joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rūdolfs Bangerskis

Rūdolfs Bangerskis (21. heinäkuuta 1878 – 25. huhtikuuta 1958) oli latvialainen kenraali ja poliitikko. Bangerskis otti osaa muun muassa Venäjän sisällissotaan ja toiseen maailmansotaan latvialaisten SS-joukkojen komentajana. Sodan päättyessä hän jäi brittien sortavangiksi ja vapauduttuaan vuonna 1946 hän asettui loppuelämäkseen Saksan Oldenburgiin.

Elämäkerta
Rūdolfs Bangerskis syntyi Taurepessa tuolloisella Liivinmaalla 21. heinäkuuta 1878. Hän liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1895 ja valmistui jalkaväen kadettikoulusta Pietarissa vuonna 1901. Valmistuttuaan Bangerskis toimi upseerina ottaen osaa Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Sodan jälkeen vuonna 1912 hän aloitti opinnot Pietarin yleisesikunta-akatemiassa, mutta jätti opintonsa kesken ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914.

Ensimmäisen maailmansodan aikana vuodesta 1916 Bangerskis toimi everstinä 14. ja sittemmin 31. armeijakunnan esikunnissa. Tammikuussa 1917 hänet asetettiin siperialaisen kiväärirykmentin komentoon. Bangerskis päätti palveluksensa maaliskuussa 1918, minkä jälkeen hän liittyi kenraali Aleksandr Koltšakin johtamiin valkokaarteihin Jekaterinburgissa. Valkokaarteissa Bangerskis yleni kenraaliluutnantiksi, komensi divisioonaa ja lokakuusta 1919 lähtien ensin armeijakuntaa ja sitten armeijaa. Joulukuussa 1920 Bangerskis palasi lopulta tällä välin itsenäistyneeseen Latviaan. Latviassa Bangerskis komensi vuodesta 1924 divisioonaa Latvian armeijassa. Joulukuusta 1924 ja joulukuuhun 1925, sekä joulukuusta 1926 tammikuuhun 1928 hän toimi maansa puolustusministerinä. Bangerskis oli saanut vuonna 1925 myös Latvian armeijan kenraalin arvon. Vuonna 1936 hän jäi lopulta eläkkeelle.

Neuvostoliitto miehitti Latvian vuonna 1940. Neuvostoviranomaiset olivat määränneet Bangerskisin karkotettavaksi, mutta hänen onnistui pakoilla pidättäjiään. Natsi-Saksa miehitti Latvian toisessa maailmansodassa hieman myöhemmin. Vuosien 1942 ja 1943 välillä Bangerskis toimi saksalaismyönteisessä Latvian hallinnossa ja huhtikuussa 1943 latvialaisen SS-legioonan Gruppenführer. Saksalaiset alkoivat lopulta vetäytyä etenevien neuvostojoukkojen tieltä ja Bangerskis vetäytyi heidän mukanaan kohti länttä. Hän jäi brittijoukkojen sotavangiksi kesäkuussa 1945. Päästyään vapaaksi joulukuussa 1946 Bangerskis asettui Saksan Oldenburgiin ja kirjoitti muistelmansa Mana mūža atmiņas. Bangerskis kuoli autokolarissa Oldenburgissa 25. huhtikuuta 1958.

Lähteet

Latvialaiset sotilaat
Latvialaiset poliitikot
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Intian kielet

Ethnologuen mukaan Intiassa puhutaan 447 eri kieltä. Tämän lisäksi 14 kieltä on hiljattain kuollut.   Yksi iso ongelma on kielen ja murteen välinen ero, joka ei ole edes kielitieteilijöille selkeä.

Viralliset kielet 
Indian perustuslain (osa XVII, kpl. 1, art. 343) mukaan maassa on liittovaltion tasolla kaksi virallista kieltä: englanti ja hindi (kirjoitettuna devanagarilla). Hindin puhuma-alueesta käytetään usein nimitystä hindivyöhyke (eng. Hindi belt). 

Perustuslain mukaan (osa XVII, kpl. 3, art. 348) englanti on virallinen kieli Intian korkeimmassa oikeudessa.

Osavaltioiden viralliset kielet 
Osavaltiot saavat määritellä itselleen tarpeelliseksi katsomansa määrän virallisia kieliä. Näiden kielten tulee kuitenkin olla ns. listattuja kieliä (eng. scheduled languages). Presidentillä on perustuslain (osa XVII, kpl. 2, art. 347) suomat valtaoikeudet täydentää listaa, mikäli riittävä määrä osavaltion asukkaista vaatii kielen listaamista. 

Virallisiksi kieliksi kelpaavat kielet ovat listattuna perustuslakiin kuuluvana erillisenä listana (ns. kahdeksas lista) ja se kattaa tällä hetkellä 22 kieltä : assami, bengali, bodo, dogri, gujarati, hindi, kannada, kashmiri, konkani, maithili, malayalam, manipuri, marathi, nepali, orija, punjabi, sanskrit, santali, sindhi, tamili, telugu, urdu. 

Virallisten kielten rinnalla osavaltioissa on usein myös muita tunnustettuja kieliä kulttuurisyistä 

Lähde:

Territorioiden viralliset kielet 
Territorioilla on vähemmän itsenäistä valtaa kuin osavaltioilla ja ne ovat kooltaan huomattavasti pienempiä. Tosin nekin voivat määritellä viralliset kielensä itse. 

Lähde:

Katso myös 
 Luettelo Intian kansallisista kielistä

Lähteet

Aiheesta muualla
J. V. Snellmanin patsas

J. V. Snellmanin patsas sijaitsee Suomen Pankin edustalla Helsingin Kruununhaassa. Keräysvaroin rahoitettu muistomerkki paljastettiin Snellmanin päivänä 12. toukokuuta 1923. Muistomerkkikilpailu järjestettiin vuonna 1913 ja patsas valmistui jo vuonna 1916, mutta ensimmäinen maailmansota sekä Suomen sisällissota viivästyttivät sen paljastusta. Patsas on valettu Kööpenhaminassa Tanskassa ja sen on veistänyt Emil Wikström. Patsaan jalustan ja muistomerkin ympäristön on suunnitellut arkkitehti Eliel Saarinen. Patsas vaurioitui jatkosodan aikana Helsingin suurpommituksissa helmikuussa 1944. Sirpaleiden jalustaan jättämät vauriot on jätetty muistuttamaan pommituksista.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla

Helsingin patsaat ja veistokset
Kruununhaka
Muotokuvaveistokset
Johan Vilhelm Snellman
Ferdinand Čatloš

Ferdinand Čatloš (7. lokakuuta 1895 – 16. lokakuuta 1972) oli slovakialainen kenraali toisen maailmansodan aikana. Slovakia taisteli ensin natsi-Saksan rinnalla, mutta Čatloš loikasi lopulta kapinallisten puolelle. Čatloš sai sodan jälkeen viiden vuoden tuomion toiminnastaan sodan aikana, josta hän istui vuoden.

Elämäkerta

Ferdinand Čatloš syntyi 7. lokakuuta 1895 nykyisen Slovakian Liptovský Hrádokissa ja opiskeli kauppakorkeakoulussa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä hän palveli Itävalta-Unkarin armeijassa, jonka kadettina hän jäi venäläisten vangiksi syyskuussa 1915. Vuonna 1917 hän liittyi Venäjällä muodostettuun Tšekkoslovakian legioonaan pataljoonan komentajana.

Sodan jälkeen Čatloš palasi Slovakiaan, joka oli nyt osa itsenäistynyttä Tšekkoslovakiaa. Vuosien 1925 ja 1926 välillä Čatloš työskenteli maan puolustusministeriölle Prahassa ja vuonna 1926 hän toimi sotilasatasseana Budapestissa. Saman vuosikymmenen loppupuolella Čatloš lähti opiskelemaan sotilaskorkeakouluun Ranskaan Pariisiin. Opintojensa jälkeen Čatloš palasi jälleen Tšekkoslovakiaan, jossa hänestä tuli ensin vuonna 1935 Hraniceen sijoitetun divisioonan esikuntapäällikkö ja vuodesta 1938 seuraavaan vuoteen saakka autonomisen Slovakian sotilaskanslian komentaja. Vuonna 1939 hänet ylennettiin kenraaliksi.

Slovakia itsenäistyi lopulta natsi-Saksan tuella ja Čatlošista tuli maan puolustusministeri. Čatlošin johdolla Slovakia osallistui Saksan rinnalla hyökkäykseen Puolaan. Maan sisäpolitiikassa hän oli tukenut ensin Vojtech Tukan johtamia radikaaleja, mutta kääntyi lopulta presidentti Jozef Tison johtamien maltillisten puolelle. Toisen maailmansodan kuluessa Saksan tappio alkoi näyttää koko ajan entistä selvemmältä. Čatloš yritti lopulta ottaa yhteyttä slovakialaisiin vastarintataistelijoihin. Kesällä 1944 hän laati niin sanotun Čatlošin muistion, joka oli suunnitelma yhteistyön tarjoamisesta eteneville neuvostojoukoille Slovakian armeijan toteuttaman vallankaappauksen jälkeen. Neuvostoliiton puolelta suunnitelmaan ei kuitenkaan vastattu mitenkään. Lopulta samana vuonna alkoi Slovakian kansannousu. Čatloš vastusti aluksi kansannousua, mutta 2. syyskuuta hän pakeni kapinallisten valtaamalle alueelle. Čatloš vangittiin ja hänet siirrettiin joksikin aikaa Neuvostoliittoon.

Maailmansodan jälkeen vuonna 1947 Čatlošia vastaan aloitettiin oikeudenkäynti Tšekkoslovakiassa. Čatloš tuomittiin viiteen vuoteen vankeutta, joista hän istui lopulta kuitenkin vain yhden. Vapauduttuaan vuonna 1948 Čatloš asettui asumaan Martiniin, jossa hän kuoli 16. lokakuuta 1972.

Lähteet

Viitteet 

Tšekkoslovakialaiset sotilaat
Slovakialaiset sotilaat
Kenraalit
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Thea Louise Stjernesund

Thea Louise Stjernesund (s. 24. marraskuuta 1996) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Hakadal IL -seuraa.

Alppihiihdon maailmancupissa Stjernesund kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2018 sijoittuen heti pisteille oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lech/Zürsin paripujottelussa marraskuussa 2021. 

Stjernesund osallistui Åren MM-kilpailuihin 2019 sijoittuen suurpujottelussa 18:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui 22:nneksi pujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia sekä sijoittui suurpujottelussa kuudenneksi ja pujottelussa 15:nneksi.

Lähteet 

Norjalaiset alppihiihtäjät
Norjalaiset olympiamitalistit
Elävät henkilöt
Vuonna 1996 syntyneet
Jens Lurås Oftebro

Jens Lurås Oftebro (s. 21. heinäkuuta 2000) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, olympiamitalisti ja joukkuekilpailun maailmanmestari..

Oftebro saavutti Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Joukkuekilpailussa hän voitti maailmanmestaruuden. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli seitsemäs. Pekingin olympialaisissa 2022 Oftebro voitti joukkuekilpailussa kultaa, saavutti suurmäen Gundersen-kilpailussa hopeaa ja sijoittui normaalimäen vastaavassa kilpailussa kymmenenneksi.

Yhdistetyn maailmancupissa Oftebro kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2018 ollen heti 27:s ja maailmancupin pisteillä. Ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui vuosi myöhemmin samassa paikassa ollen kuudes. Ensimmäisen kerran hän sijoittui kolmen parhaan joukkoon Rukalla marraskuussa 2019 ollen kilpailussa kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi myös lopuissa kahdessa Rukan kilpailiussa. Hän sijoittui toiseksi Oberstdorfissa tammikuussa 2020 ja Trondheimissa saman vuoden helmikuussa. Kauden 2019–2020 kokonaispisteissä hän oli neljäs. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui kolmanneksi Rukan ensimmäisessä kilpailussa ja saavutti kolmannessa kilpailussa ensimmäisen maailmancupvoittonsa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas. Kaudella 2021–2022 Oftebro sijoittui Rukan ensimmäisessä ja kolmannessa kilpailussa kolmanneksi. Hän sijoittui kolmanneksi myös Oslon molemmissa kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Oftebrolla on joukkuekilpailun pronssi vuodelta 2018 Sveitsin Kanderstegistä sekä hopea ja pronssi joukkuekilpailusta ja 5 km gundersen-kilpailusta Lahdesta vuodelta 2019.

Yhdistetyn Continental Cupissa Oftebro on voittanut kaksi osakilpailua.

Lähteet

Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Leon Bailey

Leon Bailey (s. 9. elokuuta 1997 Kingston) on jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa, jonne hän siirtyi elokuussa 2021 pelattuaan 4,5 kautta Saksassa ja sitä ennen 1,5 kautta Belgiassa.

Bailey pelasi Itävallan ja Slovakian juniorisarjoissa vuosina 2011–2015. Kesällä 2015 hän siirtyi belgialaisseura Genkiin. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 1,5 vuoden aikana pudotuspelit mukaan lukien 56 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.

Bailey siirtyi tammikuussa 2017 Saksaan Bayer Leverkuseniin. Kevätkaudella 2017 hän pelasi Bundesliigassa kahdeksan ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 30 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2018–2019 tilastoihin kertyi 29 liigaottelua ja viisi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 22 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 30 bundesliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Yhdessä ottelussa hän on tehnyt kaksi maalia joulukuussa 2017 vieraskentällä Hannoveria vastaan, marraskuun 2019 lopussa 1–2-voittoon päättyneessä vierasottelussa Bayern Müncheniä vastaan, joulukuussa 2020 kotiottelussa Hoffenheimia vastaan ja huhtikuussa 2021 kotiottelussa Kölniä vastaan. Saksan cupissa hän teki neljänä kautena 11 ottelussa yhteensä viisi maalia.

Bailey siirtyi elokuussa 2021 Englannin Valioliigan Aston Villaan. Hän teki ensimmäisen valioliigamaalinsa syyskuussa kolmannessa ottelussaan Evertonia vastaan mutta ei ole saanut kauden alkupuolella kovinkaan paljon peliaikaa.

Bailey on pelannut Mestarien liigassa kaksi ottelua kaudella 2016–2017 ja kolme ottelua kaudella 2019–2020. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kaudella 2016–2017 Genkin joukkueessa kuusi ottelua, joissa hän teki neljä maalia, kaudella 2018–2019 Leverkusenissa kahdeksan ottelua, kaudella 2019–2020 viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin, sekä kaudella 2020–2021 kahdeksan ottelua, joissa hän teki viisi maalia.

Bailey on pelannut Jamaikan maajoukkueessa kahdeksan ottelua, joista ensimmäisen kesäkuussa 2019 CONCACAF Gold Cupissa Hondurasia vastaan. Syyskuussa 2019 hän teki maalin Antigua ja Barbudaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen myös vuoden 2021 CONCACAF Gold Cupissa. Hän on lokakuun 2021 puoliväliin mennessä pelannut kymmenen maaottelua.

Lähteet 

Jamaikalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Fishmongers' Hall

Fishmongers' Hall on Lontoossa London Bridgen pohjoispäässä sijaitseva historiallinen rakennus. Rakennus valmistui 1834. Sen omistaa ja siinä toimii perinteikäs Lontoon Cityn kalatalousalan järjestö The Fishmongers' Company. Rakennus on suojeltu Grade II* -luokituksella.

Rakennuksessa järjestetyn tilaisuuden jälkeen sillalla tapahtui marraskuussa 2019 puukotus. Tilaisuuden järjestäneeseen vankien kuntoutusohjelmaan osallistunut puukottaja surmasi kaksi ihmistä ja lisäksi kolme loukkaantui. Poliisi ampui puukottajan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lontoon Cityn rakennukset ja rakennelmat
Grade II* -luokan rakennukset Englannissa
Oskars Dankers

Oskars Dankers (26. maaliskuuta 1886 – 11. huhtikuuta 1965) oli latvialainen sotilas, joka osallistui muun muassa ensimmäiseen maailmansotaan, Suomen sisällissotaan ja Latvian vapaussotaan. Sotien jälkeen hän yleni kenraaliksi. Toisen maailmansodan aikana hän siirtyi ensin Saksaan ja lopulta sodan jälkeen Yhdysvaltoihin.

Elämäkerta
Oskars Dankers syntyi tuolloisella Kuurinmaalla Lielaucessa 26. maaliskuuta 1883. Opiskeltuaan jonkin aikaa Jelgavassa hän liittyi vuonna 1902 Venäjän armeijaan. Armeija-aikanaan Dankers opiskeli sotilaskoulussa Vilnassa valmistuen vuonna 1906 ja palvellen sittemmin upseerina Suomenlinnalla. Ensimmäisen maailmansodansytyttyä Dankers komensi ensin komppania ja sittemmin pataljoonaa yleten everstiluutnantiksi vuonna 1916. Dankers haavoittui useamman kerran sodan aikana. Lopulta kesäkuussa 1916 hän jäi Itävalta-Unkarin joukkojen sotavangiksi.

Dankers vapautettiin joulukuussa 1918. Vapauduttuaan Dankers liittyi kenraali Rüdiger von der Goltzin komentamiin Suomeen lähetettyihin saksalaisjoukkoihin. Suomesta palattuaan Dankers liittyi Latvian armeijaan toukokuussa 1919. Hän komensi ensin rykmenttiä ja hieman myöhhemmin Lejaskurzemen eli Ala-Kuurinmaan sotilaspiiriä. Joulukuussa hän yleni Latvian armeijan everstiksi ja nousi divisioonan komentoon. Dankersin alaiset joukot osallistuivat taisteluihin Latvian vapaussodassa saksalaisia ja Pavel Bermondt-Avalovin valkoisia venäläisiä vastaan.

Dankers yleni sodan jälkeen vuonna 1925 kenraaliksi ja vuonna 1933 hänestä tuli Kuurinmaan divisioonan komentaja. Dankers jäi eläkkeelle tammikuussa 1940 ja myöhemmin samana vuonna Neuvostoliitto miehitti Latvian. Dankers pakeni Saksaan 19. kesäkuuta ja palasi Latviaan Saksan vallattua Latvian Neuvostoliitolta toisen maailmansodan aikana. Saksalaismihityksen aikana Dankers toimi Latvian hallinnon sisäasioiden vastaavana, eli tosiasiallisesti hallinnon päämiehenä. Neuvostoliiton joukot alkoivat edetä uudestaan Latviaan saksalaisten vetäytyessä ja Dankers pakeni jälleen vuoden 1944 keskivaiheilla Saksaan. 

Saksassa hän jäi länsivaltojen sotavangiksi vuosien 1945 ja 1946 välillä. Lopulta vapautettu Dankers muutti vuonna 1957 Yhdysvaltoihin, jossa hän asui loppu elämänsä. Dankers kuoli Grand Rapidsissä Michiganissa 11. huhtikuuta 1965. Ennen kuolemaansa hän kirjoitti teoksen Lai vēsture spriež tiesu ja muistelmansa No atmiņu pūra.

Lähteet

Latvialaiset sotilaat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Nina O’Brien

Nina O’Brien (s. 29. marraskuuta 1997) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.

Alppihiihdon maailmancupissa O’Brien kilpaili ensimmäisen kerran Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Killingtonin pujottelussa marraskuussa 2018 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2020. Hän sijoittui yhdeksänneksi myös Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2021. 

O’Brien osallistui Åren MM-kilpailuihin 2019 sijoittuen suurpujottelussa 28:nneksi ja pujottelussa 34:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurpujottelussa ja parisuurpujottelussa kymmenes sekä joukkuekilpailussa kuudes. Pujottelussa hän keskeytti toisella kierroksella.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset alppihiihtäjät
Elävät henkilöt
Vuonna 1997 syntyneet
Franziska Gritsch

Franziska Gritsch (s. 15. maaliskuuta 1997) on itävaltalainen alppihiihtäjä.

Nuorten MM-kilpailuissa Åressa 2017 Gritsch sijoittui supersuurpujottelussa toiseksi ja alppiyhdistetyssä kolmanneksi. Vuonna 2018 Davosissa hän oli pujottelussa ja supersuurpujottelussa toinen ja alppiyhdistetyssä kolmas. Hän osallistui Åren MM-kilpailuihin 2019 sijoittuen alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli pujottelussa ja alppiyhdistetyssä yhdestoista.

Alppihiihdon maailmancupissa Gritsch kilpaili ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa joulukuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2018 oltuaan 13:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2019. Hän sijoittui samalla kaudella toiseksi Crans-Montanan alppiyhdistetyssä. Yhdistetyn cupissa hän oli toinen.

Lähteet 

Itävaltalaiset alppihiihtäjät
Elävät henkilöt
Vuonna 1997 syntyneet
Dua Lipan diskografia

Tämä artikkeli on Dua Lipan diskografia.

Studioalbumit

EP:t

Singlet 
 ”Be the One” (2015)
 ”Last Dance” (2016)
 ”Hotter Than Hell” (2016)
 ”Blow Your Mind (Mwah)” (2016)
 ”Scared to Be Lonely” (Martin Garrixin kanssa, 2017)
 ”Lost in Your Light” (Miguelin kanssa, 2017)
 ”New Rules” (2017)
 ”IDGAF” (2018)
 ”One Kiss” (Calvin Harrisin kanssa, 2018)
 ”Electricity” (Silk Cityn kanssa, 2018)
 ”Swan Song” (elokuvasta Alita: Battle Angel, 2019)
 ”Don’t Start Now” (2019)
 ”Future Nostalgia” (2019)
 ”Physical” (2020)
 ”Break My Heart” (2020)
 ”Hallucinate” (2020)
 ”Un Dia (One Day)” (J Balvinin, Bad Bunnyn & Tainyn kanssa) (2020)
 ”Levitating” (2020)
 ”Fever” (Angèlen kanssa) (2020)
 ”We’re Good” (2021)
 ”Love Again” (2021)
 ”Cold Heart (Pnau Remix)” (Elton Johnin kanssa, 2021)

Promosinglet 

 ”Room for 2” (2016)
 ”Thinking ’Bout You” (2017)
 ”My Love” (Wale feat. Major Lazer & Wizkid, 2017)
 ”Homesick” (2017)
 ”Want To” (2018)
 ”Kiss & Make Up” (Blackpinkin kanssa, 2018)
 ”Future Nostalgia” (2019)

Hyväntekeväisyyssinglet 

 ”Bridge Over Troubled Water” (Artists for Grenfell, 2017)
 ”Times Like These” (Live Lounge All Stars, 2020)

Vierailevana artistina 

 ”No Lie” (Sean Paul, 2016)
 ”If Only” (Andrea Bocelli, 2018)
 ”Sugar (Remix)” (Brockhampton, 2020)
 ”Prisoner” (Miley Cyrus, 2020)
 ”Demeanor” (Pop Smoke, 2021)

Lähteet:

Lähteet 

Lipa, Dua
Joulukalenteri: Tonttuakatemia

Joulukalenteri: Tonttuakatemia on suomalainen joulukalenterisarja, joka  esitettiin joulukuussa 2019 Yle TV2-kanavalla ja Yle Areenassa.

Juoni

Hahmot

Rooleissa

Jaksot

Lähteet 

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Joulukalenteriohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Ari Aster

Ari Aster (s. 15. heinäkuuta 1986 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimmat elokuvansa lienevät kauhuelokuvat Hereditary – pahan perintö (2018) ja Midsommar – loputon yö (2019).

Filmografia

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Sunnuntaipalstat

Sunnuntaipalstat on noin 500 asukkaan pientaloalue Helsingissä Malmin lentokentän länsipuolella, lähellä Ala-Malmin keskustaa. Se kuuluu itse lentokentän ohella Malmin kaupunginosan Malmin lentokenttä -nimiseen osa-alueeseen.

Tasaiselle peltoalueelle palstoitettiin tontteja ja rakennettiin pientaloja jo 1900-luvun alkuvuosina. Vanhin säilynyt rakennus Pilvitie 7:ssä on vuodelta 1900. Sen lisäksi on säilynyt muutama muukin rakennus toista maailmansotaa edeltäneeltä ajalta, mutta valtaosa nykyisistä rakennuksista on vuosilta 1975–2000. Alueella on sekä yksityisesti omistettuja että kaupungin omistamia, vuokrattuja tontteja, ja omakotitalojen ohella joitakin rivitaloja.

Malmin lentoaseman kiitotien jatkeeksi tarvittu suoja-alue jakoi 1930-luvulla Sunnuntaipalstat eteläiseen ja pohjoiseen osaan, joiden välillä on vain kevyen liikenteen yhteys. Pohjoiselle osalle pääsee autolla Malminkaarelta, eteläiselle Tullivuorentieltä. Pohjoisella osalla asui 2010-luvun keskivaiheilla yhteensä 239 ja eteläisellä osalla 236 asukasta, yhteensä siis 475.

Viereisen Tapanilan tavoin Sunnuntaipalstat olivat alun perin työväen asuinaluetta. Alueen asukasluku kasvoi nopeasti 1910-luvulla. Alueen nimen arvellaan tulleen siitä, että kuusipäiväistä työviikkoa tekevät työläiset pääsivät rakentamaan talojaan lähinnä sunnuntaisin.  Sunnuntaipalstojen teiden nimistö on peräisin sääilmiöistä: Sadetie, Pilvitie, Pakkastie yms.

Sunnuntaipalstojen kaakkoispuolella, Malmin lentokentän lounaiskulmassa on mäkisempi pientalo- ja rivitaloalue, Nallenmäki. Sunnuntaipalstoista pohjoiseen, Fallkullan kartanon pohjoispuolella sijainnutta pientaloaluetta kutsuttiin Helluntaipalstoiksi. Sen paikalle on 2010-luvulla noussut Fallkullan kerrostaloalue.

Lähteet 

Malmi
Tyrone Mings

Tyrone Deon Mings (s. 13. maaliskuuta 1993 Bath) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.

Mings siirtyi joulukuussa 2012 Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Ipswich Towniin. Kesällä 2015 hän siirtyi Bournemouthiin, jossa hän pelasi 3,5 kauden aikana Valioliigassa 17 ottelua. Tammikuussa 2019 hän siirtyi lainalle Aston Villaan, joka nousi kauden päätteeksi mestaruussarjasta Valioliigaan. Kesällä 2019 Mings siirtyi Aston Villan omistukseen. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 33 valioliigaottelua, joista 32 ottelussa täydet 90 minuuttia, ja teki maalin joulukuussa Manchester Unitedia sekä tammikuussa Watfordia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 36 valioliigaottelua ja teki maalin syyskuun lopulla Fulhamia sekä marraskuun alussa Southamptonia vastaan.

Mings pelasi Englannin maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa lokakuussa 2019 EM-karsinnassa vieraskentällä Bulgariaa vastaan. Kuukausi myöhemmin hän pelasi vierasottelun Kosovoa vastaan. Vuonna 2020 hän pelasi viisi maaottelua ja vuonna 2021 lokakuun puoliväliin mennessä kahdeksan maaottelua. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän kuului hopeamitaleille yltäneeseen Englannin joukkueeseen. Hän pelasi täydet minuutit kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa, mutta Harry Maguiren palattua loukkaantumisensa jälkeen kokoonpanoon Mings pelasi enää runsaat kymmenen minuuttia vaihdosta kentälle tulleena viimeisessä alkulohko-ottelussa eikä saanut peliaikaa lopuissa otteluissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Zorron tarina

Zorron tarina on chileläisen Isabel Allenden vuonna 2005 julkaisema romaani, joka kertoo Zorron synnyintarinan. Se on ensimmäinen Zorron synnyintarinasta kertova teos, joka sijoittuu Johnston McCulleyn luoman The Curse of Capistrano tarinan edeltävään aikaan. Kirjaan on otettu vaikutteita myös muista Zorroon liittyvistä tuotannoista, kuten elokuvasta Zorron naamio.

Tarina
Tarina jakaantuu kuuteen eri osaan, jossa käsitellään Diego de la Vegan elämää ja Zorron syntymistä. Diego syntyi espanjalaisen ylimyksen ja intiaanisukuisen naisen pojaksi. Hän kasvaa rinnakkain imettäjänsä pojan Bernandon kanssa ja pitää tätä veljenään. Etuoikeutetusta asemastaan huolimatta Diego näkee jo varhain, miten väärin hänen kotiseutunsa vähäosaisia kohdellaan. Hänen isoäiti Valkoinen Pöllö vihkii Diegon yhdessä Bernardon kanssa intiaaniriittien ja mystiikan salaisuuksiin ja opettaa hänelle viisi hyvettä: kunnian, oikeudenmukaisuuden, nöyryyden, arvokkuuden ja rohkeuden. Kyseisen aikuisuuden rituaalikokeen jälkeen hän löytää oman toteemieläimen ja pian kuusitoistavuotiaana Diego matkustaa koulutettavaksi Barcelonaan, Espanjaan. Siellä hän alkaa kehitellä toista minäänsä, naamioitunutta köyhien sankaria, jonka nimeksi hän ottaa espanjan kielestä kettua tarkoittavan sanan Zorro. Uskollinen Bernando auttaa häntä toteuttamaan kaksoiselämäänsä Zorrona, kun he palaavat takaisin Kaliforniaan.

Lähteet

Vuoden 2005 kirjat
Seikkailuromaanit
Unna (nimi)

Unna on pohjoismainen naisen etunimi.

Nimen alkuperälle on esitetty useita selityksiä, ja se on saattanut syntyä eri tahoilla eri lähtökohdista. Se on mahdollisesti muodostettu skandinaavisen mytologian merenjumala Ægirin tyttären nimestä Unn, joka mahdollisesti on johdettu verbistä unna, rakastaa.  Tanskassa naisen nimenä esiintyykin myös Unn. Toisen selityksen mukaan nimi on muodostettu saamelais­kielten sanasta unna, "pikkuinen". Toisaalta nimeä on arveltu myös muunnokseksi nimestä Una, joka on latinan lukusanan uno (yksi) feminiinimuoto, ja siten kyseessä olisi Uuno-nimen naispuolinen vastine.

Suomessa nimi Unna on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 870 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 2010 jälkeen.
 Vuodesta 2020 lähtien Unnan nimipäivä on 2. joulukuuta, joka jo ennestään on Unelman ja Anelman nimipäivä.

Tunnettuja Unna-nimisiä 

 Unna Lehtipuu (s. 1968), viestintäyrittäjä, toimitusjohtaja, tietokirjailija ja kolumnisti

Kuvitteellisia Unnia 
 Unna, toinen päähenkilöistä Saara Cantellin ohjaamassa elokuvassa Unna ja Nuuk

Lähteet 

Etunimet
Huumeiden vastainen sota

Huumeiden vastainen sota tai huumesota on nimitys huumekauppaan liittyvästä sodasta. Yleensä kyseessä on köyhissä maissa valtion käymä sota huumekartelleja vastaan. Esimerkiksi Meksiko käy huumesotaa jatkuvasti muun muassa Sinaloa-kartellia vastaan. Aseellisesti käytävään taisteluun on kulunut satoja miljardeja dollareita ja sodassa on kuollut tuhansia ihmisiä. 

Huumeiden vastainen sota voi olla myös ei-militaristista. Yleensä myös valtion sekä vapaaehtoisten tekemää työtä huumeriippuvaisten kuntouttamiseksi ja huumeiden kaupan estämiseksi voidaan pitää osana huumesotaa.

Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon aloitti Yhdysvaltojen huumeidenvastaisen sodan () vuonna 1971 perustellen huumeiden väärinkäytön olevan Yhdysvaltojen ”julkinen vihollinen numero yksi”.

Huumesotia
 Filippiinien huumesota (2016–)
 Kolumbian sisällissota (1964–)
 Meksikon huumesota (2006–)
 Oopiumisodat
 Ensimmäinen oopiumisota (1839–1842)
 Toinen oopiumisota (1856–1860)
 Yhdysvaltojen huumeiden vastainen sota (1971–)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Huumekauppa
Sodat tyypeittäin
Ján Golian

Ján Golian (26. tammikuuta 1906 – huhtikuu 1945) oli slovakialainen kenraali.  Hänet tunnetaan etenkin yhtenä Slovakiassa toisessa maailmansodassa syttyneen natsi-Saksan vastaisen Slovakian kansannousun johtajista. Golian jäi lopulta saksalaisten vangiksi ja hänen lopullinen kohtalonsa on osittain hämärän peitossa.

Elämäkerta

Ján Golian syntyi Dombóvárissa Unkarissa 26. tammikuuta 1906 ja opiskeli sotilaskorkeakoulussa Prahassa. Valmistumisensa jälkeen hänpalveli Tšekkoslovakian armeijassa 10. divisioonassa Banská Bystricassa. Tšekkoslovakian hajottua hänestä tuli Slovakian armeijan majuri ja hän toimi maan pääesikunnassa. Vaikka Golian oli liittynyt vastaitsenäistyneen Slovakian uuteen armeijaan, hän ei varsinaisesti kannattanut natsi-Saksan tuella luotua valtiota.

Toisen maailmansodan aikana Golian palveli vuosina 1942–1943 itärintamalla. Itärintamalla palvellessaan Golianilla oli joitakin yhteyksiä neuvostopartisaaneihin. Hänen palatessaan rintamalta Slovakiaan Golian alkoi muodostaa saksalaisten vastaista aseellista järjestöä ja vuoden 1944 alussa hän kävi neuvotteluja tuolloin kielletyn Slovakian kansallisen neuvoston kanssa. Slovakialaiset olivat päättäneet aloittaa kapinan, jonka sotilaalliseen johtoon Golian asetettiin 27. huhtikuuta 1944. Hänen tehtävänään oli suunnitella kapinan strategia ja luoda yhteyksiä eri vastarintaryhmittymien välille. Slovakialaisten oli tarkoitus toteuttaa kapina yhteistössä Neuvostoliiton kanssa.

Slovakian kansannousu alkoi 29. elokuuta 1944. Tšekkoslovakian presidenttinä toiminut Edvard Beneš nimitti Golianin Slovakiassa toimineen 1. armeijan komentajaksi ja hieman myöhemmin hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi. Kansannousun aikana Golian toimi joitakin kuukausia Tšekkoslovakian asevoimien Slovakian ylipäällikkönä. Rudolf Viest korvasi hänet Viestin saavuttua Slovakiaan Lontoosta. Golianista tuli hänen varamiehensä. Huomattava takaisku slovakialaisille oli Neuvostoliiton tuen puute. Neuvostoliitto oli alkanut epäillä kansannousun poliittisia tarkoitusperiä ja vaihtoi strategiaansa sen tukemisen suhteen. Saksalaisten onnistuikin lokakuuhun 1944 mennessä kukistaa huomattava osa partisaaneista selviytyjien paetessa maan vuoristoon. Golian ja Viest jäivät saksalaisten vangeiksi Pohronský Bukovecissa 3. marraskuuta 1944. Golianianin tarkka kohtalo on osittain hämärän peitossa, mutta hän lienee kuollut huhtikuussa 1945 Saksan Flossenbürgissa.

Lähteet

Slovakialaiset sotilaat
Kenraalit
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Noa Lang

Noa Noëll Lang (s. 17. kesäkuuta 1999 Capelle aan den IJssel) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Belgian liigassa pelaavaa Club Bruggea, jossa hän oli jo kaudella 2020–2021 lainalla Ajaxista.

Lang siirtyi Feyenoordin junioreista Ajaxin junioreihin vuonna 2013. Hän pääsi Ajaxin edustusjoukkueessa vaihtopelaajana kentälle syksyllä 2018 yhdessä Alankomaiden cupin ottelussa ja keväällä 2019 kolmessa Eredivisien ottelussa. Kauden 2019–2020 kolmannessa Eredivisien ottelussaan 1. joulukuuta hän pääsi ensi kertaa avauskokoonpanoon ja teki kolme maalia Ajaxin noustessa 2–0-tappioasemasta 2–5-voittoon vieraskentällä FC Twentea vastaan. Tämän jälkeen hän pelasi joulukuussa vielä yhden ottelun avauskokoonpanossa ja yhdestä ottelusta puolet tultuaan vaihdosta kentälle. Alankomaiden cupissa hän pelasi joulukuussa Telstaria vastaan ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa syksyllä 2019 Lang pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa ranskalaista Lillea vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa lohkon päätösottelussa espanjalaista Valenciaa vastaan. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle Twenteen, jossa hän pelasi loppukauden aikana seitsemän liigaottelua ja teki yhden maalin.

Kauden 2020–2021 alussa Lang pelasi muutaman minuutin yhdessä Ajaxin liigaottelussa mutta siirtyi sitten koko kauden kestävällä lainasopimuksella belgialaisseura Club Bruggeen. Hän pelasi kauden aikana loppusarja mukaan lukien 29 liigaottelua ja teki niissä 16 maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Mestarien liigassa hän pelasi joukkueensa kaikki kuusi ottelua, joista neljä ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä yhden maalin. Kesällä 2021 hän siirtyi pysyvästi Club Bruggen omistukseen.

Lang on pelannut Alankomaiden alle 16-, 18-, 19-, 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä kolmisenkymmentä maaottelua. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kolmessa alkulohko-ottelussa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaksi ensimmäistä ottelua mutta joutui toisessa ottelussa varhain vaihtoon loukkaantumisen vuoksi. Lokakuussa 2021 Lang pelasi ensimmäiset ottelunsa Alankomaiden miesten maajoukkueessa: hän tuli vaihdosta kentälle MM-karsintaottelussa Latviaa vastaan ja tuli pelasi avauskokoonpanossa MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.

Lähteet 

Alankomaalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Tomi-Pekka Kolu

Tomi-Pekka Kolu (s. 6. maaliskuuta 1975 Lahti) on Salpausselän kisojen operatiivinen pääsihteeri sekä Pelicansin entinen toimitusjohtaja ja uransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija. Vuonna 2004 pelaajauransa lopettanut Kolu pelasi 57 ottelua SM-liigassa ja oli nostamassa Pelicansia SM-liigaan keväällä 1999. Salpausselän kisojen pääsihteerinä Kolu aloitti kesällä 2021, mitä ennen Kolu toimi kisojen kaupallisena johtajana. Pelicansin toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin kesäkuussa 2016. Ennen toimitusjohtajan pestiä Kolu toimi markkinointijohtajana vuodesta 2004.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Marvelous Nakamba

Marvelous Nakamba (s. 19. tammikuuta 1994 Hwange) on zimbabwelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa. Hän on pelannut Zimbabwen maajoukkueessa vuodesta 2015.

Nakamba siirtyi vuonna 2012 kotimaastaan ranskalaisseura Nancyyn, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi toukokuussa 2014 kaksi Ligue 2:n ottelua. Kesällä 2014 hän siirtyi alankomaalaisseura Vitesseen, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 67 Eredivisien ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän voitti KNVB-cupin 2017. Kesällä 2017 hän siirtyi belgialaisseura Club Bruggeen, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 53 Jupiler Pro Leaguen ottelua. Hän voitti Belgian-mestaruuden kaudella 2017–2018. Kesällä 2019 Nakamba siirtyi Englannin Valioliigaan nousseeseen Aston Villaan. Hän pelasi kauden aikana 29 Valioliigan ottelua, joista 19 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 13 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa yhdeksän.

Nakamba pelasi Zimbabwen maajoukkueessa ensimmäisen kerrabn kesäkuussa 2015 Malawia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017 hän pelasi kaksi ottelua ja Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 yhden ottelun.

Lähteet 

Zimbabwelaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Ezri Konsa

Ezri Konsa (s. 23. lokakuuta 1997 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.

Konsa aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa pelaavassa Charlton Athleticissa elokuussa 2016 ja pelasi seurassa kahden kauden aikana 71 liigaottelua. Kauden 2018–2019 hän edusti Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Brentfordia, jossa hän pelasi 42 liigaottelua ja teki yhden maalin. Kesällä 2019 hän siirtyi Aston Villaan. Hän pelasi ensimmäisen kerran Valioliigassa 5. lokakuuta Norwich Cityä vastaan ja pääsi ensimmäisen kerran avauskokoonpanoon 10. marraskuuta Wolverhampton Wanderersia vastaan. Hän pelasi valioliigakauden aikana 25 ottelua ja teki heinäkuussa maalin tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Evertonia vastaan. Kauden 2019–2020 liigacupissa Konsa pelasi täydet minuutit kuudessa ottelussa ja teki maalin Crewe Alexandraa vastaan mutta ei pelannut enää tappioon päättyneessä loppuottelussa Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 36 valioliigaottelua ja teki maalin kauden ensimmäisessä ottelussa Sheffield Unitedia sekä kahdeksannessa ottelussa Brighton & Hove Albionia vastaan.

Konsa kuului Englannin alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2017 voittaneeseen joukkueeseen mutta pääsi kentälle vain välieräottelun viime hetkiksi. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa runsaat 40 minuuttia.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Melo (rap-artisti)



Niko Katavainen, taiteilijanimeltään MELO, on suomalainen rap-artisti, joka on julkaissut neljä albumia ja kaksi EP:tä. Nummelassa kasvaneen Melon ensimmäinen albumi Freda4Eva julkaistiin vuonna 2018. Vuonna 2019 julkaistu toinen albumi Elektri nousi virallisen albumilistan kymmenenneksi ja Melo oli ehdolla vuoden tulokkaaksi Emma-gaalassa 2020. Huhtikuussa 2021 julkaistu Glitter nousi ilmestyttyään virallisen albumilistan sijalle 2. 

Melon kuvaillaan kuuluvaan tyylillisesti suomirapin uuteen aaltoon yhdessä esimerkiksi Cledoksen ja Iben kanssa mutta erottuvan joukosta "tummanpuhuvammalla soundillaan".

Diskografia

Albumit
 Freda 4 Eva (2018, Skorpioni)
 Elektri (2019, Skorpioni)
 Glitter (2021, Skorpioni)
 Helena (2022, Skorpioni)

EP:t 
 Matalapaine (2018, Skorpioni)
 Aktive EP (2019, Skorpioni)

Lähteet 

 Suomalaiset hip hop -artistit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Hekatompedon (arkkitehtuuri)

Hekatompedon (, myös ; ”sata jalkaa [pitkä]”) tarkoitti antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppeliä, jonka pituus oli sata jalkaa eli noin 30 metriä. Juuri kyseisen kokoisten temppeleiden rakentaminen oli suosiossa erityisesti arkaaisella kaudella, mutta niitä tehtiin myös myöhemmin. Sadan jalan pituus saattoi koskea joko koko temppeliä tai vain sen ydinosaa eli naosta. Täsmällinen pituus vaihteli eri paikoissa, koska eri alueiden jalka oli eri pituinen.

Hekatompedon-temppeleitä 

Tunnettuja hekatompedon-temppeleitä ovat muun muassa:

 Apollon Dafneforoksen temppelin varhaisvaiheet, Eretria
 Athenen temppeli, Poseidonia (Paestum)
 Athenen temppeli, Priene
 Hekatompedon, Athenelle omistettu temppeli, Akropolis, Ateena
 tätä kautta myös niin kutsuttu Vanha Parthenon ja myöhempi Parthenon (tai osa niistä) tunnettiin nimellä Hekatompedon
 Heraionin varhaisvaiheet, Samos

Lähteet 

Klassisen arkkitehtuurin käsitteet
Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Prienen stadion

Prienen stadion oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.

Historia 

Prienen stadion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 130–120 eaa. Sen paikalla oli kuitenkin mahdollisesti ollut varhaisempi edeltäjä. Stadionia kunnostettiin myöhemmin roomalaisella kaudella.

Rakennus 

Stadion sijaitsi Prienen alakaupungin eteläosassa juuri kaupunginmuurien sisäpuolella, heti Alemman gymnasionin itäpuolella. Se oli tyypillinen kreikkalainen toisesta päästä avoin stadion, ja avautui länteen päin. Stadionin juoksurata ei kuitenkaan ollut tyypillinen U-kirjaimen muotoinen, vaan kummastakin päästä suorakulmainen. Stadionin jotakuinkin itä-länsisuuntaisen juoksuradan pituus oli noin 191 metriä ja leveys noin 20 metriä. Juoksuradan länsipäässä oli lähtöporttirakennelma, mutta sen toiminnan yksityiskohtia ei tunneta. Lähtöporteissa oli korinttilaista tyyliä edustaneet pilasterit. Roomalaisella kaudella länsipäähän rakennettiin suureellisempi sisäänkäyntiportti, joka yhdisti stadionin gymnasioniin.

Katsomossa oli rinteen jyrkkyydestä johtuen kivetyt penkkirivit vain ylärinteen puolella, pohjoissivun keskiosassa. Katsomon länsiosassa oli 3,5 metriä leveä portaikko, joka johti ylhäällä olleelle stadionin mittaiselle tasanteelle. Sen takana stadionin pohjoispuolella oli doorilaista tyyliä edustanut pylväikkö, joka oli stadionin pituinen ja noin 7,8 metrin syvyinen.

Lähteet 

Antiikin Kreikan stadionit
Prienen rakennukset ja rakennelmat
Stanisław Haller

Stanisław Haller (26. huhtikuuta 1872 – huhtikuu 1940) oli puolalainen kenraali. Haller otti osaa esimerkiksi Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan. Sodan jälkeen hän ajautui välirikkoon Józef Piłsudskin kanssa ja erosi tehtävistään armeijassa. Toisen maailmansodan aikana hän jäi neuvostojoukkojen vangiksi ja tuli NKVD:n teloituttamaksi.

Elämäkerta
Stanisław Haller syntyi vauraaseen maanomistajien sukuun Polanka Hallerassa 26. huhtikuuta 1872. Hänen serkkunsa oli Józef Haller. Stanisław kävi lukion Bielskossa ja liittyi ensin vuonna 1894 vapaaehtoisena ja myöhemmin vuonna 1894 vakinaisena sotilaana Itävalta-Unkarin armeijaan. Hän valmistui sotilasopistosta Wienissä vuonna 1901, minkä jälkeen hänestä tuli pataljoonan komentaja ja esikuntaupseeri krakovasa.

Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Hallerista tuli armeijakunnan varapäällikkö, sekä tykistörykmentin komentaja. Toukokuussa 1918 hän oli ylennyt everstiksi ja komensi tykistörykmenttiään Italian vastaisella rintamalla. Marraskuussa 1918 Haller liittyi uuteen Puolan armeijaan toimien Krekovan armeijapiirin esikuntapäällikkönä. 1. tammikuuta 1920 hän sai ylennyksen kenraaliksi ja hänestä tuli Puolan armeijan esikuntapäällikkö. Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan aikana huhtikuussa 1920 toteutettiin Hallerin ja Józef Piłsudskin suunnittelema hyökkäys Kiovaan. Puolalaiset joukot joutuivat kuitenkin myöhjemmin vetäytymään Ukrainasta. Haller komensi vetäytymisen aikana ensin 13. jalkaväkidivisioonaa ja myöhemmin 6. armeijaa. Sodan jälkeen hänestä tuli sotilastarkastaja Lwówissa ja uudstaan yleisesikuntapäällikkö vuonna 1923. 

Haller oli pitänyt yllä hyviä suhteita Piłsudskin kanssa. Suhteet alkoivat kuitenkin rakoilla Piłsudskin alettua suunnitella toukokuun vallankaappausta. Haller oli saanut tietää vallankaappauksesta etukäteen ja hän erosi tehtävistään joulukuussa 1925. Vallankaappaus seurasi toukokuussa seuraavana vuonna. Haller pidätettiin vallankaappauksen jälkimainingeissa yhteistyön tekemisestä edellisen hallituksen kanssa. Hänen vapauduttuaan myöhemmin Haller asettui asumaan Polankaan, jossa hän julkaisi vallankaappausta käsittelevän kirjan Wypadki warszawskie ja Piłsudskia kritisoineen kirjan Naród i armia.

Toinen maailmansota alkoi natsi-Saksan hyökätessä Puolaan syyskuussa 1939. Haller yritti saada asemaa armeijassa sodan sytyttyä ja tätä varten hän matkusti kohti itää. Myös neuvostoliitto oli hyökännyrt Puolaan ja Haller jäi neuvostojoukkojen vangiksi. Häntä pidettiin vankileirillä Starobilskissä ja huhtikuussa 1940 NKVD teloitutti hänet Harkovassa.

Lähteet

Puolalaiset kenraalit
Puolalaiset teloitetut
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Visual snow

Visual snow eli lumisadenäkö on huonosti tunnettu oireyhtymä, jota sairastava näkee lakkaamatta pieniä, väriseviä valkoisia tai harvemmin mustia pisteitä näkökentässään analogisen television kohinan eli ”lumisateen” tavoin. Potilaat kärsivät usein myös monista muista näköhäiriöistä, kuten valoyliherkkyydestä, hämäränäön heikkoudesta, jälkikuvista, lasiaissamentumista ja silmiä kiinni pidettäessä näkyvistä liikkuvista väripilvistä. 

Monet potilaat eivät huomaa tilassaan mitään poikkeuksellista, koska he ovat aina nähneet maailman lumisateen läpi ja sen vuoksi ajattelevat muidenkin näkevän samoin. Tästä syystä on vaikea arvioida häiriön yleisyyttä.

Nykykäsityksen mukaan oireyhtymä on synnynnäinen ja jatkuu läpi elämän. Virallista hoitokeinoa ei ole löydetty, mutta lamotrigiinista, asetatsolamidista ja verapamiilista on ollut apua osalle potilaista.

Oireet 
Visual snow'n keskeisin oire on analogisen television ”lumisateen” kaltainen jatkuva näön häiriötila, jossa pienet, vilkkuvat pisteet peittävät koko näkökenttää kauttaaltaan mutta eivät kuitenkaan estä näkemistä niin, ettei potilas voisi toimia normaalisti elämässä. Lumisade näkyy molemmissa silmissä ja usein myös silloin, kun ne ovat suljettuina.

Muita näköaistiin liittyviä oireita ovat valoyliherkkyys, kuvan tai värin viipyminen usein vastaväreinä sen jälkeen, kun se on poistunut näkökentästä, heikko hämäränäkö, liikkuvien kohteiden ”hännät”, lasiaissamentumat, jälkikuvat, valkoisten pintojen värinä, silmiä kiinni pidettäessä näkyvät liikkuvat väripilvet, näkökentän äkillinen välähtäminen valkoisena salaman tavoin, valonlähteistä lähtevät pitkät valopylväät ja hetkittäisesti maailman näkeminen ikään kuin harmaan sumuverhon läpi eli käytännössä kontrastin väheneminen.

Näköaistiin liittymättömiä oireita ovat migreeni, tinnitus, korvanpaineongelmat, huimaus ja tasapaino-ongelmat, derealisaatio, puhe- ja keskittymisvaikeudet, ahdistus, masennus ja paniikkituntemukset.

Oireiden havaitaan pahenevan usein aivojen ja silmien rasittuessa esimerkiksi tietokoneen ruutua katsoessa tai stressin vuoksi.

Syyt 
Oireyhtymän syytä ei tunneta. Tutkijat ovat arvelleet, että perimmäisenä syynä saattaisi olla näköaivokuoren neuronien yliaktiivisuus aivojen takaraivolohkossa. 

Visual snow saattaa olla yksi lakkaamattoman ja infarktittoman migreeniauran oireista tai seurauksista. 

Hallusinogeenien rooli oireyhtymän synnyssä on epäselvä. Hallusinogeenien käytöstä johtuva aistivääristymien jäännöstila (HPPD) yhdistetään usein oireyhtymään, sillä joillakin oireet ovat alkaneet niiden käytön jälkeen.

Moni neuro-oftalmologi uskoo, ettei oireyhtymä ole lääketieteellinen sairaus vaan jonkin muun sairauden huonosti ymmärretty oire.

Hoitokeinot 
Oireyhtymään ei ole tunnettua hoitokeinoa. Mikään tutkittu hoitokeino ei ole kyennyt parantamaan oireita, mutta osalle potilaista oireiden lievittäminen on ollut mahdollista lamotrigiinilla, asetatsolamidilla tai verapamiililla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Simulaatio visual snowista

Näkövammaisuus
Neurologiset sairaudet
Oliver McBurnie

Oliver McBurnie (s. 4. kesäkuuta 1996 Leeds) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Unitedia.

McBurnie aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa Bradford Cityn joukkueessa kaudella 2013–2014. Hän pelasi myös lainalla Chesterissä. Kaudet 2015–2019 hän kuului Swansea Cityn omistukseen mutta pelasi myös lainalla Newport Countyssa, Bristol Roversissa ja Barnsleyssa. Swanseassa hän pelasi Valioliigaa viisi ottelua kaudella 2016–2017 ja 11 ottelua kaudella 2017–2018. Elokuussa 2019 McBurnie siirtyi Valioliigaan nousseeseen Sheffield Unitediin. Hän teki ensimmäiset valioliigamaalinsa elokuussa 2019 Leicester Cityä ja marraskuussa 2019 Manchester Unitedia vastaan. Ennen joulua hän teki maalin Brightonia ja tammikuussa 2020 West Hamia vastaan. Koronaviruspandemian aiheuttaman ottelutauon jälkeen hän teki heinäkuussa maalin voitto-otteluissa Tottenham Hotspuria ja Chelseaa vastaan, joten hänen koko kauden liigamaalimääräkseen tuli kuusi, millä hän oli Lys Moussetin kanssa joukkueensa paras maalintekijä. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 36 ottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa.

McBurnie on pelannut Skotlannin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Skotlannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2019 loppuun mennessä yhdeksän maaottelua.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Zorro (vuoden 2009 televisiosarja)

Zorro on filippiiniläinen draamasarja, joka perustuu alun perin Johnston McCulleyn vuonna 1919 luomaan sankariin Zorroon. 98-osaisen sarjan tuotti GMA Network, jota esitettiin vuonna 2009. Sarjan nimikkosankaria esitti Richard Gutierrez.

Juoni
Sarja kertoo nuoresta Antoniosta, joka joutuu äitinsä Marcelan hylkäämäksi ja kasvaa rikkaan puutarhurin Don Roberto Pelaezin ja hänen vaimonsa Donya Chiquita Pelaez luona. Vartuttuaan vanhemmaksi Antonio viettää paljon aikaa intiaanien seurassa ja tuntee sympatiaa heitä kohtaan, kun Angelesin hallitus kohtelee heitä kaltoin. Kauan kadoksissa ollut setänsä Diego de la Vega saapuu Antonion luokse Kaliforniasta. Hän ryhtyy opettamaan nuorelle pojalle miekkailua ja muita tärkeitä asioita, joita Zorro tarvitsee aloittaakseen sorrettujen puolustamisen.

Rooleissa

Lähteet

Filippiiniläiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
GMA Networkin draamasarjat