joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Margaret Chan

Margaret Chan (, yksinkertaistettu kirjoitustapa 陈冯富珍, s. 1947 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen lääkäri, joka oli Maailman terveysjärjestö WHO:n pääjohtaja 2007–2017. Hänet nimitettiin tehtävään 9. marraskuuta 2006 edellisen johtaja Lee Jong-wookin kuoltua keväällä 2006.

Aiemmin Chan on työskennellyt Hongkongin terveysministeriön johtajana (1994–2003) ja WHO:n hallinnossa yleisvaarallisen influenssan osaston johtajana ja sen jälkeen apulaispääjohtajana (2003–2006).

Chan opiskeli Kanadassa University of Western Ontariossa, missä hän suoritti kandidaatin tutkinnon (B.A.) 1973 ja lääketieteen tutkinnon (M.D.) 1977. Vuonna 1985 Chan suoritti lisäksi maisterin tutkinnon (Master of Science) kansanterveystieteestä Singaporen kansallisessa yliopistossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hongkongilaiset henkilöt
Lääkärit
Vuonna 1947 syntyneet
YK:n virkamiehet
Elävät henkilöt
Samuel Moreno Rojas

Samuel Gustavo Moreno Rojas (s. 11. helmikuuta 1960, Miami, Florida) on kolumbialainen  poliitikko. Hän oli senaattori 2001-2006 ja maan pääkaupungin Bogotán pormestari 2007-2011. Hänen isosisänsä oli maata 1950-luvulla hallinnut kenraali Gustavo Rojas Pinilla.

Lähteet 

Kolumbialaiset poliitikot
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Jacobo Sanz Ovejero

Jacobo Sanz Ovejero, yleensä vain Jacobo (s. 10. heinäkuuta 1983 Valladolid, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä Kreikan pääsarjassa pelaavaa PAOKia.

Ura 
Jacobo on Real Valladolidin junioriakatemian kasvatti. Ennen siirtymistään edustusjoukkueeseen, hän pelasi kaudet 2003–2004 ja 2004–2005 lainalla. Palatessaan Valladolidiin, joukkue pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän joutui kuitenkin tyytymään joukkueessa kolmosvahdin rooliin.

Kauden 2007–2008 hän pelasi Numanciassa. Otteluita kertyi kauden aikana yhteensä 32 kappaletta. Numancia voitti Segunda Divisiónin ja nousi kolmen kauden tauon jälkeen pääsarjaan. Jacobolla oli kahden vuoden sopimus Numancian kanssa, joka kuitenkin sisälsi Valladolidin takaisinosto-oikeuden.

Heinäkuussa 2008 Jacobo palasi Valladolidiin ja teki kolmivuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. Kauden 2008–2009 aikana madridilaisseura Getafe kärsi maalivahtipulasta, kun joukkueen molemmat maalivahdit Roberto Abbondanzieri ja Oscar Ustari olivat loukkaantuneina. Näin Jacobo siirtyi kauden loppuun asti kestävällä sopimuksella Getafeen. 14. syyskuuta 2008 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Real Betisiä vastaan.

Tammikuussa 2009 Abbondanzieri palasi Argentiinaan ja niin Jacobo nousi jälleen joukkueen ykkösmaalivahdiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Esittely Getafe CF:n sivustolla 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Kari Viljanen

Kari Viljanen (s. 10. joulukuuta 1955 Ulvila) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Viljanen edusti koko uransa jyväskyläläistä JyP HT:tä, ensin kausina 1977–1985 joukkueen pelatessa ensimmäisessä divisioonassa ja vielä kolmen kauden ajan sen jälkeen kun JyP HT nousi SM-liigaan. Siviiliammatiltaan Viljanen on mittamies. Hänen poikansa Jaakko Viljanen on myös jääkiekkoilija.

Lähteet 
 

Suomalaiset jääkiekkomaalivahdit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Museo Torpin Tykit

Museo Torpin Tykit on Inkoossa sijaitseva erikoismuseo. 

Museo avattiin 14. kesäkuuta 1998. Museon perustajat ovat Sven-Eric Wadstein sekä Camilla ja Hege Högström. Museossa käy kesäisin pari tuhatta kävijää. Museo on auki kesällä päivittäin, talviaikana kiinni, muina aikoina puhelinvarauksella. Sisäänpääsy museoon on maksullinen.

Kokoelmat 
Museolla on esillä noin 40 tykkiä (panssaritorjunta-, ilmatorjunta-, jalkaväki- ja laivastotykkejä), aseita, ajoneuvoja, univormuja, pienoismalleja, MI-8 kuljetushelikopteri ja muuta sotamateriaalia.
 Tykkejä: Pak 40 eli 75 mm panssarintorjuntatykki, M-32 45 K piiskatykki, M-46 (130 mm rannikkokanuuna), 105 H 33. mm.
 Ajoneuvoja: Willys MB 1943, Dodge WC-57 Command Car, Ural-375D, Volvo PVPJTGBIL 9031. "PV-jeep". mm.
 Aseita: Suomi-konepistooli, Heckler & Koch G3, Mauser Kar 98k, Carl Gustav m/45. mm.
 Neuvostovalmisteinen kuljetushelikopteri Mi-8, Tupolevin SB-2M-100A jäänteitä, Tykkivene Uusimaan ja Tykkivene Hämeenmaan 105 mm:n Rheinmetallin valmistamat tykit. 120 KRH 38 77 kranaatinheitin. mm.

Katso myös 
Sotamuseo
Suomen Tykistömuseo

Lähteet 
 15-vuotisjuhlapäivä
 Kymmenen vuotta sitten perustettuun Torpin tykkimuseoon tulee joka vuosi uutta ihmeteltävää.
12.7.2003 Turun Sanomat
Tuliterä Dodge Nitro poseeraa toisen maailmansodan aikaisten Dodge WC 57:n ja Dodge WC 62:n kanssa. HS 
http://www.katsomo.fi/?progId=26512&itemId=19671 Museo Torpin Tykit lainaa ilmatorjunta tykin Forum Marinum:ille Turkuun
https://www.visitfinland.com/fi_FI/web/guest/255/-/article-detail/10123/15857866/previewLanguageId_en_US

Viitteet

Aiheesta muualla 

Museon kotisivut
facebook.com/MuseoTorpinTykit

Inkoon historia
Inkoon rakennukset ja rakennelmat
Torpin tykit
Sorva (Nokia)

Sorva on yksi Nokian kylistä noin 24 km Tampereelta. Kylä sijaitsee Pyhäjärven rannalla. Vuoteen 1976 Sorva oli osa Tottijärven kuntaa. Ensimmäinen maininta kylästä historiallisissa asiakirjoissa on 1540-luvulta. Sorvan naapurikyliä ovat entinen kuntakeskus Tottijärvi, Sammalisto ja Tervasuo.

Vuonna 2012 Sorvan kylä oli esillä MTV3:n Putous-viihdeohjelmassa, jossa näyttelijä Aku Hirviniemen tulkitsema sketsihahmo, sananmuunnoksia puheessaan viljelevä pastori Usko Eevertti Luttinen ilmoitti sen asuinpaikakseen.

Yle TV1:sen draamasarja Korpelan kujanjuoksu on kuvattu Sorvan kylässä.

Sorvassa on toiminut kansakoulu vuosina 1927−1967.

Asukkaat
0−14-vuotiaat: 45
15−64-vuotiaat: 173
Yli 65-vuotiaat: 46

Yhteensä: 264 asukasta

Palvelut 
2,5 km pitkä hiihtolatu, lähtö Rekolantieltä tai Uotilan kohdalta
Riihilahdessa valaistu urheilukenttä, joka jäädytetään talvisin
Uimarannat Riihilahdessa ja Riihitiellä
Lasten leikkipaikka Riihitiellä
Jätteenkeräyspiste

Nähtävyydet
Uotilan vanha sukutila kylätien varrella
Rekola, kivikautinen asuinpaikka
Naulonsuo, kivikautinen asuinpaikka
Vanha koulurakennus Sorvantiellä Riihilahteen mentäessä

Lähteet

Aiheesta muualla 
Nokian kylät
Nokian kaupunki  
Tottijärven koulu 
Nokian kylät
Tottijärvi
Loosin’ Face

Loosin' Face on grindcore-yhtye Rotten Soundin vuonna 1996 ilmestynyt EP-levy. EP julkaistiin alun perin ainoastaan vinyylinä. Kappaleet on julkaistu CD-formaatissa vuonna 2003 ilmestyneellä kokoelmalevyllä From Crust 'til Grind. Osa EP:n kappaleista julkaistiin uudelleennauhoitettuna versioina Under Pressure-albumilla vuonna 1997.

Kappaleet 
Sävellykset ja sovitukset Rotten Sound, sanoitukset Keijo Niinimaa.

A-puoli
 
 
 
 
 
 
 
 

B-puoli

Kokoonpano 
 Keijo Niinimaa – basso, laulu
 Mika Aalto – kitara
 Kai Hahto – rummut
 Pekka Ranta – basso

Vuoden 1996 EP:t
Rotten Soundin EP:t
Intercontinental Cup (koripallo)

Intercontinental Cup eli seurajoukkueiden maailmanmestaruus oli FIBA:n ylläpitämä kansainvälinen sarja. Sarjaan kerättiin kaikkien FIBA:an kuuluvien maiden parhaat joukkueet pois lukien NBA-joukkueet. Sarjan pelaaminen aloitettiin vuonna 1966 ja lopetettiin vuonna 1987. FIBA yritti aloittaa turnauksen uudelleen vuonna 1996, mutta sen tilalle tuli McDonald's Championship.

Intercontinental Cupin finaalit

Mestaruudet seuroittain

Aiheesta muualla
FIBA

Koripallosarjat
Jonathan Freeman

Jonathan Freeman (s. 5. helmikuuta 1950 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen televisionäyttelijä, joka tunnetaan Jafarin ääniroolista Disneyn elokuvissa Aladdin ja Jafarin paluu, sekä televisiosarjasta Mikin klubi. Hän on esiintynyt myös useissa Broadway-näytelmissä ja oli ehdolla Tony-palkinnon saajaksi roolistaan musikaalissa She Loves Me.

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Yhdysvaltalaiset teatterinäyttelijät
Yhdysvaltalaiset ääninäyttelijät
Vuonna 1950 syntyneet
Elävät henkilöt
Oscar-gaala 1999

Oscar-gaala 1999 oli 71. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1998 parhaille elokuville. Gaala pidettiin 21. maaliskuuta 1999 Los Angeles Music Centerin Dorothy Chandler Pavilionissa. Palkintotilaisuuden juontajana toimi jo kolmannen kerran näyttelijä-koomikko Whoopi Goldberg. Ensimmäistä kertaa gaala pidettiin sunnuntaina. 

Eniten ehdokkuuksia keräsi Rakastunut Shakespeare, joka oli ehdolla 13 kategoriassa. Elokuva voitti lopulta seitsemän Oscaria. Veteen piirretty viiva oli ehdolla seitsemässä kategoriassa, mutta ei voittanut niissä yhdessäkään.

Useamman ehdokkuuden saaneet elokuvat

Kolmetoista
Rakastunut Shakespeare
Yksitoista
Pelastakaa sotamies Ryan

Seitsemän
Elisabet
Kaunis elämä
Veteen piirretty viiva

Neljä
Armageddon

Kolme
Gods and Monsters
Pleasantville – onnellisten kaupunki
Truman Show

Kaksi
Affliction – verijäljet
Central Station
Egyptin prinssi
Hilary ja Jackie
Joka leikkiin ryhtyy
Mieletön juttu
Päävärit
Siviilirohkeutta
Taivaan tuolla puolen
Zorron naamio

Ehdokkaat ja voittajat
Kaikki vuoden 1999 ehdokkaat ja voittajat

Erikoispalkinnot

Oscar-kunniapalkinto
Elia Kazan

Irving G. Thalbergin muistopalkinto
Norman Jewison

Lähteet

Oscar-gaalat
1999
Jusupov (suku)

Jusupov () on sammunut venäläinen ruhtinassuku. Se sai alkunsa nogairuhtinas Jusufista, jonka pojat siirtyivät Venäjälle vuonna 1563.

Suvun huomattavimpia edustajia ovat:
 Grigori Dmitrijevitš Jusupov (1676–1730), senaattori vuodesta 1726 lähtien, sotakollegion johtaja keisari Pietari II:n aikana;
 Boris Grigorjevitš Jusupov (1695–1759), tehtaanomistaja ja kauppakollegion presidentti vuodesta 1741;
 Nikolai Borisovitš Jusupov (1750–1831), senaattori vuodesta 1788, valtioneuvoston jäsenen vuodesta 1823, kulttuurin ja taiteen harrastaja.

Jälkimmäisen pojanpojan Nikolai Borisovitš Jusupovin kuoltua (1891) suku jäi vaille miespuolista jatkajaa. Tsaarin erityismääräyksestä ruhtinaan titteli ja sukunimi siirtyivät Nikolai Borisovitšin tyttären Zinaida Nikolajevnan aviomiehelle Feliks Feliksovitš Sumarokov–Elstonille (1856–1928). Heidän vanhin poikansa Nikolai kuoli 25-vuotiaana vuonna 1908 kaksintaistelussa kreivi Arvid Manteuffelia vastaan. Nikolai oli ihastunut Manteuffelin vaimoon Marinaan, jonka isoisä oli Suomen kenraalikuvernööri Fjodor Logginovitš Heiden. Nuorempi poika Feliks Feliksovitš Jusupov (1887–1967) järjesti vuonna 1916 palatsissaan Grigori Rasputinin murhan. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän pakeni ulkomaille.

Feliks ja hänen vaimonsa, prinsessa Irina, joka oli tsaari Nikolai II:n sisarentytär, asettuivat Pariisiin, jossa he elivät kuolemaansa saakka. Heidät on haudattu venäläiselle hautausmaalle, joka sijaitsee Sainte-Geneviève-des-Bois'ssa lähellä Pariisia. Feliks kirjoitti Pariisissa muistelmat, joissa hän kertoo elämästään sekä Rasputinin murhasta. Heidän tyttärensä Irina (s. 1915) meni naimisiin kreivi Nikolai Sheremetevin kanssa. Myöhemmin he muuttivat Kreikkaan. Heillä on tytär Xenia (s. 1942), joka asuu Kreikassa. Hänen tyttärellään Tatianalla (s. 1968) on kaksi lasta.    

Jusupoveihin liittyviä rakennustaiteellisia ja kulttuurihistoriallisia muistomerkkejä ovat:
 1760-luvulla rakennettu klassistinen Jusupovin palatsi Pietarissa (Moikan rantakatu 94), Rasputinin murhapaikka;
 ruhtinatar Zinaida Ivanovna Jusupovan eklektinen kaupunkitalo Pietarissa (Liteinyi-prospekti 42);
 Jusupovin palatsi ja puisto Pietarissa Sadovajan ja Fontankan välillä;
 Arhangelskojen kartano Moskovan alueella lähellä Krasnogorskia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän aateli
Ephippion guttifer

Ephippion guttifer on meressä elävä pallokala. Se on sukunsa ainoa laji.

Ulkonäkö ja koko 
E. guttifer kasvaa jopa 80 cm pitkäksi. Se on hopeanharmaa, valkopilkkuinen ja pienten nystermien peitossa.

Levinneisyys ja elinympäristö 
E. guttifer elää Atlantin itäosassa, Gibraltarilla ja Välimeren kaikkein läntisimmässä osassa. Sen levinneisyysalue jatkuu pitkin Afrikan länsirannikkoa etelään Angolaan asti. Se on yleinen estuaarien, merenlahtien ja laguunien laji, jota on tavattu myös avomeren trooliasemilla.

Ravinto 
E. guttifer syö taskurapuja ja nilviäisiä.

Lähteet 

Pallokalat
Tylerius spinosissimus

Tylerius spinosissimus on syvällä meressä elävä pallokala. Se on sukunsa ainoa laji.

Ulkonäkö ja koko 
Tylerius spinosissimus jää noin 12 cm pitkäksi. Se on päältä vihertävä, alta vaaleanharmaa ja pienten nystermien peitossa.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Tylerius spinosissimus elää indopasifisella merialueella 250–435 metrin syvyydessä.

Lähteet 

Pallokalat
Outi Condit

Outi Condit (s. 15. huhtikuuta 1977 Savonlinna) on suomalainen näyttelijä.  

Condit opiskeli Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella vuosina 2000–2004 valmistuen teatteritaiteen maisteriksi. Ennen opintojaan Tampereen yliopistossa hän opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla 1998–1999 sekä Stadian teatteri-ilmaisunohjaajan koulutusohjelmassa 1999–2000. 

Condit oli kiinnitettynä Turun kaupunginteatterissa vuosina 2004–2010. Hänen tunnetuin roolinsa teatterissa lienee Dollyn rooli Andri Zholdakin ohjaamassa Anna Kareninassa.

Filmografia
Pieni kuolema, 1997
Operaatio Interheil, 2001
Kaverille ei jätetä – Aino, 2003
Rikospoliisi Maria Kallio – Niina Kuusinen, 2003
Domois - Kotiinpaluu – 2005
Mogadishu Avenue – savolaiskaunotar, 2006
Puolustuksen puheenvuoro – Tiina Parkkonen, 2009
Salatut elämät – Kiia Hyvönen, 2011
Nymfit – Rose, 2014
Sorjonen – hoitaja, 2019

Lähteet

Aiheesta muualla
Turun kaupunginteatteri
Conditin teatterirooleja Ilona-esitystietokannassa
Outi Condit IMDb:ssä
Outi Condit Elonetissä

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Ahola (Järvenpää)

Ahola (aik. Vårbacka) oli Juhani Ahon ja hänen puolisonsa Venny Soldan-Brofeldtin asunto Järvenpäässä. 

Aho ja Soldan-Brofeldt muuttivat taloon vuonna 1897 vuokrattuaan sen Järvenpään kartanolta. He asuivat siellä vuoteen 1911 asti, jona aikana Aho kirjoitti muun muassa Juhan sekä osan Lastuja-kokoelmistaan. 

Ahola oli alkujaan yksikerroksinen, mutta siihen lisättiin myöhemmin, 1920-luvulla, toinen kerros. Ahola remontoitiin 1990-luvulla, ja rakennuksen alakerrassa on esitteillä Ahon ja Soldan-Brofeldtin elämäntyöstä kertova näyttely. Aholan lähiympäristössä sijaitsevat myös myöhemmin rakennetut Jean Sibeliuksen Ainola sekä Eero Järnefeltin Suviranta.

Katso myös 
 Tuusulanjärven taiteilijayhteisö

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ahola Järvenpään kaupungin sivuilla

Järvenpään historia
Järvenpään museot
Suomen kotimuseot
Lepola (Järvenpää)
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Luettelo Donkey Kong -pelisarjan hahmoista

Tämä on luettelo Donkey Kong -pelisarjassa esiintyvistä hahmoista.

Hyvät hahmot 
 Donkey Kong, lihaksikas gorilla. Pelisarjan päähahmo.
 Diddy Kong, pieni apina. Donkeyn paras ystävä.
 Cranky Kong, Donkey Kongin isoisä. Alkuperäinen Donkey Kong. Antaa hahmoille hyviä neuvoja.
 Funky Kong, Donkeyn hyvä ystävä, joka harrastaa surffailua ja pyörittää lentopalvelua.
 Candy Kong, Donkeyn tyttöystävä.
 Wrinkly Kong, Donkeyn isoäiti.
 Dixie Kong, Diddy Kongin tyttöystävä, jonka tunnistaa hyvin hänen suuresta letistään.
 Kiddy Kong, Dixien serkku. Esiintyy pelissä Donkey Kong Country 3: Dixie Kong’s Double Trouble!.
 Tiny Kong, Dixien pikkusisko, joka käyttää samankaltaista hiustyyliä.
 Lanky Kong, oranki, jolla on kyky venyttää käsiään.
 Chunky Kong, Kiddy Kongin lihaksikas, mutta pelokas isoveli.
 Rambi, voimakas sarvikuono.
 Enguarde, sininen miekkakala.
 Squawks, vihreä papukaija, joka osaa sylkeä pähkinöitä.

Dixie Kong
Dixie Kong on Donkey Kong -pelisarjassa esiintyvä videopelihahmo. Hänen ensiesiintymisensä on pelissä Donkey Kong Country 2: Diddy's Kong Quest. Hän oli myös pääosissa pelissä Donkey Kong Country 3: Dixie Kong’s Double Trouble! Dixie Kong on pelattavissa myös muissa peleissä muun muassa Mario Super Sluggers. Myös Diddy Kong Racingin Nintendo DS -versiossa Dixie Kong on pelattavana hahmona. Dixie Kongilla on pikkusisko Tiny Kong ja poikaystävä Diddy Kong.

Dixien tunnistaa parhaiten hänen suuresta letistään. Hän käyttää pinkinväristä hattua ja hihatonta paitaa. Dixie on suunnilleen Diddyn kokoinen.

Kelmit 
 Kuningas K. Rool, Donkey Kongin arkkivihollinen ja Kremling-vihollisten kuningas. Hänen tavoitteensa on varastaa Kongien kultaiset banaanit. Pelisarjan päävastus. 
 Kritter, yleisiä vihollisia. Heidän värinsä vaihtelee paljon.
 Klump, Kremling-vihollisten kenraali.
 Krusha, lihaksikas, mutta vähäjärkinen kätyri.
 Klap Trap, pieni, mutta terävähampainen krokotiili.
 Krunch, viholliset, jotka muistuttavat krittereitä.
 Muut Kremling-krokotiilit.
 Zinger, suuria ampiaisia. Yleisiä vihollisia.
 Gnawty, majavia, myös yleisiä vihollisia. Niidenkin värit vaihtelevat paljon.
 Flitter, iso sininen sudenkorento.
 Neek, harmaa rotta. Neekin pahempi muoto on nimeltään Sneek.
 Necky, korppikotka.

 
Luettelot videopelihahmoista
Roxana Crisólogo

Roxana Crisólogo Correa (s. 1966, Lima) on Suomessa asuva perulainen runoilija, kulttuuriaktivisti ja matkailija.

Hän on opiskellut kirjallisuutta ja tiedotusoppia Limassa Universidad Nacional Mayor de San Marcosissa, sekä oikeustiedettä Universidad Nacional Federico Villarrealissa sekä Helsingin yliopistossa ja erikoistunut kansainväliseen oikeuteen. Crisólogo on toiminut Red por la Democratización Global (NIGD) -järjestössä Limassa demokratisoitumisen puolesta ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.

Hän on julkaissut neljä runokokoelmaa: Abajo sobre el cielo (Alhaalla taivaan yllä), Animal del camino (Matkaeläin), Ludy D and Trenes (Junat). Crisólogo perusti monikielisen kirjallisuusprojektin Sivuvalo: Onko tämä suomalaista kirjallisuutta?, joka Koneen säätiön kolmivuotisella tuella edisti Suomessa asuvien, maahanmuuttajataustaisten runoilijoiden ja kirjailijoiden työtä ja näkyvyyttä. 

Parhaillaan hän edustaa Suomea koordinaattorina NolitchX Nordic Literatures in Change and Exchange -kirjallisuusprojektissa, jonka tavoitteena on edistää maahanmuuttajakielillä työskentelevien kirjailijoiden verkostoitumista Pohjoismaiden alueella.

Roxanan runous käsittelee niitä valtasuhteita, joita post-kapitalistisen ajan arki tuottaa. Hänen runoutensa uudelleenkirjoittaa historiaa ja antaa äänen niille, joilta se on perinteisesti viety. Tätä voidaan pitää runouden dekolonisaationa, joka tuottaa uutta kansallisepiikkaa uusin sankarein. Roxanan runoudessa identiteetti on konfliktien kenttä: hän tutkii siirtymää kohti monikansallista identiteettiä sisäisten ja ulkoisten muuttokokemuksien kautta.

Aiheesta muualla 
 
 
 
 

Runoilijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Swazimaa olympialaisissa

Swazimaa osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Münchenin kesäolympialaisissa 1972. Seuraavat kahdet kesäolympialaiset maa jätti väliin, mutta palasi Los Angelesin kesäolympialaisiin 1984, ja on sen jälkeen osallistunut jokaisiin kesäolympialaisiin. 

Talviolympialaisiin maa on osallistunut kerran, Albertvillessä 1992, kun Keith Fraser osallistui suurpujotteluun ja supersuurpujotteluun. Olympiamitaleille Swazimaan edustajat eivät ole yltäneet.

Swazimaan mitalit kesäolympialaisissa

Swazimaan mitalit talviolympialaisissa

Aiheesta muualla
Swazimaan olympiakomitea olympic.org:issa
Pääskysenpesäkeitto

Pääskysenpesäkeitto (yksink.: 燕窝/perint: 燕窩) on kiinalaiseen ruokakulttuuriin kuuluva keitto. Ruoalla uskotaan olevan kaikenlaisia myönteisiä vaikutuksia ruoansulatukseen, sukupuoliseen kyvykkyyteen ja yleiseen terveydentilaan liittyen.

Ruoka valmistetaan lähinnä kahden lajin, tutkasalangaanin (Aerodramus maximus) ja jaavansalangaanin (Aerodramus fuciphagus), pesistä. Näiden lajien uroslinnut rakentavat pesimäaikanaan noin kuukaudessa pesän kuivuneesta syljestään luolan seinään. Pesiä on perinteisesti kerätty Borneon Gomantongin ja Niahin luolista, mutta 1990-luvulla on alettu rakentaa rakennuksia lintujen pesimistarkoitusta varten. Pesät myydään lähinnä Hongkongiin, joka on pesien maailmankaupan keskus, vaikka suurin osa myynnistä meneekin Manner-Kiinaan.

Kiinalainen keittiö
Keitot
Seskviterpeenit

Seskviterpeenit kuuluvat terpeenien luokkaan. Niitä tunnetaan yli 9 000 eri yhdistettä, joten ne ovat terpenoideista kaikkein monimuotoisin ryhmä. Seskviterpeenin rakenteen tunnusmerkki on sen sisältämät kolme isopreeniyksikköä. Seskviterpeenejä tuottavat useat kasvit sekä jotkut homeet. Seskviterpeenit voivat olla avoketjuisia tai syklisiä hiilivetyjä, alkoholeja tai ketoneja. Eräs seskviterpeenien luokka on trikotekeenit.

Seskviterpeeneja 
Abskisihappo
Artemisiniinit
Farnesoli
Gossypoli
Matrisiini
Santoniini
Trikotekeenit

Lähteet

Aiheesta muualla 

Medical Subject Headings (MeSH): Sesquiterpenes 
Sesquiterpenes  

Terpeenit
Maantierosvo

Maantierosvo on rikollinen, joka anastaa maantiellä liikkuvilta ihmisiltä omaisuutta tai rahaa. Maantierosvot käyttivät usein rikoksessaan apuna väkivaltaa tai sillä uhkaamista. Maantierosvous oli esimodernina aikana yleistä, mutta 1700-luvun jälkeen rikollisuuden laji on vähentynyt. Nykyään kehittyneissä maissa maantierosvousta ei juuri esiinny.   

Maantierosvot liikkuivat joko ratsastaen tai jalan. Jalan liikkuvat rosvot (engl. footpad) olivat tyypillisesti osa ainakin jollain tapaa organisoitunutta ryhmää. Usein he kohdistivat ryöstönsä jalan kulkeviin uhreihin, ja he saattoivat käyttää ryöstönsä tukena rajuakin väkivaltaa. Hevosella liikkuvat maantierosvot (engl. highwayman) toimivat useammin yksin tai pieninä ryhminä, ja hyökkäsivät myös kärryillä tai ratsastaen liikkuvien uhrien kimppuun. Hevosella liikkuvat rosvot luottivat jalan riikkuvia rosvojoukkoja useammin uhkauksen voimaan, jolloin rikoksen uhrin tappaminen ei ollut välttämätöntä.   

Maantierosvous oli yleistä esimodernina aikana. 1700-luvun loppupuolelta alkaen maantierosvous alkoi kuitenkin vähenemään. Syinä tähän on ainakin se, että maanteitä valvovien viranomaisten määrä lisääntyi, maantierosvoja majoittaville majataloille alettiin asettamaan sanktioita, kaupungistuminen johti asumattomien maantieosuuksien harvenemiseen ja pankkijärjestelmän kehittyminen vähensi matkalaisten tarvetta kuljettaa käteistä rahaa.    

Maantierosvous (Qat' al-Tariq) on islamissa yksi vakavimmista rikoksista, ja se on Koraanissa määrätyn rangaistuksen (hudud) alainen. Rangaistus on mestaus tai ristiinnaulitseminen jos ryöstöön liittyy murha ja käsien tai jalkojen amputaatio ilman sitä.

Lähteet

Katso myös
Merirosvous
Nurmijärven rosvot
Ryövärinkuopan luonnonsuojelualue
Virttaankangas

Omaisuusrikokset
Henkirikokset

es:Bandolero
Farewell to Saints


Farewell to Saints on heavy metal -yhtye Winterbornin toinen studioalbumi. Sen julkaisi Japanissa levy-yhtiö Marquee-Avalon 19. marraskuuta 2008. Euroopan julkaisu lykkääntyi huomattavasti, ja albumin julkaisikin Massacre Records vasta 2. toukokuuta 2009.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Antti Hokkala – kitara
 Pasi Kauppinen – basso
 Jukka Hänninen – kosketinsoittimet, taustalaulu
 Lauri Bexar – rummut (10)
 Rami Heikkilä – rummut (1-9, 11)

Arvostelut 
 Noise.fi: 
 V2.fi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Winterbornin virallinen sivusto
 

Vuoden 2008 albumit
Winterbornin albumit
Niemisjärvet

Niemisjärvet ovat Evon alueen luoteisosassa sijaitsevat Alinen Niemisjärvi, Keskinen Niemisjärvi ja Ylinen Niemisjärvi, jotka kuuluvat Evon virkistyskalastusalueeseen. Kolmen Niemisjärven lisäksi myös Niemisjärven virkityskalastusalueeseen kuuluvat Vähä Koukkujärvi, Kalliojärvi ja Syväjärvi. 

Alisella ja Ylisellä Niemisjärvellä sekä Ylisen Niemisjärven pohjoispuolella Vähä-Koukkujärvellä on kalastusalueopastustaulut, kuten vielä pohjoisempana olevalla Kalliojärven alueella sijaitsevalla Kalliojärven rannalla. Niemisjärvien välisen niemen itäpuolella kiertää kolmen kilometrin pituinen Niemisjärven luontopolku.

Niemisjärvet

Alinen Niemisjärvi

Alinen Niemisjärvi sijaitsee 141,1 metrin korkeudella merenpinnasta. Sinne pääsee Ruuhijärventietä pitkin kääntymällä Niemisjärventielle länsiluoteeseen Ison Ruuhijärven kohdalta. Tie päättyy Alisen ja Ylisen Niemisjärven väliselle niemelle, jossa on Keskilaavu, opastuspiste, kalastusopatustaulu sekä pysäköintialue. Niemen juuresta kaakkoon on Ahdin kämppä, Niemistula ja Niemisjärven luontopolun alku.

Keskinen Niemisjärvi

Keskinen Niemisjärvi sijaitsee Ylisen ja Alisen Niemisjärven välissä niemen länsipuolella. Keskinen Niemisjärvi ei ole kooltaan suuri.

Ylinen Niemisjärvi

Ylinen Niemisjärvi sijaitsee 141,1 metrin korkeudella merenpinnasta. Sinne pääsee Ruuhijärventietä pitkin kääntymällä Niemisjärventielle länsiluoteeseen Ison Ruuhijärven kohdalta niin kuin Aliselle Niemisjärvellekin, mutta Niemisjärventieltä on käännyttävä ennen Alista Niemisjärvelä luoteeseen. Ylisen Niemisjärven niemessäon Ylinen laavu. Ylinen Niemisjärvi on osoitettu enintään 12-vuotiaiden kalastusalueeksi. Järveä kiertää kolme- ja nelilankkuinen pitkospuu, joka päättyy eteläosan olevassa kärjessä kahteen teräsputkeen, joiden yläosaa ei ole laudoitettu sillaksi. Järven rannalla on halkovaja ja tulentekopaikka sekä laiturimaisia lavoja, joilta voi kalastaa.

Muut Niemisjärvien virkityskalatusalueen järvet

Vähä-Koukkujärvi

Tie jatkuu pohjoiseen Vähä-Koukkujärvelle ja lopulta Kalliojärven pohjoisrannalle, josta se jatkuu Ruuhijärventielle.

Kalliojärvi

kesken

Syväjärvi

kesken

Lähteet 

Lammin järvet
Kalastusalueet
Evon retkeilyalue
Ekojärven valuma-alue
Evon virkistyskalastusalue

Evon virkistyskalastusalue, Metsähallituksen laatiman Evon retkeilyalueen hoito- ja
käyttösuunnitelman mukaan Niemisjärvien kalastusalue, on Evon retkeilyalueeseen  sisältyvä suuri 30 hehtaarin laajuinen kalastusalue, joka käsittää kolme Niemisjärveä (Ylisen, Keskisen ja Alisen) sekä Vähä Koukkujärven, Kalliojärven sekä Syväjärven. Aluetta hoitaa metsähallituksen luontopalvelut-yksikkö, joka käyttää toiminimenään Villiä Pohjolaa.

Kalalajit

Kalastusalueella esiintyy kirjolohia, taimenia ja siikoja. Ahvenien ja haukien lisäksi on järvissä myös mateita. Niemisjärvillä voi kalastaa ympärivuotisesti, mutta Vähä-Koukkujärvellä vain toukokuusta lokakuuhun. Syväjärvelle pätevät eri luvat kuin Niemisjärville.

Palvelut

Alueella on majoitusta varten Latvatupa (M615), Ahdin kämppä (M431), Niemistupa (M435) sekä Rieska (M462) sekä Ruuhijärvi ja Hokajärvi. Alueella toimii kioski, josta vuokrata veneitä, saunan tai asuntovaunupaikkoja. Kalastusluvat voi hankkia matkapuhelimella automaatista Alisen Niemisjärven pohjoisrannalta.

Lähteet 

Kalastusalueet
Hämeenlinnan luonto
Lammi
Keskinen Niemisjärvi

Keskinen Niemisjärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen ja erityisesti Evon virkistyskalastusalueeseen. Sen rannalla sijaitsee laavu.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 550 metriä. Alisen Niemisjärven rannassa oleva tupa näkyy Keskiseen Niemisjärveen. Järven pohjois- ja länsirannassa kulkee pitkospuut.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Järveen on johdettu kuivatusojat pieneltä suolta ja siihen laskee Yliseltä Niemisjärveltä vedet salmea pitkin ja ne poistuvat järvestä Aliseen Niemisjärveen kavantoa myöten.

Lähteet 

Ekojärven valuma-alue
Lammin järvet
Kalastusalueet
Evon retkeilyalue
Merja (nimi)

Merja on suomalainen naisen etunimi. Nimi oli annettu Suomessa vuoden 2009 loppuun mennessä 23 030 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1940 ja 1980 välisenä aikana. Nimi on 1900-luvun heimoaatteen inspiroima ja tulee suomalais-ugrilaista merjan kieltä puhuneesta muinaisesta merjalaisten kansasta.

Merjan nimipäivä on 27. huhtikuuta. Nimipäiväkalenterissa nimi on ollut vuodesta 1950 lähtien.

Tunnettuja Merja-nimisiä 

 Merja Halmetoja, jääkiekkoilija 
 Merja Hanski, vammaisurheilija
 Merja Hilanne, koripalloilija
 Merja Hirvisaari, kirjailija ja astrologi 
 Merja Huttunen, kirjailija 
 Merja Ikkelä, harmonikkataiteilija, pianisti, säveltäjä ja sovittaja 
 Merja Jalo, oik. Merja Viro, nuortenkirjailija
 Merja Kasoi (ent. Ailus, o.s. Kasanen), järjestöjohtaja, Kuntien eläkevakuutuksen ent. toimitusjohtaja
 Merja Keskinen, tekstiilitaiteilija
 Merja Kinnunen (1955–2021), sosiologian professori
 Merja Kiviranta, triathlonisti
 Merja Korhonen, lentopalloilija
 Merja Korpela,  moukarinheittäjä
 Merja Koskela, kielitieteen professori
 Merja Kuusisto, SDP:n ent. kansanedustaja
 Merja Kuusisto, o.s. Lahtinen, hiihtäjä  
 Merja Kyllönen, vasemmistoliittolainen poliitikko, ministeri ja europarlamentaarikko
 Merja Kytö, kielitieteilijä
 Merja Laine (o.s. Rytkönen), jalkapalloilija  
 Merja Larivaara, näyttelijä
 Merja Leppälahti, perinteen- ja kulttuurintutkija, tietokirjailija ja kriitikko
 Merja Mähkä, sijoittaja, tietokirjailija, yrittäjä, kolumnisti ja bloginpitäjä
 Merja Mäkisalo-Ropponen, SDP:n kansanedustaja
 Merja Mäntyniemi, pääministeri Matti Vanhasen ent. puoliso
 Merja Olenius, Etelä-Savon maakuntaliiton kehittämisjohtaja, Hartolan ent. kunnanjohtaja
 Merja Otava, nuortenkirjailija
 Merja Penttilä, VTT:n biotekniikan tutkimusprofessori
 Merja Pitkänen, keihäänheittäjä
 Merja Pitkänen, kuvanveistäjä
 Merja Pöyhönen, nukketeatteriohjaaja ja näyttelijä
 Merja Ranki, kuvanveistäjä
 Merja Rantamäki (Vallivaara), iskelmälaulaja
 Merja Rantanen, suunnistaja
 Merja Aletta Ranttila, saamelainen kuvataiteilija
 Merja Raski, laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja vuoden 1993 tangokuningatar
 Merja Ritola, elokuva- ja televisiotuottaja
 Merja Salo, valokuvaaja ja professori
 Merja Satulehto, tanssija, tanssinopettaja, koreografi ja tanssituomari
 Merja Savolainen, jalkapalloilija
 Merja Sjöman, jalkapalloilija
 Merja-Riitta Stenroos, kirjailija ja kielentutkija
 Merja Säntti, kiekonheittäjä
 Merja Tynkkynen, mainonnan suunnittelija ja kirjailija
 Merja Varvikko, malli ja juontaja, Miss Suomi 1981 
 Merja Virolainen, kirjailija, kääntäjä
 Merja Vuorinen, pika- ja keskimatkojen juoksija
 Merja Winqvist, kuvanveistäjä ja paperitaiteilija
 Merja Wirkkala, oopperalaulaja
 Merja Ylä-Anttila, televisiotoimittaja

Lähteet 

Etunimet
Seton kieli

Seton kieli () on suomalais-ugrilaisiin kieliin kuuluva eteläviron kieliryhmän kieli, jota on pidetty myös yhtenä võron kielen murteena. Sitä puhuvat setukaiset, joiden asuma-alue, Setumaa, on nykyään jaettuna Viron ja Venäjän kesken. Lähes kaikki seton puhujista osaavat myös viroa, ja suuri osa väestöstä on omaksunut myös venäjän kielen. Seton kielellä ei ole yleisesti hyväksyttyä kirjakieltä, mutta sellainen on kehitetty 1990-luvulla. Kirjakieli ei ole vakiintunut käyttöön muun muassa taivutus- ja ortografiakiistojen vuoksi. Vuoden 2011 väestönlaskennassa setoa ilmoitti puhuvansa Virossa 12 549 henkeä.

Kieltä opetetaan paikallisesti eräissä kouluissa, mutta se ei ole opetuksen kieli. Tarton yliopistossa setoa voi opiskella kahden alkeiskurssin verran.

Ernst Puusepp käänsi vuonna 1926 Uuden testamentin neljä evankeliumia setoksi nimellä Mii` Issändä Jeesusõ Kristusõ pühä Evangeelium: Matteusõ, Markusõ, Luukasõ ja Johannõsõ kirotõt Häntä auttoi käännöstyössä Paulopriit Voolaine. Vuonna 2013 ortodoksipappi Sakarias Leppik ja folkloristi Paul Hagu julkaisivat uuden käännöksen. Kun Puuseppin käännös perustui vironkieliseen käännökseen oli uusi käännös sen sijaan tehty kreikkalaisen alkutekstin perusteella. Uudessa käännöksessä haluttiin käyttää mahdollisimman paljon seton kielessä ja kulttuurissa tunnettuja nimiä, välttää saksalais- ja latinalaisperäisiä sanoja, sillä setulainen kristillinen kulttuuri edustaa itäistä kristillisyyttä, minkä lisäksi Vanhan testamentin heprealaiset nimet on mahdollisuuksien mukaan käännetty setolaisittain lausuttavaksi. Uuden käännöksen nimessäkin on evankelistojen nimet setolaistettu verrattuna edelliseen: Mi` Issändä Jeesusõ Kristusõ Pühä evangeelium. Marki, Matvei, Luka ni Joanni kirotõt.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Setukaisten ystävät ry 
 Setomaa.ee 

Itämerensuomalaiset kielet
Viron kielet
Esko Nikkilä

Esko Antero Nikkilä (30. elokuuta 1926 Helsinki – 21. syyskuuta 1986 Vantaa) oli suomalainen sisätautiopin professori ja ylilääkäri, joka ansioitui tutkijana, opettajana ja käytännön lääkärinä. Hän oli Helsingin yliopiston sisätautiopin dosenttina 1958–1962 ja professorina vuodesta 1962 kuolemaansa saakka.

Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951 ja sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1957. Hän aloitti tutkimustyönsä jo opiskeluaikanaan toimiessaan assistenttina Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian laitoksella. Hän väitteli tohtoriksi 1953 proteiinilipaasientsyymistä ja sen merkityksestä rasva-aineenvaihdunnassa. Hän teki merkittävän havainnon, jonka mukaan lipoproteiini HDL:n (”hyvän kolesterolin”) pitoisuus oli alentunut sydän- ja verisuonitautipotilailla. Nikkilä ryhmineen osoitti, että ateroskleroosia voidaan lieventää rasva-aineenvaihdunnan häiriöitä hoitamalla. 

Toisessa laajassa tutkimussarjassa hän selvitti oppilaidensa kanssa alkoholin vaikutusta rasva- ja sokeriaineenvaihduntaan, jolloin hän päätyi yleisesti hyväksyttyyn teoriaan maksan rappeutumisen syntymekanismista. Lisäksi hänen tutkimuskohteisiinsa kuului diabetes ja sen syntymekanismit.

Nämä tutkimukset erillistuloksineen tekivät Nikkilästä rasva-aineenvaihdunnan johtavan tutkijan. Hän ohjasi kolmattakymmentä väitöskirjaa ja koulutti kymmeniä lääkäripolvia sekä loi Duodecimin aikakauskirjasta merkittävän jatkokoulutusfoorumin. Hänen uudistamassaan muodossa Duodecim-lehteä on toimitettu jo yli 40 vuotta.

Hän toimi oman alansa järjestöjen johtotehtävissä, mm. tasavallan presidentin työryhmässä ja valtion lääketieteellisen toimikunnan jäsenenä. Vuonna 1971 hän sai Matti Äyräpään palkinnon.

Nikkilä kuoli liikenneonnettomuudessa suistuttuaan autollaan ulos moottoritieltä Vantaan Martinlaaksossa.

Esko Nikkilän rahasto perustettiin kutsuluentoa varten hänen täyttäessään 60 vuotta. Tämä tapahtui vain kolme viikkoa ennen hänen kuolemaansa. Esko Nikkilä -luennoitsijan valitsee viisijäseninen toimikunta, joista kaksi edustaa Suomalainen Lääkäriseura Duodecimia, kaksi Helsingin Yliopiston lääketieteellistä tiedekuntaa ja yksi Suomen Sisätautilääkärien yhdistystä. Suomen Sisätautilääkärien yhdistys r.y:n vuosikokouksen yhteydessä pidettävä luento on pidetty Esko Nikkilän muistoksi kahden vuoden välein vuodesta 1988 alkaen.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet 

Suomalaiset lääkärit
Helsingin yliopiston professorit
Matti Äyräpään palkinnon saajat
Suomalaiset professorit
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Pikku miehiä

Pikku miehiä () on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin vuonna 1871 julkaistu tytöille suunnattu romaani. Kirja sijoittuu 1800-luvulle Massachusettsin osavaltioon. Kirja on jatko-osa Pikku naisille. Pikku miehiä on sarjan toinen osa ja sitä seuraa vielä viimeinen kirja, Plumfieldin pojat.

Juoni

Pikku miehiä jatkaa edelleen Marchin tyttöjen tarinaa. Enimmäkseen kirja kertoo Jon ja tämän miehen Fritzin perustamasta poikakoulusta, Plumfieldistä. Tässä koulussa sattuu ja tapahtuu, eikä koskaan voi tietää, milloin syttyy tulipalo tai oppilaat karkaavat omille teilleen. Koulussa oleellisia henkilöitä ovat rasavilli Tommy, orpo viulisti Nat, karu ja tottelematon Dan, Megin kaksoset Demi ja Daisy, sekä Jon pojat Teddy ja Rob. Myös Amyn ja Laurien "pikku prinsessa" Bess kunnioittaa välillä Plumfieldiä vierailullaan.

Kahdesta ensimmäistä osasta poiketen Pikku miehiä ei kerro kuitenkaan enää niinkään Marchin tytöistä, paitsi Josta, vaan enimmäkseen Plumfieldin asukkaista.

Aiheesta muualla
 
 

Vuoden 1871 kirjat
Nuortenkirjat
Yhdysvaltalaiset romaanit
Helsingin Pelastuskoulu

Helsingin pelastuskoulu on Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen palvelukseen palomies-ensihoitajia kouluttava oppilaitos. Se on osa Helsingin kaupungin pelastuslaitosta.

Pelastuskoulu on perustettu vuonna 1972 ja se järjestää pelastajaopetuksen lisäksi jatkokoulutusta pelastuslaitoksen henkilökunnalle sekä kursseja eri kohderyhmille. Helsingin pelastuskoulun rehtorina toimii Matti Waitinen. Pelastuskoulu toimii Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen  Länsisataman kaupunginosan Jätkäsaaren osa-alueella osoitteessa (Tyynenmerenkatu 1). Pelastuskoulu toimi vielä 2010-luvulle tultaessa Etelä-Haagassa, mutta pelastuslaitoksen budjetin pienennyttyä vuoden 2013 lopussa tiedotettiin Pelastuskoulun siirtämisestä Jätkäsaareen, jossa toiminutta pelastusasemaa muuten karsittiin.

Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen Pelastuskoulu on valtion ylläpitämän, Kuopiossa toimivan Pelastusopiston ohella ainoa oppilaitos, joka kouluttaa pelastusalan ammattilaisia Suomessa. 

Koulu aiotaan lakkauttaa vuonna 2020 tulevan maakuntauudistuksen myötä.

Opetustoiminta 

Vuonna 2014 Pelastuskoulussa järjestettiin virka-tutkintokoulutuksena kaksi pelastajakurssia. Syyskuussa 2015 valmistui 12 uutta palomies-sairaankuljettajaa neljännestä oppisopimusmuotoisesta koulutuksesta.

Helsingin Pelastuskoulussa palomies-sairaankuljettajien operatiivinen kouluttaminen alkaa työtaitojen opettelulla ja päättyy todellisen onnettomuustilanteen mukaisten taitojen harjoitteluun. Pääpainopisteenä ovat palo- ja pelastustoiminta sekä ensihoito ja kiireellinen sairaankuljetus. Helsinkiläisten palomies-sairaankuljettajien koulutuksessa mukana on myös onnettomuuksien ennalta ehkäiseminen. Palomies-sairaankuljettajan koulutus Pelastuskoulussa kestää kaksi vuotta. Opiskeluun kuuluu molempina kesinä kahden kuukauden palkallinen työharjoittelu Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen pelastusasemilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Helsingin pelastuslaitoksen kotisivut

Helsingin oppilaitokset
Helsingin pelastuslaitos
Jätkäsaari
Kun ruusu puhkeaa

Kun ruusu puhkeaa () on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin vuonna 1876 julkaistu tytöille suunnattu romaani. Kirjan on suomentanut WSOYlle 1919 Alli Wiherheimo. Tarina sijoittuu 1800-luvulle Amerikan itärannikolle, New Yorkin lähistöön. Kirja on jatko-osa Kahdeksalle serkukselle.

Juoni 

Kirja jatkaa Rosen ja tämän seitsemän poikaserkun tarinaa. Rose on juuri palannut kolmen vuoden matkalta setänsä ja Feben kanssa. Yhtäkkiä tuttujen serkkujen kanssa onkin kiusallista olla. Asiat ovat muuttuneet Rosen poissaollessa, eivätkä pelkästään hyvään suuntaan. "Prinssi" Charlie luulee omistavansa kauniin serkkunsa, mikä ei ole ollenkaan tälle mieleen. Mac saa vihdoinkin tilaisuuden loistaa ja järkevälle Archielle on tapahtunut jotain.

Ennen kuin Rose huomaakaan, hänet on vedetty mukaan seurapiirien huumaan, eikä sieltä tunnu olevan poispääsemistä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1876 kirjat
Nuortenkirjat
Yhdysvaltalaiset romaanit
Kuusio

Kuusio voi tarkoittaa seuraavia:

 kuusiot (Pedicularis), kasvisuku
 kuusio, säännöllinen kuusikulmio
 Matti Kuusio (1927–1989), suomalainen kansanedustaja (SDP)
 Venni Kuusio (oik. Werner Kuusikko, 1903–1938), ruotsalainen toimittaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Fabián Alarcón

Fabián Ernesto Alarcón Rivera (s. 14 huhtikuuta 1947) on ecuadorilainen poliitikko, väliaikainen presidentti vuosina 1997–1998.

Alarcón vaikutti Partido Patriótico Popular, Partido Demócrata ja viimeisimpänä Frente Radical Alfarista -puolueissa.

Alarcón oli kongressin puhemies elokuusta 1995. Kongressi pani presidentti Abdalá Bucaramin viralta 6. helmikuuta 1997 ja nimitti Alarcónin virkaa tekeväksi presidentiksi. Päätös oli perustuslaillisuudeltaan kyseenalainen, koska se tapahtui kongressissa yksinkertaisella enemmistöllä, eikä lain vaatimalla 2/3:n enemmistöllä. Bucaramin varapresidentti Rosalía Arteaga kiisti päätöksen ja julistautui presidentiksi. Arteaga luetaan virallisesti presidentiksi 9.–11. helmikuuta 1997. Kongressi pyysi armeijaa tukemaan itseään ja 11. helmikuuta Alarcón vannottiin uudelleen presidentiksi.

Vaalien jälkeen entinen Quiton pormestari Jamil Mahuad nousi presidentiksi elokuussa 1998.

Vuonna 1999 Alarcón pidettiin valtakautensa aikaisesta korruptiosta. Hän vapautui 2005.

Lähteet 

Ecuadorin presidentit
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Jamil Mahuad

Jorge Jamil Mahuad Witt (s. 29. heinäkuuta 1949, Loja) on ecuadorilainen poliitikko. Hän oli maan presidentti 10. elokuuta 1998 lähtien, kunnes sotilaat pakottivat hänet eromaan viikon kestäneen mellakoinnin jälkeen 21. tammikuuta 2000.

Mahuad on taustaltaan saksalais-libanonilainen. Hän valmistui tohtoriksi Pontificia Universidad Católica del Ecuadorista (PUCE) Quitosta vuonna 1979 ja suoritti vielä MBA:n John F. Kennedy School of Governmentissa Harvardin yliopistossa.

Hän johti Democracia Popular-Unión Demócrata Cristiana -puoluetta ja toimi Quiton pormestarina (1992–) ennen presidentiksi valintaansa. Hän oli myös Osvaldo Hurtadon hallituksessa työministerinä ja pyrki presidentiksi aiemmin jo 1988, jolloin hän sai 11 % äänistä.

Vuonna 1997 hän oli aktiivisesti mukana protesteissa, joissa vaadittiin Abdalá Bucaramin eroa. Hän oli myös juonimassa kongressin puhemiehen Fabián Alarcónin valintaa erotetun Bucaramin tilalle varapresidentti Rosalía Arteagan sijaan.

Vuonna 1998 Mahuad valittiin niukasti presidentiksi Álvaro Noboaa vastaan.

Mahuadin varhaisimpia toimia oli historiallinen rauhansopimus Perun kanssa 26. lokakuuta 1998, joka määritteli maiden välisen rajan. Ulkopolitiikassaan hän oli aktiivinen ja tapasi Alberto Fujimorin kuuteen kertaan kahden kuukauden aikana. Hän solmi marraskuussa 1999 sopimuksen, joka antoi Yhdysvalloille kymmenvuotisen oikeuden pitää sotilastukikohtaa Mantassa.

Mahuadin kauden aikana maa ajautui vakavaan pankkikriisiin, joka ajoi konkurssiin tusinan pankkeja. Niiden pelastamiseen käytettiin veronmaksajien rahoja. Lopulta puolet maan pankkisektorista oli valtion hallussa. Palkkojen maksu pysähtyi käytännössä kokonaan.
Maaliskuussa 1999 hallitus ilmoitti päästävänsä maan valuutan sucren kellumaan ja se devalvoitui yli sata prosenttia päivässä, jonka jälkeen hallitus jäädytti pankkitileillä olevat määräaikaistalletukset ja puolet käyttötilien varoista. Lopulta omasta valuutasta luovuttiin kokonaan ja sucret vaihdettiin 9. tammikuuta 2000 dollareihin. Mahuadin kauden aikana kurssi oli pudonnut kurssista 4500:1 kurssiin 25000:1 sucrea/dollari runsaan vuoden kuluessa. Maan talouskriisi ajoi useat asukkaista siirtolaisiksi Espanjaan ja Italiaan.

Tammikuun lopulla alkuperäisväestön CONAIE valtasi Quiton kadut ja kongressitalon edustan. Heihin liittyi armeijan joukkoja. Ilmoitettiin kolmijäsenisen juntan perustamisesta, johon liittyivät intiaaneja edustaen Antonio Vargas, eversti Lucio Gutiérrez ja lakimies Carlos Solórzano Constantine. Viimein aamulla 22. tammikuuta Mahuad ilmoitti luovuttavansa presidentinviran varapresidentti Gustavo Noboalle.

Mahuad lähti maasta aluksi Fujimorin kutsusta Peruun ja myöhemmin Yhdysvaltoihin. Hän sai dosentin aseman Harvardin yliopistosta.
Kesällä 2000 Mahuadia vastaan nostettiin syytteitä perustuslain rikkomisesta pankkitilien jäädytyksen ja valuutasta luopumisen vuoksi sekä laittomasta vaalirahoituksesta vuonna 1988.

Vuonna 2014 Mahuad tuomittiin poissaolevana 12 vuoden vankeuteen kavalluksesta.

Lähteet 
 Jamil Mahuad Witt, CIDOB

Viitteet 

Ecuadorin presidentit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Singapore Flyer

Singapore Flyer on maailman toiseksi suurin maailmanpyörä. Se on 165 metriä korkea ja sijaitsee Singaporen Marina Centre -alueella. Singapore Flyer valmistui vuonna 2008 ja oli maailman suurin maailmanpyörä vuoteen 2014 saakka, jolloin 2,5 metriä korkeampi High Roller otettiin käyttöön Las Vegasissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Maailmanpyörät
Singaporen rakennukset ja rakennelmat
Hangon teatteritreffit

Hangon Teatteritreffit () on Suomen suurin ruotsinkielinen teatterifestivaali. Tapahtuma järjestetään vuosittain kesäkuussa Hangossa. Ohjelmassa on neljän päivän aikana noin 30-40 esitystä, sekä aikuisille että lapsille. Teatteritreffien yhteydessä järjestetään myös keskusteluja sekä työpajoja.

Ohjelman laatii Hangö teaternträff rf -yhdistyksen hallitus. Esitykset ovat enimmäkseen suomalaisten teatteriryhmien ruotsinkielisiä esityksiä. Mukana on myös suomenkielistä ja ulkomaalaista teatteria.

Hangon teatteritreffit järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1991. Silloin teatterityöntekijät järjestivät pienoisfestivaalit Hangon makasiineissä, jotta pääsisivät näkemään toistensa esitykset. Nykyään Hangon teatteritreffit vetävät noin 3 000 hengen yleisön, mikä tekee tapahtumasta Suomen suurimman ruotsinkielisen teatteritapahtuman.

Hangon teatteritreffeillä myönnetään joka vuosi Antonia-palkinto esitykselle, joka edustaa taiteellista rohkeutta ja moninaisuutta suomenruotsalaisessa teatterissa.

Lähteet 

Teatteritapahtumat Suomessa
Hanko
Sphoeroides pachygaster

Sphoeroides pachygaster on pallokalalaji, joka elää lämpimissä merissä maapallon ympäri.  Kalan pituus on tyypillisesti noin 26 cm. Se esiintyy yleensä 50-250 metrin syvyydessä.

Lähteet 

Pallokalat
Wolfheart (albumi)

Wolfheart on portugalilaisen Moonspell-metalliyhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Sen kappaleet on laulettu englanniksi lukuun ottamatta kappaleita Trebaruna ja Ataegina sekä kappaleen Alma Mater kertosäettä, jotka ovat portugalinkielisiä. Trebaruna ja Ataegina ovat lusitanialaisen mytologian jumalattarien nimiä.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Langsuyar (Fernando Ribeiro) – laulu
 Ares – basso
 Mike (Miguel Gaspar) – rummut
 Passionis (Pedro Paixão) – koskettimet
 Mantus – kitara
 Tanngrisnir - kitara, taustalaulu

Aiheesta muualla 
 Moonspellin kotisivu 

Vuoden 1995 esikoisalbumit
Moonspellin albumit
SoHo

SoHo on kaupunginosa New York Cityssä Manhattanin alueella. Aiemmin taiteilijakaupunginosana tunnettu seutu on nyttemmin keskiluokkaistunut ja tullut kiinteämmäksi osaksi kaupungin keskustaa. Nimi on muodostettu paikanmääreestä, "South of Houston Street" eli Houston kadun eteläpuoli, sanojen "South" ja "Houston" alkuosista. SoHo-nimen keksi tiettävästi taidemaalari ja insinööri Aaron Roseman 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lontoon samannimisestä rempseästä kaupunginosasta muistuttava nimi oli tarttuvampi kuin kaupungin suunnitteluviraston alueelle antama nimi "South Houston Industrial District" tai yleisesti käytössä ollut kutsumanimi "Hell's Hundred Acres".

Kaupunginosa oli Yhdysvaltain tunnetuimpia punaisten lyhtyjen alueita Yhdysvaltain vapaussodan jälkeiseltä ajalta aina 1850–luvulle asti, jolloin aluetta alettiin kehittää pienteollisuus- ja varastoalueeksi. Lafayette-, Houston- ja Canal-katujen sekä 6. Avenuen rajoittama alue säilyi tärkeänä pienteollisuusalueena aina toisen maailmansodan päättymiseen saakka.

SoHo kehittyi teollisuusalueesta taiteilijakaupunginosaksi 1960-luvun loppupuolella, kun New Yorkin pormestari Robert Wagnerin "Artists in Residence" -kehitysohjelma salli taiteilijoiden ateljee-asunnot vanhojen teollisuus- ja liikerakennusten ylempiin kerroksiin. Alueen valinta historialliseksi kaupunginosaksi vielä lisäsi taiteilijoiden kiinnostusta 1970-luvulla. Eniten taidegallerioita oli 1980-luvun lopulla, jolloin myös vähittäiskauppiaiden kiinnostus alueeseen heräsi. Kauppojen alueelle tulon myötä tilavuokrat nousivat pakottaen taidegalleristit muualla, pääasiassa Chelseaan. SoHon alueesta kehittyi yksi New Yorkin hienoimpien muotiliikkeiden alue ja sinne muutti taiteilijoilta vapautuneisiin loft-asuntoihin niinsanottuja juppeja.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Lower Manhattan