joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aikuinen nainen (kappale)

Aikuinen nainen on Paula Koivuniemen vuonna 1982 levyttämä käännösiskelmä, josta on muodostunut esittäjänsä nimikkokappale. Koivuniemen mukaan se on hänen ”suurin hittinsä”  ja sen suosio perustuu hänen mukaansa Kaisu Liuhalan vahvaan sanoitukseen ja tarttuvaan melodiaan. Kappaleen sovittaja on Esa Nieminen.

Alkuperäiskappale on italiankielinen ”Maledetta primavera” () ja sen on säveltänyt Gaetano ”Toto” Savio ja sanoittanut Amerigo Cassella. Loretta Goggi esitti sen San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 1981, hän ei kuitenkaan voittanut kilpailua.

”Aikuinen nainen” on suosittu myös karaokessa. Iltalehti haastatteli vuonna 2012 kolmeakymmentä suomalaista karaokejuontajaa. Haastattelujen perusteella sävelteos sijoittui toiseksi suosituimmaksi suomenkieliseksi lauluksi. Samalla se on myös karaokejuontajien henkilökohtaisen inhokkilistan kakkonen.

Lähteet 

Vuoden 1982 kappaleet
Suomalaiset iskelmät
Suomalaiset käännöskappaleet
Mestarikustannus

Mestarikustannus Oy oli vuosina 1973–2004 toiminut kirjankustantamo, joka julkaisi etupäässä kotiin liittyvää tietokirjallisuutta kuten keittokirjoja kirjoina ja kirjasarjoina, aikakauslehtinä sekä myös uudenlaisina, vähitellen ilmestyvinä kortistosarjoina keräilykoteloineen. Tuotteita markkinoitiin etenkin suoramarkkinointia käyttäen postimyyntinä kirjakerhojen tapaan. Mestarikustannus Oy:n edeltäjäksi mainitaan vuonna 1956 perustettu Oy Maestrofon Ab, jonka toiminnasta ei ole tietoja. Nykyisin Mestarikustannus on Oy Apilanlehti/Klöverbladet Ab:n aputoiminimi.

Mestarikustannuksen perusti ruotsalainen, Hemmets Journal -aikakauslehdessä aiemmin työskennellyt Alf Tönneson, joka oli perustanut Ruotsiin samankaltaisen yrityksen Skandinavisk Press. Mestarikustannuksen ensimmäinen menestystuote oli Mestarikokki-niminen reseptikorttisarja, joka tuli markkinoille 1973  samaan aikaan kuin samaan ideaan perustuva Sanoma Osakeyhtiön Kodin Kuvalehden Keittotaitokerho.  Mestarikustannuksen versio menestyi paremmin, ja Sanoma lopetti oman korttisarjansa 1978.

Mestarikustannuksen tietokirjojen aihepiireihin kuuluivat ruoanlaiton lisäksi huonekasvit, neuleet ja muut käsityöt sekä autot ja niiden korjaus. Tietokirjojen lisäksi Mestarikustannus julkaisi myös lastenkirjoja ja sarjakuvia, kuten 1980-luvun puolivälissä kymmeniä belgialaisen sarjakuvapiirtäjä Willy Vandersteenin Anu ja Antti -tarinoita Soile Kaukorannan suomentamina ja Jarkko Uosukaisen tekstaamina.

Lähteet

Suomalaiset kirjankustantamot
Postimyynti
Tampereen Taidehalli

Tampereen Taidehalli ry on vuonna 2018 perustettu nuorten tamperelaisten kulttuurialan ammattilaisten yhdistys ja samanniminen työtilakollektiivi. Yhdistyksellä on toimitilat Tampereen Epilässä.

Tampereen Taidehalli toimii työhuoneena ja ammattitaiteilijoiden kohtauspaikkana. Tampereen Taidehallilla on järjestetty avoimia yleisötapahtumia, joiden tavoitteena on ollut lisätä taiteen saavutettavuutta lähiöissä. 

Tampereen Taidehalli yhteisö tunnettiin aiemmin Tesoman Taidehallina. Tesomalla sijainnut Pirkanmaan Osuuskaupan tila purettiin joulukuussa 2015 ja työtilakollektiivi muutti Epilään. Uusi tila nimettiin Tampereen Taidehalliksi vuonna 2016 ja samanniminen yhdistys perustettiin 2018. Nykyisin työtilassa on vuokralaisena kymmenen kulttuurialan toimijaa.

Aiheesta muualla 
 Tampereen Taidehallin kotisivut
 Tesoman Taidehallista Tehonrakentajat ry:n blogissa

Kuvataide Tampereella
Epilä
Suomalaiset taiteilijaryhmät
Adam Friberg

Adam Friberg (pelaajanimeltään friberg); s. 19. lokakuuta 1991) on ruotsalainen tietokonepelaamisen ammattilainen. Hän pelaa Counter-Strike: Global Offensivea. Friberg kuului yhteen aikansa tunnetuimmista CS:GO -joukkueista, ruotsalaiseen Ninjas in Pyjamasiin eli NiP:iin. Hän edusti Ninjas in Pyjamasia 5 vuoden ajan. Marraskuussa 2017 hän siirtyi OpTic Gaming -joukkueeseen. Kuuden kuukauden jälkeen joukkue kuitenkin hajosi. Toukokuussa 2018 Friberg aloitti joukkueessa nimeltä Heroic. Tällä hetkellä hän ei pelaa millekään joukkueelle. .

NiP:in kanssa Friberg on voittanut muun muassa Winter Assemblyn vuonna 2015 sekä monia muita turnauksia. Yhteensä hänellä on 33 turnausvoittoa NiP:in kanssa. Friberg tunnetaan pelaajanimellään friberg. Hän on saavuttanut urallaan 169 200 dollaria.

Lähteet 

Ruotsalaiset elektronisen urheilun ammattilaiset
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Pistiöt

Pistiöt (Blepharis) on trooppinen ja subtrooppinen ruohokasvisuku, joka kuuluu akanttikasvien heimoon, Acanthaceae.

Tuntomerkit 
Pistiöt ovat pääasiassa monivuotisia ruohoja, harvemmin yksivuotisia tai pensaita. Lehdet ovat keskenään erikokoisia, lähes tai kokonaan ruodittomia ja sijaitsevat neljän valekiehkuroissa, joskus vastakkaisesti; lapa on ehyt- tai hammaslaitainen. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa tai ryhmittyneinä terminaalisiksi tiheiksi mykerömäisiksi tähkiksi. Kukinnon nahkeat ja usein väkäskarvahampaiset suojuslehdet ovat usein viiden parin ryhmissä limittäin. Verhiö on joko kahden esilehden sisällä tai paljaana; sen neljä liuskaa sijaitsevat kahtena erikokoisena vastakkaisparina ja ovat paksuuntuneita ja kovia tyveltään. Teriötorvi on laidetta lyhyempi, tyvestä laajentunut, ylempää kuroutunut; laide on yksihuulinen, ja huuli on pitkänomainen ja 3–5-liuskainen. Kaksivaltaisessa hetiössä on neljä hedettä, jotka kiinnittyvät teriötorven suulle tai sen lähelle; palhot ovat kovia, ja kaksi niistä on käyriä, leveitä ja litteitä, tavallisesti kärjestään lisäkkeellisiä; ponnet ovat yksiteekaisia ja karvaisia. Sikiäin on kalju, siinä on kaksi siemenaihetta lokerossaan; luotti on halkoinen. Kota on varreton, pitkänomainen tai soikiomainen, 2–4-siemeninen, siemenet kovan varren, retinakulumin, päässä ja ovat kiekkomaisia ja kosteuteen reagoivien pitkähaaraisten karvojen peitossa.

Levinneisyys 
Pistiöt ovat kotoisin Vanhan maailman trooppisista ja subtrooppisista osista.

Luokittelu 
Pistiöitä tunnetaan noin 130 lajia, tunnetuimpana afrikkalainen nauhapistiö (Blepharis linariifolia).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lajiluettelo: http://www.theplantlist.org/tpl1.1/search?q=blepharis

Akanttikasvit
Taikurinkukat

Taikurinkukat (Crossandra) on akanttikasvien heimoon kuuluva trooppinen kasvisuku.

Tuntomerkit 
Taikurinkukat ovat kaljuja tai karvaisia, piikittömiä pensaita tai ruohoja. Lehdet sijaitsevat vastakkaisesti tai kiehkuroissa ja ovat ehyt- tai enemmän tai vähemmän nyhälaitaisia. Kukat ovat näyttäviä, keltaisia tai punaisia, tavallisesti pitkäperäisiä ja sijaitsevat verson kärjen tuntumassa olevissa tähkissä. Tähkän suojuslehdet ovat neljässä rivissä limittäin, kookkaita, soikean keihäsmäisiä, verhiötä lyhyempiä ja karvaisia. Verhiö on viisiliuskainen, liuskat erikokoisia. Teriötorvi on kapea, laidetta pidempi, käyrä, ja laide on nieluun saakka jakautunut ja muodostaa viisiliuskaisen huulen, jonka liuskat ovat erikokoisia ja limittäisiä. Heteitä on neljä ja ne ovat kaikki toimivia ja jäävät teriön sisään; yksiteekaiset ponnet ovat palhoja pidemmät; steriili ponnenpuolisko on karvainen, tylppä, ja lokeroside on tasakärkinen. Sikiäin on kaksilokeroinen, kummassakin lokerossa on kaksi siemenaihetta. Vartalo paksuuntuu yläosastaan, ja luotti on vähän kahtia jakautunut. Hedelmä on pitkänomainen, litistynyt ja vaihtelevassa määrässä nelikulmainen kota, jossa on neljä soikiomaista ja suomu- tai karvapeitteistä siementä.

Levinneisyys 
Taikurinkukat ovat kotoisin pääasiassa trooppisesta Afrikasta, Madagaskarista sekä Arabian ja Etu-Intian niemimailta.

Luokittelu 
Taikurinkukkien suvussa on noin 50 lajia. Suomeksi nimettyjä lajeja ovat taikurinkukka (Crossandra infundibuliformis), punataikurinkukka (Crossandra nilotica), keniantaikurinkukka (Crossandra subacaulis) ja tansaniantaikurinkukka (Crossandra tridentata).

Lähteet 

Akanttikasvit
Skrunda-luokka

Skrunda-luokka on Latvian laivaston viiden aluksen muodostama vartiolaivaluokka. Niiden tehtävinä on kalastuksenvalvonta, etsintä- ja pelastuspalvelu, ympäristönsuojelu, merialueen valvonta sekä osallistuminen Naton ja EU:n operaatioihin.

Alukset 
Alusluokka tilattiin 2008 ja ne on valmistettu 2009-2013  yhteistyössä saksalaisen Abeking & Rasmussenin telakan ja Riian telakan kanssa. Suunnittelu pohjautui Abeking & Rasmussenin 25 m SWATH luotsiveneeseen, joka on hyvin merikelpoinen. Alusten voimanlähteenä on kaksi MAN D 2842 -dieselmoottoria, jotka on sijoitettu alas torpedorunkoon. Moottorit pyörittävät Servogearin säätölapapotkureita Servogearin vaihteiston välityksellä.

Aluksille voidaan asentaa maksimissaan kuuden tonnin 20 jalan ISO-moduli, mikä mahdollistaa erilaisten asejärjestelmien, tutkimuslaitteistojen ja sukeltajien välineistön asentamisen alukselle. Lisäksi konttiin voidaan asentaa miinanraivauskalustoa. Alusten kiinteänä aseistuksena on kaksi 12,7 millimetrin konekivääriä.

Lähteet
Reunion (Love Recordsin albumi)

Reunion on Love Recordsin julkaisema kokoelmalevy vuodelta 1970. Levyllä esiintyy: Tasavallan Presidentti, Wigwam, Soulset ja Blues Section.

Kappaleet

A-puoli 
 Solitary (Tasavallan Presidentti)  
 Pedagogi (Wigwam) 
 The Dish (Soulset) 
 Must Be The Devil (Wigwam) 
 For Mods Only (Blues Section)

B-puoli 
 Luulosairas (Wigwam) 
 Deep Thinker (Tasavallan Presidentti) 
 Häätö (Wigwam) 
 Lucy Jane (Blues Section)

Aiheesta muualla 
 Reunion discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 1970 kokoelma-albumit
Love Recordsin albumit
Taidekeskus Into

Taidekeskus Into ry pyrkii kohottamaan erityistä tukea tarvitsevien henkilöiden taiteen arvostusta Varsinais-Suomen alueella. Näyttelyiden järjestämisellä on merkittävä rooli Into ry:n toiminnassa. Näyttelyiden kautta erityistaiteilijat luovat yhteyksiä Turun alueen kulttuurin kenttään ja tulevat omalla osaamisellaan ja omaperäisyydellään nähdyiksi. Tarkoitus on antaa turkulaisille elämyksiä ja saada heidät nauttimaan alueella tehdystä erityistaiteesta. Taidekeskus Into ry on järjestänyt erityistaiteen näyttelyitä vuodesta 2009. 

Into ry tekee yhteistyötä Turun ja lähikuntien kulttuuri-, opetus- ja hyvinvointitoimialojen sekä työväenopistojen kanssa.  Lisäksi se pyrkii tekemään toimintaansa tunnetuksi valtakunnallisesti ja kansainvälisesti luomalla yhteyksiä muihin alan toimijoihin.  

Taidekeskus Into vastaanotti Tukilinjan myöntämän Vuoden toimija -apurahan vuonna 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Taidekeskus Inton sivusto 

Suomalaiset järjestöt
Varsinais-Suomi
Sinua sinua rakastan

Sinua sinua rakastan on Love Recordsin julkaisema kokoelmalevy vuodelta 1971. Levyllä esiintyvät Kaj Chydenius, Aulikki Oksanen, Otto Donner, Arja Saijonmaa, Ellipsi, Ringa, Ronnie Österberg, Irina Milan, Sinikka Sokka ja Pepe Willberg.

Kappaleet

A-puoli 
 Sinua, sinua rakastan (Kaj Chydenius)  
 Korkea veisu (Aulikki Oksanen) 
 Kuka kertoisi minulle? (Otto Donner) 
 Timotei (Arja Saijonmaa) 
 Tunnustus (Ellipsi) 
 Kaikkein kaunein tyttö (Kaj Chydenius) 
 Puhu minulle rakkaudesta (Arja Saijonmaa)

B-puoli 
 Suljin silmät (Ringa) 
 Ei kauempaa (Ronnie Österberg) 
 Aistitko, kuuletko? (Irina Milan) 
 En tahdo muistaa (Sinikka Sokka) 
 Huomaan maa jo elää (Ringa) 
 Vieraat (Pepe Willberg)

Aiheesta muualla 
 Sinua sinua rakastan discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 1971 kokoelma-albumit
Love Recordsin albumit
Korukävyt

Korukävyt (Eranthemum) on aasialainen kasvisuku, joka kuuluu akanttikasvien heimoon.

Tuntomerkit 
Korukävyt ovat pensaita ja monivuotisia pystykasvuisia ruohoja, joissa on kystoliittejä. Lehdet ovat ruodillisia ja ehyt- tai nyhälaitaisia. Kukinnot sijaitsevat tavallisesti terminaalisesti ja ovat tähkiä; ne voivat olla haaraisiksi röyhyiksi ryhmittyneitä. Kukinnon suojuslehdet ovat joskus värillisiä ja kookkaita, kukkien esilehdet ovat pieniä ja kapeita. Verhiö on viisiliuskainen, liuskat kapeita ja erikokoisia. Teriö on laakea, putkimainen osa liereä, pitkä, kapea ja laide viisiliuskainen; liuskat ovat vastapuikeita ja erikokoisia, nupussa kierteisesti. Heteitä on kaksi ja ne kiinnittyvät teriön nielun alapuolelle. Ponnet koostuvat kahdesta rinnakkaisesta osasta, teekasta. Joutoheteitä on kaksi nuijamaista tai rihmamaista. Sikiäimessä on kaksi siemenaihetta lokerossaan, ja vartalo on rihmamainen, kalju tai karvainen, luotti epätasaisesti kaksiliuskainen. Hedelmä on nelisiemeninen kota, jossa kiekkomaiset ja litteät siemenet ovat kovissa kannattimissa, retinakuloissa. Siemeniä peittää kosteuteen reagoiva solukarvoitus.

Levinneisyys 
Korukävyt ovat kotoisin trooppisesta ja subtrooppisesta Aasiasta.

Luokittelu 
Korukäpyjen sukuun kuuluu noin 15 lajia, joista tunnetuin on korukäpy (Eranthemum pulchellum).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lajiluettelo: http://www.theplantlist.org/tpl1.1/search?q=eranthemum

Akanttikasvit
Luettelo Ukrainan ilmavoimien kalustosta

Tämä on luettelo Ukrainan ilmavoimien nykyisestä kalustosta. Ukrainan ilmavoimat on menettänyt arviolta noin 20 lentokonetta ja helikopteria Itä-Ukrainan kriisin aikana.

Hävittäjät

Harjoituskoneet

Rynnäkkökoneet

Tiedustelukoneet

Kuljetuskoneet

Helikopterit

Miehittämättömät ilma-alukset

Ilmatorjunta

Ohjukset

Lähteet

Ukraina
Ukrainan asevoimat
Tubettaja

Tubettaja (eng. YouTuber) on henkilö, joka tuottaa videosisältöä verkkoon yksin tai ryhmässä. Termi viittaa YouTube-videopalveluun, jonne sisältö suosituimpana suoratoistovideopalveluna useimmiten ladataan, mutta yleiskielessä termi on levinnyt tarkoittamaan myös muihin verkkopalveluihin videosisältöä tuottavia henkilöitä. Tubettamisesta on muodostunut 2010-luvulla globaalia nuorisokulttuuria.

Tubettamisen ympärille on muodostunut myös erilaisia tapahtumia, kuten vuosien aikana tuhansia nuoria Helsingin Hartwall Areenalle kerännyt Tubecon sekä maailmalla satoja tuhansia kävijöitä kerännyt VidCon.

Osa suosituista tubettajista elättää itsensä videoiden tekemisellä. Suurituloisin tubettaja YouTubessa vuonna 2019 oli kahdeksanvuotias Ryan Kaji, joka tekee vanhempiensa ja sisarustensa kanssa leluarvosteluja. Hän ansaitsi 26 miljoonaa dollaria vuodessa. Hän oli suurituloisin myös sitä edellisenä vuonna. Tyypillisesti yhdessä isänsä kanssa esiintyvä viisivuotias Anastasia Radzinskaja ansaitsi 18 miljoonaa dollaria.

Katso myös 
 Luettelo suomalaisista tubettajista
 Striimaaja

Lähteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta
Ha, Louisa: The Audience and Business of YouTube and Online Videos. Lanham : Lexington Books, 2018.
Jorma Pakkanen

Jorma Antero Pakkanen (20. toukokuuta 1929 Sortavalan maalaiskunta – 2014) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.

Pakkanen kävi Sortavalan lyseota 1942–1944 ja Turun suomalaista yheiskoulua 1945–1950. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa 1950–1955. 

Pakkanen oli pappina Joutsassa 1956–1958 ja Virolahdella 1958–1962. Sen jälkeen hän oli Herättäjä-Yhdistyksen matkapappina 1962–1964 asuen Tampereella. Viimeksi Pakkanen oli kirkkoherrana Ristijärvellä 1964–1967 ja Reposaaressa 1968–1992.

Teoksia 
 Sortavalan renqvistiläisyys : historiaa, luonnetta, henkilökuvia. Otava 1960
 Seikkailu Jerusalemissa. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1971, 2. painos 1985
 Pappi Joojadan muistiinpanot : romaani. Kirjaneliö, Helsinki 1979, Kirjapiiri, Helsinki 1980
 5 vuotta lasten hyväksi : Reposaaren lastentarha, Reposaaren päiväkoti 1907-1982. Reposaaren päiväkodin kannatusyhdistys, Reposaari 1982
 Herran siunaus ; piirrokset Seppo Välimäki. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1983, 3. painos 1985
 Vaellus. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1987
 Reposaaren yhteiskoulu, Saariston yläaste 1944-1994 ; toimittanut Jorma Pakkanen. 1994
 Jaakkiman Pakkaset. Pakkasen sukuseura, Jyväskylä 1995
 Matka kirkkovuoden maisemiin. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1996
 Reposaaren Junnila. Junnilan leirikeskus, Pori 1997
 Palavat keljat. Muusa, Pori 2001
 Reposaaren talonomistajayhdistys ry 80 vuotta. Reposaaren talonomistajayhdistys, Pori 2001
 Susiturkki : erään punavangin tarina. Myllylahti, Suomussalmi 2004

Lähteet

Viitteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet
Alvin ja pikkuoravat: Reissussa

Alvin ja pikkuoravat: Reissussa () on Walt Beckerin ohjaama yhdysvaltalainen koko perheen tietokoneanimoitu komediaelokuva. Se sai ensi-iltansa joulukuussa 2015. Elokuvan pääosissa nähdään edellisistä Alvin ja pikkuoravat -elokuvasta tutut oravat Alvin, Tero ja Simo.

Alvin ja pikkuoravat: Reissussa on jatkoa elokuville Alvin ja pikkuoravat (2007), Alvin ja pikkuoravat 2 (2009) ja Alvin ja pikkuoravat 3 (2011).

Näyttelijät

Tuotanto 
Kesäkuussa 2013 20th Century Fox ilmoitti suunnitelmistaan tuoda neljäs Alvin ja pikkuoravat -elokuva elokuvateatteriin vuoden 2015 lopulla. Randi Mayem Singer alkoi työstämään elokuvan käsikirjoitusta elokuussa 2014. Hieman myöhemmin ohjaajaksi valittiin Walt Becker.

Soundtrack 
Elokuvan soundtrack julkaistiin 11. joulukuuta 2015 Republic Recordsin alaisuudessa nimellä Alvin and the Chipmunks: The Road Chip: Original Motion Picture Soundtrack.

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Virallinen sivu
 

Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Vuoden 2015 yhdysvaltalaiset elokuvat
Alvin ja pikkuoravat -elokuvat
Suomen santarmihallitus

Suomen santarmihallitus oli Suomen suuriruhtinaskunnassa vuosina 1867–1917 toiminut venäläinen virasto. Viraston tehtäviin kuului valtiollisten rikosten tutkinta sekä passien tarkastukset satamissa ja raja-asemilla. Virasto raportoi havainnoistaan Suomen kenraalikuvernöörille ja se sai toimeksiantoja kenraalikuvernööriltä, prokuraattorilta ja läänien kuvernööreiltä. Santarmit valvoivat järjestystä varuskunnissa, sotilasparaateissa, juhlissa, markkinoilla ja yleisissä kokouksissa. Heidän tehtäviinsä kuului myös matkustajaliikenteen tarkkailu. Santarmihallitus toimi vuodesta 1904 ns. Ohranan talossa Helsingissä.

Ensimmäiset santarmikomennuskunnat perustettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan jo 1817 Kuopioon ja Viipuriin samoihin aikoihin kun santarmilaitos perustettiin Venäjällä. Vuonna 1867 perustetun Suomen santarmihallituksen lisäksi perustettiin 1870 Suomen rautateiden santarmipoliisihallitus. Suomen santarmihallituksen toiminta päättyi Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksen jälkeen.

Santarmihallituksen arkiston asiakirjoja tiedetään poltetun ainakin vuosina 1902, 1905 ja 1917. Suurin osa santarmihallituksen arkiston asiakirjoista luovutettiin vuosina 1926–1927 Neuvostoliittoon Tarton rauhansopimukseen liittyneen arkistonvaihdon yhteydessä. Jäljellä olevaa aineistoa säilytetään Kansallisarkistossa. Arkiston asiakirjojen pääkielenä oli venäjä. Suurin osa asiakirjoista liittyy vuoden 1905 suurlakon aikaan sekä ensimmäisen maailmansodan vuosiin 1914–1917.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomenmaalaisen santarmihallinnon asiakirjat: luettelo  Arkistolaitos
 Venäläiset sotilasasiakirjat (VESA)-projekti : Santarmihallinnon asiakirjoja  Arkistolaitos
 Santarmilaitoksen toiminta Suomessa, Hakkapeliitta, 05.11.1935, nro 45, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomen entiset viranomaiset ja keskusvirastot
Suomen suuriruhtinaskunta
Sortokaudet
My Immortal

My Immortal on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Evanescencen kappale heidän Fallen-debyyttistudioalbumilta. Sen julkaisi Wind-up Records albumin kolmantena singlenä 8. joulukuuta 2003. Kappaleen sanoituksesta vastasi kitaristi Ben Moody lukuun ottamatta siltaosuutta, jonka sanoitti myöhemmin yhtyeen päälaulaja Amy Lee. Kappaleen tuotannosta vastasi Dave Fortman. "My Immortal" sisällytettiin myöhemmin myös heidän Mystary EP:lle sekä demoalbumi Originille. Alun perin Originilla ollut versio sisällytettiin Fallenille. Kappaleen singleversiota kutsuttiin "bändiversioksi" yhtyeen esittämän siltaosuuden sekä loppusäkeistön takia.

"My Immortal" on piano rock-kappale, joka on sanoitettu hitaalla ja vapaalla tempolla. Moody on kertonut saaneensa inspiraation kappaleen sanoittamiseen hänen isoisänsä kuoleman jälkeen. Sanoituksellisesti se kertoo "hengen majoittumisesta sinuun sen kuoleman jälkeen ja sinun metsästämisestä siihen asti, kunnes itse asiassa toivot, että henki olisi jo kadonnut, koska se ei tahdo jättää sinua rauhaan". Kriittinen vastaanotto kappaletta kohtaan oli positiivista, kriitikkojen kehuessa sen pianomelodiaa. Vuonna 2005 kappale oli ehdolla 47:ssä Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Paras duon tai yhtyeen popesitys sanoilla". Kappale oli kaupallisesti menestys, saavutettuaan sijoituksia kymmenen parhaan joukosta yli kymmenessä eri valtiossa. Se saavutti myös Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan sijan seitsemän sekä saavutti listan kärjen Kanadassa, Kreikassa ja Yhdysvaltain Adult Pop Songs-listalla. Kappale palkittiin kullalla Yhdysvalloissa ja platinalla Australiassa.

Kappaleeseen liittyvä musiikkivideon ohjasi David Mould ja se kuvattiin kokonaan mustavalkoisena Gothic Quarterissa, Barcelonassa 10. lokakuuta 2003. Videolla nähdään Lee istumassa sekä laulamassa lukuisissa kohteissa siten, että ei kertaakaan kosketa maata. Videolla näytetään kohtauksia myös Moodysta, mutta hän ei ole kertaakaan Leen tai bändin kanssa. Video oli ehdolla vuoden 2004 MTV Video Music Awardsissa kategoriassa "Paras rockvideo". Yhtye on esittänyt kappaleen livenä heidän Fallen Tour ja The Open Door Tour-kiertueilla. Se esitettiin myös livenä joidenkin heidän televisioesiintymisten ja palkintoseremonioiden kuten Billboard Music Awardsin yhteydessä.

Lähteet

Vuoden 2003 kappaleet
Evanescencen kappaleet
AB-FUBINACA

AB-FUBINACA on tutkimuskemikaali joka luokitellaan synteettiseksi kannabinoidiksi, ja sen vaikutuksista ihmiselimistöön on niukasti kliinistä tutkimustietoa. Lääkeyritys Pfizer kehitti yhdisteen kipulääkkeeksi vuonna 2009  mutta se ei ikinä päätynyt lääkintäkäyttöön ihmisillä. Vuonna 2012 huomattiin aineen potentiaalinen käyttö kannabissekoituksissa Japanissa yhdessä samankaltaisen aineen, AB-PINACA kanssa.

AB-FUBINACA ja muut vastaavat tutkimuskemikaalit voivat aiheuttaa käyttäjälleen kuoleman. Laittomissa huumausainessa voi olla sekoitettu joukkoon mukaan AB-FUBINACAa ja/tai muita tutkimuskemikaaleja.

Laillisuus 
Tammikuussa 2014, AB-FUBINACA määriteltiin luokan 1 huumausaineeksi Yhdysvalloissa.

Lähteet

Synteettiset kannabinoidit
Teppo Säkkinen

Teppo Säkkinen (s. 1990, Rovaniemi) on suomalainen poliitikko ja maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän erityisavustaja. Hän on toiminut Keskustanuorten puheenjohtajana vuosina 2013–2015. 

Säkkinen on kotoisin Rovaniemeltä. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden kandidaatti ja on opiskellut johtamista Lapin yliopistossa.

Poliittinen ura 
Säkkinen on aiemmin työskennellyt mm. kehitysyhteistyöjärjestöissä, eduskunta-avustajana ja toimittajana. Hän on toiminut Suomen Lukiolaisten Liiton puheenjohtajana vuonna 2010.

Säkkinen valittiin Keskustanuorten puheenjohtajaksi 2013 Mikkelin liittokokouksessa Antti Kurvisen luovuttua tehtävästä. Säkkisen lisäksi puheenjohtajaehdokkaita olivat Katja Asikainen, Joonas Könttä, Sallamaarit Markkanen ja Elina Lappalainen. Heistä toiselle vaalikierrokselle päätyi Säkkisen lisäksi Könttä. Säkkisen seuraajaksi valittiin 2015 asikkalainen Hilkka Kemppi.

Säkkinen oli keskustan ehdokkaana vuoden 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi.

Hän oli myös ehdokkaana vuonna 2017 kunnallisvaaleissa Rovaniemellä, mutta ei tullut valituksi.

Säkkinen nimitettiin toukokuussa 2018 Sipilän hallituksen maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän erityisavustajaksi.

Vuonna 2019 Säkkinen nimitettiin Rinteen hallitukseen yhdeksi kolmesta maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän erityisavustajasta, erityisalueenaan luonnonvara-asiat.

Lähteet 

Keskustanuorten puheenjohtajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Yhtenäisyys (latvialainen puolue)

Yhtenäisyys (, lyh. V) on latvialainen keskusta-oikeistolainen puolue. Yhtenäisyys on muodostettu alun perin Uusi aika -puolueen, Kansanliiton ja Toisenlaisen politiikan yhdistyksen vaaliliittona vuonna 2010. Virallinen puolue siitä tuli vuonna 2011. Yhtenäisyyttä pidetään yksilönvapauksien suhteen liberaalina, mutta ytimeltään kuitenkin keskusta-oikeistolaisena talouskonservatiivisena puolueena.

Yhtenäisyys oli Latvian johtava puolue aina vuoteen 2014 saakka. Vielä vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Yhtenäisyys sai 23 paikkaa, mikä teki siitä Saeiman toiseksi suurimman puolueen. Yhtenäisyyden kannatus pysytteli vaalien jälkeen korkealla mielipidemittauksissa puheenjohtaja Laimdota Straujuman toimiessa samaan aikaan pääministerinä, mutta puolue ajautui kuitenkin pian sisäisiin riitoihin minkä aikana sen kannatus romahti. Vaikutusta oli myös suositun entisen pääministerin Valdis Dombrovskisin lähdöllä EU-komissaariksi Brysseliin.

Talousministerinä toiminut Arvils Ašeradens valittiin puolueen johtoon elokuussa 2017 edeltäjänsä, entisen EU-komissaarin Andris Piebalgsin jätettyä tehtävänsä oltuaan puheenjohtajana vain vuoden. Piebalgs ei ollut onnistunut puolueen yhdistämisessä osan parlamenttiedustajista suunnitellessa jopa kilpailevan puolueen perustamista. Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa Yhtenäisyys kärsi vaalitappion saaden 6,69 % äänistä paikkamäärän pudotessa kahdeksaan, mikä teki siitä Saeiman pienimmän puolueen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtenäisyys 

Euroopan kansanpuolueen jäsenpuolueet
Latvialaiset puolueet
Liberaalikonservatistiset puolueet
FS Argonaute (S636)

Argonaute (runkonumero S636) oli Ranskan laivaston Aréthuse-luokan sukellusvene.

Valmistus 

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1955. Se laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1957 ja otettiin palvelukseen 23. lokakuuta 1958.

Palvelus 
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Ranskan Välimeren laivastoon Touloniin. Se poistettiin palveluksesta 31. heinäkuuta 1982. Alus on ollut vuodesta 1991 näytteillä ja museoituna Pariisin Parc de la Villettessä, tiedekeskus Cité des sciences et de l’industrien yhteydessä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Aréthuse-luokan sukellusveneet
Museolaivat
Pariisin nähtävyydet
Jouppilanvuoren hyppyrimäet

Jouppilanvuoren hyppyrimäet on neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Seinäjoella Jouppilanvuorella.

Historia
Jouppilanvuoren hyppyrimäki oli rakennettu kokonaan kyllästetystä puusta ja siinä oli myös kyllästetystä puusta rakennettu alastulorinne. Mäen K-piste sijaitsi 64 metrissä. Jouppilanvuoren hyppyrimäki purettiin sen huonon kunnon takia vuonna 2005 ja tilalle rakennettiin samana vuonna K25-, K10-, K4-mäet. K17 muovitettu hyppyrimäki rakennettiin kesällä 2012 ja samalla K10- ja K4-mäkien alastulorinteisiin asennettiin muovitus.

K25

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 26,0 metriä on hypännyt Lauri Ala-Talkkari.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 23,0 metriä on hypännyt Kaisa Lindberg.

K17
K17 -hyppyrimäki rakennettiin kesällä 2012 ja rakennettaessa sen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Mäen HS-piste sijaitsee 20 metrissä.

Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 17,0 metriä on hypännyt Paavo Romppainen.

Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 16,5 metriä on hypännyt Elli Seppänen.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 16,0 metriä on hypännyt Topi Kuusisto.

Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 15,0 metriä on hypännyt Sanni Tuomisto.

K10
Mäki rakennettiin vuonna 2005 ja kesällä 2012 mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.

Mäkiennätyksen 10,5 metriä on hypännyt Tuomas Meis kaksi kertaa 24.1.2015 Liito-orava Cupissa. Naisten mäkiennätyksen 8,5 metriä ovat hypänneet Emilia Sorvisto 4.3.2012 Liito-orava Cupissa ja Elsa Thors 24.1.2015 Liito-orava Cupissa.

Kesämäkiennätyksen 10,5 metriä on hypännyt Elmeri Perälä 7.10.2012 Liito-orava kesä Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 9,5 metriä on hypännyt Pinja Koivisto kaksi kertaa 7.10.2012 Liito-orava kesä Cupissa.

K4
Mäkiennätyksen 4,0 metriä ovat hypänneet Juho Ojanen 25.1.2009 Liito-orava Cupissa, Roope Rinta 21.2.2010 Liito-orava Cupissa, Miiko Sivula kaksi kertaa 4.3.2012 Liito-orava Cupissa, Aatu Ranto 4.3.2012 Liito-orava Cupissa, Mika Kärkkäinen kaksi kertaa 4.3.2012 Liito-orava Cupissa ja Jaakko Romppainen 4.3.2012 ja 10.2.2013 Liito-orava Cupissa.

Naisten mäkiennätyksen 4,5 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto 21.2.2010 Liito-orava Cupissa.

Lähteet
http://www.skisprungschanzen.com/EN/Ski+Jumps/FIN-Finland/LS-Western+Finland/Sein%C3%A4joki/0274/ 
https://sites.google.com/site/liitooravacup/maekipaikkakunnat/seinaejoki
https://sites.google.com/site/liitooravacup/tulokset

Viitteet

Suomen hyppyrimäet
Seinäjoen urheilupaikat
Studio25

´

Studio25 on merkkivaatteiden jälleenmyyjä ja maahantuoja. Yrityksen juuret ulottuvat vuoteen 1952, ja ensimmäinen liike ketjun nimellä avattiin vuonna 1977.

Historia 
Studio25:n tarina alkaa kolmen sukupolven takaa. Toisen maailmansodan jälkeen Studio25:n perustaja Martti Suominen loukkaantui vakavasti eikä  enää voinut työskennellä ruumiillisessa työssä. Hänen oli keksittävä uudet kuviot elannon hankkimiseksi, mikä tuohon aikaan ei ollut helppoa. Vuonna 1952 hän sai hankittua vanhan Fordin, jolla hän päätti lähteä ovelta ovelle lähikyliin vaatteita myymään. Asiakkaat saivat kätevästi tavarat suoraan kotiinsa, ja mukavat yhteiset juttutuokiot olivat aina odotettuja hetkiä. Työstä muodostui Martti Suomiselle suuri rakkaus.
Sillä välin, kun Martti Suominen huristeli maakunnassa,  oli hänen vaimollaan, Raakkelilla, toripaikka hoidettavana Uudenkaupungin keskustassa. Talvet olivat jäätävän kylmiä, ja Raakkel Suominen paleli kojussaan, kun hän myi pukimia. Huolehtivana aviomiehenä Martti Suominen perusti ensimmäisen kivijalkakauppansa vuonna 1954 ja nimesi sen R. Suomiseksi vaimonsa Raakkelin mukaan. Näin ei Raakkelin tarvinnut enää hytistä ulkosalla pukimiensa kera, vaan torimyyjä sai oman myymälänsä.

Vuonna 1977  Martti ja Raakkel Suomisen poika, Markku, otti vetovastuun liiketoiminnasta uusin ideoin ja ottein. Farmarihousuista oli kysyntää, ja näin ollen päätettiin avata vaatemyymälä, joka nimettiin New York Cityssä olevan kuuluisan yökerhon, Studio54:n, mukaan. 54 korvautui 25:llä, koska se oli silloisen myymälän kadunnumero. Studio25 osoittautui menestykseksi, ja siitä kehkeytyi myös nuorison kohtaamispaikka Uudessakaupungissa.

Vuonna 1985 Studio25 laajensi Turkuun vuonna 1985. Myymälä koki kovia jo ennen varsinaista avaamista, sillä tavarantoimittajat boikotoivat muiden kauppiaiden painostuksesta Studio25:ttä eivätkä suostuneet myymään Studio25:lle tuotteita myyntiin. Kuin nurkkaanajettuna päättivät Markku ja hänen vaimonsa Anne Suominen lähteä hakemaan vaatteita myyntiin sieltä, mistä niitä oli saatavilla eli maailmalta. Markku ja Anne Suominen toivat vaatteita eritoten Lontoosta, ja erikoiset vaatekappaleet tekivät kuluttajiin vaikutuksen. Studio25 oli trendikuluttajan ykkösvalinta, koska se kykeni tarjoamaan tuotteita, joita ei muualta saanut. Sabotointiyritykset kääntyivätkin lopulta siis Studio25:n menestykseksi.

Vuonna 2003 remmiin astui Sami Suominen, Markku ja Anne Suomisen esikoispoika. Sami Suomisen myötä yhtiö on kasvanut franchising-ketjuksi, ja yritys tuo maahan sellaisia merkkejä kuten Bench ja Rich & Royal. Yritys on siis kehittynyt pienestä kauppa-autoilusta ja torimyynnistä suomalaiseksi vaateketjuksi, jonka toimipisteitä löytyy ympäri Suomen. Vaikka elämme muuttuvassa maailmassa, on Studio25:n perusideologia säilynyt: ideana on tuoda muotia maailmalta suurille persoonille pieneen Suomeen.

Myymälät 
 Helsinki, Kamppi
 Kauhajoki
 Kuopio
 Laitila
 Seinäjoki
 Tapiola
 Tornio
 Turku
 Uusikaupunki

Aiheesta muualla 
 http://www.studio25.fi/

Lähteet 
 http://www.studio25.fi/ 

Suomalaiset yritykset
Made in Britain

Made in Britain on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Alan Clarken ohjaama elokuva. Elokuva oli näyttelijä Tim Rothin ensimmäinen elokuvapäärooli.


Juoni 
Elokuva kertoo nuoresta englantilaisesta skinheadistä Trevorista, joka on rasistinen ja epäsosiaalinen rikollinen 1980-luvun Lontoossa.

Näyttelijät 

Lähde:

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1982 elokuvat
Episode (Jukka Haurun albumi)

Episode on Jukka Haurun toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1975 levymerkillä Love Records (LRLP 144).

Kappaleet   
Kaikki kappaleet säveltänyt Jukka Hauru.

A-puoli

B-puoli

Muusikot 
 Teemu Salmisen – huilu, klarinetti, sopraano-, tenori- ja baritonisaksofoni
 Pekka Pöyry – sopraano- ja alttosaksofoni (A1 ja A2)
 Jukka Hauru – kitara
 Jukka Linkola – akustinen ja sähköpiano, syntetisaattorit
 Esa Kotilainen – jousisyntetisaattori
 Heikki Virtanen – basso
 Pekka Pohjola – basso (A1 ja A2)
 Tomi Parkkonen – rummut

Tuotanto 
 Jukka Hauru – tuottaja
 Janne Ödner – tuottaja
 Antti Joki – äänittäjä
 Måns Groundstroem – miksaaja
 Helena Könni – kansi

Aiheesta muualla 
 Episode (1975) albumi verkkosivustolla Discogs.com

Vuoden 1975 albumit
Jukka Haurun albumit
Love Recordsin albumit
Markku Salomaa

Markku Salomaa (s. 1954 Forssa) on suomalainen valtiotieteen tohtori, päätoimittaja ja sotahistorioitsija.

Salomaa opiskeli Tampereen yliopistossa lehdistöoppia ja taloushallintoa. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1992 Helsingin yliopistossa aiheenaan suomalaiset Neuvostoliitossa koulutuksensa saaneet punaupseerit. Salomaa on ollut tutkijana Tampereen yliopistossa ja Leicesterin yliopistossa sekä Suomen Akatemiassa. Hän on nykyisin Itä-Suomen yliopiston sotahistorian dosentti ja Ulkopolitiikan tutkimuksen säätiön johtaja. Salomaa työskenteli aiemmin uutistoimittajana Ilta-Sanomissa ja päätoimittajana yli 20 vuoden ajan Rakennusliiton Rakentaja-lehdessä ja puolen vuoden ajan 2007–2008 Turun Sanomissa. 

Salomaa kannattaa Suomen liittymistä Natoon, mutta on myös ehdottanut vaihtoehtona kahdenvälisen puolustussopimuksen tekemistä Yhdysvaltojen kanssa, missä tapauksessa Suomi voisi hänen mukaansa luopua omista meri- ja ilmavoimistaan.

Teoksia 
 
 
 
 * 
 
 

Punaupseerien nousu ja tuho. Otava, 2018. ISBN 978-951-1-32381-5

Lähteet 

Suomalaiset historioitsijat
Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Paksin ydinvoimalaitos

Paksin ydinvoimalaitos () on Unkarin ensimmäinen ja ainoa ydinvoimala. Voimalaitos sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Paksin kaupungista Tolnan läänissä maan keskiosassa. Voimalan neljä reaktoria tuottaa noin 40 prosenttia Unkarissa tuotetusta sähköstä.

Unkarin ja Venäjän hanke kahden uuden reaktorin rakennus- ja huoltosopimuksista on herättänyt epäilyjä. Euroopan atomienergiayhteisö (Euratom) vastustaa Unkarin suunnitelmaa tuoda ydinpolttoaine ainoastaan Venäjältä. Venäjä on luvannut lainata Unkarille 80 prosenttia voimalahankkeen rahoituksesta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Unkarin voimalaitokset
Ydinvoimalaitokset
Sulkamittari

Sulkamittari (Phigalia pilosaria) on mittariperhosten heimoon kuuluva, hyvin varhain keväällä lentävä yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Sulkamittari on monien lähisukulaistensa tapaan selvästi sukupuolidimorfinen laji, sillä ainoastaan koirailla on siivet. Koiras muistuttaa käherämittaria (Lycia hirtaria), mutta on ruumiiltaan selvästi hennompi. Siivet ovat vaihtelevissa määrin harmaankirjavat ja niiden täplikäs kuviointi on sulautuvaa. Jotkin yksilöt ovat lähes kuviottomia. Poikkiviirut erottuvat etenkin siiven etureunassa, mutteivät yleensä erotu koko siiven poikki, poikkeuksena keskivarjo, joka erottuu usein selvästi koko siiven leveydeltä. Takasiivet ovat vaaleat, tiheään tummapisteiset ja niiden poikki kulkee tumma poikkiviiru. Siipiripsien tyvellä on tumma viiru. Takaruumiin pinta on sileäsuomuinen ja vastakuoriutuneiden yksilöiden takaruumiissa on punertavaa sävyä. Koiraan tuntosarvet ovat leveästi sulkamaiset. Naaras on siivetön ja väriltään ruskehtava. Sen selkäpuolella on pareittain tummia laikkuja ja raajat ovat nivelten kohdilta valkoiset. Koiraan siipiväli 41–46 mm.

Lajilla esiintyy myös tumma värimuoto f. monacharia.

Levinneisyys ja lentoaika 
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Lähi-itään, Kaukasukselle ja Uralille. Suomessa laji tavattiin ensimmäisen kerran Ahvenanmaalta vuonna 1939 ja vielä 1980-luvulla se oli varsin harvinainen. Nykyisin sulkamittaria tavataan melko yleisenä likimain Kristiinankaupunki-Joensuu-linjan eteläpuolella, mutta yleisin se on edelleen etelärannikon läheisyydessä.

Laji on lentoaikansa puolesta erittäin aikainen. Keski-Euroopassa aikuiset perhoset ovat liikkeellä tammikuusta maaliskuulle ja Suomessakin lento alkaa maaliskuussa ja jatkuu huhtikuulle. Aivan viimeisiä yksilöitä voi tavata vielä toukokuun alkupuolella. Lämpiminä talvina ensimmäiset perhoset saattavat lähteä liikkeelle jo joulukuussa.

Elinympäristö ja elintavat 
Sulkamittarin elinympäristöä ovat monenlaiset lehtimetsät ja puistot. Naaraat kiipeävät iltaisin puiden rungoille ja houkuttelevat koiraita luokseen. Koiraat lentävät yöllä ja tulevat helposti kirkkaiden valojen luokse. Toukka koteloituu maahan. Talvehtiva vaihe on kotelo, jonka sisälle on jo syksyllä kehittynyt kuoriutumisvalmis perhonen.

Ravintokasvi 
Toukka elää varsin monilla eri lehtipuilla ja -pensailla, Keski-Euroopassa erityisesti tammella (Quercus).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 

Lovimittarit
Aita Gasparin

Aita Gasparin (s. 9. helmikuuta 1994 Samedan) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Debyyttinsä maailmancupissa Gasparin teki vuonna 2012.

Gasparin sijoittui Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 kymmenenneksi sekä pikakilpailussa että takaa-ajossa. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan yhdeksäs Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2019–2020.

Hänen siskonsa Selina Gasparin ja Elisa Gasparin ovat myös ampumahiihtäjiä.

Aiheesta muualla 

Gasparinin oma kotisivu

Sveitsiläiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Lauri Vuorinen

Lauri Vuorinen (s. 1. tammikuuta 1995 Perniö) on suomalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttihiihtoon.

Junioriura 

Vuorinen on sijoittunut juniorien MM-kilpailuissa kahdesti kymmenen parhaan joukkoon henkilökohtaisella matkalla. Hän oli neljäs vapaan hiihtotavan sprintissä Val di Fiemmessä 2014 ja kuudes perinteisen hiihtotavan sprintissä Almatyssä 2015. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui yhdeksänneksi perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä Râşnovissa 2016. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän saavutti vapaan hiihtotavan sprintissä pronssia Brasovissa 2013.

Vuorinen on voittanut juniorien SM-kilpailuissa kuusi henkilökohtaista mitalia – kaksi mestaruutta (vapaan hiihtotavan sprintti Kemissä 2012 ja perinteisen hiihtotavan sprintti Imatralla 2015) sekä neljä hopeaa (20 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Kotkassa 2012, vapaan hiihtotavan sprintissä Inarissa 2014, 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Kokkolassa 2015 ja vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä Ounasvaaralla 2017).

Aikuisura 

Maailmancupissa Vuorinen kilpaili ensimmäisen kerran 9. maaliskuuta 2013 Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti marraskuussa 2015 oltuaan Rukan Nordic Opening -tapahtuman perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:s. Yksittäisessä maailmancupkilpailussa hän sai pisteitä ensimmäisen kerran oltuaan 22:s vapaan hiihtotavan sprintissä Toblachissa tammikuussa 2017. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Rukan Nordic Opening -tapahtuman perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2021.

Vuorinen sijoittui Pyeongchangin olympialaisissa 2018 perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 34:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui perinteisen sprintissä 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Vuorinen oli vapaan hiihtotavan sprintissä neljästoista.

Aikuisten SM-kilpailuissa Vuorinen ylsi ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon henkilökohtaisessa kilpailussa Vantaalla vapaan hiihtotavan sprintissä 2014, kun hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti perinteisen hiihtotavan sprintin Suomen-mestaruuden Pyhäjärvellä 2021. Hän voitti Kouvolan Hiihtoseuran viestijoukkueessa Suomen-mestaruuden Taivalkoskella 2018, saavutti SM-hopeaa Jyväskylässä 2014, Rukalla 2015 ja Imatralla 2016 sekä pronssia Kontiolahdella 2017. Parisprintissä hän sai SM-hopeaa 2015 sekä pronssia SkiTeam 105 -seurassa 2019 ja 2020.

Yksityiselämä 

Vuorinen asuu Rovaniemellä yhdessä avopuolisonsa maajoukkuehiihtäjä Johanna Matintalon kanssa. Vuorinen pitää YouTubessa Lauri&Verkku Diaries -kanavaa hiihtäjäystävänsä Verneri Suhosen kanssa. He kuvaavat kanavalle lifestyle-videoita ja vlogeja. Toukokuussa 2022 kanavalla oli 7,4 tuhatta tilaajaa.

Lähteet 

Suomalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Korson kirkko

Korson kirkko on Vantaan Korsossa sijaitseva muodoltaan epäsymmetrinen pitkäkirkko, joka rakennettiin vuonna 1962 kaksi vuotta aiemmin käydyn suunnittelukilpailun voittaneen Olli Kuusen ehdotuksen pohjalta. Itä-länsisuuntainen kirkkosali kapenee kohti länsipäässä olevaa alttaria, jonka aluetta korostaa taitteinen penkkirivistö. Matalampi siipirakennus, jossa on muun muassa seurakuntasali, liittyy rakennukseen. 

Kirkon uudistamiseksi ja uuden seurakuntakeskuksen suunnittelemiseksi käytiin 2000-luvun vaihteessa arkkitehtuurikilpailu, jonka voitti Jari Frondeliuksen ja Jaakko Kepon suunnitelma Puro. Uudistettu kirkko ja uusi seurakuntakeskus vihittiin käyttöön 2001. Aiemmin alttarilla ollut risti sijoitettiin kirkon parvelle, kirkkotekstiilit suunnitteli Katri Haahti ja keraamiset kastemaljat Irma Weckmann. Taiteilija Oili Mäen vanhaan kirkkoon suunnittelema alttaritaideteos Minun Herrani ja minun Jumalani sijoitettiin vanhaan seurakuntasaliin, uudessa seurakuntakeskuksessa sijaitsevan kappelin ja seurakuntasalin lasimaalaukset suunnitteli taiteilija Carolus Enckell.  Kirkon kellotorni uudistettiin muutostöiden yhteydessä, mutta kellot ovat entiset. Niihin on valettu lauseet "Tulkaa sillä kaikki on valmistettu", "Palvelkaa Herraa iloiten" ja "Kunnia Jumalalle korkeuksissa".

Korson kirkon hautausmaa
Korson kirkon yhteydessä sijaitsee kirkkoon rajoittuva pieni tuhkahautausmaa, joka tunnetaan nimellä Korson kirkon hautausmaa. Se on vihitty käyttöön 2. kesäkuuta 2002. Hautausmaan muistopuutarhassa tuhkauurna lasketaan maahan kokonaisuudessaan. Muistolehdossa vain tuhka kätketään maahan. Vitriini-ikkunassa olevaan, Elämän kirjaksi kutsuttuun kirjaan kirjoitetaan hautausmaalle haudattujen nimet.  

Hautauksia tehdään vain sulan maan aikana. Vainajan nimilaatta voidaan kiinnittää hautausmaan nimimuuriin. Tuhkahautausmaan on suunnitellut arkkitehtuuritoimisto Jari Frondelius - Jaakko Keppo.

Vuonna 2015 arvioitiin, että Korson kirkon uurnahautauspaikat loppuisivat ilman lisärakentamista vuonna 2022. Tämä lisätilantarve suunniteltiin ratkaistavan uuden tuhka- tai uurnaholvin avulla.

Hautausmaalla on kaksi kivistä yhteismuistomerkkiä. Näistä ensimmäinen (Taivaaseen ota tykösi) paljastettiin hautausmaan vihkimisen yhteydessä vuonna 2002 ja toinen (Tyhjän sylin muistokivi) vuonna 2008.

Lähteet 

Korso
 Vantaan kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot
Vantaan hautausmaat
Vuoden peli

Vuoden peli on Suomen leluyhdistyksen vuosittain jakama palkinto lautapeleille. Kilpailuun osallistuvat pelien valmistajat tai maahantuojat. Osallistujat valitsevat tuotteistaan yhden, joka kilpailee tittelistä. Kilpailukategorioita on vuodesta 2015 alkaen neljä (strategia-, lasten-, perhe- ja partypeli). Kuusihenkinen tuomaristo valitsee ensin kaikista osallistujista finalistit ja finalisteista voittajan. Tuomaristo koostuu viidestä toimittajasta ja yhdestä kaupan edustajasta, paitsi lasten peleissä, joissa tuomaristo koostuu päiväkotien työntekijöistä. Tunnustus näkyy voittajapelin pakkauksessa vuoden peli -tunnuksella. Samankaltaisia palkintoja jaetaan muun muassa Ruotsissa (Årets spel), Tanskassa (Årets spil), Saksassa (Spiel des Jahres) ja Yhdysvalloissa (Origins Award).

Voittajat 
Palkintoja on jaettu vuodesta 1994 asti perhe- ja lastenpeleille. Aikuistenpelien palkintoja on jaettu vuodesta 1999 ja partypelien vuodesta 2015. Vuonna 2015 lisäksi Vuoden aikuistenpeli nimitys muutettiin Vuoden strategiapeliksi. Aikuistenpelien kategoriaan ei saatu tarpeeksi osallistujia kilpailun läpikäymistä varten vuosina 2000 ja 2004.

Vuoden perhepeli

Vuoden lastenpeli

Vuoden strategiapeli (aikuistenpeli)

Vuoden partypeli

Lähteet 
 Vuoden peli -palkinnon voittajat Lautapeliopas-sivustolla.
 Vuoden peli -palkinnon voittajat 
 Vuoden peli -palkinnon voittajat ja finalistit 2017

Aiheesta muualla 
Vuoden peli 2016 -kilpailun säännöt Suomen leluyhdistyksen sivuilla.

Lautapelipalkinnot
Horonkylä

Horonkylä (myös Horo, ) on kylä Etelä-Pohjanmaalla Teuvan kunnan luoteisosassa lähellä Närpiön, aiemmin Ylimarkun rajaa. Kylä sijaitsee valtatien 8 itäpuolella seututien 682 varrella.

Horonkylän asukasluku on 356 henkeä. Vuonna 1902 perustettu Horon koulu lakkautettiin vuonna 2014.

Teuvan Horonkylästä löytyy yksi kauppa, sekä nuorisoseura.

Lähteet 

Teuva
Etelä-Pohjanmaan maakunnan kylät
Etelä-Pohjanmaan maakunnan entiset taajamat
Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia”

Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” (, lyh. SDPS) on latvialainen sosiaalidemokraattinen puolue. Harmonia ei ole koskaan ollut Latvian hallituksessa, vaikka se on lukeutunut maan suurimpien puolueiden joukkoon. Pääsyynä tähän on ollut näkemys Harmoniasta "venäläisten puolueena", ja puolue onkin kerännyt pääosan kannatuksestaan Latvian suuren venäläisvähemmistön keskuudesta.

Nils Ušakovs on puheenjohtajana pyrkinyt muuttamaan Harmoniaa ja viemään sitä enemmän kohti eurooppalaista sosiaalidemokraattista puoluetta, mutta monet ovat pitäneet muutosta lähinnä kosmeettisena. Vuoden 2018 vaalien alla Harmonia katkaisi solmimansa yhteistyösopimuksen Yhtenäisen Venäjän kanssa.

Historia 
Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” syntyi vuonna 2010 Kansallisen harmonian puolueen (TSP), Uuden keskustan (JC) ja Sosiaalidemokraattisen puolueen (SDP) yhdistyttyä; näistä puolueista TSP:n ja JC:n jäsenistö edusti pääosin maan venäjänkielistä vähemmistöä, kun taas SDP:n tausta oli etnisesti latvialainen. Vuonna 2011 Harmoniaan liittyi myös Daugavpilsin kaupunkipuolue.

Ennen yhdistymistään TSP, JC ja SDP olivat muodostaneet vuonna 2009 yhteislistan Riian kunnallisvaaleja varten ja saivat valtuustoon 26 paikkaa 60:stä. Vaalien jälkeen puolueet liittoutuivat Ainārs Šlesersin puolueen kanssa ja saivat valittua Nils Ušakovsin Riian pormestariksi. Harmonia menestyi tämän jälkeen myös vuosien 2013 ja 2017 kunnallisvaaleissa. Šlesersin puolueen hajottua pian vuoden 2010 parlamenttivaalien jälkeen sen entiset jäsenet perustivat Kunnia palvella Riikaa -puolueen (GKR), joka liittoutui ja jakoi vallan kaupungissa Harmonian kanssa.

Harmonian saavuttaessa ensimmäisen vaalivoittonsa Riiassa 2010 se sai myös parlamenttivaaleissa 29 paikkaa 101-paikkaiseen Saeimaan. Vuotta myöhemmin parlamentti kuitenkin hajotettiin, ja tämän jälkeen pidetyissä uusissa vaaleissa Harmonia sai eniten ääniä ja kasvatti paikkamääräänsä 31:een. Joidenkin arvioiden mukaan noihin aikoihin Harmonian kannattajista noin 20 prosenttia oli etnisesti latvialaisia.

Vuoden 2011 vaalivoiton jälkeen Ušakovs pyrki luomaan Harmoniasta kuvaa sosiaalidemokraattisena puolueena, joka ei olisi pelkästään venäjänkielisille. Näkemys puolueesta kuitenkin kärsi etnisten latvialaisten keskuudessa vuonna 2012, kun Harmonia ajoi venäjän kielen ottamista Latvian toiseksi viralliseksi kieleksi kansanäänestyksessä, jossa lopulta 74,8 % äänestäjistä hylkäsi ehdotuksen. Ušakovsin myös epäonnistui saada puolue Latvian virallisen linjan taakse, kun Venäjä miehitti Krimin niemimaan 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” 

Latvialaiset puolueet
Euroopan sosialidemokraattinen puolue
Sosiaalidemokraattiset puolueet
Kansallisten vähemmistöjen puolueet
Kansallinen liittouma (Latvia)

Kansallinen liittouma, virallisesti: ”Kaikki Latvian Puolesta!” – ”Isänmaa ja vapaus/LNNK” (, lyh. NA) on latvialainen kansalliskonservatiivinen puolue, joka syntyi kahden puolueen, Kaikki Latvian Puolesta! ja Isänmaa ja vapaus/LNNK, yhdistyessä. LNNK on lyhenne sanoista ”Latvian Kansallisen Itsenäisyysliike” (Latvijas Nacionālās Neatkarības Kustība), poliittinen puolue Latviassa 1988–1997.

Puolueella on Krišjānis Kariņšin hallituksessa kaksi ministeriä ja parlamentissa puhemiehen paikka. Puolueen tavoite on "latvialainen Latvia", ja puolue saa voimansa latviankielisten ja venäjänkielisten välisestä jännitteestä.

Puolueen puoluesihteerillä Raivis Zeltitsillä on paljastunut äärioikeistolaisia yhteyksiä. Ne eivät kuitenkaan Latvian yliopiston politiikan tutkimuksen professorin Janis Ikstensin arvioiden mukaan vaikuttane puolueen vahvaan kannatukseen.

Lähteet 

Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssi
Latvialaiset puolueet
Nationalistiset puolueet
Konservatiiviset puolueet