joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Draconian Times

Draconian Times on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen viides studioalbumi vuodelta 1995. Death metal -vaikutteet oli hylätty jo edellisellä Icon-albumilla, ja Draconian Timesin myötä yhtye jätti lopullisesti taakseen aiempien levyjen raskaat äänimaailmat ja doom metal -vaikutteet. Sekä laulaja Nick Holmesin puhtaat laulut että entistäkin tarttuvammat melodiat tekivät levystä yhtyeen siihen mennessä suurimman menestyksen sekä kaupallisesti että kriittisesti.

Suomessa albumi vietti neljä viikkoa Top40-listoilla, ollen parhaimmillaan sijalla 24.

Draconian Times oli goottimetalligenren pioneerilevyjä, ja Nightwishin, Katatonian ja  Lacuna Coilin kaltaiset yhtyeet ovat tunnustautuneet Paradise Lostin faneiksi.

Kappaleessa ”Forever Failure” yhtye käytti samplena kulttijohtaja Charles Mansonin nauhoitettuja haastattelupätkiä.

”The Last Time” ja ”Forever Failure” julkaistiin myös singleinä ja niistä tehtiin musiikkivideot.

Yhtye esittää albumin kokonaisuudessaan livenä vuoden 2011 albumilla ja DVD:llä Draconian Times MMXI, joka taltioitiin Lontoossa 1. huhtikuuta 2011.

Kappaleet 
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh, ellei toisin mainita.

Bonus CD:n kappaleet 
Albumista on julkaistu limited edition digipack -versio, jonka mukana tuli ylimääräinen bonus-CD Live Tracks, Demos & B-Sides, joka sisälsi seuraavat kappaleet:

Kokoonpano 
 Nick Holmes – laulu
 Greg Mackintosh – kitara
 Aaron Aedy – kitara
 Steve Edmondson – basso
 Lee Morris – rummut

Vierailijat 
 Andrew Holdsworth – koskettimet
 The Guildford Dead Boys Choir – kuoro
 Holly Warburton – kuvitukset ja valokuvat
 Stylorouge – suunnittelu ja taitto
 Puhuttu dialogi kappaleessa ”Forever Failure” otettu dokumentista Charles Manson – The Man who killed the Sixties (tuottanut Box Productions, Channel Four Television Corporation)

 Tuottaja: Simon Efemey
 Nauhoittaja: Pete Coleman
 Miksaajat: Efemey & Coleman
 Masteroija: Kevin Metcalfe

Albumin singlejulkaisut

The Last Time -single 
 Julkaisija: Music For Nations
 Julkaisupäivä: 8. toukokuuta 1995
 Kokonaispituus: 13:13

 The Last Time 03:26
 Walk Away (The Sisters of Mercy -cover) 03:24
 Laid To Waste	03:16
 Master Of Misrule 03:07

Forever Failure -single 
 Julkaisija: Music For Nations
 Julkaisupäivä: 25. syyskuuta 1995
 Kokonaispituus: 17:06

 Forever Failure 04:14
 Another Desire 03:13
 The Fear 03:07
 Forever Failure (hidden version) 06:32

Lähteet 
 Yhtyeen virallinen sivusto 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Viitteet 

Vuoden 1995 albumit
Paradise Lostin albumit
Host

Host on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen seitsemäs studioalbumi vuodelta 1999. Yhtye jatkoi edellislevyn One Second linjaa keskittyen syntikkapopin sävyttämään goottirokkiin. 

Suomessa albumi vietti viisi viikkoa Top40-listoilla. Paras sijoitus oli seitsemäs.

"So Much Is Lost" ja "Permanent Solution" julkaistiin myös singleinä. Ensin mainitusta julkaistiin kaksi erilaista singleä, toinen punaisin ja toinen sinisin kansin.

Kappaleet 

Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh

Singlejulkaisut

So Much Is Lost (punakantinen limited edition -versio) 
 Julkaisija: EMI
 Julkaisupäivä: 1999
 Kokonaispituus: 16:17

 So Much Is Lost (single edit) 04:15
 So Much Is Lost (Rhys Fulber mix) 05:20
 Languish 06:42
CD-ROM-osio:
 Nothing Sacred -live video
 Permanent solution -live video
 Made the Same -live video

So Much Is Lost (sinikantinen versio) 
 Julkaisija: EMI
 Julkaisupäivä: 26. huhtikuuta 1999
 Kokonaispituus: 29:07

 So Much Is Lost (single edit) 04:15
 So Much Is Lost (Rhys Fulber mix) 05:20
 So Much Is Lost (Lost in Space -mix) 06:25
 Languish 06:42
 So Much Is Lost (String version) 06:25

Permanent Solution 
 Julkaisija: EMI
 Julkaisupäivä: 13. syyskuuta 1999

 Permanent Solution (Radio Mix) 03:35
 Permanent Solution (G.Brimson Remix) 04:28
 Permanent Solution (Album Version) 03:19
 So Much is Lost (Sanbreeze CO2 Remix) 06:28
 Nothing Sacred (Live) 04:07
 Behind the Grey (Live) 03:23
 Made the Same (Live) 03:41

Jäsenet 
 Nick Holmes – laulu
 Greg Mackintosh – kitarat
 Aaron Aedy – kitarat
 Steve Edmondson – basso
 Lee Morris – rummut

Lähteet ja aiheesta muualla
 Yhtyeen virallinen sivusto 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Vuoden 1999 albumit
Paradise Lostin albumit
Believe in Nothing

Believe in Nothing on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen kahdeksas studioalbumi vuodelta 2001. Yhtye jatkoi edellislevyn Host linjaa, keskittyen syntikkoiden sävyttämään goottirokkiin. 

Suomessa albumi vietti kolme viikkoa top 40 -albumilistalla, paras sijoitus oli 18.

”Fader” ja ”Mouth” julkaistiin myös singleinä, kummastakin tehtiin myös video.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh

Albumin bonuskappaleet 
Japanin painos sisälsi seuraavat bonusraidat:

 Sway
 Gone
 Waiting for God

Albumin singlejulkaisut

Mouth-single 
 Julkaisija: EMI
 Julkaisupäivä: 29. tammikuuta 2001

  (album version)
 
 
  (remix)
Kokonaispituus: 15:49

Fader-single
 Julkaisija: EMI
 Julkaisupäivä: 14. toukokuuta 2001 

  (single edit)
 
 
  (album version)
Kokonaispituus: 14:37

Jäsenet
Nick Holmes – laulu
Greg Mackintosh – kitarat
Aaron Aedy – kitarat
Steve Edmondson – basso
Lee Morris – rummut

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhtyeen virallinen sivusto 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Vuoden 2001 albumit
Paradise Lostin albumit
Symbol of Life

Symbol of Life on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen yhdeksäs studioalbumi vuodelta 2002. Vaikka yhtye paikoin palasikin hieman metallisempaan äänimaailmaan, albumi jatkoi pitkälti edellislevyn Believe in Nothingin linjaa, keskittyen syntikoiden sävyttämään goottirokkiin. 

Albumi oli kaupallisesti ja laadullisesti pettymys, mikä vauhditti yhtyeen tulevaa tyylinmuutosta. Suomessa albumi ei päässyt lainkaan albumilistalle, toisin kuin neljä edellistä levyä.

”Erased” ja "Isolate" julkaistiin myös singleinä, ja edellisestä tehtiin myös video.

Albumin kappaleet
”Isolate” – 3:43
”Erased” – 3:31
”Two Worlds” – 3:29
”Pray Nightfall” – 4:11
”Primal” – 4:23
”Perfect Mask” – 3:46
”Mystify” – 3:49
”No Celebration” – 3:45
”Self Obsessed” – 3:07
”Symbol of Life” – 3:55
”Channel for the Pain” – 3:53
”Xavier” – 6:04
”Small Town Boy” – 5:20

(Kappaleet 12 ja 13 olivat digipak-bonusraitoja)
”Small Town Boy” on Bronski Beat -cover ja ”Xavier” on Dead Can Dance -cover.

Levyn singlejulkaisut

Isolate -single 
 Julkaisija: Gun Records
 Julkaisupäivä: 2002

 Isolate 3:43

Erased -single 
 Julkaisija: EMI
 Julkaisupäivä: 18. marraskuuta 2002

 Erased 03:33
 Two Worlds 03:29
 I Can Hate You 03:24
 Deus 03:41
 Self Obsessed (Live) 03:12

Jäsenet
Nick Holmes – laulu
Greg Mackintosh – kitarat
Aaron Aedy – kitarat
Steve Edmondson – basso
Lee Morris – rummut

Muu tuotanto 
Sanoitukset: Nick Holmes
Sävellykset: Gregor Mackintosh
Tuottaja: Rhys Fulber
Miksaus ja äänitys: Greg Reely
Masterointi: Kai Blankenberg
Apulaisäänittäjät: Bart (kappale 6), Ewan Davies, Will Bartle
Ylimääräiset äänitykset: Carmen Rizzo
Ylimääräinen digitaalinen editointi: Chris Potter

Taide: Dirk Rudolph
Valokuvaus: Olaf Heine
Kannen valokuvaus: Nick Veasey

Ylimääräiset koskettimet: Jamie Muhoberac (kappaleet 1, 2, 4, 11)
Koskettimet, ohjelmointi: Gregor Mackintosh, Rhys Fulber
Ylimääräiset vokaalit: Joanna Stevens (kappaleet 2, 5, 7)
Taustavokaalit kappaleessa Erased: Joanna Stevens (Solar Twins)
Taustavokaalit kappaleessa Small Town Boy: Devin Townsend

Lähteet ja aiheesta muualla
 Yhtyeen virallinen sivusto 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Vuoden 2002 albumit
Paradise Lostin albumit
Paradise Lost (albumi)

Paradise Lost on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen kymmenes studioalbumi vuodelta 2005. Yhtye jätti syntikkapopin ja goottirockin taakseen ja palasi askeleen kohti juuriaan, Icon- ja Draconian Times -albumien metallisempaan ilmaisuun. 

Albumi oli kaupallisesti ja kriittisesti edeltäjäänsä onnistuneempi, ja yhtye pääsi Suomessakin jälleen Top40-listalle, tosin vain viikoksi sijalle 36. Paradise Lost myös konsertoi albuminsa tiimoilta Suomessa, esiintyen muun muassa Ruisrockissa kesällä 2005.

"Forever After" julkaistiin myös singlenä, ja siitä tehtiin myös video.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Gregor Mackintosh ja sanoittanut Nick Holmes.

Bonuskappaleet

Forever After -singlet 
 Julkaisija: GUN Records
 Julkaisupäivä: 28. helmikuuta 2005

Tavallinen versio

Limited edition -versio 
 
 
 
 
 

Lisäksi limited edition -versio sisälsi bonus-DVD:n.

Kokoonpano 
 Nick Holmes – laulu
 Greg Mackintosh – kitarat
 Aaron Aedy – kitarat
 Steve Edmondson – bassokitara
 Jeff Singer – rummut (sessio)

Muu tuotanto 
 Rhys Fulber – tuottaja
 Leah Randi – kuoro-osuus kappaleessa"Forever After"
 Heather Thompson – taustalaulu kappaleissa "Forever After" ja "Over The Madness"

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhtyeen virallinen sivusto 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Vuoden 2005 albumit
Paradise Lostin albumit
In Requiem


In Requiem on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen yhdestoista studioalbumi vuodelta 2007. Yhtyeen edellislevyllä alkanut ”paluu juurille” jatkuu In Requiemilla, joka on yhtyeen metallisin sitten vuoden 1993 Iconin. Myös laulaja Nick Holmes palasi osittain matalampaan ja karkeampaan laulutekniikkaan kuin aiemmilla albumeilla. Rumpali Jeff Singer on soittanut yhtyeessä jo vuodesta 2005 sessiojäsenenä, tällä levyllä hänen asemansa virallistettiin.

In Requiem pääsi Suomessa kahdeksi viikoksi albumilistalle, parhaan sijoituksen ollessa 19.

”The Enemy” -kappale julkaistiin singlenä, ja siitä tehtiin musiikkivideo. Videoksi päätyi myös kappale ”Praise Lamented Shade”.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Gregor Mackintosh sekä sanoittanut Nick Holmes.

Bonuskappaleet 
 Missing (Everything But the Girl -cover)
 Godless
 Silent in Heart
 Sons of Perdition

Kokoonpano 
 Nick Holmes – laulu
 Greg Mackintosh – kitarat
 Aaron Aedy – kitarat
 Steve Edmondson – basso
 Jeff Singer – rummut

Tuotanto 
 Rhys Fulber – tuottaja
 Seth Siro Anton – grafiikka

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Dome.fi: 
 Imperiumi.net: 
 PopMatters: 
 Soundi: 
 Sputnikmusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen virallinen sivusto 
 Encyclopaedia Metallum: Paradise Lost

Vuoden 2007 albumit
Paradise Lostin albumit
Sejm

Sejm on Puolan valtiopäivät eli nykyisen parlamentin alahuone. Sejmissä on 460 paikkaa, ja sen jäsenet valitaan joka neljäs vuosi. Parlamentissa on myös ylähuone, senaatti.

Historia

Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta
Sejm Puolan kuningaskunnan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan aikana:
 selm Niemy (1717)
 sejm konwokacyjny (1764)
 sejm Repninowski (1767–1768), Reprinin sejm valtiopäiviin vaikuttaneen Venäjän keisarikunnan Varsovan suurlähettilään mukaan
 sejm rozbiorowy (1773–1776), (Puolan) jaon sejm Puolan ensimmäisen jaon hyväksymään joutuneiden valtiopäivien mukaan
 sejm wielki (1788–1792), suuri sejm, joka tunnetaan myös nelivuotisena sejminä kestonsa vuoksi
 sejm Grodzieński (1791)

Puolan tasavalta 
sejm śląski (1920–1939)
sejm kontraktowy (1989)

Vaalit 
Puolan parlamenttivaalit 1989
Puolan parlamenttivaalit 2007
Puolan parlamenttivaalit 2015
Ranskan Grand Prix 1981

Ranskan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. heinäkuuta 1981 Dijonin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli uran ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: René Arnoux – 1.05,95
Nopein kierros: Alain Prost – 1.09,14 (kierroksella 64)
Nelson Piquet saavutti 100 MM-pisteen rajan
Alain Prostin ensimmäinen voitto, nopein kieros ja kilpailun johtokierros

Lähteet 

Ranskan Grand Prix
Legion of the Damned

Legion of the Damned on vuonna 2004 perustettu hollantilainen death/thrash metal -yhtye, joka on tehnyt neljä levyä. Legion of the Damned on ottanut vaikutteita Slayeriltä ja Samaelilta. Yhtye toimi aikaisemmin nimellä Occult. Yhtye on vieraillut Suomessa aiemmin Tuska-festivaaleilla vuonna 2007 ja Finnish Metal Expossa talvella 2009. Seuraava vierailu tapahtui kesällä 2009, kun yhtye saapui jälleen Tuska-festivaaleille.

Kokoonpano 

 Maurice Swinkels – laulu
 Richard Ebisch – kitara
 Harold Gielen – basso
 Erik Fleuren – rummut

Entiset jäsenet 
 Twan Fleuren – basso

Diskografia 
 
 
 
 
 
 
 

Alankomaalaiset metalliyhtyeet
Kellogg Company

Kellogg Company (myös muotoja Kellogg ja Kellogg’s käytetään) on Yhdysvalloissa toimiva monikansallinen aamupalaruokien valmistaja. Sen pääkonttori on Battle Creekissä Michiganissa. Yrityksen perusti lääkäri John Harvey Kelloggin veli Will Keith Kellogg 19. helmikuuta 1906. Yrityksen nimi oli aluksi Battle Creek Toasted Cornflake Company; sen päätarkoitus oli valmistaa maissihiutaleita, joita John Harvey Kellogg oli alkanut tarjoilla johtamassaan parantolassa.

Tuotteita
 Corn Flakes -maissihiutaleet
 Coco Pops -suklaamurot
 Tresor -suklaamurot
 Honey Loops -hunajamurot
 Rice Krispies -riisimurot
 Frosties -sokerikuorrutetut maissihiutaleet
 Pringles -perunalastut
 Pop-Tarts - leivänpaahdinleivonnaiset
 Kellogs -mysli

Lähteet

Aiheesta muualla

Kellogg’s

Yhdysvaltalaiset elintarvikeyhtiöt
Elintarvikealan tuotemerkit
Britannian Grand Prix 1981

Britannian Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. heinäkuuta 1981 Silverstonen radalla Britanniassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut John Watson, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: René Arnoux – 1.11,000
Nopein kierros: René Arnoux – 1.15,06 (kierroksella 50)
John Watson saavutti 100 MM-pisteen rajan	
Slim Borguddin uran ensimmäinen MM-piste	
ATS-tallin 50:s Grand Prix

Lähteet 

Britannian Grand Prix
Evelyn

Evelyn on englanninkielinen naisten tai miesten etunimi. Se pohjautuu muinaisgermaanin Avila-nimen hellittelymuotoon Aveline. Siitä tulevat myös nimet Eveliina ja Evelina.

Suomessa nimi Evelyn on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 657 naiselle sekä muutamalle miehelle.

Tunnettuja Evelynejä 

 Evelyn Ankers (1918–1985), brittiläinen näyttelijä
 Evelyn Anthony (1926–2018), brittiläinen kirjailija
 Evelyn Ashford (s. 1957), yhdysvaltalainen pikajuoksija
 Evelyn Berezin (1925–2018), yhdysvaltalainen tietokoneiden suunnittelija 
 Evelyn Baring Cromer (1841–1917), Ison-Britannian pääkonsuli Egyptissä 1883–1917
 Evelyn Furtsch (1914–2015), yhdysvaltalainen pikajuoksija
 Evelyn Glennie (s. 1965), skotlantilainen lyömäsoittaja
 Evelyn Nadine Henderson, Nadine Conner (1907–2005), yhdysvaltalainen oopperalaulaja
 Evelyn Hooker (1907–1996), yhdysvaltalainen psykologi
 Evelyn Insam (s. 1994), italialainen mäkihyppääjä
 Evelyn Kawamoto (1933–2017), yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti
 Evelyn Keyes (1916–2008), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Evelyn King, Evelyn ”Champagne” King (s. 1960), yhdysvaltalainen disko- ja R&B-laulaja
 Evelyn Lauder (1936–2011), yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja hyväntekeväisyyden harjoittaja, roosan nauhan idean keksijä
 Evelyn Lear (1926–2012), yhdysvaltalainen oopperalaulaja
 Evelyn Marsden (1883–1938), australialainen stuertti
 Evelyn De Morgan (1855–1919), englantilainen taidemaalari
 Evelyn Nesbit (1884/1885–1967), yhdysvaltalainen mykkäelokuvien näyttelijä
 Evelyn Nwabuoku (s. 1985), nigerialainen jalkapalloilija
 Evelyn Opela (s. 1945), saksalainen näyttelijä
 Evelyn Pinching (1915–1988), brittiläinen alppihiihtäjä
 Evelyn de Rothschild (1931–2022), brittiläinen miljardööri ja filantrooppi 
 Evelyn Sharma (s. 1986), saksalais-intialainen näyttelijä ja malli
 Evelyn Tubb (s. 1954), englantilainen sopraanolaulaja ja pedagogi 
 Evelyn Venable (1913–1993), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Evelyn Verrasztó (s. 1989), unkarilainen uimari
 Evelyn Waugh (1903–1966), englantilainen kirjailija
 Evelyn Wood (1838–1919), brittiläinen sotamarsalkka

Evelyn sukunimenä 
 John Evelyn (1620–1706), brittiläinen kirjailija ja bibliofiili

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Kylmänen Food

Kylmänen Food oli suomalainen elintarvikejalostuslaitos. Yhtiön hallinto sijaitsi Siikalatvan kunnassa Rantsilassa. Rantsilan lisäksi Sodankylässä oli tuotantotila, jossa valmistettiin porosta tehtyjä tuotteita. Tehtaanmyymälöitä oli tuotantopaikkakuntien lisäksi Pudasjärvellä. Tehtaanmyymälä oli aiemmin myös Oulussa, joka kuitenkin suljettiin vuonna 2020.

Kylmänen Food oli perheyritys, joka valmisti ja myi lihatuotteita 1900-luvun alusta lähtien. Ensimmäisen kerran lihatuotteita myytiin Oulun kauppahallissa vuonna 1905. Vuodesta 1923 lähtien yrityksen toiminta oli säännöllistä. Kylmäsen valmistamia tuotteita olivat muun muassa kokolihatuotteet, säilykkeet ja einekset. Viimeisimpinä vuosina yritys keskitti tuotteiden valmistuksen lähinnä suurtalouskeittiöihin. Nykymuotoisen yrityksen perustivat Matti ja Pirkko Kylmänen vuonna 1954.

Tulipalo 
Kylmäsen Rantsilassa sijaitseva tuotantohalli tuhoutui tulipalossa 10. marraskuuta 2017. Palo paikantui välikatolla olleeseen sähkökeskukseen. Syynä oli nollajohtovika. Keväällä suurin osa työntekijöitä irtisanottiin, mutta syksyllä 2018 on osa otettu takaisin, ja tuotantotilojen rakentamista uudelleen suunniteltiin tapahtuvaksi vähitellen. Osa tuotannosta palautui syksyllä 2018.

Konkurssi
Yritys hakeutui konkurssiin 28. lokakuuta 2022. Toimitusjohtaja Jaakko Kylmäsen mukaan konkurssin pääsyynä olivat maksuvaikeudet. Toimintaa kurittivat myös vuonna 2017 tapahtunut tulipalo, koronapandemia ja viimeisimmän vuoden erityisen korkeat kustannukset.

Lähteet

Teurastamot
Suomalaiset elintarvikeyritykset
Suomalaiset perheyritykset
Rantsila
Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
ArchiCAD

ArchiCAD on nykyisin saksalaiseen Nemetschek Groupiin kuuluvan Graphisoftin arkkitehtisuunnitteluun kehittämä kolmiulotteinen rakennussuunnitteluohjelmisto.

Ohjelmiston kuvaus
ArchiCAD on oliopohjainen, ja sen kehitys perustuu ajatukselle rakennuksen tietomallista (). ArchiCAD tukee avointa IFC-tiedonsiirtomuotoa, jonka käyttö rakennussuunnittelun mallien tiedonsiirtomuotona on yleistymässä.

ArchiCAD-mallin tietokantaa voidaan käsitellä API-ohjelmointirajapinnan kautta sekä lukea sitä ODBC-ajurin avulla. ArchiCADissä on myös oma objektikieli GDL (Geometrical Description Language), joka mahdollistaa parametristen objektien toteutuksen. Näitä objekteja voidaan hyödyntää rakennussuunnittelun apuna ja useat valmistajat ovat julkaisseet GDL-objektikirjastoja tuotteistaan. Valmistajat ja suunnittelijat voivat hyödyntää objekteja tiedon siirtämisessä ja keskinäisessä kommunikaatiossa. Valmistusvaiheessa mallin objektit voidaan siirtää suoraan tuotemäärittelyiksi, jolloin esimerkiksi työstökoneille voidaan saada valmistustieto tiedostoina, ilman piirustusten tulkintaa.

Nykyään ohjelmaa käytetään myös muiden suunnittelualojen, kuten talotekniikan ja rakennetekniikan, suunnitelmien yhdistämiseen. Samalla käyttäjäkunta on laajentunut rakennusliikkeisiin, insinööritoimistoihin ja rakennustuotevalmistajiin.

Historia 
ArchiCADin kehitys alkoi vuonna 1982; tuolloin ohjelmalla osallistuttiin Unkarin valtion tiedekilpailuprojektiin, jossa haettiin ratkaisua ydinvoimalan peruskorjauksen mallinnukseen. Ohjelman alullepanija ja Graphisoft-yrityksen perustaja on fysiikan tohtori Gabor Bojar, joka työskenteli aiemmin Budapestin yliopistossa. ArchiCAD kehitettiin nimenomaisesti arkkitehtisuunnitteluun, ja kehittäjätiimi koostuukin lähinnä arkkitehdeista.

Nykyisin ArchiCADiä myydään noin sadassa maassa, ja se on käännetty yli 25 kielelle. Useisiin maihin ohjelmisto ja objektikirjastot lokalisoidaan paikallisten rakennusmääräysten ja vaatimusten mukaisiksi. Suomessa ohjelmiston maahantuoja M.A.D. (Micro Aided Design Oy) on aktiivisesti mukana lokalisointityössä.

ArchiCADin uusi versio julkaistaan vuosittain. Tuorein versio, ArchiCAD 21, julkaistiin vuoden 2017 kesäkuussa. Uusi versio sisältää muun muassa odotetut porras- ja kaidetyökalut ja Cinerender-renderointimoottorin. Lisäksi törmäystarkastelusta tulee osa ArchiCADiä. 

Graphisoftin osake-enemmistö siirtyi vuonna 2006 saksalaiselle Nemetschek Groupille, joka omistaa muun muassa Maxonin Cinema 4D:n ja VectorWorks-ohjelmat ja on kehittänyt Allplan-ohjelmistoja.

Aiheesta muualla
 Graphisoftin kotisivut
 Graphisoftin BIMx tuotteen kotisivut
 ArchiCADWiki-tukisivusto
 Suomalaisen maahantuojan kotisivut (M.A.D.) 
  ArchicadOBJECTS-sivusto

Suunnitteluohjelmistot
Mac OS -ohjelmat
Windows-ohjelmat
Korporativismi

Korporativismi (myös korporatismi) on yhteiskuntajärjestelmä, jossa lainsäädäntövaltaa käyttävät työnantajaliittojen ja ammattiliittojen muodostamat ammattikunnat eli korporaatiot (esim. metalliala, tekstiiliala). Korporativismia kutsutaan eturyhmien vallaksi.

Korporativistista järjestelmää on sovellettu muun muassa Benito Mussolinin Italiassa vuosina 1920–1945. Tuolloista Italian järjestelmää kutsuttiin korporaatioiden järjestelmäksi, missä kukin yhtymä toteutti sille yhteiskunnallisessa työnjaossa asetettua tehtävää; näin korporaatiot korvasivat parlamentaarisen demokratian. Järjestelmää on sovellettu myös Francisco Francon Espanjassa.

Myös Suomen tulopoliittista järjestelmää on joskus kutsuttu korporativistiseksi tai paremmin korporatiiviseksi.

Katso myös
Korporatokratia
TUPO
Syndikalismi
Talvisodan henki

Lähteet 

Politiikan käsitteet
Poliittiset järjestelmät
Valtiomuodot
Matilda (romaani)

Matilda on Roald Dahlin kirjoittama lastenromaani, jonka alkuperäinen englanninkielinen painos julkaistiin vuonna 1988. Kuvituksen teki Quentin Blake.

Matildan päähenkilö Matilda Wormwood on Englannissa asuva ihmelapsi, joka kirjan kuluessa on iältään 4–5-vuotias. Dahl on tapansa mukaisesti kuvannut useimmat aikuiset varsin inhottaviksi henkilöiksi; koulun väkivaltainen rehtori Miss Trunchbull suhtautuu lapsiin avoimen vihamielisesti, ja tytön isä on asiakkaitaan huijaava autokauppias. Matildan tärkeimmäksi ihmissuhteeksi muodostuu suhde luokanopettajaan, Miss Jennifer Honeyyn, jonka tädiksi rehtori lopulta osoittautuu. 

Danny DeViton romaanin pohjalta ohjaama elokuva Matilda ja lasten kapina on vuodelta 1996. Siinä Matildan roolin tulkitsi Mara Wilson ja Miss Honeyn roolin Embeth Davidtz. 

Vuoden 1988 kirjat
Roald Dahl
Lastenkirjat
Kristillisen veljeyden kirkko

Kristillisen veljeyden kirkko (engl. Church of the Christian Brotherhood) oli Reorganisoidusta myöhempien aikojen pyhien kirkosta vuonna 1918 eronnut yhteisö, joka siis kuului myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Yhteisön perusti Richard Charles Evans (1861-1921), joka oli eräs Reorganisoidun kirkon apostoleista ja kirkon johtavan presidenttikunnan jäsen.

Vuonna 1918 Evans riitautui Reorganisoidun kirkon johdon kanssa. Hän alkoi arvostella kirkon johtajaa, profeetta-presidentti Frederick W. Smithiä - joka oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustajan Joseph Smithin pojan Joseph Smith III:n poika - itsevaltaisesta hallintotavasta ja muiden sortamisesta. Lisäksi häntä kiusasi se, että Reorganisoitu kirkko kiisti vastoin selkeitä historiallisia todisteita, että Joseph Smith oli opettanut ja harjoittanut moniavioisuutta. Nykyään Kristuksen yhteisö myöntää Smithin opettaneen moniavioisuutta ja eläneen itse moniavioisissa liitoissa, mutta tuolloin asia selitettiin virallisesti MAP-kirkon toisen presidentin Brigham Youngin keksinnöksi.

Kanadassa asunut Evans alkoi kritisoida Reorganisoidun kirkon johtoa virallisesti, ja hän sai ympärilleen pienen joukon kannattajia Torontossa. Evans, jolla vielä oli pääsy Reorganisoidun kirkon rahavaroihin Kanadassa, käytti kirkon varoja järjestääkseen oman kirkkonsa, jolle hän antoi nimen Kristillisen veljeyden kirkko. Reorganisoidun kirkon johto nosti Evansia vastaan kanteen kavaltamisesta. Evans voitti jutun alioikeudessa, mutta Reorganisoidun kirkon valitus Ontarion Korkeimpaan oikeuteen oli menestyksekäs, ja Evans joutui maksamaan kavaltamansa rahat takaisin. Evans myös erotettiin virallisesti Reorganisoidusta kirkosta 1919, koska hän opetti harhaoppeja, oli perustanut kirkkoa vastaan suunnatun yhteisön ja oli lisäksi kavaltanut kirkon rahavaroja.

1920 Evans kirjoitti kirjan, jossa hän selitti välirikkoaan Reorganisoidun kirkon kanssa. Kirjassaan hän osoitti monin todistein, että Smith oli opettanut moniavioisuutta ja elänyt itse moniavioista elämää. Hän selitti myös, ettei enää voinut pitää Smithiä Jumalan puhetorvena ja profeettana, vaan ainoastaan huijarina. Samalla hän torjui myös Mormonin kirjan jumalallisen alkuperän.

Evans menehtyi keuhkokuumeeseen vuonna 1921, ja hänen ympärilleen kerääntynyt pieni yhteisö hajosi.

Mormonismi
Saksan Grand Prix 1981

Saksan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. elokuuta 1981 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden kolmas.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alain Prost – 1.47,50	
Nopein kierros: Alan Jones – 1.52,42 (kierroksella 4)
Alain Prostin uran ensimmäinen paalupaikka
McLarenin 200:s Grand Prix
Ligier saavutti 200 MM-pisteen rajan

Lähteet 

Saksan Grand Prix
Itävallan Grand Prix 1981

Itävallan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. elokuuta 1981 Österreichringillä Itävallassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut Jacques Laffite, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: René Arnoux – 1.32,018
Nopein kierros: Jacques Laffite – 1.37,62 (kierroksella 47)
Carlos Reutemann saavutti 300 MM-pisteen rajan.

Lähteet 

1981
Porfyrioksen puu

Porfyrioksen puu (; myös scala praedicamentalis) on hierarkkinen eli puurakenteinen ontologia, joka on peräisin Porfyrioksen teoksesta Isagoge. Ontologia muodostuu riveistä, joissa keskimmäisenä ovat universaalit eli suvut (genus) ja lajit (species), ja laitimmaisina rajoittavat piirteet (differentia specifica).

Ylimpänä hiearkiassa on substanssi. Kun hierarkiassa ylempänä olevaan universaaliin, sukuun, liitetään joku rajoittava piirre, saadaan yhtä tasoa alempana oleva universaali, laji. Esimerkiksi kun substanssiin liitetään rajoittava piirre ”aineellinen”, muodostuu laji kappale; kun kappaleeseen liitetään rajoittava piirre ”elollinen”, muodostuu laji eläin; ja kun eläimeen liitetään rajoittava piirre ”järjellinen”, muodostuu laji ihminen. Ihminen on siis ”järjellinen eläin”: eläinlaji, jonka erottaa muista eläimistä järjellisyys. Yksittäisiin ihmisiin kuuluvat muun muassa Sokrates ja Platon.

{|
!colspan="2" align="center"|Substanssi
|-
|align="left"|Ajatteleva
|align="right"|Aineellinen
|-
!colspan="2" align="center"|Kappale
|-http://faculty.washington.edu/smcohen/433/PorphyryTree.html
|align="left"|Eloton
|align="right"|Elollinen
|-
!colspan="2" align="center"|Eläin
|-
|align="left"|Järjetön
|align="right"|Järjellinen
|-
!colspan="2" align="center"|Ihminen
|-
|align="left"|Tämä
|align="right"|Tuo
|-
!colspan="2" align="center"|Platon
|-
|}

Porfyrioksen puuta käytettiin logiikan opetuksessa 1800-luvun loppupuolelle saakka.

Katso myös 

 Diderot’n ja d’Alembertin puu
 Taksonomia

Aiheesta muualla 

 Cohen, S. Marc: Definitions and the Tree of Porphyry University of Washington 

Logiikka
Ontologia
Kai Palm

Kalle "Kai" Palm (s. 28. tammikuuta 1948 Nurmes) on suomalainen romanitaustainen muusikko. Hän on alkanut kiertävän ammattimaisen muusikon uran kuusitoistavuotiaana, mutta saanut aikaan myös kaksi pitkäsoittoista levyä. Muusikkona Palm on monitaitoinen: laulunsa lisäksi hän käsittelee akustista ja bassokitaraa sekä rumpuja.

Jo 1970-luvulla tehty LP-levy Tširigli on Palmin omia tekstejä ja sävellyksiä. Sointi on persoonallinen ja pehmeä. Levylle mahtuu kahdeksan romaninkielistä lähinnä blues- ja rock-tyyppistä iskelmää, joista Soske jeeal toori on varsin nopeatempoinen rautalankarockesitys. Suomenkieliset kappaleet ovat hyytäviä tangoja, erityisesti Valheen kyyneleet. Muusikkona Palm on monitaitoinen: käsittelee kitaraa, bassoa ja rumpuja.

Myöhemmin Kai Palm on tehnyt työtä lasten kanssa arvostaen kieltään ja taustaansa. Romanilapset laulavat -vihko on ilmestynyt opetushallituksen tuottamana. Laulut ovat Kai Palmin.

Diskografia 
LP Tširigli (Lintu) 1974(?), esityskieli romani, suomi, KISS RPLP 5012, 
Kappaleet:

A-puoli
 Tamlipa
 Palaa takaisin
 Vennesko tiia
 Soske jeeal toori?
 Me ikkavaa tumen

B-puoli
 Tsae tsella
 Samlipa
 Kaalijakkokiero pahipa
 Valheen kyyneleet
 Tširigli

Romales-yhtyeen kanssa CD Tumma ja hehkuva veri 1997, Alba Records, esityskieli romani

Aiheesta muualla 
CD esitelty
Mainintaa romanit.net -lehdessä 
Romanilapset laulavat - ROMALES BAȞAVEN TA DŽAMBEN   
Romales-yhtyeen kotisivu 

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanada-cup 1987

Kanada-cup 1987 (engl. Canada Cup 1987) oli IIHF:n, NHL:n ja NHLPA:n järjestämä järjestyksessään neljäs jääkiekkoturnaus. Turnauksen loppuottelut pelattiin Montrealissa sekä Hamiltonissa. Mestaruuden vei Kanada.

Turnauksen loppuotteluja, jossa olivat vastakkain Kanada ja Neuvostoliitto, on yleisesti pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaimpina jääkiekkoilun historiassa. Neuvostoliitto ehti johtaa kolmatta loppuottelua jo 3–0 ja 4–2, mutta Kanada voitti ottelun loppujen lopuksi 6–5, sattumalta kaksi muutakin finaalia päättyi samoin lukemin, joskin vasta jatkoajalla.  Katsojat ovat syyttäneet loppuottelun tuomarilinjaa puolueellisesta toiminnasta. Vuosikymmeniä myöhemmin on levittetty YouTube-sivustolle videoita, joissa käy ilmi, ettei kanadalainen tuomari toiminut oikein ottelun aikana.

Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Wayne Gretzky.

Kokoonpanot

Alkusarja

Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.

Mitaliottelut

Välierät

Loppuottelut (paras kolmesta)

Lopputulokset

Tilastot

Turnauksen pistepörssi

O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet

Maalivahtien torjuntatilastot

O = Ottelut; L = Laukaukset kohti maalia; PM = Päästetyt maalit; % = Torjuntaprosentti

Turnauksen tähdistökentällinen

Maalivahti:  Grant Fuhr
Puolustajat: Ray Bourque,  Vjatšeslav Fetisov
Hyökkääjät:  Wayne Gretzky,  Mario Lemieux,  Vladimir Krutov
Arvokkain pelaaja:  Wayne Gretzky

Suomen joukkue

Maalivahdit: Jarmo Myllys, Kari Takko, Jukka Tammi
Puolustajat: Timo Blomqvist, Jari Grönstrand, Timo Jutila, Jouko Narvanmaa, Teppo Numminen, Reijo Ruotsalainen, Ville Sirén, Hannu Virta
Hyökkääjät: Matti Hagman, Raimo Helminen, Iiro Järvi, Jari Kurri, Markku Kyllönen, Mikko Mäkelä, Janne Ojanen, Christian Ruuttu, Jukka Seppo, Petri Skriko, Raimo Summanen, Esa Tikkanen
Valmentajat: Rauno Korpi, Juhani Tamminen

Katso myös 
 Rendez-vous '87
 Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1987

Lähteet 
 Hockey Hall of Fame - Canada Cup 1987 Summary  
 Hockeyarchives - Coupe Canada 1987 
 Passionhockey - Coupe Canada 1987 
 Hockey Canada - 1987 Canada Cup

Viitteet

1987
Vuoden 1987 jääkiekko
Capitol Punishment: The Megadeth Years

Capitol Punishment: The Megadeth Years on levy-yhtiö Capitol Recordsin vuonna 2000 julkaisema Megadethin ensimmäinen kokoelmalevy. Albumi sisältää myös kaksi uutta kappaletta: ”Kill the King” ja ”Dread and the Fugitive Mind”. Albumi sisältää myös kätketyn kappaleen, joka on sikermä useista aiemmista Megadethin kappaleista.

Albumi sisältää kappaleita kaikilta Megadethin julkaisuilta lukuun ottamatta yhtyeen esikoisalbumia Killing Is My Business... And Business Is Good!, koska sopimus Capitol Recordsin kanssa ei tuolloin ollut ehtinyt astua voimaan.

Kappaleluettelo
 Kill the King (uusi julkaisu, ilmestyi myöhemmin kokoelmalevyllä Greatest Hits: Back to the Start)
 Dread and the Fugitive Mind (uusi julkaisu, ilmestyi myöhemmin albumeilla The World Needs a Hero ja Greatest Hits: Back to the Start)
 Crush ’Em (Risk)
 Use the Man (Cryptic Writings)
 Almost Honest (Cryptic Writings)
 Trust (Cryptic Writings)
 À Tout le Monde (Youthanasia)
 Train of Consequences (Youthanasia)
 Sweating Bullets (Countdown to Extinction)
 Symphony of Destruction (Countdown to Extinction)
 Hangar 18 (Rust in Peace)
 Holy Wars... The Punishment Due (Rust in Peace)
 In My Darkest Hour (So Far, So Good... So What!)
 Peace Sells (Peace Sells... But Who’s Buying?)
 Wake Up Dead (Peace Sells... But Who’s Buying?), (kappale 15 Japanin julkaisussa)
 Capitol Punishment (kätketty kappale Pohjois-Amerikan julkaisussa, kappale 16 Japanin julkaisussa)

Kokoonpano 
 Dave Mustaine – laulu, kitara
 Al Pitrelli – kitara
 David Ellefson – basso
 Jimmy DeGrasso – rummut

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Vuoden 2000 kokoelma-albumit
Megadethin albumit
Paula Rautiainen

Paula Rautiainen (o.s. Järvi) on suomalainen pesäpalloilija. Kausina 2000–2007 hän edusti Jyväskylän Kirittäriä. Hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi vuosina 2006 ja 2007. Rautiaisen kasvattajaseura oli Ilmajoen Kisailijat.

Rautiainen pelasi yleensä kakkosvahtina ja oli myös joukkueen kapteeni. Hän lopetti pelaamisen kauden 2007 päätyttyä.

Peliuransa jälkeen Rautiainen toimi vuosina 2008–2010 naisten Idän joukkueen valitsijana Itä–Länsi-otteluun.

Saavutukset 
 Vuoden pesäpalloilija (2): 2006, 2007 
 Superpesiksen kärkilyöntikuningatar (1): 2007 
 Kultainen maila (2): 2006, 2007

Lähteet

Suomalaiset pesäpalloilijat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Hollannin Grand Prix 1981

Hollannin Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. elokuuta 1981 Zandvoortin radalla Hollannissa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alain Prost – 1.18,176
Nopein kierros: Alan Jones – 1.21,83 (kierroksella 15)
Eliseo Salazarin uran ensimmäinen MM-piste
Renault saavutti 100 MM-pisteen rajan

Lähteet 

Hollannin Grand Prix
Italian Grand Prix 1981

Italian Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. syyskuuta 1981 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden kolmas.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: René Arnoux – 1.33,457
Nopein kierros: Carlos Reutemann – 1.37,528 (kierroksella 48)
Brian Hentonin ensimmäinen Grand Prix
Tolemanin ensimmäinen Grand Prix
Williams saavutti 300 MM-pisteen rajan

Lähteet 

Italian Grand Prix
Pertti Pakarinen

Pertti Kalevi Pakarinen (26. lokakuuta 1931 Heinävesi – 10. helmikuuta 1998 Helsinki) oli yleislääketieteen ja psykiatrian erikoislääkäri ja kirjailija, joka tuli 1970- ja 1980-luvuilla tunnetuksi stressitohtorina.

Henkilöhistoria
Pakarisen vanhemmat olivat ratavartija Evert Pakarinen ja Hilda Maria Pakarinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Nurmeksen yhteislyseosta 1954 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1962. Valmistuttuaan hän toimi lääkärinä Nurmeksessa 1962–1966 ja 1969–1976. Pakarisen ensimmäinen puoliso vuodesta 1957 oli Anna-Kristiina Rossander. Pakarinen oli toisissa naimisissa näyttelijä Mai-Brit Heljon kanssa.

Teoksia 
Pakarinen julkaisi 1970- ja 1980-luvuilla useita suosittuja terveyteen ja ravitsemukseen liittyviä kirjoja. Niistä ensimmäinen oli 1975 ilmestynyt Älähän hättäile: stressiaapinen aikuisille, josta otettiin 12 painosta vuosina 1975–1976. Vuonna 1983 julkaistu Tri Pakarisen Dieettiohjelma oli ensimmäinen suomalainen vähähiilihydraattista ruokavaliota esittelevä kirja.

Lähteet 
 Nurmeksen kirjaston sivu Pakarisesta

Viitteet

Aiheesta muualla
 Pertti Pakarisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Kanada-cup 1984

Kanada-cup 1984 (engl. Canada Cup 1984) oli IIHF:n, NHL:n ja NHLPA:n järjestämä jääkiekkoturnaus joka pelattiin syyskuussa. Mukana oli ensimmäistä ja ainoata kertaa Kanada-cupin historiassa myös Saksa, joka oli sijoittunut edellisissä maailmanmestaruuskilpailuissa viidenneksi. Samoissa kilpailuissa Suomi oli sijoittunut seitsemänneksi, eikä näin ollen osallistunut tänä vuonna.

Turnauksen pelipaikkoja olivat Halifax, Montreal, London, Edmonton, Buffalo, Vancouver ja Calgary. Turnauksen peliohjelma oli sama kuin edellisellä kerralla, mutta nyt loppuotteluissa mestaruuteen vaadittiin kaksi voittoa, kuten 1976 turnauksessa. 

Mestaruuden voitti loppujen lopuksi turnauksen heikosti aloittanut Kanada. Ruotsi pääsi ensimmäistä ja ainoata kertaa loppuotteluun asti. Välierissä Yhdysvaltoja vastaan Ruotsin neljä ensimmäistä laukausta meni maaliin, ja Ruotsi voitti ottelun peräti 9-2. Kanadan ja Neuvostoliiton välinen välieräottelu päättyi loppujen lopuksi jatkoajalla Kanadan voittoon.

Toisessa loppuottelussa Kanada ehti johtaa ottelua jo 5-0, jolloin Ruotsi aloitti loppukirin. Se ei kuitenkaan aivan riittänyt, Kanada voitti ottelun 6-5.

Kokoonpanot

Alkusarja

Mitaliottelut

Välierät

Loppuottelut (paras kolmesta)

Lopputulokset

Turnauksen tähdistökentällinen
Maalivahti:  Vladimir Myškin
Puolustajat:  Paul Coffey,  Rod Langway
Hyökkääjät:  Wayne Gretzky,  John Tonelli,  Sergei Makarov
Arvokkain pelaaja:  John Tonelli

Pistepörssi

Katso myös 
 Jääkiekko talviolympialaisissa 1984

Lähteet 
 Hockey Hall of Fame - Canada Cup 1984 Summary  
 Hockeyarchives - Coupe Canada 1984 
 Passionhockey - Coupe Canada 1984 
 Hockey Canada - 1984 Canada Cup

Viitteet

1984
Vuoden 1984 jääkiekko
Genealogia

Genealogia merkitsee filosofiassa ja ihmistieteissä käsitteenä jonkin asian historiallista muodostumista eli konstruoitumista. Yhteiskunta-analyysin välineenä genealogiaa on ensimmäisenä käyttänyt Michel Foucault, joka omaksui käsitteen sen avulla moraalin alkuperää tutkineelta Nietzscheltä.

Foucaultin kuvaus genealogiasta
Esseessään "Nietzsche, Genealogia, Historia" Foucault kertoo, miten Nietzschen moraalin analyysi (jota Nietzsche itsekin kutsuu genealogiaksi, die Genealogie) vaikutti hänen omaan ajatteluunsa. Foucault kuvaa genealogian tutkimukseksi niihin asioihin, joiden ajattelemme olevan historiattomia. Tämä sisältää seksuaalisuuden ja muita arkipäivän asioita. Genealogia ei ole tutkimus alkuperästä eikä asioiden lineaarisen kehityksen konstruktio. Sen sijaan se yrittää tarkastella pluralistista ja usein ristiriitaista menneisyyttä, ja paljastaa, miten valta on vaikuttanut käsitysten muodostumiseen.

Foucaultin genealogian käsite on ihmisyksilön aseman historia, joka jäljittää ihmistä ja yhteiskuntaa koskevan ajattelun kehitystä historian läpi. Tällainen yksilön tai subjektin genealogia selittää tiedon, diskurssien ja objektien alojen rakentumisen viittaamatta subjektiin. Genealogia dekonstruoi totuuden väittäen, että totuus on valtaintressien muovaama. Näin ollen kaikki totuudet ovat kyseenalaistettavissa. Genealogia teoriana korostaa totuuden epäluotettavuutta ja sisältää epäyhtenäisen käsityksen historiasta.

Genealoginen tutkimus feministisessä filosofiassa
Feministisen filosofian yksi tutkimussuuntaus on sukupuolen genealogia, jossa tarkastelun kohteena on sukupuolikäsitteiden ja sukupuolittuneiden käsitteiden historia.  Genealogisesta näkökulmasta sukupuoleen liitetyt käsitteet tai merkitykset eivät ole pysyviä vaan muuttuvia. Tällöin ei pohdita, onko esimerkiksi rationaalisuus enemmän miehen kuin naisen ominaisuus vaan tarkastellaan yksityiskohtaisesti sitä prosessia, jossa nämä käsitteet ovat sukupuolittuneet tai muuttuneet sukupuolen tekemisen välineiksi. (Esimerkiksi miksi juuri rationaalisuus yhdistetään kulttuurissamme yleisesti miehisyyteen ja emotionaalisuus naisellisuuteen.) 

Feminististä genealogiaa on ja sen suhdetta feministiseen filosofiaan ja naistukimukseen on käsitellyt mm. Judith Butler klassikkoteoksessaan Hankala sukupuoli (Gender Trouble).

Katso myös
Michel Foucault
Feministinen filosofia
Judith Butler
Naistutkimus
Postmodernismi

Lähteet

Kirjallisuutta
 Pulkkinen T. (1994): Sukupuolen genealogiaa eli ristiipukeutuminen ja postmoderni filosofia. Teoksessa Häyry, H ja Häyry, M. (toim.): Ajatus 50: Vapaus ja moraalin perusta. Helsinki: Suomen filosofinen yhdistys.

Aiheesta muualla
 Poliittinen postmodernismi.  Niin & Näin 3/97.

Filosofian termit
Yhteiskuntatieteet
Sukupuolitutkimus
Seulonnan keskeiset artikkelit
I Might Be Wrong

I Might Be Wrong (Live Recordings) englantilaisen rock-yhtyeen Radioheadin vuoden 2001 live-EP, joka sisältää kahdeksan livekappaletta, jotka on nauhoitettu yhtyeen Euroopan ja Pohjois-Amerikan kiertueella. Kappaleista seitsemän on julkaistu aikaisemmin studioversioina albumeilla Kid A ja Amnesiac, ja yksi on ennen julkaisematon kappale, "True Love Waits".

Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Radiohead, ellei toisin mainittu.

"The National Anthem" – 4:57
"I Might Be Wrong" – 4:52
"Morning Bell" – 4:14
"Like Spinning Plates" – 3:47
"Idioteque" (Radiohead, Paul Lansky) – 4:24
"Everything in Its Right Place" – 7:42
"Dollars and Cents" – 5:13
"True Love Waits" – 5:02

Julkaisuhistoria

Vuoden 2001 EP:t
Vuoden 2001 konserttitallenteet
Radioheadin albumit
Nigel Godrichin tuottamat albumit
Oskar Reponen

Oskar Toivo Reponen (14. elokuuta 1928 Viipuri – 31. lokakuuta 1997 Las Palmas, Kanariansaaret) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Reponen toimi uutistoimittajana ja sitten vapaana toimittajana ja kirjoitti muun muassa Seura- ja Nykyposti-lehtiin. Hän julkaisi myös kirjoja, jotka käsittelivät etenkin parapsykologisia kysymyksiä.

Elämä ja ura 
Reposen isä eversti Toivo Reponen palveli upseerina rannikkotykistössä, ja perhe joutui usein muuttamaan isän palveluspaikan vaihtuessa. Jatkosodan jälkeen perhe asettui Suomenlinnaan Helsinkiin. Reponen pääsi ylioppilaaksi ja valmistui sitten Helsingin yliopistosta voimistelunopettajaksi. Hän harrasti urheilua, erityisesti juoksulajeja, ja saavutti HIFK:n viestijoukkueessa Suomen-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä vuosina 1950 ja 1951 sekä 4 × 800 metrin viestissä vuonna 1950. Hän myös kirjoitti Helsingin Sanomiin urheilujuttuja.

1950-luvun alkupuolella Reponen matkusti vaimonsa Tuulikin ja erään ystävänsä kanssa peukalokyydillä useissa Euroopan maissa. Palattuaan Suomeen 1954 hän aloitti toimittajanuransa ensin Suomen Tietotoimiston uutistoimittajana ja uutistenlukijana ja sitten Yleisradiossa Päivän peili -ohjelman toimittajana. 

1988 ilmestynyt 'Hypnoosimurha'-romaani sai kansallista huomiota, ja sen mainittiin saattavan selittää Olof Palmen murhan olleen hypnoosimurha. Myös Reposen kirja 'Isä, minä elän' (henkiyhteydestä kuolleeseen poikaan) sai huomiota mediassa.

Reponen kuoli keuhkokuumeen aiheuttamaan sydämen pysähtymiseen talviasunnossaan Kanariansaarilla lokakuun lopulla 1997.

Teoksia 
 Isä, minä elän : Svea Richnau, meedio.  Tammi 1977
 
 
 Kaasukammion varjossa – suomalaiskohtaloita Stutthofin kuolemanleirillä, pohjana Lilly Millnerin haastattelu ja Veijo Johanssonin päiväkirja.  Weilin+Göös 1980
 Hautasi on Odessassa.  Tammi 1982
 Kostaja kuoleman takaa.  Tammi 1983
 Kirottu talo.  Tammi 1984
 
 
 Tuntematon painajainen.  Karisto 1987
 Hypnoosimurhaaja.  Karisto 1988
 Kannas liekeissä.  Karisto 1990
 Sisulisä ja aavemaja, nuortenkirja.  Karisto 1991
 Sisulisä ja vainajan viestit, nuortenkirja.  Karisto 1993
 Isä, minä elän, osa 2: ympyrä sulkeutuu.  Painokauko, Kurikka 1995

Lähteet 
 Oskar Reposen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 29.12.1997 (Web archive-linkki)

Viitteet

Suomalaiset kauhukirjailijat
Suomalaiset pikajuoksijat
Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Palkinto

Palkinto on arvoesine tai kunnianosoitus, joka myönnetään ryhmälle tai yksityiselle henkilölle hyvin ansioituneesta suorituksesta. Palkintoja jaetaan usella eri alalla, esimerkiksi urheilussa, musiikissa, politiikassa ja kirjallisuudessa. Tunnettuja palkintoja ovat Nobel ja Oscar.

 

fa:جایزه
Kanadan Grand Prix 1981

Kanadan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. syyskuuta 1981 Île Notre-Damen (nyk. Gilles Villeneuve) radalla Kanadassa. Kilpailun voitti Ligierillä ajanut Jacques Laffite, jolle voitto oli kauden toinen. Voitto oli samalla myös Laffiten viimeinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.29,211
Nopein kierros: John Watson – 1.49,475 (kierroksella 43)
Kilpailu lopetettiin kahden tunnin aikarajan täytyttyä.
Gilles Villeneuve saavutti 100 MM-pisteen rajan
Williams varmisti toisen valmistajien mestaruutensa
Brabhamin 250:s Grand Prix

Lähteet 

Kanadan Grand Prix
Kananlento

Kananlento () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut vaha-animaatio. Elokuvan ovat ohjanneet Peter Lord ja Nick Park. Ääninäyttelijöinä ovat muun muassa Mel Gibson ja Julia Sawalha. Netflix on kehittämässä elokuvalle jatko-osaa.

Juoni 
Elokuva kertoo Inkku-kanasta ja tämän kanaystävistä, jotka asustelevat ilkeän rouva Piipun kanafarmilla. Kanojen yhteinen unelma on karata farmilta ja elää vapaana. Pakoyrityksiä on ollut monia, mutta ne eivät ole koskaan onnistuneet. Eräänä päivänä farmille tupsahtaa kukko Roki, jolla on "varma" suunnitelma pakenemiseen.

Ääninäyttelijät

Palkinnot ja tunnustukset 
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kananlennon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Lähteet 
 

Vuoden 2000 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset animaatioelokuvat
Elokuvat linnuista
Perhe-elokuvat
Brittiläiset seikkailuelokuvat
Brittiläiset komediaelokuvat
DreamWorksin elokuvat
Jaakko Okker

Jaakko Uolevi Okker (11. joulukuuta 1931 Muolaa – 2011) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.

Jaakko Okkerin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan August Okker ja Hilma Maria Kantee. Hän pääsi ylioppilaaksi 1950 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi 1958. 

Okker oli toimittajana Turunmaassa 1950 sekä Maakansassa 1950–1951 ja 1954–1956. 1952 hän oli Ylä-Vuoksi-lehden toimitussihteerinä 1952 ja Keski-Pohjanmaan toimittajana 1953–1955. Tämän jälkeen Okker oli Suomen kansan ryhtiliikkeen tiedotuspäällikkönä 1956–1958, Viikkosanomien toimittajana ja toimitussihteerinä 1958–1961, Pirkan päätoimittajana 1961–1965, Suomen Kuvalehden erikoistoimittajana 1965–1968 sekä vuodesta 1969 Helsingin Sanomain artikkelitoimittajana. Hän oli lisäksi Yleisradion kansainvälisten tapahtumien kommentaattorina radiossa ja televisiossa vuosina 1961–1968 sekä Ulkopolitiikka-lehden toimitussihterinä 1967–1968.

Teoksia 
 Pjotr Kropotkinin yhteiskunta- ja valtiofilosofia ja sen aatehistoriallinen tausta, opinnäyte. Helsingin yliopisto 1958
 Muuttuva maailma : maat ja valtiot, niiden ongelmat ja politiikka, kehitys ja tulevaisuus.  Kauppiaitten Kustannus 1964, 1966
 Puola on toista maata: muistiinpanoja Puolasta, tekijät Jaakko Okker ja Juha Tanttu, piirrokset Jan Lenica ja Henryk Tomaszewski.  Weilin+Göös 1965
 Praha 21.8.1968, toimittaja Jaakko Okker. Tammi 1968
 Sanomattakin on selvää: anti-pakinoita. Gummerus 1972
 Tasavaltamme presidentit.  Valitut Palat 1972
 Raportti Suomen tulevaisuudesta : Suomen luonnonvarain tutkimussäätiö 1953–1972.  Suomen luonnonvarain tutkimussäätiö 1973
 Vihaa itseäsi niin kuin lähimmäistäsi, piirrokset Osmo Omenamäki. Kirjayhtymä 1973
 Urho Kekkonen vai paras kakkonen : raportti jatkuvasta presidentinvaalista. Weilin+Göös 1975
 Saunan ilot, tekijät Jaakko Okker ja Juha Tanttu.  Otava 1976
 Isokenkä, tekijät Jaakko Okker ja Juha Tanttu.  Otava 1982
 Suomen seuraava presidentti, kirjoittajat Martti Huhtamäki, Jukka Kuikka ja Jaakko Okker.  Kauppalehti Business Books 1988
 Elämän voimat.  Imatran voima, energian myynti 1992
 Hyvät sopulivuodet, piirrokset Terho Ovaska.  Otava 1993
 Iiro Viinasen tulo- ja menoarvio. WSOY 1993
 Meikäläisiä.  Raha-automaattiyhdistys, Espoo 1998
 Tamminiemestä Mäntyniemeen. WSOY 2000 (yhdessä Olavi Jouslehdon kanssa)
 Lallukka ja Lallukan lapset, tekijät Jaakko Okker, Simo Kärävä ja Anu Seppälä.  Ajatus, Helsinki 2002
 Ester ja William : tulevaisuuden pellon kylväjät : William ja Ester Otsakorven säätiön juhlakirja. William ja Ester Otsakorven säätiö 2003

Okker on tekstittänyt myös monia Kari Suomalaisen piirroskirjoja.

Palkinnot 
  Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 1975

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset toimittajat
Pakinoitsijat
Helsingin Sanomien toimittajat
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet