Larisa Lazutina

Larisa Jevgenjevna Lazutina (, os. Ptitsina; s. 1. kesäkuuta 1965 Kontupohja, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) on entinen huipputason hiihtäjä, moninkertainen arvokisavoittaja. Lazutinan menestyksekäs ura päättyi vuoden 2002 keväällä dopingrikkomukseen. 

Lazutina aloitti hiihtämisen jo nuorella iällä, 5-vuotiaana, mutta hänen uransa parhaat vuodet ajoittuivat kypsälle iälle, 1990- ja 2000-luvun vaihteen tienoille. Lazutina hiihti jo 1987 Oberstdorfin MM-hiihdoissa, missä hän saavutti viestikultaa ja 20 kilometriltä pronssia. Hän kuului Neuvostoliiton hiihtojoukkueeseen myös 1988 Calgaryn olympialaisissa, mutta vain varajäsenenä, sillä joukkueessa oli sellaisia huippunimiä kuin Smetanina, Vencienė, Tihonova ja Nageikina. 

1989 Lahden MM-kisoissa Lazutina pääsi hiihtämään ja voitti 30 kilometrillä hopeamitalin. Kaudella 1989–1990, hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. 1992 Albertvillen olympialaisissa hän oli 26 vuoden ikäinen. Tuolloin henkilökohtaisista kirkkaimmista mitaleista kamppailivat maannainen Ljubov Jegorova sekä italialaiset Stefania Belmondo ja Manuela Di Centa. Lazutina voitti kultamitalin viestijoukkueessa Albertvillessa.

1993 MM-kisoissa Lazutina voitti 5 kilometrin kilpailun sekä oli mukana kultaa hiihtäneessä viestijoukkueessa ja hiihti hopealle 10 kilometrin kilpailussa. Viestikultaa hän voitti myös Lillehammerissa 1994. 

1995 Thunder Bayn MM-hiihdoissa Lazutina voitti neljä kultamitalia ja hopean. 1997 MM-hiihdoissa Norjan Trondheimissa hän voitti viestin maailmanmestaruuden. 

Trondheimin kisojen jälkeen, 31 vuoden ikäisenä, Lazutina ilmoitti lopettavansa hiihtouransa. Syynä päätökseen olivat muun muassa väsymys, sairastelu ja erimielisyydet Venäjän maajoukkueen johtajien kanssa. Kuitenkin saman vuoden toukokuussa Anatoli Aksentjev pyysi Lazutinan takaisin huippu-urheilun pariin. Lazutina ehdotti paluulle ehdoksi, että hän saisi harjoitella yksin, muun maajoukkueen ulkopuolelle. Häntä ryhtyi valmentamaan miehensä Gennadi. Uusi harjoitusmenetelmä tuotti hyviä tuloksia. Lazutina voitti 1998 Naganon olympialaisissa kolme kultamitalia, hopean ja pronssin. Kotiinsa palattuaan presidentti Boris Jeltsin myönsi hänelle Venäjän federaation sankarin tähden, korkeimman mahdollisen Venäjän kansalaiselle myönnettävän arvonimen. Samana vuonna hän voitti myös toistamiseen urallaan, yhdeksän vuoden tauon jälkeen, hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun.

1999 MM-hiihdoissa Itävallan Ramsaussa hän voitti kultamitalin 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja viestissä kultamitalin, ja 2001 MM-hiihdoissa Lahdessa hän sai hopeaa takaa-ajosta ja 10 kilometrin hiihdosta pronssia. 

Lazutina oli ilmoittanut 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten jäävän hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen. Olympialaisissa Venäjän naisten joukkue ei voinut osallistua viestihiihtoon Lazutinan hemoglobiiniarvon ylitettyä sallitun 160 rajan. Hän ei tiennyt mistä syy korkeisiin lukemiin johtui, mutta epäili korkeaa ilmanalaa ja kuukautisia. Hän joutui virtsatestiin, mutta pääsi ladulle 30 kilometrin kilpailuun ja voitti sen. Kilpailun jälkeisessä testissä hän, samoin kuin maannaisensa Olga Danilova sekä miesten 50 kilometrin kilpailun voittanut Espanjan Johan Mühlegg, jäi kiinni kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä. Myöhemmin selvisi, että Lazutina oli antanut positiivisen doping-näytteen jo aiemmin saman kauden aikana, eikä hänellä olisi ollut osallistumisoikeutta koko kisoihin, ja menetti myös kaksi muuta kisoista voittamaansa mitalia samoin kuin kauden aikaisemmat maailmancupin sijoituksensa. On epäselvää, miksi Lazutinan ylipäätänsä annettiin hiihtää kisoissa.

Yksityiselämä 
Urheilu-uransa jälkeen Lazutina on lähtenyt politiikkaan, ja ollut duuman varajäsen vuodesta 2003. Lazutinalla on karjalaisia sukujuuria.

Saavutuksia

Arvokisat
1987 MM, Oberstdorf:
viesti: kultaa
20 km: pronssia
1989 MM, Lahti:
30 km: hopeaa
10 km: 8. sija
15 km: 9. sija
Talviolympialaiset 1992, Albertville:
viesti: kultaa
30 km (v): 5. sija
5 km (p): 7. sija
takaa-ajo: 8. sija
1993 MM, Falun:
5 km: kultaa
viesti: kultaa
takaa-ajo: hopeaa 	
15 km (v): 4. sija
Talviolympialaiset 1994, Lillehammer:
takaa-ajo: 4. sija
15 km (p): 5. sija
5 km (p): 6. sija
1995 MM, Thunder Bay:
5 km: kultaa
takaa-ajo: kultaa
15 km (v): kultaa
30 km (p): 4. sija
1997 MM, Trondheim:
viesti: kultaa
30 km (v): 4. sija
5 km (p) 4. sija
takaa-ajo: 6. sija
15 km (v): 10. sija
1999 MM, Ramsau:
viesti: kultaa
30 km (v): kultaa
15 km (p): 8. sija
2001 MM, Lahti:
viesti: kultaa
takaa-ajo: hopeaa
10 km (p): pronssia
15 km (p): 7. sija
Talviolympialaiset 1998, Nagano:
5 km (p): kultaa
takaa-ajo: kultaa
viesti: kultaa
15 km (p): hopeaa
30 km (v): pronssia
Talviolympialaiset 2002, Salt Lake City:
30 km (p): hylättiin dopingrikkomuksen takia
takaa-ajo: hylättiin dopingrikkomuksen takia
10 km (p): hylättiin dopingrikkomuksen takia
15 km (v): hylättiin dopingrikkomuksen takia

Maailmancupin henkilökohtaisten matkojen osakilpailuvoitot
15. joulukuuta 1989 Thunder Bay, 15 km
21. helmikuuta 1993 Falun, 5 km 	
19. maaliskuuta 1994 Thunder Bay, 5 km
11. helmikuuta 1995 Oslo, 30 km 
10. maaliskuuta 1995 Thunder Bay, 15 km
12. maaliskuuta 1995 Thunder Bay, 5 km 
14. maaliskuuta 1995 Thunder Bay, takaa-ajo	
17. joulukuuta 1995 Santa Caterina, 10 km 
22. marraskuuta 1997 Beitostölen, 5 km
16. joulukuuta 1997 Val di Fiemme, 15 km 
11. maaliskuuta 1998 Falun, 5 km
14. maaliskuuta 1998 Oslo, 30 km
27. helmikuuta 1999 Ramsau, 30 km 
7. maaliskuuta 1999 Lahti, 10 km
13. maaliskuuta 1999 Falun, 15 km
12. joulukuuta 1999 Sappada, 10 km 	
12. tammikuuta 2000 Nové Město, 10 km
5. helmikuuta 2000 Lillehammer, takaa-ajo 	
4. maaliskuuta 2000 Lahti, 15 km
10. maaliskuuta 2001 Oslo, 30 km  
18. maaliskuuta 2001 Falun, 10 km

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Neuvostoliittolaiset maastohiihtäjät
Venäläiset maastohiihtäjät
Venäläiset olympiavoittajat
Dopingrikkomuksesta tuomitut venäläiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut hiihtäjät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt