joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Huelva (maakunta)

Huelva on maakunta Atlantin rannikolla eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen länsiosassa. Sen rajanaapureita ovat Portugali sekä Badajozin, Sevillan ja Cádizin maakunnat. Maakunnan pääkaupunki on Huelva.

Huelvan pinta-ala on 10 128 neliökilometriä. Väkiluku on 518 930 (vuonna 2017) ja väestötiheys 51,2 asukasta neliökilometrillä. Noin 30 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa. Maakunnassa on yhteensä 79 kuntaa.

Huelvan talous perustuu maanviljelyyn ja kaivosteollisuuteen. Maakunnassa sijaitsee Palos de la Fronteran kylä, josta Kristoffer Kolumbus lähti ensimmäiselle merimatkalleen vuonna 1492. Osa Doñanan kansallispuistosta on maakunnan alueella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Huelvan maakunta
Biskaja

Biskaja (baskiksi ja virallisesti Bizkaia, ) on maakunta Biskajanlahden rannikolla pohjoisessa Espanjassa Baskimaan itsehallintoalueen luoteisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cantabrian, Burgosin, Gipuzkoan ja Araba/Àlavan maakunnat.

Maakunnan pinta-ala on 2 217 neliökilometriä ja asukasluku 1 148 302 (vuonna 2017). 30 prosenttia asukkaista asuu pääkaupungissa Bilbaossa (Bilbo). Baskimaan hengellisenä keskuksena pidetty Guernica (Gernika-Lumo) sijaitsee Biskajassa. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Barakaldo, Portugalete, Durango ja Balmaseda.

Lähteet

Aiheesta muualla
LC50

LC50 tai LC50 on annos, joka tappaa puolet koe-eläimistä tietyn ajan kestävän kokeen aikana. LC50 on lyhenne englannin kielen sanoista "Lethal Concentration, 50%" eli letaaliannos, 50%. Arvoa käytetään yleensä hengityksen kautta vaikuttavista kaasuista, sumuista tai aerosoleista. Eri koe-eläinten arvot eivät ole suoraan verrattavissa keskenään tai ihmiseen. Yleensä LC50 arvo ilmoitetaan mikrogrammoina (tai milligrammoina) ainetta per litra, tai käyttäen yksikköä parts per million (ppm). Mitä pienempi LC50-arvo on, sitä myrkyllisempää aine on.

Esim. Henkilö X on hengittänyt myrkyllistä kaasua. Tällöin käytetään tätä myrkyllisyyden mittayksikköä. Sitä käytetään myös vertailtaessa kemiallisten aseiden vaikutuksia.

Joskus käytetään yksikköjä kuten LC25 tai LC75 jotka viittaavat kuolettavaan annokseen joka tappaa vastaavasti 25% tai 75% koe-eläimistä. LCLO () taas on vähäisin julkaistu pitoisuus, jonka on raportoitu tappaneen ihmisiä tai eläimiä.

Toksikologiassa toinen suosittu myrkyllisyyden mittari on LD50, jota yleensä käytetään ihon läpi tai suun kautta nieltynä vaikuttavista myrkyistä.

Euroopan unionin alueella, myös Suomessa, kaasumaista ainetta pidetään:
 erittäin myrkyllisenä, jos sen LC50-arvo hengitettynä (rotilla) on alle 0,25 mg/L 
 myrkyllisenä, jos sen LC50-arvo hengitettynä on 0,25–1 mg/L , ja
 haitallisena, jos sen LC50-arvo hengitettynä on 1–5 mg/L.
Nämä arvot tarkoittavat milligrammaa kyseistä ainetta litrassa kyseistä ainetta keskimäärin neljän tunnin aikana.

Lähteet 

Yksiköt
Toksikologia

de:LC50
en:LC50
fr:LC50
Heikki Palva

Heikki Väinö Kaleva Palva (s. 5. toukokuuta 1935 Porvoo) on suomalainen kielitieteilijä, arabian kielen emeritusprofessori Helsingin yliopistossa. Palva on toiminut myös Göteborgin yliopiston arabian kielen, erityisesti nykyarabian professorina vuosina 1970–1982.

Ura 
Heikki Palva  on itämaiden tutkimuksen alalla kansainvälisesti arvostettu tutkija, jolla on ansioita myös oman tieteenalansa ulkopuolella. Hän on toiminut teologisessa tiedekunnassa eksegetiikan assistenttina ja tuntiopettajana sekä ansioitunut pitkäaikaisena raamatunkäännöskomitean jäsenenä (1983–1990). Palvan luottamustehtäviin lukeutuvat toiminta Uskonnonvapauskomitean jäsenenä ja Suomen Jerusalemin-instituutin (vuodesta 1997 Lähi-idän instituutti) hallituksen puheenjohtajana.

Tunnustukset 
Palva sai 2001 Väinö Tannerin Säätiön tunnustuspalkinnon Lähi-idän kielten ja kulttuurien tuntemuksen sekä uskonnollisen suvaitsevuuden lisäämisestä. Palva on  Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1986, ja Tiedeakatemian kunniajäsen vuodesta 2012. Palva promovoitiin teologian kunniatohtoriksi vuonna 2005.

Muuta 
Heikki Palvan veli on professori Antti Palva.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Palva, Heikki: Missä kulkevat muslimin vapauden rajat? (Luennon äänitallenne, 2002.)
 

Suomalaiset kielitieteilijät
Suomalaiset professorit
Helsingin yliopiston professorit
Göteborgin yliopiston professorit
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Jamssit

Jamssit (Dioscorea) on jamssikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Lämpimissä oloissa kasvava jamssi on yleinen viljelykasvi Afrikassa, Karibialla ja osissa Aasiaa sekä Keski- ja Etelä-Amerikkaa. Länsi-Afrikassa ja Uudessa-Guineassa jamssi on tärkein viljelykasvi.

Jamssien mukula muistuttaa ulkonäöltään suuresti punaista bataattia (Ipomoea batatas), jopa niin paljon, että asiaan perehtymättömän on vaikea erottaa niitä valokuvasta. Ainakin Yhdysvalloissa jamssi-nimitystä käytetään virheellisesti myös bataatista.

Jamssit ovat trooppisen vyöhykkeen kasveja, ja niitä tunnetaan ainakin 12 lajia, joista vain yksi on peräisin uudelta mantereelta. Jamssit ovat ikivanhoja kasveja, joita on arveltu olleen jo jurakaudella. Jamssien koko vaihtelee suuresti: ne saattavat pienimmillään olla hieman perunaa suurempia juurimukuloita, mutta jotkin lajit tekevät jopa 20 kilon mukuloita. Suurin tunnettu juurimukula on löydetty isojamssilta (Dioscorea alata) Malesiasta, ja se painoi 60 kiloa. Jamssit tekevät mukulat noin kahden metrin syvyyteen. Jamssien viljely onkin melko monimutkaista; köynnöksiä pitää tukea vahvoin tukirakentein, kun mukuloita kaivetaan maasta.

Jamssilajeja 
Tunnetuimpia viljeltyjä lajeja:
 isojamssi (Dioscorea alata)
 euroopankiiltoköynnös eli euroopantamus eli euroopanjamssi (Dioscorea communis, syn. Tamus communis)
 hottentottijamssi eli hottentotinleipä (Dioscorea elephantipes)
 pikkujamssi (Dioscorea esculenta)
 kiinanjamssi (Dioscorea opposita → D. oppositifolia)

Muita lajeja:
 tähtösjamssi (Dioscorea asteriscus)
 albanianjamssi (Dioscorea balcanica)
 mukulajamssi (Dioscorea bulbifera)
 keltaguineanjamssi (Dioscorea cayenensis)
 intianjamssi (Dioscorea deltoidea)
 rohtojamssi (Dioscorea nipponica)
 kiinanjamssi (Dioscorea polystachya)
 valkoguineanjamssi (Dioscorea rotundata)
 sansibarinjamssi (Dioscorea sansibarensis)
 kuskusjamssi (Dioscorea trifida)
 virginianjamssi (Dioscorea villosa)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Jamssit (Dioscorea)
ITIS: Dioscorea 
United States Department of Agriculture (USDA): Dioscorea 
Flora of China: Dioscorea 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Dioscorea sp. 

 
Juurekset
Afrikkalainen keittiö
Jaén (maakunta)

Jaén on maakunta eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueella. Sen rajanaapureita ovat Córdoban, Ciudad Realin, Albaceten ja Granadan maakunnat. Maakunnan pääkaupunki on Jaén.

Jaénin pinta-ala on 13 496 neliökilometriä. Väkiluku on 643 484 (vuonna 2017)
 ja väestötiheys 47,7 asukasta neliökilometrillä. Kuudesosa väestöstä asuu pääkaupungissa. Maakunnassa on yhteensä 97 kuntaa.

Jáenissa on neljä kansallispuistoa. Maakunnassa on myös kaksi tärkeää renessanssinaikaista kaupunkia, Úbeda ja Baeza, jotka on nimetty Unescon maailmanperintökohteiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jaénin maakunta
Gregorius XIII

Paavi Gregorius XIII, syntymänimeltään Ugo Buoncompagni, oli paavina 13. toukokuuta 1572 – 10. huhtikuuta 1585). Hän pyrki valloittamaan takaisin katoliselle kirkolle ne alueet, jotka uskonpuhdistus oli siltä vienyt. Hän oli katolisen vastauskonpuhdistuksen huomattavimpia paaveja ja jesuiittojen suosija. Hänen määräyksestään vuonna 1582 otettiin käyttöön gregoriaaninen kalenteri.

Vastauskonpuhdistajana

Gregorius XIII muun muassa lähetti Skandinaviaan jesuiittaisä Antonio Possevinon taivuttelemaan Ruotsin kuningas Juhana III:ta käätymään takaisin katoliseen kirkkoon. Possevinon matkakertomuksen mukaan erityisesti suomalaiset olisivat olleet valmiita jättämään luterilaisuuden, koska olivat mieltyneet vanhoihin kirkonmenoihin.

Ranskan uskonsodissa Gregorius XIII tuki katolisia heidän sodassaan protestanttisia hugenotteja vastaan. Hän jopa lyötätti juhlamitalin sen johdosta, että Ranskan katoliset olivat surmanneet noin 10 000 hugenottia, jotka olivat tulleet juhlimaan hugenottien johtomiehen Navarran kuninkaan Henrik Bourbonin (myöhempi Ranskan kuningas Henrik IV) ja Ranskan kuninkaan sisaren häitä Pariisiin. Tästä Pyhän Bartolomeuksen yön tapahtumasta on Vatikaanin palatsin valtaistuinsalissa fresko, jonka Giorgio Vasari maalasi Gregorius XIII:n määräyksestä.

Näistä tapahtumista huolimatta myöhemmin kuninkaaksi kruunattu entinen hugenottiprotestantti Henrik IV kääntyi lopulta katoliseen uskoon, mutta paavin harmiksi hän myös sääti niin sanotulla Nantesin ediktillä Ranskaan uskonvapauden ja oli siten lojaali myös entisille hugenottiveljilleen.

Gregorius XIII antoi siunauksensa Espanjassa toimineen nuntiuksensa suunnitelmalle salamurhata Englannin kuningatar Elisabet I. Hän julisti hankkeen olevan Jumalan silmissä armollinen teko. Suunnitelma kumminkin epäonnistui.

Hän toimi vastauskonpuhdistajana myös humanistisella puolella lahjoittamalla paaviutensa aikana kaksi miljoonaa kultarahaa vähävaraisille opiskelijoille. Opiskelijoita varten hän perusti lukuisia pappisseminaareja Roomaan niin englantilaisille, saksalaisille kuin kreikkalaisillekkin. Myös lähetystyön hän otti vakavasti lähettämällä lähetyssaarnaajia aina Japaniin saakka.

Kalenterin uudistajana

Gregorius XIII:n määräyksestä katolisissa maissa otettiin käyttöön hänen nimeään kantava gregoriaaninen kalenteri. Siihen siirryttiin lokakuussa 1582, jolloin lokakuun 4. päivän jälkeen seurasi suoraan 15. lokakuuta. Protestanttisissa ja ortodoksisissa noudatettiin kuitenkin vielä pitkään tämän jälkeen vanhaa juliaanista kalenteria, joten niissä oli eri päivämäärä kuin katolisissa maissa. Esimerkiksi Englannissa ja sen siirtomaissa uuteen ajanlaskuun siirryttiin vasta vuonna 1752, Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa 1753 ja Venäjällä vasta 1918.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Paavit
Vuonna 1502 syntyneet
Vuonna 1585 kuolleet
Patrick Depailler

Patrick Depailler (9. elokuuta 1944 Clermont-Ferrand, Ranska – 1. elokuuta 1980 Hockenheim, Länsi-Saksa) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili MM-sarjassa vuosina  sekä –. Depailler lähti urallaan 95 GP-kilpailuun joissa ajoi 2 voittoa, 1 paalupaikan, 4 kilpailun nopeinta kierrosta sekä keräsi urallaan 141 MM-pistettä.

Ura

Alkuvaiheet
Ajouransa alussa Depailler ajoi ensin moottoripyöräkilpailuja ja heikosta taloudellisesta tilanteesta huolimatta pystyi vakuuttamaan kilpa-autoilija Jean-Pierre Beltoisen, joka järjesti hänelle monivuotisen sopimuksen Alpinelle. Sieltä hän kykeni siirtymään Formula 3:iin ja urheiluautoihin, joissa sai menestystä. Heikosta Formula 2-menestyksestä huolimatta Depailler ajoi vuonna 1971 Ranskan F3-sarjan mestariksi. F3-sarjan vuoden 1972 Monacon osakilpailuvoiton myötä hän sai mahdollisuuden ajaa muutaman kilpailun Formula 1-sarjassa. Vuonna 1973 Depaillerin jalka murtui moottoripyöräonnettomuudessa, mutta hän pystyi voittamaan F2-mestaruuden seuraavana vuonna.

Formula 1
Depaillerin ensimmäisellä kokonaisella F1-kaudella  hän pystyi ajamaan Tyrrellin autolla paalupaikalle ja palkintosijalle Ruotsin osakilpailussa. Koko Tyrrell-urallaan hän pystyi ajamaan palkintokorokkeelle seitsemäntoista kertaa, joista yksi oli vuoden 1978 Monacon osakilpailun voitto. Kausi  Ligierillä mahdollisti voiton Espanjan osakilpailussa, mutta kausi päättyi kesken riippuliidinonnettomuuden vuoksi.

Kuolema
Depailler palasi F1-sarjaan Alfa Romeon-talliin, mutta sai kauden aikana surmansa Hockenheimin radalla ajetuissa koeajoissa sattuneessa onnettomuudessa vuonna 1980. Hänen autonsa suistui radalta ja murskautui kaiteeseen. Vaikeita vammoja saanut Depailler kuljetettiin helikopterilla Heidelbergin yliopistolliseen sairaalaan, jossa hän pian kuoli.

Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
(Vahvennetut kilpailut tarkoittavat paalupaikkaa ja kursivoidut kilpailun nopeinta kierrosta)

Muuta
Depaillerin isä oli arkkitehti ja Depailler itse opiskeli hammaslääketiedettä ennen kilpa-ajan uraansa.

Lähteet
 Helsingin Sanomat 2.8.1980 (kuolema)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Formula 1 -autoilussa surmansa saaneet kuljettajat
Ranskalaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1944 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Sfairos

Sfairos (, ; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Borystheneestä tai Bosporoksesta. Hän oli sekä Zenonin että Kleantheen oppilaana. Filosofian lisäksi hän osallistui myös valtioelämään Spartassa ja Aleksandriassa.

Diogenes Laertios luettelee hänen kirjoittamikseen 32 teosta. Hän kirjoitti laajalti stoalaisen filosofian kaikilta aloilta, muun muassa kosmologiasta, etiikasta, psykologiasta, politiikasta ja dialektiikasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit:
 Sfairoksen elämäkerta  
 Sfairoksen elämäkerta 

Antiikin kreikkalaiset filosofit
Stoalaiset filosofit
Jennifer Paige

Jennifer Paige (s. 3. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen poplaulaja. Hänet muistetaan parhaiten suuresta hitistään "Crush", joka nousi vuonna 1998 listojen kärkeen sekä Yhdysvaltain Billboardilla että Euroopan singlelistoilla. Myöhemmin kappale on noussut jonkinlaiseen kulttimaineeseen.

Vuonna 1998 ilmestyi Paigen ensimmäinen sooloalbumi Jennifer Paige. Sitä seuranneista singleistä "Sober" ja "Always You" ei tullut suuria kaupallisia menestyksiä. Toisen albuminsa Positively Somewhere Paige julkaisi vuonna 2001; se menestyi edellislevyä kehnommin. Albumia seurasi vuonna 2002 single "Stranded", josta tuli Aasiassa ja osissa Eurooppaa iso radiohitti. Kolmannen albuminsa Best Kept Secret Paige julkaisi huhtikuussa 2008.


Diskografia

Albumit
 Jennifer Paige (1998)
 Positively Somewhere (2001)
 Best Kept Secret (2008)

Singlet
 Crush (1998)
 Sober (1999)
 Always You (1999)
 These Days (2001)
 Stranded (2002)
 Wasted (2008)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu
 Levy-yhtiön sivusto
Jennifer Page Imdb:ssä

Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiinankaali

Kiinankaali (salaattikiinankaali) (Brassica rapa Pekinensis-ryhmä, syn. Brassica pekinensis) on lehtivihanneksena käytettävä nauriin lajikeryhmä. Salaattikiinankaalille läheinen lajikeryhmä on pinaattikiinankaali (Brassica rapa Chinensis-ryhmä).

Kiinankaalin lehdissä on paksut mehevät lehtiruodit. Sitä käytetään raakana silppuna salaateissa ja keitettynä tai höyrytettynä useissa itämaisissa ruokalajeissa, muun muassa kevätkääryleiden täytteessä. Kiinankaalin suurimpia käyttäjiä maailmassa ovat korealaiset, joiden kansallisruoassa kimchissä kiinankaali on oleellinen ainesosa.

Kiinankaalia alettiin viljellä Kiinassa 400-luvulla. Eurooppaan se on tuotu 1800-luvulla, Suomeen se rynnisti edullisena keskitalven salaattiaineena 1960-luvulla.

Prosymidonia sisältävien fungisidien käytön kiinankaaliviljelmillä on todettu saavan aikaan mustia täpliä kaalinlehtiin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Brassica pekinensis 

Kaalit
Viljeltävät ravintokasvit
Matthias Calonius

Matthias Calonius (7. tammikuuta 1738 Saarijärvi – 13. syyskuuta 1817 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja valtiomies. Hänet nimitettiin Turun akatemian lainopin professoriksi vuonna 1778, jossa virassa hän toimi lähes 40 vuotta kuolemaansa saakka. Calonius kirjoitti lukuisia akateemisia teoksia niin juridiikan kuin historiankin alalta. Tiedemiehenä hän oli niin sanotun historiallisen koulukunnan edelläkävijöitä. Korkeimman oikeuden jäsenenä hän toimi vuosina 1793–1800.

Opinnot ja yliopistoura
Calonius oli Saarijärven kirkkoherran poika. Hänen opintiensä oli poikkeuksellinen, sillä hän ei varattomuuden takia koskaan suorittanut yliopistollista perustutkintoa. Hänen pätevyytensä talousopin dosentin tehtävään hyväksyttiin poikkeusjärjestelyin 1764. Pian hän sai hoitaakseen yliopiston sihteerin tehtävän ja lainopin professorin viransijaisuuden. Kun professuuri vapautui 1778, Calonius valittiin lainopin professoriksi.

Professorina Calonius toimi voimakkaasti lainopin tieteellisen tason nostamiseksi. Monet väitöskirjat ja luennot kuvaavat osuvasti aikansa Ruotsin lainsäädäntöä, ja hänen luentojensa käsikirjoitukset ovat pääosin säilyneet. Hän luennoi latinaksi ja ruotsiksi, toimi lakimiesroolissa ruotsiksi ja julkaisi suomeksi muun muassa vuoden 1734 lain uudistetun painoksen.

Lainkäyttäjänä ja prokuraattorina
Calonius muutti 1793 Ruotsiin, kun hänet kutsuttiin Korkeimman oikeuden jäseneksi. Myös käytännön tuomarintyössä Calonius toimi tasokkaasti. Turkuun hän palasi vuonna 1800, ja vaati Suomen sodan aikana suomalaisilta uskollisuutta Ruotsille. Ruotsin menetettyä Suomen Venäjälle Calonius otti keskeisen roolin Suomen suuriruhtinaskunnan hallitusmuotoa ja lainsäädäntöä valmisteltaessa. Hän toimi ensimmäisenä Suomen prokuraattorina eli oikeuslaitoksen ylimpänä valvojana vuosina 1809–1816. Vuonna 1816 hänet nimitettiin valtioneuvokseksi. Calonius jätti jälkeensä mittavan, noin 3 600 niteen kirjaston. Calonius on haudattu Turkuun, Pyhän Katariinan kirkon hautausmaalle.

Huomionosoituksia

Calonius on kaiketi Suomen kuuluisin lakimies. Caloniuksen mukaan on nimetty Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan päärakennus, Calonia. Matthias Caloniukselle nimetty Caloniuksenkatu on sekä Helsingissä, Töölössä että Porvoossa, Hornhattulassa. Hänen muistoaan vaalii nimikkoseura.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Matthias Calonius -seura

Turun akatemian professorit
Suomen prokuraattorit
Vuonna 1738 syntyneet
Vuonna 1817 kuolleet
Suomalaiset professorit
Puu (graafiteoria)

Puu on graafiteoriassa solmuista ja kaarista koostuva graafi, jossa minkä tahansa kahden solmun välillä on yksikäsitteinen polku. Metsä on graafi, jossa minkä tahansa kahden solmun välillä on korkeintaan yksi polku.

Puun kaaria kutsutaan myös oksiksi. Lehdiksi kutsutaan solmuja, joiden lähtöaste on nolla (eli jotka eivät ole minkään nuolen alkupisteitä).

Määritelmiä 
Suuntaamaton graafi G on puu, jos se täyttää minkä tahansa seuraavista yhtäpitävistä ehdoista:

 G on yhtenäinen ja siinä ei ole syklejä.
 G on syklitön ja jos G:hen lisätään yksikin kaari, muodostuu sykli.
 G on yhtenäinen ja jos G:stä poistetaan kaari, G ei ole enää yhtenäinen.
 Minkä tahansa kahden G:n solmun välillä on yksikäsitteinen polku.

Jos graafissa G on äärellisen monta solmua (n), seuraavat väittämät ovat yhtäpitäviä edellisten kanssa:

 G on yhtenäinen ja siinä on n - 1 kaarta.
 G on syklitön ja siinä on n - 1 kaarta.

Suuntaamaton graafi G on metsä, jos se on syklitön.

Puu on juurellinen, jos yksi puun solmuista on nimetty juurisolmuksi eli juureksi. Tällöin kaarilla on suunta kohti juurta tai poispäin juuresta. Juurelliset puut ovat tärkeitä tietorakenteita algoritmitekniikassa.

Esimerkki 

Viereisen kuvan graafi esittää puuta, jossa on seitsemän solmua ja kuusi kaarta. Yksikäsitteinen polku, joka yhdistää solmut 1 ja 7 on 1–2–4–6–7.

Katso myös
Punamusta puu
Binäärinen hakupuu
Binääripuu
AVL-puu

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
 

Graafiteoria
Tietorakenteet
Nupedia

Nupedia oli web-pohjainen englanninkielinen tietosanakirja, jonka artikkelit olivat asiantuntijoiden kirjoittamia. Nupedian sisältö oli saatavissa vapaalla lisenssillä. Nupedian perusti maaliskuussa 2000 Jimmy Wales Bomis-yhtiöineen. Sen päätoimittajaksi palkattiin Larry Sanger. Nupedia tunnetaan nykyisin Wikipedian edeltäjänä. Se lopetti toimintansa 26. syyskuuta 2003. Nupediassa oli käytössä tieteellinen vertaisarviointijärjestelmä, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että artikkelien laatu oli erinomainen.

Historia

Aluksi Nupedia käytti itse kehittämäänsä Nupedia Open Content Licensea, mutta siirtyi tammikuussa 2001 GNU Free Documentation Licenseen Richard Stallmanin ja Free Software Foundationin pyynnöistä. Stallman aloitti samaan aikaan GNUPedia-projektin, sillä hänen mielestään Nupedian vertaisarviointijärjestelmä oli liian jäykkä eikä sopinut vapaiden ohjelmistojen henkeen tai filosofiaan.

Suunnilleen samaan aikaan Nupedia käynnisti Wikipedian sivuhankkeena, jotta artikkeleja voitaisiin työstää yhteistyössä ennen vertaisarviointia. Tämän tuloksena GNUPedia-hanke kuoli nopeasti. Wikipedia kehittyi nopeasti suuremmaksi kuin Nupedia, mutta Larry Sanger jatkoi Wikipedian johtamista Nupedian päätoimittajana.

Helmikuussa 2002 Bomis lopetti Larry Sangerin palkanmaksun. Sanger lähti hankkeesta pikaisesti sen jälkeen. Tämä aiheutti Nupedia-projektin kuoleman. Ainoastaan kaksi artikkelia valmistui vuoden 2001 jälkeen. Yhteensä projekti tuotti 25 vertaisarvioinnin läpikäynyttä artikkelia, jotka liitettiin Wikipediaan ennen Nupedian sulkeutumista. Sen lisäksi kehitteillä oli vielä 74 muuta artikkelia.

Lähteet

Aiheesta muualla

http://nupedia.wikia.com

Elektroniset tietoteokset
Fikrət Əmirov

Fikrət Əmirov (22. marraskuuta 1922 – 20. helmikuuta 1984) oli azerbaidžanilainen klassisen musiikin säveltäjä, joka eli Neuvostoliiton aikakaudella. Oman maansa kansanmusiikki tuli hänelle tutuksi jo lapsena. Vuonna 1939 hän siirtyi opiskelemaan erääseen konservatorioon ja aloitti säveltämisenkin jo melko nuorena.

Əmirovin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa sinfonisia mugameja, oopperoita sekä baletteja.

Azerbaidžanilaiset säveltäjät
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Zilog Z80

Zilog Z80A on Zilogin valmistama 8-bittinen mikroprosessori, joka tuli markkinoille vuonna 1976. Se on binääriyhteensopiva Intelin 8080:n kanssa, mutta sisältää runsaasti laajennuksia mm. käskykantaan. Z80 oli ominaisuuksiensa ja edullisuutensa vuoksi aikansa suosituimpia mikroprosessoreita, ja sitä käyttivät mm. MSX, Spectravideo, Amstrad CPC, ZX Spectrum, Nintendo Game Boy, Commodore 128, useimmat CP/M-koneet sekä monet Texas Instrumentsin graafiset laskimet.

Ensimmäinen etukäteen ohjelmoiduille äänenväreille muistitilaa tarjonnut syntetisaattori Sequential Circuits Prophet 5 perustuu Z80 -prosessoriin.
Moog Source - syntetisaattorin ohjaus ja ohjelmointi pohjautuu myös tähän prosessoriin.

Suorittimen ALU-yksikkö on 4-bittinen.

Historia 
Piirin suunnittelivat Inteliltä lähteneet Zilogin perustajat Federico Faggin ja Ralph Ungermann sekä Masatoshi Shima. Tavoitteena oli kehittää Intel 8080:n kanssa yhteensopiva suoritin joka olisi sitä nopeampi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Zilogin viralliset sivut
 Z80-materiaalia
 Zilog Oral History Panel on the Founding of the Company and the Development of the Z80 Microprocessor (PDF) 

Suorittimet
Demetrios II

Demetrios II (, ) oli Makedonian kuningas vuosina 239–229 eaa. Hän oli Antigonos Gonataksen poika ja kuului Antigonidien hallitsijasukuun. 

Jo isänsä aikana hän kunnostautui lyömällä Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri II:n. Kun hän nousi valtaistuimelle vuonna 239 eaa. häntä vastaan nousivat Akhaian ja Aitolian liitot. Hänen onnistui kuitenkin lyödä kummatkin liitot ja riistää Boiotia niiden hallinnasta.

Demetrios joutui myös puolustamaan Makedoniaa dardanialaisia vastaan. Hän kuoli pian kärsittyään raskaan tappion heitä vastaan. Hänen ja Khryseisin poika Filippos oli vielä vasta lapsi ja hallitsijaksi tuli Antigonos III. 

Demetrioksella oli useampiakin vaimoja: Antiokhos I:n tytär Stratonike, Epeiroksen Aleksanterin tytär Fthia ja serkkunsa Aleksanterin leski Nikaia. 

Makedonian kuninkaat
Hylsy

Hylsy on tuliaseissa käytetty, tavallisimmin metallista valmistettu ruutipanoksen sisältävä patruunan osa.

Hylsy yhdistää nallin, luodin ja ruutipanoksen yhdeksi kokonaisuudeksi, patruunaksi sekä toimii laukaustapahtuman aikana aseen lukon tiivisteenä, estäen ruutikaasun karkaamisen piipun tai putken peräpään kautta. Tämän lisäksi hylsy, joka yhdistää lataamiseen tarvittavat komponentit patruunaksi, helpottaa ja nopeuttaa aseen lataamista sekä suojelee ruutia kosteudelta ym. sään vaikutuksilta.

Hylsyt voidaan jakaa pienikaliiperisten aseiden hylsyihin ja tykkien hylsyihin.

Pienikaliiperisten aseiden hylsy on aina patruunahylsy, joka liittää ammuksen, ruutipanoksen ja nallin yhdeksi kokonaisuudeksi: patruunaksi.

Tykkien hylsyt jaetaan patruuna- ja kartussihylsyihin. Tykin patruunahylsyn toimintaperiaate on sama kuin pienikaliiperisten aseiden hylsyjen ja niitä käytetään etupäässä kevyiden kanuunoiden, panssarivaunukanuunoiden ja konetykkien patruunoissa korkeintaan 155 mm kaliiperiin asti. Myös rekyylittömien aseiden hylsyt ovat patruunahylsyjä, mutta ne ovat rei'itettyjä, eivätkä tiivistä putken takapäätä.

Kartussihylsy on ammuksesta erillinen hylsy, jonka tehtävänä on liittää ruutipanos ja nalli yhdeksi kokonaisuudeksi ja toimia putken takapään tiivisteenä. Kartussihylsyjä käytetään yleensä yli 100 mm kenttätykeissä, sekä joissakin panssarivaunukanuunoissa.

Patruunahylsyt voidaan jakaa kannan muodon perusteella ura-, laippa- ja vahvike- eli vyökantaisiin hylsyihin. Näiden lisäksi on olemassa kaksi suhteellisen harvinaista hylsynkannan muotoa: kavennettu urakanta ja puolilaippakanta.

Hylsyjen valmistus on pitkälle automatisoitua, mutta silti hylsy on muihin patruunan osiin verrattuna kallis, ja siksi niitä käytetään kilpa- ja metsästyskäytössä uudelleen lukuisia kertoja. Tarkkuusammunnassa, esimerkiksi nk. kasa-ammunnassa, itselataajat saavuttavat parhaat tulokset omassa aseessa aiemmin käytettyjä hylsyjä itse jälleenladaten.

Hylsyt on yleensä valmistettu syvävetämällä ja sorvaamalla messinkiseoksesta ( tavallisimmin Ms 90 ) tai teräksestä. Haulikon patruunoiden hylsyt voidaan valmistaa pahvista tai muovista mutta kannan osalta messinkisinä tai kokonaan muovisina tai messinkisinä. Erityisesti panssarivaunutykeissä käytetään ruutipohjaisista aineista tai räjähdysaineella kyllästetystä pahvista valmistettuja palavia hylsyjä, joissa on metallinen kantaosa. Palava hylsy keventää jo ennestään raskaita laukauksia ja vähentää tyhjien hylsyjen sijoitteluun tai poistamiseen liittyviä ongelmia.

Ampumatarvikkeet
Asetekniikka
Eulerin polku

Eulerin polku on suunnatussa tai suuntaamattomassa graafissa oleva polku, joka kulkee graafin jokaisen kaaren kautta täsmälleen kerran. Jos Eulerin polku palaa lopuksi takaisin lähtösolmuun, se on Eulerin kierros. Käsitteet on tehnyt tunnetuksi sveitsiläinen matemaatikko Leonhard Euler, joka ratkaisi vuonna 1736 kuuluisan Königsbergin siltaongelman.

Välttämätön ehto Eulerin kierrokselle on jokaisen solmun asteen parillisuus. Graafissa on Eulerin polku, jos siinä on Eulerin kierros, tai jos täsmälleen kahden solmun aste on pariton. Lisäksi graafin tulee olla yhtenäinen. Königsbergin siltojen graafissa on neljä paritonasteista solmua, joten siitä ei löydy Eulerin polkua.

Eulerin polun konstruointi
Oletetaan, että meillä on yhtenäinen graafi, jossa on korkeintaan kaksi paritonasteista solmua. Voimme löytää "Fleuryn algoritmilla" graafista Eulerin polun. Aloitamme polun paritonasteisesta solmusta, tai mielivaltaisesta solmusta mikäli graafissa ei ole paritonasteisia solmuja. Jokaisella askeleella liikumme solmusta toiseen siten, että valitun kaaren poistaminen ei tee graafin jäljelläolevista kaarien joukosta epäyhtenäistä. Sen jälkeen poistamme kyseisen kaaren graafista. Lopussa olemme käyneet läpi kaikki kaaret, ja niiden poistamisjärjestys antaa Eulerin polun.

Sovelluksia
Eulerin polkuja käytetään bioinformatiikassa dna-ketjujen rakentamisessa.

Katso myös
 Hamiltonin polku

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

 Eulerin arkiston sivu sisältäen hiukan tietoa ja Eulerin papereiden vedoksen alla mainittuun viitteeseen 
 Keskustelua Fleuryn menetelmästä 

Graafiteoria
Kelttiläiset kielet

Kelttiläiset kielet on yksi indoeurooppalaisen kielikunnan kieliryhmistä. Kelttiläisen kieliryhmän nimesi Edward Lhuyd vuonna 1707. Kelttiläisiä kieliä on aikoinaan puhuttu laajalti Euroopassa, mutta nykyisin niitä puhutaan vain osissa Britteinsaaria ja Ranskan Bretagnessa. Lisäksi niillä on puhujia kelttiläisten kielien puhuja-alueilta lähteneiden siirtolaisten joukossa esimerkiksi Kanadassa ja Argentiinassa. Kaikilla näillä alueilla kelttiläiset kielet ovat vähemmistökieliä. Nykyiset alueet, joilla puhutaan kelttiläisiä kieliä, kuuluvat niin sanottuihin kelttiläisiin maihin.

Luokittelu
Kelttiläiset kielet jaetaan saarikieliin ja mannerkieliin. Saarikielet jaetaan edelleen goideelisiin ja britannisiin kieliin. Näitä kutsutaan myös Q-kelttiläisiksi ja P-kelttiläisiksi kieliksi, sillä goideeliset kielet suosivat q-äännettä tiettyjen sanojen alussa siinä, kun britanniset kielet suosivat p-äännettä.

Saarikielet
Saarikieliä puhutaan Britteinsaarilla ja Bretagnen niemimaalla Ranskassa. Moni niistä on säilynyt elävänä nykyaikaan asti, ja joitain kuolleita kieliä on elvytetty.

Goideeliset kielet

 gaeli (Skotlanti)
 iiri (Irlanti)
 manksi (Mansaari)

Britanniset kielet

 bretoni (Bretagne)
 korni (Cornwall; kuollut 1700-luvun lopulla, mutta elvytetty uudelleen)
 kymri (Wales)
 kumbri (Cumbria Englannin ja Skotlannin rajalla; kuollut ehkä 1000- tai 1100-luvulla)

Piktin kieli on myös joskus sijoitettu tähän joukkoon.

Mannerkielet
Mannerkielet kuolivat jo yli tuhat vuotta sitten, mutta niistä on säilynyt kaiverruksia. Nykyisin tunnetut mannerkielet voidaan jakaa viiteen luokkaan:
 galli (Ranska)
 keltibeeri (Iberian niemimaa)
 galaico (Iberian niemimaa)
 lepontti (Pohjois-Italia) 
 galatia (Galatia) 
 noori 

Lusitanian kieli on myös joskus sijoitettu tähän joukkoon.

Piirteet
Vaikka eri kelttiläisten kielten välillä on paikoitellen suuriakin eroja, niillä on monia yhteisiä piirteitä

 Konsonanttimutaatiot (saarikielissä) vaikuttavat tietyllä tavalla sanan aloittavaan konsonanttiin tietyssä ympäristössä; esimerkiksi iirin cathair → i gcathair ('kaupunki' → 'kaupungissa')
 Prepositioiden persoonataivutus (saarikielissä); esimerkiksi kymrin heb → hebddyn nhw (ilman → ilman heitä)
 verbi–subjekti–objekti-sanajärjestys
 infinitiivin sijaan verbaalisubstantiivi
 omistamista ilmaisevan verbin puute (esim. englannin have); omistamista ilmaistaan suomen minulla on rakenteen kaltaisella rakenteella käyttäen prepositiota ja kopulaa

Lähteet

Aiheesta muualla
715



Tapahtumia  
 Theodosios III nousee Bysantin keisariksi Anastasios II:n jälkeen.

Syntyneitä

Kuolleita 
Dagobert III, frankkien kuningas .
700-luku
716



Tapahtumia  
 Umaijadit valloittivat Lissabonin

Syntyneitä

Kuolleita 

700-luku
Kajava

Kajava voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä
Inkeri Kajava (1909–2002), suomalainen lastenkirjailija
Jorma Kajava, tietoturvallisuusalan professori
Jukka Kajava (1943–2005), Helsingin Sanomien toimittaja, kriitikko, teatteriohjaaja
Mika Kajava (s. 1959), suomalainen antiikin tutkija
Viljo Kajava (1909–1998), suomalainen kirjailija ja runoilija
Väinö Kajava (1883–1944), suomalainen toimitusjohtaja ja työväenliikkeen vaikuttaja
Yrjö Kajava (1884–1929), suomalainen lääkäri, anatomi ja antropologi

Lintuja
kajavat (Rissa), lokkien heimoon kuuluva lintusuku
pikkukajava (Rissa tridactyla)
punajalkakajava (Rissa brevirostis)
 kajava, lokkilintujen vanhahtava yleisnimitys

Muut
Kajava-luokan koulutusalus
Jauhiaiset

Jauhiaiset (Aleyrodoidea) ovat nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon kuuluva yläheimo, johon kuuluu ainoastaan yksi heimo, Aleyrodidae. Tyypillinen laji on ansarijauhiainen (Trialeurodes vaporariorum), joka on kasvihuoneviljelyssä merkittävimpiä tuhohyönteisiä.

Lajit Suomessa 

Suomesta on tavattu 13 jauhiaislajia, joista kahta tavataan ainoastaan kasvihuoneissa Yksi laji on vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).

 Trialeurodes vaporariorum – ansarijauhiainen (vain kasvihuoneissa)
 Aleurolobus wunni
 Asterobemisia carpini
 Bemisia rosae
 Bemisia tabaci – etelänjauhiainen (vain kasvihuoneissa)
 Aleurotuberculatus similis ssp. europaeus
 Calluneyrodes callunae
 Pealius quercus
 Aleurochiton aceris – vaahterajauhiainen
 Aleuroclava chittendeni
 Aleyrodes campanulae DD
 Aleyrodes lonicerae – mansikkajauhiainen
 Aleyrodes proletella – kaalijauhiainen

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Aleyrodoidea 
 Irene Vänninen: Koristekasvien jauhiaiset 

Nivelkärsäiset
Tuhohyönteiset
Jauhiainen

Jauhiainen voi tarkoittaa seuraavia:

Sukunimi
Jauhiainen on suomenkielinen sukunimi. Vuonna 2015 nimi oli nykyisenä nimenä 2664 henkilöllä Suomessa. Tunnettuja suomalaisia nimenkantajia ovat:

 Ananias Jauhiainen (1860–1924), maanviljelijä, jota pidettiin aikana Suomen painavimpana miehenä
 August Jauhiainen (1888–1974), baptistisaarnaaja
 Erkki Jauhiainen (1938–2015), maantieteen professori
 Harri Jauhiainen (s. 1951), aitajuoksija
 Ismo Jauhiainen (s. 1942), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, energianeuvos
 Jaarli Jauhiainen (1904–1980), tekniikan tutkija, professori
 Johan Jauhiainen (1895–1959), jääkärieverstiluutnantti
 Juhani Jauhiainen (s. 1934), arkkitehti
 Jussi Jauhiainen (1923–1991), kirjailija
 Jussi S. Jauhiainen (s. 1963), maantieteilijä
 Karl Ruben Jauhiainen (1859–1939), kirkkoherra ja tuomiorovasti 
 Lauri Jauhiainen (1925–2003), säveltäjä ja sanoittaja
 Maria Jauhiainen (s. 1971), muotoilija
 Miki Jauhiainen (s. 1997), lentopalloilija
 Oskari Jauhiainen (1913–1990), kuvanveistäjä
 Paavo Jauhiainen (1918–1974), maanviljelysneuvos
 Signe Jauhiainen, taloustieteilijä

Fiktiossa esiintyvä Jauhiainen-niminen hahmo on:
 Orvokki Jauhiainen (), fiktiivinen hahmo Roald Dahlin romaanissa Jali ja suklaatehdas

Biologiassa
 jauhiaiset (Aleyrodoidea), nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon kuuluva hyönteisten yläheimo

Lähteet
Kilpikirvat

Kilpikirvat (Coccidae) ovat kasvituholaisia. Ne näyttävät pieniltä ruskeilta kohoumilta kasvien suonissa imien kasvin solunesteitä ja jäävät siten usein havaitsematta. Havaittaessa niitä voi olla jo liikaa. Jos kasvi on pahoin saastunut, se on järkevintä heittää pois. Kilpikirvojen heimoon kuuluu maailmanlaajuisesti ainakin 159 sukua. Lajimäärän on arvioitu olevan yli 1100 lajia. Heimon sukujen ja lajien määrä vaihtelee eri lähteissä.

Aikuisilla kilpikirvakoirailla on suuret lasinkirkkaat siivet ja ne muistuttavat pieniä sääskiä. Aikuiset kilpikirvanaaraat eivät liiku ollenkaan, sillä useimpien lajien naaraat ovat siivettömiä eikä niillä ole jalkoja, joten ne vain imevät kasvista ravintoa paikoillaan. Toukat sen sijaan etsiytyvät sopiviin kohtiin ja alkavat muodostaa suojakseen kovaa kilpeä, jonka valmistumisen jälkeen ne eivät enää ikinä liiku. Kilpikirva pitää itseään paikoillaan hyvin kehittyneen kärsänsä avulla ja munat kehittyvät kilven takareunan alle. Kun toukka kuoriutumisen jälkeen etsii sopivaa kohtaa, saattavat ne tällöin vaeltaa ja tartuttaa toisen kasvin.

Kilpikirvoja on vaikea saada pois, sillä myrkyt tepsivät vain kilpeä valmistaviin toukkiin. Aikuiset kilpikirvat raaputetaan irti esimerkiksi teroitetulla puutikulla tai ohuella, teräväkärkisellä veitsellä.

Lähteet 
 tieteellinen luokitus:

Viitteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Coccidae
Metsäntutkimuslaitos: Kilpikirvat (Coccoidea)
Kauppapuutarhaliitto: Irene Vänninen, Koristekasvien kilpikirvat (pdf)
UniProt: Taxonomy - Coccidae (soft scales) 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Coccidae 

Kilpikirvat
Kasvien tuhohyönteiset
Metsätuhot
Valladolid (maakunta)

Valladolid  on maakunta läntisessä Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen keskiosassa. Sen rajanaapureita ovat Zamoran, Leónin, Palencian, Burgosin, Segovian, Ávilan ja Salamancan maakunnat.

Maakunnan 521 130 (vuonna 2017) asukkaasta lähes kaksi kolmannesta asuu pääkaupungissa Valladolidissa, joka on myös itsehallintoalueen pääkaupunki. Maakunnassa on yhteensä 225 kuntaa, joista yli kolmannes on alle 200 asukkaan kyliä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Valladolidin maakunta
Malaijienleipäpuu

Malaijienleipäpuu eli leipäpuu (Artocarpus altilis) on Tyynen valtameren saarilla elävä puu, jonka noin vesimelonin kokoista hedelmää kutsutaan vain nimellä leipäpuun hedelmä (eng. breadfruit).

Leipäpuun hedelmä muistuttaa ravintoarvoiltaan ja käytön puolesta monessa suhteessa perunaa. Kypsänä sitä voi syödä sellaisenaan, mutta yleensä se keitetään, grillataan tai paistetaan aivan kuten peruna. Leipäpuun hedelmä ei ole kovin hyvin tunnettu Euroopassa. Vaikka suomalainen nimi on hyvin samankaltainen johanneksenleipäpuun (Ceratonia siliqua) kanssa tai apinanleipäpuun (Adansonia digitata) kanssa, leipäpuu on kuitenkin kokonaan eri heimoon kuuluva kasvi.

Ulkonäkö ja koko 

Leipäpuu kasvaa noin 30 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat suuret ja syvästi hammaslaitaiset, ja niitä käytetään usein koristeluun puun kasvualueilla. Ne ovat päältä kiiltävät, alta karvaiset. Kasvissa on valkeaa maitiaisnestettä, jota voidaan käyttää liimana. Hedelmä on raakana vihreä ja muuttuu kypsyessään päältä keltaiseksi. Sisältä se on kermanvärinen. Siemenet ovat soikeat, ruskearaitaiset.

Levinneisyys ja kasvupaikka
Puu on alkujaan kotoisin Malesiasta, Indonesiasta ja lähisaarilta. Se on levinnyt polynesialaisten mukana muillekin Tyynenmeren saarille Havaijia myöten. Eurooppalaiset, tarinan mukaan kapteeni James Cook, vei sen Keski- ja Etelä-Amerikkaan.
Leipäpuu pärjää vain trooppisessa ilmastossa, missä lämpötila ei koskaan laske alle neljän asteen. Sen kasvu loppuu jo lämpötilan laskiessa 15 asteen alapuolelle mutta myös silloin, jos on kuumempaa kuin 35 astetta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Artocarpus altilis 
United States Department of Agriculture (USDA): Artocarpus altilis 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Artocarpus altilis 
Food Component Database (FooDB): Breadfruit (Artocarpus altilis) 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Artocarpus altilis (breadfruit) 

Mulperikasvit
Hedelmät
Puut
Ihmisravinnoksi käytetyt kasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Manu Chao

Manu Chao (oik. José Manuel Thomas-Arthur Chao, s. 21. kesäkuuta 1961 Pariisi, Ranska) on ranskalais-espanjalainen laulaja. Hänen äitinsä on baski ja isänsä, kirjailija Ramón Chao, La Coruñan kaupungista Galiciasta. Hän syntyi Ranskassa, jonne hänen vanhempansa olivat paenneet Francon diktatuuria vuonna 1956.

Manu Chaon musiikki tunnetaan useiden eri tyylien, kuten rockin, salsan, reggaen, cumbian, chansonin ja skan yhdistämisestä. Hänen levyillään lauletaan monilla eri kielillä, esimerkiksi englanniksi, ranskaksi, espanjaksi, portugaliksi, arabiaksi ja wolofiksi, niitä myös yhdistellen. Manu Chaon onkin sanottu luoneen kokonaan uuden mestiza-musiikkityylin, jota ovat sittemmin seuranneet ja edelleen kehittäneet useat muut artistit, muun muassa Amparanoia, Dusminguet, Los de Abajo, Wagner Pá ja Macaco. 

Ennen soolouraansa Manu Chao soitti yhtyeissä kuten Hot Pants, Los Carayos ja Mano Negra, joista Mano Negra saavuttikin suurta suosiota varsinkin Latinalaisessa Amerikassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Oman uransa lisäksi Manu Chao on ollut mukana usean muun yhtyeen levyillä vierailevana artistina sekä toiminut esimerkiksi Amadou & Mariamin albumin tuottajana.

Varsinkin soolourallaan Manu Chao on tullut tunnetuksi myös poliittisesta kantaaottavuudestaan. Hän on sympatisoinut meksikolaista EZLN-liikettä, mikä on näkynyt muun muassa hänen levyillensä sisällyttämissä otteissa Subcomandante Marcosin puheista. Tämän lisäksi hän on esiintynyt useissa poliittisissa tapahtumissa, kuten Genovassa G8 maiden kokouksen yhteydessä järjestetyissä mielenosoituksissa vuonna 2001 sekä Tanskassa Ungdomshusetin tukimielenosoituksessa lokakuussa 2007. Myös hänen kappaleidensa sanoitukset sisältävät usein voimakasta yhteiskuntakritiikkiä.

Diskografia
 Clandestino - LP (Virgin 1998)
 Próxima estación esperanza - LP (Virgin 2001)
 Radio Bemba Sound System - LP (Virgin 2002)
 Babylonia en Guagua - DVD (Virgin 2002)
 Siberie m'etait contée - CD + kirja (Radio Bemba 2004)
 La Radiolina - LP (Because Music 2007)
 Baionarena - LP (Live + DVD 2009)

Kirjallisuutta 
 Chao, Ramón. "Un train de glace et de feu", 1994 (espanjankielinen käännös: "Mano Negra en Colombia. Un tren de hielo y fuego", 2001). Kirja Mano Negran junalla tehdystä kiertueesta Kolumbiassa. 
 
 Robecchi, Alessandro. "Manu Chao. Música y libertad", 2000.

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut.
 Radiochango.com.

Ranskalaiset laulajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Kokapensas

Kokapensas eli aitokokapensas (Erythroxylum coca) (Huánuco eli Bolivian koka) on eniten viljelty kokalaji, ja siten siitä valmistetaan pääosa maailman kokaiinista. Kasvi viihtyy trooppisessa ilmastossa ja vuoriston rautapitoisessa mullassa. Erythroxylum coca oli se kokalaji, jota eurooppalaiset merenkulkijat toivat 1800-luvulla mukanaan palatessaan Eurooppaan.

Kokapensas on pensas tai pieni puu, joka kasvaa korkealla vuoristossa puskamaisesti 180–240 senttimetrin mittaiseksi. Oksat ovat suoria. Kasvin tunnistaa suurista, soikeista ja tummanvihreistä lehdistä. Lehtien pituus on 3–8 senttimetriä ja leveys 2–4 senttimetriä. Kukat ovat kellertävänvalkoisia ja kasvavat ryhmissä pienten varsien päässä. Kukkimisen jälkeen pensas tuottaa pieniä punaisia marjoja.

Laji ei kasva Etelä-Amerikan ulkopuolella, jos ei oteta huomioon yksittäisiä näytekappaleita kasvitieteellisissä puutarhoissa. Intiaaniväestö on viljellyt lajia niin kauan, että se tuskin enää lisääntyy villinä. Siementen elinvoimaisuus ei säily kauan, vain parisen viikkoa, ja ne kuolevat helposti, jos ne joutuvat alttiiksi kuivuudelle.

Erythroxylum coca subsp. ipadú 
Erästä Erythroxylum cocan alalajia, Erythroxylum coca subsp. ipadúa, kutsutaan nimellä 'Amazonin koka', koska sitä viljellään nimensä mukaisesti Amazonin alueella. Pensas on heikkokasvuisempi kuin nimialalaji Erythroxylum coca var. coca ja lehdet ovat paksumpia. Sen siemenet itävät varsin heikosti, mutta sitä lisätään pistokkaiden avulla.

Amazonin kokan lehdet sisältävät joissakin tapauksissa vain 0,11 prosenttia kokaiinia, mikä on varsin alhainen pitoisuus. Alalajia tutkittiin systemaattisesti vuonna 1979 Amazonin viljelyalueille sijoittuneen tutkimusmatkan yhteydessä.

Katso myös 
 Erythroxylum novogranatense

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Coca - Cocaine Transnational Institute 
 International Programme on Chemical Safety (IPCS), Inchem: Erythroxylum coca 

Malpighiales
Saatanallinen Raamattu

Saatanallinen Raamattu () on Anton Szandor LaVeyn vuonna 1969 kirjoittama okkulttis-filosofinen kirja. Se sisältää LaVeyn satanistisen filosofian perusteet, satanistisia rituaaleja ja muita aiheeseen liittyviä esseitä. Teosta pidetään modernin magian ja satanismin klassikkona.

Saatanallisen Raamatun pääteemat ovat yksilökeskeinen hedonismi, rationalistinen lähestymistapa uskontoihin ja mustan magian käyttö. Teosta ei pidä sotkea kabbalistiseen Mustaan raamattuun, joka on vanha noituuden ja magian loitsu- ja manauskirja.

Kirja

Saatanallinen Raamattu on jaettu neljään osaan ns. neljän elementin (tuli, ilma, maa, vesi) mukaan. Lisäksi kirjan lopussa on 19 Eenokin Avainta, eenokinkielisiä tekstejä jotka on tarkoitettu käytettäväksi rituaaleissa.

Tuli: Saatanan Kirja – Infernaalinen häväistyskirjoitus 
Sisältää laveylaisen satanismin keskeiset periaatteet yhden esseen ja viiden eri listan muodossa.

Ilma: Luciferin Kirja – Valistus
Sisältää filosofian tarkempaa tutkailua ja selittämistä kahdessatoista esseessä. Aiheina ovat kristinuskon Jumala, Saatana, viha ja rakkaus, seksi, viettelykset, kuolemanjälkeinen elämä, uskonnolliset pyhäpäivät sekä enemmän tai vähemmän surullisenkuuluisa Musta messu.

Maa: Belialin Kirja – Maan herruus
Sisältää ohjeita satanistisiin rituaaleihin, ja muita aihetta sivuavia esseitä.

Vesi: Leviatanin Kirja – Raivoava meri
Sisältää erilaisia kirjoituksia, joita voi lausua rituaalien aikana, sekä mm. listan paholaisten nimistä, joita esiintyy eri uskonnoissa ja kulttuureissa.

Viitteet filosofiaan

Saatanallinen Raamattu ei itsessään sisällä kirjallisia viitteitä. Teoksen symboliikka on johdettavissa semiittiseen kulttuuriin, josta näkyvimpänä ilmentymänä toimii voimasana Shemhamforash. Sanan voidaan katsoa olevan adaptaatio sanasta 'Shem ha-meforash', jonka tulkitsijana on toiminut muun muassa Gershom Scholem.

Kirjallisuus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Jantso Jokelin: Tyhmyyttä vastaan. Aviisi 4/2007.

Satanismi
Okkulttiset kirjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Córdoba (Espanjan maakunta)

Córdoba on maakunta eteläisessä Espanjassa Andalusian itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Málagan, Sevillan, Badajozin, Ciudad Realin, Jaénin ja Granadan maakunnat.

Córdoban pinta-ala on 13 771 neliökilometriä. Maakunnan väkiluku on 788 219 (vuonna 2017) ja väestötiheys 57,2 asukasta neliökilometrillä. 40 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Córdobassa. Maakunnassa on yhteensä 75 kuntaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Córdoban maakunta
Kiivi (hedelmä)

Kiivi on yleisnimi laikkuköynnösten sukuun kuuluvien kasvien hedelmälle. Yleisin kiivi on kiiviköynnöksen (Actinidia deliciosa) hedelmä, joka on hieman kananmunaa suurempi ruskea, sisältä vihreä hedelmä. On olemassa myös sisältä keltainen lajike. Se on soikea, ja sitä ympäröi ohut karvainen kuori. Erittäin makea hedelmäliha on helakanvihreä lukuun ottamatta ydinosaa, jossa se on kellertävän valkoista. Siemenet ovat pieniä ja hennosti purppuranvärisiä, ja ne ympäröivät valkeaa hedelmälihaa.

Historia
Kiivi on alkujaan lähtöisin Kiinasta. Sieltä kasvin siemenet toi vuonna 1906 Uuteen-Seelantiin Isabel Fraser, joka Wanganui Girls' Collegen rehtorin ominaisuudessa kävi tutustumassa kiinalaiseen koululaitokseen. Siemenet istutti puutarhuri Alexander Allison, ja vasta 1910 köynnöksistä saatiin ensimmäiset hedelmät. Hayward Wright kehitti 1930-luvulla Hayward-lajikkeen, jonka pohjalta vähitellen alkoi lajin kaupallinen tuotanto 1940-luvulla. Uudesta-Seelannista hedelmät tuotiin Eurooppaan, missä niitä on saanut vasta 1970-luvulta lähtien. Nimi juontaa juurensa Uuden-Seelannin kansallislintuun kiiviin. Hedelmän pinta muistuttaa linnun höyheniä. Hedelmä tunnettiin Suomessa ennen myös nimellä kiinankarviainen (käännetty vanhasta englanninkielisestä nimestä Chinese gooseberry).

Luokittelu
Laikkuköynnöksiin kuuluu 94 lajia, joista seitsemää viljellään niiden hedelmien takia.

Ravintosisältö
Kiivi sisältää runsaasti C-vitamiinia; yhdestä hedelmästä saa vitamiinia riittävän päiväannoksen. Kiivi on myös hyvä K-vitamiinin ja kohtalaisen hyvä E-vitamiinin lähde. Kivennäisaineista kiivissä on merkittävinä pitoisuuksina kaliumia ja kuparia. Runsaan ravintokuitupitoisuuden takia kiivillä saattaa olla laksatiivisia vaikutuksia. Kiivi sisältää myös runsaasti allergeeneja. Jotkut koivuallergikot voivat koivun lisäksi saada oireita muun muassa kiiveistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Fineli: Kiivin ravintosisältö

Hedelmät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Laikkuköynnökset
Žukov

Žukov on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aleksei Žukov (s. 1965), suomalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija
 Georgi Žukov (1896–1974), Neuvostoliiton marsalkka ja tärkein Neuvostoliiton komentaja toisen maailmansodan aikana
 Marija Žukova (1805–1855), venäläinen kirjailija
 Mihail Žukov (s. 1985), venäläinen jääkiekkoilija
 Natalja Žukova (s. 1992), venäläinen maastohiihtäjä
 Rimma Žukova  (1925–1999), neuvostoliittolainen pikaluistelija
 Sergei Žukov, venäläinen popmuusikko ja popyhtye Ruki vverh!:n jäsen