joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nur Jahan

Nur Jahan (1577 – 1645) oli Intian suurmogulihallitsijan Jahangirin aviopuoliso. Nur Jahanin onnistui hallita miestään, joka oli maansa hallitsija vain nimellisesti. Jahangirin kuollessa valtaan nousi kuitenkin Nur Jahanin suosiman perillisen sijaan Shah Jahan. Nur Jahan kuoli vuonna 1645.

Elämäkerta

Nur Jahan eli alkuperäiseltä nimeltään Mihr al-Nisa syntyi Kandaharissa vuonna 1577 ja hänen isänsä oli persialainen Ghiyath Beg. Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli samoin persialaistaustainen Ali Kuli Beg. Ali oli toimi suurmoguli Akbarin armeijassa saavuttaen mainetta rohkeudellaan. Lopulta hän joutui kuitenkin salamurhan uhriksi. Murhan motiivi on epäselvä. Syyksi on esitetty esimerkiksi epäilyjä Alin petturuudesta, tai vaihtoehtoisesti sen syynä on saattanut olla Mihr al-Nisan uusi suhde. Neljä vuotta myöhemmin vuonna 1611 Mihr al-Nisasta tuli nimittäin Jahangirin vaimo, jolloin aiemmin nimeä Nur Mahall käyttänyt Nur otti nimen Jahan.

Nur Jahania kuvailtiin erittäin kauniiksi ja hän oli myös tuon ajan naisille epätyypillisesti myös hyvin lukenut. Kunnianhimoisena naisena Nur Jahan hallitsi myös miestään, josta tuli pian lähinnä nimellinen hallitsija vaimonsa alaisuudessa. Hän löi omissa nimissään kolikoita ja antoi jopa omia säädöksiään (farman) Nur Jahanin neuvonantajina toimivat hänen isänsä ja veljensä Asaf Khan. Hänen asemansa heikkeni huomattavasti hänen isänsä kuoltua, minkä lisäksi hänen veljensä alkoi tukea Khurramia hallitsijan seuraajaksi Nur Jahanin tukeman Shahryar Mirzan sijaan. Nur Jahan oli naittanut aiemmasta liitostaan syntyneen tyttärensä Shahryarille. Jahangirin ja Nur Jahanin liitosta ei syntynyt lapsia. Perillisten välinen kiista puhkesi avoimeksi kapinaksi vuosien 1622 ja 1625 välillä. Jahangir kuoli vuonna 1627 Khurram voitti Shahryarin ja nousi valtaistuimelle hallitsijanimellä Shah Jahan. Nur Jahan kuoli vuonna 1645, mutta aikalaislähteet kirjoittivat hänen viimeisestä kahdeksastatoista vuodestaan vain vähän.

Nur Jahanin hautarakennus valmistui hänen kuolinvuotenaan 1645 ja se sijaitsee Lahoressa.

Lähteet

Intialaiset hallitsijat
Suurmogulien valtakunta
Vuonna 1577 syntyneet
Vuonna 1645 kuolleet
Lotta Jurica

Lotta Jurica (o.s. Onttonen) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän näytteli vuosina 1994–1995 Missu Hurmalaa televisiosarjassa Blondi tuli taloon. Jurica opiskeli sarjan kuvausten päätyttyä teolliseksi muotoilijaksi ja muutti miltei saman tien Saksaan. Nykyään hän toimii Adidaksen suunnittelujohtajana. Juricalla on kaksi tytärtä. Hän ei ole enää yhdessä lastensa isän kanssa. Jurican isä oli teatteri- ja elokuvaohjaaja Markku Onttonen.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Iltalehti.fi: Muistatko vielä Blondi tuli taloon -sarjan Missun? Toimii nykyään kansainvälisen megabrändin suunnittelujohtajana

Suomalaiset muotisuunnittelijat
Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Tomi Männistö

Tomi Matti Männistö (s. 3. lokakuuta 1964 Tampere)  on Helsingin yliopiston ohjelmistotuotannon professori. Männistön puoliso vuodesta 1989 on tutkimuspäällikkö Satu Männistö (o.s. Vuori).

Tutkimus ja opetus
Tomi Männistö tutkii ja opettaa ohjelmistotuotantoa, erityisesti ohjelmistoarkkitehtuureja, vaatimustenhallintaa sekä ohjelmistojen varioituvuutta. Hän toimi ohjelmistoarkkitehtuurien maailman pääkonferenssin WICSA (nykyisin ICSA) ja Euroopan konferenssin ECSA yhteiskonferenssin puheenjohtajana vuonna 2012. Männistö on julkaissut yli 100 tieteellistä artikkelia. Artikkelit käsittelevät tuotteiden mallipohjaista konfigurointia, ohjelmistoarkkitehtuureja sekä ohjelmistojen vaatimustenhallintaa. Hänen tutkimusryhmänsä ESE (Empirical Software Engineering) tutkii myös ohjelmistojen suunnittelua laajemmin, kuten ns. jatkuvan eksperimentoinnin (engl. continuous experimentation) käyttämistä ohjelmistojen kehittämisessä. 

Männistö on mukana kansainvälisessä ohjelmistotuotannon tutkijaverkostossa ISERN (International Software Engineering Research Network) sekä IFIP:n (International Federation for Information Processing) ohjelmistoarkkitehtuurien työryhmän WG 2.10 jäsen.

Ura
Männistö valmistui Tampereen teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1990. Hän valmistui tekniikan lisensiaatiksi 1998 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2000. Post-doc-vuoden hän oli vierailevana tutkijana MIT:ssä ja Nokian tutkimuskeskuksessa Bostonissa Yhdysvalloissa. Männistö työskenteli Procons-yhtiössä suunnittelijana 1988–1991 ja Teknillisessä korkeakoulussa tutkijana 1991–2000, opettavana tutkijana 2000–2004, määräaikaisena professorina 2004–2007 ja professorina vuodesta 2008. Hän siirtyi Helsingin yliopiston professoriksi vuonna 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tomi Männistön kotisivu

Tomi Männistön tutkimusryhmän Empirical Software Engineering (ESE) kotisivu 

Tomi Männistö Helsingin yliopiston tutkimustietojärjestelmässä

Tomi Männistön julkaisut Google Scholarissa

Tomi Männistön julkaisut ResearchGatessa

Helsingin yliopiston professorit
Aalto-yliopiston professorit
Suomalaiset professorit
 Suomalaiset insinöörit
Nokian henkilöstö
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Korkman

Korkman on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Georg Korkman (s. 1940), elokuvakäsikirjoittaja ja apulaisohjaaja
Julia Korkman (s. 1977), oikeuspsykologian dosentti
Marit Korkman (1947–2012), lastenneuropsykologi
Sixten Korkman (s. 1948), taloustieteilijä, toimitusjohtaja ja professori.
Uusi Suomi (täsmennyssivu)

Uusi Suomi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Media 

 Uusi Suomi, vuosina 1919-1991 ilmestynyt lehti.
 Uusi Suomi, vuonna 2007 perustettu uutispalvelu.

Maantiede 

 Uusi Suomi - New Finland, Kanadassa sijaitseva siirtolaisalue.
Ville Saukkonen

Ville Saukkonen on suomalainen oopperaohjaaja, joka on vuodesta 2016 toiminut Opera BOXin taiteellisena johtajana. Hän valmistui oopperaohjaajaksi Moskovan teatteritaiteen akatemiasta vuonna 1993, minkä jälkeen hän on ohjannut yli 140 ensi-iltaa eri puolilla Suomea.

Saukkosen tuotanto käsittää teoksia barokista kantaesityksiin ja harvinaisista opereteista oopperakirjallisuuden suuriin klassikoihin.

Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet useat musiikkiopistot ja konservatoriot, Sibelius-Akatemia, Suomalainen Kamariooppera, Savonlinnan Oopperajuhlat, Kansallisooppera sekä lukuisat vapaankentän oopperaryhmät, kuten Turun-, Porin-, Mikkelin-, Jyväskylän-, Lahden ja Vaasan oopperat.

Suomen lisäksi Saukkosen ohjauksia on nähty Virossa, Venäjällä ja Saksassa. Luennoitsijana ja opetustehtävissä hän on toiminut muun muassa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa ja Viron teatteri- ja musiikkiakatemiassa. Vuonna 2000 Suomen Wagner-seura myönsi hänelle Bayreuth-stipendin ensimmäisenä suomalaisena oopperaohjaajana, ja vuonna 2019 hän sai Pacius-palkinnon maamme oopperakulttuurin kehittämisestä.

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset teatteriohjaajat
Opera Box

Opera Box ry on vuonna 2016 perustettu, Helsingin Aleksanterin teatterissa toimiva suomalainen oopperayhdistys. Sen taiteellisena johtajana toimii ohjaaja Ville Saukkonen, kapellimestarina ja musiikillisena johtajana Jonas Rannila ja oopperanjohtajana tenori Ville Salonen. Yhdistys on ollut Opera Europan jäsen vuodesta 2019. Opera Box järjesti vuonna 2018 Suomen ooppera-alan ensimmäisen Aino-gaalan.

Tuotannot

2016 
Richard Strauss: Ariadne aus Naxos, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila

2017 
Gioachino Rossini: Sevillan parturi, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila 

Erja Alander: Kahlekuningas ja karkuri, ohjaus Erja Alander

2018 
AINO-gaala, 2018, ohjaus Juulia Tapola

Benjamin Britten: Lucretian raiskaus, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila  

Leif Segerstam: Metsäkansan laulu, ohjaus Leena Salonen (yhteistyössä Metsäkansan kulttuuriyhdistyksen kanssa), kapellimestari Leif Segerstam

Giuseppe Verdi: Rigoletto, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Sasha Mäkilä

2019 
Francis Poulenc: Tiresiaan rinnat, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila 

Cecilia Damström: Vickan & Väinö, ohjaus ja käsikirjoitus Marina Motaleff-Kelly

Franz Lehár: Giuditta, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila

2020 
Franz Lehár: Giuditta, vierailu Vaasan kaupunginteatterissa, Vaasan kaupunginorkesteri, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila 

Giacomo Puccini: Turandot, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila

2021 
Philip Glass: Akhnaten, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila (yhteistyössä Ooppera Skaalan kanssa)

Sebastian Fagerlund: Döbeln, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila

Eetu Ranta-aho: Nemuru Otogo -manga-ooppera, ohjaus Ville Saukkonen, kapellimestari Jonas Rannila

Aiheesta muualla 
 Opera Boxin nettisivut ////

Lähteet 
Ooppera Suomessa
Roskapostiansa

Roskapostiansa on sähköpostiosoite, jonka olemassaolon tarkoitus on kerätä roskapostia analysoitavaksi tai käytettäväksi raaka-aineena roskapostin myöhempään välttämiseen. 

Yksittäinen sähköpostiosoite muuten normaalisti käytössä olevassa verkkotunnuksessa saattaa olla roskapostiansa, tai kokonainen verkkotunnus voidaan valjastaa roskapostiansakäyttöön. Roskapostiansoja voi muodostaa esimerkiksi luomalla kokonaan uusia sähköpostiosoitteita, jotka saatetaan suuren yleisön tietoon tavoilla, joita ainoastaan roskapostittajien käyttämien osoitteidenkeräilyautomaattien arvellaan käyttävän, ottamalla uusiokäyttöön aiemmin käytössä olleita mutta käytöstä poistuneita sähköpostiosoitteita (esim. ilmaissähköpostipalveluiden, kuten Hotmail tai Gmail, operaattorien tiedetään tekevän näin) tai kokonaisia verkkotunnuksia, luomalla sähköpostiosoitteita tai verkkotunnuksia jotka muistuttavat läheisesti käytössä olevia (esim. tyypillisiä kirjoitusvirheitä).

Merkkijonoja, joissa on @-merkki ja sen oikealla puolella jotain, joka on mahdollista ymmärtää verkkotunnukseksi, mutta joita ei ole ensisijaisesti tarkoitettu sähköpostiosoitteiksi (kuten sähköpostin tai Usenet-ryhmäkeskustelujen Message-ID-kenttä), voidaan myös hyödyntää roskapostiansoina, sillä roskapostittajien tiedetään keräilevän kaikkea, mikä vähänkään muistuttaa sähköpostiosoitetta.

Sähköposti
Tietoturva
Pajasaari (Tampere)

Pajasaari on Tampereella Tammerkosken niskalla Näsijärven rannalla sijaitseva saari jolla sijaitsee nykyisin Tampereen Navigaatioseura ry:n toimintakeskus.

Saari on saanut nimensä siellä jo 1800-luvulla sijainneen pajan mukaan. Saarella oli pajarakennus varmuudella vuonna 1888. Vuonna 1895 valmistui saaren kautta kulkeva Tammerkosken ylittävä Porin radan rautatiesilta. Vuonna 1912 saarelle valmistui pajan tilalle arkkitehti Birger Federleyn suunnittelema Näsijärven Purjehdusseuran paviljonki sekä aallonmurtaja saaren edustalle venesatamaa suojaamaan. Purjehdusseura oli perustettu jo 1898 mutta sillä ei ollut aikaisemmin vakinaista venesatamaa eikä paviljonkia. Paviljonkia laajennettiin 1962 ja se sai silloin nykyisen ulkoasunsa. Laajennuksen suunnitteli arkkitehti Jaakko Tähtinen.

Näsijärven Purjehdusseuran vuokrasopimus päättyi 1974 kun purjehdustoiminta kävi mahdottomaksi saarelta käsin Paasikiventien sillan rakentamisen takia. Seura myi paviljonkirakennuksen Tampereen kaupungille ja rakensi uuden paviljongin ja venesataman Lentävänniemen Jänissaareen. Vuonna 1966 perustettu Tampereen Navigaatioseura vuokrasi 1976 saaren rakennuksineen Tampereen kaupungilta ja aloitti saaristolaivuri- ja rannikkolaivurikurssien pitämisen Pajasaaressa. Saaressa on myös seuran koulutusaluksen kotisatama. Pajasaaren rakennukset yhdistettiin vesi- ja viemäriverkostoon vasta vuonna 2008. Saarelle johtaa kävelysilta Tammerkosken länsirannalta.

Lähteet 

Tampereen saaret
Näsijärvi
Finlayson (kaupunginosa)
Molnbyn seisake

Molnbyn seisake on Tukholman Roslagsbananiin kuuluva junaseisake. Se sijaitsee Molnbyn kylässä Vallentunan kunnassa. Seisake on rataosuuden vähiten käytetty rautatieliikennepaikka. Sitä käyttää keskimäärin 60 ihmistä päivässä. Molnbyn seisake sijaitsee Roslagsbananin Ormstan ja Lindholmenin asemien välissä.

Seisake on avattu liikenteelle vuonna 1885. Seisakkeella on pieni odotustupa, sekä sen läheisyydessä on entinen ratavahdin asunto, joka on vuokrattu yksityiskäyttöön. Molnbyhyn on rakenteilla suuri junavarikko, jonka olisi määrä valmistua vuonna 2020.

Lähteet

Ruotsin rautatieliikennepaikat
Tukholman liikenne
Vallentunan kunta
Vääräjärvet (Tampere)

Vääräjärvet  on Pirkanmaalla Tampereella Kolunkylän kylän lähellä sijaitsevat kolme järveä, joyka kuuluvat Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 32 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,6 metriä mpy.

Lähteet 

Näsijärven alue
Tampereen järvet
Botin luomat artikkelit
Löytänänjärvi (Tampere)

Löytänänjärvi  on Pirkanmaalla Tampereella Yrjölänkylän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 148 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä ja se on 2,5 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 9,4 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Löytänänjärven valuma-alueeseen (35.316) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,6 metriä mpy.

Lähteet 

Näsijärven alue
Tampereen järvet
Botin luomat artikkelit
Velaatta
Iso Päiväjärvi

Iso Päiväjärvi  on Pirkanmaalla Tampereella Kolunkylän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 54 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 9 saarta. Sen rantaviivan pituus on 9,3 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Sorilanjoen valuma-alueeseen (35.319) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy.

Lähteet 

Näsijärven alue
Tampereen järvet
Botin luomat artikkelit
Kämmenniemi
Toivionjärvi (Ruovesi)

Toivionjärvi Mäkelänjärvi on Pirkanmaalla Ruovedellä Hyyrylän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 54 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,4 metriä mpy.

Lähteet 

Ruoveden alue
Ruoveden järvet
Botin luomat artikkelit
Saara Saarela

Saara Eliisa Saarela (s. 18. helmikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Kuningas Hidas (2000), Hengittämättä ja nauramatta (2002), Väärät juuret (2009) ja Venetsialainen (2010), sekä televisiosarjan Yövuoro (2005).

Saarela valmistui ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta koulusta vuonna 1990. Lukion jälkeen hän lähti opiskelemaan Pariisiin, Université de Paris 8:nteen. Hänestä tuli taiteen maisteri vuonna 1996. Pariisin-opintojen lopputyönä syntyi lyhytelokuva Laukaus, joka voitti Tampereen lyhytelokuvajuhlilla alle 30-minuuttisten elokuvien esikoispalkinnon. Sen jälkeen Saarela opiskeli Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osaston elokuva­ohjauksen linjalla ja valmistui vuonna 2008.

Loppukesästä 2020 alettiin kuvata Saarelan uusinta elokuvaa Veden vartija, jonka budjetti on 4,2 miljoonaa euroa. Elokuva perustuu Emmi Itärannan kansainvälisesti menestyneeseen Teemestarin kirja -romaaniin. Elokuvaa, jonka ensi-ilta on vuonna 2021, kuvataan Virossa, Saksassa ja Norjassa.  Veden vartija on kallein suomalaisen naisen ohjaama elokuva.

Saarela toimii Aalto-yliopiston elokuvaohjauksen professorina keväällä 2018 alkaneella viisivuotisena toimikautena. Hän toimi Suomen Elokuvaohjaajaliiton puheenjohtajana vuosina 2016–2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset elokuvaohjaajat
Suomalaiset professorit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Elizabeth Gilbert

Elizabeth Gilbert (s. 18. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka menestynein teos on  Omaa tietä etsimässä Italiassa, Intiassa ja Indonesiassa (Eat Pray Love, 2006, suom. 2007) ja sen jatko-osa Tahdonko? Kuinka päädyin naimisiin (Committed. A Skeptic Makes Peace with Marriage, 2010, suom.  2011).

Gilbert on kotoisin Connecticutista ja opiskeli New Yorkin yliopistossa politiikan tutkimusta. Hän työskenteli kokkina ja tarjoilijana ja kirjoitti moniin eri lehtiin. Ensimmäinen kirja, novellikokoelma Pilgrims, ilmestyi vuonna 1997.

Pitkällä matkallaan, josta kerrotaan Omaa tietä etsimässä-teoksessa, Gilbert tapasi Jose Nunesin ja meni tämän kanssa naimisiin 2007. Liitto päättyi eroon vuonna 2016. Vuonna 2017 hän juhlisti rakkauttaan Rayya Eliasin kanssa yksityisessä seremoniassa. Elias menehtyi vuoden 2018 alussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elizabeth Gilbert profile Washington Post 2010

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Benjamin Ingrosso

Benjamin Daniele Wahlgren Ingrosso (s. 14. syyskuuta 1997 Danderydin kunta) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti vuoden 2018 Melodifestivalenin musiikkikappaleella "Dance You Off" ja edusti Ruotsia toukokuussa 2018 Euroviisuissa Lissabonissa Portugalissa saaden 274 pistettä finaalissa sijoittuen seitsemänneksi.

Aikaisemmin hän on kilpaillut Melodifestivalenissa vuonna 2017 musiikkikappaleella "Good Lovin'" sijoittuen viidenneksi finaalissa. Näyttelijänä hän on toiminut useissa musikaaleissa. Vuonna 2014 hän voitti Ruotsin Let's Dance (Tanssii tähtien kanssa) -ohjelman yhdessä Sigrid Bernsonin kanssa. Vuonna 2006 hän voitti Lilla Melodifestivalen-kilpailun kappaleella "Hej Sofia". Benjamin on tehnyt musiikkia muun muassa Isac Elliotille.

Julkaisut

Singlet 
Fall In Love (2015)
Crystal Clear (2015)
Home for Christmas (2015)
Love You Again (2016)
Good Lovin' (2017)
Do You Think About Me (2017)
One More Time (2017)
Dance You Off (2018)
Tror du att han bryr sig (mukana Felix Sandman) (2018)
I Wouldn't Know (2018)   
Costa Rica (2019)

Yksityiselämä 
Benjaminin vanhemmat ovat laulaja ja näyttelijä Pernilla Wahlgren ja entinen tanssija sekä nykyinen ravintoloitsija Emilio Ingrosso. Benjamin on kulttuurisuvun kasvatti, esimerkiksi hänen äitinsä Pernilla Wahlgren on kilpaillut viisi kertaa Melodifestivalenissa, sisko Bianca Wahlgren Ingrosso on julkisuudessa mediapersoona ja euroviisuvoittaja Charlotte Perrelli on Benjaminin sedän ex-aviopuoliso. Benjamin on Swedish House Mafia -yhtyeen jäsenen Sebastian Ingrosson serkku.

Lähteet

Aiheesta muualla  

Ruotsalaiset laulajat
Ruotsin euroviisuedustajat
Vuoden 2018 euroviisuedustajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Sexorcism

Sexorcism on suomalaisen hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 25. toukokuuta 2018. Levyn äänitykset alkoivat lokakuussa 2017 Finnvox-studiolla Helsingissä. Levyn tuotti Mikko Karmila. Yhtye lupaa kohutuinta levyä tähän saakka.

Albumin teemaksi valikoitui Manaaminen Manaaja sekä Conjuring-elokuvasarjan innoittamana. Albumia varten oli demotettuna 20 kappaletta, joka on yhtyeen historiassa pienin määrä, joista albumin kokonaisuus on rakennettu. Äänitysten aikaan Mr. Lordilla oli paise kurkussa, joka jouduttiin leikkaamaan. Mr. Lordin ääni ei ollut enää entisellään. Ääni ei riittänyt Naked in My Cellar -kappaleen korkeimpaan kohtaan. Päädyttiin käyttämään lauluraitaa demolta.

Albumi ylsi ensimmäisillä listaviikoillaan Suomen virallisen listan sijalle 19 ja fyysisten albumien listan neljänneksi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mr. Lordi – laulu
 Amen – kitarat, taustalaulu
 Mana – rummut, taustalaulu
 OX – basso
 Hella – koskettimet, laulu, taustalaulu

Arvostelut 
 Kaaoszine: 9–/10
 Soundi:

Lähteet 
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Sexorcism Discogsissa 
 

Lordin albumit
Vuoden 2018 albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Kuunjoki

Kuunjoki (myös Kuujoki, Kuununjoki, ) on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Etelä-Karjalan maakunnassa Suomessa ja Leningradin alueella Venäjällä.

Joen kulku
Joki saa alkunsa Kuulammesta Rautjärvellä Suomessa ja virtaa ensin Suomen ja sitten Venäjän alueella. Se laskee Venäjän puolella Helisevänjärveen, joka edelleen laskee Vuokseen. Toinen Helisevänjärveen Suomen puolelta laskeva joki on Helisevänjoki.

Valuma-alue
Kuunjoen valuma-alue Helisevänjärven yläpuolella on 329,6715 km². Sen Suomen alueelle ulottuvista latvahaaroista Korisevanojan valuma-alue on 19,0253 km², Käräjoen valuma-alue Korisevanojan suun yläpuolella 27,4124 km² ja Kuunjoen valuma-alue Käräjoen suun yläpuolella 40, 6119 km².

Sivujokia
Kuunjoen suurin Suomen puolelle ulotuva sivujoki on Suomen ja Venäjän rajalla sijaitsevasta Kärsälammesta alkunsa saava Käräjoki, joka virtaa ensin Suomen ja Venäjän rajajokena ja yhtyy sitten Kuunjokeen Venäjän puolella lähellä Suomen rajaa. Käräjokeen laskee Suomen puolelta Korisevanoja, jonka valuma-alueen suurin järvi on Vekarus  Rautjärvellä Suomessa.

Järviä
Kuulampi (23,92 hehtaaria) ja Vekarus (23,92 hehtaaria) ovat Kuunjoen valuma-alueen Suomen puoleisen osan suurimmat järvet. Näitä pienempiä pinta-alaltaan 1–8 hehtaarin suuruisia järviä joen valuma-alueen Suomen puoleisella osalla on kymmenkunta.

Asema vesistöaluejaossa
Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa Kuunjoen valuma-alue (04.198) luetaan osaksi Vuoksen aluetta (04.19) Suur-Saimaan alueella (04.1) Vuoksen vesistössä (04). 

Suomen nykyisessä valumaluejaossa valuma-alueen 04.198 nimeksi on epätarkasti annettu "Korisevanojan valuma-alue". Todellisuudessa Korisevanoja on Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, jonka valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta, ja koko joen varsinainen nimi on Kuunjoki (osassa lähteitä myös Kuujoki tai Kuununjoki). Tämän perusteella koko valuma-alueen 04.198 yksiseliteisesti määrittelevä suomenkielinen nimi olisi Kuunjoen valuma-alue. Samanaikaisesti Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa nimi "Kuujoen valuma-alue" on virheellisesti annettu viereiselle Ilmeenjoen valuma-alueelle (04.199).

Lähteet

Suomen joet
Rautjärven luonto
Leningradin alueen joet
Luovutettujen alueiden joet
Vuoksen alue
Dolley Madison

Dolley Madison (20. toukokuuta 1768 – 12. heinäkuuta 1849) oli Yhdysvaltojen presidentti James Madisonin puoliso.

Dolley Madison oli naimisissa kolme vuotta John Toddin kanssa ja sai tämän kanssa pojan. Aviomies menehtyi keltakuumeeseen 1793. Syyskuussa 1794 Dolley vihittiin 17 vuotta vanhemman James Madisonin kanssa. Liitto oli onnellinen, mutta lapseton.

James Madison työskenteli ystävänsä Thomas Jeffersonin hallinnossa ulkoministerinä tämän presidenttikaudella, ja Madisonit muuttivat Washingtoniin. Tarvittaessa leskimies Jefferson pyysi tilaisuuksiinsa emännäksi Dolley Madisonin. Dolley Madison oli suosittu Washingtonin seurapiireissä, ja tämä vaikutti myönteisesti James Madisonin valintaan presidentiksi 1808 ja 1812. 

Vuoden 1812 sodassa britit miehittivät Washingtonin ja polttivat presidentin virka-asunnon Valkoisen talon. Dolley Madison pakeni vasta viime hetkellä, kun britit olivat muutaman mailin päässä, mutta hän pakkasi mukaansa kuuluisan George Washingtonin muotokuvan ja mahdollisesti myös Amerikan itsenäisyysjulistuksen. Dolleyn urheudesta kirjoitettiin laajasti lehdistössä, ja vaikka Madisonia oli kehotettu siirtämään hallintonsa ja maan pääkaupunki turvallisempaan paikkaan, Valkoisen talon symboliarvo oli niin suuri, että kongressi päätti sittenkin jälleenrakentaa Capitolin ja Valkoisen talon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Vuonna 1768 syntyneet
Vuonna 1849 kuolleet
Edith Wilson

Edith Wilson (15. lokakuuta 1872 – 28. joulukuuta 1961) oli presidentti Woodrow Wilsonin toinen vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen 1915–1921.

Edith Wilson toimi käytännössä jonkin aikaa maan johtajana miehensä Woodrow Wilsonin saatua sairauskohtauksen 1919. 

Edith Bolling kasvoi Länsi-Virginian maaseudulla. Hän opiskeli Martha Washington Collegessa yliopistoon valmentavia aineita kuten kieliä, matematiikkaan historiaa ja oikeinkirjoitusta. Hän jätti kuitenkin opiskelut kesken. Hän oli naimisissa jalokivikauppias Norman Galtin kanssa 1896–1908, kunnes Galt kuoli. Toisen avioliittonsa Edith Bolling Galt solmi 43-vuotiaana Woodrow Wilsonin kanssa vuonna 1915. Myös Wilson oli tuolloin leskimies.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain presidenttien puolisot
Woodrow Wilson
Yhdysvaltain ensimmäiset naiset
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Ilmeenjoki

Ilmeenjoki () on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Leningradin alueella ja Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joki saa alkunsa Ilmeen luona Venäjällä lähellä Suomen ja Venäjän raja ja laskee Vuokseen Venäjällä lähellä Käkisalmea. Venäjällä joen yläjuoksu on rajajokena Karjalan tasavallan ja Lenigradin alueen välillä.

Suomessa Ilmeenjoen valuma-alueeseen (04.199) kuuluu Pitkäjärvi () Suomen ja Venäjän rajalla sekä neljä muuta tämän yläpuolista järveä kokonaan Suomen puolella. Joen koko valuma-alue Suomessa ja Venäjällä on 612,15 km².

Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa Ilmeenjoen valuma-alue (04.199) luetaan osaksi Vuoksen aluetta (04.19) Suur-Saimaan alueella (04.1) Vuoksen vesistössä (04). 

Suomen nykyisessä valumaluejaossa Ilmeenjoen valuma-alue (04.199) on virheellistä nimetty "Kuujoen valuma-alueeksi". Todellisuudessa valuma-alueen 04.199 laskujoki on nimeltään Ilmeenjoki (). Samalla Suomen nykyiselle alueelle myös ulottuvan Kuunjoen (myös Kuujoki,  Kuununjoki, ) valuma-alue (04.198) on Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa on epätarkasti nimetty "Korisevanojan valuma-alueeksi". Todellisuudessa Suomesta Venäjälle laskeva Korisevanoja on vain yksi Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, ja sen valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta 04.198. Täsmällinen nimi koko valuma-alueelle 04.198 olisi Kuunjoen valuma-alue.

Lähteet

Leningradin alueen joet
Karjalan tasavallan joet
Luovutettujen alueiden joet
Vuoksen alue
Suomi on -sarja

Suomi on -sarja tarkoittaa neljää Intervisio Oy:n Yle TV1:lle tuottamaa ohjelmasarjaa, joiden juontajana on Juhani Seppänen. Sarjat ovat kymmenosaisia lukuun ottamatta kahdeksanosaista Suomi on metsäläinen -sarjaa.

 Suomi on ruotsalainen (2013), ohjelma, jossa selvitetään Ruotsin vaikutusta Suomen kulttuuriin.
 Suomi on venäläinen (2015), ohjelma, jossa selvitetään Venäjän vaikutusta Suomen kulttuuriin.
 Suomi on suomalainen (2017), ohjelma, jossa perehdytään perisuomalaisiin asioihin.
Suomi on metsäläinen (2019), ohjelma, jossa perehdytään metsän vaikutukseen suomalaiseen elämänmuotoon.
21 Thunder

21 Thunder on kanadalainen draamasarja. Tarina seuraa alle 21-vuotiaita jalkapallonpelaajia Montreal Thunder jalkapallojoukkueessa Montrealissa, Quebecissa. Sarjan loi Adrian Wills, Riley Adams, ja Kenneth Hirsch vuonna 2016. Sarja sai ensi-iltansa Kanadassa heinäkuussa 2017, ja sai enimmäkseen myönteisiä arvioita.

Vastaanotto
Sarja on saanut yleisesti myönteisiä arvioita; John Doyle sekä Globe and Mail kutsui sitä "erittäin nautittavaksi ja koukuttavaksi, vaikka olisit vain rento jalkapallofani. "Enimmäkseen se on nopea, vauhdikas, realistinen ja mukaansatempaava. Se on hienoa viihdettä, ja se on yksi niistä näytellyistä urheiluista jotka onnistuivat"

Lähteet 

Netflix-alkuperäissarjat
2010-luvun televisiosarjat
Kanadalaiset draamasarjat
CBC:n televisio-ohjelmat
Jämsän teloitukset 1918

Jämsän teloitukset 1918 tarkoittavat sisällissodan aikana valkoisten tekemiä punaisten teloituksia, joissa kuoli 70–80 henkeä. Jämsä oli koko sisällissodan ajan valkoisten selustassa eikä siellä ollut toimivaa punakaartia, joten paikkakunnan punaiset eivät edes voineet syyllistyä aseelliseen kapinaan.

Helmi–toukokuun aikana Jalmari Saaren ja Johannes Fromin johtama joukkio, jossa olivat mukana myös muun muassa Veikko Sippola ja Tyko Isolukkari, pidätti Jämsän seudulla kymmeniä työväenliikkeessä mukana olleita henkilöitä. Pidätetyt vietiin Saaren kartanossa toimineeseen tilapäisvankilaan, jossa heitä kuulusteltiin ja kidutettiin. Teloitukset tapahtuivat aluksi kartanon riihen seinää vasten, mutta myöhemmin suurimmaksi osaksi Jämsän kirkon kivisen kellotapulin alakerrassa, jonne humalassa olleet teloittajat öisin veivät vankeja ammuttavaksi. Teloitettavia ei tuomittu minkäänlaisessa oikeusistuimessa vaan teloituksista päättivät Jalmari Saari sekä Jämsän suojeluskunnan esikunta. Teloituksiin vaikuttivat myös henkilökohtaiset kaunat.

Lähteet

Kirjallisuutta
 Emil Aalto (1897–1964): Emil Aallon kapina: punaisen tykkimiehen muistelmat 1918-1919, toimittanut Tiina Aalto. Julk. Tiina Aalto, 2005 ISBN 952-91-9326-2
 Aapo Roselius, Teloittajien jäljillä. Valkoisten väkivalta Suomen sisällissodassa, s. 184–214. Tammi, 2007. ISBN 951-31-3841-0.
 Jukka Rislakki, Kauhun aika - Neljä väkivallan kuukautta Jämsässä 1918, 2007. ISBN 978-951-20-7486-0.

Aiheesta muualla
 

Jämsän historia
Valkoinen terrori
STEM

STEM on englanninkielinen lyhenne sanoista science, technology, engineering, mathematics. Sillä tarkoitetaan luonnontieteiden ja insinöörityön aloja – teknistieteellisiä aloja. STEM-alat ovat tunnetusti miesvaltaisia. Euroopassa on verkosto EU STEM Coalition, joka fasilitoi jäsenmaiden STEM-organisaatioita ja tukee maiden STEM-strategioita. Suomen STEM-organisaatio on Maija Akselan johtama LUMA-keskus Suomi, jonka tavoitteena on innostaa ja kannustaa lapsia ja nuoria matematiikan, luonnontieteiden ja teknologian harrastamiseen ja opiskeluun uusien tiede- ja teknologiakasvatuksen avausten kautta, tukea opettajia elinikäiseen oppimiseen varhaiskasvatuksesta korkeakouluihin koko Suomessa, sekä vahvistaa tutkimuspohjaista opetuksen kehittämistyötä.

Onko STEM suomeksi LUMA, onko LUMA englanniksi STEM? 
Suomen kielessä on termi LUMA joka tulee sanoista luonnontiede ja matematiikka. EU STEM Coalition kutsuu LUMA-keskus Suomea nimellä "LUMA Centre Finland (Finnish STEM platform)". Luma-keskus Suomi ei erityisesti määrittele itseään STEM-sanalla. About us -sivullaan keskus käyttää alastaan lukuisia eri termejä: "mathematics and science", "STEM", "So-called LUMA activities", "science education", "science and technology", "LUMA operations" ja "mathematics, science, and technology". Lähteiden perusteella ei voi sanoa, että sanat STEM ja LUMA tarkoittaisivat samaa asiaa.

Maahanmuutto ja STEM

Yhdysvalloissa STEM-aloja käsitellään kokonaisuutena koulutuksen rahoituksessa. Yhdysvalloissa STEM on maahanmuuttokeskustelussa käytetty lyhenne, jota käytetään tietyn koulutuksen saaneista maahanmuuttajista. Yhdysvalloissa ei kouluteta tarpeeksi STEM-alojen osaajia, minkä vuoksi sellaisten maahanmuuttoa suositaan.

Naisten koulutus teknistieteellisillä aloilla 

Yhdysvalloissa yliopistojen kaikista kandidaatintutkinnoista 33 prosenttia enemmän menee naisille kuin miehille. Se ei kuitenkaan heijastu STEM-koulutusohjelmiin. Vuonna 2014 insinööriopintojen kandidaatintutkinnoista vain 19 prosenttia meni naisille. Women into Science and Engineeringin (WISE) mukaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa 13 prosenttia STEM-aloilla työskentelevistä on naisia.

Lähteet

Aiheesta muualla

The Washington Post: Women falling behind in STEM bachelor’s degrees 

Tekninen koulutus
Erwin Schulhoff

Erwin Schulhoff (8. kesäkuuta 1894 Praha – 18. elokuuta 1942) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hänellä oli musikaalinen suku, johon kuuluivat muiden muassa pianovirtuoosi, säveltäjä Julius Schulhoff ja viulisti Heinrich Wolff. Hän opiskeli Prahan konservatoriossa vuoteen 1906 ja jatkoi pianonsoiton opintoja Wienissä vuoteen 1908. Vuoteen 1910 Schulhoff opiskeli pianonsoittoa, teoriaa ja sävellystä Max Regerin johdolla Leipzigissä. Vielä tämän jälkeen hän sai opetusta pianonsoitossa, sävellyksessä ja orkesterinjohdossa Kölnissä.

Schulhoff palveli ensimmäisessä maailmansodassa. 

Schulhoffin musiikissa on kuultavissa muun muassa Richard Strauss -vaikutteita. Hänellä oli tiiviit yhteydet toiseen Wienin koulukuntaan ja myös dadaistitaiteilijoihin. Säveltäjä meni vuonna 1921 naimisiin Alice Libochowitzin kanssa ja muutti vuonna 1922 Berliiniin. Schulhoff oli juutalainen kommunisti ja pyrki toisen maailmansodan aikana Neuvostoliittoon pakoon, mutta joutui Theresienstadtiin, jossa kuoli tuberkuloosiin.     

Schulhoff hyödynsi musiikissaan jazzia. Hänen teoksiinsa lukeutuu ooppera Flammen (1929/32).

Lähteet 

Tšekkiläiset säveltäjät
Vuonna 1894 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Unterniskanjoki

Unterniskanjoki () on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Imatralla Etelä-Karjalassa Suomessa ja Leningradin alueella Venäjällä. Se saa alkunsa Immalanjärvestä Imatralla Suomessa ja laskee Vuokseen Ensossa Venäjällä.

Unterniskanjoki ei ole Immalanjärven alkuperäinen lasku-uoma. Alun perin Immalanjärvi laski Vuokseen Tainionkosken alapuolella. Lasku-uoman suunta käännettiin vuonna 1894 osana Vuoksen vesivoiman rakentamiseen valmistautumista ja kun Immalanjärven pintaa haluttiin laskea sen läheltä kulkemaan suunnitellun rautatien rakennustöiden helpottamiseksi.

Suomen valuma-aluejaossa joki luetaan  Immalanjärven valuma-alueeseen (4.192), joka on osa Vuoksen aluetta (4.19), joka edelleen luetaan Suur-Saimaan alueeseen (4.1) Vuoksen vesistössä (4). 

Nimi "Immalanjärven valuma-alue" vesistön osa-alueen nimenä on epätarkka, koska todellisuudessa kyseessä on Unterniskanjoen valuma-alue. Koko Unterniskanjoen valuma-alueen pinta-ala on 119,1081 km².

Lähteet 

Suomen joet
Imatran luonto'
Vuoksen alue
Leningradin alueen joet
Luovutettujen alueiden joet
Eva Isaksson

Eva Isaksson (s. 1953) on Helsingin yliopistossa Tähtitieteen kirjastonhoitaja ja tietokirjailija. Hän on väitellyt Gunnar Nordströmistä.

Teokset 
 Albert Einstein: tutkija ja ihminen. toim.: Heikki Oja ja Osmi Vilhu; kirj.: Eva Isaksson ym. julk. Tähtitieteellinen yhdistys Ursa ry. Hki: Ursa, 1979 (Ursan julkaisuja, ISSN 0357-7937; 11.). ISBN 951-9269-07-X
 Atomisota vai rauha: maailma Albert Einsteinin silmin. toim. Eva Isaksson. Hki: Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 1980 ISBN 951-9457-06-2
 100 years of Mach's principle. ed. by Eva Isaksson. Hki: University of Helsinki, 1984. ISBN 951-45-3493-X
 Rauhan laboratoriot: Pugwash ja muut tutkijoiden rauhanliikkeet. Eva Isaksson. Hki: Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 1985 ISBN 951-9457-21-6 (Verkkoversio)
 Sota avaruudessa: tarua vai uhkaa?. Eva Isaksson (toim.). Hki: Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 1985 ISBN 951-9457-20-8
 Bibliography of astronomical publications at the University of Helsinki Observatory and Astrophysics Laboratory 1815-1984. publ. by Observatory and Astrophysics Laboratory. University of Helsinki; ed. by E. Isaksson and M. Poutanen. Hki: University of Helsinki, 1986. ISBN 951-45-3996-6
 Nainen ja maailmankaikkeus. Eva Isaksson. Hki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1987 (Ursan julkaisuja, ISSN 0357-7937; 31.). ISBN 951-9269-36-3 (Verkkoversio)
 Nainen ja sotalaitos: Suomen rauhanliiton ja International Peace Bureaun järjestämän, Siuntiossa 22.–25.1.1987 pidetyn symposiumin aineisto. toim. Eva Isaksson; käännökset: Eija Hirvonen ym. Hki: Suomen rauhanliitto, 1988 ISBN 951-9193-12-X
 Hän Lottansa vei mukanaan. Eva Isaksson. Hki: Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 1988 ISBN 951-9457-23-2
 Så följade hon trogen och käck armén. Eva Isaksson; översättning: Tatiana Sundgren. Helsingfors; Sällskapet för befrämjande av fredslitteratur i Finland: 1993 ISBN 951-9457-26-7, ISBN 91-85678-73-2
 Homona ja lesbona Euroopassa. Eva Isaksson. Helsinki: Seksuaalinen tasavertaisuus , 1994 (Seta-julkaisut, ISSN 1236-8636; 4.). ISBN 952-9862-03-2 (Verkkoversio)
 Atomisota vai rauha: maailma Albert Einsteinin silmin. toimittanut Eva Isaksson. Helsinki: Rauhankirjallisuuden edistämisseura, 2002
 Library and information services in astronomy V: common challenges, uncommon solutions. edited by Sandra Ricketts, Christina Birdie, Eva Isaksson. San Francisco, CA: Astronomical Society of the Pacific, 2007. (Astronomical Society of the Pacific Conference series; vol. 377.). ISBN 978-1-58381-317-1
 Maailma Albert Einsteinin silmin: kirjoituksia rauhasta, tieteestä ja yhteiskunnasta. Eva Isaksson (toim.). Helsinki: Into, 2013 ISBN 978-952-264-260-8

Suomennokset 
 Rosalie Bertell: Ei välitöntä vaaraa: ennuste radioaktiiviselle maailmalle. Suomentanut Eva Isaksson.Art House, 1991 ISBN 951-884-089-X

Lähteet

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset kirjastonhoitajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Chabi

Chabi tai Chabui oli mongolivaltakunnan suurkaani ja yksi Yuan-dynastian perustaja Kublai-kaanin vaimoista ja heistä tärkeimpiä.

Elämäkerta
Chabin elämän varhaiset vaiheet tunnetaan huonosti, ja hänestä on mainintoja vain muutamissa kiinalaisissa ja persialaisissa lähteissä. Chabi oli qonggirad-klaaniin kuuluneen Altši Noyanin tytär. Klaanille oli vuonna 1237 luvattu, että heidän joukostaan valittaisiin joka sukupolvessa yksi hallitsijan vaimo ja heille vastaavasti naitettaisiin yksi prinsessa. Chabi meni Kublai-kaanin kanssa naimisiin vuoden 1240 paikkeilla. Hän oli Kublain toinen vaimo. 

Chabi nousi nopeasti arvojärjestyksessä Kublain aiemman vaimon ohi, ja vaikka Kublai otti sittemmin viisi muuta vaimoa, Chabi säilytti heistä merkittävimmän aseman. Kublain muut vaimot mainitaan lähteissä vain harvoin. Kublain ollessa vielä verrattain merkityksetön ruhtinas pari sai neljä poikaa, Dorjin, Jingimin, Manggalan ja Nomuqanin. 

Chabi takasi pojilleen buddhalaisen initiaation ja kungfutselaisen koulutuksen. Asemassaan hän tuki myös kungfutselaisia virkamiehiä. Erityisen kiinnostunut Chabi oli kuitenkin buddhalaisuudesta ja etenkin lamalaisuudesta. Hänen ensimmäinen poikansa Dorjim oli nimetty tiibetiläisen nimen rDo-rje mukaan, minkä lisäksi Chabi lahjoitti esimerkiksi koruja buddhalaisille luostareille. Hänen kiinnostuksensa lienee vaikuttanut myös Kublaihin. Chabilla oli myös vaikutusta miehensä tapaan hallita valtakuntaansa. Hän sai miehensä palaamaan sotaretkeltään Song-dynastiaa vastaan Kublain veljen Ariq Böken joukkojen uhatessa pohjoista. Hän myös kritisoi miehensä tärkeää neuvonantajaa Liu Bingzhongia, kun tämä ei ollut vastustanut neljän mongoliylimystön jäsenen ehdotusta muuttaa alueita pääkaupungin ympärillä laitumiksi. Ehdotus olisi ollut haitallinen Pohjois-Kiinan maanviljelypohjaiselle taloudelle. Ehdotusta ei lopulta toteutettu, mikä säästi pääkaupungin alueen maanviljelijöiden pellot.

Chabi kuoli vuonna 1281, minkä jälkeen Kublai meni naimisiin hänen sisaruksensa tyttären Nambuin kanssa.

Lähteet

Kublai-kaani
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1281 kuolleet
Heikki Kymäläinen

Heikki Kymäläinen (18. maaliskuuta 1938 Viipuri – 25. huhtikuuta 2009 Espoo) oli suomalainen Yleisradion Radiouutisten politiikan toimittaja.

Kymäläinen kävi Työväen akatemian ja oli aluksi paikallislehden toimittajana Muhoksella ja sitten oululaisen Kaleva-lehden urheilu- ja poliitiikan toimittajana. Yleisradion radiouutisten toimittajaksi hän siirtyi vappuna 1968.

Kymäläinen oli poliitikan erikoistoimittajana Yleisradiossa ja kommentoi muun muassa vaaleja 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla. Hän oli pääministeri Kalevi Sorsan luottotoimittaja ja toimitti pääministeri Rafael Paasion muistelmateoksen. Kymäläinen oli Politiikan toimittajat ry:n puheenjohtajana 1970–1972.

Toimitustöitä 
 Rafael Paasio : Kun aika on kypsä. Tammi, Helsinki 1980
 Mauno Koivisto : koko kansan presidentti. Tammi, Helsinki 1982, 4. painos 1983

Lähteet 

Ylen toimittajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Yleinen kansankokous (Jemen)

Yleinen kansankokous (arabiaksi: المؤتمر الشعبي العام ‎; Al-Mo'tamar Ash-Sha'abiy Al-'Aam) on jemeniläinen puolue. Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa se oli diktatuuri Jemenin suurin puolue. Vaaleja ei ole järjestetty sen jälkeen. Puolueen puheenjohtajana on 7. tammikuuta 2018 lähtien toiminut Sadek Amin Abu Raas.

Historia 
Jemenin arabitasavallan presidentti Ali Abdullah Saleh perusti puolueen vuonna 1982 kootakseen kannattajansa puolueen avulla yhteen. Puolue yhdisti eri tavoin ajattelevia ihmisiä eri varallisuusluokista ja eri alueilta. Saleh toimi puolueen puheenjohtajana ja johtajana sekä Jemenin presidenttinä vuosikymmeniä.

Kommunistisen Jemenin kansantasavallan ja Jemenin arabitasavallan vuoden 1990 yhdistymisen jälkeen Yleisen kansankokouksen välit Jemenin sosialistiseen puolueeseen huonontuivat vuodesta 1991 lähtien, kun sosialistisen puolueen kansanedustajia salamurhattiin. Ensimmäiset yhdistymisen jälkeiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 1993. Yleinen kansankokous oli suurin puolue. Se muodosti hallituksen konservatiivisen Islahin kanssa.

Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa Yleinen kansankokous oli suurin puolue. Se sai 238 kansanedustajaa 301-paikkaiseen parlamenttiin.

Vuonna 2012 Saleh luopui presidentin virasta valtansa väärinkäyttöä vastustavien mielenosoitusten vuoksi, mutta jatkoi puolueen puheenjohtajana. Puheenjohtaja Saleh liittoutui hänen yksinvaltaisuuttaan aiemmin vastustaneiden Jumalan puolustajiin (hutheihin) kuuluvien kapinallisten kanssa Jemenin sisällissodassa.

Joulukuussa 2017 Saleh sanoi olevansa valmis neuvottelemaan Saudi-Arabian liittouman kanssa. Littouma on pommittanut Jemeniä yli puolitoista vuotta estänyt saarrolla avustuskuljetukset miljoonille ihmisille. Saleh sanoi tukevansa syrjäytetyn presidentti Hadin hallintoa. Ilmoituksen jälkeen kapinalliset syyttivät Salehia juonittelusta ja pääkaupunki Sanaassa syntyi taisteluja kapinallisten ja keskushallituksen sotilaiden välille. 4. joulukuuta 2017 Salehin kimppuun hyökättiin Sanaan ulkopuolella ampumalla hänen autoaan tuliaseilla ja singolla. Saleh kuoli huthikapinallisten tarkka-ampujan ampumana.

Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin 7. tammikuuta 2018 maatalousministerinä aiemmin toiminut varapuheenjohtaja Sadek Amin Abu Raas.

Lähteet 

Jemeniläiset puolueet
Aino Stolt-Järvinen

Aino Vilhelmiina Stolt-Järvinen (o.s. Aina Vilhelmina Stolt, vsta 1920 Aino Stolt-Järvinen; s. ) oli suomalainen, yli 50 vuotta  kenkäkauppa-alalla toiminut nainen, joka työskenteli menestyksellisesti Tampereen Jalkinekauppa Oy:n toimitusjohtajana.

Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi tammikuussa 1963. Hänet valittiin myös Vuoden naiseksi (1964).

Lapsena villiksi luonnehdittu Aina syntyi Helsingissä 1892 kuusilapsisen perheen nuorimpana lapsena. Ainan ollessa 13-vuotias hänen vanhempansa lähettivät tytön Pietarissa suomalaisia tuotteita siirtomaatavaraliikkeeseen myyneen kauppias-enon luo oppimaan myyjättäreksi. Hän aloitti vuonna 1905 juoksutyttönä. Aina oppi venäjän kielen sujuvasti ja kaupanteon taidon. Hän palasi Helsinkiin neljän vuoden kuluttua (1909), kun Pietarin ilmasto ja astma vaivasivat häntä.

(Artikkeli on keskeneräinen)

Lähteet

Aiheesta muualla
Historiikki (helsinginyrittajanaiset.fi)

Suomalaiset yrittäjät
Kauppaneuvokset
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Juha Seppo

Juha Voitto Seppo (3. helmikuuta 1939 Oulu – 29. tammikuuta 2018 Espoo) oli Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian professori. Saatuaan pappisvihkimyksen Mikkelissä vuonna 1965 Seppo työskenteli aluksi Kymin seurakunnan virallisena apulaisena. Helsingin yliopiston palvelukseen hän siirtyi kirkkohistorian tp. assistentiksi vuonna 1968.  Seppo toimi kirkkohistorian assistenttina vuosina 1969–1981, vs. apulaisprofessorina 1982–1986, yleisen kirkkohistorian vs. professorina 1987–1988, kirkkohistorian apulaisprofessorina 1988–1994 sekä Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian professorina vuosina 1994–2000, jolloin hän jäi eläkkeelle. Yliopistovuosina valmistui myös Sepon väitöskirja Uskovien yhteisö vai valtiokirkko (1983). Akateemisen työnsä ohessa Seppo toimi myös merkittävissä luottamushenkilötehtävissä, joista mainittakoon Kirkko ja valtio -komitean sihteerin tehtävä (1972–1977), Suomen Ekumeenisen Neuvoston kirkko ja valtio -työryhmän jäsenyys (1995–2000) ja Uskonnonvapauskomitean varapuheenjohtajuus 1998–2001.

Teologisen Aikakauskirjan päätoimittajana Seppo toimi vuosina 1991–1995. Vuonna 2016 arkkipiispa Kari Mäkinen luovutti Juha Sepolle Mikael Agricolan ristin.

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Niilo Oja

Niilo Alfred Oja (1904 Kannus – 1990) oli australiansuomalainen siirtolainen. Oja oli kotoisin maanviljelijäperheestä. Hän muutti Australiaan 1927 ja työskenteli lähinnä sokeriruokopelloilla ja kaivoksessa. Hän kirjoitti kertomuksia Finlandia News ja Suomi-julkaisuihin. Hänen teoksensa Koralliranta ja Spinifex (1972) on tunnetuimpia australiansuomalaisten julkaisemia kirjoja. Sen lisäksi hän kirjoitti julkaisemattoman tekstin Laajan maan karikot ja kauneus. Oja sai Australian kansalaisuuden 1946.

Vaikka töitä ei ollut helppo saada, Oja aloitti työt pian Australiaan tultuaan Arvo Pietilän farmilla Silk Oak Creekissä. Jatkosodan syttyessä hän joutui pakkotyöleirille, koska oli vihollismaan kansalainen. Oja palasi Suomeen käymään 39 vuoden kuluttua, vaikka alkujaan oli tarkoitus olla Australiassa vain muutama vuosi.

Oja oppi englannin kohtalaisen helposti, mutta suomi pysyi kuitenkin hänen tärkeimpänä kielenään. Suomalaisen vaimon saaminen ei toteutunut. Vaikeista vuosista hän selviytyi pakenemalla haavemaailmaan ja muistoihin. Hän palasi Suomeen vuonna 1966, mutta lähti pian takaisin Australiaan, koska kokemus Suomesta ei tuntunut hyvältä vaan hän tunsi kotiutuneensa Australiaan. Toisaalta hän kirjoittaa: ”Kun ihminen lähtee kulkemaan, ei ole hyvä missään”.

Koralliranta ja spinifex  oli alkuaan päiväkirja, jossa Oja kertoo elämästään sotien välisenä aikana, jolloin oli hänen elämänsä aktiivisin vaihe. Muistiinpanot kattavat hänen elämästään 40 vuoden jakson. Ehdotuksen käsikirjoituksen julkaisemisesta teki australiansuomalaista siirtolaisuutta koskevaa aineistoa tutkinut Olavi Koivukangas, joka oli nähnyt sen Ojalla. Kirjoittaminen ajoittuu pääasiassa 1920–1940-luvulle, mutta viimeinen luku on 1960- ja 1970-lukujen vaihteesta. Punta-Saastamoinen sijoittaa hänet ensimmäisen siirtolaissukupolven kirjoittajiin.

Punta-Saastamoisen mukaan teoksessa on realistista tosiasioiden kuvausta, mutta Oja itse liikkuu haaveissaan. Oja pyrkii selventämään elämäänsä itselleen tulkitsemalla sekä menneisyyttä että kirjoitushetken elämää.

Teokset
 Koralliranta ja spinifex, Darra: Suomalainen kulttuuriseura, 1972.
 Corals and Spinifex, kääntäjä: Anne Kiljo, Brisbane, Queensland: Niilo Oja, noin 1980 
 Laajan maan karikot ja kauneus, julkaisematon käsikirjoitus

Lähteet 
 Maija-Liisa Punta-Saastamoinen, Australiansuomalaiset etsivät itseään: Kulttuurisen identiteetin määrittyminen australiansuomalaisessa kirjallisuudessa. Siirtolaistutkimuksia. Siirtolaisinstituutti A 34, Turku 2010 ISBN 978-952-5889-03-1 (nid.) ISBN 978-952-5889-04-8 (pdf), ISSN 0356-9659 (väitöskirja) Teos verkossa

Viitteet

Australiansuomalaiset henkilöt
Australialaiset kirjailijat
Vuonna 1904 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Joonas Rinta-Kanto

Joonas Rinta-Kanto (s. 25.4.1982 Espoo) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Fok_It-sarjakuvasta, joka ilmestyy Helsingin Sanomien Nyt.fi-sivustolla viisi kertaa viikossa.

Hän on tehnyt Fok_It-sarjakuvaa vuodesta 2009 lähtien. Sitä on julkaistu Nyt-liitteessä vuodesta 2011.

Rinta-Kanto on valmistunut Riihimäen ammattioppilaitoksesta media-assistentiksi vuonna 2008.

Hän oli Helsingin sarjakuvafestivaalien festivaalitaiteilija vuonna 2014.

Teokset
Fok_It, Kreegah Bundolo, 2010
Fok_It 2, Kreegah Bundolo, 2011
Fok_It 3, Kustannusliike Hans Nissen, 2012
Fok_It 4, Kustannusliike Hans Nissen, 2013
Fok_It: Elämä, Like, 2014
Fok_It 5, Kustannusliike Hans Nissen, 2016
Fok_It: Elämä jatkuu, Like, 2016

Lähteet

Aiheesta muualla
Fok_It Nyt.fi-sivustolla
Fok_It-blogi
Joonas Rinta-Kannon kotisivut

Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset sarjakuvantekijät
Suomalaiset kuvittajat
Dmytro Jaroš

Dmytro Anatolijovytš Jaroš (; s. 30. syyskuuta 1971) on ukrainalainen poliitikko ja entinen nationalistisen Oikea sektorin puheenjohtaja.

Lähteet

Ukrainalaiset poliitikot
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Heta (täsmennyssivu)

Heta voi tarkoittaa seuraavia:

 Heta, suomalainen naisen etunimi
 Heeta tai Heta, kreikkalaisen kirjaimiston entinen nimitys kirjaimelle eeta
 Heta, pohjoissiperialainen joki Krasnojarskin aluepiirin alueella
 Heta – Henkillökohtaisten Avustajien Työnnantajien Liitto, vuonna 2005 perustettu liitto vammaisille henkilöille, jotka toimivat avustajiensa työnantajina
 Heta, sukunimenä:
 Damon Heta (s. 1987), australialainen dartsinpelaaja.