joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zhongnanhai

Zhongnanhai (keskinen ja eteläinen järvi) on Pekingissä sijaitseva Kiinan kommunistisen puolueen päämaja ja Kiinan hallintokompleksi. Zhongnanhai on virallisen Kiinan valtakeskus.

Yli neljä metriä korkeiden muurien takana sijaitsee Zhongnanhain puisto, joka oli aikanaan keisareiden huvittelupaikka. Nykyisin paikka on Kiinan kommunistisen puolueen versio kielletystä kaupungista. Alkuperäinen kielletty kaupunki sijaitsee aivan Zhongnanhain vieressä.

Zhongnanhaissa sijaitsee Ming-dynastialta peräisin oleva paviljonki. Kommunistijohtaja Mao Zedong muutti paviljonkiin vuonna 1949. Siitä lähtien rakennus on toiminut kommunistisen puolueen ja Kiinan hallituksen päämajana sekä korkean tason johtajien kotina.

Kiinan tosiasiallisena johtajana vuosina 1972-1992 toiminut Deng Xiaoping asui Zhongnanhain ulkopuolella. Maon aikana lähes kaikki korkeimmat johtajat asuivat alueella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pekingin rakennukset ja rakennelmat
Pekingin nähtävyydet
Kiinan hallinto
Kiinan kommunistinen puolue
Panepistimíou

Panepistimíou (, ”Yliopiston katu”) eli Elefteríou Venizélou (Οδός Ελευθερίου Βενιζέλου, Odós Elefteríou Venizélou) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Sýntagma-aukiolta Omónoia-aukiolle.

Panepistimíou on Ateenan keskustan keskeisiä pääkatuja 1800-luvulla muodostetussa asemakaavassa. Kadun varrella on lukuisia arkkitehtonisesti merkittäviä rakennuksia, joista monet edustavat uusklassista arkkitehtuuria. Kadulla sijaitsevat muun muassa Ateenan yliopiston päärakennus, josta katu on saanut nimensä, sekä Ateenan akatemia ja Kreikan kansalliskirjasto, jotka muodostavat yhdessä Ateenan ”uusklassisen trilogian”. Kadun varrella sijaitsevat myös Numismaattinen museo eli Ilíou Mélathron -huvila, Ateenan arkeologisen seuran rakennus, katolinen Pyhän Dionysios Areopagitan katedraali, Arsákeio- eli Arsakeion-koulu, vanha silmäsairaala (Ofthalmiatreío), Serpiérin huvila sekä useita merkittäviä pankkitaloja ja liikkeitä. Kadulla on myös Ateenan metron asema Panepistímio.

Katu nimettiin vuonna 1945 virallisesti Elefteríou Venizélou -kaduksi 1900-luvun alkupuolen merkittävän poliitikko Elefthérios Venizéloksen mukaan, mutta nimi ei ole yleistynyt käyttöön kovin laajalti. Katu kulkee samansuuntaisesti sen itäpuolella sijaitsevan Akadimías-kadun sekä länsipuolella kulkevan Stadíou-kadun kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ateenan kadut ja tiet
Luettelo vuonna 1920 kuolleista henkilöistä



Tammikuu 
 2. tammikuuta – Paul Adam, ranskalainen kirjailija (s. 1862)

Helmikuu 
 8. helmikuuta – David Karppelin, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1849)
 27. helmikuuta – Juho Aitamurto, suomalainen poliitikko ja kansanedustaja (Suomalainen puolue) (s. 1860)
 27. helmikuuta – Alexandru Dimitrie Xenopol, romanialainen historioitsija ja professori (s. 1847)

Maaliskuu 
 10. maaliskuuta – Juho Erkki Antila, suomalainen poliitikko, kansanedustaja (Suomalainen puolue, Kokoomus), osuustoimintamies ja kunnallisneuvos (s. 1856)
 21. maaliskuuta – Evelina Haverfield, brittiläinen feministi, naisten äänioikeuden puolesta taistelija ja filantrooppi (s. 1867)
 24. maaliskuuta – Maria Antonietta Torriani (kirjailijanimi Marchesa Colombi), italialainen kirjailija ja toimittaja (s. 1840)
 24. maaliskuuta – Mary Augusta Ward, englantilainen kirjailija (s. 1851)

Huhtikuu 
 1. huhtikuuta – Theodor Finnilä, suomalainen kapteeni, liikemies ja kielitieteen harrastaja (s. 1868)
 10. huhtikuuta – Tryggve Andersen, norjalainen kirjailija (s. 1866)

Toukokuu 
 6. toukokuuta – Joseph Alanen, suomalainen taidemaalari (s. 1885)
 9. toukokuuta – Karl Johan Winter, suomalainen lääkäri, maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1860)
 25. toukokuuta – Viljo Attila, suomalainen asianajaja, varatuomari ja Mikkelin pormestari 1916–1920 (s. 1884)

Heinäkuu 
 17. heinäkuuta – Jaakko Akseli Antila, amerikansuomalainen faktori ja runoilija (s. 1861)
 30. heinäkuuta – Emma Lampert Cooper, yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1855)

Elokuu 
 18. elokuuta – Eugen Idestam, suomalainen varatuomari ja valtiopäivämies (s. 1860)
 24. elokuuta – Oszkár Asbóth, unkarilainen kielitieteilijä ja professori (s. 1852)
 29. elokuuta – Léon-Adolphe Amette, ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali (s. 1850)

Syyskuu 
 16. syyskuuta – Dan Andersson, ruotsalainen työläiskirjailija ja runoilija (s. 1888)
 19. syyskuuta – Ellen Ahlqvist, suomalainen lääkäri (s. 1870)
 24. syyskuuta – Inessa Armand, ranskalainen bolševikki ja kansainvälisen kommunistisen liikkeen vaikuttaja Venäjällä (s. 1874)
 26. syyskuuta – Claes Johan Stenroth, suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies (s. 1860)

Lokakuu 
 9. lokakuuta – Mathilda Asp, suomalainen opettaja ja naisvoimistelun uranuurtaja (s. 1840)
 25. lokakuuta – Aleksanteri, Kreikan kuningas 1917–1920 (s. 1893)

Marraskuu 
 10. marraskuuta – K. J. Ehnberg, suomalainen metsänhoitaja (s. 1861)
 12. marraskuuta – Fredrik Edvard Grönroos, suomalainen tuomari ja valtiopäivämies (s. 1849)
 28. marraskuuta – Juho Riipinen, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1860)

Joulukuu 
 19. joulukuuta – Eva Ahlström, suomalainen Ahlström-yhtiön toimitusjohtaja 1896–1904 (s. 1848)
 26. joulukuuta – Carl Legien, saksalainen ammattiyhdistysjohtaja (s. 1861)

Tuntematon päivämäärä 
 Asarias Autio, suomalainen maastohiihtäjä (s. 1874)

Katso myös 

 Wikipedia:Henkilön kuolintiedon lisääminen
 Wikiprojekti:Henkilöartikkeleiden syntymä- ja kuolinvuosiluokat
 Wikipedia:Wikidata/Äskettäin kuolleita

1920
Johan August Florin

Johan August Florin (7. huhtikuuta 1841 Helsinki – 27. joulukuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Florinin vanhemmat olivat  valtioneuvos August Oskar Wilhelm Florin ja Lovisa Ekebom ja puoliso vuodesta 1877 Lydia Lovisa Carlström. Florin valmistui filosofian maisteriksi 1864 ja lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1868. Hän toimi lääkärinä Helsingissä ja patologisen anatomian ja oikeuslääketieteen dosenttina yliopistossa 1870–1878, hoitaen useita kertoja myös oppiaineensa professuuria, ja sitten lääkintöhallituksessa lääkintöneuvoksena vuoteen 1902 asti. Florin oli Kaskisten edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1882.

Julkaisuja
 Om amyloid-degeneration, 1867
 Om tvifvelaktiga sinnestillstånd i förhållande till civil-lag, 1870
 Om rättsmedicinska system och lifsfarans använding såsom kriterium på kroppsskada, 1873
 Om betydelsen af orden "svår kroppskada" och "lifsfarlig sjukdom" enligt § 4 i nådiga forordningen angående dråp utan uppsåt att döda, och annan misshandel å person af den 26 november 1866, 1873
 Bidrag till kännedom om de sanitära förhållandena i Helsingfors 1869–1875, 1877

Lähteet
 

 Suomalaiset lääkärit
 Suomalaiset virkamiehet
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1902 kuolleet
Agiá

Agiá ( < Αγία, Agía, ”Pyhä”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

 Agiá, kylä Chanián kunnassa Chanián alueyksikössä Kreetan alueella
 Agiá, kaupunki ja kunta Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella
Ágios Stéfanos

Ágios Stéfanos (, ”Pyhä Stefanos”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

 Ágios Stéfanos, kaupunki Diónysoksen kunnassa Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella
 Ágios Stéfanos, kylä Kreetan saarella Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä
 Ágios Stéfanos, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä Chíoksen itärannikolla
 Ágios Stéfanos, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä Chíoksen länsirannikolla
Viron kunnallisvaalit 2013

Viron kuntavaalit 2013 pidettiin 20. lokakuuta 2013 ja niissä äänestettiin kunnanvaltuustot 215 kuntaan. Vaalien äänestysaktiivisuus oli 58 prosenttia. Ennakkoäänestysmahdollisuus oli voimassa 10.–16. lokakuuta, jolloin pystyi äänestämään myös sähköisesti. Vaalien suurin voittaja oli keskustapuolue, joka sai 31,9 prosenttia äänistä koko maassa ja voitti Tallinnassa puolet. Tallinnassa saavutetun voiton ansiosta puolueen puheenjohtaja Edgar Savisaar valittiin uudelleen pormestariksi. Vaalien alla Isänmaan ja Res Publican liittoa (IRL) edustanut Eerik-Niiles Kross joutui Interpolin etsintäkuuluttamaksi Arctic Sea -laivan kaappauksen tilaamisesta vuonna 2011. Kross itse piti etsintäkuulutustaan Venäjän tarjoamana apuna keskustapuolueelle.

Kuntavaalien kampanjointi ennakoi riigikogun vaaleja 2015. Tallinnassa Isänmaan ja Res Publican liitto kampanjoi aktiivisesti keskustapuoluetta ja Edgar Savisaaria vastaan. IRL:n vaalikampanjointiin kuului muun muassa kauko-ohjattava helikopteri, joka toimitti Savisaarin vastaisen julisteen ikkunan taakse, kun Savisaar esiintyi suorassa televisiolähetyksessä. Puolue myös levitti aktiivisesti julisteita, jotka syyttivät Savisaaria korruptiosta.

Koko maan tulokset

Lähteet 

kuntavaalit 2013
Vuoden 2013 vaalit
Tóth

Tóth, Toth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alex Toth (1928–2006), yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä
 Béla Tóth (1857–1907), unkarilainen toimittaja ja kirjailija
 Ede Tóth (1844–1876), unkarilainen kirjailija
 Ilona Tóth (s. 1932), unkarilainen lääketieteen opiskelija ja aktivisti Unkarin kansannousun aikana vuonna 1956
 Kálmán Tóth, useita henkilöitä
 Kálmán Tóth (1831–1881), unkarilainen kirjailija
 Kálmán Tóth (s. 1944) unkarilainen jalkapalloilija
 Krisztina Tóth (s. 1967), unkarilainen kirjailija
 László Tóth (1912–1997), unkarilainen roomalaiskatolinen piispa
 Laszlo Toth (1938–2012), australialainen geologi ja taiteen tärvelijä
 Robert Toth (s. 1969), ruotsalainen kuvittaja, sarjakuvanpiirtäjä
 Rudy Toth (1925–2009), kanadalainen säveltäjä ja pianisti
 Sándor Somogyi Tóth (1923–2000), unkarilainen kirjailija, kansanopiston opettaja ja  rehtori

Unkarilaisia urheilijoita
 Annamária Tóth (s. 1945), viisiottelija
 Balázs Tóth (s. 1981), jalkapalloilija
 Beatrix Tóth (s. 1967), käsipalloilija
 Borbála Tóth Harsányi (s. 1946), käsipalloilija
 Dávid Tóth (s. 1985), meloja
 Géza Tóth (1932–2011), painonnostaja
 Imre Tóth (s. 1985), kilpa-autoilija
 István Tóth (s. 1951), painija
 István Tóth meloja (aktiivisena 1982–1985)
 József Tóth (s. 1951), jalkapalloilija
 Kálmán Tóth (s. 1944) jalkapalloilija
 Kevin Toth (s. 1967), yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä
 Matej Tóth (s. 1983), slovakialainen kilpakävelijä 
 Noémi Tóth (s. 1976), italialainen vesipalloilija
Maharashtra Navnirman Sena

Maharashtra Navnirman Sena (lyh. MNS) on intialainen Maharashtran osavaltiossa vaikuttava alueellinen puolue. Sen perusti Shiv Senasta eronnut Raj Thackeray vuonna 2006 puolustamaan marathien intressejä. Thackeray erosi setänsä Bal Thackerayn puolueesta vastalauseena Uddhav Thackerayn valitsemisesta Shiv Senan puheenjohtajaksi.

Puolueen vaalimenestys on ollut laskusuuntaista. Vuonna 2017 se sai seitsemän ehdokastaan Suur-Mumbain kuntayhtymän edustajistoon, mutta kuusi heistä siirtyi Shiv Senaan. Aikaisemmissa kuntayhtymän vaaleissa 2012 puolue sai 27 edustajaa. Maharashtran parlamentin alahuoneessa se sai 13 edustajaa vuonna 2009, mutta vuoden 2014 vaaleissa vain yhden. Maharashtran osavaltiovaaleissa 2019 puolueen paikkamäärä säilyi samana. Puolue ei saanut yhtäkään edustajaa Lok Sabhaan vuoden 2014 parlamenttivaaleissa eikä se osallistunut seuraaviin vuoden 2019 vaaleihin.

Maharashtra Navnirman Sena järjesti vuonna 2020 tukimielenosoituksen kansalaisuuslainmuutokselle ja ilmoitti kostavansa lakimuutoksen vastustajille. Puolue on myös toistuvasti vaatinut pakistanilaisten taiteilijoiden poistamista elokuvista ja musiikkiteollisuudesta. Puolue on saanut toistuvaa mediahuomiota vandalismista osana sen mielenosoituksia. Joulukuussa 2017 kahdeksan puolueen aktivistia vietti viikon vankilassa epäiltynä kongressipuolueen Mumbaissa sijainneen toimiston vandalisoinnista. Puheenjohtaja Raj Thackeray kutsui heidät asunnolleen ja onnitteli heitä kiitoksena puolueelle tekemästään työstä. Elokuussa 2020 puolueen aktivistit vandalisoivat Maharashtra State Electricity Distribution Company Limited -sähköyhtiön toimistoa, kun puheenjohtaja uhkasi "MNS-tyylisellä" mielenosoituksella, koska Nagpurissa asuva henkilö oli väitetysti tehnyt itsemurhan kalliin sähkölaskun takia.

Lähteet

Intialaiset puolueet
Nationalistiset puolueet
Hindunationalismi
Viljaminkeltaruusu

Viljaminkeltaruusu (Rosa ’William’s Double Yellow’) on tarhakeltaruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on kerratut, kirkkaan keltaiset kukat. Sen menestymisalue yltää Suomessa rannikolla Oulun korkeudelle saakka (vyöhyke V).

Alkuperä 
Viljaminkeltaruusu on persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) risteytys, jonka kehitti englantilainen John Williams vuonna 1820. Ruusu sai nimensä kehittäjänsä mukaan. Ranskassa ruususta käytetään nimeä ’Jaude de William’, Skotlannissa ruusun nimi on ’Prince Charlie’s Rose’ ja Norjassa ’Namdalsrosen’. Suomessa Kaisaniemen kasvitieteellisessä puutarhassa 1920-luvulta saakka kasvaneen "Kaisaniemen harisoniruusun" sekä Raahessa yli sata vuotta kasvaneen ”Raahen ruusun” on molempien todettu olevan lajikkeeltaan ’William’s Double Yellow’.

Viljaminkeltaruusu ja Yhdysvalloissa 1800-luvun alussa löytynyt harisoninkeltaruusu (Rosa ’Harison’s Yellow’) ovat molemmat persianruusun (Rosa foetida) ja pimpinellaruusun (Rosa pimpinellifolia) risteymiä. Harisoninkeltaruusu on toisin, kuin viljaminkeltaruusu, todennäköisesti luonnossa syntynyt risteymä. Harisoninkeltaruusu kasvoi ensimmäisenä asianajaja ja ruusujen ystävä George Harisonin puutarhassa New Yorkin esikaupunkialueella. Ruusut ovat ominaisuuksiltaan ja ulkonäöltään lähellä toisiaan, mutta erojakin on mm. kukassa ja kasvukorkeudessa.

Kuvaus 
Viljaminkeltaruusu kasvaa 1–1,2 metrin korkuiseksi, tiheäksi, pienipiikkiseksi pensaaksi. Lehdet ovat pieniä, tummanvihreitä ja muistuttavat juhannusruusun lehtiä. Kukinta alkaa Suomessa kesäkuun lopussa ja kestää kahdesta kolmeen viikkoa. Kukat ovat kirkkaankeltaiset, kerrannaiset, halkaisijaltaan 4–5 cm. Terälehtiä on 17–25 kappaletta. Heteissä on keltaista ja ruskeaa. Kukissa on miellyttävä tuoksu. Syksyllä pensasta koristavat pyöreät mustat kiulukat. Ruusulla on taipumus levitä juurivesoilla. Ruusu viihtyy aurinkoisella ja puolivarjoisella paikalla, hedelmällisessä maaperässä, mutta sietää myös kuivuutta ja niukkaravinteista maaperää. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V.

Kuvia Viljaminkeltaruususta

Lähteet 

Ruusulajikkeet
Sandy Hook

Sandy Hook on kynnäs Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa. Noin 10 kilometriä pitkä kynnäs alkaa New Jerseyn rannikolta jatkuen kohti New Yorkin satamaa. Aikanaan kynnäs oli merkittävä maamerkki New Yorkin satamaan purjehtiville laivoille ja Yhdysvaltain asevoimat on käyttänyt sitä kaupungin puolustamiseen. Nykyisin huomattava osa kynnäksestä on osa Gateway National Recreation Areaa ja se suosittu matkailukohde.

Maantiede

Sandy Hook on kynnäs New Jerseyn Monmouthin piirikunnassa Atlantin valtameren rannikolla. Kynnäksen pituus on noin 10 kilometriä. Kynnäs alkaa new jerseyn rannikolta ja jatkuu pohjoiseenNew Yorkin satamaa kohti. Kynnäksen alussa on Long Branchin kaupunki, josta kynnäs jatkuu Monmouth Beachin ja Sea Brightin läpi. Kynnäksen pohjoiskärki kuuluu liittovaltion hallinnoimaan Gateway National Recreation Areaan. Kynnäksellä on rannikkometsää, hiekkadyynejä ja rantoja, sekä marskimaata ja pensaikkoja. Alueella esiintyy vähintään 300 eri lintulajia.

Historiansa aikana nykyisen Sandy Hookin läpi on kulkenut salmia, jotka ovat eri aikoina avautuneet tai sulkeutuneet tehden kynnäksestä saaren. Nykyisin saman estää vuiden 1896 jälkeen rakennettu rantavalli.

Historia

Henry Hudson löysi Sandy Hookin vuonna 1609. Hollantilaiset tunsivat sen nimellä Sant Hoek. Paikasta tuli maamerkki New Yorkin satamaan purjehtiville laivoille. Newyorkkilaiset kauppiaat ja merimiehet rahoittivat vuonna 1764 avautuneen Sandy Hookin majakan rakentamisen kynnäksen pohjoiskärkeen. Majakka on Yhdysvaltojen vanhin edelleen käytössä oleva majakka. Vapaussodan aikana kynnäksen miehittivät britit. Sodan päätyttyä Yhdysvallat rakennutti Fort Gatesin linnoituksen vuonna 1812. Koko kynnäs ostettiin valtiolle vuonna 1814. Yhdysvaltain sisällissota pysäytti toisen kaavaillun linnoituksen rakentamisen. Kynnäkselle valmistui kuitenkin kaksi Yhdysvaltain rannikkovartioston asemaa.

Asevoimat käyttivät kynnästä ampuma-alueena. New Yorkia tykeillään suojaava Fort Hancock valmistui vuonna 1895 ja kylmän sodan aikana kynnäksellä tuotiin Nike-ohjuksia. Gateway National Recreation Area perustettiin vuonna 1972. Sandy Hook on yksi siihen kuuluvista kolmesta alueesta. Alue on suosittu matkailukohde.

Lähteet

Aiheesta muualla 

New Jerseyn maantiede
Yhdysvaltain niemimaat
McLaren Senna

McLaren Senna on McLarenin valmistama hyperauto, joka on jatkoa malleille F1 ja P1. Se on suunniteltu rata-ajoon sopivaksi, ja se on nimetty entisen McLarenin Formula 1 -kuljettajan Ayrton Sennan mukaan. Se voitti jokavuotisen pohjoismaisen Scandinavian Sports Car of the Year -urheiluautovertailun vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla

Senna McLarenin sivuilla

Superautot
McLaren Automotive
2010-luvun autot
Tallinna-päivä

Tallinna-päivä () on vuosittain järjestettävä Tallinnan kaupungin virallinen syntymäpäivä, jota vietetään 15. toukokuuta. Sinä päivänä vuonna 1248 Tallinna sai kaupunginoikeudet ja nämä Lyypekin lain nojalla myönnetyt oikeudet takasivat pääsyn pohjoiseurooppalaisten kaupunkien Hansaliittoon. 

Tallinna-päivän järjestäjinä toimii Tallinnan kaupunkihallitus ja opetustoimi.

Ensimmäinen maininta Tallinnasta on 15. kesäkuulta vuonna 1219, kun Henrik Lättiläisen Liivinmaan kronikassa kuvataan Tanskan kuninkaan Valdemar II:n ja Viron joukkojen välistä Lindanisen (nykyinen Toompean kukkulan) taistelua. Legendan mukaan taistelun aikana punavalkoinen risti putosi taivaalta merkkinä Jumalan tuesta ja varmisti tanskalaisille vaikean ja vaivalloisen voiton. 1200-luvun matkakuvauksissa kaupungista käytettiin nimitystä Ræfuelburgh (Reval), nimi tarkoitti ”tanskalaista linnaa” ja tanskalaisten valloitus kestikin vuoteen 1346. Kaupunkina Tallinnaa mainittiin ensimmäisen kerran v. 1238 eli jo 19 vuotta valloituksen jälkeen. Tanskan kuningas Eerik IV Plovpenning myönsi kaupunkioikeudet 15. toukokuuta 1248 Lyypekin lain nojalla ja liitti Tallinnan Itämeren reunoille 1200-luvulta lähtien muodostuneen Saksan kauppakaupunkien yhteiseen lyypekkiläisen oikeusalueeseen. Lyypekillä ja Tallinnalla oli kiinteät kauppasuhteet läpi keskiajan. Hansaliiton jäseneksi Tallinna pääsi vuonna 1285.

Kaupungin päivää vietettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2002. Tallinna-päivän järjestelyjen tavoitteena on lisätä tallinalaisten oman kotikaupungin ja sen historian tuntemusta, esitellä pääkaupungin nyky- että menneitä aikoja tarjoamalla sekä kansalaisille että vierailijoille monenlaisia maksuttomia kulttuuritapahtumia niin keskustan kuin kaupungin eri osien alueella. 

Avajaisten jälkeen klo 12.00 Raatihuoneen aukiolla Tallinna-päivän tapahtumat etenevät Vapaudenaukiolle, jossa järjestetään virolaisten klassikkoelokuvien ulkoilmanäytöksiä ja ilmaiskonsertti. Yhdeksi suosituimmiksi on vuosien mittaan tullut sanelukilpailu, jolloin kieltä ja kirjallisuutta arvostavassa kilpailussa osallistujille sanelutekstin lukee näyttelijä, mm. Märt Avandi.

Vuonna 2017 elvytettiin myös Lühikese jala (Lyhyen jalan)-portin seremonia pääministerin Jüri Rattaan taas kerran suostuessa siihen 13 vuotta kestäneen tauon jälkeen. Tallinna-päivän viettotavan mukaan pääministerin on koputettava suljettuun kaupungin porttiin Toompean puolella ja pyydettävä pääsyä Tallinnan alakaupunkiin, minkä jälkeen pormestari avaa hänelle portin. Tämän jälkeen he yhdessä suuntautuvat Raatihuoneentorille tervehtimään kaupunkilaisia. Tallinnan päivän järjestäjät ovat vahvistaneet, että perinteellä on pitkä historia. Aikoja sitten suljettiin portit Toompean ja alakaupungin välillä yöksi, jotta aateliset eivät pääsisi ryöstämään kaupunkilaisten kauppoja. Toompean ja alakaupungin johtajien tapaamisen tarkoituksena oli lievittää edellämainittuja erimielisyyksiä.

Lähteet

Virolainen kulttuuri
Toukokuun juhlapäivät
Tallinna
Iródou Attikoú

Iródou Attikoú (, ”Herodes Atticuksen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty Herodes Atticuksen mukaan.

Iródou Attikoú -katu kulkee pohjois-eteläsuunnassa Kansallispuutarhan itäpuolella. Sen pituus on noin 630 metriä, ja se saa alkunsa Vasilíssis Sofías -valtakadulta ja päättyy Vasiléos Konstantínou -valtakadulle.

Kadun kiinteistöjen hinnat ovat Kreikan kalleimmat ja myös koko Euroopan kalleimpien joukossa. Neliöstä on (vuonna 2008) maksettu noin – euroa, mikä on samaa tasoa Lontoon arvoalueiden kanssa. Kadun varrella sen itäpuolella sijaitsevat muun muassa Kreikan presidentin virka-asunto Presidentinpalatsi puutarhoineen sekä pääministerin virka-asunto eli Máximoksen huvila.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ateenan kadut ja tiet
Karl Oskar Fontell

Karl Oskar Fontell (26. helmikuuta 1853 Geta – 17. toukokuuta 1930 Espoo) oli suomalainen pappi, opettaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Fontellin vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Josef Wilhelm Fontell ja Johanna Augusta Bomansson  ja puolisot vuodesta 1882 Karolina Lundenius (k. 1896) ja vuodesta 1898 Olga Alexandra Sumelius. Fontell suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1877, pastoraalitutkinnon hän suoritti 1881. Hän oli kappalainen Tampereella 1881–1907, vt. kirkkoherra siellä 1903–1905 ja kirkkoherra Espoossa vuodesta 1907. Uskonnonopettajana Tampereella Fontell toimi 1885–1886 ja oli useita vuosia Tampereen kaupunginvaltuuston ja Espoon kaupunginvaltuuston jäsen. Hän sai rovastin arvon 1910. Fontell oli  pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja  1905.

Agronomi P. V. Fontell ja fyysikko Nils Fontell olivat Karl Oskar Fontellin poikia toisesta avioliitosta.

Julkaisuja
 Tunnetko itsesi?, 1893
 Lasten lauluja: Tampereen pyhäkoulun toimittama kokoelma pyhäkoulujen y. m. tarpeeksi, 1893. Johan Wilhelm Hirvonen, julk. K. O. Fontell (5. korjattu ja lisätty p.)

Lähteet
 

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset opettajat
 Tampereen kaupunginvaltuutetut
 Espoon kaupunginvaltuutetut
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Ammanin julistus

Ammanin julistus () on viime aikojen näkyvin yritys määritellä islamin yhteistä sisältöä. Julistus hyväksyttiin 9.11.2004 Jordanian pääkaupungissa Ammanissa. Seuraavana vuonna sitä täydennettiin tarkentavalla asiakirjalla "Ammanin julistuksen kolme kohtaa". Asiakirjojen liikkeelle panevana voimana oli Jordanian kuningas Abdullah II bin Al-Hussein. Julistuksen liitteineen hyväksyi 200 uskonoppinutta yli 50 maasta. Asiakirja keskittyi määrittelemään sitä, ketkä ovat muslimeita, miten poissulkeminen islamista (takfir) tapahtuu sekä periaatteita, jotka liittyvät uskonnollisten mielipiteiden vahvistamiseen (fatwa). 

Asiakirjan mukaan sellainen henkilö on muslimi, joka seuraa jotakin neljästä islamilaisen lain sunnikoulukunnasta (Hanafi, Maliki, Shafi`i tai Hanbali), kahdesta šiiakoulukunnasta (Ja`fari tai Zaydi) tai kuuluu Ibadi -koulukuntaan tai Thahiri -koulukuntaan. Lisäksi todetaan, että asharilaisuus, suufilaisuus tai salafismi eivät ole uskosta luopumista.

Lähteet 

Islam
Dmitri Djomin

Dmitri Albertovitš Djomin (, s. 1966 tai 1967 Valko-Venäjän SNT , Neuvostoliitto – 28. lokakuuta 2020 Venäjä) oli merkittävä vienankarjalainen soitinrakentaja, kansanperinteen ylläpitäjä ja muusikko. Hänellä oli tapana esitellä monipuolisia taitojaan yleisölle niin puhallin- kuin kielisoittimillaankin. Hän toimi Petroskoin valtiollisen konservatorion esimiehenä. Hän kävi muun muassa Suomessa lukuisia kertoja ja toimi yhdessä muusikko Arto Rinteen kanssa muun muassa Sattuma ja Myllärit-yhtyeissä, ja hän on myös levyttänyt. Djominin poika Vadik on konserttimuusikko.

Lähteet 

Venäläiset muusikot
Soitinrakentajat
1960-luvulla syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Maailmanmusiikki
Karjalan tasavallan kulttuuri
Luettelo televisiosarjan The Mandalorian jaksoista

The Mandalorian on George Lucasin luomaan Tähtien sota -universumiin sijoittuva televisiosarja. Sen ensimmäinen jakso julkaistiin 12. marraskuuta 2019 Disney+-suoratoistopalveluun, joka avattiin samana päivänä. Loput ensimmäisen tuotantokauden jaksot julkaistiin viikoittain 15. marraskuuta 2019 alkaen ja kauden päätösjakso julkaistiin 27. joulukuuta 2019. Toisen tuotantokauden jaksot julkaistiin palveluun viikoittain 30. lokakuuta 2020 alkaen.

Jaksot
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
|-
! scope="col" colspan="2" rowspan="2" style="padding:0 8px;"|Kausi
! scope="col" rowspan="2" style="padding:0 8px;"| Jaksot
! scope="col" colspan="3" style="padding:0 8px;"| Ensiesitys
|-
! scope="col" style="padding:0 8px;"| Alkoi
! scope="col" style="padding:0 8px;"| Päättyi
|-
| style="background:#C4A574; color:#100; text-align:center; width:10.5px;"|
| scope="row" style="background:#f4f4f4; text-align:center"|[[Luettelo televisiosarjan The Mandalorian jaksoista#Ensimmäinen tuotantokausi (2019)|1]]
| 8
| style="padding:0 8px;" | 
| style="padding:0 8px;" | 
|-
| style="background:#4969B0; color:#100; text-align:center; width:10.5px;"|
| scope="row" style="background:#f4f4f4; text-align:center"|[[Luettelo televisiosarjan The Mandalorian jaksoista#Toinen tuotantokausi (2020)|2]]
| 8
| style="padding:0 8px;" | 
| style="padding:0 8px;" | 
|-
| style="background:#33483A; color:#100; text-align:center; width:10.5px;"|
| scope="row" style="background:#f4f4f4; text-align:center"|[[Luettelo televisiosarjan The Mandalorian jaksoista#Kolmas tuotantokausi (2023)|3]]
| 8
| style="padding:0 8px;" | helmikuu 2023
| style="padding:0 8px;" 
|-
|}

Ensimmäinen tuotantokausi (2019) 

|}

Toinen tuotantokausi (2020) 

|}

Lähteet

Huomioita

Viitteet

Luettelot televisiosarjojen jaksoista
Lajjun

Lajjun (arab. اللجّون‎, al-Lajjūn) on entinen kylä nykyisessä Israelissa lähellä muinaista Megiddoa. Sen arvellaan saaneen nimensä roomalaisen legioonan leirin mukaan. Kylä tuhoutui Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä vuonna 1948 ja nykyisin siitä on jäljellä vain muutamia raunioita.

Maantiede

Lajjun sijaitsi Palestiinan pohjoisosassa Jisreelin tasangolla lähellä muinaista Tel Megiddoa. Nykyisin lähellä sijaitsee Megiddon kibbutsi. Alue tunnettiin aikanaan hyvistä vesilähteistään ja ympäröivä seutu hedelmällisenä viljelymaana. Paikalle on sittemmin istutettu metsää.

Historia
Nykyisen kylän uskotaan saaneen nimensä Rooman valtakunnan kaudella Legio VI Ferratan leirin mukaan. Lajjun on arabiankielinen muoto nimestä Legio. Leirin olemassaoloa paikalla ei ole kuitenkaan osoitettu arkeologisten löytöjen kautta. Diocletianuksen ja Maximianuksen kausilta lähtien paikkakunta tunnettiin nimellä Legio-Maximianopolis. 300-luvulla siitä tuli piispanistuin.

Lajjunin on joskus ehdotettu olleen vuoden 634 Ajnadaynin taistelun taistelukenttä. Muslimit voittivat taistelussa Bysantin valtakunnan joukot. Myöhemmällä islamilaisella kaudella Lajjun oli oman alueensa keskus. Muslimimaantieteilijät painottivat sen sijaintia Damaskoksen ja Egyptin välisellä tiellä. Paikalla oli Abrahamiin liitetty pyhättö ja karavaaniseralji. Alueen voimatekijjä oli al-Tarabayn beduiiniklaani. Vuonna 1538 kylässä mainittiin asuvan 23 kotitaloutta ja sen asukkaat olivat muslimeja. Verotietojen mukaan paikalla kasvatettiin vehnää, ohraa ja seesamia. 1500-luvun puolivälissä Lajjunsita tuli oman sancakinsa eli Osmanien valtakunnan hallintopiirinsä keskus.

Lajjun alkoi taantua 1600-luvulla. Eurooppaan suuntautuva kauppa teki rannikon keskuksista sitä tärkeämpiä. Al-Tarabayn klaanin merkitys väheni Akkon al-Zaydanien kustannuksella. Rannikolla kasvoi myös Haifa. Vuonna 1940 sen asukasluku oli 1 103. Kylä tuhottiin vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä. Nykyisin kylästä on jäljellä vain muutamia raunioita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin historia
Palestiinan historia
Entiset asutut paikat
Annila (sukunimi)

Annila on suomalainen sukunimi. Nimen kantajia:

 Antti-Jussi Annila (s. 1977), elokuvaohjaaja
 Arto Annila (s. 1962), fyysikko
 Erkki Annila (s. 1937), metsäeläintieteen professori
 Kirsi Annila (s. 1973), pesäpalloilija
 Markku Annila (s. 1935), arkkitehti ja pilapiirtäjä
 Matti Annila (1903–1982), maatalousneuvos
Michaela Polleres

Michaela Polleres (s. 15. heinäkuuta 1997) on itävaltalainen judon MM- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut alle 70 kg:n painoluokassa vuodesta 2014 lähtien.

Polleres saavutti alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 63 kg:n sarjassa 2014. Hän saavutti samassa painoluokassa pronssia Nanjingin nuorten olympialaisissa. Hän sai 70 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2015 ja hopeaa 2017 sekä saman ikäluokan MM-kilpailuissa pronssia 2017.

Polleres saavutti 70 kg:n sarjassa alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa 2017. Hän sai vuonna 2018 pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa ja voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti pronssia sekajoukkuekilpailussa ja sijoittui 70-kiloisissa seitsemänneksi. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän oli viides. Hän saavutti MM-pronssia Budapestissa 2021. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Polleres sai 70 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Chizuru Araille. Sofian EM-kilpailuissa 2022 hän oli 70-kiloisissa viides.

Polleres on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kaksi turnausvoittoa ja seitsemän kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental open -kilpailuissa hän on kaksi voittoa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Itävallan-mestaruutta.

Lähteet 

Itävaltalaiset judokat
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Ivar Rudolf Forsman

Ivar Rudolf Forsman (7. toukokuuta 1857 Ilmajoki – 20. lokakuuta 1911 Ähtävä) oli suomalainen pappi, opettaja ja moninkertainen valtiopäivämies. 

Forsmanin vanhemmat olivat lääninrovasti Carl Rudolf Forsman ja Sofia Charlotte Björnberg ja puoliso vuodesta 1882 Matilda Roschier (k. 1906). Forsman tuli ylioppilaaksi 1876 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1882. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1884. Forsman toimi pappina Ilmajoella, Pietarsaaressa ja Purmossa ja sitten Kokkolassa kappalaisena 1886–1898 ja v.t. kirkkoherrana 1894–1906. Ähtävän kirkkoherraksi Forsman tuli 1897 ja toimi myös lääninrovastina. Forsman oli Kokkolassa ruotsinkielisen tyttökoulun uskonnon ja kirkkohistorian opettaja 1886–1898. Hän oli  pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904 ja  1905. 

Rehtori, insinööri William Forsman oli Ivar Rudolf Forsmanin veli.

Lähteet
 

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset opettajat
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Viron europarlamenttivaalit 2004

Vuoden 2004 europarlamenttivaalit järjestettiin Virossa 13. kesäkuuta 2004. Vaaleissa valittiin Viron ensimmäiset kuusi europarlamentaarikkoa. Vaalien äänestysaktiivisuus oli 26,8 prosenttia. Virossa syntyi kiistaa eurovaalilaista, koska presidentti Arnold Rüütel ei alun perin halunnut hyväksyä avoimia listoja. Hänen mukaansa ne mahdollistivat julkkisehdokkaat joiden ainoa tavoite on kerätä ääniä puolueelle ottamatta itse paikkaa vastaan vaikka voittaisikin.

Tulokset

Valitut ehdokkaat 
Euroopan parlamenttiin valitut ehdokkaat äänimäärän mukaan:

Lähteet 

Viron vaalit
Europarlamenttivaalit
Vuoden 2004 vaalit
Hattin

Hattin tai Hittin on entinen kylä nykyisen Israelin pohjoisosassa. Hattin tuli kuuluisaksi vuonna 1187 sen lähellä käydystä Hattinin taistelusta ja druusit pitävät sitä raamatullisen Jetron hautapaikkana. Kylä hylättiin vuonna 1948 ja suurin osa sen rakennuksista purettiin.

Maantiede

Hattin sijaitsee tasangolla Tiberiaksen länsipuolella. Hattinin sarvet ovat tuliperäisen kukkulan kaksi huippua, joita erottaa entisen tulivuoren kraatteri.

Historia

Sittempi Hattin on yhdistetty joskus muinaiseen kanaanilaiseen kaupunkiin Siddimiin. 200-luvulta ennen ajanlaskun alkua paikkakuntaa alettiin kutsua hepreankielisellä nimellä Kefar Hittin. Rooman valtakunnan kaudella se tunnettiin nimellä Kefar Hittaia.

Hattin tuli kuuluisaksi vuonna 1187 käydystä Hattinin taistelusta. Saladinin johtamat muslimit ottivat taistelussa lähellä Hattinia voiton Jerusalemin kuningas Guy de Lusignanin ristiretkeläisarmeijasta. Kylä tunnettiin taistelun lisäksi pyhätöistään. Se on liitetty kansanperinteessä profeetta Jetron (Shu'ayb) hautapaikkaan. Tarinan alkuperästä ei ole varmuutta. Haudasta kirjoitti 1200-luvulla rabbi Samuel ben Samson, joka mainitsi paikan Jetron tai Hoosean hautapaikkana.

Osmanien valtakunnan vuoden 1596 veroluettelon mukaan kylä käsitti 110 taloutta ja paikalliset viljelivät vehnää, ohraa ja oliiveja, sekä kasvattivat vuohia ja mehiläisiä. Matkailija Evliya Çelebi kirjoitti vuonna 1649 kylässä olevan noin 200 muslimitaloa. 1800-luvun lopussa sen asukasluku oli noin 400. Vuonna 1897 paikalle perustettiin kyläkoulu. Kylä hylättiin vuonna 1948 ja suurin osa sen entisistä rakennuksista on purettu. Druusit vierailevat Jetron hautana pitämällään paikalla Hattinissa ja vuosittain huhtikuisin paikalla järjestetään juhlallisuuksia. Paikalla oleva pyhättö on rakennettu suhteellisen hiljattain, mutta se sisältää myös joitakin vanhempia osia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Israelin historia
Palestiinan historia
Entiset asutut paikat
August Johan Frosterus

August Johan Frosterus (28. lokakuuta 1831 Karunki – 5. maaliskuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 

Frosteruksen vanhemmat olivat varapastori Gustaf Alrik Frosterus ja Susanna Fredriksdotter Carlenius ja puoliso vuodesta 1860 Sofia Forbus. Frosterus tuli ylioppilaaksi 1854 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1857. Pastoraalitutkinnon Frosterus suoritti 1861. Hän oli Raahen ja Saloisten kirkkoherran apulainen ja virka- ja armovuoden saarnaaja vuodesta 1858, Paltamon kappalaisen apulainen vuodesta 1860, Kalajoen kirkkoherran viran virkavuoden saarnaaja ja Oulaisten välivuoden saarnaaja 1866, Limingan kappalainen 1867, Oulun lääninvankilan saarnaaja vuodesta 1868 ja Raahen kappalainen vuodesta 1870. Frosterus toimi kirkkoherrana Sievissä 1874–1879 ja Piippolassa vuodesta 1879. Hän oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1882.

Lähteet
 

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1831 syntyneet
Vuonna 1882 kuolleet
Barbara Matić

Barbara Matić (s. 3. joulukuuta 1994 Split) on kroatialainen judon maailmanmestari ja EM-mitalisti. Hän edustaa splitläistä JK Pujanke -seuraa, ja on pituudeltaan 171 cm. Hän on kilpaillut 70 kg:n painoluokassa vuodesta 2011 lähtien.

Matić saavutti 63 kg:n sarjassa alle 17-vuotiaiden MM-pronssia 2009 ja EM-kultaa 2010. Singaporen nuorten olympialaisissa 2010 hän sai pronssia sekä 63-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Hän saavutti 70 kg:n painoluokassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 2011 ja hopeaa 2012. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi 2012. 

Matić sijoittui viidenneksi Budapestin EM-kilpailuissa 2013. Hän voitti samana vuonna alle 20-vuotiaiden Euroopan- ja maailmanmestaruuden 70-kiloisissa sekä sai pronssia saman ikäluokan MM-joukkuekilpailussa. Hän saavutti vuonna 2014 pronssia Montpellier'n EM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Tšeljabinskin MM-kilpailuissa. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa 70-kiloisissa. Hän voitti samana vuonna ikäluokan maailmanmestaruuden 70 kg:n sarjassa.

Matić karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän saavutti Varsovan EM-kilpailuissa 2017 pronssia sekä 70-kiloisissa että joukkuekilpailussa. Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui viidenneksi. Hän sai pronssia Minskin Euroopan kisoissa 2019. Hän voitti 70-kiloisten maailmanmestaruuden Budapestissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa japanilaisen Yoko Onon. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi.

Matić voitti 70 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden toistamiseen Taškentissa 2022 kukistettuaan loppuottelussa maannaisensa Lara Cvjetkon.

Matić on saavuttanut IJF World Tour -kilpailuissa viisi turnausvoittoa, kuusi kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental open -kilpailuista hänellä on yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kaksi Kroatian-mestaruutta.

Lähteet 

Kroatialaiset judokat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Tugendbund

Tugendbund (saksaa, suom. 'hyveliitto') oli saksalainen siveellis-tieteellinen yhdistys, jonka perusti Königsbergissä 1808 joukko upseereja, virkamiehiä ja oppineita. Sen tarkoituksena oli kohottaa henkisesti vuosien 1806–1807 kansallisen onnettomuuden lannistamia mieliä, herättää kansassa isänmaanrakkautta ja muita hyviä ominaisuuksia. Tarkoituksena oli valmistautua vastaiseen vapaustaisteluun Napoleonia vastaan. Se herätti kuitenkin pian Napoleonin epäluuloja, ja joulukuussa 1809 se hajotettiin, ennen kuin se vielä oli ehtinyt saavuttaa käytännön tuloksia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Salaseurat
Saksalaiset järjestöt
Kaliningradin historia
Jacob Batalon

Jacob Batalon on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Ned Leedsin roolista Marvel Cinematic Universen elokuvissa Spider-Man: Homecoming (2017), Avengers: Infinity War (2018), Avengers: Endgame (2019), Spider-Man: Far From Home (2019) ja Spider-Man: No Way Home (2021).

Filmografia

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Kuortti (sukunimi)

Kuortti on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Aatami Kuortti (1903–1997), inkerinsuomalainen pappi ja kirjailija
Matti Kuortti (1948–2010), elokuvaäänittäjä, -leikkaja, -ohjaaja ja näyttelijä
Orvokki Kuortti (1932–2020), lentokapteeni ja helikopteri- ja mittarilentäjä
Casey DeSmith

Casey DeSmith (s. 13. elokuuta 1991 Rochester, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsin organisaatiota.

Ura 
DeSmith pelasi New Hampshiren yliopiston joukkueessa vuosina 2011-2015. Kaudeksi 2015–2016 hän teki sopimuksen ECHL-joukkue Wheeling Nailersin kanssa. 13 Nailersissa pelatun ottelun jälkeen DeSmith siirtyi try out -sopimuksella AHL:ään Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin joukkueeseen. Loppukauden aikana hän pelasi AHL:ssä kuusi runkosarja- sekä yhdeksän pudotuspeliottelua ja ansaitsi sopimuksen jatkon Penguinsiin.

Kausi 2016–2017 oli DeSmithin ensimmäinen kokonainen ammattilaistasolla. Hänet valittiin yhdessä Tristan Jarryn kanssa AHL:n parhaaksi maalivahtipariksi. Kauden päätteeksi DeSmith teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Penguinsin NHL-yhteistyöseura Pittsburgh Penguinsin kanssa.

Kaudella 2017–2018 DeSmith teki NHL-debyyttinsä pelaten Penguinsissa 14 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 92,1. Tammikuussa 2019 hän solmi kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Heinäkuussa 2022 DeSmith teki Penguinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 3,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Viitteet 

Pittsburgh Penguinsin pelaajat
Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Kemppainen

Juho Kemppainen (20. elokuuta 1884 Suomussalmi – 2. toukokuuta 1963 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja.

Kemppainen syntyi köyhän mökkiläisen perheeseen. Hän oli huutolaisena maatiloilla, työskenteli nuoresta lähtien metsätyöläisenä ja asettui sitten suutariksi Rovaniemelle.

Kemppainen lähti vuonna 1915 jääkärikoulutukseen Saksaan, josta hän palasi vuonna 1919. Kemppainen työskenteli sen jälkeen  vasemmistoradikaalien Suomen Työmiehen, Työväenjärjestöjen Tiedonantajan, Työn Äänen ja Pohjan Voiman toimittajana saaden yhteensä kahdeksan kuukauden vankeustuomiot.

Vasemmistolehtien lakkauttamisen jälkeen Kemppainen siirtyi kotiseudulleen maanviljelijäksi. Hän palasi lehtityöhön jo iäkkäänä toisen maailmansodan jälkeen. Kemppainen oli kansandemokraattisten Vapaan Savon ja Karjalan Kansan päätoimittaja vuosina 1947–1949 ja työskenteli sen jälkeen oululaisessa Kansan Tahdossa. Hän julkaisi muistelmiaan Työkansan Sanomissa.

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Jääkärit
Arvid Thorsten Birger Genetz

Arvid Thorsten (Torsten) Birger Genetz (20. toukokuuta 1852 Muolaa – 9. syyskuuta 1932 Uukuniemi) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Genetzin vanhemmat olivat nimismies Lars Oskar Otto Genetz ja Flora Ferrin ja puoliso vuodesta 1881 Ida Maria Hårdh. Genetz tuli ylioppilaaksi 1871 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875. Hän teki myöhemmin useita opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Pohjoismaihin. Genetz  toimi Kymin lauttausyhtiön alipäällikkönä 1877–1879, oli kollega Jyväskylän lyseossa 1881 ja toimi Sortavalan seminaarissa luonnontieteiden lehtorina 1881–1919. Hän oli Sortavalan edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900.

Julkaisuja
 Maantieteen oppikirja: kansakouluja varten, 1890
 Eläintieteen oppikirja: kansakouluja varten, 1892
 Suomenmaan tawallisimmat ruokasienet, 1893
 Kasvioppi: kansakouluja varten, 1894
 Kansan ja kansakoulun kasvitarhakirja, 1894
 Marjojen säilyttäminen ja käyttäminen taloudessa, 1895
 Kasvioppi ja eläintiede kansakouluja varten, 1899

Lähteet
 

 Suomalaiset opettajat
 Suomalaiset tietokirjailijat
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Ringa Manner

Ringa Sofi Katariina Manner (28. marraskuuta 1987 Vantaa) on suomalainen muusikko. Manner on tullut tunnetuksi Pintandwefall-yhtyeen jäsenenä ja Ruusut-yhtyeen laulajana sekä sooloprojektistaan The Hearing.

Omien yhtyeidensä lisäksi Manner on tehnyt yhteistyötä muun muassa I Was a Teenage Satan Worshipper -yhtyeen, rap-duo Sofan ja muusikko Jori Sjöroosin kanssa sekä laulanut rap-artisti Paperi T:n kappaleilla "Kaikki on hyvin" ja "Yli". Manner toimi solistina Vantaan viihdeorkesterin juhlavuoden kunniaksi vuonna 2018 järjestetyssä Aineen ja ajan messussa, jonka sävelsi Lauri Porra.

The Hearing 
Ringa Mannerilla on vuonna 2011 käynnistynyt sooloprojekti The Hearing. The Hearingin toinen albumi Adrian oli ehdolla Teosto-palkinnon saajaksi vuonna 2017. The Hearing valittiin vuonna 2020 ensimmäisessä Indie Awardsissa Vuoden artisti/bändi -palkinnon saajaksi.

Lähteet 

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Hrvoje Kačić

Hrvoje Kačić (, s. 13. tammikuuta 1932 Dubrovnik, Kroatia) on Jugoslaviaa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.

Kačić saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Melbournessa 1956. Hän saavutti myös EM-pronssia vuonna 1950 ja hopeaa 1958.

Lähteet 
 Profiili Kroatian olympiakomitea 
 Hrvoje Kačić Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet 

Jugoslavialaiset vesipalloilijat
Jugoslavialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Kempeleen koululaitoksen historia 1882–1982

Kempeleen koululaitoksen historia 1882–1982 on vuonna 1983 julkaistu Mauno Hiltusen kirjoittama, ja Kempeleen kunnan kustama kirja.

Kirjan sisältö
Kirja käsittelee Kempeleen kunnan koululaitoksen historiaa 1880-luvun alusta 1980-luvun alkupuoliskolle. Kirjailija kertoo, että saadessaan vuonna 1982 kirjoittamansa kirjan Kempeleen historia valmiiksi, häntä pyydettiin kirjoittamaan Kempeleen koululaitoksen 100-vuotisesta vaiheista. Kirjan olisi pitänyt olla jo valmiina lokakuussa 1982, mutta kirjailija ei kerennyt kirjoittamaan sitä määräaikaan mennessä. Kirjailijan saadessa lisäaikaa kirjan tekoon, oli hänellä mahdollisuus laajentaa aihepiiria merkittävästi, ja tarkastella kunnan kouluvaiheita yksityiskohtaisemmin.

Kirja on jaettu seitsemään päälukuun, jotka noudattavat varsin tiukasti kouluhistorioissa vakiintunutta kaavaa, joka pohjaa jaottelunsa eräiden koululakien käänteen tekevään luonteeseen. Kirjassa käsitellään suppeasti myös kansanopetusta, koulutoimintaa ennen kansakoulua sekä vuoden 1866 tärkeään kansakouluasetukseen ja sen herättämiin kannanottoihin.

Lähteet
 

Kempeleen historia
Kirjat Suomen historiasta
Vuoden 1983 kirjat
Suomalaiset historian tietokirjat
Gin sonic

Gin sonic on Japanista lähtöisin oleva terveellisempi versio Gin tonic .-juomasta. Juomassa korvataan perinteiseen Gin tonic -juomaan nähden puolet tonic vedestä soodavedellä. Juoman nimi tulee tonic ja sooda yhdistelmästä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Iltalehti:Gin tonic valmistetaan nyt "terveellisemmin" - sanotaan myös maistuvan paremmalta.
 Liquor.com: Is the Gin Sonic Even Better Than the Gin & Tonic?. 

Drinkit
Pirttimäki (Puumala)

Pirttimäki on kylä Puumalan kunnassa Etelä-Savossa. Pirttimäki sijaitsee Puumalan kirkonkylästä noin 10 kilometriä pohjoiseen. Pirttimäelle kääntyy sivutie Juvalle menevältä seututieltä 434. Kylä on korkean mäen päällä.

Pirttimäellä on käytöstä poistettuna oleva 1930-luvulla rakennettu Pirttimäen kunnalliskoti. Kunnalliskodilla on toiminut sen lakkauttamisen jälkeen aina 2000-luvun alkuun perhekoti. Nykyään kunnalliskoti on yksityisomistajan hylkäämänä autiotalona.

Pirttimäeltä avautuu hieno näkymä Saimaan Haapaselälle. Pirttimäen alue on raivattu pelloiksi suurilta osin. Pirttimäki on ollut mukana Etelä-Savon maakunnan parhaimmat maisemat listauksessa.

Pirttimäen taistelu 
Pirttimäellä käytiin vuosina 1788–1790 olleen Kustaan sodan taistelu vuonna 1790. Venäläiset olivat valloittaneet Puumalan kirkonkylän elokuussa 1789 ja suomalaiset olivat vetäytyneet Pirttimäen alueelle. Seuraava talvi ja kevättalvi sujuivat sopuisasti Puumalan alueella aina toukokuuhun asti. Toukokuussa 1790 venäläiset tekivät yllätyshyökkäyksen kirkonkylästä Pirttimäelle. Venäläiset hyökkäsivät kolmessa kolonnassa. Yksi kolonna tuli Juvan tietä pitkin, toinen Pirttimäen itäpuolelta ja kolmas Torikonjärveä pitkin. Venäläiset saivat yllätettyä suomalaiset täysin. Hyökkäys alkoi 5. toukokuuta kello kahdelta yöllä. Vähän lähempänä kirkonkylää Kontilanhovin tilalla majaillut ruotsalainen sotakapteeni ei ollut huomannut venäläisiä eikä täten tehnyt hälytystä. Yllätyshyökkäyksen kohteeksi joutuneet suomalaiset saivat kuin saivatkin kasattua nopeasti 900-päisen joukkonsa ja torjuivat hyökkäyksen kuulilla sekä bajoneteillä eli aseen piippuun kiinnitetyillä pistimillä. Kun kello tuli kolme yöllä, avuksi saatiin 50 sotilasta Keriniemen kylästä ja muutaman tunnin päästä 104 sotilasta Harmaalasta. Aamukuudelta venäläiset luovuttivat ja suomalaiset ajoivat heidät pois aina Miettulan sahalle asti. Pirttimäen taistelu on Puumalan alueen suurin Kustaan sodan aikainen taistelu ja siinä kuoli noin 140 suomalaista. Pirttimäen eteläpuolella on jäljellä vielä taistelun aikaisia tykkiasemia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pirttimäen taistelu v. 1790, Hakkapeliitta, 13.05.1930, nro 20, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Puumalan kylät
Aleksanteri Gummerus

Aleksanteri (Aleksander) Gummerus (13. syyskuuta 1845 Kokkola – 7. maaliskuuta 1915 Pihtipudas) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 

Aleksanteri Gummeruksen vanhemmat olivat rovasti Aleksander Jakob Gummerus  ja Emilia Sofia Nordling ja puoliso vuodesta 1870 Alma Maria Nordlund (k. 1931). Professori, piispa Jaakko Gummerus oli heidän poikansa, samoin kuin professorit Lauri ”Tahko” Pihkala ja Rurik Pihkala sekä piirieläinlääkäri Kaarlo Gummerus. Senaattori, tuomari Valentin Gummerus sekä rovasti, valtiopäivämies Julius Immanuel Gummerus ja kirjankustantaja Karl Jacob Gummerus olivat Aleksanteri Gummeruksen veljiä.

Aleksanteri Gummerus tuli ylioppilaaksi 1866. Hän suoritti teologian erotutkinnon ja hänet vihittiin papiksi 1869. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1875. Gummerus oli ensin Säämingin kirkkoherran apulainen ja vuodesta 1873 Rantsilan kappalainen. Varapastorin arvon vuonna 1878 saanut Gummerus tuli Pihtiputaan kirkkoherraksi toukokuussa 1879, rovastin arvon hän sai 1898. Gummerus oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä vuonna 1885.

Lähteet
 

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1845 syntyneet
Vuonna 1915 kuolleet
Nawaf Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah

Nawaf Al-Ahmad Al-Jaber Al-Sabah (arab. نواف الأحمد الجابر الصباح) (s. 25. kesäkuuta 1937 Kuwait City, Kuwait) on Kuwaitin emiiri vuodesta 2020 lähtien. Hän nousi valtaan hänen velipuolensa ja Kuwaitin aikaisemman emiirin Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabahin kuoltua.

Lähteet 

Kuwaitin hallitsijat
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt