joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pekka Railo

Pekka Bertel Jakob Railo (vuoteen 1907 Avelin, 24. maaliskuuta 1888 Mikkeli – 19. toukokuuta 1975 Helsinki) oli Helsingin apulaiskaupunginjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Varhaiset vuodet ja sisällissodan aika 

Railo syntyi Mikkelissä, jossa hänen isänsä toimi poliisina. Railo valmistui farmaseutiksi 1908 ja työskenteli sen jälkeen eri puolilla Suomea, muun muassa Kotkassa ja Turussa. Vuonna 1914 hän jätti apteekkialan kiinnostuttuaan luontaislääkinnästä ja kasvissyönnistä. Yliopisto-opintojen jälkeen Railo aloitti sosialidemokraattisen Päivän Tiedot -lehden toimittajana Sortavalassa syksyllä 1917. 

Sisällissodan alettua hänet vangittiin Sortavalan vankileirille, josta Railio siirrettiin muutaman viikon kuluttua Kokkolan vankileiriin. Kokkolassa hän nousi vankien johtomieheksi sekä toimi kielitaitonsa ja farmaseuttitaustansa ansiosta leirin vironsaksalaisen lääkärin apulaisena. Kesäkuun alussa sodan voittaneen valkoiset alkoivat keskittämään vankejaan muutamalle keskusleirille ja Railio sijoitettiin pahamaineiselle Tammisaaren vankileirille. Siellä hän sai ajatuksen muistelmiensa kirjoittamisesta. Työväen Arkistossa säilytetyt muistelmat ilmestyivät lopulta 35 vuotta Railon kuoleman jälkeen vuonna 2011. Hän yritti saada niitä julkaistuksi jo 1950-luvulla, mutta Tammi kieltäytyi kirjan kustantamisesta. Yhtenä syynä pidetään teoksen yksityiskohtaisia kuvauksia vankileirien kauhuista.

Sodan jälkeen 
Vankileiriltä vapautumisensa jälkeen hän toimi aluksi Kansan Työn päätoimittajana Viipurissa ja sen jälkeen Suomen sosialidemokraatin toimittajana Helsingissä. Työväen sivistysliiton sihteerinä Railo oli 1926–1942, Helsingin suomenkielisten kansakoulujen taloudenhoitaja 1942–1947 ja Helsingin kaupungin apulaiskaupunginjohtaja 1948–1955. Eduskunnassa Railo oli vuodet 1941–1944 sosialidemokraattisen puolueen edustajana ja jatkoi sen jälkeen Helsingin kaupungin palveluksessa 1950-luvulle saakka.

Julkaisuja
Apteekkilääkkeiden valmistuksesta, kaupasta ja käytöstä. Työväen kalenteri XVII, 1924.
 Tie yhteiskunnalliseen suunnitelmatalouteen, 1942
Materialistisesta historiankäsityksetä, 1948
Helsingin Työväenyhdistys 1884–1958, 1959
Valkoisten vankina – Päiväkirja Kokkolan ja Tammisaaren punavankileireiltä, Minerva Kustannus Oy, 2011

Lähteet

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin pormestarit ja kaupunginjohtajat
Uudenmaan vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Suomen sisällissodan punaiset
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1975 kuolleet
Rake (rautakauppa)

Rake Oy on vuonna 1867 perustettu suomalainen yritys, joka on aiemmin harjoittanut rauta- ja laivatarvikkeiden tukku- ja vähittäiskauppaa. Sen on perustanut Israel Nyman. Vuodesta 1906 liikkeen nimi oli Helsingin rakennusainekauppa Oy, vuodesta 1932 Rake Oy. 

1960-luvun lopulla, jolloin Rake liittyi Rautia-ketjuun, Rakella oli Helsingissä 16 liikettä ja lisäksi liikkeet Karkkilassa ja Hyvinkäällä. Yritykseen kuului lisäksi Helsingin Rauta, Hämeen Rautakauppa Hämeenlinnassa ja Rautakauppa Alsta Lahdessa sekä hotelli-ravintola Klaus Kurki (nyk. Klaus K) ja Ravintola Tullinpuomi Helsingissä. Tuotantolaitoksia sillä oli tiilitehdas Jokelassa ja turvetehdas Karjaalla. Vuonna 1962 yrityksessä oli henkilökuntaa 850. Raken tunnetuin liike oli Helsingin Erottajan ja Bulevardin kulmassa niin sanotussa Raken talossa vuosina 1920–1982 toiminut tavaratalo. Myös Maxi-hypermarketketju oli Raken omistuksessa kunnes se myytiin Elannolle 1982.

Yrityksen toimitusjohtaja oli vuoteen 1903 Israel Nyman, 1904–1947 kauppaneuvos Alwar Niklander ja vuodesta 1947 pääkonsuli A. Kivilahti.

Rake Oy on nykyään Rake-konsernin emoyhtiö. Yritys ei enää toimi kaupan alalla, vaan vuokraa liiketiloja omistamistaan kiinteistöistä Helsingin Bulevardilla. Se oli pitkään yhtenä omistajana Klaus K -hotellin omistavassa hotelliyritys Kämp Groupissa (nykyinen Kämp Collection Hotels), kunnes tuo yhtiö myytiin norjalaiselle Petter Stordalenille vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rake Oy Pörssitiedon netissä

Suomalaiset yritykset
Rautakauppa
Entiset suomalaiset pörssiyhtiöt
Suomen joukkue jääkiekon maailmancupissa 1996

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1996 maailmancupissa, jossa Suomi putosi puolivälierissä.

Kokoonpano 
Päävalmentaja:  Curt Lindström

Katso myös 
 Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1996

Lähteet 
 Hockey Hall Of Fame: Finland roster 1996 

1996
Maiden England ’88

Maiden England ’88 on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin livealbumi. Albumi on nauhoitettu yhtyeen Seventh Tour of a Seventh Tour-maailmankiertueella Birminghamissa, Englannissa National Exhibition Centre-areenalla 27. ja 28. marraskuuta vuonna 1988 järjestetyissä konserteissa. Albumi julkaistiin maailmanlaajuisesti 25. maaliskuuta 2013.

Albumin sisältö on pitkälti täysin vuonna 1989 VHS-formaatissa julkaistun konserttivideon Maiden England kanssa vastaava, mutta albumi sisältää alkuperäiseltä julkaisulta poisleikattua materiaalia konsertin päättävien kappaleiden muodossa. Albumin alkuperäisellä painoksella mukana olleiden kappaleiden tuottajaksi on merkitty jo eläkkeellä oleva yhtyeen entinen luottotuottaja Martin Birch ja vuoden 2013 painoksen ennen julkaisemattomilla kappaleilla tuottajana on toiminut yhtyeen nykyinen yhteistyökumppani Kevin Shirley. Yhtye julkaisi albumin tiimoilta alkuperäisen konsertin myös samannimisenä DVD-julkaisuna, joka yhtyeen konsertin ohella sisältää myös dokumentin, yhtyeen historiaa käsittelevän 12 Wasted Yearsin sekä viisi musiikkivideoa.

Kappalelista

Kokoonpano 
Bruce Dickinson - laulu
Steve Harris - basso
Dave Murray - kitara
Adrian Smith - kitara, taustalaulu
Nicko McBrain - rummut

Vierailevat muusikot;
Michael Kenney - koskettimet

Katso myös 
Maiden England

Lähteet 

Vuoden 2013 konserttitallenteet
Iron Maidenin albumit
Kevin Shirleyn tuottamat albumit
Satin Circus

Satin Circus on vuonna 2010 perustettu suomalainen popyhtye. Yhtye soittaa melodista popmusiikkia ja sitä on verrattu muun muassa brittiläis-irlantilaiseen One Direction -yhtyeeseen. Yhtye säveltää, sanoittaa ja soittaa kappaleensa itse. Yhtye solmi levytyssopimuksen Sony Music -levy-yhtiön kanssa elokuussa 2012. Samana vuonna yhtye voitti Popturné-bändikilpailun.

Yhtyeen ensimmäinen single ja musiikkivideo ”Emma” julkaistiin 24. huhtikuuta 2013. Toinen single ”If You Love Me” julkaistiin 13. syyskuuta 2013. Yhtye julkaisi Peter Månssonin ja Patric Sarinin tuottaman esikoisalbuminsa Expectations 14. helmikuuta 2014.

Yhtye osallistui keväällä 2015 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleellaan ”Crossroads”. Kappaleella solistina toimii esikoisalbumilla solistina toimineen Kristian ”Krippe” Westerlingin sijasta basisti Paul Uotila. Kappale kilpaili finaalipaikasta UMK:n ensimmäisessä karsinnassa 7. helmikuuta, josta se eteni kilpailun finaaliin. Finaalissa yhtye sijoittui toiseksi Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen voittaessa Suomen edustuspaikan vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun Wieniin, Itävaltaan.

Yhtye lopetti toimintansa keväällä 2018. Sittemmin Paul Uotila on aloittanut soolouran käyttäen artistinimeä Paul Elias ja rumpali Olli Halonen aloittanut soolouran laulaja-lauluntekijänä.

Diskografia

Albumit

Singlet

Musiikkivideot 
 Emma (Ohj. Sami Joensuu)
 If You Love Me (Ohj. Sami Joensuu)
 Expectations (Ohj. Noah Lionnell)
 Crossroads (Ohj. Joonas Laaksoharju)
 Come Back

Lähteet 

Suomalaiset poikabändit
Suomalaiset pop rock -yhtyeet
Anders Wilhelm Ramsay

Anders Wilhelm Ramsay (28. lokakuuta 1777 – 20. kesäkuuta 1808 Lemu) oli suomalainen sotilas, kuvattu Vänrikki Stoolin tarinoissa runossa ”Matkamiehen näky”, samoin veljensä Carl Gustaf Ramsay. Hän oli vuodesta 1805 kapteeni Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä. Kun sota vuonna 1808 oli puhjennut, hänet kutsuttiin yleisesikuntaan. Siikajoen taistelussa hän johti keskustaa, kun suomalaiset ryntäsivät yli joen. Revonlahden taistelun päätyttyä hän vei vihollisen liput Tukholmaan, ja hän sai ylennyksen majuriksi. Hän tuli yliadjutanttina Eberhard von Vegesackin joukkojen mukana Suomeen kesäkuussa 1808. Hän kaatui Lemun taistelussa joukkojen perääntyessä.

Perheen ystävä, runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti heistä sonetin ”Bröderna Ramsay”. Veljesten äiti everstinna Sofia Lovisa Ramsay haetutti heidän ruumiinsa Porvooseen sukuhautaan ja lyötti heidän muistokseen mitalin, mikä oli ainutlaatuista silloisessa Suomessa.

Lähteet

Suomalaiset upseerit
Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat
Vuonna 1777 syntyneet
Vuonna 1808 kuolleet
Huugo Raninen

Huugo Valtter Raninen (21. syyskuuta 1899 Savonlinna – 11. elokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Helsingin Kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori vuosina 1939–1967.

Raninen osallistui Tampereen valtaukseen 1918.

Julkaisuja
Fob-lauseke hankinta- ja kauppasopimuksissa, 1934
Vahvistuskirje sopimuksen tekemisessä, 1937
Valmiin puutavaran kauppa, 2. p. 1951
Osakeyhtiön yhtiökokous, 1959
Sihteerin asema ja tehtävät, WSOY, 1967

Lähteet

Suomalaiset juristit
Suomalaiset kauppatieteilijät
Helsingin kauppakorkeakoulun professorit
Suomalaiset professorit
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Pyhän Hengen kirkko (Tallinna)

Pyhän Hengen kirkko () on kirkko, joka sijaitsee Tallinnan vanhassakaupungissa. Kirkon omistaa Viron evankelis-luterilainen kirkko.

Historia 
Kirkon ensimmäiset osat on rakennettu 1200-luvulla. 1300-luvulla kirkkoon tehtiin laajennus. 1630-luvulla arkkitehti H. Graff suunnitteli tornin pohjoisen renessanssin tyyliin, jonka Bickel ja A. John uusivat vuonna 1688. Kirkossa toimi 1500-luvulla kaksi pappia, joilla oli suuri vaikutus viron kieleen ja kulttuuriin. Heistä  G. Müller kirjoitti saarnoja viroksi ja Balthasar Russow oli Liivinmaan maakunnan kronikan kirjoittaja

Arkkitehtuuri 
Kirkon länsiosassa on kahdeksankulmainen torni saksalaisen ritarikunnan tyyliin. Kirkon pohjoispuolella julkisivuun on kaiverrettu barokkityylinen kello, jonka teki vuonna 1684 K. Ackerman.

Sisustus 

Kirkon sisustukseen kuuluu:
 Keskiaikainen goottilainen veistetty alttari (1513)
 Renessanssityylinen piispanistuin (1597)
 Renessanssi- ja barokkityyliset kattokruunut.

Aiheesta muualla

Tallinnan kirkot
Kivikirkot
Vilho Rantasalo

Aukusti Vilho Rantasalo, sukunimi aik. Durchman (22. marraskuuta 1881 Kitee – 9. elokuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kansanperinteen tutkija sekä julkaisija. 

Rantasalon vanhemmat olivat konemestari Wilhelm Durchman ja Beata Johanna Iso-Pahkala. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Joensuun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904, maisteriksi 1907 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1920.

Rantasalo toimi opettajana eri oppikouluissa ja viimeksi Helsingin koelyseon eli Töölön yhteislyseon suomen kielen vanhempana lehtorina 1929–1947 sekä oli Helsingin yliopiston folkloristiikan dosenttina 1927–1947, alanaan 1927–1928 suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus ja 1928–1947 suomalainen kansanuskomusten ja taikatapojen tutkimus.

Lähteet

Suomalaiset opettajat
Suomalaiset kansatieteilijät
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Luettelo vapaista julkisista taideteoksista Suomessa

Luettelo Suomessa sijaitsevista tekijänoikeudeltaan vapautuneista taideteoksista ja muistomerkeistä on luettelo teoksista, joiden tekijänoikeudet ovat rauenneet Suomen tekijänoikeuslain mukaan. Vaikka teoksen tekijänoikeus olisi rauennut, on noudatettava isyysoikeutta, jonka mukaan siitä otetun kuvan yhteydessä on mainittava teoksen alkuperäinen tekijä.

Lista

Espoo

Hausjärvi

Heinola

Helsinki

Hämeenlinna

Joensuu

Jyväskylä

Kemi

Kokkola

Kotka

Kuopio

Lahti

Lappeenranta

Mikkeli

Mänttä

Oulu

Porvoo

Raahe

Rauma

Rovaniemi

Tampere

Turku

Vaasa

Valkeakoski

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Wiki loves public art (Internet Archivessa, tallennettu 17.6.2013

Public domain
Algofobia

Algofobia (kreikan ἄλγος, álgos, "kipu" ja φόβος, phóbos, "pelko") on sairaalloinen kivun kokemisen tai toisen kivun näkemisen pelko. Algofobia on yleistä vanhoilla ihmisillä. Sitä voidaan hoitaa terapialla ja meditaatiolla.

Behavioristien mukaan fobiat ovat opittuja käyttäytymismalleja. Esimerkiksi kun vanhempi henkilö kuulee muiden kärsivän erilaisista kivuista ja tuskista, hän alkaa myös ennakoida niitä ennen kuin todellisuudessa kärsii kiputiloista.

Lähteet 

Fobiat
Raumannus

Raumannus tarkoittaa seuraavia henkilöitä

Jaakko Paavalinpoika Raumannus (k. 1678), pappi, suomentaja
Johannes Svenonis Raumannus (noin 1570–1614), Tukholman pääkirkkoherra, Uppsalan yliopiston professori
Jonas Matinpoika Raumannus (1608–1683) pappi, kirjailija
Santeri Vuosara

Santeri Vuosara (s. 18. lokakuuta 1976 Pori) on suomalainen kokki ja ruokakirjailija.

Ura
Vuosara on pitkän linjan keittiöammattilainen ja pyörittänyt omaa yhden miehen yritystä Pirkanmaan alueella vuodesta 2008. Syksyllä 2012 hän julkaisi omakustanteena kirjan Uusi Mustamakkara yhteistyössä valokuvaaja Anna-Liisa Nikuksen kanssa. Vuonna 2013 heiltä ilmestyy kirja Rakkaat juurekset (Docendo).

Vuosara oli ehdolla Vuoden tamperelaiseksi 2013 kulttuurityöstään mustanmakkaran hyväksi.

Musiikin alalla Vuosara tunnetaan taiteilijanimellä DJ Sane, ja hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa M. A. Nummisen kanssa tämän albumeilla Didi-WAH-Didi (2005) ja M.A. Numminen Singt Heinrich Heine (2006) sekä EP-julkaisuilla Contro corrente (2005) ja Viihdekäyttäjä (2006).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://santerivuosara.com/

Suomalaiset kokit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Felbi

Felbi on pitkänukkaista samettikangasta, jota käytetään erityisesti hatuissa. Sen nukka painettu yhdensuuntaiseksi, ja materiaalina on yleensä silkki tai viskoosi.

Lähteet

Kangaslajit
Japanin meri-itsepuolustusvoimat

Japanin meri-itsepuolustusvoimat ( ) on Japanin itsepuolustusvoimien merellinen osa, jonka tehtävänä on Japanin aluevesien ja merenkulun suojaaminen. Se muodostettiin vuonna 1952.

Historia 
Japanin kärsittyä tappion toisessa maailmansodassa Potsdamin julistuksen mukaisesti maan laivasto lakkautettiin. Alukset riisuttiin aseista ja osa siirrettiin liittoutuneille sotakorvauksena. Jäljelle jääneet alukset kuljettivat kotiutettavia sotilaita takaisin Japaniin sekä raivasivat sodan aikaisia miinoitteita. Miinanraivaajat siirrettiin perustetulle meriturvallisuusvirastolle (), jonka tehtävänä oli hallinnoida toimintaa.

Vuoden 1947 perustuslain perusteella maahan luotiin itsepuolustusvoimat, ja kylmän sodan aikana Yhdysvallat esitti toiveen maan puolustuksen järjestämisestä. Vuonna 1952 muodostettiin meriturvallissuusvirastoon rannikonturvajoukot, johon liitettiin miinanraivaajat sekä muut sotalaivat kuten Yhdysvaltain luovuttamat hävittäjät. Vuonna 1954 rannikonturvajoukot irrotettiin virastosta ja joukoista muodostettiin samana vuonna annetun lain pohjalta Japanin itsepuolustusjoukkojen meri-itsepuolustusvoimat.

Meri-itsepuolustusvoimien ensimmäiset alukset olivat Yhdysvaltain luovuttamia hävittäjiä, kunnes 1956 laivasto vastaanotti ensimmäisen toisen maailmansodan jälkeen Japanissa valmistetun hävittäjän JDS Harukazen. Laivaston tärkeimmäksi tehtäväksi määritettiin Neuvostoliiton sukellusveneiden aiheuttaman uhan torjunta.

Japanin hallitus hyväksyi joulukuussa 2018 suunnitelman hankkia maalle lentotukialuksia. Helikopteritukialus JS Izumo tullaan muuntamaan F-35-hävittäjälentokoneiden tukialukseksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Now What?!

Now What?! on Deep Purplen yhdeksästoista studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013. Se nauhoitettiin vuonna 2012, ja se on yhtyeen ensimmäinen albumi kahdeksaan vuoteen. Kappaleista ”Hell to Pay” ja ”All the Time in the World” tehtiin yhteinen singlejulkaisu.

Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 8 ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Ian Gillan – laulu
 Roger Glover – basso
 Steve Morse – kitara
 Don Airey – koskettimet
 Ian Paice – rummut

vierailevat muusikot 
 Jason Roller – akustinen kitara ("All the Time in the World")
 Eric Darken – lyömäsoitin ("Bodyline", "All The Time in the World")
 Mike Johnson – steel-kitara ("All The Time in the World", "Vincent Price")
 David Hamilton – kosketinsoitin ("Uncommon Man", "Weirdistan", "Above And Beyond")
 Students of Nimbus School of Recording Arts – laulu ("Hell to Pay")
 Bob Ezrin – taustalaulu & lyömäsoitin

Arvostelut 
 AllMusic: 
 The Guardian: 
 Helsingin Sanomat: ristiriitainen
 Imperiumi.net: 5–/10
 Rytmi: 
 Soundi: 
 Ultimate Classic Rock: 6/10

Lähteet 

Deep Purplen albumit
Vuoden 2013 albumit
Hila (Kirkkonummi)

Hila on kylä Kirkkonummen eteläosassa. Hilassa on useita vanhoja kartanorakennuksia, kuten Hilan ja Jeggarsin kartanot. Hilasta on matkaa Kirkkonummen keskustaan noin 10 kilometriä. Lähimmät elintarvikekaupat ovat Kantvikin Sale ja Eestinkylän Maatilapuoti. Hilassa on myös Linlon pienvenesatama sekä ulkoilualue, joka on hyvin suosittu niin kuntalaisten kuin ulkopaikkakuntalaisten keskuudessa.

Kirkkonummen kylät
Paavo Rautio

Paavo Taneli Rautio (23. maaliskuuta 1924 Helsinki – 28. maaliskuuta 2005 Tampere) oli suomalainen kapellimestari ja viulisti. Hän opiskeli viulunsoittoa muiden muassa Väinö Arjavan, Onni Suhosen ja Wolfgang Schneiderhanin johdolla. Rautio toimi Jyväskylän musiikkiopiston viulunsoitonopettajana 1951–1959, varajohtajana ja opiston orkesterin johtajana 1956–1959; Oulun kaupunginorkesterin johtaja ja musiikkiopiston johtaja hän oli vuodesta 1959. Maamme vanhimman orkesterin, Turun kaupunginorkesterin kapellimestarina hän toimi 1965-1974. Merkittävimmän osan elämäntyötään Rautio teki Tampereen kaupunginorkesterin ylikapellimestarina 1974–1987 ja kohensi orkesterin tasoa.

Paavo Rautio esitti kamarimusiikkia duona pianisti Timo Mäkisen kanssa sekä vieraili eri puolilla Eurooppaa solistina ja kapellimestarina. Paavo Raution veljiä olivat säveltäjä Matti Rautio ja sellisti Erkki Rautio.

Lähteet

Suomalaiset kapellimestarit
Suomalaiset viulistit
Suomalaiset musiikkipedagogit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Chicago (musikaali)

Chicago on 1920-luvun Chicagoon sijoittuva Broadway-musikaali, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1975 Bob Fossen ohjaamana. Musikaalin sävelsi John Kander ja sanoitti Fred Ebb, joka myös laati käsikirjoituksen. Musikaali perustuu Maurine Dallas Watkinsin kirjoittamaan näytelmään Chicago.

Musikaalia esitettiin vuosina 1975–1977 yhteensä 936 kertaa, ja vuonna 1996 se otettiin uudelleen ohjelmistoon Richard Rodgers Theatressa. Musikaali voitti vuonna 1997 kuusi Tony-palkintoa ja sitä esitettiin Broadwaylla vielä 2010-luvullakin. Chicago on Broadwayn historian kolmanneksi pisimpään esitetty näytelmä The Phantom of the Operan ja Catsin jälkeen.

Musikaalin pohjalta tehtiin vuonna 2002 elokuva Chicago.

Suomessa Chicagon toi ensimmäisenä näyttämölle Åbo Svenska Teater vuonna 1976. Helsingin kaupunginteatteri esitti Lauri Siparin ja Jukka Virtasen tekemää suomennosta vuosina 1982–1985, jolloin se keräsi 189 näytöksellä yhteensä 48 849 katsojaa. Sitä ovat esittäneet myös Rovaniemen (1985–1986), Kuopion (2008–2009) ja Lahden (2014–2015) kaupunginteatterit sekä Tampereen Työväen Teatteri (2010–2012), jossa se sai yli 55 000 katsojaa.

Roolit

Kappaleet

Ensimmäinen näytös 
”All That Jazz”
”Funny Honey”
”Cell Block Tango”
”When You’re Good to Mama”
”Tap Dance”
”All I Care About”
”A Little Bit of Good”
”We Both Reached for the Gun”
”Roxie”
”I Can’t Do It Alone”
”Chicago After Midnight”
”My Own Best Friend”

Toinen näytös 
”I Know a Girl”
”Me and My Baby”
”Mister Cellophane”
”When Velma Takes the Stand”
”Razzle Dazzle”
”Class”
”Nowadays”
”Nowadays (reprise)”
”R. S. V. P.”
”Keep It Hot”

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset musikaalit‎
Tony-palkinnon voittaneet musikaalit
Jorma Reenpää

Jorma Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist, 26. huhtikuuta 1902 Helsinki – 16. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lehdenkustantaja, diplomi-insinööri ja Yhtyneiden Kuvalehtien (nykyään Otavamedia) pitkäaikainen toimitusjohtaja.

Reenpää oli Otavan tekninen johtaja 1928–1934, Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtaja 1934–1960 ja Lehtiaitta Oy:n toimitusjohtaja 1961–1973. Hän oli Yhtyneiden Kuvalehtien johtokunnassa (hallitus) 1934–1961 ja puheenjohtajana 1951–1961. Reenpää toimi myös Suomen Kulttuurirahaston kannatusyhdistyksen johtokunnassa ja hallintoneuvostossa, Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiön hallintoneuvostossa ja Koulutarpeiden keskusliikkeen johtokunnassa sekä Aikakauslehtien liiton, Suomen kuvapalvelu Oy:n ja Valioehdet Oy:n puheenjohtajana. Hän oli Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiön kunniajäsen. Jorma Reenpään nimikkorahasto jakaa apurahoja erityisesti karjalaista kulttuuria käsittelevään ja edistävään julkaisutoimintaan. 

Reenpään isä oli professori Alvar Renqvist. Hänen veljiään olivat professorit Yrjö Reenpää, Heikki Reenpää ja Hannes Reenpää, sekä kaksosveli vuorineuvos Kari Reenpää. Jorma Reenpään puoliso oli Anna-Liisa Kyrenius. Heillä oli kaksoistyttäret Katariina (Kaisa) Hirvonen ja Riitta Broman.

Sotilasarvoltaan Reenpää oli majuri ja hänelle oli myönnetty SL K, VR3 ja 4mk.

Kirjallisuutta 
 
 Karlsson, Risto: Kansikuva uusiksi. Kuusikymmentä vuotta elämää ja ihmisiä Yhtyneissä Kuvalehdissä. Otava, 1996. ISBN 951-9435-65-4.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa. Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815-2015. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)
 Sotapolku.fi: Jorma Reenpää

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset insinöörit
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Otava
Lehtokielo

Lehtokielo (Polygonatum multiflorum) on Euroopassa ja Aasiassa kasvava kukkakasvi. Se on kalliokielon lähisukulainen, ja lajien risteymää myydään koristekasvina tarhakielon nimellä.

Lehtokielo voi kasvaa 70 senttimetriä korkeaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pohjolan kasvien pauloissa: Polygonatum multiflorum - lehtokielo
Suomen Lajitietokeskus: Lehtokielo (Polygonatum multiflorum)
ITIS: Polygonatum multiflorum 
United States Department of Agriculture (USDA): Polygonatum multiflorum 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Polygonatum multiflorum 

Torvikielot
Iron City Houserockers

Iron City Houserockers oli yhdysvaltalainen, Pittsburghista kotoisin ollut rock- ja rhythm and blues -yhtye. Se toimi pääasiassa 1980-luvulla ja sen merkittävin lauluntekijä oli Joe Grushecky.

Vuonna 1980 yhtyeeltä ilmestyi albumi Have a Good Time But… Get out Alive! (MCA Records MCA-5111), jonka maahantuoja Suomessa oli Finnlevy.  Ian Hunter ja Mick Ronson olivat albumilla mukana sekä soittajina että tuottajina. Albumin A-puoli sisältää kappaleet "Have a Good Time (But Get out Alive)", "Don't Let Them Push You Around", "Pumping Iron", "Hypnotized", "Price of Love", "Angela" ja B-puoli "We're Not Dead Yet", "Blondie", "Old Man Bar", "Junior's Bar", "Runnin' Scared" ja "Rock Ola". Albumia soitettiin Suomenkin radiossa. Kappaleella "Junior's Bar" taustalaulajana on Ellen Foley. 

Vuonna 1981 ilmestyi Steve Cropperin tuottama albumi Blood on the Bricks.

Suositeltuja kappaleita 

 Angela 
 Junior's Bar

Vertailukohteita 

 Bruce Springsteen 
 Ducks Deluxe 
 J. Geils Band 
 Mink Deville 
 Sean Tyla 
 Southside Johnny 
 The Rolling Stones

Lähteet

 Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Ylöjärven Urheilijat

Ylöjärven Urheilijat on ylöjärveläinen urheiluseura. Seura toimii yleisurheilussa, hiihdossa, uinnissa, suunnistuksessa ja kuntoliikunnassa. Seuran puheenjohtajana toimii Jukka Huppunen.

Historia 
Seura on perustettu vuonna 1944.

Yleisurheilu 
Seuran yleisurheilijat urheilevat Räikän kentällä. Yleisurheiluvalmennusta tarjotaan 9-15-vuotiaille ryhmissä. Jaosto järjestää myös maastotreenejä.

Hiihto 
Hiihtojaosto järjestää joka talvi puolet Räikkä cupista.

Uinti 
Uintijaoston toiminnassa on tauko Ylöjärven Uimahallin remontin takia.

Suunnistus 
Suunnistusjaoston toiminta on vielä pientä, mutta jäsenmäärä kasvaa.

Kuntoliikunta 
Kuntoliikuntajaosto järjestää joka vuosi Räikän kentällä kaksi Cooperia ja kävelytestiä.

Seuran menestyneitä urheilijoita 

Petteri Pulkkinen voitti 400 metrin aitojen Suomen mestaruuden Lapualla vuonna 1995 ja Oulussa 1998. Joni Karvinen on ollut nuorten MM-kilpailuissa kaksi kertaa 6. ja nuorten EM-kilpailuiden 7. vuonna 2013. Kuusinkertainen nuorten Suomenmestari.

Lähteet 
Seuran kotisivut

Aiheesta muualla 
Ylöjärven Urheilijoiden kotisivut

Ylöjärveläiset urheiluseurat
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Masahiro Sakurai

Masahiro Sakurai (, s. 3. elokuuta 1970) on japanilainen videopelienkehittäjä. Hänet tunnetaan Kirby- ja Super Smash Bros. -pelisarjoista. Tällä hetkellä Sakurai työskentelee peliohjaajana Sora Ltd. ja Project Sora yrityksissä.

Tuotanto 

 1992 - Kirby's Dream Land
 1993 - Kirby's Adventure
 1993 - Kirby's Pinball Land
 1995 - Kirby's Block Ball
 1996 - Kirby Super Star
 1999 - Super Smash Bros.
 2001 - Super Smash Bros. Melee
 2002 - Kirby: Nightmare in Dream Land
 2003 - Kirby Air Ride
 2005 - Meteos
 2005 - Kouchuu Ouja: MushiKing -- Greatest Champion e no Michi
 2008 - Super Smash Bros. Brawl
 2012 - Kid Icarus: Uprising
 2014 - Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U
 2018 - Super Smash Bros. Ultimate

Lähteet 
http://www.n-sider.com/personnelview.php?personnelid=982

Aiheesta muualla 
 http://masahirosakurai.com/updates/ 
 http://www.n-sider.com/contentview.php?contentid=325&page=5

Japanilaiset videopelisuunnittelijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Sisäkolmio

Sisäkolmio syntyy geometriassa, kun kolmion kullekin sivulle merkitään piste, jotka yhdistetään janoilla kolmioksi. Määritelmänsä vuoksi sisäkolmio on aina kolmion sisällä. Sisäkolmion emokolmio, josta se muodostettiin, on eräs sen ulkokolmio.

Vaikka sivujen pisteet voidaan valita mielivaltaisesti, ovat tietyillä tavoilla valitut pisteet erityisen mielenkiintoisia. Kolmion sisältä valitaan erityinen sisäpiste, joka osallistuu yhteisesti kolmion kolmen sivun kantapisteen muodostumiseen. Monesti tällainen piste on kolmion merkillinen piste. Kun sisäpisteestä johdetaan, erityisellä tavalla janoja hyväksi käyttäen, kantapisteet, saadaan sisäkolmio, jolla on erityisiä ominaisuuksia.

Pedaalinen kolmio ( pedal triangle) syntyy, kun kolmion sisäpisteestä vedetään normaalien avulla kohtisuorat kolmion sivuille. Kohti­suorat kohtaavat kolmion sivut kanta­pisteissä, joiden kautta pedaalikolmio piirretään. Sisäpistettä, joka on muodostamassa pedaalikolmiota, kutsutaan pedaalipisteeksi. Jos pedaalipiste sijaitsee kolmion ulkopuolella, ei pedaalikolmio välttämättä ole sisäkolmio, koska jokin kantapiste saattaa sijaita sivun jatkeella.

Ceviaanikolmio ( cevian triangle) syntyy, kun kolmion kärjistä piirretään ceviaanit ( cevian) valitun sisäpisteen kautta vastakkaisille sivuille. Ceviaanit ja sivut kohtaavat kantapisteissä, joiden kautta kolmio piirretään. Sisäpistettä, joka on muodostamassa kyseistä sisäkolmiota, kutsutaan ceviaanipisteeksi ( cevian point).

 Erityisiä sisäkolmioita 
Seuraavassa on lueteltu joitakin edellämainittuja kolmioita.
 Pedaaliset kolmiot 
Pedaalisten kolmioiden muoto riippuu sekä isäntäkolmion muodosta että normaalien leikkauspisteen P'' paikasta. Kolmiot voidaan kuitenkin luetteloida käyttäen leikkauspistettä indeksinä.
 Sisäympyrän sivuamispisteistä voidaan muodostaa pedaalinen kolmio. Sisäympyrän keskipiste on kolmion kulmanpuolittajien leikkauspiste (Kimberlingin tunnus  ).
 Keskinen kolmio on alkuperäisen kolmion ympäröivän ympyrän keskipisteen ( ) suhteen pedaalinen kolmio.
 Ortokolmio syntyy korkeusjanojen kantapisteistä (jotka ovat myös ceviaanit), kun ne leikkaavat ortokeskuksessa (Kimberlingin tunnus on  ) ja jatkavat osuen kohtisuoraan kolmion vastaisille sivuille.
 Pedaalinen kolmio Bevan pisteen ( ) suhteen syntyy, kun kolmiota ulkoisesti sivuavien ympyröiden sivuamispisteet yhdistetään kolmioksi.

Ceviaanikolmiot 
 Ortokolmion korkeusjanat voidaan tulkita ceviaaniksi, jotka leikkaavat toisensa samaisessa ortokeskuksessa.
 Sisäympyrän keskipisteen kautta kulkevat ceviaanien kantapisteet muodostavat kolmion Gergonnen pisteen (Kimberlingin tunnus  ) kautta.
 Keskinen kolmio muodostuu kolmion keskijanojen kantapisteiden eli sivujen keskipisteiden, yhdistämisestä. Se on ceviaanien muodostama kolmio painopisteen (Kimberlingin tunnus  ) suhteen.

Katso myös 
 Ceviaanikolmio
 Pedaalinen kolmio

Lähteet

Viitteet 

Kolmion geometria
Reinhold Johan Rehbinder

Reinhold Johan Rehbinder (1741–1824), oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies. Hän oli vuodesta 1785 majuri henkirakuunnoissa ja oli mukana sodassa 1788–1790. Sotapalveluksesta erottuaan hän ryhtyi maanviljelijäksi. Hänet kutsuttiin Turkuun 1808 valitsemaan Pietariin lähetettävää lähetystön jäsen ja hän vastusti ankarasti vaalia. Porvoon valtiopäivillä 1809 hän oli säädyn merkittäviä edustajia ja oli  siviili- ja talousvaliokunnan puheenjohtaja.

Lähteet

Suomalaiset sotilaat
Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehet
Suomen suuriruhtinaskunnan aatelissäädyn valtiopäivämiehet
 Porvoon valtiopäivät
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1741 syntyneet
Vuonna 1824 kuolleet
Karl Friedrich Rehbinder

Karl Friedrich Rehbinder (1764–1841) oli baltiansaksalainen kreivi ja Saku-oluttehtaan perustaja. Hän rakensi tiluksilleen Sakun kartanoon panimon vuonna 1820..

Lähteet

Baltiansaksalaiset
Vuonna 1764 syntyneet
Vuonna 1841 kuolleet
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

Baseballin seniorien Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Espanjassa 7. – 16. syyskuuta 2007. Mestaruuden voitti Alankomaat. Kilpailuihin järjestettiin karsintaturnaukset heinä-elokuussa 2006. Kaikkiaan 12 joukkuetta osallistui lopputurnaukseen. Turnaus oli samalla osa olympiakarsintaa. Turnauksen voittaja Alankomaat selviytyi suoraan Olympiaturnaukseen ja muut mitalistit Iso-Britannia ja Espanja saivat paikan Taiwanissa pelattavaan olympiakarsintaturnaukseen.
Turnauksesta jäi pois Kreikan joukkue, koska maan liitto ei täyttänyt hallinnollisia ja taloudellisia velvoitteita. Kreikan tilalla pelasi Venäjän voittamassa karsintakilpailussa toiseksi sijoittunut Itävalta.

Alkulohkot

Lohko A

1Tšekin voitot Kroatiasta ja Itävallasta mitätöitiin myöhemmin ja tuomittiin vastustajien 9-0 -voitoiksi. Tällä ei ennättänyt olla vaikutusta sijoitusottelujen muodostumiseen.

Lohko B

Loppusarja C

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.
Iso-Britannian, Espanjan ja Saksan välinen järjestyi keskinäisissä otteluissa päästettyjen juoksujen perusteella. Iso-Britannialla ja Espanjalla päästettyjä oli 7,50 yhdeksää vuoroa kohti, jolloin Iso-Britannia voitti hopeaa voitettuaan keskinäisen ottelun. Saksan RA/9 oli 8,00.

Sijoitusottelut

Lopulliset sijoitukset

Euroopan mestari  2007
 Alankomaat
20. mestaruus

Henkilökohtaiset palkinnot

Lähteet
 Raportti kisoista

2007
Vuoden 2007 baseball
Espanjan urheilu
Francis Lawrence

Francis Lawrence (s. 26. maaliskuuta 1971) on yhdysvaltalainen  elokuva-, televisio- ja musiikkivideo-ohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa Nälkäpeli-elokuvasarjan kolme viimeistä osaa.

Lawrence on ohjannut musiikkivideoita muun muassa Beyoncélle, Green Daylle, Britney Spearsille, The Black Eyed Peassille, Jay-Z:lle, Avril Lavignelle, Aerosmithille, Janet Jacksonille, Jennifer Lopezille, Lady Gagalle, Lisa Marie Presleylle, Destiny’s Childille, Gwen Stefanille, Pinkille, Shakiralle ja Missy Elliottille.

Elokuvaohjaajana 

 Constantine (2005)
 I Am Legend (2007)
 Vettä elefanteille (2011)
 Nälkäpeli – Vihan liekit (2013)
 Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1 (2014)
 Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2 (2015)
 Red Sparrow (2018)

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Yhdysvaltalaiset televisio-ohjaajat
Yhdysvaltalaiset musiikkivideo-ohjaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
SA-kuva-arkisto

SA-kuva-arkisto eli SA-kuva-sivusto on Puolustusvoimien kuvakeskuksen ylläpitämä kuva-arkisto, joka sisältää 160 000 talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan aikaista, pääasiassa TK-komppanioiden kuvaajien ottamaa valokuvaa. Kuvia saa julkaista ja käyttää vapaasti. Julkaistessa kuvien yhteydessä on mainittava lähteeksi SA-kuva. 

Kuvanegatiivien digitointi vei aikaa 3,5 vuotta ja siihen kului kymmenen henkilötyövuotta. Arkisto ei sisällä kaikkea puolustusvoimien kuvamateriaalia sotien ajalta. Noin promille eli joka tuhannes valokuva on päätetty jättää julkaisematta, sillä ne kuvaavat erittäin raakoja tapahtumia. Tutkijoille on luvattu pääsy näihin kuviin Puolustusvoimien kuvakeskuksessa.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 SA-kuva-arkiston sivusto.

Valokuvauksen historia
Ringaudai

Ringaudai on kylä keskisessä Liettuassa Kaunasin läänissä Kaunasin kunnallispiirissä. Vuonna 2001 kylässä asui 4 092 asukasta., vuonna 2011 kylässä asui 2 861 asukasta.

Lähteet

Liettuan kylät
Kaunasin lääni
Kojo

Kojo tarkoittaa muun muassa seuraavia:

 Kojo, kylä Forssan Koijärvellä
 Kojonjoki, joki Kokemäenjoen vesistössä
 Kojon kartano, kartano Forssan Koijärvellä
 KoJo, Helsingin Kojootit, helsinkiläinen jääkiekkoseura
 Kojo, laulaja Timo Kojon taiteilijanimi

Sukunimi
 Hannu Kojo (s. 1953), suomalainen meloja
 Kullervo Kojo (s. 1954), suomalainen klarinetisti
 Leo Kojo (1917–2006), Mannerheim-ristin ritari
 Markus Kojo (s. 1994), suomalainen jääkiekkoilija
 Pauli Kojo (s. 1935), kirjallisuustoimittaja, kääntäjä ja kirjailija
 Raimo O. Kojo (s. 1939), suomalainen kirjailija ja toimittaja
 Timo Kojo, Kojo (s. 1953), suomalainen laulaja
 Tuula Kojo (s. 1962), kirjallisuuden suomentaja
 Viljo Kojo (1891–1966), suomalainen runoilija

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Dzūkijan kansallispuisto

Dzūkijan kansallispuisto () on alueeltaan suurin Liettuan kansallispuistoista. Tämä pinta-alaltaan 585,19 neliökilometrin suuruinen kansallispuisto sijaitsee maan eteläosassa Alytusin läänin Varėnan kunnallispiirin alueella. Varsinaisen kansallispuiston vieressä sijaitsee tiukemmin suojeltu Čepkeliain luonnonpuisto.

Lähteet

Aiheesta muualla

 LT034 - Dzukija National Park   (birdlife.org)
 Lyhyesti Liettuan kansallispuistoista   (visitlithuania.net)

Liettuan kansallispuistot
Alytusin lääni
Ruskeasuon ratsastushalli

Ruskeasuon ratsastushalli eli Olympiamaneesi (tunnetaan myös nimellä Ruskeasuon liikuntahalli) on Helsingin keskuspuiston laidalla Ruskeasuon kaupunginosassa sijaitseva ratsastus- ja liikuntahalli. Vuonna 1940 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut Rakennushallituksen silloinen yliarkkitehti Martti Välikangas.

Historia 
Ruskeasuon ratsastushallin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1938, kun Helsinki oli saanut järjestettäväkseen alun perin Tokiossa pidettäväksi aiotut vuoden 1940 kesäolympialaiset. Hallissa ei ollut tarkoitus järjestää varsinaisia kilpailuja, vaan sen piti palvella osallistujien harjoittelutilana ja hevosten vierastallina. Sijoituspaikan ratkaisi läheisen Laakson ratsastusstadionin sijainti. Pinta-alaltaan noin 7 000 m²:n suuruinen ratsastushalli oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin ja sen maneesi oli Euroopan toiseksi suurin. Katsomoissa oli tilaa 4 500:lle hengelle.

Toisen maailmansodan syttymisen vuoksi vuoden 1940 olympialaiset peruttiin ja ratsastushalli toimi sodan ajan varastotilana. Vuonna 1946 sen eteläpää muutettiin raitiovaunuvarikoksi ja ratsastajille jäi vain osa hallista. Sama tila on myös nykyään hevosharrastajien käytössä. Vuoden 1952 kesäolympialaisia varten halliin rakennettiin tallit, joihin majoitettiin kisoihin osallistuvia hevosia. Ratsastushallin sisällä ei kilpailtu, mutta kouluratsastus järjestettiin vieressä olevalla kentällä. Myös kenttäratsastuksen maasto-osuuden lähtö tapahtui Ruskeasuon ratsastushallin luota.

Vuonna 1962 koko rakennus muutettiin liikuntakäyttöön. Eteläpäähän valmistui käsipallokenttä ja halliin rakennettiin myös toinen kerros. Lisäksi alakertaan saneerattiin nyrkkeily- ja voimailutilat. 1990-luvulla ratsastushallissa suoritettiin peruskorjaus, joka valmistui vuonna 2000.

Nykypäivä 
Nykyään ratsastushallin eteläpää on edelleen liikuntakäytössä. Hallissa on palloilu-, nyrkkeily- ja voimailusalit, tilat pöytätennistä verten sekä kahvila ja kokoussali. Lisäksi ulkona on talvisin luistinratana toimiva pallokenttä sekä jousiammuntarata, joiden kanssa ratsastushalli muodostaa Ruskeasuon urheilupuiston. Alueella toimii muun muassa vuonna 1929 perustettu Keskustalli, joka on Suomen vanhin ratsastuskoulu. Myös Helsingin poliisilaitoksen ratsupoliisin tallit ovat Ruskeasuolla. Maneesin ja tallien lisäksi alueella on kaksi ulkona sijaitsevaa ratsastuskenttää ja keskuspuistossa kiertää neljän kilometrin mittainen ratsastuspolku.

Vuonna 2009 aloitti toimintansa Pro Olympiamaneesi -liike, jonka tarkoituksena on palauttaa ratsastushalli kokonaan alkuperäiseen käyttöönsä. Hanketta ovat aktiivisesti vieneet eteenpäin muun muassa kouluratsastaja Kyra Kyrklund sekä kansanedustajat Leena Harkimo ja Katri Komi.

Ruskeasuon ratsastushalli kuuluu muiden Helsingin olympialaisia varten rakennettujen urheilupaikkojen tavoin Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lähteet 
Pro Olympiamaneesi ry:n kotisivut 
Helsingin kaupungin liikuntavirasto

Viitteet

Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Helsingin urheiluhallit
Ruskeasuo
Martti Välikankaan suunnittelemat rakennukset
Rantasalo

Rantasalo on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aili Rantasalo (1902–1958), taidemaalari
 Ilari Rantasalo (1916–1999), Helsingin yliopiston kansanterveystieteen professori, Viljo Rantasalon poika
 Mauri Rantasalo (1891–1962), jääkärikapteeni
 Onni Rantasalo (e. Björni, 1883–1977), kansanedustaja, maanviljelysneuvos ja kartanonomistaja 
 Vilho Rantasalo (1881–1961), kansanperinteen tutkija ja julkaisija
 Viljo Rantasalo (e. Björni, 1887–1983), professorin arvon saanut pediatriikan dosentti

Katso myös
 Björni
Žemaitijan kansallispuisto

Žemaitijan kansallispuisto () on kansallispuisto Liettuan luoteisosassa Telšiain läänissä, erityisesti Plungėn kunnallispiirissä. Tämä pinta-alaltaan 219,03 (217,20) neliökilometrin suuruinen kansallispuisto perustettiin vuonna 1991. Puiston tarkoituksena on alueen metsä- ja järviekosysteemin samoin kuin kulttuuriperinnön suojelu.

Puiston keskellä sijaitsee runsaan 12 km2 laajuinen Plateliai-järvi. Alueella asuu noin 3 500 henkeä.

Puistoalueen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Kylmän sodan museo Plungėn kunnallispiirin Plokštinėssä. Alueen ohjussiiloissa säilytettiin kylmän sodan vuosina 1962-1978 muun muassa neljää keskipitkän kantaman ohjusta mallia R-12 Dvina (SS-4).

Lähteet

Aiheesta muualla

 Žemaitijan kansallispuiston sivut , ,  ja  (zemaitijosnp.lt)
 Lyhyesti Žemaitijan kansallispuistosta  (visitlithuania.net)

Liettuan kansallispuistot
Telšiain lääni
Brett Ritchie

Brett Ritchie (s. 1. heinäkuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on Dallas Starsin varaus vuoden 2011 draftissa.

Maajoukkueura  

Ritchie pelasi alle 18-vuotiaiden kisoissa vuonna 2011 ja edusti Kanadaa myös alle 20-vuotiaiden kisoissa 2013.

Lähteet 
 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Calgary Flamesin pelaajat
Dallas Starsin varaamat pelaajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2012

Baseballin miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 käytiin Alankomaissa 7.–16. syyskuuta. Mestaruuden voitti toisen kerran peräkkäin Italia. Kilpailuihin järjestettiin karsintaturnaukset kesällä 2011. Kaikkiaan 12 joukkuetta osallistui lopputurnaukseen.

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Loppusarja C

Alkulohkoissa pelatut keskinäiset ottelut laskettiin mukaan loppusarjan taulukkoon.

Loppuottelu

Sijoitusottelut

Lopulliset sijoitukset

Euroopan mestari  2012
 Italia
10. mestaruus

Lähteet
 http://www.scorekeepers.org/tornei/ceb/2012/rotterdam/standing.php 

2012
Vuoden 2012 baseball
Alankomaiden baseball
Queensrÿche (albumi)



Queensrÿche on yhdysvaltalaisen Queensrÿche-yhtyeen studioalbumi vuodelta 2013 ja yhtyeen ensimmäinen albumi laulaja Todd La Torren kanssa. Se julkaistiin Century Media -levymerkillä Euroopassa 24. ja Pohjois-Amerikassa 25. kesäkuuta 2013.

Albumi ilmestyi kesken kiistan yhtyeen nimestä. Muut alkuperäisjäsenet Eddie Jackson, Scott Rockenfield ja Michael Wilton erottivat alkuperäislaulaja Geoff Taten Queensrÿchesta kesäkuussa 2012 ja jatkoivat yhtyeen toimintaa silloisen kitaristinsa Parker Lundgrenin ja uuden laulajan, muun muassa Crimson Glorysta tunnetun Todd La Torren kanssa. Välirikon osapuolet käräjöivät sittemmin yhtyeen immateriaalioikeuksista, ja molemmat saivat luvan käyttää nimeä varsinaiseen oikeuskäsittelyyn asti. Tate kokosi yhtyeestä oman versionsa, joka julkaisi Frequency Unknown -albumin huhtikuussa 2013. Kiista sovittiin lopulta huhtikuussa 2014 oikeussalin ulkopuolella, ja Queensrÿche-nimi jäi Jacksonille, Rockenfieldille ja Wiltonille.

Queensrÿchen tuotti, äänitti ja miksasi myös yhtyeen menestysalbumeilla Operation: Mindcrime (1988), Empire (1990) ja Promised Land (1994) työskennellyt Jimbo Barton.

Albumia myytiin julkaisuviikollaan Yhdysvalloissa 13 500 kappaletta, ja se sijoittui Billboardin albumilistalla 23:nneksi.

Kappaleet

Bonuskappaleet 
Albumin erikoispainos sisältää kolme bonuskappaletta, jotka äänitettiin livenä Snoqualmiessa Washingtonissa 27. lokakuuta 2012.

Yhtyeen kokoonpano 
 Eddie Jackson – bassokitara, taustalaulu
 Todd La Torre – laulu
 Parker Lundgren – kitara
 Scott Rockenfield – rummut, lyömäsoittimet, orkestraatio
 Michael Wilton – kitara

Vierailijat 
 Pamela Moore – laulu kappaleessa ”A World Without”
 Andrew Raiher – viulu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 ”Where Dreams Go to Die” YouTube-sivustolla 
 ”Redemption” YouTube-sivustolla 
 ”Fallout” YouTube-sivustolla

Arvostelut 
 Imperiumi: 7½/10

Queensrÿchen albumit
Vuoden 2013 albumit
Juha Javanainen

Juha Javanainen (s. 11. kesäkuuta 1956 Tampere) on suomalainen kirjailija. Hän on valmistunut Tampereen yliopistosta historian ja yhteiskuntaopin opettajaksi. Javanainen opettaa historiaa ja yhteiskuntaoppia Tampereella Takahuhdin koulussa. Javanainen on julkaissut kirjailijanurallaan 15 kirjaa, jotka käsittelevät historiaa ja etenkin Messukylän historiaa.

Teokset

Lähteet 

 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Ringbom

Ringbom on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Anders Ringbom (1903–1972), kemisti, professori
Antonia Ringbom (s. 1946), animaatiotaiteilija, kirjailija, ohjaaja ja tuottaja
Henrika Ringbom (s. 1962), suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä, Lars-Peter Ringbomin tytär
Håkan Ringbom (1936–2015), englannin kielen ja kirjallisuuden professori
Lars-Ivar Ringbom (1901–1971), taidehistorioitsija
Lars-Peter Ringbom (1929–2009), Yleisradion ohjelmapäällikkö, Lars-Ivar Ringbomin poika
Lena Ringbom Lindén (1914–1965), suomenruotsalainen kirjailija
Leopold Ringbom (s. 1992), moottoriurheilija
Mårten Fredrik Ringbom (1770–1811), suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies
Nils-Eric Ringbom (1907–1988), säveltäjä ja musiikkitieteilijä
Reijo Ringbom (s. 1963), jääkiekkoilija ja jääkiekkotuomari
Sixten Ringbom (1935–1992), taidehistorioitsija, Lars-Ivar Ringbomin poika
Åsa Ringbom (s. 1945), taidehistorian professori.

Nimen entisiä haltijoita:
 Yrjö Kulovesi (1887–1943), suomalainen lääkäri (vuoteen 1906 asti Ringbom)
The Classical Conspiracy


The Classical Conspiracy on alankomaalaisen sinfonista metallia soittavan Epica-yhtyeen vuonna 2009 ilmestynyt kaksilevyinen livealbumi. Albumi äänitettiin Miskolcissa Unkarissa 14. kesäkuuta 2008, ja Nuclear Blast julkaisi sen seuraavana vuonna 5. toukokuuta. Albumilla Epica esittää omien kappaleittensa lisäksi cover-versioita taidemusiikin ja elokuvamusiikin kappaleista.

Albumilla Epica esiintyi Zsolt Regosin johtaman 40-henkisen orkesterin ja 30-henkisen kuoron kanssa, jotka koostuivat unkarilaisista muusikoista.

Albumi oli Epican ensimmäinen, jossa yhtyeen varsinaisena rumpalina oli Ariën van Weesenbeek, ja viimeinen, jossa kitaristina oli Ad Sluijter.

Kappaleet

CD 1

CD 2

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2009 konserttitallenteet
Epican albumit
Slint

Slint oli amerikkalainen rock-yhtye, joka perustettiin Louisvillessä, Kentuckyssa vuonna 1986. Yhtye on julkaissut kaksi studioalbumia ja yhden EP:n. Yhtye hajosi toisen albuminsa Spiderland äänitysten, jälkeen vuonna 1990. Yhtye teki comebackin vuosina 2005 ja 2007 soittaen useita keikkoja, mutta ei kuitenkaan julkaissut mitään uutta materiaalia.

Jäsenet 
 Brian McMahan (kitara & laulu)
 David Pajo (kitara)
 Todd Brashear (basso)
 Britt Walford (rummut, kitara, laulu)

Livejäsenet 2005 ja 2007 
 Michael McMahan (kitara)
 Todd Cook (basso)
 Gavin Quinn
 Joey McGonaghy (piano)

Entiset 
 Ethan Buckler (basso)

Diskografia

Studioalbumit

EP

Sekalaiset

Lähteet
Touch and Go Records

Post-rock-yhtyeet
Yhdysvaltalaiset post-hardcore-yhtyeet
Uhkapelimerkki

Uhkapelimerkki on kirjailija Reijo Mäen kirjoittama rikosromaani vuodelta 2007. Se on Vares-kirjasarjan kahdeksastoista osa.

Juoni
Jussi Vares kohtaa pankkiautomaatilla naisen, jonka nimi on Sole Sulavesi. Pian Vares ja Sole rakastuvat. Muutaman viikon seurustelun jälkeen Sole katoaa ja hänen ruumiinsa löytyy Ruissalossa sijaitsevasta lintutornista. Solen veli Timo Petterson palkkaa Jussin tutkimaan Solen murhaa. Vares ryhtyy murhan lisäksi tutkimaan kaverinsa Janne Ruuhion antamia ilmiantokirjeitä.

Vastaanotto 
Turun Sanomien Kimmo Rantasen mukaan lukijan ärsytyskynnystä ei toistuvasti kokeilla uskontoa ja maahanmuuttoa koskevilla kärjekkäillä heitoilla ja huonoa huumoriakin on vähemmän. Vareksen olutmerkki on vaihtunut porilaisesta Karhusta Laitilan Kukkoon ja tuotteen nimi mainitaan niin moneen kertaan, että elokuvassa se vaikuttaisi sponsoroinnilta. Helsingin Sanomien Pertti Avola toteaa Mäen jo ajat sitten saavuttaneen tasalaatuisuuden, joka ei petä jos ei yllätä.

Uhkapelimerkki oli ilmestymisvuonnaan kolmanneksi myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 63 400 kappaletta.

Elokuvaversio 
Kirjaan perustuva elokuva Vares – Uhkapelimerkki sai ensi-iltansa vuonna 2012. Lauri Törhösen ohjaamassa elokuvassa Jussi Vareksen roolin esittää Antti Reini.

Lähteet

Suomalaiset rikosromaanit
Vuoden 2007 kirjat
Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Nikolai Rumjantsev

Nikolai Petrovitš Rumjantsev (1754–1826) oli venäläinen valtiomies. Hän oli maan ulkoministeri vuodesta 1808 ja oli toisena Venäjän valtuutettuna solmimassa Haminan rauhaa 1809.  Hän oli vuosina 1810–1812 Venäjän valtakunnanneuvoston puheenjohtaja. 

Rumjantsev kuului varakkaaseen aatelissukuun. Hänen isänsä oli sotamarsalkka Pjotr Rumjantsev.  Hän opiskeli 1770-luvulla Leidenin yliopistossa ja pyrki myöhemmin diplomaattina rakentamaan kulttuurisuhteita Venäjän ja Länsi-Euroopan välille. Hän myös keräsi suuren kokoelman muinaisesineitä, käsikirjoituksia ja kirjoja, joiden pohjalle perustettiin Rumjantsevin museo ja  kirjasto. Hänen kirjastonsa toimi myöhemmin Lenin nimelle omistettuna ja on nykyisin Moskovassa Venäjän valtionkirjaston yhteydessä ja muut kokoelmat useissa museoissa.

Rumjantsevin kausi valtakunnanneuvoston puheenjohtajana jäi lyhyeksi, sillä hän ei hyväksynyt keisari Aleksanteri I:n Ranskan-politiikkaa ja erosi vuonna 1812. Rumjantsevin kulttuuritoiminta ulottui myös Suomeen: hän rahoitti Gustaf Renvallin sanakirjan ja antoi taloudellista tukea myös A. J. Sjögrenille.

Lähteet

Aiheesta muualla
Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 23. Retzius - Ryssland: Rumjantsev  (runeberg.org)

Venäjän ulkoasiainministerit
Venäläiset diplomaatit
Vuonna 1754 syntyneet
Vuonna 1826 kuolleet