Frank Nitti

Francesco Raffaele Nitto, paremmin tunnettu nimellä Frank "The Enforcer" Nitti (27. tammikuuta 1886 – 19. maaliskuuta 1943) oli italialais-amerikkalainen gangsteri. Nitti oli yksi Al Caponen tärkeimmistä alaisista. Nitti oli vastuussa kaikista voimaa tai väkivaltaa vaativista operaatioista. Myöhemmin Nitti oli keulahahmona Caponen johtamassa Chicago Outfit -rikollisjärjestössä.

Varhainen elämä ja kieltolaki 
Nitti syntyi pienessä Angrin kylässä Salernon maakunnassa, Campaniassa, Italiassa. Hän oli Luigi ja Rosina (o.s. Fezza) Nitton toinen lapsi ja Al Caponen serkku. Hänen isänsä kuoli vuonna 1888, Frankin ollessa kaksivuotias, ja vuoden sisällä hänen äitinsä meni naimisiin Francesco Dolendon kanssa. Parille syntyi kaksi lasta, mutta kumpikaan ei selvinnyt ja Frank sekä hänen vanhempi sisarensa, Giovannina, jäivät ainoiksi lapsiksi. Francesco Dolendo muutti Yhdysvaltoihin heinäkuussa 1890, ja loput perheestä seurasi kesäkuussa 1893, Nittin ollessa 7-vuotias. Perhe asettui 113 Navy Streetille, Brooklyniin, New Yorkiin. Pieni Francesco kävi julkista koulua ja teki erinäisiä töitä koulun jälkeen elättääkseen perhettä. Hänen 15-vuotias sisarensa meni naimisiin 24-vuotiaan miehen kanssa, ja äitinsä synnytti velipuolen, Raphaelin, vuonna 1894, ja toisen lapsen, Gennaron, vuonna 1896. Nitti lopetti koulun 7. luokan jälkeen ja työskenteli keilanasettajana, tehdastyöläisenä ja parturina. Al Caponen perhe asui lähellä ja Nitti oli Caponen vanhempien veljien ystävä, sekä heidän rikollisjenginsä Navy Street Boysin.

Huononeva suhde Dolendoon sai Nittin lähtemään kotoa 14-vuotiaana, vuonna 1900, työskentelemään erilaisille paikallisille tehtaille. Noin vuonna 1910, Nittin ollessaan 24-vuotias, Nitti lähti Brooklynista. Seuraavat vuodet hänen elämässään ovat heikosti dokumentoituja ja vain vähän voidaan varmistaa. Hän on saattanut työskennellä Williamsburgin naapurustossa, Brooklynissa noin vuonna 1911. Hän luultavasti muutti Chicagoon noin vuonna 1913 ja työskenteli parturina, sekä tutustui gangstereihin Alex Louis Greenbergiin ja Dean O'Banioniin. Hän meni naimisiin chicagolaisen Rosa (Rose) Levittin kanssa Dallasissa, Texasissa 18. lokakuuta 1917. Parin liikkeet naimisiinmenon jälkeen ovat epämääräiset. Nittin tiedetään tulleen osakkaaksi "Johnny" Jack Nounesin johtamassa Galvestonin rikollisjärjestössä. Hänen kerrotaan varastaneen suuren summan rahaa Nounesilta ja mafioso Dutch Voightilta, minkä jälkeen hän pakeni Chicagoon. Vuoteen 1918 mennessä Nitti oli asettunut 914 Halsted Streetille. Nitti elvytti pian kontaktinsa Greenbergin ja O'Banionin kanssa ja hänestä tuli koruvaras, viinan salakuljettaja sekä varastetun tavaran kätkijä. Viinan salakuljetuksen avulla Nitti tuli chicagolaisen rikollispomon, Johnny "Papa Johnny" Torrion, ja Al Caponen tietoon.

Torrion seuraajan, Caponen, alaisuudessa Nittin maine kohosi. Nitti johti Caponen viinan salakuljetus- ja jakeluoperaatiota, tuoden viskiä Kanadasta ja jakaen sitä salakapakkaverkoston kautta. Nitti oli yksi Caponen ylimmistä luutnanteista, häneen luotettiin johtajantaitojensa ja bisnesälynsä johdosta. Capone piti Nittiä niin korkeassa arvossa, että joutuessaan vankilaan vuonna 1929, hän nimesi tämän mafiaa hänen tilallaan johtavan triumviraatin jäseneksi. Nitti oli operaatioiden johtaja ja Jake "Greasy Thumb" Guzik oli hallinnon johtaja, sekä Tony "Joe Batters" Accardo toimeenpanon johtaja. Lempinimestään ("The Enforcer"; 'pakottaja') huolimatta Nitti käytti mafiasotilaita ja muita väkivaltaisuuksiin sen sijaan, että olisi tehnyt niitä itse.

Frank ja Rose Nitti erosivat vuonna 1928 ja pian sen jälkeen Frank meni naimisiin Anna Ronga Nittin kanssa, joka oli mafialääkärin tytär, sekä Nittien entinen naapuri 1920-luvulla. Pari adoptoi pojan, Joen.

Chicago Outfit Nittin johtamana 
Vuonna 1931 45-vuotias Frank Nitti ja 32-vuotias Al Capone tuomittiin veronkierrosta ja lähetettiin vankilaan. Nitti sai 18 kuukautta vankeutta, kun taas Capone joutui vankilaan 11 vuodeksi. Nitti ei ollut hankala vanki, mutta puolentoista vuoden vankeus oli hänelle vaikeaa suljetun tilan vuoksi. Kun Nitti vapautettiin vuonna 1932, tiedotusvälineet ylistivät häntä Caponen jengin uutena pomona.

Vaikka Nitti nimellisesti johti jengiä Paul "The Waiter" Ricca alapomonaan, todellisuudessa Nitti oli vain keulahahmo. Rikoshistorioitsija Carl Sifakisin mukaan Nittin maine alamaailmassa oli sellainen, että oli "naurettavaa" olettaa, että Tony Accardon, Jake Guzikin, Murray "The Camel" Humphreysin tai Riccan kaltaiset ihmiset olisivat ottaneet häneltä käskyjä. Kaikesta päätellen Riccalla oli todellinen valta ainakin vuoteen 1932 mennessä. Hän oli selkeästi de facto (pomo) vuoteen 1939 mennessä, vaikka olikin teknisesti Nittin alapuolella. Kun Charles "Lucky" Luciano ja Meyer Lansky organisoivat National Crime Syndicate -rikollisjärjestön 1930-luvulla, he pitivät Nittiä mitämättömänä. Lansky ja Luciano pitivät Nitin sijaan Riccaa Chicago Outfitin pomona.

Kun Nitti oli keulahahmona, Chicago Outfit laajeni prostituutiosta ja uhkapelistä muille alueille, kuten hallitsemaan ammattiliittoja. Tämä johti monien yritysten kiristykseen. 19. joulukuuta 1932 Chicagon poliisin ryhmä, jota johtivat komisariot Harry Lang ja Harry Miller, ratsasi Nittin toimiston huoneessa 554, osoitteessa 221 North LaSalle Street, Chicagossa. Lang ampui Nittiä kolmesti selkään sekä kaulaan. Sitten hän ampui itseään (pieni haava pehmytkudokseen), jotta ampuminen näyttäisi itsepuolustukselta, väittäen Nittin ampuneen häntä ensin. Myöhemmin todistus oikeudessa väitti, että murhayrityksen oli henkilökohtaisesti tilannut vastavalittu Chicagon pormestari Anton Cermak, joka luultavasti halusi eliminoida Chicago Outfitin palveluksena hänelle vastaaville gangstereille. Nitti selvisi ampumisesta ja helmikuussa 1933 hänet vapautettiin syytteestä murhan yritykseen. Saman oikeudenkäynnin aikana Miller todisti, että Lang sai 15 000 dollaria Nittin tappamisesta. Toinen paikalla ollut virkapukuinen upseeri todisti, että Nittiä ammuttiin tämän ollessa aseeton. Kaksi kuukautta myöhemmin Cermakin ampui Giuseppe Zangara, calabrialainen maahanmuuttaja. Tuolla hetkellä Cermak oli puhumassa vastavalitun presidentti Franklin D. Rooseveltin kanssa. Useimmat historioitsijat uskovat, Zangaran omien sanojen ja huoneeseen jätetyn lapun tukemana, että tämä aikoi tappaa Rooseveltin, mutta ampui ohi ja tappoi Cermakin.

Myöhemmät avioliitot 
Anna Nitto kuoli 19. marraskuuta 1940, Mercy Hospital -sairaalassa, Chicagossa, täsmentämättömän sisäisen sairauden seurauksena. Nitti meni naimisiin Annette (Toni) Caravettan kanssa 14. toukokuuta 1942; tämä jäi leskeksi melkein vuotta myöhemmin Nittin tehtyä itsemurhan.

Kuolema 
Vuonna 1943 monet Chicago Outfitin ylimmät jäsenet olivat syytteessä Hollywoodin elokuvateollisuuden kiristämisestä. Syytteeseen asetettuihin lukeutuivat Nitti, Phil D'Andrea, Louis "Little New York" Campagna, Nick Circella, Charles "Cherry Nose" Gioe, Ralph Pierce, Ricca ja John "Handsome Johnny" Roselli. Chicago Outfitin syytettiin kiristävän rahaa osalta suurimmista elokuvastudioista, mukaan lukien Columbia Pictures, Metro-Goldwyn-Mayer, Paramount Pictures, RKO Pictures ja 20th Century Fox. Studiot olivat tehneet yhteistyötä välttyäkseen ongelmilta ammattiliikkeessä (mikä oli jo valmiiksi levoton mafian sekoittamana). Outfitin johtajien tapaamisessa Nittin kotona Ricca syytti Nittiä saaduista syytteistä. Ricca sanoi, että juoni oli ollut Nittin ja FBI-ilmiantajan, Willie Bioffin, Nittin olisi pitänyt mennä vankilaan. Ensimmäisen vankeuden johdosta Nitti oli klaustrofobikko, ja kammosi ajatusta toisesta tuomiosta. Huhuttiin myös, että hän kärsi parantumattomasta syövästä tuohon aikaan. Näiden tai mahdollisesti muiden syiden johdosta hän lopulta päätti riistää oman henkensä.

Päivää ennen hänen saapumistaan suuren valamiehistön eteen jutun käsittelyyn, Nitti söi aamiasta vaimonsa kanssa heidän kodissaan 712 Selborne Roadilla, Riversidessa, Illinois'ssa. Kun hänen vaimonsa lähti kirkkoon, Nitti sanoi tälle suunnitelleensa menevänsä kävelylle, ja sitten alkoi juoda ankarasti. Hän latasi Revolverin, laittoi sen takkinsa taskuun ja käveli viisi korttelia paikalliselle ratapihalle. Konduktööri William F. Seebauer ja vaihdemiehet L.M. Barnett sekä E.H. Moran ajoivat jarruvaunulla, peruuttaen hitaasti etelään päin, aitaamattoman Cemark Roadin yli. Työmiehet huomasivat tietämättömän Nittin kävelevän raiteilla heistä poispäin ja huusivat varoituksen. Nitti käveli pois raiteilta horjuen aitaa kohti. Kaksi aseenlaukausta kajahti. Työmiehet luulivat Nittin ampuvan heitä kohti, sitten huomasivat tämän yrittävän ampua itseään päähän. Ensimmäinen Nittin epävakaalla kädellä ampuma laukaus meni hänen fedoransa läpi. Seuraava luoti paiskautui hänen oikeaan leukaperäänsä ja poistui hänen päälakensa kautta, ottaen mukaansa tupon hiuksia, ja jättäen sen törröttämään hatun laella olevasta reiästä. Viimeisin ja kuolettava luoti meni sisään Nittin oikean korvan takaa ja jäi jumiin hänen kallonsa yläosaan. Pohjoisen Riversiden poliisipäällikkö Allen Rose kiirehti paikalle ylikonstaapelin ja muutaman passipoliisin kanssa. He tunnistivat Nittin välittömästi. Dr. William McNalleyn, oikeuslääkärin toksikologin, tekemän ruumiinavauksen perustella Nittin veren alkoholipitoisuus oli 0.23. Seuraavana päivänä oikeuslääkärin tuomaristo päätti, että Nitti "teki itsemurhan ollessaan tilapäisesti mielenvikainen ja epätoivoisessa mielentilassa".

Frank Nitti kuoli 19. maaliskuuta 1943, 57 vuoden ikäisenä. Nitti on haudattu Mount Carmel Cemetery -hautausmaalle, Hillsideen, Illinois'hin. Spekulaatio itsemurhan tehneen hautaamisesta katoliselle hautausmaalle on jatkunut sinnikkäästi. Nittin hauta on löydettävissä vasemmalta Roosevelt Roadin pääsisäänkäynniltä katsoen, noin 15 metrin päässä aidasta. Se on nimikoitu "Nittolla". Portilta oikealla on perheen palsta, millä sijaitsee Al Caponen hauta, mikä on merkitty noin kaksimetrisellä valkoisella kivimonumentilla. Suoraan portilta eteenpäin on Dion O'Banionin ja Hymie Weissin haudat, molemmat North Side Gangin jäseniä ja Chicago Outfitin tappamia.

Populaarikulttuurissa 
Frank Nittiä on esitetty monituisia kertoja televisiossa ja elokuvissa:
 Bruce Gordon monissa jaksoissa ABC-kanavan televisiosarjassa Lahjomattomat, joka perustui Eliot Nessin muistelmiin vuosilta 1959–1963.
 Harold J. Stone vuoden 1967 elokuvassa Chicagon verilöyly.
 Sylvester Stallone vuoden 1975 elokuvassa Al Capone.
 Billy Drago esitti kuvitteellista versiota Nittistä vuoden 1987 elokuvassa Lahjomattomat. Elokuvassa Ness työntää Nittin alas chicagolaisen oikeustalon katolta, jota ei todellisuudessa tapahtunut.
 Anthony LaPaglia vuoden 1988 elämäkertaelokuvassa Nitti: The Enforcer.
 Paul Regina vuoden 1993 televisiosarjassa Lahjomattomat.
 Stanley Tucci vuoden 2002 elokuvassa Matkalla Perditioniin.
 Bill Camp vuoden 2009 elokuvassa Public Enemies.
 Will Sasso vuoden 2013 Comedy Centralin sarjassa Drunk History.
Jääkiekkomaalivahti Antero Niittymäki on käyttänyt Nittin kuvaa kypärässään heidän nimiensä samankaltaisuuden vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Crime Magazine, Allan May: The First Shooting of Frank Nitti
 Gambino.com - Frank Nitti
 My Al Capone Museum: Frank Nitti
 Seize The Night: Frank Nitti
Federal Bureau of Investigation - Freedom of Information Act: Frank Nitti 
Frank "The Enforcer" Nitti Find A Grave -sivustolla
Frank Nitti Encyclopædia Britannicassa

Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1943 kuolleet
 
Amerikanitalialaiset mafiosot
Itsemurhan tehneet