joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cashmere Mafia

Cashmere Mafia on ABC-kanavalla vuonna 2008 esitetty yhdysvaltalainen draamasarja, jota tehtiin vain seitsemän jaksoa. Sarja kertoo neljästä naisesta, joille ura on kaikki kaikessa – ainoastaan heidän keskinäinen ystävyytensä menee sen edelle.

Alun perin ABC tilasi sarjasta 13 jaksoa, mutta WGA:n käsikirjoittajien lakko keskeytti tuotannon seitsemän jakson jälkeen, ja sarjan aiottua ensiesitystä lykättiin sen vuoksi marraskuusta 2007. ABC ei uusinut sarjaa toiselle tuotantokaudelle.

Suomessa Nelonen esitti Cashmere Mafian kaikki jaksot kesällä 2008.

Päähenkilöt 

 Caitlin Dowd (Bonnie Somerville) on kosmetiikkayhtiön markkinointijohtaja. Hänen uransa on nousujohteinen, mutta hän on epävarma itsestään ja seksuaalisuudestaan. Caitlin on tehnyt kovasti töitä päästäkseen asemaansa, ja hän luottaa maanläheiseen neuvokkuuteensa. Hänen huumorintajunsa ja hellyttävä höpsöytensä vain lisäävät hänen viehätysvoimaansa.
 Sijoituspankkiiri Zoe Burden (Frances O’Connor) on onnellisesti naimisissa komean, kotona työskentelevän arkkitehdin Ericin kanssa, ja heillä on kaksi lasta, tytär ja poika. Zoe vaikuttaa naiselta, jolla on kaikkea. Sekä hän että hänen puolisonsa suhtautuva työn ja vanhemmuuden haasteisiin huumorilla, mutta kova vauhti alkaa vaatia veronsa. Zoen on pian aika miettiä elämäänsä uusiksi.
 Mia Mason (Lucy Liu) on pikkutytöstä asti halunnut voittaa. Hän on seksikäs ja kilpailuhenkinen kustannusalalla työskentelevä nainen, ja hänen kilpailuviettinsä on vahvistunut siinä määrin, että hän on valmis käymään taistoon sulhastaan vastaan hyvän aseman saadakseen. Mia joutuu pohtimaan, minkä hinnan hän on valmis maksamaan huipulla pysymisestä.
 Suuren hotelliketjun johtajalle Juliet Draperille (Miranda Otto) ulkokuori on tärkein, tapahtui suljettujen ovien takana mitä tahansa. Täydellisen elämän kulissien pystyssä pitäminen vaatiikin Julietilta rutkasti työtä, kun hänen aviomiehensä Davis pettää ja 14-vuotias tyttärensä Emily kapinoi. Juliet keksii erikoisen tavan kostaa uskottomalle Davisille, ja samalla hän päättää rikkoa täydellisyyden vaikutelman ja astua ulos maailmaan.
 Zoen arkkitehtipuoliso Eric (Julian Ovenden) on paitsi komea, myös kiltti. Hän tekee töitä kotona ja koettaa venyä kiireisen vaimonsa aikatauluihin. Zoella ja Ericillä on kaksi lasta, joiden hoitojärjestelyt aiheuttavat omat ongelmansa. Vaikka Zoe ja Eric rakastavat toisiaan, minuuttiaikataulutettu elämä rasittaa heidän suhdettaan.
 Julietin aviomiehen Davisin (Peter Hermann) ongelmana on, ettei hän osaa olla uskollinen vaimolleen. Hän on valmis syrjähyppyihin myös Julietin tuttavien kanssa, mutta saa huomata, ettei Juliet niele aivan mitä tahansa.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
ABC:n televisio-ohjelmat
Lomamatkat

Lomamatkat oli suomalainen valmismatkoja myyvä matkatoimisto. Alun perin Suomen Kommunistisen Puolueen omistama yhtiö kuului vuodesta 2016 samaan matkakonserniin kuin Matka-Vekka. Yhtiön omistaa islantilainen Primera Travel Group -yhtiö. Toukokuussa 2016 Primera ilmoitti luopuvansa Lomamatkat-tavaramerkistä ja toimivansa jatkossa pelkästään brändillä Matkavekka.

Historia 
1990-luvun alkuun asti Lomamatkat Oy:n omisti Suomen Kommunistinen Puolue Variant-yrityksen kautta. Kesäkuussa 1992 Lomamatkat meni konkurssiin. Vuonna 2000 espanjalainen Finspan osti 70 prosenttia Lomamatkojen osakkeista. Vuonna 2002 Matka-Vekka osti Lomamatkat Finspanilta ja yksityisiltä omistajilta. Primera Holidays Oy syntyi tammikuussa 2016, kun Matkatoimisto Oy Matka-Vekka ja matkanjärjestäjä Lomamatkat yhdistyivät. Matkavekka ja Lomamatkat jatkoivat Primera Holidays Oy:n tuotemerkkeinä ja erillisinä verkkokauppoina kesään 2017 asti, jolloin Lomamatkat-tuotemerkistä luovuttiin.

Primera Travel Groupin aikana Lomamatkojen nimellä myydyt valmismatkat lennettiin pääasiassa Primera Airilla, yhtiön omalla charter-lentoyhtiöllä. Toisinaan käytettiin myös Finnairia, Onur Airia ja Jet Timeä. Lentäjät ja muu miehistö olivat osittain suomalaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Matkavekan verkkosivut 
Primera Airin kotisivut

Suomalaiset matkatoimistot
Lisa Boyle

Lisa Denise Boyle (s. 6. elokuuta 1964) on entinen yhdysvaltalainen malli. Hänen pornografisia kuviaan julkaistiin vuosien saatossa useaan otteeseen muun muassa Playboyn sivuilla. 

Tätä nykyä Boyle on itse valokuvaaja. Hän on myös esiintynyt televisiosarjoissa, elokuvissa ja musiikkivideoilla.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Lisa Boylen viralliset valokuvaussivut 
 

Yhdysvaltalaiset mallit
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset valokuvaajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Suur-Merijoen kartano

Suur-Merijoen kartano sijaitsi Viipurin maalaiskunnan länsiosassa luovutetussa Etelä-Karjalassa. Kartanon sai alkunsa kun Pietarissa asunut sveitsiläissyntyinen liikemies Maximilian Othmar Neuscheller (1860–1919) osti vuonna 1900 seudulta maa-alueen lomanviettopaikakseen. 

Kartano oli tunnettu vuosina 1901–1904 rakennetusta kansallisromanttistyylisestä päärakennuksestaan jonka suunnittelivat arkkitehdit Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen. Rakennuksen sisustamiseen osallistuivat muun muassa taidemaalarit Väinö Blomstedt ja Gabriel Engberg, kuvanveistäjä Felix Nylund ja taidetakoja Eric O. W. Ehrström.

Max Neuschellerin harrastuksiin kuului muun muassa tähtitiede ja valokuvaus. Kartanossa oli näitä harrastuksia varten tähtitorni ja valokuvalaboratorio. Neuscheller otti kartanon alueelta jo 1910-luvulla värivalokuvia (Autochrome-dioja stereokuvina). Suur-Merijoen kartanossa oli tiettävästi käytössä myös Suomen ensimmäinen traktori.

Kartano palveli Neuschellerin perheen kesäasuntona aina Venäjän vallankumoukseen saakka. Maximilian Neuschellerin kuoltua 1919 Pietarissa muu perhe pakeni Suomeen ja asettui asumaan Suur-Merijoen kartanoon. Perhe luopui kartanosa 1920-luvulla. Vuonna 1927 kartano päätyi Suomen valtion omistukseen ja Ilmavoimien käyttöön. Kartanon pellolle rakennettiin Suur-Merijoen lentokenttä, jolla toimi vuoteen 1939 saakka Erillinen maalentolaivue. Kartanon päärakennus toimi laivueen upseerikerhona.

Suur-Merijoen lentokentälle saapui Aeron ensimmäinen kotimaan reittilento Dragon Rapidella (OH-BLA) Helsingistä Viipuriin 1. toukokuuta 1937. Liikennettä jatkettiin kesäkausina aina elokuun loppuun 1939 saakka ja reittiä jatkettiin vielä Imatralle. Sotavuosina Suur-Merijoen kenttä palveli sotilaslentokenttänä.

Kartanon päärakennus Metsälinna vaurioitui toisen maailmansodan aikana ja nykyisin se on täysin raunioitunut. Sodan jälkeen lentokentän paikalle rakennettiin laaja kasarmialue joka nykyisin on hylätty. Joitakin kartanon ulkorakennuksia, kartanon puukuja sekä navetan kivijalka on säilynyt pystyssä. Kartanon mailla sijaitsee suuri neuvostoaikana rakennettu kerrostaloalue.

Kirjallisuutta 
 Anna-Lisa Amberg: "Kotini on linnani" - kartano ylemmän porvariston omanakuvana. Esimerkkinä Geselliuksen, Lindgrenin ja Saarisen suunnittelema Suur-Merijoki vuodelta 1904. Suomen muinaismuistoyhdistys 2003.

Lähteet 
 Suur-Merijoen kartano – jugendin helmi. Tampereen museoiden julkaisuja 141. Tampereen museot, Tampere 2016.
 Maarit Jaakkola: Aikansa julkisin koti Suur-Merijoen kartano oli pietarilaisperheen lomanviettopaikka ja suomalaisarkkitehtien taidonnäyte. Helsingin Sanomat 4.1.2004

Viitteet 

Viipurin entiset rakennukset ja rakennelmat
Suomen kartanot
Viipurin maalaiskunta
Gesellius-Lindgren-Saarinen-toimiston suunnittelemat rakennukset
Florence S. Jacobsen

Florence Smith Jacobsen (7. huhtikuuta 1913 – 5. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen mormoni, joka johti MAP-kirkon Nuorten naisten apujärjestöä vuosina 1961–1972.

Smith Jacobsen syntyi Salt Lake Cityssä ja valmistui Utahin yliopistosta. Hänestä tuli vuonna 1973 kirkkokuraattori, ja hän oli mukana perustamassa Kirkkohistorian ja -taiteen museota Salt Lake Cityyn.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset uskonnolliset johtajat
Mormonismi
Yli satavuotiaiksi eläneet yhdysvaltalaiset
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Rock 20

Rock 20 on ahvenanmaalaisen veneveistämö Birka Marinin 1970-luvulla valmistama lasikuiturunkoinen purjevene. Nimen sanotaan viittaavan Fastnet Rock-nimiseen majakkaluotoon Irlannin eteläkärjessä. Rock 20 on suunniteltu esimerkiksi pienen perheen matkapurreksi ja tilat ovatkin veneen kokoon nähden kohtuulliset. Rockille tyypillistä ovat pyöreäreunainen valaskansi, etuviistoon kalteva peräpeili sekä rungon kanssa yhtenäistä rakennetta oleva köli, jossa lasikuitukuoren sisään on piilotettu teräspainoja. Muita erikoisuuksia on rullareivi: isopurje kelataan reivatessa pyörivän puomin ympärille. Moni veneenomistaja on tosin siirtynyt perinteisempään reivausjärjestelyyn rullaamisen epäkäytännöllisyyden takia.

Rock 20 on tyyppinimestään huolimatta 24-jalkainen purjevene. Sen on suunnitellut ruotsalainen Heinz-Jürgen Sass, ja sitä on valmistettu ainakin 306 kpl 

(olen omistanut veneen valmistusnumeroltaan 75.306) (tarkka lukumäärä ei ole tiedossa). Rock 20 ei ole nykyäänkään tyystin harvinainen Suomen vesillä, vaikka pienet matkapurjeveneet ovatkin tulleet suurempien alusten syrjäyttämiksi mukavuudenhaluisten veneilijöiden keskuudessa. 

Rock 20 on alirikauksensa ansiosta vakaa navakassakin tuulessa ja sopii siten hyvin myös aloittelijalle. Kevyessä tuulessa se jää kuitenkin nykyveneiden vauhdista. Normaalina matkanopeutena voi pitää 4-6 solmua, kovassa tuulessa on saavutettu jopa yli kymmenen solmun nopeuksia.

Vuonna 2022 Rock 20 maksoi Suomessa käytettynä kunnosta riippuen noin 1500-6000 €. Venetyypistä on julkaistu artikkeli
Vene-lehden numerossa 8/01, jossa sen vertailukohtina olivat Guy 22 ja Helmsman 23.

Rock 20 sai aikanaan myös isoveljen nimeltä Rock 24. Tätä hieman suuremmalla purjepinta-alalla varustettua versiota on tiettävästi valmistettu vain kolme kappaletta.

Tekniset tiedot
Pituus: 7,30 m
Vesilinja: 6,40 m
Leveys: 2,25 m
Syväys: 1,20
Uppoama: 1400 kg
Painolasti: 600 kg
Isopurje: 10,3 m2
Genoa: 17,0 m2
Fokka: 8,22
Spinaakkeri: 37,0 m2
Maston korkeus: 9,2 m
Apumoottori: perämoottori
Suunnittelija: H-J Sass
Valmistaja: Birka Marin
Valmistusmaa: Suomi / Ahvenanmaa

Testiarvot
Pituus: 7,28 m
Vesilinja: 6,52 m
Paino: 2015 kg
Märkäpinta: 15,9 
Purjepinta: 28,4 m2
Jäykkyysluku RH/H: 2,27
Uppouma/vesilinjapituus: 206

Tasoitusluvut
LYS: 0,97 (varustus SG)

Köliveneet
Luettelo Pyrénées-Atlantiquesin kunnista

Tämä on luettelo Pyrénées-Atlantiquesin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 547 kuntaa. 

 (CAB) Communauté d’agglomération de Bayonne-Anglet-Biarritz, luotu vuonna 2000.
 (CAP) Communauté d’agglomération de Pau-Pyrénées, luotu vuonna 2000.

Pyrénées-Atlantiques
Luettelo Hautes-Pyrénées’n kunnista

Tämä on luettelo Hautes-Pyrénées’n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 474 kuntaa. 

 (CAT) Communauté d'agglomération du Grand Tarbes, luotu vuonna 2000.

Hautes-Pyrénées
Hautes-Pyrénées’n kunnat
Rainer Partanen

Rainer Partanen (s. 21. joulukuuta 1939) on suomalainen Europositron-yhtiön omistaja, joka on tuomittu törkeästä petoksesta. Poliisitutkinnan mukaan hän on myynyt yhtiönsä kautta mielikuvituksellista keksintöä 1,3 miljoonalla eurolla. Rahallinen hyöty on saatu osakeantien kautta vuosina 2001–2007. Partasen mukaan vajaa miljoona euroa on uponnut pelkästään osakeannin markkinointiin. Partanen ilmoitteli osakkeitaan Helsingin Sanomissa ja Dagens Industrissa.

Kiistanalainen keksintö 

Partasen keksintö oli nanokemiaan perustuva paristo. Partasen mukaan keksintö mahdollistaisi sähköautolle lähes 900 kilometrin toimintasäteen. Europositron-yhtiö on perustettu 1989 ja Partanen omistaa yhtiön verkkosivujen mukaan 90 prosenttia osakkeista. Yhdysvaltalainen konsulttiyritys Frost & Sullivan palkitsi yrityksen vuonna 2005. Tuolloin asiasta uutisoivat Tekniikka ja Talous ja Talouselämä.

Partasen puolustuksen mukaan sijoittajat ovat ottaneet korkean riskin eikä tuotetta ole väitetty valmiiksi. Partasen mukaan tuote tulee jossain vaiheessa toimimaan, mutta poliisin testauttaman VTT:n lausunnon mukaan tämä on vahvasti kyseenalaista. 

Sijoituksiaan vaatii takaisin 276 suomalaista ja muutama ulkomaalainen nimi. Käräjäoikeus asetti syksyllä 2007 Partasen omaisuuden hukkaamiskieltoon ja vakuustakavarikkoon.

Tuomio törkeästä petoksesta 

Käräjäoikeuden istunnossa 12. tammikuuta 2009 noin 100 henkilöä vaati vahingonkorvauksia. Partasen puolustuksen mukaan tämä tarkoitti, että suurin osa sijoittajista katsoo ettei heitä ollut petetty. Syyttäjän mukaan Europositron maksoi varoistaan Partaselle ja hänen lähiomaisilleen noin 600 000 euroa ja vastaavasti itse tuotekehittelyyn käytettiin vajaat 3 000 euroa.

Käräjäoikeuspäivänä kävi ilmi, että pieni utahilainen yritys Millenial Technology on lupautunut järjestämään Partasen keksinnölle 4,5 miljoonan euron tai dollarin rahoituksen. Helsingin Sanomien tavoittama yhtiön edustaja lupaili rahoitusta kolmen kuukauden sisällä. Tieto lupauksesta sai yhden henkilön luopumaan vahingonkorvauskanteestaan.

Käräjäoikeus tuomitsi 12. helmikuuta Partasen yhden vuoden ja seitsemän kuukauden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä petoksesta. Samalla hänelle määrättiin liiketoimintakielto vuoteen 2015 asti. Hovioikeus korotti 16. syyskuuta 2010 Partasen saamaa tuomiota kahden vuoden ja kuuden kuukauden vankeudeksi. Hänet myös määrättiin maksamaan noin 470 000 euroa korvauksia osakkeenomistajille ja valtiolle noin 280 000 euroa.

Partanen haki tuomioonsa muutoksenhakulupaa korkeimmalta oikeudelta (KKO). KKO epäsi hakemuksen kesäkuussa 2011.

Joulukuussa 2010 Partanen sai tuomion käräjäoikeuden tuomarin kunnian loukkaamisesta. Hän oli syyttänyt blogissaan tuomaria ﻿väärentämisestä, lahjusten ottamisesta, salaliitoista ja moraalittomuudesta. Partanen sai kolme kuukautta ehdollista vankeutta sekä määräykseen poistaa kirjoitukset internetistä.

Rainer Partanen jätti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelle valituksen 26.11.2011.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Europositron-yhtiön verkkosivut

Suomalaiset rikolliset
Talousrikolliset
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Kvasikide

Kvasikiteet ovat kiinteitä aineita, jotka ovat rakenteeltaan järjestyneitä, mutta jaksottomia.  Niissä atomit muodostavat hilan, joka täyttää tilan mutta jolla ei ole siirtosymmetriaa. Kvasikiteitä voidaan pitää kiteisen ja amorfisen aineen välimuotoina. Kiteitä ne muistuttavat siinä, että niissäkin saadaan röntgensäteillä aikaan Braggin diffraktio, mutta toisin kuin kiteissä, niissä ei ole samanlaisena toistuvaa yksikkökoppia.

Kvasikiteen kaksiulotteisena vastineena voidaan pitää Penrosen laattoja.

Kvasikiteisiä aineita 

Ensimmäinen aine, jonka todettiin muodostavan kvasikiteitä, oli tietyssä suhteessa alumiinia ja mangaania sisältänyt metalliseos. Sen löysivät Daniel Shechtman, I.  Blech, Denis Gratias ja J. Cahn Yhdysvaltojen kansallisen standardoimistoimiston (NBS) laboratoriossa vuonna 1984.  Kvasikiteitä muodostuu, kun jokaista mangaaniatomia kohti on 5 tai 6 alumiiniatomia.  Myöhemmin on  todettu, että myös esimerkiksi aineet Al5Li3Cu ja Al79Cr57Ru5 muodostavat kvasikiteitä. Shechtman sai vuonna 2011 kvasi­kiteiden löytämisestä Nobelin kemian­palkinnon.

Nykyisin kvasikiteisiä aineita on löydetty jo useita satoja. Monet niistä ovat alumiinin seoksia (esimerkiksi Al-Li-Cu, Al-Mn-Si, Al-Ni-Co, Al-Pd-Mn, Al-Cu-Fe, Al-Cu-V), mutta eräät muutkin metalli­seokset kuten Cd-Yb, Ti-Zr-Ni, Zn-Mg-Ho, Zn-Ms-Sc, In-Ag-Yb ja Pd-U-Si voivat muidostaa kvasikiteitä. Eräät polymeeritkin voivat muodostaa kvasi­kiteitä.

Geometrisesti kvasikiteet voidaan jakaa kahteen perus­tyyppiin.  Ensimmäisen tyypin muodostavat poly­gonaaliset (diedriset) kvasi­kiteet, jotka ovat tietyn akselin suhteen 8-, 10- tai 12-kertaisesti lokaalisesti symmetrisiä. Sen mukaisesti ne jaetaan okta­gonaalisiin, deka­gonaalisiin ja dodeka­gonaalisiin kvasi­kiteisiin.  Ne ovat tämän akselin suunnassa jaksollisia, mutta sitä vastaan kohti­suorissa suunnissa jaksottomia.  Toisen tyypin muodostavat ikosa­edraaliset kvasikiteet, jotka eivät ole jaksollisia missään suunnassa.

Lähteet  

Kristallografia
Tiiviin aineen fysiikka
Geometria
Heikki Paavilainen

Heikki Paavilainen (s. 12. toukokuuta 1962 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja teatterinjohtaja. Hän on näytellyt televisiosarjoissa, elokuvissa ja teattereissa. Ensimmäinen merkittävä rooli oli Mikko Niskasen elokuvassa Ajolähtö (1982). Yksi hänen rooleistaan on Talvisota-elokuvan (1989) Vilho Erkkilä. Paavilainen sai Ida Aalberg -palkinnon vuonna 1982. Heikki Paavilainen perusti Teatteri Eurooppa Neljän vuonna 1989 Keski-Suomessa ja toimi sen johtajana vuoteen 1995. Vuonna 1997 Paavilainen toimi Virgo-musikaalin ohjaajana. Paavilainen toimi Rauman kaupunginteatterin johtajana vuosina 1999–2005 sekä Hämeenlinnan kaupunginteatterin johtajana vuosina 2005–2013. Tämän jälkeen Heikki ja Mervi Paavilainen perustivat ammattikesäteatteri Suomen Kesäteatteri Oy:n, joka toimii Valkeakosken Apianniemessä. Suomen Kesäteatteri Oy on tuottanut myös esityksiä Sappeen Kesäteatteriin vuodesta 2015. On kesäyö -musikaali Topi Sorsakosken elämästä teki Sappeelle katsojaennätyksen vuonna 2018. Kirka-musikaali teki Valkeakoskelle katsojaennätyksen vuonna 2016. Suomen Kesäteatterissa on ollut katsojia yli 200 000.

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset teatterinjohtajat
1920-luvun kosmetiikka

1920-luvun kosmetiikkamuodille tyypillisiä olivat näkyvästi punatut huulet, kajaalilla reunustetut silmät ja valkeiksi puuteroidut posket.

Konteksti 
1920-luvun voimakas ehostus oli vastareaktio sotaa edeltäneen aikakauden feminiiniselle ja häveliäälle Gibson Girlin roolimallille. Kansainvälinen kauneuskulttuuri muotoutui 1920-luvulla, ja yhteiskunta keskittyi yhä enenevässä määrin uudistusten ja muutoksen ympärille. Teatteri, elokuvat, kirjallisuus ja taide heijastelivat aikakautensa muotisuuntauksia.

Naiset kokivat myös tarpeen käyttää enemmän ehostusta. Sotaa edeltäneellä aikakaudella suhtautuminen seksuaalisuuteen oli ollut hyvin pidättyväistä, ja nyt sodan jälkeisellä aikakaudella haluttiin korostaa enemmän sukupuolista puoleensavetävyyttä vastakohtana menneelle ajanjaksolle. Lisäksi naiset alkoivat siirtyä työelämään ja heitä alkoi ilmaantua enemmän myös kauneudenhoitoalalle. Monet aikakauslehdet, kuten ranskalainen Beauty Industry, kehottivat naisia käyttämään meikkiä, jotta he kykenisivät kilpailemaan miesten kanssa työelämässä.

Tuotteet

Huulipuna 
Huulipunasta tuli laajalti suosittu Maurice Levyn keksittyä metallisen huulipunansäilytyskotelon vuonna 1915. Huulipunaa oli saatavilla puikkoina sekä voidemaisessa että nestemäisessä muodossa. Pitkäkestoiset ja pysyvät värit olivat suosituimpia. ”Luonnollinen” huulikiilto keksittiin myös tuolloin. Sen punainen väri saatiin bromohaposta. Myös maustettuja huulipunia käytettiin; kirsikka oli suosituin maku.

Helena Rubinstein kehitti tuotemerkin nimeltä "Cupidon jousi", jota mainostettiin "itsestään muotoutuvana huulipunana, joka tekee huulistasi täydellisen Cupidon jousen." Peilillä varustetun huulipunakotelon keksiminen 1920-luvulla auttoi käyttäjiään huulipunan lisäämisessä.

Poskipuna 
1920-luvulla aikaisemmat sotkuiset eliksiiripunat korvattiin voidemaisilla, puuterimaisilla ja nestemäisillä poskipunilla. Pitkäkestoiset poskipunat olivat pitkäkestoisten huulipunien tavoin kaikkein suosituimpia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mode de Paris  Pariisin uusinta muotia vuodelta 1926 kuvaava lyhytfilmi (4 min 49 s)

Kosmetiikka
kosmetiikka
Aidyn Smagulov

Aidyn Smagulov (s. 1. joulukuuta 1976) on kirgisialainen judoka ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 alle 60-kiloisten sarjassa. Smagulov oli Kirgisian ensimmäinen olympiamitalisti. Samana vuonna hän sai hopeaa Aasian mestaruuskilpailuissa alle 60 kg:n painoluokssa. Maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut kerran kolmanneksi.

Lähteet 
Profiili JudoInside 

Kirgisialaiset judokat
Kirgisialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Päikki Priha

Päikki Priha (o.s. Palosuo, s. 2. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen tekstiilitaiteilija ja Taideteollisen korkeakoulun emeritaprofessori. Hänen katsotaan tehneen kirkkotekstiileistä arvostettuja taide-esineitä.

Priha valmistui tekstiilitaiteilijaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1972. Hän väitteli vuonna 1991 aiheenaan kirkkotekstiilit. Priha opetti samassa oppilaitoksessa eri tehtävissä vuodesta 1974 ja oli vuosina 1998–2013 professorin virassa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.

Prihan suunnittelemia tekstiiliteoksia on monissa julkisissa tiloissa, kuten yli neljässäkymmenessä kirkossa. Hänen uransa kirkkotekstiilien suunnittelijana alkoi 1982 valmistuneesta Lieksan uudesta kirkosta, jonne Raili ja Reima Pietilä pyysivät häntä suunnittelemaan tekstiilejä. Länsimaiseen kirkkotaiteeseen ja teologiaan perehtymisessä oli apuna professori Pentti Lempiäinen, jota Priha on kuvaillut oppi-isäkseen.

Vuonna 2004 Priha sai kirkon kulttuuripalkinnon. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin kirkkotaiteen Engel-palkinto ja 2015 Mikael Agricolan risti.


Julkaisuja  
 Kirkkotekstiilit julistavat ja juhlistavat. Kirkkopalvelut, 2006.
 Kirkollinen tekstiilitaide tekstiilien käyttö ja suunnittelu. Toimite. Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskus, 1983.
 Rantanen, Kirsti: Langan varassa: Kirsti Rantasen merkkejä ja merkintöjä. Toimittanut Päikki Priha. 2000.
 Maria-tekstiileitä idästä ja lännestä. Toimite. 1994.
 Pyhä kaunistus: Kirkkotekstiilit Suomen käsityön ystävien toiminnassa 1904–1950. Taideteollinen korkeakoulu, 1991. (Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja A 11.) Väitöskirja. 
 Rakkaat ystävät: Suomen käsityön ystävät 120 vuotta. Ajatus, 1999.
 Silkkinen seppele: Hanna Loimaranta, tuntematon kirkkotekstiilien taitaja. Taideteollinen korkeakoulu, 1994. (Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja A 13.) 
 Taidetekstiili. (Työryhmä.) Tekstiilitaiteilijat TEXO, 1989.
 Toinen iho: Puheenvuoroja tekstiilin ja vaatetuksen tutkimuksesta. Toimite. Taideteollinen korkeakoulu, 2001. (Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja F 17: Työpaperit.)

Lähteet

Viitteet 
 

Suomalaiset tekstiilitaiteilijat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrejus Zadneprovskis

Andrejus Zadneprovskis (s. 31. elokuuta 1974 Kaliningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on liettualainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 ja pronssia Pekingissä 2008.

Lähteet
 

Liettualaiset nykyaikaiset viisiottelijat
Liettualaiset olympiamitalistit
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Hovitaide

Hovitaide on hovin palkkaaman taiteilijan, hovimaalarin tekemää taidetta hovin ja aateliston tarpeisiin. Hovitaiteilijaksi taas voidaan nimittää pejoratiivisesti myös taiteilijaa, joka katsotaan kuuluvan tai sitoutuvan jollekin ryhmälle. Esimerkiksi Pentti Koiviston, jolta tilattiin runsaasti kaupungin merkkihenkilöiden muotokuvia, on sanottu olleen Oulun hovitaiteilija  ja Metallican DVD-julkaisun graafisen ilmeen ja levykansien suunnittelija Pushead on mainittu yhtyeen hovitaiteilijaksi. 

Euroopassa hovitaide kehittyi varsinkin barokin ajasta lähtien, mutta hovitaidetta on ollut kaikkina aikakausina ja kaikissa hallitsijoiden ja ylhäisön parissa.

Barokin hovitaide 

Euroopassa hovitaide kehittyi varsinkin 1600-luvulla taideakatemioiden synnyn ohella. Osittain niiden seurauksena kiinnostus taiteen keräämiseen kasvoi ja syntyi taidekauppa. Kevyemmin liikuteltava taulumaalaus yleistyi sen tullessa kiinnostuksen ja keräilyn kohteeksi. Hallitsijat ja varakkaat henkilöt ryhtyivät keräämään taidekokoelmia, jotka toimivat merkkinä omistajiensa asemasta, rikkaudesta ja hyvästä mausta. 

Esimerkiksi Ludvig XIV:n aikana Ranskan hovitaide oli "akateemisiin muotoihin sidottua, vaikutukseltaan mahtipontista". 

Barokin hovitaide on kuitenkin hyvin laaja ja monipuolinen kokonaisuus, joka kattaa lukuisten taiteilijoiden teoksia ympäri Eurooppaa. Laajasti barokin hovitaiteeseen voidaan soveltaa barokin yleisiä tyylipiirteitä, jotka olivat: dramaattisuus, tunteiden esittäminen, vastakohtaisuudet (muun muassa valo-varjo, kapea-leveä ja vastavärit), voimakas liikevaikutelma, monimutkaiset, muun muassa diagonaaliin perustuvat sommitelmat, illuusiot, muotokuvien taustoina käytetyt arkkitehtuurielementit ja massiiviset verhojärjestelmät sekä öljyvärimaalauksen yleistyminen.

Hovimaalari 

Hovimaalari oli arvonimi, jonka taideakatemian käynyt taiteilija saattoi saavuttaa. Esimerkiksi suomalaisille Aleksander Lauréukselle ja Robert Wilhelm Ekmanille myönnettiin Ruotsissa kuninkaallisen hovimaalarin arvo.

Katso myös 
 Hovikirjallisuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

Taidekauppa ja taidekeräily
Taide ajanjaksoittain
Turis Fratyr


Turis Fratyr on saksalaisen Equilibriumin debyyttialbumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Helge Stang – laulu
 René Berthiaume – kitara
 Andreas Völkl – kitara
 Sandra Völkl – bassokitara
 Julius Koblitzek – rummut

+

 Gaby Koss – laulu

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 esikoisalbumit
Equilibriumin albumit
The Shadow

The Shadow on yhdysvaltalaisen populaarikulttuurin hahmo, joka suoritti ensiesiintymisensä radiossa 31. heinäkuuta 1930. Myöhemmin hahmo on esiintynyt myös kirjallisuudessa, sarjakuvissa ja elokuvissa.

The Shadow luotiin alun perin kertojahahmoksi Detective Story Hour -radiosarjaan, joka taas oli puolestaan luotu markkinoimaan Street & Smithin kustantamaa Detective Story Magazine -pulplehteä. Oman lehtensä hahmo sai huhtikuussa 1931, jolloin ilmestyi The Shadow Magazinen ensimmäinen numero. The Shadow'n nimeä kantava radiosarja puolestaan aloitti 26. syyskuuta 1937 pääosassaan Orson Welles. Radiosarja päättyi 26. joulukuuta 1954.

The Shadow, oikealta nimeltään Lamont Cranston,  on oikeudenpuolustaja. Radiosarjassa hänellä on kyky muuttua näkymättömäksi. Pulp-lehdessä häneltä tämä kyky puuttui, lukuun ottamatta viimeisiä lehden vuonna 1949 ilmestyneitä numeroita. Sitä ennen hänet kuvataan naamioitumisen mestarina.

Elokuvat
 The Shadow Strikes (1937)
 International Crime (1938)
 The Shadow (1940)
 The Shadow Returns (1946)
 The Shadow (1994)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Luettelo radiosarjan jaksoista
 The History of The Shadow

Yhdysvaltalaiset radiokuunnelmat
Elokuvahahmot
Supersankarit
Radio Hall of Fame
Yhdysvaltalainen sarjakuva
Strippisarjakuva
Supersankarisarjakuvat
Sarjakuvahahmot
Saaren kartano (Jämsä)

Saaren kartano sijaitsee Jämsässä ja oli vuonna 1918 punaisten vankien säilytyspaikka ja yksi joukkomurhan tapahtumapaikoista, kartanon isännän ollessa pahamaineinen Hjalmar Saari eli Saaren Jallu. Hänen veljensä puolestaan oli Frithiof Saari.

Ennen sisällissotaa Hjalmar Saari toimi vankivyörärinä, ja kartanoa käytettiin vankien väliaikaisena säilytyspaikkana. Sisällissodassa kartanossa säilytettiin punavankeja, joista ainakin 68 surmattiin Saaren riihessä tai Jämsän kirkon kellotapulissa.

Katso myös
 Jämsän teloitukset 1918

Lähteet

Viitteet

Suomen kartanot
Jämsän rakennukset ja rakennelmat
Pirjo Leppänen

Pirjo Tuulikki Leppänen (vuodesta 1980 Saviranta; s. 1. heinäkuuta 1949 Saarenkylä, Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Kalle Päätalo -elokuvissa. Leppänen aloitti näyttelemisen 1970-luvun alussa Rovaniemen teatterissa. Rovaniemellä Leppänen on työskennellyt lähes koko uransa ajan, lukuun ottamatta elokuvaroolejaan ja työskennellessään helsinkiläisessä Penniteatterissa vuosina 1977–1978. Leppänen jäi eläkkeelle vuonna 2008.

Leppäsen merkittävimpiä töitä ovat Kalle Päätalon romaaneihin ja elämään perustuvat Elämän vonkamies, Nuoruuteni savotat ja Päätalo. Elokuvissa Elämän vonkamies (parhaan naispääosan Jussi-palkinto) ja Nuoruuden savotat hän oli yksi päähenkilöistä. Elokuvassa Päätalo hän esitti merkittävää sivuosaa. Leppänen näyttelee elokuvissa Päätalon äitiä Riitua. Lisäksi hän on esiintynyt elokuvassa Joulutarina, jossa hän näytteli Hillaa, ja lyhytelokuvassa Ison miehen vierailu sekä sivuosassa Taivaan tulet -sarjan sairaanhoitajana.

Rovaniemen kaupunki palkitsi Rovaniemi-päivien yhteydessä syyskuussa 2008 Leppäsen myöntämällä hänelle 5 000 euron suuruisen kulttuuripalkinnon.

Filmografia

Yksityiselämä 
Leppänen on naimisissa Uula Savirannan kanssa. He avioituivat vuonna 1980, ja heillä on kaksi lasta.

Lähteet

Kirjallisuus
 Jentte sai Rovaniemen kulttuuripalkinnon. Uusi Rovaniemi -lehti 10.9.2008.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Pirjo Leppänen IMDb:ssä.
 Leppäsen haastattelu Aamulehdessä. 

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Helsingin Lipputehdas

Helsingin Lipputehdas Oy on Helsingin Pitäjänmäessä toimiva PK-yritys, joka on toiminut vuodesta 1981. Yritys on keskittynyt erityisesti lippujen, viirien sekä mainoskankaiden valmistukseen ja myyntiin Suomen ja kansainvälisille markkinoille. Sen tuotteet ovat Suomalaisen työn liiton hyväksymiä Avainlippu-tuotteita.

Vuonna 2007 yrityksen liikevaihto oli 1,11 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 11. Vuonna 2011 liikevaihto oli 934 000 euroa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yrityksen sivut

Suomalaiset yritykset
Lara Stock

Lara Stock (s. 26. toukokuuta 1992) on kroatialais-saksalainen shakinpelaaja. Hän voitti alle 10-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuden vuonna 2002 sekä alle 12-vuotiaiden tyttöjen Euroopan mestaruuden vuonna 2004.

Stockilla on myös FIDE:n naissuurmestarin arvo.

Aiheesta muualla

Kroatialaiset shakinpelaajat
Saksalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo suomalaisten seurojen mitalisteista miesten palloilulajien eurocupeissa

Luettelot Suomen urheilusta
Väinö Blomstedt

Väinö Alfred Blomstedt (1. huhtikuuta 1871 Savonlinna – 2. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja, piirtäjä ja tekstiilitaiteilija. Blomstedtin vanhemmat olivat kamreeri, asessori Alfred Emanuel Blomstedt ja Hanna Charlotta o.s. Stadius. Blomstedt kuului symbolisteihin ja hän sai vaikutteita muun muassa japanilaisesta taiteesta.

Elämäkerta

Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä 1888–1889 ja Gunnar Berndtsonin oppilaana 1889–1891. Blomstedt oleskeli 1890-luvulla Ranskassa yhdessä Pekka Halosen kanssa Pariisin Académie Julianissa. Taidemaalari Paul Gauguinin opissa hän oli vuosina 1891, 1893–1894, 1897–1898, 1903, 1905–1906 sekä 1912.

Hän osallistui Pietarissa pidettyyn Venäläisten ja suomalaisten taiteilijain näyttelyyn 1898 sekä Mir iskusstvan järjestämään Kansainvälisen taiteen näyttelyyn 1899. Blomstedt on saanut paljon vaikutteita Gauguinilta sekä ruotsalaiselta ystävältään Olof Sager-Nelsonilta. 

Blomstedt toimi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa opettajana, johtajaopettajana sekä tarkastajana. Hän opetti myös Taideteollisessa keskuskoulussa sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa. Tämän ohella Blomstedt oli myös Suomen Käsityön Ystävien taiteellinen neuvonantaja ja mallipiirtäjä.

Maalauksia 
 Puistokuva 1895
 Ensilumi 1896
 Francesca 1897
 Jousiampuja 1897
 Auringonlasku 1898
 Järvi lumisine rantoineen 1899-1900
 Hiihtäviä poikia 1900 (oli esillä Suomen paviljongissa Pariisin maailmannäyttelyssä 1900)
 Olavinlinna 1900
 Talvimaisema 1904
 Talvinen satamakuva 1928
 Helsingin Säästöpankin seinämaalaukset 1935

Galleria

Muita teoksia 
 Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen hyväntekeväisyysmerkki 1910
 Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen joulumerkki Orava ja jänis 1912

Lähteet 
 Mir iskusstva – Taiteen maailma, Ateneum, Helsinki, Venäläinen museo, Pietari 1998, (Ateneumin julkaisut no 8), ISBN 951-53-1818-1
 Väinö Blomstedt Kuvataiteilijamatrikkelissa

Viitteet

Aiheesta muualla 

vainoblomstedt.fi

Väinö Blomstedt, kuvia Kansallisgalleriassa 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1947 kuolleet
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia

Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia (, lyh. NAS) on eri tieteenaloilla vaikuttavien erittäin ansioituneiden tutkijoiden akatemia. Se perustettiin Kongressin antamalla säädöksellä 3. maaliskuuta 1863 eli sisällissodan aikana. Tiedeakatemian tarkoitukseeksi asetettiin tukea hallitusta kaikissa tieteen ja tekniikkaan liittyvissä asioissa.

Akatemia jakaa tieteellisistä ansioista useita palkintoja ja julkaisee arvostettua PNAS-tiedelehteä.

Yhdysvaltain tiedeakatemiaan on kuulunut ja kuuluu lukuisia Nobel-palkittuja jäseniä. Akatemia valitsee omat jäsenensä eliniäksi.

Lähteet

Katso myös 
National Academy of Engineering
Kansallinen tutkimusneuvosto (Yhdysvallat)

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Tiedeakatemiat
Yhdysvaltalaiset tiedeyhdistykset
Koripallon I-divisioona

I-divisioona on ollut Suomen toiseksi korkein sarjataso koripallossa. Nykyisin I-divisioona on jaettu A- ja B-divisiooniin. Kaudesta 2008–2009 lähtien sarjassa on pelattu jälleen pudotuspelejä. A-divisioonan pudotuspelien voittaja nousee Korisliigaan.

Historia 
Ennen I-divisioonaa maassa pelattiin koripalloa SM-sarjassa ja alueellisissa Suomen-sarjoissa. 1970-luvulla Suomen-sarjan ja SM-sarjan joukkueiden väliset tasoerot olivat kasvaneet suuriksi, sillä nousijajoukkueet putosivat lähes aina yhden pääsarjakauden jälkeen. Kaudeksi 1975–1976 päätettiin aloittaa kokonaan uusi sarja, I-divisioona. 

Ensimmäisellä kaudella divisioonajoukkueet määritettiin Suomen-sarjan joukkueiden välisessä karsinnassa, jossa kolmen lohkon kaksi parasta joukkuetta pääsivät nousukarsintaan. Lohkojen kolmannet ja neljännet joukkueet pääsivät mukaan I-divisioonaan. Lisäksi SM-sarjasta putosi automaattisesti kaksi huonointa joukkuetta. Aluksi I-divisioona pelattiin kymmenen joukkueen sarjana, joka huipentui kauden päätteeksi järjestettyihin pudotuspeleihin.

Kaudella 2012–2013 sarja jaettiin A- ja B-divisiooniin. Samalla I-divisioonan joukkuemäärää nostettiin kuuteentoista (tuoksi kaudeksi 17:ään). Korisliigassa viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa A-divisioonaan. A-divisioonan pudotuspelien voittaja nousee Korisliigaan, ja sarjan viimeinen putoaa B-divisioonaan. B-divisioonan voittaja nousee A-divisioonaan ja häviäjä putoaa alueelliseen II-divisioonaan.

Joukkueet kaudella 2021–2022

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Koripalloliitto
Wycombe Wanderers FC

Wycombe Wanderers Football Club on englantilainen jalkapalloseura High Wycombesta, joka sijaitsee Buckinghamshiressa. Wycombe Wanderersin lempinimet ovat "The Chairboys" ja "The Blues". Joukkue pelaa kaudella 2021-2022 Ykkösliigassa. Joukkuetta valmentaa Gareth Ainsworth.

Historia 
Huonekaluvalmistajat perustivat Wycombe Wanderersin vuonna 1887. Vuonna 1896 joukkue liittyi Southern Leagueen, mutta ei menestynyt liigassa, jota ammattilaisjoukkueet hallitsivat. Vuonna 1908 Wanderers siirtyi Great Western Suburban Leagueen ja edelleen Spartan Leagueen ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Voitettuaan Spartan Leaguen joukkue nousi Isthmian Leagueen vuonna 1921.

Wycombe voitti FA Amateur Cupin vuonna 1931 ja Isthmian Leaguen vuonna 1956. Vuonna 1985 joukkue nousi Englannin konferenssiin, josta kuitenkin putosi seuraavana kautena. Vuonna 1987 Wycombe palasi Englannin konferenssiin ja vuonna 1993 se nousi Englannin kakkosliigaan. Se pelasi välillä ykkösliigassa ja putosi kakkosliigaan vuonna 2012. Takaisin ykkösliigaan joukkue nousi vuonna 2018. Joukkue nousi mestaruussarjaan kaudella 2019–2020.

Saavutukset 
Wycombe Wanderersin suurimpina saavutuksina voi pitää FA Trophyn voittoja (kausina 1990-1991 ja 1992-1993), FA Cupin semifinaaleihin pääsyä kautena 2000-2001 sekä tasapeliä Chelseaa vastaan kautena 2006–2007.

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto  

Buckinghamshiren urheilu
Englantilaiset jalkapalloseurat
Vuonna 1887 perustetut urheiluseurat
Hifimaailma

Hifimaailma on äänen- ja kuvantoiston harrastajille tarkoitettu erikoislehti. Hifimaailma perustettiin kun Sanoma Magazine Finland Oy:n kustantama HIFI-lehti lakkautettiin loppuvuodesta 2006. Ensimmäinen Hifimaailman oli numero 1/2007.

Hifimaailma-lehden perusti Teppo Hirvikunnas ja sen kustantajana oli Hirvikunnaksen omistama Hifi-Mediat Oy. Mukaan saatiin heti suurin osa lakkautetun HIFI-lehden avustajista. Teppo Hirvikunnas oli Hifimaailman päätoimittaja. Hifimaailma-lehdelle saatiin hyvä startti, koska lakkautetun HIFI-lehden tilaajat, mainostajat ja yhteistyökumppanit olivat hyvin hämmästyneitä lehden yllättävästä lakkautuksesta. Hifimaailma otettiin ilolla vastaan ja lehden ensimmäiselle numerolle saatiin yli tuhat ennakkotilaajaa.

Hifi-Mediat Oy oli myös autoäänentoiston erikoislehden Autosound-lehden kustantaja.

Lehden logoa jouduttiin muuttamaan jo muutaman numeron jälkeen, koska Sanoma Magazine Finland katsoi lehden nimen ja erityisesti logon HIFI-sanaa korostavan ulkoasun loukkaavan heille myönnettyä tavaramerkkisuojaa sanalle HIFI tuoteluokassa painotuotteet. Suoja ei ole enää voimassa. Tavaramerkkisuojan ja Sanoma Magazinen lakiosaston painostuksesta johtuen Hifimaailma-lehden logoa jouduttiin muuttamaan jo numeroon 3/2007.

Vuonna 2010 Hifimaailma-lehden kustantajan Hifi-Mediat Oy:n osake-enemmistö myytiin Pop Media Oy:lle. Hifi Mediat jatkoi edelleen Hifimaailma-lehden kustantajana ja Teppo Hirvikunnas lehden päätoimittajana.

Vuonna 2015 Hifimaailma-lehti myytiin Fokus Media Oy:lle ja lehden päätoimittajaksi tuli pitkään lehden toimituspäällikkönä toiminut Mauri Eronen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Hifimaailma

Suomalaiset äänentoistolehdet
Hifi
Rhadi Ben Abdesselam

Rhadi Ben Abdesselam (; 28. helmikuuta 1929 – 4. lokakuuta 2000) oli marokkolainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän voitti hopeaa Rooman olympialaisissa 1960 maratonilla.

Lähteet
 

Marokkolaiset kestävyysjuoksijat
Marokkolaiset olympiamitalistit
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Shakin’ All Over

Shakin’ All Over on alun perin brittiläisen Johnny Kidd and the Pirates -yhtyeen vuonna 1960 julkaisema rock-kappale. Sen sävelsi ja sanoitti yhtyeen johtohahmo Johnny Kidd, ja se oli UK Singles Chart -listan ykkössijalla elokuussa 1960. Kappaleen esittäjät olivat Johnny Kidd (laulu), Alan Caddy (kitara), Brian Gregg (basso), Clem Cattini (rummut) ja Joe Moretti.

Alkuperäinen levytys ei ollut kovin suuri hitti Euroopan ulkopuolella. Sen sijaan "Shakin' All Over" menestyi Pohjois-Amerikassa The Guess Whon cover-versiona vuonna 1965. Se oli silloin sijalla 1 Kanadan levynmyyntilistalla ja sijalla 22 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -levynmyyntilistalla.

Australiassa äänite pääsi sikäläisen levynmyyntilistan ykkössijalle vuoden 1965 lopulla Normie Rowen esittämänä, jonka versio oli sitten "Que Sera Seran" yksi vuosikymmenen myydyimmistä singleistä Australiassa.

Kappaleen säveltäjä, sanoittaja ja alkuperäinen esittäjä Johnny Kidd on sanonut: "Kulkiessani poikaporukan kanssa meillä oli tapana katsella todella kuumia tipuja ja meillä oli tapana sanoa että joku tyttö sai "kalvomme värisemään". Meillä oli tapana osoitella tyttöä, jos hän oli oikein puoleensavetävä... Voin sanoa rehellisesti sanoa, että se inspiroi minua enemmän kuin mikään muu kirjoittamaan kappaleen "Shakin All Over"."

Muut versiot 
The Who -yhtye on esittänyt tätä kappaletta lukemattomia kertoja, joista tunnetuin on ehkä heidän Live at Leeds -levyllään kuultava versio vuodelta 1970.

Oman cover-versionsa kappaleesta ovat tehneet myös seuraavat yhtyeet ja artistit:

 Rose Hill Drive
 Suzi Quatro
 Iggy Pop
 Van Morrison
 Hurriganes

Viittaukset populaarikulttuurissa 
 The Guess Whon versiota kuullaan mm. Battlefield Vietnam -pelin ääniraidalla.
 "Shakin' All Over" on CBC Television -kanavan esittämän kanadalaisesta rock-musiikista 1950-60-luvuilla kertovan dokumentin nimenä.
 Vuonna 1998 Australian posti julkaisi kahdentoista postimerkin sarjan, jossa juhlistettiin australialaisen rock and roll -musiikin varhaisia vuosia. Postimerkkeihin oli painettu 1950-, 1960- ja 1970-luvun alussa julkaistujen australialaisten kappaleiden nimiä.

Aiheesta muualla 
 Artikkeli The Guess Who -yhtyeen cover-versiosta

Vuoden 1960 kappaleet
Brittiläiset rockkappaleet
Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö

Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiö (TLO) perustettiin vuonna 1954 yksityisten turkulaisten liikennöitsijöiden osuuskuntana. Osuuskunta muuttui osakeyhtiöksi 1990-luvulla.

TLO perustettiin 26. syyskuuta 1954, ja perustajaosakkaina oli kaikkiaan 51 liikennöitsijää. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi liikennöitsijä Uuno Salonen. Vuoteen 1984 mennessä osakkaiden määrä oli yrityskauppojen seurauksena supistunut 25:een, ja osakasyrityksillä oli yhteensä 182 linja-autoa. Vuonna 1983 TLO:n jäsenyritysten autoilla tehtiin yhteensä 15,9 miljoonaa matkaa, mikä oli runsaat puolet koko Turun kaupungin sisäisestä henkilöliikenteestä. Turun kaupunki ei ole osallistunut TLO:n tai sen jäsenyritysten tukemiseen millään tavoin. 

TLO ajaa Turun kaupungin joukkoliikennetoimiston tilaamaa sopimusliikennettä eli Föli-liikennettä linjoilla 6, 7, 100, 101, 201, 203, 206, 220, 221, 300, 301, 302, 303, 610, 700, 701, 703, 704, 705, 706, 707, 709, 801, 901, 902 ja 903. Yhtiö liikennöi myös Kaarinan linjolla K1–K6, Liedon linjoilla L1–L7 ja L14, Naantalin linjoilla N1–N13 sekä Raision linjoilla R1 ja R2. Yhtiö ajaa myös Paimion linjoja PA1–PA4. 

Marraskuussa 2014 TLO laajensi kaukoliikenteeseen ostamalla Mikko Rindell Oy:n osuuden kotimaisesta halpabussiyhtiö OnniExpressistä. Kauppaan kuuluivat kaukoliikenteen vuorot Raisio–Turku–Helsinki, Turku–Pori ja Turku–Kuopio.

Liikennöitsijät
 Turun Citybus Oy 
 Jalobus
 Lehtisen Linja Oy (Turkubus)
 Linjaliikenne Muurinen Oy
 Linjaliikenne V. Nyholm Oy
Savonlinja

TLO:n liikennöimät, osin Föli-liikenteeseen kuuluvat linjat
 801 Kauppatori–Kaarina–Parainen
 901–903 Turku–Kaarina–Parainen–Nauvo–Korppoo–Houtskari

TLO:n omat linjat
 Uusikaupunki–Laitila
 koulukuljetuksia Turun ja Uudenkaupungin seuduilla

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.tlo.fi

Turun liikenne
Raision liikenne
Naantalin liikenne
Maskun liikenne
Nousiaisten liikenne
Suomalaiset linja-autoyhtiöt
Marc McClure

Marc McClure (s. 31. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Jimmy Olsenin roolista ensimmäisessä Teräsmies-elokuvassa vuodelta 1978.

Muita rooleja 
McCluren tunnetuin sivurooli on vuoden 1985 menestyselokuvassa Paluu tulevaisuuteen, jossa hän esitti David "Dave" McFly:ta.

Osittainen filmografia 

 Perjantai on pahin (1976)
 Teräsmies (1978)
 Teräsmies II (1980)
 Teräsmies III (1983)
 Paluu tulevaisuuteen (1985)
 Paluu tulevaisuuteen III (1990)
 Apollo 13 (1995)
 Perjantai on pahin (2003)
 Smallville (2007)

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Tha Carter III


Tha Carter III on yhdysvaltalaisen rap -artisti Lil Waynen 10. kesäkuuta 2008 julkaistu studioalbumi ja Tha Carter -sarjan kolmas osa. Albumi voitti parhaan rap-albumin Grammyn. Uudenvuodenaattona albumia oli myyty 2,88 miljoonaa kappaletta. Albumi oli myydyin albumi Yhdysvalloissa vuonna 2008.

Kansi 
Albumin kannessa oleva lapsi on olevinaan Lil Wayne lapsena. Albumin kansi on saanut vaikutteita Nasin Illmatic ja Notorious B.I.G.:n Ready to Die -albumeilta.

Kappaleet 
 3 Peat
 Mr. Carter (feat. Jay-Z)
 A Milli
 Got Money (feat. T-Pain)
 Comfortable (feat. Babyface)
 Dr. Carter
 Phone Home
 Tie My Hands (feat. Robin Thicke)
 Mrs. Officer (feat. Bobby Valentino & Kidd Kidd)
 Let the Beat Build
 Shoot Me Down (feat. D. Smith)
 Lollipop (feat. Static Major)
 La La (feat. Brisco & Busta Rhymes)
 Playing With Fire (feat. Betty Wright)
 You Ain't Got Nuthin' (feat. Fabolous & Juelz Santana)
 DontGetIt

Arvostelut 
 Metacritic: 84/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: B–
 Pitchfork Media: 8.7/10
 Rolling Stone:

Lähteet 

Lil Waynen albumit
Vuoden 2008 albumit
Demigod (albumi)

Demigod on puolalaisen metalliyhtye Behemothin kuudes täyspitkä albumi. Albumi julkaistiin heinäkuussa 2004. Peaceville Records julkaisi albumista vuonna 2010 erikoisversion kirjatyylisessä digipak-kotelossa, jossa on kaksi levyä. Toinen levy DVD-livekooste Hollannin Leeuwardenissa vuodelta 2007.

Tyylillisesti albumi on jatkoa kahdelle edelliselle levylle: albumin musiikki on erittäin teknistä death metalia itämaisilla vaikutteilla ja pienillä black metal -aineksilla.

Yhdysvaltalaisen Nile-yhtyeen kitaristi Karl Sanders toimii vierailevana soittajana levyllä ja soittaa soolon kappaleessa "XUL".

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Vuoden 2010 uudelleenjulkaisun DVD "Live Leeuwarden, Holland 10.12.2007 E.V."

Kokoonpano 
Adam "Nergal" Darski – laulu, sähkö- ja akustinen kitara
Tomasz "Orion" Wróblewski – bassokitara, taustalaulu
Zbigniew Robert "Inferno" Promiński – rummut
Patryk "Seth" Sztyber – sähkökitara, taustalaulu
Karl Sanders (vierailija) – kitarasoolo kappaleessa "XUL"
Academic Male Choir, Lublin - kuoro-osuudet kappaleissa Sculpting the Throne ov Seth ja The Reign ov Shemsu Hor

Aiheesta muualla 
 Kappaleiden sanat Behemothin kotisivuilla 

Behemothin albumit
Demigod
Suopellon koulu

Suopellon koulu on Naantalissa Lietsalan ja Taimon rajalla sijaitseva, vuonna 1997 valmistunut yläaste. Koulun rehtorina toimii Kai Vuorinen. Koulussa on oppilaita noin 270.

Koulun rakentamiskustannukset, jotka Naantalin kaupunki maksoi itse, olivat noin 28 milj. markkaa eli noin 4,5 milj. euroa. Koulussa on muun muassa 108-paikkainen auditorio ja 400 m² liikuntasali.

Koulussa on pakollisten kielien lisäksi mahdollista opiskella espanjaa, ranskaa, saksaa ja venäjää.

Lähteet 
 Naantalin kaupunki, Suopellon koulu Suopellon koulussa on suuri jumppasalli, jota käyttää yläastelaisten lisäksi myös päiväkotilaiset.

Viitteet 

 

Suomen peruskoulut
Naantalin oppilaitokset
Liaanimyrkkysumakki

Liaanimyrkkysumakki tai myrkkymuratti (Toxicodendron radicans) on sumakkikasveihin kuuluva kasvi, joka kasvaa Pohjois- ja Keski-Amerikassa sekä Itä-Aasiassa. Se on varsin yleinen monilla Yhdysvaltain esikaupunkialueilla. Myrkkymuratti aiheuttaa kosketettaessa useimmille ihmisille allergisen reaktion, joka voi pahimmillaan olla hengenvaarallinen. Suomenkielisestä nimestään huolimatta se ei ole sukua eurooppalaiselle muratille (Hedera helix).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ITIS: Toxicodendron radicans 
 United States Department of Agriculture (USDA): Toxicodendron radicans 
 Toxicodendron radicans (pdf) 

Sumakkikasvit
Myrkylliset kasvit
Realm Crafter

Realm Crafter, tai RC on Solstar Gamesin kehittämä 3D MMORPG-pelien kehittämiseen suunniteltu ohjelma.

Realm Crafter 
Realm Crafter on varsinainen ohjelma, joka mahdollistaa MMORPG-pelien tekemisen, päivittämisen ja myymisen. 100 dollaria
(noin 65€) maksavasta ohjelmasta löytyy Standard-versio, joka lähiaikoina päivittyy Professional-versioon.

RC toolbox 
RC toolbox on varsinaisen ohjelman lisäksi tehty erikseen ostettava paketti, joka sisältää muutaman lisäominaisuuden esimerkiksi luolastoeditorin.

Tehtyjä pelejä 
ohjelmalla on tehty useita pelejä, joista osa on pelattavissa.
Apocalypse Online

Aiheesta muualla 
RealmCrafterin kotisivut 
Solstarin kotisivut 
Apocalypse Online, laitteella tehty MMORPG-peli 

Pelinteko-ohjelmat
Toll Shipping

Toll Shipping on australialainen laivayhtiö. Yritys on osa Toll Groupia, joka on muun muassa yksi Aasian alueen johtavista logistiikkapalveluiden tuottajista. Toll Shipping liikennöi Australiassa Melbournen ja Tasmaniassa sijaitsevan Burnien välillä. Toll Shippingillä on kaksi ro-ro-alusta, M/S Tasmanian Achiever ja M/S Victorian Reliance, jotka liikennöivät kahteen suuntaan kuudesti viikossa. Melbournessa yhtiö käyttää Webb Dockin terminaalia ja Burniessa McGaw Wharfin terminaalin.

Toll Shipping muodostui 1. marraskuuta 2002, kun Toll Group osti Brambles Shippingin liiketoiminnan. Brambles Shipping perustettiin vuonna 1984 ja aloitti liikennöinnin Melbournen ja Burnien välillä vuonna 1985.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Toll Shippingin kotisivut  
Toll Group 

Laivayhtiöt
Australialaiset yritykset
Yrjö Kaukiainen

Yrjö Martti Aleksander Kaukiainen (s. 4. huhtikuuta 1940 Längelmäki) on historiantutkija ja Suomen kenties tunnetuin merihistorioitsija. Hän toimi Helsingin yliopiston taloushistorian apulaisprofessorina 1975–1992 ja professorina 1992–1998 sekä Euroopan historian professorina 1998–2005

Teoksia

Itsenäisiä teoksia

Teoksia joissa toimittajana

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrjö Kaukiainen 375 humanistia -sivusto 1.11.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
 Yrjö Kaukiainen: Talonpojat merellä. Talonpoikaispurjehdus elinkeinona, radioesitelmä 1964 (Yle Areena)

Suomalaiset historioitsijat
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit