joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
The Beast on the Road

The Beast on the Road on Iron Maiden -yhtyeen 180 konsertin maailmankiertue vuodelta 1982. Kiertue käynnistyi Englannista 25. helmikuuta 1982 ja päättyi 10. joulukuuta 1982 Japaniin.

Kiertueen eri konserteista on julkaistu runsaasti bootlegejä, mutta kiertueen virallinen Iron Maiden -livealbumi on Beast over Hammersmith. Albumi on äänitetty Lontoossa, Hammersmith Odeon -konserttisalissa 20. maaliskuuta 1982.

Iron Maiden toimi kiertueen Yhdysvaltojen osuudella 104 konsertissa lämmittelijänä muille yhtyeille.

Yhtyeen kokoonpano
Clive Burr
Bruce Dickinson
Steve Harris
Dave Murray
Adrian Smith

Kiertueen muut artistit

Pääesiintyjät Yhdysvalloissa
Judas Priest
Rainbow
Scorpions
38 Special

Iron Maidenin lämmittelijät
The Rods
Girlschool
Blackfoot
Trust
Vandale

Kappalelista (vaihteleva)
 Intro: Ides of March (Harris) (Killers, 1981)
 Murders in the Rue Morgue (Harris) (Killers, 1981)
 Wrathchild (Harris) (Killers, 1981)
 Run to the Hills (Harris) (The Number of the Beast, 1982)
 Children of the Damned (Harris) (The Number of the Beast, 1982)
 The Number of the Beast (Harris) (The Number of the Beast, 1982)
 Another Life (Harris) (Killers, 1981)
 Killers (Harris, Di'Anno) (Killers, 1981)
 22 Acacia Avenue (Harris, Smith) (The Number of the Beast, 1982)
 Total Eclipse (Burr, Harris, Murray) (Run to the Hills singlen B-puoli, 1982)
 Rumpusoolo (Burr)
 Transylvania (Harris) (Iron Maiden, 1980)
 Kitarasoolo (Murray)
 The Prisoner (Smith, Harris) (The Number of the Beast, 1982)
 Hallowed Be Thy Name (Harris) (The Number of the Beast, 1982)
 Phantom of the Opera (Harris) (Iron Maiden, 1980)
 Iron Maiden (Harris) (Iron Maiden, 1980)
 Sanctuary (Harris, Di'Anno, Murray) (Iron Maiden, 1980)
 Drifter (Harris) (Killers, 1981)
 Running Free (Harris) (Iron Maiden, 1980)
 Prowler (Harris) (Iron Maiden, 1980)

Huomioitavaa 
 Yhtye soitti encorena Tushin (ZZ Top cover) Reading festivaalilla ja I've Got the Firen (Montrose cover) usealla keikalla Japanissa.
 Smoke on the Water (Deep Purple cover) soitettiin Japanissa Tokiossa 4.12 encorena.
 Genghis Khan (Killers, 1981) soitettiin Bristolissa 11. maaliskuuta Transylvanian paikalla, mikä jäi kappaleen viimeisimmäksi esitykseksi.
 Pohjois-Amerikan, Australian ja Japanin osuudella Total Eclipse tiputettiin settilistasta.
 Total Eclipse soitettiin ainoastaan tällä kiertueella.
 22 Acacia Avenue, Children of the Damned, Run to the Hills ja The Prisoner esitettiin jo Killer World Tourin lopussa ennen The Number of the Beastin julkaisua.
 Kiertue on yhtyeen ainoa studioalbumin kiertue, jolla toimii avauskappaleena jokin biisi joka ei ole kyseisellä albumilla.

Kiertueen bootlegit
The Number of the Killers
Leicester 1982
Total Eclipse
Sheffield 1982
Nice 1982
The Beast Rocks Grenoble
Offenbach '82
France '82
The Beast in Amsterdam
666 1/2
Anaheim Stadium
Oakland 82
Prisioners Live at the Reading Festival 1982
Beast in the Garden
Baltimore 1982
Live at the Sun Plaza '82

Lähteet

Aiheesta muualla
  Kiertueohjelma

Iron Maidenin kiertueet
Vuoden 1982 konserttikiertueet
Ulla Tapaninen

Ulla Maija Tapaninen (s. 19. marraskuuta 1955 Suomussalmi) on suomalainen näyttelijä, laulaja, koomikko ja ääninäyttelijä. Tapaninen tunnetaan vahvana näyttelijänä, joka on esittänyt sekä koomisia että vakavia rooleja. Hän on myös suomalaisen stand up -komiikan edelläkävijöitä.

Tausta 
Suomussalmella ja Kuhmossa nuoruuttaan viettänyt Ulla Tapaninen jätti lukion kesken ja meni töihin myymäläautoon.

Ura 
Hän pääsi harjoittelijaksi ja sitten kolmeksi vuodeksi vakinaiseksi näyttelijäksi Kajaanin kaupunginteatteriin 1970-luvun lopulla. Hän ei olisi halunnut lähteä Kainuusta, mutta työtovereiden yllyttämänä hän haki Teatterikorkeakouluun, jonne pääsi ja josta valmistui 1982. Opiskeluvuosina Tapaninen näytteli muun muassa Puckin roolia Suomen Kansallisteatterin Kesäyön unelmassa 1980. Hänen myöhemmistä teatteritöistään tunnetaan erityisesti Ryhmäteatterin monologinäytelmien sarja Lava-ammuntaa, joka alkoi 1995 ja sai viidennen osansa vuonna 2017. Hän on myös kirjoittanut monologit yhdessä Raila Leppäkosken kanssa. Vantaan Tikkurilan Silkkisalissa Tapaninen on esittänyt näitä monologeja nimellä Hämmennystä. Vuonna 2013 Tapaninen oli mukana Helsingin Kaupunginteatterissa vanhenevien naisten bridge-joukkueesta kertovassa komediassa Vielä ehtii.

Elokuvissa Ulla Tapaninen on nähty muun muassa Pakastaja-Elvin roolissa kolmessa Risto Räppääjä -elokuvassa. Ääninäyttelijänä hän on antanut äänensä muun muassa Muumimammalle ja Pienen merenneidon (1989) Ursulalle.

Tapaninen on tullut tunnetuksi myös musiikin saralla, sekä kajaanilaisen H-Bandin laulusolistina että teatterikorkeakoululaisten yhtyeprojektista, Kake Singersistä. Hän on esiintynyt 2010-luvulla laulusolistina kokoonpanossa Ulla Tapaninen & Nasevat Kurtut. Häntä säestävässä naiskvintetissä soittaa muun muassa harmonikkataiteilija Merja Ikkelä.

Tapaninen vietti 30-vuotistaiteilijajuhlaansa vuonna 2005.

Keväällä 2011 Tapaninen osallistui kilpailijana Yle TV1:n Maestro – tikusta asiaa -sarjaan, jossa julkisuuden henkilöt opettelivat johtamaan orkesteria. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

Yksityiselämä 
Tapaninen on vapaaehtoisesti lapseton. Hänellä on puoliso.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Dubbaukset

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset koomikot
Suomalaiset ääninäyttelijät
Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Espoon hiippakunta

Espoon hiippakunta () on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon uusin hiippakunta, jonka toiminta alkoi 1. tammikuuta 2004. Hiippakunnan toiminta-alue kattaa 19 läntisen ja keskisen Uudenmaan suomenkielistä seurakuntaa Hangosta Mäntsälään. Hiippakunnan jäsenmäärä on noin 473 200.

Hiippakunnan tuomiokirkko on Espoon keskuksen Pappilanmäellä sijaitseva Espoon tuomiokirkko ja hiippakunnan tuomiokapituli sijaitsee Espoossa. Hiippakunnan piispa on Kaisamari Hintikka. Hiippakunnan ensimmäinen piispa (2004-2012) oli Mikko Heikka. Kirkon kielisäännösten uudistamisen jälkeen 2006 hiippakunta ei ole enää ruotsinkielinen vaan kaksikielinen.

Historia

Tausta 
Ensimmäisen aloitteen Espoon hiippakunnasta teki piispa Aimo T. Nikolainen vuonna 1979. Seuraavan aloitteen tekivät kirkkoherrat Arto Laitinen ja Iivari Rämä vuonna 1989 Espoon rovastikuntakokouksessa. Tuohon aikaan tuomiokapitulit ja piispat olivat valtion kustantamia, eikä valtiolla ollut haluja kirkollisiin lisäkustannuksiin. Aloitteet kaatuivat kirkkohallituksessa.

Espoon kirkkoherrat uusivat aloitteen vuoden 1996 rovastikuntakokouksessa. Aloite eteni jälleen kirkkohallitukseen, mutta jäi kuitenkin vaille välittömiä toimenpiteitä.

Hiippakunnan perustaminen 
Helsingin tuomiokapituli asetti vuonna 1998 työryhmän valmistelemaan hiippakuntajakoa. Esitys eteni kirkkohallitukseen ja sen toimikunta esitti Helsingin hiippakunnan jakamista vuonna 2000. Uuden hiippakunnan keskukseksi esitettiin Espoota. Uusi hiippakunta perustettiin vuoden 2004 alussa. Uudeksi tuomiokirkoksi tuli Espoon 1400-luvulta peräisin oleva kirkko. Samalla Kanta-Espoon seurakunta muuttui Espoon tuomiokirkkoseurakunnaksi ja hiippakunnan ensimmäisenä tuomiorovastina aloitti Marjatta Laitinen. Espoon ensimmäinen piispa Mikko Heikka asetettiin virkaan 6. tammikuuta 2004.

Tuomiokapituli aloitti väliaikaisissa tiloissa osoitteessa Kotikyläntie 10, kunnes siirtyi nykyisiin toimitiloihinsa Espooseen, osoitteeseen Kirkkokatu 10, tammikuussa 2006.

Piispat 
<div style="overflow-x:auto">

Espoon hiippakunnan seurakunnat

Ystävyyshiippakunnat 
Espoon hiippakunnan ystävyyshiippakuntia ovat:
 Namibian evankelis-luterilaisen kirkon läntinen hiippakunta
 Skotlannin episkopaalisen kirkon Edinburghin hiippakunta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Espoon hiippakunnan verkkosivut
Ahura Mazda

Ahura Mazda (Ahura Mazdā) on zarathustralaisten tärkein jumala. Uskonto vaikutti muinaisessa Suur-Persiassa erityisesti Akemenidien hallitsijasuvun valtakaudella. Sana ahura tarkoittaa jumalallisuutta sekä herruutta, sana mazda merkitsee viisautta. Uskonnon perustajan profeetta Zarathustran mukaan kaikki hyvä on jumalallisen viisauden luomaa. 

Zarathustralaisen uskonnon mukaan Ahura Mazda on maailman luojajumala. Uskonnon edustajien mukaan Ahura Mazdalla on vastustaja, paha Angra Mainju (toisinaan myös Ahriman), jota vastaan luojajumala taistelee.

Lähteet 

 

Jumaluudet
Zarathustralaisuus
Kennan Adeang

Kennan Adeang (23. joulukuuta 1942 – 26. joulukuuta 2001) oli naurulainen poliitikko, joka toimi Naurun presidenttinä yhteensä kolme kertaa. Jokainen hänen kausistaan kesti alle kuukauden. Adeang toimi presidenttinä 17.9.–1.10.1986, joulukuussa 1986 ja 26.11.–19.12.1996.

Naurun presidentit
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Pertti Reponen

Pertti Juhani ”Pertsa” Reponen (20. elokuuta 1941 Joensuu – 31. elokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen laulujen sanoittaja ja television viihdeohjelmien käsikirjoittaja sekä tuottaja. Hän käytti oman nimensä lisäksi salanimeä Alan Dorkin.

Reponen syntyi Joensuussa 1941 Armas ja Hilkka (o.s. Ryynänen) Reposelle. Hän opiskeli Lahdessa. Valmistuttuaan 1960-luvulla hän vaikutti suomalaisessa folk-musiikkiliikkeessä ja oli perustamassa Finn Trioa (myöhemmin Finntrio), josta hän siirtyi vuoden 1964 lopulla Hootenanny Trioon.

1960-lähtien hän teki lauluja muun muassa Dannylle, Katri Helenalle, Tapani Kansalle, Matille ja Tepolle, Paula Koivuniemelle, Tapio Heinoselle, Hortto Kaalolle ja Kirkalle. Hän aloitti 1963 Yleisradiossa kameramiehenä, josta siirtyi 1967 viihdeosastolle ohjaajaksi ja tuottajaksi . 1970-luvun lopulla hän jäi eläkkeelle nivelreuman takia, mutta alkoi vuonna 1982 tehdä MTV:lle viihdeohjelmien käsikirjoituksia oman yhtiön nimissä. Hän jatkoi työtä aina syövästä aiheutuneeseen kuolemaansa asti. Hänelle myönnettiin Juha Vainion sanoittajapalkinto vuonna 1994.

ÄWPK – Älywapaa palokunta -sketsisarjan Heikki Kinnusen esittämästä Viljoa kyselevästä hahmosta tehtiin myös Spede Pasasen tuottama elokuva Onks Viljoo näkynyt (1988). Käsikirjoittajana Reponen oli myös elokuvissa Piilopirtti (1978) ja Koomikko (1983), sekä ohjaajana Pölhölä-elokuvassa (1981) yhdessä Taavi Kassilan ja Heikki Kinnusen kanssa.

Salanimet 
Arvuuttaja
Alan Dorkin
Kissanainen

Reposen käsikirjoittamia ja/tai tuottamia televisiosarjoja
 Sotasankarit (1967)
 Ilkamat (1970)
 Ällitälli (1971)
 Finlandisation (1974)
 Merirosvoradio (1974)
 Valehtelijoiden klubi (1981–1983)
 ÄWPK – Älywapaa palokunta (1984–1985)
 Huh hellettä! (1985)
 Soitinmenot (1985–1987)
 Kissa vieköön (1987–1988)
 Paha yskä – ja yhä pahenee (1989–1990)
Heksa ja Leksa (1990-1991)
 Siivotaan, siivotaan (1991–1992)
 Vesku rempallaan (1992)
 Kolmannen korvapuusti (1993–1994)
 Jäitä hattuun! (1994–1995)
 Olen Finni (1996–1997)
 Pappia kyydissä (1998)

Tunnettuja Reposen sanoittamia lauluja 

 Apinamies (levyttänyt mm. Ami Aspelund ja Kikka)
 Banaania poskeen (Seitsemän seinähullua veljestä)
 Chim Chim Chree 
 Delilah (Tapani Kansa, Popeda)
 Ehkä suukon antaa saan (Kirka)
 Ei se kesää tee (Johnny, Yö)
 El bimbo (Marion Rung)
 Hetki lyö (Kirka)
 Kesävalssi (Timo T. A. Mikkonen, Kai Lind)
 Kirjoita postikorttiin (Muska)
 Kun Chicago kuoli (Virve Rosti)
 Leijat (Kirka)
 Lintu ja lapsi (Katri Helena)
 Luvannut en ruusutarhaa (Eija Merilä, Fredi, Eija Kantola)
 Maantieltä taloon (Danny)
 Mä lähden stadiin (Lasse Mårtenson)
 Näinkö aina meille täällä käy (Anita Hirvonen, Virve Rosti)
 Oon voimissain (Virve Rosti, Meiju Suvas)
 Päättyneet on päivät (Tapani Kansa)
 Tumma nainen (Lea Laven, Ami Aspelund)
 Penkki, puu ja puistotie (Carola, Mari Rantasila)
 Prinsessa (Marion Rung)
 Silta yli synkän virran (Fredi)

Teoksia
 Pertsan parhaita (WSOY, 1988)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pertti Reposen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 
 
 

Suomalaiset elokuvakäsikirjoittajat
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset televisiokäsikirjoittajat
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Hepoasteet

Hepoasteet ovat päiväntasaajan kummallakin puolen leveysasteilla 30–35 sijaitsevat subtrooppiset alueet. Hadleyn kiertoliikkeen vuoksi ilmavirtaus on näillä alueilla laskeva, mikä aiheuttaa lähes pysyvän korkeapaineen. Alueille ovat tyypillisiä kuumuus, kuivuus ja heikot tuulet. Tyynet alueet aiheuttivat purjelaiva-aikakaudella hepoasteita ylittäville laivoille usein huomattavia viivytyksiä. Manneralueilla hepoasteilla sijaitsevat maapallon suuret aavikot.

Hepoasteilta navoille päin vallitsevia tuulia ovat länsituulet, kun taas hepoasteilta päiväntasaajalle vallitsevana on idästä länteen puhaltava pasaati.

Käsitteen alkuperästä

Hepoasteiden () nimitystä on selvitetty kolmella teorialla. Länsi-Intiaan hevosia kuljettaneille espanjalaislaivoille nämä leveysasteet usein aiheuttivat siinä määrin viivytystä että hevosia jouduttiin teurastamaan vesivarastojen säästämiseksi, painolastin vähentämiseksi ja miehistön ravinnoksi. Nimi olisi siten tullut meressä kelluvista hevosenraadoista.

Toisena selityksenä käsitteen alkuperälle pidetään kuitenkin merimiesten käyttämää  ns. kuolleen hevosen (dead horse) seremoniaa. Siinä merimiehet kiertelivät olkihevosella laivan kantta heittääkseen sen lopulta mereen. Miehistö sai usein osan palkastaan pestin alussa ja useilla palkka hupeni nopeasti. Seurasi rahaton niin sanottu "kuolleen hevosen aika", joka usein kesti kuukauden tai pari. Seremonialla juhlistettiin sitä että kuolleen hevosen velka oli kärsitty kun seuraava palkkaerä maksettiin. Usein seremonia sijoittui juuri tyvenille vesille, jolloin niitä alettiin kutsua rituaalin mukaan hepoasteiksi.

Kolmas selitys on englannin termi work like a horse kovalle fyysiselle raatamiselle. Tyypillinen tapa ylittää hepoasteet ja tyven oli laskea laivavene veteen, kytkeä hinausköysi ja komentaa miehet soutamaan. Laivan hinaaminen soutuveneellä soutamalla on ollut kovaa työtä, ja toisaalta laivavene on "valjastettu" työhevosen tavoin vetämään laivaa. Merimiehet ovat tällöin joutuneet "työskentelemään kuin hevonen" hepoasteilla.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Encyclopedia.com  selitys

Meteorologia
Leveyspiirit
Viktor Emanuel II

Viktor Emanuel II (, 4. maaliskuuta 1820 Torino, Sardinian kuningaskunta – 9. tammikuuta 1878 Rooma, Italian kuningaskunta) oli Piemonten, Savoijin ja Sardinian kuningas vuodesta 1849 vuoteen 1861. 18. helmikuuta 1861 hän otti käyttöön myös arvonimen Italian kuningas, hän oli yhdistyneen Italian ensimmäinen kuningas. Viktor Emanuel piti tätä arvonimeä hallussaan kuolemaansa asti.

Elämä 
Viktor Emanuel syntyi Torinossa, Carignanin prinssin Carlo Alberton ja Itävalta-Toscanan Teresian vanhimpana poikana. Kymmenvuotiaana hänestä tuli Sardinian kruununprinssi. Sardinian ja Piemonten kuningaskunnat yhdistettiin hänen isänsä Kaarle Albertin ollessa vallassa. Kaarle Albert soti vuonna 1848 Itävaltaa vastaan, mutta kärsi tappion Novaran taistelussa seuraavana vuonna. Kaarle Albert luopui kruunusta, ja Viktor Emanuelista tuli Sardinia-Piemonten kuningas 24. maaliskuuta 1849.

Viktor Emanuelin ja hänen pääministerinsä Camillo Cavourin toimien ansiosta Sardinian kuningaskunta laajeni koko Italian kokoiseksi vuosien 1860 ja 1870 välillä. Italian yhdistymisen ansiosta Savoijin Viktor Emanuel II:sta tuli Italian kuningas Viktor Emanuel II.

Puoliso ja lapset 
Vuonna 1842 Viktor Emanuel II meni naimisiin serkkunsa Itävallan arkkiherttuatar Maria Adelhaiden (1822–1855) kanssa, pari sai kahdeksan lasta:
 Maria Clotilde (1843–1911), meni naimisiin Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparten (1822–1891) kanssa.
 Umberto (1844–1900), josta tuli myöhemmin Italian kuningas.
 Amedeo (1845–1890), josta tuli myöhemmin Espanjan kuningas.
 Oddone Eugenio (1846–1866), Montferrat’n ruhtinas.
 Maria Pia (1847–1911), meni naimisiin Portugalin kuninkaan Ludvig I:n kanssa.
 Carlo Alberto (1851–1854), Chablais’n ruhtinas.
 Vittorio Emanuele (1852).
 Vittorio Emanuele (1855), Geneven kreivi.  

Rosa Theresa Vercellona Guerrieri (lempinimeltään La Rosina) oli Viktor Emanuelin rakastajatar. Heille syntyi kaksi lasta. Kuningas Viktor kosi Rosaa kuningattaren kuoleman jälkeen. Italialaiset eivät olisi hyväksyneet Rosaa kuningattareksi, joten he solmivat morganaattisen avioliiton. Tällöin heidän perillisillään ei olisi kruununperimysoikeutta.

Kunnianosoituksia 
  Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunta (Italia, 1836)
  Pyhän Tapani ritarikunta (Itävallan keisarikunta, 1869)
  Leopoldin ritarikunta (Belgia, 1855)
  Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunta (Havaijin kuningaskunta, 1865)
  Sukkanauharitarikunta (Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, 1855)

Lähteet

Aiheesta muualla 

Italian kuninkaat
Vuonna 1820 syntyneet
Vuonna 1878 kuolleet
Sardinian kuningaskunta
Best of Rockers ’n’ Ballads

Best of Rockers 'n' Ballads on Scorpionsin 1989 julkaistu kokoelma-albumi. Alun perin tupla-LP:nä julkaistulla albumilla on 13 kappaletta vuosilta 1979-1988, eli albumeilta Lovedrive (1979), Animal magnetism (1980), Blackout (1982), Love at First Sting (1984) ja Savage Amusement (1988). Kaikilla näillä levyillä soitti yhtyeen klassinen kokoonpano Klaus Meine - Rudolf Schenker - Matthias Jabs - Francis Buchholz - Herman Rarebell. Näiden lisäksi mukana on uusi versio The Whon kappaleesta Can't explain. Albumi kävi The Billboard 200-listalla korkeimmillaan sijalla #43.

Kappaleet

A-puoli
Rock You Like a Hurricane  (Schenker / Meine-Rarebell)  - 
Can't Explain  (Townshend)  - 
Rhythm of Love  (Schenker / Meine)  - 
Big City Nights  (Schenker / Meine)  - 
Lovedrive  (Schenker / Meine)  - 
Is There Anybody There  (Schenker / Meine-Rarebell)  - 
Holiday  (Schenker / Meine)  -

B-puoli
Still Loving You  (Schenker / Meine)  - 
No One Like You  (Schenker / Meine)  - 
Blackout  (Schenker / Meine-Rarebell-Kittelsen)  - 
Another Piece of Meat  (Schenker-Rarebell / Rarebell)  - 
You Give Me All I need  (Schenker / Rarebell)  - 
Hey You  (Schenker / Meine)  - 
The Zoo  (Schenker / Meine-Rarebell)  - 

Vuoden 1989 kokoelma-albumit
Scorpionsin albumit
Jugoslavia-tuomioistuin

Jugoslavia-tuomioistuin (, ) on Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston vuonna 1994 perustama tuomioistuin, joka käsittelee Jugoslavian hajoamissotien sotarikoksia. Jugoslavia-tuomioistuin, kuten vastaava Ruanda-tuomioistuinkin, noudattavat toimintaperiaatteiltaan toisen maailmansodan jälkeisiä Nürnbergin ja Tokion tuomioistuimia.

Tuomioistuin toimii Alankomaissa Haagin kaupungissa, ja sen pääsyyttäjä on Serge Brammertz.

Tuomioistuinta on arvosteltu siitä, että se on vapauttanut monia Jugoslavian sodissa tapahtuneisiin rikkomuksiin yleisesti syyllisinä pidettyjä henkilöitä. Näitä ovat mm kroaattiupseeri Ante Gotovina, serbipoliitikko Vojislav Šešelj, albaanien sissipäällikkö Ramush Haradinaj ja bosniakkiupseeri Naser Orić.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kansainvälinen rikosoikeus
Sotarikostuomioistuimet
Haag
API

API tai Api voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 Ohjelmointirajapinta, ()
 Lady Apple (Api), omenalajike
 American Petroleum Institute (API), yhdysvaltalainen öljy- ja kaasuteollisuuden yhdistys.
Arvo Aaltonen

Arvo Ossian Aaltonen (2. joulukuuta 1892 Pori – 17. kesäkuuta 1949 Pori) oli suomalainen uinnin olympiamitalisti ja yrittäjä. Aaltonen oli ensimmäinen suomalainen, joka saavutti olympiamitalin uinnissa. Seuratasolla hän edusti Porin Uimaseuraa.

Urheilu-ura 
Antwerpenin olympialaisissa vuonna 1920 Aaltonen sijoittui sekä 200 että 400 metrin rintauintikilpailuissa kolmanneksi. Hänen aikansa oli 200 metrin loppukilpailussa 3.12,2 ja 400 metrillä 6.48,0. Antwerpenin lisäksi Aaltonen osallistui myös Tukholman vuoden 1912 olympialaisiin ja 1924 Pariisin olympialaisiin. Tukholmassa Aaltonen pääsi välieriin 200 metrin rintauinnissa, Pariisissa hän ei päässyt alkueristä jatkoon. 200 metrillä Aaltonen ui parhaan aikansa vuonna 1925 (2.58,9) ja voitti viimeisen Suomen mestaruutensa vuonna 1928. Kilpaura päättyi seuraavana vuonna.

Aaltonen voitti urallaan lukuisia Suomen-mestaruuksia. Hän voitti SM-kultaa 200 metrin rintauinnissa vuosina 1909, 1911–1913, 1915, 1916, 1919–1921, 1923 ja 1925–1927. Lisäksi hän voitti SM-kultaa 100 metrin rintauinnissa vuosina 1912 ja 1915–1917 sekä 400 metrin rintauinnissa vuosina 1912, 1913 ja 1915–1917.

Aaltonen teki vuonna 1912 lyhyjen ratojen Suomen-ennätyksen 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.23,1. Ennätys pysyi voimassa seuraavaan vuoteen, kunnes Vilhelm Lindgrén rikkoi sen. Hän otti myös vuonna 1912 200 metrin rintauinnin lyhyjen ratojen Suomen-ennätyksen haltuunsa, kun hän paransi Herman Cederbergin ennätystä 1,9 sekunnilla aikaan 3.04,9. Aaltonen paransi ennätystä myöhemmin kolme kertaa, viimeisimpänä aika 2.58,9 vuonna 1925. Ennätyksen rikkoi Toivo Reingoldt vuonna 1929.

Yksityiselämä 
Nuoruudessaan Aaltonen työskenteli vesijohtoalalla eri paikkakunnilla, kunnes perusti oman vesijohtoliikkeen Poriin vuonna 1918. Vuonna 1929 hän luopui liikkeestään ja muutti Kanadaan. Aaltonen palasi 1937 Poriin ja perusti Porin Putkityö Oy:n, josta tuli myöhemmin Arvo Aaltonen Oy. Aaltonen kuoli alkukesästä 1949 sydänhalvaukseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ponnisteluja, työtä ja sitkeyttä kysytään siirtolaisilta Kanadassa. Arvo Aaltonen palannut kotimaahan, Helsingin Sanomat, 15.10.1937, nro 278, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Suomalaiset uimarit
Suomalaiset olympiamitalistit
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1949 kuolleet
Hiljaisuuden torni

Hiljaisuuden torni on zarathustralainen hautaustorni, johon kuolleiden ruumiit viedään haaskalintujen syötäväksi. Tapa johtuu siitä, että zarathustralaiset pitävät ruumiita saastuneina ja uskonnon mukaan ei ole sallittua antaa niiden saastuttaa puhtaita elementtejä, kuten tulta ja maata. Hiljaisuuden tornit ovat sallittuja ainoastaan uskonnon perinteisillä alueilla Intiassa ja Iranissa.

Iranissa tornien käyttö hautaamiseen kiellettiin lailla 1970-luvulla. Kaupungit kasvoivat, ja tarvittiin lisää maata asuntojen rakentamiseen. Intian Mumbaissa hiljaisuuden tornit ovat vielä käytössä, mutta ongelmana on korppikotkien puute. Ne ovat kuolleet ympäristömyrkkyjen johdosta, mikä on pakottanut uskonnon harjoittajat etsimään nykyaikaisempia hautaustapoja.    

Nykyisin turistit voivat tutustua Iranissa hiljaisuuden torneihin, joista tunnetuin sijaitsee Yazdissa.

Lähteet

Zarathustralaisuus
Pizzeria

Pizzeria [pitseria] eli pitseria on ravintola, joka keskittyy lähinnä pizzoihin. Pizzojen lisäksi tuotevalikoimaan voi kuulua myös esimerkiksi kebabia, salaattia sekä pastaa.

Maailman ensimmäisen pizzerian avasi Raffaele Esposito Napoliin vuonna 1830. Se on nimeltään Pizzeria Brandi ja toimii yhä.
Ensimmäinen Pizza Margherita valmistettiin 1889 siellä vierailleen kuningatar Margheritan kunniaksi Italian lipun väreihin.

Yhdysvalloissa pizzojen myynti alkoi 1905, kun Gennaro Lombardi asensi myymälä-kahvilaansa pizzauunin ja aloitti pizzanpalojen (slice) myynnin.

Suomen ensimmäinen pizzeria oli Giovanni Tedeschin vuonna 1961 Haminaan perustama Ravintola Giovanni, joka toimi 1980-luvun alkuun saakka. Seuraava tulija Suomeen oli Adriano Vinciguerran Lappeenrantaan 1964 perustama Adriano Bar.

Tunnettuja pizzeriaketjuja ovat muun muassa Pizza Hut, Pizza Express, Pizzataxi, Suomessa Rax Buffet, Kotipizza sekä Rosso.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Italiankieliset sanat ja sanonnat
Hiekan taidemuseo

Hiekan taidemuseo on Tampereella Amurin kaupunginosassa sijaitseva Suomen vanhin yksityinen taidemuseo. Sen on perustanut teollisuusneuvos ja kultaseppä Kustaa Hiekka vuonna 1931.

Historia
Kustaa Hiekka oli mukana perustamassa vuonna 1908 avattua Hämeen museota, joka oli Tampereen ensimmäinen museo. Perehtyessään museotoimintaan Hiekka alkoi pohtia, voisiko hän perustaa keräämälleen kokoelmalle oman museon. Hän hioi suunnitelmaa yhdessä ystävänsä, kihlakunnantuomari Evert Tähkäpään, kanssa. Molemmat uskoivat taiteen sivistävään vaikutukseen. Hiekka oli myös isänmaallinen ihminen, joka halusi kehittää kotimaataan ja varsinkin Tamperetta.

Museotaan varten Hiekka rakennutti Pirkankadulle tiilitalon, jonka piirsi arkkitehti Oiva Viljanen. Uusklassinen rakennus valmistui vuonna 1928, ja se oli ensimmäinen museoksi suunniteltu rakennus Tampereella. Museota ylläpitämään perustettiin vuonna 1931 Kustaa Hiekan Säätiö. Museon avajaisia vietettiin 31. lokakuuta 1931.

Hiekka asui museorakennuksen kolmannessa kerroksessa kuolemaansa (vuoteen 1937) saakka. Hän lahjoitti omaisuutensa Kustaa Hiekan Säätiölle. Myös säätiön ensimmäinen puheenjohtaja Evert Tähkäpää testamenttasi museolle oman taidekokoelmansa.

Kokoelmat 
Hiekan taidemuseon monipuolisiin kokoelmiin kuuluu perinteisen kuvataiteen lisäksi huonekaluja, peilejä, kelloja, rahoja, mitaleja, hopeaa, tinaa, lasia ja kansatieteellistä esineistöä. Hiekka oli intohimoinen keräilijä, joka toi ulkomailta hyvin erikoisiakin matkamuistoja. Museon haltuun on tällä tavoin kulkeutunut samuraimiekkoja, saharauskun kuonoja ja jopa muumion käsi.

Kuvataidekokoelman pääosan muodostaa suomalainen taide, jota on 1850-luvulta nykyaikaan asti. Mukana on teoksia muun muassa Ferdinand von Wrightiltä, Hjalmar Munsterhjelmilta, Akseli Gallen-Kallelalta, Eero Järnefeltiltä, Pekka Haloselta, Hugo Simbergiltä  ja Magnus Enckelliltä. Paikallisista taiteilijoista ovat edustettuina esimerkiksi Gabriel Engberg, Kaarlo Vuori ja Lennu Juvela.

Lähteet

Aiheesta muualla
Hiekan taidemuseo
 Kustaa Hiekan kokoelmat avataan tänään yleisölle, Aamulehti, 05.06.1932, nro 150, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Tampereen taidemuseot
Amuri
Ola Salo

Ola Salo (oikealta nimeltään Rolf Ola Anders Svensson, s. 19. helmikuuta 1977 Avesta, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Salo tuli tunnetuksi glam rock -yhtye The Arkin laulajana ja keulakuvana, joka myös sanoitti ja sävelsi kaikki yhtyeen kappaleet.

Elämä 

Salo vietti lapsuutensa Rottnessa Smålandissa, mutta myöhemmin hän muutti Malmöhön. Lukion jälkeen Salo opiskeli yliopistossa teoreettista filosofiaa, mutta jätti opinnot kesken omistautuakseen muusikon uralle. Hänen isänsä oli ammatiltaan pappi.

Ola Salo on 18-vuotiaasta asti tiennyt olevansa biseksuaali. Jo varhain hän teki päätöksen olla avoin sen suhteen. The Arkin ensimmäisellä albumilla, We Are The Ark (2000), ollut kappale "Let Your Body Decide", sai median pohtimaan hänen seksuaalisuuttaan. Silloin hän päätti olla salaamatta sitä, että hänellä on ollut rakkaussuhteita sekä miesten että naisten kanssa. Seuraavalla levyllä, In Lust We Trust (2002), oli muun muassa kappale "Father of a Son", joka ottaa kantaa homojen adoptio-oikeuden puolesta.  Hän on kertonut kirjoittaneensa kappaleet omana itsenään, ihmisenä joka pystyy rakastamaan molempia sukupuolia. Hän on sanonut: "Useimmat ihmiset eivät ymmärrä, että joku on biseksuaali. Se laittaa ihmiset hämilleen. Homoseksuaaleihin voi sentään lyödä leiman, mutta biseksuaalit menevät yli ymmärryksen. Se on yksi niistä harmaista alueista, joita ihmisten on todella vaikea käsitellä."

Ola Salo avioitui Anneli Pekulan kanssa vuonna 2009. Seuraavana vuonna pariskunnalle syntyi tytär.

Ura

Salo on kuvannut The Arkia "teatraaliseksi, tarttuvaksi ja kyseenalaistavaksi". Yhtyeen nimi tulee runosta, jonka hän kirjoitti 14-vuotiaana ja joka noudattaa Nooan arkin ideaa kerätä yhteen ihmisiä ympäri maailmaa sekä pelastaa heidät elämän tylsyydeltä ja banaaliudelta. The Ark valittiin Ruotsin euroviisuedustajaksi kappaleella "The Worrying Kind" vuonna 2007. Yhtye oli yksi ennakkosuosikeista, mutta jäi sijalle 18.

Salo esitti Jeesusta Malmön Oopperan musikaalissa Jesus Christ Superstar vuoden 2008 syksystä vuoden 2009 maaliskuuhun. Salo myös käänsi itse laulujen sanoitukset ruotsiksi.

Salo oli mukana The Voice Sverige -ohjelmassa yhtenä valmentajana vuonna 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla

 The Arkin viralliset kotisivut
Haastattelu vuodelta 2006 aiheena kappale "Lema Sabachtani", 

The Ark
Ruotsalaiset laulajat
Rocklaulajat
Ruotsalaiset säveltäjät
Ruotsalaiset sanoittajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Veronica Mars

Veronica Mars on yhdysvaltalainen Rob Thomasin luoma televisiosarja. 

Yhdysvalloissa sarja sai ensi-iltansa 22. syyskuuta 2004, ja sitä esitettiin kahden tuotantokauden ajan UPN-kanavalla. Kolmas ja viimeinen tuotantokausi alkoi syyskuussa 2006 The CW -kanavalla. Se jäi sarjan viimeiseksi. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Suomessa syksyllä 2005. 

Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Neptunen kaupunkiin Kaliforniassa. Tarina alkaa, kun päähenkilö, high schoolia käyvä Veronica Mars alkaa selvittää vuotta aiemmin tapahtunutta parhaan ystävänsä ja entisen poikaystävänsä siskon Lilly Kanen murhaa. Veronican isä Keith menetti murhatutkimustensa vuoksi seriffin virkansa ja toimii yksityisetsivänä. Veronica auttaa isäänsä muidenkin tapausten selvittämisessä ja ratkoo myös itse ongelmia lukiossaan.

Tunnuskappaleen We Used to Be Friends loi The Dandy Warhols.

Sarjassa vieraili paljon julkisuudesta tuttuja henkilöitä, esimerkiksi Paris Hilton ja useita Huippumalli haussa -sarjan mallikokelaita.

Juoni
Sarjan alussa Veronica on 17-vuotias lukio-opiskelija, joka työskentelee isänsä Keith Marsin yksityisetsivätoimistossa. Veronican äiti jätti perheensä kun Veronican isä, Keith menetti työnsä kaupungin sheriffinä. Veronicalla ei ole ollenkaan ystäviä, ennen kuin hän auttaa uutta opiskelijaa, Wallace Fennelliä, ja heistä tulee parhaat ystävät.

Lukion alussa Veronica seurusteli parhaan ystävänsä Lilly Kanen veljen Duncanin kanssa, ja oli osa lukion suosittujen porukkaa. Kaikki muuttui kun Duncan jätti Veronican ja Lilly löydettiin kuolleena. Ensimmäinen tuotantokausi keskittyy Veronican ponnisteluihin selvittää totuus Lillyn murhasta.

Veronica rakastaa eläimiä, ja hänellä on pitbull nimeltä Back-up.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 CW:n Veronica Mars-sivut. 
 UPN:n Veronica Mars-sivut . 
 Kyösti Niemelä: Veronica Mars, noir-etsivä ja lukiolainen. Kommentti.fi 9.12.2010.

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Nuortensarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
UPN:n televisio-ohjelmat
The CW:n televisio-ohjelmat
To Separate the Flesh from the Bones

To Separate the Flesh from the Bones on helsinkiläinen death-grind-yhtye. Kokoonpanossa vaikuttaa HIM- ja Amorphis-yhtyeiden jäseniä. Yhtyeen esikoisalbumi Utopia Sadistica julkaistiin Spinefarm Recordsin kautta vuonna 2004.

Pasi on vaikuttanut yhtyeissä Ajattara, Amorphis ja Shape of Despair. Niclas on soittanut mm. Amorphis ja Verenpisara yhtyeissä. Mika tunnetaan parhaiten HIM yhtyeen rumpalina.

Jäsenet 
 Herr Archstein (Pasi Koskinen) – kitara, laulu
 Pus Sypope (Mika "Kaasu" Karppinen) – rummut
 Rot Wailer (Niclas Etelävuori) – basso

Julkaisut

Aiheesta muualla 

 
 
 To Separate the Flesh from the Bones @ Encyclopaedia Metallum

Suomalaiset death metal -yhtyeet
Oulangan kansallispuisto

Oulangan kansallispuisto sijaitsee Kuusamon kaupungissa ja Sallan kunnassa Koillismaan ylänköalueella. Puisto rajoittuu idässä Venäjään ja rajan takaiseen, vuonna 1992 perustettuun Paanajärven kansallispuistoon, jonka kanssa Oulanka tekee jatkuvaa yhteistyötä. Oulangan kansallispuisto on monipuolinen yhdistelmä pohjoista, itäistä ja eteläistä luontoa. Maisemaa hallitsevat mäntymetsät, jokilaaksot koskineen ja hiekkatörmineen sekä pohjoisosan laajat suoalueet. Eliölajisto on rikas ja alueella viihtyvät monet uhanalaiset eläin- ja kasvilajit. Kansallispuisto on perustettu vuonna 1956. Alueen nykyinen pinta-ala on 270 km².

Historia

Oulangan kansallispuisto perustettiin vuonna 1956, jonka jälkeen sitä on laajennettu kahdesti vuosina 1982 ja 1989. Alue on kuitenkin ollut tunnettu kauneudestaan jo 1800-luvun loppupuolella, jolloin se oli suosittu taiteilijoiden ja luonnontutkijoiden vierailukohde. Virallista kansallispuistonimitystä saatiin odottaa ensin toisen maailmansodan ja tämän jälkeen isojaon takia. Nimitystä hidastutti myös Kuusamon koskisota 1900-luvun puolessavälissä. 

Vuonna 2002 Oulanka sai WWF:n PAN Parks -sertifikaatin, joka oli tunnustuksena erinomaisesta luonnonsuojelun ja kasvavan luontomatkailun yhteen sovittamisesta.

Maantiede ja luonto

Oulangan maiseman muodostavat vanhat mäntymetsät, kiemurtelevat jokilaaksot hiekkatörmineen ja koskineen kuin myös jyrkkäseinäiset kalliorotkot ja puiston pohjoisosassa sijaitsevat laajat suoalueet. Alueen korkeimmat vaarat sijaitsevat 380 metrin korkeudessa, kun taas matalimmillaan Oulanka laskeutuu jokilaaksojen 151 metrin tasossa. Oulankaa halkoo kaksi isoa, itään virtaavaa jokea, Oulanka- ja Kitkajoki. Meanderoiva Oulankajoki muodostaa kansallispuiston perustan. 

Eliölajisto on puolestaan rikas uhanalaisine kasvi- ja eläinlajeineen. Esimerkiksi puiston tunnuksena esiintyvä neidonkenkä on uhanalainen laji, mutta kansallispuistossa yleinen. Muita Oulangalla esiintyviä valtakunnallisesti uhanalaisia lajeja ovat mm. pohjanailakki ja tikankontti.

Reitit 

Oulanka on yksi suosituimmista kansallispuistoista Suomessa: siellä voi hyvin tehdä useamman päivän vaellusretken kuin myös muutaman tunnin nähtävyysvierailun. Esimerkiksi Kiutaköngäs on sadan metrin mittainen koski, joka sijaitsee vajaan kilometrin päässä Oulangan luontokeskuksesta. Oulangalla on useita päiväretkeilyreittejä: Hiiden hurmos 5 km, Könkään keino 8 km, Rytisuon luontopolku 5 km, Kanjonin kurkkaus 6 km ja Pieni Karhunkierros 12 km. Könkään kuohu on esteetön, 100 metrin mittainen kivituhkalla päällystetty polku Kiutakönkään alapuolella, Oulankajoen pohjoispuolella, joka sopii kaikille retkeilijöille. Sen lähtöpisteessä on esteetön käymälä.

Suomen tunnetuin vaellusreitti, Karhunkierros, sijaitsee Oulangan kansallispuiston alueella.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla

 
 Oulangan kansallispuisto
 Oulangan kansallispuiston luonto
 Oulangan kansallispuiston nähtävyydet
 Oulangan kansallispuiston reitit
 Oulangan kansallispuiston kartta Retkikartta.fi:ssä

Suomen Ramsar-alueet

Kuusamon luonto
Kuusamon nähtävyydet
Sallan nähtävyydet
Sallan luonto
Juha Hirvi

Juha Petter Hirvi (s. 25. maaliskuuta 1960 Kymi) on suomalainen urheiluampuja ja ampumavalmentaja. Urallaan hän edusti Kotkan ampumaseuraa ja häntä valmensi Mikko Mattila. Hän on 177 cm pitkä ja painaa 77 kg. Hänen pääsääntöiset kilpailulajinsa olivat pienoiskivääri- sekä ilmakiväärilajit. Hän ampuu Lapuan patruunoilla.

Hirvi valittiin Suomen olympiajoukkueen lipunkantajaksi Pekingin olympialaisiin. Hän teki Pekingissä suomalaista olympiahistoriaa ollessaan Kyra Kyrklundin kanssa ensimmäinen kuusiin kesäolympialaisiin osallistunut suomalaisurheilija.

Vuonna 2000 Hirvi saavutti Sydneyn olympialaisissa hopeaa.

Hirvi lopetti huippu-uransa Pekingin olympialaisten jälkeen. Vuosina 2009–2011 hän osallistui vielä SM-kilpailuihin. Hän on toiminut vuodesta 2009 lähtien kiväärilajien päävalmentajana Suomen Ampumaurheiluliitossa ja kaudella 2012–2013 ampumavalmentajana Suomen Ampumahiihtoliitossa.

Olympialaiset

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
Juha Hirven kotisivut
YLE Elävä arkisto: Olympiamitalisti Juha Hirvi

Suomalaiset ampujat
Suomalaiset olympiamitalistit
Suomalaiset urheiluvalmentajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Ismo

Ismo on suomalaisen miehen etunimi. Nimi on muunnos heprealaisperäisestä nimestä Ismael, joka merkitsee ’Jumala kuulee’. Ismon tuloa suomalaiseen nimistöön ovat luultavasti edistäneet samansointuiset Osmo ja Asmo.

Vuoden 2019 loppuun mennessä on nimetty noin 8 500 Ismoa. Melkein puolet Ismoista on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla. Sen sijaan 2010-luvulla syntyneitä Ismo-nimisiä on Suomessa vain 60.

Nimipäivä 
Ismon nimipäivä oli 23. marraskuuta vuoteen 1949 saakka ja uudestaan vuodesta 1995 lähtien. Vuonna 1950 se siirrettiin joulukuun 10. päivään, josta Ihanelma sai väistyä.  Marraskuun 23. päivästä tuli Klemetin nimipäivä, kunnes tämä nimi vuonna 1995 poistettiin almanakasta ja Ismon nimipäivä palautettiin tälle päivälle. Joulukuun 10. päivästä tuli tällöin Jutan nimipäivä.

Tunnettuja Ismoja
 Ismo Alanko, laulaja
 Ismo Ala-Sippola, punkyhtye 013:n laulaja ja kitaristi
 Ismo Ankkuri, pesäpalloilija
 Ismo Apell, näyttelijä
 Ismo Autioniemi, kitaristi ja basisti
 Ismo Dunderberg, teologi ja eksegeetikko
 Ismo Eskelinen, kitaristi
 Ismo Falck, jousiampuja ja olympiamitalisti
 Ismo Haavisto, bluesmuusikko, laulaja, kitaristi, harpisti, säveltäjä ja sanoittaja
 Ismo Huotari, pesäpalloilija
 Ismo Hämeenniemi, aitajuoksija
 Ismo Hämäläinen, yleisurheilu- ja hiihtovalmentaja
 Ismo Hölttö, valokuvaaja
 Ismo Jokiaho, taidemaalari
 Ismo Jokinen, toimittaja ja viestintäkouluttaja
 Ismo Junni,  sarjamurhaaja
 Ismo Kajander, taiteilija
 Ismo Kallio, näyttelijä
 Ismo Kamesaki, kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
 Ismo Kanerva, kilpasoutaja
 Ismo Kiesiläinen, elokuvaohjaaja 
 Ismo Kokko, ammattiyhdistysliikkeen vaikuttaja
 Ismo Korhonen, jalkapalloilija
 Ismo Kuoppala, jääkiekkoliija
 Ismo Kätkä, muusikko, miksaaja ja äänilevytuottaja
 Ismo Lappalainen, DJ Gismo, muusikko, Bomfunk MC’s -yhtyeen jäsen
 Ismo Lehkonen, jääkiekkoilija
 Ismo Leikola, koomikko
 Ismo Lindell, sähkötekniikan professori
 Ismo Lius, jalkapalloilija
 Ismo Läntinen, jääkiekko- ja salibandyvalmentaja
 Ismo Moilanen, lentopalloilija
 Ismo Mäkelä, pesäpalloilija
 Ismo Mäkinen, taekwondoin
 Ismo Niemi, koripalloilija
 Ismo Niskakoski, jalkapalloilija
 Ismo Saario, näyttelijä
 Ismo Sajakorpi, laulaja, ohjaaja
 Ismo Salama, säveltäjä ja sovittaja
 Ismo Salmi, kolmiloikkaaja
 Ismo Seivästö, Kristillisdemokraattien ent. kansanedustaja
 Ismo Sipeläinen, keittiömestari
 Ismo Soukola, Perussuomalaisten ent. kansanedustaja
 Ismo Toukonen, juoksija
 Ismo Tuominen, hallitusneuvos
 Ismo Tuominen, lentopallovalmentaja
 Ismo Valkoniemi, Samaria-lähetyksen toiminnanjohtaja ja harrastelijamuusikko
 Ismo Villa, jääkiekkoilija
 Ismo Virtanen, anatomian professori

Kuvitteellisia Ismoja
 Ismo Laitela, henkilö televisiosarjassa Salatut elämät
 Ismo Saloranta, sotilas sarjakuvalehdessä Korkeajännitys

Lähteet 

Etunimet
Grampositiivinen bakteeri

Grampositiivinen bakteeri on gramvärjäyksen avulla gramnegatiivisesta bakteerista erottuva bakteeri. Sen soluseinässä on vain yksi kalvo, mutta peptidoglykaani eli mureiini on paksumpi kuin gramnegatiivisella bakteerilla. Teollisuus­entsyymien tuotannossa grampositiivinen bakteeri on käytännöllisempi, sillä se pystyy ohuen soluseinämänsä avulla erittämään suuria määriä proteiinia. Grampositiivinen bakteeri värjäytyy gramvärjäyksessä violetiksi.

Seulonnan keskeiset artikkelit
Toisen asteen yhtälö

Toisen asteen yhtälö on polynomiyhtälö, jonka normaalimuoto on  kun .

Kun , on kuvaaja ylöspäin aukeava paraabeli, ja negatiivisilla arvoilla vastaavasti alaspäin aukeava.

Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava

Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava on kaava, jolla toisen asteen yhtälö voidaan ratkaista. Kaavan mukaan yhtälön ratkaisut ovat:
 .

Tämä kaava pätee, olivatpa kertoimet a, b ja c reaali- tai kompleksilukuja. Jos ne ovat reaalilukuja, juurten luonne riippuu diskriminantin  arvosta seuraavasti:

 jos , yhtälöllä on kaksi erisuurta reaalista juurta  ja 

 jos , yhtälöllä on kaksoisjuuri  eli kaksi yhtäsuurta reaalilukujuurta

 jos , yhtälöllä ei ole yhtään reaalilukujuurta, mutta on kaksi kompleksista juurta , jotka ovat toistensa liittoluvut.

Ratkaisukaavan johtaminen 
Ratkaisukaavan johtamisessa halutaan ratkaista yleinen toisen asteen yhtälö
.
 
Aloitetaan siirtämällä vakiotermi:
 .

Saadun yhtälön vasen puoli pyritään täydentämään neliöksi. Aluksi kerrotaan termillä .
 

Nyt lisäämällä yhtälön molemmille puolille  saadaan

 

ja lopulta

 .
Ratkaisukaavan johtamisella on pyritty tekemään toisen asteen yhtälöiden ratkaiseminen mahdolliseksi myös niille, joille tavallisenkin toisen asteen yhtälön ratkaiseminen olisi liian vaativaa.

Suppea normaalimuoto

Juurien summa ja tulo 

Toisen asteen yhtälön ratkaisukaavasta voidaan yhtälön

juurten  ja  summalle ja tulolle johtaa lausekkeet (Vietan kaavat):

 
 .

Mikäli , saadaan juurten summa ja tulo suoraan yhtälöstä yksinkertaisesti:

 
 .

Lähteet 

Algebra
Yhtälöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaava

Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaava on kaava, jolla voidaan ratkaista polynomiyhtälöt, jotka ovat muotoa , missä .

Kaavan johdon idea

Neljännen asteen yhtälön ratkaisukaava on varsin pitkä, joten esitetään vain idea, jolla kaavaan päädytään. Aluksi yhtälöön tehdään sopiva muotoa  oleva sijoitus, jolloin kolmannen asteen termin kerroin häviää. Lisätään nyt yhtälöön puolittain termejä siten, että yhtälön vasen puoli voidaan tulkita olevan neliö muotoa . Lisätään tämän jälkeen puolittain yhtälön molemmille puolille termejä siten, että yhtälön vasen puoli voidaan tulkita neliöksi , missä y on tuntematon suure. Kiinnitetään nyt y:n arvo sellaiseksi, että yhtälön oikealla puolella oleva trinomi tulee neliöksi. Tämä saadaan, kun ratkaistaan yhtälön oikealla puolella olevan lausekkeen nollakohdat y:n suhteen. Tämä on mahdollista, sillä saatu yhtälö on kolmatta astetta, ja sille on kehitetty ratkaisukaava. Nyt y:n arvo voidaan sijoittaa alkuperäiseen yhtälöön, ja ottaa yhtälöstä puolittain neliöjuuri. Saatu yhtälö on toista astetta, joten ratkaisemalla tämä yhtälö saadaan selville alkuperäisen yhtälön juuret.

Katso myös

Bikvadraattinen yhtälö

Aiheesta muualla

Ohjelma, joka antaa 2., 3. ja 4. asteen yhtälön ratkaisut, kun siihen syötetään kertoimet

Algebra
Algoritmit
Yhtälöt
Jyrki (televisio-ohjelma)

Jyrki (tyyliteltynä JYRK:.) oli Suomessa MTV3-kanavalla 1995–2001 lähetetty suomalainen, populaarimusiikkiaiheinen, nuorille suunnattu iltapäiväohjelma. Ohjelman idea tuli Kanadasta CHUM-yhtiön MuchMusic-kanavasta, jonka materiaalia Jyrki myös lainasi ja jonka kanssa konseptia kehitettiin. Ohjelman ensimmäinen tuottaja Marko Kulmala on kertonut, että Jyrki-nimi syntyi Heikki Silvennoisen tyttären ideasta miestenlehden nimeksi. Jyrkiä tuotti Funny-Films.

Jyrkin ensimmäinen lähetys oli 1. syyskuuta 1995, ja suoraa lähetystä lähetettiin näkyvällä paikalla Helsingin Lasipalatsissa olleesta studiosta viisi kertaa viikossa, puolitoista tuntia kerrallaan. Lasipalatsin ollessa remontissa ohjelma lähetettiin Kalevankadulta. Ohjelman rungon muodostivat musiikkivideot ja artistihaastattelut. Jyrkin viimeinen lähetys oli 21. joulukuuta 2001. Ohjelmia tehtiin kaikkiaan 2 901 ja niissä esitettiin joka vuosi noin 4 000 musiikkivideota. Ensimmäinen Jyrkissä esitetty musiikkivideo oli Veikko Lavin "Löysin rantein". Loppuaikoina vuosina 2000–2001 ohjelmaa esitettiin myös TVTV!-kanavalla (nykyisin Sub).

Jyrkin rinnalle syntyi tanssimusiikin erikoislähetys Jyrki Electric Circus, yhteen artistiin kerrallaan keskittynyt Intimate & Interactive, videolista Jyrki Countdown, ulkomaisia artistihaastatteluja sisältänyt Jyrki Spotlight, vanhempia musiikkivideoita ja haastatteluja esittänyt Jyrki+, elokuviin keskittynyt Jyrki Goes Movies sekä livemusiikkia esittänyt Live@Jyrki. Myös perinteikkään rockin SM-kilpailun nimeksi vaihdettiin "Jyrki Hit Challenge". Jyrki Video Awards -juhla puolestaan palkitsi vuosina 1997–2001 vuoden parhaita musiikintekijöitä ja musiikkivideoita.

Jyrki oli myös mukana järjestämässä bileitä. "Jyrki Sähkösirkus" -tapahtumia oli ympäri Suomen. Myös kaksi kokoelma-CD-levyä julkaistiin: Jyrki Electric Circus ja Jyrki Electric Circus 2.

Ohjelma toi julkisuuteen useita uusia kasvoja. Juontajia olivat muun muassa Mikko Silvennoinen, Marika Makaroff, Raymond Ebanks, Vera Olsson, Jaana Pelkonen, Mikko "Peltsi" Peltola, Katja Ståhl, Sami Juola, Micaela Metso, Veeti Kallio, Olli "Molli-Olli" Oikarinen, Ville Toivonen, Minna O (Ojala/Ottavainen), Joonas Hytönen, Tiina Kylmälä, Heta Hyttinen, Tea Khalifa, Jussi Heikelä sekä toimituspäällikkö Antti "Pizza" Pekkarinen.

Joulukuusta 2005 lähtien Pan Vision alkoi julkaista DVD:llä Jyrkin parhaita haastatteluja ja live-esityksiä nimellä Jyrki: Lost Tapes. Sarjaa oli suunniteltu julkaistavaksi kuuden osan verran, mutta sarjan tuotanto lopetettiin kolmannen osan jälkeen, joista viimeinen sisälsi live-esityksiä syksystä 1997 kevääseen 1998.

Lähteet

Kirjallisuutta

Katso myös 

 MTV (televisiokanava)

Aiheesta muualla

 archive.org - Jyrki

Musiikkiohjelmat
1990-luvun suomalaiset televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Joystick

Joystick tai sauvaohjain on tietokoneen oheislaite, jota käytetään usein muun muassa tietokonepelien pelaamiseen, joskin niillä on myös useita hyötykäyttökohteita. Joystick koostuu kädessä pidettävästä tai sormella liikuteltavasta sauvasta ja jonkinlaisesta tukevasta pohjaosasta, tai se voi olla integroitu muihinkin laitteisiin. Laite lähettää tiedon sauvan kallistuskulmasta tietokoneelle. Lisäksi joystickeissä on myös yleensä painonäppäimiä (ns. ”tulitusnäppäimiä”), joita käytetään eri toimintojen laukaisemiseen.

Joystickejä on yleensä kahdenlaisia. Digitaaliset joystickit pystyvät havaitsemaan vain tietyt suunnat, yleensä lepotilan ja pysty- ja vaakatasolta äärisuunnat, mahdollistaen näin lepotilan lisäksi kahdeksan suunnan havaitsemisen. Monet digitaaliset joystickit pohjautuvat joko liuska- tai mikrokytkimiin. Analogiset joystickit pohjautuvat yleensä joko optiseen havainnointiin tai potentiometreihin ja pystyvät kertomaan sauvan kallistuskulman lepokohtaan verrattuna hyvinkin tarkasti.

Näinä päivinä joystickeja tietokoneen ohjaimina on pääasiassa kahdenlaisia: varsinaiset joystickit, jotka koostuvat ohjainsauvasta ja jalustasta, sekä pelikonsoleissa käytetyissä pad-ohjaimissa, jotka sisältävät yleensä digitaalisen suuntaohjaimen (esimerkiksi ns. ristiohjaimen) sekä yhden tai useampia pieniä analogisia joystickejä.

Useissa 8-bittisen aikakauden kotitietokoneissa peliohjaimet liitettiin Atari 2600:n kanssa yhteensopivalla 9-piikkisellä D-liittimellä (Atari-liitin). IBM PC -yhteensopivissa tietokoneissa käytettiin aluksi 15-piikkistä joystick-porttia. Nykyisin ohjaimissa on siirrytty käyttämään USB-liittimiä.

Joystickeja löytyy myös koneista, kuten nosturista tai traktorin etukuormaajasta. Myös useissa lentokoneissa on samantyyppinen ohjain, minkä takia Joystickiä käytetään monesti lentokonesimulaattoreissa.

Katso myös 
 Videopeliohjain

Videopeliohjaimet
Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Bosnia-Hertsegovinan federaatio

Bosnia-Hertsegovinan federaatio (myös Bosnia ja Hertsegovinan federaatio; bosniaksi ja , ) on valtaosin bosniakkien ja kroaattien asuttama poliittinen entiteetti, joka muodostaa yhdessä Serbitasavallan kanssa Bosnia-Hertsegovinan valtion. Federaation pinta-ala on 26 110 km² ja asukasluku 3 045 000. Sen pääkaupunki, kuten myös koko Bosnia ja Hertsegovinan pääkaupunki, on Sarajevo.

Federaatio jakautuu kymmeneen kantoniin, jotka ovat Una-Sana, Posavina, Tuzla, Zenica-Doboj, Bosnian Podrinje, Keski-Bosnia, Hertsegovina-Neretva, Länsi-Hertsegovina, Sarajevo ja Kantoni 10 (paikallishallitus käyttää nimitystä Hertseg-Bosnia). Kantonien asema on hyvin itsenäinen, niillä on omat lainsäädäntö- ja hallintoelimet. Kantonit on jaettu edelleen 79 kuntaan.

Kantoneista Una-Sana, Tuzla, Zenica-Doboj, Bosnia-Podrinje ja Sarajevo ovat bosniakkienemmistöisiä; Posavina, Länsi-Hertsegovina ja Kantoni 10 kroaattienemmistöisiä sekä Keski-Bosnia ja Hertsegovina-Neretva monietnisiä.

Politiikka ja yhteiskunta 

Federaatiolla on oma hallitus, presidentti, parlamentti, tullilaitos, poliisivoimat, kaksi postilaitosta ja lentoyhtiö (BH Airlines). Sillä on myös oma armeija, Vojska Federacije Bosne i Hercegovine, joka on tosin valtiollisen puolustusministeriön hallinnassa. 

Bosnia-Hertsegovinan federaatiossa on kaksikamarinen parlamentti, parlamenttikokous. Ylähuoneessa eli kansainhuoneessa on 58 jäsentä, joiden valitsijoina ovat kymmenen kantonin parlamentit. Jäsenistä 17 edustaa bosniakkeja, 17 kroaatteja, 17 serbejä ja 7 muita kansallisuuksia. Edustajainhuoneessa on 98 jäsentä, jotka valitaan suoraan avoimilta listoilta vaalipiireistä. Federaation presidentti on Živko Budimir (vuodesta 2011) ja pääministeri Nermin Nikšić (kesäkuusta 2011).

Vaakuna ja lippu 

Bosnia-Hertsegovinan federaatiolla oli oma vaakuna ja lippu vuoteen 2007 saakka.
Vuonna 2006 Bosnia-Hertsegovinan perustuslakituomioistuin päätti, että federaation ja Serbitasavallan omat vaakunat ja liput (ja kansallislaulut) erottelivat kansanryhmiä, ja vuonna 2007 kielsi niiden käytön.

Vaakunan kilpi oli jaettu kahteen osaan. Ylhäällä olevaan kenttään oli kuvattu vihreä vaakunakilpi, jossa kultainen vaakunalilja (symboloi bosniakkeja) ja vaakunakilpi, jossa puna-valkoinen šakkiruutu-kuvio (symboloi kroaatteja). Alle olevaan siniseen kenttään oli kuvattu kymmenen hopeista tähteä, jotka symboloivat Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmentä kantonia ja viittasivat myös Euroopan unioniin.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Bosnia-Hertsegovinan federaation parlamentin kotisivut  (bosn.) (kroa.) (serb.)
 Bosnia-Hertsegovinan federaation hallituksen kotisivut (bosn.) (kroa.) (serb.)  

Bosnia ja Hertsegovina