Italian miesten lentopallomaajoukkue

Italian miesten lentopallomaajoukkue edustaa Italian tasavaltaa sekä lentopalloliittoa kansainvälisissä lentopallon arvokilpailuissa sekä muissa kilpailuissa. Se on yksi menestyneimmistä lentopallomaajoukkueista kautta aikojen.

Historia 

Italian miesten lentopallomaajoukkue on ollut Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Euroopan ja ajoittain myös maailman parhaita lentopallojoukkueita. Se on voittanut neljä maailmanmestaruutta, seitsemän Euroopan-mestaruutta ja kahdeksan kertaa maailmanliigan. Olympiakisoissa se on saavuttanut kolme hopeaa ja kolme pronssia.

Merkittäviä saavutuksia 

 Italian maajoukkue saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa EM-kisoissa 1948 sijoittumalla pronssille. Seuraavia virstanpylväitä olivat yliopistojen maailmanmestaruus ja osallistuminen Montrealin 1976 olympialaisiin.
 1978 Italia toimi maailmanmestaruuskisojen isäntänä ja voitti hopeiset mitalit Camelo Pitteran valmennusopeilla.
 1984 Italian joukkue ylsi pronssille Los Angelesin olympialaisissa. Sivano Prandi oli tuolloin Italian nuorten poikien valmentajana ja vuonna 1985 Italia saavutti hopeaa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
 1989 Julio Velasco valittiin maajoukkueen valmentajaksi ja Italia aloitti voittojen tien. Tuona vuonna joukkue voitti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa Tukholman kisoissa ja sijoittui sen jälkeen toiseksi maailmancupissa Japanissa.
 1990 Italia voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Se kukisti Brasilian välierässä ja Kuuban loppuottelussa. Samana vuonna maa voitti ensimmäisen kerran maailmanliigan.
 1991 Italia voitti uudelleen maailmanliigan. EM-kisojen finaalissa se hävisi Neuvostoliitolle ja sai hopeaa.
 1992 Italia voitti kolmannen kerran peräkkäin maailmanliigan. Ennen maailmanliigaa joukkue jäi Barcelonan olympialaisissa viidenneksi.
 1993 Velascon valmentama joukkue voitti Euroopan Mestaruuden Suomessa ja myös maailmancupin.
 1994 Italia voitti Alankomaat MM-kilpailujen loppuottelussa sekä neljännen kerran maailmanliigan.
 1995 Italia uusi maailmanliigan voittonsa nuorilla pelaajilla. Rio de Janeirossa 25 000 ihmisen edessä se voitti finaalissa Brasilian.  Syyskuussa Italia voitti kolmannen kerran Euroopan mestaruuden Ateenassa. Joulukuussa joukkue voitti vielä maailmancupin.
 1996 päättyi valmentaja Velascon kausi. Italia jäi Atlantan olympialaisissa hopealle hävittyään loppuottelun Alankomaille niukasti. Samana vuonna Italia otti hopeaa maailmanliigassa ja nousi ensimmäisen kerran FIVB:n rankinglistalla maailmanykköseksi.
 1997 Italia voitti maailmanliigan Moskovassa. EM-kisoissa Alankomaissa joukkue sai pronssia.
 1998 Italia oli neljäs maailmanliigassa Milanossa ja voitti kolmannen maailmanmestaruutensa Japanissa.
 1999 Andrea Anastasi tuli vuoden alussa valmentajaksi ja hänen johdollaan joukkue saavutti heti voittoja: Argentiinassa maailmanliigan voitto seitsemännen kerran ja EM-kotikisoissa neljäs mestaruus, kun finaalissa kaatui Venäjä eräluvuin 3–1.
 2000 Sydneyn olympialaisissa joukkue sai pronssia ja maailmanliigan se voitti kahdeksannen kerran, kun Venäjä hävisi loppuottelussa.

 2001 Maajoukkue saavutti hopeaa maailmanliigassa ja EM-kisoissa.
 2002 Italia oli MM-kisoissa viides ja maailmanliigassa neljäs.
 2003 Gian Paolo Montali tuli Italian päävalmentajaksi ja toisena valmentajana aloitti Mauro Berruto. Heidän alaisuudessaan joukkue otti kolmannen sijan maailmanliigassa ja voitti kultaa EM-kisoissa. Maailmancupissa se sijoittui toiseksi.
 2004 Ateenan olympialaisissa Italia sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilialle 3–1. Olympialaisiin lopetti maajoukkueuransa muutama tärkeä pelaaja kuten Andrea Sartoretti.
 2005 joukkue voitti Euroopan mestaruuden kuudennen kerran. Italiassa ja Serbiassa järjestettyjen kisojen voitto oli tärkeä Italialle surkeasti sujuneen maailmanliigan jälkeen.
 2006 Italia oli maailmanliigan alkulohkossaan vasta kolmannella sijalla mutta pääsi finaaleihin villillä kortilla. Siellä se ei selviytynyt mitalipeleihin. Maailmanmestaruuskisoissa joukkue sijoittui viidenneksi.
2007 Joukkue sijoittui EM-kisoissa hallitsevana mestarina kuudenneksi. Italian media vaati pitkäaikaisen päävalmentajan Gianpaolo Montalin sopimuksen purkamista ja sai tahtonsa läpi. Italian päävalmentajaksi pestattiin vuoteen 2010 ulottuvalla sopimuksella Espanjan EM-kultaan vienyt Andrea Anastasi.
 2008 Italia voitti maailmankarsinnat ja eteni Pekingin olympialaisiin. Siellä joukkue päätyi neljännelle sijalle. Maailmanliigassa Italia oli seitsemäs.
 2009 EM-kisoissa sijoitus oli kymmenes joukkueen voitettua kuudesta ottelustaan vain kaksi.
 2010 Italia sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi hävittyään voitokkaiden alkukierrosten jälkeen välierissä Brasilialle ja pronssiottelussa Serbialle.
 2011 Joukkue ylsi EM-kisoissa hopealle hävittyään loppuottelussa Serbialle. Valmentajana oli Mauro Berruto.
 2012 Italia saavutti Lontoon olympialaisissa pronssia hävittyään välierissä Brasilialle mutta voitettuaan pronssiottelussa Bulgarian.
 2013 Italia saavutti Mauro Berruton valmentamana EM-hopeaa ja maailmanliigassa pronssia.
 2014 MM-kilpailuissa Italia putosi jatkosta toisella kierroksella ja sijoittui 13:nneksi voitettuaan yhdeksästä ottelustaan vain kolme. Maailmanliigassa se saavutti pronssia.
 2015 Saavutuksena oli Gianlorenzo Blenginin valmentamana EM-pronssia sekä maailmancupissa toinen sija.
 2016 Italia saavutti Rion olympialaisissa hopeaa voitettuaan välierissä Yhdysvallat mutta hävittyään loppuottelussa Brasilialle. Maailmanliigassa Italia sijoittui neljänneksi.
 2017 Joukkue sijoittui EM-kisoissa viidenneksi hävittyään puolivälierissä Belgialle.
 2018 MM-kilpailuissa Italia sijoittui viidennelle sijalle.
 2021 Italia voitti Euroopan-mestaruuden.
 2022 Italia voitti maailmanmestaruuden.

Lähteet 

Lentopallomaajoukkueet
Miesten lentopallomaajoukkue