joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kohengeeni

Kohengeeni on nimitys kohen-juutalaisten Y-kromosomissa mahdollisesti esiintyvälle yhteiseltä kantaisältä periytyvälle yhteneväisyydelle.

Kohen-asema periytyy isältä pojalle, ja perimätiedon mukaan kohenien kantaisä on Aaron, Mooseksen veli. Vuonna 1997 Nature-lehdessä julkaistiin Karl Skoreckin ja muiden tutkimus, jossa selvitettiin kohenien sukulaisuutta. Sen mukaan suuri osa ashkenasi- ja sefardijuutalaisista koheineista jakaa isälinjoissaan geenin, joka erottaa heidät muista. Sittemmin joissakin tutkimuksissa geenin erityisyyttä juuri koheneille kyseenalaistettiin ja sitä esitettiin esiintyvän huomattavissa määrin myös ei-juutalaisilla väestöillä. Myöhemmät tutkimukset ovat jälleen tukeneet kohengeenin olemassaoloa. Vuoden 2021 tutkimuksen mukaan koheineille erityinen isälinja on haploryhmän J-M267 alaryhmä J1a1a1a1a1a1a2-B877.

Zimbabwen liepeillä asuva bantuihin kuuluva lembakansa väittää polveutuvansa juutalaisista, ja myös heillä on tutkimuksen mukaan isälinjoissaan samaa geeniä.

Lähteet 

Geenit
Juutalaisuus
Louis-Antoine Dornel

Louis-Antoine Dornel (n. 1685 - n. 1765) oli ranskalainen, Pariisissa vaikuttanut säveltäjä, cembalisti, urkuri ja viulisti. Hän kirjoitti myös musiikin teoriaa käsittelleen kirjan Le tour du clavier sur tous les tons (1745). 

Dornel opiskeli urkuri Nicolas Lebèguen johdolla. Vuonna 1706 hänet kiinnitettiin Sainte-Marie-Madeleine-en-la-Citén kirkon urkuriksi François d'Agincourtin tilalle. Dornelilta on säilynyt esimerkiksi neljä kirjaa kamarimusiikkia, cembalomusiikkia, neljä kantaattia, muuta vokaalimusiikkia ja urkukappaleita. 

Dornel, Louis-Antoine
Dornel, Louis-Antoine
Dornel, Louis-Antoine
Dornel, Louis-Antoine
Dornel, Louis-Antoine
Dornel, Louis-Antoine
1680-luvulla syntyneet
1760-luvulla kuolleet
M/S Suokki

M/S Suokki on Suomen ensimmäinen yhdistetty auto- ja matkustajamoottorilautta, joka valmistui Suomenlinnan lautaksi keväällä 1952. Se kuljetti vuoteen 2004 asti autoja sekä matkustajia Helsingin Kauppatorin ja Suomenlinnan välillä nimenään Suomenlinna-Sveaborg. Suomenlinnan Liikenne myi lautan Sun Lines -yhtiölle M/S Suomenlinna II:n. Alus sai nimekseen Suokki, mutta jatkaa liikennöintiä edelleen samalla reitillä. Nimen vaihtaminen kuului kaupan ehtoihin.

Alus 
M/S Suomenlinna-Sveaborgin kastoi puolustusministeri Emil Skogin puoliso rouva Toini Skog. Suomenlinnan Liikenne Oy tilasi sen Valtion Metallitehtaiden Suomenlinnan telakalta, mutta se valmistui Valmet Oy:n Helsingin telakalta. Lautta oli toinen telakan rakentama kaksipäinen moottorilautta. Ensimmäinen oli kesällä 1949 valmistunut M/S Korkeasaari-Högholmen.

Lautta suunniteltiin jäissäkulkua varten ja se pystyikin kulkemaan satamajäänmurtajan tekemässä uomassa. Ankarina talvina väylällä oli kuitenkin sellaiset jäämassat, ettei lautta päässyt niiden läpi edes satamamurtaja Turson avustamana. Aluksen valmistuessa sitä kuljetti Englannin Manchesterissa valmistettu viisisylinterinen Grossley HRL5 -dieselmoottori, joka tuotti 450 hevosvoiman (331 kilowatin) tehon. Vuonna 1967 alukseen vaihdettiin tanskalaisvalmisteinen 500 hevosvoiman (368 kW) moottori. Lautan molemmissa päissä on yksi KaMeWa-säätölapapotkuri ja hydraulisesti käännettävä peräsin, jotta lauttaa ei tarvitse kääntää reitin päätepisteissä. Vuosina 2004–2005 lauttaa korjattiin ja muun muassa moottori uusittiin.

Lämmitystä varten lautassa oli aluksi puulämmitteinen, myöhemmin öljylämmitteinen, höyrykattila. Tuulilasinpyyhkimet olivat vielä 1960-luvun alussa käsikäyttöiset ja 1970-luvun alussa lautta sai ensimmäisen viestintävälineensä, LA-radiopuhelimen.

Havereita 

 30. marraskuuta 1952 lautta törmäsi Ryssänsaareen. Peräsin ja potkuri vaurioituivat.
 13. joulukuuta 1958 lautta törmäsi merisavussa Lonnan saareen.
 18. lokakuuta 1959 lautta törmäsi sumussa Ryssänsaareen.
 30. marraskuuta 1959 lautta kolhaisi Katajanokan laiturissa olleen M/S Ellinorin lastauspuomia.
 30. marraskuuta 1964 lautta ajoi matalikolle alukseen hankitusta tutkasta huolimatta.
 28. huhtikuuta 1999 lautta törmäsi Pormestarinluotojen rantaan.
 31. elokuuta 2002 lautta törmäsi Kauppatorin laituriin, jolloin 12 ihmistä loukkaantui.

Lähteet 

 Timo Herranen (2000): Suomenlinnan lauttaliikenteen historia. ISBN 952-91-2257-8
 Helsingin Sanomat 30.4.1952 s. 7 ja 9
 Uusi Suomi 30.4.1952 s. 9

Viitteet 

Suokki
Valmet
Helsingin liikenne
Suomenlinna
Honda NSR 125

Honda NSR 125 on katukäyttöön valmistettu, japanilaisen Hondan pääosin Italiassa valmistama kevytmoottoripyörä. Mallinimen Honda lainasi menestyneestä NSR500-ratakilpurista, ja ulkonäköä lainattiin Honda NR 750 mallista. NSR 125 korvasi aiemman NS 125 mallin vuonna 1989. Honda NSR 125 oli yksi aikansa suosituimmista kevytmoottoripyöristä, ja yhdessä Yamaha TZR 125:n kanssa hallitsivat kevytmoottoripyörämarkkinoita. Ensimmäiset Honda NSR-mallit olivat moniin muihin aikansa kevytmoottoripyöriin nähden edistyneitä tekniikaltaan. NSR:ssä oli muun muassa isot levyjarrut ja sähköinen pakoaukonsäädin. Uudemman mallin Honda NSR on pysynyt tekniikaltaan ja rungoltaan samanlaisena vuodesta 1994 vuoteen 2003. Erona edelliseen malliin oli muun muassa uuden mallinen alumiinipalkkirunko, katteet ja vanteet. NSR 125R:n korvasi vuonna 2004 nelitahtinen Honda CBR 125R tiukentuneiden päästönormien myötä.

Honda NSR 125 -91 tekniset tiedot

Moottori 
Nestejäähdytteinen yksisylinterinen kaksitahtinen.
Iskutilavuus: 124,817 cm³
Poraus ja isku: 54x54,5 mm
Teho: 11,79 hv / 9500 rpm (31 hv kuristamattomana moottorilta, 28hv takarenkaalta / 10250 rpm)
Kaasutin: Dell´Orto 28 PHBH
Puristussuhde: 6,8:1
Sytytystulpan kärkiväli: 0,7–0,8 mm
Vaihteisto: 6-portainen
Märkäkytkin
Toisioveto: Ketjuveto
Välityssuhteet:
Ensiö: 3,250
1-V: 3,091
2-V: 2,000
3-V: 1,471
4-V: 1,212
5-V: 1,043
6-V: 0,917
Toisio: 2,571

Nesteet 
Polttoainetilavuus: 10,2+2,8 litraa (varatankki mukaan lukien)
Polttoaineenkulutus n. 3–7 l/100km
2-tahtiöljysäiliön tilavuus: 1,3 litraa
Vaihteistoöljyn määrä: 0,75 litraa

Mitat 
Kuivapaino: 127.0 kg
Istuinkorkeus: 800 mm
Kokonaispituus: 2010 mm
Kokonaisleveys: 670 mm
Akseliväli: 1345 mm
Eturengas: 100/80-17
Takarengas: 130/70-17
Jarrut Etu: Grimeca 316 mm. levyjarru kaksoispuristimella
Jarrut Taka: Grimeca 220 mm. levyjarru puristimella
Etuiskunvaimennus Showa 35mm
Takaiskunvaimennus Sachs monoshock

Huippunopeus 157 km/h (kuristamaton)
Kiihtyvyys 0–100 km/h 8,20 s (kuristamaton)

NSR 125
Kieran Culkin

Kieran Kyle Culkin (s. 30. syyskuuta 1982 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Veljensä Macaulay Culkinin kanssa hän on tullut tunnetuksi muun muassa Yksin kotona -elokuvista. Hän oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi roolisuorituksestaan elokuvassa Mieletön matka.

Culkinilla on neljä veljeä ja kaksi siskoa.

Näyttelijä Rory Culkin on Kieranin pikkuveli.

Filmografia

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset lapsinäyttelijät
Archie Thompson

Archibald Gerald "Archie" Thompson (s. 23. lokakuuta 1978) on australialainen jalkapalloilija, joka on edustanut pitkään muun muassa belgialaista Lierseä ja maansa pääsarjassa pelaavaa Melbourne Victorya. 179 senttimetriä pitkän Thompsonin pelipaikka on hyökkääjä.

Thompson on edustanut ammattilaisurallaan myös Carltonia, Marconi Stallionsia ja alankomaalaista PSV Eindhovenia, jossa hän voitti Alankomaiden mestaruuden vuonna 2006.

Australian maajoukkueessa Thompson on pelannut 54 ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Suuri maalimäärä on peräisin lähinnä 11. huhtikuuta 2001 pelatusta, 31-0 päättyneestä Australia - Amerikan Samoa -ottelusta, jossa hän teki ennätykselliset 13 maalia. Kyseessä oli MM-karsintojen yhden ottelun yhden pelaajan maaliennätys, ja tapaus, josta Thompson tunnetaan ympäri maailmaa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki helmikuussa 2001 Kolumbiaa vastaan pelatussa ottelussa. Thompson kuului maajoukkueeseen myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa hän ei kuitenkaan päässyt kertaakaan kentälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Thompson 2006 MM-kisojen sivuilla 
Thompson FootballDatabase-tietokannassa 

Australialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Karhunkierroksen luontokeskus

Karhunkierroksen luontokeskus on Sallan kunnassa Hautajärven kylässä sijaitseva Basecamp Oulangan ylläpitämä opastuskeskus. Keskus tarjoaa tietoa eritoten Oulangan kansallispuistosta sekä muusta alueen luontoon liittyvistä aiheista. Karhunkierroksen vaellusreitti saa alkunsa luontotalolta. Muita palveluita ovat mm. kahvila sekä alueen kalastuslupien ja karttojen myynti. 

Luontokeskusta uudistettiin vuonna 2006, ja uudistettu keskus avattiin 30. kesäkuuta 2006. Luontokeskuksen aiempi nimi oli Hautajärven luontotalo. Nimi vaihtui syyskuussa vuonna 2014.

Lähteet 
 http://basecampoulanka.fi/

Viitteet 

Sallan nähtävyydet
Sallan rakennukset ja rakennelmat
Aliisa

Aliisa tai Alisa on naisen etunimi, jonka nimipäivää vietetään 14. heinäkuuta. Nimi on ollut suomalaisessa almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1880 muodossa Alisa ja vuodesta 1950 lähtien muodossa Aliisa. 

Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut 9 146 Aliisaa ja 9 450 Alisaa. 

Aliisa ja Alisa ovat suomenkielisiä muunnoksia ranskalaisesta nimestä Alice, joka puolestaan juontuu saksalaisesta Adelheid-nimestä (alun perin Adalheidis), joka merkitsee jalolaatuista.

Tunnettuja Aliisa- ja Alisa-nimisiä 
 Alisa Aalto, suomalainen pikajuoksija
 Alisa Camplin, australialainen freestylehiihtäjä
 Alisa Drei, suomalainen taitoluistelija
 Alisa Galljamova, venäläinen shakin suurmestari
 Alisa Hokkanen, suomalainen jalkapalloilija
 Alisa Kettunen, suomalainen salibandyn pelaaja
 Alisa Mikonsaari, suomalainen taitoluistelija
 Aliisa Pulkkinen, suomalainen näyttelijä
 Alisa Pöllänen, suomalainen salibandyn pelaaja
 Alisa Vainio, suomalainen kestävyysjuoksija
 Alisa Virtanen, suomalainen keskipitkän matkan juoksija
 Alisa Weilerstein, yhdysvaltalainen sellisti
 Alisa Žambalova, venäläinen maastohiihtäjä

Kuvitteellisia Aliisoja ja Alisoja
 Aliisa, Siiri Angerkosken näyttelemä nimihenkilö televisioelokuvassa Aliisa
 Aliisa, Noidan oppilas ja tyttärentytär Muumilaakson tarinoissa
 Alisa Bosconovitch, robotti Tekken 6: Bloodline Rebellionissa

Lähteet 

Etunimet
Aaron North

Aaron Wright North (s. 22. maaliskuuta 1979) on punkyhtye Icarus Linen entinen kitaristi ja Nine Inch Nailsin kiertuekitaristi With Teeth -kiertueella 2005-2006. North myös laulaa taustalauluja. Hän esiintyy Nine Inch Nailsin musiikkivideoilla The Hand That Feeds ja Survivalism sekä Beside You In Time-live-DVD:llä.

North on lavalla erittäin energinen esiintyjä. Hänellä on tapana juosta ympäriinsä, rikkoa soittimia ja heilua kitaransa kanssa. North soittaa Hagströmin kitaroita.

North on kertonut olleensa nuorena Nine Inch Nails -fani. Lapsena hän kuunteli isänsä Beatles-albumeita ja katseli televisiota, mikä sai hänet valitsemaan kitaran soittimekseen. Teini-iässä North löysi hardcore punk -yhtye Black Flagin, jolla on ollut suuri vaikutus hänen soiton opettelulleen. North on täysin itseoppinut kitaristi.

Northilla on aina punainen huivi housujensa oikeassa takataskussa, joka on osa niin sanottua huivikoodia. Huivikoodi on homoseksuaalien tapa ilmaista seksuaalisia mieltymyksiään, jotka selviävät huivin väristä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Nine Inch Nailsin virallinen sivu
Icarus Linen virallinen sivu 
Aaron North : the North Side!  

Vuonna 1979 syntyneet
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Elävät henkilöt
Tiuhti ja Viuhti

Tiuhti ja Viuhti () ovat Tove Janssonin Muumi-teoksissa esiintyvä kaksikko. He ovat arkoja ja pieniä olentoja, jotka eivät luota aluksi keneenkään, eivätkä mielellään paljasta salaisuuksiaan muille. Tiuhti ja Viuhti ovat keskenään lähes samannäköisiä, mutta heidät erottaa siitä, että Tiuhtilla on aina päässään punainen piippalakki.

Tiuhti ja Viuhti puhuvat merkillisesti, sillä he lisäävät lähes jokaisen sanan loppuun ti-tavun (ruotsinkielisessä alkuteoksessa sla-tavun). "Maailmanloppu tulee!" -sarjakuvassa tämä selitetään sillä, että he puhuvat ulkomaan kieltä. Pääsääntöisesti muut hahmot eivät ymmärrä Tiuhtin ja Viuhtin puhetta, vaikka lukija pystyy ymmärtämään sitä.

Tiuhti ja Viuhti Tove Janssonin tuotannossa
Muumikirjoissa Tiuhti ja Viuhti tavataan ensi kerran teoksessa Taikurin hattu (1948). Heidän aivan ensimmäinen esiintymisensä oli kuitenkin Tove Janssonin Ny Tid -lehteen vuosina 1947–1948 piirtämässä sarjakuvassa Jorden går under! (suomennettu nimellä Maailmanloppu tulee! vuonna 2007), joka perustuu aiempaan Muumipeikko ja pyrstötähti -kirjaan. Jansson piirsi sarjakuvaa samaan aikaan kun hän kirjoitti Taikurin hattua. Tiuhti ja Viuhti nähtiin ensi kerran 5. joulukuuta 1947 ilmestyneessä stripissä, jossa he kömpivät yllättäen esiin perhosia keräävän hemulin lasipurkista. Toisin kuin muumikirjoissa, tässä sarjakuvassa Tiuhti ja Viuhti kiroilevat. Lisäksi sarjakuvassa Niiskuneiti ymmärtää heidän puhettaan, sillä "hänellä oli naisen vaisto".

Kirjassa Taikurin hattu Tiuhti ja Viuhti tulevat Muumilaaksoon paetessaan Mörköä. He kantavat mukanaan suurta matkalaukkua, jossa he piilottelevat Mörön himoitsemaa kuningasrubiinia. Tässä kirjassa vain Hemuli osaa puhua heidän kanssaan. Tove Janssonin teoksista Tiuhti ja Viuhti nähdään myöhemmin vielä kuvakirjassa Vaarallinen matka, jossa heidät on kuvattu hieman eri näköisiksi kuin aiemmin.

Tiuhti ja Viuhti perustuvat osin Tove Janssoniin ja Vivica Bandleriin, johon Janssonilla oli lyhyt suhde vuonna 1947. Hahmojen nimet olivat alkujaan salanimiä, joita Jansson oli käyttänyt kirjeissään (Tofslan = Tove, Vifslan = Vivica). Tove Janssonin elämäkerturi Boel Westin on tulkinnut, että Tiuhtin ja Viuhtin salaisuus (matkalaukun kätketty sisältö) kuvaa vertauskuvallisesti Janssonin ja Bandlerin salattua suhdetta.

Tiuhti ja Viuhti muualla

Muumilaakson tarinoita -sarjassa Tiuhti ja Viuhti esiintyvät jaksoissa ”Pikkuruiset vieraat” (osa 6), ”Matkalaukku” (osa 7), ”Taikurin taika” (osa 8) ja ”Ihana lahja” (osa 72), joista kaikki paitsi viimeinen perustuvat Taikurin hattu -kirjaan. Sarjan suomenkielisessä versiossa Tiuhti ja Viuhti puhuvat normaalisti, mutta ruotsinkielisessä versiossa he puhuvat sla-kieltä. Sarjassa hahmojen suomenkielisinä ääninä ovat Yleisradion dubbauksessa Marja Packalén (Tiuhti) ja Leena Uotila (Viuhti). MTV:n dubbauksessa hahmojen ääninä ovat Ella Pyhältö (Tiuhti) ja Katja Aakkula (Viuhti). Muumilaakso -sarjassa ääninä ovat Anna Puu (Tiuhti) ja Paula Vesala (Viuhti)

Tiuhti ja Viuhti esiintyvät myös tietokonepelissä Muumit ja Taikurin hattu, jossa he puhuvat samoin kuin kirjoissa.

Tiuhtin ja Viuhtin suomenkieliset ääninäyttelijät

Lähteet 

Muumihahmot
Nokia 1100

Nokia 1100 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. Yksinkertainen ja halpa malli suunniteltiin erityisesti kehittyville markkinoille kuten Intiaan, Kiinaan ja Lähi-itään.

Vuonna 2007 Nokia 1100:n arvioitiin nousseen maailman kaikkien aikojen myydyimmäksi matkapuhelinmalliksi. Tuolloin sitä oli myyty yli 200 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2009 Nokia 1100 oli Suomen kolmanneksi yleisin matkapuhelinmalli 3,9 prosentin osuudella.

Myöhemmin vanhoja 1100-puhelimia on myyty verkossa jopa 25 000 euron hintaan. Syynä on puhelimen Bochumissa valmistetun tuotantosarjan ohjelmiston vika, jonka ansiosta sillä voi kaapata toisen liittymän puhelinnumeron. Tämän avulla rikolliset ovat kaapanneet pankkien Keski-Euroopassa tekstiviesteinä lähettämiä nettipankkien tunnuslukuja.

Ominaisuudet 

 Taskulamppu
 Kaksi peliä
 Soittoäänen sävellys
 Näytönsäästäjät__notoc__

Mallit
Nokia 1100 puhelimesta on viisi erilaista versiota: 1100a, 1100b, 1100i, 1101 ja 1108. Erot ovat seuraavat:

1100a toimii GSM-900/1800 verkoissa.
1100b toimii GSM-850/1900 verkoissa.
1108:ssa on myös valkoinen taustavalo.

Katso myös
Luettelo Nokian tuotteista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nokia 1100 – Käyttöohjeet 
 Nokia 1101 – Käyttöohjeet 
 Nokia 1100 – Tuki
 Nokia 1101 – Tuki
 Nokia 1108 – Käyttöohjeet  
 Nokia 1108 – Tuki 

1100
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vuoden 2003 matkapuhelimet
Pirkko Lahti

Pirkko Anneli Lahti (s. 20. elokuuta 1941 Kisko) on psykologi, filosofian lisensiaatti ja Suomen Mielenterveysseuran pitkäaikainen toiminnanjohtaja. Hän toimi tehtävässä 1983–2006.

Pirkko Lahti on saanut Kansanvalistusseuran palkinnon 1993 ja valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1996.

Lahti oli SDP:n ehdokkaana vuoden 2004 eurovaaleissa, sai 18 852 ääntä eikä tullut valituksi.

Teoksia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pirkko Lahden haastattelu Uudet tuulet -lehdessä 
 Pirkko Lahden haastattelu Uusi insinööri -lehdessä
 Yle Areena: Pirkko Lahti - koko kansan terapeutti
 Merja Minkkinen: Pirkko Lahti - Rouva Mielenterveys ei lepää eläkkeelläkään

Suomalaiset psykologit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Monterrey

Monterrey on Nuevo Leónin osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Kaupungissa väkiluku vuonna 2014 oli noin 1,2 miljoonaa, koko metropolialueella 4,4 miljoonaa.

Maantiede 
Monterrey sijaitsee Meksikon koillisosassa 538 metrin korkeudessa Santa Catarina -joen tulvatasangolla. Kaupungin itäpuolella kohoaa 1 700 metriä korkea Cerro de la Silla -vuori.

Vuoden kuuminta aikaa on heinä-elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on 34 astetta. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 21 astetta ja yölämpötilat käyvät 10 asteen alapuolella. Sadetta saadaan ainakin vähän ympäri vuoden, eniten syyskuussa.

Historia 
Nykyisen Monterreyn paikalla ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta ennen espanjalaisten tuloa. Alueella liikkuvat nomadit ovat kuitenkin jättäneet sinne luolamaalauksia ja kalliopiirroksia. Espanjalaiset ja portugalilaiset kiinnostuivat seudun mineraalivaroista 1530-luvulta alkaen.

Kaupunki perustettiin 20. syyskuuta 1596. Paikan valintaan vaikutti sieltä löytynyt lähde.

Vuonna 1846 kenraali Zachary Taylorin yhdysvaltalaiset joukot valtasivat Monterreyn Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.

Oppilaitokset 
Eräs Meksikon ja koko Latinalaisen Amerikan tärkeimmistä ja arvostetuimmista yliopistoista on Monterreyssä pääpaikkaansa pitävä yksityinen Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey (Tecnológico de Monterrey, TEC, ITESM)-yliopisto. Yliopisto on perustettu 1943 ja sillä on useita kampuksia eri puolilla Meksikoa. The Economist -lehden arvioinnissa vuonna 2010 TEC:in MBA-ohjelma oli Latinalaisen Amerikan paras, koko vertailussa sijalla 88. Useilla suomalaisilla yliopistoilla on vaihto-oppilassopimuksia TECin kanssa.

Teollisuus ja liike-elämä 

Monterrey on teollisuuskaupunki ja siellä on toimintaa useilla globaaleilla teollisuusyrityksillä. Esimerkiksi suomalaistaustaisella Elcoteq SE:llä on kaupungissa tuotantoyksikkö. Monterreyssä toimivat myös Grupo Avante, Lanix Electronics, Ocresa, CEMEX, Vitro, Mercedes-Benz Mexico, OXXO, BMW de Mexico, Grupo Bimbo, DINA S.A., Cuauhtémoc Moctezuma Brewery ja Heineken.

Lähteet

Aiheesta muualla

City of Monterrey government website
Photographs of Monterrey historic places
Monterrey and Nuevo Leon state government tourism website
Tecnológico de Monterrey 
Forum Universal de las Culturas Monterrey 2007 Website. This Forum summons people instead of countries or governments; it is the civil society that reflects on the problems and challenges of humanity with the purpose of improving the well being of the present.

Meksikon kaupungit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Harpo

Jan Svensson eli Harpo (s. 5. huhtikuuta 1950 Bandhagen, Tukholma) on ruotsalainen pop-muusikko. Hän lainasi taiteilijanimensä Harpo Marxilta. Peruskoulun jälkeen Harpo aloitti teatteriopinnot Tukholmassa 16-vuotiaana. Ensisinglensä hän julkaisi vuonna 1973.

Vuonna 1976 "Moviestar" pääsi Harpon ainoana kappaleena Yhdistyneen kuningaskunnan viralliselle singlelistalle. Muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Horoscope" ja "Motorcycle Mama". Harpo on yhä suosittu muun muassa Saksassa, jossa hän teki kiertueen vuonna 2007.

Lojax levytti "Moviestarin" vuonna 1976 suomeksi nimellä "Suuri Star" (suomeksi sanoittanut Irina Englund, joka tunnetaan paremmin esiintyjänimellään Irina Milan) ja tyttöviisikko Sitruunapippuri vuonna 1997 nimellä "Kahdestaan" (suomeksi sanoittanut Pekka Eronen).

Harpo esiintyi Ruisrockissa vuonna 1978. Eläkeläiset-yhtye julkaisi albumillaan Pahvische (2002) oman versionsa "Moviestarista" nimellä "Humppastara".

Harpo on tunnettu myös pitkäaikaisena ravihevosten kasvattajana ja valmentajana. Nykyään hän pitää omaa tallia Halmstadin lähistöllä Ruotsin lounaisosassa. Vuonna 1980 Harpo joutui harjoituslenkillä ollessaan hevosen potkaisemaksi. Onnettomuuden seurauksena hän menetti hajuaistinsa ja näön oikeasta silmästään.

Diskografia

Studioalbumi

Kokoelma-albumit

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Infoa Harposta 
 Harpo-Fan, Harpon fanisivut 

Ruotsalaiset laulajat
Ravivalmentajat
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Luettelo televisiosarjan Frendit jaksoista

David Cranen ja Marta Kauffmanin luoman tilannekomediasarjan Frendit esitys alkoi Yhdysvalloissa NBC:llä 22. syyskuuta 1994 ja Suomessa MTV3:lla 9. huhtikuuta 1996. Sarjan päähenkilöinä on kuusi New Yorkissa asuvaa ystävystä – Rachel Green (Jennifer Aniston), Monica Geller (Courteney Cox), Phoebe Buffay (Lisa Kudrow), Joey Tribbiani (Matt LeBlanc), Chandler Bing (Matthew Perry) ja Ross Geller (David Schwimmer) – ja sarjan keskeisinä tapahtumapaikkoina ovat Central Perk -kahvila ja kattohuoneisto, jossa sarjan päähenkilö Monica Geller asuu.

Kymmenen tuotantokauden jälkeen sarjan kaksiosainen päätösjakso, järjestyksessään 236. jakso, esitettiin Yhdysvalloissa 6. toukokuuta 2004. Se on Yhdysvaltojen kaikkien aikojen neljänneksi katsotuin televisiosarjan päätösjakso, sillä se keräsi 52,5 miljoonaa katsojaa, ja sen aikana esitetyn 30 sekuntia kestäneen mainoksen keskimääräinen hinta oli ennätyksellisesti kaksi miljoonaa dollaria. Suomessa jakso esitettiin samana päivänä kuin Sinkkuelämää-televisiosarjan päätösjakso eli 23. marraskuuta 2004. Jakso keräsi 840 000 katsojaa.

Suomessa sarjan jaksoille on annettu eri nimet televisio- ja DVD-levitystä varten.

Yleiskatsaus

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi (1994–1995) 
Pääartikkeli: Frendit (1. tuotantokausi)

Toinen tuotantokausi (1995–1996) 
Pääartikkeli: Frendit (2. tuotantokausi)

Kolmas tuotantokausi (1996–1997) 
Pääartikkeli: Frendit (3. tuotantokausi)

Neljäs tuotantokausi (1997–1998) 
Pääartikkeli: Frendit (4. tuotantokausi)

Viides tuotantokausi (1998–1999) 
Pääartikkeli: Frendit (5. tuotantokausi)

Kuudes tuotantokausi (1999–2000) 
Pääartikkeli: Frendit (6. tuotantokausi)

Seitsemäs tuotantokausi (2000–2001)

Kahdeksas tuotantokausi (2001–2002)

Yhdeksäs tuotantokausi (2002–2003)

Kymmenes tuotantokausi (2003–2004)

Lähteet 

Frendit
Frendit
Armfelt

Armfelt (Armfeldt) on ruotsalaisperäinen aatelissuku, jonka jäseniä asuu myös Suomessa. Suku polveutuu talonpoika Lars Erikssonista, joka asui Frösönissä Norjan Jämtlandissa. Hänen poikansa Erich Larsson (k. 1659), joka toimi Inkerinmaalla ensin luutnanttina, myöhemmin kapteeniluutnanttina ja komendanttina, aateloitiin vuonna 1648 nimellä Armfält, ja vuonna 1650 suku introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 458. Hänen pojanpoikansa, kenraali Carl Gustaf Armfelt, ylennettiin vuonna 1731 vapaaherraksi, minkä vuoksi hänen jälkeläisensä introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 213. Vuodesta 1818 lähtien suku on ollut myös Suomen ritarihuoneessa. Suomessa suvusta on myös kreivillinen haara, sillä keisari Aleksanteri I korotti Gustaf Mauritz Armfeltin kreivin arvoon vuonna 1812.
Ruotsin aatelinen sukuhaara sammui vuonna 1868, Suomen vapaaherrallinen sukuhaara jo vuonna 1839. Elossa ovat yhä Ruotsin vapaaherrallinen sekä Suomen aatelinen ja kreivillinen haara.

Tunnettuja Armfelteja 
 Alexander Armfelt (1794–1876), pitkäaikainen Suomen ministerivaltiosihteeri, Gustaf Mauriz Armfeltin poika
 Alexander Johan Fredrik Armfelt (1826–1898), suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali
 Alexandrine Armfelt (1866–1933), suomalais-venäläinen säveltäjä, Mauritz Wladimir Armfeltin tytär
 Anita Armfelt (1909–1988), kirjailija
 August Filip Armfelt (1768–1839), vapaaherra, tilanomistaja, everstiluutnantti ja valtiopäivämies
 August Magnus Gustaf Armfelt (1826–1894), tilanomistaja ja valtiopäivämies
 Carl Armfelt (s. 1956), suomalainen säveltäjä
 Carl Alexander Armfelt (1850–1925), Suomen asiain kanslian toimituspäällikkö Pietarissa, ministerivaltiosihteerin apulainen, Gustaf Vilhelm Arthur Armfeltin poika
 Carl August Reinhold Lars Armfelt (1862–1942), tilanomistaja ja valtiopäivämies, August Magnus Gustaf Armfeltin poika
 Carl Eugen Armfelt (1863–1908), arkkitehti ja virka- ja valtiopäivämies, Carl Magnus Mauritz Armfeltin poika
 Carl Gustaf Armfelt (vanhempi) (1666–1734), vapaaherra, jalkaväenkenraali
 Carl Gustaf Armfelt (nuorempi) (1724–1792), edellisen pojanpoika, vapaaherra, kenraalimajuri, Anjalan liiton johtomies
 Carl Johan Armfelt (1764–1819), sotilas ja valtiopäivämies
 Carl Magnus Mauritz Armfelt (1836–1890), teollisuus- ja valtiopäivämies
 Carl Magnus Vilhelm Armfelt (1797–1878), suomalainen kenraalilmajuri, Gustaf Mauriz Armfeltin poika
 Gustaf Magnus Armfelt (1792–1856), suomalainen kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori, Gustaf Mauriz Armfeltin poika
 Gustaf Mauritz Armfelt (1757–1814), suomalainen kreivi, hovimies, diplomaatti ja jalkaväenkenraali
 Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt (1821–1880), suomalainen kenraalimajuri, Gustaf Magnus Armfeltin poika
 Gösta Philip Armfelt (1830–1880), vapaaherra, kirjailija
 Karl Gustaf Hjalmar Armfelt (1873–1959), kultaseppä
 Magnus Wilhelm Armfelt (1725–1795), vapaaherra ja kenraalimajuri, Gustaf Mauritz ja August Filip Armfeltin isä
 Mauritz Wladimir Armfelt (1827–1888), kreivi ja virka- ja valtiopäivämies, Alexander Armfeltin poika

Kuvia

Aiheesta muualla
 
Armfelt nr 213
Armfelt nr 458

Suomalaiset aatelissuvut
Ruotsin aateli
Modest Tšaikovski

Modest Iljitš Tšaikovski (ven. Модест Ильич Чайковский; 13. toukokuuta (J: 1. toukokuuta]) 1850 Alapajevsk – 15. tammikuuta (J: 2. tammikuuta) 1916 Moskova) oli venäläinen näytelmäkirjailija, libretisti ja kielenkääntäjä. Hänen veljensä oli säveltäjä Pjotr Tšaikovski.

Tšaikovski käänsi useita William Shakespearen sonetteja venäjäksi. Osa hänen oopperalibretoistaan syntyi hänen veljensä oopperoihin. Hän antoi veljensä kuudennelle sinfonialle lisänimen Pateettinen, jolla se nykyään tunnetaan.

Pjotr Tšaikovskin kuoleman jälkeen (1893) Modest Tšaikovskista tuli hänen ensimmäinen elämäkerturinsa. Hän myös perusti veljelleen museon Kliniin.

Näytelmät 
 Predrassudki
 Simfonija 
 Den v Peterburge

Oopperalibretot 
 Patarouva (Pjotr Tšaikovski)
 Jolanta (Pjotr Tšaikovski)
 Dubrovski (Eduard Nápravník)
 Ledjanoi dom (Arseni Koreštšenko)
 Nal i Damajanti (Anton Arenski)
 Francesca da Rimini (Sergei Rahmaninov)

Venäläiset näytelmäkirjailijat
Venäläiset libretistit
Vuonna 1850 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
Kijevo (Kroatia)

Kijevon kunta sijaitsee Kroatiassa Dalmatian alueella Kninin kaupungista kaakkoon Šibenik-Kninin maakunnassa. Kylä on Dinaravuoren lähellä Cetinajoen rinteillä. Siellä asui 429 asukasta vuonna 2011. Serbit puhdistivat kylän etnisesti Kroatian sodassa 1991, koska silloin kylä oli kroaattisaareke serbialueen keskellä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kijevon kotisivut
 Kijevo Visit Croatia -sivustolla

Kroatian sota
Kroatian maantiede
Hans von Bülow

Vapaaherra Hans Guido von Bülow [fon by:lo:] (8. tammikuuta 1830 Dresden – 12. helmikuuta 1894 Kairo) oli saksalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. 

Hans von Bülow syntyi Dresdenissä ja pääsi 9-vuotiaana Friedrich Wieckin piano-oppilaaksi. Bülow'n vanhemmat kuitenkin lähettivät hänet Leipzigiin lukemaan lakia. Leipzigissa hän tutustui Franz Lisztiin ja kuuli Richard Wagnerin Lohengrinin ensiesityksen, mikä sai hänet siirtymään musiikkialalle. Hän sai kapellimestarin viran Zürichistä vuonna 1850.

Vuonna 1851 Bülow'sta tuli Franz Lisztin oppilas. Vuonna 1857 Bülow meni naimisiin Lisztin tyttären Cosima Wagnerin kanssa. Hän nousi vuonna 1864 Münchenin hovioopperan kapellimestariksi ja johti muiden muassa Richard Wagnerin Tristanin ja Isolden (1865) ja Nürnbergin mestarilaulajien (1868) kantaesitykset. 1880-luvun lopulla Bülow asettui Hampuriin. Hän kuoli Kairossa 1894.

Lähteet 

Saksalaiset säveltäjät
Saksalaiset pianistit
Saksalaiset kapellimestarit
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1894 kuolleet
Maailma on sana

Maailma on sana on kirjailija Samuli Parosen yhteiskuntakriittinen aforismikokoelma. Sen kustansi Otava vuonna 1974. Kirja ilmestyi postuumisti Parosen kuolinvuonna.

Mietelmät pohtivat muun muassa sivistystä, työnjakoa, hyvinvoinnin muuttumista pahoinvoinniksi, pelkästään talouteen perustuvaa politiikkaa, terveyden tuhoutumista ”vaurastuvassa” yhteiskunnassa, turhuuden voittoa välttämättömästä, kilpailua ja kiirettä, köyhien ”auttamista”, käskyttämistä ja demokratiaa, tilastoja, sodanuhkaa, lain luonnetta sekä uskontoa.

Kirjan nimi on osa kirjan yhtä aforismia: ”Mietittyäni asiaa viisikymmentä vuotta voin nyt sanoa että maailma on sana.” Parosen kokoelmaa pidetään yhtenä suomalaisen aforistiikan parhaimmista. Se jäi Parosen ainoaksi aforismikokoelmaksi. Lisäksi hänen jälkeenjääneitä mietteitään on koottu Hannu Mäkelän toimittamaan teokseen Testamentti (1999, Otava).

Aiheesta muualla 
 Samuli Parosen aforismeja teoksesta Maailma on sana

Samuli Parosen teokset
Vuoden 1974 kirjat
Kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu

Kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu on Moskovassa neljän vuoden välein järjestettävä musiikkikilpailu, jossa kilpaillaan pianon-, viulun- ja sellonsoitossa sekä laulussa. Kilpailu on nimetty säveltäjä Pjotr Tšaikovskin mukaan, ja on järjestetty vuodesta 1958 lähtien. Vuonna 2006 kilpailua lykättiin vuodella, koska Moskovan konservatorion konserttisalia kunnostettiin ja samalla päästiin eroon päällekkäisyydestä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen kanssa.

Tšaikovski-kilpailu perustettiin kylmän sodan aikana pönkittämään Neuvostoliiton mainetta huippumuusikoiden kasvattajana. Alun perin kilpailu oli vain pianisteille ja viulisteille, ja ensimmäisen pianokilpailun Neuvostoliiton pettymykseksi voitti Yhdysvaltain Van Cliburn. Kun tuomaristo kysyi Nikita Hruštšovilta, voidaanko amerikkalainen palkita, hän vastasi kysymällä: "Onko hän paras?"

Nykyään Tšaikovski-kilpailussa kilpaillaan myös sellonsoitossa (vuodesta 1962 alkaen) ja laulussa (vuodesta 1966).

Kilpailu on toiminut ponnahduslautana kansainväliselle huippu-uralle Van Cliburnin lisäksi mm. Vladimir Aškenazille, Viktoria Mullovalle ja Jevgeni Nesterenkolle.

Tason ylläpitämiseksi kilpailun luonnetta on muutettu merkittävästi vuoden 2007 kilpailua varten. Kilpailutoimikunta sitoutuu auttamaan voittajia järjestämään konsertteja niin Venäjällä kuin maailmallakin kahden vuoden ajan kilpailun päätyttyä. Lisäksi tuomarikäytäntö on muutettu suljetusta äänestyksestä avoimeksi. Samalla kilpailun budjettia on kasvatettu rajusti (vuoden 2007 pääsponsori oli Toyota) ja osallistujien määrää on karsittu entisestään. Kuhunkin sarjaan valitaan vain kolmisenkymmentä esiintyjää.

Kilpailun esikarsinta on tammikuussa. Loppukilpailu järjestetään kesäkuussa. Kunkin sarjan (piano, viulu, laulu: naiset, laulu: miehet, sello) kuusi parasta palkitaan. Joskin tuomaristo voi päättää olla jakamatta palkintoja, tai jakaa palkintosijan (1. sijaa lukuun ottamatta) useamman kilpailijan kesken.

Palkintotaulukko

Voittajat

Pianistit

Viulistit

Sellistit

Naislaulajat

Mieslaulajat

Grand Prix

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut  
 Vuoden 2007 pianokilpailun osallistujat 
 Vuoden 2007 viulukilpailun osallistujat
 Vuoden 2007 sellokilpailun osallistujat
 Vuoden 2007 lauluilpailun osallistujat  

Musiikkikilpailut
Kansainväliset kilpailut
Mustion linna

Mustion linna (myös Mustion kartano, ) on Mustiolla Karjaalla Raaseporissa sijaitseva kartano, jonka rakennukset on rakennettu vuosina 1783–1792. Kartanon nykyisen päärakennuksen rakennutti ruukinpatruuna Magnus Linder (1751–1801) ja sen suunnittelivat Erik Palmstedt ja Christoffer Friedrich Schröder. Linderin suku vaikutti kartanossa kaksi vuosisataa. Vuonna 1936 kartano siirtyi Baumgartner-suvulle ja edelleen Stockfors Oy:lle. 

Sisustus mukailee kustavilaista tyyliä. Itse kartano on sijainnut alueella jo 1600-luvulta, mutta vanhemmat rakennukset purettiin uuden päärakennuksen valmistuttua. Linnan ympärillä on laaja puisto ja vanha ruukki. Nykyään kartano toimii hotellina ja museona. Sen on kunnostanut nykyinen omistaja. Vuoteen 1968 kartano sijaitsi Karjaan maalaiskunnan ja vuosina 1969–2008 Karjaan kauppalan/kaupungin alueella.

Linnan lähistöllä on entisen tehtaanseurakunnan kirkko Mustion kirkko.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut

Suomen kartanot
Raaseporin rakennukset ja rakennelmat
Karjaan maalaiskunta
Raaseporin nähtävyydet
Suomen 1700-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Stephen Gately

Stephen Patrick David Gately (17. maaliskuuta 1976 Dublin, Irlanti – 10. lokakuuta 2009 Mallorca, Espanja) oli irlantilainen poplaulaja, joka muistetaan parhaiten urastaan Boyzone-yhtyeessä.

Ura 
Stephen valittiin Boyzoneen marraskuussa 1993. Sitä ennen hänen ansioihinsa voi luetella vain pienen roolin elokuvassa The Commitments. Vuonna 1997 Stephen esitti laulun ”Shooting Star” elokuvasta Hercules.

Boyzonen jäsenten lähdettyä eri teille vuonna 2000 hän yritti soolouraa albumilla New Beginning, joka julkaistiin kesäkuussa samana vuonna. Ensimmäinen, albumin nimeä kantava single sijoittui kolmanneksi, toinen (”I Believe” elokuvasta Billy Elliot) sijalle 11 ja kolmas ”Stay” sijalle 13. Top 10 -sijoituksesta huolimatta albumin myyntiluvut jäivät alhaisiksi ja siksi levy-yhtiö päätti lopettaa yhteistyön.

Lyhyen soolouran jälkeen Stephen siirtyi West End -musikaalien pariin ja on esiintynyt seuraavissa: Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat, Chitty Chitty Bang Bang! ja Cinderella, jossa hänen roolinsa oli ensimmäistä kertaa äänetön. Huhtikuussa 2006 hän sai roolin linnunpelättimenä Ihmemaa Oz -musikaalissa Canterburyssa.

Yksityiselämä 
16. kesäkuuta 1999 Stephen oli esillä Britannian mediassa aiempaa suuremmassa mittakaavassa ilmoittaessaan julkisesti homoseksuaalisuudestaan. Samalla hän kertoi seurustelleensa hollantilaisen Caught In The Act -bändin jäsenen Eloy De Jongin kanssa marraskuusta 1998. Pari erosi alkuvuodesta 2002.

Stephen meni naimisiin 19. maaliskuuta 2006 Lontoossa internet-yrittäjä Andy Cowlesin kanssa. Pari oli seurustellut keväästä 2003 alkaen, jolloin huhujen mukaan Elton John oli esitellyt heidät toisilleen.

Gately löydettiin kuolleena loma-asunnostaan Mallorcalta lokakuussa 2009. Kuolinsyyksi ilmoitettiin myöhemmin keuhkopöhö.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut

Irlantilaiset laulajat
Vuonna 1976 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Välimerenmyrtti

Välimerenmyrtti eli myrtti (Myrtus communis) on ikivihreä puuvartinen myrttikasvilaji. Laji voi kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi, jonka korkeus on lähes viisi metriä. Välimerenmyrtin lehdet ovat 3–5 senttimetrin pituisia ja tuoksuvat hyvänhajuiselle öljylle. Kukat ovat viisiterälehtisiä ja yleensä valkoisia. Kasvi tuottaa hedelminä sinimustia marjoja.

Välimerenmyrttiä esiintyy luonnonvaraisena Välimeren seudulla Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sitä viljellään myös huonekasvina. Se on Suomessa vanhimpia huonekasveja, ja sitä kasvatettiin yleisesti jo 1800-luvulla. Nykyään huonekasvina käytetään välimerenmyrtin pienempilehtistä lajiketta morsiusmyrttiä (Myrtus communis 'Microphylla').

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Välimerenmyrtti (Myrtus communis)
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Välimerenmyrtti (Myrtus communis)
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Myrtus communis 
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Myrtus communis 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Myrtus communis (myrtle) 
 Plant List: Myrtus communis 

Myrttikasvit
Huonekasvit
Risto Aaltonen

Risto Kalevi Aaltonen (16. maaliskuuta 1939 Helsinki – 8. maaliskuuta 2021 Porvoo) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.

Aaltonen opiskeli ylioppilastutkinnon jälkeen Suomen Teatterikoulussa 1960–1963. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Kotikatu, jossa hän näytteli Rekku Kaakkoa, ja Raid, jossa hän näytteli liikemies Hallvikia. Aaltonen oli myös tunnettu teatterinäyttelijä, sillä hän esiintyi pitkään Tampereella ja Helsingissä. Suomen Kansallisteatterissa Aaltonen oli mukana noin 50 tuotannossa 1970-luvulta vuoteen 2004 saakka. Hänen huomattaviin rooleihinsa kuului 1980-luvulla David Pownallin Mestariluokan Ždanov. Viimeisen kerran Aaltonen esiintyi Kansallisteatterissa vuonna 2015.

Aaltonen on nähty monissa elokuvissa, joista tunnetuimpia lienevät Leikkikalugangsteri, Uuno Turhapuro menettää muistinsa, V2 – Jäätynyt enkeli ja Emmauksen tiellä. 

Hänen äänensä on myös tuttu piirretyistä, muun muassa Disneyn piirrossarjassa Ankronikka sekä Disneyn elokuvassa Aarreplaneetta.


Osittainen filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet
 Kuka kukin on 2003, s. 19–20. Helsinki 2002. ISBN 951-1-18086-X

Viitteet

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatteriohjaajat
Vuonna 1939 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Simon Preston

Simon Preston (s. 4. elokuuta 1938 Bournemouth) on brittiläinen urkuri, kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli urkujensoittoa C. H. Trevorin johdolla ja soitti vuosina 1962–1967 Westminster Abbeyssä ja myöhemmin Oxfordin tuomiokirkossa. 

Preston on levyttänyt Johann Sebastian Bachin urkutuotannon Deutsche Grammophonille. Hän on myös levyttänyt muun muassa Georg Friedrich Händelin urkukonsertot. Lisäksi hän on säveltänyt musiikkia uruille.

Brittiläiset urkurit
Brittiläiset kapellimestarit
Brittiläiset säveltäjät
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Vincent (ooppera)

Vincent on Einojuhani Rautavaaran vuosina 1986–1987 säveltämä kolminäytöksinen ooppera, jonka aiheena on alankomaalaisen taidemaalari Vincent van Goghin elämä. 

Vincent sai ensiesityksensä vuonna 1990 Suomen Kansallisoopperassa. Teos oli alun perin suomenkielinen, mutta siitä on tehty myös saksankielisiä produktioita. Oopperan libretto on säveltäjän kirjoittama.

Lähteet 

Suomenkieliset oopperat
Einojuhani Rautavaaran teokset
Valu (albumi)

Valu on Mokoman vuonna 1999 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on musiikillisesti huomattavasti yhtyeen myöhempiä albumeita kevyempi ja rock-vaikutteisempi. Valu ei saavuttanut ilmestyessään mainittavaa menestystä ja Mokoman silloinen levy-yhtiö EMI tuhosi jäljellä olevat levyt vuonna 2000, eikä levystä otettu uusintapainosta. Sama kohtalo oli myös Valu-albumin seuraajalla, Mokoman toisella levyllä Mokoman 120 päivää. Valu julkaistiin kuitenkin uudelleen vuonna 2004 Mokoman noustua suuremman yleisön tietoisuuteen Kurimus-albumin ja oman levy-yhtiönsä, Sakara Recordsin myötä. 

Levyn tunnetuin kappale lienee hieman nyky-Mokomaa muistuttava aggressiivinen ”Viholliset”, jota Mokoma esittää keikoillaan toisinaan vielä nykyäänkin. ”Pillipiipari”-kappale on julkaistu uudelleennauhoitettuna versiona vuoden 2003 Punainen kukko -EP:llä. Myös ”Viholliset”-kappaleesta on tehty uusi versio, joka löytyy Mokoman Viides vuodenaika EP:ltä.

Mokoman myöhemmistä albumeista poiketen vokalisti Marko Annala vastasi Valu-albumilla laulamisen lisäksi myös kitararaidoista.

Kappaleet 
Sävellykset ja sanoitukset Marko Annala, ellei toisin mainita.

Uusintajulkaisun bonuskappaleet 

”Toinen kohtu” on alun perin Valu-albumin sessioissa kesällä 1998 äänitetty, varsinaiselta albumilta pois jäänyt kappale, jonka lauluosuudet äänitettiin vuonna 2004, ennen albumin uusintajulkaisua.

Yhtyeen kokoonpano levyllä 

 Marko Annala – kitara, laulu, koskettimet kappaleessa ”Pillipiipari”
 Heikki Kärkkäinen – basso
 Janne Hynynen – rummut, taustalaulu

Vierailevat muusikot 

 Ann Bell Fell – taustalaulu kappaleissa ”Kurjen laulu”, ”Valhettelija” ja ”Väristyksiä”
 Tuomo Saikkonen – taustalaulu kappaleissa ”Perspektiivi” ja ”Seeste”
 Taru Tanner, Auni Tuovinen, Enni Tuovinen ja Milla Välimaa – kuoro kappaleessa ”Kasvan”
 Kuisma Aalto – kitara kappaleissa ”Perspektiivi” ja ”Kauas aivot karkaavat”, kitarasovitukset
 Martti Salminen – piano, urut ja koskettimet kappaleissa ”Kurjen laulu”, ”Pillipiipari”, ”Perspektiivi” ja ”Väristyksiä”
 T. T. Oksala – jousinäytteet kappaleessa ”Valhettelija”
 Henri Kuittinen – koneet kappaleissa ”Valhettelija” ja ”Parasta ennen 0898”

Singlet

Kasvan 

 

Julkaistiin vuonna 1999.

Perspektiivi 

 

Promosingle, julkaistiin vuonna 1999.

Vuoden 1999 esikoisalbumit
Mokoman albumit
Gabi Hakasen tuottamat albumit
7 (täsmennyssivu)

7 tai seitsemän voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 7, vuosi
 7, luku

Musiikkit

Albumit 
7 (David Guettan albumi), 2018
7 (Enrique Iglesiaksen albumi), 2003
7 (Kotiteollisuuden albumi), 2005
7 (Madnessin albumi), 1981
7 (Yonan albumi), 2018
Seitsemän (Irinan albumi), 2017
Sei7semän, Konnan albumi vuodelta 2010
Seven, Mors Principium Estin albumi vuodelta 2020

Muut 
 Seitsemän – Titanic-novelleja, Aino Kallaksen novellikokoelma
Seitsemän, David Fincherin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1995
Seitsemän, suomalainen televisiosarja vuodelta 2001
Windows 7, Microsoftin valmistama käyttöjärjestelmä
Wallu

Wallu (oik. Harri Vaalio, s. 1956 Kärkölä) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä, joka on piirtänyt 1970-luvulta asti erilaisia sarjoja muun muassa Punaniska-sarjaa Helsingin Sanomiin. Painotuksena uralla ovat olleet tietokonelehdet. Wallu palkittiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnolla vuonna 2022.
 
Wallun varhaisimpia strippejä julkaistiin 1970-luvulla Non Stop -lehdessä lukijoiden osastolla. Wallun vanhin jatkuvasti ilmestyvä sarja on Armas (tunnetaan myös nimellä Lämsänperäläiset), joka on ilmestynyt vuodesta 1977. Se ilmestyi aluksi sanomalehtistrippinä ja nykyään myös sivun kokoisena muun muassa Rondossa.  

Wallu toimi 1980-luvulla luokanopettajana Kärkölän kunnan Vuokkoharjun koulussa ja Wallun luokka pääsi mukaan Lämsänperäläisiin. Sarjakuvasta on sanottu löytyneen myös muita Kärkölän asukkaita. Wallu voitti Kemin sarjakuvakilpailun vuosina 1981 ja 1982. 1980-luvun alussa OK-lehti julkaisi Wallun Rokratio-sarjakuvaa ja Hessu-kissa alkoi ilmestyä Lastenmaa-lehdessä vuonna 1985.

Yhteistyö Mikrobitti-lehden kanssa alkoi Mikrokivikausi-sarjakuvan myötä vuonna 1985. Vuosikymmeniä jatkunut sarja siirtyi hetkeksi Skrolli-lehteen vuonna 2014. KyöPelit-sarja alkoi ilmestyä Pelit-lehdessä vuonna 1993 ja Wallu työskenteli myös lehden taittajana ollen digitaalisen taittamisen pioneereja Suomessa.

1990-luvun alussa Wallun Punaniska-sarjakuvaa julkaistiin Helsingin Sanomissa ja myöhemmin omana sarjakuvalehtenään. 

Wallu on tehnyt kuvituksen muun muassa kirjaan Amigan pelintekijän opas (1992). Wallun oma tietokoneaiheinen lastenkirja on Hiiri Pikkulan tietokone (1989). Hän on piirtänyt myös postikortteja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuvaus hessukissa.fi-sivustolla
 Mikrokivikausi-sarjakuvat luettavana netissä

Suomalaiset sarjakuvantekijät
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Haltya

Haltya on 1990-luvun puolivälissä perustettu helsinkiläinen psykedeelistä elektronista tanssimusiikkia tuottavan Tommi Sirkiän sooloprojekti. Alun perin projekti oli duo, kunnes Jürgen Sachau poistui yhtyeestä 2005 keskittyen oman projektinsa Outolinnun debyyttialbumin tuottamiseen.

Haltyan musiikissa käytetään runsaasti perinteisiä soittimia, kuten kitaroita ja puhaltimia. Projektin levy-yhtiö Exogenic Records on kuvannut sitä termillä funky forest trance.

Sachau ja Sirkiä ovat perustaneet myös progressiiviseen psytranceen keskittyneen Highpersonic Whomen -projektin. Sachau poistui projektista 2005, ja hänet korvasi Kiwan Markku Louhio. 

Haltyan kolmas albumi Book of Nature julkaistiin 13. helmikuuta 2008. Albumi on kokonaan Sirkiän käsialaa.

Diskografia 
Project Haltya EP (Exogenic Records, 2000)
Forest Flavour (Exogenic Records, 2001)
Hero EP (Exogenic Records, 2003)
Electric Help Elves (Exogenic Records, 2004)
Book of Nature (Exogenic Records, 2008)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Haltya SoundCloudissa
 
 Meteli.net

Psytrance-tuottajat
Suomalaiset elektronisen musiikin yhtyeet
Suomalaiset duot
Helsinki Help

Helsingin kaupungin matkailu- ja kongressitoimiston vihreäasuiset Helsinki Help -turistineuvojat antavat turistineuvontaa Helsingin kaduilla käyskenteleville turisteille kesäkuukausina. 

Helpit liikkuvat keskustassa päivittäin matkailijoiden suosimilla alueilla, vastaten asiakkaiden kysymyksiin useilla kielillä. Kansainvälistä kiitostakin saanut Helsinki Help -hanke aloitettiin vuonna 1994. 

Kesän 2013 aikana Helpit palvelivat yhteensä 150 000 asiakasta. He puhuvat yhteensä 14 kieltä.

Lähteet 

Helsinki
Vasastaden

Vasastaden (myös Vasastan) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, ja kuuluu Norrmalmin kaupunginosa-alueeseen. Se muodostettiin kaupunginosaksi vuonna 1926. Sitä rajaavat Norrmalmin, Kungsholmenin, Östermalmin ja Norra Djurgårdenin kaupunginosat sekä Solnan kunta.

Noin 52 000 asukkaallaan se on toiseksi väkirikkain kaupunginosa Tukholmassa, kuten myös toiseksi tiheimmin asutettu: 17 220 asukasta yhtä neliökilometriä kohden. Yhteensä kaupunginosalla on maa-alaa 2,94 neliökilometrin verran.

Tukholman kaupunginosat

de:Norrmalm#Vasastaden
Landvetterin lentoasema

Göteborg-Landvetterin lentoasema  on matkustajamääriltään Ruotsin toiseksi vilkkain lentoasema heti Tukholman Arlandan jälkeen. Se sijaitsee Härrydan kunnassa noin 20 kilometriä Göteborgista itään ja 40 kilometriä Boråsista länteen. Vuonna 2017 lentoaseman kautta kulki yhteensä 6,8 miljoonaa matkustajaa tehden siitä Pohjoismaiden kuudenneksi vilkkaimman. Lentoasemalla on yksi 3 300 metriä pitkä kiitotie (03/21).

Lentosema on nimetty pienen Landvetterin taajaman mukaan, joka sijaitsee Härrydan kunnassa. Göteborgissa on myös toinen lentoasema nimeltään Göteborg City Airport, mutta sen kaupallinen liikenne lakkautettiin alkuvuodesta 2015.

Lentoyhtiöt ja kohteet 

airBaltic (Riika)
Air France
CityJetin operoimana (Pariisi-Charles de Gaulle)
Austrian Airlines
Austrian Arrowsin operoimana (Wien)
British Airways
Sun Air of Scandinavian operoimana (Århus, Billund)
Brussels Airlines (Bryssel)
City Airline (Åre-Östersund, Birmingham, Luulaja, Lyon, Manchester, Praha [16.4.2008 alkaen], Tallinna, Zürich)
Direktflyg (Borlänge)
Finnair (Helsinki)
FlyNordic (Tukholma-Arlanda, Pristina)
Icelandair (Reykjavík-Keflavík) 
Iceland Express (Reykjavík-Keflavík)
Iran Air (Teheran-Imam Khomeini)
Jat Airways (Belgrad)
KLM Royal Dutch Airlines (Amsterdam)
Lufthansa (Frankfurt)
Lufthansa Regionalin operoimana (Düsseldorf, Hampuri, München)
Malmö Aviation (Tukholma-Bromma, Uumaja)
Norwegian Air Shuttle (Tukholma-Arlanda)
Scandinavian Airlines System (Barcelona, Frankfurt, Kööpenhamina, Lontoo-Heathrow, Malaga, Oslo-Gardermoen, Tukholma-Arlanda)
Skyways Express (Sundsvall)
Welcome Air (Graz, Hanover, Innsbruck, Stavanger, Kristiansand) 
Widerøe (Oslo)

Tilausyhtiöt
Alpresor (Salzburg, Geneve, Malaga) 
Apollo (Agadir, Antalya, Athens, Burgas, Chania, Corfu, Djerba, Dubrovnik, Fuerteventura, Heraklion, Hurghada, Karpathos, Kavala, Lanzarote, Larnaca, Las Palmas (Gran Canaria), Monastir, Palermo, Palma de Mallorca, Phuket, Preveza, Rhodos, Rome, Santorini, Skiathos, Split, Tenerife, Thessaloniki, Tivat, Varna, Zakynthos)
TUIfly Nordic (Agadir, Antalya, Bali, Bangkok, Barcelona, Burgas, Dalaman, Faro, Goa, Gran Canaria, Hurghada, Isla de Margarita, Kap Verde, Krabi, Lanzarote, Larnaca, Madeira, Mallorca, Mauritius, Miami, Mombasa, Monastir, Phuket, Sharm el Sheik, Split, Tenerife, Trieste, Varna) (air operator mainly TUIfly Nordic)
LionAlpin 
Solresor 
Ving 

Lisäksi kesäisin lennetään charter-lentoja lähinnä Espanjaan, Kreikkaan ja Turkkiin. Talvisin lennetään mm. Kanariansaarille ja Thaimaahan.

Liikenneyhteydet 

Matka Flygbussarnan bussilla Göteborgin keskustaan kestää noin 30 minuuttia, ja maksaa 80 kruunua. Matka Boråsiin puolestaan kestää 35 minuuttia ja maksaa saman verran.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lentoaseman kotisivut 

Göteborgin liikenne
Härrydan kunta
Ruotsin lentoasemat