joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Viittausindeksi

Viittausindeksi () on virallinen tilasto joka selvittää, kuinka paljon tiedeartikkeleihin viitataan toisista tiedeartikkeleista. Indeksi mittaa vain vertaisarvioitujen tiedejulkaisujen viittauksia. 
  
Ensimmäisiä tilastoja tehtiin 1800-luvun lopulla. Vuonna 1960 Eugene Garfieldin Institute for Scientific Information (ISI) loi ensimmäiset tieteellisten lehtien viittaustietokannat, joista ensimmäinen oli Science Citation Index. ISI kaupallistettiin Thomson Scientific & Healthcare -tuotteeksi. Elsevier-kustantaja julkaisee vastaavaa Scopus-internet-tietokantaa.

Katso myös
Google Scholar
Science Citation Index 
Arts & Humanities Citation Index
Tiedelehti
Vertaisarviointi
Luokka:Viitatuimmat tutkijat Clarivate Analyticsin mukaan

Aiheesta muualla
 GetCITED — Thomsonin kaupallista sivustoa vastaava ilmainen nettisivusto
 ISI:n sivusto
 Google Scholar — Googlen tiedejulkaisujen hakukone 
 Microsoft Academic — Microsoftin tiedejulkaisujen hakukone 
 Scopus eli Elsevier-kustantamon tiedejulkaisujen tietokanta
 CiteSeer — tietotekniikan viittausindeksit
 "Google Scholar: The New Generation of Citation Indexes"
 Atlas of Science — tieteen kartoitus viittaussuhteiden avulla
 "An Examination of Citation Counts in a New Scholarly Communication Environment"
 Science Index  
Publish or Perish - laskee statistiikka Google Scholarin datan pohjalta

 Tiede
Minuuttinovelli

Minuuttinovelli on proosamuotoinen lyhyt teksti, jonka voi lukea alusta loppuun yhdessä minuutissa. Minuuttinovellin kehitti unkarilainen István Örkény, jonka mukaan novellin voisi lukea sillä aikaa kun keittää löysiä kananmunia tai odottaa varatun puhelinnumeron vastaavan.

Katso myös
 100 minuuttinovellia

Lähteet

Novellit
HC Košice

HC Košice on slovakialainen jääkiekkoseura Košicen kaupungista. Se pelaa maansa pääsarjatasolla Tipos Extraligassa. Seura on perustettu vuonna 1962. Se pelaa kotiottelunsa runsaat kahdeksan tuhatta katsojaa vetävällä Steel Arénalla. Seurassa on pelannut useita kuuluisia pelaajia, esimerkiksi Peter Bondra ja Ladislav Nagy. Joukkue on voittanut Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1986 ja 1988. Lisäksi se on voittanut Slovakian mestaruuden vuosina 1995, 1996, 1999, 2009, 2010 ja 2011. Euroopan kentilläkin se on menestynyt varsin hyvin voitettuaan Continental Cupin vuonna 1998 ja seuraavalla kaudella hopeaa. Euroopan Cupissa se sijoittui toiseksi vuosina 1987 ja 1989. Lisäksi sillä on Super Cupin hopeaa vuodelta 1998.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Dan Ceman 
 Apuvalmentaja: Tomáš Kochan 
 Apuvalmentaja: Timo Saarikoski 
 Maalivahtivalmentaja: Dušan Strharský 
 Fysiikkavalmentaja: Daniel Kičura 
 Fysiikkavalmentaja: Ondrej Tencer 
 Puheenjohtaja: Július Lang 
 Toimitusjohtaja: Gabriel Špilár 

Lähde: EliteProspects

Kasvatit NHL:ssä

Jiří Bicek
Peter Bondra
Ivan Droppa
Miroslav Ihnačák
Peter Ihnačák

Christián Jaroš
Tomáš Jurčo
Martin Marinčin
Rastislav Staňa
Marek Svatoš

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut

Slovakialaiset jääkiekkoseurat
Vuonna 1962 perustetut urheiluseurat
Košice
Wintereich

Wintereich (DB002) on kokkolalaisen Immortal Souls -yhtyeen  kolmas täyspitkä studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu alankomaalaisella Dark Balance -levy-yhtiöllä jätettyään Fear Darkin.

Wintereich äänitettiin 8. joulukuuta 2006 – 18. helmikuuta 2007 Arttu Sarvanteen Studio Watercastlessa ja Pete Loisan Studio 3rd Trackissa. Arttu Sarvanne miksasi albumin studiollaan 5.–13. helmikuuta 2007. Svante Forsbäck masteroi albumin Helsingin Chartmakersissa 8. maaliskuuta 2007.

Wintereich on tarinamuotoinen konseptialbumi, joka jakautuu neljään lukuun. Musiikkityyliltään albumi jatkaa yhtyeen melodista death metal -linjaa.

Kappalelista 
Chapter I –  The Awakening

Chapter II – Reflections of Doom

Chapter III – The Shadow of the Valley of Death

Chapter IV – The Passage

Kokoonpano 
 Aki Särkioja – murinalaulu, basso
 Esa Särkioja – kitara
 Pete Loisa – kitara
 Juha Kronqvist – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Aiheesta muualla 
 
 Albumin tiedot yhtyeen kotisivuilla 
 Albumin tiedot levy-yhtiön sivuilla

Lähteet 

Immortal Soulsin albumit
Vuoden 2007 albumit
Razor 1911

Razor 1911 (RZR) on Norjasta lähtöisin oleva piraatti- ja demoskeneryhmä. Se on toiminut vuodesta 1985 ja on Yhdysvaltain viranomaisten mukaan "vanhin piraattirinki internetissä". Ryhmä on aina ollut tunnetumpi piratismistaan kuin demoistaan. Se aloitti Commodore 64:llä, siirtyi Amigan diskettipeleihin ja myöhemmin PC:n CD-romeihin ja ISO-tiedostoihin. Ryhmän nimi on vitsi: Alun pitäen ryhmän nimi oli "Razor 2992", mutta koska ryhmäläisten mielestä oli olemassa liikaa piraattiryhmiä, joiden nimissä oli päätteenä "666", he vaihtoivat päätteeksi 1911:n, joka on heksadesimaalimuodossa "777".

Ryhmä on julkaissut murrettuina useita tunnettuja PC-pelejä, kuten Quaken, Red Alertin, Terminal Velocityn ja Warcraft II:n ja III:n jo ennen niiden virallista julkaisua. "Hankkijat" hankkivat julkaisemattomat pelit peliyhtiöiltä esiintymällä peliarvostelijoina ja "krakkerit" mursivat niiden kopiosuojaukset.  Ryhmän yhdysvaltalainen johtohenkilö Sean Michael Breen tuomittiin vuonna 2004 tekijänoikeusrikkomuksista 50 kuukauden ehdottomaan vankeusrangaistukseen ja 690 000 dollarin korvauksiin.  Melkein heti Breenin vapautumisen jälkeen ryhmä aloitti uudelleen toimintansa ja julkaisi lokakuussa 2006 Battlefield 2142:n murretun version muutamaa päivää ennen kuin peli julkaistiin virallisesti.

Aiheesta muualla
Kotisivu
Laillisia julkaisuja (demoja, crack-introja ja musiikkidiskettejä)
Vanhoja nfo-tiedostoja

Lähteet

Demoryhmät
Piraattiryhmät
Rachel Melvin

Rachel Melvin (s. 9. helmikuuta 1985 Elmhurst, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Melvin kasvoi Phoenixissä, Arizonassa ja valmistui Mountain Pointe High Schoolista vuonna 2003. Hänen vanhempi siskonsa on nimeltään Jessica Melvin. 

Melvin tunnetaan parhaiten roolistaan NBC-yhtiön saippuasarjan Päivien viemää (Days of our Lives) Chelsea Bensonina, jota hän on näytteli toukokuusta 2005 vuoteen 2009 saakka. Henkilö tutustutettiin katsojille Abby Deverauxin (Ashley Benson) parhaana ystävänä. Chelsea oli adoptoitu Bensonien perheeseen, jotka kasvattivat hänet ennen kuin he kuolivat auto-onnettomuudessa. DNA-todisteet osoittivat, että Chelsea oli Bo Bradyn (Peter Reckell) ja Billie Reedin (Julie Pinson) synnytyksen jälkeen kadonnut lapsi Georgia. Kuukausia ennen Chelsean roolia Melvin esiintyi viidessä jaksossa Georgia LaMarquena, ranskalaisena tyttönä, jota Bo ja Billie virheellisesti luulivat tyttärekseen.

Melvin osaa myös laulaa ja soittaa sähköviulua. Hän asuu nykyään Los Angelesissa, Kaliforniassa. Melvin on vieraillut muun muassa televisiosarjoissa Summerland, Teinitytön kasvatusopas, Castle ja Heroes. Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa Nuija ja tosinuija kaks.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Rachel Melvinin viralliset sivut 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Alex Salmond

Alexander Elliot Anderson Salmond (s. 31. joulukuuta 1954) on skotlantilainen poliitikko, joka oli maan pääministeri (First Minister) vuosina 2007–2014 ja Skotlannin kansallispuolueen (SNP) johtaja 1990–2000 ja 2000–2014. Hän oli Britannian parlamentin jäsen vuodesta 1987 vuoteen 2010. Hän toimi myös SNP:n ryhmänjohtajana alahuoneessa.

Salmond opiskeli St Andrewsin yliopistossa, jossa suoritti ylemmän korkeakoulututkinnon taloustieteissä ja historiassa. Hän on työskennellyt Skotlannin maatalous- ja kalastusvirastossa ja vuosina 1980–1987 Royal Bank of Scotlandissa. Vuonna 1987 hänet valittiin alahuoneeseen Banff and Buchanista Skotlannista. Vuonna 1990 hänestä tuli SNP:n puheenjohtaja ja vuonna 1999 hänet valittiin vastaperustettuun Skotlannin parlamenttiin. Hän jätti SNP:n johtotehtävät 2000 ja Skotlannin parlamentin 2001, jolloin siirtyi valtakunnanpolitiikkaan johtamaan ryhmää alahuoneessa.

Salmond on yksi harvoja brittipoliitikkoja, joka vastusti sotilasliitto Naton pommituksia Serbiaan vuonna 1999 Kosovon sodan aikana. Hän puhui myös 2003 Irakin sotaan lähtemistä vastaan.

Salmond asettui vuonna 2004 uudelleen Skotlannin kansallispuolueen johtajakilpaan ja nousi toistamiseen puolueen johtoon. Hänet valittiin uudelleen myös Skotlannin parlamenttiin vuonna 2007. 3. toukokuuta 2007 järjestetyissä Skotlannin parlamenttivaaleissa SNP sai eniten paikkoja ja 16. toukokuuta 2007 Salmond nimitettiin pääministeriksi. Häntä tukivat myös Vihreät.

Salmond jätti tehtävät puolueen johtajana ja pääministerinä syksyllä 2014. Hänen seuraajakseen puoluejohtajana ja pääministerinä tuli Nicola Sturgeon.

Vuonna 2018 Salmondia syytettiin seksuaalisesta ahdistelussa tapauksessa, jonka hän sanoo ratkaistun sovittelulla jo 2013. Hän oli tammikuussa 2019 oikeudessa syytettynä kahdesta raiskauksen yrityksestä ja lisäksi häntä vastaan on nostettu 12 muuta syytettä. Maaliskuussa 2020 ylioikeus Edinburghissa totesi hänet syyttömäksi.

Vuonna 2021 Salmond astui vastikään perustetun Alba Partyn johtoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset poliitikot
Brittiläisten puolueiden puheenjohtajat
Skotlannin pääministerit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Savonmaa (lehti)

Savonmaa on tammikuussa 1986 aloittanut Savonlinnan talousalueen kaupunkilehti. Lehden julkaisija on Aluelehti Savonmaa Oy. Savonmaa jaetaan lähes jokaiseen talouteen Savonlinnassa, Kerimäellä, Punkaharjulla, Enonkoskella, Rantasalmella sekä Sulkavalla. Torstaisin ilmestyvän kaupunkilehden jakelulevikki on 25 000  kappaletta (3/2012).  

Savonmaan toimitus sijaitsee Savonlinnan Mediakeskuksessa osoitteessa Kaartilantie 10, Savonlinna. Lehden vastaava toimittaja on Päivi Luostarinen.

Historia

Päätoimittajat / vastaavat toimittajat
Ilkka Solanterä 1. joulukuuta 1985 – 14. elokuuta 1987
Launo Päivätie 15. elokuuta 1987 – 30. syyskuuta 2008
Päivi Luostarinen 23. huhtikuuta 2008 lähtien vastaava toimittaja

Savonmaa-nimen ja -lehden historiaa
Savonmaan historia Savonlinnan seudulla ilmestyvänä lehtenä juontaa juurensa vuoteen 1875, jolloin lehti ilmestyi ensimmäisen kerran. Tällöin nimenä oli Savonlinna. Päivittäin ilmestyvänä lehtenä se toimi 1900-luvulla aina vuoteen 1969, jolloin lehden ilmestyminen loppui.

Katso myös
 Luettelo Suomen sanomalehdistä

Aiheesta muualla
 Aluelehti Savonmaa Oy - kotisivu

Suomalaiset kaupunkilehdet
Savonlinnan seutukunta
Savonlinna
Helmuth Koinigg

Helmuth Koinigg (3. marraskuuta 1948 Wien, Itävalta – 6. lokakuuta 1974 Watkins Glen New York, Yhdysvallat) oli itävaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän kuoli tulokaskautensa kolmannessa osakilpailussa Yhdysvalloissa Watkins Glenissä.

Koinigg syntyi Wienissä. Hän kilpaili vakioauto-luokissa, Formula Veessä ja Formula Fordissa, ennen kuin sai ostettua itselleen paikan Formula 1:ssä. Hän pääsi ajamaan Brabhamia kotikisaansa itävallassa, mutta hän karsiutui aika-ajoissa. Hän vaihtoi heti tallia Surteesille.

Heti seuraavassa osakilpailussa Koinigg sijoittui kymmenenneksi, ja hänestä oletettiin kehittyvän vielä loistava ajaja. Kuitenkin Yhdysvaltain Grand Prix'ssä hänen autonsa jousitus petti mutkassa, ja auto syöksyi suoraan ulos radalta. Auto läpäisi alemman turva-aidan, mutta ylempi aita jäi paikoilleen repäisten Koeiniggin pään irti. Hän kuoli välittömästi.

Lähteet

Itävaltalaiset Formula 1 -kuljettajat
Formula 1 -autoilussa surmansa saaneet kuljettajat
Vuonna 1948 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Vaikuttavuuskerroin

Vaikuttavuuskerroin (, IF) on vertaisarvioituihin artikkeleihin kohdistettujen viittausten perusteella laskettu, tieteellisen julkaisun merkittävyyttä kuvaava tilastoluku.

Vaikuttavuuskerroin kertoo kuinka monta viitettä keskimäärin kyseinen julkaisu sai kahden edellisen vuoden artikkeleihinsa. Jos julkaisun vaikuttavuuskerroin on esimerkiksi 3 vuonna 2008, jokaiseen kyseisen julkaisun julkaisemaan artikkeliin vuosina 2006 ja 2007 viitattiin muista julkaisuista vuoden 2008 kuluessa keskimäärin kolme kertaa.

Vaikuttavuuskertoimen loi Eugene Garfield, jonka perustaman Institute for Scientific Informationin – myöhemmin osa yhdysvaltalaista Thomson Corporationia, ja sittemmin Clarivatea – liiketoiminta perustui tiedelehtien viittaustilastojen kokoamiseen vuodesta 1960 alkaen. ISI:n maksullisen Web of Science -viitetietokannan (aik. nimellä Web of Knowledge) kautta on mahdollista saada yli 11 000 julkaisun vaikuttavuuskertoimet.

Vaikuttavuuskertoimet vaikuttavat tieteellisen tiedon julkistamiseen, arviointiin ja välillisesti myös tieteenalojen rahoitukseen.

Katso myös
 Viittausindeksi

Aiheesta muualla
 The Clarivate Analytics Impact Factor, Clarivate, (julkaistu 1994 Thomson ISI:n sivustolla nimellä The Impact Factor)   (clarivate.com)
 The ASIS&T SIGMETRICS list keskustelulista viittausindekseistä 
 Sci-Bytes: paremmuusjärjestykset 
 Viitausindikaattori ja Julkaisufoorumin tasoluokitus: Muodostuminen ja merkitys sekä vertailu viestinnän alan kansainvälisissä julkaisuissa (Helsingin Sanomain Säätiö)
 Science in Finland, 2006-10 (Suomen tieteenalojen rankkausta kansainväliseen julkaisumäärään nähden, osuus kaikista Thomson Reutersin tietokannan julkaisuista oli 0,87 prosenttia)  (sciencewatch.com)
  Vaikuttavuuskertoimen käyttö  
 yksityisen tutkijan arvioiminen H-kertoimen avulla 
 Tietojenkäsittelytieteen julkaisukanavista  
 Philip Ball: "Prestige is factored into journal ratings". Nature 439, p. 770–771 
Publish or Perish — tilastojen laatiminen Google Scholarin avulla 

 Tutkimus
Eric Radomski

Eric Radomski on yhdysvaltalainen kaksinkertainen Emmy palkittu televisioanimaatiosarjojen tuottaja ja ohjaaja. Hän tuli tunnetuksi tuottaessaan Bruce Timmin kanssa Batmanin animaatiosarjan vuonna 1992. Sitä ennen Radomski muun muassa suunnitteli taustoja Tiny Toons sarjaan.

Filmografia

Elokuvat 
 Batman – Mustan kostajan paluu (1993)
 Mindless Bob (1999)
 Kuoripoikien kosto (2002)

Televisiosarjat 
 Tiny Toons (1990–1992)
 Batman (1992–1995)
 Bittipää (1995–1997)
 Spawn (1997–1999)
 Xiaolin Showdown (2003–2004)
 ''Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! (2006–2008)

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset animaattorit
Yhdysvaltalaiset televisiotuottajat
Animaatio-ohjaajat
DC-animaatioiden tekijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Arto af Hällström

Gustaf Arthur (Arto) af Hällström (s. 1. elokuuta 1952 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja Ryhmäteatterin perustaja. Hän on ollut ohjaajana myös esimerkiksi Ylioppilasteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. Hän oli sukupolvensa kulttinäytelmän Pete Q:n ohjaaja 1978. Vuonna 1984 af Hällström ohjasi Ryhmäteatterissa kohunäytelmäksi kutsutun Jumalan rakastajan. Vuosina 1987 ja 2015 hän ohjasi Molièren Luulosairaan Suomen Kansallisteatteriin. Hän on tehnyt myös näyttelijäntöitä elokuvien sivuosissa. Vuonna 1988 hän toimi lyhytelokuvan Sielun veljet Moskovassa tuottajana. Vuodesta 1988 af Hällström toimi Suomen Kansallisteatterin vakituisena ohjaajana ja jäi eläkkeelle 1.8.2015. 

Af Hällström on lisäksi tehnyt sanoituksia sekä käännöstekstejä mm. Johan Lewis & Korjaa Bois -yhtyeelle (jossa hän soitti bassoa vuosina 1973–1978 salanimellä Ronnie ”Fox” Dahlberg), Samuli Edelmannille sekä Old Dudesille.

Arto af Hällström on suomalaisen aatelissuvun af Hällström jäsen, elokuvaohjaaja Roland af Hällströmin ja näyttelijä Elvi Saarnion poika. Hän oli naimisissa professori Raila Leppäkosken kanssa vuosina 1980–1996 ja teatteriohjaaja Leena Havukaisen kanssa vuodesta 1996.


Lähteet

Internet
 
 Crundman. 
 Ryhmäteatteri.

Viitteet

Kirjallisuutta
 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset sanoittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset aateliset
Russell T Davies

Russell T. Davies (oikealta nimeltään Stephen Russell Davies, s. 27. huhtikuuta 1963 Swansea) on brittiläinen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut muun muassa televisiosarjoja Älä kerro äidille, Toinen tuleminen, Doctor Who ja Torchwood.

Doctor Who 
Davies aloitti Doctor Whon käsikirjoittamisen vuonna 2005. Hän toimi tuolloin sarjan pääkäsikirjoittana ja johtavana tuottajana. Davies lopetti sarjan käsikirjoittamisen sen viidennellä kaudella vuonna 2009, ja Steven Moffat seurasi Daviesia sarjan pääkäsikirjoittana.

Davies kehitti ohjelmasta myöhemmin myös spin-off-sarjat Torchwood ja The Sarah Jane Adventures.

Aiheesta muualla 
 Daviesin fanisivusto

Lähteet 

Doctor Who
Brittiläiset televisiokäsikirjoittajat
Brittiläiset televisiotuottajat
BAFTA-palkinnon saajat
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Piers Courage

Piers Raymond Courage (27. toukokuuta 1942 – 21. kesäkuuta 1970) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 29 Grand Prix'iin, joissa oli kahdesti palkintokorokkeella, ja saavutti yhteensä 20 MM-pistettä.

Piers Courage oli Couragen panimosuvun vanhin poika. Hän syntyi Colchesterissä ja valmistui Eton Collegesta. Hän aloitti kilpauransa omalla Lotus 7:llään.

Hän osallistui Formula 3:n Euroopan osakilpailuun 1964 ja hyvien näyttöjensä ansiosta hän pääsi seuraavaksi kaudeksi sarjaan Brabhamin F3-autolla. Hän jatkoi 1966 Formula 2 -sarjaan ja sieltä eteenpäin 1967 Formula 1:iin Lotus-talliin. Hänen rohkea ajotyylinsä johti lukuisiin onnettomuuksiin, jonka vuoksi hän sai potkut Lotukselta. Hän siirtyi ajamaan BRM:lle loppukaudeksi.

Couragen tulevaisuuden ura F1:ssä ei näyttänyt hyvältä, mutta loistavien näytösten ansiosta talven Tasman sarjassa, hän sai jatkaa BRM:llä. Seuraavalla kaudella hän ajoi Frank Williams Racing Carsin Brabhamilla. Hän sijoittui toiseksi kahdessa GP:ssä kaudella 1969, ja miltei voitti Italian GP:n, mutta polttoaineen vähyys pakotti häntä hidastamaan vauhtiaan.

Seuraavana vuonna FWRC vaihtoi De Tomason autoihin, mutta ne osoittautuivat painaviksi ja epäluotettaviksi. Hollanin Grand Prix'ssa Couragen auto yllättäen menetti pidon, luisui ulos radalta, pyörähti ylösalaisin ja syttyi tuleen. Auton rungossa käytetty magnesium paloi kirkkaasti ja lämpö poltti lähistön puut. Tutkimuksissa selvisi, että Courage luultavammin kuoli kuitenkin ennen tulipaloa, sillä hänen kypäränsä oli ollut törmäyskohdassa maata vasten. Kolme vuotta myöhemmin Roger Williamson kuoli samassa paikassa rataa.

Menestys kausittain  
1966: 0 pistettä, ei sijoitusta
1967: 0 pistettä, ei sijoitusta
1968: 4 pistettä, 19.sija
1969: 16 pistettä,2 palkintosijaa, 8.sija
1970: 0 pistettä, ei sijoitusta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Formula 1 -autoilussa surmansa saaneet kuljettajat
Brittiläiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Claude Joseph Vernet

Claude Joseph Vernet (14. elokuuta 1714 Avignon – 3. joulukuuta 1789 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.  Hänen poikansa Antoine Charles Horace Vernet oli myös taidemaalari, samoin tämän poika Horace Vernet.

Elämänvaiheet
Vernet avusti jo neljätoistavuotiaana isäänsä, taitavaa koristemaalaria, tämän tärkeimmissä töissä. Hänen kunnianhimoaan ei kuitenkaan tyydyttänyt kantotuolien koristelu, ja hän lähti Roomaan. Meren näkeminen Marseillessa ja matka sieltä Civitavecchiaan tekivät hänen voimakkaan vaikutuksen, ja perille päästyään hän meni heti harjoittelijaksi merimaalari Bernardino Fergionin ja Adrien Manglardin työhuoneelle.

Vähitellen Vernet sai huomiota Rooman taidepiireissä. Hän asui Roomassa kaksikymmentä vuotta, jossa hän maalasi muun muassa satamia, myrskyjä ja kuutamoita. Vuonna 1753 hänet kutsuttiin Pariisiin, jossa hän kuninkaan määräyksestä maalasi huomattavan sarjan Ranskan satamia. Teokset ovat nyt Louvressa ja Musée national de la Marinessa. Nämä teokset tekivät hänestä tunnetun. Palattuaan hänestä tuli akatemian jäsen, mutta hän oli aiemminkin osallistunut vuoden 1746 näyttelyihin ja jatkoi sitä seuraavina vuosina aina kuolemaansa asti.

Teoksia

Lähteet 

Ranskalaiset taidemaalarit
Romantiikan taiteilijat
Vuonna 1714 syntyneet
Vuonna 1789 kuolleet
Töölön kirkko

Töölön kirkko on arkkitehti Hilding Ekelundin suunnittelema, 1920-luvun klassismia edustava tiilinen kirkkorakennus Helsingin Taka-Töölön kaupunginosassa. Kirkon osoite on Topeliuksenkatu 4.

Historia

Kirkkorakennuksen muoto noudattaa paljolti vuonna 1927 järjestetyn arkkitehtikilpailun voittanutta suunnitelmaa. Kilpailun jälkeen ehdotusta muokattiin. Esimerkiksi rakennuksen toisessa kerroksessa sijaitseva 400 hengen kirkkosali jäi pienemmäksi kuin Ekelundin alun perin hahmottelema 700 hengen sali. Rakennus vihittiin käyttöön 13. huhtikuuta 1930.

Töölön kirkosta tuli seurakuntansa pääkirkko vasta runsas vuosikymmen valmistumisensa jälkeen; alun perin rakennus toimi seurakuntasalina. Kun Töölöstä muodostettiin 1941 oma evankelis-luterilainen seurakunta, rakennuksen pääkäyttötarkoitus muutettiin kirkoksi. 

Kirkon alttaritaulu on jäänyt keskeneräiseksi, koska tätä öljyvärimaalausta Iankaikkinen elämä maalannut taiteilija Henry Ericsson kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1933. Vihkikappelin Viinipuu-seinämaalaus, kastekappelin Jeesuksen kaste -seinämaalaus ja ala-aulan kaarisyvennyksen Mooses ja palava pensas -maalaus ovat taidemaalari Paavo Leinosen käsialaa. Kirkon 26-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan Urkutehdas.

Töölön kirkon korjaus alkuperäisasuunsa valmistui vuonna 2016.  Korjauksen valmistuttua kirkon avajaisjuhlallisuudet pidettiin sunnuntaina 14. helmikuuta 2016. Peruskorjauksessa muun muassa uusittiin talotekniikka ja keittiötilat sekä palautettiin rakennuksen ulko- ja sisäpintoihin alkuperäinen väritys.

Pärinäpirtti
Töölön kirkon kellarin kerhohuone Pärinäpirtti eli "Päris" on ollut monien kerhojen kokoontumispaikka. Muun muassa kappalainen Ilmo Launis veti siellä askartelu- ja tekniikkakerhoja.

Lähteet 
Ilonen Arvi, 2000: Helsinki, Espoo, Kauniainen, Vantaa – Arkkitehtuuriopas. Otava. ISBN  9789511167006

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Kirkkoesittelyt – Töölön kirkko
 Töölön seurakunta

Hilding Ekelundin suunnittelemat rakennukset
Helsingin kirkot
Suomen kivikirkot
Kirkko
Tiia Hautala

Tiia Hautala (s. 3. huhtikuuta 1972 Pori) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen yleisurheilun moniottelija. Hän edusti aktiviurallaan Porin Kenttäurheilijoita ja Porin Yleisurheilua. Häntä valmensivat Erkki Hautala, Juha Flinck ja Risto Koskinen.

Seitsenottelussa hänen parhaat saavutuksensa arvokilpailuissa olivat viides sija Sevillan MM-kisoissa 1999 ja kahdeksas sija Sydneyn olympialaisissa 2000. EM-hallikisojen viisiottelussa hän oli neljäs vuosina 1998 ja 2000. Helsingin MM-kisojen 2005 piti olla Hautalan viimeiset kilpailut, mutta vähän ennen kisoja hänen akillesjänteensä hajosi. 

Kalevan kisoissa hän voitti 16 mitalia joista 8 kultaa. SM-hallikisoista hänellä on 18 mitalia. Hautalan ennätys seitsenottelussa on Sevillan MM-kisoissa oteltu 6369 pistettä, joka oli myös hetken aikaa Suomen ennätys, kun seitsenottelun ennätystilastot siivottiin naisten keihään painopisteen muuttamisen takia. Myöhemmin kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF kuitenkin muutti kantaansa ja vuonna 2001 Suomen ennätykseksi palautettiin Satu Ruotsalaisen ennätystulos 6404 pistettä. Hautalan nimissä on sisäratojen viisiottelun Suomen ennätys 4580 pistettä, jonka hän otteli EM-halleissa Belgian Gentissä vuonna 2000.

Urheilu-uransa jälkeen hän alkoi kirjoittaa urheiluaiheisia artikkeleita lehtiin. Tiia Hautala ja Mia Strömmer julkaisivat keväällä 2007 molempien urheilu-uraa käsittelevän kirjan Vieläkös te urheilette? Hautala valmensi vuonna 2009 uransa lopettanutta Salla Rinnettä (o.s. Käppi), jonka ennätykseksi seitsenottelussa jäi 5896 pistettä. Nykyään hän työskentelee Varalan Urheiluopistossa ammattivalmentajana.

Helmikuussa 2017 Yle Urheilu julkisti Hautalan toimivan yleisurheilulähetystensä asiantuntijana Jarkko Finnin ohella.

Saavutukset

Henkilökohtaiset ennätykset

Aikuisten SM-mitalit

Ulkoradat 
100 m aj
kultaa 1999, pronssia 2000 ja 2001
Korkeushyppy
hopeaa 1994, pronssia 2000
Pituushyppy
pronssia 1999, 2000
Seitsenottelu
kultaa 1994, 1995, 1996, 1997, 2002, 2003 ja 2004, hopeaa 1993, pronssia 1992

Sisäradat 
60 m aj
kultaa 1996 ja 1998, hopeaa 1997, pronssia 2005
Korkeushyppy
hopeaa 2003
Pituushyppy
hopeaa 1998, 2002 ja 2005, pronssia 2000 
Viisiottelu
kultaa 1996, 1997, 1998, 1999, 2001 ja 2003, hopeaa 1992 ja 1995, pronssia 1993

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tiia Hautala Ylen Elävässä arkistossa

Suomalaiset yleisurheilun moniottelijat
Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Tietyö

Tietyö on tiellä tai sen tuntumassa tehtävää, tiehen tai sen rakenteisiin kohdistuvaa rakennus- tai kunnossapitotyötä. Erityisesti suuremmista tai pidempiaikaisista tietöistä varoitetaan erillisellä liikennemerkillä, että tien käyttäjät osaavat varoa työkoneita ja normaalista poikkeavaa tien kuntoa. Työmaa-alueelle on voitu myös asettaa tietyön ajaksi alempi nopeusrajoitus. Nopeusrajoitukset ovat yleensä 50 km/h tai 30 km/h, joskus 15 km/h.

Esimerkkejä tietöistä:
 uuden tien rakennus
 asfaltin tai muun päällysteen paikkaus tai uusiminen 
 ajoratamaalauksien tekeminen
 liikennevalojen rakentaminen
 kiertoliittymän rakentaminen
 sillankorjaus

Aiheesta muualla
 Käynnissä olevat tietyöt Suomessa 

Tienrakennus
Teiden kunnossapito
Tieliikenne
Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna

Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna on 13-osainen suomalainen televisiosarja, joka esitettiin MTV3:lla vuonna 2001. Sarjaa on esitetty uusintana SuomiTV:llä vuonna 2010.

Juoni
Sarja kertoo kahdesta sähköasentajasta Juhnusta ja Jahnukaisesta, jotka joutuvat milloin minkäkinlaisiin kommelluksiin ja noloihin tilanteisiin.

Tekijät

Näyttelijät

Päärooleissa
Mikko Kivinen - Jahnukainen, sähkömies
Iikka Forss - Juhnu, sähkömies
Kari Väänänen - Mynttinen, sähkölaitoksen johtaja

Muissa rooleissa
Pirkka-Pekka Petelius - Arvo Laitinen, kunnanjohtaja
Puntti Valtonen - Petkel, kunnanvaltuuston puheenjohtaja
Timo Torikka - Veijo Hulkari, hallituksen puheenjohtaja
Rinna Paatso - Janhukaisen puoliso Merja
Alain Azerot - Abdikarim Barre (jakso 1 ja 3)
Seela Sella - Alma Vitikainen (jakso 1)
Pekka Huotari - Paavo Vitikainen (jakso 1)
Teijo Eloranta - Poliisi (jakso 1)
Jukka Voutilainen - Ilola, kiinteistövälittäjä (jakso 1)
Sanna-Kaisa Palo - asunnonostaja (jakso 1)
Kari Rissanen - Veijo, asunnonostajan mies (jakso 1)
Ari-Kyösti Seppo - haastateltava mies (jakso 1)
Tomi Salmela - Eelis Kannikka (jakso 2, 5)
Tiina Pirhonen - Kirsti Hulkari (jakso 2)
Jani Karvinen - Juha Hulkari (jaksot 2, 5 ja 8)
Jan Nyquist - Mikko Ruusumaa (jaksot 3, 5)
Ulla Tapaninen - Kukka-Maaria Barre (jakso 3)
Yrjö Parjanne - Eelis Kukkonen (jaksot 3 ja 12)
Jari Nissinen - lääkäri (jakso 3)
Vieno Saaristo - Helvi Evinen (jakso 3)
Anna-Elina Lyytikäinen - Mirka Ruusumaa (jakso 3)
Lilga Kovanko - Ylihoitaja Anja Kaarni (jakso 3)
Janne Hyytiäinen - mies (jakso 3)
Aarre Karén - hiippakunnan piispa (jakso 4)
Heikki Kujanpää - Siponen, suntio (jaksot 4, 7)
Lasse Karkjärvi - Hupli, pankinjohtaja (jaksot 4, 5, 7, 8)
Pertti Sveholm - Mikko Suopanki (jaksot 4 ja 7)
Ona Kamu - Aune Suopanki (jakso 4 ja 7)
Eero Aho - Reijo alias Riitta, pankkiryöstäjä (jakso 5)
Pirkko Hämäläinen - Pulmu Iivari, sosiaalijohtaja (jakso 6)
Esko Hukkanen - Topias Romppainen (jakso 6)
Raili Tiensuu - Kaisa Romppainen (jakso 6)
Kaija Kangas - Anja Laitinen (jakso 6)
Maria Järvenhelmi - Noora Juhnu (jakso 7)
Meri Nenonen - Tiina Kakko, Mynttisen sihteeri (jaksot 7, 8, 10, 13)
Jope Ruonansuu - rouva presidentti (jakso 9)
Aarno Sulkanen (jakso 10)
Micke Rejström - Torsti (jakso 10)
Marita Nordberg (jakso 12)
Cristian Laevuo (jakso 12)

Käsikirjoittaja
Jaakko Ojanne

Kuvaaja
Jari Pollari

Musiikki
Janne Louhivuori

Ohjaaja
Hannu Seikkula

Tuottaja
Pirkka-Pekka Petelius

Tuotanto
Tuotanto Oy Säihky

Jaksoluettelo

Lähteet 

Suomalaiset komediasarjat
Wild!

Wild! on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren neljäs studioalbumi ja yhtyeen toinen perättäinen moninkertaisella platinamyynnillä brittilistan kärkeen yltänyt albumi. Levyn ovat tuottaneet Gareth Jones, Mark Saunders sekä Erasure.

Muusikot

 Vince Clarke - syntetisaattorit, kosketinsoittimet
 Andy Bell - laulu

Kappalelista

 "Piano Song (Instrumental)" (Clarke/Bell)
 "Blue Savannah" (Clarke/Bell)
 "Drama!" (Clarke/Bell)
 "How Many Times?" (Clarke/Bell)
 "Star" (Clarke/Bell)
 "La Gloria" (Clarke/Bell)
 "You Surround Me" (Clarke/Bell)
 "Brother and Sister" (Clarke/Bell)
 "2,000 Miles" (Clarke/Bell)
 "Crown Of Thorns" (Clarke/Bell)
 "Piano Song" (Clarke/Bell)

Albumin listasijoitukset

 Iso-Britannia - sija 1.
 Yhdysvallat - -
 Saksa - 16.

Singlet ja niiden listasijoitukset

X - Ei julkaistu

Lähteet

Erasuren albumit
Mute Recordsin albumit
Vuoden 1989 albumit
Heli Krogell

Heli Annikki Krogell (o.s. Jukkola, s. 26. marraskuuta 1979 Noormarkku) on suomalainen entinen suunnistaja. Useita henkilökohtaisia arvokisamitaleita saavuttanut Krogell kuului vuonna 2006 Euroopan- ja maailmanmestaruuden voittaneeseen Suomen viestijoukkueeseen. Vuonna 2007 hän jakoi pitkän matkan maailmanmestaruuden Minna Kaupin kanssa ja oli mukana Suomen voitokkaassa viestijoukkueessa. Rastikarhuja koko uransa edustanutta Krogellia valmensi Reijo Miettinen.  

Heli Krogell toimii osteopaattina. Hänellä on myös eläinlääkärin koulutus.

Saavutukset

MM-kilpailut
 2003 keskimatkalla pronssia, viestissä hylkäys
 2004 keskimatkalla pronssia, normaalimatkalla 7., viestissä hopeaa
 2005 sprintissä 12., pitkällä matkalla hopeaa, viestissä neljäs
 2006 keskimatkalla 5., pitkällä matkalla 4., viestissä kultaa
 2007 sprintissä 7., keskimatkalla hopeaa, pitkällä matkalla jaettu kulta Minna Kaupin kanssa, viestissä kultaa

EM-kilpailut
 2002 sprintissä 22., normaalimatkalla 28., viestissä 7.
 2004 sprintissä 14., keskimatkalla 11., normaalimatkalla 4., viestissä 5.
 2006 keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä kultaa
 2008 sprintissä hopeaa , keskimatkalla kultaa

Maailmancup
 2006 loppupisteissä 4. (yksi voitto, yksi kakkostila, kaksi kolmostilaa)
 2007 loppupisteissä 2. (kolmas sprintissä Lapualla , toinen keskimatkalla Norjassa  sekä kolmas pitkällä matkalla, toinen keskimatkalla  ja kolmas sprintissä  Ruotsissa)

PM-kilpailut
 2003 sprintissä pronssia, pikamatkalla pronssia, normaalimatkalla pronssia, viestissä hopeaa
 2005 viestissä kultaa
 2007 sprintissä pronssia, viestissä pronssia, keskimatkalla 9., pitkällä matkalla 4.

SM-kilpailut
 2001 yösuunnistuksen hopeaa
 2002 pikamatkan hopeaa
 2003 pikamatkalla hopeaa, normaalimatkalla kultaa, yösuunnistuksessa hopeaa
 2004 sprintissä & normaalimatkalla & pitkällä matkalla & yösuunnistuksessa kultaa
 2005 sprintissä pronssia, pikamatkalla hopeaa, normaalimatkalla kultaa, pitkällä matkalla kultaa
 2006 sprintissä kultaa, erikoispitkällä matkalla hopeaa
 2007 sprintissä hopeaa, keskimatkalla kultaa, pitkällä matkalla pronssia, yösuunnistuksessa pronssia

Nuorten MM-kilpailut
 1997 pikamatkalla pronssia
 1998 viestissä kultaa

Lähteet
 Heli Jukkola Suomen Suunnistusliiton urheilijaprofiilissa

Viitteet

Suomalaiset suunnistajat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Cathal J. Dodd

Cathal J. Dodd (s. Irlanti) on kanadalainen laulaja, teatterinäyttelijä ja ääninäyttelijä.

Ura
Dodd oli 1970- ja 1980-luvulla suosittu televisiopersoonallisuus Kanadassa. Hän muun muassa juonsi Miss Teen Canada kauneuskilpailuja ja esiintyi isäntänä televisio-ohjelmassa Circus. Myöhemmin hän kuitenkin tuli tunnetuksi ääninäyttelemisen myötä ja erityisesti saatuaan sarjakuvasankari Wolverinen ääniroolin niin animaatiossa, kuin videopeleissä. Wolverinen  roolissa Dodd oli yhteensä kahdeksan vuotta. Samaan aikaan hän teki myös muita äänirooleja televisiosarjoihin ja animaatioihin, kuten Goosebumps ja Mythic Warriors: Guardians of the Legend.

Wolverinen ääniroolit

Animaatio
Hämähäkkimies (1995)
X-Men (1992–1997)

Videopelit
Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects (2005)
X-Men: Mutant Academy (2000)
Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes (2000)
Marvel vs Capcom: Clash of the Super Heroes (1998)
Marvel Super Heroes vs. Street Fighter (1997)
X-Men vs. Street Fighter (1996)
Marvel Super Heroes (1995)
X-Men: Children of the Atom (1994)

Aiheesta muualla
 kwic.com

Kanadalaiset laulajat
Videopelien ääninäyttelijät
Kanadalaiset juontajat
Kanadalaiset ääninäyttelijät
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Geórgios Papandréou

Geórgios Papandréou (, 1888–1968) oli kreikkalainen poliitikko ja Kreikan pääministeri vuosina 1944–1945 sekä 1964–1965.

Papandréou nousi politiikkaan nuorena miehenä liberaalipoliitikko Elefthérios Venizélosin tukijoukoissa. Venizélosin joukoista Papandréou pääsi Kreikan parlamenttiin ja sisäministeriksi 1923, ja sai muitakin ministerintehtäviä vuosien 1924–1935 tasavallassa. Saksalaisten miehittäessä Kreikkaa toisen maailmansodan aikana Papandréou oli Egyptissä toimineen pakolaishallituksen jäsen ja pääministeri vuosina 1944–1945.

Vuosikymmenen loppupuolella Papandréou piti kommunisteja Kreikan pahimpana vihollisena. Sisällissodan riehuessa 1946–1952 Papandréou oli usein hallituksessa. 1950-luvun konservatiivien valtakaudella hän oli oppositiossa.

Vuonna 1961 Papandréou perusti Keskustaunion, johon yhdistyi joukko liberaaleja ja keskustalaisia ryhmittymiä. Liitto voitti parlamenttivaalit helmikuussa 1964, ja Papandréousta tuli pääministeri.

Papandréoulla oli erimielisyyksiä kuningas Konstantin II:n kanssa, ja hänet pakotettiin eroamaan. Maassa oli varsin epävakaita hallituksia, jotka tekivät tilaa vuoden 1967 sotilasvallankaappaukselle. Papandréou määrättiin kotiarestiin, missä hän kuoli vuonna 1968. Poika Andréas Papandréou johti vastarintaliikettä Pariisista käsin.

Lähteet 

Kreikan pääministerit
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
The RMS

The RMS on oululainen vuonna 1996 perustettu rock/metal-yhtye. Se on julkaissut kaksi EP:tä, kolme singleä ja kaksi täyspitkää albumia From Below (2003) ja Fates and Fairytales from the Mushroom Land (2008). Yhtye on lopettanut toimintansa.

The RMS on ainoa raskaamman musiikin yhtye, joka on solminut levytyssopimuksen Edel Recordsin kanssa.

Jäsenet 
 Juha Simola – laulu
 Milko Hydin – kitara, taustalaulu
 Antti Pikkarainen – kosketinsoitin, taustalaulu
 Teemu Hostikka – kitara
 Mikko Leinonen – bassokitara
 Antti Meriläinen – rummut

Julkaisut

Studioalbumit

Singlet

EP:t

Demot

Aiheesta muualla 
 Virallinen theRMS -sivusto

Lähteet 

Suomalaiset metalliyhtyeet
Julie Fernandez

Julie Fernandez (s. 20. huhtikuuta 1974, Ilford, Essex) on brittiläinen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten hänen roolistaan Brendana televisiosarjassa Konttori.

Fernandezilla on synnynnäinen Osteogenesis Imperfecta ja hän joutuu käyttämään pyörätuolia. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 1992 Vanessa Lockheadina lyhytikäisessä saippuaoopperassa Eldorado. Hänellä oli rooli myös vuosina 1995–1999 näytetyssä sarjassa Dangerfield.

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Brasilian Grand Prix 2002

Brasilian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden kolmas osakilpailu, joka järjestettiin Brasilian Autódromo José Carlos Pacella 31. maaliskuuta 2002. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka oli saanut käyttöönsä uuden Ferrari F2002-mallin.

Lämmittelyajoissa Enrique Bernoldi ajoi ulos toisessa mutkassa. Lääkintäauto tuli paikalle auttamaan Bernoldia, mutta juuri kun lääkintäauton kuljettaja Alex Ribeiro oli avannut oven, Nick Heidfeld törmäsi oveen. Ribeirolle ei käynyt kuinkaan, sillä hän ei ollut ehtinyt astua ovesta ulos. Mika Salo saavutti kisassa uransa viimeisen MM-pisteen.

Jalkapallotähti Pelé heilutti ruutulippua, mutta ei huomannut heiluttaa lippua ensimmäisenä maaliviivan ylittäneelle Michael Schumacherille. Pelé heilutti ruutulippua ensimmäisenä yhdeksänneksi sijoittuneelle Takuma Satōlle.

Tulokset

Muuta 
 Rubens Barrichellon 150. kilpailu.
 BMW:n moottorilla ajettu 20. paalupaikka.
 Interlagosin radan 20. osakilpailu.
 Rubens Barrichellon ja Takuma Satōn paras aika aika-ajoissa hylättiin harjoitusrikkeiden takia.
 Mika Salon uran viimeinen MM-piste.

Lähteet

Brasilian Grand Prix
Kibera

Kibera on Afrikan toiseksi suurin slummi läntisessä Nairobissa, Keniassa. Arviot sen suuruudesta kuitenkin vaihtelevat eikä tarkka asukasmäärä ole tiedossa. Alkujaan britit perustivat Kiberan nubialaisten sotilaiden asuinpaikaksi 1920-luvulla palkkioksi heidän palveluksistaan ensimmäisessä maailmansodassa. Nimi Kibera tulee nubialaisten kielten sanasta kibra joka tarkoittaa metsää.

Sijainti ja asukkaat 
Kibera sijaitsee noin viisi kilometriä lounaaseen Nairobin keskustasta. Se on kahden ja puolen neliökilometrin kokoinen. Nykyisin suurin osa asukkaista on lähtöisin kenialaisista kikuju-, luo- ja luhya-heimoista. Siellä asui vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 170 070 asukasta. Epävirallisten arvioiden mukaan asukkaita saattaa olla yli miljoona mikä on ilmeisestikin liian suuri ja täsmällistä lukumäärää ei pystytä kertomaan. Asukkaista arvellaan olevan työttömiä on noin 50 %. Kiberan alueella on kyliä, kuten Kianda, Soweto, Gatwekera, Kisumu Ndogo, Lindi, Laini Saba, Siranga/Undugu, Makina sekä Mashimoni.

Kenian asuntoministeriö rakennuttaa Kiberan viereen kerrostaloja slummien asukkaita varten UN-Habitat ohjelman tuella. Kuitenkin niissäkin on ongelmia, ja osa asukkaista palaa slummiin. 

Alueella on kuvattu useita elokuvia, kuten muun muassa Fernando Meirellesin Oscar-voittaja Uskollinen puutarhuri (The Constant Gardener) (2005). Kati Juurus teki vuonna 2015 dokumenttielokuvan For Kibera! joka kertoo slummiradion DJ-toimittajasta Boy Dallasista joka kertoo slummin asukkaille sen uutiset.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

  Katsottavissa toistaiseksi.
 
 

Nairobi
Slummit
FS Foch

FS Foch (R 99) oli Ranskan laivaston toinen Clemenceau-luokan lentotukialus. Alus nimettiin marsalkka Ferdinand Fochin mukaan.

Valmistus 
Alus  tilattiin Chateliers de l’Atlantiquelta Brestistä. Sen köli laskettiin helmikuussa 1957 ja alus laskettiin vesille kahdesti. Ensin heinäkuussa 1959 Chantiers de l’Atlantiquelta, joka valmisti aluksen rungon hangaariin saakka sekä moottorit ja toisen kerran 28. heinäkuuta 1960 Arsenal de Brestistä, jossa alus varustettiin palveluskelpoiseksi. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1963.

Palvelus 
37 palvelusvuoden jälkeen alus myytiin Brasiliaan vuonna 2000. Alus sai Brasilian laivastossa nimekseen NAe São Paulo. Talvella 2017 aluksen ylläpito todettiin kuitenkin taloudellisesti kannattamattomaksi, ja se on päätetty poistaa palveluksesta.

Foch populaarikultturissa 

 Tom Clancyn romaanissa Myrsky nousee (alkuteos Red Storm Rising) FS Foch osallistuu Atlantin taisteluihin ja vaurioituu uppoamiskuntoon kolmesta venäläisohjuksesta.
 Elokuvassa Purppuravyöhyke (1995) Foch on alku- ja loppukohtausten uutissähkeiden lähetyspaikkana.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Clemenceau-luokan lentotukialukset
Ranskalaiset kylmän sodan lentotukialukset

zh:福熙號航空母艦
FS Clemenceau

Clémenceau (runkonumero R98) oli Ranskan laivaston Clemenceau-luokan lentotukialus. Alus luovutettiin vuonna 1961 ja poistettiin palveluksesta vuonna 1997. Alus sai nimensä Georges Clemenceaun mukaan.

Valmistus 

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1955. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1957 ja valmistui 22. marraskuuta 1961.

Aluksessa, kuten sen sisarlaivassa Fochissa, oli varsin järeä puolustusvarustus. Alus oli varustettu kahdeksalla 100 millimetrin tykillä. 1980-luvulla alusta uudistettiin, ja neljä tykkiä korvattiin Crotale-ilmatorjuntaohjuslaukaisimilla.

Lentokalustona olivat pääasiassa Super Étendard -hävittäjät, F-8 Crusader, Breguet Alizé -sukellusveneentorjuntalentokone sekä Eurocopter Dauphin- ja Aérospatiale SA 321 -helikopterit.

Palvelus 
Clémenceau siirrettiin vuonna 1977 telakalle modernisoitavaksi, jolloin katapultteja vahvistettiin, apukattilat asennettiin sekä sisäinen televisioverkko asennettiin. Samalla aluksen taktinen viestijärjestelmä SENIT1 korvattiin SENIT2:lla, joka siirrettiin käytöstä poistetusta hävittäjästä Jauréguiberrystä. Aluksen asevarastot muutettiin varastoimaan AN-52-ydinpommeja ja alukselle asennettiin inertiaohjausjärjestelmä, jolla se kykeni seuraamaan kaikkia aluksella olevia Super Étendard -rynnäkkökoneita.

Vuonna 1984 alukselle asennettiin Syracuse-satelliittiviestijärjestelmä hieman ennen toista modernisointia, joka alkoi seuraavana vuonna. Neljä aluksen 100 millimetrin tykkiä tutkineen korvattiin kahdella Crotale EDIR -kohdetorjuntajärjestelmällä, joiden asentamiseksi jouduttiin muuttamaan aluksen aselavetteja. Loppujen neljän tykin alkuperäiset DRBC 32A -tulenjohtojärjestelmät vaihdettiin keveämmiksi digitaalisiksi DRBC 32C -tulenjohtojärjestelmäksi. Lisäksi alukselle asennettiin uudet katapultit.

Alus osallistui Libanonin sisällissotaan ja vuoden 1991 Persianlahden sotaan.

Palveluksesta poiston jälkeen alus jäi odottamaan romutusta. Se lähti 31. joulukuuta 2005 Toulonista Ranskasta Intiaan Alangiin romutettavaksi. Greenpeace ja muut ympäristöjärjestöt vastustivat siirtoa, sillä vanha alus sisälsi suuria määriä ympäristömyrkyiksi luokiteltava aineita, kuten lyijyä, elohopeaa, PCB:tä ja asbestia. Järjestöjen mukaan Ranskan on itse huolehdittava laivan turvallisesta romutuksesta.

Alus saapui Intian rannikolle tammikuussa 2006, mutta maan viranomaiset eivät päästäneet sitä telakalle. Helmikuussa Ranskan presidentti Jacques Chirac kutsui aluksen takaisin Ranskaan. Kesällä 2008 Ranska lopulta sopi Able UK:n kanssa, että yhtiö hoitaa aluksen romutuksen telakallaan Hartlepoolissa. Aluksen nimeksi vaihtui samalla ”runko Q790”. Alus siirrettiin helmikuussa 2009 romutettavaksi Brestista Hartlepooliin.

Galleria

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Clemenceau-luokan lentotukialukset
Ranskalaiset kylmän sodan lentotukialukset
Ranskalaiset Persianlahden sodan sotalaivat
Erotiikan maailma

Erotiikan maailma oli suomalainen miestenlehti, joka väitti itse olleensa Suomen suosituin miestenlehti. Lehti ilmestyi vuodesta 1987 alkaen. Lehteä kustantanut TV-Kustannus Oy lopetti toimintansa 2011. Muun muassa Rakel Liekki kirjoitti kolumneja lehteen. Samaan lehtiperheeseen kuuluivat Napakymppi, Kalu- ja Tabu-lehdet.

Lähteet 

Suomalaiset pornolehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Kansanmusiikki-instituutti

Kansanmusiikki-instituutti on suomalaisen kansanmusiikin ja -tanssin tutkimus-, tiedotus- ja palvelukeskus, joka on perustettu 1974. Toimitilat ovat Kansantaiteenkeskuksessa Kaustisella. Instituutti tuottaa tutkimuksia, jotka käsittelevät Suomen historiallista kansanmusiikkia ja sen nykyhetken ilmiöitä. Tutkimustuloksia on julkaistu tutkielmina, äänitteinä ja lehtiartikkeleina.

Instituutin arkisto ja kirjasto koostuvat ääni- ja kuvanauhoista, valokuvista, kirjallisuudesta ja laajasta lehtileikekokoelmasta. 

Kansanmusiikki-instituutti on myös julkaisija. Se julkaisee äänitteinä arkistonauhoituksia sekä uutta kansanmusiikkia. Kirjajulkaisuihin kuuluu muun muassa nuottikirjoja ja tieteellisiä julkaisuja kansanmusiikin ja kansanperinteen alalta. Instituutti julkaisee yhdessä Suomen Kansanmusiikkiliiton kanssa Kansanmusiikki-lehteä (entiseltä nimeltään Pelimanni).

Instituutti tarjoaa muun muassa asiantuntija-apua tutkimusprojekteissa, tilaisuuksien ohjelmapalveluja sekä kansanmusiikin ja kansantanssin esiintyjätietojen välitystä.

Instituutin johtaja on Matti Hakamäki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kansanmusiikki-instituutin kotisivut  

Suomalainen kansantanssi
Suomalainen kansanmusiikki
Suomen Kansanmusiikkiliitto

Suomen Kansanmusiikkiliitto on kansanmusiikin järjestö, joka on toiminut vuodesta 1968. Sen jäseninä on 20 maakuntien kansanmusiikkiyhdistystä, jotka pyörittävät alueellista harrastustoimintaa. Liitto syntyi Suomen Nuorisoseurojen Liiton kansanmusiikkitoiminnan pohjalle. Liiton pääpaikka on Helsingissä. Puheenjohtajana toimii Risto Kupari ja toiminnanjohtajana Päivi Ylönen-Viiri (ent. Utriainen).

Koulutus ja julkaisutoiminta 
Liitto järjestää koulutusta, joista tärkeimmät ovat Oriveden kansanmusiikkikurssi joulun välipäivinä ja KAMU -lasten ja nuorten kansanmusiikkileiri kesällä. 
Suurin vuotuinen tapahtuma on eri paikkakunnilla kiertävä Samuelin Poloneesi, joka järjestetään vuosittain maaliskuussa. Vuonna 2010 Samuelin Poloneesi järjestetään Kaustisella. Suomen Kansanmusiikkiliitto on mukana myös usean muun tapahtuman järjestelyissä, mm. JuuriJuhla-RotFest, Kaamospelit - Vantaan kansanmusiikkiviikko. Lisäksi liiton jäsenyhdistyksillä on muita erikokoisia kansanmusiikkitapahtumia, kuten Eteläpohjalaiset Spelit, Jutajaiset, Ysti jne..

Suomen Kansanmusiikkiliitolla on nimikkeistöltään laajin kotimaisten kansanmusiikkiäänitteiden ja nuottikirjojen katalogi. Tuotteet ovat myynnissä eri tapahtumissa sekä postimyynnin kautta.

Liitto julkaisee lehteä Kansanmusiikki (entiseltä nimeltään Pelimanni) neljä kertaa vuodessa yhteistyössä Kaustisen Kansanmusiikki-instituutin kanssa.

Pelimannimerkki 
Liitto aktivoi harrastajia kehittämään soittotaitoaan pelimannimerkkijärjestelmällä. Pelimanni voi suorittaa pronssisen, hopeisen tai kultaisen pelimannimerkin.

Kansainväliset yhteydet 

Kansanmusiikkiliitolla on kansainvälisiä yhteyksiä mm. Pohjoismaisen kansanmusiikkikomitean, Nordlek-neuvoston ja Suomen CIOFF- ja IOV-komitean, Folklore Suomi Finlandin kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Suomen Kansanmusiikkiliitto
Pohjois-Karjalan kansanmusiikkiyhdistys 

Suomalaiset musiikkialan järjestöt
Suomalainen kansanmusiikki
Felix (lastenkirjasarja)

Felix on Annette Langenin kirjoittama ja Constanza Droopin kuvittama lastenkirjasarja. Sen on julkaissut Saksassa Coppenrath Verlag Münster ja Suomessa Kustannus Oy Kolibri.

Sarjan kirjasta Rakkain terveisin Felix on tehty animaatiosarja. Se kertoo lelupupusta, joka maailmaa kiertäessään lähettää matkakirjeitä omistajalleen Sannalle (Sophia).

Sarjan suomeksi ilmestyneet teokset 
Felix maailmalla : pikku pupun kirjeitä huimasta seikkailusta (Felix bei den Kindern dieser Welt), suom. Helen Moster, Kolibri, 2006 ISBN 952-16-0881-1
Rakkain terveisin Felix: pikku pupun kirjeitä maailmalta (Briefe von Felix : ein kleiner Hase auf Weltreise), suom. Kaarina Helakisa, Kolibri 1994, 2.p. 2003 ISBN 951-576-272-3
Felix ja kiertävä sirkus: pikku pupun kirjeitä metkalta matkalta (Zirkusbriefe von Felix), suom. Ulla Asantila, Kolibri, 2005, ISBN 952-16-0702-5
Felix aikamatkalla: pikku pupun kirjeitä menneisyydestä, Kolibri, ISBN 952-16-0653-3
Felix, paljonko kello on? (Felix, wie spät ist es?), suom. Ulla Asantila, Kolibri, 2003 ISBN 952-16-0613-4
Suuri seikkailija Felix: kirjeitä tutkimusretkeltä (Abenteuerliche Briefe von Felix), suom. Ulla Asantila, Kolibri, 2003, ISBN 952-16-0554-5

Aiheesta muualla
Annette Langenin sivusto
Coppenrath Verlag

Lastenkirjat
Kirjasarjat
Holger Thesleff

Berndt Holger Thesleff (s. 4. joulukuuta 1924 Helsinki) on suomalainen antiikintutkija ja filologi. Thesleff on erikoistunut Platonin tuotantoon ja pythagoralaisiin kirjoituksiin, ja hän oli Helsingin yliopiston kreikkalaisen filologian henkilökohtainen professori vuosina 1968–1987.

Thesleff esittää Platonista uudenlaisia näkemyksiä, joita hän selostaa teoksessaan Studies in Plato’s Two-level Model (1999). Hän on esimerkiksi sitä mieltä, että Sokrates-dialogit ovat paljon nuorempia kuin aiemmin on esitetty.

Thesleffille myönnettiin Kordelinin säätiön palkinto vuonna 2006.

Julkaisuja 
 Studies in the Styles of Plato (1967)
 Studies in Platonic Chronology (1982)
 Platon (suomentanut Marja Itkonen-Kaila 1989)
 
 Studies in Plato’s Two-level Model. Commentationes Humanarum Litterarum 113. Helsinki: Societas Scientiarum Fennica, 1999.
 Platonin arvoitus. Helsinki: Gaudeamus, 2011. ISBN 978-952-495-200-2

Lähteet 

Helsingin yliopiston professorit
Suomalaiset antiikintutkijat
Vuonna 1924 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit