joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Charles Barry

Sir Charles Barry (23. toukokuuta 1795 Lontoo – 12. toukokuuta 1860 Lontoo) oli brittiläinen arkkitehti, jonka työt edustavat pääasiassa uusgotiikkaa. Hänen tunnetuimpia töitään on Britannian parlamenttitalo eli Westminsterin palatsi, jonka pääarkkitehti hän oli.

Barry oli paperikauppiaan poika. Hän toimi aluksi oppipoikana maanmittaus- ja arkkitehtitoimistossa ja perehtyi arkkitehtuuriin vuosina 1817–1820 Manner-Eurooppaan ja Lähi-itään suorittamallaan laajalla kiertomatkalla. Vuodesta 1820 hän asui ja työskenteli synnyinkaupungissaan Lontoossa. Barryn ensimmäisiä suunnittelutöitä oli 1820-luvulla rakennettu Brightonin Pyhän Pietarin kirkko. Hänen suunnittelemistaan rakennuksista vuonna 1832 Pall Mall -kadulle valmistunut Travellers Clubin talo oli Lontoon ensimmäinen italialaista renessanssipalatsia jäljitellyt rakennus. Vuosina 1837–1841 rakennettu Reform Clubin talo edusti samaa tyyliä suuremmassa mittakaavassa. Barry suunnitteli Lontooseen myös hienoja yksityistaloja, joista komeimpana 1850-luvulla valmistunut Bridgewater House. Muualle Englantiin hän suunnitteli muun muassa Manchesterin taidemuseon (1824–1835) ja Ateneumin (1836–1839) sekä Halifaxin kaupungintalon (1860-luvun alusta). Birminghamissa hänen tunnetuin työnsä on vuosina 1833–1837 rakennettu goottilaistyylinen King Edward’s School -poikakoulu.

Vuonna 1836 Barry voitti vuotta aiemmin julistetun arkkitehtikilpailun uuden parlamenttitalon suunnittelusta Lontooseen. Vanha rakennus oli tuhoutunut tulipalossa vuonna 1834. Parlamenttitalon suunnittelu ja toteutus työllisti häntä hänen loppuikänsä, ja hän teki työn A. W. N. Puginin kanssa. He suunnittelivat uusgoottilaista tyyliä edustaneen Westminsterin palatsin, jota koristaa kaksi epäsymmetrisesti sijoitettua tornia. Barryn kuoltua ennen rakennuksen valmistumista työn saattoi loppuun hänen poikansa Edward Middleton Barry.

Barry valittiin Royal Academy of Artsin jäseneksi vuonna 1841, ja hänet lyötiin ritariksi vuonna 1852. Hänet on haudattu Westminster Abbeyn katedraaliin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Brittiläiset arkkitehdit
Vuonna 1795 syntyneet
Vuonna 1860 kuolleet
Turun seudun joukkoliikenne

Turun seudun joukkoliikenne eli Föli on Turun, Kaarinan, Raision, Naantalin, Liedon ja Ruskon alueella toimiva joukkoliikennejärjestelmä. Kuntarajoista riippumaton Föli-liikenne alkoi heinäkuussa 2014. 

Fölissä ei ole vyöhykkeitä, vaan samat hinnat ovat voimassa koko alueella. Kertalipun vaihtoaika on kaksi tuntia. Föli otti ensimmäisenä Suomessa käyttöön lähimaksamisen paikallisliikenteessä.

Föli vastaa alueen joukkoliikenteen järjestämisestä, suunnittelee aikataulut, lippujen hinnat ja kehittää matkustajainformaatiota. Fölillä ei ole omaa kalustoa, joten liikenne ostetaan kilpailutusten kautta eri liikennöitsijöiltä. 

Föli on osa valtakunnallista Waltti-matkalippujärjestelmää. Waltti-matkakorttia ei kuitenkaan ole mahdollista käyttää matkustamiseen Turun seudun joukkoliikenteessä, eikä Turun korttia Waltti-liikenteessä.

Nimi Föli tulee lounaismurteesta. Sanonta olla fölissä tarkoittaa olla mukana tai olla kyydissä.

Päätöksenteko 
Turun seudun joukkoliikenteen päätöksenteosta vastaa Turun kaupunkiseudun joukkoliikennelautakunta. Joukkoliikennelautakunta koostuu 12 jäsenestä, joista seitsemän nimittää Turun kaupunki. Kaarinan, Raision, Naantalin, Liedon ja Ruskon valtuustot valitsevat kukin yhden jäsenen. Kullakin jäsenellä on henkilökohtainen varajäsen.

Joukkoliikennelautakunnan esittelijänä toimii Fölin joukkoliikennepalvelujohtaja Sirpa Korte.

Turun kaupunkiseudun joukkoliikennelautakunnan puheenjohtajat 

 2013–2016: Harry Nordqvist (kok.)
 2017–2021: Anu Perho (kok.)
 2021–2025: Janika Takatalo (kok.)

Liikenne

Linja-autoliikenne 

Linja-autoliikenne kattaa Turun, Kaarinan, Raision, Naantalin, Liedon ja Ruskon sisäisen liikenteen sekä näiden kuntien rajat ylittävän seutuliikenteen.

Föli-alueella liikennöivät seuraavat yhtiöt:
 Turun Kaupunkiliikenne
 Länsilinjat
 Savonlinja Oy
 LS-Liikennelinjat
 V-S Bussipalvelut
 Vesman Liikenne/Jalobus
 Vainion Liikenne
 Nobina

Ensimmäiset täyssähköbussit tulivat Föli-liikenteeseen vuonna 2016 linjalle 1 (Satama–Lentoasema). Heinäkuun alussa 2021 sähköbussien määrä nousi 61:een, minkä myötä noin kolmasosa liikenteestä hoidetaan sähköllä.

Vesiliikenne 
Föli kokeili vesibussilinjaa Martinsillalta Ruissaloon kesällä 2017.  Vesibussi osoittautui suosituksi, joten liikenne vakinaistettiin. Kesästä 2018 liikenteeseen otettiin m/s Ruissalon lisäksi toinen alus, m/s Jaarli. Samalla reittiä ulotettiin Hirvensalon Pikisaareen.  Vesibusseja liikennöivät Airisto Line Oy ja Explore Saimaa Oy.

Jokilautta Föri ei kuulu Fölin joukkoliikennejärjestelmään, vaan sen toiminnasta vastaa Turun kaupunki.

Kaupunkipyörät 
Turussa on ollut vuodesta 2018 käytössä kaupunkipyöräjärjestelmä, jota Föli ylläpitää. Föli-fillarien eli föllärien käyttö sisältyy osaan matkakorteista. Pyöräjärjestelmän on toimittanut puolalainen Nextbike Polska.

Katso myös 

 Turun raitioliikenne (1890–1892 ja 1908–1972)
 Turun pikaraitiotie (suunnitteilla)
 Föri
 Kakolan funikulaari
 Luettelo Suomen joukkoliikenteen linjoista kaupungeittain

Lähteet 

Suomen joukkoliikenne
Turun liikenne
Kaarinan liikenne
Raision liikenne
Naantalin liikenne
Ruskon liikenne
Liedon liikenne
Egil

Egil (myös Egill) on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi on johtuu skandinaavisten kielten miekkaa tarkoittavasta sanasta ja on syntynyt lyhentymänä Egil-alkuisista nimistä, jollainen on esimerkiksi Egilhard. Saamelaisilla nimi esiintyy muodossa Egel.

Suomessa nimi Egil on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 339 henkilölle. Egilin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 3. heinäkuuta, joka on myös saamelaisen kalenterin mukaan Egelin nimipäivä.

Tunnettuja Egil- ja Egill -nimisiä 

 Egil Cederlöf (1917–1984), suomenruotsalainen musiikinopettaja, kuoronjohtaja ja tietokirjailija 
 Egil Danielsen (1933–2019), norjalainen keihäänheittäjä 
 Egil Gjelland (s. 1973), norjalainen ampumahiihtäjä 
 Egil Hovland (1924–2013), norjalainen säveltäjä
 Egil Johansen (s. 1954), norjalainen suunnistaja 
 Egil Nicklin (1906–1991), suomalainen arkkitehti
 Egil Olsen (s. 1942), norjalainen jalkapalloilija ja valmentaja 
 Egill Skallagrímsson (n. 910–990), islantilainen runoilija, skaldi
 Egill Yksikätinen, islantilaisen Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saagan päähenkilö

Lähteet 

Etunimet
Bronislava Nižinska

Bronislava Nižinska (8. tammikuuta 1891 — 21. helmikuuta 1972) oli venäläinen tanssija, koreografi ja tanssinopettaja. Hänen vanhempi veljensä oli kuuluisa tanssija Vatslav Nižinski.

Nižinska valmistui Pietarin keisarillisesta balettikoulusta vuonna 1908 ja osallistui seuraavana vuonna veljensä tavoin Sergei Djagilevin Ballets russes-seurueen Pariisin näytäntökauteen 1909. Nižinska liittyi Djagilevin seurueeseen 1911 ja auttoi veljeään tämän luovissa koreografioissa. Hän palasi Venäjälle 1914 ja loi ensimmäiset modernistiset koreografiansa. Hän liittyi uudelleen Ballets russes-seurueeseen 1920-luvulla, ja loi heille merkittäviä uusklassisia koreografioita. Vuonna 1941 hän avasi studion Hollywoodissa.

Lähteet 

Venäläiset balettitanssijat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Birgitta Kiviniemi-Cheremeteff

Birgitta Kiviniemi-Cheremeteff (2. heinäkuuta 1934 – 9. helmikuuta 1996 Tampere) oli suomalainen balettitanssija ja balettibedagogi. Hän opetti 1972 perustamassaan Tampereen balettikoulussa. ja oli yhteistyössä Tampereen Teatterin kanssa. Koulu on perustettu vuonna 1972. Sen johtajana toimii Desirée Cheremeteff. Hänen puolisonsa oli tanssija.

Kanadassa opiskellut Kiviniemi-Cheremeteff oli miehensä Dimitry Cheremeteffin kanssa erikoistunut varsinkin tanssiteatteriin.

Lähteet

Suomalaiset balettitanssijat
Suomalaiset balettipedagogit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
Sauli Väisänen

Sauli Aapo Kasperi Väisänen (s. 5. kesäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen seuransa on Italian Serie B:ssa pelaava Cosenza Calcio. 

Väisänen pelasi ensimmäiset ottelunsa FC Hongan reservijoukkueessa Pallohongassa Kakkosen kaudella 2012. Hongan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2013. Väisänen siirtyi Hongasta AIK:hon heinäkuussa 2014.

Väisänen teki Serie A -debyyttinsä 20. elokuuta 2017 vierasottelussa Laziota vastaan. Ottelu päättyi 0–0, Väisäsen pelatessa koko ottelun.

Väisänen on pelannut Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.

Väisänen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Reykjavikissa lokakuussa 2016.

Yksityiselämä 
Väisäsen vaimo on myös jalkapalloilija Nelli Rolig-Väisänen ja äiti Anna-Liisa Tilus, televisiokuuluttaja ja vuoden 1984 Miss Suomi. Sauli Väisäsen pikkuveli Leo Väisänen on myös jalkapalloilija.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Armend Kabashi

Armend Kabashi (s. 4. joulukuuta 1995 Bad Saulgau, Saksa) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edustaa Veikkausliigassa pelaavaa AC Oulua. Kabashi pelasi ensimmäiset ottelunsa FC Hongan reservijoukkueessa Pallohongassa Kakkosen kaudella 2011. Hongan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2014.

Kabashilla on kosovolaiset sukujuuret.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen kosovolaiset
RED95

RED95 on St1 Oy:n valmistama raskaalle kuljetuskalustolle tarkoitettu polttoaine. Tuote sisältää suomalaisesta biojätteestä tehtyä etanolia ja se sopii Scanian 3. sukupolven etanolidieselmoottoreihin.   

RED95-biojätepolttoainetta nimitetään hieman harhaanjohtavasti etanolidieseliksi. Nimitys tulee siitä, että Scanian etanolimoottorit ovat dieselmoottoreista muokattuja. Etanolimoottoreissa ei voi kuitenkaan enää käyttää tavanomaista dieselöljyä eikä RED95-etanolipolttonestettä voi vastaavasti käyttää tavallisissa dieselmoottoreissa.

Koostumus
RED95-polttonesteessä on noin 95 prosenttia biojätteestä valmistettua etanolia ja noin viisi prosenttia vettä sekä hieman syttyvyyttä parantavia lisäaineita. Koska etanolidieselmoottorit kestävät hyvin vettä, RED95-tuotantoprosessissa ei tarvitse poistaa vettä, kuten silloin, kun etanolia käytetään moottoribensiinin jatkeena.

Käyttö
Helsingin Bussiliikenne alkoi testata RED95-polttoaineella toimivia etanolibusseja vuonna 2013. RED95-etanolidieselistä on saatu hyviä kokemuksia hankkeesta, jossa on mukana St1:n lisäksi VTT, Scania Suomi, Lassila & Tikanoja, Sita Suomi, HSL, HSY ja Valio. Hankkeessa selvitetään etanolikäyttöisen raskaan kaluston ympäristövaikutuksia ja energiankulutusta. Lassila & Tikanoja ja Sita Suomi ovat käyttäneet etanolikuorma-autoa jätekuljetuksissaan ja Valio jakeluliikenteessään. Etanolidiesel vähentää fossiilisia hiilidioksidipäästöjä jopa 90 prosenttia. Kun etanolia tehdään kotimaisista jäteraaka-aineista, se on lähes hiilineutraalia ja vastaa siten konkreettisesti EU:n jäte- ja päästöongelmaan vähentämällä kaatopaikalle sijoitettavan jätteen määrää ja korvaamalla fossiilisia liikenteen polttoaineita.

Jakelu
RED95:n tankkauspisteitä on aluksi ainoastaan bussi- ja kuljetusyhtiöiden omilla varikoilla.

Katso myös 
Refuel

Lähteet

Polttoaineet
St1
Frille

Frille on tanskalainen suku, joka aateloitiin Frellav Haakoninpojan aikana vuonna 1334. Sukuun kuuluva Eggert oli valtaneuvos ja Kööpenhaminan linnan päällikkö. Tanskassa syntynyt Håkan Frille toimi Halikon kihlakunnan tuomarina vuonna 1410, Turun maaoikeuden jäsenenä vuodesta 1415 ainakin vuoteen 1434 ja kuollut ennen vuotta 1442. Håkan Frille on haudattu Turun tuomiokirkon Pyhän ruumiin kuoriin vastineeksi Kemiön pitäjästä lahjoitetusta Rugnolan maatilasta. Matts Frille eli Perniön Frillannissa eli Viipurissa, toimi maankatselmusmiehenä Perniössä 26. helmikuuta 1477 12.

Matts Frillen aatelisvaakuna on yksi Myrskylän kirkon kirkkosalin 19 aatelisvaakunasta.

Lähteet 

Sukunimet
Tanskan aateli
Aapo Halme

Aapo Halme (s. 22. toukokuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Barnsley FC. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Halme on Hongan kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Veikkausliigassa 8. kesäkuuta 2014, tultuaan vaihdosta kentälle 78. minuutilla Hongan voittaessa Rovaniemen Palloseuran 1–0.

Tammikuussa 2015 Halme solmi HJK:n kanssa vuoden 2017 loppuun ulottuvan sopimuksen. Kaudella 2015 hän pelasi HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä. Kaudella 2017 hän pelasi HJK:ssa 10 ottelua Veikkausliigassa ja voitti Suomen mestaruuden.

Tammikuussa 2018 Halme siirtyi Englantiin Leeds Unitedin organisaatioon nelivuotisella sopimuksella. Hän teki debyyttinsä uuden joukkueensa paidassa marraskuussa pelatussa Mestaruussarjan kamppailussa Bristol Citya vastaan. Ensimmäisen maalinsa Leedsille Halme teki 6. tammikuuta 2019 FA Cupin ottelussa saman sarjatason Queens Park Rangersia vastaan.

Halme siirtyi heinäkuussa 2019 kolmivuotisella sopimuksella Barnsleyn riveihin.

Halme on pelannut myös Suomen nuorten maajoukkueessa, toimien myös Pikkuhuuhkajien kapteenina. Kaikkiaan hän on pelannut 44 poikamaaottelua sekä 19 maaottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Ensimmäisen kutsunsa aikuisten maajoukkueeseen Halme sai toukokuussa 2021, kun hänet valittiin Ruotsia vastaan pelatun maaottelun leiriryhmään.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Soccerway

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Hallitusneuvottelut

Hallitusneuvottelut ovat puolueiden väliset neuvottelut, jossa sovitaan uuden hallituksen (oikeastaan valtioneuvoston) linjoista. Hallitusneuvottelut käydään aina hallituksen aloittaessa. Yleensä hallitusneuvotteluissa sovitaan hallitusohjelman sisällöstä sekä ministerinsalkkujen jaosta hallituspuolueiden kesken. Jos pääministeri vaihtuu kesken eduskunnan valtakauden, uusi pääministeri voi pitää myös minihallitusneuvottelut, joissa asioista päätetään edellisen hallituksen suunnitelman pohjalta.

Hallitusneuvotteluiden kulku Suomessa 
Hallitusneuvottelut aloitetaan edellisen hallituksen jätettyä eronpyyntönsä. Hallitus eroaa eduskuntavaalien jälkeen tai saadessaan luottamusäänestyksessä eduskunnalta epäluottamuslauseen tai pääministerin tehdessä päätöksen hallituksen erosta. Yksittäisen ministerin ero ei pääministeriä lukuun ottamatta edellytä hallituksen eroamista. Eroavan hallituksen pääministeri käy esittämässä tasavallan presidentille eronpyyntönsä, joka pyytää pääministeriä jatkamaan toimitusministeristön johdossa, kunnes uusi hallitus saadaan hallitusneuvottelujen kautta muodostettua.

Eduskuntavaalien jälkeen presidentti nimittää hallitusneuvottelijan, joka on yleensä eduskunnan suurimman puolueen puheenjohtaja. Hän aloittaa neuvottelut muiden puolueiden kanssa tavoitteenaan koota riittävän yhteistyökykyinen hallitus, jolla on edustajapaikkoja määräenemmistön saavuttamiseksi (vähintään 101 edustajaa, kun 200-paikkaisessa eduskunnassa puhemies ei osallistu äänestyksiin tämä antaa hallitukselle yhden äänen enemmistön eli 100 ääntä opposition 99 ääntä vastaan). Suomessa hallitukset ovat 1970-luvun lopulta lähtien käytännössä aina olleet tällaisia enemmistöhallituksia, jotta oppositio ei voisi kaataa niitä luottamusäänestyksissä. Kun alustava hallituskokoonpano on muodostettu, tuleva hallitus alkaa suunnitella hallitusohjelmaa, joka on tavoiteohjelma hallituksen toimikaudelle. Tämän jälkeen sovitaan ministerien lukumäärästä, tehtävistä ja jaosta hallituspuolueiden kesken.

Hallitusneuvottelujen päätteeksi tasavallan presidentti ilmoittaa eduskunnalle ehdokkaan tasavallan uudeksi pääministeriksi keskusteltuaan ensin asiasta eduskunnan puhemiehen kanssa. Eduskunta äänestää pääministerin valinnasta; enemmistöhallituksen kohdalla valinta on lähes varma. Puoltavan äänestystuloksen jälkeen tasavallan presidentti nimittää eduskunnan hyväksymän pääministerin ja tämän esittämät muut ministerit.

Hallitus pitää tiedonannon hallitusohjelmasta, johon eduskunta vastaa luottamusäänestyksessä. Myös tämä äänestystulos on enemmistöhallituksen kohdalla lähes varmasti myönteinen, minkä jälkeen uusi hallitus voi aloittaa työskentelyn.

Lähteet 

Hallitukset
Politiikan käsitteet
Saúl Ñíguez

Saúl Ñíguez Esclápez eli Saúl (s. 21. marraskuuta 1994 Elche, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Primera Divisiónssa pelaavaa Atlético Madridia. Saúl on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Saúl on alun perin kotoisin Elchen kaupungista, jonka liigajoukkuetta hänen isänsä edusti 1980-luvulla. Sául aloitti uransa Atléticon juniorijoukkueissa vuonna 2008 ja teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa vuonna 2012 Beşiktaşia vastaan pelatussa Eurooppa-liigan ottelussa. Kesällä 2013 Atlético lainasi hänet naapuriseura Rayo Vallecanoon yhden kauden ajaksi. Hän pelasi siellä 34 Espanjan pääsarjaottelua ja teki kaksi maalia.

Saúl pelasi kaudella 2014–2015 Atléticossa 24 Primera Divisiónn ottelua. Seuraavien kuuden kauden aikana hän pelasi joka kausi 31–36 liigaottelua. Atléticon mestaruuskaudella 2020–2021 hän pelasi 33 ottelua ja viimeisteli kaksi maalia. Kaikkiaan hän on pelannut seurassa 230 Espanjan pääsarjaottelua ja tehnyt 26 maalia. Eurooppa-liigan voittajajoukkueessa hän pelasi kaudella 2011–2012 vain kuusi minuuttia, mutta kaudella 2017–2018 yhdeksän ottelua, joissa teki kolme maalia. Kaikkiaan hän on pelannut Atléticossa 17 Eurooppa-liigan ottelua ja viimeistellyt kolme maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 59 ottelua ja tehnyt kymmenen maalia. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa loppuottelussa Real Madridia vastaan 2016. Hän voitti Copa del Reyn 2013, Espanjan Supercupin 2014 ja UEFA Super Cupin 2018.

Saúl pelasi kaudella 2021–2022 lainasopimuksella Chelseassa kymmenen ottelua Englannin Valioliigassa  ja viisi peliä Mestarien liigassa. Hän oli voittamassa seurajoukkueiden maailmanmestaruutta.

Maajoukkueura 
Saúl on edustanut Espanjaa eri ikäluokissa alle 16-vuotiaiden maajoukkueesta alkaen. Hän oli saavuttamassa alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa 2010. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 Virossa järjestetyssä lopputurnauksessa. Hän edusti maataan myös heinäkuussa 2013 Turkissa pelatussa alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa. Hän saavutti hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Turnauksessa pelaamissaan neljässä ottelussa hän teki viisi maalia.

Saúl esiityi ensimmäisen kerran maansa A-maajoukkueessa syyskuussa 2016 pelatussa harjoitusmaaottelussa Belgiaa vastaan. Hän kuului Espanjan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässsyt pelaamaan. Hän on pelannut kaikkiaan 19 maaottelua ja tehnyt kolme maalia. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa marraskuussa 2019.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Countdown to Extinction: Live

Countdown to Extinction: Live on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin neljäs livealbumi. Albumin julkaisi 24. syyskuuta 2013 yhtyeen laulajan ja kitaristi Dave Mustainen perustaman ja Universal Music Groupin hallinnoiman levy-yhtiö Tradecraft. 

Albumi on äänitetty 7. joulukuuta 2012 Los Angelesin Fox Theatressa Megadethin vuoden 1992 studioalbumin Countdown to Extinction 20-vuotisjuhlakiertueella. Albumilla yhtye esittää Countdown to Extinction -albumin kokonaisuudessaan, mutta Countdown to Extinctionin kappaleiden ohella albumi sisältää myös kuusi kappaletta yhtyeen uran muilta levytyksiltä. Konsertin äänittämisen ohella yhtyeen esiintyminen myös kuvattiin, ja se julkaistiin samannimisenä DVD:nä ja Blu-rayna. 

Countdown to Extinction: Live myi Yhdysvalloissa julkaisuviikollaan 3 600 kappaletta ja se nousi Billboardin Billboard 200 -albumilistan sijalle 119. Suomessa albumi ei yltänyt albumilistalle, mutta DVD-julkaisu nousi listansa neljänneksi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Dave Mustaine – laulu, soolo- ja rytmikitara
 David Ellefson – basso ja taustalaulu
 Chris Broderick – soolo- ja rytmikitara, taustalaulu
 Shawn Drover – rummut ja lyömäsoittimet

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Megadethin albumit
Vuoden 2013 konserttitallenteet
WeChat

WeChat () on kiinalaisen Tencentin 21. tammikuuta 2011 julkaisema alustariippumaton pikaviestintäpalvelu älypuhelimille, joka tukee yleisiä käyttöjärjestelmiä kuten Android ja iOS. Osa toiminnoista on saatavilla myös macOS- ja Windows-alustoille. Vuonna 2019 WeChatillä oli 1,150 miljardia aktiivista päivittäistä käyttäjää  ja se oli tammikuussa 2020 maailman viidenneksi suosituin sosiaalisen median alusta  ja Kiinan suosituin sosiaalisen median palvelu . WeChat on myös käytössä yli 100 miljoonalla ihmisellä Kiinan ulkopuolella . WeChatin suosioon on osaltaan vaikuttanut Kiinan kansainvälisiin sosiaalisen median palveluihin ja Internetiin kohdistama sensuuri, joka estää kiinalaisilta esimerkiksi Instagramin ja Facebookin käytön kotimaassaan. Toisaalta käyttäjiensä mobiililaitteellaan olevaa sovellusta, johon on yhdistetty saman yrityskonsernin mobiilimaksaminen, monet kiinalaiset mielellään käyttävät myös ulkomailla asioidessaan.

Toiminnot

Viestintä 
Käyttäjät voivat jakaa tekstiä, kuvia ja tarroja ystävien kanssa sovelluksen kautta ja käydä keskusteluja käyttäen ääntä tai videopuhelintoimintoa. Useimmista WeChat-ominaisuuksista ei veloiteta käyttäjiä.

WeChat on muiden kiinalaisten sosiaalisen median sovellusten tapaan velvoitettu monitoroimaan ja poistamaan (sensuroimaan) palveluun jätetyt, Kiinan kommunistisen puolueen "laittomana" pitämät viestit.

Viralliset tilit 
Yrityksillä ja organisaatioilla on mahdollista hankkia maksulliset viralliset tilit, joiden avulla ne voivat suojata tuote- ja tavaramerkkinsä Kiinassa ja viestiä helposti asiakkailleen WeChatissä. Suomalaisista yhtiöistä virallisia tilejä ovat avanneet mm. Marimekko, Finnair ja Kesko  . Suomalaisista kaupungeista WeChatissä on Helsinki . Viestintää voidaan tehdä tällä tavalla myös Kiinan ulkopuolella vieraileville kiinalaisille turisteille, joiden tavoittamiseen WeChat virallinen tili luo mahdollisuuden .

WeChat Pay 
WeChat Pay on Kiinan suosituin maksujärjestelmä. Se toimii WeChat-sovelluksen sisällä käyttäen QR-koodeja maksutapahtuman hyväksymiseen. WeChat Pay tomintoa käytti vuonna 2018 yli 800 miljoonaa henkilöä ja sillä tehtiin päivittäin yli miljardi maksutapahtuma  Suomessa WeChat Pay on käytössä muun muassa ravintoloissa ja Whim-palvelussa.  Mobiilimaksamista on edistetty osaltaan kiinalaisten keskuudessa leimaamalla esimerkiksi luottokortilla maksamista rahvaanomaiseksi ("provinssimaiseksi").

Miniohjelmat 
WeChat miniohjelmat ovat WeChat-sovelluksen sisällä toimivia ohjelmia, joiden avulla voidaan toteuttaa lähes kaikenlaisia toimintoja, kuten verkkokauppoja, pelejä, navigointia ja vaikkapa suomalaista veroneuvontaa.  Niitä ei tarvitse ladata erikseen älylaitteeseen, joten ne latautuvat nopeasti. Suomalaisista kaupungeista miniohjelman on tehnyt Helsinki

WeChat-palvelutuottajat Suomessa 
Suomessa toimii joitakin WeChat-palvelutuotantoyhtiöitä, joita tarvitaan virallisten WeChat-tilien avaamiseen ja miniohjelmien tuottamiseen. WeChat Pay -mobiilimaksupalvelua tarjoaa myös muutama Finassivalvonnan lisenssin omaava maksupalvelutuottaja.

Lähteet 

Android-sovellukset
IOS-sovellukset
Mac OS -ohjelmat
Windows-ohjelmat
Tencent
Luettelo belgialaisten kuninkaista

Tämä on luettelo belgialaisten kuninkaista. Belgialaisten kuningas on Belgian valtionjohtaja ja kansalaisten hallitsijoina aina vuodesta 1831 lähtien.

Belgian kuninkaat

Kuninkaat

Saksi-Coburg-Gotha-hallitsijasuku

Sijaishallitsijat
1830–1831: Erasme Louis Surlet de Chokier, belgialainen poliitikko.
1944–1950: Flanderin kreivi Kaarle, Leopold III:n veli.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Belgian hallitsijat
Belgia
Espanjan hallitsija

Espanjan kuningas (esp. Rey de España) on Espanjan kuningaskunnan valtionpäämies. Nykyinen Espanjan kuningas on Felipe VI.

Espanja on ollut kuningaskuntana vuosina 1516–1873 ja uudelleen vuosina 1874–1931 ja uudelleen vuodesta 1976.

Vuosina 1873–1874 Espanja oli tasavalta. Kaoottisen 23 kuukautta kestäneen Espanjan ensimmäisen tasavallan jälkeen toteutettiin monarkian restauraatio, jonka myötä Alfonso XII:sta tuli Espanjan perustuslaillinen kuningas.

Espanjan toinen tasavalta perustettiin vuonna  1931  kun Espanjan silloinen kuningas Alfonso XIII lähti maanpakoon  kenraali Miguel Primo de Riveran diktatuurin (1923–1930) päättymisestä alkaneiden vuoden kestäneiden levottomuuksien jälkeen.

Espanjan sisällissota syttyi 17. heinäkuuta 1936 kun  kenraali Francisco Francon johtamat kansalliset joukot  nousivat kapinaan vasemmistohallitusta vastaan oikeiston tukemana.

Sisällissodan aikana alueella sijaitsi kaksi poliittista entiteettiä, kunnes viimeinen tasavaltalainen entiteetti antautui Francon kansallismielisille joukoille 1. huhtikuuta 1936.

Vuosina 1936–1975 Espanja oli Francon alainen yksipuoluevaltio joka tunnettiin lähinnä nimellä Estado Español eli Espanjan valtio tai Espanjalainen valtio. 

Vuonna 1947 säädetty peruslaki   palautti Espanjan kuningaskunnaksi. Valtaa ei kuitenkaan luovutettu kruununprinssi Juan de Borbónille, vaan laki määritteli, että "valtionpäämiehen asema kuuluu Espanjan ja Ristiretken caudillolle, armeijoiden generalissimolle eli Francisco Francolle.

Francon kuoltua vuonna 1976 Alfonso XIII:n pojanpoika Juan Carlos I:n nousi valtaistuimelle ja demokratia palautettiin Espanjan vähitellen.

Vuonna 2014 Juan Carlos I luopui kruunusta poikansa Felipe VI:n hyväksi.

Katso myös
Luettelo Espanjan hallitsijoista

Espanjan kuninkaat
Hallitsijat
Tanskan kuninkaallinen baletti

Tanskan kuninkaallinen baletti on yksi  maailman vanhimmista balettiseurueista. Se perustettiin Tanskan kuninkaallisen teatterin pysyväksi tanssiryhmäksi vuonna 1748.Se on sijainnut alusta asti samalla paikalla Kungens Nytorvetilla. 

Baletin alkuvuosina sitä kehittivät ranskalaiset ja italialaiset johtajat ja koreografit: Pierre Laurent, Vincenzo Galeotti ja varsinkin August Bournonville.

1800-luvun alamäen jälkeen baletti nousi uuteen kukoistukseen 1930-luvulta alkaen  Harald Lander in ja hänen seuraajiensa johdolla. Lander tuotti Kööpenhaminaan kuuluisia ulkomaalaisia koreografeja kuten George Balanchine, Frederick Ashton ja Birgit Cullberg.

Nykyisin baletin taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2008 Nikolaj Hübbe.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 About us  The Royal Danish Ballet

Balettiseurueet
Tanskan taide
Monacon hallitsija

Monacon hallitsija (ransk. Prince de Monaco)  on Monacon ruhtinaskunnan valtionpäämies jo vuodesta 1604.  Nykyinen hallitsija on Albert II:n.

Yleistä

Monacoa hallitseva Grimaldi-suku nousi hallitsijasuvun asemaan vuonna 980 taistelussa saraseeneja vastaan ja sai palkkioksi Monacon hallittavaksi. Monaco oli Genovan suojeluksessa vuoteen 1331 saakka, jolloin siitä tuli itsenäinen valtio. Monacon hallitsija käytti tuolloin nimeä Seigneur de Monaco eli Monacon herra.

Vuosina 1641-1859 Monaco oli Ranskan protektoraatti. Hallitsija sai tuolloin arvo nimen Monacon suurruhtinas. Vuonna 1731 Grimaldin suku sammui miehen puolelta ja Monacon hallitsijaksi nousi Louise Hippolyte Grimaldi.

Hän solmi avioliiton ranskalaisen aatelismiehen Jacques Francois Leonor De Goyon de Matignon ya de Thorignyn kanssa, joka oli Estoutevillen ja Vaentinoisin herttua.

Uudeksi sukunimeksi tuli De Matignon-Grimaldi. Vuosina 1859-1861 Monaco oli Piemonten suojeluksessa, ja vuosina 1861-1918 Monaco oli jälleen itsenäinen, mutta vuodesta 1918 se on ollut taas Ranskan suojeluksessa. Ranskan vallankumouksen aikana Monaco oli osa Ranskaa ja ruhtinas eli maanpaossa.

Grimaldi-suku palautettiin valtaistuimelle vuonna 1815.

Vuonna 1918 Ranska ja Monaco solmivat sopimuksen, jossa Monacon itsenäisyyden eli suvereniteetin taajaksi tuli Ranska. Sopimuksen mukaan Monaco palautetaan osaksi Ranskaa, mikäli nykyinen ruhtinassuku sammuu kokonaan.

Monacon nykyinen ruhtinas Rainier III:n nousi valtaistuimelle vuonna 1949, isoisänsä Louis II:n kuoleman jälkeen. Rainier III:n äiti Louis II:n tytär Charlotte Louvet, joka oli alun perin Louis II:n avioton tytär ja myöhemmin legitimoitu lapsi vuodesta 1919 alkaen, luopui oikeuksistaan kruunuun poikansa Rainier III:n hyväksi ennen Louis II:n kuolemaa.

Katso myös 
Luettelo Monacon hallitsijoista

Lähteet 
Euroopan monarkit Esko Korkeamäki BTJ Kirjastopalvelu Oy Helsinki 2004

Viitteet 

Monaco
Hallitsijat
Friedrich Carl von Savigny

Friedrich Carl von Savigny (21. helmikuuta 1779 Frankfurt am Main – 25. lokakuuta 1861 Berliini) oli preussilainen juristi, joka perusti oikeuden historiallisen koulukunnan.

Elämä 
Savigny kuului lorrainelaiseen perheeseen, jonka sukunimi on peräisin Charmes’n lähellä olevasta linnasta Moselin laaksossa. Jäätyään 13-vuotiaana orvoksi hänestä huolehti holhooja. Vuonna 1795 hän aloitti oikeustieteen opinnot Marburgin yliopistossa. Hänen opettajiinsa kuuluivat muun muassa saksalaisen rikosoikeuden uudistuksen uranuurtaja Anton Bauer (1772–1843) ja merkittävä keskiajan oikeuden tuntija Friedrich Weiß. Savigny on yksi oikeuden historiallisen koulukunnan perustajista. Koulukunnalla oli merkittävä vaikutus Euroopassa. Hänen oppilaisiinsa kuului belgialainen oikeushistorioitsija Auguste van Dievoet. Hän toimi Jacob ja Wilhelm Grimmin opettajana.

Opiskeltuaan Jenassa, Leipzigissa, Göttingenissä ja Hallessa Savigny palasi Marburgiin, jossa hänet promovoitiin tohtoriksi ja jossa hän opetti rikosoikeutta ja pandektioikeutta. Vuonna 1803 ilmestyi hänen kuuluisa tutkimuksensa omistusoikeudesta. Savigny nai vuonna 1804 Kunigunde Brentanon, Bettina von Arnimin ja Clemens Brentanon sisaren. Vuodesta 1808 alkaen Savigny opetti kolmen lukuvuoden ajan Landshutin yliopistossa roomalaista oikeutta.

Savignysta tuli vuonna 1843 Preussin oikeusministeri, ja tässä virassa hän uudisti maan oikeutta.

Hänen poikansa Karl Friedrich von Savigny (1814–1875) toimi myöhemmin Preussin ulkoministerinä.

Teokset 
 Das Recht des Besitzes, 1803
 Vom Beruf unserer Zeit für Gesetzgebung und Rechtswissenschaft, Heidelberg, 1814
 Geschichte des römischen Rechts im Mittelalter, 1815–1831
 System des heutigen römischen Rechts, Berliini, 1840–1849
 Vermischte Schriften, 1850
 Obligationenrecht, 1853

Aiheesta muualla 

Saksalaiset juristit
Vuonna 1779 syntyneet
Vuonna 1861 kuolleet
Inika McPherson

Inika McPherson (s. 29. syyskuuta 1986) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. 

McPherson voitti maansa sisäratojen mestaruuden vuosina 2013 ja 2014 tuloksilla 189 ja 191 senttimetriä. Vuonna 2014 hän voitti ulkoratojen Yhdysvaltain-mestaruuden kahden metrin hypyllä, mutta hän antoi kisoissa dopingnäytteen, jossa oli merkkejä kokaiinin käytöstä ja hänen suorituksensa hylättiin ja hän sai 21 kuukauden kilpailukiellon.

McPherson edusti Yhdysvaltoja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 ja 2013 mutta ei selvinnyt kummallakaan kerralla karsinnasta loppukilpailuun. Hän karsiutui loppukilpailusta myös sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 ja 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 193 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdeksänneksi ylitettyään 192. Hän oli seitsemäs Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019. 

McPherson on ainoastaan 163 senttimetriä pitkä, minkä vuoksi hän kohtasi nuoruudessaan merkittävää painostusta lajinvaihtoon. McPherson onkin kertonut hyödyntävänsä muun muassa balettia ja joogaa harjoittelussaan, jotta se soveltuisi mahdollisimman hyvin hänen omalle keholleen. Toisaalta punttiharjoittelua hän ei harrasta lainkaan.

McPhersonin ulkoiseen olemukseen kuuluvat olennaisesti lukuisat tatuoinnit, joissa esiintyvät muun muassa kolibri, Betty Boop, tiikeri ja luuranko. Hänellä on myös joitakin lävistyksiä kasvoissaan.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset korkeushyppääjät
Dopingrikkomuksesta tuomitut yhdysvaltalaiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Jordi Masip

Jordi Masip López (s. 3. tammikuuta 1989 Sabadell, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Segunda Divisiónissa pelaavaa Real Valladolidia.

Lähteet

Aiheesta muualla

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Katalonialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Paukkurauta-Kati

{{Elokuva
| nimi-suomi        = Paukkurauta-Kati
| nimi-alkuperäinen = Cat Ballou
| kuva              = Cat Ballou dvd 1965.jpg
| kuvateksti        = 
| ohjaaja           = Elliott Silverstein
| käsikirjoittaja   = Walter NewmanFrank Pierson
| tuottaja          = Harold Hecht
| perustuu          = Roy Chanslorin romaaniin The Ballad of Cat Ballou  
| säveltäjä         = Frank De Vol (säv.)Mack David (san.)Jerry Livingston  (san.)
| kuvaaja           = Jack A. Marta
| leikkaaja         = Charles Nelson
| lavastaja         =
| koreografi        = 
| erikoisefektit    = 
| pääosat           = Jane FondaLee MarvinMichael CallanDwayne HickmanNat King Cole
| maa               = Yhdysvallat
| tuotantoyhtiö     = Columbia Pictures
| ensi-ilta         = 1965
| kesto             = 97 min
| kieli             = englanti
| budjetti          = 
| tuotto            = 
| katsojat          = 
| edeltäjä          = 
| seuraaja          = 
| kotisivut         = 
| imdb              = 0059017
| elonet            = 
| amg               = v8587
| tietokanta        = 
| tietok-lyh        = 
}}
Paukkurauta-Kati (Cat Ballou) on Elliot Silversteinin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1965.

Elokuva kertoo naisesta (Jane Fonda), joka palkkaa pyssymiehen suojelemaan isänsä maatilaa ja myöhemmin kostamaan tämän murhan. Osoittautuu ettei pyssymies olekaan ihan sellainen kuin hän oli odottanut. Lee Marvin sai Oscarin roolisuorituksestaan. Nat King Cole ja Stubby Kaye esittävät elokuvan tunnussävelmän.

Vakavasta romaanista on tehty komedia, mutta kaikkia tarinan synkkiä aineksia ei silti ole poistettu. Elokuvassa on viittauksia moniin lännenklassikkoihin, etenkin George Stevensin ohjaamaan Etäisten laaksojen mies''.

Arviot 
Eräässä arviossa todetaan että elokuva haki uusia tuulia lännenelokuvan urautuneeseen lajityyppiin, ja sellaisia oli esimerkiksi minstreliduo Nat King Cole ja Stubby Kaye. Jane Fonda saa kiitosta osasuorituksestaan, samoin Lee Marvin hulvatonta ironiaa huokuvassa kaksoisroolissaan.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset lännenelokuvat
Vuoden 1965 yhdysvaltalaiset elokuvat
Pauli Vakkilainen

Pauli Vakkilainen oli suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä Paul Pähkinälinna.

Vakkilainen julkaisi nimimerkillä Paul Pähkinälinna kaksiosaisen romaanin Ei sanoin - mutta teoin jonka aiheena oli Inkerin vapauttaminen ja Suur-Suomen luominen.

Teoksia 
Nimellä Pauli Vakkilainen:
 Helsinkiläisen kauppaneuvoksen tytär. Kirjakauppa Oma, Helsinki 1947
 Eräs talvisodan muisto. Kansa taisteli - miehet kertovat 3/1966 (Lehden digitoitu versio)
Nimimerkillä Paul Pähkinälinna:
 Karoliinit. 1933
 Ei sanoin - mutta teoin : Inkerin romaani. 1-2 osa. Tekijä, Viipuri 1934

Lähteet 
 Kirjasampo.fi : Paul Pähkinälinna
 Risingshadow Scifi- ja fantasiakirjat : Paul Pähkinälinna

Suomalaiset kirjailijat
Syntymävuosi tuntematon
Kuolinvuosi puuttuu
The Aftermath

The Aftermath on suomalaisen death/thrash metal -yhtye The Jasser Arafatsin EP-levy. Se julkaistiin syyskuussa 2013 levymerkillä Violent Journey Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metal Blast: 
 Metal Temple: 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

The Jasser Arafatsin albumit
Vuoden 2013 EP:t
Royal Ballet

Royal Ballet (Englannin kuninkaallinen baletti) on brittiläinen balettiseurue, joka toimii Royal Opera Housessa  Lontoon  Covent Gardenissa.  Se on Britannian suurin balettiseurue. Vuonna 2014 siellä on kuusitoista ensitanssijaa. Seuruetta johtaa Kevin O'Hare.

Seurueen perusti Ninette de Valois, joka oli tanssinut Sergei Djagilevin Ballets russesissa. Hän palasi kotimaahan, perusti ensin balettikoulun, ja vuonna 1931 kuuden naisen balettiseurueen. Hän rekrytoi Frederick Ashtonin pääkoreografiksi vuonna 1935. Vuonna 1946 baletti asettui Covent Gardeniin. Seurue sai nimen Royal Ballet vuonna 1956.  Ashton  seurasi Valoisia sen johtajana vuonna 1963.

Katso mhyös 
Royal Ballet School

Lähteet 

Balettiseurueet
Brittiläinen kulttuuri
Manon

Manon voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Manon Lescaut eli Manon, päähenkilö Antoine François Prévostin romaanissa Manon Lescaut ja siihen perustuvissa musiikkiteoksissa
Manon, Jules Massenet’n säveltämä ooppera
Manon, Kenneth MacMillanin koreografioima baletti, jossa on käytetty Massenet'n musiikkia

Katso myös
Manon Lescaut (täsmennyssivu)
Svetlana Zaharova (balettitanssija)

Svetlana Zaharova (s. 10. kesäkuuta 1979 Lutsk, Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on venäläinen balettitanssija.  Hän on sekä Bolšoin että La Scala Theatre Ballet'n solistitanssija.

Zaharova aloitti tanssitunnit 6-vuotiaana. Vuonna 1996 Zaharova valmistui Vaganovan balettiakatemiasta ja hän sai välittömästi sopimuksen Mariinski-teatteriin vain 17-vuotiaana. Vuosi myöhemmin hänet nimettiin solistitanssijaksi.

Hän on tanssinut lukuisten klassikkobalettien pääosat, kuten Prinsessa Ruusunen, Joutsenlampi, Tuhkimo, Don Quijote, Giselle, La Sylphide, Manon, Paquita, Raimonda ja Bajadeeri sekä lukuisissa nykytanssiteoksissa.

Hän on vieraillut lukuisissa balettiryhmissä kuten New York City Ballet'ssa, American Ballet Theatressa, Pariisin oopperassa ja Englannin kansallisbaletissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen sivusto  

Venäläiset balettitanssijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Les Sylphides

Les Sylphides on baletti, joka kuvailee keijuja eli metsän henkiä. Siinä ei ole juonta, runoilija ja keijut vain leijailevat metsässä musiikin tahtiin. Baletin kuoro eli corps de ballet on näyttämöllä lähes koko ajan. Baletti kuuluu useimpien maailman balettiseurueiden ohjelmistoon.

Ensimmäinen versio esitettiin Pietarin Mariinski-teatterissa vuonna 1908. Nykyisin tunnetuimman koreografian on laatinut Mihail Fokin Sergei Djagilevin Ballets russesia varten. Sen ensiesitys oli Pariisissa 1909.

Baletin musiikkina on käytetty Frédéric Chopinin pianoteoksia, jotka Aleksandr Glazunov sovitti orkesterille. Myös Benjamin Britten on tehnyt sovituksesta versionsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baletit
No Rest

No Rest on suomalaisen death metal -yhtye Corpsetin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 20. syyskuuta 2013 levymerkillä Violent Journey Records.

Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Antti Murtonen – laulu
 Jari Kelloniemi – kitara
 Jami Heikkala – kitara
 Arto Tissari – bassokitara
 Timo Hanhijoki – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Lammaszine:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Corpsetin albumit
Vuoden 2013 albumit
Nuclear Death

Nuclear Death on suomalaisen death/thrash -yhtye Unhopedin EP-levy. Se julkaistiin toukokuussa 2013 levymerkillä Violent Journey Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jyri Luostarinen – laulu
 Aku Paasu – kitara
 Kalle Laanto – kitara
 Samu Parviainen – bassokitara
 Mikko Huisko – rummut

+

 Juanjo Castellano – kansikuva

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Metal Temple:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2013 EP:t
Suomalaiset death metal -albumit
Suomalaiset thrash metal -albumit
Pimentola

Pimentola on suomalaisen heavy rock -yhtye Valonkantajien toinen studioalbumi. Se julkaistiin 25. huhtikuuta 2014 levymerkillä Violent Journey Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jaake Nikkilä – laulu, kitara
 Ville Saloranta – kitara
 Jukka Hjelm – bassokitara
 Juha Korpinen – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2014 albumit
Valonkantajien albumit
Devastating Return

Devastating Return on Witherian neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2014.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Tuberculosis – laulu
 Markus Taipale – kitara
 Lappis – kitara
 Max Pekkonen – bassokitara
 Rob Diver – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Kaaoszine:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2014 albumit
Witherian albumit
Coldworker

Coldworker oli ruotsalainen Örebrossa perustettu death metal -yhtye, joka toimi vuosina 2006–2013.

Viimeinen tunnettu kokoonpano 
 Joel Fornbrant – murinalaulu (2006–2013)
 Anders Bertilsson – kitara (2006–2013)
 Oskar Pålsson – bassokitara (2006–2013)
 Anders Jakobson – rummut (2006–2013)
 Daniel Schröder – kitara (2007–2013)

Entiset jäsenet 
 André Alvinzi – kitara (2006–2007)

Diskografia

Studioalbumit

Split-albumit

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivu
 

Ruotsalaiset death metal -yhtyeet
Vaasan Sanomat (1897–1899)

Vaasan Sanomat oli Vaasassa vuosina 1897–1899 ilmestynyt sanomalehti.

Waldemar Sandmanin kirjapaino perusti Vaasan Sanomat ruotsinkielisen Wasa Tidningin sisarlehdeksi. Se oli linjaltaan suomenmielinen ja hengeltään kristillissiveellinen. Vaasan Sanomat kärsi tappion kilpailussa Ossian Ansaan Pohjalaisen kanssa ja yhtiön molemmat lehdet lopetettiin vuoden 1899 vaihteessa. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli N. J. Ahlman.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Vaasan Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Vaasan media
Pitkän päivän ilta

Pitkän päivän ilta (The Remains of the Day) on James Ivoryn ohjaama epookkidraama vuodelta 1993. Se perustuu Kazuo Ishiguron samannimiseen romaaniin, joka voitti Booker-palkinnon vuonna 1989.

Kirjan on sovittanut käsikirjoitukseksi Harold Pinter. Ohjaajan vaihduttua Mike Nicholsista James Ivoryyn Ivory antoi Ruth Prawer Jhabvalalille tehtäväksi kirjoittaa vanhasta käsikirjoituksesta uuden version Ivoryn haluamaan tyyliin. Vaikka elokuva on nimellisesti yhdysvaltalaista tuotantoa, se on tyyliltään eurooppalainen. Alkuperäisen tarinan kirjan kirjoittaja Ishiguro asuu Lontoossa ja osaa vain englantia, vaikka onkin syntynyt Japanissa.

Tarina 
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1930–1950-luvulle. Päähenkilö on hovimestari Stevens (Anthony Hopkins), joka on ei halua myöntää tunteitaan samassa Darlington Hallin kartanossa taloudenhoitajana työskentelevää miss Kentonia (Emma Thompson) kohtaan. Kartanon isäntä on lordi Darlington (James Fox), jolla oli ennen toista maailmansotaa natsisympatioita ja joka olisi halunnut saada aikaan erillisrauhan natsi-Saksan ja Britannian välille.

Arviot 
Arto Pajukallion mukaan tarina on menneisyyden valintojen ja tunteiden kieltämisen haikeankirpeä hahmotus.

British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Pitkän päivän illan vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Palkinnot 
Anthony Hopkins ja Emma Thompson saivat kumpikin osasuorituksestaan David di Donatello -palkinnon, ja itse elokuva oli monen palkinnon ehdokkaana.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

James Ivoryn ohjaamat elokuvat
Vuoden 1993 brittiläiset elokuvat
Vuoden 1993 yhdysvaltalaiset elokuvat
Brittiläiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat
Brittiläiset historialliset elokuvat
Yhdysvaltalaiset historialliset elokuvat
Väärät miehet

Väärät miehet () on brittiläisen yleisradioyhtiön BBC:n ja yhdysvaltalaisen tilausvideopalvelu Hulun tuottama komedia- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin BBC Two -televisiokanavalla 24. syyskuuta 2013. Sarjan ovat luoneet sen pääosia näyttelevät James Corden ja Mathew Baynton.

Suomessa sarjan ensimmäisen tuotantokauden esittäminen alkoi Yle TV2:lla 3. heinäkuuta 2014 ja toisen kauden 3. helmikuuta 2015.

Juoni 
Sam Pinkett (Mathew Baynton) ja Phil Bourne (James Corden) viettävät tylsää virkamieselämää. Sam näkee auto-onnettomuuden ja vastaa onnettomuuspaikalta löytyneeseen puhelimeen. Puhelun seurauksena he joutuvat keskelle alamaailman välienselvittelyä ja muuta juonittelua.

Näyttelijät

Jaksot

Ensimmäinen tuotantokausi 
{| class="wikitable" style="width: 100%; margin-right: 0;"
|-
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| №
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Alkuperäinen nimi
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Suomenkielinen nimi
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Ohjaaja
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Käsikirjoittaja
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Ensiesitys Britanniassa
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Ensiesitys Suomessa
! style="background: #2A6413; color: #ffffff;"| Katsojia(Britannia; milj.)
|-

|}

Toinen tuotantokausi 
Britannissa toinen tuotantokausi esitettiin kahtena jaksona.
{| class="wikitable" style="width: 100%; margin-right: 0;"
|-
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| №
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Alkuperäinen nimi
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Suomenkielinen nimi
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Ohjaaja
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Käsikirjoittaja
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Ensiesitys Britanniassa
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Ensiesitys Suomessa
! style="background: #0F52BA; color: #ffffff;"| Katsojia(Britannia; milj.)
|-

|}

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen kotisivut sarjalle

2010-luvun televisiosarjat
Brittikomediat
Brittiläiset draamasarjat
Hulu-alkuperäissarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Köpi Koski & Projekti

Köpi Koski & Projekti on suomalainen tanssiyhtye, joka on perustettu vuonna 1977.

Kokoonpano
 Raimo Haapanen – rummut & trumpetti 
 Esko Kangasjärvi – midihaitari 
 Jorma Kangasjärvi – kitara 
 Köpi Koski – laulu & saksofonit

Diskografia
 Raikulihumppaa 1 (1978)
 Raikulihumppaa 2 (1980)
 Tanssilava tunnelmia
 Kuin lintu taivaan (1986)
 Kesäyö (1989)
 Tuuli soi (1997)
 Kaunein hetki (2000)
 Tansseissa tavataan (2005)
 Salainen paikka (2007)
 Kesän jälkeen (2012)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivu
 

Suomalaiset tanssiorkesterit
Suomen ja Pakistanin väliset suhteet

Suomen ja Pakistanin välisillä suhteilla tarkoitetaan  Suomen tasavallan ja  Pakistanin islamilaisen tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Diplomaattiset suhteet solmittiin 12.1.1951 ja ne pohjautuivat pitkään lähinnä kaupan varaan. Viime vuosina Suomi on myös osallistunut kehitysyhteistyöhön ja humanitaariseen apuun Pakistanissa, esimerkiksi myöntämällä varoja  Maailmanpankin Yhteisrahoitusohjelmaan (Multi Donor Trust Fund), jonka avulla jälleenrakennetaan tulvien tuhoamia raja-alueita. Viimeisimmät Suomi-Pakistan poliittiset konsultaatiot pidettiin huhtikuussa 2014 Helsingissä.  

Pakistanilla ei ole suurlähetystöä Suomessa, mutta Suomen kansalaiset saavat konsulipalveluita Pakistanin  Tukholman suurlähetystöstä . Vuoden 2016 alusta alkaen Pakistanilla on muutaman vuoden tauon jälkeen Suomessa taas kunniapääkonsulaatti , pääkonsuli Wille Eerola nimitettiin tehtäväänsä helmikuussa 2016. Suomen  Islamabadin suurlähetystö Pakistanissa suljettiin väliaikaisesti elokuussa 2012 valtion säästöohjelman vuoksi . Nyt Pakistan-suhteista vastaa Etelä-Aasian kiertävä suurlähettiläs, Harri Kämäräinen, jonka toimisto sijaitsee Helsingissä  ulkoasiainministeriössä . Kiertävä suurlähettiläs panostaa erityisesti taloudellisen yhteistyön kehittämiseen. Suomella on yhä kunniapääkonsulaatti  Karachissa, ja kaksi muuta kunniakonsulaattia Islamabadin ja  Lahoren kaupungeissa Pakistanissa . 

Suomalais-pakistanilainen kauppayhdistys on sekä Suomessa että Pakistanissa rekisteröity järjestö, jonka tarkoituksena on kehittää Suomen ja Pakistanin välisiä suhteita kaupan, teollisuuden ja muun elinkeinotoiminnan aloilla . Vaikka kahdenvälinen kauppa on perinteisesti ollut melko maltillista, suomalaisten kiinnostus liiketoimintaan Pakistanissa on kasvamassa. Joitakin merkittäviä suomalaisyrityksiä toimii jo Pakistanissa.  Vuosina 2014-2016 Suomen vienti Pakistaniin on kolminkertaistunut. Suomalais-pakistanilainen kauppayhdistys on isännöinyt vuodesta 2014 alkaen jo kolme vienninedistämistilaisuutta Islamabadissa ja yhden Helsingissä.

Lähteet 

Suomen kahdenväliset suhteet
Pakistanin ulkopolitiikka