ja armenialaisia. Mattoteollisuus alkoi kasvaa kovaan tahtiin 1870-luvulta lähtien, kun itämaiset matot tulivat suosituiksi Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuosisadan vaihteessa Uşakin kanssa kilpailivat kuitenkin monet muut kaupungit, joissa työvoima oli halvempaa.

Kreikan–Turkin sodan aikana 1900-luvun alkupuoliskolla kaupungin tuntumassa käytiin kiivaita taisteluja. Kreikkalaisten ylipäällikkö Nikólaos Trikoúpis jäi turkkilaisten vangiksi Uşakissa 2. syyskuuta 1922.

Väestö
Uşakin piirikunnan asukasluku oli Turkin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2020 256 050. Heistä 228 881 asui itse kaupungissa ja 27 169 kylissä.

Lähteet

Turkin kaupungit
Turkin piirikunnat
Unescon maailmanperintökohteet Turkissa

Unesco on nimennyt Turkissa 18 kohdetta maailmanperintöluetteloon. Turkin kohteista 16 on kulttuurikohteita ja 2 sekakohteita.

Maailmanperintökohteiden sijainti

Maailmanperintökohteet

Lähteet
Syrjäjärvi (Jämsä, Koskenpää)

Syrjäjärvi on Koskenpäällä Jämsän ja Jyväskylän rajalla sijaitseva kahdentoista hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 29 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Jyväskylästä 26 kilometriä lounaaseen.

Maantiede 
Syrjäjärven on pituus on puoli kilometriä. Järvi on saareton ja sitä ympäröi metsä ja suo. Syrjäjärven itäpuolella sijaitsee useita järviä, kuten Kurppa, Surkee ja Joutee. Lännessä on Iso Koirajärvi ja aivan Syrjäjärven länsipuolella on hehtaarin laajuinen metsälampi (139,5 metriä mpy). Syrjäjärven ja lammen välistä kulkee yhdystie 16599. Syrjäjärven koillisosa sijaitsee Jyväskylään kuuluvan Korpilahden alueella.

Syrjäjärvi kuuluu Vuojanjoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on  Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Vuojanjoen alueen suurin vakavesi on Iso Koirajärvi; Syrjäjärvi on alueen kolmanneksi suurin.

Lähteet 

Jämsän järvet
Korpilahden järvet
Iso Rautaveden alue
Survosenkoski

Survosenkoski on Jämsässä Koskenpään kylän luoteispuolella sijaitseva 900 metriä pitkä koski. Sen keskivirtaama on 8 m³/s. Koski virtaa Kalmavedestä (102,4 metriä mpy) Isoon Rautaveteen (100,0 metriä mpy). Survosenkoski on osa Wanhan Witosen melontareittiä.

Survosenkoski käsittää kaksi koskea ja vuollemaisen pienen kosken suvantoineen. Kosken ympäristössä on kulttuurimaisemaa, yhdystie 6046 kulkee kosken itäpuolitse.

Survosenkosken etäisyys Jämsän keskustasta on 27 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Jämsän reitti 
Survosenkoski kuuluu Multialta alkavaan Jämsän reittiin. Ohessa reitin kulku Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:

Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,2) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).

Lähteet 

Iso Rautaveden alue
Jämsän luonto
Suomen kosket
Sinappikaalit

Sinappikaalit (Eruca) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kolme lajia, mahdollisesti muutama enemmänkin.

Sinappikaalit ovat yksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä sekä tavallisesti haarovia ja karvaisuudeltaan vaihtelevia. Lehdet ovat pariliuskaisia ja päättöliuska on suurikokoinen. Kukkien terälehdet ovat kellanvalkeita.

Sinappikaalien tieteellinen nimi (Eruca) tulee luultavasti etruskien kielen kaalia tarkoittavasta sanasta.

Suvun lajeista Eruca vesicaria tunnetaan myös nimellä rucola ja sen alalajia vihannessinappikaalia (Eruca vesicaria subsp. sativa) kasvatetaan sekä käytetään yrttinä tai lehtivihanneksena.

Lajeja ja alalajeja 
 Eruca loncholoma
 Eruca setulosa
 Eruca vesicaria – rikkasinappikaali
 Eruca vesicaria subsp. sativa – vihannessinappikaali

Katso myös 
 hietasinapit (Diplotaxis)
 kaalisinapit (Erucastrum)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Sinappikaalit – Eruca

Ristikukkaiskasvit
Åsvalla

Åsvalla on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva hirsirunkoinen seurantalo, joka on valmistunut 10. syyskuuta 1911. Åsvallan omistaa yhdistys Svenska förening i Lojo rf. ja rakennusta vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin. Åsvallan tontin yhdistykselle lahjoitti Moision rälssisäterin omistaja Walter Ahlqvist, sekä hänen puolisonsa Ingrid Ahlqvist vuonna 1907. Åsvallan piirustukset on laatinut puheenjohtaja Naemi Olin ja rakennus edustaa koristeellista jugendia. Yksi rakennuksen merkittäviä koristeellisia yksityiskohtia on kahden laudan rajaama, nousevaa aurinkoa esittävä koristesahaus. Åsvalla on mukana Lohjan kaupungin rakennetun kulttuuriympäristön inventointiluettelossa.

Åsvalla on osittain kaksikerroksinen ja se seisoo luonnonkivisellä sokkelilla. Rakennuksen huoneita ovat muun muassa juhlasali näyttämöineen, keittiö, aula ja vahtimestarin asunto. Åsvallaa ympäröi puistomainen piha, jonka itäreunassa on puinen vaja.

Lähteet 

Seurantalot
Lohjan rakennukset ja rakennelmat
1911
Siuntion kotiseutumuseo

Siuntion kotiseutumuseo on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva kotiseutumuseo. Museota ylläpitää Hembygdens vänner i Sjundeå rf. ja se sijaitsee Siuntion kirkonkylässä. Museokokonaisuuteen kuuluu entinen koulurakennus eli Fredriksbergin koulu, kaksi aittaa, liiteri, pienempi mökkitupa, niin kutsuttu Pettrofskan mökki, sekä vahtimestarin asunto.

Fredriksbergin koulurakennuksessa, joka on museon päärakennus on esine- ja sisustusnäyttelyitä. Näyttelyiden aiheet kuvaavat muun muassa Siuntion esihistoriaa, Porkkala-parenteesin aikaa, sekä Mona Leon teatterinukkeja. Museossa on esillä myös osia Siuntion Pyhän Pietarin kirkon ensimmäisistä uruista. Siuntio oli Suomen ensimmäinen maalaisseurakunta, joka sai luvan urkujen hankkimiseen kirkkoonsa.

Nykyiselle paikalleen Siuntion kotiseutumuseo rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Alun perin kotiseutumuseo toimi Fanjunkarsin torpassa, joka tuhoutui Porkkalan vuokra-aikana. Museota vastapäätä sijaitsee Krejansbergetin mäki, jonka huipulla on 5 pronssiaikaista hautaröykkiötä. Museolta lähtee polku ylös Krejansbergetille, josta aukeaa näkymä jokilaaksoon Kirkkojoelle, Siuntion Pyhän Pietarin kirkolle ja Suitian linnalle.

Lähteet 

Suomen kotiseutumuseot
Siuntion rakennukset ja rakennelmat
Johanna Nuutinen

Johanna Nuutinen (18. huhtikuuta 1983) on suomalainen tanssija ja koreografi. Hän on opiskellut Suomen Kansallisoopperan Balettikoulussa ja on tehnyt Suomen Kansallisbaletissa viisitoista vuotta kestäneen uran. Nuutinen on tehnyt yhteistyötä eri alojen taiteilijoiden kanssa, yhdistänyt tanssia videotaiteeseen ja järjestänyt performanssiesityksiä gallerioissa.

Nuutinen aloitti baletin ja tanssin Kansallisoopperan Balettikoulussa, jossa hän opiskeli vuosinaa 1992–2002. Hän sai sen jälkeen kiinnityksen Suomen Kansallisbalettiin jossa oli vuosina 2002–2017. Nuutinen oli vuonna 2012 opiskelemassa Gaga liiketekniikka Ohad Naharin johdolla Tel Avivissa Israelissa. Gaga on Ohad Naharin 2000-luvun alussa kehittämä tanssitekniikka jolla on yhtäläissyyksiä modernin- ja nykytanssin kanssa. Samana vuonna hän oli Japanissa opiskelemassa Buto -tekniikkaa Yoshito Ohnon johdolla Tokiossa. Buto on japanilainen avantgardistinen nykytanssin muoto joka kehitettiin II maailmansodan jälkeen.

Nuutinen on ollut Suomen Kansallisbaletista virkavapaalla 2012–2013 ja vuodesta 2015 eteen päin hän on ollut virkavapaalla ja tehnyt töitä freelancerina. Hän on myös tehnyt töitä perustamansa Johanna Nuutinen +CO tanssitaiteilijoiden ryhmän kanssa taiteellisena johtajana. Nuutinen sai Suomen Kulttuurirahaston kolmivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2017 ja on sen avulla vetänyt Kinesteetikot ry:n kautta toteutettavaa kolmivuotista työpajahanketta.

Työt 
 OPIA (2020), Zodiak – Uuden tanssin keskus
 X-it, (2019), West Australian Baletti, ensi-ilta 8. helmikuuta 2019.
 AINA, (2019), Suomen Kansallisbaletti, ensi-ilta 19. toukokuuta 2019.
 MIRAGES, (2019), Musiikki- ja tanssielokuvat sekä live-elokuvatapahtuma reaaliaikaisella virtuaalitekniikalla (yhteistyö koreografina Kroma Productionsin kanssa).
 ANON - The Act of Waiting, (2018), ensi-ilta 22. marraskuuta 2018 Teatteri Viirus.
 IRIS - Dance in the Fissures of Humanity, (2017), näyttämö tuotanto ensi-ilta 29. syyskuuta 2017.
 ROOM, (2017), näyttämö tuotanto ensi-ilta marraskuussa 2017 Porissa.
 ME, (2016), Galateca Gallery, Bukarest, Romania; Emma – Espoon modernin taiteen museo; Vantaan taidemuseo Artsi; K. H. Renlundin museo, Kokkola.
 BABULUS, (2016), Göteborgin tanssi- ja teatterifestivaali; Kiertue Walesissa helmikuu 2017.
 SOCIAL eMOTIONS, (2016) Tanzmesse NRW - promo event; OuDance Festivaali.
 ET KLUVET HUS - DEN ENA/ DEN ANDRA, (2015) (ääni ja video installaatio taiteilija Hans Rosenströmin kanssa), Galleria Sinne, Helsinki; Galleri Elverket, Tammisaari.
 HATCHED, (2014), nykytanssi soolo, 25 min.
 “ ME “ - Story of a Performance, (2013), lyhytfilmi, 8 min.
Lähde:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 

Balettitanssijat
Nykytanssijat
Suomalaiset tanssijat
Suomalaiset koreografit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Outi Kuittinen

Outi Kuittinen (s. 1962) on suomalainen lääkäri, joka on Itä-Suomen yliopiston onkologian professori sekä sivutoimisesti Kuopion yliopistollisen sairaalan ja Oulun yliopistollisen sairaalan ylilääkäri. Hän on tutkinut erityisesti lymfoomaa eli imukudossyöpää, joka on yksi yleisimmistä syöpäsairauksista. Kuittisen työuran aikana ymmärtämys imukudossyövästä on lisääntynyt merkittävästi. Erilaisia  lymfoomia tunnetaan jo yli 90. Hoidot ovat kehittyneet huomattavasti. Esimerkiksi uusia täsmälääkkeitä ja vasta-aineita on kehitetty useisiin imukudossyövän alatyyppeihin ja syöpähoitojen haittoja osataan hoitaa paremmin. Imukudossyövän kuolleisuus on silti yhä 20–30 prosenttia sairastuneista. Kuittisen mukaan joka kolmas suomalainen sairastaa syövän. Imukudossyövän ohella Kuittinen osallistuu tutkimusryhmineen syöpähoitojen vaikuttavuuden selvittämiseen.

Kuittinen opiskeli lääkäriksi Kuopion yliopistossa (LL 1988) ja jatkoi opintojaan Oulun yliopistossa, josta valmistui syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäriksi (1996) ja lääketieteen tohtoriksi (LT 2003). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2003) oli otsikoitu Matrix metalloproteinase-2 (MMP-2) and -9 (MMP-9) in hematological malignancies. Oulun yliopiston syöpätautien dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 2010.

Tätä aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Oulun yliopistollisen sairaalan erikoislääkärinä (1996-), myöhemmin syöpätautien osastonylilääkärinä. Itä-Suomen yliopiston professorina hän aloitti elokuussa 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla
Outi Kuittinen. University of Oulu, Institute of Clinical Medicine, Professor  (researchgate.net)
Kuopio and Oulu translational and clinical lymphoma study group  (uefconnect.uef.fi)

Suomalaiset professorit
Itä-Suomen yliopiston professorit
Suomalaiset lääkärit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Valentina Libertsova

Valentina Vasiljevna Libertsova (, s. 1957 Matšjärven kylä, Kotkatjärven maalaiskunta,  Aunuksen kansallinen piiri, Karjalan ASNT (nyk. Karjalan tasavalta), Neuvostoliitto) on karjalainen opettaja, runoilija ja kääntäjä. Hän kirjoittaa livvinkarjalakielisiä kirjoituksia ja runoja muun muassa Oma Mua -lehteen. Lisäksi hän on kääntänyt Marina Tsvetajevan, Larisa Rubalskajan ja Valentin Berestovan runoja.

Libertsova syntyi Aunuksen kansallisen piirin Kotkatjärven maalaiskunnan Matšjärven kylässä (д. Матчезеро) vuonna 1957. Hän opiskeli opettajaksi ja työskenteli koulussa venäjän kielen ja kirjallisuuden opettajana. Vuodesta 2005 lähtien hän kirjoittanut runoja ja tarinoita äidinkielellään livviksi. Nykyään hän asuu Aunuksen kansallisen piirin Alavoisen kylässä. Vuonna 2012 hän sai Vladimir Brendojevin kirjallisuuspalkinnon.

Teoksia
 Kylläl karjalakse paista…, Periodika, 2015. ISBN 978-5-88170-260-1. web-julkaisu (livvinkarjalaksi)

Lähteet

Karjalankieliset kirjailijat
Karjalaiset henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhani Mykkänen

Juhani Mykkänen (s. 1984) on suomalainen startup-yrittäjä, kolumnisti ja kirjailija. Yhdessä viiden muun henkilön kanssa Mykkänen perusti vuonna 2014 ruokalähettiyhtiö Woltin, jossa hän vastaa nykyään yrityksen lähettimallin vastuullisesta kehittämisestä sekä yrityksen globaalista koronavalmistautumisesta.

Vuosina 2012–2013 Mykkänen toimi Helsingin Sanomien Nyt-liitteen, Radio Helsingin ja menotoimituksen esimiehenä.

Koulutus 
Mykkänen on käynyt Kuopion Lyseon lukion ja valmistui vuonna 2003. Hän kirjoitti neljä laudaturia. Hän on valmistunut diplomi-insinööriksi Aalto-yliopistosta opiskeltuaan informaatioverkostojen koulutusohjelmassa vuosina 2004–2011.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Juhani Mykkäsen kotisivut

Suomalaiset yrittäjät
Helsingin Sanomien toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Resident Evil Village

Resident Evil Village (Village sana on tyylitelty muodostamaan roomalainen numero VIII numerolle kahdeksan) on Capcomin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin 7. toukokuuta 2021 Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle.

Peli julkistettiin vuonna 2020, jolloin kerrottiin sen olevan suora jatko-osa Resident Evil 7: Biohazard -pelille ja paljastettiin päähenkilö Ethan Wintersin palaavan. 

Resident Evil Village sisältää kuuden pelaajan verkkotoimintapelin Resident Evil RE:Versen, joka julkaistaan Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. ReVerse on viivästynyt vuodelle 2022.

Pelaaminen 
Peli jatkaa Resident Evil Biohazardin tapaan ensimmäisessä persoonassa. Peli on uudessa sijainnissa edellisen pelin sankarilla Ethan Wintersillä. Winters asuu epämääräisessä Eurooppalaisessa maassa vaimonsa ja tyttärensä kanssa kun tapahtumat menevät pieleen: hänen vaimonsa Mia kuolee ja heidän tyttärensä Rose kidnapataan. Winters päätyy kylään, josta hänen on löydettävä eri purkit ja lopulta kohdattava loppuvastus.
Pelaaja liikkuu eri tyrmissä, jotka painottavat erilaisia kauhun lajityyppejä.

Ääniraita 
Peli musiikin ovat säveltäneet Shusaku Uchiyama, Marcin Przybylowicz, Nao Sato ja Brian D'Oliveira. Pelin ääniraita on julkaistu toukokuussa 2021.

Ladattava sisältö 
Capcom ilmoitti E3 2021 -tapahtumassa, että peliin kehitetään uutta ladattavaa sisältöä. Kesäkuussa 2022 järjestetyssä Capcom Showcase -tapahtumassa Winters' Expansion paljastettiin. Se sisältää uuden tarinalaajennuksen nimeltä Shadows of Rose, jossa Rosemary Winters on pelattavana päähenkilönä kolmannen persoonan kameratilassa sekä kaksi uutta tasoa ja Chris Redfieldin, Lady Dimitrescun ja Karl Heisenbergin pelattavina lisähahmoina Mercenaries-tilassa. Laajennus julkaistiin PlayStation 4, PlayStation 5, Windows-, Xbox One ja Xbox Series X/S -versioille 28. lokakuuta 2022, ja se on tarkoitus julkaista Nintendo Switch -versiolle 2. joulukuuta 2022, ja macOS-versiolle myöhemmin.

Äänirooleissa

Vastaanotto 
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Pomotaisteluita kutsuttiin pieneksi pettymykseksi, mutta suuri valikoima vastustajia pitää pelin jännityksen.

Maggie Robertson sai The Game Awards -palkinnon parhaasta näyttelijäsuorituksesta (ääninäyttely tai liikkeenkaappaus).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 Virallinen sivusto 

Vuoden 2021 videopelit
Village
Windows-pelit
PlayStation 4 -pelit
PlayStation 5 -pelit
Xbox One -pelit
Xbox Series X- ja Series S -pelit
Africa Proconsularis

Africa Proconsularis () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pohjois-Afrikassa ja käsitti alueen nykyisessä Algeriassa, Libyassa ja Tunisiassa. Noin vuosina 293–395 se tunnettiin nimellä (Africa) Proconsularis Zeugitana.

Maantiede 

Africa Proconsulariksen provinssi sijaitsi Pohjois-Afrikassa Välimeren rannikolla. Sen alue sai alkunsa idästä nykyisen Algerian pohjoisrannikon itäosista, käsitti nykyisen Tunisian pohjoisosan, ja päättyi lännessä nykyisen Libyan pohjoisrannikon itäosaan. Alue muodostui suhteellisen kapeasta rannikkokaistasta, joka ei aina ulottunut kovin syvälle sisämaan aavikolle. Provinssin länsipuolella sijaitsi Mauretania Caesariensiksen provinssi ja itäpuolella Kyrenaika eli ensin Cyrenaican provinssi ja myöhemmin Creta et Cyrenen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Zama, myöhemmin Karthago (lat. Carthago).

Kaupunkeja 

Africa Proconsulariksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat provinssin laajimmassa vaiheessa muun muassa:

 Acholla
 Arae Philaenorum
 Assuras
 Calama
 Carpis
 Charax
 Cirta
 Clupea
 Curubis
 Girba
 Hadrumetum
 Hippo Diarrhytus
 Hippo Regius
 Karthago (Carthago)
 Lambaesis
 Leptis Magna
 Macomades
 Madaura
 Nadalus
 Neapolis
 Oea
 Rusicada
 Ruspina
 Sabratha
 Sicca
 Tacape
 Tarichiae
 Thamugadi
 Thapsus
 Thelepte
 Theveste
 Thusurus
 Thysdrus
 Usilla
 Utica
 Zama

Historia 

Africa Proconsulariksen provinssi perustettiin keisari Augustuksen aikana vuonna 27 eaa. yhdistämällä aikaisemmat provinssit Africa Vetus ja Africa Nova. Provinssi jaettiin Septimius Severuksen aikana vuonna 193 jaa. Africa Proconsulariksen provinssiksi ja Numidian provinssiksi, jonka jälkeen Africa Proconsulariksen alue oli siis aiempaa pienempi. Tämä Africa Proconsulariksen provinssi jaettiin uudelleen Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 (Africa) Proconsularis Zeugitanan provinssiksi, joka voidaan nähdä Africa Proconsulariksen perillisenä, sekä Valeria Byzacenan provinssiksi. Proconsularis Zeugitana kuului African diokeesiin ja 300-luvulla välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin.

Rooman valtakunnan jaon aikoihin vuonna 395 Proconsularis Zeugitanan nimenä esiintyy jälleen Africa Proconsularis. Se oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja African diokeesiin.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Africa
Rooman provinssit
Kristillinen työväenpuolue

Kristillinen työväenpuolue (portugaliksi: Partido Trabalhista Cristão, PTC), aiemmin Kansallinen jälleenrakennus puolue (portugaliksi: Partido da Reconstrução Nacional, PRN),  on poliittinen puolue Brasiliassa.

Aiheesta muualla
Kotisivut . 

Brasilialaiset puolueet
Armenia (provinssi)

Armenia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähässä-Aasiassa nykyisten Itä-Turkin ja Armenian alueilla. Provinssi oli lyhytikäinen ja olemassa ainoastaan vuosina 114–118. Muina aikoina alue oli itsenäistä Armenian kuningaskuntaa.

Maantiede 

Armenian provinssi sijaitsi Vähän-Aasian itäisissä sisäosissa nykyisen Itä-Turkin ja Armenian alueilla. Siihen kuuluivat sekä Armenia Major, joka sijaitsi enemmän nykyisen Armenian alueella, sekä Armenia Minor, joka sijaitsi enemmän nykyisen Turkin alueella. Provinssin länsipuolella sijaitsi Cappadocian provinssi ja eteläpuolella Mesopotamian provinssi. Provinssiin kuului pieni kaistale Mustanmeren rantaa sen itäpäässä. Provinssin pohjoispuolella sijaitsivat Kolkhis sekä Kaukasian Iberia ja Albania. Provinssin hallinnollinen keskus oli oletettavasti Artaksata (lat. Artaxata).

Kaupunkeja 

Armenian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):

 Abarne
 Amida
 Analiba
 Arane
 Araurakos (Arauracus) tai Araurakoi (Arauraci)
 Arsamosata
 Artagira
 Artaksata (Artaxata)
 Carana
 Dagalassos (Dagalassus)
 Darana
 Daskusa (Dascusa)
 Elegia
 Eriza
 Ferendis (Pherendis)
 Fufena (Phuphena)
 Ingila
 Kainepolis (Caenepolis)
 Karkathiokerta (Carcathiocerta)
 Kefa (Cepha)
 Koissa (Coissa)
 Maiferakta (Maipheracta) eli Martyropolis
 Mazara
 Mesoroma
 Nikopolis (Nicopolis)
 Oleotodoriza
 Sabos (Sabus)
 Sarisa
 Sinebra
 Suissa
 Tefrike (Tephrice)
 Teukila (Teucila)
 Tigranokerta (Tigranocerta)
 Tomisa
 Tzimiska (Tzimisca)
 Zara
 Zenokopis (Zenocopis)
 Zimara

Historia 

Armenian kuningaskunnan alueesta tuli osa Roomaa keisari Trajanuksen aikana vuonna 114. Provinssi lakkautettiin jo vuonna 117, jolloin sen pääosa eli Armenia Major palasi itsenäiseksi kuningaskunnaksi. Näin provinssi oli kuitenkin olemassa juuri Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Armenia Minor liitettiin Cappadocian provinssiin. Myöhemmin noin vuonna 293 Armenia Minor erotettiin Cappadociasta omaksi provinssikseen.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Armenian historia
Rooman provinssit
Turkin historia
Assyria (provinssi)

Assyria () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alueen nykyisessä Irakissa. Provinssi oli lyhytikäinen, sillä alue oli Rooman hallussa vain vuosina 116–118.

Maantiede 

Assyrian provinssi käsitti alueen Parthiassa Tigris-joen itäpuolella nykyisen Irakin koillisosassa. Provinssin länsipuolella sijaitsi Mesopotamian provinssi ja pohjoispuolella Armenian provinssi.

Kaupunkeja 

Assyrian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:

 Arbela
 Ktesifon (Ctesiphon)
 Opis
 Sabata

Historia 

Assyrian provinssi perustettiin roomalaisten vallattua alueen parthialaisilta keisari Trajanuksen aikana vuonna 116. Siitä luovuttiin jo keisari Hadrianuksen aikana vuonna 118, jolloin parthialaiset valtasivat sen takaisin. Se oli kuitenkin olemassa juuri Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Irakin historia
Rooman provinssit