joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marcus Nyman

Marcus Victor Jan Nyman (s. 14. elokuuta 1990 Tullinge) on ruotsalainen judon Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.

Nyman voitti Euroopan-mestaruuden 90 kg:n sarjassa Wienissä 2010 kukistettuaan loppuottelussa georgialaisen Varlam Lipartelianin. Hän sai samassa painoluokassa EM-pronssia Istanbulissa 2011 ja Kazanissa 2016. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Hän oli viides myös Tokion MM-kilpailuissa 2019. Hän saavutti MM-pronssia 90 kg:n sarjassa Budapestissa 2021.. 

Nyman voitti 90 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009 ja sai saman ikäluokan MM-pronssia 2008.

Nyman on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran toinen ja kerran kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Ruotsin-mestaruutta.

Lähteet 

Ruotsalaiset judokat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Yassine Bounou

Yassine Bounou eli Bono (s. 5. huhtikuuta 1991 Montreal, Kanada) on marokkolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Sevillaa. Bono on pelipaikaltaan maalivahti. Hänellä on myös Kanadan kansalaisuus.

Seurajoukkueura 
Bono on marokkolaisen Wydad Casablancan kasvatti. Kesällä 2012 hän siirtyi Atlético Madridin reservijoukkueeseen yksivuotisella sopimuksella. Seuraavana kesänä hän solmi seuran kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen ja kilpaili pelipaikasta edustusjoukkueessa. Kauden 2014–2015 Bono pelasi lainasopimuksella sarjaporrasta alempana Real Zaragozassa. Kesällä 2015 lainasopimusta Zaragozaan päätettiin jatkaa yhdellä vuodella Bonon harjoiteltua ensin jonkin aikaa Atléticon edustusjoukkueen kanssa. 

Heinäkuussa 2016 Bono liittyi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Gironaan kaksivuotisella sopimuksella. Hän siirtyi Sevillaan syksyllä 2019 vuoden mittaisella lainasopimuksella ja oli mukana voittamassa seuran kuudetta Eurooppa-liigan mestaruutta. Lainan päätyttyä hän solmi seuran kanssa nelivuotisen sopimuksen.

Maajoukkueura 
Bono on teki debyyttinsä Marokon A-maajoukkueessa elokuussa 2013 Burkina Fasoa vastaan pelatussa ystävyysottelussa. Hän edusti maataan vuonna 2019 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa.

Lähteet 

Marokkolaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Kullervo (Kiven näytelmä)

Kullervo on Aleksis Kiven vuonna 1859 kirjoittama näytelmä, jonka hän alun perin laati runomuotoisena. Vuotta myöhemmin se voitti Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämän kirjoituskilpailun parhaasta suomenkielisestä näytelmästä. Vuonna 1864 Kullervo julkaistiin Kiven uudelleen muokkaamana, mutta kantaesityksensä se sai Suomalaisessa Teatterissa vasta huhtikuussa 1882.

Yleistä 
Kullervo on viisinäytöksinen tragedia, joka perustuu Kalevalasta lainattuun Kullervon tarinaan. Se on ensimmäinen Kiven kirjoittama näytelmä, ja sitä on kutsuttu ”ensimmäiseksi suomenkieliseksi murhenäytelmäksi”. Tapahtumien liikkeellepanevana voimana on näytelmän nimihenkilön kokema sosiaalinen häpeä, kun hänet veljesriitojen vuoksi myydään orjaksi. Katkeroitunut nuorukainen kylvää ympärilleen kostoa ja vihaa muun muassa surmaamalla emäntänsä ja viettelemällä sisarensa. Lopuksi hän tekee itsemurhan.

Taustaa 
Aiheen valintaan Aleksis Kivi sai vaikutteita yliopisto-opettajanaan toimineelta Fredrik Cygnaeukselta, joka oli vuonna 1853 julkaissut tutkielman Det tragiska elementet i Kalevala ja käsitteli aihetta myös luennoillaan. Cygnaeus piti Kullervo-jaksoa Kalevalan olennaisimpana osana. Kivi otti teokselleen mallia muun muassa antiikin aikakauden tragedioista ja Shakespearen Hamletista. Hänen Kullervo-hahmonsa on nähty myös kannanottona fennomanian ideologiaan: Kivi ei hyväksynyt itselleen sovitettua roolia suomalaisen puolueen äänitorvena.

SKS:n järjestämän kirjoituskilpailun rahoittajana oli suomenvenäläinen fennomaani Nikolai Kiseleff. Palkinnoksi Kivi sai 150 hopearuplaa, joka nykyrahassa vastaa noin 2 400 euroa. Hän osallistui kilpailuun vielä alkuperäisellä nimellään Alexis Stenvall, mutta suomensi sen pian voittonsa jälkeen. Kiven palkitsemiseen vaikutti olennaisesti Fredrik Cygnaeuksen myönteinen kannanotto hänen puolestaan. 

Kullervon alkuperäinen runomuotoinen käsikirjoitus on kadonnut, mutta myöhemmin Kivi kirjoitti näytelmästä uuden suorasanaisen version, jonka SKS päätti julkaista kokoelmassa Näytelmistö III vuonna 1864. SKS:n Tutkijakunta piti muokattua versiota huomattavasti parempana kuin alkuperäistä ja tohtori Oscar Toppelius vertasi Kiveä jopa Shakespeareen, koska molemmat sijoittivat murhenäytelmiinsä myös koomisia piirteitä.

Myöhempi vaikutus 
Kiven Kullervo on myöhemmin toiminut innoittajana myös useille muille Kalevala-aiheisille tulkinnoille. Esimerkiksi Armas Launiksen vuonna 1917 kantaesityksensä saanut Kullervo-ooppera perustuu pitkälti Kiven näytelmään. Aulis Sallinen puolestaan sai ajatuksen omaan Kullervo-oopperaansa nähtyään vuonna 1981 KOM-teatterissa Kalle Holmbergin ohjaaman version Kiven Kullervosta.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Aleksis Kiven näytelmät
Kalevala taiteessa
Pegasus (huvipuistolaite)

Pegasus, tuttavallisemmin ”Pege”, on huvipuistolaite PowerPark-huvipuistossa. Laite pyörii akselinsa ympäri 12 kertaa minuutissa. Kapasiteetti on 30 henkilöä. Laitteen pituusraja on 140–195 senttimetriä.

Pegasuksen valmistaja on Technical Park, ja se tuli Powerland -huvipuistoon vuonna 2008.

Lähteet

Powerpark
Huvipuistolaitteet
Mehiläisten salaisuudet

Mehiläisten salaisuudet () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Sue Monk Kiddin samannimiseen romaaniin. Elokuvan ohjasi Gina Prince-Bythewood, ja sen tuottajina toimivat Will Smith ja Jada Pinkett Smith. Mehiläisten salaisuudet tunnetaan erityisesti kriitikoiden ylistämästä Queen Latifahin roolisuorituksesta, mutta itse elokuva ei menestynyt arvosteluissa yhtä hyvin. Sen yleisömenestys oli kohtalainen.

Juoni 
Elokuva sijoittuu 1960-luvun rasismin ajoille. 14-vuotiaalla Lily Owensilla on ollut kurja lapsuus. Hänen ollessaan nelivuotias hänen äitinsä kuoli traagisesti. Siitä lähtien Lily on etsinyt yhteyttä äitiinsä isänsä ankaran kasvatuksen varjossa. Kun Lilylle rakas kotiapulainen Rosaleen joutuu vaikeuksiin rotuerottelun leimaamassa kaupungissa, Lily päättää paeta hänen kanssaan ja selvittää samalla äitinsä kuolemaan liittyvän salaisuuden. Matkallaan Lily ja Rosaleen päätyvät mehiläisfarmia pitävien afroamerikkalaisten Boatwrightin sisarusten huomaan, jossa elämä saa uuden käänteen.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Ritarit (suku)

Ritarit (Papilio) on ritariperhosten heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu noin 200 lajia. Niitä esiintyy eniten tropiikissa ja napaseutuja lukuun ottamatta kaikilla maailman mantereilla. Suomessa ja laajalti Euroopassa esiintyvä laji on ritariperhonen. Heimon lajit syövät enimmäkseen sarjakukkaiskasveja, ruutakasveja ja laakerikasveja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ritariperhoset
Diskovibrator


Diskovibrator on suomalaisen industrial metal -yhtyeen Turmion Kätilöiden kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 25. syyskuuta 2015 (alkuperäinen julkaisupäivä oli 11. syyskuuta) levymerkillä Osasto-A. Albumi meni suoraan Suomen virallisen listan ykköseksi viikolla 40/2015.

Kappaleista ”Hyvissä höyryissä” sekä ”Lataa ja varmista” julkaistiin musiikkivideot.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine.fi: 9/10

Lähteet 

Vuoden 2015 albumit
Turmion Kätilöiden albumit
FK Ventspils

Futbola Klubs Ventspils on jalkapalloseura Ventspilsin kaupungista Latvian luoteisosasta. Se pelaa Latvian korkeimmalla sarjatasolla Virslīgassa. Seura on perustettu 1997. Ventspils on voittanut Latvian mestaruuden kuudesti: 2006, 2007, 2008, 2011, 2013 ja 2014. Latvian cupin se on voittanut kuudesti: 2003, 2003, 2005, 2007, 2011 ja 2013. Euroopan sisäisissä sarjoissa Ventspils on parhaimmillaan edennyt Eurooppa-liigassa kaudella 2009-10 lohkovaiheeseen.

Lähteet

Ventspils
Kai Kuutamo

Kai Kuutamo (oikea nimi Kaj-Mikael Schütt s. 1982) on Suomessa syntynyt sirkustaiteilija, joka on erikoistunut jongleeraukseen. Hän on valmistunut Lahden Käsi- ja Taideteollisuusoppilaitoksen sirkuslinjalta vuonna 2004 (nykyinen Salpaus-instituutti) sekä Turun Ammattikorkeakoulun Taideakatemian sirkuspuolelta vuonna 2010. Hän perusti Sirkussirkus toiminimen Turussa vuonna 2005. Samalla syntyi Sirkussirkus-putiikki Jarrumiehenkadulle. Putiikki pyöri menestyksekkäästi viisi kokonaista vuotta, kunnes Kai Kuutamo päätyi Kambodžaan. Putiikki avattiin uudestaan ensin verkkokauppana vuonna 2016 ja myöhemmin myös kivijalkakauppana Lonttisiin vuonna 2017. Nykyinen osoite on Lonttistentie 14, Turku. Kambodžassa Kai Kuutamo työskenteli ensin Phare Ponleu Selpak -sirkuskoulussa puoli vuotta vuosina 2011-2012. Myöhemmin vuonna 2014 hän perusti oman sirkuskoulun Kampot provinssiin Etelä-Kambodžaan. Sirkuskouluhankkeen nimi on Circus Kampot. 

Hän suunnitteli, ja toteutti ensimmäisen oman jongleerausvälineensä vuonna 2007, jonka hän nimesi "suomalaisiksi patukoiksi" (Finnish Poles). Vuonna 2012 hän voitti katuesiintymisen Suomen mestaruuden omalla jongleerausta ja komediaa yhdistelevällä esityksellään Kai Kuutamo Show.

Saavutukset
Kuutamon ensimmäinen itsekehittelemä väline syntyi vuonna 2007 Suomalaiset Patukat (Finnish Poles). Hänellä on myös hallussaan maailman ennätys viiden suomalaisen patukan heitossa. Vuonna 2009 hän toteutti Turussa yhdessä Samuli Männistön kanssa Nordic Juggling Convention 2009 -tapahtuman, jota kuvailtiin Turun Sanomissa "Suomalaisen jongleerauksen juhlaksi". Vuonna 2013 oma ennätys kymmenen pallon jongleerauksessa: 11 heittoa, 18 kiinniottoa, multiplex/duplex -tyyli. Oma ennätys esityksessä kymmenellä pallolla syntyi vuonna 2015. 12 kiinniottoa keräyksellä, joka on myös tämän hetkinen Suomen ennätys.

Sirkusryhmiä
Ryhmiä, joissa Kai Kuutamo on ollut tai on jäsenenä:
 Cirko Primeraves
 Paratiisin Sahakielet
 Herttakuninkaat
 Sirkussirkus
 Sirkuskunta
 Duo Schütt
 Sirkusparonit
 Thai Circus
 Sirkus Napakymppi
Merkkarit & Kai Kuutamo
Kai Kuutamo & Aimo Annos

Omat esitykset 
Esitykset, jotka on itse toteutettu yksin tai työryhmässä:
 Kampela, Cirko Primeraves, 2004
 Kotiinpaluu, sooloteos, 2007
 Punaisen Maneesin Kirjava Sirkus, Sirkuskunta, 2008
 Taitureita ja Tunareita, Sirkuskunta, 2009
 ALL IN, sooloteos, 2010
 Ensimmäinen Vanhainkotikiertue - Kuutamo & Tuominen, 2010
 Tisch, Duo Schütt, 2010
 Kai Kuutamo Show, sooloteos, 2012 (Tällä esityksellä katuesiintymisen Suomen mestaruus vuonna 2012)
 Special Delivery, sooloteos, 2012
 Kai Kuutamo & Aimo Annos, 2013
 Herttakuninkaat, 2015
Merkkarit & Kai Kuutamo, 2016
Pohjolan Äijä, 2017
Matkalaukkusirkus, 2019
Sisäpihasirkus, 2020 (yhteistyössä Kansallisteatterin kanssa)

Lähteet
 Thai Circus
 Circus Kampot 
 https://yle.fi/uutiset/3-11461379

Viitteet

Suomalaiset sirkustaiteilijat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Vladimir Terjoškin

Vladimir Petrovitš Terjoškin (; 22. heinäkuuta 1903 Suoju – 8. huhtikuuta 1967 Moskova) oli neuvostoliittolainen puoluevirkailija ja Suomen asioiden asiantuntija. 

Vladimir Terjoškin syntyi venäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi kaksi luokkaa koulua ja työskenteli Muurmannin radan rakennustöissä. Terjoškin liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1918 ja työskenteli sen jälkeen Neuvosto-Karjalassa erilaisissa hallinto- ja puoluetehtävissä. 1920-luvun loppupuolella hän hakeutui sotilasuralle ja valmistui myöhemmin Leninille nimetystä sotilas-poliittisesta akatemiasta.

Terjoškin oli talvisodan aikana politrukkina Kuusisen hallituksen armeijassa käyttäen suomalaista sukunimeä Tervonen ja hän kuulusteli suomalaisia sotavankeja Sorokassa. Jatkosodan jälkeen everstin arvoinen Terjoškin oli Suomessa vuosina 1944–1947 liittoutuneiden valvontakomissiota johtaneen Andrei Ždanovin avustajana, tulkkina ja sihteerinä. Hän oli myös sihteerinä Kominformin kokouksissa vuosina 1947 ja 1948. Sittemmin Terjoškin oli Moskovassa Ždanovin sihteeristön päällikkönä ja hän toimi vuodesta 1948 alkaen NKP:n kansainvälisen osaston apulaispäällikkönä, vastuualueenaan Pohjoismaat. 

Terjoškin oli koko 1950-luvun ajan Suomen Kommunistisen puolueen johdossa olleen Ville Pessin lähimpänä ohjaajana. Terjoškin oli vieraana Suomen Kommunistisen puolueen XI edustajakokouksessa Helsingissä touko-kesäkuun vaihteessa 1957 ja hän osallistui NKP:n ja SKP:n johdon tapaamiseen elokuussa 1961. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1963, jolloin hänen seuraajakseen tuli Aleksei Beljakov.

Lähteet 

Neuvostoliittolaiset poliitikot
Neuvostoliittolaiset sotilaat
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Erik Read

Erik Read (s. 31. toukokuuta 1991 Calgary, Alberta) on kanadalainen alppihiihtäjä. Fischerin suksilla kilpaileva Read edustaa Banff Alpine Racers -seuraa. Hän kilpailee etupäässä pujottelussa ja suurpujottelussa, ja jälkimmäisessä lajissa hän on sijoittunut olympialaisissa 11:nneksi ja 13:nneksi. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut MM-hopeaa. 

Read debytoi alppihiihdon maailmancupissa tammikuussa 2011 Schladmingin pujottelussa. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2014 Åren pujottelussa ollen 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Val d’Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2016. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Santa Caterinan alppiyhdistetyssä joulukuussa 2016.

Read oli mukana vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Yhdysvalloissa saavuttamassa joukkuekilpailusta hopeaa. Henkilökohtaisessa pujottelussa hän sijoittui 24:nneksi ja suurpujottelussa 28:nneksi. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurpujottelussa 23:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui joukkuekilpailussa yhdeksänneksi, suurpujottelussa 11:nneksi ja pujottelussa 29:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuekilpailussa yhdeksännellä sijalla mutta ei päässyt henkilökohtaisissa lajeissa maaliin saakka. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi eikä taaskaan saanut tulosta yksilölajeissa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 13:nneksi ja pujottelussa 24:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides alppiyhdistetyssä 2011.

Read voitti Nor-Am Cupin kokonaiskilpailun kausilla 2011–2012 ja 2015–2016, pujottelucupin kaudella 2015–2016 sekä alppiyhdistetyn cupin kausilla 2011–2012 ja 2013–2014. Hän on voittanut Nor-Am Cupissa yksitoista osakilpailua.

Lähteet 

Kanadalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Cards Against Humanity

Cards Against Humanity on seurapeli, jota pelataan korteilla. Kortit ovat saatavina ilmaiseksi tulostamalla, jotta pelaajat voivat luoda omia korttejaan, kortit ovat myös ostettavissa englanniksi julkaistuina paperiversioina. Vuonna 2011 julkaistun pelin kehittäminen on peräisin onnistuneesta Kickstarter-joukkorahoituskampanjasta. Peli on suunnattu vähintään kolmelle pelaajalle.

Peli on pelattavissa myös netissä.

Pelisäännöt 
Pelin aloitukseksi jokainen pelaaja nostaa kymmenen valkoista vastauskorttia, kysymyksen esittäjä nostaa mustan kortin.

Henkilö, joka aloittaa pelin ja lausuu kysymyksen mustasta kortista ääneen on pelin korttitsaari.

Jokainen pelaaja valitsee pakastaan yhden mielestään sopivan kortin 5 sekunnin sisällä ja asettaa sen pöydälle alaspäin, jotta korttitsaari voi ottaa kortit ja lukea ne ääneen pelaajille. Asettaman kortin saa vaihtaa 5 sekunnin sisällä.

Korttitsaari sekoittaa kaikki vastaukset ja aloittaa lukemalla vastaukset kysymyksen perään ääneen, pelaaja jonka vastaus sopii kysymykseen korttitsaarin mielestä parhaiten saa pisteen. Jos pelissä vastauksen asettanut pelaaja sattuu paljastumaan, se ei vaikuta pelin kulkuun.

Parhaan vastauskortin valinnut pelaaja saa mustan kortin itselleen merkiksi voitosta, ja korttitsaarin titteli siirtyy myötäpäivään seuraavalle.

Lähteet 
 https://cardsagainsthumanity.com

Seurakorttipelit
Erikoiskorttipakkaa käyttävät korttipelit‎
Badding-pysäkki

Badding-pysäkki on laulaja Rauli Badding Somerjoen (1947–1987) muistomerkki Kiiruun puistossa Somerolla. Muistomerkin ovat suunnitelleet kuvanveistäjä Seppo Manninen ja graafikko Heikki Paakkanen.  

Sinkitystä teräksestä valmistettu muistomerkki muodostuu tyylitellystä linja-autopysäkistä ja siihen nojaavasta yli kaksi metriä korkeasta Badding-figuurista. Figuuri perustuu Heikki Paakkasen Turun kirjamessujen 2013 Somero-osastolle tekemään piirrossarjaan sisältyneseen piirroshahmoon, jonka Paakkanen veistosta varten yksinkertaisti alkuperäisestä viivapiirroksesta siluetiksi.

Muistomerkki paljastettiin Kiiruuntien ja Joensuuntien kulmassa Somerolla 11. heinäkuuta 2015 osana koko päivän kestänyttä Bussi Somerolle -tapahtumaa. 

Veistos ei toimi oikeana linja-autopysäkkinä, mutta tekijöiden mukaan sen sisälle saa vapaasti mennä istuskelemaan ja sitä voi käyttää myös retkipysäkkinä, jonka suojissa väsynyt matkaaja voi levähtää.

Katso myös
 Bussi Somerolle

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seppo Manninen ja Heikki Paakkanen Badding-pysäkillä kesällä 2015

Someron patsaat ja veistokset
Someron nähtävyydet
Kiiruun puisto
Rauli Badding Somerjoki
Paimion seurakunta

Paimion seurakunta on Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Paimion kaupungin alueella.

Historia 
Paimion seurakunta on ollut olemassa jo keskiajalla, ensimmäisen maininnan seurakunnasta ollen vuodelta 1325. Vuodesta 2004 lähtien seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Vesa Tuominen.

Toimipaikat 
Seurakunnan nykyinen kirkko vihittiin käyttöön 1689 yhdeksän vuoden rakennustyön jälkeen. Vihkimisen suoritti piispa Juhana Gezelius nuorempi. Se korvasi entisen Räpälän kirkon. 1928 rakennettu Jaakobin kirkko ei ole seurakunnan omistama, vaan siitä huolehtii Pyhän Jaakobin kirkon seurakuntayhdistys. Seurakunta omistaa kirkon lisäksi 1984 valmistuneen seurakuntalon nimeltä Mikaelintalon sekä 1953 valmistuneen Wanhan seurakuntatalon, 1914 valmistuneen Paltan päiväkerhotalon sekä 1979 valmistuneen Rantalan leirikeskuksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Paimion seurakunnan kotisivut

Turun arkkihiippakunnan seurakunnat
Paimio
Sauvo
Ismaël Coulibaly

Ismaël Coulibaly (s. 20. marraskuuta 1992) on malilainen taekwondon kaksinkertainen MM-mitalisti.

Coulibaly saavutti MM-pronssia 74 kg:n sarjassa Gyeongjussa 2011. Hän voitti puolivälieräottelussa itävaltalaisen Manuel Markin pistein 9–7, mutta hävisi välierässä iranilaiselle Alireza Nasr Azadanille 7–9. Hän sai MM-pronssia samassa painoluokassa myös Tšeljabinskissa 2015. Voitettuaan puolivälierässä portugalilaisen Júlio Ferreiran pistein 9–5 hän hävisi välieräottelussa uzbekistanilaiselle Nikita Rafalovitšille 3–4.

Lähteet 

Malilaiset taekwondoinit
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille

Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille (Miss Peregrine’s Home for Peculiar Children) on yhdysvaltalaiskirjailija Ransom Riggsin esikoisromaani. Kirja julkaistiin alkuperäiskielellään englanniksi 7. kesäkuuta 2011, ja suomennos ilmestyi vuonna 2012. Kirjan jatko-osa Kolkko kaupunki julkaistiin 2014. Sarjan kolmas osa Library of Souls julkaistiin syyskuussa 2015.

Cassandra Jean julkaisi kirjasta sarjakuvaversion vuonna 2013. Tim Burtonin ja  Jane Goldmanin elokuvaversio kirjasta julkaistiin lokakuussa 2016.

Lisätietoa
 Kirjan traileri (YouTube)
 Kirjailijan verkkosivut

 Suomalaisen kustantamon verkkosivut

Lähteet 

Vuoden 2011 kirjat
Yhdysvaltalaiset fantasiaromaanit
Nuorten fantasiaromaanit
Ritz (Turku)

Ritz oli turkulainen elokuvateatteri, joka toimi vuosina 1955–1979 Lounais-Suomen Maalaistentalossa osoitteessa Puutarhakatu 8. Avautuessaan Suomi-Filmi Oy:n omistama Ritz oli Turun suurin ja uudenaikaisin elokuvateatteri. Se ehti olla toiminnassa yhteensä 24 vuotta, kunnes se suljettiin vuonna 1979 Suomi-Filmin keskittäessä Turun toimintansa Kino-Palatsiin.

Historia 

Alvar Aallon suunnittelemassa Lounais-Suomen Maalaistentalossa toimi vuodesta 1946 lähtien Turun kaupunginteatteri, kunnes teatterin näyttämö tuhoutui vuoden 1954 tulipalossa. Kaupunginteatteri ei kuitenkaan palannut taloon tulipalon jälkeen, vaan tilan vuokrasi Suomi-Filmi Oy, joka ryhtyi kunnostamaan entisiä teatteritiloja uudenaikaiseksi elokuvateatteriksi. Uuden elokuvateatterin piirustuksista vastasi arkkitehti Lauri Sipilä. Kunnostustöiden yhteydessä Puutarhakadun sisäänkäynnin ylle rakennettiin lippa, jossa loisti neonvaloilla varustettu teksti ”Ritz”.

Ritz avasi ovensa 22. huhtikuuta 1955, jolloin ensimmäisenä elokuvana esitettiin Walt Disneyn luontodokumentti Erämaa elää (The Living Desert, 1953). Avautuessaan Ritz oli Turun suurin ja uudenaikaisin elokuvateatteri: salissa oli 624 istumapaikkaa, ja Cinemascope-laajakangas sekä magneettinen stereoääni edustivat elokuvateknologian viimeisintä huutoa. Ritziä voi pitää ensimmäisenä Turkuun 1950-luvun loppupuolella perustetuista suurteattereista, joissa teknologia oli uudenaikaista ja istumapaikkoja yli 600. Alkuaikoina Ritz oli Turun johtava elokuvateatteri, mutta muiden 1950-luvun loppupuolella perustettujen isojen elokuvateatterien ilmaantuminen tasoitti tilannetta. Ritzissä esitettiin sekä ulkomaisia että kotimaisia ensi-iltoja mutta myös erityisesti lastenelokuvia. Painotus lastenelokuvien esittämisessä johtui suurelta osin siitä, että Suomi-Filmi vastasi pitkään Disneyn elokuvien esittämisestä Suomessa.

Turkuun avattiin 1970-luvulla useita uusia elokuvateattereita, ja myös Suomi-Filmi kunnosti toisen Turussa sijainneen elokuvateatterinsa, Kino-Palatsin. Vain hieman tämän jälkeen, vuoden 1979 loppupuolella, Suomi-Filmi päätti keskittää Turun toimintansa kunnostetun Kino-Palatsin kolmeen saliin, joten Ritz suljettiin 28. lokakuuta 1979. Jari Mäkilä arvioi Ritzin historiaa käsittelevässä artikkelissaan, että sulkeminen johtui tilan korkeasta vuokrasta, hieman syrjäisestä sijainnista sekä kunnostuksen tarpeesta. Ritzin jälkeen tiloihin muutti ravintola Maritza, jonka jälkeen tiloissa on ehtinyt toimia myös muita ravintoloita, kunnes Lounais-Suomen Maalaistentalo saneerattiin vuonna 2004 ja paikalle kunnostettiin asuntoja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mäkilä, Jari: Turun Elokuvateatterien Historia. Elektroninen aineisto, 2005.
 Pajasta Palatsiin: Turun elokuvaelämän historia. Toim. Ari-Honka-Hallila, Helena Honka-Hallila, Hanna Kangasniemi, Hannu Salmi. Lähikuva-Yhdistys, Turun elokuvakerho, Varsinais-Suomen elokuvakeskus, Turku 1997.

Turun elokuvateatterit
Turun historia
Suomen entiset elokuvateatterit
Valasmon rautasulatto

Valasmon rautasulatto () oli Aunuksen läänin Porajärven volostissa 1800–1900-lukujen vaihteessa toiminut tehdaslaitos.

Valasmon rautasulatto rakennettiin vuonna 1868 Suunujoen Valasmonkoskelle lähelle Porajärven kylää. Se valmisti valurautaa Petroskoin Aleksanterintehdasta varten. Yksimasuunisen tehtaan käyttämää järvimalmia ja puuhiilen raaka-ainetta toimittivat paikalliset talonpojat. Puhallin sai käyttövoimansa vesirattaasta, joka vuonna 1883 korvattiin turbiinilla. Sulatteena käytettiin Munjärvenlahden kalkkia ja Petroskoin tai Vytegran tulenkestävää savea. Teknisesti vanhanaikaisen sulaton tuottavuus oli heikko ja sen kapasiteetti oli vain osittain käytössä. Tuotanto kasvoi Venäjän–Japanin sodan aikana, mutta vuonna 1908 sattuneen tulipalon jälkeen laitos suljettiin.

Tehtaan yhteydessä sijaitsivat työläisten asuinparakit, virkailijoiden talot, kauppa, kirkko, koulu ja puinen laivalaituri. Vuonna 1905 siellä oli 107 asukasta. Tehdasalueen rauniot ovat valtakunnallinen suojelukohde.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Valasmon tehdas Karjalan tasavallan matkailusivustolla 

Karjalan tasavalta
Venäläiset teollisuusyritykset
Margaretha (Ruotsin prinsessa)

Prinsessa Margaretha (Margaretha Désirée Victoria, s. 31. lokakuuta 1934) on Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaan vanhin sisar. 

Margaretha syntyi vuonna 1934 prinssi Kustaa Aadolfin ja prinsessa Sibyllan esikoisena. Tuonaikaisen lain mukaan nainen ei voinut periä hallitsijan asemaa, joten kuninkaaksi nousi myöhemmin hänen pikkuveljensä Kaarle Kustaa. Tämä ohitti kruununperimyksessä myös isosiskonsa Birgitan, Désiréen ja Christinan.

Margaretha meni vuonna 1964 naimisiin liikemies John Amblerin kanssa, ja he muuttivat Englantiin. Prinsessa ei viihtynyt huomion kohteena, vaan halusi elämäänsä yksityisyyttä ja jättäytyi pois julkisuudesta.

Margaretha ja Ambler erosivat 1990-luvulla, mutta pari ei koskaan hankkinut virallista avioeroa. Ambler kuoli vuonna 2008.

Nykyään prinsessa Margaretha osallistuu hovin edustustilaisuuksiin harvakseltaan. Hän elää yhä Britannissa, jossa asuvat myös hänen kolme lastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Margaretha
Prinsessat
Margaretha
Elävät henkilöt
Nikki Haley

Nimrata ”Nikki” Haley (o.s. Randhawa, s. 20. tammikuuta 1972 Bamberg, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.  Hän toimi Etelä-Carolinan kuvernöörinä vuosina 2011-2017. Vuosina 2005–2011 hän istui osavaltion edustajainhuoneessa. Haley kuuluu Teekutsuliikkeeseen. Hän oli Yhdysvaltojen YK-suurlähettiläs vuosina 2017–2018.

Haleyn vanhemmat muuttivat Yhdysvaltoihin Punjabista, Intiasta. Haley suoritti alemman korkeakoulututkinnon Clamsonin yliopistossa pääaineenaan laskentatoimi.

Haley oli Yhdysvaltain nuorin kuvernööri.

Donald Trump nimesi Haleyn ehdokkaakseen YK-suurlähettilääksi marraskuussa 2016 ja senaatti vahvisti hänen nimityksensä tammikuussa 2017.

Israelin ja Palestiinan kysymyksessä hän on vahvan Israelin valtion kannattaja.

Haleyn eroilmoitus YK-lähettilään tehtävästä lokakuussa 2018 tuli yllätyksenä Trumpin hallinnolle, vaikka Trump kommentissaan sanoi saaneensa Haleylta jo puoli vuotta aiemmin tiedon, että hän aikoo pitää tauon tehtävistään. Lähdön taustalla on saattanut olla Haleyn putoaminen pois Trumpin sisäpiiristä. Toisaalta on myös arvioitu, että Haley sai jo riittävästi meriittiä tulevia tehtäviä varten. Hänen on jo vuodesta 2010 spekuloitu lähtevän tavoittelemaan presidenttiehdokkuutta.

Lähteet

Etelä-Carolinan kuvernöörit
Trumpin hallituksen jäsenet
Yhdysvaltain suurlähettiläät
Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Amerikanintialaiset
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
The Strain

The Strain on yhdysvaltalainen kauhusarja. Se perustuu Guillermo del Toron ja Chuck Hoganin luomaan saman nimiseen kirjasarjaan.

Sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta 2014 FX-televisiokanavalla. Syyskuussa 2016 FX ilmoitti tilanneensa sarjaan neljännen kauden, joka tulee olemaan samalla myös viimeinen. Viimeinen kausi esitettiin kesällä 2017.

Tarina
Lentokoneen laskeuduttua John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle se pimenee, eikä lennonjohto saa siihen enää yhteyttä. Paikalle kutsuttiin CDC:n epidemiologi tohtori Ephraim Goodweather (Corey Stoll) tiimeineen. He löytävät lentokoneesta 206 ruumista ja neljä elävää uhria. Ruumiiden kadottua ruumishuoneelta alkaa paljastua kuinka vaarallinen uhka ihmiskunnalle on kyseessä.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla

Virallinen sivusto  

Yhdysvaltalaiset fantasiasarjat
Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
FX:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Al-Wusta

Al-Wusta () on yksi Omanin yhdestätoista kuvernoraatiksi (muḥāfaẓah) kutsutusta hallinnollisesta alueesta. Hallinnollinen keskus on Haima.

Kuvernoraatti muodostuu lähinnä hiekka-, sora- tai kallioaavikosta. Kuvernoraatti rajautuu idän puolella Arabianmereen, lounaassa Dhofarin kuvernoraattiin, lännessä Saudi-Arabiaan, sekä pohjoisessa az-Zahiran, ad-Dakhiliyyan, ash-Šarqiyyan pohjoiseen ja ash-Šarqiyyan eteläiseen kuvernoraattiin.

Toukokuussa 2015 al-Wustan kuvernoraatin väkiluvuksi kirjattiin 41 310 henkeä, joista omanilaisia oli 22 754 ja ulkomaalaisia (ekspatriootit) 18 556. Kuvernoraatin pinta-ala on 82 471 neliökilometriä.

Piirikunnat 
Al-Wustan kuvernoraatti jakautuu aluehallinnon toisella tasolla neljään piirikuntaan (wilaya): Duqm (ad-Duqm), Haima (Haymā), Jazer (al-Jāzer) ja  Mahout (Maḥūt).

Katso myös
Valkobeisan suojelualue, Oman

Lähteet

Aiheesta muualla
Arabian Oryx Sanctuary, Oman  (eoearth.org)

Omanin alueet
Al-Zahira

Al-Zahira (, az̧ Z̧āhirah) on yksi Omanin yhdestätoista kuvernoraatiksi (muḥāfaẓah) kutsutusta aluehallinnon ylemmän tason hallintoalueesta. Hallinnollinen keskus on Ibrin kaupunki.

Kuvernoraatti muodostuu suurelta osin hiekka-, sora- tai kallioaavikosta, pohjoisessa on myös Hajarvuoriston eteläosia jokilaaksoineen (wadit). Al-Zahira rajautuu lännessä Saudi-Arabiaan ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, pohjoisessa al-Buraimin ja al-Batinan pohjoiseen, idässä al-Dakhiliyyan sekä etelässä al-Wustan kuvernoraattiin.

Toukokuussa 2015 al-Zahiran kuvernoraatissa kirjattiin asuvan 191 742 henkeä, joista omanilaisia oli 142 045 ja ulkomaalaisia (ekspatriootit, eli vierastyöläiset mahdollisine perheineen) 49 697. Kuvernoraatin pinta-ala on noin 44 000 neliökilometriä.

Piirikunnat 
Al-Wustan kuvernoraatti jakautuu aluehallinnon toisella tasolla kolmeen piirikuntaan (wilaya): Dank, Ibri ja Yanqul.

Lähteet

Aiheesta muualla
The Dhahirah Region   (omaninfo.com)
Ibri – on the trail of ancient caravan hub   (omaninfo.com)
Adh-Dhahirah Region   (touroman.om)
Geography, History and Culture  (omanpocketguide.com)

Omanin alueet
Mathias Frank

Mathias Frank (s. 9. joulukuuta 1986 Roggliswil, Luzernin kantoni) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Gerolsteiner-tallissa 2008, edusti BMC Racing Teamia 2009–2013, IAM Cycling -tallia 2014–2016 sekä AG2R -joukkuetta viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2017–2021.

Frank sijoittui Sveitsin ympäriajossa 2014 toiseksi 33 sekuntia Rui Costalle hävinneenä. Espanjan ympäriajossa 2016 hän voitti 17. etapin kuuden sekunnin erolla Leopold Königiin.

Saavutuksia 

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2006
Tour des Aéroports, 4. etapin voitto
2007
Thüringen-Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
GP Guillaume Tell, 4. etapin voitto
2008
GP Schwarzwald, voitto
2009
GP Guillaume Tell, kokonaiskilpailun voitto
2010
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
2011
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
2013
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Itävallan ympäriajo, 4. ja 5. etapin voitto
USA Pro Cycling Challenge, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
2014
Critérium International, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja mäkikirikilpailun voitto, 3. etapin voitto
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa neljäs
Bayern Rundfahrt, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
2015
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
2016
Espanjan ympäriajo, 17. etapin voitto

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

Sveitsiläiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Tombaugh Regio

Tombaugh Regio on NASAn antama epävirallinen nimi kääpiöplaneetta Pluton pinnalla olevalle vaalealle alueelle. Alue tunnetaan myös lempinimellä sydän, koska alue muistuttaa ulkonäöltään sydänsymbolia. Alueen muodon havaitsi ensimmäisenä New Horizons -luotain kesällä 2015, vaikka vaalea alue olikin havaittu Pluton pinnalla jo kymmeniä vuosia sitä ennen. Tarkimmat kuvat alueesta saatiin heinäkuun 2015 puolivälissä.

Alue on nimetty Pluton löytäjän, tähtitieteilijä Clyde Tombaugh'n mukaan. "Regio" on latinaa ja tarkoittaa aluetta.

Pluto (kääpiöplaneetta)
Emanuel Buchmann

Emanuel Buchmann (s. 18. marraskuuta 1992 Ravensburg, Baden-Württemberg) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Team Specialized Concept Store -joukkuetta 2012, Rad-Net Rose Teamia 2013–2014 ja on vuodesta 2015 kilpaillut Bora-Argon 18 / Bora-Hansgrohe  -tallissa. Hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden 2015.

Saavutuksia 

Lähteet:Cycling Archives
2014
Okolo Jižních Čech, 3. etapin voitto
2015
Maantieajon Saksan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 11. etapilla kolmas
2016
Ranskan ympäriajo, nuorten kilpailussa kolmas
Olympialaiset, maantiejossa 14:s
2017
Critérium du Dauphiné, nuorten kilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s, nuorten kilpailussa kolmas
2018
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
2019
Trofeo Andratx - Lloseta, voitto
UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 5. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
2020
Trofeo Serra de Tramuntana, voitto
2022
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs

Lähteet 

Saksalaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Juice (luotain)

Jupiter Icy Moon Explorer (JUICE) on Euroopan avaruusjärjestön avaruusluotainhanke jonka tarkoituksena on vierailla Jupiterin Galilein kuiden ympäristössä, tutkien erityisesti Ganymedes-, Kallisto- ja Europa-kuita. Luotaimen tieteellinen tehtävä on kartoittaa kuiden pintaa ja pinnan alapuolella mahdollisesti olevia nestemäisiä meriä, ja niiden mahdollista elinkelpoisuutta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 JUICE Red Book - avaruusluotainhanke-ehdotuksen teknologiayhteenveto.

Jupiter-luotaimet
Vuoden 2022 avaruustoiminta
Ekaterina Volkova

Ekaterina "Katja" Volkova (s. 2. heinäkuuta 1997 Pietari, Venäjä) on suomalainen rytminen voimistelija. Hän edusti urallaan Voimistelu- ja urheiluseura Eliseä ja häntä valmensi Larisa Grjadunova.

Volkova aloitti voimistelun vuonna 2004. Hän saavutti useita SM-mitaleita: neliottelussa hän voitti kultaa 2015 ja 2016 ja hopeaa 2013 ja 2014. Vuonna 2015 Volkova voitti Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa ja neliottelun kaikilla osa-alueilla. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 2013, 2014 ja 2015 sekä EM-kilpailuihin vuosina 2013, 2015 ja 2016. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa Volkova oli yhdessä Jouki Tikkasen kanssa joukkuekilpailun kymmenes. EM-kilpailuissa 2015 Volkova ja Tikkanen ylsivät Suomen kautta aikojen parhaaseen tiimitulokseen sijoittuen kuudenneksi. Rion olympialaisissa 2016 Volkova oli neliottelussa 21:s.

Vuonna 2016 Volkova ilmoitti lopettavansa kilpauransa kuvaten Suomen harjoitusolosuhteita haastaviksi.

Volkova oli kokoomuksen ehdokkaana Vantaalla kuntavaaleissa 2017. Hän sai 97 ääntä eikä tullut valituksi. 

Volkova kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2017.

Volkova on valmentanut turkulaisessa urheiluseurassa, Coco Sportissa.

Lähteet 

Suomalaiset rytmiset voimistelijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Alajärven seurakunta

Alajärven seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan hiippakunnan tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Alajärven kaupungin alueella.

Historia 
Alajärven alue kuului 1200-luvulta lähtien Pietarsaaren seurakuntaan. Vuodesta 1637 asti se oli osa Lappajärven kappeliseurakuntaa aina vuoteen 1751 asti, jolloin muodostettiin Alajärven kappeliseurakunta. Kun Lappajärvestä muodostettiin 1812 itsenäinen seurakunta, toimi Alajärvi sen kappeliseurakuntana aina vuoteen 1859 asti, jolloin siitä keisarillisen senaatin päätöksellä tuli itsenäinen kirkkoherrakunta. Ensimmäisen oman kirkkoherran, Jonatan Johanssonin, seurakunta sai kuitenkin vasta 1877. Aluksi seurakuntaan kuuluivat myös Soini ja Lehtimäki, jotka itsenäistyivät myöhemmin omiksi seurakunnikseen, Soini 1895 ja Lehtimäki 1917. Vuonna 2009 Lehtimäki yhdistyi uudelleen Alajärveen, toimien siitä lähtien sen sisällä Lehtimäen kappeliseurakuntana. Vuodesta 2016 lähtien seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Ari Auranen.

Toukokuussa 2022 Kirkkohallitus päätti lakkauttaa Lappajärven ja Vimpelin seurakunnat liittämällä ne vuoden 2023 alusta osaksi Alajärven seurakuntaa, samalla myös Lehtimäen kappeliseurakunta lakkautetaan.

Toimipaikat 
Seurakunnan pääkirkko on 1836 valmistunut ja 1841 vihitty Alajärven kirkko. Lehtimäen kappeliseurakunnassa on vuonna 1800 valmistunut Lehtimäen kirkko. Alvar Aallon suunnittelema Alajärven seurakuntatalo on valmistunut 1970.

Kirkkoherrat 
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Alajärven kappeliseurakunnan kappalaisina ja Alajärven seurakunnan kirkkoherroina:

Alajärven kappeliseurakunta 
 1764–1803: kappalainen Olaus Rooth
 1805–1839: kappalainen Jakob Cuhlberg
 1842–1863: kappalainen Karl Vilhelm Hjelt

Alajärven seurakunta 
 1877–1904: kirkkoherra Jonathan Johansson
 1906–1917: kirkkoherra Jonatan Gummerus
 1918–1925: kirkkoherra Feliks Lujanen
 1927–1933: kirkkoherra Abel Fabian Raunio
 1935–1941: kirkkoherra Kaarlo Jalmari Heikinheimo
 1942–1946: kirkkoherra Väinö Akseli Näyhä
 1950–1962: kirkkoherra Joonas Laurila
 1962–1974: kirkkoherra Otto Mikael Tunturi
 1974–2002: kirkkoherra Teuvo Veikkola
 2002–2016: kirkkoherra Hannu Kujala
 2016→ kirkkoherra Ari Auranen

Lähteet

Aiheesta muualla 
Alajärven seurakunnan kotisivut

Lapuan hiippakunnan seurakunnat
Alajärven seurakunnat
Sauvo-Karunan seurakunta

Sauvo-Karunan seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Sauvon kunnan alueella. Seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan.

Historia 

Sauvon kirkkopitäjä on perustettu jo 1200-luvun alkupuolella. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1335 asiakirjassa, jossa seurakunnan kirkkoherra Ascerus testamenttasi Korpelan kylässä omistamansa maatilan Turun tuomiokirkon korjaukseen, viinin ja vahan hankintaan sekä omaa sielunmessuaan varten. Maaomaisuuden vuoksi hänen on oletettu toimineen virassaan jo pidemmän aikaa. 1685 Karunan kartanon isäntä rakensi mailleen kirkon, jolloin Karunasta tuli Sauvon kappeliseurakunta. Karuna oli itsenäinen seurakunta vuosina 1930–1969, jonka jälkeen seurakunnat yhdistyivät Sauvo-Karunan seurakunnaksi.

Sauvo-Karunan seurakunta liitettiin Paimion seurakuntaan vuonna 2019. Sauvo-Karunan viimeinen kirkkoherra oli vuodesta 2003 lähtien tehtävää hoitanut Kalle Elonheimo.

Toimipaikat 
Seurakunnan pääkirkko oli 1400-luvulla valmistunut Sauvon kirkko. Seurakunnan toinen kirkko, Karunan kirkko, on valmistunut 1910 ja vihitty käyttöön 9. lokakuuta 1910. 1600-luvulla valmistunut Karunan vanha kirkko on nykyään Helsingin Seurasaaressa. Seurakuntaloja oli kaksi, sekä Sauvolla että Karunalla omansa. Lisäksi seurakunta omisti pappilan, joka toimi kirkkoherran virka-asuntona.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sauvo-Karunan seurakunnan kotisivut. Web Archive 2018.

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Sauvo
Microsoft Edge

Microsoft Edge (koodinimeltään Project Spartan) on Microsoftin verkkoselain, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2015. Se korvasi Internet Explorerin Windows 10 -käyttöjärjestelmän oletusselaimena. Tosin Windows 10 sisältää edelleen myös Internet Explorer 11 -selaimen perinteisenä työpöytäsovelluksena.

Microsoft on ilmoittanut joulukuussa 2018 muuttavansa selaimen käyttämään Chromiumin Blink-selainmoottoria. Aiemmin selain käytti Tridentista (MSHTML) forkattua EdgeHTML-moottoria.

Ominaisuudet 
Edgen uusia ominaisuuksia ovat Keskus, Lukulista ja Verkkomerkintä-työkalu.
 Keskus kokoaa yhteen paikkaan suosikit, lukulistat, selaushistorian ja lataukset.
 Lukulistaan voi tallentaa verkkosivuja myöhempää lukemista varten.
 Verkkomerkintä-työkalun avulla voi tehdä merkintöjä suoraan verkkosivulle.
Edge ei tue vanhentuneita web-teknologioita, kuten ActiveX:ää tai Silverlightia.

Oletusselain 
Microsoft Edge on Windows 10:n oletusselain. Jos käyttäjä päivittää vanhemmasta Windows-versiosta Windows 10:een, oletusselain muuttuu automaattisesti Edgeksi. Windows 10:n oletusselaimen muuksi kuin Edgeksi vaihtaneet käyttäjät ovat saaneet ponnahdusikkunoita, jotka kehottavat vaihtamaan oletusselaimen Edgeksi. Microsoft on kehottanut Google Chromen käyttäjiä vaihtamaan Edgeen akkuvirran säästämiseksi. Maaliskuussa 2017 Microsoft lisäsi Windows 10:n käynnistysvalikkoon Edgeen liittyviä mainoksia.

Markkinaosuus 

Elokuussa 2016 Edgen työpöytäkoneiden markkinaosuus oli NetMarketSharen mukaan 5,16 prosenttia. Edgen markkinaosuus työpöytä-, tabletti- ja mobiililaitteissa Statcounterin mittauksissa ei ole noussut merkittävästi vuoden 2016 kesäkuun (1,34 prosenttia) ja 2017 kesäkuun (1,73 prosentin) välillä.

Lokakuussa 2020 Edgellä oli 2,96 prosentin osuus NetMarketSharen mukaan ja 2,85 StatCounterin mukaan.

Chromiumiin perustuvaa Edgeä käyteään paljon varsinkin yritysmaailmassa, sillä sitä on helppo hallita keskitetysti Windows Serverin kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Microsoft Edgen kotisivut

Windows-ohjelmat
Selaimet
Saygrace

Grace (s. 8. huhtikuuta 1997), oikealta nimeltään Grace Sewell (s. Brisbane) on australialainen laulaja-lauluntekijä. Gracen Leslie Goren ”You Don’t Own Me” -kappaleesta tehty cover-versio sijoittui Australian singlelistan ykkössijalle vuonna 2015. Hänen veljensä, Conrad, on myös laulaja.

Diskografia

EP:t 
 Memo (2015)

Singlet 
 ”You Don’t Own Me” (2015)

 ”Dirty Harry” (2015)
 ”Boyfriend Jeans” (2015)
 ”Hell of a Girl” (2016)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Gracen kotisivut

Australialaiset laulajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Marco Venegas

Marco Venegas Astudillo (s. 22. syyskuuta 1962), on ruotsalais-chileläinen poliitikko, joka kuuluu Ympäristöpuolue vihreisiin ja on ollut valtiopäivien jäsen vuodesta 2014 lähtien. Hän on vaikuttanut myös Nyköpingin kunnallispolitiikassa.

Venegas syntyi Chilessä ja muutti Ruotsiin vuonna 1985. Ammatiltaan hän on sosionomi ja on muun muassa ollut kehitysaputyöntekijä El Salvadorissa.

Lähteet 

Ruotsalaiset poliitikot
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Uppotukki (drinkki)

Uppotukki (myös sukellusvene) on drinkki, joka valmistetaan tuopillisesta olutta ja snapsilasillisesta viskiä tai Jägermeisteria. Drinkin valmistus tapahtuu siten, että snapsilasi tiputetaan varovasti tuopin pohjalle niin, että se pysyy pystyssä.

Ainesosat 
 50 cl olutta
 4 cl viskiä tai Jägermeisteria

Lähteet 

Drinkit
Robert Busnel

Robert Busnel (19. syyskuuta 1914 Toulon – 15. maaliskuuta 1991 Ranska) oli ranskalainen koripallovalmentaja, koripalloilija ja lajivaikuttaja.

Busnel valmensi Ranskan maajoukkueen olympiahopealle Lontoossa 1948 ja neljästi EM-mitaleille. Hän myös pelasi kolmessa EM-turnauksessa 1940-luvulla. Myös Ranskan naisten maajoukkueen päävalmentajana toimiminen kuului hänen tehtäviinsä, ja hän saavutti joukkueen valmentajana MM-pronssia vuonna 1953.

Busnell toimi FIBAn puheenjohtajana vuosina 1984–1990. Hänet nimettiin Koripallovaikuttajat-kategoriassa FIBA Hall of Fameen vuonna 2007. Busnell kuoli Joëlle-vaimonsa kanssa auto-onnettomuudessa.

Lähteet 
 Robert Busnell FIBA Hall of Fame

Viitteet 

Ranskalaiset koripalloilijat
Ranskalaiset koripallovalmentajat
Ranskalaiset olympiamitalistit
Ranskalaiset urheiluvaikuttajat
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Eino Väntsi

Talollisenpoika Eino Väntsi (1914–1997) oli suomalainen harrastaja-arkeologi.

Väntsi kirjoitti toukokuun lopulla 1931 Kansallismuseoon kirjeen kotoaan Johanneksen Kaijalan kylästä. Kirjeessä oli näytteeksi joitakin saviastioiden paloja, jotka Väntsi oli löytänyt kotitalonsa puutarhasta. Väntsi on jälkikäteen myöntänyt nähneensä unta siitä, että kotitalon keskimmäisen ikkunan alle omenapuun istuttamista varten lyödyn seipään kohdalla maan sisällä oli merkillisiä saviruukun kappaleita. Heti herättyään Väntsi oli mennyt lapioimaan kyseistä kohtaa ja löytänyt ruukunpalaset.

Helsingistä lähti pian vastauskirje Johannekseen. Arkeologi Sakari Pälsi kävi toteamassa löytöpaikan, ja sen johdosta kampakeramiikan kauteen erikoistunut arkeologi Aarne Äyräpää nimitettiin ensimmäisten, Väntsin tilalla järjestettyjen kaivausten esimieheksi. Syyskuussa 1931 arkeologit saapuivat Väntsin tilalle. Äyräpään ja hänen ryhmänsä kanssa työskennellyt Eino Väntsi oli kiinnostunut arkeologin työstä ja oppi nopeasti tunnistamaan tavallisimmat löydöt. Lähtiessään Johanneksesta Äyräpää valtuutti Väntsin tarkastamaan kaivausten aikana saamansa vihjeen toisesta löytöpaikasta samassa kylässä. Myöhemmin myös August Paakkasen talon Myllykankaalle tehdyistä koekuopista oli löytynyt kivi-iskoksia ja keramiikan palasia. Kansallismuseon löytöluetteloon on kirjattu useita Väntsin lähetyksiä. 

Arkeologisesti 1930-luvun loppu oli Johanneksessa aktiivista aikaa. Sakari Pälsi teki kaivauksia Kaijalan ja Rokkalan kylissä, Esko Sarasmo Rokkalassa. Eino Väntsi oli tuolloin sotaväessä eikä voinut osallistua. Sukulaiset ja kyläläiset tiesivät kuitenkin hänen harrastuksistaan, joten hänelle kerrottiin alueen löydöistä. 

Eino Väntsi on myöhemmin käynyt useaan otteeseen Karjalassa entisellä kotiseudullaan.

Lähteet

Suomalaiset arkeologit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Ted Cruz

Rafael Edward ”Ted” Cruz (s. 22. joulukuuta 1970 Calgary, Alberta) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on ollut Texasin senaattorina vuodesta 2013. Hän on osavaltion ensimmäinen latinotaustainen senaattori.

Cruz suoritti alemman korkeakoulututkinnon Princetonin yliopistossa vuonna 1992 ja oikeustieteen tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1995. Hän on työskennellyt muun muassa Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja William Rehnquistin toimistossa ja Yhdysvaltain oikeusministeriössä. Vuosina 2003–2008 Cruz oli Texasin osavaltion apulaisoikeuskansleri (solicitor general).

Maaliskuussa 2015 Cruz ilmoitti asettuvansa republikaanien esivaaliehdokkaaksi vuoden 2016 presidentinvaaleissa. Hän on teekutsuliikkeen perustajajäseniä ja vastusti esimerkiksi Obaman hallinnon terveydenhuoltouudistusta.  3. toukokuuta 2016 Cruz ilmoitti lopettavansa presidentivaalikampanjansa kesken.

Cruzin äiti on yhdysvaltalainen ja isä kotoisin Kuubasta. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Cruzin vaimon Heidin isoisä äidin puolelta oli savonlinnalainen Olavi Rouhe, joka lähti opiskelemaan lääkäriksi Yhdysvaltoihin.

Poliittisia näkemyksiä
Cruz on teekutsuliikkeen näkyvä hahmo ja kovan linjan oikeistokonservatiivi. Republikaanien esivaaleissa 2016 hänen katsottiin olevan radikaalimpi vaihtoehto maltillisemmille ehdokkaille, kuten Jeb Bushille ja Scott Walkerille.

Talous
Cruz on kannattanut verojen alentamista ja vastustanut minimipalkan korottamista. Talouspolitiikassa hänen periaatteitaan ovat valtion roolin pienentäminen, yksilönvapauden korostaminen ja deregulaatio.

Sosiaalipolitiikka
Cruz vastustaa aborttioikeutta silloin kun äidin henki ei ole vaarassa.

Kuolemantuomiota Cruz pitää oikeudenmukaisena rangaistuksena. Paavi Franciscuksen vieraillessa Yhdysvalloissa Cruz kertoi olevansa eri mieltä paavin ja katolisen kirkon kanssa kuolemantuomiosta.

Cruz on vastustanut HLBT-yhteisön oikeuksia ja tasa-arvoa puoltavia lakeja. Hän pitää Raamatun käsitystä sukupuolesta ja seksuaalisuudesta erehtymättömänä. Cruz on sanonut sukupuoli-ja seksuaalivähemmistöjen tasavertaisten oikeuksien olevan kristittyjä syrjivää "liberaalia fasismia".

Lähteet

Aiheesta muualla
 Cruzin senaattorisivut 

Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Vuonna 1970 syntyneet
Amerikankuubalaiset
Elävät henkilöt