joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Martin Brundle

Martin Brundle (s. 1. kesäkuuta 1959 King's Lynn, Englanti, Iso-Britannia) on kilpa-autoilija, joka ajoi F1-sarjaa 12 kauden ajan. Hänen viimeiseksi F1-kaudekseen jäi kausi 1996, jolloin hän ajoi Jordanin F1-tallissa. Kilpa-ajamiseen hän sai vaikutteita jo 12–vuotiaana, kun hän ajoi vähävaraisena perheensä Ford Anglialla Englannin mutaisia kyläteitä ja nurmikenttiä sekä oppi selviytymään ratareunojen ulkopuolisista tilanteista. Hänen poikansa Alex Brundle on myös kilpa-autoilija.

Brundle on yksi menestyksekkäimmistä F1-kuljettajista, jotka eivät koskaan saavuttaneet yhtäkään voittoa. Parhaiksi saavutuksiksi jäi kaksi kakkossijaa ja yhdeksän palkintopallisijoitusta. F1-uransa aikana ja myös sen jälkeen hän ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja, jossa hänen autokuntansa voitti vuonna 1990. Hänen viimeiseksi Le Mans -kisaksi jäi vuosi 2001. Hän teki myöhemmin paluun Le Mansin -kilpailuun vuonna 2012 osallistuen yhdessä Lucas Ordóñezin ja poikansa Alex Brundlen kanssa.

Brundle ei ole myöhemminkään jättänyt kilpa-autoilua, vaan on oman aktiiviuransa jälkeen toiminut muun muassa F1-kisojen TV-kommentaattorina BBC:llä sekä eri kuljettajien managerina MB Partners yhtiössä. Vuonna 2011 hän palasi rattiin Daytonan 24 tunnin kisassa, sijoittuen kokonaiskisassa ja luokassaan neljänneksi.

Brundle ajoi F1-urallaan enemmän kilpailuja niistä kuljettajista, jotka eivät koskaan saavuttaneet voittoa, paalupaikkaa tai nopeinta kierrosta. Brundle on myös ajanut eniten F1-kilpailuja olematta kertaakaan kilpailun johdossa.

Ennätykset 
Eniten kilpailuja ennen palkintosijaa: 91, Carlos Sainz rikkoi ennätyksen Brasilian GP:sä 2019.
Eniten kilpailuja ilman voittoa, paalupaikkaa ja nopeinta kierrosta: 158 
Eniten kilpailuja ilman johtopaikkaa: 158

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
British Touring Car Championship -kuljettajat
Brittiläiset urheiluselostajat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Meriporilainen

Meriporilainen on Porissa neljä kertaa vuodessa ilmestyvä ilmaisjakelulehti, jonka levikki on 5 500 kappaletta. Aiemmin Meriporilainen ilmestyi kerran viikossa. Lehden päätoimittaja vuonna 2007 on Marjut Haapanen.

Meriporilaisen julkaisija on Ulvilan Seutu Oy ja sen levikkialue käsittää Meri-Porin Reposaaresta Ulasooriin. Kesällä lehti jaetaan myös Vähäraumalla ja Ahlaisissa.

Aiheesta muualla
 Meriporilainen 

Suomalaiset ilmaisjakelulehdet
Porin media
Mosport International Raceway

Mosport International Raceway (ent. Mosport Park) on kanadalainen moottorirata, joka oli Formula 1 -sarjan Kanadan Grand Prix'n näyttömö kausilla 1971-1977. Se on toiminut vuodesta 1961 lähtien kilparatana eri sarjoille.

Historia
Mosportissa on ajanut pitkän historiansa aikana F1-, F5000-, IndyCar-, MotoGP-, ja CanAm-sarjat. Nimi Mosport tulee sanasta Motorsport.

Ensimmäinen kilpailu radalla ajettiin 1961, joka keräsi kilpa-ajajia eripuolilta maailmaa. Stirling Moss voitti tämän kisan ja sai sen vuoksi nimikko-neulansilmän, Moss Cornerin. Radasta tuli Kanadan GP:n pitopaikka kaudeksi 1967, 1969 ja 1971-77.

Mosport vaihtoi omistajaa 1998, ja sen nimeksi tuli Mosport International Raceway. Rata päällystettiin uudelleen ja samalla levennettiin vuonna 2001, jotta se täyttäisi FIAn standardit. Ajajien pyynnöstä rataa ei muutettu muutoin yhtään.

Mosportissa on ollut useita kuolonkolareita, joissa on saanut surmansa niin ratahenkilöstöä, kuljettajia kuin katsojiakin. Tunnetuin kolari lienee saksalaisen Manfred Winkelhockin turma 1985. Hän kuoli, kun Porsche 962:n törmäsi seinään.

Formula 1 -voittajat

Kanadan moottoriradat
Formula 1 -radat
American Le Mans Series -radat

Ontarion urheilu
Markku Klami

Markku Klami (s. 21. helmikuuta 1979 Turku) on suomalainen säveltäjä. 

Klami aloitti sävellysopintonsa vuonna 2003 Turun ammattikorkeakoulun Musiikkiakatemiassa, josta valmistui musiikkipedagogiksi. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa Tapio Tuomelan johdolla ja valmistui musiikin maisteriksi 2010.

Klamin teoksia on esitetty lukuisilla festivaaleilla ja konserteissa Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Argentiinassa, Brasiliassa, Islannissa, Itävallassa, Italiassa, Kiinassa (Hongkong ja Taipei, Taiwan), Pohjoismaissa, Saksassa, Slovakiassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia, teoksia solisteille ja orkesterille, kaksi oopperaa, soolosoitin- ja kamarimusiikkiteoksia, kuoroteoksia, elektroakustisia teoksia, multimediateoksia sekä elektronista musiikkia lyhytelokuviin. Monet muusikot, yhtyeet ja festivaalit, muun muassa kitaristit Timo Korhonen ja Patrik Kleemola, klarinetisti Lauri Sallinen, Uusinta Ensemble ja Turku 2011 -kulttuuripääkaupunkihanke, ovat tilanneet häneltä teoksia.

Klami opettaa musiikkia pääkaupunkiseudun musiikkiopistoissa ja toimii monissa musiikkialan luottamustehtävissä, muun muassa Suomen Säveltäjät ry:n hallituksessa ja Suomen musiikkineuvoston hallituksessa. Hänen sävellystyötään ovat tukeneet muun muassa Suomen Kulttuurirahasto, Valtion säveltaidetoimikunta ja Sibelius-rahasto. Klami toimi vuosina 2008–2011 nuorten säveltäjien Korvat auki -yhdistyksen puheenjohtajana ja järjesti Brinkhallin Kesäkonsertit -tapahtumaa Turussa yhdessä kitarataiteilija Patrik Kleemolan kanssa.

Palkintoja ja tunnustuksia 

 2004 Ensimmäinen palkinto Suomen ammattikorkeakoulujen kamariorkesterin valtakunnallisessa sävellyskilpailussa
 2006 Jaettu ensimmäinen palkinto Ylioppilaskunnan Soittajien SävellYS 2006 -sävellyskilpailussa
 2006 Helsingin Kitaraseura ry:n vuoden säveltäjä.

Aiheesta muualla 

 Markku Klamin verkkosivut (englanniksi)

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Harri Broman

Harri Jorma Broman (s. 25. maaliskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän on autojen varaosa- ja tarvikekauppaa harjoittavan valtakunnallisen Broman Groupin toimitusjohtaja.

Ura
Broman valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta vuonna 1980 ja ylioppilasmerkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta vuonna 1983. Vuonna 1984 hän kävi opintomatkalla Itävallassa ja vuonna 1985 Saksassa. Broman aloitti työt perheyrityksessä heti valmistumisensa jälkeen, ja toimi isänsä kauppaneuvos Väinö H. Bromanin perustaman Pielisensuun Auto Oy:n markkinointijohtajana vuoteen 1995, jolloin hänet nimitettiin toimitusjohtajaksi.

Vuonna 2012 Bromanille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi. Sitä anoi hänelle Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö ja hakemusta puolsivat Joensuun kaupunki ja Pohjois-Karjalan maakuntaliitto. Broman on toiminut isänsä tavoin aktiivisesti karjalaisen kulttuurin edistämiseksi ja ollut Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1998. Vuodesta 2009 hän on ollut myös ortodoksisen Valamo-säätiön valtuuskunnan jäsen.

Broman oli Varma-yhtiöiden yrittäjien ja työnantajien neuvottelukunnan jäsen vuosina 2002–2007 ja Pohjois-Karjalan kauppakamarin puheenjohtaja vuosina 2006–2009.

Bromanin veli on Motonetin toimitusjohtaja Eero Broman. Hän on äitinsä puolelta Reenpään sukua ja isänsä äidin puolelta Cederbergin sukua. 

Broman on Saksan kunniakonsuli Joensuussa vuodesta 2003. Reservinarvoltaan hän on majuri.
Hänet vihittiin Itä-Suomen yliopiston kauppatieteiden kunniatohtoriksi 2019.

Lähteet

Suomalaiset yritysjohtajat
Kauppaneuvokset
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Pohjois-Karjalan kauppakamari

Pohjois-Karjalan kauppakamari on elinkeinoelämän vaikuttaja-, asiantuntija-, edunvalvoja- ja kouluttajajärjestö. Se osallistuu yrityksiä koskevaan päätöksentekoon maakunnallisesti ja valtakunnan tasolla. Se on yksi Suomen 19 alueellisesta kauppakamarista, joiden yhteiselimenä toimii Keskuskauppakamari.

Pohjois-Karjalan kauppakamari on perustettu vuonna 1954. Jäseniä on noin 550. Sen toimipiste on Joensuussa ja toiminta-aluetta koko Pohjois-Karjalan maakunta.

Toimitusjohtaja on Matti Vuojärvi (2017-). Puheenjohtaja on toimitusjohtaja Ari Mononen, Iivari Mononen Oy (2018-)

Aikaisempia puheenjohtajia
Toimitusjohtaja, kauppaneuvos Juha Kivelä (2014-2017)

Aiheesta muualla 

 Pohjois-Karjalan kauppakamarin sivusto

Pohjois-Karjala
Joensuu
Kauppakamarit
Sophie Ellis-Bextor

Sophie Michelle Ellis-Bextor  (s. 10. huhtikuuta 1979) on englantilainen laulaja, sanoittaja ja malli.

Biografia 
Ellis-Bextor tuli tunnetuksi vuonna 2000 Spillerin kappaleesta Groovejet (If This Ain’t Love). Hänen äitinsä Janet Ellis oli juontaja ja isänsä Robin Bextor elokuvatuottaja. 1990-luvun lopulla hän oli laulajana Theaudience-yhtyeessä. Hänen debyyttialbuminsa oli Read My Lips (2001).

Diskografia

Studioalbumit
 2001: Read My Lips
 2003: Shoot from the Hip
 2007: Trip the Light Fantastic
 2011: Make a Scene
 2014: Wanderlust

EP
 2009: Sophie Ellis-Bextor: iTunes Live in London

Singlet
 2001: Take Me Home
 2001: Murder On The Dancefloor
 2002: Get Over You / Move This Mountain
 2002: Music Gets The Best Of Me
 2003: Mixed Up World
 2003: I Won't Change You
 2007: Catch You
 2007: Me And My Imagination
 2007: Today The Sun's On Us
 2008: If I Can't Dance
 2010: Bittersweet

Featuring-singlet
 2000: Groovejet (If This Ain't Love) (Spiller feat. Sophie Ellis-Bextor)
 2005: Circles (Just My Good Time) (Busface feat. Mademoiselle E.B.)
 2009: Heartbreak (Make Me a Dancer) (Freemasons feat. Sophie Ellis-Bextor)
 2010: Can't Fight This Feeling (Junior Caldera feat. Sophie Ellis-Bextor)
 2010: Not Giving Up On Love (Armin van Buuren vs. Sophie Ellis-Bextor)

DVD
2002: Watch My Lips

Tunnettuja kappaleita
Suomalaisille Sophie Ellis-Bextor on tullut tutuksi hitistään "Murder On The Dancefloor". Muita tunnettuja kappaleita ovat esimerkiksi "Mixed up World", "I Won't Chance You", "Catch You", "Me And My Imagination", "Get Over You", "Take Me Home", "Music Gets The Best Of Me" ja "If I Can't Dance". Vuonna 2000 Bextor teki lauluosuudet Spillerin Groovejet -kappaleeseen.

Tuoreinta materiaalia edustavat Freemasons-duon kanssa tehty kappale "Heartbreak (Make Me a Dancer)" (2009), Junior Calderan single "Can't Fight this Feeling" (2010), sekä Sophien uusin single "Bittersweet" (2010), joka on musiikillisesti myös Freemasonsin käsialaa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Sophie Ellis-Bextorin kotisivu 

Englantilaiset laulajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Ennen aamunkoittoa

Ennen aamunkoittoa (Skeleton Crew (II), 1985) on Stephen Kingin kirjoittama novellikokoelma, joka julkaistiin suomeksi kahdessa osassa. Ennen aamunkoittoa -kokoelmaa edelsi "Jälkeen keskiyön", joka on siis Skeleton Crewin suomalainen ensimmäinen osa.

Tarinat

 Jumalten tekstinkäsittelylaite (Word processor of the Gods, 1983)
 Mies, joka ei kätellyt (The Man Who Would Not Shake Hands, 1981)
 Rantaelämää (Beach World, 1984)
 Viikatemiehen Kuva (The Reaper's Image, 1969) 
 Nona (Nona, 1978) 
 Owenille (For Owen, 1985) 
 Eloonjäävää tyyppiä (Survivor Type, 1982) 
 Otto-sedän kuorma-auto (Uncle Otto's Truck, 1983) 
 Aamujakeluita (Maitomies N:o 1) (Morning Deliveries (Milkman #1), 1985) 
 Katsastus (Maitomies N:o 2) (Big Wheels: A Tale of the Laundry Game (Milkman #2), 1980) 
 Isoäiti (Gramma, 1984) 
 Balladi joustavasta luodista (The Ballad of the Flexible Bullet, 1984) 
 Ulappa (The Reach, 1981)

Aiheesta muualla 

 Leena Peltonen: Jälkeen keskiyön & Ennen aamunkoittoa. Aikakone 2/1991.

Stephen Kingin novellikokoelmat
Vuoden 1985 kirjat
Jälkeen keskiyön

Jälkeen keskiyön (Skeleton Crew (I), 1985) on Stephen Kingin kirjoittama novellikokoelma, joka julkaistiin suomeksi kahdessa osassa. Jälkeen Keskiyön -kokoelman jälkeen tuli "Ennen aamunkoittoa", joka on siis Skeleton Crew'n suomalainen toinen osa.

Frank Darabont ohjasi vuonna 2007 Usvasta elokuvaversion, jonka pääosassa ovat mm. Thomas Jane ja Marcia Gay Harden. Lautta -tarina taas toimii Creepshow 2 -elokuvan keskimmäisenä tarinana.

Tarinat

 Usva (The Mist, 1980)
 Täällä tiikereitä on (Here There Be Tygers, 1968)
 Apina (The Monkey, 1980)
 Kain karkasi kimppuun (Cain Rose Up, 1968)
 Rouva Toddin oikotie (Mrs. Todd's Shortcut, 1984)
 Jauntti (The Jaunt, 1981)
 Hääkeikka (The Wedding Gig, 1980)
 Vainoharhainen: Loitsu (Paranoid: A Chant, 1985)
 Lautta (The Raft, 1982)

Aiheesta muualla 

 Leena Peltonen: Jälkeen keskiyön & Ennen aamunkoittoa. Aikakone 2/1991.

Stephen Kingin novellikokoelmat
Vuoden 1985 kirjat
DNA (täsmennyssivu)

DNA voi deoksiribonukleiinihapon lisäksi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Media 

 DNA Magazine, australialainen aikakauslehti homoille
 DNA², japanilainen televisio-ohjelma

Musiikki 
 DNA, psytrance-artisti
 DNA, newyorkilainen yhtye
 DNA, Little Mixin studioalbumi vuodelta 2012
 DNA, Backstreet Boysin albumi vuodelta 2019
 ”DNA”, Circlen ensimmäinen single vuodelta 1991
 ”D.N.A.”, A Flock of Seagullsin kappale

Muut 
 DNA Oyj, suomalainen teleoperaattori
 Douglas Noël Adams (1952–2001), brittiläinen kirjailija, johon joskus viitataan hänen nimikirjaimillaan
 Metso DNA, prosessinohjausjärjestelmän käyttöliittymä
 Valmet DNA, automaatiojärjestelmä.
 Radeon DNA (RDNA), AMD:n arkkitehtuuri grafiikkasuorittimille

Katso myös 
D•N•Angel, anime- ja mangasarja
Pilot

Pilot oli skotlantilainen poprockyhtye, jonka perustivat vuonna 1973 entiset Bay City Rollersin jäsenet David Paton ja Bill Lyall. Muut jäsenet olivat Stuart Tosh ja Ian Bairnson. Vuonna 1974 ilmestyi single "Magic", josta tuli Pilotin ensimmäinen menestyskappale. Seuraavaksi ilmestyi single "January", josta jo tulikin listaykkönen tammikuussa 1975. Pilotin muut menestyskappaleet olivat: "Call Me Round" ja "Just A Smile". Vuonna 1977 oli Pilotissa enää jäljellä Paton ja Bairnson, jotka pianisti Steve Swindellsin ja rumpali Henry Spinettin kanssa tekivät albumin Two's A Crowd. Vuoden 1978 tienoilla Patonista ja Bairnsonista tuli Alan Parsons Project -yhtyeen jäseniä ja Tosh liittyi 10cc-yhtyeeseen. Bill Lyall kuoli aidsiin vuonna 1989.

Arto Sotavalta teki Januarysta suomenkielisen version nimellä Kalenteri vuonna 1976.

Albumit 
Pilot (From The Album Of The Same Name)  (1974)
Second Flight (1975) 
Morin Heights  (1976)
Two's A Crowd  (1977)

Listasijoitukset Englannissa 
Magic (1974) (11)
January (1975) (1)
Call Me Round (1975) (34)
Just A Smile (1975) (31)

Aiheesta muualla 
http://www.firstfoot.com/good%20scottish%20pop/pilot.htm
http://www.davidpaton.com/index.shtml

Skotlantilaiset yhtyeet
Lysenkolaisuus

Lysenkolaisuus tarkoittaa Trofim Denisovitš Lysenkon johtamaa näennäistieteellistä liikettä, joka vastusti Gregor Mendelin kehittämää perinnöllisyystiedettä. Lysenkolaisuus sai Neuvostoliitossa virallisen aseman, ja sitä harjoitettiin maassa 1930-luvulta vuoteen 1965 asti. Lysenkolaisuuden mukaan hankitut ominaisuudet periytyvät, mikä on pääosin vastoin nykyaikaisen perinnöllisyystieteen käsityksiä. Lysenkolaisuus muistuttaa siten lamarckilaista ajattelua.

Lysenkolaisuus Suomessa
Suomalaisissa kansandemokraattisissa lehdissä Työkansan Sanomat ja Vapaa Sana julkaistiin 1940–1950-luvuilla Erkki Rauteen ja kemisti Heikki Kuusisen kirjoittamia lysenkolaisuutta ylistäneitä artikkeleita.

Vuonna 1949 kansanedustaja ja agronomi Johannes Virolainen esitteli Suomi–Neuvostoliitto-Seuran maatalousjaoston kokouksessa Neuvostoliiton maidontuotannon lysenkolaisia ”huippusaavutuksia”.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lysenkolaisuutta Suomessa (ladattava pdf)

Näennäistiede
Neuvostoliiton tiede ja tekniikka
Neljäs sektori

Neljäs sektori, kolmannen sektorin ulkopuolinen kansalaisaktivismi
 Neljäs sektori, epävirallinen talous
Keuruun Kisailijat

Keuruun Kisailijat on keuruulainen urheiluseura, joka on perustettu 13. syyskuuta 1914.
Seurassa on monta jaostoa: ampumahiihto, hiihto, koripallo, suunnistus ja yleisurheilu. Kisailijoiden pesäpallojoukkue on pelannut jopa ylimmällä sarjatasolla vuonna 1958.

Seura järjesti muun muassa vuonna 2007 hiihdon SM-kilpailut. Vuonna 2009 seura järjestää suunnistuksen SM-erikoispitkän matkan kilpailut. Vuonna 2017 Keuruulla järjestettiin hiihdon SM-kisat.

Palkinnot ja huomionosoitukset

Miesten Itä-Länsi-valinnat 
 Jaakko Lovén (1958)

Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat 
 Jaakko Lovén (1958)

Aiheesta muualla 
 Seuran kotisivut
 http://vessix.kotisivukone.com/files/vessix.kotisivukone.com/Pesis/seurat/keuruun_kisailijat.xls

Lähteet 

Suomalaiset urheilun yleisseurat
Keuruun urheilu
Efraim Kronqvist

Efraim Kronqvist (2. elokuuta 1874 Sortavala – 22. toukokuuta 1918 Hausjärvi) oli suomalainen maalari ja kansanedustaja. Kronqvist toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1909–1914. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pohjois-Karjalasta.

Kirvesmies Johan Kronqvistin ja Anna Stiina Tossavaisen poika Juho kävi kansakoulun ja työskenteli maalarina muun muassa Nilsiässä, Kuopiossa, Hausjärvellä ja Nurmeksessa vuoteen 1918 saakka. Kronqvist työskenteli myös kauppa-apulaisena 15 vuoden ajan ja osuuskaupanhoitajana Nurmeksessa.

Vuonna 1918 Kronqvist toimi Riihimäen punakaartin johtomiehenä, ja punakaartin reservijoukkojen komentajana. Hän kuoli vankileirillä.

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
Suomen sisällissodan punaiset
Suomen sisällissodan terrorin uhrit
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1918 kuolleet
Hannu Ypyä

Hannu Ypyä (s. 29. elokuuta 1975 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitapuolustaja.

Ypyä on pelannut Ykkösessä (entinen I divisioona) Kokkolan Pallo-Veikkojen joukkueessa vuosina 1994, 1998–1999 ja vuosina 2004–2007 sekä Musan Salaman joukkueessa vuonna 2000. Alemmilla sarjatasoilla hän on edustanut KPV:n lisäksi toista kokkolalaisseuraa Öja-73:a.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Mary Quant

Mary Quant (s. 11. helmikuuta 1934) on englantilainen muotitaiteilija. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvun Chelsea-lookin luojana. Hän avasi ensimmäisen liikkeensä 1957 Lontoon King's Roadilla ja perusti vuonna 1963 nimeään kantavan myyntiketjun, joka myi esimerkiksi kosmetiikkaa ja laajeni moniin Euroopan maihin ja Amerikan Yhdysvaltoihin.

Mary Quantia pidetään minihameen luojana. On mahdollista, että Pierre Courreges esitteli hyvin lyhyen hameen ensimmäisenä joka tapauksessa Quant keksi sille nimen suosikkiautonsa Morris Minin mukaan.

Lähteet 
 Suuri tietosanakirja, WSOY

Viitteet 

Brittiläiset muotisuunnittelijat
Englantilaiset henkilöt
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaatemerkit
EISCAT

EISCAT  eli European Incoherent Scatter Scientific Association on kansainvälinen tutkimuslaitoksen yhteenliittymä, joka tekee  tristaattisella ISR-tutkajärjestelmällä mittauksia, joilla tutkitaan  ionosfääriä ja plasmasfääriä. 

Järjestelmällä voidaan seurata esimerkiksi  asteroideja ja revontulia.

Laitteisto
Tutkat sijaitsevat Kiirunassa, Sodankylässä ja Tromssassa. Tutkajärjestelmän lähetin on suuritehoinen, megawattiluokan pulssimoduloitu tutka. 

Lisäksi järjestelmään kuuluu Tromssassa sijaitseva radiolähetin, jolla ionosfääriä lämmitetään sekä jatkuvasti ionosfääriä tarkkaileva tutka-asema Huippuvuorilla.  2010-luvulla EISCAT on suunnitellut mittausjärjestelmänsä uudistamista EISCAT-3D:ksi.

Organisaatio
Organisaatio on monikansallinen; sen jäsenmaita ovat Japani, Kiina, Norja, Ruotsi, Saksa, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Suomen osallistumisen rahoittaja on Suomen Akatemia. Vuonna 2010 tohtori Esa Turunen johti EISCATia.

Katso myös
Sodankylän geofysiikan observatorio
KAIRA

Lähteet

Aiheesta muualla
Järjestön kotisivu
Prof. Jorma Kankaan EISCAT-historiikki 
 EISCAT and EISCAT_3D  Turusen esitelmäkalvot

Meteorologia
Tähtitieteelliset yhdistykset
Avaruustutkimus
Jääkala

Jääkala (Chaenocephalus aceratus) on noin 70 senttimetrin pituinen hoikka ja pitkulainen kala, jota tavataan vain Etelämantereen lähivesillä. 

Kalan erikoispiirre on se, että sen veressä ei ole lainkaan punasoluja. Happi kulkeutuu lihaksille veriplasman mukana. Jääkalan keho ei jäädy vaikka se koskettaisi jäätä, sillä sen veressä on luontaista jäänestoainetta.

Elinympäristö ja ravinto 

Jääkala elää pohjan tuntumassa 5–770 metrin syvyydessä. Se saalistaa pääasiassa pienempiä kaloja sekä krilliäyriäisiä.

Lähteet 

Jääkalamaiset
Gianluca Freddi

Gianluca Freddi (s. 29. maaliskuuta 1989 Rooma, Latium, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie B:ssä pelaavaa US Grosseto FC:tä. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.

Freddi on AS Roman kasvatti, joka debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa 22. huhtikuuta 2006 ollessaan avauskokoonpanossa liigaottelussa Sampdoriaa vastaan. Tuo ottelu jäi toistaiseksi kuitenkin hänen ainoakseen Serie A:ssa. Kesällä 2007 hän siirtyi yhtä sarjatasoa alemmaksi Grossetoon.

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Ursula Andress

Ursula Andress (s. 19. maaliskuuta 1936) on sveitsiläinen näyttelijä. Hän oli 1960-luvulla seksisymboli. Hän esiintyi Bond-tyttö Honey Ryderin roolissa elo­kuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962).

Ura 

Andres näytteli James Bond -elo­kuvassa Tohtori No (1962). Hän poseerasi alasti Playboyssa vuonna 1965.

Filmografia 

 Casanovan lemmen­seikkailu (Le Avventure di Giacomo Casanova, 1955)
 Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962)
 Rytmiä ja riemua Acapulcossa (1963)
 4 Teksasista (4 for Texas, 1963)
 Rakasta ja kuole (Once Before I Die, 1965)
 Painajainen auringossa (Night­mare in the Sun, 1965)
 Kuolematon kuningatar (1965)
 Hei Pussycat (1965)
 Kiinalaisia seikkailuja Kiinassa (Up to His Ears, 1965)
 Kymmenes uhri (1965)
 Kunnian kotkat (The Blue Max, 1966)
 Casino Royale (1967)
 Tyttöjä Via Venetolla (Le Dolci signore, 1968)
 Etelän tähti (The Southern Star, 1969)
 Verenpunainen aurinko (1971)
 Viimeinen keikka (L’Ultima chance, 1972)
 Afrikan seikkailijat (Africa Express, 1975)
 Sala­tehtävä Napolissa (Colpo in canna, 1975)
 Miekka­miehen metkut (Le Avventure e gli amori di Scara­mouche, 1976)
 Kaksois­murha (Doppio delitto, 1977)
 Viidakon julma salaisuus (La Montagna del dio cannibale, 1978)
 Jumalten taistelu (1981)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ursula Andress Cult­Sirensissä 
 Ursula Andress Notable Names Data­basessa 

Sveitsiläiset näyttelijät
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Syömishäiriöliitto

Syömishäiriöliitto eli SYLI ry on suomalainen syömishäiriöistä kärsiville ja heidän omaisilleen tukea tarjoava liitto. Sen keskustoimisto sijaitsee Turussa.

Syömishäiriöliitto on SOSTEn jäsenjärjestö. 

Syömishäiriöliitto perustettiin 17. huhtikuuta 2004 Suomen syömishäiriöperheiden tuki ry:n seuraajaksi.

Jäsenyhdistykset 
 Etelä-Suomen syömishäiriöperheet ry
 Lounais-Suomen syömishäiriöperheet ry
 Pohjanmaan syömishäiriöperheet ry
 Pohjois-Suomen syömishäiriöperheet ry
 Väli-Suomen syömishäiriöperheet ry

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 Syömishäiriöliiton keskustelualue 
 Mielenterveystalo.fi -Irti Ahminnasta opas

Syömishäiriöt
Suomalaiset potilas- ja vammaisjärjestöt
Melanie

Melanie on naisen etunimi. Se on muunnos nimestä Melania (kreik. ’musta’).

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Melanie on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 450 naisella. Melaniella ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää.

Tunnettuja Melanie-nimisiä
Melanie Amaro (s. 1992), yhdysvaltalainen laulaja
Melanie Behringer (s. 1985), saksalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja
Melanie Blatt (s. 1975), brittiläinen laulaja
Melanie Brown (s. 1975), englantilainen laulaja
Melanie Chisholm (s. 1974), Melanie C, englantilainen laulaja
Melanie Griffith (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä
Melanie Klaffner (s. 1990), itävaltalainen tennispelaaja
Melanie Klein (1882–1960), itävaltalainen psykoanalyytikko
Melanie Kok (s. 1983), kanadalainen soutaja ja olympiamitalisti
Melanie Laine (s. 1975), kanadalainen laulaja
Melanie Leupolz (s. 1994), saksalainen jalkapalloilija  ja olympiavoittaja
Melanie Lynskey (s. 1977), uusiseelantilainen näyttelijä
Melanie Martinez (s. 1995), yhdysvaltalainen laulaja
Melanie Milburne, australialainen kirjailija
Melanie Oudin (s. 1991), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Melanie Safka (s. 1947), Melanie, yhdysvaltalainen laulaja
Melanie South (s. 1986), brittiläinen tennispelaaja
Melanie Stokke (s. 1996), norjalainen tennispelaaja
Melanie Tem (1949–2015), yhdysvaltalainen kirjailija
Melanie Thornton (1967–2001), yhdysvaltalainen laulaja
Melanie Valerio (s. 1969), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Melanie Winiger (s. 1979), sveitsiläinen näyttelijä ja missi

Lähteet

Aiheesta muualla

 Etunimien taivutus: Melanie (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)

Etunimet
Richard von Krafft-Ebing

Richard Fridolin Joseph Freiherr Krafft von Festenberg auf Frohnberg, genannt von Ebing (14. elokuuta 1840 Mannheim, Badenin suurherttuakunta, Saksan liitto – 22. joulukuuta 1902 Graz, Itävalta-Unkari) oli itävaltalais-saksalainen psykiatri ja seksologi. Hänet tunnetaan ennen kaikkea tutkimuksista, joissa hän tarkasteli seksuaalisia kohdehäiriöitä.

Krafft-Ebing julkaisi vuonna 1886 kuuluisan teoksensa Psychopathia sexualis. Hän otti käyttöön sekä termin sadismi että masokismi, jotka yleensä yhdistyvät sadomasokismiksi. Homoseksuaaleja haastateltuaan Krafft-Ebing tuli siihen tulokseen, ettei heidän seksuaalinen suuntautumisensa ollut perversio eikä mielisairaus. 

Krafft-Ebingin elinaikana hänen tunnetuimmasta teoksestaan Psychopathia sexualis julkaistiin kaksitoista painosta. Hän kirjoitti seksuaalisuuden lisäksi muun muassa masennuksesta.

Krafft-Ebing oli aatelisarvoltaan vapaaherra. Hän kuoli Grazissa 62-vuotiaana.

Aiheesta muualla 

Itävaltalaiset aateliset
Itävaltalaiset psykiatrit
Itävaltalaiset tieteilijät
Saksalaiset aateliset
Saksalaiset psykiatrit
Saksalaiset tieteilijät
Seksologit
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1902 kuolleet
Roksolaanit

Roksolaanit (myös ruskalaiset, rusit, varjagirusit) olivat sarmaatteihin lukeutuva kansa, jonka uskotaan olevan läheisimmin sukua alaaneille. Varhaisimmissa lähteissä heidän mainitaan asuvan Donin ja Dneprin välisellä alueella. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. he muuttivat kohti Tonavaa Bărăganin tasangolle nykyisen Romanian alueelle. 

Ajanlaskun alun tienoilla vaikuttanut kreikkalainen historioitsija Strabon sanoo heidän asuvan vaunuissa, olleen siis nomadeja.

Noin vuonna 100 eaa. he hyökkäsivät skyyttalaisen sotapäällikkö Palakuksen tukena Krimille kuninkaansa Tasiuksen johdolla, mutta hyökkäyksen torjui Pontoksen kuningas Mithridates VI:n kenraali Diofantos.

Ensimmäisen vuosisadan jaa. puolivälissä roksolaanit hyökkäilivät Tonavan yli Rooman alueelle. Vuosina 68–69 Rooman kolmas legioona tuhosi 9 000 eräälle tällaiselle ryöstöretkelle osallistunutta runsaalla tavaramäärällä kuormitettua roksolaaniratsumiestä. Tacituksen mukaan "ruhtinaiden ja merkittävimpien henkilöiden" käyttämä haarniska oli niin painava, että "vihollisrynnäkössä kaatuneen sotilaan oli vaikeaa päästä taas jaloilleen". Kaksin käsin käytettävästä pitkästä kontos-peitsestä, sarmaattien pääasiallisesta lähitaisteluaseesta, ei juurikaan ollut hyötyä näissä oloissa. Roksolaanit saivat hyvityksen 92, kun he tuhosivat yhdessä daakialaisten kanssa Rooman XXI legioonan.

Keisari Trajanuksen Daakian valloituksen aikana roksolaanit asettuivat aluksi daakialaisten puolelle, missä he muodostivat valtaosan ratsuväestä, mutta heidät lyötiin ensimmäisellä sotaretkellä vuosina 101–102. Daakian valtakunnan täydelliseen tuhoon johtaneen Trajanuksen toisen sotaretken aikana 105–106 roksolaanit ilmeisesti pysyttelivät puolueettomina. Daakian provinssin liittäminen Rooman valtakuntaan toi Rooman vallan aivan roksolaanien naapuriin. Keisari Hadrianus vahvistutti ja rakennutti Tonavan varrella useita linnoituksia roksolaanien uhan torjumiseksi.

Myös myöhempi keisari Marcus Aurelius taisteli roksolaaneja vastaan Tonavan rantamilla. Vuonna 260 roksolaanit hyökkäsivät roomalaiseen Pannonian provinssiin. Pian tämän jälkeen roksolaaneja alettiin ottaa Rooman armeijan palvelukseen.

Muiden sarmaattiheimojen tapaan roksolaanit jäivät hunnien jalkoihin ja katosivat historiasta.

Muinaiset kansat
Italian historia
Rooman viholliset ja liittolaiset
Positiivinen ja negatiivinen ateismi

Positiivinen ateismi eli vahva ateismi on tietoteoreettinen käsitys, jonka mukaan on vahvoja todisteita jumalien olemassaoloa vastaan eikä mitään todisteita puolesta. Negatiivinen ateismi eli heikko ateismi on käsitys, jonka mukaan ei ole mitään yleisiä tai erityisiä perusteita tai todisteita jumalien olemassaolon puolesta, jolloin jumalia ei tule olettaa olevan olemassa.

Ateismin määritelmä 

Ateismista on kaksi määritelmää. Perinteisesti ateismi on ulkoista todellisuutta koskeva eli ontologinen väite, joka koskee jumalan olemassaoloa. Ateismi on siis väitelause ”jumalaa ei ole olemassa.” Ateismi ja sen vastakohta teismi ovat tällöin ainoat mahdolliset kannat: jumala on olemassa tai jumalaa ei ole olemassa. Toisessa määritelmässä ateismi on jonkin yksilön tietoa koskeva käsitys. Koska inhimillinen tieto on eriasteista, voidaan periaatteessa erottaa positiiviset ateistit, jotka kieltävät jumalan olemassaolon, ja negatiiviset ateistit, joilta puuttuu usko jumalan olemassaoloon.
Filosofi Michael Scriven on muotoillut taulukossa olevan tunnetun ateismin tietoteoreettiseen määritelmän, jossa käsitys tiedosta jumalien olemassaolosta määritellään asteikkona. Filosofi Michael Martin on muotoillut tietoteoreettisen jaottelun positiiviseen ateismiin ja negatiivisen ateismiin.  

Negatiivisten ateistien mukaan jumalan olemassaolon puolesta ei ole esitetty mitään todisteita. Positiivisten ateistien mukaan jumalan olemassaoloa voidaan pitää todistettavasti epätotena.

Tunnettu teos ateismin perusteista on filosofi Michael Martinin kirja Atheism: A Philosophical Justification (1990). Teoksessa Martin käy läpi perinteisiä perusteluja jumalan olemassaolosta. Ensiksi Martin pyrkii osoittamaan, että usko jumalaan on vailla perusteita. Martinin mukaan kaikki esitetyt perinteiset jumalatodistukset ovat kestämättömiä. Martinin mukaan negatiivinen ateismi on perusteltua. Toiseksi Martin pyrkii osoittamaan, että on perustellumpaa olla uskomatta jumalaan kuin uskoa. 

Ateismin puolustajien mukaan edes positiivinen ateismi ei vaadi täydellistä tietoa jumalan olemassaolosta. Heidän mukaansa ateismissa väitetään vain, että perustelut sille, ettei jumalaa ole olemassa, ovat vahvemmat kuin perustelut sille, että jumala on olemassa. Heidän mukaansa positiivisessa ateismissa esitetään, että todisteet jumalan olemassaoloa vastaan ovat riittävät sille, että on oikeutettua olla uskomatta jumalaan.

Lähteet 
 Niiniluoto, Ilkka: Ateismi. Teoksessa

Viitteet 

Ateismi

es:Ateísmo débil
Blessed Are the Sick

Blessed Are the Sick on amerikkalaisen Morbid Angel -yhtyeen toinen täyspitkä albumi. Se julkaistiin vuonna 1991 Earache Recordsin kautta. Levyltä on yksi video kappaleesta "Blessed Are the Sick". Kansikuva on Jean Delvillen maalaus Les Trésors de Satan.

Kappalelista

Kokoonpano
 Trey Azagthoth : Kitarat, koskettimet
 Pete Sandoval : Rummut
 David Vincent : Basso, Laulu
 Richard Brunelle : Kitarat

Lähteet 

Vuoden 1991 albumit
Morbid Angelin albumit
15 (luku)

15 (viisitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 14 ja seuraa luku 16.

Matematiikassa 
 15 on toinen pariton yhdistetty luku.
 15 on toinen pariton puolialkuluku.
 15 on kolmioluku (kuva alla), sillä se on kokonaislukujen 1…5 summa.
 15 on kuusikulmioluku (kuva alla).
 15 on Pythagoraan kolmikon hypotenuusa: .
 15 on alkulukuserkkujen 13 ja 17 keskiarvo.
 15 voidaan muodostaa kolmen peräkkäisen alkuluvun summana: .
 15 on palindromi binäärijärjestelmässä: .

Alla vasemmalla on sisäkkäisiä kolmioita ja oikealla sisäkkäisiä kuusikulmioita. Kumpikin kuvio koostuu 15 pisteestä.
    *        * * *
   * *      *   * *
  * * *    *   *   *
 * * * *    *   * *
* * * * *    * * *

Luonnontieteissä 
 Fosforin järjestysluku alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä on 15.
 Typpi-15 on typen vakaa isotooppi.

Muualla 
 McDonnell Douglas F-15 Eagle on amerikkalainen suihkuhävittäjä.
 15-pelissä on 15 numeroitua laattaa.
 Valtatie 15 kulkee Kotkan ja Mikkelin välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Huulirihmakala

Huulirihmakala (Colisa labiosa vanh. C. labiosus ja  Trichogaster labiosus)  on rihmakaloihin kuuluva aasialainen kala. Se on helppohoitoinen ja komean värinen akvaariokala.

Alkuperä 
Huulirihmakalaa tavataan luonnonvaraisena Myanmarin alueelta jokivedestä.

Ulkonäkö 

Huulirihmakala kasvaa noin 10 cm:n pituiseksi. Koiras on sinertävien ja punertavien raitojen kirjavoima, naaras himmeämpi. Koiraan rinta tummuu kutuaikana. Kalasta on jalostettu myös oranssinsävyinen muoto, jota kutsutaan appelsiinirihmakalaksi.

Ravinto 
Huulirihmakalaa voidaan ruokkia akvaariossa hiutaleilla ja pelleteillä. Myös elävää tai pakastettua hyönteisravintoa olisi hyvä tarjota, sillä se syö luonnossa pääasiassa pinnalla kelluvia hyönteisiä sekä vesihyönteisten toukkia.

Käyttäytyminen ja lisääntyminen 
Huulirihmakala on reviirikala ja varsinkin koiraat voivat olla aggressiivisia lajitovereilleen, mutta eivät muille kaloille. Huulirihmakala viihtyy yksin mutta jos tilaa riittää, sopiva yhdistelmä on koiras ja kaksi naarasta. Kahdelle tai useammalle yksilölle pitää varata tilaa ainakin 150 litraa, mutta yhtä yksilöä voi jo pitää 100-litraisessa akvaariossa.

Kutuaikana koiras rakentaa pinnalle vesikasvien lomaan vaahtopesän johon munat lasketaan. Koiras vahtii pesää poikasten kuoriutumiseen asti ja käy jopa puolisonsa kimppuun armotta jos tämä tulee lähelle. Siksi kudetusta varten tarvitaan erityinen viljelyakvaario. Vastakuoriutuneet poikaset syövät planktonia ja akvaariossa niitä voi ruokkia likoeläimillä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Akvaariokalat
Rihmakalat
Oliver Phelps

Oliver Martyn John Phelps (s. 25. helmikuuta 1986, Birmingham) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Harry Potter -elokuvien George Weasleynä. Hän on vain 13 minuuttia vanhempi kuin identtinen kaksoisveljensä James Phelps, joka niin ikään näyttelee George Weasleyn kaksoisveljeä Fred Weasleyä. Usein heidät tunnetaankin yksinkertaisesti Phelpsin veljeksinä.

Lapsuus

Oliver Phelps syntyi Sutton Coldfieldissä, Birminghamin kaupungissa Länsi-Midlandsin alueella Englannissa. Hän ja kaksoisveli James ovat Susan (o.s. Spare) ja Martyn Phelpsin ainoat lapset. Oliver kävi ala-asteensa Little Sutton Schoolissa ja yläasteensa The Arthur Terry Schoolissa. Koulunkäynnin hän lopetti vuonna 2004. Nuorempana hänellä ja Jamesilla oli tapana vaihtaa nimiään kiusatakseen opettajia ja koulutovereita, aivan kuten heidän näyttelemillään Weasleyn veljeksilläkin. Myös perhe, ystävät ja elokuvahenkilökunta tuntee heidät pilailijoina, jotka toisinaan vaihtoivat nimiä jopa harjoitusten aikana.

Ura

Oliver oli osoittanut kiinnostusta näyttelemiseen jo hyvin varhaisella iällä esiintyessään koulujensa draamaproduktioissa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli kuitenkin George Weasley elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi vuonna 2000. Hän oli tuolloin 14-vuotias. Phelpsin veljekset ovat kertoneet, että kun roolittaja oli soittanut heidän kotiinsa ja kysynyt Weasleyn veljeksiä, heidän äitinsä oli vahingossa sanonut soittajan vain valinneen väärän numeron. Kun he lisäksi ilmoittivat saaduista rooleista ystävilleen, kukaan ei uskonut heitä ennen kuin he joutuivat värjäämään hiuksensa punaisiksi elokuvaa varten.

Harry Potter -ryhmästä parhaisiksi ystävikseen veljekset ovat nimenneet Devon Murrayn, Rupert Grintin ja Matthew Lewisin.

Yksityiselämä

Veljensä tavoin Oliver harrastaa golfia ja haluaisikin kehittyä siinä ammattilaiseksi. Hän myös kuuntelee rockmusiikkia, pelaa videopelejä ja näyttelee. Veljekset tukevat kilpailevia Birminghamin jalkapalloseuroja; Oliver Aston Villaa edesmenneen isoisänsä jalanjäljissä ja James Birmingham Cityä isänsä rinnalla. Veljekset tunnettaankin innokkaina musiikin ja urheilun ystävinä, ja heitä näkee usein erilaisissa tapahtumissa tukemassa suosikkejaan.

James ja Oliver ovat myös istuttaneet puita Leicestershiren kansallismetsään. He halusivat istuttaa uudelleen puut, joista valmistettiin luudanvarsia Harry Potter -elokuvien kuvauksiin.

Filmografia

Harry Potter ja viisasten kivi (2001)
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002)
Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004)
Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005)
Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007)
Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (2011)

Aiheesta muualla

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Ehrensvärdin hauta

Ehrensvärdin hauta on Suomenlinnan perustajan Augustin Ehrensvärdin viimeinen leposija ja hautamuistomerkki Suomenlinnan Susisaaren Linnanpihalla. Ehrensvärd haudattiin linnanpihalle vuonna 1783, mutta muistomerkki sai nykyisen asunsa vasta vuoden 1805 tienoilla.

Ehrensvärdin kuoltua vuonna 1772 kuningas Kustaa III määräsi, että tämä on haudattava Viaporin linnanpihalle luomansa linnoituksen sydämeen. Hautaholvin rakennustyöt veivät yksitoista vuotta, jona aikana Ehrensvärd lepäsi tilapäishaudassa Ulrika Eleonoran kirkon hautausmaalla Helsingissä. Ehrensvärdin arkku siirrettiin Suomenlinnaan ja laskettiin linnanpihan hautaholviin 5. heinäkuuta 1783 juhlallisessa tilaisuudessa kuninkaan läsnä ollessa.

Muistomerkki 
Kustaa III luonnosteli omakätisesti Ehrensvärdin hautamuistomerkin. Luonnoksen viimeisteli Ehrensvärdin poika Carl August Ehrensvärd ja sen toteutti Ruotsin kuuluisin kuvanveistäjä Johan Tobias Sergel. Muistomerkin rautakoristeisiin käytetty metalli sulatettiin Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa 1790 saaliiksi saaduista venäläisistä kanuunoista. Lopullisesti muistomerkki valmistui vasta vuoden 1805 tienoilla.

Ehrensvärdin hautamuistomerkin jalusta on tehty graniitista. Muistomerkki koostuu pitkästä, suorakaiteen muotoisesta graniittipaadesta, jonka molemmissa päissä on raudasta valettu laivankeula. Paaden päällä lepäävät niin ikään raudasta valetut kilpi, miekka, kypärä ja serafiimiritarikunnan ketju. Muistomerkin etelä- ja pohjoissivuilla on kaiverretut muistokirjoitukset:

 

Vaikka muistomerkissä ei ole henkilökuvaa, sen klassismi muistuttaa kuitenkin aikansa eurooppalaisten sotasankarien muistomerkkien konventioita.

Lähteet 

 

Haudat ja hautamuistomerkit
Suomen muistomerkit
Helsingin patsaat ja veistokset
Suomenlinna
Prototaksiitit

Prototaksiitit (Prototaxites) olivat suurikokoisten sienten suku, joka eli siluuri- ja devonikaudella noin 420–387 miljoonaa vuotta sitten. Sienten pylväsmäiset rungot saattoivat olla jopa metrin levyisiä ja 8 metrin pituisia.

Ensimmäiset prototaksiittifossiilit löysi kanadalainen geologi John William Dawson vuonna 1859. Fossiilien luokittelusta keskusteltiin lähes 150 vuotta, ja niiden arveltiin olevan havupuita, jäkäliä, sieniä tai leviä. Suvun ehdotettiin ensimmäisen kerran kuuluvan sieniin vuonna 1919. Vuonna 2001 Smithsonian-instituutin luonnonhistoriallisen museon tutkija Francis Hueber julkaisi 20 vuoden tutkimuksen jälkeen artikkelin, jossa hän päätyi siihen tulokseen, että Prototaxites oli morfologiansa perusteella sieni. Chicagon yliopiston C. Kevin Boycen ja hänen tutkijaryhmänsä isotooppianalyysit vahvistivat vuonna 2007, että prototaksiitit olivat jättiläissieniä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Tiede: Mysteerifossiili paljastui sieneksi
New Scientist: Mystery prehistoric fossil verified as giant fungus 
Prototaxites, a huge, 400 million years old, fungus? Or an enormous lichen? 

Sienet
Hannah Nydahl

Hannah Nydahl (17. huhtikuuta 1946 Kööpenhamina – 1. huhtikuuta 2007 Kööpenhamina) oli lama Ole Nydahlin vaimo, joka toimi Tiibetin buddhalaisen karma-kagyü-koulukunnan opettajana ja tulkkina.

Kuherruskuukaudellaan vuonna 1969 Himalajalla Ole Nydahlista ja hänen vaimostaan Hannahista tuli H.P. 16. Gyalwa Karmapan Rangjung Rigpe Dorjen ensimmäiset länsimaalaiset oppilaat. Kolmen vuoden intensiivisen meditaatio- ja opiskelujakson jälkeen 16. Karmapa pyysi Olea ja Hannahia perustamaan meditaatiokeskuksia hänen nimissään länteen.

Hannah toimi yli 30 vuoden ajan korkeimpien karma-kagyü-lamojen tulkkina, muun muassa useita vuosia Karmapa-instituutissa KIBI:ssä Intiassa, New Delhissä, ja hän käänsi monia tiibetinbuddhalaista filosofiaa käsitteleviä tekstejä. Osan ajastaan hän matkusti yhdessä miehensä Lama Olen kanssa, ollen mukana perustamassa lukuisia Timanttipolku-buddhalaisia keskuksia ympäri maailmaa. 

Hannah Nydahl menehtyi vaikeaan sairauteen Kööpenhaminan Timanttipolku-keskuksessa 1. huhtikuuta 2007 klo 1.43 paikallista aikaa.

Aiheesta muualla

 Interview with Hannah Nydahl (Kagyu Life International, No.4, 1995)
 17th Gyalwa Karmapa Trinley Thaye Dorjen kirje Hannah Nydahlin kuoleman johdosta

Buddhalaiset opettajat
Tanskalaiset henkilöt
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Tunturi Hopper

Tunturi Hopper on Tunturipyörän valmistama pienipyöräinen mopo. Hopper oli suomalainen kilpailija japanilaisille Suzuki PV:lle ja Honda Monkeylle. Se oli Tunturin näkemys "täydellisestä pienipyöräisestä".  Siitä ei kuitenkaan tullut suurta myyntimenestystä.

Hopperin valmistus aloitettiin vuonna 1991 ja lopetettiin samalla kun Tunturi lopetti kaikkien mopojen valmistuksen vuonna 1997.

Tekniikka 
Hopperissa on Morinin valmistama Franco Moto Morini FM/GS.A moottori, joka on sama kuin Tunturin Tunturi Tiger Air mallissa.

Moottorin merkki ja malli: Franco Moto Morini FM/GS.A
Huippunopeus: 50 km/h
Moottorin tyyppi: 2-tahti
Jäähdytys: ilma
Iskutilavuus: 49,8 cc
Sylinterin halkaisija: 39 mm
Iskun pituus: 41,7 mm
Puristussuhde: 9:1
Suurin teho: 1,36 kW (1,83hv) /5000 rpm
Kaasutin: Dellorto SHA 14.9
Pääsuutin: 43
Polttoainesekoitus: 2 %
Polttoainesäiliön tilavuus: 5,5 litraa
Kytkin: märkä monilevy
Vaihteet: 4; 1-0-2-3-4
Sytytysjärjestelmä: kärjetön CDI
Jännite: 12 V
Sytytysennakko: 1mm
Sytytystulppa: Bosch W4AC, NGK BR7HS
Sytytystulpan kärkiväli: 0,6–0,9

Mitat:
pituus: 14 400 mm
akseliväli: 10 000 mm
maavara: 1 600 mm

Eturengas: 	
koko: 3,50 × 10
paine: 2–2,5 bar
Takarengas: 	
koko: 3,50 × 10
paine: 2–2,5 bar
Sytytystulpan kiristysmomentti: 15 Nm
Sylinterinkannen kiristysmomentti: 15 Nm

Lähteet 
 Joetail:n moposivut – Tunturi Hopper 
 Moto.net

Aiheesta muualla 
 MotoWiki

Tossumopot
Hopper
Weststellingwerf

Weststellingwerf on kunta Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 228,36 neliökilometriä, josta vettä on 6,21 km². Asukkaita kunnassa on 25 688 (1.2.2008).

Kunta on yksi niistä Friisinmaan kunnista, joissa ei puhuta friisiä; sen sijaan siellä puhutaan stellingwerfsia.

Kunnassa sijaitseva Scherpenzeelin kylä on Uuden Amsterdamin viimeisen kuvernöörin, Peter Stuyvesantin syntymäpaikka.

Asutuskeskukset 

Asukasluvut 1. tammikuuta 2008: 

</TD></TR></TABLE>
Lähde: CBS

Aiheesta muualla 

Virallinen kotisivu   

Friisinmaan kunnat
Demolition 23. (albumi)

Demolition 23. on Demolition 23:n ensimmäinen ja ainoa albumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Levy ja yhtye on yksi menestyneimmistä, ellei menestynein Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeinen albumi, jolla soittavat entiset yhtyeen jäsenet. Levy menestyi hyvin, mutta pian julkaisua seuranneiden kiertueiden jälkeen yhtye käytännössä hajosi alkuvuodesta 1995, kun yhtyeen uudeksi kitaristiksi tullut ex-Hanoi Rocks Nasty Suicide erosi yhtyeestä levyttääkseen sooloalbumin. 

Vuonna 1993 ex-Hanoi Rocks-laulaja Michael Monroe halusi kasata yhtyeen, joka tekisi hänelle sooloalbumin. Basistiksi Monroe otti heti ex-Hanoi Rocks basisti Sam Yaffan. Jimmy Clark otettiin rumpuihin ja Jay Hening kitaristiksi. Yhtyeen pohjana oli vuonna 1992 perustettu yhtye Michael Monroe & Friends, jonka kokoonpano oli ollut Michael Monroe (laulu), Sam Yaffa (bassokitara), Little Steven (kitara) ja Rat Scabies (rummut). 

Michael Monroe antoi uudelle vuoden 1993 kokoonpanolle ja sen esikoisalbumille nimen Demolition 23., joka löytyi William Burrougs'n kirjasta Exterminator. Levy äänitettiin Power Station Studios-studiolla  New Yorkissa kahdessa viikossa. Miksaajana ja äänittäjänä toimi Ben Fowler. Levy on masteroitu "Sterling Soundissa", New Yorkissa. Tuottajana toimi Little Steven. Levy julkaisi alun perin japanilainen Renegade Nation, ja lisäksi Britanniassa sen julkaisi Music For Nations.

Tyyliltään levy edustaa punkin ja hard rockin sekoitusta. Kappaleissa voi toki kuulla myös Hanoi Rocksin vaikutuksen. Kappale "I Wanna Be Loved" on Johnny Thunders-cover, "Ain't Nothin' to Do The Dead Boys-cover ja Endangered Species UK Subs-cover. Muuten kappaleen sanoitukset kertovat aikojen muuttumisesta ja ystävien menettämisen surusta. Esimerkiksi kappale "Hammersmith Palais" kertoo samannimisestä lontoolaisklubista, 
jossa Hanoi Rocks kävi katsomassa yhtyeitä. Levyn julkaisun aikoihin klubi oli jo suljettu. Kappaleisiin on siis vaikuttanut nostalgia ja havainnot siitä, että asiat ovat muuttuneet eivätkä välttämättä positiivisessa mielessä, eivätkä palaa enää koskaan ennalleen. 

Levy on omistettu 3. kesäkuuta 1990 kuolleelle Stiv Batorille. Etukannen kuvan on ottanut Mark Higashino ja takakannen George Du Bose, joka on myös suunnitellut levyn asun. Levyn Demolition 23.-logon on suunnitellut Sam Yaffa, joka toimi levyn taideavustajana ja suunnitteli bändin logon, kun päävastaajana toimivat Monroe ja hänen vaimonsa Jude Wilder.  

Nasty Suicide ei soita levyllä, koska hän tuli yhtyeeseen vasta, kun Jay Hening ei päässyt passiongelmien takia Yhdysvalloista kiertueelle Eurooppaan ja Japaniin.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Michael Monroe – laulu, huuliharppu
 Sam Yaffa – bassokitara, taustalaulu
 Jay Hening – kitara, taustalaulu
 Jimmy Clark – rummut, taustalaulu
 Little Steven – taustalaulu
 Kory Clarke – taustalaulu
 Jude Wilder – taustalaulu

Vuoden 1994 esikoisalbumit
Michael Monroen albumit
Suomalaiset hard rock -albumit
Yhdysvaltalaiset hard rock -albumit
Kristadelfialaiset

Kristadelfialaiset (Christadelphians, 'Kristuksen veljet ja sisaret') ovat kristinuskon suuntaus, joka hylkää kolminaisuusopin. Sen on perustanut tohtori John Thomas 1800-luvulla Yhdysvalloissa. Riippumattomien arvioiden mukaan kristadelfialaisia on ympäri maailman noin 50 000.

Perususkonkäsitykset
 Raamattu on Jumalan henkeyttämä sana
 Jeesus Kristus on Jumalan Poika; hän ei olemassa ennen syntymäänsä (Socinolaisuus)
 Kristus tulee takaisin maanpäälle perustaakseen Jumalan valtakunnan
 Kuolema on tiedoton tila – sielu ei ole kuolematon ja kuolemattomuus on riippuvainen Jumalasta
 Helvetti merkitsee hautaa
 Kaste on toteutetaan upottamalla aikuinen uskova täysin veden alle
 Pyhä Henki on Jumalan voima, ei persoona
 Saatana ei ole persoona, vaan symboloi ihmisen pahuutta

Jumalanpalvelus
Kristadelfialaiset kokoontuvat säännöllisesti leivän murtamisen seremoniaan muistellakseen Jeesuksen kuolemaa. He pitävät myös kotikokouksia ja tapaavat pienissä saleissa. Heidän jumalanpalveluksensa ovat yksinkertaisia ja pyrkivät jäljentämään ensimmäisen vuosisadan kristillisyyttä. Kristadelfialaisilla ei ole keskushallintoa, vaan jokainen seurakunta (ekklesia) on autonominen. Yhteisö on tuottanut noin tuhat eri julkaisua.

Yhteiskunnassa
Kristadelfialaisilla on pitkä historia aseistakieltäytyjinä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 The Christadelphian Magazine
 Mikä on Evankeliumi
 The Christadelphian Bible Mission

Kristillisperäiset liikkeet
Dreamspace

Dreamspace on Stratovariuksen kolmas, vuonna 1994 julkaistu albumi. Kappaleiden ja sanoitusten aiheet olivat muuttuneet jyrkästi, jos niitä verrataan kahteen aikaisempaan albumiin. Dreamspace on myös Stratovariuksen albumeista viimeinen, jolla laulaa kitaristi Timo Tolkki. Basisti Jari Kainulainen liittyi yhtyeeseen kun noin 70 prosenttia albumin materiaalista oli jo nauhoitettu. Kainulaisen soittoa kuultiin lopulta viidessä kappaleessa. Rumpali Tuomo Lassila loukkasi kätensä albumin nauhoitusten aikana, eikä pystynyt soittamaan rumpuja 8 viikkoon. Loput rummut albumille soitti Sami Kuoppamäki.

Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset: Timo Tolkki, ellei toisin mainita.

Kokoonpano 
 Timo Tolkki – kitara, laulu, basso
 Tuomo Lassila – rummut, lyömäsoittimet, huilu kappaleessa 7
 Sami Kuoppamäki – rummut kappaleissa 3, 4, 6, 7 ja 13
 Antti Ikonen – koskettimet
 Jari Kainulainen – basso kappaleissa 1, 3, 4, 7 ja 13

Arvostelut 
 Allmusic:

Tuotanto
Tuottaja: Timo Tolkki
Miksaus: Timo Tolkki, paitsi 2, 8, 9 ja 12 Mikko Karmila
Kansikuva: Markus Itkonen
Logo: Susanne Nokelainen
Valokuvaus: Lasse Lehtiranta

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Stratovariuksen albumit
Vuoden 1994 albumit