joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Louis Slotin

Louis Alexander Slotin (1. joulukuuta 1910 Winnipeg, Manitoba, Kanada – 30. toukokuuta 1946 Los Alamos, New Mexico, Yhdysvallat) oli kanadanjuutalainen kemisti ja ydinfyysikko. Hän aloitti opintonsa synnyinkaupunkinsa Manitoban yliopistossa vain 16-vuotiaana, valmistuen vuonna 1932. Vuonna 1936 Slotin valmistui Lontoon yliopistosta biokemian tohtoriksi. Winnipegissa syntynyt Slotin osallistui Manhattan-projektiin vuodesta 1942 lukien, työskennellen mm. Chicagossa CP-1 atomimiilun parissa sekä Oak Ridgessa. Eräässä tilaisuudessa hän lausahti ELSO- eli tutkaupseeri luutnantti Jacob Beserille täten: "-Kuoleepa ihminen sitten tästä (atomi)pommista taikka luodista, niin se on sama asia. Hän on silloin kuollut". Slotin oli myös yksi Trinity-ydinkokeen silminnäkijöistä.

Slotin osallistui myös tulevaan Operaatio Crossroadsiin. Tehdessään tieteellistä tutkimusta, eli suorittaessaan pommin kriittisyyden pisteeseen vaikuttavia asioita Los Alamosin ydinlaboratoriossa, hänelle sattui tapaturma 21. toukokuuta 1946. Plutoniumkappaleen (lempinimi: Rufus) yläpuolella oli berylliumkuori, joka lepäsi toiselta reunaltaan alemman puolipallon päällä ja toiselta reunaltaan se oli Slotinin ruuvitaltan varassa. Kokeessa hänen talttansa lipsahti, minkä seurauksena pallo saavutti kriittisen massan, Pommin ydin muuttui äkillisesti radikaalisti fissiiliksi. Tapahtumapaikalla oli läsnä useita henkilöitä, joita Slotin suojasi omalla kehollaan, mutta samalla sai itse palovammoja käteensä. Tuo tapaturma surmasi hänet vain 9 päivää tästä myöhemmin säteilysairauden eli akuutin säteilysyndrooman muodossa.

Slotinin saama säteilyannos oli ollut huomattavan suuri, arviolta noin 900 remiä eli 9 Sievertiä eli jokseenkin varmuudella kohtalokkaan rajan ylittäen. Kuolettava annos on 500 remiä eli 5 Sv. Sama pommin ydin, myös Demon Coreksi nimetty (suom. Paholaisydin), surmasi tätä edeltävästi Harry K. Daghlianin. Kriittisen massan lähes saavuttavaa, lähentelevää koesarjaa on kutsuttu Lohikäärmeen hännän kutittamisena. Fissiili aines räjäytettiin Bikinin atollilla tehdyssä ydinkokeessa kesällä 1946.

Lähteet 
 Witts, Max Morgan & Thomas, Gordon : Enola Gay – Pommikone Hiroshiman yllä, Wsoy 1981, alkuteos 1976. (s.114)
https://www.atomicheritage.org/profile/louis-slotin

Viitteet

Aiheesta muualla 
https://www.newyorker.com/tech/elements/demon-core-the-strange-death-of-louis-slotin
http://www.science.ca/scientists/scientistprofile.php?pID=290
http://web.ncf.ca/lavitt/louisslotin.html
https://www.theatlantic.com/technology/archive/2018/04/tickling-the-dragons-tail-plutonium-time-bomb/557006/
http://www.canadashistory.ca/explore/science-technology/dr-louis-slotin-and-the-invisible-killer
https://www.tekniikkatalous.fi/uutiset/tt/bd0f2355-095c-4f40-8540-c556e6117888 

Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Ydinfyysikot
Kanadalaiset kemistit
Luettelo 1 500 metrin juoksun Suomen-mestareista

Tämä on luettelo 1 500 metrin juoksun Suomen mestareista. Miehet ovat kilpailleet 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruudesta Kalevan kisoissa vuodesta 1907 ja naiset vuodesta 1968 lähtien. Eniten mestaruuksia, seitsemän kappaletta, on Johanna Lehtisellä (o.s. Risku). Miehistä useimmin ovat voittaneet Olavi Salonen ja Joonas Rinne, molemmat kuusi kertaa.

Voittajat

Lähteet 
 
 Kalevan kisojen mitalistit nykyisissä lajeissa tai niiden edeltäjissä 1907–2021 Tilastopaja (tilaajille, maksullinen sivu)

Viitteet 

1 500 metrin juoksu
Keskimatkan juoksu
Temple Balls

Temple Balls on vuonna 2009 perustettu suomalainen hard rock -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen albumi Traded Dreams julkaistiin vuonna 2017. Levyn ensimmäinen single ”Hell and Feelin’ Fine” julkaistiin 2016. Debyyttialbumi äänitettiin Karma Sounds Studiosilla Thaimaassa. Toisen albumin ensimmäinen single ”Leap of Faith” julkaistiin lokakuussa 2017. Yhtye on uransa aikana keikkaillut useissa eri maissa.

Temple Ballsin kolmas albumi Pyromide julkaistiin huhtikuussa 2021.

Historia 
Yhtyeen ensimmäinen single Hell And Feelin’ Fine näki päivänvalon syyskuussa 2016. Karma Sound -studioilla Thaimaassa äänitetty esikoisalbumi Traded Dreams (2017) julkaistiin Suomen lisäksi Saksassa ja Japanissa. Levyn tuottanut Tobias Lindell tunnetaan yhteistyöstään muun muassa Europen, Mustaschin ja H.E.A.T.in kanssa. Syksyllä 2017 yhtye kiersi ensin Suomea Battle Beastin kanssa ja jatkoi sitten ensimmäiselle keikalleen Japaniin ja minikiertueelle Ukrainaan. Kevään 2018 ohjelmassa oli kahden viikon kiertue Baltiassa ja Itä-Euroopassa.                              

Ensimmäisen Japanin keikan jälkeen Burrn-lehden lukijat äänestivät TB:n ”2. kirkkaimmaksi toivoksi” ja valittiin myös ”vuoden tulokkaaksi” Masa Iton Rock TV:ssä.

Toisen albumin ensimmäinen single Kill The Voice julkaistiin marraskuussa 2018 ja sai hyvän vastaanoton. ”Untamed” nimeä kantavan toisen albumin seuraava single Distorted Emotions julkaistiin helmikuussa 2019.

Untamedin julkaisun siivittämänä yhtye kiersi Eurooppaa Sonata Arctican lämmittelijänä, sekä teki festivaaleja Suomessa ja ulkomailla. Sonata Arctica -kiertuetta seurasi toinen kiertue Euroopassa Shiraz Lanen ja Block Busterin kanssa. Kiertueiden jälkeen yhtye solmi kansainvälisen levytyssopimuksen  Frontiers Musicin kanssa, ja 2021 bändi julkaisi kolmannen albuminsa "Pyromide".

Jäsenet

Nykyiset 
 Arde Teronen – laulu
 Jiri Paavonaho – kitara, taustalaulu
 Niko Vuorela – kitara, taustalaulu
 Jimi Välikangas – basso, taustalaulu
 Antti Hissa – rummut

Entiset 
 Santeri Sirviö – kitara, taustalaulu

Julkaisut

Studioalbumit
 Traded Dreams (2017)
 Untamed (2019)
 Pyromide (2021)

Singlet 
 ”Hell and Feelin’ Fine” (2016)
 ”Off the Grid” (2016)
 ”Whole Lotta Rosie” (2017)
 ”Leap of Faith” (2017)
 ”Kill the Voice” (2018)
"Distorted Emotions" (2019)
”Thunder from the North” (2021)
"T.O.T.C." (2021)

Aiheesta muualla 
 Temple Ballsin kotisivu

2010-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Suomalaiset hard rock -yhtyeet
Nathalie Blomqvist


Nathalie Ida Helena Blomqvist (s. 20. huhtikuuta 2001 Pietarsaari) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa IK Falkenia ja häntä valmentaa Caroline Smedberg.

Blomqvist on saavuttanut 800 metrin juoksussa hopeaa Kalevan kisoissa Lappeenrannassa 2019 ja 1 500 metrin juoksussa pronssia Jyväskylässä 2018 ja Lappeenrannassa 2019. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 800 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2017 ja pronssia 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 800 ja 1 500 metrillä vuonna 2020 sekä hopeaa 1 500 metrillä 2021 ja 3 000 metrillä 2022. Lisäksi hän on saavuttanut pronssia 3 000 metrillä 2019 sekä 1 500 metrillä vuosina 2018 ja 2019. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän voitti lyhyen matkan vuosina 2021 ja 2022.

Blomqvist sijoittui alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 1 500 metrillä seitsemänneksi ajalla 4.25,20. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi ajalla 9.32,44. Maastojuoksun Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Blomqvist sai pronssia 19-vuotiaiden 4,5 kilometrillä vuonna 2019. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä ajalla 4.11,98. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä myös  Münchenin EM-kilpailuissa.

Blomqvistilla on hallussaan 22-vuotiaiden Suomen ennätys 1 500 metrillä ajalla 4.10,25 ja 17-vuotiaiden sisäratojen Suomen ennätys 800 metrillä ylipitkällä radalla ajalla 2.10,09.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet 

Suomalaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Alkulan tila

Alkulan tila sijaitsee Alkulassa, Vanhan Vaasan pohjoispuolella. Vaasan kaupungin omistamaan tilaan kuuluu nykyisin 1700-luvulla rakennettu päärakennus, puutarha ja eläinaitauksia.

Tilan nimi on peräisin sen entiseltä asukkaalta August Alexander Levónilta, joka perusti sinne Suomen ensimmäisen höyrymyllyn.

Historia
Alkulan tila toimi Abraham Wasastjernan tupakkaviljelmänä vuodesta 1773 seuraavan vuosisadan alkuun. Vaasalainen tehtailija August Alexander Levón osti tilan vuonna 1847 ja perusti sinne seuraavana vuonna väritehtaan. Vuonna 1849 Levón laajensi tuotantoaan rakentamalla tilalle Suomen ensimmäisen höyrymyllyn. 

Päärakennus ja Alkula säilyivät Vaasan palosta vuonna 1852. Palon jälkeen kaupunki siirrettiin meren ääreen, jonne myös Levón keskitti toimintansa. Alkulan myllyn tuotanto siirrettiin kaupungin uudelle paikalle vuonna 1876. Levónin kuoleman jälkeen tila myytiin maanviljelystarkoituksiin ja lopulta vuokrattavaksi. Tila oli asumiskäytössä 1970-luvulle saakka, minkä jälkeen kaupunki lunasti sen vuonna 1976. Tilan päärakennus ränsistyi ja pysyi autiona aina 1990-luvulle saakka, jolloin se kunnostettiin Pohjanmaan museon ohjeiden mukaan.

Nykyisin tilaa ylläpitää ja käyttää Vaasan 4H-järjestö.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Alkulan tila Vaasan 4H-yhdistyksen sivuilla

Vaasan rakennukset ja rakennelmat
Vaasan nähtävyydet
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Alkula
Syvälahden koulu

Syvälahden koulu on Turun Hirvensalossa syksyllä 2018 aloittanut yhtenäiskoulu. Se on uuden Syvälahden monitoimitalon suurin käyttäjä kirjaston, nuorisopalvelutilojen, neuvolan ja päiväkodin rinnalla. Koulun rehtorina toimii Jarmo Salo.

Syvälahden yhtenäiskouluun siirtyi noin 40 oppilasta Haarlan koulusta Hirvensalon eteläpäästä, noin 125 oppilasta Hirvensalon vanhimmasta koulusta Wäinö Aaltosen koulusta ja noin 400 oppilasta Turun Samppalinnanmäellä sijaitsevasta Luostarivuoren koulusta.

Koulun tilaratkaisuissa ei ole käytetty lainkaan pitkiä käytäviä, eikä pulpettejakaan ole. Luokat on jaettu ”kortteleihin”, joiden keskellä on toreiksi kutsutut keskustilat. Yhdessä korttelissa työskentelee noin sata lasta ja neljä opettajaa erilaisten ryhmien ja opetustilanteiden vaatimissa muunneltavissa tiloissa. Sekä tilaratkaisut että opetussuunnitelmat kannustavat oppilaiden väliseen yhteistyöhön.

Lähteet

Turun peruskoulut
Hirvensalo
Reverie

Reverie on yhdysvaltalainen scifi-painotteinen draamasarja. Ensimmäisen kauden esittäminen alkoi Yhdysvalloissa NBC-kanavalla 30. toukokuuta 2018.

NBC ilmoitti marraskuussa 2018 lopettavansa sarjan ensimmäisen tuotantokauden jälkeen.

Näyttelijät

Tuotanto 
Sarjan pilottijakson kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2017 Kanadan Vancouverissa. Loput jaksot kuvattiin Los Angelesissa Yhdysvalloissa.

NBC vahvisti tilanneensa sarjan pilottikauden toukokuussa 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Reverie NBC.comissa 
 

Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
2010-luvun televisiosarjat
NBC:n televisio-ohjelmat
Ville Valtonen (professori)

Ville Valtonen on suomalainen professori ja HYKSin entinen infektiosairauksien klinikan ylilääkäri. Valtonen on väitellyt tohtoriksi vuonna 1972 ja nimitetty dosentiksi vuonna 1976. Professoriksi  Valtonen on  nimitetty vuonna 1998.

Julkisuudessa Valtonen on tunnettu home- ja sisäilmasairauksia koskevista kannanotoistaan.  Long Play -julkaisun mukaan Valtosta pidetään tiedeyhteisön silmissä toisinajattelijana.

Lähteet

Katso myös 
 Ympäristöherkkyys

Aiheesta muualla 
 Jani Kaaro: Homeprofessorin väitteet - faktantarkistus

Suomalaiset professorit
Suomalaiset lääkärit
Elävät henkilöt
David Lindley

David Perry Lindley (s. 21. marraskuuta 1944) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on työskennellyt monien tunnettujen artistien kanssa, kuten Jackson Browne, Warren Zevon, Curtis Mayfield ja Dolly Parton. Hän on multi-instrumentalisti, joka soittaa muun muassa kitaraa, sähköbassoa, kontrabassoa, viulua, banjoa, Steel-kitaraa, mandoliinia, hardingfele-viulua, bouzoukia, sisteriä, sazia, Yaylı tanburia, charangoa, cümbüşia, udia, sitraa ja ukulelea.

Teini-iässä Lindley alkoi soittaa banjoa ja viulua sekä voitti myöhemmin viisi kertaa Topangan banjo- ja viulukilpailun. Vuosina 1966– 1970 hän oli perustajajäsen Kaleidoscope-nimisessä bändissä, joka soitti psykedeelistä musiikkia. Bändi julkaisi neljä albumia Epic Records -levymerkille.

Kaleidoscopen hajottua Lindley lähti Englantiin ja soitti Terry Reidin bändissä muutaman vuoden. Vuonna 1972 hän ryhtyi yhteistyöhön Jackson Brownen kanssa ja soitti tämän bändissä vuoteen 1980. 1970-luvulla hän kävi kiertueilla myös muiden artistien, kuten Crosby-Nash, Linda Ronstadt ja James Taylor, kanssa.

Vuonna 1981 Lindley perusti oman bändinsä, El Rayo-X:n. Jackson Browne tuotti heidän ensimmäisen albuminsa. Heidän viimeinen esiintymisensä ennen hajoamista tapahtui 31. joulukuuta 1989. Sen jälkeen Lindley on tehnyt kiertueita soolo-artistina ja myös duona Hani Naserin ja myöhemmin Wally Ingramin kanssa. Hän on soittanut myös lukemattomissa studio-sessioissa. Kiertueiden ja studiotöiden välissä hän on opetellut soittamaan uusia instrumentteja.

Lähteet

Aiheesta muualla

 David Lindleyn viralliset kotisivut

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset lauluntekijät
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Forlimpopoli

Forlimpopoli on kaupunki Keski-Italiassa, Emilia-Romagnan alueella, Forlì-Cesenan maakunnassa. Kaupunki sijaitsee Forlìsta viitisen kilometriä kaakkoon. Forlimpopolissa on runsaat 13 000 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Filidh

Filidh tai filid (gaelin fili, näkijä) olivat muinaisessa Irlannissa ammattimaisia runoilijoita, joiden virallisiin tehtäviin kuuluivat tarujen ja sukupuiden tallentaminen sekä hallitsevan luokan urotöistä kertovien runojen sepittäminen. Uskottiin, että filidh pystyivät langettamaan pelättyjä pilkkoja tai kirouksia (áer), jotka tuhosivat kirotun maineen, ja saattoivat myös aiheuttaa fyysistä vahinkoa tai jopa kuoleman. Filidh muodostivat oman aristokraattisen luokan, ja Irlannin käännyttyä kristinuskoon 400-luvulla he omaksuivat laittomiksi julistettujen druidien eli kelttien pappisluokan tehtävät.

Filidh jaettiin seitsemään arvoasteeseen. Yksi alimmista luokista oli bardi. Korkein aste oli ollamh, jonka pystyi saavuttamaan vähintään 12 vuoden opintojen jälkeen. Runoilijan täytyi silloin hallita 300 vaikeaa runomittaa, 250 tärkeää tarinaa ja 100 vähäisempää tarinaa. Ollamh sai käyttää karmiininpunaista höyhenkoristeista kaapua ja sauvaa. Aluksi filidh suosivat germaanisissa kielissä yleisiä alkusoinnillisia säkeitä, mutta myöhemmin he kehittivät mutkikkaisiin sääntöihin perustuvia runomuotoja, joista suosituin oli debide.

Filidh saivat omistaa maata 500-luvulta lähtien, ja heille tuli myös uusia tehtäviä. Virallisten runojen laatimisen lisäksi heidän tuli neuvoa paikallisia asukkaita lakiasioissa ja kirjallisuudessa sekä kertoa kansallisesta historiasta. Tämän pohjalta kehittyivät myöhemmät bardien oppilaitokset. 1100-luvulta alkaen filidhien runous siirtyi lyyrisiin luonnonkuvauksiin ja henkilökohtaisiin runoihin, jotka kuvasivat heidän isäntiensä inhimillisiä ominaisuuksia kuten jalomielisyyttä, ja sankarirunoelmat tai tarut esi-isistä jäivät taka-alalle. Runousopin tiukat säännöt eivät myöskään olleet enää yhtä tärkeitä. Vähitellen filidhien ja bardien erot hälvenivät, ja 1200-luvulla bardit olivat jo hallitsevassa asemassa.

Katso myös 
Vaatit

Lähteet

Viitteet 

Uskonnot
Mystiikka
Irlannin historia
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia

Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin sarjakuviin. Sen ovat ohjanneet Bob Persichetti, Peter Ramsey ja Rodney Rothman, ja käsikirjoittaneet Phil Lord ja Rothman. Elokuvan pääosissa ovat Shameik Moore, Jake Johnson, Hailee Steinfeld, Mahershala Ali, Brian Tyree Henry, Nicolas Cage, Kathryn Hahn ja Liev Schreiber. Elokuva sijoittuu jaettuun multiversumiin nimeltä ”hämähäkkiversumi” (), ja sen juoni seuraa uutta Hämähäkkimiestä, Miles Moralesia, joka yrittää muista universuimeista tulleiden uusien tuttavuuksiensa kanssa pelastaa New Yorkin Kingpiniltä.

Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia sai maailmanensi-iltansa Los Angelesissa 1. joulukuuta 2018. Sen teatteriensi-ilta oli Yhdysvalloissa kaksi viikkoa myöhemmin 14. joulukuuta 2018. Elokuva tuotti yli 375 miljoonaa dollaria 90 miljoonan budjettia vasten. Se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja voitti lukuisia palkintoja, mukaan lukien parhaan animaatioelokuvan Oscarin vuoden 2019 gaalassa.


Rooleissa

Alkuperäiset ääninäyttelijät

Suomenkieliset ääninäyttelijät

Arvosteluja

Huomioita

Viitteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Hämähäkkimies-elokuvat
Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
3D-elokuvat
Parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon voittaneet elokuvat
Brahenkatu

Brahenkatu on 800 metriä pitkä katu Turun ruutukaava-alueella. Sen poikkikatuja ovat Linnankatu, Eerikinkatu, Yliopistonkatu, Maariankatu, Sibeliuksenkatu, Tuureporinkatu, Läntinen Pitkäkatu ja Ratapihankatu.

Kohteita kadun varrella 

 Turun kaupunginkirjaston pääkirjaston vanha kirjastotalo. K. A. Wrede, 1903

 G. A. Petreliuksen suihkukaivo. Gunnar Finne, Armas Lindgren, 1925

 Kertosäe. Saara Ekström, 2010

 Vähätori: ravintolakeskittymä

 Brahenkatu 5: As oy Braahenkulma. Abel Sandelin, Aarne Ehojoki, Veijo Kara, 1953-1954

 Brahenkatu 9: As Oy Brahenkatu 9. Erik Bryggman, 1924

 Puutori

 Brahenkatu 13 – Sibeliuksenkatu 7: Aninkaisten Asunto-osakeyhtiö. Robert Lyly, 1923-1924

 Brahenkatu 17 – Tuureporinkatu 15: Turun juutalaisen seurakunnan synagoga. August Krook ja J. Eskil Hindersson, 1910-1912

Lähteet 

Turun kadut
Gabriel (ohjus)

Gabriel on Israelissa kehitetty meritorjuntaohjusperhe. Ohjustyypin valmistaja on IAI.

Ohjus lentää ilmassa arviolta 2,5 metrin korkeudessa. Asetyyppinä Gabriel tuli käyttöön vuonna 1962, joten se on käynyt läpi useita eri kehitysversioita. Omamassa on kohonnut 480 kg:sta 960 kg:aan. Taistelukärjen omamassa kohosi 100 kg:sta 240 kg:aan. Kantama oli alun perin vain 20 km, mutta Mark IV -versiossa se on jo 200 km.

Käyttö Suomessa
Suomen puolustusvoimat hyväksyi viimeisimmän Gabriel Mark V -version käyttöönsä kesällä 2018 ja päätti tehdä tilaussopimuksen, jonka arvo on 162 miljoonaa euroa. Toimitukset tapahtuvat vuosina 2019–2025. Ohjuskauppaan sisältyy myös tilausoptio, jonka arvo on 193 M€. Merivoimille toimitettavan merimaaliohjuksen tyypitystunnus on PTO 2020.
Muita valintaprosessissa mukana olleita olivat norjalainen Kongsbergin NSM, eurooppalais-ranskalainen MBDA:n Exocet, ruotsalainen Saabin RBS15 sekä yhdysvaltalainen Boeing Harpoon.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 
 
 

Meritorjuntaohjukset
Ahopirkko

Ahopirkko (Psyllobora vigintiduopunctata), jota kutsutaan myös nimellä 22-pistepirkko, on leppäkerttujen heimoon kuuluva hyönteislaji. Ahopirkko on 3–4 mm kokoinen kovakuoriainen, jonka kirkkaankeltaisissa peitinsiivissä on 22 pistettä. Ahopistepirkot liikkuvat pensaiden ja ruohovartisten kasvien lehdille. Sekä aikuiset että toukat ovat hyödyllisiä, sillä ne syövät kasveista härmän sienirihmastoja lehtien pinnoilta.

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Ahopirkko (Psyllobora vigintiduopunctata)
Ötökkätieto: Ahopirkko (Psyllobora vigintiduopunctata)
Insectts.fi: Kuvia ahopirkoista
Bug Guide: Species Psyllobora vigintiduopunctata - 22-spotted Lady Beetle 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Psyllobora vigintiduopunctata 
Pherobase: Semiochemicals of Psyllobora vigintiduopunctata , the Twentytwo-spotted ladybird 

Leppäkertut
Fotoyks

Fotoyks on vuonna 1976 perustettu  suomalainen valokuva-alan yritys,  jolla on kahdeksan passikuvaamoa ja valokuvatuotteiden myymälää pääkaupunkiseudulla. Lisäksi yritys tarjoaa tuotteitaan verkossa osoitteessa fotoyks.fi ja kuvatkirjaksi.fi.

Passikuvaamot toimivat ilman ajanvarausta. Kuvauksen jälkeen Fotoyks toimittaa asiakkaasta otetun passikuvan poliisin tietojärjestelmään, ja yleisimmissä tapauksissa asiakas voi hakea uutta passia verkossa joko välittömästi myymälän asiakaspäätteellä tai myöhemmin kotonaan. Pasilan ja Tikkurilan poliisin lupapalveluiden vieressä toimii Fotoyks-passikuvaamo niitä asiakkaita varten, jotka tekevät passihakemuksen varaamalla ajan lupapalveluihin. Passikuvien lisäksi kuvaamoista saa ilman ajanvarausta kuvat viisumeihin, muihin dokumentteihin sekä rennommat henkilökuvat.

Yritys valmistaa asiakkaan kuvatiedostoista ja filmeistä valokuvia, kuvakirjoja, kuvakortteja, julisteita, tauluja, kalentereita ja muita kuvatuotteita. Asiakas voi tuoda kuvansa myymälään ja tilata siellä haluamiaan kuvatuotteita Fotomaatti-tilauspäätteiden avulla. Vaihtoehtoisesti  hän voi ladata kuvatiedostonsa fotoyks.fi-nettipalveluun, tehdä siellä haluamansa kuvatuotteet ja noutaa ne parin päästä valitsemastaan myymälästä tai saada tuotteet postitse kotiinsa. Yritys ilmoittaa sivustollaan reaaliaikaisesti, milloin kuvatilaus on valmis.

Fotoyks myy filmejä, kehittää niitä ja tarjoaa filmien skannaus- ja digitointipalveluja. Yritys tarjoaa myös kaitafilmien ja videoiden digitalisointia.

Yritys valmistaa edelleen myös valokuvia kemiallisen prosessin avulla. Kehitysprosessissa ylitse jäävä kemia kierrätetään.

Fotoyks aloitti kuvakirjojen valmistuksen vuonna 2007. Asiakas voi tehdä kuvakirjan joko netin ylitse selaimellaan fotoyks.fi-palvelussa tai ladata omalle koneelleen ilmaisen ohjelmiston kuvatkirjaksi.fi-sivustolta.

Yritys valmistaa kaikki valokuvat ja kuvatuotteet omissa tiloissaan Helsingissä. Sillä on käytössään muun muassa fotokemiaa käyttävä Polielettronica-suurlaboratorio ja Noritsu-minilaboratorioita sekä kuvakirjoja painava Canon-painokone.

Ensimmäinen Fotoyks-myymälä perustettiin Helsinginkadulle Kallioon vuonna 1976. Seuraavat myymälät perustettiin keskustaan, Itäkeskukseen, Tapiolaan ja Vantaalle. 2000-luvulla digikameroiden syrjäyttäessä filmin myymälöitä lopetettiin.  Viime vuosina myymälöitä on perustettu Pasilaan (2013), Dixi Tikkurilaan (2018) , Isoon Omenaan (2018) sekä keväällä 2021 kahdeksas myymälä/pikastudio Selloon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Fotoyks-ketjun verkkosivut

Suomalaiset yritykset
Suomalaiset kauppaketjut
Innerworld

Innerworld on kanadalaisen synthpop-yhtyeen Electric Youthin ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi Kanadassa Last Gang Records ja muualla maailmassa Secretly Canadian 30. syyskuuta 2014. 

National Public Radio esitti albumin ensimmäistä kertaa ”First Listen” -ohjelmassaan 20. syyskuuta 2014. 

Albumi nauhoitettiin Torontossa ja Los Angelesissa ja sen tuotti Electric Youth. Vince Clarke ja Peter Mayes auttoivat myös albumin tuottamisessa ja Mayes myös miksasi sen. 

Albumin kansikuvassa esiintyy Electric Youthin Austin Garrick ja Bronwyn Griffin englantilaisen taidemaalarin Paul Robertsin maalaamana.

Kappaleet

Arvostelut
AllMusic:

Lähteet

Electric Youthin albumit
Vuoden 2014 esikoisalbumit
Ghostscript

Ghostscript on PostScript, PDF, HP:n PCL ja Microsoftin XPS-tiedostoja käsittelevä ohjelmistopaketti. 

Perustoimintoja on näiden tiedostojen rasterisointi (renderointi) bittikarttakuviksi, jotka voidaan esittää näytöllä tai tulostaa kirjoittimelle. Ghostscript on osana useita PDF-katseluohjelmia ja osana Unixin tai Linuxin tulostusjärjestelmiä. Lisäksi Ghostscript osaa tuottaa PDF-tiedostoja tai muuntaa esim. PS-tiedostoja PDF:ksi.

Historia

Ghostscriptin kirjoittamisen aloitti alun perin L. Peter Deutsch GNU-projektille vuonna 1986. Ohjelma julkaistiin GPL-lisenssillä. Pian Deutsch huomasi useiden yhtiöiden levittävän Ghostscriptia ja hän perusti Aladdin Enterprises -yhtiön kehittämään ohjelmistoa. Aladdin julkaisi uusimman version ohjelmistosta nimellä Aladdin Ghostscript ja kaksi versiota vanhempi ohjelma julkaistiin GNU-lisensillä nimellä GNU Ghostscript.
Ghostscript lakkasi 2004 olemasta virallisesti osa GNU-projektia.
Aladdinin versiosta käytettiin myös nimeä AFPL Ghostscript sen lisenssin mukaan.

Tämä jatkui vuoteen 2006, jolloin myös uusin versio (tuolloin Ghostscript 8.54) julkaistiin GNU-lisensillä.
Myöhemmin Aladdin Enterprises luovutti ohjelmiston ja sen oikeudet  Artifex Software Inc.:lle, joka on nykyinen kehittäjä.

Vuonna 2013 ja versiosta Ghostscript 9.07 lähtien ohjelma on lisensoitu  GNU Affero General Public Licensella.

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://ghostscript.com

Medialukuohjelmistot
Goderzi Kapanadze

Goderzi Vladimirovitš Kapanadze (, s. 10. toukokuuta 1986) on venäläinen karateka. Hän saavutti pronssia World Openissa ja on Euroopan mestari, sekä nelinkertainen Venäjän mestari ja kaksinkertainen Japanin mestari.

Kilpaura
2005 Kapanadze voitti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa toukokuussa Bulgariassa. Hän voitti raskaansarjan loppuottelussa Krzysztof Habraszkan. Samana vuonna hän saavutti myös hopeaa Venäjän mestaruuskilpailuissa. Hävittyään loppuottelussa Igor Titkoville.

2009 Kapanadze saavutti ensimmäisen Venäjän raskaansarjan mestaruuden voitettuaan Ilja Karpenkon loppuottelussa.

2010 Kapanadze siirtyi Venäjän mestaruuskilpailuissa painoluokkaa ylemmäksi superraskaaseensarjaan, jossa hän onnistui etenemään aina loppuotteluun saakka. Kapanadze hävisi kuitenkin mestaruuden Tariel Nikoleišvilille.

2011 Kapanadze onnistui etenemään toisen kerran peräkkäin Venäjän superraskaansarjan loppuotteluun, jossa hän tällä kertaa voitti mestaruuden Sergei Uvitskiyta vastaan.

2013 Kapanadze saavutti MM-hopeaa superraskaassasarjassa. Hän hävisi loppuottelussa Shoki Aratalle.

2016 Kapanadze saavutti All American Openin mestaruuden kesäkuussa, voitettuaan loppuottelussa Andrei Zuborevin.

2017 Kapanadze saavutti tammikuussa toisen Yhdysvaltain mestaruuten tällä kertaa superraskaassasarjassa. Hän voitti loppuottelussa kisojen kolminkertaisen mestarin Daniel Milicevicin. Kapanadze saavutti myös ensimmäisen Japanin mestaruuden superraskaassasarjassa voitettuaan Oleksandr Ieromenkon.

Lähteet

Venäläiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Kenwood Corporation

Kenwood Corporation ( on japanilainen äänentoistolaitteita ja radioamatöörilaitteistoa valmistava yritys.

Yritys on perustettu vuonna 1946 nimellä Kasuga Radio Company Naganossa. Vuonna 1957 se vaihtoi nimensä Trio-Kenwood Corporationiksi.
Sama vuonna yritys valmisti ensimmäisen FM-virittimen Japanissa ja 1960-luvun puolivälissä maailman ensimmäisen puolijohteisiin perustuvan vahvistimen. Tokion pörssiin se listautui 1968.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset yritykset
Nils Jacobsson Fluur

Nils Jacobsson Fluur (s. noin 1670 Anundsjö, Ruotsi, kuolinvuosi tuntematon) oli ruotsalainen puuseppä, joka tuli tunnetuksi erityisesti kirkkoihin tekemistään saarnatuoleista ja muista kalusteita. Fluur muutti vuonna 1694 Piitimeen ja edelleen vuonna 1697 Tornioon, jossa hän sai seuraavana vuonna oikeudet toimia kaupunginpuuseppänä. Vuonna 1709 Fluur muutti Luulajaan.

Tyyli
Nils Fluurin teoksissa on vaikutteita renessanssista sekä barokista. Monissa hänen töissään toistuvat aiheina enkelit ja viiniköynnökset.

Teokset
 Saarnatuoli Arjeplogin kirkkoon (1694)
 Saarnatuoli Nordmalingin kirkkoon
 Saarnatuoli, ikkunan koristeet, sakastin oven koristeet sekä alttariseinä Tornion kirkkoon (1690-luvulla)
 Saarnatuoli Piitimen kaupungin kirkkoon (1702)
 Saarnatuoli Öjebyn kirkkoon (1703)
 Saarnatuoli sekä muita esineitä ja kalusteita aina vuoteen 1717 asti Alaluulajan kirkkoon

Kuvia teoksista 

Ruotsalaiset kuvanveistäjät
Kuolinvuosi tuntematon
BookBeat

BookBeat on tilauspalvelu, joka tarjoaa mahdollisuuden kuunnella digitaalisia äänikirjoja ja lukea e-kirjoja älypuhelimilla ja tableteilla. Kiinteää kuukausimaksua vastaan käyttäjä saa lukea ja kuunnella palvelussa tarjottuja e-kirjoja ja äänikirjoja rajattomasti. Palvelu toimii useissa Euroopan maissa. Suomessa BookBeatin valikoima kattaa useimmat kustantamot ja suomenkielisten äänikirjojen tarjonta on lisääntynyt voimakkaasti. Tarjolla on laaja valikoima myös englannin- ja ruotsinkielisiä äänikirjoja ja e-kirjoja. Suomalaisista kustantamoista WSOY, Tammi ja Kosmos kuuluvat samaan konserniin kuin BookBeat. Palvelu toimii iPhonella, iPadilla ja Android-laitteilla.

Historia 
BookBeat perustettiin 2015 ja kuuluu Bonnier-konsernin Bonnier Books -toimialaan. Ensimmäinen versio palvelusta avattiin pienelle testiryhmälle marraskuussa 2015 ja helmikuussa 2016 palvelu lanseerattiin laajemmalle yleisölle Ruotsissa. Suomessa BookBeat lanseerattiin toukokuussa 2016. BookBeat, yhdessä muiden suoratoistopalveluiden kanssa, on nostanut äänikirjojen myyntiä rajusti Suomessa. Ladattavien äänikirjojen myynti kasvoi 181 % vuonna 2017. BookBeat on äänikirjapalveluista selvä markkinajohtaja Suomessa ja vastasi vuonna 2017 90-prosenttisesti digitaalisten kirjojen markkinan kasvusta. Keväällä 2020 BookBeat ilmoitti sillä olevan yhteensä yli 300 000 maksavaa asiakasta.

Toiminta-alue 
BookBeat toimii Suomessa, jossa se on markkinajohtaja, sekä Ruotsissa. Helmikuussa 2017 BookBeat lanseerattiin myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja valikoimissa on sekä Bonnierin kirjoja että noin 9 000 kirjaa HarperCollins-kustantamolta. Syksyllä 2017 BookBeat lanseerattiin myös Saksassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 BookBeatin Suomen verkkosivusto

Bonnier
Suoratoistopalvelut
Äänikirjat
Sähkökirjapalvelut
Humans

Humans on Sam Vincentin ja Jonathan Brackleyn käsikirjoittama scifisarja, joka perustuu ruotsalaiseen tieteisdraamasarjaan Hubotit – melkein ihmisiä. Sarjaa tuottavat yhdysvaltalainen AMC ja brittiläinen Channel 4, sekä Shine Groupin omistama Kudos-tuotantoyhtiö.

Toukokuussa 2019 Channel 4 ilmoitti kolmannen kauden jääneen sarjan viimeiseksi.

Näyttelijät

Tuotanto 
Huhtikuussa 2014 Channel 4 ja Xbox Entertainment Studios kertoivat suunnitelmista uutta tieteissarjaa kohtaan. Microsoft kuitenkin sulki Xbox Entertainment Studiosin, jonka jälkeen AMC tuli toiseksi tuotantoyhtiöksi.

Channel 4 on ilmoittanut sarjan budjetiksi 12 miljoonaa puntaa.

Toisen tuotantokauden tilaus vahvistettiin heinäkuussa 2015 ja kolmannen maaliskuussa 2017. Kolmas kausi jäi sarjan viimeiseksi.

Tuotantokaudet

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Humans Channel4.comissa 
 Humans AMC.comissa 
 

Brittiläiset scifi-sarjat
Yhdysvaltalaiset scifi-sarjat
Televisiosarjoihin perustuvat televisiosarjat‎
AMC:n televisio-ohjelmat
Channel 4:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
Elli Mäkilä

Elli Mäkilä (ent. Juuso, s. 14. marraskuuta 1978 Espoo) on suomalainen johtamisen ja markkinoinnin asiantuntija.

Mäkilä toimi MoonTV-kaapelikanavalla apulaistuottajana ja musiikkivideovastaavana. Hän juonsi Livevintti-sarjaa yhdessä Wallu Valpion kanssa ja teki artistihaastatteluja eri musiikkiohjelmiin. Samanaikaisesti Mäkilä kirjoitti freelancerina muun muassa Suosikki- ja Ilta-Sanomat -lehtiin. 2002 Mäkilä siirtyi projektikoordinaattoriksi ja copywriteriksi helsinkiläiseen mainostoimisto Adamsiin, josta tie jatkui A-lehtiin Katso-lehden toimittajaksi vuonna 2003.

Vuonna 2007 Mäkilä kirjoitti Nelonen-kanavalle viihteellisen sarjan Alaston Hollywood. Samanaikaisesti hän työskenteli toimittajana Yle TV2:lla pyörineelle Maria Veitolan keskusteluohjelmalle Maria, Maria!. Vuonna 2009–2010 Liv-kanavalla nähtiin Mäkilän ideoima ja käsikirjoittama keskusteluohjelma Naisen suusta, jonka juontajana toimi näyttelijä Piitu Uski.

2011 Mäkilä siirtyi kokopäiväisesti Suosikin palvelukseen toimittajaksi. Suosikin lopettamisen jälkeen Mäkilä jatkoi lehteä kustantaneen Otavamedian palveluksessa vastaavana päätoimittajana, vastuullaan lastenlehdet Koululainen, Villivarsa, Tom & Jerry ja Lemmikki sekä sanaristikkolehdet. Vuonna 2015 hän otti vastuulleen Otavamedian natiivimainontaan liittyvät liiketoiminnat. Elokuussa 2018 Mäkilä siirtyi perustamansa markkinointiviestinnän toimiston Storybound Oy:n toimitusjohtajaksi.

Vuodesta 2016 Mäkilä toimi myös Tanssin talon hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana 2019–2020 sekä IAB Finlandin sisältömarkkinointi-työryhmän puheenjohtajana vuosina 2017–2020. Tammikuussa 2021 hänet valittiin sähkökäyttöistä superautoa kehittävän Toroidion Oy:n hallituksen varapuheenjohtajaksi. Marraskuussa 2021 hänet valittiin Liike Nyt -puolueen Lohjan-yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Aluevaaleissa tammikuussa 2022 Mäkilä valittiin Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueelle varavaltuutetuksi ja Liike Nytin Länsi-Uusimaan aluevaltuustoryhmän varapuheenjohtajaksi.

Syyskuussa 2022 Mäkilä nimitettiin Svenska Teaternin johtoryhmään myynti- ja markkinointipäälliköksi.

Teokset 
 Reuhurinne Nettitaidot, Otava 2015.
 Reuhurinne Nettipuuhat, Otava 2015.
 Hullu akka, yksi kirjailijoista, Like Kustannus 2010.

Lähteet 
 IAB teki vaikuttajamarkkinoinnin suosituksen poliittisille mainostajille: "Puolueissa vielä selkeästi vähän lapsen kengissä" Markkinointi & Mainonta 17.9.2018
 The key to great native? Dedication and ethical practice – A Q&A with Storybound Oy’s Elli Mäkilä Native Advertising Institute 02/2019
 Vaikuttajamarkkinoinnin merkitsemisessä on usein puutteita – ”kannattaa käyttää maalaisjärkeä” Kauppalehti 18.2.2019.

Viitteet 

Vuonna 1978 syntyneet
Suomalaiset päätoimittajat
Elävät henkilöt
Suomalaiset mainonnan suunnittelijat
Gallia Lugdunensis

Gallia Lugdunensis () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti suuren osan nykyistä Keski- ja Länsi-Ranskaa.

Maantiede 

Gallia Lugdunensiksen provinssi käsitti suunnilleen nykyisen Ranskan Burgundin, Normandian, Bretagnen, Pariisin seudun ja Orléansin. Provinssin rajat seurasivat tärkeitä jokia: Loire, Saone ja Seine. Provinssin koillispuolella sijaitsi Gallia Belgican provinssi, kaakkoispuolella Gallia Narbonensis ja eteläpuolella Gallia Aquitania. Luoteisrannikko oli Englannin kanaalin (lat. Oceanus Britannicus) rantaa ja lounaisrannikko Biskajanlahden (lat. Mare Cantabricum) rantaa.

Provinssin hallinnollinen keskus oli Lugdunum (nyk. Lyons). Sen lisäksi tärkeitä kaupunkeja olivat muun muassa Alesia, Augustodunum (nyk. Autun) ja Lutetia (nyk. Pariisi).

Kaupunkeja 

Gallia Lugdunensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:

 Alesia
 Andematunnum
 Argentomagus
 Ariaca
 Augustobona
 Augustodunum
 Augustodurum
 Cabillonum
 Caesarodunum
 Cenabum
 Condate
 Condevicnum eli Portus Namnetum
 Forum Segusiavorum
 Gesocribate
 Juliomagus
 Lugdunum
 Lutetia Parisiorum
 Matisco
 Mediolanum Aulercorum
 Reginea
 Rotomagus
 Suindinum

Historia 

Keisari Augustus huomasi, että monista kansoista koostuvan Gallian hallinto oli hankalaa, joten hän jakoi alueen Gallia Comatan provinssin vuonna 16 eaa. kolmeen osaan. Gallia Lugdunensis oli näistä osista parhaiten integroitunut osaksi Roomaa. Provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Lugdunensis oli osa kelttien asuttamaa aluetta, jota kreikkalaiset olivat kutsuneet Keltikaksi (lat. Gallia Celtica). Celtican eteläiset osa Loiresta etelään kuuluivat Gallia Aquitaniaan. Kelttien kieli säilyi provinssin metsäalueilla 400-luvulle asti, ja joissain osissa Bretagnea nykyaikaan. Lugdunensiksen kulttuuri oli kuitenkin varsin kaupungistunutta. Eri heimojen hallitsemista kylistä tuli eräänlaisia kuntia, ja näiden pikkukaupunkien keskustoihin nousi hienoja julkisia rakennuksia.

Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin ja jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Lugdunensis Prima, Lugdunensis Secunda ja Sequana.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Gallia
Rooman provinssit
Gallia Aquitania

Gallia Aquitania () tai vain Aquitania () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Ranskan lounaisosan.

Maantiede 

Gallia Aquitanian provinssi käsitti Gallian ja samalla nykyisen Ranskan lounaisosan, mukaan lukien pääosan Biskajanlahden (lat. Mare Cantabricum) rannikosta. Provinssiin kuuluivat muun muassa nykyiset Auvergne ja Poitou-Charentes sekä alun perin myös Gascogne. Provinssia rajasivat etelässä Pyreneiden vuoret, lännessä Atlanttiin kuuluva Biskajanlahti, ja pohjoisessa ja idässä Loire- ja Rhone-joet. Provinssin pohjois- ja koillispuolella sijaitsi Gallia Lugdunensiksen provinssi, kaakkoispuolella Gallia Narbonensis ja eteläpuolella Hispania Tarraconensis.

Provinssin hallinnollinen keskus oli Mediolanum Santonum (nyk. Saintes), myöhemmin Burdigala (nyk. Bordeaux). Muihin tärkeisiin kaupunkeihin kuului muun muassa Limonum eli Pictavium (nyk. Poitiers).

Kaupunkeja 

Gallia Aquitanian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:

 Aginnum
 Albiensium
 Anderitum
 Aquae Tarbellicae
 Augustonemetum
 Augustoritum
 Avaricum
 Burdigala
 Cossio
 Divona
 Elusa
 Iculisma
 Iluro
 Lactora
 Limonum eli Pictavium
 Lugdunum Convenarum
 Mediolanum Santonum
 Oppidum Novum
 Ruessium
 Segodunum
 Tolosa
 Vesunna

Historia 

Keisari Augustus huomasi, että  monista kansoista koostuvan Gallian hallinto oli hankalaa, joten hän jakoi alueen Gallia Comatan provinssin vuonna 16 eaa. kolmeen osaan. Gallia Aquitania oli näistä osista eteläisin. Provinssi luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Noin vuonna 293 Gallia Aquitaniasta erotettiin Novempopulanan provinssi. Vuosina 293–395 Gallia Aquitania kuului Viennensiksen diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Gallian prefektuuria. Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, ja sen alue jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Aquitanica Prima ja Aquitanica Secunda.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Gallia
Rooman provinssit
Gallia Belgica

Gallia Belgica () tai vain Belgica () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti alueen pääosin nykyisten Belgian, Ranskan ja Saksan alueilla.

Maantiede 

Gallia Belgican provinssi käsitti Gallian koillisosan. Se ulottui Seineltä Reinille ja etelässä Saoneen. Provinssiin kuului alueita pääosin nykyisten Belgian ja Koillis-Ranskan alueilla. Siihen kuului myös osa Etelä-Hollannista sekä Mosel-joen alueen Saksasta, ja laajimmillaan myös Pohjois-Sveitsistä. Provinssin koillispuolella sijaitsivat Germania Inferiorin ja Germania Superiorin provinssit, itäpuolella Raetia, eteläpuolella Alpes Poeninae, Alpea Graiae ja Gallia Narbonensis, ja lounaispuolella Gallia Lugdunensis. Englannin kanaalin (lat. Oceanus Britannicus) toisella puolella sijaitsi Ison-Britannian saari ja Britannian provinssi. Gallia Belgican asukkaissa oli sekä kelttejä että germaaneja.

Provinssin hallinnollinen keskus oli Durocortorum (nyk. Reims), mutta tärkeitä virkamiehiä toimi myös Augusta Treverorumissa (nyk. Trier).

Kaupunkeja 

Gallia Belgican roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat sen laajimmassa vaiheessa muun muassa:

 Atuatuca Tungrorum
 Augusta Raurica
 Augusta Suessionum
 Augusta Treverorum
 Augusta Viromanduorum
 Augustomagus
 Aventicum
 Bagacum
 Caesaromagus
 Camaracum
 Catalauni
 Divodurum
 Durocortorum
 Gesoriacum
 Hermonacum
 Juliacum
 Juliobona
 Lugdunum Batavorum
 Matilo
 Nasium
 Nemetacum
 Samarobriva
 Tullum
 Vesontio
 Vindonissa
 Viriodunum

Historia 

Keisari Augustus huomasi, että  monista kansoista koostuvan Gallian hallinto oli hankalaa, joten hän jakoi alueen Gallia Comatan provinssin vuonna 16 eaa. kolmeen osaan. Gallia Belgica oli näistä osista pohjoisin. Provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Keisari Domitianuksen  valtakaudella isoja alueita Reinin ympäriltä erotettiin omiksi provinsseikseen Germania Inferior ja Germania Superior. Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 loput jaettiin edelleen kahteen provinssiin, jotka olivat Belgica Prima ja Belgica Secunda. Frankit valtasivat alueen 400-luvulla.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Gallia
Rooman provinssit
Otto Luening

Otto Clarence Luening (15. kesäkuuta 1900 Milwaukee, Wisconsin – 2. syyskuuta 1996 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja huilisti. Hän tuli parhaiten tunnetuksi elektronisen musiikin edelläkävijänä.

Lueningin isä oli kapellimestari, pianisti ja opettaja, joka opiskeli Leipzigissä. Vuonna 1912 perhe muutti Müncheniin, jossa Luening opiskeli konservatoriossa ja debytoi 16-vuotiaana huilistina. Ensimmäisen maailmansodan aikana perhe siirtyi Zürichiin, jossa Luening soitti huilua Tonhalle-orkesterissa Richard Straussin ja Arthur Nikischin johdolla. Hän sai yksityistä opetusta Ferruccio Busonilta. 

Vuonna 1920 Luening muutti Chicagoon, jossa hän johti American Grand Opera Companya, soitti huilua kamarikokoonpanoissa ja opetti musiikin teoriaa. Hän työskenteli myöhemmällä urallaan muun muassa Columbian yliopistossa vuodesta 1944, kunnes jäi eläkkeelle 1970. 

Luening kantaesitti muun muassa Gian Carlo Menottin oopperan Meedio. Hänen omaan tuotantoonsa kuuluvat ooppera Evangeline (1948) ja varhainen nauhalle sävelletty teos Fantasy in Space. Hänen johdollaan opiskelivat niinkin erilaiset säveltäjät kuin Seymour Shifrin, John Corigliano, Charles Wuorinen, Mario Davidovsky ja John Kander. Luening oli vuonna 1940 perustamassa American Music Centeriä ja vuonna 1954 Composers Recordings Inc.iä. Hän sävelsi yhdeksänkymppiseksi saakka, ja hänen myöhäisiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1995 kantaesitetty Divertimento viululle, klarinetille ja pianolle. Hän julkaisi omaelämäkerran The Odyssey of an American Composer (1980).

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Vuonna 1900 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Reykjavíkin roomalaiskatolinen hiippakunta

Reykjavíkin roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Islannissa. Sen keskuspaikkana toimii Reykjavík.

Historia 
12. kesäkuuta 1923 perustettiin Islannin apostolinen prefektuuri. 6. kesäkuuta 1929 siitä tuli Islannin apostolinen vikariaatti. Vuonna 1950 maassa oli 443 katolista, mikä muodosti 0,3% maan väestöstä. Seurakuntia oli kaksi. 18. lokakuuta 1968 vikariaatista tuli Reykjavíkin roomalaiskatolinen hiippakunta. Vuonna 1970 seurakuntia oli edelleen kaksi ja katolisia niissä 1 327, 0,7% väestöstä. Vuonna 1990 seurakuntia oli neljä ja niissä jäseniä 2 367, 0,9% väestöstä. Vuonna 2000 seurakuntia oli yhä neljä ja jäseniä 3 827, 1,4% väestöstä. Vuonna 2010 seurakuntia oli viisi ja jäseniä 9 625, 3,0% väestöstä.

Nykytilanne 
Vuonna 2014 hiippakuntaan kuului 5 seurakuntaa, 15 pappia ja jäseniä 11 454, jotka muodostivat 3,5% maan väestöstä.

Piispat

Islannin apostoliset prefektit 
 Martin Meulenberg (12. kesäkuuta 1923 – 3. elokuuta 1941)
 Jóhannes Gunnarsson (23. helmikuuta 1942 – 14. lokakuuta 1967)

Reykjavíkin piispat 
 Hendrik Hubert Frehen (18. lokakuuta 1968 – 31. lokakuuta 1986)
 Alfred James Jolson, SJ (12. joulukuuta 1987 – 21. maaliskuuta 1994)
 Joannes Gijsen (24. toukokuuta 1996 – 30. lokakuuta 2007)
 Pierre Bürcher (30. lokakuuta 2007 – 18. syyskuuta 2015)
 Dávid Bartimej Tencer, OFM Cap. (18. syyskuuta 2015 – )

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kirkon kotisivut

Katolisen kirkon hiippakunnat
Uskonto Islannissa
Bohemian Rhapsody (elokuva)

Bohemian Rhapsody on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva brittiläisestä rockyhtyeestä Queenistä ja erityisesti sen solistista Freddie Mercurystä. Elokuvan on ohjannut Bryan Singer ja käsikirjoittanut Anthony McCarten. Mercurya esittää Rami Malek, ja muissa päärooleissa näyttelevät Lucy Boynton, Gwilym Lee, Ben Hardy, Joseph Mazzello, Aidan Gillen, Tom Hollander, Allen Leech ja Mike Myers.

Bohemian Rhapsody sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 24. lokakuuta 2018 ja Yhdysvalloissa sekä Suomessa 2. marraskuuta 2018.

Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta, mutta siitä tuli silti lipputulomenestys ja tuotti 52 miljoonan dollarin budjetilla 900 miljoonaa dollaria. Elokuva oli Suomessa vuoden 2018 kolmanneksi katsotuin yli 300 tuhannella katsojalla.

Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta ja miespääosasta (Malek). Elokuva lopulta voitti neljä Oscar-palkintoa. Elokuva palkittiin kahdella Golden Globella: parhaasta draamaelokuvasta ja miespääosasta (Malek). Malek palkittiin roolistaan myös parhaan miespääosan SAG-palkinnolla.

Näyttelijät

Arviot 
Elokuva sai täystyrmäyksen Helsingin Sanomien Leena Virtasen arvostelussa. Hänen mukaansa se kadotti mahdollisuutensa loistavaksi elämäkertaelokuvaksi. Päähenkilöllä ei ole juuri mitään tekemistä esikuvansa kanssa, ja elokuva keskittyy epäolennaisuuksiin, kuten Mercuryn hampaisiin. Kritiikkinsä loppupuolella Virtanen kysyy: ”Miten vielä 2010-luvulla voi olla niin vaikea kertoa homomiehestä ilman heteropehmennystä?”

Variety-lehden kriitikko Owen Gleibermanin mukaan elokuva oli katsottava kurkistus Queenin vaiheisiin, mutta elokuva on siinä asemassa, että olisiko se ylipäätään tehty (Malekin esitystä Mercurynä hän tosin kuvailee nahka-asuun pukeutuneena riikinkukkona, joka vapaana tuo esille elämänvoimaansa erityisesti elokuvan huippukohdassa). The Guardianin Steve Rosen antaman kahden tähden arvion mukaan Malekin esitys on loistavaa, mutta elokuva tuntuu enemmän lahjakkaan cover-yhtyeen esitykseltä kuin uraaurtavan musiikillisen kehityskaaren kuvaukselta. The Mirror -lehden Chris Hunneysett kehui elokuvaa siitä, että se sallii Queenille Mercuryn elämänkuvauksen kautta kutsua itseään lipunmyyntisuosion mestariksi, ja suositteli elokuvan katsomista hyvällä äänenlaadulla.

Elokuva sai yleisöltä paremman vastaanoton kuin kriitikoilta. Internet Movie Databasessa arvio on 7,9. Metacriticissä elokuva sai kriitikoilta 49/100 pistettä ja yleisöltä 7,7/10 pistettä. Rotten Tomatoes -sivustolla sen yleisöarvosana on 85% (1/2022).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2018 yhdysvaltalaiset elokuvat
Tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Homoseksuaalisuus taiteessa
Bryan Singerin ohjaamat elokuvat
Queen
Golden Globe -palkitut elokuvat
SAG-palkitut elokuvat
Gallia Narbonensis

Gallia Narbonensis (), myöhemmin Narbonensis Prima (), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa ja käsitti alueen nykyisen Ranskan kaakkoisosassa.

Maantiede 

Gallia Narbonensiksen provinssi käsitti Gallian ja samalla nykyisen Ranskan kaakkoisosan Välimeren rannikolla. Siihen kuuluivat suunnilleen nykyiset Languedoc, Var, Vaucluse ja Drôme sekä Rhône-joen alue. Provinssin luoteispuolella sijaitsi Gallia Aquitanian provinssi, pohjoispuolella Gallia Lugdunensis, koillispuolella Gallia Belgica, itäpuolella Alpes Poeninae, Alpes Graiae, Alpes Cottiae ja Alpes Maritimae, ja eteläpuolella Hispania Tarraconensis.

Provinssin hallinnollinen keskus oli Narbo eli Narbo Martius (nyk. Narbonne).

Kaupunkeja 

Gallia Narbonensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:

 Alba Helviorum
 Antipolis
 Apta Julia
 Aquae Sextiae
 Arausio
 Arelate
 Athenopolis
 Avenio
 Baeterrae
 Bergintrum
 Cabellio
 Carcaso
 Cularo
 Darantasia
 Dea Vocontiorum
 Elusio
 Forum Julii
 Forum Voconii
 Genava
 Gergovia
 Glanum
 Lemincum
 Lucus Augusti
 Massilia
 Narbo eli Narbo Martius
 Nemausus
 Olbia
 Reii Apollinares
 Ruscino
 Segustero
 Solonium
 Valentia
 Vappincum
 Vasio
 Vienna

Historia 

Antiikin kreikkalaiset perustivat alueelle Massalian (lat. Massilia) kaupungin eli nykyisen Marseillen noin vuonna 600 eaa. Roomalaiset valtasivat alueen vuodesta 125 eaa. alkaen. Alueen aurinkoinen ilmasto, jossa kasvaa viiniä ja oliiveja, houkutti monia roomalaisia sinne.

Roomalaisella kaudella myöhemmän Gallia Narbonensiksen alue oli alun perin osa Gallia Transalpinan provinssia. Gallia Narbonensiksen provinssi perustettiin ilmeisesti vuonna 22 eaa. Augustuksen ajan provinssien jaossa se luettiin senaatin provinsseihin. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.

Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Viennensiksen diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin provinssin nimeksi tuli Narbonensis Prima. Se kuului edelleen Gallian prefektuuriin ja nyt Septem Provinciaen diokeesiin.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Gallia
Rooman provinssit