joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Edda Göring

Edda Göring (2. kesäkuuta 1938 – 21. joulukuuta 2018) oli natsi-Saksan Luftwaffen komentaja ja Adolf Hitlerin oikeana kätenä pidetyn Hermann Göringin tytär. Hän oli isänsä aseman kautta sodan aikana hyvin tunnettu Saksassa. Sodan ja isän kuoleman jälkeen hänet tunnettiin isänsä jälkimaineen puolustajana.

Elämäkerta

Edda Göring syntyi 2. kesäkuuta 1938. Hänen isänsä Hermann Göring oli natsi-Saksan ilmavoimien eli Luftwaffen komentaja johtaja Adolf Hitlerin oikea käsi. Hänen äitinsä oli Hermannin vaimo Emmy Göring. Isänsä vaikutusvaltaisen aseman takia Eddastakin tuli Saksassa hyvin tunnettu hahmo jo heti syntyessään. Adolf Hitler oli hänen kummisetänsä ja hänen syntymäpäiviään juhlittiin jopa kansallisesti. Hän varttui isänsä omistamalla Carinhallilla, valtavalla metsästyslinnalla, jonka Göring oli nimennyt kuolleen ensimmäisen vaimonsa mukaan. 

Idyllinen elämä Carinhallilla päättyi Saksan tappioon toisessa maailmansodassa. Hermann Göring oli jäänyt Yhdysvaltain armeijan joukkojen vangiksi vapaaehtoisesti ja Carinhall räjäytettiin. Nürnbergin sotaoikeudessa hänet tuomittiin sotarikoksista. salaliitosta sodan käymiseksi, rikoksista rauhaa vastaan ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan. 15. lokakuuta 1946 Hermann teki itsemurhan vankilassa syanidikapselilla hieman ennen, kuin hänet oli tarkoitus hirttää. Tuolloin Edda oli 8-vuotias. Isänsä oikeudenkäynnin aikana Edda ja hänen äitinsä Emmy olivat vankilassa. Hermannin kuoleman jälkeen he muuttivat pieneen mökkiin Baijerin maaseudulla. Alkeellisissa oloissa ei ollut esimerkiksi sähköä tai juoksevaa vettä. Lopulta he muuttivat Müncheniin, jossa Edda Göring sai sittemmin töitä lakimiesavustajana.

Edda Göring tuli sittemmin tunnetuksi etenkin isänsä jälkimaineen puolustajana. Hän piti esimerkiksi holokaustia, juutalaisten kansanmurhaa, isäänsä liittymättömänä tapahtumana. Edda Göringin mielestä hänen isänsä suurin ongelma oli hänen liiallinen uskollisuutensa Adolf Hitlerille. Monilla natsi-Saksan merkkihenkilöiden lapsilla oli monimutkainen suhde vanhempiinsa. Edda kuvaili kuitenkin isäänsä rakastavaksi vanhemmaksi. Sodan aikana yleellisistä elämäntavoistaan tunnettu Hermann Göring oli aikanaan kerännyt myös valtavan omaisuuden. Hän oli esimerkiksi taidekeräilijänä vienyt valtavat määrät taiteellisia arvoesineitä eri Saksan miehittämistä maista ja niiden museoilta ja gallerioista. Taidetta ryöstettiin myös juutalaisilta. Saksan viranomaiset olivat sittemmin takavarikoineet omaisuuden suuren valtaosan. Edda Göring yritti saada osan omaisuudesta takaisin ja teki vetoomuksia Baijerin osavaltion viranomaisiin. Viimeisin hakemus käsiteltiin vuonna 2015, mutta se hylättiin hyvin lyhyen kuulemisen jälkeen.

Edda Göring kuoli Münchenissä 21. joulukuuta 2018. Hän asui kuollessaan yksin.

Lähteet

Saksalaiset henkilöt
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Suvi Haimi

Suvi Haimi (s. 1981) on vuonna 2016 perustetun start­up-yritys Sulapac Oy:n perustaja ja toimitus­johtaja.

Ura 

Haimi on valmistunut bio­kemian tohtoriksi Tampereen yli­opistosta, jossa hän on työskennellyt vuodesta 2009 ja Twenten yli­opistossa vuodesta 2011 lähtien.

Yritystoiminta 

Sulapac valmistaa puu­hakkeesta ja sidos­aineista luonnossa hajoavaa bio­poly­meeriä. Materiaalia voidaan käyttää muovin tavoin ja siitä valmistetaan muun muassa kosmetiikka­pakkauksia ja juoma­pillejä. Sulapac on saanut kuusi kansain­välistä materiaali­palkintoa. ja Wired-lehti on listannut sen sadan kiinnostavimman start­upin joukkoon.

Huomionosoituksia 

Vuonna 2019 Haimi ja hänen yhtiö­kumppaninsa Laura Kyllönen saivat Tekniikan edistämis­säätiön Teknologia­palkinnon. Haimi valittiin Tampereen yli­opiston vuoden 2019 alumniksi. Haimi ja Kyllönen voittivat Koti­lieden Tulevaisuuden vaikuttaja­naisia 2017 äänestyksen

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylihärsilä

Ylihärsilä on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Heimo Ylihärsilä (1913–1968), Lapuan kunnan- ja kauppalanjohtaja
 Inka Hannula (ent. Ylihärsilä, s. 1981), kuvataiteilija, kulttuurituottaja ja kuvataideohjaaja
 Risto Ylihärsilä (s. 1976), laulaja-lauluntekijä
 Sami Ylihärsilä (s. 1975), keski- ja kestävyysmatkojen juoksija
Alina Toivanen

Alina Toivanen (s. 1980 Tampere) on suomalainen rumpali.

Toivasen identtinen kaksoissisko on näyttelijä Armi Toivanen. Alina Toivanen on toiminut sisarensa sijaisnäyttelijänä Johanna Vuoksenmaan elokuvassa 21 tapaa pilata avioliitto.

Yhtyeet ja artistit 
Toivanen on toiminut rumpalina mm. näiden artistien ja yhtyeiden kanssa

 Risto
 Minä ja Ville Ahonen
 Mira Luoti
 Astrid Swan
 Ronya
 Saaret

Lähteet 

Suomalaiset rumpalit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Sampoharjun terveysasema

Sampoharjun terveysasema on Vaajakoskella toimiva Jyväskylän kaupungin terveysasema. Siellä toimii lääkäri- ja hoitajavastaanotot. 

Terveysasemalta löytyy myös mm. diabeteshoitajan,  depressiohoitajan vastaanotot, hammashoitola ja neuvola. Fimlabin laboratorio palvelee myös Sampoharjussa arkisin.

Talon omistaa Jyväskylän vuokra-asunnot Oy, JVA ja kaupungin terveysasema on osakeyhtiöllä vuokralla. 

Talon arkkitehtisuunnittelusta vastasi Arsatek Oy. Terveysasema rakennettiin entiselle Vaajalan tontille ja otettiin käyttöön helmikuussa 2019.  Samassa talossa toimii myös Jyväskylän kaupungin sosiaali- ja terveyspalveluiden ryhmäkoti 34 asukaspaikalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Päivystys (Keski-Suomen Sairaala Nova) (www.sairaalanova.fi)

Jyväskylän terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Vaajakosken rakennukset ja rakennelmat
Per Hallström

Per Hallström (1866 Tukholma, Ruotsi – 1960 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kemisti. Hän toimi kemistinä ensin Tukholmassa ja vuosina 1889–1890 Yhdysvalloissa Philadelphiassa. Vuodet 1891–1897 hän oli Ruotsin lennätinhallituksessa amanuenssina. Hänet valittiin 1908 Ruotsin akatemian jäseneksi, ja sen pysyvä sihteeri hän oli 1931–1941. Hän oli akatemian Nobel-komitean puheenjohtaja 1922–1946.

Hallströmin esikoisrunokokoelma Lyrik och fantasier ilmestyi 1891, mutta sittemmin hän tuli tunnetuksi novellistina, johon alaan hänen pääteoksensa kuuluvat. Hallströmin ensimmäinen novellikokoelma Vilsna fåglar ilmestyi 1894. Siinä leimallista on pessimismin ja ironian lisäksi moraalinen kunnianarkuus. 1900-luvun puolella hän kirjoitti lähinnä romaaneja. Muuta hänen tuotantoaan ovat näytelmät ja esseet.

Suomennetut teokset
 Jalokivikoriste sekä muita kertomuksia, suom. Larin Kyösti, Helsinki: Yrjö Weilin 1903
 Kustavi Sparfvertin elämäntaru: kertomus; suom. Aku Tela, Kuopio: K. Malmström 1904
 Haaksihylky y.m. kertomuksia: kokoelmasta "De fyra elementerna"; suomentanut Siiri Karilas, Helsinki: Otava, 1911, Sarja: Otavan 50-pennin kirjasto n:o 20. (yhteissidoksessa)
 Kirsti y.m. kertomuksia kokoelmasta "De fyra elementerna"; suomentanut Siiri Karilas, Helsinki: Otava 1912. Sarja: Otavan 50 pennin kirjasto n:o 32.
 kertomus teoksessa Haltijan satuja ja tarinoita; suomentanut Hanna Pakkala, K. E. Holm, 1901

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1866 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Ripuaariset frankit

Ripuaariset frankit ( ”ranta”) olivat yksi frankkien germaanikansan pääryhmistä. Ripuaariset frankit syntyivät chamavien, brukterien, chattuarien ja ampsivarien heimojen liityttyä yhteen. Heidän asuinsijansa olivat Reinin yläjuoksun alueella, kun taas saalilaiset frankit asuivat Reinin alajuoksulla.
Ripuaariset frankit alkoivat 200-luvulla hyökkäillä Kölnin seudulta Galliaan. Julianus torjui heidät noin vuonna 360. Stilicho sai suostuteltua ripuaariset frankit Rooman palvelukseen, ja kansainvaellusajalla ripuaariset frankit puolustivat Reinin rajaa vandaalien hyökkäyksiä vastaan. Ripuaariset frankit levittäytyivät vähitellen Reinin yli Maasiin ja Aacheniin sekä Eifelin vuoristoseuduille.

Lähteet 

Germaaniheimot
Rooman viholliset ja liittolaiset
Signy

Signy on vanha pohjoismainen naisen etunimi. Se on Signe-nimen esimuoto, joka koostuu sanoista ’voitto’ (sig) ja  ’uusi’ (ny). Signyllä on Norjassa nimipäivä 23. elokuuta.

Suomessa Signy on hyvin harvinainen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä naisia on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu alle 20.

Tunnettuja Signyjä
 Signy Aarna (s. 1990), virolainen jalkapalloilija
 Signy Coleman (s. 1960), yhdysvaltalainen näyttelijä

Lähteet

Etunimet
Eduskuntaryhmä Valta kuuluu kansalle

Eduskuntaryhmä Valta kuuluu kansalle (vkk, aiemmin Eduskuntaryhmä Ano Turtiainen (at), ruots. Makten tillhör folket (mtf)) on Valta kuuluu kansalle -puolueen yhteistyöelin eduskunnassa.

Ryhmän perusti Ano Turtiainen kesäkuussa 2020, kun hänet oli erotettu perussuomalaisten eduskuntaryhmästä George Floydia pilkanneen rasistisen twiitin vuoksi. Ano Turtiainen on ryhmän puheenjohtaja ja ainoa kansanedustaja. Ryhmän säännöissä mainitaan ryhmän toiminnan tarkoituksena olevan ”toimia eduskunnassa Suomen ja suomalaisten edun mukaisesti ja sananvapautta vaalien.” Ryhmän sihteerinä toimii James Hirvisaari.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://www.eduskunta.fi/FI/kansanedustajat/eduskuntaryhmat/Sivut/Eduskuntaryhma%20Valta%20kuuluu%20kansalle.aspx

Eduskuntaryhmät
Kaiken maailman ennätykset

Kaiken maailman ennätykset on vuonna 2021 alkanut viihdeohjelma, jota juontaa Mikko Penttilä. Ohjelma käsittelee Guinness World Recordsin ennätyksiä. Ensimmäinen jakso esitettiin 27. maaliskuuta 2021 MTV3-kanavalla. Lisäksi jokaisessa jaksossa vierailee julkisuudesta tuttu henkilö eli Tähtivieras, joka yrittää etukäteen valitun ennätyksen rikkomista.

Jaksot

Lähteet 

Sketsisarjat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
Max Forsman

Max Forsman (s. 1973) on suomalainen näyttelijä. 

Forsman on kiinnitetty Svenska Teaterniin Helsingissä ja eniten hän on näytellyt ruotsiksi.

Suomenkieliselle yleisölle Forsman on tunnettu juontajana tieteellisvihteellisessä sarjassa Avara ihmisluonto (YLE) ja roolistaan "Markus Aaltona" sarjassa Onnela (Cmore/MTV3, kaudet 3 ja 4).

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Franz von Miklosich

Franz von Miklosich () (29. marraskuuta 1813 - 7. maaliskuuta 1891) oli slovenialaistaustainen itävaltalainen filologi.

Miklosich on Josef Dobrovskýn ja Jernej Kopitarin ohella vertailevan slaavilaisen kielitieteen perustaja.

Elämä
Miklosich syntyi Ljutomerin kaupungin () lähellä Steiermarkissa Itävallassa (nykyään osa Sloveniaa) 29. marraskuuta 1813. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Grazin yliopistosta ja toimi siellä jonkin aikaa filosofian professorina. Vuonna 1838 hän lähti Wieniin, jossa hän suoritti oikeustieteen tohtorin tutkinnon. Hän omistautui kuitenkin slaavilaisten kielten opiskelulle, jätti oikeustieteen opinnot ja sai viran Wienin keisarillisessa kirjastossa, jossa hän työskenteli vuodesta 1844 vuoteen 1862. Vuonna 1849 Miklosich nimitettiin Wienin yliopiston vastaperustettuun slaavilaisen filologian professuuriin, jota hän hoiti vuoteen 1886 asti. 

Hänestä tuli Wienin tiedeakatemian jäsen, joka nimitti hänet historiallis-filosofisen osastonsa sihteeriksi. 
Hänen lukuisat kirjoituksensa käsittelevät slaavilaisten kielten lisäksi myös romaniaa, albaniaa, kreikkaa ja romanikieltä. 

Tieteellisten ansioitten takia Itävallan keisari Frans Joosef I antoi Miklosichille aatelisarvon vuonna 1864.

Lähteet

Itävaltalaiset filologit
Slovenialaiset filologit
Slovenialaiset juristit
Itävaltalaiset juristit
Vuonna 1813 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Pia Nykänen

Pia Nykänen (o.s. Talonpoika) on Matti Nykäsen leski. 

Nykänen avioitui Matti Nykäsen kanssa heinäkuussa 2014. Pariskunta asui yhdessä Joutsenossa, jonne Pia jäi asumaan yksin Matin kuoleman jälkeen.

Nykänen on koulutukseltaan lähihoitaja ja hän on työskennellyt pitkään lastenhoitajana.

Pialla on kaksi poikaa aiemmasta suhteestaan ennen Matti Nykästä.

Keväällä 2020 Nykänen osallistui Farmi Suomi -sarjan kuvauksiin. Ohjelma esitettiin Nelosella keväällä 2021.

Lähteet 

Kuuluisien suomalaisten henkilöiden puolisot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Minttu Kaulanen

Michele Murphy-Kaulanen, kutsumanimeltään Minttu, (s. 3. huhtikuuta 1980 Mänttä) on suomalainen tv-esiintyjä ja julkisuuden henkilö. Hän on naimisissa kauppias Sampo Kaulasen kanssa ja heidän tosi-tv-julkisuutta saaneen, Äkäslompolossa toimivan Jounin Kaupan toimitusjohtaja. Pariskunta tapasi toisensa vuonna 2010 Diili-ohjelman kuvauksissa, jossa molemmat olivat kilpailijoina. 

Kaulasella on kolme tytärtä. 

Kaulasen vanhemmat tapasivat toisensa Yhdysvalloissa. Kaulanen syntyi Suomessa, mutta pian hän lähti Yhdysvaltoihin äitinsä kanssa. He muuttivat takaisin Suomeen Kaulasen ollessa 8-vuotias. 

Kaulanen on osallistunut moniin televisio-ohjelmiin, kuten Diili, Lapin Sampo ja kauppiaan rouva, Suurin pudottaja ja Farmi Suomi.

Lähteet 

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Ghada Amer

Ghada Amer  arabiaksi  غادة عام ( 1963 Kairo) on egyptiläinen taiteilija. Taidekoulutuksensa hän on saanut Ranskassa. Hän on myös tunnettu feministi ja töissään hän käsittelee sukupuolisuutta ja naisen kehoa. Hän työskentelee ja asuu enimmäkseen New Yorkissa.   

Amer pitää itseään taidemaalarina, mutta hän työskentelee myös valokuvien, keramiikan, performanssien ja installatioiden parissa. Hänen töitään on esitetty Venetsian, Sydneyn ja Whitneyn biennaaleissa sekä Brooklynin museossa.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.goodman-gallery.com/artists/ghada-amer
Egyptiläiset feministit
 Egyptiläiset taiteilijat
 Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2016

Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Papua-Uusi-Guineassa 13. marraskuuta – 3. joulukuuta 2016. Kyseessä oli järjestyksessään kahdeksas jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten MM-lopputurnaus.

MM-kisojen isäntäkaupunkina toimi Port Moresby, jossa pelattiin neljällä stadionilla: Sir John Guise Stadium, Bava Park, PNG Football Stadium ja National Football Stadium. Turnauksessa pelasi 16 joukkuetta, joista neljä tuli Euroopasta, kolme Aasiasta, kolme Pohjois- ja Keski-Amerikasta, kaksi Etelä-Amerikasta, kaksi Afrikasta ja kaksi Oseaniasta.

Mestaruuden voitti Pohjois-Korea, joka voitti loppuottelussa Ranskan 3–1. Pronssiottelussa Japani voitti Yhdysvallat 1–0. Puolivälierissä jatkosta putosivat Espanja, Saksa, Brasilia ja Meksiko. Järjestäjämaana mukaan päässyt Papua-Uusi-Guinea hävisi kaikki kolme alkulohko-otteluaan maalierolla 1–22. Turnauksen parhaat maalintekijät olivat viisi maalia tehneet Japanin Mami Ueno, Brasilian Gabi Nunes ja Ruotsin Stina Blackstenius. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Japanin Hina Sugita.

Lähteet 
 MM-lopputurnauksen arkistosivut (FIFA) 

Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2016
Papua-Uuden-Guinean urheilu
Vuoden 2016 jalkapallo
Idänvalkopyökki

Idänvalkopyökki (Carpinus orientalis) on koivukasvien heimoon kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa luonnonvaraisena etelä- ja kaakkois-Euroopassa. Nimestään huolimatta laji ei kuulu pyökkeihin (Fagus), vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille (Corylus).

Ulkonäkö

Idänvalkopyökki on kookas pensas tai pieni puu. Se jää yleensä 1-5 metrin korkuiseksi, ja kasvaa harvoin 15 metriin. Kaarna on harmaa ja epäsäännöllisesti harjanteinen. Lehdet ovat pieniä, 3-5 cm pitkiä, puikeita, alapinnaltaan karvaisia ja sahalaitaisia. Lehtisuonet ovat hyvin näkyvät. Puu on yksikotinen, ja kukkii huhtikuussa. Hedenorkot ovat lyhyitä, 2-3 cm, eminorkot taas 3-8 cm pituisia.

Levinneisyys ja elinympäristö
Idänvalkopyökki kasvaa eteläisessä Italiassa, Unkarissa, Balkanilla, Turkissa, Syyriassa, Kaukasiassa ja pohjois-Iranissa. Euroopassa se kasvaa yleensä alle 1300 m korkeudessa ja etelärinteillä, mutta kasvaa Kaukasusvuorten rinteillä jopa 2500 m korkeudessa.

Idänvalkopyökki viihtyy lämpimillä ja kuivilla kasvupaikoilla. Se kasvaa ohutmultaisilla ja kivikkoisilla rinteillä, ja on kalkinsuosija. Levinneisyysalueensa itäosissa se esiintyy korkeammalla ja sietää kylmempiä lämpötiloja. Kaakkois-Euroopassa se on osa välimerenkasvillisuutta, mutta kestää myös sisämaan mantereisempia oloja. Se kasvaa myös aluspuuna lehtisekametsissä, joiden pääpuita ovat tammet kuten nukkatammi, turkintammi ja unkarintammi, sekä euroopanhumalapyökki ja mannasaarni.

Käyttö
Kuten muidenkin valkopyökkien, idänvalkopyökin puuaines on tiivistä ja hyvin kovaa. Koska puu jää yleensä pieneksi ja pensasmaiseksi, se ei ole kaupallisesti merkittävä puulaji. Puuaineksesta on tehty ennen työkalujen kahvoja ja varsia. Puuta käytetään polttopuuksi ja puuhiilen tekemiseen. Idänvalkopyökkejä kasvatetaan myös bonsaipuiksi.

Lähteet

Valkopyökit
Tejshree Thapa

Tejshree Thapa (10. marraskuuta 1966 – 26. maaliskuuta 2019) oli Nepalissa syntynyt ihmisoikeusaktivisti. Hän toimi tutkijana esimerkiksi Jugoslavia-tuomioistuimelle ja Human Rights Watch-järjestölle. Thapa tutki etenkin konfliktialueiden seksuaalirikoksia.

Elämäkerta
Tejshree Thapa syntyi Nepalin pääkaupunki Kathmandussa 10. marraskuuta 1966. Hänen äitinsä Rita Thapa oli lääkäri. Hän oli perustanut terveysaseman äideille ja pienille lapsille, sekä kampanjoi lisääntymisoikeuksien puolesta. Perheen isä Bhekh Bahadur Thapa toimi useissa eri valtion viroissa esimerkiksi Nepalin ulkoministerinä ja Intian lähettiläänä. Tejshree Thapa muutti teini-iässä vanhempiensa mukana Kanadaan ja kun isä sai nimityksen Nepalin Yhdysvaltain lähettilääksi perhe muutti edelleen Washingtoniin. Washingtonissa Tejshree  kävi National Cathedral School-koulua. Valmistuttuaan hän opiskeli edelleen filosofiaa Wellesley Collegelta valmistuen vuonna 1988, sekä lakia Cornell Law Schoolilla valmistuen 1993.

Valmistuttuaan Tejshree Thapa alkoi työskennellä ihmisoikeusaktivistina tunnetulle Radhika Coomaraswamylle. Coomaraswamyn kanssa Thapa kiersi ympäri maailmaa eri konfliktialueilla. Erityisen tunnetuksi hän tuli 1990-luvulla Jugoslavian sodan aikaisia sotarikoksia selvittäneen Jugoslavia-tuomioistuimen tutkijana. Thapa johti ryhmää, joka erikoistui joukkoraiskausten ja seksiorjuttamisen tutkintaan Bosnia-Hertsegovinassa. Fočan etnisten puhdistusten selvittämisestä tuli tapauksista huomattavin. Thapan tutkinnat johtivat kahdeksan serbien asejoukkoja johtaneen tai niitä kannattaneen tuomioihin musliminaisia vastaan tehdyistä seksirikoksista. Fočan selvitys vahvisti Ruandan kansanmurhan aikaista ennakkotapausta, jonka mukaan raiskaukset olivat rikos ihmisyyttä vastaan. Thapa työskenteli myös syytteissä Jugoslavian entistä presidentti Slobodan Miloševićia vastaan, mutta Milošević kuoli vuonna 2006 ennen tuomiota.

Thapa oli liittynyt Human Rights Watch-järjestöön vuonna 2004. Sille töitä tehdessään hän selvitteli Sri Lankan sisällissodan tapahtumia. Hänen tutkintansa osoittivat "systemaattisen epäonnistumisen" siviilien suojelemisessa konfliktin aikana. Thapan työ johti YK:n selvitykseen. Sri Lankan sisällissodan lisäksi Thapa tutki oman kotimaansa Nepalin pitkää sisällissotaa haastatellen satoja todistajia ja osoittaen laajat sotarikoksia ja muita väärinkäytöksiä. Selvitykset johtivat esimerkiksi Yhdysvaltojen vähentämään sotilasapuaan Nepaliin. Elokuussa 2017 Thapa oli Myanmarin ja Bangladeshin rajalla yhtenä ensimmäisistä Rohingyojen etnisen vainon tutkijana.

Thapa kuoli New Yorkin Manhattanissa 26. maaliskuuta 2019. Kuoleman tiedotettiin tuolloin johtuneen useiden elimien vajaatoiminnasta. Thapalla oli kuollessaan yksi tytär aikaisemmin päättyneestä avioliitosta.

Lähteet

Ihmisoikeusaktivistit
Nepalilaiset henkilöt
Vuonna 1966 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2012

Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2012 järjestettiin Japanissa 19. elokuuta – 8. syyskuuta 2012. Kyseessä oli järjestyksessään kuudes jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten MM-lopputurnaus.

MM-kisojen isäntäkaupunkeina toimivat Tokio, Kōbe, Hiroshima, Saitama ja Rifu. Turnauksessa pelasi 16 joukkuetta, joista neljä tuli Euroopasta, neljä Aasiasta, kolme Pohjois- ja Keski-Amerikasta, kaksi Etelä-Amerikasta, kaksi Afrikasta ja yksi Oseaniasta.

Mestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Saksan 1–0. Pronssiottelussa Japani voitti Nigerian 2–1. Puolivälierissä jatkosta putosivat Norja, Meksiko, Pohjois-Korea ja Etelä-Korea. Turnauksen paras maalintekijä oli seitsemän maalia tehnyt Pohjois-Korean Kim Un-hwa. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Saksan Dzsenifer Marozsán. Parhaana maalivahtina palkittiin Saksan Laura Benkarth.

Lähteet 
 MM-lopputurnauksen arkistosivut (FIFA)

Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2012
Japanin jalkapallo
Vuoden 2012 jalkapallo
Rannankylä (Lehtimäki)

Rannankylä on Ähtärinjärven rannalla sijaitseva kylä Alajärvellä entisen Lehtimäen kunnan alueella Etelä-Pohjanmaalla. Rannankylä on Lehtimäen, ja samalla koko Alajärven eteläisin kylä. Kylän naapurialueet ovat etelässä Ähtärin Ähtärinranta, idässä Soinin Kukonkylä, lännessä Lehtimäen kirkonkylä ja Keskikylä sekä luoteessa Peräkylä. Rannankylän alueita ovat Rantala, Suninsalmi, Suninniemi, Hautala ja Pekonniemi. Kylässä asuu yhteensä 389 asukasta (2007). Suninsalmen alueen postinumero ja postitoimipaikka on 63550 Suninsalmi.

Rannankylä valittiin vuoden järviseutulaiseksi kyläksi vuonna 2012. Alueella toimii Rannankylän kyläyhdistys ry. Rannankylän tunnus on nouseva aurinko.

Nähtävyydet ja palvelut
Suninsalmen venesatama sijaitsee seututie 697 varrella. Venesataman lähistöllä on myös muita palveluita, kuten Suninsalmen Satamaravintola, uimaranta, minigolfrata, rantasauna ja matonpesupaikka.

Vuosittainen paikallinen rockfestivaali Ränkirock järjestetään Rannankylällä Ränkipäivien yhteydessä.

Rannankylän koulu oli Lehtimäen viimeinen kyläkoulu, se toimi vuoteen 2006 asti. Entisen koulun lähistöllä on urheilukenttä. Pekonniemellä sijaitsi Pekon kansakoulu vuosina 1938-1965.

Lähteet

Lehtimäen kylät
Hiekkakoukkuheinä

Hiekkakoukkuheinä (Tragus racemosus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, koukkuheinien (Tragus) sukuun kuuluva kasvilaji.

Hiekkakoukkuheinä on kasvutavaltaan mätästävä heinälaji. Sen lehtilavat ovat 1,5–4 mm leveitä. Kieleke on kalvomainen ja 0,5–1,3 mm pitkä. Hiekkakoukkuheinän kukintona on 1,5–11 cm pitkä, tiivis, tähkää muistuttava röyhy. Tähkylät ovat yksikukkaisia ja tähkylöiden pituus vaihtelee 0,8–6,6 mm väliltä. Tähkylät näyttävät piikikkäiltä, mutta kaleet ovat odattomia ja helpeet vihneettömiä.

Hiekkakoukkuheinä kasvaa luontaisena Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa, mutta nykyisin sitä tavataan myös tulokkaana Pohjois- ja Etelä-Amerikassa.

Lähteet 
 GoBotany: Tragus racemosus

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Hiekkakoukkuheinä (Tragus racemosus)

Heinäkasvit
GMMTV

GMMTV on thaimaalainen televisiotuotantoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Bangkokissa. Sen perustettu Grammy Television -nimisenä 3. elokuuta 1995.

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto 

GMM Grammy
Televisioyhtiöt
Tuotantoyhtiöt
Frank Harris

Frank Harris (1855 Galwayn kreivikunta, Irlanti – 1931 Nizza, Ranska) oli irlantilaissyntyinen kirjailija ja toimittaja.

Harris muutti 15-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja suoritti Kansasin yliopistossa oikeustieteellisen tutkinnon. Vuodesta 1890 hän asui Englannissa ja oli toimittajana Evening Newsissa, Saturday Review'ssa ja Vanity Fairissa. Myöhemmin hän muutti loppuelämäkseen Ranskaan.

Harris kirjoitti Oscar Wilden ja G. B. Shaw'n elämäkerrat ja oli heidän ystävänsä. Wilde-elämäkerta julkaistiin Yhdysvalloissa, sillä brittiläiseen ajatteluun se oli liian suorasukainen. Harrisin omaelämäkerta Elämäni ja rakkauteni kiellettiin Britanniassa vuoteen 1868 asti. Hän kirjoitti myös novelleja ja romaaneja.

Suomennetut teokset
 Flossie, viisitoistavuotias Venus (Flossie, a Venus of fifteen), suom. S. Heikkilä, Tukholma: Obelisk 1966
 Elämäni ja rakkauteni: valikoima (My life and loves), suom. Risto Lehmusoksa. Gummerus 1973 ISBN 951-20-0361-9

Lähteet

Aiheesta muualla

Irlantilaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1855 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Dyynivasuheinä

Dyynivasuheinä (Muhlenbergia sericea) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, vasuheinien (Muhlenbergia) sukuun kuuluva kasvilaji. Dyynivasuheinä muistuttaa paljolti Muhlenbergia capillaris -lajia, jonka muunnokseksi dyynivasuheinä on myös joskus luokiteltu. Dyynivasuheinä ja Muhlenbergia capillaris eroavat kuitenkin toisistaan sisäkaleiden otien ja ulkohelpeiden vihneiden pituuden sekä kasvupaikkojen ja levinneisyysalueen laajuuden perusteella.

Dyynivasuheinä on monivuotinen ja mätästävä heinälaji. Sen tunnusmerkkejä ovat pitkät lehtilavat, pitkäotaiset sisäkaleet sekä pitkävihneiset ulkohelpeet. Dyynivasuheinän lehtilapojen pituus voi olla 35–100 cm. Sisäkaleissa olevat odat ovat 2–25 mm pitkiä ja ulkohelpeissä olevat vihneet 8–35 mm pitkiä. Dyynivasuheinän odat ja vihneet ovat pidempiä kuin Muhlenbergia capillaris -lajilla.

Dyynivasuheinä kasvaa luonnossa Yhdysvaltojen kaakkoisrannikolla Teksasista Pohjois-Carolinaan. Dyynivasuheinää tavataan rannikon edustan saarilla sekä rannikon metsiköissä.

Lähteet 
 Gustafson, D. J. & Peterson, P. M., 2007: Re-examination of Muhlenbergia capillaris, M. expansa, and M. sericea (Poaceae, Muhlenbergiinae) — Journal of the Botanical Research Institute of Texas, 1 (1):85–89 

Heinäkasvit
Sami Savolainen

Sami Savolainen on suomalainen laulaja/kitaristi/säveltäjä/sanoittaja jonka musiikkia on julkaistu 24 eri levy-yhtiön/julkaisijan kautta.

Bändejä, joilta Savolaisen tuotantoa on julkaistu, poislukien omakustanteet: 
 Uptown Feature
 Alaston Satama
 Lost Rebels
 King Drapes
 Sami Savolainen. 

Vuonna 2021 julkaistiin Savolaisen omaa nimeä kantava debyyttialbumi, jota seurasi 2022 ilmestynyt julkaisu.  Savolainen aloitti soolouransa englanninkielisellä musiikilla joka sittemmin vaihtui suomenkieliseen pop/rock musiikkiin. 

Julkaisut:
Boogie Bop Dame,  Raucous Records, U.K  ( 2021)
Silloin, Fire Star Records,  FIN (2022)
Alla Taivaan, Funhouse Music, FIN (2022) 

Suomalaiset muusikot
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Beiwen Zhang

Beiwen Zhang (, s. 12. heinäkuuta 1990 Anshan, Kiina) on yhdysvaltalainen sulkapalloilija.

Zhang on syntynyt Kiinassa, mutta muutti Singaporeen 13-vuotiaana. Vuodesta 2013 lähtien hän on edustanut Yhdysvaltoja.

Zhang kilpaili ensimmäistä kertaa BWF:n alaisessa turnauksessa vuonna 2004. Ensimmäinen suurempi turnausmenestys tuli vuonna 2007, kun hän oli Kroatian avoimessa turnauksessa naisten nelinpelissä toinen Gu Juanin kanssa. Vuonna 2008 hän oli Vietnamin avoimen turnauksen naisten kaksinpelissä toinen. Ensimmäiset turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2013, kun hän voitti Sveitsin, Yhedysvaltojen ja Walesin kansainvälisen turnauksen kaksinpelin, Yhdysvaltojen kansainvälisen turnauksen nelinpelin ja Irlannin avoimen turnauksen kaksinpelin. Vuonna 2014 hän voitti Perun kansainvälisen turnauksen, Brasilian Grand Prix'n ja Alankomaiden avoimen turnauksen, kaikki kaksinpelissä. Vuonna 2015 Zhang voitti Yhdysvaltain kansainvälisen turnauksen. Vuonna 2016 hän voitti Alankomaiden avoimen turnauksen kaksinpelin sekä Yonex/K & D Graphics International Challengen kaksin- ja nelinpelin. Vuonna 2017 hän voitti jälleen Alankomaiden avoimen turnauksen kaksinpelin ja vuonna 2018 Intian avoimen turnauksen kaksinpelin.

Huhtikuussa 2021 Zhang oli BWF:n naisten kaksinpelirankingin 14. Hänen paras sijoituksensa on 9.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset sulkapalloilijat
Singaporelaiset sulkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Maurizio Perissinot

Maurizio Perissinot (1. helmikuuta 1951 - 12. joulukuuta 2004) oli italialainen rallin kartanlukija, joka muistetaan lähinnä Attilio Bettegan kartanlukijana.

Hän selviytyi vuoden 1985 Tour de Corse -onnettomuudesta, joka vaati Bettegan hengen. Hän kuoli 12. joulukuuta 2004 pitkän sairauden jälkeen.

Lähteet

Italialaiset kartanlukijat
Vuonna 2004 kuolleet
Vuonna 1951 syntyneet
Anjuman Ara Begum

Anjuman Ara Begum (11. tammikuuta 1942 – 29. toukokuuta 2004) oli bangladeshilainen laulaja. Hänet tunnettiin erityisesti radiolaulajana, sekä elokuvien ääniraidoilla. Laulunsa hän lauloi bengaliksi ja urduksi.

Elämäkerta
Anjuman Ara Begum syntyi nykyisen Bangladeshin Bograssa 11. tammikuuta 1942. Begum oli perheen nuorin lapsi. Hänellä oli kaksi veljeä ja viisi siskoa. Perheen isä Kasiruddin Talukder kuoli Pakistanin Bangladeshin itsenäisyyssodan aikana. Perhe oli hyvin koulutettu ja Begum itse opiskeli sosiologian laitoksella Dhakan yliopistossa.

Myös Begumin kaksi siskoa olivat laulajia. Hän itse teki debyyttinsä laulajana radiossa vuonna 1958 ja tuli nopeasti hyvin suosituksi. Radio oli noihin aikoihin Bangladeshin yleisin joukkotiedotusväline. Begumia pidettiin yhtenä Itä-Pakistanin eli nykyisen Bangladeshin musiikin kulta-ajan pioneereista. Radiouransa huipulla hän saattoi esiintyä samana päivänä aamu-, päivä-, ilta- ja yöohjelmassa. Niiden lisäksi hän teki lavaesiintymisiä. Menestystä radiossa seurasivat työt elokuvien parissa. Begum lauloi useiden eri elokuvien ääniraidoilla. Erityisen suosituksi nousi urduksi laulettu Chandni bheegi bhieegi hawa na jani tum kaha. Begum lauloi myös bengaliksi. Hänen tunnettuja bengalilaisia laulujaan olivat esimerkiksi Tumi Ashbe Boley, Akasher Hatey, Chadni, Shathi Ronger, Key biro- her prantoray ja Sathti ronger majhey aami mil khunje na pai.

Tehtyään hadž-matkan Mekkaan Begumista tuli hyvin uskonnollinen. Hän alkoi tämän takia vähitellen kieltäytyä uusista työtarjouksista laulajana. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi heikosta terveydestä. Lopulta 29. toukokuuta 2004 hän kuoli keuhkokuumeen saatuaan Bangladesh Medical Collegella Dhakasa. Uransa aikana hän oli saanut useita virallisia tunnustuksia, kuten Bangladeshin siviiliansiomerkin Ekushey Padak.

Lähteet

Bangladeshilaiset laulajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Zohra Begum Kazi

Zohra Begum Kazi (12. lokakuuta 1912 – 7. marraskuuta 2007) oli bangladeshilainen lääkäri. Hänet tunnettiin esimerkiksi ensimmäisenä bengalilaisena naislääkärinä. Uransa johdosta hän sai useita tunnustuksia valtiolta.

Elämäkerta
Zohra Begum Kazi syntyi nykyisessä Rajnangaonissa Intiassa ja tuolloisessa Brittiläisessä Intiassa 12. lokakuuta 1912. Hänen sukunsa oli kotoisin Bengalista. Bengalin kielen lisäksi hän puhui hindiä, urdua ja arabiaa. Valmistuttuaan toisen asteen opinnoistaan hän pääsi opiskelemaan Aligarhin yliopistolle. Menestyttyään opinnoissaan hän sai palkintona ensimmäisenä musliminaisena yliopiston apurahan jatko-opiskeluihin. Vuonna 1935 hän valmistui lääketieteen opinnoista Lady Hardinge Medical Collegesta. College oli ensimmäinen naisten lääketieteellinen college Aasiassa. Myös hänen siskostaan Shirin Kazista tuli lääkäri.

Kazi aloitti uransa lääkärinä gynekologina Sebashramilla. Sebashram oli Mahatma Gandhin perustama hyväntekeväisyysjärjestö, joka tarjosi terveydenhoidon palveluja Intian köyhille. Myöhemmin hän työskenteli sairaaloilla eri puolilla silloista Brittiläistä Intiaa. Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 hän muutti uuteen Itä-Pakistaniin ja meni naimisiin Razuuddin Bhuiyanin kanssa. Vuonna 1949 hän sai työtarjouksen Dhaka Medical Collegelta. Hän oli tuolloin laitoksen ainut bengalilainen muslimilääkäri. Sittemmin hän oli perustamassa sen obstetriikan ja gyneologian laitosta. Myöhemmin hänestä tuli gyneologian laitoksen johtaja. Pakistanissa hänelle myönnettiin tunnustuksena työstään terveydenhuollon hyväksi siviiliansiomerkki Tamgha-e-Pakistan. Terveydenhuollon lisäksi Kazi vaikutti bengalin kieliliikkeessä ja Bangladeshin sittemmin itsenäistyttyä Pakistanista hän sai valtion tunnustuksen Begum Rokeya Padak (2002) ja siviiliansiomerkin Ekushay Padak (2008).

Zohra Begum Kazi kuoli 7. marraskuuta 2007.

Lähteet

Bangladeshilaiset henkilöt
Lääkärit
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Hélène de Mandrot

Hélène de Mandrot, syntyjään Revilliod de Muralt (27. marraskuuta 1867 Geneve -  26. joulukuuta 1948 Toulon) oli sveitsiläinen taiteilija, mesenaatti ja modernin taiteen ja arkkitehtuurin tukija.

Hélène Revilliod de Muralt syntyi rikkaan yläluokkaisen perheen tyttäreksi. Isä oli pankkiiri ja taidekeräilijä ja äiti oli aatelinen. Perhe kuului älylliseen, kultturelliin ja taloudelliseen huippuun omana aikanaan. Tytär pääsi opiskelemaan maalaustaidetta Pariisiin Académie Julianin taidekouluun. Hänen opettajansa oli William-Adolphe Bouguereau.

Vuonna 1906 Revilliod de Muralt solmi avioliiton yrittäjä Henry de Mandrot'n kanssa. Aviopari oli mukana perustamassa Société du Musée romandia, joka tuki taidemaalareita ja kirjailijoita.

De Mandrot järjesti Sveitsin ensimmäisen modernin arkkitehtuurin kongressin vuonna 1928. Tilaisuudessa hän tapasi arkkitehti Le Corbusierin ja tilasi tältä huvilan. Tuloksena oli L-kirjaimen muotoinen huvila Villa l'Artaude jota ympäröi puutarha. Huvila sijaitsee Le Pradet'n kunnassa, Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskassa. De Mandrot muutti siihen vuonna 1931. Rakennus on vuonna 1987 luokilteltu merkittäväksi arkkitehtuurin muistomerkiksi.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.emuseum.ch/en/objects/13335/helene-de-mandrot--et-la-maison-des-artistes-de-la-sarraz-1;jsessionid=EA871FCE76F2DC948E9701766AB69DD0
 Sveitsiläiset taidemaalarit
 Mesenaatit
 Vuonna 1867 syntyneet
 Vuonna 1948 kuolleet
John Soane

Sir John Soane, alun perin John Soan, (10. syyskuuta 1753 Goring – 20. tammikuuta 1837 Lontoo) oli brittiläinen arkkitehti. Hänet tunnetaan omaperäistä ja kekseliäistä uusklassismia edustaneista rakennuksistaan.  Soanea pidetään yhtenä 1800-luvun alkupuolen huomattavimmista Iso-Britannian arkkitehdeista. 

John Soane pääsi vuonna 1768 töihin Lontoon kaupungin kehitystöistä vastanneen arkkitehti George Dance nuoremman toimistoon. Vuonna 1772 Soanista tuli arkkitehti Henry Hollandin apulainen, ja vuodesta 1772 Soane opiskeli myös Royal Academy of Artsissa. Soane sai kuningas Yrjö III:lta matka-apurahan Italiaan vuonna 1778.  Apurahan turvin tehdyllä Grand Tourilla Soane tutustui moniin vaikutusvaltaisiin maanmiehiinsä, mikä auttoi häntä saamaan tilauksia.

Kotimaahan palattuaan John Soane saavutti kohtalaista menestystä maalaiskartanojen suunnittelijana kunnes hän sai nimityksen Britannian keskuspankin eli Bank of Englandin pääarkkitehdiksi vuonna 1788. Nimitykseen lienee vaikuttanut se, että Soane tunsi pääministeri William Pitt nuoremman, jonka Kentin kartanoon Soane oli tehnyt laajennuksen. Tätä nimitystä seurasi useita muita valtiollisia virkanimityksiä, ja vuonna 1806 Soane seurasi Dancea Royal Academy of Artsin arkkitehtuurin professorin virassa. Vuonna 1831 Soane aateloitiin.

Soanen arkkitehtonista tyyliä on luonnehdittu pyrkimyksenä vähentää klassiset muotoelementit rakenteen kannalta olennaisiin. Hän käytti suunnitelmissaan usein matalia kupoliholveja ja ylhäältä lankeavaa valoa, ja hän oli taitava sisätilojen järjestelijä.  Soanen töistä parhaimpiin kuuluu Bank of Englandin pääkonttorin uudelleenrakentaminen vuosina 1788–1833. Muita merkittäviä rakennuksia ovat Lontoon Dulwich College Picture Gallery (1811–1814) sekä hänen oma talonsa Lontoon Lincoln’s Inn Fieldsissä (1812–1813), joka toimii nykyisin Soanen kotimuseona.  Soanen suunnittelemasta laajasta Bank of Englandin pääkonttorista ei ole nykyisin juuri mitään jäljellä 1920–1930-luvuilla tehtyjen muutostöiden jälkeen. Soanen kotimuseo on sen sijaan säilynyt lähes ennallaan, ja se on yksi monimuotoisimmista ja nerokkaimmista sisätiloista, joita on koskaan rakennettu. Soane käytti siellä runsaasti kattoikkunoista lankeavaa valoa ja peilejä. Soanen erikoislaatuinen koti on täynnä antiikin patsaita ja reliefejä sekä hautaesineistöä.

Soane oli myös merkittävä opettaja. Toimiessaan Royal Academy of Artsin professorina hän piti sarjan pikkutarkasti valmisteltuja luentoja. Soane oli opettajana vaativa, laajasti lukenut ja suhtautui arkkitehtuuriin suurella intohimolla.

Kuvagalleria

Lähteet 
Curl, James Stevens: Dictionary of architecture. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-210006-8

Viitteet 

Brittiläiset arkkitehdit
Vuonna 1753 syntyneet
Vuonna 1837 kuolleet
Lynn Conway

Lynn Ann Conway (s. 2. tammikuuta 1938) on amerikkalainen tietojenkäsittelytieteen tutkija, sähköinsinööri, keksijä ja trans-aktivisti.

1960-luvulla Conwayn kehitti mallin yleiseen dynaamiseen tietojenkäsittelyyn, jota käytetään useimmissa moderneissa prosessoreissa suorituskyvyn parantamiseen. 1970-luvulta alkaen hän kehitti elektroniikan valmistustekniikaa, mahdollistaen aikaisempaa tehokkaamman prosessikiekkojen käyttämisen. Yhteistyössä Ivan Sutherlandin sekä Caltechin professori Carver Meadin kanssa hän kehitti menetelmän VLSI suunnitteluun, jonka avulla MOS-transistoreja pystytään pakkaamaan yhä pienempään tilaan. Heidän kirjansa Introduction to VLSI Systems (Very large-scale integration) nousi nopeasti yleisesti käytetyksi oppikirjaksi integroidun elektroniikan suunnittelun yliopistokursseilla. Conwayn työn pohjalta syntyi myös MOSIS (Metal Oxide Semiconductor Implementation Service) jota on käytetty kymmenissä tuhansissa piirisuunnitelmissa ympäri maailman.

Conway koki jo lapsena, ettei hänen kehonsa vastannut hänen todellista sukupuoltaan. Hakiessaan paikkaansa maailmassa miehenä, hän avioitui ja sai kaksi lasta. Kun Conway lopulta sai sukupuolensa korjattua, silloisen lainsäädännön mukaisesti hän menetti oikeuden omiin lapsiinsa. Hän myös menetti työpaikkansa vuonna 1968 paljastettuaan aikomuksensa korjata sukupuoltaan. Vasta vuonna 2020 IBM pyysi tapahtunutta anteeksi. Uudella nimellään ja identiteetillään hän sai kuitenkin pian töitä ohjelmoinnin parissa, ja on sittemmin toiminut useissa yrityksissä, vierailevana professorina MIT:ssä, Yhdysvaltain puolustushallinnolle, sekä Michiganin yliopiston professorina. 1999 alkaen hän on kertonut julkisesti taustastaan, pyrkien normalisoimaan sukupuoli-identiteettiin ja sukupuolen korjaukseen liittyviä kysymyksiä.

Lähteet 

Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset ohjelmoijat
Yhdysvaltalaiset tietojenkäsittelytieteilijät
Grindr

Grindr on paikkatietoihin perustuva bi- ja homoseksuaaleille sekä queer- ja transihmisille suunnattu nettideittisovellus. Sovellus julkaistiin vuonna 2009 ja oli yksi ensimmäisistä homomiehille suunnatuista nettideittisovelluksista. Grindr on sittemmin muodostunut suosituimmaksi ja isoimmaksi homoseksuaalien käyttämäksi deittisovellukseksi. Sovellus on saatavailla iOS:lle ja Androidille.

Lähteet 

Yhteisöpalvelut
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt
Corinne Cahen

Corinne Cahen (s. 16. toukokuuta 1973) on luxemburgilainen poliitikko, joka on toiminut maansa perhe- ja integraatioministerinä vuodesta 2013 lähtien. Hän edustaa demokraattista puoluetta, jonka puheenjohtajana hän on toiminut vuodesta 2015.

Tausta ja yksityiselämä 
Lukiota käydessään Cahen teki töitä RTL:lle ja jatkoi kanavan Pariisin kirjeenvaihtajana opiskellessaan yliopistossa.

Cahen on opiskellut käännöstieteitä ensin Strasbourgin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1995, ja myöhemmin Nizzan yliopistosta, josta hän valmistui 1996 erikoistuttuaan liike-elämän tulkkaukseen. 

Valmistuttuaan hän työskenteli perheensä Chaussures Léon -nimisessä kenkäkauppaketjussa. Hän on ollut sen omistaja myös ministeriksi nousunsa jälkeen, mutta ei ole mukana sen toiminnassa.

Uskonnolliselta vakaumukseltaan Cahen on juutalainen. Hänen miehensä on kristitty ja yhdessä kahden lapsensa kanssa perhe noudattaa molempien uskontojen tapakulttuuria.

Poliittinen ura 
Cahen asettui ehdolle ensimmäistä kertaa vaaleissa vuonna 2013, ja nousi tämän jälkeen hallitukseen perhe- ja integraatioministeriksi. Hänen vastuulla on myös suuralueen ministerin salkku.

Marraskuussa 2015 Cahen valittiin DP:n puheenjohtajaksi puolueen ylimääräisessä puoluekokouksessaan. Hän oli ainoa ehdokas.

Lähteet 

Vuonna 1973 syntyneet
Luxemburgilaiset poliitikot
Elävät henkilöt
Alice Liddell

Alice Hargreaves, o.s. Liddell (4. toukokuuta 1852 – 16. marraskuuta 1934) on Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjan päähenkilön esikuva. Hänen isänsä oli Henry George Liddell, Oxfordin yliopiston dekaani Christ Churchissä.

Charles Lutwidge Dodgson, joka tunnettiin kirjailijanimellä Lewis Carroll, oli Alicen isän kollega ja ystävä, joka kertoi lapsille tarinoita. Alicella oli kaksi siskoa, Lorina ja Edith. Dodgson kertoi heille tarinan Liisasta Ihmemaassa ensimmäisen kerran 4. heinäkuuta 1862 ja päähenkilö sai nimen Alice Liddellin mukaan. Dodgson kirjoitti Alicen kannustamana tarinan muistiin ja lopulta se julkaistiin kirjana marraskuussa 1864. Dodgson lahjoitti kirjan ensimmäisen käsikirjoituksen Alicelle. 

Alice harrasti ja opiskeli taidetta. Hän toimi mallina valokuvaaja Julia Margaret Cameronille.

Syyskuussa 1880 Alice meni naimisiin Reginald Hargreavesin kanssa. He saivat yhdessä kolme poikaa: Alan (s.1881), Leopold (s.1883) ja Caryl (s.1887). Perhe asui Hampshiressä.

Vuonna 1928 Alice joutui rahaongelmiin ja joutui myymään Dodgsonin hänelle antaman alkuperäisen Liisan seikkailut Ihmemaassa -kirjan käsikirjoituksen. Tuohon aikaan hän oli jo leski ja hän oli menettänyt kaksi poikaansa ensimmäisessä maailmansodasssa. Hän myi kirjan Yhdysvaltoihin ja matkusti sinne itse vuonna 1932. Hän sai kunniatohtorin arvonimen Columbian yliopistolta.

Alice Hargreaves kuoli marraskuussa 1934. 

Vuonna 1948 alkuperäinen käsikirja palautettiin Yhdysvalloista Iso-Britanniaan kiitoksena yhteistyöstä toisessa maailmansodassa.

Lähteet 

Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
Englantilaiset henkilöt
Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä

Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä (ISLAB) on vuoden 2008 alussa toimintansa aloittanut, kuntalain 49 pykälän mukainen kunnallinen liikelaitos eli liikelaitoskuntayhtymä. ISLABin tuottaa Itä-Suomen kolmen maakunnan - Etelä-Savon, Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon - alueella sijaitsevien julkisen terveydenhuollon terveyskeskusten ja sairaaloiden kliinisen kemian ja mikrobiologian sekä genetiikan laboratoriopalvelut. ISLABin toiminta-alue kattaa neljän sairaanhoitopiiriä. Kaikki omistajien jäsenkuntien julkisen terveydenhuollon laboratoriotoiminta on siirretty ISLABin hoitamaksi. Alkuvaiheessa muutama itäsuomalainen laboratorio jättäytyi liikelaitoksen ulkopuolelle. ISLABin kotipaikka on Kuopio.

Liikelaitoskuntayhtymän omistajia ovat Pohjois-Savon ja Itä-Savon sairaanhoitopiirit sekä Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Essote), Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote) ja Ylä-Savon SOTE kuntayhtymä.
Liikelaitoskuntayhtymän kautta omistajien arvioitiin saavuttavan vuositasolla 3-8 prosenttia aiempaa edullisemmat laboratoriopalvelut. Toiminnan alkuvaiheessa tämä tarkoitti muutaman miljoonan euron vuotusta säästöä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ISLABin kotisivut (islab.fi)

Kuntayhtymät
ISLAB
ISLAB
ISLAB
ISLAB
Terveydenhoito Suomessa
Suomen laboratoriot
Jaana Bombin

Jaana Bombin on suomalainen kuvanveistäjä. Viitasaarella asuva Bombin tekee veistoksensa graniitista. Bombin on Viipurin Taiteilijaseuran jäsen.

Yhteisötaiteilijana Bombin on toiminut pääosin Keski-Suomen alueella. Vuosina 2016–2019 Bombin oli projektipäällikkönä Taiteen Wirtapiiri -yhteisötaidehankkeessa, joka toteutettiin Viitasaaren lisäksi Kinnulassa, Kivijärvellä ja Pihtiputaalla. Euroopan unionin rahoittamasta hankkeesta tehdään esimerkkihanke unionin tietopankkiin. Bombin on ohjannut yhteisötaidehankkeita myös muun muassa Brasiliassa.

Viitasaaren kaupunki myönsi Jaana Bombinille vuoden 2020 H. G. Porthan -kunniapalkinnon.

Bombinin julkisia veistoksia Viitasaarella ovat vuonna 2014 paljastettu muualle haudattujen muistomerkki Syli Viitasaaren kirkon vieressä ja vuonna 2015 paljastettu yhteistyössä arkkitehti Helena Raatikaisen kanssa suunniteltu Sotaan lähteneiden muistomerkki vanhan yhteiskoulun pihassa. Saarijärvellä on Bombinin ohjaaman kyläkansantaiteen työryhmän suunnittelema ja tekemä puinen veistos Miina, joka valmistui vuonna 2013.

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Konneveden terveysasema

Konneveden terveysasema on Konneveden kirkonkylällä, kunnanvirastoa vastapäätä sijaitseva terveysasema. Se on yksi Keski-Suomen seututerveyskeskuksen terveysasemista.

Lähteet

Konnevesi
Keski-Suomen rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Bros

Bros (/b r ɒ s / BROSS) on vuonna 1986 perustettu englantilainen bändi. Camberleyssä Surreyssä syntyneen yhtyeen perustivat kaksoisveljet Matt ja Luke Goss ja heidän koulukaverinsa Craig Logan. Bändin managerina toimi aiemmin Pet Shop Boys -yhtyettä manageroinut Tom Watkins. Bändi nousi suosioon vuonna 1988, heidän hittibiisejään olivat "When Will I Be Famous" ja "I Owe You Nothing". Seuraavana vuonna Logan jätti bändin, joka jatkoi duona. Bändi hajosi vuonna 1992 tehtyään yhteensä kolme albumia. Bros-levyjä on myyty maailmanlaajuisesti noin 16 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2017 Gossin veljekset esiintyivät Brosina kahdella keikalla Lontoossa.

Historia 
Luke Goss ja Matt Goss (s. 29.9.1968 Lontoossa) muuttivat äitinsä kanssa Camberleyhin. Äidin uusi poikaystävä osti Lukelle elektronisen rumpusetin ja Mattille saksofonin. 

Brosin debyyttisingle "I Owe You Nothing" julkaistiin elokuussa 1987. Marraskuussa julkaistiin toinen single "When Will I Be Famous?", joka nousi singlelistan kakkoseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja ykköseksi Irlannissa. Kappale menestyi myös useissa muissa maissa.

Maaliskuussa 1988 Bros julkaisi debyyttialbuminsa Push, joka nousi Ison- Britannian albumilistalla kakkoseksi. Bändi teki kolme albumia, joita arvioidaan myydyn maailmanlaajuisesti 16 miljoonaa kappaletta. 

Brosin jälkeen Matt Goss aloitti soolouran 1990-luvulla. Luke Goss taas muutti Yhdysvaltoihin ja alkoi näytellä. Hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa Blade II ja Hellboy II: The Golden Army  ja on ohjannut itse elokuvan Your Move  vuonna 2018. Craig Logan on sanoittaja ja manageri. Seurustellessaan Kim Applebyn kanssa hän kirjoitti tälle kappaleita. Vuosina 2006–2010 Loga oli RCA Recordsin johtaja, minkä jälkeen hän perusti oman managerointiyhtiön.

Vuonna 2017 veljekset tekivät comebackin Bros-yhtyeenä.   Veljien tapaamisesta ja bändiharjoituksista tehtiin dokumenttielokuva Bros: After the Screaming Stops, jonka ensi-ilta oli lokakuussa 2018 BFI London Film Festivalilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivusto
 Bros- diskografia Discogsissa
 Matt Gossin virallinen verkkosivusto
Serena Lederer

Serena Pulitzer Lederer , etunimi tunnettu myös unkarinkielisellä kirjoitusasullaan Szeréna, 20. toukokuuta 1867  Budapest- 27. maaliskuuta 1943 Budapest) oli juutalaistaustainen taiteen keräilijä ja tukija. Hän tuki merkittävästi Gustav Klimtin uraa. 

Nuoruudessaan Serena Pulitzer oli Wienin seurapiirien kirkkaimpia tähtiä, kaunis ja erittäin rikas. Hän solmi avioliiton teollisuusyrittäjä August Ledererin kanssa ja pariskunta ryhtyi yhdessä keräilemään taidetta. Kokoelmiin kuului vanhaa taidetta ja antiikkia. Erityisen paljon he kuitenkin tukivat Gustav Klimtiä, jolta he tilasi teoksia Wienin yliopistoa varten. Teokset "Filosofia" , "Oikeus" ja "Lääketiede" olivat esillä yliopistossa ja kaksi ensiksi mainittua tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana. 

Ledererin perhe tuli hyvin läheiseksi Klimtin kanssa ja he pyysivät tätä mukaan kesälomille maaseutuasunnolleen. Klimt maalasi muotokuvia perheenjäsenistä ja Ledererit maksoivat hyvin. Perheen tytär, Elisabeth Lederer oli koko ikänsä varma, että Klimt on hänen biologinen isänsä ja Serana allekirjoitti asiaa koskevan paperin vanhoilla päivillään. 

Vuonna 1938 Saksa liitti Itävallan itsenesä. Itävallassa astuivat voimaan juutalaisvastaiset lait ja Lederin kokoelma anastettiin. Kokoelma vietiin ensiksi Immendorfin linnaan ja vuonna 1945 osa niistä vietiin Alt Ausseen suolakaivokseen. Perääntyvät saksalaisjoukot polttivat vuonna 1945 Immendorfin linnaan jääneet teokset luultavaksi siksi, että eivät halunneet niiden päätyvän liittoutuneille.

Viitteet

Lisää aiheesta 
 http://www.simonandschuster.com/books/Gustav-Klimt-Serena-Pulitzer-Lederer-(Foiled-Journal)/Flame-Tree-Studio/Flame-Tree-Notebooks/9781787550285
 Mesenaatit
 Taiteen keräilijät
 Vuonna 1867 syntyneet
 Vuonna 1943 kuolleet