joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Merinätkelmä

Merinätkelmä (Lathyrus japonicus, syn. L. maritimus) on hernekasveihin kuuluva sinikukkainen monivuotinen ruohovartinen kasvi.

Ulkonäkö 
Merinätkelmän rento ja kulmikas varsi voi kasvaa 80 senttimetriä pitkäksi. Lehdissä on kolmesta viiteen paria soikeita pikkulehdyköitä. Kukat ovat violetit, "purje" eli ylemmät terälehdet ovat tummempia kuin siivet ja venho. Kukat kasvavat 5-12 kukan terttuina. Palko ja lehdet muistuttavat puutarhahernettä, mutta palko ruskettuu jo varsin litteänä. Merinätkelmä on myrkyllinen. Sitä on kuitenkin yleisesti käytetty karjan rehuna.

Levinneisyys ja kasvupaikat 
Merinätkelmää kasvaa Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan aurinkoisilla, hiekkaisilla merenrannoilla. Kasvista tunnetaan kaksi alalajia, ssp. japonicus ja lännenmerinätkelmä ssp. maritimus. Jälkimmäisestä on kaksi muunnosta, var. glaber ja var. pubescens, joita on kumpaakin tavattu Suomessa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Merinätkelmä (Lathyrus maritimus)
ITIS: Lathyrus japonicus 
United States Department of Agriculture (USDA): Lathyrus japonicus 
Flora of China: Lathyrus japonicus 

Nätkelmät
Myrkylliset kasvit
Vučitrn

Vushtrri eli Vushtrria, serbiaksi Vučitrn (Вучитрн), on kaupunki ja kunta pohjoiseen Kosovossa. Kunta koostuu 66 kylästä ja sen pinta-ala on 344 neliökilometriä.

Kunnan arvioitu asukasluku oli vuonna 2020 noin 75 200 asukasta joista albaaneita 95 prosenttia. Noin 4 000 serbiä asuu pääasiassa Gojbuljen, Pruluzjen ja Gracen kylässä. Banjskan/Bajskën väestö on sekoitus albaaneita ja serbejä. Muita kansallisuuksia ovat Kosovon turkkilaiset, romanit, aškaalit, egyptiläiset ja tšerkessit. Kunnassa harjoitetaan pääasiassa maataloutta. Työttömyysprosentti on noin 80. Suurin työllistäjä on kunta. Maaliskuussa 2004 kunnassa oli suuria mellakoita, joissa tuhoutui 72 aškaalien taloa.

Vushtrrista on lähtöisin jalkapalloilija Shefki Kuqi.

Vushtrria kuuluu Mitrovican piirikuntaan.

Lähteet
 http://www.osce.org/documents/mik/2008/04/1207_en.pdf (huhtikuu 2008)

Kosovon kunnat
Windsor Park

Windsor Park on Belfastissa, Pohjois-Irlannissa sijaitseva jalkapallostadion. Se on Pohjois-Irlannin maajoukkueen sekä seurajoukkue Linfieldin kotistadion. Stadionilla pelataan myös Pohjois-Irlannin cup- ja liigacup-finaalit.

Stadion on rakennettu vuonna 1905. Katsojakapasiteetti on 20 332, joista istumapaikkoja 15 000.

Lähteet 

Pohjois-Irlannin jalkapallostadionit
Taidemaalariliitto

Taidemaalariliitto ry on vuonna 1929 perustettu Suomen ammattitaidemaalareiden valtakunnallinen järjestö. Noin 1400 jäsenellään se on suurin kuvataiteilijoiden valtakunnallisista ammattijärjestöistä Suomessa.

Liitto pyrkii edistämään suomalaista kuvataidetta ja parantamaan kuvataiteilijoiden ammatillisia ja sosiaalisia etuja. Se tarjoaa jäsenille muun muassa verotukseen ja sosiaalisiin kysymyksiin liittyvää neuvontaa sekä tietoa ajankohtaisista ammatillisista asioista. Lisäksi liitto ylläpitää TM-galleriaa ja järjestää muuta näyttelytoimintaa. Vuosittaisessa Taidemaalariliiton Teosvälityksessä on esillä teoksia sadoilta Taidemaalariliittoon kuuluvilta taiteilijoilta.

Taidemaalariliitto on Kuvasto ry:n jäsen ja sen puheenjohtajana toimii Marja-Liisa Jokitalo.

Vuonna 2008 liitto alkoi julkaista Taidemaalaus-lehteä, jonka päätoimittajana toimi Tiina Lamminen. Lehden julkaisu kuitenkin lopetettiin vuoden 2011 lopussa.

Katso myös 
 Suomen Taiteilijaseura
 Kuvataiteilijamatrikkeli

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Taidemaalariliiton verkkosivut

Suomalaiset kuvataidealan järjestöt
Yvonne Daniels

Yvonne Daniels (1937 – 21. kesäkuuta 1991) oli  yhdysvaltalainen radiopersoona ja DJ, ja ensimmäisiä afroamerikkalaisia naisia alallaan. Kutsumanimeltään hän oli The First Lady of Chicago Radio.

Yvonne Danielsin isä oli jazz-laulaja Billy Daniels. Hän aloitti uransa radiossa Jacksonvillessä, Illinois'n osavaltiossa. Sieltä hän siirtyi Chicagoon ensin WYNR-radioasemalle, jolta hän siirtyi WCFL:lle. Vuosina 1964-1973 Daniels työskenteli täysin naisten pyörittämällä WSDM-asemalla. Vuonna 1973 hän siirtyi WLS:lle, jossa hänestä tuli aseman ensimmäinen naispuolinen DJ. 1980-luvulla hän teki aamuohjelmia WVON, WGCI ja WNUA:lle.

Yvonne Daniels nimettiin Radio Hall of Fameen 1995.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset DJ:t
Radio Hall of Fame
Afroamerikkalaiset
Vuonna 1937 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
José Cruz Ovalle

José Cruz Ovalle (s. 1948) on chileläinen arkkitehti ja kuvanveistäjä. Arkkitehtina hänen erikoisalaansa on puuarkkitehtuuri. 

Cruz Ovalle aloitti 1968 arkkitehtiopinnot Chilen katolisessa yliopistossa Universidad Católica de Chilessa. Hän siirtyi kuitenkin 1970 jatkamaan opintojaan Barcelonan polytekniseen yliopistoon Universidad Politécnica de Barcelona ja valmistui sieltä arkkitehdiksi 1973. Hän perusti 1975 Barcelonaan oman toimiston, joka toimi vuoteen 1987. Hän oli Barcelonan polyteknisen yliopiston arkkitehtuurin osaston estetiikan laitoksella opettajana 1983–1986. Hän palasi 1987 Santiago de Chileen ja perusti toimiston, jossa hänen kanssa työskentelee hänen vaimonsa Ana Turrell ja sekä toimiston osakkaat Juan Purcell ja Hernán Cruz. Toimisto sijaitsee Santiago de Chilen Vitacuran kaupunginosassa. Toimistossa työskentelee yhteensä kymmenen henkeä. 

Cruz Ovallen suunnittelemat rakennukset sopeutuvat muodoltaan maisemaan. Hänen työtään on luonnehdittu sanoilla: ”Hänen koko tuotantoaan leimaa herkkyys ja runous, mutta myös käytännönläheisyys.” __notoc__

Suunnittelutöitä
Hotelli Patagonia Explora (1994 ja 2005), 
Pääsiäissaarilla sijaitseva Hotelli Rapa Nui Explora (2007)
Adolfo Ibañezin yliopisto Santiagossa (2001 ja 2007)
Pérez Cruzin viinikellarit (2001)
Los Roblesin viinikellarit (2002).

Palkinnot ja tunnustukset
Chilen paviljonki Sevillan maailmannäyttelyyn 1990
Spirit of Nature -puuarkkitehtuuripalkinto 2008

Lähteet
Tuulikki Kuparinen, Voittaja Andeilta, Suomen kuvalehti 37/2008 s. 66

Viitteet

Cruz Ovalle, Jose
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Felsina

Felsina (latinaksi Felsina, etruskiksi Velzna) eli nykyinen Bologna oli yksi etruskien kaupungeista. Etruskit perustivat Felsinan noin vuonna 510 eaa. Felsina ei sijainnut etruskien ydinalueella Etruriassa, vaan pohjoisemmassa Pojoen laaksossa. Kaupunki syntyi kukkulalle rakennetun pyhäkön lähelle, ja sitä ympäröi nekropoli. 300-luvulla eaa. kelttiläiset boijit valtasivat Felsinan ja antoivat sille uuden nimen Bononia. Kaupungista tuli Rooman colonia ja sittemmin municipium vuonna 190 eaa.

Lähteet 

Bolognan historia
Etruskien kaupungit

ru:Болонья#Античность
Bentsyylivioletti

Bentsyylivioletti (C39H41N3O6S2Na) on violetti väriaine, jota on käytetty muun muassa elintarvikevärinä sekä kosmetiikkavärinä. Sen sulamispiste on melko korkea, 245-250 astetta.

Lähteet 
 Coloria.net
 Benzyl Violet

Orgaaniset yhdisteet
Kärsäkorennot

Kärsäkorennot (Mecoptera) on noin 750 lajia maailmanlaajuisesti käsittävä pieni hyönteislahko. Suomessa on tavattu seitsemän lajia.  Useimmat lajit ovat petohyönteisiä.

Nykyiset kärsäkorennot ovat jäänteitä hyvin vanhasta ja aikanaan monimuotoisesta hyönteislahkosta, sillä kärsäkorentoja esiintyy fossiilisena jo permikautisissa kerrostumissa. Lahkoa edustavien sedimentteihin hautautuneiden fossiilien määrä on tavattoman suuri ja monipuolinen. Aineistoa löytyy runsaasti permi-, trias- ja jurakausilta erilaisten nimettyjen fossiilisten lajien määrän ollessa lähes 750, joskin osa näistä lienee synonyymejä. Liitukauteen mennessä lahkon diversiteetti vähenee huomattavasti. Vastaavasti nuoremmat, meripihkaan fossiloituneet kärsäkorennot ovat harvinaisia.

Molekyylibiologisten vertailujen perusteella kirput ovat kärsäkorentojen sisarryhmä.

Ulkonäkö ja koko 

Kärsäkorennot ovat saaneet nimensä voimakkaasti pidentyneestä ja alaspäin suuntautuneesta pään etuosasta, jonka päässä sijaitsevat purevat suuosat. Verkkosilmät ovat suuret ja tuntosarvet pitkät, yleensä enemmän kuin puolet ruumiin pituudesta. Myös jalat ovat pitkät. Osalla lajeista siivet ovat surkastuneet. Jos korennolla on kuitenkin siivet, ne ovat huomattavasti takaruumista pidemmät, mistä myös lahkon tieteellinen nimi juontaa juurensa (kreikkaa: meco pitkä, pteron siipi). Etu ja takasiivet ovat suunnilleen samankokoiset ja levätessään korento pitää niitä vaakatasossa takaruumiin päällä. Skorpionikorennoilla koiraan takaruumiin kärki on muuntunut pihtimäiseksi ulokkeeksi. Kärsäkorennot ovat noin 2,5 cm:n pituisia.

Lisääntyminen 

Kosintamenot ovat usein monimutkaisia. Koiras tekee syljestä pallon jota naaras syö parittelun aikana. Naaras munii maahan. Toukat muistuttavat kovakuoriaistoukkia; ne elävät maaperässä ja syövät kuollutta orgaanista materiaalia. Toukkavaiheita on kolmesta neljään. Toukat menevät koteloituessaan maan alle. Muodonvaihdos on täydellinen. Kotelosta kuoriutuu aikuinen alku- tai keskikesällä.

Lajit Suomessa 
Suomesta on tavattu seitsemän kärsäkorentolajia. Suomen lajien uhanalaisarvioinnin 2010 mukaan yksikään lajeista ei ole uhanalainen, mutta yksi on katsottu silmälläpidettäväksi (NT).

Lajit ovat systemaattisessa järjestyksessä.

 heimo skorpionikorennot Panorpidae
 lasiskorpionikorento Aulops alpina NT
 vyöskorpionikorento Panorpa communis
 tummavyöskorpionikorento Panorpa vulgaris
 harmaaskorpionikorento Panorpa cognata
 täpläskorpionikorento Panorpa germanica
 kaakonskorpionikorento Panorpa hybrida
 heimo lumikorennot Boreidae
lumikorento Boreus westwoodi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teemu Rintala, Tomi Kumpulainen & Petri Ahlroth. Suomen verkkosiipiset. Hyönteistarvike TIBIALE oy, Helsinki 2014. ISBN 978-952-67544-5-1
BugGuide.net
Tree of Life: Mecoptera

Seulonnan keskeiset artikkelit
Sinivaleunikko

Sinivaleunikko (Meconopsis betonicifolia) on Kiinasta kotoisin oleva kasvi. Se kukkii keskikesällä heinäkuun aikoihin.

Kasvin kukat ovat taivaansiniset väriltään ja ne ovat noin 5 senttiä halkaisijaltaan. Keltaiset heteet keskellä kukkaa erottuvat erittäin selvästi. Kukat kasvavat yksitellen pitkien varsien latvoissa. Lehdet ovat vaalean/taivaansinisen värisiä ja munanmuotoisia. Kukan maavarsi on lyhyt.

Sinivaleunikko kasvaa yleensä noin 90 senttimetriä pitkäksi, joskus korkeammaksi. Se kasvaa mieluiten humuspitoisella kosteutta pidättävällä, huokoisella ja etenkin kunnolla ojitetulla maalla. Kasvupaikkana sille kelpaa puolivarjoinen paikka.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Puutarha.net: Sinivaleunikko (Meconopsis betonicifolia)
Encyclopedia of Life (EOL): Meconopsis betonicifolia 
Flora of China: Meconopsis betonicifolia 

Unikkokasvit
Johan Fredrik Aalto

Johan Fredrik (J. F.) Aalto (entinen Ståhlberg) (1. heinäkuuta 1886 Hausjärvi – 3. marraskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kauppalanjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.

Aallon vanhemmat olivat työmies Johan Ståhlberg ja Augusta Ojala. Nuoruudessaan Aalto työskenteli konemonttöörinä aina vuoteen 1917 asti, jolloin hän siirtyi SDP:n piirisihteeriksi Jyväskylään Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin. Tämän jälkeen hän työskenteli useissa eri työväenlehdissä toimien muun muassa Vapaan Sanan toimitussihteerinä Vaasassa 1920, Kansan Työn päätoimittajana Viipurissa 1920–1922 ja 1924–1930 sekä Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana 1922–1923. Toimittajatyöstä hän siirtyi kuntahallinnollisiin tehtäviin toimien ensin Viipurin apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1930–1940 ja myöhemmin Lauritsalan kauppalanjohtajana vuosina 1940–1946.      

Aalto oli SDP:n kansanedustajana 1924–1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Eduskunnassa hän toimi muun muassa Suuren valiokunnan ja Puolustusasiainvaliokunnan puheenjohtajana sekä Perustuslakivaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana. 

Aalto oli naimisissa vuodesta 1910 lähtien Impi Aurora Härkösen kanssa.

Teoksia 
Nimellä J. F. Aalto:
 Katsaus Lauritsalan kauppalan kehitykseen : mitä on aikaansaatu ja mihin on pyrittävä. Sos.dem. kunnallisjärjestö, Lauritsala 1945

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Viipurin läänin läntinen vaalipiiri
Lauritsalan kauppalanjohtajat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1946 kuolleet
Kalle Aalto

Kalle Nestor Aalto (22. helmikuuta 1884 Halikko – 14. joulukuuta 1950 Halikko) oli suomalainen kivenhakkaaja ja pienviljelijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.

Nuoruudessaan Aalto työskenteli kivenhakkaajana ja rakennusmiehenä sekä myöhemmin pienviljelijänä Halikossa. Hän nousi varasijalta eduskuntaan vuonna 1919 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä kansanedustaja Sikstus Rönnbergin kuoltua kesken kauden. Kansanedustajana Aalto toimi vuoteen 1922 asti ja eduskunnassa hän oli Suuren valiokunnan jäsen. Kansanedustajatoimensa lisäksi Kalle Aalto oli jäsenenä Halikon kunnanvaltuustossa.         

Aalto oli naimisissa vuodesta 1915 lähtien Signe Aaltosen kanssa ja ensimmäisen puolison kuoltua vuodesta 1916 lähtien Rauha Matilda Winkin kanssa.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Halikon kunnanvaltuutetut
Varsinais-Suomen vaalipiiri
Vuonna 1884 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Redaktio

Redaktio on perinteentutkimuksen termi, jolla tarkoitetaan toisiaan lähemmin kuin muita muistuttavia toisintoja eri runoista, saduissa tai tarinoista eli muunnoksia.  

Eksegetiikassa redaktiolla tarkoitetaan Raamatun suurempien tekstikokonaisuuksien toimitustyötä. Sana redaktori tarkoittaa toimittajaa. Redaktiokritiikissä tutkitaan niitä tapoja, joilla Raamatun kirjan kirjoittaja on toimittanut teoksensa. Siinä kiinnitetään huomiota siihen, miten lyhyet kertomukset on koottu yhteen. Useimmiten redaktikriittisen tutkimuksen tavoitteena on antaa selitys, miten evankelista on hyödyntänyt traditiota tuodakseen esille oman teologisen painotuksensa. Redaktiokritiikki on nuorin raamatuntutkimuksen perusmenetelmistä. Reflektoitu redaktiokriittinen metodi syntyi 1950-luvun keskivaiheilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Redaktiokritiikki

Kulttuuriantropologia
Eksegetiikka
Tekstuaalitieteet
Gabino Díaz Merchán

Gabino Díaz Merchán (s. 26. helmikuuta 1926) on espanjalainen kirkonmies. Hän sai vihkimyksensä katoliseksi papiksi 13. heinäkuuta 1952 ja piispaksi 22. elokuuta 1965. Hän toimi ensin Guadixin hiippakunnan piispana 1965–1969, sitten Oviedon arkkihiippakunnan arkkipiispana vuosina 1969–2002.

Aiheesta muualla
Catholic-hierarchy.org: Archbishop Gabino Díaz Merchán 

Espanjalaiset papit
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
LASEK

LASEK () on silmien taittovoimaleikkauksista viimeisin markkinoille tullut menetelmä. 

Lasek-menetelmässä sarveiskalvon pintaepiteelikerros pehmennetään noin 8 mm alueelta 20 % alkoholiliuoksella noin 30 sekunnin ajan. Tämän jälkeen epiteeli voidaan "rypyttää" sivuun hionta-alueelta ja suorittaa kylmävalolaserilla tarvittava taittovoimahionta sarveiskalvon pintaan. Hionnan jälkeen epiteelimassa kastellaan parilla tipalla BSS-liuosta ja se pyritään levittämään takaisin sarveiskalvon päälle ehjänä. 

Lasek-leikkaus markkinoitiin aikanaan korvaamaan PRK-leikkaus, koska sen piti olla jälkihoidoltaan kivuttomampi kuin PRK. Suoritetut leikkaukset ovat kuitenkin olleet jälkihoidoiltaan aivan samat kuin PRK:nkin. Eroa paranemisessa, epiteelin poistamisen (PRK) ja epiteelin säästämisen (LASEK) välillä ei käytännössä ole. Molemmissa on 2-3 kipupäivää ja UV-kalvo tuhoutuu sarveiskalvolta noin vuodeksi (Bauman:in kalvo). Samoin näön vakiintuminen ja sen muuttuminen on selvästi hitaampaa, kuin LASIK-leikkauksessa.

Katso myös
LASIK
PRK

Aiheesta muualla    
Silmien laserleikkaus

Kirurgia
Laserit
Silmät

hu:Lézeres szemműtét
Sanoman toimittajakoulu

Sanoman toimittajakoulu eli Sanomien toimittajakoulu on Sanoman (ent. SanomaWSOY) ja aiemmin sen tytäryhtiö Sanoma Osakeyhtiön (nyk. Sanoma News) järjestämä toimittajan työhön keskittyvä koulutusohjelma. Koulu on kurssimuotoinen, ja yhden kurssin pituus on ollut yleensä noin puolitoista vuotta. Kurssin käyneistä moni on työllistynyt Sanoma-yhtiöiden palvelukseen.

Sanoman toimittajakoulun ensimmäinen kurssi järjestettiin vuonna 1967. Vuosina 1967–2008 on järjestetty yhteensä kolmetoista yleistoimittamiseen keskittynyttä peruskurssia. Lisäksi on järjestetty erillinen taloustoimittajakurssi (1997–1998) sekä uuden median kurssi (2000–2001).

Sanoman toimittajakoulu on historiansa aikana kouluttanut 250 yleistoimittajaa, 19 taloustoimittajaa ja 18 uuden median toimittajaa pitkillä kursseillaan. Sanoma järjestää Toimittajakoulu-nimen alla myös henkilöstönsä täydennyskoulutusta.

Sanoman toimittajakoulun 13. peruskurssi päättyi elokuussa 2008. Sitä edellinen peruskurssi järjestettiin vuosina 1989–1990.

Sanoman toimittajakoulun ovat käyneet muun muassa Helsingin Sanomien entinen vastaava päätoimittaja Janne Virkkunen, Yleisradion uutisankkuri Matti Rönkä, STT:n entinen päätoimittaja ja toimitusjohtaja Mika Pettersson, Helsingin Sanomien toimittaja Ilkka Malmberg, Suomen Kuvalehden päätoimittaja Tapani Ruokanen, Sanoma Magazinesin toimitusjohtaja Eija Ailasmaa, toimittaja Aarno Laitinen, Helsingin Sanomien entinen vastaava päätoimittaja Mikael Pentikäinen, Helsingin Sanomien entinen uutistoiminnasta vastannut päätoimittaja Reetta Meriläinen ja MTV3:n rikostoimittaja ja kirjailija Jarkko Sipilä.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Sanoma
Suomalaiset oppilaitokset
Toivo Aro

Toivo Johannes Aro (entinen Käck) (3. heinäkuuta 1891 Joroinen – 5. helmikuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen toimistonhoitaja ja poliitikko. Aro toimi sosialidemokraattien kansanedustajana (1929–1930) sekä kaupunginvaltuutettuna Savonlinnassa.

Nuoruudessaan Aro työskenteli rakennusmiehenä ja myöhemmin rakennustyön johtajana. Hän suoritti kansakoulun ja teollisuuskoulun, jonka jälkeen hän sai pätevyyden toimia rakennuspiirtäjänä. Kansanedustajaksi Aro valittiin Mikkelin läänin vaalipiiristä vaaleissa 1929. Kansanedustajana Aro oli jäsen Suuressa valiokunnassa ja Pankkivaliokunnassa. Eduskuntatyön jälkeen hän työskenteli Savonlinnan kaupungin työnvälitystoimiston johtajana vuoteen 1950 asti.      

Aalto oli naimisissa vuosina 1921–1946 Sofia Ottavaisen kanssa ja vuodesta 1947 lähtien Martta Elina Laukkasen kanssa.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Savonlinnan kaupunginvaltuutetut
Etelä-Savon vaalipiiri
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
III: So Long Suckers


III: So Long Suckers on suomalaisen doom metal -yhtye Reverend Bizarren kolmas ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007. Levyltä julkaistiin 30. toukokuuta 2007 16-minuuttinen single Teutonic Witch, joka nousi suoraan Suomen singlelistan ykköseksi. Itse albumi nousi ilmestyttyään Suomen albumilistan kuudenneksi.

Kappaleet 
CD 1

CD 2

Kokoonpano 
 Albert Witchfinder – basso, laulu
 Peter Vicar – kitara
 Earl of Void – rummut, kitara

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Reverend Bizarren albumit
Kaikessa soi blues – Toivo Kärkeä sinisin sävyin

Kaikessa soi blues – Toivo Kärkeä sinisin sävyin on tribuuttilevy, joka sisältää eri suomalaisartistien tulkintoja Toivo Kärjen sävellyksistä. Levy julkaistiin vuonna 2003.

Kappaleet 
Kaikki sävellykset Toivo Kärki, ja sovitukset Kalle Elkomaa.

 Pentti Hietanen: Kaikessa soi blues – 4'47
 Maarit: Aurinko laskee länteen – 5'07
 Vesa-Matti Loiri: Kaksi ystävää – 5'39
 Mari Palo: Märkää asfalttia – 4'36
 Jukka Leisti: Nelostie – 3'19
 Heini ja Pentti Hietanen & Jaakko Kuusisto: Näin kai määrätty on – 6'03
 Tango For Four: Liljankukka – 3'51
 Maarit: Onni, jonka annoin pois – 4'24
 Pentti Hietanen: Ikuisuuteen mikään kestä ei – 4'32
 Kake Aunesneva & Martti-Mikael Järvinen: Kaksi vanhaa tukkijätkää – 5'31
 Vesa-Matti Loiri: Neljäs mies – 3'18
 Tango For Four: Hiljainen kylätie – 3'01

Lähteet 
 CD:n kansilehti

Vuoden 2003 albumit
Tribuuttialbumit
Suomalaiset jazzalbumit
Suomalaiset bluesalbumit
Raymarine

Raymarine PLC on alkujaan vuonna 1923 perustettu, Portsmouthissa toimiva, merenkulussa käytettävien kuluttajaelektroniikkatuotteiden valmistaja. Sillä on palveluksessaan noin 430 henkeä. Tämän englantilaisen yrityksen kohderyhmänä ovat pääasiassa harrastusveneilijät ja kevyt ammattikäyttö, jolla markkinasegmentillä yritys on maailman johtava.

Yritys
Yrityksen alkuperäinen nimi oli Nautech Limited, jonka Derek Fawcett perusti tehdäkseen edullisen automaattiohjauslaitteen (autopilotin), jolle hän antoi tuotenimen Autohelm. Tuotteen suosio mahdollisti tuotevalikoiman laajentumisen, ja vuonna 1990 yritys myytiin yhdysvaltalaiselle puolustusalan yritykselle Raytheonille. 25. helmikuuta 2008 Raymarine osti suomalaisen NavSystems Oy:n. Raymarinen osake noteerattiin aiemmin Lontoon pörssissä, mutta vuonna 2010 Raymarine siirtyi yritysostolla osaksi yhdysvaltalaista FLIR Systemsiä. FLIR Systems on noin 3 500 hengen pörssiyritys, jonka kotipaikka on Oregonin osavaltion Wilsonville.

Tuotteet
Tuotevalikoimaan kuuluvat nykyään lähes kaikki merenkulussa käytettävät kuluttajatuotteet, GPS-navigointilaitteet, VHF-radiot, kaikuluotaimet, tutkat, automaattiohjauslaitteet (tuotemerkillä Autohelm) sekä omiin laitteisiin liittyvät PC-ohjelmistot.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Raymarinen kotisivut
 MacArthur backer's profits rise (2005)  (theguardian.com)

Brittiläiset elektroniikkayhtiöt
Vesiliikenne
Paikannus
LASIK

LASIK () on läppäleikkaus, jolla korjataan silmien taittovika. Toimenpiteessä silmän pintaan tehdään noin 100 mikrometriä paksu läppä, joko mekaanisella mikrokeratomilla tai femtosekuntitaajuudella pulsoivalla laserilla. 

Tämän jälkeen läpän alta paljastunutta sarveiskalvon sisäistä kudosta muokataan excimer-laserilla halutun muotoiseksi taittovirheen korjaamiseksi. Sarveiskalvo on yleensä noin 500-600 mikrometriä eli 0,5-0,6 millimetriä paksu. 250 mikrometriä siitä pitää jättää koskemattomaksi. Taittovirhehionnassa laserlaite käyttää keskimäärin 13 μm/1 diopteri (myös hajataitto). 

Laseroinnin jälkeen kirurgi asettaa läpän takaisin ja varmistaa, että väliin ei jää ilmakuplia. Läppä pysyy itsestään paikallaan, ja kiinnittyy parantumisen myötä jälleen muuhun sarveiskalvoon.

Suomen ilmailuopisto ei luokittele LASIK-leikkausta korjaavana toimenpiteenä, vaan edellyttää samoja raja-arvoja ennen leikkausta kuin silmälasien käyttäjiltä; suurin sallittu likinäköisyys on -3.0D, suurin sallittu kaukotaitteisuus on +4.25D, anisometropiaa saa olla enintään 2D, hajataitteisuutta saa olla korkeintaan 1D.

Aiheesta muualla    
Suomessa käytössä olevat LASIK-laserlaitteistot 
Yleistä tietoa silmien laserleikkauksesta

Leikkaukset
Laserit
Silmät
Tuomas Bryggari

Tuomas Bryggari (tai Bryggare) (8. joulukuuta 1881 Jääski – 31. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kivityömies ja tarkastaja sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.

Bryggari syntyi rukkisorvaaja Paavo Bryggarin ja Maria Himmasen lapsena Jääskessä vuonna 1872. Bryggari kävi kolme luokkaa kansakoulua, jonka jälkeen hän elätti itsensä sekalaisilla töillä toimien mm. paimenena, renkinä, kivityömiehenä ja rautatierakennuksilla Jääskessä ja Helsingissä. Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 hänet tuomittiin poliittisista syistä vankilaan. Vapauduttuaan hän työskenteli Suomen Ammattijärjestön järjestäjänä ja luennoitsijana sekä myöhemmin Vaasan läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä.

Kansanedustajana Bryggari toimi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1922–1948. Eduskunnassa hän toimi muun muassa Suuren valiokunnan ja Valtiovarainvaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi kuudesti presidentin valitsijamiehenä sekä Kansaneläkkeensaajien keskusliiton ja Suomen rakennustyöväen liiton puheenjohtajana.

Bryggari oli naimisissa vuosina 1909–1926 Lempi Maria Juhontyttären kanssa (ero 1931) ja myöhemmin vuodesta 1938 alkaen Ida Wilhelmiina Niemisen kanssa.

Lähteet 

 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Vaasan läänin itäinen vaalipiiri
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Dario Franchitti

George Dario Marino Franchitti (s. 19. toukokuuta 1973 Bathgate) on skotlantilainen kilpa-autoilija. Hän on kilpaillut pääasiassa Pohjois-Amerikan ovaaliradoilla.

Mikroautoilla uransa aloittanut Franchitti voitti vuonna 1984 Skotlannin juniorimestaruuden, vuosina 1985–1986 Britannian juniorimestaruuden ja 1988 yleisen Skotlannin mestaruuden. Kilpailtuaan kaksi vuotta Formula Vauxhall -sarjassa hän siirtyi 1994 Britannian Formula 3 -sarjaan, missä ajoi niin ikään kahden vuoden ajan. Vuonna 1996 hän kilpaili AMG Mercedeksellä Saksan vakioautojen mestaruussarjassa DTM:ssä (sittemmin ITC).

Vuosina 1997–2003 Franchitti ajoi CART-sarjaa, missä hänen parhaimmaksi saavutuksekseen jäi kakkossija Green Racing -tallin autolla kaudella 1999 tasapisteillä mestari Juan Pablo Montoyan kanssa. Vuotta aikaisemmin hän oli sijoittunut sarjassa kolmanneksi. CART-sarjasta hän saavutti kaikkiaan kymmenen osakilpailuvoittoa.

Vuonna 2003 Franchitti siirtyi Indy-sarjaan, missä hän jatkoi kilpailemista sittemmin Andretti Greeniksi nimensä muuttaneessa tallissa. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa oli 2004, jolloin hän saavutti myös ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Milwaukeen ovaalilla. Vuonna 2007 Franchitti voitti sekä Indianapolisin 500 mailin ajon että sarjan kokonaiskilpailun mestaruuden. Kaikkiaan hän on urallaan saavuttanut IRL:ssä 20 osakilpailuvoittoa. 

Franchitti on kilpaillut Green-tallin kalustolla myös American Le Mans -sarjassa yhdessä veljensä Marinon sekä Bryan Hertan kanssa. Hän on ajanut myös yksittäisiä NASCAR-kilpailuja eri luokissa. Vuonna 2008 Franchitti voitti yhdessä Montoyan, Scott Pruettin ja Memo Rojasin kanssa Daytonan 24 tunnin ajon.

Franchitti voitti myös Indy mestaruuden 2011, juhlallisuudet kuitenkin peruttiin Dan Wheldonin kuoltua päätöskilpailussa Las Vegasissa.

Vuonna 2010 Franchitti uusi Indianapolis 500 -voittonsa.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen sivu
 IndyCar-profiili 

Brittiläiset autourheilijat
American Le Mans Series -kuljettajat
Grand-Am-kuljettajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Arthur Indola

Arthur Anders Indola (käytti Saksassa peitenimeä Andersson), (3. kesäkuuta 1895 Lappajärvi – 17. joulukuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat liikemies Anders Indola ja Hilma Sofia Weber. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna  1919 Maria Jakolewna Podjapolskin kanssa.

Opinnot
Indola kävi kolme luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja Vaasan ruotsalaisen kauppakoulun vuosina 1911–1913.

Jääkärikausi

Indola toimi liikemiehenä Vaasassa ennen kuin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 18. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän haavoittui lievästi Missellä 25. heinäkuuta 1916. Hän suoritti myös Schaulenissa vuonna 1917 järjestetyn autokurssin.

Suomen sisällissota
Katso myös: Suomen sisällissota
Indola saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) kornetiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin adjutantiksi Karjalan ratsujääkärirykmenttiin, minkä riveissä hän otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.

Sisällissodan jälkeinen aika
Indola palveli sisällissodan jälkeen Hämeen ratsurykmentissä ase-, viesti- ja lähettiupseerina sekä eskadroonanpäällikkönä, josta hänet siirrettiin 24. heinäkuuta 1919 Hyökkäysvaunurykmenttiin, missä hän toimi ensin adjutanttina ja 14. syyskuuta 1920 alkaen 1. patterin päällikkönä ja 1. toukokuuta 1921 lähtien talouspäällikkönä. Armeijasta hän erosi 12. syyskuuta 1923 ja siirtyi Helsinkiin mainosalalle. Hänet haudattiin Helsinkiin.

Lähteet
Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1934 kuolleet
Rouva Miniver

Rouva Miniver () on William Wylerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1942. Sen nimihenkilö, Rouva Miniver, oli Times-lehden kolumneissa 1930-luvun lopulta alkaen esiintynyt fiktiivinen perienglantilainen perheenäiti. Kolumnit ilmestyivät kirjana, jonka pohjalta elokuva tehtiin. Elokuvan propagandistinen tarkoitus oli hälventää amerikkalaisten ennakkoluuloja vanhanaikaisia ja luokkatietoisia brittejä kohtaan yhteisten sotaponnistusten lähestyessä.

Elokuvasta tuli kassamenestys ja se sai kuusi Oscaria: parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, parhaasta naispääosasta, naissivuosasta, kuvauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta.

Elokuva valittiin vuonna 2009 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

Näyttelijät

Lähteet 

Vuoden 1942 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
William Wylerin ohjaamat elokuvat
Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saaneet elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Pyhä Nino

Pyhä Nino, myös Nina (), oli pyhimys, joka toi kristinuskon Georgiaan 300-luvun alussa. Hänen elämänsä vaiheista on säilynyt hyvin ristiriitaista tietoa.

Ninon uskotaan syntyneen noin vuonna 280. Hänen vanhempansa olivat hurskaita kristittyjä ja arvostettuja: Ninon isä Zabulon toimi kenraalina keisari Maximilianin alaisuudessa ja äiti Susanna taas oli Jerusalemin patriarkan sisar. Ninon ollessa 12-vuotias perhe kuitenkin myi koko omaisuutensa ja muutti Jerusalemiin. Isä antoi munkinlupauksen ja jätti perheensä. Äiti puolestaan vihittiin diakoniksi ja Nino annettiin paikallisen vanhan Sara-nimisen naisen kasvatettavaksi, joka vahvisti tytön uskoa. Myöhemmin hän sai kuulla georgialaisista pakanoista ja rukoili siunausta Georgian matkalleen. Kertoman mukaan Kaikkeinpyhin Jumalansynnyttäjä ilmestyi Ninolle ja antoi tälle tehtäväksi käännyttää georgialaiset. Jumalanäiti antoi Ninolle viiniköynnösristin suojatakseen tätä kaikilta vaaroilta.

Pyhä Nino käännytti kristinuskoon kuningatar Nanan ja tämän puolison, kuningas Mirian III:n, joka teki kristinuskosta virallisen valtionuskonnon. Kuningatar Nanan kerrotaan kärsineen taudista, jota yksikään lääkäri ei kyennyt parantamaan, mutta Nino kuitenkin onnistui tässä.

Viiniköynnösristi eli Pyhän Ninan risti on edelleen keskeinen Georgian ortodoksikirkon symboli. 

Ninolle annettuja titteleitä ovat mm. georgialaisten valaisija ja apostolien vertainen.

Lähteet 

Pyhimykset
Kirkkohistoria
Georgian historia
Kristinusko Georgiassa
Lasikko

Lasikko eli vitriini on ainakin yhdeltä tahkoltaan lasia oleva laatikko tai kaappi, johon esineitä asetetaan näytteille. Vitriinikaappeja on esimerkiksi museoissa, jotka esittelevät niissä arvokkaampaa esineistöään lasin takana. Myös yksityiskodeissa voidaan lasikkoihin sijoittaa vaikkapa astioita, kunniamerkkejä tai muita tavaroita, jotka halutaan pitää esillä. Kaappimaisten säilytystilojen lisäksi lasikolla voidaan tarkoittaa myös kannettavissa olevaa lasilaatikkoa, johon on kerätty näytteeksi esimerkiksi eri perhoslajien yksilöitä. Vitriiniä jossa säilytetään ruokailuastioita kutsutaan myös astiakaapiksi (eng. a china cabinet) ja se on senkin, pöydän ja tuolien ohella yksi perinteisen ruokasalin tyypillisimmistä kalusteista länsimaissa.

Säilytyskalusteet
Museot
Anna Haapasalo

Anna Haapasalo (24. helmikuuta 1882 Sortavalan mlk – 13. kesäkuuta 1965 Mikkeli) oli suomalainen liikkeenharjoittaja ja pienviljelijä sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.

Haapasalo syntyi talollinen Jakob Tiaisen ja Anna Ropposen lapsena Sortovalan maalaiskunnassa vuonna 1882. Hän työskenteli mm. kahvilaliikkeen harjoittajana Terijoella sekä leipomoliikkeen harjoittajana Viipurissa ja Pitkärannassa.

Kansanedustajana Haapasalo toimi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1919–1922. Eduskunnassa hän toimi Suuren valiokunnan jäsenenä. Lisäksi hän oli mm. Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja Sosialidemokraattisen naispiirin piiritoimikunnan jäsen. 

Kansanedustajakautensa jälkeen Haapasalo toimi pienviljelijänä ja pienyrittäjänä Sortavalan maalaiskunnassa sekä myöhemmin toisen maailmansodan jälkeen pienviljelijänä Mikkelin maalaiskunnassa.

Haapasalo oli naimisissa vuodesta 1907 lähtien Uuno Haapasalon kanssa. Heidän poikansa oli kansanedustaja K. F. Haapasalo.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuutetut
Viipurin läänin itäinen vaalipiiri
Vuonna 1882 syntyneet
Vuonna 1965 kuolleet
Samuli Inkinen

Samuli Inkinen (s. 17. joulukuuta 1894 Kirvu) oli suomalainen jääkäri ja suojeluskuntaupseeri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Samuli Inkinen ja Anna Welling. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Martta Sylvia Mäkisen kanssa.

Opinnot
Inkinen kävi kansakoulun ja suoritti suojeluskuntain yliesikunnan päällystökoulun Hämeenlinnassa vuonna 1920.

Jääkärikausi

Inkinen toimi kauppa-apulaisena Kirvussa ennen kuin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, jonka jälkeen hänet siirrettiin Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin 7. kesäkuuta 1917.

Suomen sisällissota
Katso myös: Suomen sisällissota
Takaisin Suomeen Inkinen palasi 24. maaliskuuta 1918 höyrylaiva S/S Arcturuksen toisella sotatarvikkeiden kuljetusmatkalla Vaasaan ja hänet sijoitettiin sisällissotaa käyvään Valkoiseen armeijaan koulutus- ja muonitusaliupseeriksi 5. Jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonaan ja osallistui taisteluihin Karjalankannaksella.

Sisällissodan jälkeinen aika
Inkinen palveli sisällissodan jälkeen 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Somerniemen suojeluskuntaan 1. lokakuuta 1919 alkaen. Somerniemeltä hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1922 Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin 6. alueen päälliköksi, mistä tehtävästä hän erosi 1. maaliskuuta 1923 ja siirtyi kauppiaaksi Somerolle, mutta antautui vuonna 1927 alkaen kauppamatkustajaksi eri yrityksiin muun muassa Oy Mercantile Ab:lle, missä palvelikin viimeiseksi aina vuoteen 1939 saakka.

Talvi- ja jatkosota
Inkinen osallistui talvisotaan Porvoon suomalaisessa suojeluskunnassa muun muassa vartiokomppanian päällikkönä. Välirauhan aikana hän toimi Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n palveluksessa Porvoossa ja jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Pioneeripataljoonan perustamistehtäviin Porvooseen ja pataljoonan perustamisen tultua suoritetuksi Pioneerikoulutuskeskukseen, josta hänet siirrettiin edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 10:een, kunnes vihdon hänet siirrettiin talousupseeriksi Järjestelykeskus 2:n 1. pataljoonaan, mistä hänet kotiutettiin vuonna 1942 ja hän siirtyi Oy Alko Ab:n palvelukseen Porvooseen. Alkoa hän palveli vuoteen 1949 saakka.

Lähteet
Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.

Viitteet

Jääkärit
Vuonna 1894 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Richard Durham

Richard Durham (6. syyskuuta 1917 Raymond, Mississippi – 24. huhtikuuta 1984) oli afroamerikkalainen radiokäsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten luomastaan Destination Freedom -radiosarjasta. Sarja kuvasi tunnettujen afroamerikkalaisten henkilöiden elämää ja saavutuksia. Durhamin tavoitteena oli antaa afroamerikkalaisten elämästä todenmukaisempi kuva, kuin mitä muualta mediasta sai. Sarjaa esitettiin NBC:n omistamalla WMAQ-radioasemalla 1948–1950.

Ennen Destination Freedomia Durham oli kirjoittanut Democracy USA-sarjaa CBS:n omistamalle WBBM-asemalle ja saippuaooppera Here Comes Tomorrow WJJD:lle.

Richard Durham nimettiin Radio Hall of Fameen 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla
MBC: Historic African-American Radio Collection Donated to The Museum of Broadcast Communications

Radio Hall of Fame
Yhdysvaltalaiset radiokäsikirjoittajat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Janet Sawbridge

Janet Ann Sawbridge (s. 1947 Birmingham) on entinen brittiläinen jäätanssija, myöhemmin valmentaja ja vaikuttaja. Hän oli alun perin Gladys Hoggin oppilas Birminghamin luistelukoulussa, myöhemmin Queens Ice Clubissa. Janet Sawbridge saavutti urallaan lukuisia Britannian mestaruuksia ja jäätanssissa jopa maailmanmestaruuspronssia vuosina 1964 ja 1968 joskin eri parien kanssa. Euroopanmestaruuskisoista hänellä on jopa hopeaa. Myöhemmin Janet on toiminut menestyksellisesti valmentajana. 

Erityisesti Janet Sawbridge muistetaan pitkästä urastaan jäätanssissa, jossa hän saavutti kansainvälistä menestystä 12 vuoden ajan. Hänen parinaan 1962 - 1965 oli David Higginbottom, 1965 – 1969 Jon Lane sekä 1970 – 1974 Peter Dalby. Hänen MM-pronssinnsa tulivat siis Higgsin ja Lanen kanssa.

Valmentajana Janet Sawbridge toimii edelleen. Hänen suurimpia saavutuksiaan tällä saralla on Jayne Torvill – Christopher Dean -parin luotsaaminen maailmanmestaruuteen. Hän johdatti parin myös olympiakultaan Sarajevossa 1984, mutta sen jälkeen pari vaihtoi valmentajaa.

Lähteet

Brittiläiset taitoluistelijat
Brittiläiset urheiluvalmentajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Taurus KEPD 350

Taurus KEPD 350 on ruotsalais-saksalainen lentokoneesta laukaistava pitkän kantaman alisooninen risteilyohjus. Sitä käytetään Saksan ja Espanjan ilmavoimissa. Ohjuksen kantama ja taistelukärki on rajoitettu MTCR-sopimuksen mukaisesti noin 300 kilometriin ja alle 500 kiloon.

Saksa on hankkinut 600 ohjusta. Vuonna 2005 Espanjan hallitus päätti ostaa 46 ohjusta 57,39 miljoonan euron hintaan. Ensimmäiset toimitettiin syksyllä 2007.

Tekniset tiedot

Hinta: 950 000 euroa
Lentokorkeus: 30–40 m
Suunnistusjärjestelmä: IBN (Image Based Navigation), INS (inertiasuunnistus), TRN (maaston pintaseuranta), MIL-GPS 
Laukaisumahdolliset koneet: Eurofighter Typhoon, Panavia Tornado, JAS 39 Gripen, F/A-18 Hornet, F-15K
Käyttäjämaat: Saksa (Saksan ilmavoimat, 600 tilattu), Espanja (Espanjan ilmavoimat, 43 tilattu), Etelä-Korea

Katso myös 
AGM-158 JASSM
H-55

Lähteet 

Risteilyohjukset
Mimmi Haapasalo

Vilhelmiina (Mimmi) Haapasalo (omaa sukua Jokinen) (16. marraskuuta 1881 Kuorevesi – 16. toukokuuta 1970 Joensuu) oli suomalainen kauppias ja puvustonhoitaja sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.

Haapasalo syntyi maanviljelijä August Karlinpojan ja Hilda Maria Johanintyttären lapsena vuonna 1881 Kuorevedellä. Hän suoritti kansakoulun sekä meijerikoulun ja työskenteli meijerinhoitaja Viinijärven osuusmeijerissä Liperissä ja Osuusliike Oma-Avun myymälänhoitaja Joensuussa. Kansanedustajana Haapasalo toimi Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1914–1917. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Suuressa valiokunnassa ja Sivistysvaliokunnassa. Lisäksi hän oli mm. Mäntän ja Pielisensuun kunnanvaltuustojen sekä Sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvoston jäsen. 

Kansanedustajakautensa jälkeen Haapasalo toimi Hovimaan osuusliikkeen myymälähoitajana ja kauppiaana Mäntässä. Toisen maailmansodan aikaan hän työskenteli työvalmiusnaisten työpajan johtajana. Sodan jälkeen hän teki vielä pitkän työuran Joensuun teatterin puvustonhoitaja sekä Pielisensuun kunnansihteerinä.

Haapasalo oli naimisissa vuodesta 1907 lähtien Juho Haapasalon kanssa.

Lähteet 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Mäntän kaupunginvaltuutetut
Pielisensuun kunnanvaltuutetut
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Suomalaiset kauppiaat
Vuonna 1881 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Stadion Woudestein

Stadion Woudestein on monikäyttöinen stadion Rotterdamissa Alankomaissa. Stadion avattiin vuonna 1939, ja sitä ollaan remontoitu vuosina 1997 ja 2000. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Excelsior Rotterdamin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 3 527 ihmistä.

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 

Alankomaiden jalkapallostadionit
Rotterdamin rakennukset ja rakennelmat
Rotterdamin urheilu
Jon Stanley

Jon Stanley (s. 6. heinäkuuta 1943 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen huippulentopalloilija ja nykyinen Volleyball Hall of Famen jäsen. Hän edusti urallaan Yhdysvaltojen maajoukkuetta, jossa hän saavutti menestystä. Stanley valittiin Volleyball Hall of Fameen vuonna 1992. Hänen poikansa Clayton Stanley on nykyään myös huippulentopalloilija.

Aiheesta muualla 
 Jon Stanley - Hall of Fame 

Yhdysvaltalaiset lentopalloilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1943 syntyneet
Seychellien lippu

Seychellien lippu on Seychellien tunnus ja se on ollut käytössä nykyisessä muodossaan 18. kesäkuuta 1996 lähtien. Lipussa on viisi eriväristä viistoa, jotka edustavat taivasta ja merta (sininen), aurinkoa, joka tuo valoa elämään (keltainen), ihmisiä ja heidän määrätietoisuuttaan (punainen), oikeudenmukaista yhteiskuntaa ja harmoniaa (valkoinen) sekä maata ja elinympäristöä (vihreä). Vanhojen ja uusien lippujen mittasuhteet ovat 1:2.

Seychellit
Valtioiden liput
Springfield (Vermont)

Springfield on kunta Windsorin piirikunnassa, Vermontissa. Asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 9 373.

Kaupunki äänestettiin nettikilpailussa The Simpsons Movien ensi-iltapaikaksi. Neljätoista yhdysvaltalaista Springfieldiä osallistuivat kilpailuun videolla, ja Vermontin Springfield voitti äänestyksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vermontin kunnat
5 kulmaa kosmologiaan

5 kulmaa kosmologiaan oli viisiosainen Yle TV1:llä syyskesällä 2008 esitetty keskusteluohjelma, jota isännöi avaruustähtitieteen professori Esko Valtaoja. Sarjan ohjasi ja käsikirjoitti Atro Lahtela. Tuottajana toimi Teija Peltoniemi sekä Mika ja Niko Rihalahti. Sarjan jokaisessa jaksossa Valtaoja keskusteli maailmankaikkeudesta kahden asiantuntijan kanssa.

Sarja kuvattiin Villa Hummerheimissa, Kirkkonummella syyskuussa 2007.

Jaksot

Kaikkeuden alku
Vieraina kosmologi Kari Enqvist ja uskontotieteilijä Matti Kamppinen.

Tähdissä tehty elämä / Elämä ja tajunta
Vieraina biologi Kirsi Lehto ja tietoisuustutkija Antti Revonsuo.
 Sattuma vai välttämättömyys?
 Sattuman sanelema evoluutio
 Tietoisuus
 Tietoisuutta ilman aivoja?
 Sielu?
 Evoluution seuraava askel
 Miksi tämä kaikki?

Missä kaikki ovat? 
Vieraina geodeetti Markku Poutanen ja kuvataiteilija Jyrki Siukonen.

Tiekartta tähtiin
Vieraina professori Tuija Pulkkinen ja kuvataiteilija Antti Tanttu.

Leikin loppu
Vieraina kosmologi Kari Enqvist ja uskontotieteilijä Matti Kamppinen.

Esko Valtaojan suosittelema lukulista 

  
 
 
 
 
 
  
 
  
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 '

Aiheesta muualla 
 YLE:n ohjelmaopas: 5 kulmaa kosmologiaan (arkistoitu sivu)

Suomalaiset televisiosarjat
Tähtitiede
Tulitauko

Tulitauko tarkoittaa taukoa, jossa sotivat osapuolet lakkaavat taistelutoiminnan ja pidättäytyvät toistensa vastaisesta taistelutoiminnasta määräajaksi esimerkiksi aselevon aikaansaamiseksi. Tulitaukoa käytetään joskus taistelutaukona, jotta esimerkiksi siviilit saadaan evakuoitua taistelualueelta ennen kuin taisteluja jatketaan.

Kirjaimellisesti tulitauko tarkoittaa taukoa tuliaseiden käytössä vihollista tai vastustajaa vastaan. Tulitaukoa voidaan käyttää myös väärin esimerkiksi poliittiseen taktikointiin tai omien hyökkäysaikeiden vahvistamiseen. Suhtautuminen tulitaukoon riippuu osapuolten omaamasta sotilaallisesta ja poliittisesta kulttuurista tai doktriinista.

Sodankäynti
Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa

Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa on siviilitarkkailuoperaatio, jota Euroopan unioni valmistelee 200 tarkkailijan vahvuisella osastolla. Suomi on tukenut operaatiota vuodesta 2008 lähettämällä operaatioalueelle kerrallaan 10-15 vahvuisen tarkkailijaryhmän, jonka ryhmänvanhimpana ja Kuopiossa sijaitsevan Kriisinhallintakeskuksen yhteyshenkilönä toimii Sini Rämö (maaliskuusta 2019 alkaen), aiemmin Johannes-Mikael Mäki ( 2017 - 2019). Tarkkailuoperaatiota johtaa tanskalainen Erik Hoeeg 

Operaation virallinen alku tapahtui 1. lokakuuta 2008 Georgian hallituksen pääministeri Lado Gurgenidzen ilmoituksella.. Operaation nykyinen mandaatti ja rahoitus on hyväksytty joulukuuhun 2019 saakka.

Euroopan unionin tarkkailuoperaatio on sen Venäjän federaatiolle tarjoama vaihtoehto Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön alkujana yhdeksän hengen sotilastarkkailuoperaation laajentamiselle sataan sotilastarkkailijaan.

Tarkkailuun on viitattu Euroopan unionin siviilitarkkailuoperaationa sen korostamiseksi, että kyseessä ei ole sotilaallinen eikä sotilaiden suorittama sotilastarkkailu, mutta kaikkien siviilitarkkailijoiden ei tarvitse olla lähettävien maiden poliisiviranomaisia tai poliisikoulutettuja. Esimerkiksi Suomi lähettää operaatioon tarkkailijoiksi vain siviilitaustaisia henkilöitä.

Katso myös
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö Georgiassa

Lähteet 

Georgian historia
Etelä-Ossetia
Siviilikriisinhallinta
Euroopan unionin ulkopolitiikka
Sarissa

Sarissa tai sarisa () oli 4-7 metriä pitkä keihäs, jota käytettiin antiikin Kreikan ja Makedonian falangeissa. Sarissa oli tehty kovasta saarnipuusta ja se oli joskus jopa yli 6 metriä pitkä, joten sitä piti käsitellä kahdella kädellä. Sarissan kannassa oli pronssinen vastapaino, joka helpotti aseen pitämistä suorassa.

Sarissan otti käyttöön Makedonian kuningas Filippos II ja sitä käytettiin aina 100-luvulle eaa. asti.

Sarissalla torjuttiin muun muassa hyökkääviä ratsuväkijoukkoja. Suojausmuodostelmassa oli kaksi riviä. Eturivi oli keihäät pystyssä valmiina vastaanottamaan ratsuväen hyökkäys, ja suojaamassa takariviä. Takarivin sotilailla oli sarissa ojossa vihollisia kohti, ja he saattoivat lyödä vastustajansa hevosen selästä turvallisesti eturivin takaa keihään pituuden ansiosta.

Lähteet 

Antiikin Kreikan sotahistoria
Keihäät
UFO-Finland

UFO-Finland on suomalainen ufologia-yhdistys, jolla on omaa kustantamotoimintaa. Yhdistyksen mukaan se kerää ufo-havaintoja, tutkii ja levittää tietoutta ufoista. Yhdistyksen itsensä mukaan se tekee tieteellistä työtä.

UFO-Finland on rekisteröity 24. kesäkuuta 1999, kotipaikkana Helsinki.

Julkaisut 

 Lou Baldin: Alienmatka ISBN 978-952-65027-0-0
 Thomas J. Carey, Donald R. Schmitt: Roswellin todistajat ISBN 978-952-67713-9-7
 Lawrence R. Spencer: Roswellin avaruusolennon haastattelu ISBN 978-952-67713-8-0
 Lou Baldin: Alienyhteys ISBN 978-952-67713-6-6
 Atte Särkelä: Kohti ärjännettä ISBN 978-952-67713-5-9
 Piotr Cielebias: Outojen ilmiöiden maa ISBN 978-952-67713-4-2
 Atso Haapanen: Kummituslennot - Vakoilijoita vai ufoja? ISBN 978-952-67713-3-5
 Tapani Koivula: Kosminen kosketus ISBN 978-952-67713-2-8
 Nick Redfern: Todellinen mysteeri MIB ISBN 978-952-67713-1-1
 Lasse Ahonen (toim.): Tieteellisiä ufotutkimuksia ISBN 978-952-67713-0-4
 Håkan Blomqvist: Muukalaiset keskuudessamme ISBN 978-951-98374-9-9
 Timothy Good: Sisäpiiri - Ufot, sotilaat ja tiedustelupalvelut ISBN 978-951-98374-8-2
 Atso Haapanen: Puolustusvoimien ufohavainnot 1933-1979 ISBN 978-951-98374-7-5
 Matias Päätalo: Tähdistä olemme tulleet ISBN 978-951-98374-6-8
 Matias Päätalo: Tähtiä ja outoja ilmiöitä ISBN 951-98374-4-2
 Björn Borg: Tähtitieteilijät ja ufot ISBN 951-98374-3-4
 Björn Borg: Onko ufoilmiössä logiikkaa? ISBN 951-98374-2-6
 Björn Borg: Tosiasioita ufoilmiöstä ISBN 951-98374-1-8
 Peter A. Sturrock: Uforaportteihin liittyvä fysikaalinen todistusaineisto ISBN 951-98374-0-X

Katso myös 
Ufologia
Suomen Ufotutkijat

Lähteet

Aiheesta muualla
Yhdistyksen kotisivut

Ufotutkijat
Suomalaiset järjestöt