joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Borja Viguera

Borja Viguera Manzanares (s. 26. maaliskuuta 1987 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
Logroñolaissyntyinen Viguera pelasi uransa alkuvaiheilla Real Sociedadin nuorisoakatemiassa. Ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa hän teki kaudella 2006–2007, kun se pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. 15. syyskuuta 2007 Viguera pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa, kun hän pääsi vaihdosta kentälle ottelussa Las Palmasia vastaan. Hän pelasi edustusjoukkueessa myöhemmin kauden 2007–2008 aikana vielä kahdessa ottelussa.

Kesällä 2009 Viguera nostettiin pysyvästi seuran edustusjoukkueeseen, jossa hän ei kuitenkaan onnistunut lopulta lyömään itseään läpi. Kauden 2009–2010 aikana hänelle kertyi sarjaotteluita tililleen vain neljä kappaletta. 11. tammikuuta 2011 hän siirtyi kesään asti kestäneellä lainasopimuksella Gimnàstic Tarragonaan.

26. elokuuta 2011 hän palasi takaisin Gimnàsticiin lainasopimuksella. Viguera jäi kuitenkin katalonialaisseurassa vähälle peliajalle syyskauden aikana ja niin hän palasi takaisin omistajaseuraansa tammikuussa 2012, josta hänet lainattiin uudella sopimuksella Albaceteen.

6. heinäkuuta 2012 Viguera siirtyi naapuriseura Deportivo Alavésiin, joka pelasi Segunda División B:ssä. Hän lukeutui jo ensimmäisellä kaudellaan joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, tehden kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 21 maalia. Alavés onnistui kauden päätteeksi nousemaan maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.

14. elokuuta 2013 Viguera teki joukkueen kanssa vuoteen 2015 asti ulottuvan jatkosopimuksen. Hän pelasi maalien valossa uransa parhaan kauden 2013–2014, kun hän viimeisteli pelaamissaan 42 ottelussa 25 maalia. Kauden kohokohtana oli 8. helmikuuta 2014 syntynyt hattutemppu ottelussa Sabadellia vastaan. Hän voitti maalimäärällään sarjan maalikuninkuuden.

12. kesäkuuta 2014 Viguera solmi kolmivuotisen sopimuksen baskiseura Athletic Bilbaon kanssa. Hänestä maksettiin miljoonan euron siirtokorvaus.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Borja Vigueran tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Cornel Țăranu

Cornel Țăranu (s. 20. kesäkuuta 1934 Cluj-Napoca) on romanialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli sävellystä Sigismund Toduțăn johdolla Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa 1950-luvulla ja sai sieltä myöhemmin (1974) tohtorin arvon musiikkitieteessä. Lisäksi Țăranu opiskeli vuosina 1966–67 Pariisin konservatoriossa Nadia Boulangerin sekä Olivier Messiaenin johdolla ja osallistui vuosina 1968–69 ja 1972 Darmstadtin kursseille. Näillä kursseilla hän sai opetusta György Ligetiltä, Bruno Madernalta ja Christoph Caskelilta.

Țăranu on saanut viisi palkintoa Romanian säveltäjä- ja musikologiliitolta. Lisäksi hänelle myönnettiin Koussevitzky International Critics Award (1982). Hän on ollut Academia Românăn jäsenenä vuodesta 1993, ja hänestä tuli l'Ordre des Arts et des Lettres'n Chevalier vuonna 2002.

Țăranu perusti Ars Nova -yhtyeen vuonna 1968 ja aloitti työskentelyn sen taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Hänestä tuli vuonna 1990 Romanian säveltäjä- ja musikologiliiton varapuheenjohtaja, ja vuonna 1995 hän aloitti Cluj Modern -festivaalin johtamisen. Țăranu on kirjoittanut muun muassa teoksen Enescu in conștiința prezentului (1969). Hän aloitti opettamisen Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa vuonna 1957. Hänestä tuli sen sävellyksen professori vuonna 1990. Hän on käynyt myös luennoimmassa ulkomailla.

Țăranun sävellystuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita, elokuvamusiikkia ja orkesterimusiikkia, kuten sinfonioita. Hän on myös säveltänyt runsaasti kuoro- ja muuta vokaalimusiikkia sekä kamarimusiikkia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Romanialaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Romanialaiset kapellimestarit
Musiikkikirjailijat
Elokuvasäveltäjät
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Virtakorento

Virtakorento (Osmylus fulvicephalus) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteinen eli se ei ole sudenkorento. Lajia esiintyy laajalti Euroopassa. 

Pohjoisimmat esiintymät on aiemmin tavattu Etelä-Ruotsissa ja Liettuassa. Suomesta ensimmäiset tavattiin Lohjan Pusulan Kärkölästä kesällä 2013. 

Lajin tunnistaminen on helppoa sen siivissä olevien täplien vuoksi. Se ei lennä kovin hyvin, ja se pysyttelee puron lähellä koko elinikänsä. Laji on kookas. Sen siipiväli on noin 4 cm.

Lähteet 

Verkkosiipiset
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Puolassa 30. elokuuta – 21. syyskuuta. Karsinnat ja lopputurnaus mukaan lukien kilpailuun osallistui kaikkiaan 144 joukkuetta, Isäntäjoukkueelle oli paikka lopputurnauksessa automaattisesti, mutta kaikki muut, mukaan lukien hallitseva maailmanmestari Brasilia, joutuivat hakemaan paikkaa maanosien mestaruuskilpailuista tai erillisistä karsintakilpailuista. Lopputurnaukseen osallistui lopulta 24 joukkuetta. Suomen sijoitus kisoissa oli kaikkien aikojen toistaiseksi paras, yhdeksäs sija. Mestaruuden voitti isäntäjoukkue Puola, joka hävisi vain yhden kolmestatoista pelaamastaan ottelusta. Loppuottelussa kaatui Brasilia erin 3–1.

Osallistuvat maat

Pelipaikat

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Toinen kierros

Jatkolohkossa E pelaavat alkulohkojen A ja D neljä parasta joukkuetta. F jatkolohkon muodostavat vastaavasti lohkojen B ja C neljä parasta. Alkulohkossa pelatut keskinäiset ottelut lasketaan mukaan jatkolohkon taulukkoon, eivätkä jatkoon päässeet joukkueet kohtaa toistamiseen tällä kierroksella. Kummankin jatkolohkon kolme parasta jatkavat kolmannelle kierrokselle.

Lohko E

Lohko F

Kolmas kierros

Jatkolohkojen voittajat sijoitetaan eri puolivälierälohkoihin. Kakkosten ja kolmosten paikat eri lohkoissa arvotaan. Lohkojen kaksi parasta jatkavat välieriin, lohkokolmoset pelaavat ottelun turnauksen viidennestä sijasta.

Lohko G

Lohko H

Sijoitusottelu

Mitaliottelut

Mitalistit

Lopulliset sijoitukset

Lähteet 
Viralliset sivut 
Viralliset sivut 
FIVB Kalenteri
Highlights World Championship 

Vuoden 2014 lentopallo
Lentopallon maailmanmestaruuskilpailut
Puolan lentopallo
Intianmuurahaiskäpy

Intianmuurahaiskäpy (Manis crassicaudata) on Intiassa elävä muurahaiskäpylaji.

Se kasvaa 60–75 cm pitkäksi, minkä lisäksi häntä on 40–45 cm pitkä.

Lähteet 

Muurahaiskävyt
Uhanalaiset nisäkkäät
Kapinmuurahaiskäpy

Kapinmuurahaiskäpy eli temminckinmuurahaiskäpy (Manis temminckii) on Afrikassa elävä muurahaiskäpylaji. Nimistötoimikunta on ehdottanut sen nimeksi savannimuurahaiskäpyä.

Lähteet 

Muurahaiskävyt
Uhanalaiset nisäkkäät
John Beckwith

John Beckwith (s. 1927 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli Torontossa vuosina 1945–1950 ja tämän jälkeen Pariisissa vuoteen 1952. Hän toimi dekaanina Toronton yliopiston musiikin tiedekunnassa 1970-luvulla ja johti sen Institute for Canadian Musicia vuosina 1985–90.

Beckwithin tuotantoon kuuluu neljä oopperaa, toistakymmentä orkesteriteosta, kamari- sekä sooloteoksia, lauluja ja kuoromusiikkia. Lisäksi Beckwith on toimittanut useita kirjoja. Hän toimi musiikkikolumnistina ja -arvostelijana Toronto Star -lehdelle sekä käsikirjoittajana ja ohjelmasuunnittelijana CBC Radiolle. Beckwith on saanut kunniatohtorin arvot viidestä kanadalaisesta yliopistosta, ja lisäksi hän on Kanadan ritarikunnan jäsen. Hänelle myönnettyihin palkintoihin kuuluvat Canadian Music Councilin "vuoden säveltäjän" arvonimi (1984) ja Toronto Arts Award musiikista (1994).

Lähteet 

Kanadalaiset säveltäjät
Oopperasäveltäjät
Musiikkikirjailijat
Vuonna 1927 syntyneet
Elävät henkilöt
IFAF Champions League

IFAF Champions League on amerikkalaisen jalkapallon mestarien liiga Euroopassa. Liigan järjestää amerikkalaisen jalkapallon maailmanliitto. Sarjaan osallistuvat kansallisten sarjojen parhaat joukkueet, mutta Saksan, Sveitsin ja Itävallan pääsarjat ovat jättäytyneet liigasta ulkopuolelle ja ne pelaavat omaa BIG6-sarjaansa. Kaudella 2016 sarjaan osallistuu 13 joukkuetta 11 maasta.

IFAF Champions League perustettiin vuonna 2014, kun Euroopan lajiliitto yhdisti toimintansa maailmanliiton kanssa ja EFL-sarjan luonne muuttui.

Liigan sarjassa on kaksi vaihetta. Alkusarjassa joukkueet pelaavat alkulohkoissa kaksi ottelua ja lohkojen voittajat jatkavat neljän joukkueen lopputurnaukseen. Kaudella 2014 Ranskan Élancourtissa pelatun lopputurnauksen voitti Helsinki Roosters. Kauden 2015 lopputurnaus pelattiin Belgradissa, Serbiassa. Turnauksen voitti ruotsalainen Carlstad Crusaders joka voitti finaalissa isäntäjoukkue SBB Vukovi Beogradin.

Kaudet

Kausi 2016
lähde

Kaudella 2016 IFAF Champions Leaguessa pelaa 13 joukkuetta 11 maasta. Joukkueet jaettiin alkusarjassa yhteen neljän ja kolmeen kolmen joukkueen lohkoon.

Pohjoislohko

Ottelut

Itälohko

Ottelut

Keskilohko

Ottelut

Etelälohko

Ottelut

Final Four - Wroclaw, 

Neljän joukkueen lopputurnaukseen etenivät Wroclaw Panthers Puolasta, Istanbul Koc Rams Turkista, Milano Seamen Italiasta sekä Danube Dragons Itävallasta. Lopputurnaus pelataan Wroclawissa, Puolassa 22.-24. heinäkuuta.

Kausi 2015
lähde

Pohjoislohko

Keskilohko

Itälohko

Länsilohko

Final Four Stage - Belgrad, .

Kausi 2014
lähde

Pohjoislohko

Etelälohko

Itälohko

Länsilohko

Final Four Stage - Élancourt,

Mestarit
 2016  Wroclaw Panthers
 2015  Carlstad Crusaders
 2014  Helsinki Roosters

Lähteet

Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
BIG6 European Football League

BIG6 European Football League on amerikkalaisen jalkapallon eurooppalaisten seurajoukkueiden vuosittainen turnaus. Turnaukseen osallistuvat Saksan, Itävallan ja Ranskan pääsarjojen parhaat joukkueet, ja turnauksen mestaruusottelu on nimeltään Eurobowl. BIG6 tituleeraa itseään Euroopan kovatasoisimmaksi turnaukseksi.

BIG6 perustettiin vuonna 2014 kun silloinen Euroopan lajiliitto halusi tiivistää Euroopan mestaruussarjaa. Uusi BIG6 muodostettiin viime vuosien menestyksekkäimmistä joukkueista ja sarja otti haluunsa EFL-liigan loppuottelun Eurobowlin. EFL-liigasta tuli alempi sarjataso ja sille luotiin uusi loppuottelu EFL Bowl. Euroopan lajiliitto yhdistyi maailmanliiton kanssa samana vuonna, jolloin Saksan lajiliitto otti itselleen vastuun sarjoista.

Turnauksessa kuusi joukkuetta pelaavat toisiaan vastaan kahdessa lohkossa. Lohkojen voittajat kohtaavat finaaliottelussa, jonka järjestysvastuu on paremmin sijoittuneella joukkueella. Turnauksen huonoiten sijoittunut joukkue joutuu karsimaan ensi vuoden paikastaan EFL-liigan mestaria vastaan, mikäli tämä täyttää turnaukseen vaadittavat kriteerit.

Joukkueet 2018

Aiemmat joukkueet

Eurobowlit

Lähteet

Amerikkalaisen jalkapallon sarjat
USS Santee (CVE-29)

USS Santee (runkonumerot AO-29, ACV-29 ja CVE-29) oli Yhdysvaltain laivaston Sangamon-luokan saattuetukialus. Alus oli alun perin Cimarron-luokan laivaston tankkeri, joka oli valmistettu laivaston ja merenkulkukomission T3-S2-A1-piirustusten mukaan.

Valmistus 

Maritime Commission tilasi aluksen nimellä MV Esso Seakay (MC Hull 3) Chesteristä Pennsylvaniasta Sun Shipbuilding and Dry Dock Companyltä, missä köli laskettiin 31. toukokuuta 1938. Alus laskettiin vesille 4. maaliskuuta 1939 kumminaan Charles Kurzin puoliso. Valmistuttuaan alus luovutettiin Standard Oilille New Jerseyyn, jonka väreissä se seilasi Yhdysvaltain länsirannikolla. Yhdysvaltain laivasto lunasti 18. lokakuuta 1940 aluksen, joka otettiin palvelukseen 30. lokakuuta tankkerina runkonumerolla AO-29 ensimmäisenä päällikkönään William G. B. Hatch.

Palvelus 
Palvelukseenoton jälkeen alus oli Atlantilla. Yhdysvaltain liittyessä sotaan 7. joulukuuta 1941 alus oli kuljettamassa öljyä Argentiaan Newfoundlandiin. Keväällä 1942 Norfolkin laivastontelakalla] aloitettiin aluksen muutostyöt saattuetukialukseksi. Alus palautettiin 24. elokuuta palvelukseen päällikkönään William D. Sample. Töiden tekemisellä oli niin kiire, että aluksella oli edelleen koeajoissa työmiehiä ja lentokansi oli täynnä materiaaleja. Työt saatiin virallisesti päätökseen 8. syyskuuta, minkä jälkeen alus liitettiin Task Force 34:ään. Ensimmäinen lentokone laskeutui alukselle 24. syyskuuta.

Muutotöiden aikana alukselle valmistettiin etriä pitkä ja etriä leveä lentokansi, jossa oli kaksi hissiä ja katapultti. Lisäksi alukselle tehtiin lentokonehangaari, korjauspajat ja materiaalivarastot sekä asennettiin kaikuluotain. Majoituskapasiteettia kasvatettiin mahdollistamaan kasvaneen miehistön ja lentokonehenkilöstön majoittaminen. Alukselle asennettiin lisäksi kaksi viiden tuuman, 22 kappaletta 40 millimetrin ja 21 kappaletta 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.

Alus lähti 25. lokakuuta Bermudalle, josta se jatkoi edelleen Pohjois-Afrikan rannikolle. Alukselta nousseesta Douglas SBD Dauntless pommikoneesta putosi lentokannelle syvyyspommi, joka pyöri pitkin kantta ja räjähti lähellä perää. Aluksen etsintävalonheittimen jalusta ja etäisyysmittari tuhoutuivat sekä tutka-antennit vaurioituivat. Kaikesta huolimatta alus jatkoi matkaansa osana Task Group 34.2:ta. Santee erkani 7. marraskuuta osastosta suojanaan hävittäjät USS Rodman ja USS Emmons sekä miinalaiva USS Monadnock. Seuraavana aamuna alus oli suojueineen Safin edustalla. Alus lähetti lentokoneitaan ilmaan ja tankkasi muita aluksia, kunnes se liittyi 13. marraskuuta Task Group 34.2:een aloittaen paluumatkan Bermudalle. Osasto jatkoi Bermudalta matkaansa 22. marraskuuta ja ankkuroitui Hampton Roadsiin kaksi päivää myöhemmin.

Lähteet 

Sangamon-luokan saattuetukialukset
William Howard Russell

William Howard Russell (28. maaliskuuta 1820 Tallaght, Irlanti -  10. helmikuuta 1907 Kensington, Lontoo) oli irlantilaissyntyinen toimittaja, jota pidetään yhtenä varhaisimmista sotakirjeenvaihtajista.

William Russell aloitti toimittajantyönsä freelancerina The Times -lehdessä vuonna 1842. Hänen kirjoituksensa tekivät siinä määrin suuren vaikutuksen päätoimittajaan, että hänet vakinaistettiin jo seuraavana vuonna. Helmikuussa 1854 hänet lähetettiin raportoimaan käynnissä olevasta Krimin sodasta. Tässä tehtävässään hän saavutti maineensa pelottomana ja kompromisseja välttelevänä sotakirjeenvaihtajana.

Russellin sosiaaliset taidot tekivät hänestä taitavan sotakirjeenvaihtajan. Hänen suositut kirjoituksensa arvostelivat ankarasti niin englantilaisten sodanjohtoa kuin sodankäyntiä yleensäkin. Russell toi myös suuren yleisön tietoisuuteen sotilaiden puutteellisen varustuksen, ongelmat terveyden- ja ruokahuollossa sekä surkeat kenttäolosuhteet. Hänen kirjoituksiaan luettiin usein sodan molemmilla puolilla.

Hänen kirjoituksensa johtivat epäsuorasti Britannian hallituksen kaatumiseen 23. tammikuuta 1855. Kuningashuoneen ja armeijan alun hyytävästä vastaanotosta huolimatta Russell lyötiin ritariksi vuonna 1895.

Krimin lisäksi Russell raportoi muun muassa Intian Sepoykapinasta (1858), Yhdysvaltojen sisällissodasta (1861), Saksan-Tanskan sodasta (1864), Saksan–Ranskan sodasta (1871) sekä Etelä-Afrikan zulusodasta (1879). Eläkkeelle Russell siirtyi jo 1863, mutta jatkoi silti freelancer-toimittajana.

Russell kuoli kotonaan Lontoossa 10. helmikuuta 1907.

Lähteet

Irlantilaiset toimittajat
Sotakirjeenvaihtajat
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1907 kuolleet
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Thomas Röhler

Thomas Röhler (s. 30. syyskuuta 1991 Jena, Saksa) on saksalainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Hänen ennätyksensä on toukokuussa 2017 heitetty 93,90 metriä.

Röhler karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Tampereella hän sijoittui kolmanneksi. Vuoden 2013 MM-kisoissa Moskovassa Röhler jäi alkukarsintaan. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 12:nneksi. Vuoden 2015 MM-kisoissa Pekingissä Röhler oli neljäs sijoituttuaan Tero Pitkämäen (3.) ja Antti Ruuskasen (5.) väliin tuloksella 87,41. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui viidenneksi.

Röhler voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa viidennen kierroksen heitollaan 90,30. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 88,26. Berliinin EM-kisoissa 2018 hän voitti kultaa tuloksella 89,47 metriä. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022.

Röhler ylitti 80 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2012 ja 90 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2016 Turun Paavo Nurmi Gamesissa. Hän heitti tuolloin kahdesti yli 91 metriä (91,28 ja 91,04) ollen viidestoista 90 metrin ylittäjä nykykeihäällä ja Jan Železnýn jälkeen toinen joka heittää samassa kilpailussa kahdesti yli 91 metriä.

Dohassa järjestetyssä Timanttiliigan osakilpailussa 5. toukokuuta 2017 Röhler heitti uudeksi Saksan ennätykseksi 93,90 metriä, ja hän nousi tuloksen myötä maailman kaikkien aikojen listalla toiseksi Jan Železnýn jälkeen.

Röhler on Saksan mestari vuosilta 2012–2016.

Tilastoja

Parhaat tulokset

10 parhaan tuloksen keskiarvo 90,84 
93,90 (1) Doha 5.5.2017
91,78 (1) Doha 4.5.2018
91,53 (1) Ostrava 28.6.2017
91,28 (1) Turku 29.6.2016
90,75 (1) Dessau 8.6.2018
90,30 (1) Rio de Janeiro 20.8.2016
90,06 (1) Rooma 8.6.2017
89,88 (1) Eugene 25.5.2018
89,47 (1) Berliini 9.8.2018
89,45 (2) Luzern 11.7.2017

Kausien parhaat 

2010 76,37 Ulm 8.8.
2011 78,20 Ostrava 16.7.
2012 80,79 St. Wendel 10.6.
2013 83,95 Dessau 31.5.
2014 87,63 Zürich 28.8.
2015 89,27 Kuortane 8.8.
2016 91,28 Turku 29.6.
2017 93,90 Doha 5.5.
2018 91,78 Doha 4.5.
2019 86,99 Dessau 14.6.

Lähteet

Viitteet

Saksalaiset keihäänheittäjät
Saksalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Pale Communion

Pale Communion on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 26. elokuuta 2014 levymerkillä Roadrunner Records. Albumi jatkaa tyylillään samanlaista linjaa kuin edeltävällä Heritage-albumilla eli kappaleisiin ei sisälly murinaosuuksia.
2. kesäkuuta 2014 albumilta julkaistiin single "Cusp of Eternity".

Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara, tuottaja
 Fredrik Åkesson – kitara
 Joakim Svalberg – piano, kosketinsoitin
 Martín Méndez – bassokitara
 Martin Axenrot – rummut, lyömäsoittimet

Tuotanto 
 Steven Wilson – miksaaja
 Travis Smith – kansikuva

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Metacritic: 75/100
 About.com: 
 Allmusic: 
 Alternative Press: 
 Helsingin Sanomat: 
 Inferno: 
 Kaaoszine.fi: 8.5/10
 Pitchfork Media: 4.3/10
 Rumba: 
 Soundi:

Lähteet 

Opethin albumit
Vuoden 2014 albumit
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1995

Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1995 järjestettiin Rio de Janeirossa Brasiliassa 30. marraskuuta – 3. joulukuuta 1995. Kilpailujen järjestäjänä toimi Kansainvälinen uimaliitto FINA.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko 
      Isäntämaa

Lähteet 
Tulokset  

Uinnin maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1995 urheilu
Rio de Janeiron urheilu
Siren Charms


Siren Charms on In Flamesin 11. studioalbumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2014. Skandinaviassa albumin jakelijana toimi Razzia Records.

Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anders Fridén – laulu
 Björn Gelotte – kitara
 Niclas Engelin – kitara
 Peter Iwers – bassokitara
 Daniel Svensson – rummut

Vierailevat muusikot 
 Örjan Örnkloo – kosketinsoitin
 Emilia Feldt – taustalaulu (7)
 The Head Jester Choir – kuoro (8)
 Martin Rubashov – taustalaulu (9)

Tuotanto 
 Daniel Bergstrand – tuottaja
 Roberto Laghi – tuottaja
 Michael Ilbert – miksaaja
 Tom Coyne – masteroija

Arvostelut 
 Metacritic: 52/100
 About.com: 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Siren Charms In Flamesin kotisivulla
 
 

Vuoden 2014 albumit
In Flamesin albumit
Steam Machine

Steam Machine on Valve Corporationin pelikonsoli/pelitietokonekonsepti. Konsolin on tarkoitus toimia osin franchise-periaatteella. Valve kehittää laitteelle ohjelmiston, SteamOS:n,  ja prototyyppilaitteita mutta ei varsinaisia myytäviä laitteita. Lisäksi Valve on kehittänyt laitetta varten peliohjaimen. SteamOS on Linuxiin perustuva käyttöjärjestelmä, jossa keskeisessä osassa on Valven Steam-ohjelmistojenjakeluohjelmisto. Varsinainen pelikoneiden valmistus ja myynti on jaettu useille eri valmistajille.

Valve ilmoitti SteamOSin kehittämisestä 23. syyskuuta 2013 ja kaksi päivää myöhemmin Steam Machine -alustasta.
PC-pelikoneissa käytettiin tuolloin pääasiassa Windows 8 -käyttöjärjestelmää, jota Gabe Newell kutsui katastrofiksi. Microsoft yritti myös periä kuukausimaksuja PC-verkkopelaamisesta Games for Windows -palvelulla.

SteamOS ei ollut läheskään valmis julistuksen aikaan vaan buginen ja siitä puuttui luvattuja ominaisuuksia. Peliohjain Steam Controller myöhästyi vuoteen 2015. SteamOS julkaistiin viimein loppuvuodesta 2015. Tämän mennessä suurin hype alustan ympäriltä oli jo kuollut.

Kun Steam Machinet viimein julkaistiin marraskuussa 2015, koneita myytiin 7 kuukauden aikana alle 500 000 kpl, jota pidettiin pettymyksenä. PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleita myytiin miljoona julkaisupäivänä vuonna 2013 ja seitsemässä kuukaudessa PS4:ää myytiin 10,2 miljoonaa.

Katso myös
 Steam Deck, vuonna 2022 julkaistu käsikonsoli

Lähteet 

Pelikonsolit
Valve Corporation
Mariano Barbosa

Mariano Damián Barbosa (s. 27. heinäkuuta 1984 Lanús, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti.

Seurajoukkueura 
Barbosa aloitti ammattilaisuransa Club Atlético Banfieldista vuonna 2002. Hän siirtyi kesällä 2005 espanjalaisseura Villarrealiin 2 miljoonan euron siirtokorvauksella. Samaan aikaan joukkueeseen saapui kilpailemaan ykkösmaalivahdin paikasta uruguaylaisvahti Sebastián Viera.

Barbosa joutui lopulta tyytymään kakkosvahdin rooliin, mutta hän pääsi paikkaamaan Vieraa satunnaisesti. Yhtenä tärkeimpinä näistä kauden 2005–2006 Mestarien liigan välieräottelu englantilaista Arsenalia vastaan. Vaikka hän onnistui pitämään ottelussa maalinsa puhtaana, tämä ei riittänyt espanjalaisseuralle jatkopaikkaan, sillä se oli hävinnyt ensimmäisen osaottelun luvuin 0–1.

Kesällä 2007 Diego Lópezin saavuttua seuraan, Barbosa jatkoi matkaansa Recreativo de Huelvaan. Hän ei kuitenkaan kauden aikana saanut tililleen yhtään sarjaottelua ja palasikin kesällä 2008 takaisin kotimaahansa. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi meksikolaiseen Club Atlasiin.

Vuonna 2010 Barbosa palasi Espanjaan ja siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Las Palmasiin. Hän pelasi neljän kauden aikana joukkueessa yhteensä 156 sarjaottelua.

14. heinäkuuta 2014 Barbosan uutisoitiin tehneen sopimuksen Sevillan kanssa. 15. kesäkuuta 2015 jäätyään kolmosvahdin paikalle Barbosan sopimus joukkueen kanssa purettiin yhteisymmärryksessä.

9. heinäkuuta 2015 hän palasi kahdeksan vuoden tauon jälkeen takaisin Villarrealiin ja teki joukkueen kanssa kaksivuotisen sopimuksen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mariano Barbosan tilastot BDFutbol-sivustolla 

Argentiinalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Alexander Zverev

Alexander Zverev (s. 20. huhtikuuta 1997 Hampuri) on saksalainen, venäläistä syntyperää omaava tennispelaaja.

Tenniksen maailmanlistalla Zverev on ollut parhaimmillaan 3. sijalla marraskuussa 2017. Hän piti hallussaan juniorien rankinglistan ykköspaikkaa lokakuusta 2013 kesäkuuhun 2014 saakka. Zverev on voittanut 19 kaksinpeliturnausta, joista viisi on ATP World Tour Masters 1000 -turnauksia.

Zverevin isä Aleksander Zverev on entinen tennispelaaja. Lisäksi hänen isoveljensä Mischa Zverev on myös tennisammattilainen.

Zverev menetti malttinsa helmikuussa 2022 nelinpelissään Acapulcon ATP-turnauksessa hakateni mailansa rikki tuomaritorniin ja solvaten tuomaria. Zverev sai 40 000 dollarin sakon ja menetti turnauksen palkintorahansa 31 500 dollaria ja hänet suljettiin pois turnauksesta. Maaliskuussa 2022 hän sai tapahtuneesta vielä ehdollisen lisärangaistuksen. Mikäli hän syyllistyy seuraavan vuoden aikana vastaavaan, niin hänet suljetaan pois ATP-kiertueelta kahdeksaksi viikoksi ja hän saa 25 000 dollarin lisäsakon.

Aiheesta muualla 
 
 

Saksalaiset tennispelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jan Oblak

Jan Oblak (s. 7. tammikuuta 1993 Škofja Loka, Slovenia) on slovenialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Oblak on pelipaikaltaan maalivahti.

Seurajoukkueura 
Oblak aloitti ammattilaisuransa Slovenian pääsarjassa pelanneessa Olimpija Ljubljanassa ja herätti jo varhain italialaisten ja englantilaisten suurseurojen kiinnostuksen. Vuonna 2010 hän siirtyi Benficaan, mutta vietti seuraavat kolme kautta lainalla pienemmissä portugalilaisseuroissa. Oblak teki läpimurtonsa Benfican edustusjoukkueessa kaudella 2013–2014. Seura voitti tuolloin Portugalin liigan, cup-mestaruuden sekä liigacupin.  Kauden päätteeksi Oblak äänestettiin liigan parhaaksi maalivahdiksi. 

Oblak siirtyi nykyiseen seuraansa kuusivuotisella sopimuksella heinäkuussa 2014. Benfican julkaiseman tiedotteen mukaan Atlético maksoi hänestä 16 miljoonan euron siirtokorvauksen, mikä teki hänestä kaikkien aikojen kalleimman Espanjan liigaan hankitun maalivahdin. Ensimmäisellä kaudella Oblak pelasi 11 ottelua.

Kotimaassaan Sloveniassa Oblak äänestettiin vuoden 2015 parhaaksi jalkapalloilijaksi.

Maajoukkueura 
Oblak on pelannut kuusi ottelua maansa Slovenian A-maajoukkueessa. Ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Oblak pelasi 11. syyskuuta 2012 Norjaa vastaan.

Lähteet 

Slovenialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Adidas Kopanya

Adidas Kopanya on saksalaisen urheiluvälinevalmistaja Adidaksen valmistama jalkapallo vuoden 2009 Confederations Cupiin Etelä-Afrikkaan. Sana kopanya on eteläsothon kieltä (yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielestä) ja tarkoittaa "liittykää yhteen". Pallossa on monta väriä, kuten sinistä, vihreää, keltaista ja punaista. Sen rakenne on sama kuin +Teamgeist ja Europass-palloissa, jotka olivat käytössä edellisissä MM- ja EM-kisoissa.

Lähteet 
 http://worldcupballs.info/confederations-cup-balls/2009-south-africa/adidas-kopanya-2009-confederations-cup-south-africa.html

Adidaksen tavaramerkit
Jalkapallovarusteet
Maanosaliittojen cupin viralliset pelipallot
Ilmir Hazetdinov

Ilmir Hazetdinov (s. 28. lokakuuta 1991 Ufa (lähteestä riippuen myös Uljanovsk, Neuvostoliitto) on venäläinen mäkihyppääjä, joka edustaa CSKA-seuraa. 

Hän on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2012 asti ja hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 19. Kuopion osakilpailusta maaliskuulta 2015. Hazetdinov oli mukana vuoden 2014 talviolympialaisissa, jossa hän oli suurmäen 29. ja normaalimäen 36. Hazetdinov on kilpaillut myös mäkihypyn Continental Cupissa, jossa hän on sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi. Hänen ennätyksensä on 174,5 metriä, joka on hypätty Kulmissa vuonna 2014. Hazetdinov saavutti kultaa normaalimäen joukkuekilpailusta ja hopeaa normaalimäen henkilökohtaisesta kilpailusta vuoden 2015 talviuniversiadeista Štrbské Plesosta.

Etnisyydeltään Hazetdinov on tataari.

Lähteet 
 
 http://www.bashinform.ru/eng/578837/

Venäläiset mäkihyppääjät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Tataarit
Denis Suárez

Denis Suárez Fernández (s. 6. tammikuuta 1994 Salceda de Caselas, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta Vigoa.

Seurajoukkueura 
Suárez teki sopimuksen 23. toukokuuta 2011 englantilaisen Manchester Cityn kanssa. Manchesteriläisseura maksoi hänestä 850 000 punnan siirtokorvauksen, joka saattoi kohota 2,75 miljoonaan puntaan mikäli sopimukseen asetetut menestysehdot täyttyvät.

22. elokuuta 2013 Suárez palasi takaisin kotimaahansa, kun hän siirtyi Barcelonaan nelivuotisella sopimuksella. Hän pelasi kauden 2013–2014 seuran reservijoukkueessa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.

Kaudeksi 2013–2014 Suárez siirtyi lainasopimuksella Sevillaan osana Ivan Rakitićin kauppaamista.

29. elokuuta 2015 hän siirtyi Villarrealiin nelivuotisella sopimuksella. Barcelonalla oli pelaajaan takaisinosto-optio ensimmäisen kauden jälkeen.

4.heinäkuuta 2016 Barcelona julkaisi Suárezin paluun maksettuaan takaisinostosumman. Barcelona maksoi 3,5 miljoonaa euroa ja Suárez allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen, jossa oli lisäoptio riippuen pelatusta ottelumäärästä. Ensimmäisenä vuonna Suárez oli mukana vain 12 La Liga avauksessa.

30. tammikuuta 2019 Arsenal kiinnitti Suárezin lainalle kauden 2018-2019 loppuun saakka.

30. kesäkuuta 2019 Denis Suarez allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Celta Vigon kanssa 16 miljonan euron siirtosummalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Denis Suárezin tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Collegehousut

Collegehousut ovat pehmeästä neulemateriaalista valmistetut housut. Collegehousut valmistetaan yleensä puuvillasta tai polyesteristä.

Unkarilainen jalkapallomaalivahti Gábor Király on tullut tunnetuksi siitä, että hän käyttää pelatessaan harmaita college-housuja.

Katso myös 
Verryttelypuku

Housut
Urheiluvaatteet
Äärirajoille

”Äärirajoille” on Cheekin kappale, joka julkaistiin singlenä 2. heinäkuuta 2014 Iltalehden yhteydessä julkaistun Cheek-lehden kanssa. Digitaaliseen myyntiin kappale tuli 8. elokuuta, jolloin se julkaistiin myös Spotifyssa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Cheek itse. Sitä ovat olleet säveltämässä myös Antti Riihimäki ja  tamperelainen rap-musiikkia tuottava muusikkoduo MMEN. 

Artisti on kertonut kappaleen syntyneen ajatuksista, joita hänen päähänsä kertyi vuoden 2013 aikana. Kappale kertoo rohkeudesta, kun on uskallettava hypätä, vaikka ei tiedä, minne se kuljettaa.

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 1. heinäkuuta 2014. Islannissa kuvatun musiikkivideon on ohjannut Hannu Aukia. Musiikkivideo palkittiin vuoden 2015 Emma-gaalassa "vuoden musiikkivideona".

Kappaleet

Listasijoitukset

Lähteet

Cheekin kappaleet
Vuoden 2014 kappaleet
Piitimenjoki

Piitimenjoki (, sje Bihtámädno) on Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 410 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Piitimenjoen vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 11 285 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden perämereen Piitimessä.

Se saa alkunsa Sulitelman jäätiköltä Norjan rajan lähettyviltä. Se virtaa yhteensä kuuden kunnan alueelta, jotka ovat sen yläjuoksulta lukien Jokimukka, Arjeplog, Arvidsjaur, Boden, Älvsbyn, sekä Piitime. 

Piitimenjoki on usein jaoteltu kolmeen osaan. Tunturiosuus kattaa joen alkulähteen Norjan rajalta päättyen Tijeggelvasiin. Siitä alkava joen metsäinen osuus etenee aina Storforsenin koskille asti ja lopulta joen rannikko-osuus päätyy lopulta Perämereen. Joen yläjuoksuosuus sijaitsee Laponian maailmanperintöerämaa-alueella. Joen yläosa muodostuu yhteensä viidentoista tunturijärven ketjusta, joista suurimpia ovat Bieskehávrre, Tjieggelvas sekä Vuolvojávrre. Järvet ovat kirkkaita ja syviä ja niitä ympyröivät jyrkät tunturirinteet. Metsäosuuden lopussa oleva Storforsen on Pohjoismaiden suurin valjastamaton koski. Joen varrella on myös useita luonnonsuojelualueita, joista suurin on Tjieggelvanin tunturiaarniometsä, kun taas Storforsenin alueella käy eniten matkailijoita.

Piitimenjoki oli aikoinaan tärkeä tukinuittoväylä. Uitot loppuivat vuonna 1982.

Vesivoima 

Joki on yksi neljästä Ruotsin lähes valjastamattomista ja lainsäädännöllä suojelluista kansallisjoista ja siinä on siten useita vapaita koskia. Sen ainoa voimalaitos on rakennettu vuonna 1912 Sikforsin koskeen (teho on 40 megawattia ja vuosituotanto 185 gigawattituntia ) ja voimalaitosrakentamisen yhteydessä jokeen on rakennettu kolme patoa Malmesjauriin, Bieskehávrreen ja Rappeniin.

Lähteet

Huomautuksia

Viitteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin joet
Petruška

Petruška (, ) on Igor Stravinskyn säveltämä baletti. Sen tilasi alkujaan Sergei Djagilev johtamaansa Ballets russes -balettiseuruetta varten. Baletin kantaesitys oli Pariisin Châtelet-teatterissa 13. kesäkuuta 1911. Libreton on kirjoittanut Aleksandr Benois, joka myös suunnitteli alkuperäisessä versiossa käytetyt puvut ja lavasteet. Alkuperäisen koreografian laati Mihail Fokin ja pääroolin tanssi kantaesityksessä Vatslav Nižinski.

Baletin kolme päähenkilöä ovat nukkehahmot Petruška, ballerina ja mauri, joiden välillä on kolmiodraama. Mauri ja Petruška kilpailevat ballerinan suosiosta, kunnes lopuksi mauri surmaa Petruškan miekalla. Petruška kuitenkin palaa vielä kummittelemaan. Baletti on jaettu neljään kohtaukseen.

Stravinsky oli ennen Petruškaa säveltänyt Djagilevin seurueelle menestykseksi muodostuneen baletin Tulilintu. Kesällä 1910 hän oli säveltämässä musiikillista ilveilyä (burleski) pianolle ja orkesterille, ja antoi teokselle nimen ”Petruškan huuto” venäläisestä nukketeatterista tutun koomisen Petruška-nuken mukaan. Stravinsky ryhtyi kuitenkin laajentamaan teosta, ja Nižinskin kanssa Stravinskyn luona Sveitsin Clarensissa vieraillut Djagilev sai idean muuttaa se baletiksi. Alkuperäisestä sävellyksestä tuli lopulta baletin toisen kohtauksen musiikki. Benois kirjoitti tämän jälkeen Djagilevin pyynnöstä traagisen juonen petruška-nuken ja Stravinskyn siihen mennessä säveltämän musiikin ympärille. Valmiina ollut musiikki käsitti kaksi kohtausta, ja Benoisin kirjoitettua tarinan nelikohtauksiseksi Stravinsky sävelsi puuttuneen musiikin. Stravinsky käytti siinä useita venäläisten kansanlaulujen melodioita.

Petruškan musiikissa Stravinskyn on sanottu alkaneen irtautua Tulilinnussa käyttämästään tyylistä. Rytmin ja tempon äkilliset muutokset ennakoivat myöhemmän Kevätuhri-baletin tyyliä. Petruškassa toistuu niin sanottu Petruška-sointu eli päällekkäin soitetut C-duuri- ja Fis-duurikolmisoinnut, jotka luovat bitonaalisuuden tunnun.

Stravinsky teki baletista vuonna 1947 uudistetun version pienemmälle orkesterille. Lisäksi hän teki baletin musiikista vuonna 1921 pianosovituksen Trois mouvements de Petrouchka pianisti Arthur Rubinsteinia varten.

Lähteet

Aiheesta muualla

Igor Stravinskyn teokset
Baletit
Postivaunu

Postivaunu on postin kuljetukseen rakennettu rautatievaunu.

Suomessa ensimmäinen postivaunu otettiin käyttöön vuonna 1870 Helsingin ja Pietarin välisellä rataosuudella. Eniten posti- ja postiljoonivaunuja käytettiin 1950-luvulla, jonka jälkeen niiden käyttö alkoi vähentyä. Viimeiset postivaunulinjat Helsinki – Rovaniemi ja Rovaniemi – Helsinki lakkautettiin 31.joulukuuta 1995.

Katso myös
Tavaravaunu

Lähteet

Aiheesta muualla 

Postiliikenne
Rautatiekalusto
Pikkusisar

Pikkusisar on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Taru Mäkelän ohjaama elokuva.

Vuoden 2000 Jussi-gaalassa elokuva oli ehdolla yhdeksässä kategoriassa voittaen yhden. Merja Väisänen sai parhaan puvustuksen Jussin. Taru Mäkelä ja käsikirjoittaja Raija Talvio saivat elokuvasta Suomi-palkinnon.

Juoni
Elokuva kertoo sotaleski Katri Ruuskasta, joka pestautuu syksyllä 1941 apusisareksi sotasairaalaan Helsinkiin, jonne sairasjunat kuljettavat rintamalla haavoittuneita sotilaita jatkuvana virtana.

Sairaalassa Katri tutustuu päähän haavoittuneeseen savottajätkä Arvoon, joka väittää tavanneensa Katrin jo kauan sitten unissaan. Katri sanoo, ettei usko Arvon uneen, mutta uskoo siihen kuitenkin. Samoihin aikoihin lapsuudenystävä Eero lähettää rintamalta ujoja rakkauskirjeitä Katrille.

Kun Eero palaa kaupunkiin rintamakarkurina, täytyy Katrin tehdä valinta Eeron ja Arvon välillä.

Näyttelijät

Lähteet

Jussi-palkitut elokuvat
Vuoden 1999 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset sotadraamat
Toiseen maailmansotaan pohjautuvat elokuvat
Taru Mäkelän ohjaamat elokuvat
XCOR Lynx

XCOR Lynx on kehitteillä oleva alikiertoradan miehitetty avaruuslentokone. Sen on tarkoistus nousta ja laskeutua tavallisten lentokoneiden tapaan horisontaalisesti.

Lynxin on tarkoitus nousta lennon aikana noin 100 km:n korkeuteen mutta ei kiertoradalle. Aluksen rakettimoottorien ajoaineena on LOX-kerosiini. Sen kapasiteetiksi on suunniteltu 1 lentäjä ja 1 matkustaja tai/ja jonkin verran muuta hyötykuormaa kuten pieniä satelliitteja. Elokuussa 2012 matkustajan lipun hinnaksi arviointiin 95 000 USD.

Lynxiä kehittää kalifornialainen XCOR Aerospace. Kehitystyö alkoi vuonna 2003 nimellä Xerus. Lynx Mark I -aluksen valmistus on aloitettu mutta ensimmäisen lennon ei odoteta tapahtuvan ennen vuotta 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Avaruusalukset
Titanic – verta ja terästä

Titanic – verta ja terästä () on 12-osainen television pukudraama RMS Titanic-laivan rakentamisesta. Se oli yksi kahdesta suuren budjetin televisiodraamasta, jotka esitettiin huhtikuussa 2012, osana Titanicin turman 100-vuotisjuhlallisuuksia; toinen oli Titanic-minisarja.

Sarjan ensiesitys oli Saksassa ja Tanskassa 15. huhtikuuta 2012, Italiassa 22. huhtikuuta 2012 ja Ranskassa joulukuussa 2012. Osa sarjan kuvauksista järjestettiin Serbiassa, jossa sarjaa esitettiin alkaen 9. syyskuuta 2012. Kanadassa sarjaa esitettiin alkaen 19. syyskuuta 2012 CBC-kanavalla. Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin kuusiosaisena niin, että kaksi jaksoa esitettiin peräkkäin välillä 8.-13. lokakuuta 2012 Encore-kanavalla. Suomessa sarjaa alettiin esittää Yle TV1:lla huhtikuusta 2015.

Lähteet ja viitteet 

Kanadalaiset televisiosarjat
Titanic
Poliisivankila

Poliisivankila eli putka on tutkintavankila, jota saa käyttää enintään 72 tunnin kiinniottoon. Tuomioistuimen päätöksellä enimmäisaika on neljä viikkoa. Lain mukaan poliisivankilassa tulee olla kutsunappi, jolla saa välittömästi yhteyden vartijaan. Päihtyneen säilytystilassa tulee olla myös kameravalvonta. Poliisin tai vartijan tulee käydä poliisivankilassa henkilökohtaisesti tarkastamassa kiinniotetun terveydentila. Kiinniotetulla henkilöllä ei saa olla hallussa poliisivankilassa alkoholia tai esineitä, joilla hän voisi vahingoittaa itseään. Näihin kuuluvat myös erilaiset nauhat esimerkiksi huppareissa, vöissä ja kengissä.

Poliisivankilaan kuolee Suomessa vuosittain noin 20 henkilöä. Yleisin kuolinsyy on alkoholimyrkytys. Poliisin taakkaa väkivallattomien päihtyneiden henkilöiden talteenotossa on yritetty vähentää perustamalla selviämisasemia.

Arkikielessä sana putka voi tarkoittaa myös armeijan joukko-osaston tai muun sellaisen arestihuonetta, koppia tai kojua. Sana on lainaa venäjän samaa tarkoittavasta sanasta budka ().

Lähteet

Aiheesta muualla
 Putkat olivat pitkään tunkkaisia ja ahtaita, nyt ilmastointi viilentää mukavasti – tällainen on moderni putka Yle 12.8.2018.

Tilat
Poliisitoimi
Robert Lieberman

Robert Lieberman (s. 16. heinäkuuta 1947) on kanadalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja.

Lieberman oil mainoksia tuottavan Harmony Pictures -yrityksen perustaja ja on itsekin ohjannut lähes 2 000 mainosta. Hän on saanut monta Clio-palkintoehdokkuutta ja on voittanut 29. Vuonna 1980 hän oli ensimmäinen DGA-palkinnon parhaan mainosohjaajan palkinnon saanut henkilö. Hän on saanut kolme muuta DGA-palkintoehdokkuutta ja vuonna 1996 hän voitti toisen palkintonsa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kanadalaiset elokuvaohjaajat
Mainoselokuvaohjaajat
Televisio-ohjaajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Chijindu Ujah

Chijindu Ujah (s. 5. maaliskuuta 1994 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen pikajuoksija. Hän kilpailee pääasiassa 100 metrillä, jossa hänen ennätyksensä on kesäkuussa 2014 Hengelossa juostu 9,96. 

Ujah voitti Italian Rietissä käydyissä yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2013 kultaa 100 metrillä ajalla 10,40. Hän juoksi ankkuriosuuden Britannian voittaessa 4 × 100 metrin viestin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016. Hän juoksi avausosuuden, kun Britannia voitti pikaviestin maailmanmestaruuden Lontoossa 2017. Hän karsiutui 100 metrillä välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Ujah juoksi avausosuuden Iso-Britannian kultaa voittaneessa viestijoukkueessa Berliinin 2018 EM-kilpailuissa. Samojen kisojen 100 metrillä hän oli neljäs. 

Tokion olympiakisoissa 2020 Ujah karsiutui 100 metrillä välierissä ja oli mukana Britannian pikaviestijoukkueessa. Joukkue sijoittui alun perin hopealle, mutta menetti mitalinsa Ujahin annettua kilpailun jälkeen positiivisen dopingnäytteen. Ujahin dopingkäryn katsottiin olleen tahaton ja johtuneen hänen käyttämästään lisäravinteesta. Hän sai tapauksesta 22 kuukauden kilpailukiellon.

Ujahin valmentaja on pituushypyn olympiavoittajaa Greg Rutherfordia valmentanut Jonas Tawiah-Dodoo.

Lähteet

Viitteet 

Brittiläiset pikajuoksijat
Dopingrikkomuksesta tuomitut brittiläiset
Dopingrikkomuksesta tuomitut yleisurheilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Épernay

Épernay [] on kunta Pohjois-Ranskassa Marnen departementissa Champagne-Ardennen alueella. Kaupunki on yksi samppanjan tuotantokeskuksista, ja sitä kutsutaan myös samppanjan pääkaupungiksi.

Nähtävyyksiä 
Avenue de Champagne, jolla on suurten samppanjatalojen, kuten Moët & Chandon, Champagne Mercier, Boizel, Perrier-Jouët ja Champagne Pol Roger ryhmittymä. 
Kaupungintalo Hôtel de ville d'Épernay, joka on rakennettu 1800-luvulla Auban-Moëtin suvulle, Vuonna 1919 kunta osti talon. 
De Castellanen tornit rakennettiin vuosina 1903-1905. Tornien korkeus on 63 metriä, ja niiden tarkoitus on antaa näkyvyyttä Champagne de Castellanen samppanjatalolle.  
Vuonna 1902 perustettu teatteri, Théâtre Gabrielle-Dorziat, joka nimettiin kaupungissa syntyneen näyttelijättären Gabrielle Dorziatin mukaan vuonna 1987.

Urheilu 
Épernay on ollut Ranskan ympäriajossa etappikaupunkina kuudesti; vuosina 1963, 1978, 2002, 2010, 2012 ja 2014.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Marnen kunnat
Avia B.534

Avia B.534 on kaksitasoinen ja potkurikäyttöinen, Tšekkoslovakiassa valmistettu hävittäjälentokone. Koneen suunnitteli Frantisek Novotny. Konetyyppiä käytettiin toisessa maailmansodassa, vaikkakin se oli silloin jo pahoin vanhentunut ja alitehoinen. Avia B.534 oli kuitenkin kohtalaisen liikehtimiskykyinen, ja sitä voitiin käyttää tulitukikoneena maataistelutoiminnassa. Omana kehityskautenaan, vuosina 1933 ja 1934, kone oli vielä melko moderni. Varmuudella voidaan todeta, että Avia B.534 oli käytössä Operaatio Barbarossassa eli hyökkäyksessä mm. Ukrainaan ja Kaukasukselle. Matalalla tämä ketterä kone oli hitaudestaan huolimatta hankalasti hoideltava vastus sitä tavoitteleville torjuntahävittäjille. Konetyyppi korvattiin kuitenkin vuodesta 1943 lukien (hävittäjäkäytöstä), ranskalaisilla Dewoitine D.520 -hävittäjäkoneilla.

Hispano-Suizan 12Ydrs V-moottori antoi 850 hevosvoiman (634 kW) tehon ja 396 km/h huippunopeuden. Toimintasäde oli 580 km ja lakikorkeus 10 600 metriä. Aseistus käsitti 4 × 7,7 mm (myöhemmin 7,92 mm) eteenpäin ampuvat konekiväärit eturungossa ja enintään 6 × 20 kg/yht. 120 kg pommeja.

Tämän konetyypin käyttäjämaita olivat olleet Tšekkoslovakian ohella Bulgaria, Jugoslavia, Kreikka ja Saksa (Wehrmachtin Luftwaffe). Sodan aikana tapahtui sekä Tšekkoslovakian että Jugoslavian hajoamista, jolloin tämän konetyypin käyttäjämaina jatkoivat sekä Kroatia että Slovakia.

Katso myös
Fiat CR.42
Gloster Gladiator

Lähteet
Century of Flight: Avia B.534 
Humble, Richard: Toisen maailmansodan lentokoneet, Wsoy:n erikoisalbumi. 1976, Wsoy, Helsinki-Porvoo. ISBN 951-0-07838-7. Suom. Helge Seppälä. Alkuteos englanniksi, 1975, Salamander Books.
Mondey, David: The Hamlyn Concise Guide to Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England, englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2 (s. 20–22)

Viitteet

Aiheesta muualla 
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=139
http://surfcity.kund.dalnet.se/avia.htm 
http://www.aviastar.org/air/czech/avia_b-534.php

Tšekkoslovakialaiset hävittäjälentokoneet
1930-luvun hävittäjälentokoneet
Avian ilma-alukset
Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät

Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät on yleinen kansainvälinen tapa merkitä polkupyörän renkaiden leveys ja korkeus ulko- ja sisärenkaan kylkeen. Käytössä on vanhempi tuumamerkintä ja uudempi ETRTO-merkintä, jonka mittayksikkönä on millimetri. ETRTO-merkinnän on luonut Euroopan rengas- ja vannetekninen järjestö (Europen Tyre and Rim Technical Organization). Polkupyöränrenkaissa noudatetaan ISO 5775 -standardia.

Kokotaulukko

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Polkupyörät
Renkaat
Andreas Hofmann

Andreas Hofmann (s. 16. joulukuuta 1991) on saksalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa MTG Mannheim -seuraa. Hofmannin ennätys on vuoden 2018 kesäkuussa heitetty 92,06.

Hofmann voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 2009 tuloksella 75,89. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä Hofmann selviytyi finaaliin ja oli sen yhdeksäs tuloksella 77,42. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Hofmann sijoittui kuudenneksi tuloksella 86,01 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kahdeksanneksi tuloksella 83,98. Vuoden 2017 universiadeissa hän sijoittui toiseksi tuloksella 91,07. Hän saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa tuloksella 87,60. Hän karsiutui loppukilpailusta MM-kilpailuissa Dohassa 2019 ja Eugenessa 2022 sekä sijoittui 11:nneksi Münchenin EM-kilpailuissa 2022.

Vuoden 2014 Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Braunschweigissa Hofmann voitti tuloksella 86,13, joka oli myös hänen silloinen ennätyksensä.

Hofmann on voittanut Saksan mestaruuden Nürnbergissä 2018 tuloksella 89,55 ja Berliinissä 2019 tuloksella 87,07.

Parhaat tulokset 
Lähde: Tilastopaja
''10 parhaan tuloksen keskiarvo 90,33 

92,06 (1) Offenburg 2.6.2018
91,44 (1) Rehlingen 20.5.2018
91,44 (1) Zürich 30.8.2018
91,07 (2) Taipei 26.8.2017
90,08 (3) Doha 4.5.2018
89,82 (1) Birmingham 18.8.2018
89,65 (1) Rehlingen 9.6.2019
89,55 (1) Nürnberg 22.7.2018
89,40 (1) Offenburg 26.5.2019
88,79 (1) Offenburg 13.5.2017

Kausien parhaat 
2007 58,70
2008 74,15
2009 77,84
2010 66,75
2011 73,98
2012 80,81
2013 75,56
2014 86,13 Braunschweig 22.6.
2015 86,14 Peking 24.8.
2016 84,85 Heilbronn 25.6.
2017 91,07 Taipei 26.8.
2018 92,06 Offenburg 2.6.
2019 89,65 Rehlingen 9.6.

Lähteet 
 
 http://www.european-athletics.org/athletes/group=h/athlete=151861-hofmann-andreas/index.html

Viitteet 

Saksalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
B-galleria

B-galleria on vuonna 2005 perustettu Turun keskustassa sijaitseva taiteilijavetoinen nykytaidegalleria, jota ylläpitää voittoa tavoittelematon Nykykulttuuriyhdistys Suunnitelma B.

B-galleria on tila nuorille, uransa alkutaipaleella oleville taiteilijoille. B-gallerialla järjestetään näyttelytoiminnan ohella myös keikkoja, videonäytöksiä, luentoja, työpajoja, performansseja sekä muita taidetapahtumia. Gallerian takahuoneessa on lisäksi projektitila, jossa on mahdollisuus järjestää pienimuotoisempaa tai kokeilevampaa, matalamman kynnyksen näyttelytoimintaa ilman tavanomaista galleriavuokraa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 B-gallerian kotisivut

Turun kulttuuri
Suomen taidegalleriat
Etelä-Pohjanmaa (Kristiinankaupunki)

Etelä-Pohjanmaa (vuoteen 1906 saakka Kaskisten Lehti) oli Kristiinankaupungissa vuosina 1903–1912 ilmestynyt sanomalehti.

Työmiehen ja Suupohjan Kaiun toimittajana työskennelleen Vihtori Niemen perustama Kaskisten Lehti oli linjaltaan suomenmielinen ja polittisesti radikaali. Etelä-Pohjanmaaksi muutettuna se ilmoittautui vuonna 1907 vanhasuomalaisten äänenkannattajaksi. Niemen kuoltua lehti jäi hänen leskelleen, joka julkaisi sitä keskeytyksin omaan kuolemaansa saakka.

Lehti ilmestyi vuodesta 1903 lähtien kahdesti, vuodesta 1910 kolmesti tai kahdesti ja loppuvaiheessa vuonna 1912 kerran viikossa. Sen päätoimittajina työskentelivät Vihtori Niemi (1904–1910), Vihtori Kaari (vastaava toimittaja 1904–1906), Mimmi Niemi (1910–1912) ja Ernst Hentunen (vast. toim. 1910).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kaskisten Lehti digitoituna kansalliskirjastossa
 Etelä-Pohjanmaa digitoituna kansalliskirjastossa

Ilmestymästä lakanneet suomalaiset sanomalehdet
Kristiinankaupungin media