joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

Naisten jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut on UEFAn järjestämä turnaus. Se pelattiin virallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1991 Tanskassa. Suomi on osallistunut EM-kisoihin kolmesti: vuonna 2005 Englannissa Suomi päätyi sijoille 3–4 (pronssiottelua ei pelattu) ja vuonna 2009 kotikisoissaan Suomen joukkue karsiutui puolivälierissä. Vuonna 2013 Ruotsissa Suomi jäi alkulohkonsa viimeiseksi.

Ennen virallisia UEFA:n turnauksia järjestettiin kolmet epäviralliset naisten jalkapallon EM-kisat vuosina 1984, 1987 ja 1989. Viimeisimmät, kymmenennet viralliset naisten EM-kisat pidettiin vuonna 2022 Englannissa.

Kisat ja mitalistit 

* Saksan liittotasavalta. DFB eli Saksan jalkapalloliiton maajoukkue on Saksan liittotasavallan maajoukkue joka toimii edelleen. Epävirallisesti "Länsi-Saksa" 1949-90.

Sijoitukset neljän parhaan joukossa

Aiheesta muualla 

 UEFA:n sivut
 RSSSF:n sivut
Diana

Diana on roomalaisessa mytologiassa metsästyksen, kuun, synnytyksen, naisten, villieläinten ja metsien jumalatar. Hän vastaa kreikkalaisten Artemista.

Diana on yksi neitsytjumalattarista Minervan ja Vestan rinnalla. Hän on myös siveyden vertauskuva. Tammilehdot ja peurat oli pyhitetty Dianalle.

Diana on Jupiterin ja Latonan tytär. Hän syntyi Deloksen saarella kaksoisveljensä Apollonin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Antiikin Rooman jumalattaret
Metsästyksen jumalat
Iltapäivälehti

Iltapäivälehti on yleensä tabloidikokoon painettu ja tavallisesti nykyisin vain irtonumeroina myytävä sanomalehti. Nykyiset iltapäivälehdet ilmestyvät painettuina aamuisin ja painottuvat sisällöltään uutisiin, urheiluun ja viihteeseen. 

Toisin kuin tilattavat sanomalehdet, iltapäivälehdet saavat suuren osan tuotoistaan irtonumeromyynnistä. Iltapäivälehtien suosio perustuu niiden tapaan nostaa esiin päivittäisiä mielenkiintoisia ilmiöitä ja tapahtumia. Uutiskriteereistä eräs keskeisimpiä on jonkin ajankohtaisen aiheen kiinnostavuus. Uutiskynnyksen ylittämiseen ei tällöin tarvita yhteiskunnallisesti merkittävää aihetta, jos asia on inhimillisesti kiinnostava.

Verkossa iltapäivälehdet ovat TNS Metrixin mittausten mukaan kävijämäärältään Suomen suosituimpia tiedotusvälineitä. Suomessa sanomalehtien irtonumeromyynnistä suurin osa tulee iltapäivälehdistä. (Vuonna 2010 sanomalehtien irtonumeromyynti 122 miljoonaa euroa, josta 116 miljoonaa euroa iltapäivälehtien myyntiä.) Suomessa iltapäivälehtien valtakunnallinen peitto on huomattavan laaja, koska niiden jakelu kattaa koko maan. Suomessa ilmestyy 2000-luvulla kaksi varsinaista iltapäivälehteä: vuonna 1932 perustettu Ilta-Sanomat ja vuonna 1980 perustettu Iltalehti. Vuosina 1973–1975 ilmestyi Iltaset ja vuosina 1921-1974 ruotsinkielinen Nya Pressen. 

Ruotsin tärkeimmät iltapäivälehdet ovat vuonna 1830 perustettu Aftonbladet ja vuonna 1944 perustettu Expressen.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 

Lehdistö
Luettelo soolokitaristeista

A – B – C – D – E – F – G – H – I – J – K – L – M – N – O – P – R – S – T – V – V – W – Y – Z

A
 Akkerman, Jan
 Albert Järvinen
 Alexi Laiho
 Aldrich, Doug
 Allman, Duane

B
 Barre, Martin
 Beaulieu, Corey
 Beck, Jeff
 Belew, Adrian
 Berry, Chuck
 Blackmore, Ritchie
 Blair, Zach
 Bloomfield, Mike
 Bolin, Tommy
 Bonamassa, Joe
 Box, Mick
 Buchanan, Roy
 Buckethead

C
 Christian, Charles
 Clapton, Eric
 Cobain, Kurt
 Collins, Albert
 Coryell, Larry

D
 Darrell, Dimebag
 Di Meola, Al
 Dave Murray
 Dave Mustaine
 David Gilmour
 Duane Allman
 Dimebag Darrell
 Doug Aldrich

E
Eddie Van Halen 
Eric Clapton

F
 Frehley, Ace
 Friedman, Marty
 Fripp, Robert
 Frisell, Bill
 Frusciante, John
Frank Gambale
Frank Marino
Frank Zappa
Freddie King

G
 Gallagher, Rory
 Gambale, Frank
 Gates, Synyster
 Gers, Janick
 Gilbert, Paul
 Gilmour, David
 Green, Grant
 Green, Peter
Grant Green

H
 Hammett, Kirk
 Hetfield James
Haynes, Warren
 Hendrix, Jimi
 Hillage, Steve
 Holdsworth, Allan
 Howe, Steve
Herman Li
Hubert Sumlin'

I
 Iommi, Tony

J
 Jabs, Matthias
 Järvinen, Albert

K
 Kallio, Ile
 King, Albert
 King, B. B.
 King, Freddie
 King, Kerry
 Kruspe, Richard
 Kulick, Bob
 Kulick, Bruce

L
 Laiho, Alexi
 Lee, Albert
 Lee, Alvin
 Li, Herman
 Liimatainen, Jani

M
 Malmsteen, Yngwie
 Marino, Frank
 Martin, Billy
 Mattsson, Lars Eric
 May, Brian
 McCoy, Andy
 McLaughlin, John
 Metheny, Pat
 Miyavi (oik. Takamasa Ishihara)
 Bryan Money 
 Montgomery, Wes
 Moore, Gary
 Morello, Tom
 Morse, Steve
 Murray, Dave
 Mustaine, Dave
 Mäenpää, Jari

N
 Nugent, Ted

O
 Oliva, Criss

P
 Page, Jimmy
 Petrucci, John
 Pulliainen, Esa

R
 Rhoads, Randy
 Richards, Keith

S
 Santana, Carlos
 Satriani, Joe
 Schuldiner, Chuck
 Scofield, John
 Skolnick, Alex
 Slash
 Smith, Adrian
 St. John, Mark
 Sumlin', Hubert

T
 Takasaki, Akira
 Tenkula, Miika
 Thayer, Tommy
 Thomson, Mick
 Tolkki, Timo
 Tolonen, Jukka
 Toro, Ray
 Totman, Sam
 Townshend, Pete
 Trower, Robin

V
 Vai, Steve
 Van Halen, Eddie
 Vaughan, Jimmie
 Vaughan, Stevie Ray

W
 Walker, T-Bone
 Walli, Petri
 Watanabe, Kazumi
 West, Leslie
 Winter, Johnny
 Wood, Ron
 Wylde, Zakk

Y
 Young, Angus
 Young, Neil

Z
 Zappa, Frank

Luettelot muusikoista soittimen mukaan
Kitaristit
Kuban (joki)

Kuban (, tšerkessiksi Pšyze, antiikin Hypanis) on joki Pohjois-Kaukasiassa Venäjällä. Joen ympäristö muodostaa historiallisen Kubanin alueen. Kuban on 870 km pitkä ja sen valuma-alue on noin 56 000 km². Joen alajuoksusta on noin 180 km laivaliikenteelle soveltuvaa.  

Kuban saa alkunsa Karatšai-Tšerkessian kaakkoisosasta Kaukasukselta läheltä Elbrus-vuorta. Sieltä se virtaa Karatšai-Tšerkessian halki pohjoiseen Stavropolin aluepiiriin, jonka alueella se kääntyy luoteeseen ja länteen. Sitten se virtaa Adygeian ja Krasnodarin aluepiirin halki ja laskee Asovanmereen. 

Kubanin sivujokia ovat Teberda, Bolšoi Zelentšuk, Malyi Zelentšuk, Urup, Belaja, Laba ja Bolšaja Laba. 

Joen varrella olevia kaupunkeja ovat Karatšajevsk, Tšerkessk, Nevinnomyssk, Armavir, Krasnodar ja Temrjuk.

Venäjän joet
Adygeian joet
Karatšai-Tšerkessian joet
Länsi-Jaava

Länsi-Jaava () on Jaavan saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Länsi-Jaava rajoittuu idässä Keski-Jaavan provinssiin ja lännessä Jakartan pääkaupunkialueeseen ja Bantenin provinssiin. Pohjoispuolella on Jaavanmeri ja eteläpuolella Intian valtameri. Länsi-Jaavan pääkaupunki on Bandung. Länsi-Jaavaan aiemmin kuulunut Banten erotettiin vuonna 2000 omaksi provinssikseen. 

Länsi-Jaavan asukasluku on noin 43 miljoonaa ja pinta-ala 35 378 neliökilometriä. Länsi-Jaava on Indonesian väkirikkain provinssi. Länsi-Jaavan asukkaista sundalaiset muodostavat väestön etnisen enemmistön, heitä on provinssin asukkaista hieman yli 70%. Jaavalaiset ovat toiseksi suurin ryhmä 11% osuudellaan. Betawilaisia väestöstä on noin 5% ja cirebonlaisia 5%. Suurin osa väestöstä puhuu äidinkielenään sundaa.

Lähteet 

Indonesian provinssit
Jaava
Prinssi Albert

Prinssi Albert voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä ja asioita:

 Prinssi Albert (Albert von Sachsen-Coburg und Gotha), Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Viktorian puoliso
 Prinssi Albert, Monacon ruhtinas Albert II aiemmalta arvonimeltään
 Prinssi Albert, Yorkin herttua, Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Yrjö VI aiemmalta nimeltään ja arvonimeltään
 Prinssi Albert, miehen genitaalialueen lävistys.
Ylänkö

Ylänkö tarkoittaa maa-aluetta, joka on korkeammalla kuin 200 metriä merenpinnasta. Ylängön vastakohta on alanko.

Ylänköjä
Apenniinien ylängöt
Boacon ylänkö
Golanin ylänkö
Guyanan ylänkö
Jergenin ylänkö
Keski-Siperian ylänkö
Mongolian ylänkö
Pyreneiden ylängöt
Ranskan keskiylänkö
Tiibetin ylänkö

Lähteet

Topografia

Seulonnan keskeiset artikkelit
Alp Arslan

Alp Arslan (, oik. Muhammed ben Da’ud; 1029 – 15. joulukuuta 1072) oli Persiaa hallinneiden seldžukkien sulttaani. Hän kukisti Bysantin keisarin Romanus IV Diogenesin Manzikertin taistelussa vuonna 1071. 

Persian kuninkaat
Vuonna 1029 syntyneet
Vuonna 1072 kuolleet
Greatest Hits

Greatest Hits on yleinen englanninkielinen nimi eri yhtyeiden ja artistien kokoelma-albumeille. Greatest Hits -albumit sisältävät aikaisemmin julkaistuja ja menestyneitä, tai ylipäätään esittäjän tunnetuimpia kappaleita.

Greatest Hits -nimisiä albumeita:

 Greatest Hits (2Pac)
 Greatest Hits (ABBA)
 Greatest Hits (Anna Abreu)
 Greatest Hits (Ace of Base)
 Greatest Hits (Aerosmith)
 Greatest Hits (Aikakone)
 Greatest Hits (Alice in Chains)
 Greatest Hits (Alien Ant Farm)
 Greatest Hits (Aqua)
 Greatest Hits (Pat Benatar)
 Greatest Hits (Better Than Ezra)
 Greatest Hits (Björk)
 Greatest Hits (Blackfoot)
 Greatest Hits (Black Sabbath 1977)
 Greatest Hits (Black Sabbath 2009)
 Greatest Hits (Blink-182)
 Greatest Hits (Bon Jovi)
 Greatest Hits (James Brown)
 Greatest Hits (The Byrds)
 Greatest Hits (Mariah Carey)
 Greatest Hits (The Cars)
 Greatest Hits (Alice Cooper)
 Greatest Hits (Cher)
 Greatest Hits (Creed)
 Greates Hits (Amy Diamond)
 Greatest Hits (The Doors)
 Greatest Hits (Lee Dorsey)
 Greatest Hits (DJ Laz)
 Greatest Hits (Al Green)
 Greatest Hits (E-Type)
 Greatest Hits (Elton John)
 Greatest Hits (Eurythmics)
 Greatest Hits (Fleetwood Mac)
 Greatest Hits (Foo Fighters)
 Greatest Hits (Guns N' Roses)
 Greatest Hits (Green Day) 
 Greatest Hits (Heart)
 Greatest Hits (Enrique Iglesias)
 Greatest Hits (Ice Cube)
 Greatest Hits (The Jackson 5)
 Greatest Hits (Joe Cocker)
 Greatest Hits (Tom Jones)
 Greatest Hits (Journey)
 Greatest Hits! (The Kinks)
 Greatest Hits (Lenny Kravitz)
 Greatest Hits (Luniz)
 Greatest Hits (Kylie Minogue)
 Greatest Hits (Monkees)
 Greatest Hits (Mandy Moore)
 Greatest Hits (Mott the Hoople)
 Greatest Hits (Nas)
 Greatest Hits (Nazareth)
 Greatest Hits (The Oak Ridge Boys)
 Greatest Hits (The Offspring)
 Greatest Hits (Paul & Paula)
 Greatest Hits (Kari Peitsamo ja Ankkuli), ei kokoelma
 Greatest Hits (Tom Petty)
 Greatest Hits (Petula Clark)
 Greatest Hits (Poison)
 Greatest Hits (The Police)
 Greatest Hits (Queen)
 Greatest Hits II (Queen)
 Greatest Hits III (Queen)
 Greatest Hits (Queensrÿche)
 Greatest Hits (Ramones)
 Greatest Hits (Red Hot Chili Peppers)
 Greatest Hits (Otis Redding)
 Greatest Hits (The Rembrandts)
 Greatest Hits (Remo Drive)
 Greatest Hits (Rheostatics)
 Greatest Hits (Kenny Rogers)
 Greatest Hits (Run DMC)
 Greatest Hits (Bob Seger)
 Greatest Hits (Simon & Garfunkel)
 Greatest Hits (Simply Red)
 Greatest Hits (Sly and the Family Stone)
 Greatest Hits (Topi Sorsakoski ja Agents)
 Greatest Hits (Britney Spears)
 Greatest Hits (Spice Girls)
 Greatest Hits (Bruce Springsteen)
 Greatest Hits (Bruce Springsteen & The E Street Band)
 Greatest Hits (Marty Stuart)
 Greatest Hits (Sublime)
 Greatest Hits (Sweet)
 Greatest Hits (Shania Twain)
 Greatest Hits (Vangelis)
 Greatest Hits (Neil Young)

 Greatest Hits, Volume 1 (Korn)
 Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) (Dream Theater)
 Edward the Great: The Greatest Hits (Iron Maiden)
 GHV2 (Greatest Hits Volume 2, Madonna)
 The Greatest Hits (INXS)
 The Greatest Hits (3 Doors Down)
Hel

Hel (Hell ja Hella) on skandinaavisessa mytologiassa alamaailman eli Helheimin jumalatar. Hän on Lokin ja Angrboða-jättiläisen nuorin lapsi sekä Fenris-suden ja käärme Jörmungandrin sisar. Hel on vastuussa kulkutaudeista, sairauksista ja katastrofeista.

Kun Odin sai tietää, että Lokilla on lapsia, hän karkotti heidät syrjäisiin paikkoihin. Helin Odin syöksi manalaan ja antoi hänelle tehtäväksi huolehtia kaikista vainajista, jotka olivat kuolleet tauteihin tai vanhuuteen . Helheimin alapuolella sijaitsi Niflheim.

Kristinuskon levitessä Skandinaviaan kristinuskon tuonpuoleinen alamaailma nimettiin Helin mukaan pohjoismaisissa kielissä (ruotsiksi ja norjaksi helvete, tanskaksi helvede, islanniksi helvíti ja suomeksi helvetti).

Kuvaus 
Hel kuvataan hyvin kummallisena ja kauhistuttavana hirviönä. Puolet hänen kasvoistaan ovat kauniit katsoa, kuten hänen isänsä Lokin kasvot, kun taas toinen puoli on ruma ja muodoton kuten hänen äidillään. Lantioilta ylöspäin hänen ihonsa on vaaleanpunainen ja elossa, mutta lantiosta alaspäin se on kuollut ja mätänevä. Joissakin yhteyksissä hänet kuvataan puoliksi valkoisena, kuten lumi ja puoliksi mustana, kuten yö.

Helin sali 
Hel rakensi Helheimiin Eljudnir-salinsa, jossa hänellä on mies- ja naispalvelija, Ganglat ja Gonglot, joiden nimet tarkoittavat tervaista. Palvelijat ovat niin hitaita, että kukaan ei pysty kertomaan liikkuvatko he vai eivät. Helin pöydällä on hänen lautasensa, jota kutsutaan Näläksi ja lautasen vieressä on veitsi, jota kutsutaan Nälänhädäksi. Eljudnir-salissa sijaitsee Helin vuode, jota kutsutaan Sairasvuoteeksi ja hänen roikkuvia sänkykoristeitaan kutsutaan ’Kajastavaksi Onnettomuudeksi’.

Balder ja Nanna Helin salissa 
Kun Balder ja hänen vaimonsa Nanna kuolivat, he joutuivat Helin saliin. Yhdeksän päivää myöhemmin Balderin veli Hermod ratsasti Sleipnir-hevosella Helheimiin ja vietti yön veljensä luona. Seuraavana päivänä Hermod tapasi Helin ja ilmaisi tälle jumalien syvän surun, joka johtui Balderin kuolemasta. Hän pyysi Heliä päästämään Balderin takaisin elävien maailmaan. Hel suostuikin tähän sillä ehdolla, että kaikki todella surisivat tätä kaikissa yhdeksässä maailmassa. Hermod palasi takaisin elävien maailmaan ja ilmoitti Jumalille sopimuksesta. Jumalat saivatkin kaikki suremaan yhdeksässä maailmassa, Thokk-jätitärtä lukuun ottamatta, joka oli todellisuudessa valepukuinen Loki. Lokin toimien takia Balder joutuu pysymään Helheimissä Ragnarökiin asti.

Helin viimeinen taistelu 
Hel suorittaa viimeisen taistelunsa ’Jumalien Hämärässä’, kun hän tuo kuolleet ylös Helheimistä liittyäkseen isänsä ja toisten jättiläisten kanssa ragnarökin viimeiseen taisteluun. Toisin kuin Helin veljien Fenris-suden ja Jörmungandr-käärmeen tapauksessa, ei tiedetä, kuinka Hel kohtaa tuhonsa Vigrid-kentällä.

Katso myös 

 Tuonela

Lähteet 

Skandinaavien jumalattaret
Manalan jumalat
Kuoleman jumalat
Suomenlinnan rannikkorykmentti

Suomenlinnan rannikkorykmentti (lyhenne SLRR, aik. SlRR) on Upinniemeen sijoitetun Rannikkoprikaatin joukkoyksikkö, jonka esikunta ja Isosaaren linnakkeen varusmieskoulutus siirrettiin vuoden 2012 alussa Upin­niemeen.

Rykmentin tehtävä 
Rykmentin vastuulla on valtakunnan alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen Suomenlahden alueella. Sen tehtävänä on myös tukea muita viranomaisia yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisessa. Rykmentti vastaa osaltaan meripuolustuksen tulenkäytöstä ja kouluttaa rannikkojoukkoja pääkaupungin läheisyydessä. Ajoneuvoihin sijoitetut liikkuvat meritorjuntaohjusyksiköt ja kiinteät pääosin 130 millimetrin tornikanuunoilla varustetut patterit muodostavat tärkeän osan rykmentin iskuvoimasta. Kriisitilanteessa se puolustaa pääkaupunkiseutua rannikkoprikaatin osana.

Joukot 
Upinniemessä ovat rykmentin 1. komppania/AUK ja 2.–4. komppaniat, jotka antavat varusmieskoulutusta, Ne kuuluivat vuoden 2011 loppuun  nyttemmin lakkautettuun Merivoimien koulutuskeskukseen. Rykmentin joukkoihin kuuluu myös Ohjuspatteri, joka on rauhan aikana Santahaminassa Helsingissä. 

1970-luvulta lähtien organisaatioon kuului myös patteristo (Psto/SlRtR) ja vuodet 1969–1989 Rannikkotykistökoulu (RtK), jotka on myöhemmin yhdistetty muihin yksiköihin.

Komentajia
Rykmentin komentajat:
1918—1923 eversti Arno Almqvist
1923—1942 eversti Väinö Salomon Marjanen
1942—1953 eversti Niilo Sario
1953—1960 eversti Toivo Reponen
1960—1967 eversti Väinö Karvinen
1967            eversti Veikko Vuorela
1968—1970 eversti Heikki Seppälä
1971—1976 eversti Pentti Elomaa
1976—1978 eversti Aarno Hukari, kuoli komentajakaudellaan Rissalan lentoturmassa 1978.
1979—1980 eversti Leo Vehmas
1981—1986 eversti Torsti Lahti
1986—1987 eversti Juhani Niska
1987—1992 eversti Asko Kilpinen
1992—1994 eversti Jorma Vuohelainen
1994—1997 eversti Ossi Kettunen
1997—1998 eversti Hanno Strang

Rykmentti siirrettiin maavoimista merivoimiin.
1999—2002 komentaja Aulis Minkkinen
2002—2004 komentaja Timo Saastamoinen
2004—2007 komentaja Heikki Rauhala
2007—2009 kommodori Juhani Karjomaa
2011—2013 kommodori Jori Harju
2013—2014 komentaja Marko Laaksonen
2015—2017 komentaja Olli-Pekka Lund
2017—2019 komentaja Mika Salin
2019—2021 komentaja Mikko Laakkonen
2021—     komentaja Ville Vänskä

Nimenmuutokset ja entiset nimet 
Suomenlinnan Linnoitustykistö (SlLinntstö) 6.5.1918
Suomenlinnan Rannikkotykistöpataljoona (SlRtPatl) 16.9.1918
I Rannikkotykistöpataljoona (I RtPatl) 1.1.1919
Rannikkotykistörykmentti 1 (RT 1 tai RT1) 7.5.1919
Helsingin lohko (HeLo) 16.9.1939
Rannikkotykistörykmentti 1 (RT 1) 4.9.1940
Suomenlinnan Rannikkotykistörykmentti (SRT) 28.3.1941
1. Rannikkoprikaati (1.RPr) 15.6.1941
Uudenmaan Rannikkoprikaati (UudRPr) 1.1.1942
Suomenlinnan Rannikkolinnakkeisto (SRLsto) 4.12.1944
Rannikkotykistörykmentti 1 (RT 1) 1.12.1952
Suomenlinnan Rannikkotykistörykmentti (SlRtR) 1.1.1957 
Suomenlinnan Rannikkorykmentti (SlRR) 1.1.1990

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomenlinnan Rannikkorykmentti puolustusvoimien verkkosivuilla
Merovech

Merovech (myös Meroveus tai Merovius, Merovich, Merwich, Merowig, Mérovée ja Merowec 411–458) oli saalilaisten frankkien päällikkö tai kuningas vuosina 448–458. Hänestä lähtenyttä ensimmäistä frankkien kuningassukua on myöhemmin kutsuttu merovingeiksi. Heidän hallitusaikaansa puolestaan kutsutaan merovingiajaksi. Merovech oli Kilderik I:n isä ja Klodvig I:n isoisä.

Merovechin elämästä ei ole varmoja tietoja. Erään varhaisen myytin mukaan hän olisi ollut merenjumalan poika. Gregorius Toursilainen mainitsee hänet Historia Francorum -teoksessaan, ja myöhempien lähteiden mukaan Merovech olisi taistellut Attilaa vastaan Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451.

Merovech on merovingien dynastian kolmas jäsen, tosin hivenen vähemmän tarunomainen kuin hänen kaksi edeltäjäänsä, hänen isänsä Clodio (395–448) ja isoisänsä Faramund. Tiedot Merovechin syntymästä ovat hyvin ristiriitaisia. Jonkinlaiseen faktaan perustuen häntä pidetään Clodion poikana ja toisen teorian mukaan hän kuului ainakin samaan sukuun. Fredegarin Frankkien historia kertoo väitetyn, että hänen äitinsä oli meressä uimassa kun Neptunuksen merihirviö hyökkäsi hänen äitinsä kimppuun ja että Merovech olisi näin saanut alkunsa. Olipa hän sitten Clodion poika tai merihirviön (Quinotaurus, joka oli puoliksi vuohi ja puoliksi kala) jälkeläinen, hänen johdostaan Fredegarin mukaan frankkien kuninkaita kutsuttiin merisyntyisiksi. Totta kuitenkin on, että Merovech-niminen päällikkö ja kuningas hallitsi saalilaisia frankkeja. 

Suuri osa historioitsijoista on yksimielisiä siitä, että Merovech johti frankkien armeijaa, liittolaisinaan galloromaanit ja muut germaanit, verisessä Katalaunien kenttien taistelussa vuonna 451, lähellä nykyisiä Châlon-en-Champagnen ja Troyesin kaupunkeja. Taistelussa roomalaisen Aëtiuksen johtamat joukot voittivat Attilan, joka joutui vetäytymään kohden itäisempää Eurooppaa. Eräiden tietojen ja näkemysten mukaan Aëtiuksen liittolainen olisi kuitenkin ollut visigoottien Teoderik I.

Tämä taistelu sinetöi lopullisesti frankkien heimon asettumisen Gallian pohjoisosaan, johon romahtamassa ollut Länsi-Rooman keisarikunta heidät suuremmitta vastustuksitta asukkaiksi hyväksyi. 

Merovech, joka näin oli antanut heimolleen uuden asuma-alueen ja josta oli tietämättään tullut uuden dynastian perustaja, kuoli kymmenen vuoden hallitsemisen jälkeen vuonna 457. Merovechin poika Kilderik I seurasi isäänsä valtaistuimelle.

Lähteet

Katso myös 

Luettelo frankkien kuninkaista

Merovech
Frankkien kuninkaat
Merovech
Merovech
Christiane Martel

Christiane Martel, oikealta nimeltään Magnini (s. 18. tammikuuta 1932, Pariisi) on Ranskasta kotoisin oleva, nykyisin meksikolainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet valittiin Miss Universeksi vuonna 1953, jonka avulla hän nousi aikanaan kuuluisuuteen.

Meksikolaiset näyttelijät
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Miss Universum -kilpailun voittajat
Sitruspuut

Sitruspuut (Citrus) on ruutakasvien heimoon (Rutaceae) kuuluva suku, jonka monia lajeja viljellään hedelmiensä, sitrushedelmien tuottamiseksi. Tärkeimpiä viljelyalueita ovat subtrooppisilla ja trooppisilla vyöhykkeillä sijaitsevat Etelä-Kiina, Välimeren seutu (erityisesti Espanja, Italia ja Kreikka), Israel, Etelä-Afrikka ja osat Keski- ja Etelä-Amerikasta.

Sitruspuut ovat ainavihantia nahkealehtisiä puita, jotka kasvavat noin 5–15 metriä korkeiksi. Puut kukkivat keväisin vaalein kukin. Hedelmät ovat monilohkoisia. Hedelmien kypsyminen saattaa usein kestää yli vuoden, minkä vuoksi puussa voi olla samaan aikaan sekä kukkia, raakileita että hedelmiä. Tarkassa kasvitieteellisessä määrittelyssä sitrushedelmät ovat marjoja, sillä niiden hedelmälohkoissa on useampi kuin yksi siemen.

Lajeja 

Eri tutkijat eivät ole yksimielisiä siitä, kuinka monta lajia Citrus-sukuun kuuluu. Asian selvittämistä vaikeuttaa lajien helppo keskinäinen risteytyminen. On arveltu, että suvun kolme kantalajia ovat sukaattisitruuna, pomelo ja mandariini ja että kaikki muut ovat syntyneet näiden risteytymänä. Nämä kantalajit esiintyvät Itä-Aasiassa myös villeinä, useimmat muut tunnetaan ainoastaan viljeltyinä. Greipin tiedetäänkin varmuudella syntyneen appelsiinin ja pomelon risteytymänä.

Seuraavia pidetään kuitenkin yleisesti omina lajeinaan:
 limetti (Citrus aurantiifolia)
 pomeranssi eli hapanappelsiini (Citrus aurantium)
 bergamotti (Citrus bergamia)
 sitruuna eli mehusitruuna (Citrus limon)
 pomelo (pummelo) (Citrus maxima)
 sukaattisitruuna (Citrus medica)
 mandariini (Citrus reticulata)
 appelsiini (Citrus sinensis)

Tavallisimpia sitruspuiden risteymiä ovat:
 Citrus × junos
 Citrus × latifolia — persianlimetti
 Citrus × paradisi — greippi
 Citrus × tangelo — rumeliini, tangelo eli ugli.

Läheistä sukua sitruspuille on myös pienihedelmäiset fortunellat (Fortunella), jotka risteytyvät sitruspuiden kanssa. Risteymäsukuun kumkvatit (× Citrofortunella) kuuluvat limekvatti eli pikkulimetti (× Citrofortunella floridana) ja kumkvatti eli kääpiösitrus (× Citrofortunella microcarpa).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Lajitietokeskus: Sitruspuut (Citrus)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Citrus
United States Department of Agriculture (USDA): Citrus 
Flora of China: Citrus 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Citrus spp 
Pherobase: Floral volatiles of Genus Citrus
Vesi-liito

Vesi-liito (tai Vesiliito laito poika) oli kalevalaisessa runoudessa henkilö, joka otettiin Sammon ryöstöön lähteneen veneretkueen kyytiin matkan varrelta. Vesi-Liito toi mukanaan veneeseen laidan. Perusteeksi kerrottiin sananlasku: "ei vara venettä kaada". Vesi-Liitoon liitetty sana "laito" merkitsee matalikkoa tai ruohikkoista rantaa.

Elias Lönnrot korvasi kokoamassaan Kalevalassa Vesi-liidon jo aiemmin Kalevalassa esitellyllä liedolla Lemminkäisellä.

 Suomalaiset taruhenkilöt
Johannes III Dukas

Johannes III Dukas Vatatzes (1193 – 3. marraskuuta 1254) oli Bysantin keisari maanpaossa Nikaian keisarikunnassa vuosina 1222–1254.

Vuonna 1212 hän oli mennyt naimisiin keisari Theodoros I Laskariksen tyttären Eirene Laskarina kanssa. Kun Theodoros kuoli vuonna 1222, Johannes valittiin hänen seuraajakseen. 

Johannes ja Eirene saivat yhden pojan, Theodoroksen. Eirene loukkaantui kuitenkin pahasti pudottuaan hevosen selästä, eikä pysynyt enää saamaan lapsia. Hän vetäytyi luostariin ja otti uudeksi nimekseen Eugenia.
Johannes meni uusiin naimisiin Pyhä saksalais-roomalainen keisarin Fredrik II:n tyttären Constancen kanssa.

Johannes teki sopimuksen seldžukkien kanssa ja sai näin valtakunnan itärajan varmistettua. Hän kohdisti nyt katseensa länteen. Johanneksen laivasto häiritsi latinalaisten toimintaa merellä ja hän sai vallattua Rodoksen. Hän kukisti myös latinalaisen keisarin taistelussa.

Vuonna 1235 hän yritti yhdessä bulgarialaisten kanssa vallata Konstantinopolin, mutta yritys epäonnistui. Hän sai kuitenkin Epeiroksen despotaatin ja Thessalonikan valtansa alle.

Kirjallisuutta 
 
 

Bysantin keisarit
Vuonna 1193 syntyneet
Vuonna 1254 kuolleet
Laukontori

Laukontori, tamperelaisittain myös Alaranta, on Tampereen keskustan eteläosassa, Pyhäjärven rannalla sijaitseva tori. Se sijaitsee vain muutaman sadan metrin päässä Tampereen Keskustorista. Torin ranta toimii satamana, josta lähtee kesäisin risteilyaluksia muun muassa Viikinsaareen ja Hämeenlinnaan.

Laukontori on saanut nimensä ensimmäisestä Pyhäjärvellä liikennöineestä höyrylaivasta, Laukko-siipirataslaivasta, joka oli rakennettu vuonna 1859, mutta romutettu jo vuonna 1864. Tällaisena laiva oli niin merkitsevä, että tamperelaiset alkoivat käyttää nimitystä Laukon tori eli tori, jonka reunaan Laukko rantautui. Samaa satamapaikkaa käytti myöhemmin myös toinen Laukko-niminen höyrylaiva. Laukontorista on käytetty rinnakkaisniminä Alarantaa ja Alasatamaa (aikoinaan myös Alarannan kauppatori), vaikka toisaalta Mustanlahden satamaa Näsijärven rannassa ei ole koskaan kutsuttu "Ylärannaksi" tai "Yläsatamaksi".  Virallisesti Laukontori on kuulunut Tampereen kadunnimistöön vuosina 1868–1886 ja uudelleen vuodesta 1897.  Välivuosina torin nimenä oli Kalatori. Laukontorin reunamille rakennettiin 1900-luvun alussa asuinkerrostaloja ja alue oli varakkaiden kaupunkilaisten suosima asuma-alue. Vuonna 1905 lähes puolet koko Nalkalan kaupunginosan asukkaista luettiin kuuluviksi ylimpään sosiaaliryhmään. Laukontori oli 1950-luvulle saakka vilkas kauppapaikka, jossa sisävesilaivoilla Pyhäjärven alueelta Tampereelle tulleet maaseudun asukkaat myivät tuotteitaan.

Laukontori on Tammelantorin ohella myös kuuluisia mustanmakkaran "alkuperäisiä" nauttimispaikkoja. Laukontorille johtaa Tammerkosken yli vuonna 1985 valmistunut Vuolteensilta ja kesällä 2010 valmistunut Laukonsilta yhdistää puolestaan Laukontoria ja Ratinan aluetta.

Katso myös 
Kauppaseuran talo (1905–1956)
Kauppaseuran talo (1957–)
Laukonhelmi
Laukonhovi
Laukonkulma
Laukonlinna
M/S Silver Sky

Lähteet

Aiheesta muualla

 Panoraamakuvia Laukontorilta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
 Tampereopas – Kehräsaari ja Laukontori 
 Koskesta voimaa -verkkojulkaisu: Laukontori – satama ja kauppatori

Tampereen nähtävyydet
Tampereen aukiot
Nalkala
Nogaiaro

Nogaiaro on aroalue Kaukasian itäosassa Kaspianmeren rannalla Itä-Euroopassa. Se käsittää pääasiassa Dagestanin pohjoisosan. Lisäksi se ulottuu Stavropolin aluepiirin itäosaan. Nogaiaron pohjoisrajana on Kuma, jonka pohjoispuolista aroaluetta kutsutaan Kalmukkiaroksi. Nogaiaron on saanut nimensä alueella asuvasta turkkilais-tataarilaisesta nogai-kansasta.

Dagestanin maantiede
Kuma (joki)

Kuma () on joki Pohjois-Kaukasiassa Kaukasusvuorten pohjoispuolella Venäjällä Itä-Euroopassa. Kuma on 640 km pitkä. 

Se alkaa Karatšai-Tšerkessian kaakkoisosasta Kaukasusvuoristosta Elbrus-vuoren luoteispuolelta. Sieltä se virtaa koilliseen halki Karatšai-Tšerkessian ja Stavropolin aluepiirin, jossa se kulkee esimerkiksi Mineralnyje Vodyn kautta. Joki jatkaa itään ja muodostaa Kalmukian ja Dagestanin välisen rajan. Kuma loppuu arolammikoihin ennen kuin se saavuttaa Kaspianmeren, tulva-aikana se kuitenkin laskee Kaspianmereen asti.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Dagestanin joet
Kalmukian joet
Venäjän joet
Kaspianmereen laskevat vesistöt
Venäjän vesistöt
John Jacob Astor IV

John Jacob Astor IV (13. heinäkuuta 1864 – 15. huhtikuuta 1912) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka kuoli RMS Titanicilla. Hän oli vanhaa amerikkalaista Astorin suurliikemiessukua. Suvun rahallinen menestys alkoi 1700-luvun lopulla, kun John Jacob Astor I rikastui huomattavasti tontti- ja turkiskaupoilla. John Jacob Astor I testamenttasi muun muassa 400 000 dollaria Astor-kirjaston perustamiseen, joka on nyt osana New Yorkin kaupunginkirjastoa. John Jacob Astor IV oli kaksi kertaa naimisissa. Ava Lowle Willingin kanssa solmitusta avioliitosta hänellä oli poika Vincent ja tytär Ava. Vuonna 1912 hän meni 47-vuotiaana toisen kerran naimisiin vasta 19-vuotiaan Madeleine Forcen kanssa. Astorin omaisuus oli hänen kuollessaan noin 86–87 miljoonaa dollaria (nykyrahassa jopa 2,2 miljardia dollaria).

Astor ja hänen vaimonsa lähtivät häämatkalleen RMS Titanicille. Koska Madeleine oli viidennellä kuulla raskaana, Astor kysyi Titanicin upotessa perämies Lightollerilta, saisiko hän myös nousta pelastusveneeseen, mutta vastaus kuului: ”Ei, sir. Vain naisia ja lapsia.” Astor alistui kohtaloonsa ja auttoi muiden herrasmiesten tavoin (Benjamin Guggenheim, Isidor Straus, George Widener, Arthur Larned Ryerson, Howard Brown Case, Washington Augustus Roebling II, Thornton Davidson) naisia veneisiin ja jäi itse syrjään. 

John Jacob Astorin ruumis löydettiin merestä 22. huhtikuuta 1912 pahoin ruhjoutuneena. Hänen uskotaan jääneen Titanicin kaatuneen savupiipun tai hiilikattilan alle. Astorin ruumis ei ollut kuitenkaan murskaantunut, vaan hänen kasvonsa olivat turvonneet ja leuka vammautunut.

Vuonna 1997 valmistuneessa, James Cameronin ohjaamassa elokuvassa Titanic John Jacob Astoria näytteli Eric Braeden, mutta elokuvassa Astor hukkuu laivan mukana, kun 1. luokan pääportaikon lasikupoli särkyy aluksen upotessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Titanicin matkustajat ja miehistö
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1864 syntyneet
Vuonna 1912 kuolleet
Kalmukkiaro

Kalmukkiaro on aroalue Itä-Euroopassa Kaspianmeren länsipuolella. Se käsittää suurimman osan Kalmukiaa ja ulottuu myös Astrahanin alueelle ja Kazakstaniin, jossa se rajoittuu Kirgiisiaroon. Etelässä Kalmukkiaro rajoittuu Kuma-jokeen, jonka eteläpuolella olevaa aroaluetta kutsutaan Nogaiaroksi. Nimensä Kalmukkiaro on saanut alueella asuvasta kalmukkikansasta.

Kalmukian maantiede
Henrik II (Ranska)

Henrik II (31. maaliskuuta 1519 Saint-Germain-en-Laye – 10. heinäkuuta 1559 Pariisi) hallitsi vuodesta 1547. Hän oli Frans I:n poika. Hän jatkoi isänsä taistelua Habsburg-sukua vastaan, teki liiton Morits Saksilaisen ja muiden Saksan protestanttien kanssa 1552 ja voitti siten Metzin, Toulin ja Verdunin hiippakuntineen saksalaiselta keisarikunnalta. Sodittuaan muualla vähemmän onnellisesti Henrik teki Kaarle V:n kanssa Vaucellesin välirauhan 1556, mutta aloitti kohta uudestaan sodan Filip II:ta vastaan. Ranskalaiset voitettiin Italiassa sekä Alankomaissa St. Quentinin ja Gravelingenin taisteluissa (1557 ja 1558), mutta he valloittivat sen sijaan Espanjaan liittoutuneelta Englannilta Calais’n 1558. Rauha tehtiin Cateau-Cambrésis’ssa 1559. Samana vuonna Henrik haavoittui kuolettavasti turnajaisissa. 

Ranskassa Henrik vainosi ankarasti protestantteja. Hän oli tuhlaileva ja nautinnonhaluinen ja oli suosikkiensa, varsinkin rakastajattarensa Diana Poitiersilaisen johdettavana. Puolisonsa Katariinan kanssa (Medici-sukua) hänellä oli useita lapsia, joista hänen poikansa Frans II, Kaarle IX ja Henrik III seurasivat häntä toistensa jälkeen valtaistuimella. Hänen tyttärensä Elisabet meni naimisiin Filip II:n kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskan hallitsijat
Vuonna 1519 syntyneet
Vuonna 1559 kuolleet
Luettelo suomalaisista perinneruokalajeista



A 
Aladobi, aladoobi, alatoopi, tytinä, sile, syltty, punsa, lihahyytelö
Apposet, herneenpalot voisulalla

G 

Graavilohi, graavattu lohi
Glögi

H 

Hapankaali
Hapanlohko
Hapanvelli
Hernekeitto, hernerokka, hernesoppa
Hotsi

I 
Imelletty perunalaatikko, imelletty pernaloora, tuuvinki

J 
Joulukinkku
Juhannusjuusto, makiajuusto, punainen hera

K 

Kaalikääryleet
Kaalilaatikko
Kakko
Kalakukko
Kaljavelli
Karjalanpaisti, uunipaisti, uuspotti
Karjalanpiirakka
Kaurapuuro
Kesäkeitto
Klimppisoppa
Korvapuusti
Kovaohranen
Kropsu, Ropsu
Kuivaliha

L 

Lanttulaatikko, räätikkäloora
Lanttukukko
Lanttusupikas
Lapskoussi
Leipäjuusto, juustoleipä
Lenkkimakkara
Lepuska, leposka
Lihakeitto
Lihaperunalaatikko
Lihapiirakka
Lipeäkala
Lohikeitto
Lohilaatikko
Lohkopiirakka
Läskisoosi
Lörtsy

M 

Maitojuusto
Makaronilaatikko
Maksalaatikko
Muikkuhyvä
Munavoi
Mutti
Mustamakkara
Mustikkamöllö
Mustikkapöperö
Mustikkapiirakka
Mykyrokka
Mämmi

O 
Ohraryynipuuro, ohrankryynipuuro
Ohrakryynivelli

P 

Paistetut silakat
Pannukakku
Papurokka
Pasha
Perunalaatikko, ks. Imelletty perunalaatikko
Pinaattikeitto
Pinaattiletut
Pettuleipä
Piparkakut
Porilainen
Porkkanalaatikko
Poronkäristys
Posso
Pulla
Pullamössö

R 

Rieska
Rokka
Rosvopaisti
Ruisleipä
Ruislimppu
Ruisreikäleipä
Rusupiirakka
Räiskäle, lettu, lätty, ohukainen
Rönttönen
Rössypottu

S 

Setsuuri
Sienisalaatti
Silakkalaatikko
Silakkapihvi
Silli
Särä
Siskonmakkarakeitto

T 
Talkkunaviili
Talkkuna
Tappaiskeitto
Tilliliha
Tsupukka
Tohrapottu

U 
Uunijuusto

V 

Veriletut
Veripalttu
Viili
Vispipuuro

Å 
Ålands pannkaka, Ahvenanmaan pannukakku

Katso myös
Perinneruoka
Suomalainen keittiö
Luettelo Suomen maakuntaruoista

Lähteet 

Ruokalajit
Perinneruokalajeista
Suomalaiset perinneruokalajit
Hotsi

Hotsi on lähinnä Hämeenlinnan alueella esiintyvä ruokalaji. Hotsin nimi juontuu laajemmalti tunnetusta käsitteestä hot dog. Hotsi kuitenkin eroaa tästä rakenteeltaan niin oleellisesti, että se voidaan katsoa omaksi ruokalajikseen.

Aito hotsi valmistetaan keitinpiirakasta ja lenkkimakkarasta. Ainekset jonkin verran vaihtelevat valmistajittain; yleisin resepti lienee höyrykeitetty piirakka ja 1–2 palaa halkaistua lenkkimakkaraa (tai "suomimakkaraa"). Perinteisesti Hämeenlinnan keskustassa myytyjen hotsien osat valmistettiin grillissä. Hotsin mausteina käytetään tavallisimmin ketsuppia, sinappia, sipulia ja kurkkusalaattia. 

Forssassa nimitystä hotsi käytetään lihapiirakasta, jonka sisällä on kaksi (mielellään täyslihasta tehtyä) nakkia.

Lähteet

Suomalainen keittiö
Pikaruoka
Hämeenlinna
One by One

One by One on rockyhtye Foo Fightersin neljäs albumi. Se ilmestyi syksyllä 2002. Levyllä on 11 kappaletta, joista tunnetuimmat ovat All My Life, Low ja Times Like These.

Albumista on tehty kaksi erikoisversiota. Ensimmäisellä on mukana B-puolia ja livetaltiointeja sisältävä bonuslevy, ja toisella muun muassa musiikkivideon kappaleesta All My Life sisältävä DVD.

One By One on ensimmäinen albumi missä soittaa Foo Fightersin kitaristi Chris Shiflett. Hän tuli mukaan albumin There Is Nothing Left to Losen jälkeen ja on nykyäänkin yhtyeen kitaristi.

Kappaleet

2003 bonus-CD

"Walking a line"
"Sister Europe" (Psychedelic Furs cover)
"Danny Says" (Ramones cover - Chris Shiflett päävokaaleissa)
"Life of Illusion" (Joe Walsh cover - Taylor Hawkins päävokaaleissa)
"For All The Cows" (Live-esiintyminen The Melkwegissä, Amsterdam, Alankomaat, 29. helmikuuta, 2000)
"Monkey Wrench" (Live-esiintyminen kappelissa, Melbourne, Australia, 2. helmikuuta, 2000)

Muusikot

Dave Grohl – kitara, laulu
Chris Siffelett – kitara
Nate Mendel – basso
Taylor Hawkins – rummut
Brian May – kitara kappaleessa Tired Of You

Arvostelut

All Music Guide -lehden arvostelu: 
Rolling Stone -lehden arvostelu: 
Austin Chronicle -lehden arvostelu: 
Pitchfork Median arvostelu: 
Neumu-lehden arvostelu: 
NME-lehden arvostelu:

Albumin sijoitukset

Singlet

Voitot
Grammy Awards

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Foo Fightersin albumit
Vuoden 2002 albumit
There Is Nothing Left to Lose

There Is Nothing Left to Lose on Foo Fighters -yhtyeen kolmas kokopitkä studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1999. Levyllä on 11 kappaletta, joista tunnetuin on ”Learn to Fly”. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. Levyn kahdeksas raita ”Next Year” toimi yhdysvaltalaisen Ed-televisiosarjan tunnusmusiikkina sen ensimmäisellä tuotantokaudella. There Is Nothing Left to Lose on ainoa levy, jossa Foo Fightersissa on vain kolme henkilöä soittamassa.

Kappaleet

Arvostelut

All Music Guide lehden arvostelu: 
Rolling Stone lehden arvostelu: 
Sputnikmusic lehden arvostelu:

Albumin sijoitukset

Singlet

Voitot 
Grammy Awards

Soittajat 
 Dave Grohl – laulu, kitara
 Nate Mendel – basso
 Taylor Hawkins – rummut

Foo Fightersin albumit
Vuoden 1999 albumit
Helmuth von Moltke

Helmuth Karl Bernhard von Moltke (26. lokakuuta 1800 Parchim, Mecklenburg-Schwerin – 24. huhtikuuta 1891 Berliini, Saksan keisarikunta) oli preussilainen kreivi ja sotamarsalkka, josta tuli vuonna 1857 Preussin yleisesikunnan päällikkö. Hän johti operaatioita kaikissa Preussin käymissä sodissa 1860- ja 1870-luvuilla, ja osoittautui yhdeksi maailmanhistorian kyvykkäimmistä sotapäälliköistä.

Monia Moltken kehittämiä malleja organisaation hierarkioista opetetaan vielä nykyään, sotakorkeakoulujen lisäksi myös esimerkiksi kauppakorkeakouluissa. Moltken veljenpoika, Helmuth Johannes Ludwig von Moltke, oli Saksan yleisesikunnan päällikkö vuosina 1906–1914.

Helmuthin pojanpoika, Helmuth James von Moltke, puolestaan vastusti kansallissosialismia, osallistui Hitlerin vastaiseen salaliittoon ja teloitettiin 1945.

Aiheesta muualla

Saksan sotamarsalkat
Vuonna 1800 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Aku Ankka -sarjakuvan maailma

Aku Ankka -sarjakuvan maailma on kuvitteellinen todellisuus, jossa Disney-sarjakuvien hahmot, kuten Aku Ankka, Tupu, Hupu ja Lupu sekä Roope Ankka elävät. Sarjakuva keskittyy Ankkalinnan kaupunkiin, joka sijaitsee kuvitteellisessa Calisotan osavaltiossa Yhdysvaltain länsirannikolla. Sarjakuvan maailman loi ennen kaikkea Carl Barks, mutta sen juuret ovat Walt Disneyn 1930-luvulta alkaen tuottamissa piirroselokuvissa sekä käsikirjoittaja Ted Osbornen ja piirtäjä Al Taliaferron tekemässä strippisarjakuvassa. Sarjakuvalla ja animaatiolla on ollut erilaisia ilmenemismuotoja. Eri piirtäjistä etenkin Don Rosa jatkoi Barksin maailman vakiinnuttamista.

Yksi erikoisuus Aku Ankka -sarjakuvissa on, että hahmot eivät vanhene. Esim. Tupu, Hupu ja Lupu, jotka ovat lapsia jo 1950-luvulle sijoittuvissa tarinoissa, ovat lapsia vielä internetaikaan sijoittuvissakin tarinoissa (katso Nettisakki) Lisäksi Aku Ankka -sarjakuvissa merkittäviä elämäntilanteen muutoksia (avioitumisia, lasten saamisia, työpaikan vaihdoksia, muuttoja jne.) kokevat vain sivuhahmot. Vakiohahmojen tämäntapaiset elämänasiat pysyvät aina ennallaan.

Yleisimpiä hahmoja 

 Aku Ankka () on äkkipikainen merimiesasuinen ankka. Hahmon keksi ja hahmotteli Walt Disney.

 Tupu, Hupu ja Lupu (Huey, Dewey ja Louie) ovat Aku Ankan kolmoissisarenpojat, jotka on jätetty hänen huostaansa. Ankanpojat ovat Ted Osbornen ja Al Taliaferron luomuksia. Aluksi pojat olivat riidanhaluisia mekastajia, mutta liittyivät sittemmin Sudenpennut-järjestöön.

 Roope Ankka (Scrooge McDuck) on Akun äärimmäisen rikas ja saita eno. Roopea kutsutaan sedäksi, koska englanninkielinen sana ”uncle” merkitsee sekä setää että enoa. Ankkavanhus ensiesiintyi Carl Barksin tarinassa Joulu Karhuvuorella vuonna 1947.

 Iines Ankka (Daisy Duck) on Akun ikuinen tyttöystävä. Hän esiintyi ensi kerran piirroselokuvassa vuonna 1940.

 Hannu Hanhi (Gladstone Gander) on Akun ärsyttävän onnekas serkku. Aku ja Hannu taistelevat jatkuvasti Iineksestä. Hannun loi Carl Barks ja hän esiintyi ensi kerran vuonna 1951.
Kaino-Vieno Ankka (Elvira Coot) eli Mummo Ankka (Grandma Duck) on Akun hyväsydäminen isoäiti.
Hansu Hanhi (Gus Goose) on Mummo Ankan ruoalle perso renki.
Pelle Peloton (Gyro Gearloose) on keksijä, joka pystyy keksimään lähes mitä tahansa.
Pikku apulainen (Little Helper) on Pelle Pelottoman kehittämä minirobotti.
Professori Taavi Ankka (Ludwig Von Drake) on kaikkien alojen asiantuntija.
Kroisos Pennonen (John D. Rockerduck) on Roope Ankan ainainen kilpailija maailman rikkaimman ankan tittelistä.
Kulta-Into Pii (Flintheart Glomgold) on Roope Ankan ainainen kilpailija maailman rikkaimman ankan tittelistä Kroisos Pennosen ohella.
Neiti Näpsä (Emily Quackfaster) on Roope Ankan ahkera sihteeri.
Riitta Hanhi (Brigitta McBridge) on Roope Ankkaan rakastunut liikenainen.
Milla Magia (Magica De Spell) on ilkeä noita, jonka tavoite on varastaa Roope Ankan ensilantti.

 Karhukopla (Beagle Boys) on varasjoukko, joka yrittää alituisesti ryövätä Roope Ankan rahasäiliön.

Katso myös 
 Aku Ankan sukupuu
Valtimo (anatomia)

Valtimo () on paksuseinäinen verisuoni, joka kuljettaa verta sydämestä poispäin. Valtimo kuljettaa happea ja ravintoaineita veren mukana kudoksille. Poikkeuksen tekevät keuhkovaltimot, jotka vievät hiilidioksidipitoisen veren keuhkoihin hapettumaan. Ruumiin päävaltimo on aortta, josta haarautuvat kaikki pienemmät valtimot.

Valtimon seinämän rakenne 

Sisimpänä valtimossa on sisäkalvo (), joka muodostuu endoteelista ja siihen liittyvästä sidekudoksesta. Endoteeli on litteää levyepiteeliä. Sisäkalvon ulkopuolella on keskikalvo(), joka muodostuu lähinnä kimmosyistä ja sileälihassyistä. Suurissa valtimoissa eli paineentasaajavaltimoissa on suhteellisen suuri määrä kimmosäikeitä, kun taas pienemmissä valtimoissa sileälihassyt ovat vallitsevana rakenteena. Paineentasaajavaltimoiden kimmosäikeet tasaavat verenvirtausta. Uloimpana kerroksena valtimossa on sidekudoksinen ulkokalvo (), joka kiinnittää verisuonen ympäristöönsä. Valtimoiden seinämät ovat paksumpia kuin laskimoiden, koska valtimoissa on suurempi verenpaine. Liian ohut seinämä repeytyisi valtimopaineen vaikutuksesta. Lisäksi veri virtaa nopeammin valtimoissa kuin laskimoissa, koska valtimoiden luumen on pienempi.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Olli Ahvenlahti

Olli Antero Ahvenlahti (s. 6. elokuuta 1949 Helsinki) on suomalainen pianisti, säveltäjä, sovittaja ja kapellimestari. Hän toimi Yleisradion kapellimestarina 1990-luvulla.

Ahvenlahti on soittanut urallaan lukuisien suomalaisten artistien taustalla ja ollut muun muassa UMO Jazz Orchestrassa ja Suomen jazzmusiikissa vankasti mukana 1970-luvulla. Hän on toiminut Helsingin Komediateatteri Arenan kapellimestarina. Ahvenlahti siirtyi vapaaksi taiteilijaksi kesäkuussa 2008.

Ahvenlahti on myös toiminut säveltäjänä. Hän on säveltänyt kappaleita mm. Suomen Euroviisukarsintoihin. Ahvenlahden lauluja ovat tulkinneet mm. Vesa-Matti Loiri, Arja Koriseva, Irina Milan, Heikki Kinnunen, Fredi, Kristiina Halkola, Jukka Sipilä, Paula Koivuniemi, Kai Hyttinen, Pepe Willberg ja Johanna Iivanainen.

1970-luvun puolivälissä Ahvenlahti teki kaksi soololevyä, The Poet ja Bandstand. Ensin mainitulta eritoten ”Grandma's Rocking Chair” nousi maineeseen ja päätyi muun muassa englantilaiselle acid jazz -cd-kokoelmalle. Ahvenlahti muistetaan myös Vesa-Matti Loirin esittämän Jean-Pierre Kuselan taustapianistina nimellä Puppe. Hänellä on myös pieni rooli elokuvassa Vääpeli Körmy – taisteluni.

Suomen Jazzliitto myönsi Ahvenlahdelle vuoden 1975 Yrjö-palkinnon.

Eurovision laulukilpailut 
Ahvenlahti toimi Yleisradion kapellimestarina Suomen karsinnoissa kuudesti ja Eurovision laulukilpailuissa seitsemän kertaa vuosina 1990–1998, kunnes suuren orkesterin käyttö laulukilpailussa lopetettiin. Lisäksi Ahvenlahti on säveltänyt kahdesti kappaleen Suomen karsintoihin: Irina Milanin esittämä "Päättymätön laulu" vuoden 1980 karsintoihin ja Arja Korisevan esittämä "Sulta laulun sain" vuoden 1993 karsintoihin. Ahvenlahti toimi myös Yleisradion viisukommentaattorina vuosina 1995 ja 1997, kun Suomi joutui pitämään huonon pistekeskiarvon vuoksi välivuodet laulukilpailusta.

Yksityiselämä 
Olli Ahvenlahden isä oli Valtionrautateiden pitkäaikainen mainospäällikkö Igor Ahvenlahti (1920–1996). Ahvenlahti on ollut naimisissa kahdesti: näyttelijä Liisa Paatson kanssa vuosina 1981–1999 ja uutistoimittaja Marjo Reinin kanssa vuosina 2004–2014. Liitostaan Liisa Paatson kanssa Ahvenlahdella on tytär Nelli Ahvenlahti.

Salanimet 
 Käpylä Keijo
 Puppe

Diskografia 
1975: Bandstand
1976: The Poet
1981: Based On a Novel
1986: The Way You Walk
2017: Thinking, Whistling

Lähteet 
 Come to Finland – Julisteita & matkoja / Affischer & resor 1851–1965. Toim. Londén, Magnus & Enegren Joachim & Simons, Ant. Otava, Keuruu 2007.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 Yle Elävä arkisto: Olli "Puppe" Ahvenlahti oli jazz-edelläkävijä 

Suomalaiset jazzpianistit
Suomalaiset jazzmusiikin säveltäjät
Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki)
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Euroviisukapellimestarit
Liekomaiset

Liekomaiset kasvit (Lycopodiophyta, Lycophytina) ovat alkeellisia putkilokasveja. Niiden lajeja tunnetaan yli 1 300.

Kuvaus 
Eräät liekomaiset kasvit ovat kasvimaailman alkeellisimpia edustajia. Ryhmä oli ensimmäisten kasvien joukossa, jotka siirtyivät mereltä maalle siluuri- ja devonikaudella.  Sopeutuakseen maaolosuhteisiin lieoille kehittyivät juuret imemään ravinteita maasta ja ankkuroimaan kasvin maahan. Lehdet kehittyivät tehokkaampaa yhteyttämistä varten auringonvalosta käydyn kilpailun lisäännyttyä, ja varresta tuli veden ja ravinteiden kuljetusväylä sekä tuki painovoimaa vastaan. Lehtien pinnalle kehittyi vahamainen kelmu, ja kasvin hengitys alkoi tapahtua pienten ilmarakojen kautta.

Liekomaisten kasvien elinkaarelle on ominaista sukupolvenvuorottelu. Siittiö- ja munasolut sisältävä suvullinen polvi on vain muutaman millimetrin kokoinen alkeisvarsikko, jonka pieni koko suojaa sitä liialta säteilyltä. Se turvautuu usein mykorritsan eli sienijuuren apuun ravinnonsaannissaan yhteyttämisen sijaan. Varsinaiset lieot ovat isosporisia eli ne tuottavat vain yhdenlaisia itiöitä. Mähkät ja lahnanruohot puolestaan ovat heterosporisia; suuremmat, naaraspuoliset itiöt sisältävät ravintoa tulevalle sukupolvelle.

Kivihiilikausi oli liekojen kukoistuksen aikaa; puumaiset lieot, kuten Lepidodendron, muodostivat ensimmäiset suuret metsät. Niillä lehdet kasvoivat aluksi kaikkialla varressa, mutta putosivat puun kasvaessa jättäen näkyviin suomumaisen varren ja vain rykelmän lehtiä latvaan. Niiden jäännökset muodostivat useita kivihiiliesiintymiä. Nykyään useimmat liekomaisten kasvien suvut ovat kuolleet sukupuuttoon, ja jäljelle on jäänyt lähinnä pienikokoisia aluskasveja.

Luokittelu

Lähteet 

 
Seulonnan keskeiset artikkelit
Energiakasvi

Energiakasvi on kasvi, jota viljellään biopolttoaineiden raaka-aineeksi. Valmistettava polttoaine voi olla kiinteää, nestemäistä tai biokaasua.

Kiinteät polttoaineet 
Kasveja voidaan polttaa sellaisenaan (polttopuu), puuhiilenä tai pelletteinä. Kiinteät polttoaineet sopivat voimalaitoksiin ja rakennusten lämmitykseen. Yksinkertaisinta energiakasvien käyttöä on perinteinen puulämmitys.

Kiinteinä polttoaineina käytettäviä kasvilajeja esimerkiksi nopeasti kasvavat pajut, joita on kasvatettu 1970-luvulta asti käytettäviksi lämmitysenergian tuotannossa polttoaineena metsästä saatavan hakkeen rinnalla tai sijasta. Kasvaessaan paju varastoi auringon energiaa kemialliseen muotoon fotosynteesiä käyttäen. Pajun ongelmana on sen siitepölyn aiheuttamat oireet allergiaa sairastaville. Haittaa voi torjua viljelemällä vain naaraspuolisia eli emikasveja.

Tropiikissa haitallisena vieraslajina leviävä alkujaan eteläamerikkalainen vesihyasintti sopii pellettien raaka-aineeksi.

Nestemäiset polttoaineet 
Liikenteen käyttöön on kasveista jalostettu nestemäisiä polttoaineita kuten biodieseliä ja bioetanolia.

Euroopassa biodieseliä varten kasvatetaan rapsia. Vuonna 2012 dieseliin sekoitetusta kasvisöljystä 80% oli rapsiöljyä. Rapsiöljyntuotannon koko elinkaaren tarkastelu on kuitenkin osoittanut, etteivät kasvuhuonekaasujen päästöjen vähennykset kuitenkaan välttämättä täytä EU:n tavoitteita.

Myös hampun käyttöä energiakasvina on tutkittu. Hampun rakenne myös mahdollistaa suuren sadonkorjuuprosentin. Runko on paksu eikä ylimääräisiä lehtiä ja hauraita osia ole, jotka varisisivat maahan sadonkorjuun aikana.

Tropiikissa kasvatetaan paljon palmuöljyä. Ympäristöjärjestöt ovat kuitenkin huolissaan öljypalmun viljelyyn liittyvistä ympärisyöuhkista.

Muita kasvilajeja ovat öljyjatropa

Bioetanolia valmistetaan tärkkelys-, selluloosa- tai sokeripitoisista kasveista kuten suokeriruo'osta ja sokerijuurikkaasta, vehnästä ja maissista.

Biokaasu 
Biokaasu syntyy mädättämällä vihreää kasvimassaa anaerobisissa oloissa, jolloin syntyy metaania. Sitä voidaan käyttää sähkön- ja lämmöntuotannossa sekä puhdistaa liikennepolttoaineeksi tai suoraan kaasuverkkoon syötettäväksi. Maissi ja ahdekaunokki on todettu tähän hyvin sopiviksi lajeiksi.

Energiakasvit Suomessa 
Bioenergiayhdistys Finbion mukaan Suomessa voidaan tuottaa 8 TWh peltoenergiaa. Finbio arvioi energiakasvien viljelyalaksi 250 000 ha ja olkien keräysalaksi 100 000 ha (2020). Vuonna 2007 ruokohelpiä viljeltiin 20 000 ha ja käytettiin 30 voimalassa. Ruokohelven kuljettaminen osoittautui kalliiksi ja sen polttaminen vaikeaksi, joten 2010-luvulla voimalat luopuivat asteittain sen energiakäytöstä.

Katso myös 
 energiametsä
 etanoli
 biodiesel

Lähteet 

Uusiutuvat energianlähteet
Kasvitalous
Kasvitiede