S-luokka (sukellusvene, Britannia, 1931)

S-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneluokka toisessa maailmansodassa. Siihen kuului 62 kolmessa erässä (alaluokassa) valmistettua alusta.

1920-luvulla valmistetut kuninkaallisen laivaston sukellusveneet olivat kaikki suurehkoja aluksia, jotka oli suunniteltu toimimaan pitkillä partiomatkoilla Kauko-Idässä. 1930-luvulla tultaessa sukellusveneiden modernisointiohjelmaa tarkistettiin, jolloin otettiin huomioon sodasta saadut kokemukset sekä Euroopan poliittisen ympäristön heikkeneminen. Tämän seurauksena päädyttiin kahden erilaisen alustyypin valmistukseen eli suurten pitkän toimintasäteen omaavien alusten lisäksi tuli valmistaa Euroopassa toimivia pienempiä keskipitkän toimintasäteen omaavia aluksia. Tämän toteuttamiseksi luotiin S- eli Swordfish-luokka.

Luokka ei ollut aluksi onnistunut, mutta siihen tehdyt parannukset loivat siitä edeltäjän uusille menestyneemmille malleille. Lopulta luokasta tuli 62 vuosina 1931-1945 valmistetulla aluksellaan runsaslukuisin  kuninkaallisen laivaston sukellusveneluokista.

Group I 
Ensimmäinen alaluokka sisälsi neljä alusta, jotka valmistettiin Chathamin telakalla kahdessa erässä. Kaksi ensimmäistä vuoden 1929 laivasto-ohjelmaan sisältyvää alusta tilattiin vasta 2. heinäkuuta 1930, kun Lontoon laivastosopimuksen sisältö vahvistettiin. Loput kaksi alusta tilattiin 16. maaliskuuta 1931.

Aseistus 
Alusten kuusi torpedoputkea oli asennettu keulaan rungon sisään ja niihin oli mahdollista kuljettaa yksi latauskerta putkissa olevien lisäksi. Kuuden putken asennus teki keulasta ovaalin muotoisen, mikä heikensi aluksen rakennetta. Kahdessa ensin tilatussa aluksessa oli kolmen tuuman kansitykki rungon sisälle katoavana asennuksena, mikä pidensi runkoa. Tästä ratkaisusta luovuttiin kahdessa jälkimmäisessä aluksessa tykin asennuksen ollessa kiinteä ja kahden ensimmäisen aluksen asennus muutettiin myöhemmin kiinteäksi. Sopiva asennus saatiin kuitenkin vasta vuonna 1936, mihin asti alukset olivat ilman kansitykkiään. Kansitykiksi tuli lopulta 3" 20 cwt Mk I Mk V -asennuksena. Tykin kantama oli 12 400 jaardia ja sen maksimi korotuskulma oli 40 astetta. Ammuksen paino oli 17,5 naulaa.

Propulsio 
Aluksen voimanlähteenä oli kaksi Amiraliteetin suunnittelemaa kuusisylinteristä dieselmoottoria, joiden sylinterihalkaisija oli 14,5 tuumaa. Niiden kierrosnopeus oli 480 kierrosta minuutissa. Alusten moottorit valmisti Sturgeoniin Vickers-Armstrong ja lopuille Chathamin telakka. Alukset oli varustettu 224 kennon akustolla, jonka kokonaispaino oli 95,9 tonnia.

Aluksen toimintamatka sukelluksessa oli 10 solmun nopeudella 10 merimailia, yhdeksän solmun nopeudella 15 merimailia ja neljän solmun nopeudella 106 merimailia. Ne kykenivät sukeltamaan täydestä kelluvuudesta ja kummankin moottorin ollessa risteilynopeudella 98 sekunnissa ilman Q-tankkeja ja niiden kanssa neljä sekuntia nopeammin. Juuri ja juuri pinnalla ollen painolastitankit osittain täytettyinä alus kykeni sukeltamaan kaikissa olosuhteissa 50 sekunnissa.

Elektroniset järjestelmät 
Kölissä toisen vesitiiviin osaston etupuolella oli tyypin 120 kaikuluotain. Tyypin 709 hydrofonit oli asennettu kansirakenteen takaosaan. Muina järjestelminä olivat tyypin 46 radio, tyypin 106 sukellusvenepuhelin sekä merkkipoijut rugon etu- ja takaosassa.

Alukset

Group II 
Toisessa alaluokassa oli kahdeksan alusta. Swordfish-luokasta saadut kokemukset aiheuttivat muutoksia, jotka paransivat luokan käytettävyyttä. Näitä olivat sisätilojen yksinkertaistaminen sekä operoinnin ja ylläpidon vaatimien järjestelmien yksinkertaistaminen. Painerungon pituutta kasvatettiin, mikä kasvatti standardiuppoumaa 30 tonnilla.

Alukset

Group III 
Sodan aikana valmistetut viisikymmentä kolmannen alaluokan alusta olivat edelleen suurempia kuin edeltäjänsä, mutta myös niiden aseistusta oli lisätty. Lisäksi niiden miehistötarve oli kasvanut kymmenellä. Palvelusalue oli laajentunut Välimerelle ja Tyynelle valtamerelle. Luokan aluksista tuhoutui yhdeksän ja lisäksi kaksi vaurioitui korjauskelvottomiksi.

Alukset 

Vuoden 1943 laivasto-ohjelman kahdeksasta aluksesta neljä valmistui ja neljän tilaukset peruutettiin sodan päättyessä. Peruutetut alukset olivat: HMS Sea Robin (P267), HMS Sprightly (P268), HMS Surface (P269) ja HMS Surge (P271).

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla