joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valoammus

Valoammus on ammus, jota käytetään vihollisten valaisemiseen ja oman tulenkäytön ohjaamiseen kun valonvahvistimia ja lämpökameroita ei voi käyttää. Niillä voi myös häikäistä vihollista ja vaurioittaa vanhoja valonvahvistimia.

Valoammuksia käytetään sekä tykistön että kranaatinheittimien ampumana. Tykistön ja heittimistön kranaatit eroavat toisistaan sekä toimintamatkaltaan että paloajaltaan.

Valoammuksessa on kuori joka halkeaa kun aikasytytin räjäyttää nallin ja vapauttaa laskuvarjolla varustetun valopanoksen. 

Valopanos palaa noin kahden miljoonan kandelan voimalla ja noin 45-50 sekunnin ajan.

Valoammuksen kantama ja lento-ominaisuudet ovat samanlaiset sirpalekranaatin kanssa.

Lähteet 

Ampumatarvikkeet
Asetekniikka
Tykistöammukset
Georg Thymus

Georg Thymus (Georg Klee), (1518 Zwickau, Saksa - 21. joulukuuta 1561 Wittenberg) oli saksalainen opettaja, runoilija, kirjailija ja virsirunoilija.

Thymus oli reformaattori Martin Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melachtonin oppilas. Hän toimi opettajana mm. Magdeburgissa, jossa hän oli apuopettajana Martin Agricolan johtamassa koulussa,  rehtorina Zwickaussa 1547,  Goslarissa vuodesta 1549 ja Wernigerodessa kunnes vuonna 1558 hänet nimitettiin joksikin aikaa professoriksi Wittenbergin yliopiston filosofiseen tiedekuntaan. Hän antoi yksityisopetusta, jatkoi opintojaan ja perusti yksityisen koulun. Hän on kirjoittaut kielten oppikirjoja sekä saksan- ja latinankielisiä runoja. Hänen julkaisemiaan teoksia on riimitetty kristinopin käsikirja "Zwölff Heuptartikel des Bekendtnis unseres christlichen Glaubens.", "Theo Wallmoden" (Magdeburg 1558, Strasbourg 1559, Wolfenbüttel 1563) sekä "Exempla syntaxeos" ,johon Filipp Melancthon on kirjoittanut johdannon.

Thymuksen virsi "Aufer immensam, Deus" on säilynyt käytössä Ruotsissa ja Suomessa. Se on julkaistu katumusvirtenä 1541 ilmestyneessä kokoelmassa "Vermahnung an ganze deutsche Nation widder den Türchischen Tyrannen".

Virsi oli suomeksi vuonna 1605 ilmestyneessä Hemminki Maskulaisen virsikirjassa. Virteen liittyi merkintä: "Yxi caunis Psalmi, joca pitä veisattaman, coska sota, nälkä eli Rutto saapuvilla ia käsis on". Virsi on oli vuonna1616 ilmestyneessä "Then Swenska Psalm-Boken" kirjassa vuodelta 1616 (Upsala Psalmbok). Se oli latinaksi ja ruotsiksi,  otsikolla "En skön hymnus eller Psalm, som skal siungas när krijgh, hynger eller Pestilentia är på färde". 

Virsi on uudistettuna Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasa virsi 347 "Pois viha käännä, Herra, säästä meitä". Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 539 "Pois, Herra, käännä vihan vitsa" Pekka Kivekkään vuonna 2000 tekemänä ruotsinkielisen muokatun tekstin mukaisena käännöksenä.

Lähteet 

Saksalaiset virsirunoilijat
Vuonna 1518  syntyneet
Vuonna 1561 kuolleet
Fud Leclerc

Ferdinand Urbain Dominic "Fud" Leclerc (1924 Montluçon, Ranska – 20. syyskuuta 2010 Ganshoren, Belgia) oli belgialainen laulaja, pianisti, hanuristi ja lauluntekijä, joka tunnettiin Juliette Grécon pianistina. Leclerc edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa neljästi ja on yksi vain viidestä artistista, jotka ovat kilpailleet Eurovision laulukilpailussa neljästi. Ensimmäistä kertaa Leclerc osallistui kilpailuun vuonna 1956 kappaleella Messieurs les noyés de la Seine, jonka sijoitusta ei tiedetä, koska tuona vuonna vain voittaja julkaistiin. Vuonna 1958 Leclerc sijoittui kilpailussa viidenneksi kappaleella Ma petite chatte, vuonna 1960 kuudenneksi kappaleella Mon amour pour toi ja vuonna 1962 jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä kappaleella Ton nom. Ton nom oli kaikkien aikojen ensimmäisenä Eurovision laulukilpailussa esitetty nolla pistettä saanut kappale.

Laulajanuran jälkeen Leclerc toimi rakennusurakoitsijana. Leclerc kuoli 86-vuotiaana 20. syyskuuta 2010.

Lähteet

Belgialaiset laulajat
Belgian euroviisuedustajat
Vuoden 1956 euroviisuedustajat
Vuoden 1958 euroviisuedustajat
Vuoden 1960 euroviisuedustajat
Vuoden 1962 euroviisuedustajat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
The Last Rebel

The Last Rebel on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 16. helmikuuta 1993.

Kappaleet

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 1993 albumit
Endangered Species

Endangered Species on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 9. elokuuta 1994.

Kappaleet

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 1994 albumit
Twenty

Twenty on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 1997.

Kappaleet

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 1997 albumit
Edge Of Forever

Edge of Forever on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 1999.

Kappaleet

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 1999 albumit
Christmas Time Again

Christmas Time Again on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2000.

Kappaleet

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 2000 joulualbumit
Vicious Cycle

Vicious Cycle on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 20. toukokuuta 2003.

Kappaleet

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 2003 albumit
God & Guns

God & Guns on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2009.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 7½/10
 Soundi:

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 2009 albumit
Last Of A Dyin Breed

Last of a Dyin' Breed on Lynyrd Skynyrdin studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2012.

Kappaleet

Arvostelut 
 Inferno:

Lähteet 

Lynyrd Skynyrdin albumit
Vuoden 2012 albumit
Mazzè

Mazzè () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 4 138 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Martti J. Kari

Martti J. Kari (s. 1960 Tampere) on suomalainen entinen tiedustelueversti ja nykyinen Jyväskylän yliopiston kyberturvallisuuden työelämäprofessori, johon tehtävään hänet nimitettiin elokuussa 2022, toimittuaan tätä ennen tuntiopettajana. Toimikausi kestää vuoteen 2027 saakka. 

Kari on arvoltaan filosofian tohtori kyberturvallisuudesta, filosofian maisteri venäjän kielestä sekä humanististen tieteiden kandidaatti arabian ja islamin tutkimuksesta. Kari on suorittanut myös syventävät opinnot kansainvälisestä oikeudesta. Kari puhuu sujuvaa venäjää, englantia, ruotsia ja ranskaa ja hiukan arabiaa ja puolaakin.

Kari palveli vuosina 2004–2007 puolustusasiamiehenä Puolassa ja Ukrainassa ja strategisena neuvonantajana Ukrainan tiedustelupalveluiden reformissa vuonna 2020.

Karilla on viisi lasta, joista yksi on aktiiviuransa lopettanut jalkapalloilija Tommi Kari.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ilta-Sanomat – Miksi Venäjä toimii kuten toimii – katso koko Martti J. Karin hittiluento tästä!
 Radio Suomi – Tiedustelueversti ja tutkija Martti J. Kari: Olemme hybridivaikuttamisen kohteina

Suomalaiset everstit
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Beryslav

Beryslav () on kaupunki Hersonin alueella Ukrainan eteläosassa. Kaupunki on Beryslavin piirin (95 967 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 12 123 (2021).

Beryslav sijaitsee Dnepriin padotun Kah’ovkan tekojärven oikealla eli luoteisrannalla (vastarannalla sijaitsee Kah’ovka), 75 kilometriä aluekeskus H’ersonista itään.

Paikkakunnalla on ollut ihmisasutusta jo muinaisista ajoista. Kirjalliset merkinnät alkavat 1400-luvulta ja mainitsevat liettualaisten Vytautasin tulliksi kutsutun varustuksen. 1400-luvun puolivälissä krimintataarit valtaavat seudun, 1500-luvun lopulla vuorostaan turkkilaiset. Turkkilaiset rakentavat Kizikermenin linnoituksen (Kazy-Kermen, "neidon linnoitus") suojatakseeen Etelä-Ukrainan maita Zaporižžjan kasakoilta. Venäjän Turkin sotaa (1768-1774) seuraunneessa Kutšuk Kainardžin rauhassa (1774) Kizikermen liitetään Venäjän keisarikuntaan. Paikkakunnan nykynimi otettiin käyttöön vuonna 1784. 1700-luvun lopussa sinne asettautui muuttoväkeä Pultavan ja Tšernihivin kuvernementeistä. Kaupungin aseman Beryslav sai vuonna 1938.

Lähteet

Aiheesta muualla

Beryslavin piiri
Hersonin alueen kaupungit
Jesse Liuksiala

Jesse Liuksiala (s. 17. elokuuta 1999 Järvenpää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Ura

Seuraura 
Liuksiala on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Kaudella 2014–2015 hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa KJT-Haukkojen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 11+5=16. C-nuorten Mestiksessä Liuksiala oli joukkueen paras maalintekijä 20 osumallaan. Kaudeksi 2015–2016 Liuksiala siirtyi Pelicansin organisaatioon. Hän oli kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 12+22=34. Kaudella 2019–2020 Liuksiala oli tehoilla 12+33=45 Pelicansin A-nuorten paras syöttäjä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Elias Vilénin kanssa edellään Juuso Jämsen. Liuksiala debytoi kauden aikana myös miesten peleissä, kun hän pelasi Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa lainalla 13 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5.

Kaudeksi 2020–2021 Liuksiala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän pelasi varsinaisella tulokaskaudellaan 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+8=11 ja yhdeksän playoff-ottelua tehopistein 1+5=6. Liuksiala voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Toukokuussa 2021 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Liuksiala voitti Ketterässä kaudella 2021–2022 sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Hänen kauteensa mahtui myös kuuden ottelun mittainen pelikielto, kun Liuksiala taklasi 18. joulukuuta 2021 pelatussa ottelussa Hokin Oskari Siikiä selkäpuolelta laitaan, kun Siiki oli luopunut kiekosta. Liuksialalle tuomittiin tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistus laitataklauksesta. Mestiksen kurinpitoryhmä katsoi hänen tekonsa viiden ottelun pelikiellon arvoiseksi, mutta Liuksialan rangaistusta pidennettiin yhdellä ottelulla, koska hänellä oli aiemmin kurinpitohistoriassaan määrättynä kolmen ottelun pelikielto taklausrikkeestä edelliseltä kaudelta. Ketterä lainasi Liuksialan Saimaan Pallon SM-liigajoukkueeseen 19. helmikuuta 2022 pelattuun vierasotteluun Tapparaa vastaan, kun hän paikkasi Ville Petmanin poissaoloa. Liuksiala merkittiin SaiPan kakkossentteriksi laidoilleen Ville Vainikainen ja Valtteri Ojantakanen. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.39 minuuttia. Liuksialla merkittiin SaiPan 6–2-tappioon päättyneessä ottelussa teholukema –2. Toukokuussa 2022 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Maajoukkueura 
Liuksiala on pelannut kolme nuorten maaottelua.

Pelityyli 
Liuksialaa Ketterässä valmentaneen Maso Lehtosen mukaan hän on työteliäs sentteri, joka pelaa erinomaisesti kahteen suuntaan.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Imatran Ketterän pelaajat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Carl Reinhold Sundell

Carl Reinhold Sundell (21. tammikuuta 1857 Norrköping - 26. huhtikuuta 1947 Norrköping) oli ruotsalainen luterilainen pappi, kansakouluntarkastaja ja virsirunoilija.

Elämä 
Sundell kävi koulua Norrköpinigssä, aloitti teologian opinnot 1876 Upsalassa, ja suoritti teologian kaditaatin tutkinnon 1887. Hän toimi lukion opettajana Norrköpingissä 1887-89 sekä seurakuntapappina vuosina 1889-1893. Vuosina 1893-14 hän toimi koulutarkastajana samalla kun hän oli vuosina 1908-1941 kirkkoherrana Östra Enebyn seurakunnassa Norrköpingissä, josta hän jäi eläkkeelle 84 vuotiaana. 

Koulutarkastajana hän toimi useiden kansakoulutyötä kehittävien johtokuntien ja työryhmisen jäsenenä. Hän oli myös kirkolliskokouksen edustajana vuosina 1925 ja 1926. Sundell kirjoitti myös muutamia virsiä, joissa hän pyrki ottamaan huomioon alkaneen teollistumisen ja erilaiset ammattiryhmät, kuten kalastajat ja merimiehet. Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä, joka keskittyy kuvamaan maaseutua ja maanviljelijöiden työtä. Virsi ”Du gav mig, o Here, ett teg av din jord” on vuodelta 1934 ja se on julkaistu otsikolla ”För jordbrukare” (”Maanviljelijöille”). Se on vuoden 1986 virsikirjassa virsi 596. Suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti ”Soit haltuuni, Herrani, viljelysmaan” on Anna-Maija Raittilan käännös vuodela 1999.

Lähteet 

 Ruotsalaiset virsirunoilijat
 Vuonna 1857 syntyneet
 Vuonna 1947 kuolleet
 Ruotsalaiset papit
Kristin Clemet

Kristin Clemet (s. 20. huhtikuuta 1957 Harstad) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan työ- ja hallintoministerinä vuosina 1989–1990 sekä opetus- ja tutkimusministerinä vuosina 2001–2005 ja istui suurkäräjillä vuosina 1989–1993. Vuodesta 2006 hän on johtanut norjalaista oikeistoliberaalia Civita-ajatuspajaa. 

Vuonna 2004 Clemetille myönnettiin Pyhän Olavin ritarikunnan ansiomerkki.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kristin Clemet Norjan suurkäräjien verkkosivuilla 

Norjan opetusministerit
Norjan työministerit
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Michèle Arnaud

Michèle Arnaud (oik. Micheline Caré 18. maaliskuuta 1919 – 30. maaliskuuta 1998) oli ranskalainen laulaja. Arnaud opiskeli Pariisissa valtiotiedettä ja esiintyi samoihin aikoihin kabareeravintoloissa, kuten Le Taboussa ja La Rose Rougessa.

Vuonna 1956 Arnaud edusti Luxembourgia kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa. Tuona vuonna jokainen maa lähetti kilpailuun kaksi kappaletta, ja Arnaud esitti molemmat Luxemburgin edustuskappaleet, Ne crois pas ja Les amants de minuit. Tuona vuonna vain voittaja julkaistiin, eikä Arnaudin esittämien kappaleiden sijoituksia tiedetä.

11. heinäkuuta 1962 Arnaud esiintyi kaikkien aikojen ensimmäisessä suorassa satelliittilähetyksessä Ranskasta Yhdysvaltoihin. Arnaudille myönnettiin kunnialegioonan kunniamerkki ja Ordre des Arts et des Lettresin kunniamerkki.

Michèle Arnaudin lapsia olivat laulaja Dominique Walter ja valokuvaaja Florence Gruere.

Lähteet

Ranskalaiset laulajat
Luxemburgin euroviisuedustajat
Vuoden 1956 euroviisuedustajat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Ukrainan parlamenttivaalit 2019

Ukrainan parlamenttivaalit 2019 pidettiin 21. heinäkuuta 2019. Vaaleissa valittiin kaikki 450 Verh’ovna Radan edustajaa.

Vaalit oli alun perin tarkoitus pitää lokakuun lopussa, mutta aiemmin samana vuonna pidetyssä presidentinvaalissa presidentiksi valittu Volodymyr Zelenskyi hajotti Verh’ovna Radan ennenaikaisesti. 

Zelenskyin puolue Kansan palvelija voitti vaalit 43 prosentin ääniosuudella saaden Verh’ovna Radaan 254 edustajaa. Väistyvän presidentin Petro Porošenkon Euroopan solidaarisuus -puolueen tulos romahti 8 prosenttiin ja paikkamäärä väheni yli sadalla.

Vaaleja ei toimitettu Venäjän miehittämällä Krimin niemimaalla tai Donetskin ja Luhanskin alueiden separatistien hallinnoimilla alueilla.

Tausta 
Vuoden 2019 presidentinvaaleissa Ukrainan presidentiksi valittiin Volodymyr Zelenskyi, joka hajotti Verh’ovna Radan virkaanastumistaan seuraavana päivänään. Hajottamisesta nostettiin kanne Ukrainan perustuslakituomioistuimessa, joka kesäkuussa antamassaan tuomiossa totesi, että Zelenskyillä oli oikeus hajottaa Verh’ovna Rada. Zelenskyin mukaan hän hajotti Verh’ovna Radan hallituskoalition puutteen takia.

Edellisissä, vuoden 2014 parlamettivaaleissa, suurimmaksi puolueeksi oli noussut Petro Porošenkon blokki, joka sittemmin vaihtoi nimekseen Euroopan solidaarisuus. Vaalien jälkeen blokki muodosti hallituskoalition kansanrintaman, Oman avun, Batkivštšynan ja Oleh Ljaškon radikaalipuolueen kanssa, ja pääministeriksi nousi Arseni Jatsenjuk. Radikaalipuolue lähti koalitiosta syyskuussa 2015, ja Batkivštšyna ja Oma apu helmikuussa 2016, minkä jälkeen koalitiolla ei enää ollut enemmistöä Verh’ovna Radassa. Huhtikuussa 2016 pääministeriksi Jatsenjukin tilalle tuli Volodymyr Hroisman. Hroismanin hallitus joutui nojaamaan pienempien puolueiden tukeen.

Vaalitapa 

Verh’ovna Radan 450 edustajasta 225 valitaan enemmistövaalitavalla yhden edustajan vaalipiireistä, ja 225 valitaan suhteellisella suljetulla listavaalilla puolueiden maanlaajuisen ääniosuuden perusteella. 26 vaalipiiristä, jotka sijaitsivat Venäjän miehittämällä Krimillä tai separatistien miehittämillä alueilla Donetskin tai Luhanskin alueilla, ei valittu edustajaa.

Tulokset

Lähteet 

Ukrainan vaalit
Vuoden 2019 vaalit
Franca Raimondi

Franca Raimondi (8. heinäkuuta 1932 – 28. elokuuta 1988) oli italialainen laulaja. Raimondi opiskeli oopperalaulua ja vieraita kieliä. Vuonna 1956 Raimondi voitti San Remon musiikkifestivaalin kappaleella Aprite le finestre ja tuli näin valituksi Italian edustajaksi samalla kappaleella samana vuonna pidettyyn kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Raimondin sijoitusta kilpailussa tiedetä.

Vuosina 1956-1956 Raimondi toimi Gian Stellarin orkesterin pääsolistina. Vuonna 1960 Raimondi osallistui Festival di Napoli -laulukilpailuun kappaleella Canzone all'antica".

Diskografia

Albumit
N.1 (1956)

Singlet
Croce Di Oro / Un Attimo (1956)
Aprite Le Finestre / Lucia E Tobia (1956)
La Colpa Fu! / La Vita É Un Paradiso Die Bugie (1956)
La Colpa Fu ! / Amami Se Vuoi (1956)
'E Scalelle D' 'O Paraviso (1959)
Vedo Te (1960)
Cucù Settè (1960)
Canzone All'Antica / Serenatella C'O ''Si'' C'O ''No'' ?

Lähteet

Italialaiset laulajat
Italian euroviisuedustajat
Vuoden 1956 euroviisuedustajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Dany Dauberson

Dany Dauberson (16. tammikuuta 1925 – 16. maaliskuuta 1979) oli ranskalainen laulaja ja näyttelijä. Dauberson edusti Ranskaa vuonna 1956 kaikkien aikojen ensimmäisessä Eurovision laulukilpailussa kappaleella Il est là. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Daubersonin sijoitusta kilpailussa tiedetä.

Huhtikuussa 1967 Dauberson loukkaantui auto-onnettomuudessa, eikä koskaan toipunut. Dauberson kuoli 54-vuotiaana 16. maaliskuuta 1979.

Diskografia

Albumit
Dany Dauberson (1953)
Modern French Ballads (1954)
Singing in French with Orchestra (1954)
Modern French Ballads Volume 2 (1957)
Premiers Succès

Filmografia
1951 : L'Inconnue des cinq cités
1954 : Soirs de Paris
1957 : Et par ici la sortie
1957 : C'est arrivé à 36 chandelles
1966 : Du rififi à Paname

Lähteet

Ranskalaiset laulajat
Ranskalaiset näyttelijät
Ranskan euroviisuedustajat
Vuoden 1956 euroviisuedustajat
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 1979 kuolleet
Masha Gessen

Masha Gessen (synt. Marija Aleksandrovna Gessen ; s. 13. tammikuuta 1967, Moskova) on venäläis-yhdysvaltalainen toimittaja, kirjailija, kielenkääntäjä ja aktivisti. Hän työskentelee The New Yorker -lehdelle.

Teoksia

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Venäläiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset toimittajat
Venäläiset toimittajat
Sinkkinitraatti

Sinkkinitraatti (Zn(NO3)2) on sinkki- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden sinkkiyhdisteiden valmistamiseen, peittana värjäyksessä ja analyyttisenä reagenssina.

Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa sinkkinitraatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteestä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja esimerkiksi di-, tri-, tetra-, heksa- ja nonahydraatit. Sinkkinitraatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuos on hieman hapan. Aine liukenee myös etanoliin.

Sinkkinitraattia valmistetaan sinkin, sinkkioksidin tai sinkkihydroksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla.  
Zn + 2 HNO3 → Zn(NO3)2 + H2
ZnO + 2 HNO3 → Zn(NO3)2 + H2O
Zn(OH)2 + 2 HNO3 → Zn(NO3)2 + 2 H2O

Sinkkinitraattia voidaan käyttää peittana tekstiilien värjäyksessä, analyyttisen kemian reagenssina ja happamana katalyyttinä. Sinkkinitraattia voidaan käyttää myös lähtöaineena valmistettaessa sinkkioksidiohutkalvoja.

Lähteet

Nitraatit
Sinkkiyhdisteet
Panu Knuutinen

Panu Knuutinen (s. 1. heinäkuuta 1983 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Knuuttinen edusti koko uransa Superpesiksessä Puijon Pesistä. Hänen kasvattajaseuransa on Siilinjärven Pesis. Knuuttinen saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2006. Hän pelasi sisäpelissä kotiuttajana. Knuutinen pelasi 72 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 29 tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 67 kärkilyöntipistettä. Knuutinen pelasi 27 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kahdeksan tavallista juoksua ja keräsi 22 kärkilyöntipistettä. Knuutinen pelasi kahdeksan Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kolme tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 17 kärkilyöntipistettä.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Andrei Kolesnikov (kenraali)

Andrei Borisovitš Kolesnikov (; 6. helmikuuta 1977 Oktjabrskoje, Voronežin alue – 11. maaliskuuta 2022 Ukraina) oli venäläinen kenraalimajuri.

Kolesnikov valmistui vuonna 1999 Tšeljabinskin panssarivaunuinstituutin Kazanin-haarasta, vuonna 2008 Venäjän asevoimien yhdistelmäaseakatemiasta ja vuonna 2020 Venäjän asevoimien pääesikunnan sotilasakatemiasta. Hän toimi Kantemirovskajan panssaridivisioonan komentajana vuosina 2015–2018 ja sai vuonna 2021 ylennyksen kenraalimajuriksi. Kolesnikov oli 29. armeijakunnan komentaja ennen kaatumistaan Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan 2022.

Kolesnikov oli tiettävästi kolmas hyökkäyksessä Ukrainaan kuollut venäläiskenraali Andrei Suhovetskin ja Vitali Gerasimovin jälkeen.

Lähteet 

Venäläiset kenraalit
Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan kaatuneet
Vuonna 1977 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Horror Vacui

Horror Vacui on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin debyyttialbumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 2016

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 8½/10  
 Kaaoszine: 8/10

Lähteet 

 

Vuoden 2016 esikoisalbumit
Ruins (Marianas Restin albumi)

Ruins on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 26. huhtikuuta 2019

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 9/10  
 Kaaoszine: 8/10  
 Metalliluola: 7½/10

Lähteet 

 

Vuoden 2019 albumit
Fata Morgana (Marianas Restin albumi)

Fata Morgana on melodista doom metallia soittavan Marianas Restin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2021.

Kappaleet

Arvostelut 
 Inferno: 
 Soundi:

Lähteet 

 

Vuoden 2021 esikoisalbumit
Koskelin

Koskelin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Antti Koskelin (s. 1970), yritysjohtaja
 Olli Koskelin (s. 1955), säveltäjä
 Sarita Koskelin (s. 1945), MTV3:n draamapäällikkö
 William Koskelin (1865–1957), agronomi, pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja kansanedustaja
Pihkovan lentoasema

Pihkovan lentoasema  (, Pihkovan kansainvälinen lentoasema; myös nimellä ) (IATA: PKV, ICAO: ULOO) on Pihkovan alueella, Pihkovan kaupungissa sijaitseva, sekä sotilas- että siviililentotoiminnan käyttämä, 2,5 kilometrin kiitotiellä varustettu lentopaikka.

Lentoasema sijaitsee kaupungin kyljessä, 4-7 kilometriä Pihkovan keskustasta kaakkoon. Siviililiikenteen terminaali ja lennonjohdon rakennus sijaitsevat kiitotien pohjoispään lähellä. Lentokenttäalue sotilaallisine alueineen jää kaupungin ja sen itäpuolitse ohittavan eurooppatie :n väliin. 

Venäjän hyökättyä Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 sotilaallisesti, lentoaseman toiminnan viestittiin jatkuvan "normaalisti". Päinvastainen tilanne oli 12:lla Venäjän eteläisemmällä lentoasemalla (Rostov-on-Don (Platov), ​​Krasnodar (Paškovski), Anapa (Vityazevo), Gelendžik, Elista, Stavropol, Belgorod, Brjansk, Orel, Kursk, Voronež ja Simferopol), joiden normaali lentotoiminta katkaistiin samana päivänä, aluksi 2. maaliskuuta asti.

Katso myös
Ostrovin lentotukikohta

Lähteet

Aiheesta muualla

Pskov Airport (Pskov)  (wikimapia.org)

Pihkova
Venäjän lentoasemat
Venäjän ilmavoimien lentokentät‎
Mathi

Mathi () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 3 795 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Kairo (ravintola)

Kairo on ravintola Kotkan kantasatamassa. Ravintolan nykyisellä paikalla oli ravintola jo vuonna 1879. Ravintola Kairon nykyinen, vuonna 1938 valmistunut, rakennus edustaa tyylisuunnaltaan puufunktionalismia. 

Ravintola Kairossa on järjestetty musiikki- ja teatteriesityksiä vuosikymmenten ajan. Kotkan kaupunginteatteri on järjestänyt ravintolassa teatteriesityksiä vuodesta 1986 alkaen. Kotkalainen laulaja-lauluntekijä Juha Vainio oli elinaikanaan ravintola Kairon suosituimpia esiintyjiä. Kotkalainen jazz-yhdistys Kotka Jazz on järjestänyt 1980-luvulta lähtien viikkottaisia jazz klubi-iltoja ravintola Kairossa. Ravintolan rakennuksen ja tontin omistava Kotkan kaupunki remontoi ravintolan tiloja vuonna 2018, jolloin entisöitiin muun muassa seinämaalauksia.

Ravintola Kairon yrittäjänä on toiminut vuodesta 1991 saakka Kalevi Koponen. Toukokuussa 2022 Koponen ilmoitti lopettavansa yritystoiminnan ikääntymisen vuoksi. Koposen mukaan koronaviruspandemia aiheutti ravintola Kairolle taloudellisia tappioita, joiden korjaamiseksi ravintolan asiakaskuntaa tulisi uudistaa. Kotkan kaupungin kulttuurijohtajan Tomi Purovaaran mukaan ravintola Kairolla on, sen pitkän historian vuoksi, merkittävä rooli Kotkan historiallisen kantasataman kulttuurin säilyttämisessä. Tästä johtuen Kotkan kaupunki etsii ravintolatoiminnalle jatkajaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ravintola Kairon kotisivu
 Petri Niemi, Merimieskapakat katosivat, kun merimiehet vaihtoivat viinan ja satamien naiset perhe-elämään, Yle.fi uutiset 8.5.2018

Ravintolat Suomessa
Kotka
Holovanivsk

Holovanivsk () on kaupunkityyppinen taajama Kirovohradin alueella Keski-Ukrainassa, 180 kilometriä aluekeskus Kropyvnytskyistä länteen. Holovanivsk on Holovanivskin piirin (121 150 as., 2021) hallinnollinen keskus. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 5 759 (2021).

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirovohradin alueen kaupungit
Irpin (joki)

Irpin (; ) on joki Ukrainassa. Se on Dneprin oikeanpuoleinen sivujoki. Se on 162 km pitkä, ja sen valuma-alue on 3 340 km². Joki virtaa Irpinin kaupungin halki.

Irpin yhtyy Dnepriin Kiovan tekojärven kohdalla. Koska Kiovan vesivoimalan pato on nostanut vedenpintaa 6,5–7 metriä luonnollista korkeammalle, Irpinin vesi pumpataan sähkökäyttöisillä pumpuilla tekojärveen. Irpin virtaa siis kirjaimellisesti ylämäkeen viime metreillään.

Irpinin ympäristö oli Kiovan Rusin ydinaluetta, ja se mainitaan kronikoissa useiden tärkeiden historian tapahtumien yhtedessä, kuten Irpinjoen taistelun, jossa Liettuan suuriruhtinas Gediminasin sanotaan saaneen Keski-Ukrainan valtaansa.

Vuonna 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan Ukrainan joukot tuhosivat joen yli kulkevan sillan pysäyttääkseen venäläisten etenemisen kohti Kiovaa.

Lähteet

Ukrainan joet
Dneprin vesistö
Hans Emanuel Öberg

Hans Emanuel Öberg (1. maaliskuuta 1893 Nora, Ångermanland, Ruotsi - 29. tammikuta 1969, Örnsköldvik) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Öberg valmistui ylioppilaaksi Upsalassa Fjellstedin koulusta (Fjellstedska skolan) ja opiskeli sen jälkeen Göteborgin korkeakoulussa. Hän valmistui teologian kanditaatiksi 1918 ja vihittiin papiksi samana vuonna. Hän toimi komministerina Junselen seurakunnassa ja kirkkoherrana Sidensjön seurakunnassa Härnösandin hiippakunnassa. Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1944.

Vuonna 1934 kirjoitti Öberg virren "Herre, jag vill bida stilla vid din port". Se julkaistiin otsikolla "Vid Herrens port" (Herran portilla) Härnösandin hiippakunnan kuukausilehdessä 1935. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 206. Suomenkielisessä virsikirjassa sen teksti "Portillesi, Herra, odottamaan jään" on Anna-Maija Raittilan 1996 tekemä käännös.

Lähteet 

 Ruotsalaiset virsirunoilijat
 Vuonna 1893 syntyneet
 Vuonna 1969 kuolleet
 Ruotsalaiset papit
Novoukrajinka

Novoukrajinka (; ) on kaupunki Kirovohradin alueella Keski-Ukrainassa, 71 kilometriä aluekeskus Kropyvnytskyistä länsilounaaseen. Novoukrajinka on Novoukrajinkan piirin (138 509 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 16 338 (2021).

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirovohradin alueen kaupungit
Dneprin ylänkö

Dneprin ylänkö () on ylänköalue keskisessä Ukrainassa Dneprin ja Etelä-Bugin välissä. Se ulottuu Žytomyrin, Kiovan, Vinnytsjan, Tšerkasyn, Kirovohradin ja Dnipropetrovskin alueen alueille. 

Ylängöstä pohjoiseen on Polesian alanko, ja sen eteläpuolella on Mustanmeren alanko. Dneprin ylängön länsipuolella ovat Volynia ja Podolia. Idässä se ulottuu Dneprille, mistä ylänkö on saanut nimensä. Dneprin ylängön keskikorkeus merenpinnasta on 220-240 m pohjoisosassa, ja etelässä 150-170 m. Korkein kohta on 323 m ylängön luoteisosassa. Dneprin ylänkö on kumpuilevaa tasankoa, jota halkovat lukuisat, usein jyrkkäreunaiset jokilaaksot ja kurut. Ylängön pohjois- ja luoteisosat ovat metsäisiä, mutta etelässä ja kaakossa se muuttuu aroksi. 

Kryvyi Rihin kaupunki ja sitä ympäröivä Kryvbasin alue ylängön kaakkoislaidalla on rauta- ja terästeollisuuden keskus. Lisäksi Dneprin ylängöltä louhitaan mangaania ja muita mineraaleja. Suuri osa ylängöstä on viljelyksessä, ja se on tärkeää maatalousaluetta.  

Muita ylängöllä tai sen reunalla sijaitsevia kaupunkeja ovat Berdytšiv, Bila Tserkva, Kropyvnytskyi, Žytomyr, Uman ja Vinnytsja.

Lähteet

Ukrainan maantiede
Danièle Dupré

Danièle Dupré (16. marraskuuta 1938 Le Havre, Ranska – 24. marraskuuta 2013 Le Havre, Ranska) oli ranskalainen laulaja. Dupré edsuti Luxemburgia vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa kappalealla Amours mortes (tant de peine), joka sijoittui kilpailussa neljänneksi.

Dupré esitti sivuosan vuoden 1957 elokuvassa Une parisienne. Dupré vetääntyi musiikkimarkkinoilta vuonna 1958, koska rock oli vallannut liikaa tilaa musiikkialalla. Laulajanuran jälkeen Dupré työskenteli sisustussuunnittelijana.

Diskografia

Albumit
I Remember Paris Volume 3

EP:t
Merci Mon Dieu (1957)
2 - Mon Vieux Marin (1957)
3 - Paris Java (1957)
4 - Tequila (1958)
5 - Tu Me Donnes (Come Prima) (1958)
Mon Coeur Est Un Violon

Singlet
Mon Seul Ami / Mon Coeur Est Un Violon (1954)
Paris Java / Le Bal Des Truands (1957)
Marjolaine / Nelly Lamour (1957)
Come Prima (1958)
Cette Garce De Vie / À Tous Les Coins De Rue

Lähteet

Ranskalaiset laulajat
Luxemburgin euroviisuedustajat
Vuoden 1957 euroviisuedustajat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Per-Kristian Foss

Per-Kristian Foss (s. 19. heinäkuuta 1950 Oslo) on norjalainen entinen oikeistopuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1981–2013 ja toimi Norjan valtiovarainministerinä vuosina 2001–2005. Vuosina 2014–2021 hän oli Norjan valtiontalouden tarkastusviraston (Riksrevisjonen) pääjohtaja, ja jäi eläkkeelle 2022.

Yksityiselämä
Foss on homoseksuaali. Hän tuli kaapista vuonna 2000, yhtenä ensimmäisistä norjalaisista huippupoliitikoista. Pelko "homopoliitikoksi" leimautumisesta oli hänen omien sanojensa mukaan yksi syy, miksi hän ei asettunut ehdolle oikeistopuolueen puheenjohtajaksi 1990-luvulla, vaikka häntä pidettiin yhtenä puolueen parhaista poliitikoista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Per-Kristian Foss Norjan suurkäräjien verkkosivuilla 

Norjan valtiovarainministerit
Norjalaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvat poliitikot
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Patricia Bredin

Patricia Bredin (s. 1934 Hull, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä ja laulaja. Bredin oli vuonna 1957 Yhdistyneen kuningaskunnan ensimmäinen edustaja Eurovision laulukilpailussa kappaleella All. Kappale sijoittui kilpailussa seitsemänneksi. 1959 Bredinillä oli pääosa komediaelokuvassa Left Right and Centre ja 1961 elokuvassa The Treasure of Monte Cristo. Bredin esitti Gueneverea Broadwayn musikaalissa Camelot vuonna 1962.

Bredin nai vuonna 1964 laulaja Ivor Emmanuelin. Heillä ei ollut lapsia, ja liitto päättyi kaksi vuotta myöhemmin. Myöhemmin Brendin meni naimisiin kanadalaisen liikemies Charles MacCullochin kanssa, mutta mies kuoli häämatkalla.

Valikoitu filmografia
 Left Right and Centre (1959)
 The Bridal Path (1959)
 Make Mine a Million (1959)
 Desert Mice (1959)
 The Treasure of Monte Cristo (1961)
 To Have and to Hold (1963)

Lähteet
https://www.imdb.com/name/nm0106639/

Viitteet

Brittiläiset näyttelijät
Englantilaiset laulajat
Yhdistyneen kuningaskunnan euroviisuedustajat
Vuoden 1957 euroviisuedustajat
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Molemminpuolinen varma tuho

Molemminpuolinen varma tuho on doktriini, jonka mukaan ydinaseilla tehty isku aiheuttaisi varman tuhon sekä ensimmäisen iskun kohteelle että sen tekijälle. Perusteena on se, että vaikka ensimmäinen isku poistaisi sen kohteena olevan ydinasevaltion kyvyn toteuttaa kostoiskuja maaperältään, etenkin sukellusveneissä olevilla ydinaseilla niiden toteuttaminen pysyisi mahdollisena. Opista käytetään lyhennettä MAD, joka tulee sanoista "mutually assured destruction" (molemminpuolinen varma tuho).

Käsite lanseerattiin vuonna 1969, jolloin Hudson-instituutin Donald G. Brennan lisäsi John F. Kennedyn hallinnon puolustusministeri Robert S. McNamaran käyttämään "assured destruction" -käsitteeseen (varma tuho) sanan "mutual" (molemminpuolinen). McNamara itsekin uskoi minkä tahansa ydinasein tehdyn iskun ydinasevaltioiden välillä johtavan vääjäämättä molempien osapuolten tuhoutumiseen. MAD-doktriinista ei kuitenkaan tullut Yhdysvaltain ensisijaista ydinasedoktriinia, sillä Yhdysvaltain ydinasearsenaalin koon, tarkkuuden ja kehittyneisyyden kasvu teki siitä yhden useista kilpailevista strategisista vaihtoehdoista. Esimerkiksi Ronald Reagan ei hyväksynyt oppia vaan loi Strategic Defense Initiativen, jonka tarkoitus oli turvata yhdysvaltalainen elämäntapa Neuvostoliiton aiheuttamalta uhalta.

McNamara itse ei pitänyt "varman tuhon" käsitteen muuttamisesta "molemminpuoliseksi varmaksi tuhoksi", vaikka alkoi käyttää jälkimmäistä käsitettä itsekin. Vuonna 1997 hän totesi haastattelussa, ettei oppi ole "hullu" (mad) vaan ydinasepelotteen perusta.

Katso myös 
 Kauhun tasapaino

Lähteet 

Ydinsota
Kylmä sota
Ruslan Stefantšuk

Ruslan Oleksijovytš Stefantšuk (; s. 29. lokakuuta 1975) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Verh’ovna Radan puhemiehenä 8. lokakuuta 2021 lähtien. Hän on Kansan palvelija -puolueen jäsen, ja hänet valittiin sen listalta Verh’ovna Radaan vuoden 2019 parlamenttivaaleissa.

Stefantšuk syntyi Ternopilissa ja opiskeli yliopistoissa H’melnytskyissä oikeustiedettä ja tuotantotaloutta. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori. Hän oli mukana Volodymyr Zelenskyin presidentinvaalikampanjassa vuoden 2019 presidentinvaalissa. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan toisena Kansan palvelijan maanlaajuiselta listalta.

29. elokuuta 2019 Stefantšuk valittin Verh’ovna Radan ensimmäiseksi varapuhemieheksi 330 äänellä.

7. lokakuuta 2021 puhemies Dmytro Razumkov poistettiin virastaan 284 äänellä. Seuraavana päivänä Stefantšuk valittiin hänen tilalleen 261 äänellä.

Lähteet 

Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukrainalaiset poliitikot
Paule Desjardins

Paule Desjardins on ranskalainen laulaja. Desjardins edusti Ranskaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa kappaleella La belle amour ja sijoittui kilpailussa toiseksi.

Diskografia

Albumit
Mademoiselle de Paris (1961)

Lähteet

Ranskalaiset laulajat
Ranskan euroviisuedustajat
Vuoden 1957 euroviisuedustajat
Syntymävuosi puuttuu
Mahdollisesti elävät henkilöt
Birthe Wilke

Birthe Wilke (s. 19. maaliskuuta 1936) on tanskalainen laulaja ja näyttelijä. Wilke aloitti uransa 1950-luvulla Bruno Henriksenin orkesterin kanssa. Tuolta ajalta Wilken tunnetuimpia kappaleita ovat Håndklaver og Charme ja Den Gamle Gartner, ja Wilkeä kutsuttiin Tanskan Doris Dayksi.

Vuonna 1957 Wilke voitti yhdessä Gustav Wincklerin kanssa kaikkien aikojen ensimmäisen Dansk Melodi Grand Prixin kappaleella Skibet skal sejle i nat ja näin duo tuli valituksi Tanskan ensimmäiseksi edustajaksi Eurovision laulukilpailuun. Kappale sijoittui kilpailun kolmanneksi, mutta duo herätti pahennusta erityisesti konservatiivisissa katolilaisissa maissa lopettamalla esityksensä 11 sekuntia kestäneeseen suudelmaan. Wilke voitti Dansk Melodi Grand Prixin uudestaan sooloartistina vuonna 1959 kappaleella Uh, jeg ville ønske jeg var dig. Kansainvälisessä kilpailussa kappale sijoittui viidenneksi. Wilke vetäytyi julkisuudesta vuonna 1966, mutta on sen jälkeenkin tehnyt julkisia esiintymisiä silloin tällöin.

Filmografia
Jeg elsker dig (1957)
Soldaterkammerater (1958)
Jetpiloter (1961)
Reptilicus (1961)

Lähteet

Tanskalaiset laulajat
Tanskalaiset näyttelijät
Tanskan euroviisuedustajat
Vuoden 1957 euroviisuedustajat
Vuoden 1959 euroviisuedustajat
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Ukrainassa

Ukrainan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöt kohtaavat oikeudellisia ja yhteiskunnallisia ongelmia kotimaassaan, mutta 2010-luvulla on otettu joitakin askelia kohti hyväksyvämpää suhtautumista lain näkökulmasta.

Historia 
Tiettävästi ensimmäinen avoimesti homoseksuaali sotilas Ukrainan asevoimissa on Viktor Pylypenko, joka palveli terrorismin vastaisessa yksikössä Donbassin alueella.

Itä-Ukrainan kriisin käynnistyttyä vuonna 2014 seksuaalivähemmistöihin kuuluneet ukrainalaiset ovat paenneet yhä enenevissä määrin maan länsiosiin ja raportoineet, että heidän elämänsä on käynyt entistä tukalammaksi Venäjän tukemien kapinallisten noustua valtaan. Donetskin ja Luhanskin separatistijohtajat puolestaan ovat syyttäneet Kiovaa länsimaistumisesta ja seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen hyväksymisestä. Donetskin kapinallisjohtajat ovat myös sanoneet haluavansa hävittää ”homoseksuaalisuuden kulttuurin”.

Ensimmäinen pride-marssi Ukrainassa järjestettiin Kiovassa vuonna 2003. Vuonna 2021 Kiovassa järjestettyyn pride-marssiin osallistui arviolta noin 7000 ihmistä. Poliisi on joutunut suojelemaan marssia aikaisempina vuosina äärioikeiston häirinnältä.

Petro Porošenkosta tuli vuonna 2015 Ukrainan ensimmäinen presidentti, joka on asettunut julkisesti tukemaan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä sanomalla, että Kiovaan tuona vuonna suunniteltu pride-marssi pitäisi järjestää niin kuin on suunniteltu ja että jokaisella Ukrainan kansalaisella on ”perustuslaillinen oikeus” osallistua.

Nykyään 
Vaikka seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen olot ovatkin jokseenkin parantuneet, tietyt isot ongelmat ovat säilyneet. Näihin kuuluvat muun muassa uskonnollisten yhteisöjen äänekäs vastustaminen, laista löytyvät porsaanreiät ja se, että vähemmistöjä vastaan tehdyt hyökkäykset eivät aina kiinnosta poliisia.

Samaa sukupuolta olevien avioliitto 
Ukrainan perustuslain 51. artikla määrittelee avioliiton yhden miehen ja yhden naisen väliseksi vapaaehtoiseksi liitoksi, minkä vuoksi Ukraina ei salli samaa sukupuolta olevien avioliittoa. Ukraina ei myöskään tunnusta missään muussakaan muodossa samaa sukupuolta olevien parien parisuhdetta. Vuonna 2018 arvioitiin, että maassa oli noin 5000 henkilöä, jotka ovat virallistaneet parisuhteensa jollain tavalla samaa sukupuolta olevan puolisoon kanssa. Suurimmassa osassa näistä pariskunnista toinen osapuoli on ulkomaalainen.

Sukupuolen korjaus 
Sukupuolenkorjaus on laillista Ukrainassa, ja prosessia on nopeutettu vuonna 2016, jolloin poistettiin vaatimus psykologin lausunnosta ja kuukauden mittaisesta kirjautumisesta mielenterveysosastolle ennen kuin korjausprosessi voitiin aloittaa. Sukupuoltaan korjaavalta ei vaadita sterilisaatiota.

Vuodesta 2021 lähtien kaikki vähintään 16-vuotiaat Ukrainan kansalaiset ovat voineet myös vaihtaa nimensä, tai sen osia (kuten isännimen), itsenäisesti.

Virstanpylväitä

Lähteet 

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet maittain
Ukrainalainen yhteiskunta
Bailey Jay

Bailey Jay (s. 5. marraskuuta 1988) on yhdysvaltalainen transsukupuolinen pornonäyttelijä (shemale) ja juontaja. Hän tekee yhteistyötä podcasteissa. Hän vuosina 2011 ja 2012 sai vuoden parhaan transsukupuolisen esiintyjän palkinnon.

Yhdysvaltalaiset pornonäyttelijät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Solange Berry

Solange Berry (s. 23. marraskuuta 1932) on belgialainen laulaja. Berry edusti Luxemburgia vuoden 1958 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Un grand amour, joka sijoittui kilpailussa jaetulle yhdeksännelle ja viimeiselle sijalle. Berry osallistui myös Belgian karsintana vuoden 1960 Eurovision laulukilpailuun toimineeseen Eurosong 1960 -laulukilpailuun kappaleella On m'attend, mutta ei tullut valituksi.

Diskografia

EP:t
Chanson pour tous (1955)
Que sera, sera (1956)
Les Mirettes (1957)
Sous les toits de Paris (1959)
Maintenant, quand vient le printemps (1967)

Lähteet

Belgialaiset laulajat
Luxemburgin euroviisuedustajat
Vuoden 1958 euroviisuedustajat
Vuonna 1932 syntyneet
Elävät henkilöt
Pecetto Torinese

Pecetto Torinese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 4 052 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Donetskin alueen draamateatteri

Donetskin alueen draamateatteri () on teatteri Ukrainassa Mariupolin kaupungissa. Sen katsotaan saaneen alkunsa vuonna 1878, jolloin Mariupoliin perustettiin ensimmäinen ammattiteatteri. Teatteri sai Donetskin valtionteatterin aseman vuonna 1959, ja nykyinen teatterirakennus valmistui 1960. 

Donetskin teatteri tuhoutui Ukrainan sodan aikana 16. maaliskuuta 2022 Venäjän armeijan tekemässä ilmapommituksessa. Aluksi epäiltiin, että isku olisi vaatinut lukuisia kuolonuhreja, koska teatterin kellariin oli hakeutunut suojaan yli tuhat kotinsa menettänyttä ihmistä. Seuraavana päivänä ilmoitettiin, että teatterin pommisuoja olisi kestänyt ilmaiskun. Uutistoimisto Associated Pressin toukokuussa esittämän perustellun arvion mukaan Donetskin alueen draamateatterin pommituksessa menehtyi noin 600 siviiliä, joista ainakin 100 draamateatterin ulkopuolella sijainneen kenttäkeittiön läheisyydessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Donetskin draamateatterin kotisivut 

Mariupol
Mariupolin historia
Teatterit
Ukrainan teatteri
Entiset rakennukset ja rakennelmat
Juri Boiko

Juri Anatolijovytš Boiko (; s. 9. lokakuuta 1958) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi yhtenä Ukrainan varapääministereistä vuosina 2012–2014. Hän edustaa oppositiorintamaa ja kannattaa läheisempiä suhteita Venäjän kanssa.

Nuoruus ja koulutus 

Boiko syntyi Horlivkassa Donetskin alueella. Hän opiskeli kemiantekniikkaa D. Mendelejevin kemiantekniikan yliopistossa Moskovassa ja valmistui vuonna 1981 insinööriksi. Vuonna 2001 hän valmistui insinööriekonomiksi Itä-Ukrainan yliopistosta.

Ura 

Vuosina 1981–1999 hän toimi esimiehenä Zorjan kemiantehtaalla Rubižnessa. Tämän jälkeen hän toimi vuosina 1999–2001 Lysytšanskin öljynjalostamon, Lysytšansknaftoorhsyntezin, johtajana ja vuosina 2001–2002 Krementšukin öljynjalostamon, Ukrtransnaftan, hallituksen puheenjohtajana. Vuosina 2002–2005 hän toimi Naftogazin hallituksen puheenjohtajana.

Politiikassa 
Vuonna 2005 Boiko valittiin Ukrainan republikaanipuolueen puheenjohtajaksi, joka osallistui vuoden 2006 parlamenttivaaleihin Ne Tak -oppositioblokissa, joka ei kuitenkaan ylittänyt kolmen prosentin vaalikynnystä.

Vuonna 2005 Ukrainan turvallisuuspalvelun johtaja Oleksandr Turtšynov määräsi Boikon pidätettäväksi epäiltynä virkavallan väärinkäytöstä Naftogazin hallituksen puheenjohtajana; presidentti Viktor Juštšenko kuitenkin esti pidätyksen.

Vuonna 2006 Boiko nimitettiin Janukovytšin hallitukseen energiaministeriksi; hän toimi virassa vuoteen 2007 asti. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa Boiko valittiin Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listalta. Maaliskuussa 2010 hänet nimitettiin pääministeri Mykola Azarovin hallitukseen energiaministeriksi; joulukuussa presidentti Janukovytš vapautti hänet tästä virasta ja nimitti hänet energia- ja hiiliteollisuusministeriksi.

Vuonna 2012 Boiko nimitettiin varapääministeriksi.

Vuonna 2014 alueiden puolueen puoluekokous nimitti Myh’ailo Dobkinin puolueen presidenttiehdokkaaksi ja erotti Boikon puolueen jäsenyydestä. Saman vuoden presidentinvaalissa Boiko oli ehdolla sitoutumattomana ehdokkaana ja sai 0,19 prosenttia äänistä.

Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Boiko valittiin uudelleen Verh’ovna Radaan oppositioblokin listan ensimmäisenä ehdokkaana.

Vuonna 2018 oppositioblokki ja Elämän puolesta -puolue yhdistyivät Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueeksi, jonka presidenttiehdokas Boiko oli vuoden 2019 presidentinvaalissa. Saman vuoden parlamenttivaaleissa puolue sai 13,05 prosenttia äänistä.

Lähteet 

Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Ukrainan ministerit
Punainen urheiluinternationaali

Punainen urheiluinternationaali (myös Sportintern, , ) oli vuosina 1921-1937 toiminut kansainvälinen kommunistinen urheilujärjestö, joka toimi Neuvostoliiton johtaman Kominternin alaisuudessa. PUI perustetiin Nikolai Podvoiskin aloitteesta heinäkuussa 1921 vastavoimaksi porvarilliselle Kansainväliselle olympiakomitealle sekä sosialidemokraattiselle Sosialistiselle urheiluinternationaalille. PUI lakkautettiin vuonna 1937 Kominternin omaksuman kansanrintamapolitiikan myötä.

Vuosina 1928-1931 PUI järjesti kahdet kesä- (Moskova 1928 ja Berliini 1931) ja yhdet talvispartakiadit (Oslo 1928). Spartakiadit olivat vastine KOK:n olympialaisille ja SUI:n työläisolympialaisille. Lisäksi vuonna 1937 PUI ja SUI pitivät yhteiset työläisolympialaiset Antwerpenissä. Suomesta PUI:n toiminnassa oli mukana Työväen Urheiluliiton kommunistioppositio.

Lähteet 

 

Komintern
Neuvostoliiton urheilu
Kansainväliset urheilujärjestöt
Kansanpuku

Kansanpuku on kansanomainen asu, jota varsinkin maalaisväestö käyttää. Eri maissa on omantyyliset kansanpukunsa.

Katso myös
 Suomalainen kansanpuku
 Kansallispuku

Lähteet
Ukrainan historian tietosanakirja

Ukrainan historian tietosanakirja (; lyhennys ЕІУ) on 12-osainen, vuosina 2003-2013 (osat 1-10) ja 2018-2019 (täydennysosat) julkaistu ukrainankielinen tietosanakirjasarja, joka käsittelee Ukrainaa ja sen historiaa. Tietosanakirjan on laatinut Ukrainan kansallisen tiedeakatemian Ukrainan historian tutkimuslaitos (). Palkittua teossarjaa on ollut laatimassa yli tuhat kirjoittajaa. Teokset on julkaissut tiedekustantamo Naukova Dumka, joka on Ukrainan vanhin yhä toimiva kustantamo (perustettu 1922).

Ukrainassa aloitettiin 1980-luvulla tutkimustyö, joka alkoi uudelleenarvioida – aluksi teoreettisella tasolla – Ukrainan historian aukkokohtia erityisesti neuvostovuosien ajalta ja Ukrainan paikkaa ihmiskunnan historiassa. Erityisesti 1800-luvun ja 1900-luvun alun dokumentaatiota kehitettiin. 1980-luvulta lähtien julkaistiin sekä Ukrainassa että Venäjällä uutta tieteellistä tutkimustietoa arkeologiasta. 1990-luvun puolivälissä ja 2000-luvun alussa Ukrainan historian tutkimuslaitos julkaisi joukon Ukrainan historiaa käsitteleviä kokoomateoksia. Tämän tutkimus- ja julkaisutoiminnan kuluessa Ukrainan tiedeakatemian puheenjohtajisto päätti kesäkuussa 1997 moniosaisen Ukrainan historian tietosanakirjan laatimisesta. 

Ukrainan historian tietosanakirja (ЕІУ) on julkaistu painetun esitysasun (5000 kpl) lisäksi avoimella lisenssillä (CC BY-SA) sähköisessä muodossa; artikkelit on löydettävissä myös verkkohaun kautta. Tietosanakirjan kaikki osat on saatavilla myös pdf-julkaisuna tietosanakirjan verkkosivulta sekä Wikimedia Commonsista.

Tietosanakirjan osat
Ohessa T.= Tom (osa).

 Т. 1 : А—В. — 2003 — 688 s. — ISBN 966-00-0734-5.
 Т. 2 : Г—Д. — 2004 — 518 s. — ISBN 966-00-0405-2.
 Т. 3 : Е—Й. — 2005 — 672 s. — ISBN 966-00-0610-1.
 Т. 4 : Ка—Ком. — 2007 — 528 s. — ISBN 978-966-00-0692-8.
 Т. 5 : Кон—Кю. — 2009 — 560 s. — ISBN 978-966-00-0855-4.
 Т. 6 : Ла—Мі. — 2009 — 784 s. — ISBN 978-966-00-1028-1.
 Т. 7 : Мл—О. — 2010 — 728 s. — ISBN 978-966-00-1061-1.
 Т. 8 : Па—Прик. — 2011 — 520 s. — ISBN 978-966-00-1142-7.
 Т. 9 : Прил—С. — 2012 — 944 s. — ISBN 978-966-00-1290-5.
 Т. 10 : Т—Я. — 2013 — 784 s. — ISBN 978-966-00-1359-9.
 Том (Україна — Українці) Кн. 1. ‒ 2018 ‒ 608 s. — ISBN 978-966-00-1676-7.
 Том (Україна — Українці) Кн. 2. ‒ 2019 ‒ 842 s. — ISBN 978-966-00-1740-5.

Katso myös
 Encyclopedia of Modern Ukraine
 Encyclopedia of Ukraine
 Ukrainan maantieteen tietosanakirja
 Ukrainankielinen Wikipedia
 Internet Encyclopedia of Ukraine / Canadian Institute of Ukrainian Studies (en) (encyclopediaofukraine.com)
 Brockhaus–Jefron
 Bolšaja sovetskaja entsiklopedija

Lähteet

Aiheesta muualla

Ukrainalaiset tietosanakirjat
Elektroniset tietoteokset