joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hitausliike

Hitausliike (), tai hidastaminen, on ajattelutapa, jossa tavoitellaan asioiden tekemistä mahdollisuuksien mukaan rauhallisella ja hitaalla tahdilla. Sen suosio lisääntyi maailmalla varsinkin 2000-luvulla. Melu, jatkuva tavoitettavissa oleminen ja niiden kaltaiset ilmiöt ovat asioita, joille liikkeen on arvioitu toimivan vastakkaisena voimana. Tavoitteena on asioiden tekeminen oikealla nopeudella.

Muun muassa hidas ruokailu, hidas seksi sekä vapaa-ajan vietto ja matkustaminen kiireettä edustavat hitausliikkeen ideologiaa. Carl Honorén mukaan se, että nopeutta pidetään liian suuressa arvossa, johtaa aggressiiviseen käyttäytymiseen ja turhautumiseen. Kiireinen ihminen saattaa nimittäin pitää itseään hidastavia henkilöitä eräänlaisina vihollisinaan ja raivostua pienimmästäkin vaikeudesta esimerkiksi paikasta toiseen liikkuessaan. Honoré myös arvelee, että nopeudesta saatava suhteellinen etu häviää, jos kaikki kiitävät "samalla radalla".

Katso myös 
 Retriitti
 Downshifting
 Degrowth

Kirjallisuutta
 Carl Honoré, Slow – elä hitaammin! Alkuteos: In Praise of Slow, suom. Outi Huovinen, Bazar , 2007
 Timo Kopomaa: Leppoistamisen tekniikat. Like, 2008.  ISBN 978-952-01-0209-8

Lähteet 
 Kaarina Timonen: Hitaus kunniaan! (Ilta-Sanomat 24.11.2007, s. 29)

Viitteet 
 

 
Yhteiskunnalliset liikkeet
Meripihkakotilo

Meripihkakotilo (Succinea putris) on ohutkuorinen maalla elävä kotilo, jota tavataan myös Suomessa. Sen kokonaislevinneisyys ulottuu Euroopasta Länsi- ja Pohjois-Aasiaan.

Meripihkakotilo kasvaa noin 16–22 millimetriä pitkäksi. Se elää kosteissa ympäristöissä kuten makeiden vesien rantakasvillisuudessa. Etenkin kostealla säällä niitä näkee useimmiten ryömimässä lehdillä vesirajassa. Kuivempina kausina ne voivat oleskella jopa kelluvilla kasveilla. Meripihkakotilo elää kaksi tai kolme vuotta.

Meripihkakotilo on linnuissa loisivan Leucochloridium macrostomum  -tiehytmadon väli-isäntä. Se saa kotilon tuntosarvet paisumaan huomattavasti. Silloin linnut saattavat iskeä tuntosarviin luullen niitä ilmeisesti madoiksi. Näin mato siirtyy taas linnun suolistoon.

Lähteet

Aiheesta muualla

Species summary for Succinea putris. AnimalBase. Universität Göttingen. 
Succinea putris (Linnaeus, 1758). EOL Encyclopedia of Life.

Maakeuhkokotilot
Lieksan Lehti

Lieksan Lehti on puolueeton paikallislehti, joka ilmestyy Lieksassa. Lehden levikkialue on Lieksa. Lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa, tiistaisin ja torstaisin. Tarkastettu levikki vuonna 2018 oli 5 061 kappaletta. Lieksan Lehden päätoimittajana toimii Varpu Strengell. 

Lehti kuuluu joensuulaiseen PunaMusta Media -konserniin, joka julkaisee muun muassa Karjalaista sekä Karjalan Heiliä, Outokummun Seutua, Parikkalan-Rautjärven Sanomia, Pielisjokiseutua, Pogostan Sanomia ja Ylä-Karjalaa.

Historia 
Lieksan Lehti perustettiin vuonna 1954 ja se sai samana vuonna kaksi koepainosta. Vuoden 1955 tammikuussa lehteä aloitettiin julkaisemaan vakituisesti.

Lieksan Lehti Oy:n perustava kokous kutsuttiin koolle hotelli Braheaan Lieksaan 19. syyskuuta 1954. Kokouksen puheenjohtajana toimi kauppaneuvos Nikolai Mauro ja sihteerinä nimismies Ilmari Halonen. Kauppa- ja teollisuusministeriö hyväksyi yhtiöjärjestyksen elokuussa 1954.

Lähteet 
 Lieksan Lehden mediakortti
 Reino Kaasinen, Lieksan lehti 1954–1979 : 25 vuotta vireää paikallislehteä, Pohjois-Karjalan Kirjapaino Oy Joensuu, 1979

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Lieksan Lehti

Suomalaiset paikallislehdet
Lieksa
Streptokokit

Streptokokit ovat Streptococcus-sukuun kuuluvia grampositiivisia bakteereja. Ne ovat pallonmuotoisia mikrobeja, jotka kasvavat tyypillisesti ketjuina. Monet niistä kuuluvat ihmisen suun ja nielun normaalikasvustoon, ja ne ovat myös merkittäviä taudinaiheuttajia.

Streptokokit jaetaan ryhmiin sen mukaan, mikä on laboratorio-oloissa niiden kyky saada aikaan hemolyysia eli punasolujen hajoamista. Näistä beetahemolyyttiset streptokokit jaetaan vielä alaryhmiin niiden soluseinämän antigeenin perusteella.

Alfahemolyyttiset streptokokit
Streptococcus pneumoniae eli pneumokokki
Streptococcus mutans
Streptococcus viridans
Streptococcus thermophilus
Streptococcus constellatus

Beetahemolyyttiset streptokokit
A-ryhmä
Streptococcus pyogenes

B-ryhmä
Streptococcus agalactiae

C-ryhmä
Streptococcus equi
Streptococcus zooepidemicus

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Streptococcus
National Center for Biotechnology Information (NCBI): ◦Streptococcus, Taxonomy 
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Maria Jevitz Patterson, Streptococcus 

Grampositiiviset bakteerit
Firmicutes
Seulonnan keskeiset artikkelit
Petter Morottaja

Petter Jori Andaras Morottaja, inarinsaameksi Kuobžâ-Saammâl Maati Petter, (s. 11. heinäkuuta 1982 Inari) on inarinsaamelainen kielitieteilijä, toimittaja ja kirjailija. Morottaja oli 17-vuotias, kun hänen ensimmäinen kirjansa Suábi maainâs julkaistiin. 25-vuotiaana hän pyrki Suomen saamelaiskäräjiin, mutta ei tullut valituksi. Anarâškielâ servin aktiivisena jäsenenä hänet nimitettiin yhdistyksen verkkolehden Kierâšin päätoimittajaksi. Hän on myös toimittanut Anarâš-lehteä sekä Kierâš-lehden jatkajaa Loostâš-lehteä. Morottaja opettaa inarinsaamea Oulun yliopiston Giellagas-instituutissa. Hänen isänsä on Matti Morottaja ja pikkuveljensä rap-artisti Amocina tunnettu Mikkâl Morottaja.

Teokset 
Morottajan ensimmäinen kirja Suábi maainâs oli ensimmäinen inarinsaamen kielellä julkaistu fantasiakirja. Vuotta myöhemmin julkaistiin hänen seuraava teoksensa, lastenromaani Riävskánieidâ. Molemmat kirjat on julkaissut Anarâškielâ servi, ja ne on kuvittanut Martti Rikkonen.

 Suábi maainâs, 1999.
 Riävskánieidâ, 2000.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Petter Morottaja

Saamelaiskirjailijat
Suomalaiset kielitieteilijät
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrew Kishino

Andrew Kishino (s. 20. maaliskuuta 1970 Toronto, Ontario) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt enimmäkseen äänirooleja videopeleihin.

Ura
Kishino aloitti uransa rap-artistina, jolloin häntä pidettiin yhden hitin ihmeenä vuonna 1991, kappaleella "I Rhyme the World in 80 Days". Sittemmin Kishino muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli aluksi hip-hop musiikin tuottajana. 2000-luvun alussa hän on tehnyt uraa ääninäyttelijänä, toimien useimmiten mainosäänenä, sekä videopelien ääninäyttelijänä. Kishino on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin The Grim Adventures of Billy & Mandy ja Hämmästyttävä Hämähäkkimies, sekä toiminut kertojana televisiosarjoissa E! True Hollywood Story, ESPN Hollywood ja Beef: The Series.

Filmografia

Aiheesta muualla
 CED Voices
 Voice Chasers

Kanadalaiset ääninäyttelijät
Videopelien ääninäyttelijät
Kanadalaiset hip hop -artistit
Kanadalaiset musiikkituottajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota

Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota oli Tanska-Norjan, Puola-Liettuan ja Lyypekin muodostaman liittouman ja Ruotsin välinen sota vuosina 1563–1570, minkä syynä oli kilpailu Itämeren herruudesta.

Sotatoimien aikana Ruotsin eteläiset osat kärsivät pahasti.  Sota päättyi vuonna 1570 allekirjoitettuun Stettinin rauhaan, joka ei sisältänyt alueluovutuksia millekään osapuolelle.

Katso myös
Liivinmaan sota

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seitsenvuotinen sota

Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota
George Sanders

George Sanders (3. heinäkuuta 1906 Pietari, Venäjän keisarikunta – 25. huhtikuuta 1972 Castelldefels, Espanja) oli englantilainen näyttelijä.

Ura
Hän aloitti uransa 1930-luvun puolessavälissä. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. Alfred Hitchcockin ohjaamat Rebekka (Rebecca, 1938) ja Ulkomaankirjeenvaihtaja (Foreign Correspondent, 1940), Dorian Grayn muotokuva (The Picture of Dorian Gray, 1945), Kummitus ja rouva Muir (The Ghost and Mrs. Muir, 1947), Simson ja Delila (Samson and Delilah, 1949), Kaikki Eevasta (All About Eve, 1950) ja Rikhard Leijonamieli (King Richard and the Crusaders, 1954). Elokuva Kaikki Eevasta toi hänelle parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvaurastaan ja toisen televisiourastaan.

Yksityiselämä
Sanders oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa. Hän oli naimisissa mm. Zsa Zsa Gaborin kanssa vuosina 1949-1954 sekä tämän siskon Magda Gaborin kanssa vuosina 1970-1971. Hän kuoli oman kätensä kautta 65-vuotiaana.

Valikoitu filmografia

Filmografiassa on lueteltu Sandersin elokuvat, jotka on esitetty Suomessa.

Aiheesta muualla

 
 George Sanders NNDB:ssä

Englantilaiset näyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Itsemurhan tehneet
Oscar-palkinnon saajat
Vuonna 1906 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Ahti Hirvonen

Ahti Ilmari Hirvonen (10. maaliskuuta 1931 Viipuri – 28. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja.

Hirvonen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1951, ja valmistui ekonomiksi (1954) ja kauppatieteiden maisteriksi (1958) Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hä oli Enso-Gutzeit Oy:n (1956–66), Kymin Osakeyhtiön (1966–68) ja Tietotehdas Oy:n (1978–71) palveluksessa.  Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäseneksi hän tuli vuonna 1971 ja toimi viimeksi pankin pääjohtajana 1989–1992. Tämän jälkeen hän jatkoi Unitas Oy:n hallituksen puheenjohtajana yhtiön ja Kansallis-Osake-Pankin fuusioon saakka 1995. 

Hirvonen toimi 15 suomalaisen pörssiyhtiön hallituksen tai hallintoneuvoston jäsenenä, eräissä niistä puheenjohtajana. Hän myös luennoi ja kirjoitti hallitustyöskentelystä. Hän toimi myös hengellisissä yhteisöissä, kuten Suomen Lähetysseurassa, Tuomasyhteisössä ja Helsinkimissio-järjestössä.

Hirvonen on promovoitu kauppatieteiden kunniatohtoriksi.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Saari, Mauno: Rahat ja henki: Ahti Hirvosen elämäntase. Helsinki: Gummerus 2007. ISBN 978-951-20-7308-5
 
 Ahti Hirvosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset pankinjohtajat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Eteläinen alue (Brasilia)

Brasilian eteläinen alue on yksi Brasilian viidestä alueesta. Se muodostuu kolmesta osavaltiosta Paraná, Santa Catarina ja Rio Grande do Sul. 

Alueen rajanaapureita ovat Uruguay, Argentiina, Paraguay ja Brasilian keski-läntinen alue. Alueen pinta-ala on 576 409,7 neliökilometriä ja asukasluku 26 973 51.

Brasilian alueet
Stendal

Stendal on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa, koillisessa Saksassa. Se on Stendalin piirikunnan keskuskaupunki. Se sijaitsee noin 55 kilometriä pohjoiseen Saksi-Anhaltin pääkaupungista Magdeburgista. Vuoden 2006 lopussa Stendalin asukasluku oli 36 761. Sen pinta-ala on 82,31 neliökilometriä ja asukastiheys 447 as./km².

Historia 
Stendal mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1022 Hildesheimin hiippakunnan Michaelisklosterin sijaintipaikkana nimellä Steinedal. Vuonna 1160 Brandenburgin rajakreivi Albrecht I myönsi sille kauppaoikeudet. Vuoden 1300 tienoilla Stendalille myönnettiin oikeus kaupunginmuuriin. 1300-luvulla kaupunki myös liittyi Hansaliittoon. Vuonna 1682 kaupunkia ravisteli rutto.

Rautatieyhteys Magdeburg–Stendal–Wittenberge avattiin vuonna 1849. Stendalin päärautatieaseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1869 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1871.

Ystävyyskaupungit 
 Lemgo, Nordrhein-Westfalen, Saksa
 Svitavy, Tšekki
 Grenoble, Ranska
 Puławy, Puola

Aiheesta muualla 
 Kaupungin viralliset Internet-sivut

Saksan kaupungit
Saksi-Anhaltin kunnat
Luettelo Finnish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2007

Luettelo Finnish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2007.

Katso myös

Lähteet 

2007
Finnish Dance Chart 2007
D. M. Thomas

Donald Michael Thomas, myös nimellä D. M. Thomas (1935, Redruth, Cornwall, Britannia) on cornwallilainen prosaisti, runoilija ja kirjallisuudenkääntäjä. 

Thomas opiskeli englantia Oxfordin yliopiston New Collegessa, josta hän valmistui 1959. Hän asui ja työskenteli Australiassa ja Yhdysvalloissa ennen paluutaan Cornwalliin. Hänen tunnetuin kirjansa on Valkoinen hotelli (1981).

Myös hänen poikansa Sean Thomas on kirjailija.

Kertomakirjallisuutta
 Logan Stone (Cape Goliard, 1971)
 Orpheus in Hell (Sceptre, 1977)
 The Flute Player (Gollancz, 1979)
 Birthstone (Gollancz, 1980)
 The White Hotel
 Ararat
 Swallow
 Sphinx (Gollancz, 1986)
 Summit (Gollancz, 1987)
 Lying Together (Gollancz, 1990)
 Flying in to Love (Scribner's, 1992)
 Pictures at an Exhibition (Bloomsbury, 1993)
 Eating Pavlova (Carrol and Graf, 1994)
 Lady with a Laptop (Carrol and Graf, 1996)
 Memories and Hallucinations (Gollancz, 1998)
 Charlotte (Duck, 2000)
 Hunters in the Snow (The Cornovia Press, 2014) ISBN 1-908878-12-6

Suomennetut teokset
 Valkoinen hotelli (The White Hotel), suom. Hilkka Pekkanen,  WSOY 1982 ISBN 951-0-11377-8
 Ararat (Ararat), suom. Hilkka Pekkanen,  WSOY 1983 ISBN 951-0-11893-1
 Pääskynen (Swallow), suom. Hilkka Pekkanen,  WSOY 1984 ISBN 951-0-12669-1

Tietokirjallisuutta
Alexander Solzhenitsyn: A Century in His Life, St. Martins, 1998

Aiheesta muualla 
 Thomas' biography at the Literary Encyclopedia
 Last Words: Thomas' account of William Golding's last evening  Guardian - Saturday 10 June 2006 (Review Section)
 Artikkeli Valkoinen hotelli -kirjasta

Lähteet

Brittiläiset kirjailijat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Rachel Kauppila

Rachel Kauppila on fitness-ammattilainen sekä ravinto- ja kuntovalmentaja. Lisäksi hän on Suomen vuoden 2007 turhin julkkis.

Alkuajat 

Kauppila on syntynyt Etiopiassa, josta hänet adoptoitiin Suomeen haukiputaalaiseen perheeseen 6-vuotiaana. Samalla hän aloitti kilpaurheilun, ensin yleisurheilussa ja siirtyi sen jälkeen fitness-urheiluun 18-vuotiaana. Takana on yli kymmenen fitness-kilpailua, joista kansainvälisiä viisi. Maailman huipulle hän nousi vuonna 2005.

Urheilusaavutuksia 

 EM-hopea (EM II) 2005 (amatöörit)    

 MM-kulta (MM I) 2005 (amatöörit)    

 MM-OVERALL I 2005 (amatöörit)    

 MM-hopea (Pro) 2005 (ammattilaiset)

 MM-hopea (Pro) 2006 (ammattilaiset)

Aiheesta muualla 

 Rachel Kauppilan viralliset sivut.
 

Suomalaiset kehonrakentajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Koko potti 2

Koko potti 2 () on yhdysvaltalainen, vuoden 2004 elokuva. Se on jatko-osa elokuvalle Koko potti (The Whole Nine Yards) (2002). Elokuvan pääosissa ovat Bruce Willis, Mathew Perry, Amanda Peet ja Natasha Henstridge.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Warner Bross. -yhtiön kotisivut elokuvalle.

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Yhdysvaltalaiset rikoselokuvat
Vuoden 2004 yhdysvaltalaiset elokuvat
Warner Brosin elokuvat
Kuolema iltapäivällä

Kuolema iltapäivällä (Death in the Afternoon) on Ernest Hemingwayn kirja, joka julkaistiin alun perin vuonna 1932. Kirjassa Hemingway, Espanjan ja härkätaistelun suuri ihailija, kertoo härkätaistelun historiasta ja perinteestä, sekä yleisemmin rohkeuden ja pelon luonteesta.

Kirja on Espanjan ulkopuolella yksi tunnetuimmista härkätaistelua käsittelevistä teoksista Hemingwayn samaa aihetta sivuavien fiktioteosten lisäksi, ja Hemingwayn vaikutus härkätaistelun tunnettavuuteen Espanjan ulkopuolella on merkittävä.

Ernest Hemingwayn teokset
Vuoden 1932 kirjat
Härkätaistelu
Cape Fear

Cape Fear (Cape Fear) on Martin Scorsesen ohjaama yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva vuodelta 1991. Se on uudelleenfilmatisointi J. Lee Thompsonin elokuvasta Tuomitun kosto (1962). Alkuperäisestä elokuvasta ovat mukana myös sen pääosien näyttelijät Gregory Peck ja Robert Mitchum, joilla on uudessa versiossa kuitenkin toiset roolit. Lisäksi Scorsese käytti Bernard Herrmannin säveltämää alkuperäistä musiikkia.

Cape Fearin pääosia näyttelevät Robert De Niro (Mitchum alkuperäisessä elokuvassa) ja Nick Nolte (Peck alkuperäisessä elokuvassa).

Cape Fear oli Scorsesen siihenastisen uran suurin kassamenestys.

Tarina 

Neljäntoista vankilavuoden jälkeen pahoinpitelijäraiskaaja Max Cady päästetään vapaaksi vankilasta. Vankila-aikana hän luki itsensä hyvin älykkääksi, harjoitteli itsestään lihaksikkaan ja tatuoi kehonsa täyteen tekstejä ja kuvia. Hänen tarkoitus oli kostaa entiselle asianajajalleen, joka Cadyn näkemyksen mukaan tunaroi tahallaan jutun. Asianajaja Sam Bowdenilla on onnellinen perhe, johon lukeutuvat vaimo, tytär ja koira. Bowdenin piina alkaa perheen sisäisten riitojen keskellä Cadyn ovelasti painostaessa häntä tunkeutumalla hänen kotinsa läheisyyteen.

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elokuvan traileri 
 Leffatykin arvostelu elokuvasta 

Vuoden 1991 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset psykologiset jännityselokuvat
Martin Scorsesen ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset uudelleenfilmatisoinnit
Pohjois-Pohjanmaan liitto

Pohjois-Pohjanmaan liitto on yksi Suomen kahdeksantoista maakunnan liitosta.

Historia 
Pohjois-Pohjanmaan liittoa edeltänyt Pohjois-Pohjanmaan Maakuntaliitto perustettiin tammikuun 6. päivänä 1931 Oulun Seurahuoneella. Kokouskutsussa todettiin seuraavaa: "Luokaamme yhteisen maakuntahenkemme pohjalta elinvoimainen, koko maakuntaa käsittävä, kaikki pohjois-pohjalaiset yhdistävä maakuntaliitto". Tämä maakuntahenki kannatteli Maakuntaliittoa aina 62 vuotta, kunnes se ja Pohjois-Pohjanmaan seutukaavaliitto yhdistettiin huhtikuun 1. päivänä 1993 Pohjois-Pohjanmaan liitoksi.

Toiminta
Pohjois-Pohjanmaan liitto on yhteensä kolmenkymmenen Pohjois-Pohjanmaan kunnan muodostama kuntayhtymä, Vaalan kunta Kainuusta liittyi vuoden 2016 alusta sen varsinaiseksi jäsenkunnaksi. Liiton tehtävinä ovat alueellinen kehittäminen, muun muassa aluekehittämisohjelmien sekä EU-ohjelmien valmistelu ja laadinta yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa, maakuntakaavoitus, edunvalvonta ja maakunnan tunnetuksi tekeminen. Toimimme yhdessä eri yhteistyötahojen kanssa maakunnan parhaaksi. Pohjois-Pohjanmaan liitolta voi hakea rahoitusta maakuntaohjelman ja EU-ohjelmien tavoitteiden mukaisten hankkeiden toteuttamiseen.

Organisaatio
Liiton päätöksenteko perustuu kunnalliseen demokratiaan, päätösvaltaa liitossa käyttävät maakuntavaltuusto ja -hallitus. Maakuntajohtajana toimii Pauli Harju. Aluekehityksen tulosalueen johtaja on kehitysjohtaja Tiina Rajala ja aluesuunnittelun tulosaluetta johtaa suunnittelujohtaja Jussi Rämet. Hallintojohtaja Riitta Pitkänen johtaa hallinnon ja talouden tulosaluetta.

Lähteet 

Maakuntien liitot
Pohjois-Pohjanmaa
Oualata

Oualata eli Walata () on kaupunki Mauritanian kaakkoisosassa. Siellä on ollut Afrikan ensimmäisiä kivirakennuksia. Kaupunki kukoisti osana Ghanan kuningaskuntaa, mutta sen olivat luultavasti perustaneet jo alueella aiemmin asuneet heimot. Tällä seudulla oli kivikautista asutusta jo 2000-300 eaa. Kaupunki tuhoutui 1076 mutta perustettiin uudelleen 1224, ja siitä tuli merkittävä kauppapaikka Saharaa ylittäneille kauppiaille, jotka kuljettivat kultaa Länsi-Sudanista Välimeren maiden markkinoille, ja  huomattava islamilaisen oppineisuuden keskus, jossa oli kuusi koraanikoulua. 

Nykyisin kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat kirjasto ja käsikirjoitusmuseo, etnografinen museo, ranskalainen linnoitus ja kivikautinen kylä.

Osittain raunioitunut vanha kaupunki on UNESCOn maailmanperintökohde.

Lähteet 
UNESCO
kaupungin kotisivut

Aiheesta muualla

Hodh Charguin alue
Mauritanian kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Mauritaniassa
Stagg

Stagg on belgialainen soitinvalmistaja.                                              
Stagg on merkittävä tekijä Manner-Euroopassa ja Britteinsaarilla, kun puhutaan budjettiluokan soitinmarkkinoista. Suurin osa Stagg-sähkökitaroista valmistetaan Saksassa.

Aiheesta muualla 
Yhtiön kotisivu
Kuva

Soitinvalmistajat
Kitaravalmistajat
Lyömäsoitinvalmistajat
Belgialaiset yritykset
Yakubu Gowon

Kenraali Yakubu Dan-Yumma Gowon (s. 19. lokakuuta 1934) oli Nigerian sotilashallituksen johtaja vuosina 1966–1975. Hänen kaudellaan käytiin Biafran sota (1966–1970). 

Gowon opiskeli sotilasuralle Ghanassa ja Englannin Sandhurstissa. Tammikuun 1966 vallankaappauksen yhteydessä kenraali Johnson Aguiyi-Ironsi nimitti Gowonin ylipäälliköksi. Myöhemmin hän noisi valtionpäämieheksi ja jatkoi toimessa vuoteen 1975 asti.

Sotilashallitus kaatui vallankaappauksessa kesällä 1975, ja Gowon olikin maanpaossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa hän suoritti valtiotieteiden tohtorin tutkinnon Warwickin yliopistosta.

Lähteet 

Nigerian presidentit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Ghadamés

Ghadamés (, berb. ɛadēməs) on keitaalla sijaitseva kaupunki Libyan länsiosassa, noin 550 kilometriä Tripolista lounaaseen. Sitä kutsutaan myös erämaan helmeksi. Ghadamésissä asuu noin 7 000 henkeä, enimmäkseen tuaregi-berbereitä. 

Ghadamés on Saharan alueen vanhimpia kaupunkeja. Sen asuintalot on jaettu pystysuunnassa: pohjakerrokset toimivat varastoina, keskikerroksessa on perheen asuintilat ja kattoterassit on varattu naisten ulkoilupaikoiksi. 

Ghadamésin vanha kaupunki on Unescon maailmanperintökohde. Tuaregiklaaneilla on muurien suojaamassa vanhassa kaupungissa omat alueensa, jonne he kokoontuvat edelleen sukujuhliin, vaikka heille on osoitettu varsinaiset asuinsijat muualta.

Lähteet 

Unesco

Libyan kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Libyassa
Sabratha

Sabratha on laaja raunioalue Libyan luoteiskulmassa, Välimeren rannalla noin 70 kilometriä Tripolista länteen. Sen paikalla oli foinikialaisten kauppasatama noin vuodesta 500 eaa. Siitä kehittyi kaupunki, jota hallitsivat numidialaiset, Rooma ja Bysantti ennen kuin se päätyi arabien käsiin Maghrebin valloituksen yhteydessä. Silloin se menetti asemansa ja kuihtui kyläpahaseksi.

Sabrathassa on jäänteitä kaikkien sitä hallinneiden valtakuntien ajoilta, etenkin roomalaisilta.
Sen arkeologinen kaivausalue on UNESCOn maailmanperintökohde

Lähteet 
UNESCO

Libyan kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Libyassa
Kaikkein pyhin (mormonismi)

Kaikkein pyhin (engl. Holy of Holies) on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa temppelissä sijaitseva huone, joka on omistettu pappeuden korkeimmille toimituksille. Kaikkein pyhin on tiettävästi vain yhdessä temppelissä, Salt Laken temppelissä Salt Lake Cityssä Utahissa. Ennen Salt Laken temppelin valmistumista kaikkien pyhin oli Mantin temppelissä, mutta nykyään Mantin temppelin kaikkein pyhin palvelee tavallisena sinetöintihuoneena. Oletettavasti Salt Laken temppelin kaikkein pyhimmällä on samanlainen funktio kuin Jerusalemin temppelin kaikkein pyhimmällä. Se on siis erityinen Jumalan läsnäolon ja kohtaamisen paikka, johon vain harvoilla on pääsy.

Hyvin vähän tiedetään niistä pappeuden toimituksista, joita kaikkein pyhimmässä suoritetaan. Toinen voitelu lienee ainoa siellä suoritettava pyhä toimitus, josta on edes jonkinlaista tietoa temppelin ulkopuolella. On esitetty, että Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti voi vetäytyä temppelin kaikkein pyhimpään rukoilemaan ja etsimään Herralta johdatusta ennen tärkeitä päätöksiä. Lisäksi on mahdollista että hän suorittaa kaikkein pyhimmässä toimituksia koko kirkon puolesta.

Mormonismi
Australian kansallispuolue

Australian kansallispuolue () on australialainen keskusta-oikeistolainen puolue, joka edustaa perinteisesti lähinnä maanviljelijöitä. Se perustettiin 1920 nimellä Country Party (maaseudun puolue), ja se otti nimen National Country Party vuonna 1975 ja nykyisen nimensä vuonna 1982.

Kansallispuolue on perinteisesti ollut pienempi hallituskumppani Australian liberaalipuolueen kanssa 1940-luvulta eteenpäin. Se piti tosin johtopaikkaa Queenslandissa 1957–1989.

Vuodesta 2018 puoluetta on johtanut Michael McCormack. Häntä edelsi Warren Truss.

Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa kansallispuolue sai yhdeksän paikkaa ja kuuluu konservatiivipuolueiden hallituskoalitioon. Senaatissa puolueella on kuusi edustajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Australian kansallispuolueen verkkosivu

Australialaiset puolueet
Agraaripuolueet
Australian liberaalipuolue

Australian liberaalipuolue (Lib, ) on australialainen oikeistopuolue, joka perustettiin vuonna 1945 korvaamaan United Australia Party. Ideologisesti puolueen on nähty edustavan konservatismia, liberaalikonservatismia ja talousliberalismia. Kansainvälisesti Liberaalipuolue on International Democrat Unionin jäsen.

Historia 
Puolueen perustaja oli Robert Menzies, joka oli pää­ministerinä vuosina 1939–1941 United Australia Partyn edustajana ja uudelleen vuosina 1949–1966. Liberaalipuolue perustettiin 1945 useiden konservatiivipuolueiden yhteenliittymänä vastustamaan hallitsevaa Australian työväenpuoluetta. Menzies oli pääministerinä ennätykselliset 23 vuotta. Antikommunismi ja sosialismin vastustus oli puolueen perusperiaatteita 1950- ja 1960-luvuilla, ja Menzies yritti jopa kieltää paikallisen kommunistipuolueen 1951. Menzies oli myös vannoutunut monarkisti, jonka mielestä Australian piti pysyä monarkiana ja Britannian monarkin alaisena. Liberaalipuolue on myös perinteisesti pitänyt tärkeänä vahvaa suhdetta Yhdysvaltoihin.

1980-luvulta liberaalipuolue sai vaikutteita "uusoikeiston" thatcherilaisesta uusliberaalista talouspolitiikasta. Liberaalipuolue oli oppositiossa vuodesta 1983 ja hallitusvastuussa vuodesta 1996, jolloin puolueen johtajana ja pääministerinä oli John Howard. Hallituksessa oli mukana myös Australian kansallispuolue.

Marraskuun 2007 vaalitappion jälkeen, jossa Howard menetti parlamenttipaikkansa, hän ja varajohtaja Peter Costello erosivat puolueen johtotehtävistä. Johtajaksi valittiin syyskuussa 2008 Malcolm Turnbull ja joulukuussa 2009 Tony Abbott. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa liberaalipuolue sai liittolaisensa kansallispuolueen kanssa merkittävän vaalivoiton ja Abbottista tuli pääministeri. Hallituskoalitio voitti myös heinäkuun 2016 vaalit.

Puheenjohtajat
Robert Menzies 1944–1966
Harold Holt 1966–1967
John Gorton 1968–1971
William McMahon 1971–1972
Billy Snedden 1972–1975  
Malcolm Fraser 1975–1983
Andrew Peacock 1983–1985
John Howard  1985–1989
Andrew Peacock  1989–1990
John Hewson  1990–1994
Alexander Downer  1994–1995
John Howard  1995–2007
Brendan Nelson  2007–2008
Malcolm Turnbull  2008–2009
Tony Abbott  2009–2015
Malcolm Turnbull  2015–2018
Scott Morrison 2018–2022
Peter Dutton 2022–virassa

Lähteet

Aiheesta muualla

 Australian liberaalipuolue 

Australialaiset puolueet
Liberaalikonservatistiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Sztutowo (kylä)

Sztutowo () on kylä Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee 38 kilometriä Gdańskista itään Veiksel-joen suiston koillisosassa Veikselin kynnäksen juurella Itämeren rannikolla. Kylässä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 931 asukasta.

Kylän länsipuolella oli toisen maailmansodan aikana Stutthofin keskitysleiri, jonka paikalla on nykyisin museo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Puolan kylät
Pommerin voivodikunta
Pekka Ilveskoski

Pekka Juhani Ilveskoski (31. toukokuuta 1931 – 6. syyskuuta 1987) oli suomalainen arkkitehti, jolla oli oma arkkitehtitoimisto Tampereella. Tunnetuin Ilveskosken suunnittelemista rakennuksista on Tampereella sijaitseva Näsinneulan näkötorni.

Pekka Ilveskosken töitä 
 Poliisitalo, Tampere (1963)
 Likolahden pientalot, Likolammenkatu 4, Tampere (1965)
 Tesomajärven koulu (1967)
 Pirkkalan peruskoulun yläaste (1968) ja sen laajennus (1975)
 Nekalan seurakuntatalo, Tampere (1968)
 Kenkätehtailija Pertti Palmrothin asuintalo, Pirkkala (1968) 
 Akvaario-planetaario, Särkänniemi, Tampere (1969)
 Fränkin äidin talo, Pirkkala (1969)
 Näsinneula, Tampere (1971)
 Tesoman koulun päärakennus (1972)
 Pirkkalan lukio (1973)
 Hatanpään oikeustalo, Tampere (1977)
 Sara Hildénin taidemuseo, Tampere (1979)  (yhdessä Asko Rasinperän kanssa)
 Mäntän seurakunnan Eskolan leirikeskuksen päärakennus, Kuorevesi (1979)
 Euran seurakuntakeskus, Eura (1982)
 Tesoman koulun sivurakennus (1983)
 Särkänniemen delfinaario, Tampere (1985)
 Hervannan ammattioppilaitos, Tampere (1986)
 Sotainvalidien veljeskoti, Tampere (1988)

Viitteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Eklogiitti

Eklogiitti on harvinainen metamorfinen kivilaji, joka sisältää rakeista punaista granaattia ja vaaleanvihreätä augiittia. Eklogiitti muodostuu suuremmissa paineissa kuin mikä on ominaista maankuorelle.

Geologisen tutkimuslaitoksen (GTK) julkaisema Retkeilijän kiviopas suosittelee timanteista kiinnostuneille luonnonharrastajille kimberliittisten kivilajien (ja siis eklogiitin) tunnistamisen harjoittelua. Näissä saattaa olla Suomessakin timantteja pieninä oktaedreinä ja näistä syöpyneinä pyöreämpinä rakeina. Kaavin ja Kuopion alueen 
kimberliiteissä on enimmillään noin 0,01 g timantteja tonnissa kiveä. Timanttien tunnistaminen löydöksestä on kuitenkin hyvin hankalaa ja vaatii käytännössä laboratoriomäärityksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Don L. Anderson: The layered mantle revisited. An eclogite reservoir (mantleplumes.org) 
Robert P. Rapp, Nobumichi Shimizu & Marc D. Norman: Growth of early continental crust by partial melting of eclogite (Letters to Nature, 2003) 

Metamorfiset kivilajit
Irna Phillips

Irna Phillips (1. heinäkuuta 1901 – 22. joulukuuta 1973) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja, joka kirjoitti käsikirjoituksia  moniin amerikkalaisiin saippuaoopperoihin.

Hänet tunnetaan parhaiten käsikirjoittajana seuraaviin televisiosarjoihin: 

 Another World (1964–1999)
 As the World Turns (1956–)
 Päivien viemää (1965–)
 The Brighter Day (1948–1956 radiossa ja 1954–1962 televisiossa)
 Guiding Light (1937–1956 radiossa ja 1952– televisiossa) 
 Love is a Many Splendored Thing (1967–1973) 
 Our Private World (1965).

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset radionäyttelijät
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Good Apollo, I’m Burning Star IV, Volume One: From Fear Through the Eyes of Madness

Good Apollo, I’m Burning Star IV, Volume One: From Fear Through the Eyes of Madness progressiivista rockia soittavan Coheed and Cambrian kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. syyskuuta 2005.

Albumin kolmas kappale "Welcome Home" julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja se tulee sisältymään myös videopeliin "Rock Band". Albumin toinen single oli "The Suffering" ja kolmas "Ten Speed (of God's Blood & Burial)", jota ei tosin julkaistu radiosoittoon.

Levy sijoittui 69:nneksi lokakuun 2006 Guitar World -lehdessä julkaistussa "sadan kaikkien aikojen parhaan kitara-albumin" listassa. Akustinen versio kappaleesta "Wake Up" pääsi elokuvan Snakes on a Plane soundtrackille.

Albumi on Coheed & Cambria:n parhaiten myynyt albumi myyden yli miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti. Albumi sijoittui ensimmäisellä viikollaan Billboard 200 -listalle 7. sijalle, ja sitä myytiin 422 679 kappaletta. Se on myös saanut hyviä arvosteluja, kuten Metacriticista arvion 73%. 

CD:stä julkaistiin erikoisversio, jossa oli erilainen kansi ja bonus-DVD, joka sisältää kappaleiden "The Suffering" ja "Welcome Home" musiikkivideot ja muuta materiaalia.

Kappaleet 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  (sisältää piilotetun kappaleen "Bron-Y-Aur", joka on tribuutti Led Zeppelinille)

Bonus Edition DVD
"The Suffering" musiikkivideo
"Welcome Home" musiikkivideo
A Favor House Atlantic elokuva
A Favor House Atlantic bloopers
In The Studio Footage
6 short vigenettes

Kokoonpano
Claudio Sanchez – laulu, kitara
Travis Stever – kitara, laulu
Michael Todd – basso, laulu
Josh Eppard – rummut, koskettimet, laulu

Sanoitus: Claudio Sanchez
Musiikki: Coheed and Cambria

Koskettimet kappaleissa 5–10 ja 15: Danny Louis
Taustalaulu kappaleissa 9 ja 15: Sarah Kathryn Jacobs
Lyömäsoittimet kappaleissa 6 ja 8: Daniel Sadownick
Lapsen ääni kappaleissa 2 ja 15: Janiris Sanchez (Claudio Sanchezin veljentytär)

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Konseptialbumit
Coheed and Cambrian albumit
Fylliitti

Fylliitti tai kovasinkivi tai savikiilleliuske on savikivestä muodostunut metamorfinen kivi. Fylliitti koostuu lähinnä kiillemineraaleista ja kvartsista. Sen väri on usein tumma tai musta. Fylliitti on hienorakeinen ja sen metamorfoosiaste on suhteellisen alhainen.

Fylliittia käytetään hiomakivien valmistukseen sekä rakennusten ja muistomerkkien verhoilumateriaalina sekä käytävälaattoina. Fylliitti kestää säiden vaihteluja eikä se ole liukasta tai lasimaisen kovaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kivigalleria: Fylliitti archive

Metamorfiset kivilajit
Ariël Jacobs

Ariël Jacobs (s. 25. heinäkuuta 1953) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.

Ura

Jacobsin pelaajaura jäi vaatimattomaksi ja hän edusti Belgian alasarjoissa pelanneita joukkueita.

Valmennusuransa hän aloitti pelaajana edustamansa K. Diegem Sportin peräsimessä 1984 pelaajavalmentajana. Hän valmensi seuraa kolme vuotta, kunnes siirtyi Belgian jalkapalloliiton palvelukseen.

Joulukuussa 1999 hän palasi seuratasolle valmentajaksi RWD Molenbeekin peräsimessä. Kahden vuoden jälkeen hän siirtyi RAA Louviéroisen päävalmentajaksi ja johdatti seuran Belgian cupin mestariksi kaudella 2002/03. Louiviéroise-pestinsä jälkeen hän toimi lyhyen aikaa KSC Lokerenin ja Excelsior Mouscronin valmentajana, kunnes siirtyi kesällä 2007 RSC Anderlechtin apuvalmentajaksi.

Marraskuussa 2007 Jacobs korvasi erotetun Franky Vercauterenin RSC Anderlechtin päävalmentajaksi seuran ollessa neljäntenä Belgian liigassa. Jacobsin johdolla RSC on jäänyt kakkoseksi Belgian liigassa kahdesti perättäin. Kaudella 2008/09 se hävisi mestaruuden Standard Liègelle vasta mestaruusfinaalissa 2–1. Seuraavalla kaudella Jacobs kuitenkin otti omansa ja palautti RSC:n mestaruuskantaan kolmen vuoden tauon jälkeen. Mestaruus ratkesi RSC:n voitettua Club Brüggen playoffs-sarjan kuudennella kierroksella 2–1. Kaudella 2010–2011 Anderlecht joutui tyytymään liigassa kolmanteen sijaan, mutta kaudella 2011–2012 Jacobs palautti joukkueensa jälleen mestaruuskantaan. Mestaruudesta huolimatta Jacobs jätti Anderlechtin kauden jälkeen.

Kesäkuussa 2012 Jacobs allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Tanskan Superliigassa toiseksi sijoittuneen FC Kööpenhaminan kanssa. Jacobs palautti FCK:n Tanskan liigamestariksi yhden kauden tauon jälkeen keväällä 2013. Belgialaisen toinen kausi alkoi heikommin ja hän sai potkut elokuun lopulla 2013, kun FCK ei ollut voittanut yhtään viidestä ensimmäisestä liigaottelusta.

Lokakuun puolivälissä 2013 Jacobsista tuli Ranskan liigan häntäpäähän juuttuneen Valenciennes'n päävalmentaja. Hän ei onnistunut nostamaan seuraa pois putoamisviivan alapuolelta, vaan joukkue putosi kauden jälkeen Ligue 2:een. Hän erosi talousvaikeuksissa painivan seuran palveluksesta heinäkuussa 2014.

Meriitit

 Tanskan mestaruus: 2013
 Belgian mestaruus (2): 2010, 2012
 Belgian Cup: 2003, 2008
 Belgian supercup: 2010
 Belgian vuoden valmentaja: 2010

Lähteet 

Belgialaiset jalkapallovalmentajat
Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Rock the Rebel / Metal the Devil


Rock the Rebel / Metal the Devil on tanskalaisen Volbeat-yhtyeen vuonna 2007 julkaisema albumi. Levyltä radiosoittoon pääsivät kappaleet ”Sad Man’s Tongue” ja ”Radio Girl”. Singleinä levyltä julkaistiin kappaleet ”The Garden’s Tale”, ”Sad Man’s Tongue” ja ”Radio Girl”.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 14.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Michael Poulsen – laulu, kitara
 Franz "Hellboss" – kitara
 Thomas Bredahl – kitara (mainittu tuotantotiedoissa, ei esiintynyt albumilla)
 Anders Kjølholm – basso
 Jon Larsen – rummut

Arvostelut 
 Blabbermouth: 
 Metal Invader:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Volbeatin albumit
Adolf Molnár

Adolf Molnár (10. maaliskuuta 1905 Wien – 20. kesäkuuta 1988) oli Itävallasta kotoisin ollut kirjailija ja toimittaja, joka muutti vähän ennen toista maailmansotaa Suomeen.

Wienissä syntynyt Molnár ehti toimia merimiehenä, toimittajana, kirjailijana ja maankiertäjänä, ennen kuin hän joutui vasemmistolaisten sympatioidensa johdosta pakenemaan Adolf Hitlerin hallintoa 1930-luvun lopulla, asettuen lopulta 1939 Helsinkiin. 
Talvisodan aikana Molnár pestautui vapaaehtoisena Lapualla koulutettuun ulkomaalaispataljoonaan, mutta vasta jatkosodan aikana 1941 hän joutui rintamapalvelukseen. Molnár palveli Suomen armeijassa vapaaehtoisena Er.P 1:ssä Hangon rintamalla.

Molnár kirjoitti vaiheistaan omaelämäkerrassaan Suuri ilveily (saks. Unstet und flüchtig). Markus Viljanen ohjasi 1987 samannimisen tv-dokumentin Molnarin elämäkerran perusteella.

Ronald Bonimair laati vuonna 2008 Adolf Molnárista yliopistollisen diplomityön Exil in Finnland: Adolf Molnar und sein autobiographischer Roman "Unstet und flüchtig!".

Teoksia 
 Hangon mottia härnäämässä, saksankielisestä käsikirjoituksesta Wir lagen vor Hangö suom. Lauri Hirvensalo.  WSOY 1942
 Vi drog genom landet, översättning från manuskriptet Wir zogen durch Land av Brita Hiort af Ornäs.  Söderström 1944 
 Det svarta fåret.  Söderström 1945
 Aurinko kutsuu, suom. Toini Kivivuori.  Suomen kirja 1945
 Suuri ilveily, romaani.  Fennia 1946
 Sol över livet, översättning av Brita Hiort af Ornäs.  Söderström 1946
 Väg utan mål, översättning från författarens tyska manuskript av Per Jansson.  Söderström 1947
 Unstet und flüchtig : eine Lebensgeschichte.  Luchterhand, Darmstadt 1982 (suomeksi nimellä Suuri ilveily, suom. Taisto Nieminen, runot suom. Anna-Maija Raittila.  Kirjayhtymä 1983)
 Des deutschen Volkes Wunderborn, roman.  Löcker 1983

Lähteet 
 Imdb.com: Tv-dokumentin Suuri ilveily tiedot

Viitteet

Itävaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Barak

Barak () oli Vanhassa testamentissa mainittu kenraali. Hän oli Abinoamin poika ja naisprofeetta Deboran armeijan johtaja. Barak ja Debora kukistivat kanaanilaiskenraali Siseran joukot, jotka olivat sortaneet israelilaisia kahdenkymmenen vuoden ajan.

Taistelusta, jossa Deboran ja Barakin voittivat kanaanilaiset, kerrotaan Tuomarien kirjan neljännessä ja viidennessä luvussa. Näistä ensimmäinen on proosallinen ja jälkimmäinen ns. Deboran laulu runollinen. Debora antoi Barakille Herran käskyn kerätä kymmenentuhannen miehen joukon ja lähteä Taborinvuorelle. Barak saisi voittaa Siseran joukot Kisoninpurolla. Barak halusi kuitenkin Deboran tulevan mukaan, minkä seurauksena Barak ei saisi kuitenkaan kunniaa voitosta, vaan Siseran tappaisi nainen. Sisera pakeni kesken taistelun ja piiloutui keniläisen Haberin telttaan, jonne Haberin vaimo Jael tappoi Siseran telttavaarnalla. 

Uuden testamentin Heprealaiskirjeessä Barakia muistetaan yhtenä niistä, jotka kukistivat uskon voimalla valtakuntia .

Lähteet

Aiheesta muualla 
Luettelo kaikista raamatunkohdista, joissa Barak mainitaan

Vanhan testamentin henkilöt
Aron Gurwitsch

Aron Gurwitsch (17. tammikuuta 1901 Vilna, Liettua – 25. kesäkuuta 1973 Zürich, Sveitsi) oli liettualaissyntyinen juutalainen filosofi, joka kasvoi Saksassa, muutti Ranskaan vuonna 1933 ja Yhdysvaltoihin vuonna 1940.

Filosofina Gurwitsch lukeutui transsendentaaleihin fenomenologeihin. Saksassa hän opiskeli mm. Carl Stumpfin oppilaana. Ranskassa asuessaan Gurwitsch opetti Sorbonnen yliopistossa ja tutustui Maurice Merleau-Pontyyn. Yhdysvalloissa hän opetti Johns Hopkinsin yliopistossa, Harvardin yliopistossa, Wheaton Collegessa, Brandeisin yliopistossa sekä New School for Social Researchissa.

Teoksia 

 Phänomenologie der Thematik und des reinen Ich (1928)
 Die mitmenschlichen Begegnungen in der Milieuwelt (1931, habilitaatioväitös)
 Théorie du champ de la conscience (1957)
 Der Begriff des Bewußtseins bei Kant und Husserl (1964)
 Studies in phenomenology and psychology (1966)
 Leibniz (1974)
 Phenomenology and the Theory of Science. Toimittanut Lester Embree (1974)

Aiheesta muualla 

 The Aron Gurwitsch Page 

Fenomenologit
Liettualaiset filosofit
Yhdysvaltalaiset filosofit
Vuonna 1901 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Andrei Rubljov

Andrei Rubljov tai Rublev (, 1360/1370–1427 tai 29. tammikuuta 1430 Moskova), oli ikoni- ja freskotaiteen Moskovan koulukunnan oppi-isä. Rubljovin tyylin lähtökohtina pidetään Novgorodin koulukuntaa, jolle oli ominaista loistelias värien käyttö, vivahteikas viivakieli, inhimillinen lämpö yhtaikaa ylhäisen arvokkuuden kanssa. Hänen kuuluisin työnsä on Pyhän Kolminaisuuden ikoni (noin 1410) Moskovassa.

Ortodoksinen kirkko kanonisoi Andrei Rubljovin pyhäksi vuonna 1988.

Elämänvaiheita

Tiedot Rubljovin elämästä ovat niukkoja. Hän syntyi Moskovan ruhtinaskunnassa noin vuonna 1370 ja kouluttautui ja antoi aikuisiässä luostarivalan nähtävästi Troitse-Sergijevan luostarissa, joidenkin tutkimusten mukaan Andronikovin Vapahtajan luostarissa. Rubljov oli luostarissa ilmeisesti Sergei Radonežilaisen oppipoikana.

Rubljovin tuotanto muotoutui Moskovan ruhtinaskunnan taiteellisten perinteiden pohjalta. Hän tunsi hyvin myös bysanttilaista ja eteläslaavilaista taidekulttuuria. Ensimmäinen viittaus Rubljoviin on vasta vuodelta 1405, jolloin hän maalasi Teofanes (Feofan) Kreikkalaisen ja Prohor Gorodetsilaisen johdolla ikoneja ja freskoja Moskovan Kremlin Blagoveštšenskin kirkkoon. Teofanes Kreikkalainen oli kuuluisin novgorodilaisen koulukunnan edustaja ja Donin Jumalanäidin maalaaja. Hänen lahjakkaasta oppilaastaan, moskovalaisen koulukunnan Andrei Rubljovista, tuli 1400-luvulla koko myöhemmälle ikonitaiteelle suuntaa antanut maalari.

Toinen maininta Rubljovista on vuodelta 1408, jolloin hän maalasi Daniel Mustan (Tšernyj) kanssa freskoja Vladimirin Uspenskin katedraaliin. Rubljov kehitti 1410-luvun alussa oman yksilöllisen maalaustyylin, minkä vuoksi hänen oppiinsa pyrittiin. Arvion mukaan vuonna 1422 Rubljov maalasi mestariteoksensa Pyhä Kolminaisuus, joka tunnetaan myös nimellä Kolmen enkelin ikoni. Rubljov ja Tšernyj johtivat 1420-luvulla Troitse-Sergijevan eli Pyhän Kolminaisuuden luostarin kirkossa tehtyä maalaustyötä, joka ei kuitenkaan ole säilynyt. 

Rubljov kuoli mahdollisesti 29. tammikuuta 1430 Moskovassa Andronikovin luostarissa. Rubljovin perinteessä yhdistyvät askeettisuus ja bysanttilaisen taideperinnön harmonisuus. Maalausten hahmot ovat tyypillisesti levollisia ja tyyniä.

Kuvia Andrei Rubljovin töistä

Katso myös
Andrei Rublev -elokuva, joka osittain pohjautuu Rubljovin elämään

Lähteet

 Otavan Iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja, Osa 6, s. 3573. Helsinki: Otava, 1974. ISBN 951-1-01236-3.

Viitteet 

Ikonimaalarit
Venäläiset pyhät
Venäläiset taidemaalarit
Keskiajan taiteilijat
1300-luvulla syntyneet
1400-luvulla kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lassi Mattila

Lassi Mattila (s. 20. joulukuuta 1987 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 2006–2007 Tampereen Ilveksessä 35 ottelua saaden kolme syöttöpistettä.

Mattila pelasi suurimman osan kaudesta 2007–2008 Mestistä Lempäälän Kisan riveissä, LeKin ja Ilveksen yhteistyösopimuksen puitteissa. LeKissä Mattila sai 30 ottelussa kokoon tehopisteet 10+14=24, Ilveksessä 17 ottelussa 1+1=2. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 40 ottelua LeKissä tehopistein 11+14=25 ja kolme ottelua Ilveksessä ilman tehopisteitä. Kaudesta 2009–2010 lähtien hän on edustanut vain LeKiä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 Mattilan profiili Ilves.comissa 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Jiří Parma

Jiří Parma (s. 9. tammikuuta 1963) on tšekkiläinen mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti urallaan sekä Tšekkoslovakiaa että Tšekkiä. Parman suurin saavutus on maailmanmestaruus normaalimäestä 1987. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuemäen pronssia 1984, pronssia 1989 ja hopeaa 1993.

Ainoan olympiamitalinsa, joukkuekilpailun pronssia, Parma voitti Albertvillessä 1992. Olympialaisten henkilökohtaisissa kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi normaalimäessä 1988 ja suurmäessä 1992 sekä kymmenenneksi normaalimäessä 1984 ja 1992. Hän lopetti uransa vuonna 1996.

Lähteet 

Tšekkoslovakialaiset olympiamitalistit
Tšekkoslovakialaiset mäkihyppääjät
Tšekkiläiset mäkihyppääjät
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Karin Fossum

Karin Fossum (s. 6. marraskuuta 1954 Sandefjord, Norja) on norjalainen kirjailija. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin Konrad Sejer -rikosromaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa ilmestyi alkukielellä vuonna 1995. 

Fossum on voittanut sekä Norjassa että sen ulkopuolella lukuisia palkintoja; myös Suomen dekkariseura myönsi hänelle vuonna 2000 ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.

Kirjoja

Konrad Sejer -sarja  
 Evan katse (Evas öye, 1995)
 Älä katso taaksesi! (Se deg ikke tilbake! 1996)
 Ken sutta pelkää (Den som frykter ulven, 1997)
 Piru valoa kantaa (Djevelen holder lyset, 1998)
 Rakas Poona (Elskede Poona, 2000)
 Mustat sekunnit (Svarte sekunder, 2002)
 Harriet Krohnin murha (Drapet på Harriet Krohn, 2005)
 Toisenlainen rakkaus (Den som elsker noe annet, 2007)
 Paha tahto (Den onde viljen, 2008)
 Varoitus (Varsleren, 2009)
 Carmen Zita ja kuolema (Carmen Zita og døden, 2014)

Muut suomennetut teokset  
 Hullujenhuone (De gales hus, 1999)
 Jonas Eckel (Jonas Eckel, 2002)
 Marraskuun neljännen vastainen yö (Natt til fjerde november, 2003)
 Murtuma (Brudd, 2006)
 Minä näen pimeässä (Jag kan se i mørket), 2012)

Norjalaiset rikoskirjailijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Tapieté

Tapieté on tupi-guaranilaisiin kieliin ryhmään kuuluva kieli. Vaikka etniseen ryhmään kuuluu noin 1830 henkeä, tapieté-kieltä käyttää enää vain 360 henkeä, joista 110 asuu Paraguayssa.

Lähteet

Paraguayn kielet
Bolivian kielet
Argentiinan kielet
Tupi-kielet
Heelys

Heelys on yhdysvaltalaisen Roger Adamsin 1998 kehittämä ja patentoima rullakenkä, joissa kengän kantaan on upotettu yksi tai kaksi rullaa. Heelys-kengillä ei kuitenkaan luistella, vaan rullataan. Kantapäillä rullailu eli hiilailu vaati hyvää tasapainoa ja on vaikeampaa kuin rullaluistelu, koska paino on vain kantapäillä. Rullaillessa tulisi käyttää ranne-, kyynär-, polvisuojia ja kypärää kuten rullaluistellessakin.

Hiilailu on vielä melko uutta ja tuntematonta Suomessa, mutta suosittua esimerkiksi Yhdysvalloissa.

Mallit 

 Yksipyöräinen: Perusmalli, jossa on rulla kengän kantapäässä. Muuten normaali jalkine.
 Kaksipyöräinen: Kaksi pyörää yhden sijasta. Etummainen pyörä on poistettavissa. Taaimmainen pyörä on sijoitettu kantapäässä taaemmaksi kuin yksipyöräisessä mallissa. Tunnetaan myös 2X2-nimellä.
 Yhdistelmä: Kuten yksipyöräinen malli, mutta lisätty nylon levy keskelle kenkää. Mahdollistaa liukumisen tankoja ja penkkien reunoja pitkin.

Aiheesta muualla

Heelys.fi  – videoita ja ohjeita
Heelys.com – Heelys-tiimit, videoita ja lisätietoa 

Kengät
Neverwinter Nights 2

Neverwinter Nights 2 (NWN2) on Obsidian Entertainmentin kehittämä ja Atarin vuonna  Windowsille julkaisema Neverwinter Nights-sarjan roolipeli.

Peli on jatko-osa Neverwinter Nightsille. Peli perustuu edeltäjänsä tapaan Dungeons & Dragons -maailmaan Forgotten Realms -kampanjaan.

NWN 2 käyttää uudempaa sääntöversiota (D&D 3.5). Myös pelin pelimoottori on uusittu.

Pelille on julkaistu myös kaksi lisäosaa: Neverwinter Nights 2 Mask of the Betrayer ja Neverwinter Nights 2 Storm Of Zehir.

Vastaanotto 
Pelaaja-lehden arvostelussa peli on saanut arvosanaksi 9/10.

IGN antoi pelille 8.5/10 arvostelussaan.

GameSpot antoi pelille 8.6/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pelin viralliset sivut  
 Virallinen keskustelualue 

Forgotten Realms -videopelit
Vuoden 2006 videopelit
Windows-pelit
Obsidian Entertainment
Andrzej Sapkowski

Andrzej Sapkowski (s. 21. kesäkuuta 1948, Łódź) on puolalainen fantasiakirjailija. Hän on tullut tunnetuksi Noituri (Wiedźmin) -kirjoistaan, joista on tehty kaksi televisiosarjaa sekä videopelisarja The Witcher. Romaanisarja kertoo Geraltista, joka on hirviönmetsästäjä ja mutantti.

Suomennetut teokset

Noituri-sarja 

  (Tähtifantasia-palkinto vuoden 2010 parhaasta suomennetusta fantasiakirjasta.)
  (Helsingin kaupunginkirjaston 12 osumaa -palkinto yhtenä vuoden 2011 mieleenpainuvimmista lukukokemuksista sekä Tähtifantasia-palkinto vuoden 2011 parhaasta suomennetusta fantasiakirjasta.)

Hussilaistrilogia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut. 
 Suomentaja Tapani Kärkkäisen Sapkowski-sivu. 

Puolalaiset fantasiakirjailijat
Noituri
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Hannibal (täsmennyssivu)

Hannibal voi tarkoittaa seuraavia:

 Hannibal, karthagolainen sotapäällikkö
 Hannibal Rhodoslainen, karthagolainen merikapteeni
 Abram Petrovitch Hannibal (1697–1781), afrkkalainen prinssi ja venälainen kenraali 
 Hannibal Hamlin, Abraham Lincolnin varapresidentti
 Hannibal Lecter, kuvitteellinen sarjamurhaaja 
 Hannibal, Thomas Harrisin romaani
 Nuori Hannibal, elokuva Hannibal Lecterin nuoruudesta
 Hannibal, elokuva Hannibal Lecterin vanhuudesta
 Hannibal, Hannibal Lecteristä kertova televisiosarja
 Hannibal, vuonna 1959 valmistunut italialainen elokuva
 Hannibal, televisioelokuva Hannibalista
 Hannibal, suomalainen rap-artisti
 Hannibal King, Marvel Comicsin kuvitteellinen hahmo
 Hannibal TV, tunisialainen televisiokanava
Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Hannibal (1779), 50-tykkinen neljännen luokan alus
 HMS Hannibal (1782), 14-tykkinen sluuppi
 HMS Hannibal (1786), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Hannibal (1810), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Hannibal (1854), 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva, joka muutettiin potkurifregatiksi
 HMS Hannibal (1896), Majestic-luokan taistelulaiva.