joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Natá de los Caballeros

Natá de los Caballeros on kaupunki ja corregimiento Panamassa Coclén maakunnassa. Natá de los Caballeros on perustettu vuonna 1522 ja se on Amerikan Tyynenmeren puoleisen osan vanhin kaupunki. Sen asukasluku oli vuonna 2010 6 003.

Maantiede

Natá de los Caballeros sijaitsee Panaman Coclén maakunnassa Natán piirikunnassa. Kaupunki on Panaman Tyynenmeren puoleisella osalla. Matkaa pääkaupunki Panama Cityyn idässä on noin 290 kilometriä. Natá de los Caballerosin kunnan (corregimiento) pinta-ala on 174,7 km².

Historia

Natá de los Caballeros on Amerikan vanhin Tyynenmeren puoleinen kaupunki. Kaupungin perusti espanjalainen konkistadori Gaspar de Espinosa 20. toukokuuta 1522. Nimi Natá viittasi paikallisen intiaanipäällikön nimeen. Nimen osa los Caballeros oli puolestaan viittaus de Espinosan ratsuväkeen. Varhaiselta siirtomaakaudelta peräisin oleva Basílica menor de Santiago Apóstol on Läntisen pallonpuoliskon toiseksi vanhin kirkko.

Kun englantilaisen merirosvo Henry Morganin joukot ryöstivät Panaman tuolloisen hallinnollisen keskuksen Panamá Viejossa vuonna 1671, Natá de los Caballeros oli kahden vuoden ajan Panaman hallinnollinen pääkaupunki yhdessä Penonomén kaupungin kanssa.

Väestö
Natá de los Caballerosin asukasluku oli vuonna 2010 6 003. Vuonna 2000 vastaava lukema oli 5 902 ja vuonna 1990 5 158. Asukastiheys oli vuonna 2010 34,4 as./km².

Lähteet

Panaman kaupungit
Rovenkyn piiri

Rovenkyn piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Luhanskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Rovenkyn kaupunki (; 45 651 as., 2021). Itä-Ukrainan sodan seurauksena piiri on kuulunut vuodesta 2014 Ukrainan hallituksen kontrollin ulkopuolelle jääneisiin kapinallisalueisiin. Rovenkyn piiri rajoittuu etelässä Venäjän Rostovin alueeseen. Sitä ympäröivät muilla ilmansuunnilla Venäjän sotilaallisesti tukemiin kapinallisalueisiin lukeutuvat piirit: lännessä Donetskin alueen Horlivkan piiri, pohjoisessa Altševskin ja Luhanskin piirit, sekä idässä Dovžanskin piiri.

Ukrainan vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa alueiden alaisten paikallispiirien lukumäärää vähennettiin huomattavasti. Tällöin perustetun (de jure) Rovenkyn piirin pinta-alaksi tuli 2 090 neliökilometriä. 

Ukrainan tilastokeskus arvioi Rovenkyn piirin väkiluvuksi 295 057 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin 93,8 prosenttia (276 903 as.), eli kuuden kaupungin (Antratsyt, Bokovo-H’rustalne, H’rustalnyi, Miusynsk, Petrovo-Krasnosillja ja Rovenky) sekä 26 kaupunkityyppisen taajaman asukaat.

Lähteet

Luhanskin alueen piirit
Anthony Herbert

Anthony Herbert (s. 14. huhtikuuta 1998) on trinidadilainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa. 

Trinidadtobagolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Johannes-Andreas Hanni

Johannes-Andreas Hanni (24. maaliskuuta 1957 Valga, Neuvostoliitto – 6. marraskuuta 1982 Tallinna, Neuvostoliitto) oli neuvostovirolainen sarjamurhaaja, joka murhasi kolme ihmistä ja söi heidän lihaansa. Hän yritti tappaa myös vaimonsa, mutta tämä selviytyi ja avusti pian miestään tämän viimeiseksi jääneessä väkivaltarikoksessa.

Sosialistisen yhteiskunnan syrjimän baptistipapin poika Hanni koki kaltoinkohtelua perheessään, ajautui nuorisorikolliseksi ja vietti vuosia vankiloissa ja kasvatuslaitoksissa. Vuonna 1981 hän avioitui bussinkuljettaja Pille Toomlan kanssa ja työskenteli Tallinnan Palace-hotellissa tarjoilijana.

Maaliskuussa 1982 Hanni puukotti kuoliaaksi saarenmaalaisen merimiehen, leikkasi palan lihaa hänen jalastaan, toi lihapalan kotiin ja valmisti aterian. Toukokuussa 1982 Hanni surmasi valkovenäläisen eläkeläismiehen tämän siirtolapuutarhamökissä ja leikkasi tämän sukuelimet irti. Kolmas uhri oli hänen heinäkuun 1982 lopulla surmaama keski-ikäinen nainen, joka oli metsässä poimimassa vadelmia. Kuukautta myöhemmin Hanni yritti vaimonsa kanssa surmata taksinkuljettajamiehen, jonka kuitenkin onnistui tehdä vastarintaa ja pelastua.

Hannin pariskunta pidätettiin lokakuussa 1982 muun muassa taksinkuljettajan antamien tuntomerkkien perusteella. Johannes-Andreas Hanni hirttäytyi sellissään marraskuussa. Pille Hanni tuomittiin vankilaan, josta hän vapautui 10 vuotta myöhemmin presidentti Lennart Meren armahtamana. Hän vaihtoi henkilöllisyytensä ja muutti Suomeen.

Suomalainen, Virossa asuva kirjailija Ville Hytönen löysi Hannin tarinan ollessaan tutkimassa virolaislehtiä arkistossa muista syistä. Hän käsikirjoitti aiheesta kuusiosaisen dramatisoidun radiodokumenttisarjan, jonka on Yleisradiolle ohjannut Henri Tuulasjärvi. Siinä Hytönen muun muassa kiertelee rikospaikkoja ja haastattelee asiasta tietäviä. Työryhmä löysi myös nimensä muuttaneen Pille Hannin, mutta nainen kieltäytyi haastattelusta. Hytönen on koonnut aiheesta myös kirjan.

Lähteet
Ihmissyöjä. Neuvosto-Eestin sarjamurhaaja, audio 6 × n. 25 min. Yle Areena.

Viitteet

Kirjallisuutta
 Hytönen, Ville: Johannes-Andreas. Romaani rakkauden synnistä; rikoksesta Jumalaa ja sosialismia vastaan. Like 2022. ISBN 9789511417071.

Sarjamurhaajat
Kannibaalit
Neuvostoliittolaiset henkilöt
Virolaiset henkilöt
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 1982 kuolleet
Itsemurhan tehneet
Dongfang

Dongfang () on piirikuntatason kaupunki Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan länsiosassa. Sen väkiluku vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 444 458, ja sen pinta-ala on 2272 km2.

Dongfangon jaettu kymmeneen kuntatason alueeseen, joista kahdeksan on suurkuntia ja kaksi on maalaiskuntia: 

Suurkunnat:
Basuo ()
Donghe ()
Datian ()
Gancheng ()
Banqiao ()
Sanjia ()
Sigeng ()
Xinlong ()

Maalaiskunnat:
Tian’an ()
Jiangbian ()

Galleria

Lähteet 

Hainanin kaupungit
Hainanin piirikunnat
Kolmoskehä

Kolmoskehä, (Tretje transportnoje koltso tai Tretje koltso tai TTK ) on Moskovan keskustaa kiertävä kehätie, joka sijaitsee Puutarhakehän ja Moskovan kehätien (MKAD) välissä. Kehätiellä on 17 liittymää, 14 siltaa ja 3 tunnelia (Lefortovo, Kutuzovski, Gagarinskaja).

Reitti 
Kehätie on pituudeltaan 35 km pitkä ja kaistoja kehätiellä on neljä kumpaankin suuntaan. Kolmoskehä on yksi Moskovan pääteistä, ja se kärsii pahoista liikenneruuhkista, jonka vuoksi kolmoskehän ja Moskovan kehätien välillä on rakenteilla neljäs kehätie. Kolmoskehä, mukaan lukien Euroopan viidenneksi pisin kaupunkitunneli Lefortovon tunneli, on valmistunut vuonna 2004.

Galleria

Katso myös 

 Bulevardikehä
 Puutarhakehä
 Kolmoskehä 
 Moskovan kehätie
 Keskinen kehätie

Lähteet 

Moskovan liikenne
Kehätiet
Bohoduh’ivin piiri

Bohoduh’ivin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu pohjoisessa Venäjään, idässä Harkovan piiriin, etelässä Krasnohradin piiriin, lounaassa Pultavan alueen Pultavan piiriin ja luoteessa Sumyn alueen Oh’tyrkan piiriin. Maaseutuvaltaisen piirin hallintokeskuksena toimii Bohoduh’ivin kaupunki (14 882 as., 2021).

Bohoduh’ivin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuun 2020 uudistuksessa Ukraina supisti Harkovan piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Bohoduh’ivin piirin pinta-alaksi tuli 4 508,1 neliökilometriä. 

Ukrainan tilastokeskus arvioi Bohoduh’ivin piirin väkiluvuksi 124 936 henkeä (1.1.2021). Piiri on maaseutuvaltainen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 40,5 prosenttia piirin asukkaista (50 629 as.), eli piirin kahden kaupungin ja kahdeksan kaupunkityyppisen taajaman väestö.

Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Bohoduh’ivin piiri kattoi huomattavasti suppeamman pinta-alan ja piirissä asui vähemmän väkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Богодухів, Богодухівський район, Харківська область  (ukrssr.com.ua)

Harkovan alueen piirit
Kiskola

Kiskola on suomalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Atte Kiskola (s. 1992), suomalainen ampumahiihtäjä
 Auli Kiskola (s. 1995), suomalainen ampumahiihtäjä
 Erkki Kiskola (1932–2001), Ilmajoen kunnanjohtaja
 Reijo Kiskola (s. 1954), elintarviketeollisuudessa työskennellyt suomalainen yritysjohtaja
Tuuralammi

Tuuralammi on pieni järvi Jämsässä. Sen pinta-ala on yhdeksän hehtaaria. Tuuralammi sijaitsee Jämsänjoen varrella kolme kilometriä Jämsän keskustasta pohjoiseen.

Maantiede 
Tuuralammin pituus etelästä pohjoiseen on puoli kilometriä. Sen keskisyvyys on vain 78 senttimetriä. Saaria ei ole. Jämsänjoki virtaa Tuuralammin suvantoon pohjoisesta ja jatkuu Tuuralammilta kaakkoon kohti Päijännettä. Vesialuetta ympäröi Jämsänjokilaakson kulttuurimaisema. Tuuralammin pohjoispuolella sijaitsee lintujentarkkailulava, alueella on havaittu vesilintujen ja kahlaajien ohella muun muassa liejukana ja mustapyrstökuiri.

Tuuralammin vesitilavuus on 70 750 kuutiometriä eli runsaat 70 miljoonaa litraa.

Tuuralammi (14.511.1.001) kuuluu Jämsänjoen suualueeseen (14.511), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue (14.51) ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Jämsänjoen suualueeseen kuuluu Jämsänjoen ohella kolme järveksi luokiteltua vakavettä: Tuuralammi, Leilahti ja Jämsän maauimala.

Lähteet 

Jämsän järvet
Jämsänjoen alue
Leilahti (Jämsä)

Leilahti on pieni järvi Jämsässä. Sen pinta-ala on 1,57 hehtaaria. Leilahti sijaitsee Jämsänjoen varrella puolitoista kilometriä Jämsän keskustasta kaakkoon.

Maantiede 
Leilahden pituus lounaasta koilliseen on 200 metriä. Saaria ei ole. Jämsänjoki virtaa Leilahden länsipuolitse kaakkoon kohti Päijännettä. Järveä ympäröi Jämsänjokilaakson kulttuurimaisema, sen länsipuolella sijaitsee Jämsän kristillinen kansanopisto.

Leilahteen virtaa vähäinen laskuoja koillisesta peltomaan halki. Leilahdesta virtaa noin 50 metriä pitkä laskuoja Jämsänjoen Oikarinmutkaan. Runsas kilometri Leilahdelta koilliseen sijaitsee Asemenjärvi, joka laskee Patalahteen.

Leilahti (14.511.1.003) kuuluu Jämsänjoen suualueeseen (14.511), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue (14.51) ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Jämsänjoen suualueeseen kuuluu Jämsänjoen ohella kolme järveksi luokiteltua vakavettä: Tuuralammi, Leilahti ja Jämsän maauimala.

Lähteet 

Jämsän järvet
Jämsänjoen alue
Suorat antikoagulantit

Suoraan vaikuttavia antikoagulantteja ovat

Antikoagulantit
Ravintola Meiccu

Ravintola Meiccu on Helsingin Meilahdessa Kuusitien ja Pihlajatien risteyksessä toimiva kulttuurihistoriallisesti arvokas ravintola. Ravintolasali on Helsingin rautatieasemaa vastapäätä toimivan Hotelli Vaakunan sisarteos. Hotellityömaalta tuotiin muun muassa paneelit ja Paavo Tynellin valaisimet.

Vuonna 1946 avattu ravintola on tunnettu myös nimillä HOK:n ravintola n:ro 11, Kuusihokki ja Ravintola N:o 11. Siitä on käytetty lisäksi lempinimiä Risuhokki ja Käpyhokki. Risuhokki tuli alkuperäisistä tuoleista, joiden narupunokset eivät kestäneet kulutusta. 

Ravintolan aikaa kestänyttä sisustusta hyödynsi esimerkiksi Aki Kaurismäki elokuvassaan Ariel.

Runsaan 75 vuoden aikana paikassa on ollut vain neljä ravintoloitsijaa: Helsingin Osuuskauppa HOK, HOK-Elanto, Jukka Kurkela sekä Leo-Jukka ja Eija Salosen yhtiö Pavrest Oy. 

Leo-Jukka Salosen isä Leo ”Lexa” Salonen oli 1960-luvulla presidentti Urho Kekkosen luottokokki ja Suomen ensimmäinen televisiokokki. Lisäksi hän johti keittiötä muun muassa Motissa, Helsingin Suomalaisella Klubilla, Särkänlinnassa ja Katajanokan kasinolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ravintolan kotisivut

Meiccu
Meilahti
Sóllerin juna

Sóllerin juna (Ferrocarril de Sóller) on Mallorcan saarella Palman ja Sóllerin välillä kulkeva sähköjuna. Sen raideleveys on 914 mm. Se ylittää 496 m korkean Sierra de Alfàbia vuoriston ja kulkee 13 tunnelin läpi. 

Rata avattiin vuonna 1912.
Junan asema on 75 metrin päässä Palman nykyisestä juna- ja linja-autoasemasta.

Lähteet 

Mallorca
Espanjan rautatieliikenne
Tšuhujivin piiri

Tšuhujivin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu pohjoisessa Venäjään, idässä Kupjanskin piiriin, etelässä Izjumin ja Lozovan piireihin ja lännessä Harkovan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Tšuhujivin kaupunki (31 575 as., 2021).

Tšuhujivin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Harkovan piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Tšuhujivin piirin pinta-alaksi tuli 4 804,0 neliökilometriä.

Ukrainan tilastokeskus arvioi Tšuhujivin piirin väkiluvuksi 197 695 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 61,4 prosenttia piirin asukkaista (121 295 as.), eli piirin kolmen kaupungin (Vovtšansk 17 747 as., Zmijiv 14 071 as., ja Tšuhujiv) ja 12 kaupunkityyppisen taajaman väestö.

Ennen vuoden 2020 alueuudistusta, Tšuhujivin piiri kattoi huomattavasti suppeamman pinta-alan ja piirissä asui vähemmän väkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Чугуївська районна рада  (rada.info)
Kupjanskin piiri

Kupjanskin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan Harkovan alueella. Piiri rajoittuu pohjoisessa Venäjään, idässä Luhanskin alueen Svatoven piiriin, etelässä Izjumin piiriin ja lännessä Tšuhujivin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kupjanskin kaupunki (27 169 as., 2021). 

Kupjanskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Harkovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Tällöin Kupjanskin piirin pinta-alaksi tuli 4 612,9 neliökilometriä. 

Ukrainan tilastokeskus arvioi Kupjanskin piirin väkiluvuksi 133 135 (1.1.2021). Asukkaista kaupunkilaisia oli 52,3 prosenttia (69 598 as.), ja he asuivat Kupjanskin kaupungissa tai jossain piirin kuudesta kaupunkityyppisestä taajamasta (Velykyi Burluk (3 656 as.), Dvoritšna (3 387 as.), Kivšarivka (18 302 as.), Kupjansk-Vuzlovyi (8 397 as.), Prykolotne (1 963 as.) ja Ševtšenkove (6 724 as.).

Ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta, Kupjanskin piiri kattoi huomattavasti suppeamman pinta-alan (1 280,3 neliökilometriä) ja piirissä asui vähemmän väkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kupjanskyi raion  (osp-ua.info)

Harkovan alueen piirit
Suomi–Kiina-seura

Suomi–Kiina-seura on vuonna 1951 perustettu ystävyysseura Suomen ja Kiinan kansantasavallan välillä. Seura pyrkii edustamaan kulttuurivaihtoa kahden maan välillä ja jakaa tietoa Kiinasta suomalaisille. Yhdistyksen kotipaikkakunta on Helsinki.

Seuran puheenjohtaja on Mikko Puustinen. Vuoden 2020 lopussa seurassa oli 823 jäsentä, joista 712 olivat jäsenmaksunsa maksaneita jäseniä. Seura on julkaissut lehteä Kiina sanoin ja kuvin vuodesta 1956 lähtien. Lehden päätoimittaja on Hanna-Mari Ylinen.

Yhdistyksellä on paikallisosastoja Iisalmessa, Joensuussa, Lahdessa, Oulussa, Porissa, Rovaniemellä, Tampereella ja Turussa.

Historia 

Suomi–Kiina-seura perustettiin kesäkuussa 1951, reilu puoli vuotta sen jälkeen, kun Suomi oli solminut diplomaattiset suhteet Kiinan kansantasavaltaan. Seura toi Suomeen 1950-luvulla kiinalaisia akrobaatteja ja Peking-oopperan taiteilijoita. Suomi oli länsimaisittain aktiivinen kulttuurisuhteiden solmimisessa Kiinaan tuolloin. Vuodesta 1961 alkaen seura järjesti matkoja Kiinaan. Kulttuurivallankumous katkaisi yhteydet ja johti Kiinan eristäytymiseen. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alusssa seuran toiminta sai poliittisen leiman. Etenkin nuorison yhteiskunnallinen kiinnostus nosti seuran jäsenmäärää 1970-luvulla ja kulttuurivaihto alkoi taas. 1970-luvun lopulla politiikan ja ideologian painoarvo laski seurassa jälleen. Seura järjesti säännöllisesti matkoja Kiinaan 1971–1994. Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitus 1989 aiheutti seurassa jäsenkadon. 2000-luvulla toiminta lisääntyi jälleen.

Seuran puheenjohtajina ovat toimineet:

 Mauno Pekkala 1951–30.6.1952
 Toivo Teranne 1.7.1952–1952
 Allen Järvenpää 1953–1955
 Urho Kähönen 1956–1960
 Toivo Teranne 1960–1969
 Matti Kajantie 1970–1976
 Urho Kähönen 1976–1984
 Pentti Suomela 1985–1990
 Elsi Hetemäki-Olander 1991–1995
 Tauno-Olavi Huotari 1996–2001
 Veli Rosenberg 2002–2016
 Jyrki Kallio 2017–2018
 Mikko Puustinen 2018–

Rahoitus 

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2022 ministeriö on myöntänyt Suomi–Kiina-seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:

Lähteet 

Kiina-seura
Suomen ja Kiinan väliset suhteet
Uhkapelaaminen Macaolla

Uhkapelaaminen on Macaon tärkein yksittäinen teollisuudenala. Nykyään Macao on ainoa paikka Kiinassa, jossa uhkapelaaminen on laillista. Kasinojen maksamat lisenssimaksut ja verot ovat Macaon tärkein tulonlähde.

Tammikuussa 2022 Macaon viranomaiset ilmoittivat lyhentävänsä macaolaisten kasinoiden lisenssit 10 vuoteen (puoleen aiemmasta). Näitä lisenssejä olisi mahdollista pidentää kolmella vuodella.

Nimekkäitä kasinoita ovat mm. Casino Lisboa, Altira Macau, City of Dreams ja The Venetian Macao.

Historia 
Macaolla pelattiin uhkapelejä jo 1700-luvulla. Kun Hongkong siirtyi Isolle-Britannialle vuonna 1842, Macaon aiemmin vilkas satama alkoi hiljentyä nopeasti. Vastavetona tähän portugalilaiset siirtomaaisännät laillistivat uhkapelaamisen virallisesti vuonna 1847. Kilpajuoksut, ja niihin liittyvä vedonlyönti, alkoivat kasvattaa suosiotaan 1900-luvun alussa: ravit 1920-luvulla ja vinttikoirakisat 1930-luvulla. Vuonna 1961 Macaon kuvernööri Jaime Silvério Marques teki uhkapelaamisesta siirtokunnan tärkeimmän elinkeinon.

Macao ohitti Las Vegas Stripin vuonna 2007 kasinojen liikevaihtoa mitattaessa. 

Uhkapelaaminen sai kasvaa Macaolla melko pitkään rauhassa, sillä Macao on Pekingin silmissä "hyvinkäyttäytyvä erityishallintoalue", koska siellä ei ole voimakasta demokratialiikettä.

Taloudelliset vaikutukset 
Macaon hallinnon varoista noin 80 % tulee kasinoiden tuotoista. Kaupungin budjetti on ollut toistuvasti ylijäämäinen eikä veroja juurikaan kerätä. Vuodesta 2008 lähtien kaikki asukkaat ovat saaneet erityishallintoalueelta osinkoja. Vuonna 2018 osinko oli 10 000 patacaa (noin 1245 USD) asukasta kohden.

Vuonna 2019 arvioitiin, että kasinot työllistävät yhteensä 108 000 ihmistä.

Mannerkiinalaiset ovat pitkään kyenneet pesemään rahaa Macaolla vaihtamalla hämäräperäiset renminbit patacoihin, pelaamalla kasinoilla, jonka jälkeen kotiutetut voitot vaihdetaan takaisin renminbeiksi ennen paluuta Manner-Kiinan puolelle.

Lähteet 

Macao
Uhkapelit
Zanele Muholi

Zanele Muholi (s.1972 Umlaz) on eteläafrikkalainen taiteilija ja aktivisti. 

Muholi opiskeli valokuvausta Johannesburgissa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 2004. Muholi käsittelee töissään afrikkalaisia vähemmistöjä ja kuvaa arkistoa mustien lesbojen, trans- ja muunsukupuolisten kokemuksista. Muholi oli perustamassa vuonna 2003 järjestöä Forum for Empowerment of Woman.

Muholi on saanut palkintoja taiteesta, dokumentarismista ja humanitaarisesta valokuvauksesta. Hänen taidettaan on esitelty nykytaiteen merkittävimmissä näyttelyissä Documentassa ja Venetsian biennaalissa.

Palkinnot 

 Deutsche Börse Photography Prize -palkinto vuonna 2015
 International Center of Photographyn Infinity Award -palkinnon vuonna 2016

Lähteet 

eteläafrikkalaiset valokuvaajat
Odessan piiri

Odessan piiri () on aluehallinnon toisen tason piiri Ukrainan Odessan alueella, Moldovan ja Mustanmeren välissä. Piiri rajoittuu lounaassa Bilhorod-Dnistrovskyin piiriin, pohjoisessa Rozdilnan ja Berezivkan piiriin, idässä Mykolajivin alueen Mykolajivin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Odessan kaupunki (1 015 826 as., 2021).

Heinäkuussa 2020 Ukrainan korkein neuvosto pienensi voimakkaasti Ukrainan piirien lukumäärää; Odessan alueelle jäi seitsemän piiriä. Tällöin Odessan piirin pinta-ala kasvoi 3 878,1 neliökilometriin.

Ukrainan tilastokeskus arvioi Odessan piirin väkiluvuksi 1 382 541 (1.1.2021). Asukkaista kaupunkilaisiksi tulkittiin 86,1 prosenttia (1 190 053 as.), ja he asuivat joko jossain piirin viidestä kaupungista (Biljaivka, Južne, Odessa, Teplodar, Tšornomorsk) tai yhdeksästä kaupunkityyppisestä taajamasta.

Ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta Odessan piiri oli pinta-alaltaan pienempi ja piirissä asui vähemmän väkeä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Princess Royal

Princess Royal (myös: The Princess Royal; suom. ’kuninkaallinen prinsessa’) on Britanniassa käytetty harvinainen arvonimi. Se voidaan myöntää hallitsijan vanhimmalle tyttärelle. Hän ei kuitenkaan saa sitä automaattisesti, vaan kunnia-arvo täytyy jollain tavoin ansaita. Tittelin nykyinen haltija on prinsessa Anne.

Ensimmäinen Princess Royal oli kuningas Kaarle I:n tytär Maria, joka sai tämän arvonimen käyttöönsä vuonna 1642.

Lähteet

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset arvonimet
Prinsessat
Kirjallisuusvuosi 1759

Kirjallisuusvuosi 1759 käsittelee vuoden 1759 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Suomalaissyntyinen Peter Forsskåhl esitti väitöskirjassaan parikymmentä teesiä, joissa vaadittiin Ruotsiin muun muassa paino- ja elinkeinovapautta sekä uskonnollista suvaitsevaisuutta. Kirja voitiin tulkita epäsuoraksi arvosteluksi vallassa olleelle hattupuolueelle. Se herätti ilmestyttyään suurta kohua ja aiheutti muun muassa painokanteen.

Julkaisuja 
 Jean le Rond d’Alembert – Essai sur les éléments de philosophie
 Peter Forsskåhl – Tankar om borgerliga friheten
 David Hume – The History of England, Under the House of Tudor
 Ruotzin waldacunnan laki (vuoden 1734 lain suomennos)
 Laurence Sterne – The Life and Opinions of Tristram Shandy, Gentleman (suom. Tristram Shandy – elämä ja mielipiteet, 1998)
 Voltaire – Candide, ou l’Optimisme (suom. 1914)

Palkintoja

Lähteet 

1759
1759
Freestylehiihto talviolympialaisissa 2022

Freestylehiihdossa kilpailtiin Pekingin 2022 talviolympialaisissa 3.–19. helmikuuta.

Kilpailutapahtumia oli 13, joista kuusi oli miehille, kuusi naisille ja yksi sekajoukkueille.

Aikataulu 

 Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+8).

Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.

Mitalitaulukko

Tulokset

Miehet

Naiset

Sekajoukkueet

Lähteet
Bruino

Bruino () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 8 517 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
This Train I Ride

This Train I Ride on Arno Bitschyn ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-suomalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2019.

Elokuva kertoo kolmesta naisesta, jotka matkustelevat kulkureina ympäri Yhdysvaltoja tavarajunien salamatkustajina.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Ranskalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Druento

Druento () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 8 822 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Isabelle Weidemann

Isabelle Weidemann (s. 18. heinäkuuta 1995 Ottawa) on kanadalainen pikaluistelun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.

Weidemann kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Pyeongchangin olympialaisissa 2018, missä hän sijoittui joukkuetakaa-ajossa neljänneksi, 5 000 metrillä kuudenneksi ja 3 000 metrillä seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä saavutti hopeaa 5 000 metrillä ja pronssia 3 000 metrillä.

Weidemann on MM-kilpailuissa saavuttanut joukkuetakaa-ajossa hopeaa Heerenveenissä 2021 ja pronssia Salt Lake Cityssä 2020. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi 5 000 metrillä vuosina 2019 ja 2021.

Ennätykset

Lähteet 

Kanadalaiset pikaluistelijat
Kanadalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Pauli Savinainen

Pauli Savinainen  (1922 Lieksa – 2009 Joensuu) oli suomalainen metsätyömies, autonasentaja ja Osasto Marttinan kaukopartiomies. 

Pauli Savinainen syntyi metsätyönjohtaja Pekka Savinaisen ja hänen vaimonsa Majan kolmantena lapsena näiden paettua Särkijärveltä Vienan Karjalasta todennäköistä Siperiaan karkotusta Suomeen ja asetuttua Lieksaan vuonna 1922.

Sodan uhan kasvaessa syksyllä 1939 sisäasiainministeriö antoi luvan rajaseutujen vapaaehtoiseen evakuointiin 8. lokakuuta alkaen. Pauli Savinaisen perhe evakuoitiin Kiuruvedelle. Pauli jäi Lieksaan, kunnes hänen alaikäisenä käskettiin myös siirtyä perheen sijoituspaikkakunnalle. Sinne saapui haavoittumisesta toipumaan myös hänen Osasto Marttinassa palvellut isänsä.

Isänsä mukaan lähtenyt Pauli ilmoittautui vapaaehtoisena palvelukseen Oulussa Vienan ja Aunuksen karjalaisista muodostettuun Sissipataljoona 5:een. Koulutus päättyi talvisodan päättyessä. Autokorjaamossa välirauhan aikana työskennellyt Pauli värvättiin Osasto Marttinan järjestämään sissikoulutukseen. Hän osallistui 19-vuotiaana yhdessä isänsä ja 14:n muun miehen kanssa 22. kesäkuuta 1941 alkaneeseen Vienan kanavalle suunnattuun tiedustelupartioon, joka vietiin toiminta-alueelle saksalaisilla lentokoneilla. Partion koodinimiä olivat Hämäläinen  ja Erich.

Erillinen pataljoona 4:n miehet koottin kotiuttamista varten Liminkaan. Pauli Savinainen mainitsee kuitenkin päässeensä lopullisesti siviiliin Kajaanissa. Siviilissä hän sai töitä autokorjaamosta Oulusta. Jouduttuaan kuulusteltavaksi kaukopartiotaustansa takia Pauli matkasi isänsä Pekan ja monen muun pataljoonansa miehen tavoin Kemin ja Tornion kautta Ruotsiin. Veljensä Villen kanssa Pauli siirtyi Eskilstunaan palaten Suomeen 1947. Lieksaan asetuttuaan hän avioitui.

Pauli palasi myöhemmin Ruotsiin perheineen auttamaan sairastunutta isäänsä, joka kuoli vuonna 1958. Hän jäi maahan 13:ksi vuodeksi työskennellen autonkorjaustyön ohella metsurina ja maanviljelijänä.

Suomeen 1970-luvulla palattuaan Savinainen asui Pohjois-Karjalassa.

Osasto Marttinan miehet perustivat oman asevelikerhonsa vuonna 1969. Vuonna 2009 kuollut Pauli Savinainen oli viimeinen elossa ollut "siviilisissi".Savinainen mainitaan eri lähteissä tämän partion yksityiskohdista kertoneena osallistujana.

Lähteet

Viitteet 

Kaukopartiomiehet
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2009 kuolleet
Juho Koivusaari

Juho Koivusaari (s. 16. heinäkuuta 1998 Tuusula) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Koivusaari laukoo oikealta. Häntä on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi.

Ura 
Koivusaari on Keravan Shakersin kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Helsingin IFK:hon kaudeksi 2013–2014. Kauden 2017–2018 päätteeksi Koivusaari voitti A-nuorten SM-pronssia.

Kaudeksi 2019–2020 Koivusaari siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Hänen tulokaskautensa jäi hieman rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Koivusaari pelasi 32 runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8 ja kaksi Suomen Cupin ottelua tehden kaksi maalia. Kesäkuussa 2020 hän teki KeuPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021 Koivusaari oli tehoilla 14+8=22 joukkueen paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän jakoi koko Mestiksen maalipörssin kuudennen sijan KOOVEE:n Niko Lahtisen, SaPKoa ja IPK:ta edustaneen Janne Hämäläisen sekä JoKP:n Jussi Tammelan kanssa. Toukokuussa 2021 Koivusaari teki KeuPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Koivusaari nimettiin kaudeksi 2021–2022 KeuPa HT:n kapteeniksi. Helmikuussa 2022 seura lainasi hänet SM-liigajoukkue JYPiin, kun joukkueesta oli useita pelaajia sivussa koronavirustartuntojen ja kausiflunssan vuoksi. Koivusaari teki liigadebyyttinsä näin ollen 7. helmikuuta 2022 Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin JYPin kakkosketjun oikeaan laitaan Samuel Heleniuksen sekä toisen KeuPan lainapelaajan ja liigadebytantti Tommi Niskasen viereen. Koivusaari sai ottelussa jääaikaa 16.01 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –2. Myöhemmin samassa kuussa KeuPa lainasi Koivusaaren ottelukohtaisella sopimuksella Tapparaan, jossa hän pelasi kaksi ottelua.

Kaudeksi 2022–2023 Koivusaari siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Espooseen. Joukkueeseen oli siirtynyt myös päävalmentajaksi hänelle KeuPa HT:stä tuttu Tomas Westerlund.

Muuta 
Koivusaari valmistui ylioppilaaksi syksyllä 2017.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Kiekko-Espoon pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Tommi Niskanen

Tommi Niskanen (s. 6. tammikuuta 1999 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen Erste Ligan unkarilaisjoukkue Dunaújvárosi Acélbikákissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Niskanen osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Niskanen on JYPin kasvatti. Hän voitti kauden 2013–2014 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia ja kauden 2015–2016 päätteeksi B-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 Niskanen oli tehoilla 13+19=32 seuran A-nuorten toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kesäkuussa 2019 hän teki sopimuksen Mestis-joukkue TUTO Hockeyn kanssa ja liittyi kaudeksi 2019–2020 ensisijaisesti seuran A-nuoriin. Niskanen pelasi siellä alkukauden, kunnes jo lokakuussa hän palasi JYPin A-nuoriin. Niskanen oli 21 osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. 

Toukokuussa 2020 Niskanen teki KeuPa HT:n kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Hän pelasi siellä varsinaisella tulokaskaudellaan 2020–2021 27 runkosarjaottelua tehopistein 10+16=26 ja kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Niskanen voitti koko runkosarjan tulokkaiden piste-, maali- ja syöttöpörssin. Hän oli myös KeuPan kolmanneksi paras pistemies.

Niskanen teki toukokuussa 2021 tryout-sopimuksen kasvattajaseuransa JYPin SM-liigajoukkueen kanssa. Elokuussa seura lopulta vahvisti hänen jääneen ilman jatkosopimusta. Alle viikkoa myöhemmin Niskanen palasi kauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella KeuPa HT:n joukkueeseen. Hän oli tehoilla 15+22=37 joukkueen toiseksi paras pistemies Jaakko Heikkisen jälkeen. Helmikuussa 2022 KeuPa lainasi Niskasen yhden ottelun ajaksi JYPin SM-liigajoukkueeseen, kun joukkueesta oli useita pelaajia sivussa koronavirustartuntojen ja kausiflunssan vuoksi. Niskanen teki liigadebyyttinsä näin ollen 7. helmikuuta 2022 Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin JYPin kakkosketjun vasempaan laitaan Samuel Heleniuksen sekä toisen KeuPan lainapelaajan ja liigadebytantti Juho Koivusaaren viereen. Niskanen sai ottelussa jääaikaa 15.14 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –1. 

Kaudeksi 2022–2023 Niskanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Ligan unkarilaisjoukkue Dunaújvárosi Acélbikákiin. Joukkuetta valmentaa hänelle KeuPa HT:stä kaudelta 2019–2020 tuttu Niko Eronen.

Maajoukkueura 
Niskanen on pelannut neljä poikien maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Kiinan kansalaisuus

Kiinan kansantasavallan kansalaisuus on laillinen suhde yksityisen henkilön ja Kiinan välillä. Kansalaisuus saadaan ensisijaisesti vanhempien kansalaisuuden kautta.

Huolimatta siitä, että Macaon ja Hongkongin asukkaat ovat Kiinan kansalaisia, erityishallintoalueiden passi- ja maahanmuuttopolitiikka on itsenäinen Manner-Kiinasta. Passinhakuun ja oleskelulupaan kullakin alueella vaikuttaa se, mihin henkilö on merkitty asukkaaksi hukou-järjestelmässä. Kiinan kansalaisuus ei kuitenkaan automaattisesti takaa esim. oleskelulupaa Hongkongissa.

Kansalaisuuden saaminen syntymällä tai ilmoituksella 
Kiinan kansalaisuuslain mukaan kaikkiin Kiinan tunnustamiin etnisiin ryhmiin kuuluvat henkilöt voivat saada Kiinan kansalaisuuden.

Lapsi voi saada syntyessään Kiinan kansalaisuuden, jos vähintään toinen vanhemmista on etniseltä taustaltaan kiinalainen. Kansalaisuutta ei kuitenkaan myönnetä automaattisesti, mikäli henkilö ei ole etniseltä taustaltaan kiinalainen, vaikka hän tai tämän vanhemmat olisivatkin syntyneet Kiinan maaperällä.

Lapsi, joka on syntynyt Kiinan maaperällä ja jonka vanhemmista ei ole varmuutta, saavat automaattisesti Kiinan kansalaisuuden.

Kansalaisuuden saaminen hakemuksella 
Kiina avasi ensimmäisen koko maan tasolla toimivan maahanmuutosta vastaavan virastonsa vuonna 2018. Pysyvän oleskeluluvan saaneet ulkomaalaiset voivat mm. ostaa asunnon, ilmoittaa lapsensa kouluun tai hakea ajokorttia samoilla ehdoilla kuin Kiinan kansalaisetkin.

Kiinan kansalaisuuslain mukaan ulkomaalaiset voivat saada Kiinan kansalaisuuden, mikäli he sitoutuvat noudattamaan Kiinan kansantasavallan perustuslakia ja muita lakeja, sekä täyttävät seuraavat ehdot:

 hänellä on kiinalaisia lähisukulaisia
 hän on asettunut Kiinaan
 hänellä on muu laillinen syy oleskella Kiinassa.

Kiinan kansalaisuudesta on mahdollista luopua ilmoituksella. Tämä ei kuitenkaan ole mahdollista valtion virkamiesten ja aktiivisessa palveluksessa olevien sotilaiden kohdalla.

Kaksoiskansalaisuus 
Kiina ei tunnusta kaksoiskansalaisuuksia.

Xi Jinpingin noustua valtaan Kiinan hallinto on alkanut kannustamaan kansalaisia ilmiantamaan henkilöitä, joilla on salaa kaksoiskansalaisuus. Tällaisia henkilöitä on syytetty esim. korruptiosta.

Lähteet 

Kansalaisuus
Kiinan hallinto
Macaon kuvernööri

Macaon kuvernööri (, ) oli Macaon hallituksen korkein edustaja kaupungin ollessa Portugalin siirtokunta vuoteen 1999 saakka. Macaon siirryttyä Kiinalle, virka korvattiin Macaon hallintojohtajan viralla. Kuvernöörin virka perustettiin vuonna 1626 ja ensimmäisenä sitä hoiti Francisco Mascarenhas. Viimeinen kuvernööri oli Vasco Joaquim Rocha Vieira, jonka kausi päättyi 19. joulukuuta 1999.

Kuvernöörin valta-oikeuksiin kuului mm. paikallisparlamentin hajottaminen. Kuvernöörin nimitti virkaan Portugalin valtionpäämies, eli vuodesta 1910 lähtien presidentti.

Vuonna 1885 valmistunut kuvernöörin palatsi, nykyinen Macaon hallinnon päämaja, toimi kuvernöörin virka-asuntona.

Lähteet
Bernice Brummer

Bernice Anna Brummer (s. 9. tammikuuta 1934, Helsinki) on suomalainen kanttori ja kuoronjohtaja. Brummer on toiminut yli 50 vuotta Vihtijärven kappelikuoron johtajana. Suomen tasavallan presidentti on myöntänyt Brummerille arvonimen Director Cantus 26. marraskuuta 2010.

Elämäkerta 
Bernice Brummer, omaa sukua Bourgeois-Wickstrom, syntyi 9. tammikuuta 1934 Helsingissä. Brummerin isä oli insinööri Roy Wickström. Äidinkieleltään Brummer on ruotsinkielinen ja hänellä oli kaksi siskoa. Vihtijärvelle Bernice tuli edesmenneen aviomiehensä, Hiiskulan kartanon herran, Henrik Brummerin mukana vuonna 1956. Parilla on viisi lasta. Brummer alkoi johtamaan Vihtijärven kappelikuoroa vuonna 1964. Hän oli laulanut kuorossa jo vuodesta 1958. Brummer soittaa urkujen ja pianon lisäksi myös viulua.

14. huhtikuuta 2014 Vihdin seurakunta juhlisti Bernice Brummerin 50-vuotista taivalta kuoronjohtajana. Seurakunta luovutti tuolloin Vihtijärvellä Brummerille Kirkkomusiikkiliiton kultaisen ansiomerkin.

Kanttorin töiden lisäksi Bernice Brummer toimii yrityksen Oy Hiiskula Ab puheenjohtajana.

Lähteet 

Suomalaiset kanttorit
Suomalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1934 syntyneet
Suomenruotsalaiset muusikot
Vihti
Elävät henkilöt
Elias Ruusu

Elias Petri Johannes Ruusu (s. 28. heinäkuuta 2001 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue KOOVEE:ssä.

Ura 
Ruusu syntyi Jyväskylässä, mutta hän vietti lapsuutensa Jämsän Kaipolassa. Ruusu pelasi kaudella 2015–2016 Jämsänkosken Ilveksen C-nuorissa, josta hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 JYPin C-nuoriin. Kaudella 2016–2017 Ruusu toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2018–2019 hän voitti JYPin A-nuorten sisäisen tehotilaston lukemalla +10.

Kesäkuussa 2019 Ruusu teki JYPin kanssa kolmivuotisen juniorisopimuksen. Kaudella 2019–2020 hän nousi seuran U20-joukkueen kapteeniksi. Kaudella 2020–2021 Ruusu oli tehoilla 4+11=15 joukkueen tehokkain puolustaja Ville Ottavaisen kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2021–2022 Ruusu debytoi JYPin SM-liigajoukkueessa, jossa hän sai tililleen kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Ruusu sai tililleen ensimmäisen ottelunsa 8. helmikuuta 2022 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun JYPistä oli useita pelaajia sivussa koronavirustartuntojen ja kausiflunssan vuoksi. Ruusu merkittiin JYPin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset ja kauden ainoaksi jääneet jääaikansa SM-liigassa Ruusu sai seuraavassa ottelussa 10. helmikuuta 2022 Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin JYPin kolmospuolustajapariin Valtteri Kakkosen viereen. Ruusu sai ottelussa jääaikaa 14.10 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla KeuPassa tehden yhden maalin.

Kaudeksi 2022–2023 Ruusu siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KOOVEE:hen.

Muuta 
Ruusun vanhin veli Tuomas on pelannut puolustajana alemmissa sarjoissa. Eliaksen nuorempi isoveli Markus pelaa maalivahtina Mikkelin Jukureiden SM-liigajoukkueessa ja hänellä on myös Dallas Starsin NHL-varaus vuodelta 2015.

Elias Ruusu valmistui ylioppilaaksi Schildtin lukiosta syksyllä 2020.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
KOOVEE:n pelaajat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Pidä huolta

Pidä huolta on kappale, jonka levytti Mistakes-yhtye vuonna 1981. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Pave Maijanen. Levylle kappaleen sovittivat Maijanen ja Mistakes-yhtyeen muut jäsenet Jyrki Manninen, Risto Hankala ja Jan Noponen.

Kappaleen synty 
Loppuvuonna 1980 Maijanen näki televisiosta kuvia Mosambikin sisällissodassa vammautuneista ihmisistä. Näystä suutuksissaan Maijanen vetäytyi makuuhuoneeseensa säveltämään ja teki kappaleen puolessa tunnissa. Sanat syntyivät ensin englanniksi, mutta muutaman päivän sisällä hän teki uudet sanat suomeksi. Tämä sanoitus oli ensimmäinen, jonka Maijanen teki suomen kielellä. Kappaleen nimi on peräisin tervehdyksestä, jota Lasse Norreksella oli noihin aikoihin tapana käyttää.

Julkaisuhistoria 
Vuonna 1981 kappale julkaistiin singlenä "Pidä huolta" / "Maybe (She is Coming on Sunday)"  ja levyllä Pidä huolta. Samana vuonna se julkaistiin hittikokoelmassa 80-luvun Finnhits 4. Vuoden 1987 Would You -levyllä Maijanen esitti kappaleen nimellä Take care.

Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Laura Voutilainen, Diandra, Juliet Jonesin Sydän, Jean S. ja Munamies. 

Kappaletta käytettiin RAY:n Pidetään Huolta -kampanjassa vuosina 2005–2007. Sitä on käytetty myös Pidä huolta -hyväntekeväisyyskampanjassa vuonna 2021.

Helsinkiläinen Aventur-kuoro käytti kappaletta koostaessaan Suomen suurimman virtuaalikuoron esityksen vuonna 2020.

Nuotit 

 Suomipopin Helmiä 8 – Miespoweria ja hittejä Olavi Virrasta Timo Rautiaiseen. Helsinki: Tammi, 2011.
 Leskelä, Ari: Suuri pop-toivelaulukirja 5. Helsinki: F-Kustannus, 2015.
 Kari, Virpi, et al: Pieni toivelaulukirja. Helsinki: F-Kustannus, 2011.
 Kasper, Eira, et al.: Amadeus: Musiikkimaisemia. Helsingissä: Otava, 2000.
 Itsenäisyyden juhlavuoden lastenrahaston säätiö, julkaisija, et al. Satumaa vai paratiisi: Lauluja Suomesta. Helsinki: Lasten Keskus ja Kirjapaja Oy / Edukustannus, 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 RAY:n mainos, jossa soi kappale Pidä huolta
 Pave Maijanen & Mistakes: Pidä huolta Iltatähti-ohjelmassa vuonna 1981
 Pave Maijanen & Mistakes Iltatähti-ohjelmassa 14.4.1981 (Yle Areena)
 1120:n laulajan virtuaalikuoron esitys

Pave Maijasen kappaleet
Dulce de leche

Dulce de leche on maidosta ja sokerista valmistettava makea siirappi, joka on erityisen suosittua Latinalaisen Amerikan maissa.

Valmistus ja käyttö
Dulce de lechen perusraaka-aineita ovat maito ja sokeri, jotka keitetään siirappimaiseksi makeaksi lopputulokseksi. Dulce de leche on yleistä erityisesti Latinalaisen Amerikan maissa. Sitä valmistetaan useilla eri nimillä ja useampaan eri tapaan. Meksikossa se tunnetaan nimellä cajeta, Perussa ja Chilessä nimellä manjar ja Brasiliassa nimellä doce de leite. Varsinkin nykyisin yleinen valmistustapa on keittää tölkki kondensoitua maitoa. Myynnissä on myös teollisesti valmistettua tuotetta. Dulce de leche on yleistynyt etenkin 1990-luvulta lähtien myös Yhdysvalloissa ja Euroopassa.

Dulce de lecheetä voidaan esimerkiksi levittää leivälle tai leivonnaisille. Sitä voidaan myös syödä jäätelön kanssa tai sellaisenaan ilman muita lisukkeita.

Galleria

Historia
Dulce de lechen alkuperää ei tunneta varmasti. Hieman saman tapaisia valmisteita on tehty esimerkiksi Ranskassa ja Keski-Euroopassa. Sen sijaan lopulta Latinalaista Amerikkaa hallinneissa Iberian niemimaan maissa sitä ei juuri tunnettu. Dulce de leche onkin mahdollisesti lähtöisin Espanjan aikanaan hallitsemilta Filippiineiltä. Filippiineille se on saattanut levitä hindulaisen keittiön mukana, jossa maitopohjaisilla makeisilla on huomattava merkitys. Latinalaiseen Amerikkaan se on mahdollisesti näin olleen levinnyt Filippiinien ja Meksikon välillä purjehtineiden espanjalaisalusten mukana.

Lähteet

Amerikkalainen keittiö
Maito
Makeiset
Lex Hives

Lex Hives on The Hivesin viides albumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2012.

Kappaleet

Arvostelut 
 Kaaoszine: 6/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2012 albumit
The Hivesin albumit
Calen Addison

Calen Addison (s. 11. huhtikuuta 2000 Brandon, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildin riveissä. Pittsburgh Penguins varasi Addisonin vuoden 2018 NHL Draftissa 2. kierroksella numerolla 53. Hän siirtyi Minnesotaan vuonna 2020 vaihdossa Jason Zuckeriin.

Lähteet

Vuonna 2000 syntyneet
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Minnesota Wildin pelaajat
Elävät henkilöt
Connor Dewar

Connor Dewar (s. 26. kesäkuuta 1999 The Pas, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Minnesota Wildin riveissä. Wild varasi Dewarin vuoden 2018 NHL Draftissa kierroksella 3 numerolla 92.

Vuonna 1999 syntyneet
Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Minnesota Wildin pelaajat
Elävät henkilöt
Sinimusta liike

Sinimusta liike on suomalainen nationalistinen puolue, joka merkittiin puoluerekisteriin kesäkuussa 2022.

Puolue syntyi etnonationalismista johtuneesta riidasta perussuomalaisissa, joka johti Perussuomalaisten Nuorten hajoamiseen ja sen edustajien erottamiseen puolueesta. Puolueen nimi ja väritys ovat Isänmaallisen kansanliikkeen innoittamia. Suomen oikeusministeriö piti puolueen ohjelmaa niin radikaalina ja demokratianvastaisena, että se piti osittain kirjoittaa uudelleen ennen kuin puolue hyväksyttiin rekisteriin. Puolue esimerkiksi halusi etnisen rekisterin Suomessa asuvista ihmisistä, kieltää ei-perinteisen perhemallin kannattamisen ja kaikkien 1990 jälkeen kansalaisuuden saaneitten kansalaisuuden uudelleenkäsittelyn.

Suomalais-saksalaisesta yhteistyöstä kirjoittanut historioitsija ja Vihreän liiton eduskuntavaaliehdokas Oula Silvennoinen pitää puolueen ideologiaa fasistisena.

Politiikka
Puolue haluaa elvyttää suojeluskunnat ja kieltää pornon. Puolue määrittelee itsensä ”radikaaliksi ja traditionalistiseksi” ja sen keskeisenä poliittisena tavoitteena on ”suomalainen valtio, rodullisesti valkoinen ja suomalainen kansa”.

Puolue herätti keskustelua puheenjohtaja Tuukka Kurun kirjoitettua, että puolue vastustaa ei-kristillisten uskontojen julkista läsnäoloa ja että juutalaisten tavoitteet ja geenit eroavat ”ja ovat täydellisessä ristiriidassa eurooppalaisen alkuperäisväestön kanssa”. Helsingin juutalaisen seurakunnan puheenjohtaja Yaron Nadbornik tuomitsi kommentit.

Puolue haluaa opetussysteemissä opetettavan suomalaisesta alkuperäisuskonnosta kristinuskon kanssa. Puolue haluaa suomen kielestä Suomen ainoan virallisen kielen.

Kannattajakorttien keräys
Sinimusta liike järjesti vuoden aikana lukuisia korttienkeruutapahtumia eri puolella Suomea. Keräyksen viimeisenä päivänä 11. toukokuuta 2022 sähköisiä kannattajakortteja oli kasassa 4 251 kappaletta ja lisäksi puolue ilmoitti keräävänsä paperisia kannattajakortteja. Lopulta liike sai kasaan yhteensä 5296 kannattajakorttia.

Puolue merkittiin puoluerekisteriin 16. kesäkuuta 2022.

Lähteet 

Rekisteröidyt suomalaiset puolueet
Suomen äärioikeistolaiset puolueet
Suomalaiset EU-kriittiset puolueet
Perussuomalaisista irrottautuneet puolueet
La Loggia

La Loggia () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 8 819 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Torinon metropolikaupungin kunnat
Uhrit

Uhrit on Peter Walleniuksen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2019.

Elokuva käsittelee uskonnollisissa yhteisöissä tapahtuvaa henkistä väkivaltaa. Siinä kuusi henkilöä ovat Uskontojen uhrien tuen järjestämässä vertaistukiryhmässä ja he kertovat kukin oman tarinansa uskonnon uhrina.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Suomalaiset televisioelokuvat
Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja

Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja (ven. Сахибжамал Гиззатулловна Гиззатуллина-Волжская; Sahibzhamal Gizzatullovna Gizzatullina-Volzhskaja, 1892 Kazan - 1974 Tšistopol) oli tataarilainen teatterinäyttelijätär- ja ohjaaja. Hänelle myönnettiin Tatarstanin tasavallan kunniataiteilijan arvonimi.

Elämäkerta 
Kazanissa syntynyt Ğizzätullina tuli hartaasta muslimiperheestä. Kun hän nuorena pyrki näyttelijäksi, tämä lopulta rikkoi välit hänen vanhempiinsa. 

Vuonna 1907, Ğizzätullina pääsi taiteilija Iljasbek Kudashev-Ashkazarskyn teatteriseurueeseen "Säyyar". Hän oli alun perin nähnyt Kudashevin seurueen ensimmäisen esityksen ja innostunut siitä. Se oli myös herättänyt vahvoja mielipiteitä hänessä; hän kritisoi etenkin sitä, kuinka vain miehet saivat esittää naishahmoja.

Seurue kiersi kaupungin kylissä esiintymässä. Kyseinen taiteenlaji oli kuitenkin monelle vieras, ja lisäksi naisen näkeminen lavalla herätti epäilyksiä. Seurue päätyi lopulta Moskovaan. 

Ğizzätullina tapasi Moskovassa tulevan näyttelijä-ohjaajan Gabdulla Karijevin, joka silloin opiskeli imaamiksi. Hän liittyi seurueeseen. Myöhemmin, erimielisyyksien vuoksi, Kudashev ajettiin ulos seurueesta, jolloin Ğizzätullina ja Karijev korvasivat hänet.          

Kun Ğizzätullina ja Karijev riitaantuivat, päätyi Ğizzätullina perustamaan oman teatteriseurueen vuonna 1912, nimeltään Nur. (Tästä aloitteen saanut saman niminen teatteri löytyy edelleen Ufan kaupungista).         

Ğizzätullinan ryhmä hajosi sisällissodan aikoihin. Tuolloin Ğizzätullina oli kirjoittanut tarinan, jonka teemana oli tataarien irrottautuminen Venäjän vallasta. Valkoiset pidättivät Ğizzätullinan epäiltynä bolševikkien vakoojana ja kommunistina. Syyttömänä vapauduttuaan, Ğizzätullina päätyikin tutustumaan bolševikkeihin. He näkivät hänessä potentiaalia propaganda-tarkoituksilleen, ja täten Ğizzätullina perusti Puna-armeijaan "taistelevan vallankumouksellisen teatteriprikaatin", joka kiersi rintamalla levittämässä Puna-armeijan sanomaa.          

Sisällissodan päätyttyä, Ğizzätullina työskenteli Iževskin ja Kazanin teattereissa, sekä Baškortostanin akateemisessa draamateatterissa.           

Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja tunnettiin realistisena näyttelijänä. Hänen tulkintoihin kuuluu muun muassa Friedrich Schillerin, Molièren, Namık Kemalin ja Ostrovskin teoksia.          

Ohjaajana Ğizzätullina keskittyi sankariromanttisiin ja traagisiin näytelmiin, kuten Fatix Ämirxanin ja Ayaz Ishakin.         

Tataarilainen kirjailija Näqıy İsänbät omisti Ğizzätullinan elämälle ja työlleen hänen näytelmänsä nimeltään Gölcamal.          

Ğizzätullina kuoli 81-vuotiaana Tšistopolissa. Hänet haudattiin Kazaniin. Ğizzätullina oli aktiivinen teatterintekijä aina kuolemaansa saakka.

Katso myös 

 Galiaskar Kamalin akateeminen tataariteatteri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ğizzätullina-Volzhskaja

Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Tataarit
Brodie Seger

Brodie Seger (s. 28. joulukuuta 1995) on kanadalainen alppihiihtäjä.

Seger sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kahdeksanneksi suurpujottelussa vuonna 2016. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Åren MM-kilpailuissa 2019, ja siellä hän sijoittui supersuurpujottelussa 27:nneksi, syöksylaskussa 33:nneksi ja alppiyhdistetyssä 37:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa neljänneksi 0,04 sekuntia pronssimitalisti Alexis Pinturaultille hävinneenä sekä keskeytti syöksylaskussa ja suurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi, syöksylaskussa 22:nneksi ja keskeytti supersuurpujottelussa.

Maailmancupissa Seger kilpaili ensimmäisen kerran marraskuussa 2017. Hän sijoittui maailmancupin pisteille eli kolmenkymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran Kitzbühelin syöksylaskussa tammikuussa 2019. Hän on tämän jälkeen ollut kahdenkymmenen parhaan joukossa myös 16. sijalla Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2019, 13. sijalla Beaver Creekin syöksylaskussa kuusi päivää myöhemmin, 13. sijalla Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2021 ja 17. sijalla Wengenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2022.

Lähteet 

Kanadalaiset alppihiihtäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt