Kasvikset

Kasviksilla tarkoitetaan ravitsemustieteessä yleensä meheviä kasvinosia, kuten vihanneksia, marjoja, hedelmiä sekä vihanneshedelmiä. Kasvikset voidaan jakaa lehtivihanneksiin, varsikasveihin, kasvishedelmiin, palkokasveihin, sipulikasveihin, kaaleihin, mukulakasveihin, maustevihanneksiin, hedelmiin, marjoihin ja sieniin. 

Kasvien ei-meheviä siemeniä, kuten viljaa, kuivaherneitä, kuivapapuja ja pähkinöitä ei lasketa ravitsemustieteessä  kasviksiksi, vaikka ne kuuluvatkin kasvikunnan tuotteisiin (engl. plant based). Sen sijaan leikkopavut eli papukasvin mehevinä poimitut palot luetaan kasviksiin. 

Kasvikunnan tuotteiden biologinen jaottelu poikkeaa edellä mainitusta, sillä esimerkiksi tomaatti ja herneet ovat biologisessa mielessä hedelmiä.

Perunan osuus on noin 30 prosenttia yhdysvaltalaisten kasvisten kulutuksesta. Lähes puolet maailmassa tuotetuista vihanneksista ja hedelmistä päätyy jätteeksi.

Ravintosisältö 
Monissa kasviksissa on paljon kaliumia, foolihappoja, antioksidantteja ja ravintokuituja, C-vitamiinia, beta-karoteenia ja kivennäisaineita. Kasvikset ovat vähäsuolaisia.

Kasvisten sisältämät fytokemikaalit saattavat toisaalta heikentää ruoan sisältämien ravintoaineiden imeytymistä. Esimerkiksi viljatuotteissa ja palkokasveissa esiintyvät fytaatit häiritsevät sinkin ja raudan imeytymistä. Kahvin, teen, kaakaon, pinaatin ja nokkosen sisältämät polyfenolit häiritsevät raudan imeytymistä ja esimerkiksi palkokasveissa esiintyvät lektiinit häiritsevät proteiinien sulamista.

Suositukset ja kulutus 
Ruokavaliossa vihannesten, marjojen, hedelmien sekä palkokasvien suositeltava määrä on 400–800 g päivässä. Puolen kilon (kuuden kourallisen) kasvissuositukseen sisältyy kaikki muut kasvikset paitsi peruna. Suomalaiset ravintosuositukset suosittelevat syömään lisäksi päivittäin 2–5 perunaa. (World Cancer Research Fund ja American Institute for Cancer Research, 1997).

Suomalaiset kuluttivat vuonna 2017 keskimäärin 44 grammaa vihanneksia päivässä ja 160 grammaa tuoreita hedelmiä. Merkittävä osa Suomessa kulutetuista kasviksista nautitaan ravintoloissa, ja ravintoloissa lounastavat syövät muita enemmän kasviksia. Tämä johtuu pitkälti siitä, että suomalaiseen ravintolalounaaseen kuuluu yleensä salaattipöytä, josta ei veloiteta eri maksua. 

Muilla kasviksilla kuin nauriilla, lantulla ja perunalla ei ollut kovin suurta roolia perinteisessä suomalaisessa ruokavaliossa, joka perustui ensimmäiset kuusituhatta vuotta lähes yksinomaan eläinkunnan tuotteisiin.

Terveysvaikutukset 

WHO arvioi vuonna 2003, että liian vähäinen hedelmien ja vihannesten saanti sisältyy maailman 10 vaarallisimman kuolinsyyn listalle, ja että riittävällä hedelmien ja vihannesten nauttimisella estettäisiin vuosittain 2,7 miljoonaa ennenaikaista kuolemaa. Alhaisen hedelmien ja vihannesten saannin arvioitiin aiheuttavan maailmanlaajuisesti noin 19 % maha- ja suolistosyövistä, 31 % iskeemisista sydänsairauksista sekä 11 % sydänkohtauksista.

Vuonna 2021 julkaistun suuren tutkimuskatsauksen mukaan  kasvisten ja hedelmien syömisellä on terveyttä edistäviä vaikutuksia. Poikkeuksen muodostavat kuitenkin hedelmämehut sekä runsaasti tärkkelystä sisältävät vihannekset kuten herneet, maissi ja peruna.  

Vuonna 2014 julkaistussa brittitutkimuksessa havaittiin, että jokainen päivittäinen vihannesannos korreloi väestötasolla 16 prosenttia pienemmän kuolleisuuden kanssa. Hedelmillä vastaava korrelaatio oli vain neljä prosenttia. Tutkijat päätyivät suosittamaan mahdollisimman runsasta vihannesten käyttöä. Samana vuonna British Medical Journalissa julkaistun 16 tutkimuksen ja 830 000 potilaan koostetutkimuksen mukaan kasvisten suotuisat vaikutukset kasaantuvat päivittäisen saannin kasvaessa aina 400 grammaan asti. Yli 400 gramman suuruinen kasvisten kulutus ei tuonut kuitenkaan lisähyötyjä. Norjassa vuonna 2022 julkaistussa väestöseurantatutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että päivittäin yhteensä 550 grammaa omenoita, kerä-, parsa- ja kukkakaalia sekä porkkanoita ja lanttua nauttivilla naisilla oli lähes 30 prosenttia suurempi kuolleisuus kuin vain 200 grammaa nauttivilla ja yli 10 prosenttia suurempi kuolleisuus kuin niillä, jotka eivät nauttineet lainkaan kyseisiä kasviksia. Kyseiset kasvikset valittiin tutkimukseen sen perusteella, että niitä kyetään viljelemään Norjassa. Tutkimukseen osallistui lähes 84 000 norjalaisnaista, joita seurattiin keskimäärin 18 vuotta. Tuloksissa huomioitiin muun muassa fyysisen aktiivisuuden, ylipainon, tupakoinnin, koulutuksen ja alkoholinkäytön kuolleisuuteen liittyvä vaikutus.

Kansainvälisissä tutkimuksissa on ilmennyt, että eniten kasviksia syövä väestönosa sairastuu sydän- ja verisuonitauteihin 15–40 % vähemmän kuin niitä vähiten syövät. Kansainvälisen tutkijaryhmän vuonna 2022 julkaiseman tutkimuksen tulokset viittaavat kuitenkin siihen, että vihannesten syömiseen tilastollisesti liittyvät erot väestön kuolleisuudessa selittyisivät suurimmaksi osaksi niillä sosioekonomisilla, elintapa- ja ympäristöeroilla, joita ei ole huomioitu riittävästi tutkimuksissa huomioon. Vihannesten nauttimisella näytti aluksi olevan suuri vaikutus sydänkuolemien ehkäisijänä, mutta se katosi lähes kokonaan, kun sekoittavien muuttujien vaikutuksia suljettiin pois. Tutkimukseen osallistui lähes 400 000 brittiä, joita seurattiin 12 vuoden ajan. 

Valituissa paloissa vuonna 2004 julkaistun artikkelin mukaan kasvisten fytokemikaalit  suojaisivat sairauksilta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kasvisten vaikutus terveyteen , Kotimaiset kasvikset

 Tutkimustietoa kasvisten vaikutuksesta terveyteen , Kotimaiset kasvikset, 2006.

Viljeltävät ravintokasvit

he:ירקות
ru:Овощ