joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uno Wallmo

Uno Wallmo (29. huhtikuuta 1860 Ljusnarsbergin seurakunta, Örebron lääni – 3. marraskuuta 1946) oli ruotsalainen metsänhoitaja. 

Wallmosta tuli opiskelija vuonna 1879, valmistui Metsäinstituutista vuonna 1882, ylimääräinen metsänhoitaja samana vuonna, metsänhoitaja Jönköpingin piirikunnassa vuonna 1899 ja Örebron piirikunnassa vuonna 1902 ja päämetsästäjä Bergslagsin piirikunnassa vuonna 1903, josta hänet siirrettiin vuonna 1920 Tukholman - Gävlen piirin johtajaksi. Hän erosi päämetsästäjän tehtävästä vuonna 1925. Wallmo oli myös valvomassa metsänhoitoa monissa yksittäisissä tehtaissa, kuten Högfors mylly   , Hellefors, Skogaholmin mylly, Alkvetterns ja Högsjö . Hän oli metsävaltion palkkakomitean (1906 palkkakomitea) jäsen ja korkeakouluopetuksen uudelleenjärjestelyjen (1906–08) ja Värmlannin läänin metsien 1910–12 arviointikomitean puheenjohtaja. Wallmo oli varapuheenjohtaja 1907-12 hallituksessa ja metsänhoitoyhdistyksessä ja vuodesta 1918 jäsenenä Ruotsin Maatalous Akatemiassa. 

Vuonna 1897 Wallmo julkaisi kirjan Rational Forest Felling , joka herätti paljon huomiota metsäpiireissä. Siellä hän suhtautui erittäin kriittisesti aikansa metsään, johon käytännössä kuului vain vanhempien metsien hakkuita, ja usein puuttui sekä nuorempien kasvavien metsien aktiivinen hoito että aktiiviset nuorentamistoimenpiteet. Sen sijaan Wallmo kannatti aktiivista harventamista ja luontaista uudistamista. Nykyään me kutsumme toimenpiteitä puuston harventamisiseksi ja luukkujen leikkaamiseksi, mutta Wallmo itse kutsui toimenpiteitä yksilölliseksi ja ryhmäsokeutumiseksi. Tämän seurauksena Wallmo on tullut mielletyksi lehtien viljelyn käyttöönottajaksi Ruotsissa huolimatta siitä, että hän itse huomautti terävästi, ettei halunnut ehdottomasti "täysin eri-ikäisiä metsiä", vielä vähemmän puhdasta kuusimetsää.   

1900-luvun alkupuoliskolla Uno Wallmo keskusteli voimakkaasti ideoistaan ennen kaikkea Domain Boardin päämetsästäjän Anders Holmgrenin kanssa sekä kirjallisesti että matkoillaan. 

Uno Wallmo oli erittäin tuottava kirjailijana. Hänen esseitä vuonna "Metsäyhdistys lehdessä" kuuluu Grant Hurricane (1904), että on tärkeää Ruotsin metsien suojelun ja ekvivalentit (1905), jos uudistaminen on blädningshuggningar (1906), kestävän metsätalouden (1907), jos blädnings- ja harvennus prosenttiosuudet (1914 ) ja Vår skogsavdikningspolitik (1918), viisi viimeksi mainittua luentoa Skogsvårdsföreningenin vuosikokouksissa, "joissa hänen kätevyytensä ja tarinoineen maustetut postit ovat aina saaneet metsänhoitajien huomion", Gunnar V.Schotte Nordisk Familjebokissa .

Kirjallisuus 

 Löjtnant Rustan Stormfeldt : roman. Stockholm: Fritze. 1900. Libris länk. http://hdl.handle.net/2077/58332

Lähteet 

 Lundqvist, L., Cedergren, J. & Eliasson, L. ”Blädningsbruk”. Arkiverad från originalet den 1 maj 2015. https://web.archive.org/web/20150501233042/http://www.skogsstyrelsen.se/Global/PUBLIKATIONER/Skogsskotselserien/PDF/11-Bladningsbruk.pdf. Läst 25 februari 2013.

Huomautuksia 

Ruotsalaiset tietokirjailijat
Metsänhoitajat
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Jack Whitehall: Matkalla isän kanssa

Jack Whitehall: Matkalla isän kanssa on komediallinen matkailudokumenttisarja, jonka pääosissa ovat koomikko Jack Whitehall ja hänen isänsä Michael Whitehall.Sarjassa parivaljakko matkustaa eri puolille maailmaa kohdaten hullunkurisia tilanteita. 

Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä 22. syyskuuta 2017. Ensimmäisellä kaudella Whitehallit matkaavat Kaakkois-Aasiaan viettämään Jackin välivuotta. Sarjan toisella kaudella Michael-isä vie poikansa Itä-Eurooppaan.Kausi julkaistiin 28. syyskuuta 2018. Kolmannella kaudella Jack toivoo isänsä muuttavan kanssaan Yhdysvaltoihin ja hän esittelee sarjassa isälleen Yhdysvaltojen länsirannikkoa. Kolmannen kauden ensi-ilta oli 6. syyskuuta 2019. Neljännellä kaudella Whitehallit ovat matkalla Australiassa.Kausi julkaistiin 22. syyskuuta 2020.Viides ja viimeinen kausi julkaistiin 14. syyskuuta 2021.

Jaksot

Ensimmäisen kauden matkailukohteet 

 Bangkok, Thaimaa
 Phuket, Thaimaa
 Siĕm Réab, Kambodža
 Hanoi, Vietnam

Toisen kauden matkailukohteet 

 Saksan Alpit
 Budapest, Unkari
 Moldova
 Kiova, Ukraina
 Prypjat, Ukraina
 Odessa, Ukraina
 Transilvania, Romania
 Chișinău, Moldova
 Istanbul, Turkki

Kolmannen kauden matkailukohteet 

 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat
 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat

Neljännen kauden matkailukohteet 

 Sydney, Australia 
 Queensland, Australia
 Uluru, Australia

Viidennen kauden matkailukohteet 

 Englanti, Iso-Britannia
 Skotlanti, Iso-Britannia
 Wales, Iso-Britannia

Lähteet 

Matkailuohjelmat
Brittiläiset komediasarjat
Netflix-alkuperäissarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Morten Pontoppidan

Morten Oxenbøll Pontoppidan (1851–1931) oli tanskalainen pappi, kansanopistonjohtaja ja kirjailija. Hän toimi pitkään kansanopistonjohtajana, mutta erosi mielipiteidensä vuoksi 1891. Sen jälkeen hän oli jonkin aikaa vapaana kirjailijana ja julkaisi aikakauskirjaa Frit Vidnesbyrd .Vuonna 1894 Pontoppidan otti vastaan tarjotun papinviran. Oltuaan alkuun N. F. S. Grundtvigin ihailija hän oli myöhemmin grundtvigilaisuuden vastustaja. Hän piti sitä kaavoihinsa kangistuneena liikkeenä. Pontoppidanin kirjoista on Kirjeitä Kristuksesta kummipojalleni (1905) apologeettinen.

Morten Pontoppidanin veli oli nobelkirjailija Henrik Pontoppidan.

Suomennetut teokset
 Odysseuksen harharetket niin kuin ne olen kertonut lapsilleni (Odyssevs rejsaer og eventyr), 1959
 Odysseuksen matkat ja seikkailut: niinkuin ne olen kertonut lapsilleni, 1915
 Miksi olette murheelliset?: virkistyssanoja pyhä- ja arkipäivinä, 1903
 Puheita nuorisolle, 1905
 Kirjeitä Kristuksesta kummipojalleni, 1905

Lähteet 

Tanskalaiset papit
Tanskalaiset kirjailijat
Vuonna 1851 syntyneet
Vuonna 1931 kuolleet
Judgement IV

Judgement IV on suomalaisen metalliyhtye Domination Blackin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2020.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Matias Palm: Laulu
 Teppo Heiskanen: Kitara
 Juuso Laitinen: Kitara
 Lauri Eerola: Basso
 Juuso Elminen: Koskettimet
 Ville Nissinen: Rummut

Lähteet 

Domination Blackin albumit
Vuoden 2020 albumit
Apéri

Apéri () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 353 (vuonna 2011).

Apérin kylä sijaitsee Kárpathoksen keskiosissa noin kahdeksan kilometriä pohjoisluoteeseen saaren keskuksesta Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Se on rakennettu noin 350 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Apéri on Kárpathoksen vanha keskiaikainen pääkylä, joka syntyi asutuksen vetäydyttyä rannikolta turvaan vuoristoon. Se toimi saaren keskuksena vuoteen 1892 saakka. Apérissa sijaitsee edelleen Kárpathoksen ja Kásoksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali. Kylän lähellä on venetsialaisaikaisen linnan rauniot.

Apéri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Απερίου, Topikí Koinótita Aperíou), johon kuuluvat varsinaisen Apérin kylän lisäksi kylät Katódio, Kyrá Panagiá ja Myrtónas. Koko yhdyskunnan väkiluku on 355.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etelä-Egean saarten kylät
Kárpathos
Ålands hälso- och sjukvård

Ålands hälso- och sjukvård (lyhennys ÅHS) on Ahvenanmaan maakunnan alaisuudessa toimiva, maakunnan ja sen kuntien julkisesta perus- ja erikoisairaanhoidon järjestämisestä vastaava viranomainen. Erikoissairaanhoidon järjestäjänä se luetaan yhdeksi sairaanhoitopiiriksi. ÅHS toimii Ahvenanmaan maakuntahallituksen ohjauksessa. 

Ahvenanmaan maakunnassa, Ålands hälso- och sjukvårdin vastuualueella, asuu yhteensä noin 30 000 ihmistä (29 789 ihmistä 31.12.2018). ÅHS:n päätoiminnot - Maarianhaminan terveyskeskus ja Ahvenanmaan keskussairaala - sijaitsevat Maarianhaminassa. 

Vaativamman erikoissairaanhoidon järjestämiseksi Ålands hälso- och sjukvård tekee yhteistyötä Helsingin, Turun ja Uppsalan yliopistosairaaloiden (Ruotsi) kanssa.

Sairaalat ja terveyskeskukset
 Ahvenanmaan keskussairaala (), Maarianhamina
 Maarianhaminan terveyskeskus (), Maarianhamina
 Godbyn terveyskeskus (), Godby

Lähteet

Aiheesta muualla
Lassi Lähteenmäki & Yrjö Hjelt (30.11.2017) Ahvenanmaan maakuntalääkäri soteuudistuksesta: Valinnanvapaus on iso riski suuressa osassa Suomea (yle.fi)

Suomen sairaanhoitopiirit
Ålands hälso- och sjukvård
Menetés

Menetés () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kárpathoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kárpathoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 416 (vuonna 2011).

Menetésin kylä sijaitsee Kárpathoksen eteläisissä sisäosissa noin kahdeksan kilometriä länsilounaaseen Kárpathoksen kaupungista eli Pigádiasta. Se on rakennettu vuorenrinteeseen noin 280–350 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän tärkein kirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle (Koímisi tis Theotókou).

Menetés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μενετών, Topikí Koinótita Menetón), johon kuuluvat varsinaisen Menetésin kylän lisäksi kylät Ágios Ioánnis Afiárti, Kípos Afiárti ja Lakkí sekä saaret Moíra, Nisierós ja Prasonísi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 662.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etelä-Egean saarten kylät
Kárpathos
Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri

Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiri (lyhennys KHSHP) eli virallisesti Kanta-Hämeen sairaanhoitopiirin kuntayhtymä on yhdentoista Kanta-Hämeen maakunnan kunnan yhteisesti omistama kuntayhtymä, joka vastaa alueensa väestön erikoissairaanhoidon palveluista.  Kuntayhtymän kotipaikka on Hämeenlinna. Sairaanhoitopiiri ylläpitää Kanta-Hämeen keskussairaalaa Hämeenlinnassa ja Riihimäellä.

Jäsenkunnat

Sairaalat 
Sairaanhoitopiirin ylläpitämiä sairaaloita ovat
 Kanta-Hämeen keskussairaala, Hämeenlinnan yksikkö (Ahvenistontie 20, Hämeenlinna)
 Kanta-Hämeen keskussairaala, Riihimäen yksikkö (Riihimäen sairaala)

Lisäksi Forssan seudun hyvinvointikuntayhtymä (FSHKY) ylläpitää Forssan sairaalaa (Urheilukentänkatu 9, 3. kerros, Forssa), joka tarjoaa myös erikoissairaanhoitoa seutukuntansa asukkaille.

Lähteet

Suomen sairaanhoitopiirit
Sairaanhoitopiiri
Jasmin Beloued

Jasmin "Jassu" Beloued (s. 29. tammikuuta 2000) on Yleisradion toimittaja ja juontaja.

Beloued alkoi juontaa lastenohjelma Ylen Galaxia vuonna 2017. Keväällä 2020 Beloued juonsi Ylen erikoislähetyksen koronaviruksesta lapsille. Elokuussa 2020 Beloued siirtyi Ylen lasten uutispalvelu Yle Mixiin.

Beloued valmistui ylioppilaaksi keväällä 2019 Tampereen yhteiskoulun ilmaisutaidon erityislukiosta. Vuonna 2012 Beloued nähtiin Tampere-talon Annie-musikaalissa.

Lähteet 

Suomalaiset televisiojuontajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Johnsson

Johnsson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Ana Johnsson (s. 1977), ruotsalainen laulaja
 Anton Johnsson (1868–1942), suomalainen Klondykessä toiminut kullankaivaja
 Erik Wilhelm Johnsson (1901–1977), suomalainen tekstiilialan tehtailija, yritysjohtaja ja kilpapurjehtija
 Jesse Johnsson (s. 1991), suomalainen salibandymaalivahti
 Johan Johnsson (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Johan Viktor Johnsson (1832–1884), suomalainen piispa ja valtiopäivämies
 Julius Viktor Johnsson (1852–1935), suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos
 Jussi Johnsson (s. 1966), suomalainen näyttelijä
 Karl Fredrik Johnsson (1759–1839), suomalainen rehtori ja professori
 Karl-Johan Johnsson (s. 1990), ruotsalainen jalkapalloilija
 Kim Johnsson (s. 1976), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Kristian Johnsson (1761–1835), suomalainen tuomari ja Porin pormestari
 Oskar Johnsson, Oskari Jalkio (1882–1952), suomalainen vapaakirkon maallikkosaarnaaja ja kirjailija
 Rolf Johnsson (1889–1931), ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja.

Katso myös 

 Johnson
 Johansson
 Jonsson
Laulu Hiawathasta

Laulu Hiawathasta (The Song of Hiawatha) on Henry Wadsworth Longfellow'n kirjoittama vuonna 1855 ilmestynyt teos. Se on intiaanilegendoihin pohjautuva kalevalamittainen runoelma. Eepoksen on suomentanut A. E. Ollilainen, ja suomennos on ilmestynyt vuonna 1912.

Yhdysvaltalainen kasvitieteilijä Thomas Conrad Porter (1822–1901) kiinnostui Kalevalasta A. F. Soldanin innostamana ja lähetti Soldanille joitakin Kalevala-käännöksiään. Porter oli kiinnittänyt huomiota havaitsemaansa yhtäläisyyteen Kalevalan ja Longfellow’n Hiawathan välillä. Hän kirjoitti asiasta vuonna 1855 National Intelligenceriin kirjoituksen, joka aiheutti kiivaan väittelyn. Longfellow ei myöntänyt Kalevala-yhteyttä, ja se jäi tutkijoiden kiistelyn kohteeksi 1960-luvulle asti. Todennäköisesti Longfellow sai vaikutteita Kalevalan saksannoksesta.

Teos
 – Näköispainos Lasipalatsi 2011 ISBN 978-952-480-280-2.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vuoden 1855 kirjat
Yhdysvaltalaiset kirjat
Walter Parratt

Sir Walter Parratt (10. helmikuuta 1841 Huddersfield – 27. maaliskuuta 1924 Windsor) oli brittiläinen urkuri ja säveltäjä.

Parratt oli urkuri Thomas Parrattin ja tämän vaimon Sarah Elizabethin viides lapsi. Hän soitti jo 11-vuotiaana urkuja paikallisessa kirkossa. Vuonna 1872 hänestä tuli John Stainerin seuraajana Magdalen Collegen ja vuonna 1882 George Elveyn seuraajana St George's Chapelin (Windsorin linna) urkuri. Toukokuussa 1873 Parratt sai musiikin kandidaatin arvon; tämän jälkeen hän lisäsi toimintaansa resitalistina. Vuodesta 1893 Parratt työskenteli William Cusinsin seuraajana kuningatar Viktorian urkurina. Hän jatkoi toimintaa musiikkimestarina Edvard VII:n ja Yrjö V:n palveluksessa. Parratt toimi urkujensoiton opettajana Royal College of Musicissa vuosina 1883–1923. Royal College of Musicissa työskentelynsä aikana hän ystävystyi George Groven, Hubert Parryn ja Charles Villiers Stanfordin kanssa. Vuosina 1908–1918 Parratt toimi myös Parryn seuraajana Oxfordin yliopiston musiikin Heather-professorina. Hän sai vuonna 1908 taiteiden maisterin ja musiikin tohtorin arvot. Lisäksi hän sai kunniatohtorin arvot Oxfordin (1894), Cambridgen (1910) ja Durhamin yliopistoista (1912). Parratt sai sydäninfarktin 19. lokakuuta 1923, mutta toipui urkurintyön jatkamisen mahdollistaneeseen kuntoon ja soitti viimeisen kerran St George's Chapelissa 2. maaliskuuta 1924. 

Parrattilla oli tärkeä asema Johann Sebastian Bachin ja aikansa brittisäveltäjien teosten tukijana. Hänestä tekivät muotokuvat Gerald Moira (1892) ja John Singer Sargent (1914). William Holman Huntin maalauksessa May Morning on Magdalen Tower (1888–1891) esiintyvät Parratt ja John Stainer. Parratt oli vuodesta 1864 naimisissa Emma Gledhillin kanssa. Avioliitosta syntyi poika ja neljä tytärtä. Parrattin poika kirjoitti isästään elämäkerran. Tyttären kuolema vuonna 1917 vaikutti Parrattiin syvästi.

Parrattin sävellystuotantoon kuuluu urku- ja kuoroteoksia sekä näyttämömusiikkia. Kuningatar Victorian 80-vuotispäivää varten hän sävelsi madrigaalin The Triump of Victoria ('O happy hour'), jonka julkaisi brittikirjailijoiden ja -muusikoiden töiden kokoelmassaan Choral Songs in Honour of Her Majesty Queen Victoria (1899). Edvard VII:n kruunajaisia varten Parratt sävelsi teoksen Confortare ('Be strong and play the man'), joka toistettiin Yrjö V:n kruunajaisissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IMSLP: nuotteja

Brittiläiset urkurit
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1841 syntyneet
Vuonna 1924 kuolleet
Mentuhotep III

Mentuhotep III (hallitsi noin 2010 eaa. –  1998 eaa. tai 2004 eaa. – 1992 eaa.) oli 11. dynastialla elänyt egyptiläinen faarao. Hänen vanhempansa olivat faarao Mentuhotep II ja kuningatar Tem. Mentuhotep III nousi valtaistuimelle isänsä pitkän kauden jälkeen, ja hän oli faaraoksi tullessaan jo melko iäkäs. Hänen kaudellaan rakennettiin ja korjattiin useita rakennuksia. Mentuhotep lähetti myös kaupparetkikuntia Puntin maahan. Mentuhotep sai haaremiinsa kuuluneen Imin kanssa pojan, seuraajansa Mentuhotep IV:n.

Lähteet 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Yhdystie 2877

Yhdystie 2877 on yhdystie Riihimäellä. Tien pituus on 2,9 kilometriä.

Tien kulku 
Yhdystie 2877 kulkee koko matkansa Riihimäen kunnan alueella. Tie saa alkunsa Peltokylässä sijaitsevalta Etelän Viertotien ja Kulmalan Puistokadun liikenneympyrältä ja jatkaa pohjoiseen kohti Kirjauksen kaupunginosaa, yhtyen lopulta kantatiehen 54. Tie sivuuttaa matkallaan Koivistonmäen, Hirsimäen, Harjukylän, Uramon ja Kumelan kaupunginosat.

Tie kulkee aluksi nimellä Kulmalan Puistokatu Lopentien liikenneympyrälle asti. Siitä se jatkaa nimellä Sakonkatu aina Sakonkadun ja Kalevankadun (yhdystie 2878) risteykseen saakka ja jatkaa tästä loppumatkan nimellä Kirjauksentie.

Lähteet 

2877
Riihimäen liikenne
Iloinen Teatteri

Iloinen Teatteri oli Helsingissä vuosina 1945–1946 toiminut revyyteatteri. Teatterin perustajat olivat Reino Palmroth, Paavo Päiwiö ja Ossi Elstelä. Teatteri aloitti toimintansa talvella 1945 Hämäläis-Osakunnan talossa Kampinkadun varrella, mutta teatteri teki myös maaseutukiertueita. Kesällä 1945 suuren suosion saanut teatteri vuokrasi esitystilat Messuhallista, jonne esityksiä katsomaan mahtui jopa tuhat katsojaa. Messuhallissa toimineen Puutarhateatterin yhteydessä oli myös ravintola, jossa järjestettiin tanssiaisia. 

Iloisen Teatterin ensimmäiset revyyt kirjoitti Reino Palmroth, myöhemmin kirjoittajiin kuuluivat muun muassa Heikki Sakari Marttila, Kai Brunila, Boris Grünstein ja Gustaf Laurent (1912-2002). Iloisen Teatterin näyttelijöinä olivat muun muassa Hannes Hako, Kauko Käyhkö, Einari Ketola, Lulu Paasipuro ja Pentti Viljanen. Revyiden vitsit ja ohjelmanumerot saivat aiheensa ajankohtaisista tapahtumista. Teatteri maksoi 40 prosentin huviveroa esityksistään ja revyiden käsikirjoitukset täytyi esitellä viranomaisille ennen niiden esitysten aloittamista. Huviverosta pyrittiin vapautumaan tekemällä revyistä yhtenäinen juonen sitoma kokonaisuus tanssi- ja musiikkinumeroista.

Loppukesästä 1945 teatterin ohjelmistoon ja Reino Palmrothiin alkoi kohdistua arvostelua erityisesti SKDL:n lehdistössä muun muassa Vapaa Sana-lehdessä. Arvostelijat toivat esiin Palmrothin toiminnan sodanaikaisessa propagandassa ja katsoivat että teatteri jatkoi sodanaikaista Neuvostoliiton vastaista propagandaa ohjelmistossaan. Vappuna 1946 muutamat ylioppilaat kivittivät valvontakomission hallussa ollutta Hotelli Tornin rakennusta. Valvontakomissio otti yhteyttä sisäministeri Yrjö Leinoon ja parin viikon kuluttua Arijoutsin kirjoittaman Iloisen Teatterin Syntymämerkki-revyyn esitykset peruttiin "hyvien tapojen vastaisina". Pian tämän viranomaiset kielsivät myös Lähtölaukaus- ja Musta kissa-revyiden uudelleenesitykset. Reino Palmroth lähti teatterista ja tämän jälkeen teatteri jatkoi toimintaansa esittämällä vain operetteja. Iloinen Teatteri suljettiin kesäkuussa 1946.

Iloisen Teatterin perustajiin kuulunut Ossi Elstelä piti teatterin sulkemisen jälkeen ravintolakabaree-esityksiä kesällä 1946 Kaivopuiston ravintolassa ja Pihlajasaaressa yhteistyössä Sotaleskien ja Kaatuneiden Omaisten Huolto-järjestön kanssa. Uusi Elstelän johtama Punainen Mylly-revyyteatteri aloitti sitten syksyllä toimintansa Hämäläis-Osakunnan salissa Syntiset enkelit-revyyn uudelleenesityksellä 8. syyskuuta 1946. Punaisen Myllyn revyiden poliittinen satiiri oli kuitenkin huomattavasti varovaisempaa kuin Iloisen Teatterin revyiden satiiri oli ollut.

Iloisen Teatterin revyitä 
 Lähtölaukaus, käsikirjoittaja Reino Palmroth, teatterin ensimmäinen revyy
 Musta kissa
 Sateenkaari, ensi-ilta 19. kesäkuuta 1945 Messuhallissa, Elokuun revyy oli tästä revyystä verotussyistä tehty juonellinen muunnelma
 Syntiset enkelit
 Syntymämerkki, käsikirjoittaja Arijoutsi

Lähteet 
 

Helsingin entiset teatterit
Inderjit Kaur Khalsa

Inderjit Kaur Khalsa eli Mervi Enqvist (syntyjään Mervi Rannikko; 22. maaliskuuta 1970 Somero) on suomalainen elokuvaohjaaja ja joogaopettaja.

Koulutus
Inderjit Kaur Khalsa opiskeli teatteritaidetta Teatterikorkeakoulussa ja New Yorkissa ja valmistui näyttelijäksi vuonna 1997. Myöhemmin hän on opiskellut fiktiokäsikirjoittamista ja suorittanut elokuvaohjaajan erikoisammattitutkinnon.

Ura
Inderjit Kaur Khalsa tutustui ensimmäistä kertaa joogaan asuessaan New Yorkissa. Siellä hän harjoitti jivamukti-joogaa opettajinaan Sharon Cannon ja Cyndi Lee. Suomeen palattuaan hän harjoitti astangajoogaa Astangajoogakoululla. Vuonna 2000 hän muutti takaisin New Yorkiin, jossa hän löysi kundalinijoogan. Hän asui vuosia Yhdysvalloissa opiskellen useiden henkisten opettajien ohjauksessa, kääntyi sikhiläisyyteen ja otti intialaisen nimen. Palattuaan jälleen Suomeen hän on kirjoittanut kolme Tammen kustantamaa kirjaa joogasta. Hän on perustanut Kundaliinijooga Helsinki -joogakoulun vuonna 2015.

Inderjit Kaur Khalsa ohjasi ensimmäisen dokumenttielokuvansa Brooklynin pojat, joka  kertoo ohjaajan suhteesta entiseen amerikkalaiseen mieheensä ja heidän yhteiseen lapseensa. Elokuva sai ensi-iltansa Espoo Ciné -elokuvafestivaaleilla vuonna 2014. Hänen toinen dokumenttinsa Sota vai rauha koostuu militantin The Weather Underground -vasemmistoryhmän perustajien Bill Ayers ja Bernardine Dohrn haastatteluista. Se oli niin ikään ensi-illassa Espoo Ciné -festivaaleilla vuonna 2017.

Bibliografia

Lähteet

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu
Inderjit Kaur Khalsan blogi
Kundaliinijooga Helsingin kotisivu

Elävät henkilöt
Vuonna 1970 syntyneet
Suomalaiset dokumenttiohjaajat
Joogaopettajat
Suomalaiset terveyskirjailijat
Dark Tranquillityn diskografia

Dark Tranquillity on Göteborgissa vuoden 1989 lopulla perustettu melodista death metalia esittävä ruotsalainen yhtye. Se on In Flamesin ja At the Gatesin ohella yksi tunnetuimmista niin sanotun Göteborg-soundin edustajista.

Studioalbumit

Demot 
  (Septic Broiler -nimellä)
  (Septic Broiler -nimellä)

Kokoelma-albumit

EP:t

Livealbumit

Videoalbumit 
 Live Damage (2003)
 Where Death is Most Alive (2009)

Musiikkivideot 

Diskografiat
Lastenruoka

Lastenruoka on ruokaa, joka on suunnattu lapsille. Lastenruokatuotteilla on kaikkein tiukimmat lainsäädännön koostumus-, ravitsemus-, turvallisuus- ja laatuvaatimukset. Vierasaineita ja torjunta-ainejäämiä ei saa olla kuten muissakaan elintarvikkeissa. Alle kolmevuotiaille lapsille suunnatut tuotteet täytyy lain mukaan merkitä ikäryhmämerkinnällä.

Lastenruokien historiaa 
Lastenruokia alkoi ensimmäisenä kaupallisesti valmistaa vuonna 1901 alankomaalainen M NV Nutricia -yhtiö. Yhdysvalloissa niitä valmisti ensimmäisenä Harold Clapp 1920-luvulla. Pablum toi markkinoille ensimmäiset esikypsennetyt ja kuivatut lastenruoat, joita valmistettiin 1930-luvulla alun perin sairaille lapsille.

Jalostaja alkoi valmistaa lastenruokia vuonna 1961. Valmistusta oli kokeiltu jo 1950-luvulla, mutta tuotteille ei ollut kysyntää. Piltti-nimi tuli Leirakselta, joka toi vuonna 1958 markkinoille Piltti-ihovoiteen lapsille. Valmiiden lastenruokien käyttö yleistyi Suomessa 60-luvulla. Nykyään Suomi on valmiin lastenruoan kulutuksessa maailman kärkimaita.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elintarvikkeet
Lastenhoito
Mentuhotep IV

Mentuhotep IV (hallitsi noin 1992 eaa. – 1985 eaa.) oli 11. dynastialla elänyt egyptiläinen faarao. Hänen vanhempansa olivat faarao Mentuhotep III ja kuningatar Imi. Mentuhotep IV:ttä ei mainita Torinon papyruksessa tai Egyptin kuningasluetteloissa. Hänen nimensä esiintyy kuitenkin Wadi el-Hudin ja Wadi Hammamatin kaiverruksissa. Hallituskautensa ensi vuosina Mentuhotep IV teki tarkastusmatkan Wadi el-Hudin kivilouhokselle visiirinsä Amenemesin johdolla. Amenemes saattoi olla Egyptin 12. dynastian perustaja Amenemhet I. Matkalle osallistui 10 000 miestä, ja sen tarkoituksena oli hankkia sopivia kiviä kuninkaallista sarkofagia varten.

Lähteet 

Egyptin faaraot
Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Vredesvävd

Vredesvävd on folk metal -yhtye Finntrollin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. syyskuuta 2020.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Vreth – laulu
 Routa – kitarat
 Skrymer – kitarat
 Tundra – basso
 Mörkö – rummut & lyömäsoittimet
 Trollhorn – kosketinsoittimet, kitarat
 Virta – kosketinsoittimet

Arvostelut 
 Kaaoszine: 10/10
 Imperiumi: 
 V2.fi: 
 Soundi:

Lähteet 

Finntrollin albumit
Vuoden 2020 albumit
Stavrós

Stavrós (, ”Risti”) tai Stávros (Σταύρος) voi viitata seuraaviin:

 Stavrós, Agía Paraskevín kaupungin kaupunginosa Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella Kreikassa
 Stavrós, kaupunki Lamían kunnassa Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella Kreikassa
 Stavrós, kylä Ithakan saarella Jooniansaarten alueella Kreikassa
 Stavrós, kaupunki Vólvin kunnassa Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella Kreikassa
 Stavronísi eli Stavrós, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä lähellä Hydraa

 Stávros, kreikkalainen miehen etunimi
Adele Bloesch-Stöcker

Adele Bloesch-Stöcker (1875 Gummersbach – 1978 Winterthur) oli saksalaissyntyinen, sveitsiläistynyt viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.

Bloesch-Stöcker esiintyi solistina menestyksekkäästi muun muassa Leipzigissä ja Berliinissä. Vuodesta 1903 hän esiintyi toistuvasti Fritz Brunin johdolla Bernissä, johon asettui vuonna 1908 kaupungin kirjastonhoitajan kanssa avioitumisen myötä. Bloesch-Stöcker kuului Bernin kamariorkesterin perustajiin ja vastasi vuonna 1928 Sveitsin naisten työn näyttelyn (SAFFA) musiikkiosuudesta. Bloesch-Stöcker luopui esiintymisurastaan reuman takia. Vuosina 1935 ja 1936 hän johti säveltämänsä myöhäisromanttisen viulukonserton (e-molli, 1935) esitykset Burgdorfissa ja Bernissä Marguerite Siebenthalin soittaessa solistina. 

Bloesch-Stöcker teki urallaan viulistina yhteistyötä Max Regerin kanssa ja soitti tämän sooloviululle säveltämän sonaatin. Vuonna 1973 julkaistiin Zürichissä hänen 98-vuotiaana kirjoittamansa muistelut Regeristä. Bloesch-Stöcker eli 103-vuotiaaksi. Patricia Kopatchinskaja esiintyi Bernin kamariorkesterin solistina hänen viulukonserttonsa esityksessä vuonna 2002.

Lähteet 

Saksalaiset viulistit
Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset kapellimestarit
Sveitsiläiset viulistit
Sveitsiläiset säveltäjät
Sveitsiläiset kapellimestarit
Vuonna 1875 syntyneet
Vuonna 1978 kuolleet
Yli satavuotiaiksi eläneet saksalaiset
Yli satavuotiaiksi eläneet sveitsiläiset
Ghadar-liike

Ghadar-liike oli 1900-luvulla toiminut ulkomailla asuvien intialaisten vallankumouksellinen järjestö, jonka tavoite oli vapauttaa Intia brittien vallasta. Enemmistö jäsenistä oli sikhiläisiä punjabeja, jotka asuivat Pohjois-Amerikassa. Intian itsenäistyttyä vuonna 1948 Ghadar-liike lakkautettiin.

Ghadar-liike sai alkunsa San Franciscossa vuonna 1913, jolloin joukko aktivisteja alkoi järjestämään siirtotyöläisiä kapinaan Intian brittihallintoa vastaan. Järjestö perusti vallankumouksellisen Gadr-sanomalehden ja levitti pamflettejaan ympäri maailmaa, mikä johti liikkeen laajenemiseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana liike sai rahoitusta Saksan ulkoasiainministeriöltä, jonka tavoite oli nostattaa Intia kapinaan siirtomaaisäntäänsä vastaan. Saksalaisten juonen paljastuttua 29 liikkeen jäsentä tuomittiin oikeudenkäynnissä vuonna 1917. Intiaan matkanneet kapinalliset kuvittelivat esimerkkinsä kannustavan intialaiset kansanjoukot kapinaan. He eivät salanneet aikomuksiaan vaan puhuivat avoimesti kapinatavoitteistaan laivamatkojensa aikana, minkä seurauksena Britannian tiedustelupalvelun oli helppoa päästä heidän jäljilleen. He eivät myöskään tienneet useiden paikallisten myönteisestä suhtautumisesta Britanniaan, minkä vuoksi he tulivat maanmiestensä pettämiksi. Lahoressa järjestetyssä oikeudenkäynnissä vuonna 1915 tuomittiin kuolemaan 24 Ghadar-kapinallista ja 27 lähetettiin vankisiirtokuntiin. Britit vastasivat Ghadar-liikkeen kapinaan Intian puolustamislailla 1915 (), joka antoi valtuuden pidättää jokaisen kapinallisen ja nationalistin ilman oikeudenkäyntiä. Kapinallisten johtaja Rash Behari Bose päätti paeta Japaniin, mikä jätti kapinalliset ilman johtajaa.

Ghadar-järjestön poliittiset tavoitteet eivät toteutuneet, mutta he innoittivat intialaisia nationalisteja kuten Subhas Chandra Bosea ja Bhagat Singhiä. Kanadan New Westminsterin kaupungissa järjestö sai vuonna 2020 tunnustusta, kun pormestari Jonathan Cotte julisti tammikuun 11. päivän Mewa Singhin muistopäiväksi. Mewa Singh oli Ghadar-aktivisti, joka hirtettiin 11. tammikuuta 1915 hänen murhattuaan maahanmuuttovirkailija W. C. Hopkinsonin, jonka alainen Bela Singh oli surmannut kaksi sikhiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Intian historia
Yhdysvaltain historia
Sikhiläisyys
Sedile

Sedile (sediili, lat. ’istuin’, ’tuoli’, ’penkki’) on kirkon kuorissa oleva papin tuoli, josta jumalanpalvelus voidaan johtaa.

Aikaisemmin sedele oli käytössä ennen kaikkea katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa messua johtavan piispan tai papin ja avustajien istuimena. Vanhoissa, keskiaikaisissa kirkkoranennuksissa  ne ovat voineet olla kiinteitä kuorin seinään liittyviä kivisiä istuimia, "sedile-komeroita", jotka olivat kuorin seinässä olevia syvennyksiä. Suomessa tällaisia sedile-komeroita on säilynyt vain kirkkojen asehuoneissa. 

Nykyään sedile on myös käytössä joissakin luterilaisissa kirkoissa. Sedilen istuimen edessä voi olla myös siirrettävä, matala ambo, johon voi liittyä myös polvistumispalli, jolloin messun selebrantti voi pitää tarvittavat kirjat ambolla ja voi johtaa messun tai muun jumalanpalveluksen, esim. rukoushetken istuen. Kuitenkin messun saarna pidetään kirkon varsinaisen ambon ääreltä tai saarnastuolista sekä ehtoollisosa johdetaan alttarin ääreltä.

Perinteisesti sedileen on kuulunut kolme istuinta, selebrantille, diakonille tai avustavalle papille ja messupalvelijalle. Nykyään sedilen ympärille voidaan tarvittasessa sijoittaa useampiakin istuimia messussa tai jumalanpalveluksessa toimivia varten.

Katso myös 
 Leviittatuoli, jossa on historiallista tietoa sedilesta.

Lähteet 

Kirkkoarkkitehtuuri
Jumalanpalvelukset
Mauritiuksen kansalliskokous

Kansalliskokous (eng. National Assembly, ran. Assemblée nationale) on Mauritiuksen lainsäädännöllinen elin, joka koostuu 70 edustajasta. Vaalit pidetään viiden vuoden välein.. Virallisesti parlamentti koostuu presidentistä ja kansalliskokouksesta.

Kansalliskokous vastaa maan lainsäädännöstä ja hyväksyy budjetin. Ministerien kolmetuntinen kyselytunti järjestetään tiistaisin..

Lainsäädäntötyötä tehdään kuudessa valiokunnassa.

Viimeisimmät vaalit 
Edelliset vaalit pidettiin 7. marraskuuta 2019. Tuolloin istuva pääministeri Pravind Kumar Jugnauth valittiin uudelleen viisivuotiskaudelle. Vaaleissa 62 paikkaa valitaan suorilla vaaleilla ja vaalilautakunta osoittaa loput 8 edustajaa. Nämä kahdeksan edustajaa ovat ns. hyvät häviäjät, ja systeemillä varmistetaan eri etnisistä taustoista tulevien mahdollisimman tasavertainen edustus.

Lähteet 

Parlamentit
Mauritiuksen politiikka
Awkwafina

Awkwafina (oik. Nora Lum, s. 2. kesäkuuta 1988) on yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä. Hän kävi nuorena soittotunneilla, soitti trumpettia ja opiskeli klassista musiikkia ja jazzia. Vasta suoritettuaan korkeakoulututkinnon hän alkoi tehdä omaa musiikkiaan. Vuonna 2012 ilmestyneestä kappaleesta ”My Vag” tuli suosittu internetissä, ja se sisältyy hänen 2014 ilmestyneeseen albumiinsa Yellow Ranger. 

Awkwafina on esiintynyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Hän sai Golden Globe -palkinnon elokuvasta Jäähyväiset.

Filmografia

Lähteet 
 

Vuonna 1988 syntyneet
Yhdysvaltalaiset muusikot
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Elävät henkilöt
Virendranath Chattopadhyaya

Virendranath Chattopadhyaya (1880 – 2. syyskuuta 1937) oli intialainen vallankumouksellinen, joka tavoitteli Intian vapautta brittiläisestä siirtomaavallasta aseellisella vastarinnalla. Hän matkusti ympäri Eurooppaa pyrkien luomaan liittolaissuhteita itsenäisyyttä tavoittelevalle Intialle. Hän oli Sarojini Naidun ja Harindranath Chattopadhyayn veli.

Chattopadhyaya matkusti Lontooseen vuonna 1902 osallistuakseen Indian Civil Servicen virkamieskokeeseen. Siellä hän tapasi intialaisia nationalisteja, jotka kannattivat aseellista vastarintaa Intian vapauttamiseksi brittien vallasta. Vuonna 1910 hän joutui pakenemaan Britanniasta Pariisiin. Ensimmäisen maailmansodan alla hän siirtyi Saksaan pyrkimyksenä saada tukea Britannian viholliselta intialaisten itsenäistymispyrkimykselle. Saksassa hän osallistui Berliinin Intia-komitean perustamiseen. Komitea sai tukea Saksan ulkoasiainministeriöltä yhdessä Ghadar-liikkeen kanssa. Yhteistyö saksalaisten kanssa johti hänet Sveitsiin, missä hän joutui salakuljettamaan aseita Italiaan vuonna 1915. Salakuljetusoperaatio keskeytyi intialaisten uskoessa, että brittien tiedustelupalvelu tarkkaili heitä. Chattopadhyaya luovutti aselastin Sveitsissä majaileville italialaisanarkisteille, jotka jäivät kiinni vuonna 1917. Hän oli poistunut maasta jo vuonna 1915 Sveitsin karkottaessa hänet puolueettomuutensa rikkomisesta. Karkoituksensa vuoksi hän ei ollut paikalla vastaanottamassa 2,5 vuoden vankeustuomiotaan, tuhannen frangin sakkoaan ja elinikäistä porttikieltoa.

Vuonna 1917 hän siirtyi Tukholmaan osana yritystään saada ruotsalaisia sosialisteja tavoitteidensa taakse. Hän teki yhteistyötä maanmiehensä M. P. T. Acharyan kanssa ja yritti suostutella myös hollantilaisia puolelleen tuloksetta. Tammikuussa 1918 hän ja Acharya onnittelivat itsenäistynyttä Suomea ruotsalaislehtien Svenska Dagbladetin ja Aftonbladetin kautta saadakseen Suomelta sympatiaa Intian itsenäisyyskamppailulle.

Ruotsista Chattopadhyaya poistui, kun Britannia painosti Ruotsin hallitusta luovuttamaan hänet. Hän palasi Berliiniin, missä hän asui yhdessä rakastajattarensa Agnes Smedleyn kanssa vuosina 1920–1928. W. Somerset Maughamin kirjassa Ashenden: The British Agent esiintyvä hahmo nimeltä Chandra Lal sai innoituksensa Chattopadhyayasta. Chattopadhyaya kuoli Stalinin vainoissa vuonna 1937, jolloin hänet ammuttiin.

Lähteet

Intialaiset henkilöt
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Stalinin vainoissa kuolleet
Hans Carl von Carlowitz

Hans Carl von Carlowitz, alun perin Hannß Carl von Carlowitz (24. joulukuuta 1645 - 3. maaliskuuta 1714), oli saksalainen verotilinpitäjä ja kaivosvalvoja. Hänen kirjansa Sylvicultura oeconomica, oder haußwirthliche Nachricht und Naturmäßige Anweisung zur wilden Baum-Zucht (1713) oli ensimmäinen kattava tutkielma metsätaloudesta. Häntä pidetään kestävän satometsätalouden isänä.

Elämä 
Hans Carl von Carlowitz syntyi Oberrabensteinissa lähellä Chemnitziä, nykyään Chemnitzin esikaupunkia. Hän oli metsämestari Georg Carl von Carlowitzin poika. Hän opiskeli lakia ja julkishallintoa Jenassa, oppi vieraita kieliä, matkusti nuoruudessaan Ranskaan, Venäjälle ja Italiaan sekä harjoitteli luonnontieteitä ja kaivostieteitä. 

1677 hänestä tuli kaivosvalvoja ja vuonna 1711 hän aloitti työskentelyn kaivostoiminnasta Kursachsenin tuomioistuimessa Freibergissä (Sachsen). Freiberg, joka sijaitsee Erzgebirgen juurella, tunnettiin hopeakaivoksistaan. Tässä tehtävässä hän vastasi muun muassa puun toimittamisesta kaivosteollisuudelle, joka työllisti tuolloin noin kymmenentuhatta kaivostyöläistä. Hän kuoli Freibergissä .

Merkitys 

Ajatus kestävyydestä, missä sitä historiassa esiintyy, syntyy kriisin ja niukkuuden aikana. Noin vuonna 1700 kaivosteollisuus ja tuhansien toimeentulo oli uhattuna Sachsenissa. Kaivoksissa oli malmia riittävästi, mutta ongelmana oli akuutti puutavaran puute. Kaivosteollisuus ja malmien sulatus olivat kuluttaneet kokonaisia metsiä. Kaivospaikkojen läheisyydessä vanhat metsät olivat kadonneet kokonaan. Puut oli hakattu kestämättömällä vauhdilla vuosikymmenien ajan ilman ponnistuksia metsien palauttamiseksi. Ensimmäiseksi  Erzgebirgen jokijärjestelmät rakennettiin, joita pitkin tukkeja voitiin uittaa yhä kauempana olevilta metsäalueilta, mutta nämä toimenpiteet vain lykkäsivät kriisiä. Puun hinta nousi yhä enemmän, mikä johti konkursseihin ja kaivosteollisuuden osien sulkemiseen. Hans Carl von Carlowitz kasvoi tässä ympäristössä ja vaikutti siihen. Hän matkusti laajalti nuoruudessaan ja oli oppinut paljon pakko kuria Ranskan ministeri Jean Baptiste Colbertilta, joka oli sääti metsätalouden uudistuksen Ranskassa. 

Hänen merkityksensä kirjoittajana on siinä, että hän ensimmäisenä  kirjoitti kattavasti metsätaloudesta. Hänen tutkielmansa on kokoelma tietoa metsänhoidosta tuolloin. Hän hyödynsi omaa kokemustaan laajentaakseen tieteellistä tietopohjaa, joka säilyi kolmekymmenvuotisen sodan tuhojen jälkeenkin. Hans Carl von Carlowitz muotoili ensimmäisenä selkeästi kestävän metsätalouden käsitteen.

Katso myös 

 Sylva, tai A diskurssi metsäpuista ja puun lisääntymisestä

Lähteet 

 Grober, Ulrich (saksa) DER ERFINDER DER NACHHALTIGKEIT DIE ZEIT Nr. 48 / 25.11.1999, sivu 98 
 Verlag Kessel, 2. painos vuodelta 1732, uusintapainos    , Lukuharjoitus: 
  
Vuonna 1714 kuolleet
Vuonna 1645 syntyneet
Metsänhoitajat
Metsätalous
Dead by Aprilin diskografia

Dead by April on Göteborgista kotoisin oleva ruotsalainen yhtye, joka sekoittaa kappaleissaan popmusiikkia, metalcorea, melodista death metallia ja industrialia. Yhtye itse ilmoittaa Myspace-sivuillaan soittavansa popmetallia.

Albumit
 Dead by April (2009)
 Incomparable (2011)
 Let The World Know  (2014)
 Worlds Collide (2017)

Kokoelma-albumit
 Stronger (2011)

EP:t 
 Worlds Collide (Jimmie Strimell Sessions) (2017)
 Worlds Collide (Acoustic Sessions) (2017)

Singlet
 Losing You (2009)
 What Can I Say (2009)
 Angels of Clarity (2009)
 Within My Heart (2011)
 Lost (2011)
 Calling (2011)
 Mystery (2012)
 Freeze Frame (2013)
 Empathy (2013)
 As A Butterfly (2013)
 Breaking Point (2016)
 My Heart Is Crushable (2017)
 Warrior (2017)
 Numb (Linkin Park cover) (2017)
 Memory (2020)
 Heartbeat Failing (2021)
 Collapsing (2021)

Vierailevana artistina
 Stronger (Lazee feat. Dead by April) (2010)
 Dance in the Neon Light (Lena Philipsson feat. Dead by April) (2011)

Musiikkivideot

Diskografiat
Henna Blomroos

Henna Blomroos (s. 13. tammikuuta 2000) on suomalainen frisbeegolfaaja sekä lajin kaksinkertainen Euroopan mestari ja viisinkertainen Suomen mestari.

Vuonna 2011 lajin aloittanut Blomroos oli pitkään suomalaisen Prodiscuksen sponsoroima, mutta kauden 2019 päätteeksi hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Innovan joukkueeseen.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset frisbeegolfaajat
Elävät henkilöt
The Hivesin diskografia

The Hives on garage- ja punkrockyhtye Fagerstasta, Ruotsista.

Studioalbumit
 Barely Legal (1997)
 Veni Vidi Vicious (2000)
 Tyrannosaurus Hives (2004)
 The Black and White Album (2007)
 Lex Hives (2012)

Livealbumit
 Live at Third Man (2020)

Kokoelma-albumit
 Your New Favourite Band (2001)

EP:t
 Oh Lord! When? How? (1996)
 A.K.A. I-D-I-O-T (1998)
 A Killer Among Us (yhdessä The Pricksin kanssa, 1998)
 Tarred and Feathered (2010)

Singlet
 ”Hate to Say I Told You So” (2000)
 ”Main Offender” (2000)
 ”Die, All Right!” (2001)
 ”Walk Idiot Walk” (2004)
 ”Two-Timing Touch and Broken Bones” (2004)
 ”A Little More for Little You” (2005)
 ”Abra Cadaver” (2005)
 ”Throw It on Me” feat. Timbaland (2007)
 ”Tick Tick Boom” (2007)
 ”T.H.E.H.I.V.E.S.” (2008)
 ”Go Right Ahead” (2012)
 ”I'm Alive” (2019)
 ”Good Samaritan” (2019)

DVD:t
 Tussles in Brussels (2005)

Musiikkivideot 
 A.K.A. I-D-I-O-T (1998)
 Hate to Say I Told You So (2000)
 Main Offender (2001)
 Die, All Right! (2001)
 Walk Idiot Walk (2004)
 Two-Timing Touch and Broken Bones (2004)
 Abra Cadaver (2004)
 A Little More for Little You (2004)
 Throw It on Me (Timbalandin kanssa) (2007)
 Tick Tick Boom (2007)
 Won't Be Long (2008)
 Go Right Ahead (2012)
 Wait a Minute (2012)

Diskografiat
Jäähyväiset (vuoden 2019 elokuva)

Jäähyväiset  on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2019. Se kertoo perheestä, joka saa kuulla isoäidillä olevan vain vähän elinaikaa jäljellä, ja päättää olla kertomatta sitä hänelle itselleen. Sen sijaan järjestetään häät, joihin koko suku kokoontuu. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Lulu Wang.  Golden Globe 2020-gaalassa Awkwafina palkittiin naispääosasta, ja elokuva esitettiin vieraskielisten elokuvien sarjassa.

Jäähyväisten käsikirjoitus perustuu sen ohjanneen Lulu Wangin kokemuksiin elämästä kahden kulttuurin välissä. Siinä puhutaan sekä kiinaa että englantia.

Lähteet 

Vuoden 2019 yhdysvaltalaiset elokuvat
Conor Timmins

Conor Timmins (s. 18. syyskuuta 1998 St. Catharines, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Arizona Coyotesin organisaatiota. Hän on Colorado Avalanchen toisen kierroksen varaus vuodelta 2017. Pelipaikaltaan Timmins on puolustaja.

Ura 
Timmins varattiin CHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2014 neljännellä kierroksella OHL-joukkue Soo Greyhoundsiin, johon hän siirtyi kaudeksi 2015–2016. Tulokkaana Timmins teki 60 ottelussa tehot 4+9=13. Toisella kaudellaan Timmins oli joukkueensa tehokkain puolustaja seitsemällä maalilla ja yhteensä 61 tehopisteellä. Hänet valittiin CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun. Kausi 2017–2018 oli Timminsin junioriuran viimeinen. 36 runkosarjaottelussa hän teki tehot 8+33=41. Lisäksi hän pelasi 23 ottelua pudotuspeleissä ja teki niissä 18 tehopistettä. Timmins valittiin OHL:n toiseen tähdistöön.

Timmins edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 2018 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänet valittiin Kanadan kolmen parhaan pelaajan joukkoon joukkueen voittaessa maailmanmestaruuden. Lisäksi hänellä oli koko turnauksen paras plus/miinus -tilasto.

Maaliskuussa 2018 Timmins teki hänet toisella kierroksella varanneen NHL-seura Colorado Avalanchen kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Viimeisen juniorikautensa aikana hän kuitenkin kärsi aivotärähdyksestä, jonka oireiden vuoksi ei voinut pelata Avalanchen organisaatiossa yhtäkään peliä kauden 2018–2019 aikana.

Timmins teki ammattilaisdebyyttinsä 3. lokakuuta 2019 ottelussa Calgary Flamesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.59 minuuttia. Timmins pelasi vielä toisen ottelun Avalanchessa, jonka jälkeen hänet lähetettiin AHL-farmiseura Colorado Eaglesiin. Timmins pelasi AH:ssä 40 runkosarjaottelua tehoin 3+24=27.

Heinäkuussa 2021 Avalanche kauppasi Timminsin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuodelle 2022 Arizona Coyotesiin vaihdossa maalivahti Darcy Kuemperiin.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Arizona Coyotesin pelaajat
Colorado Avalanchen varaamat pelaajat
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Elmeri Purmonen

Elmeri Purmonen (s. 22. joulukuuta 2001 Kuusamo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Sotkamon Jymyä.

Ura 
Purmonen on Kiteen Pallon oma kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 24. toukokuuta 2019 vieraissa KiPan paikallisvastustaja Joensuun Mailaa vastaan. Purmonen toi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä 29. toukokuuta 2019 kotona Sotkamon Jymyä vastaan.

Purmonen on urallaan 15.9.2022 mennessä pelannut 103 superpesiksen runkosarjaottelua, joissa hän on lyönyt 5+2 juoksua, tuonut 122 juoksua ja lyönyt 428 kärkilyöntiä. Purmonen on pelannut 10 ylempien pudotuspelien ottelua, joissa hän on lyönyt 0+1 juoksua, tuonut 10 juoksua ja lyönyt 35 kärkilyöntiä.

Pelityyli 
Purmonen on nopea, hänellä on hyvä lähtökiihtyvyys ja hänen suurin vahvuutensa on pelisilmä. Etenijänä Purmonen on röyhkeä ja rohkea. Ulkopelissä hän on pelannut vaihtotilanteissa takalukijana ja takatilanteissa kulmassa.

Saavutukset 
 1 Itä-Länsi -ottelu: 2021 
 B-poikien Itä–Länsi-ottelu (2019)

Muuta 
Purmonen valmistui ylioppilaaksi Kiteen lukiosta keväällä 2020.

Lähteet 

 
Vuonna 2001 syntyneet
Sotkamon Jymyn pelaajat
Suomalaiset pesäpalloilijat
Elävät henkilöt
Mikko Särelä

Mikko Särelä (s. 1975 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja kansalaisaktivisti. Särelä tuli  tunnetuksi kaupunkisuunnitteluaktiivina ja Lisää kaupunkia Helsinkiin -Facebook-ryhmän perustajana. Ryhmän perustamiseen liittyvistä ansioista hänet palkittiin Vuoden kaupunkilainen -tittelillä vuonna 2014. 2010-luvulla hän on keskittynyt kaupunkisuunnitteluun ja tietoyhteiskuntapolitiikkaan. Vuodesta 2017 hän on ollut vihreiden varavaltuutettu Helsingissä ja toiminut useissa muissa kunnallisissa luottamustoimissa.

Kunnallis- ja puoluepolitiikka

Särelä toimii Vihreän liiton aktiivina ja poliitikkona. Hän on jäsen Helsingin Vihreissä ja Tieteen ja teknologian vihreissä. Särelällä on ollut seuraavat kunnalliset luottamustoimet Helsingissä:

 Kaupunkisuunnittelulautakunnan varajäsen 2012–2017
 Varavaltuutettu 2017–
 Kaupunkiympäristölautakunnan varajäsen 2017–
 Kakennukset ja yleiset alueet -jaoston varapuheenjohtaja 2017–2020
 Kaupunginhallituksen varajäsen 2019–
 Elinkeinojaoston ja konsernijaoston varajäsen 2019–

Särelä on myös yksi kaupunkisuunnittelua käsittelevän Seuraavat 400 000 helsinkiläistä -pamfletin kirjoittajista yhdessä Osmo Soininvaaran, Otso Kivekkään ja Mari Holopaisen kanssa.

Kansalaisaktivismi

Mikko Särelä oli vuonna 2005 Lex Karpelaa vastustavan mielenosoituksen järjestäjä. 

Vuonna 2009 hän perusti Lisää kaupunkia Helsinkiin -Facebook-ryhmän. Ryhmä on tarkoitettu ihmisille, jotka haluavat kaupunkiin lisää tiiviitä kerrostalokortteleita, kivijalkaliikkeitä ja korttelipuistoja 

Lisää kaupunkia Helsinkiin -ryhmän perustamisen ansiosta Kaupunkitoimittajat ry valitsi Särelän ”vuoden kaupunkilaiseksi” 2014.

Koulutus ja työ

Särelä on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Hän on työskennellyt tutkijana Aalto-yliopistossa ja sittemmin Tekniikan akateemisten innovaatio- ja elinkeinopolitiikan asiantuntijana.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Särelän verkkosivut ja blogi.

Vihreän liiton poliitikot
Nykyiset Helsingin kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomalaiset bloginpitäjät
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Huhti (Perniö)

Huhti on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön kirkonkylän koillispuolella Ervelän vieressä.

Huhti sijaitsee Asteljoen laaksossa. Huhdin kyläalue sijoittuu joen pohjoispuolella olevan suuren hiekkamuodostuman ympäristöön. Huhti ja Ervelä muodostavat yhtenäisen asutuskokonaisuuden kirkonkylän ja Ylikulman välisen Erveläntien läheisyyteen. Kylän pellot sijoittuvat Asteljoen sivuhaaran Kuuttasojan varrelle muun kyläalueen ollessa metsän peitossa. Ervelän lisäksi Huhdin läheisyydessä ovat Ketunpyöli ja Suomenkylä.

Historia
Huhdista on löytynyt runsaasti pronssikautisia jäänteitä. Perniön historia -teoksen mukaan Huhdissa on Perniön komeimmat vareet. Huhdin kantatila sijaitsee yhä historiallisella kylätontilla Varemäen etelärinteessä Asteljoen varrella. Paikka lienee asuttu pronssikaudesta lähtien ja tilan tontilta on perimätiedon mukaan hävitetty useampia röykkiöhautoja.

Itse Huhdin kylä on Ruotsin valtaa edeltävältä ajalta. Kylässä on ollut kolmea taloa, jotka ovat kuuluneet 1400-luvulla Giös-rälssisuvulle. Kylä on lahjoitettu kirkolle ja peruutettu kruunulle Kustaa Vaasan toimesta. Vuonna 1559 kylä päätyi maakaupoissa Horn-suvulle. Huhtiin on kuulunut Perniön länsiosassa sijaitseva Merihuhdin alue, joka on erotettu omaksi kyläkseen myöhäiskeskiajalla. Huhdin talot yhdistyivät yhdeksi Huhdin tilaksi 1600-luvulla ja vuonna 1665 Huhdin tila siirtyi Hämeenkylän Johanneslundin kartanolle.Teijon ruukin patruuna osti ratsutilaksi muutetun Huhdin vuonna 1765. Itsenäiseksi perintötilaksi Huhti lunastettiin vuonna 1857.

Huhdin kylätontti oli kylän keskus 1900-luvun alkuun saakka. Turku–Karjaa -junarata rakennettiin Huhdin länsireunan halki ja Ervelään tuli rautatieasema, minkä myötä aseman ympäristöön syntyi uutta asutusta, joka ulottui myös Huhdin puolelle. Toinen asutuskeskittymä syntyi Huhdin pohjoisosaan Ketunpyölin yhteyteen kun torpat ja mäkituvat itsenäistyivät 1920-luvun aikana. Huhdin kantatila on jäänyt yksin tontilleen ja 1950-luvulla tehty Erveläntien oikaisu on jättänyt tilan hieman syrjään. Ervelän postikonttori sijaitsi Huhdin puolella lähellä asemaa 1980-luvulle saakka.

Lähteet

Perniön kylät
Sand (sukunimi)

Sand on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
 Ebbe Sand (s. 1972), tanskalainen jalkapalloilija
 George Sand (1804–1876), ranskalainen kirjailija
 Louise Sand (s. 1992), ruotsalainen käsipalloilija
 Paul Sand (s. 1935), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Shlomo Sand (s. 1946), israelilainen historioitsija
 Todd Sand (s. 1963), yhdysvaltalainen taitoluistelija