Auringonkukka

Auringonkukka eli isoauringonkukka (Helianthus annuus) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon ja auringonkukkien (Helianthus) sukuun kuuluva yksivuotinen kasvi. Auringonkukan siemenistä valmistetaan auringonkukkaöljyä, jota käytetään ruoanlaitossa sekä polttoaineena.

Historia 
Auringonkukka on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Laji on levinnyt jo varhain Peruun, jossa siitä tuli auringonjumalan vertauskuva. Auringonkukan kuvia on löydetty inkatemppelien seinistä ja palvontamenoissa käytetyistä esineistä. Vanhaan maailmaan auringonkukka tuli Perusta ja Meksikosta jo 1500-luvulla ensimmäisten amerikkalaisten kasvien joukossa.

Kuvaus 
Auringonkukka on yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Varret ovat karheita ja tavallisesti haarattomia. Lehtilapa on 10–40 cm pitkä, leveänpuikea ja iso- ja terävähampainen. Alimmat lehdet ovat herttamaisia. Auringonkukka on hyönteispölytteinen. Kukinto on 5–40 cm leveä mykerö. Mykeröt ovat tavallisesti yksittäin ja alkavat lopulta nuokkua. Keltaisten laitakukkien kieli on tavallisesti yli 25 mm pitkä. Kehräkukat ovat ruskehtavia. Hedelmä on 5–15 mm:n pituinen myötäkarvainen pähkylä. Luonnonvarainen auringonkukka on viljelymuotoja sirompi, monihaarainen ja runsasmykeröinen. Viljelymuotojen varsi voi kasvaa yli seitsemän metrin pituiseksi.

Viljely 
Auringonkukkaa viljellään laajalti sekä koristekasvina että tärkeänä öljykasvina. Kasvaakseen auringonkukka vaatii runsaasti auringonvaloa ja maaperän, jossa vesi ei seiso. Sen kasvatusaika on pitkä: aikaisilla lajikkeillakin 105–115 päivää eli melkein neljä kuukautta.

Suomessa auringonkukkaa viljellään koristekasvina ja siementen tähden; viljely on niin vähäistä, ettei öljyntuotanto kannata.

Käyttö ravitsemuksessa 

Auringonkukan siemenistä puristettavaa auringonkukkaöljyä käytetään ruoanlaitossa ja biodieselin valmistuksessa. Auringonkukan siemeniä voidaan syödä myös sellaisenaan, mutta ne  sisältävät niin runsaasti kadmiumia tai muita raskasmetalleja, ettei niitä voi nauttia kerralla korkeintaan kuin kaksi ruokalusikallista. Päivittäiskäyttöä ei suositella. Auringonkukan siemeniä voidaan syöttää myös linnuille.

Paahdettuja auringonkukan siemeniä syödään Venäjällä kuten paahtomaissia länsimaissa.

Ravintoarvo 
Auringonkukan siemenet sisältävät runsaasti linolihappoa, B-vitamiineja (erityisesti tiamiinia, pantoteenihappoa ja folaattia) ja E-vitamiinia.

Lajikeryhmiä 
 Helianthus annuus Nanus-ryhmä – kääpiöauringonkukka
 Helianthus annuus Purpureus-ryhmä – puna-auringonkukka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Isoauringonkukka (Helianthus annuus)
 Kasviatlas 2021: Isoauringonkukan (Helianthus annuus) levinneisyys Suomessa.
 Pinkka – Lajituntemuksen oppimisympäristö: Auringonkukka (Helianthus annuus) 
 Den virtuella floran: Solros (Helianthus annuus) 
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Helianthus annuus 
 United States Department of Agriculture (USDA): Helianthus annuus 
 Flora of China: Helianthus annuus 
 Food Component Database (FooDB): Sunflower (Helianthus annuus) 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Helianthus annuus 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Helianthus annuus (sunflower) 
 Pherobase: Floral volatiles of Helianthus annuus 

Auringonkukat
Viljeltävät ravintokasvit
Öljykasvit
Rehukasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit