joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tryptofaani

Tryptofaani (C11H12N2O2) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Sen sivuketjussa on indoliryhmä. Se on yksi yhdeksästä ihmiselle välttämättömästä aminohaposta. Se on tärkein proteiinisynteesiin osallistuva aminohappo. Tryptofaani on neuroregulaattori serotoniinin ja melatoniinin esiaste. Tryptofaani nostaa mielialaa ja auttaa nukahtamaan. Lähde?

ʟ-tryptofaani (= tryptofaani), aromaattinen, indolirunkoinen aminohappo löydettiin vuonna 1901. Nisäkkäiden aivoissa tryptofaanista muodostuu serotoniinia, joka säätelee muun muassa mielialaa, unta ja syömistä. Sen uskotaan vaikuttavan myös seksuaaliseen käyttäytymiseen.

Käpyrauhasessa tryptofaanista muodostuu melatoniinia, joka säätelee ihmisen vuorokausirytmiä. Maksassa tryptofaanista muodostuu nikotiiniamidia ja muita aineenvaihduntatuotteita, joiden uskotaan olevan biologisesti aktiivisia.

Tryptofaania on erityisen paljon soijassa, juustoissa, lihassa, kalassa ja vehnänalkioissa sekä monissa pähkinöissä ja siemenissä.

WHO:n minimisuositus tryptofaanin päiväannokseksi on 3,5 mg/kg eli 70 kg painavalle henkilölle 240 mg päivässä. Suomalainen saa ruoasta keskimäärin 900 mg tryptofaania päivässä. Eniten tryptofaania kertyy maidosta ja muista maitotuotteista (235 mg) sekä lihasta ja makkarasta (151 mg), mutta sitä saadaan myös juustosta (74 mg), kalasta (57 mg), vaaleasta leivästä (47 mg), kananmunista (43 mg) ja perunasta (38 mg). Näistä kertyy yhteensä noin 700 mg, loput 200 mg saadaan muista elintarvikkeista. Lihaa välttävää erikoisruokavaliota noudattavien tryptofaanin saanti voi olla hyvin puutteellista.

Tryptofaanin saanti ei saisi nousta yli grammaan päivässä. Tryptofaanin päivittäinen saanti voi kasvaa melko suureksi hyvin valkuaisainepitoisella dieetillä olevilla henkilöillä. Tryptofaani läpäisee veri-aivoesteen mm. glutamiinin, insuliinin, glukoosin ja tyrosiinin auttamana.

Katso myös 
 5-hydroksitryptofaani

Lähteet

Aiheesta muualla 

 PubChem: Tryptophan 
 DrugBank: L-Tryptophan 
 KEGG: Tryptophan 
 KEGG: Tryptophan metabolism 
 ChemBlink: L-Tryptophan 
 Liber Herbarum II: Luettelo tryptofaania sisältävistä kasveista

Aminohapot
Tryptamiinit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vättämättömät aminohapot
Isoleusiini

Isoleusiini (C6H13NO2) on yksi elimistön proteiinisynteesissä käytettävistä 20 aminohaposta. Se on ravinnossa välttämätön aminohappo. Isoleusiini on leusiinin isomeerinen muoto. Sen isoelektrinen piste on 6,04.

Isoleusiinilla on kaksi kiraalista keskusta, joten sillä on neljä stereoisomeeristä muotoa. Luonnossa esiintyvä isoleusiini, L-isoleusiini, on (2S,3S)-2-amino-3-metyylipentaanihappo. L-isoleusiinin moolimassa on 131,173 g/mol ja CAS-numero 73-32-5.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liber Herbarum II: Luettelo isoleusiinia sisältävistä kasveista
PubChem 
DrugBank 
Human Metabolome Database: L-Isoleucine 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Isoleucine 

Aminohapot
Vättämättömät aminohapot
Behexen

Behexen on suomalainen vuonna 1994 perustettu black metal -yhtye Tampereelta. Nimenä toimi aluksi Lords of the Left Hand.

Historia 
Yhtye perustettiin vuonna 1994 alun perin nimellä Lords of the Left Hand, yhtyeen perustajina toimi Torog, Horns ja Reaper. Ensimmäinen tuotos, demo, joka kantoi nimeä Reality is in Evil julkaistiin jo vuonna 1995. Demon julkaisun jälkeen yhtye vaihtoi nimekseen Behexen, jona se nykyäänkin tunnetaan. Vuonna 1997, uuden nimen alla, yhtye julkaisi toisen demonsa, Eternal Realmin jota seurasi jo vuonna 1998 julkaistu seuraava demo, Blessed be the Darkness.

Eternal Realmin jälkeen Reaper jätti yhtyeen ja hänet korvasi Gargantum. Vuonna 2000 yhtye julkaisi ensimmäisen kokopitkänsä Rituale Satanumin. Noin kolme vuotta myöhemmin yhtye solmi levytyssopimuksen suomalaisen Woodcut Recordsin kanssa ja vuonna 2004 julkaistiin toinen kokopitkä By the Blessing of Satan. Vähän tämän jälkeen yhtye teki split-albumin yhden Suomen tunnetuimman black metal -yhtyeen, Hornan, kanssa.

Vuonna 2008 julkaistiin vielä Woodcut Recordsin kautta From The Devil´s Chalice -julkaisu, joka sisälsi yhtyeen logolla varustetun hihamerkin ja tarroja sekä kolme vinyylilevyä, tuotos oli rajattu 666 painokseen. Yhtyeen kolmas kokopitkä, My Soul for His Glory, julkaistiin samaisen vuoden 2008 alussa Hammer of Haten kautta.

Huhtikuussa 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Debemur Morti Productionsin kanssa.

Diskografia

Studioalbumit

Muut albumit

Demot 
  (Julkaistu nimellä Lords of the Left Hand)

Jäsenet 

 Torog – laulu (1994–)
 Shatraug – kitara (2004–)
 Wraath – kitara (2009–)
 Sargofagian – bassokitara (2009–)
 Horns – rummut (1994–)
 Infection – kitara (live, 2009–)

Entiset jäsenet 
 Reaper – kitara, bassokitara (1994–1998, 2004–2009)
 Gargantum – kitara (1998–2009)
 Veilroth – kitara (1998–2004)
 Lunatic – bassokitara (1998–2004)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kotisivu
 
 
 

Suomalaiset black metal -yhtyeet
Proliini

Proliini eli 2-pyrrolidiinikarboksyylihappo (C5H9NO2) on yksi geneettisen koodin 20 aminohaposta. Se on ei-välttämätön aminohappo. Kehomme valmistaa itse riittäviä määriä proliinia glutamaatista. Sen sivuketju on syklinen ja aminoryhmä on sekundäärinen. Poikkeuksellisen rakenteensa ansiosta proliini voi rikkoa proteiinien alfa-kierteitä ja se on yleinen beta-käännöksissä.

Peptideissä (kuten proteiineissa) proliini muodostaa tertiäärisen amidin. Koska sen typpeen on liittynyt vetyä, se voi muodostaa vetysidoksen.

L-proliinin CAS-numero on 147-85-3, D-proliinin CAS-numero on 344-25-2 ja DL-proliinin CAS-numero on 609-36-9. Sen isoelektrinen piste on 6,30.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Terveysportti, metatesaurus: Proliini
Proline 
PubChem: L-Proline 
PubChem: D-Proline 
DrugBank: L-Proline 
Human Metabolome Database: L-Proline 
Human Metabolome Database: D-Proline 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Proline 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Proline 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Proline 
ChemBlink: L-Proline 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Proline 
PheroBase: Semiochemical - proline 

Aminohapot
432

432 oli vuosi.

Tapahtumia 
Rua eli Rugila yhdistää hunnit valtansa alle.

Syntyneitä

Kuolleita 
paavi Celestinus I
400-luku
Glutamiini

Glutamiini eli 2,5-diamino-5-oksopentaanihappo (C5H10N2O3) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Sen sivuketjun funktionaalinen ryhmä on primäärinen amidi, joka on erittäin heikko emäs. Glutamiini eroaa asparagiinista siten, että sen hiiliketju on yhden hiilen (-CH2-) pidempi. Sen isoelektrinen piste on 5,65.

Glutamiini on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää ja sen sulamispiste on 185 °C sekä CAS-numero 56-85-9.

Aineenvaihdunta

Glutamiinilla on tärkeä osa typpiaineenvaihdunnassa. Glutamiinisyntetaasi liittää ammoniakin orgaanisiin yhdisteisiin muuttamalla glutamiinihapon glutamiiniksi. Glutamiinia voidaan sitten käyttää monien yhdisteiden biosynteesissä, esimerkiksi toisten aminohappojen, puriinien ja pyrimidiinien valmistuksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liber Herbarum II: Luettelo glutamiinia sisältävistä kasveista
DrugBank
PubChem

Aminohapot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Lysiini

Lysiini  eli 2,6-diaminoheksaanihappo (C6H14N2O2) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Se on välttämätön aminohappo, joka tarkoittaa, että ihmiskeho ei itse pysty valmistamaan sitä muista aineista, jolloin se on saatava ravinnosta. Lysiinillä on kaksi optista isomeeria eli L-lysiini ja D-lysiini sekä raseeminen DL-lysiini. L-lysiinin CAS-numero on 56-87-1 ja D-lysiinin CAS-numero on 923-27-3 sekä DL-lysiinin CAS-numero 70-54-2.

Sen sivuketjussa on primäärinen aminoryhmä, mikä tekee lysiinistä emäksisen ja positiivisesti varautuneen fysiologisessa pH:ssa.

Biosynteesi 
Biosynteesi asparagiinihaposta l-lysiiniksi.

Elintarvikkeet, joista saa lysiiniä 
Suositeltava päiväannos 70 kg painavalle aikuiselle on 0,84 grammaa lysiiniä.
Erityisesti kasvissyöjien on huolehdittava riittävästä lysiinin saannista.

Lysiiniä saa elintarvikkeista, joissa on korkea proteiinipitoisuus, kuten punainen liha, juustot (parmesaani), jotkut kalat, pähkinät, munat ja soijapavut.

Elintarvikkeet, jotka sisältävät merkittävän määrän lysiiniä:
 Monnikalat, joissa 9,19 % proteiinista on lysiiniä
 kana, jossa 8,11 % proteiinista on lysiiniä
 nauta, jossa 8,31 % proteiinista on lysiiniä
 parmesanjuusto, jossa 7,75 % proteiinista on lysiiniä
 maito, jossa 7,48 % proteiinista on lysiiniä. Maidon proteiinitaso on kuitenkin alhainen, vain 3,37 % maidon painosta on proteiinia.
 soijapavuissa ja linsseissä, joissa 7,42–5,74 % proteiinista on lysiiniä.
 muna, jossa 7,27 % proteiinista on lysiiniä
 munuainen, jossa 6,87 % proteiinista on lysiiniä

Kliininen merkittävyys 
Joissakin tutkimuksissa on osoitettu  lysiinistä olevan apua herpes -virustartuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Terveysportti: Lysiini
PubChem: DL-Lysine 
Liber Herbarum II: Luettelo lysiinia sisältävistä kasveista
Human Metabolome Database (HMDB): L-Lysine 
Human Metabolome Database (HMDB): D-Lysine 
DrugBank: L-Lysine 
DrugBank: D-Lysine 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Lysine 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Lysine 
Food Component Database (FooDB): L-Lysine 

Aminohapot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anna-Liisa



Anna-Liisa on suomalainen naisen yhdysnimi. Se on kahden nimen, Annan ja Liisan, yhdistelmä. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu 18 892 henkilölle. Nimi on ollut erityisen suosittu 1920-luvulta aina 1950-luvun loppuun saakka, jolloin noin 15 000 lasta sai nimekseen Anna-Liisan. Noin 80 % suomalaisista Anna-Liisoista on syntynyt juuri tuona aikana. Anna-Liisa on Suomen yleisin yhdysnimi.

Nimipäivä 
Anna-Liisalla ei ole suomenkielisessä kalenterissa omaa nimipäivää, mutta Annan nimipäivä on 9. joulukuuta ja Liisan 19. marraskuuta.

Nimen alkuperä 
Katso Anna ja Liisa.

Tunnettuja Anna-Liisoja 
 Anna-Liisa Ahokumpu, suomalainen kirjailija
 Anna-Liisa Alanko, suomalainen kirjailija, lausuntataiteilija ja kulttuurivaikuttaja
 Anna-Lisa Almqvist, ruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija
 Anna-Liisa Antila-Kaljunen, urkuri, kuoronjohtaja ja musiikinopettaja
 Anna-Liisa Bergström, tanssija
 Anna-Liisa Bezrodny, viulisti
 Anna-Lisa Bäckman, suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja näytelmäkirjailija
 Anna-Lisa Eriksson, ruotsalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti
 Anna-Lisa Fahler, Miss Suomi 1934
 Anna-Liisa Haakana, kirjailija
 Anna-Liisa Haavikko, toimittaja
 Anna-Liisa Hakkarainen, taiteilija
 Anna-Liisa Heikinheimo, opettaja ja Akateemisten Naisten Karjala-Seuran puheenjohtaja
 Anna-Liisa Hirviluoto, arkeologi
 Anna-Liisa Hyvönen, poliitikko (SKDL, SKP), kaupunkineuvos
 Anna-Liisa Hämeensalo, näyttelijä
 Anna-Liisa Häyrinen, Liisa Nevalainen, näyttelijä ja salapoliisikirjailija
 Anna-Lisa Jakobsson, oopperalaulaja
 Anna-Liisa Jokinen, poliitikko (SKDL, Vasemmistoliitto)
 Anna-Liisa Kasurinen, poliitikko ja ministeri (SDP), kaupunkineuvos
 Anna-Liisa Korhonen, suomalainen diplomaatti
 Anna-Liisa Korpinen (o.s. Tiekso, myöh. Tiekso-Isaksson), kansanedustaja ja ministeri (SKDL), vaikuttanut myös SKP:ssä
 Anna-Liisa Kurki, juoksija
 Anna-Liisa Laine, kasviekologian professori
 Anna-Liisa Lehessaari, puheanalyysin kehittäjä
 Anna-Liisa Leino, kasvatustieteen professori
 Anna-Liisa Leppänen, Miss Suomi 1947
 Anna-Liisa Levonen, bioteknologian professori
 Anna-Liisa Linkola, diplomi-insinööri ja kansanedustaja (Kokoomus), lehtori, kunnallisneuvos
 Anna-Liisa Ojatalo, korkeushyppääjä
 Anna-Liisa Prinkkala, voimanostaja
 Anna-Liisa Pyykkö, iskelmälaulaja
 Anna-Liisa Pälvilä, jääkiekkoilija
 Anna-Liisa Rekola, toimittaja
 Anna-Liisa Riikkala, taidemaalari
 Anna-Lisa Stigell, arkkitehti
 Anna-Liisa Sysiharju, kasvatustieteen professori
 Anna-Lisa Söderholm, lääkäri, hammaslääkäri ja professori
 Anna-Liisa Tilus, Miss Suomi 1984
 Anna-Liisa Tuuttu, jousiampuja
 Anna-Liisa Valtavaara, kirjailija, teologi, luennoitsija.
 Anna-Liisa Wiikeri, muotitoimittaja ja päätoimittaja

Kuvitteellisia Anna-Liisoja 
 Minna Canth on kirjoittanut näytelmän Anna Liisa, ja sen pohjalta on tehty useita elokuvia.

Lähteet 

Etunimet
Ragnhild

Ragnhild on naisen etunimi. Nimi on muinaisskandinaavista alkuperää ja yhdistetty neuvoa (regin) ja taistelua (hildr) tarkoittavista sanoista. 

Suomessa nimi Ragnhild on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1991 henkilölle. Nimen suosio oli suurimmillaan 1900- ja 1910-luvulla, jolloin on syntynyt melkein puolet kaikista Suomen Ragnhildeista.

Nimipäivä 

Ragnhildilla ei ole nimipäivää suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan nimipäivä on 15. heinäkuuta.

Tunnettuja Ragnhildeja 

 Ragnhild (1930–2012), Norjan prinsessa, kuningas Olavi V:n tytär
 Ragnhild Aamodt (s. 1980), norjalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja
 Ragnhild Gulbrandsen (s. 1977), norjalainen jalkapalloilija
 Ragnhild Haga (s. 1991), norjalainen maastohiihtäjä
 Ragnhild Hveger (1920–2011), tanskalainen uimari
 Ragnhild Kåta (1873–1947), norjalainen kuurosokea
 Ragnhild Mowinckel (s. 1992), norjalainen alppihiihtäjä
 Ragnhild Nyholm (1902–1994), ensimmäinen Miss Suomi 1931
 Ragnhild Peitsalo (k. 1931), suomalainen näyttelijä
 Ragnhild Pohanka (1932–2021), ruotsalainen poliitikko

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etunimet
Talvipalatsi

Talvipalatsi () on Pietarissa sijaitseva Venäjän keisarien entinen palatsi. Rakennus on malliesimerkki venäläisestä barokista. Talvipalatsi rakennettiin vuosina 1754–1762 italialaissyntyisen arkkitehdin Francesco Bartolomeo Rastrellin piirustusten mukaan. Palatsin tilasi Pietari Suuren tytär keisarinna Elisabet. Elisabet kuoli juuri ennen palatsin lopullista valmistumista, ja sinne asettui Pietari III.

Hallitsija vietti Talvipalatsissa kylmät talvikaudet; kesäisin hän asui noin 20 kilometrin päässä Tsarskoje Selossa (nykyinen Puškin) sijaitsevassa Katariinan palatsissa tai Pietarhovissa.

Talvipalatsi oli keisariperheen sekä asuin- että edustuspalatsi yli 150 vuotta, ja palatsin sisustusta on tuona aikana muutettu monia kertoja. Palatsissa oli tulipalo vuonna 1837, jonka jälkeen osa tuhoutuneesta sisustuksesta entistettiin lähes Rastrellin alkuperäisten suunnitelmien mukaisiksi, kun taas osa muutettiin. Suunnittelutyöstä vastasivat pietarilaiset arkkitehdit Vasili Stasov ja Aleksandr Brjullov. Rastrellin asussa ovat palatsin edustusportaat, nimeltään Jordanin portaat tai Suurlähettiläiden portaat, jotka on koristeltu runsain valkoisin ja kullatuin stukkokoristein ja peilein. Portaisiin liittyy ala-aulassa Rastrellin suunnittelema pylväikkögalleria. Italialaissyntyinen arkkitehti Carlo Rossi suunnitteli vuonna 1826 Sotagalleria-salin Napoleonia vastaan käydyn sodan muistoksi. Pitkänomaisen salin seinillä on 332 kenraalin muotokuvat. Sali rakennettiin uudelleen Stasovin suunnittelemana, jonka käsialaa on myös Yrjönsali eli suuri valtaistuinsali. Brjullovin suunnitelmien mukaan on rakennettu muun muassa Aleksanterinsali ja molempien Aleksandra Fjodorovna -nimisten keisarinnojen suosima Malakiittisali, jota pidetään yhtenä Talvipalatsin upeimmista saleista. Jordanin portaiden yläpäästä on pääsy Kenttämarsalkkojen saliin, jonka suunnitteli ranskalaissyntyinen arkkitehti Auguste de Montferrand.

Talvipalatsin julkisivussa ei ole tapahtunut muutoksia, vaan se on yhä Rastrellin luomassa asussa. Turkoosiin vivahtavaa vaaleanvihreää julkisivua jäsentävät lukuisat valkoiset pilasterit, joiden jatkeena katon reunalla on pronssisia patsaita ja maljoja.    

Vuonna 1917 Talvipalatsissa kokoontui väliaikainen hallitus. Talvipalatsi vallattiin lokakuun vallankumouksessa. Rakennus liitettiin vuonna 1922 Eremitaašin museoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pietarin palatsit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Venäjän virka-asunnot
Srebrenica

Srebrenica (kyrillisin kirjaimin Сребреница) on kaupunki Bosnia ja Hertsegovinan itäosassa. Se on pieni vuoristokaupunki, jossa on suolakaivos sekä muuta kaivostoimintaa ja kylpylä. Nimi tarkoittaa hopeakaivosta. Vuonna 1991 Srebrenicassa oli 5 754 asukasta, joista 64 % ilmoitti olevansa Bosnian muslimeita, 29 % serbejä, 5,3 % ”jugoslaaveja”, 1 % muita ja 0,7 % kroaatteja.

Bosnian sodassa Srebrenica oli serbiseparatistien piirittämä kesästä 1992 alkaen. Kaupungissa oli saartoon jääneiden asukkaiden lisäksi 40 000 muslimipakolaista. Serbit iskivät kaupunkiin Ratko Mladićin johdolla 7. heinäkuuta 1995. Serbijoukot murhasivat 8 000 muslimimiestä ja -poikaa seuranneina päivinä. Uhrit teloitettiin ja joukkohaudattiin lähelle Srebrenicaa.

Lähteet 

Bosnia ja Hertsegovinan kaupungit
Four Cats

Four Cats on Helsingissä vuonna 1958 nimellä Esa Laukan kvartetti perustettu lauluyhtye. Pentti Lasasen ja Esa Laukan perustamaan yhtyeeseen liittyi myös Kai Ruohonen. Vuonna 1960 Kai Lind liittyi yhtyeeseen ja se muutti nimensä kansainvälisten esikuvien kuten Four Freshmen ja Four Aces mukaisesti Four Catsiksi,   

Yhtyeen läpimurto tapahtui sen siirryttyä Scandia- levy-yhtiöön Jaakko Salon ohjattavaksi. Vuodet 1961–1965 olivat yhtyeen kulta-aikaa sen levytettyä hittejä kuten Saku Sammakko (yhdessä Brita Koivusen kanssa, perustuu perinteiseen englantilaiseen lauluun Frog Went A-Courting), "Suuret setelit", "Sabeline", "Painu pois Jack" ja "Lennä mun lempeni laulu". Johnnyn kanssa Four Cats levytti kappaleen "Hymyhuulet".

Kun Suomen televisioon tekivät tuloaan musiikkiohjelmat, Four Cats lauloi niissä taustoja saaden näin huomiota osakseen. Yhtye esiintyi myös vuonna 1965 Montreux'in Kultainen ruusu -kilpailun voittaneessa Lumilinna-ohjelmassa.

70-luvun puolivälissä yhtyeeseen liittyi musiikin moniottelija Markku Hannola, joka oli mukana aina vuoteen 1992 saakka.

Four Cats keikkailee edelleen. Vuonna 2009 yhtyeellä oli 50-vuotisjuhlakonsertti Helsingin Savoy-teatterissa.

Nykyiseen kokoonpanoon Kai Lindin lisäksi Timo Turpeinen (tuli mukaan Martti Metsäkedon kuoltua) ja Esa Nieminen (mukana 1992–). Pentti Lasanen kuoli vuonna 2021.

Jäsenet

Nykyiset 
 Kai Lind (1960–)
 Esa Nieminen (1990–)
 Timo Turpeinen (2014–)

Entiset 
 Pentti Lasanen (1958–2021)
 Markku Hannola
 Esa Laukka
 Kai Ruohonen
 Martti Metsäketo

Albumit 

 Four Cats (Scandia, 1965)
 Four Cats – Parhaat palat (Finnlevy, 1983)
 Four Cats (Peel Records, 1991)
 Tää se päivä on (Fazer, 1994)
 20 suosikkia – Suuret setelit (Fazer, 1995, kokoelma)
 Kaikki muuttuu... Pojat on aina poikia (Warner Music, 2005, kokoelma)

Lähteet 

 Tony Latva - Petri Tuunainen: Iskelmän tähtitaivas. 500 suomalaista viihdetaiteilijaa WSOY, 2004. ISBN 951-0-27817-3

Aiheesta muualla 
 Four Cats Auraviihteen sivuilla 
 Four Cats Pomus.net:n tietokannassa
 
 Ylen Elävä arkisto: Four Catsin jazzkollit olivat vakiokalustoa tv:n varhaisissa "musavideoissa"

Suomalaiset lauluyhtyeet
Suomalaiset iskelmäyhtyeet
Santarmi

Santarmiksi () kutsutaan sotilaallisesti järjestäytyneen yleistä turvallisuutta valvovan poliisin jäsentä. Nimitys tulee ranskasta, jonka asemiestä tarkoittava gens d’armes ääntyy suomalaisittain näin. Santarmia ei pidä sekoittaa sotilaspoliisiin.

Santarmilaitos on mm. monessa eteläeurooppalaisessa valtiossa. Yleisimmin santarmilaitos on puolustusministeriön alainen poliisiorganisaatio.

Ranskassa valtiollinen poliisi on nimeltään Gendarmerie. Italiassa on Carabinieri ja Espanjassa Guardia Civil. Kanadan santarmilaitoksesta käytetään vanhahtavaa nimeä ratsupoliisi, vaikka se ei olekaan enää aikoihin liikkunut ratsain.

Keisarillinen Venäjä käytti santarmeja pääasiassa rajavartio- ja valtiollisen poliisin tehtäviin. Sanalla on tästä historiasta johtuen suomen kielessä hieman negatiivinen sävy. Suomen suuriruhtinaskunnassa toimi vuosina 1867–1917 Suomen santarmihallitus.

Vatikaanivaltiolla on oma santarmilaitos joka vastaa maan turvallisuudesta yhdessä Sveitsiläiskaartin kanssa.

Katso myös 
 Miliisi
 Sotilaspoliisi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turvallisuusalan ammatit
Poliisitoimi
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hang-On

Hang-On on Segan kolikkopeli vuodelta 1985, jossa pelaaja ohjastaa moottoripyörää kelloa ja muita tietokoneohjattuja pyöriä vastaan. Jokaisen kentän lopussa oleva tarkistuspiste lisäsi aikaa suoritukseen. Joissain Sega Master System -laitteissa peli oli sisäänrakennettuna.

Pelin kehittämisestä oli vastuussa tuolloin vielä tuntematon Yu Suzuki.

Pelistä on julkaistu kaksi kabinettiversiota: tavallinen kaappimalli (jossa oli joystickin ja nappien sijasta ohjaustanko ja jarrukahvat) ja päälläistuttava versio, jossa oli jäljennös kilpamoottoripyörästä.

Peli on sisällytetty minipelinä Shenmue ja Shenmue II peleissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Ajopelit
Segan kolikkopelit
Sega Master System -pelit
Vuoden 1985 videopelit
MSX-pelit
NEC PC-8801 -pelit
Sega SG-1000 -pelit
Out Run

Out Run (, Auto Ran, myös OutRun ja Outrun) on Segan vuonna  julkaisema ajopeli. 

Peli on voittanut Golden Joystick Awards Game of the Year palkinnon. Peli esiintyy parhaiten myyneiden kolikkopelien listoilla. Peli muistetaan muun muassa sen ikonisesta musiikista. 

Eräiden muiden Segan aikalaispelien, kuten After Burnerin ja Space Harrierin tavoin Out Run käytti spritejen skaalaustekniikkaa, jota kutsuttiin nimellä "Super-Scaler", aikaansaadakseen vaikutelman kolmiulotteisuudesta. Out Run olikin tunnettu realistisesta kolmiulotteisuuden vaikutelmastaan kauan ennen kuin "aidosti kolmiulotteinen" polygonigrafiikka yleistyi peleissä.

Kolikkopeliversion laitteisto oli seuraaja Hang-On-pelissä käytetylle, jotka molemmat olivat samankaltaisia Segan System 16 -laitteiston kanssa. Laitteistossa oli lisättynä toinen Motorola 68000 -sarjan suoritin sekä erillinen videokortti.

Kehitys 
Pelin suunnitteli Yū Suzuki ja pelin musiikkikappaleet sävelsi Hiroshi Kawaguchi. 

Alkuperäinen inspiraatio pelille oli elokuva Kanuunankuularalli. Suzuki aikoi tehdä matkan Yhdysvaltojen halki elokuvan mukaista reittiä, mutta kuuli ettei maisemat juurikaan muutu. Joten hän lähti Eurooppaan, jossa hän ajoi BMW 520:llä.

Pelaaminen 
Pelissä pelaaja ohjastaa avomallista Ferrari Testarossaa. Julkaisuhetkellään pelissä oli ainutlaatuisia ominaisuuksia, kuten vaihtoehtoiset reitit. 

Yksi pelin muista aikalaisistaan erottava piirre oli mahdollisuus valita jaksojen väliltä. Ennen kunkin jakson loppumista tie jakautui, ja pelaaja pystyi valitsemaan kahdesta eri reitistä, jotka johtavat eri jaksoihin. Näin pelin voi läpäistä monien eri jaksojen kautta.

Vastaanotto 
Kolikkopeliversio sai Commodore User -lehden arvostelussa arvosanaksi 9/10. Commodore 64 -versio sai samassa lehdessä arvioksi 67%.

Monet kotitietokonekäännökset (kuten 16-bittiset) tuomittiin lehdistössä hutaisten tehdyiksi.

Versiot 
 Kolikkopeli (1986)
 Sega Master System (1987)
 Commodore 64 (1987)
 Amstrad CPC (1987)
 Sinclair ZX Spectrum (1987)
 MSX (1987)
 MSX2 (1988)
 Commodore Amiga (1988)
 Atari ST (1989)
 PC-DOS (1989)
 NEC PC Engine (TurboGrafx-16) (1990)
 Sega Mega Drive/Sega Genesis (1991)
 Sega Game Gear (1991)
 Sega Saturn (1996)
 Sega Dreamcast (2001)
 Game Boy Advance (2003)
 Xbox (2004)
 Mobile Phone (2004)
 PlayStation 2 (2006)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 

Vuoden 1986 videopelit
Ajopelit
Amiga-pelit
Amstrad CPC -pelit
Atari ST -pelit
Commodore 64 -pelit
DOS-pelit
Segan kolikkopelit
Mobiilipelit
MSX-pelit
MSX 2 -pelit
PC Engine -pelit
Sega Master System -pelit
Sega Mega Drive -pelit
ZX Spectrum -pelit
Sega Saturn -pelit
Sega Dreamcast -pelit
Game Boy Advance -pelit
DC Talk

DC Talk (joskus myös kirjoitusasussa dc Talk tai dc talk) on Toby McKeehanin (tobyMac) ja Michael Taitin vuonna 1989 perustama yhdysvaltalainen gospel-yhtye. Pian myöhemmin mukaan tuli Kevin Max Smith (Kevin Max). Levy Jesus Freak (1995) oli menestys, joka voitti Grammy-palkinnon parhaasta rock gospel -albumista ja nousi Billboard 200 -listalla sijalle 16. Albumi myi tuplaplatinaa.  Jesus Freakin seuraaja Supernatural (1998) ylsi samaisella Billboard 200 -listalla jopa sijalle 4, mikä on harvinainen suoritus avoimen kristilliseltä yhtyeeltä. 2000-luvulle tultaessa yhtye hajosi, kun jäsenet päättivät ryhtyä soolouralle.

Diskografia 

1989 - DC Talk
1990 - Nu Thang	 	
1992 -	Free at Last 	
1994 - Free at Last: Extended Play Remixes 	
1995 - Jesus Freak
1997 - Welcome to the Freak Show
1998 - Supernatural
2000 -	Intermission: the Greatest Hits
2001 - Solo:Special Edition
2006 - The Early Years
2006 - Jesus Freak: 10th Anniversary Special Edition
2007 - Greatest Hits
2010 - ''Tonight

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yhtyeen kotisivut
tobyMacin kotisivut
Michael Taitin kotisivut
Kevin Maxin kotisivut

DcTalkUnite.com fanisivu
dct3.net fanisivu

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Yhdysvaltalaiset hip hop -yhtyeet
Kristilliset yhtyeet
Grammy-palkinnon saajat
Amstrad CPC

Amstrad CPC oli Amstradin 1980-luvulla valmistama 8-bittinen kotitietokone. CPC oli lyhenne englannin sanoista Colour Personal Computer, vaikka mallia sai tavallisella värimonitorilla (CTM640) ja vihersävymonitorilla (GT65/66). Laite suunnattiin kilpailemaan markkinoista Commodore 64 ja Sinclairin ZX Spectrum -koneiden kanssa.

Laitteen suunnittelu aloitettiin vuonna 1983 ja tavoite oli halpahintainen laite, jossa on "kaikki yhdessä": täysikokoinen näppäimistö, kasettiasema ja TV-näyttö. Koska Amstradilta puuttui osaamista laitteiston ja ohjelmiston suunnitteluun, ne ulkoistettiin.

Ensimmäinen CPC 464 malli julkaistiin vuonna 1984, jota seurasivat CPC 664 ja CPC 6128 vuonna 1985.

Ulkoisesti näkyvimmät tunnusmerkit ovat mattamusta kotelointi ja sisäänrakennettu kasettiasema (CPC 464) tai levykeasema (CPC 664 ja CPC 6128), näppäimistön erikoisnäppäimet oli merkitty myös erittäin kirkkailla väreillä. Televisiota kyettiin käyttämään lisävarusteen avulla.

CPC:n levykeasema käytti nykyään erittäin harvinaisia Hitachin kehittämiä 3 tuuman levykkeitä.
Levyaseman mukana tuli myös CP/M 2.2 -käyttöjärjestelmä.

Prosessori oli Zilog Z80.

Koneen tekniikkaa käytettiin Amstrad GX4000 konsolissa.

Mallit 

 CPC 464 
 CPC 664 
 CPC 6128
CPC 464 PLUS
CPC 6128 PLUS

Pelit

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mikrotietokoneet
Amstrad
Välttämätön aminohappo

Välttämätön eli essentiaali aminohappo on aminohappo, jota eliö ei itse pysty valmistamaan muista aineista, jolloin sen on saatava sitä ravinnosta. Välttämättömien aminohappojen lista vaihtelee lajeittain. Eri eläinlajeilla lista välttämättömistä aminohapoista on erilainen ja tarve täytyy huomioida rehujen valmistuksessa.

Raja välttämättömän ja ei-välttämättömän aminohapon välillä voi olla epäselvä, koska elimistö voi valmistaa aminohappoja toisista aminohapoista. Rikkipitoisia aminohappoja metioniinia ja homokysteiiniä voidaan valmistaa toisistaan mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Samoin kysteiiniä voidaan valmistaa homokysteiinistä, mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Niinpä rikkipitoisia aminohappoja käsitellään toisinaan yhtenä ryhmänä.

Ihmisen tarvitsemia aminohappoja on 20, joista 11 elimistö kykenee itse valmistamaan. Yhdeksän välttämätöntä aminohappoa on saatava ravinnosta: histidiini, tryptofaani, lysiini, metioniini, fenyylialaniini, treoniini, valiini, leusiini, isoleusiini. Vaikkapa kotikissa taas tarvitsee näiden yhdeksän lisäksi ravinnossaan arginiinia ja tauriinia – syy miksi kissa ei lihansyöjänä pärjää luontaisella kasvisravinnolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen virtuaaliyliopisto, Solunetti: Välttämättömät aminohapot

Ravitsemustiede
Aminohapot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Äimäraution siirtolapuutarha

Äimäraution siirtolapuutarha sijaitsee Oulun raviradan eteläpuolella, seututien 847 eli Limingantien varressa hyvien liikenneyhteyksien päässä noin kolme kilometriä kaupungin keskustan eteläpuolella. Puutarhapalstat vuokraa Oulun kaupunki. Siirtolapuutarha luokitellaan yleiseksi puistoalueeksi. Mökkejä alueella on yli 160.

Äimäraution siirtolapuutarhayhdistys perustettiin 13. marraskuuta 1947, ja ensimmäiset mökit valmistuivat syksyllä 1948. Puurakenteisten mökkien mallipiirustukset on laadittu Oulun kaupungin rakennustoimistossa. Alkuperäinen pienempi mökkityyppi on kaupunginarkkitehti Martti Heikuran vuonna 1946 suunnittelema. Vuonna 1958 arkkitehti Niilo Mattila laati uudet tyyppipiirustukset, joiden mukaan on rakennettu kookkaammat mökit.

Siirtolapuutarhan kerho- ja saunarakennus rakennettiin pääosin talkootyönä, ja se valmistui kesällä 1955. Alueella on myös yhteiset suihku- ja wc-tilat, kirjasto internet-yhteyksineen sekä tenniskenttä. Kempeleenlahden rantaan on runsaat parisataa metriä. Kaupunginvaltuuston kaavapäätöksen mukaan otetaan huomioon rannan käyttö uimarantana ja pienvenevalkamana.

Siirtolapuutarhapalstat ovat tavoiteltuja kesänviettopaikkoja. Jokainen palstan vuokraaja omistaa mökkinsä. Niitä myydään vuodessa keskimäärin 12 kappaletta. Siirtolapuutarhan palstojen vuokrasopimukset ovat voimassa vuoteen 2037 saakka.

Uusi asemakaava alueelle tuli voimaan vuoden 2009 alussa. Tienlinjauksen alle jääneille mökeille kaavoitettiin paikat meren puolelta.

Oulun kaupungin alueella on myös toinen vastaava itsenäinen alue, Markkuun ryhmäpuutarha.

Lähteet

Aiheesta muualla
Äimäraution siirtolapuutarha

Oulun nähtävyydet
Siirtolapuutarhat
Siirtolapuutarha
Vanuatun vatu

Vatu on Vanuatun virallinen rahayksikkö. Se korvasi vuonna 1982 Uusien Hebridien frangin sekä Australian dollarin. Vatu ei jakaannu pienempiin osiin, kuten esimerkiksi sadasosiin. Vatun ISO 4217 -valuuttatunnus on VUV.

Kolikot

1 vatu
2 vatua
5 vatua
10 vatua
20 vatua
50 vatua
100 vatua

Setelit

100 vatua
200 vatua
500 vatua
1000 vatua
5000 vatua

Lähteet

Oseanian rahayksiköt
Vanuatu
Oksaalihappo

Oksaalihappo, (COOH)2, systemaattiselta nimeltään etaanidihappo, on yksinkertaisin kaksi happoryhmää sisältävä karboksyylihappo eli dikarboksyylihappo. Oksaalihapon CAS-numero on 144-62-7. Se on eräs voimakkaimmista orgaanisista hapoista. Sen anionit, suolat ja esterit ovat nimeltään oksalaatteja. Oksaalihappo on nimetty Oxalis-kasvisuvun mukaan.

Oksaalihappo on lievä toksiini, joka ärsyttää suolen seinämiä. Sitä on monissa kasveissa, esimerkiksi pinaatissa, raparperissa, punajuuressa ja ketunleivässä. Elimistöön joutunut glykoli muuttuu vähitellen oksaalihapoksi. Oksaalihappo sitoo kalsiumia kalsiumoksalaatiksi, mikä rasittaa munuaisia ja voi aiheuttaa munuaiskiviä. 

Oksaalihappoa käytetään muun muassa ruosteen poistamisessa ja valkaisuaineena sekä valokuvauksessa sävytykseen mm. platina- ja palladiumsävytyksessä. Lisäksi sitä voidaan käyttää puretusaineena värjättäessä tekstiilejä kasviväreillä. Veneilijät käyttävät oksaalihappoa geelipinnoitteen puhdistamiseen varsinkin veneen vesirajassa, johon helposti muodostuu kellertävä raita varsinkin pidettäessä venettä kaupunkien lähistöllä olevissa venesatamissa. Sekoitussuhteena pidetään yleensä noin 1-10 prosenttia

Vesiliuoksesta kiteytetyssä oksaalihapossa on kaksi kidevesimolekyyliä kaavayksikköä kohden: (COOH)2 · 2H2O. Tämän yhdisteen sulamispiste on noin 102 °C. 

Laboratoriossa oksaalihapon määrä voidaan selvittää titraamalla kaliumpermanganaatilla, joka hapettaa oksaalihapon ja oksalaatti-ionit vedeksi ja hiilidioksidiksi. Toisaalta näin voidaan selvittää kaliumpermanganaattiliuoksen pitoisuus.

Oksaalihappoa tuotetaan teollisesti natriumformiaatista. Natriumformiaatti taas valmistetaan natriumhydroksidin ja hiilimonoksidin välisessä reaktiossa:
CO + NaOH → HCOONa
2 HCOONa → (COONa)2 + H2.

Oksalaatteja

Suoloja 
Ceriumoksalaatti (Ce2(C2O4)3)
Kaliumoksalaatti (K2C2O4)
Kaliumvetyoksalaatti (C2HO4K)
Kobolttioksalaatti (C2O4Co)
Nikkelioksalaatti (C2O4Ni)
Rauta(II)oksalaatti (C2O4Fe·2 H2O)
Rauta(III)oksalaatti (Fe2(C2O4)3)
Toriumoksalaatti (C4O8Th)

Aiheesta muualla 

Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Oksaalihappo
PubChem: Oxalic acid 
Liber Herbarum II: Luettelo oksaalihappoa sisältävistä kasveista
Human Metabolome Database: Oxalic acid 
Food Component Database (FooDB): Oxalic acid 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Oxalic Acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Oxalic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Oxalic-acid 
Pherobase: Semiochemical - oxalic acid 

Dikarboksyylihapot
Kasvimyrkyt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Stefan Dušan

Stefan Uroš IV Dušan Mahtava () (noin 1308 – 20. joulukuuta 1355) oli Serbian kuningas 1331–1346 ja Serbian tsaari 1346–1355. Stefan loi mahtavan Serbian valtakunnan, joka oli eräs aikansa suurvalta ja Euroopan suurimpia valtakuntia.

Vuonna 1346 Stefan antoi kruunata itsensä "serbien, kreikkalaisten, bulgarien ja albaanien tsaariksi".

Lähteet

Aiheesta muualla 

Serbian hallitsijat
Vuonna 1308 syntyneet
Vuonna 1355 kuolleet
Fenyylialaniini

Fenyylialaniini (C9H11NO2) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Fenyylialaniini on valkoista, hajutonta ja heikosti veteen liukenevaa kiteistä ainetta. Fenyylialaniinin CAS-numero on 63-91-2. Sen sivuketjussa on fenyyliryhmä. Fenyylialaniinin kemiallinen nimi on 2-amino-3-fenyylipropaanihappo.

Fenyylialaniini on välttämätön aminohappo, mikä tarkoittaa, että elimistö ei kykene valmistamaan sitä itse, vaan sitä on saatava ravinnosta. Elimistö muokkaa fenyylialaniinia tyrosiini-aminohapoksi.

Fenyylialaniinin merkitys elimistölle

Fenyylialaniinista muodostuu fenyylialaniinihydroksylaasin (PAH < ) avulla tyrosiinia, joka on melaniini-ihopigmentin, välittäjäaineina toimivien adrenaliinin, noradrenaliinin ja dopamiinin sekä kilpirauhashormonien (tyroksiinin ja trijodityroniinin) esiaste.

Fenyylialaniini kulkeutuu aktiivisesti verenkierron ja aivojen välillä (veriaivoeste) samaa kanavaa kuin tryptofaani, mikä fenyylialaniinia suurina pitoisuuksina saataessa haittaa serotoniinin tuotantoa, koska tämä muodostuu elimistössä tryptofaanista.

Fenyylialaniiniin liittyvät sairaudet

Fenyyliketonuria on harvinainen perinnöllinen tauti, jossa elimistö ei kykene käsittelemään fenyylialaniinia PAH:ta katalysoivan entsyymin puutteen vuoksi. Veren korkea fenyylialaniinipitoisuus vahingoittaa aivojen kehitystä lapsilla, mikä johtaa kehitysvammaisuuteen. Aspartaamin hajotessa elimistössä vapautuu fenyylialaniinia, minkä takia sillä makeutetut elintarvikkeet tulee varustaa varoituksella ”sisältää fenyylialaniinin lähteen”.

Historia

Fenyylialaniini eristettiin ensimmäisen kerran hernekasveista vuonna 1879. Vuonna 1882 sitä valmistettiin ensimmäisen kerran synteettisesti.

Fenyylialaniinin geneettinen koodi ”UUU” oli ensimmäinen tunnistettu kodoni. Marshall Nirenberg huomasi, että urasiilista valmistetun RNA:n lisääminen E. coli -bakteeriin tuotti proteiinia, joka koostui pelkästään fenyylialaniinista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

PubChem: Fenyylialaniini 
PubChem: D-phenylalanine 
DrugBank: L-Phenylalanine 
DrugBank: D-Phenylalanine 
KEGG: L-Phenylalanine 
KEGG: D-Phenylalanine 
ChemBlink: L-Phenylalanine 
ChemBlink: D-Phenylalanine 
Liber Herbarum: Luettelo fenyylialaniinia sisältävistä kasveista

Aminohapot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Vättämättömät aminohapot
Westland Lysander

Westland Lysander oli Westland Aircraftin 1930-luvulla suunnittelema ja valmistama yhteyslentokone, jota lisäksi käytettiin sekä taktiseen lentotiedusteluun että maalinhinaukseen.

Tausta
Englannin ilmailuministeriö tilasi vuonna 1934 yhteyslentokoneen, joka korvaisi Hawker Audaxin. Westlandin lentokonetehtaan pääsuunnittelija W. E. W. Petter suunnitteli koneen, jonka ensilento tehtiin 13. kesäkuuta 1936.

Koneen suunnittelussa pantiin visuaaliselle näkyvyydelle koneen etu- ja sivualalle sekä alhaalle paljon huomiota, mahdollisimman suuren tarkkailupinta-alan saamiseksi lentotähystystä varten. Myös hyviä hitaan lennon ominaisuuksia painotettiin. Näistä syistä koneesta kehiteltiin tuettu ylätaso. Laskeutumistelineet olivat kiinteät, mutta muotosuojalliset. Ne kätkevät sisäänsä myös koneen kiinteän eteenpäin ampuvan kk-aseistuksen.

Westland valmisti 1670 Lysander Mark I–III-konetta, ja niistä 225 tehtiin Kanadassa.

Rakenne
Kone on yksimoottorinen metallirakenteinen, ylätaso varustettuna kiinteällä laskutelineellä. Koneessa oli 840–890 hevosvoiman Bristol Mercury -tähtimoottori.

Tekniset tiedot

Mitat
 kärkiväli 15,2 m
 pituus 9,3 m
 korkeus 4,4 m
 tyhjäpaino 1950 kg
 lentopaino 2690 kg

Suoritusarvot
 suurin nopeus 369 km/h 
 matkalentonopeus 240 km/h
 lakikorkeus 7900 m
 lentomatka 965 km

Aseistus
 pyöräsuojuksissa 7,7 mm konekiväärit
 ampujalla 7,7 mm konekivääri
 pommikuorma 100–250 kg

Käyttö Suomessa

Talvisodan sytyttyä Suomi tilasi 17 konetta, joista 12 saapui Suomeen maalis–toukokuussa 1940. Koneet saatiin nopeasti, 60–100 päivässä tilauksesta. Suomen ilmavoimat lensivät koneilla 100–460 tuntia kullakin. Yhtään koneista ei ole säilynyt. Koneen lempinimi Ilmavoimissa oli Äly-Santeri tai Äly.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

http://www.unrealaircraft.com/hybrid/lysander.php
http://www.warbirdalley.com/lysander.htm
http://www.pilotfriend.com/photo_albums/timeline/ww2/Westland%20Lysander.htm
http://www.warplane.com/vintage-aircraft-collection/aircraft-history.aspx?aircraftId=37
http://www.ipmsstockholm.org/magazine/1997/08/stuff_eng_detail_lysander.htm
http://www.airplane-pictures.net/type.php?p=2191 (sis. vain kuvia, ei historiaa taikka teknistä dataa)

Yhteyslentokoneet
Lysander
Ilmailukirjallisuus

Ilmailukirjallisuus on tietokirjallisuuden alalaji, joka käsittelee lentokoneita (lentotekniikka ja esimerkiksi ilmasodan historia) ja lentämistä (esimerkiksi lentokoulutus, kuuluisia lentäjiä). Siihen kuuluu myös romaaneja, joissa lentokone ja lentäminen ovat merkittävässä roolissa, usein kuitenkin sivuroolissa. Tämä on eräs ilmailun, etenkin sen historian, harrastamisen muoto. Suomen Ilmailumuseo järjestää vuosittain Ilmailukirjallisuuspäivän, joka ainoa suurempi alan harrastajien tapaaminen Suomessa.

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla
 Suomenkielinen ilmailukirjallisuussivusto , joka sisältää lukuisten kirjojen esittelyn.
 Suomen ilmailubibliografiayhdistys

Ilmailu
Kirjallisuuden lajit
Blackie Lawless

Blackie Lawless (oikealta nimeltään Steven Edward Duren, s. 4. syyskuuta 1956 Staten Island, New York City) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten W.A.S.P.-yhtyeen laulaja-kitaristina, mutta hän on soittanut myös bassoa sekä vaikuttanut yhtyeissä New York Dolls ja Sister, joka oli hänen varhainen yhtyeensä.

Lawless alkoi soittaa kitaraa jo varhain lapsuudessaan. Kahdella ensimmäisellä W.A.S.P.-albumilla Lawless soitti bassoa, mutta miehistönvaihdosten jälkeen ja kolmannesta W.A.S.P.-studioalbumista alkaen hänen pääinstrumenttinsa on ollut kitara. W.A.S.P.-yhtyeen keulahahmona Lawless on saanut negatiivista julkisuutta muun muassa senaattori Al Goren vaimon Tipper Goren johtaman järjestön Parents Music Resource Centerin eli PMRC:n kautta, joka hyökkäsi hänen rohkeita sanoituksiaan vastaan. Lawless vaati Tipper Gorelta julkista anteeksipyyntöä tai vaihtoehtoisesti rahallista korvausta, koska hän katsoi PMRC:n lainanneen väärin hänen sanoituksiaan (kuuluisimpana niistä "Animal (Fuck Like a Beast)").

Lawless yritti luoda soolouraa 1990-luvun alussa, mutta hanke jäi lyhytaikaiseksi ja seuraavatkin levyt julkaistiin W.A.S.P.-yhtyeen nimeä käyttäen.

Lawless oli ehdolla päävihollisen rooliin vuoden 1991 elokuvaan Terminator 2 – Tuomion päivä. Hänen oli tarkoitus näytellä T-1000-nimistä robottia, mutta hänen pituutensa (193 cm) osoittautui ongelmaksi. Lawless oli pidempi kuin pääosan esittäjä Arnold Schwarzenegger, joten rooli annettiin Robert Patrickille. Elokuvan alkuperäisessä käsikirjoituksessa T-1000 oli helposti ihmismassaan soluttautuvan näköinen, eikä ohjaaja James Cameron halunnut muuttaa elokuvan juonta niin radikaalisti.

Diskografia

W.A.S.P. 

W.A.S.P. (1984)
The Last Command (1985)
Inside the Electric Circus (1986)
The Headless Children (1989)
The Crimson Idol (1992)
Still Not Black Enough (1995)
Kill Fuck Die (1997)
Helldorado (1999)
Unholy Terror (2001)
Dying for the World (2002)
Neon God: Part I The Rise (2004)
Neon God: Part II The Demise (2004)
Dominator (2007)
Babylon (2009)
Golgotha (2015)
ReIdolized (2018)

Yhdysvaltalaiset metallimusiikin kitaristit
Yhdysvaltalaiset metallimusiikin laulajat
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nauru (Tansania)

Nauru on kylä Tansaniassa, Afrikan mantereella. Naurun kylä sijaitsee 15 kilometrin päässä Mosambikin ja Tansanian rajasta. Kylä sijaitsee lähellä Ruvuma -jokea ja Mtwaran kaupunkia.

Tansanian maantiede
Kalašnikov-konserni

Kalašnikov-konserni () on venäläinen valtionkonserni Rostehiin kuuluva holdingyhtiö. Merkittävä, 49 prosentin vähemmistöosuus yhtiöstä on kuitenkin myyty venäläisille yksityissijoittajille. Konserni kehittää ja valmistaa automaatti- ja tarkkuusaseita ja ohjattavia ammuksia sekä siviilituotteiksi luettuja metsästys- ja kilpailuaseita. Puolustusvälinetuotanto sisältää myös automaattiaseisiin kytkettäviä pienoiskranaatinheittimiä, tarkkuusohjaavia aseita ja ilmatorjunta-aseita. Konserniin kuuluu on useita tytäryrityksiä, joista tunnetuin on Iževskin asetehtaan perinteitä jatkava, muun muassa rynnäkkökiväärejä ja metsästysaseita valmistava Ižmaš. OAO Ižmaš muutti nimensä vuonna 2013 Kalašnikov-konserniksi.

Yhtiön kotipaikka on Iževsk, Venäjän Udmurtian tasavallassa.

Ižmaš

Iževskin asetehdas perustettiin Aleksanteri I:n määräyksestä vuonna 1807 Iževskin kaupunkiin.

Tehdas valmistaa runsaasti myös metsästysaseita, kuten Suomessa metsästäjien keskuudessa hyvin tunnettuja Baikal-merkkisiä haulikoita.

Tehdas valmistaa myös henkilöautoja ja moottoripyöriä.

Iževskin autotehdas ja Iž-autot 

IŽ  on Iževskin autotehtaalla (, tai , aiemmin myös ) on venäläinen automerkki. Sen jälkeen, kun Moskvitš teki konkurssin, IŽ piti hallussaan pientä osaa Venäjän automarkkinoista edullisilla mutta tilavilla ajoneuvomalleillaan. Neuvostoliiton aikana IŽ valmisti Moskvitšin malleista omia sovelluksiaan, kuten pakettiauto- ja farmariversioita. IŽ valmisti myös Moskvitšin tehtaan ralliauton.

Vuoden 2005 jälkeen tuotannossa olleita automalleja ovat Kia Spektra, Rio ja Sorento ja VAZ-207 sekä Lada Granta. Elokuussa 2009 Ižmaš-konsernin autoja valmistava tytäryhtiö IžAvto hakeutui konkurssiin. Vuosien 2010-2011 aikana IžAvto siirtyi osaksi AvtoVazia. Pian aloitettiin Ladojen uudemman mallin (Granta) tuotanto myös Iževskin tehtaalla. AvtoVaz on puolestaan osa valtionkonserni Rostehin tytäryhtiötä, autoalan holdingyhtiötä OAO RT-Avtoa.

Tehdas on valmistanut myös moottoripyöriä, joita on Suomessa myyty nimellä IC.

Zala Aero Group
Helmikuussa 2015 Kalašnikov-konserni kertoi hankkivansa määräenemmistön vuonna 2005 perustetusta Zala Aerosta. Zala Aero on vuonna 2005 perustettu miehittämättömiä ilma-aluksia eli drooneja (UAV) ja räjähdelennokkeja sekä näihin liittyviä laitteistoja niin sotilaalliseen kuin viranomais- ja siviilikäyttöönkin.

Hyökkäyssodassa Ukrainaan 2022 Venäjän asevoimat ovat käyttäneet useita Zala Aeron erimallisia lennokkeja. Oryx-sivuston dokumentoiman aineiston mukaan Zala Aeron valmistamista lennokeista Ukrainassa on lokakuun 22. päivään 2022 mennessä käytetty ainakin Zala 421-16Е2 ja Zala 421-16EM -lennokkeja. Lisäksi muut lähteet kertovat Venäjän asevoimien käyttäneen Ukrainassa useita kohteeseen osuessaan räjähtäviä Zala Kub- ja Zala Lancet-lennokkeja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 IŽin kotisivu
 Media - kuvia Iževskin autotehtaalta  (izh-auto.ru)

Venäläiset aseteollisuusyritykset
Rosteh
Roger de Flor

Roger de Flor (1267–1305) oli Sisiliassa syntynyt seikkailija ja sotilas.

Kahdeksanvuotiaana hänet lähetettiin temppeliherrain ritarikunnalle kuuluvalle laivalle. Roger liittyi temppeliherroihin ja päätyi lopulta laivan päälliköksi. Akkon piirityksen yhteydessä vuonna 1291 Rogeria syytettiin paavin kutsumisesta varkaaksi ja uskostaan luopuneeksi. Hän menetti sotilasarvonsa ja joutui pakenemaan Genovaan, jossa hän aloitti uuden uran merirosvona.

Roger pestautui Sisilian kuninkaan Frederik II:n palvelukseen, joka antoi hänelle vara-amiraalin arvon. Kun sota loppui vuonna 1302 halusi Frederik päästä eroon maassa olleista palkkasotilaista, Almogavareista, joille hän ei enää pystynyt maksamaan palkkaa. Roger sai palkkasotilaat lähtemään mukaansa itään sotimaan turkkilaisia vastaan. Bysantin keisari Andronikos II Palaiologos otti sotilaat avosylin vastaan, kun he saapuivat Konstantinopoliin vuonna 1303. Roger adoptoitiin keisarilliseen perheeseen, ja hän meni naimisiin keisarin lapsenlapsen kanssa. Hänestä tehtiin myös laivaston komentaja megas duks (suurruhtinas) ja armeijan ylipäällikkö megas domestikos. Roger lähetettiin armeijansa, ns. katalonialainen komppanian, kanssa sotimaan turkkilaisia vastaan Vähään-Aasiaan.

Vuonna 1304 Rogerin joukot pelastivat piiritetyn Filadelfian kaupungin. Roger päätti nyt perustaa oman ruhtinaskuntansa, mutta hän epäonnistui kun hän yritti vallata Magnesian. Kun Roger vaati keisarilta joukoilleen palkkaa, mutta kun sitä ei herunut tarpeeksi, hän päätti ryövätä Konstantinopolia ympäröivän maaseudun. Keisari antoi Rogerille caesarin arvonimen, mutta pian tämän jälkeen keisarin poika Mikael teki lopun Rogerin suunnitelmista. Mikael kutsui Rogerin luokseen Adrianopoliin, jossa hän antoi murhata vieraansa. Rogerin joukot kostivat johtajansa murhan taistelemalla sinnikkäästi bysanttilaisia vastaan vielä monen vuoden ajan.

Lähteet 

Bysanttilaiset sotilaat
Vuonna 1267 syntyneet
Vuonna 1305 kuolleet
Finlandia Vodka

Finlandia Vodka on suomalaista, viljasta valmistettavaa vodkaa. Se on väritön ja maultaan neutraali ja kuiva (eli ei sisällä sokeria), ja siinä on alkoholia 40 tilavuusprosenttia. Se kuuluu niin sanottujen premium-vodkien luokkaan, jossa se on maailman viidenneksi myydyin. Finlandia oli vuonna 2008 maailman myynniltään nopeimmin kasvava premium-vodka. Viime vuosina myynti on kasvanut 15–20 prosenttia.

Finland Vodka esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1970. Nykyään sen ainoa omistaja on pohjoisamerikkalainen Brown-Forman Corporation, joka osti vuonna 2000 brändistä 45 % ja vuonna 2004 loput. Suomen valtion omistama Anora Group jatkaa kuitenkin sen valmistamista yksinoikeudella ainakin vuoteen 2035 saakka.

Finlandia Vodka -pullojen valmistus siirtyi elokuussa 2009 Karhulan lasitehtaan lopettamisen jälkeen Viroon. Finlandia pullotettiin aiemmin Tapio Wirkkalan muotoilemaan kuuluisaan "jääpulloon" (Frozen Ice), mutta sittemmin pullon ja etiketin mallia on muutettu seuraavasti: 

 Hammered Ice 1998 
 Glacial Ice 2003 
 Melting Ice 2011
 Flowing Ice 2018

Maustamattoman Finlandian lisäksi myynnissä on myös yhdeksän maustettua vodkalaatua: Lime, Coconut, Blackcurrant, Mango, Tangerine, Raspberry, Cranberry, Grapefruit ja Redberry.

Mainonta ja populaarikulttuuri
Finlandia Vodkaa on mainostettu muun muassa tuotesijoittelulla ja sponsorisopimuksin. James Bond -elokuvassa Kuolema saa odottaa (2002) agentti 007 on vaihtanut vodkan Absolutista Finlandiaan. Finlandia Vodka vilahtaa useissa Renny Harlinin ohjaamissa elokuvissa. Finlandia Vodka sponsoroi aikanaan McLarenin F1-tallia, ja sen mainoksia näkyi muun muassa Mika Häkkisen kypärässä vuosina 1999–2001.

Finlandia Vodkasta puhutaan useaan otteeseen Bret Easton Ellisin kirjassa Amerikan Psyko (1991), jossa muun muassa henkilöhahmo Timothy Price pyytää monesti Finlandiaa mutta joutuu "tyytymään" Absolut Vodkaan.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Finlandian kotisivusto
 Tiedote: Altian osuus Finlandia Vodka Worldwidesta Brown-Formanille 

Votkamerkit
Suomalaiset viinamerkit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Anora Groupin tuotteet