joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pankkikriisi

Pankkikriisi on tilanne, jossa pankki tai useampi pankki samaan aikaan ajautuu maksukyvyttömyyteen tai pankista pakenee suuret määrät talletuksia. Kun aiemmin pankkikriiseissä valtio tai keskuspankki on joutunut ottamaan pankille kuuluvia vastuita ja mahdollisesti koko pankin hallintaansa, nykyään pankkikriisejä Suomessa ratkaisee Rahoitusvakausvirasto (RVV) ja Euroopassa Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) erillisten kriisinratkaisumekanismien avulla. Yleinen talletuspako ja talletusten menettäminen voivat aiheuttaa yllättäviä kerrannaisvaikutuksia.

Pankkikriisit liittyvät yleensä lamaan tai muuhun kriisiin, joka laukaisee luottotappioaallon. Pankkikriisin on usein katsottu aiheutuneen holtittomasta luotonannosta. Lähes puoleen pankkikriiseistä liittyy myös valuuttakriisi. Myös mittavat likviditeettioperaatiot ovat kriiseille tyypillisiä. Pankkikriisien nettokustannukset ovat yleensä mittavia, keskimäärin 13,3 prosenttia bruttokansantuotteesta.

Kansainvälinen valuuttarahasto IMF on laskenut 124 eri pankkikriisiä vuodesta 1980 vuoteen 2008. Luottoluokitusyhtiö Moody´s on selvityksessään vuodelta 2008 löytänyt viime vuosikymmeniltä 26 pankkikriisiä, joista ulospääsemiseen on tarvittu joko keskuspankin tai valtiovarainministeriön apua. Yhdeksän kriiseistä sattui rikkaissa teollisuusmaissa.

Pankkikriisi on muuttunut globaaliksi ongelmaksi. Se heijastaa koko maailman rahoitusmarkkinoilla kytevää kriisiä. Myös Kiinan ja Intian tapaiset kehittyvät taloudet ovat vaaravyöhykkeessä.

Viime vuosikymmenten tunnettuja pankkikriisejä 
 Argentiinan pankkikriisi 1999–2002
 Australian pankkikriisi 1989–1992
 Britannian pankkikriisi 2008–2009
 Dominikaanisen tasavallan pankkikriisi 2003
 Espanjan pankkikriisi 1977–1985
 Finanssikriisi 2007–2009
 Indonesian pankkikriisi
Islannin finanssikriisi 2008–2011
 Japanin pankkikriisi 1990-luvun alku – 2002
 Norjan pankkikriisi 1990–1993
 Ranskan pankkikriisi 1994–1995
 Ruotsin pankkikriisi 1991–1993
 Subprime-kriisi 2007–2009
Venäjän vuoden 1998 talouskriisi 1988
 Suomen pankkikriisi 1991–1994
 Uuden-Seelannin pankkikriisi 1987–1990
 Yhdysvaltain säästöpankkikriisi 1988–1991,

Katso myös 
 Luettelo lamoista ja taantumista
 Suhdannevaihtelu
 Taantuma

Lähteet 

Pankkitoimi
Talouskriisit
Zeoliitti

Zeoliiteilla tarkoitetaan alumiinisilikaateista koostuvien huokoisten mineraalien ryhmää. Zeoliitteja käytetään laajalti teollisuudessa missä niillä on monia käyttötarkoituksia kuten suodatus, hajun poisto, molekyyliseulat ja tunnetuimpana veden pehmennys. 

Zeoliittien ryhmä on suosittu mineraalien keräilijöiden keskuudessa sillä niiden joukossa on useita kauniita, harvinaisia tai kiderakenteeltaan erikoisia mineraaleja. Zeoliitteja on luokiteltu esiintyvän yhteensä 229 erilaista.

Zeoliittia kutsutaan myös keinotekoiseksi saveksi. Pyykinpesukoneen pesuaineissa zeoliittia voi olla jopa 30 prosenttia vedenpehmennysaineena.

Zeoliittia alettiin lisätä pyykinpesuaineisiin korvaamaan fosfaatteja, koska fosfaatit rehevöittävät vesistöjä. Koska ne pölisevät pyykin kuivuttua, hengitettyjen hiukkasten terveellisyydestä on esitetty epäilyksiä.

Zeoliittiryhmän mineraalit 

Zeoliittimineraalit perheittäin:

1) Analsiimit :
 Analsiimi (Si-Al-Na-hydraatti)
 Pollusiitti (Si-Al-Cs-Na-hydraatti)
 Wairakiitti (Si-Al-Ca-Na-hydraatti) 
 Bellbergiitti (Si-Al-K-Ba-Sr-Na-hydraatti) 
 Bikitaiitti (Si-Al-Li-hydraatti)
 Boggsiitti (Si-Al-Ca-Na-hydraatti)
 Brewsteriitti (Si-Al-Sr-Ba-Na-Ca-hydraatti)

2) Kabasiitit :
 Kabasiitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Willhendersoniitti (Si-Al-K-Ca-hydraatti)
 Cowlesiitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Dachiardiitti (Si-Al-Ca-Na-K-hydraatti)
 Edingtoniitti (Si-Al-Ba-Ca-hydraatti)
 Epistilbiitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Erioniitti (Si-Al-Na-K-Ca-hydraatti)
 Faujasiitti (Si-Al-Na-Ca-Mg-hydraatti)
 Ferrieriitti (Si-Al-Na-K-Mg-Ca-hydraatti)
 Herscheliitti (Si-Al-Na-K-Ca-hydraatti)

3) Gismondiinit :
 Amisiitti (Si-Al-K-Na-hydraatti) 
 Garroniitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Gismondiini (Si-Al-Ba-Ca-hydraatti) 
 Gobbinsiitti (Si-Al-Na-K-Ca-hydraatti)
 Gmeliniitti (Si-Al-Na-Ca-hydraatti)
 Gonnardiitti (Si-Al-Na-Ca-hydraatti)
 Goosecreekiitti (Si-Al-Ca-hydraatti) 

4) Harmotomit :
 Harmotomi (Si-Al-Ba-K-hydraatti)
 Phillipsiitti (Si-Al-K-Na-Ca-hydraatti)
 Wellsiitti (Si-Al-Ba-Ca-K-hydraatti)

5) Heulandiitit :
 Clinoptiloliitti (Si-Al-Na-K-Ca-hydraatti)
 Heulandiitti (Si-Al-Na-Ca-hydraatti)
 Laumontiitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Leviini (Si-Al-Ca-Na-K-hydraatti)
 Mazziitti (Si-Al-K-Na-Mg-Ca-hydraatti)
 Merlinoiitti (Si-Al-K-Na-Ca-Ba-hydraatti)
 Montesommaiitti (Si-Al-K-Na-hydraatti)
 Mordeniitti (Si-Al-Na-K-Ca-hydraatti)
 Maricopaiitti (Si-Al-Pb-Ca-hydraatti)

6) Natroliitit :
 Mesoliitti (Si-Al-Na-Ca-hydraatti)
 Natroliitti (Si-Al-Na-hydraatti)
 Scolesiitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Offretiitti (Si-Al-Ca-K-Mg-hydraatti)
 Paranatroliitti (Si-Al-Na-hydraatti)
 Paulingiitti (Si-Al-K-Ca-Na-Ba-hydraatti)
 Perlialiitti (Si-Al-K-Na-Ca-Sr-hydraatti)

7) Stilbiitit :
 Barreriitti (Si-Al-Na-K-Ca-hydraatti)
 Stilbiitti (Si-Al-Na-Ca-hydraatti)
 Stelleriitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Thomsoniitti (Si-Al-Na-Ca-hydraatti)
 Tschernichiitti (Si-Al-Ca-hydraatti)
 Yugawaraliitti (Si-Al-Ca-hydraatti)

8) Luokittelemattomat :
 Natriumdachiardiitti
 Tetranatroliitti

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Zeoliitti pyykinpesuaineissa  Teknokemian yhdistys
Mindat: Zeolite Group 

Silikaattimineraalit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Virve

Virve voi tarkoittaa seuraavia:

 Virve, naisen etunimi
 Virve, Suomen viranomaisradioverkko

Sukunimenä
 Kihnu Virve (s. 1928), virolainen kansanlaulaja ja säveltäjä

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Etikkahappo

Etikkahappo eli etaanihappo on karboksyylihappo, jossa on yksi karboksyyliryhmä. Se on kirkasta, pistävän hajuista, syövyttävää veteen sekoittuvaa nestettä. Etikkahapon rakennekaava on CH3COOH ja kemiallinen kaava C2H4O2.  Etikkahappo on heikko monoproottinen happo, jonka happovakio on 1,75 × 10-5 (pKa 4,75). Sen konjugaattiemäs  on asetaatti-ioni (CH3COO−). Kotitaloudessa käytettävä etikka on etikka­hapon laimea liuos.. Vedetöntä tai yli 80-massaprosenttista etikkahappoliuosta sanotaan jääetikaksi. Vedetön etikkahappo kiteytyy jo 16,7 °C:ssa eli vain vähän alle huoneenlämpötilan. Etikkahapon moolimassa on 60,1 g/mol, sulamispiste 16,7 °C, kiehumispiste 118 °C, tiheys (20 °C:ssa) 1,05 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 39 °C c.c., itsesyttymislämpötila 427 °C ja CAS-numero 64–19–7. Etikkahapon suoloja ja estereitä nimitetään asetaateiksi.

Etikkahappo on tärkeimpiä kemianteollisuuden raaka-aineita. Sitä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena (E260), monien lääkeaineiden (kuten aspiriinin), hajuaineiden, painovärien, muovien, selluloosa-asetaatin, pehmitinaineiden ja asetaattikuitujen valmistukseen. Suomessa etikkahappoa käytetään muun muassa seuraavien kemikaalien valmistukseen: karboksimetyyliselluloosa (CMC), peretikkahappo (C2H4O3) ja kloorietikkahappo (C2H3ClO2).

Etikkahappoa valmistetaan hapettamalla etanolia synteettisesti tai etikkahappobakteerien avulla. Reaktioyhtälö on
CH3CH2OH + O2 → CH3COOH + H2O.

Nykyisin etikkahappoa valmistetaan myös hiilivetyjä, esimerkiksi butaania hapettamalla, sekä kalsiumkarbidista. Puun kuivatislaustuote sisältää etikkahappoa noin 50 %. Etikkahappoa esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Etikkahappopitoisuutta mitataan asetometrillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Onnettomuuden vaaraa aiheuttavat aineet -turvallisuusohjeet: Etikkahappo
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Etikkahappo
PubChem: Acetic acid 
Human Metabolome Database: Acetic acid 
DrugBank: Acetic acid 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Acetic acid 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acetic acid 
Pherobase: Floral Compound - acetic acid 
Pherobase: Semiochemical - acetic acid 

Karboksyylihapot
Säilöntäaineet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Psykoakustiikka

Psykoakustiikka tutkii kuuloa psykofyysisillä kokeilla. Psykoakustiikassa tutkitaan äänen aiheuttamaa vastetta kuulossa epäsuorasti havainnoimalla eikä suorilla fysiologisilla mittauksilla. Psykoakustiikan avulla on löydetty monia lainalaisuuksia ja koneistoja, joilla kuulo toimii, mutta se ei selvitä kovin matalalla tasolla kuulon toimintaa. Kuulo on kuitenkin niin monimutkainen asia, että psykoakustiikan avulla saadaan tärkeitä tuloksia, joita voidaan soveltaa monilla eri aloilla (esimerkiksi äänenpakkaus) – fysiologisella tasolla vastaavanlaajuisten tulosten saaminen ei ole vielä mahdollista, koska aivojen toimintaa ei tunneta riittävän hyvin. Fysiologinen tutkimus kuitenkin täydentää ja varmentaa tiettyjä havaintoja psykoakustiikassa.

Psykoakustisia käsitteitä ovat muun muassa peittoilmiö, äänekkyys, äänekkyystaso, äänenkorkeus, aistittu dissonanssi ja äänenväri.

Katso myös 
Akustiikka

Lähteet

Kirjallisuutta

 

 

 

Akustiikka
Psykologia
Skandinavia

Skandinavia tarkoittaa suomen kielessä ensisijaisesti Pohjois-Euroopan aluetta, joka käsittää Ruotsin ja Norjan, usein myös Tanskan.

Skandinavian maista puhuttaessa myös Islanti luetaan joskus mukaan. Joissain muissa kielissä kuin suomen kielessä Skandinaviaan kuuluvaksi voidaan käsittää Islannin lisäksi myös Suomi, jolloin Skandinavia on Pohjoismaiden synonyymi.

Katso myös
 Skandinavian niemimaa
 Fennoskandia
 Pohjoismaat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pohjoismaat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Maanantai

Maanantai (lyhenne ma tai maan.) on sunnuntain ja tiistain väliin jäävä viikonpäivä.

ISO 8601 -standardin mukaan maanantai on viikon ensimmäinen päivä ja useimmiten myös työviikon ensimmäinen päivä. Juutalaisessa traditiossa se on viikon toinen päivä.

Suomessa maanantaista tuli viikon ensimmäinen päivä vuoden 1973 alussa, kun Suomessa siirryttiin kansainvälisen standardin mukaiseen viikkonumerointiin. Aikaisemmin viikon oli katsottu alkavan sunnuntaista.

Maanantai muissa kielissä
Sanan ”maanantai” etymologia on muinaisskandinaavisessa sanassa mánandagr, kuupäivä. Maanantai on useissa muissakin kielissä kuun päivä. Latinan kielellä se on Dies lunae, englannin kielellä Monday (muinaisenglanti: Mōnandæg) ja ranskan kielellä lundi (latinan kuuta tarkoittavasta sanasta luna). Myös japaniksi maanantai on kuun (月) päivä (月曜日, getsuyōbi). 

Venäjällä ja Virossa maanantaita on jo vanhastaan pidetty viikon ensimmäisenä päivänä. Venäjän kielellä maanantai on понеде́льник, ’pyhän jälkeinen päivä’, ja viron kielellä esmaspäev, ’ensimmäinen päivä’.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viikonpäivät
Seulonnan keskeiset artikkelit
Roskapankki

Roskapankki on kansanomainen nimitys omaisuudenhoitoyhtiölle, johon siirretään pankkien yliarvostettuja omaisuuseriä hoitoa ja myyntiä varten. Roskapankin tarkoituksena on turvata pankkien normaali lainananto.

Käytännössä roskapankki ostaa liikepankilta ongelmaluotot ja omaisuuden, jotka on yliarvostettu pankin taseessa ja joita kukaan muu ei halua pankilta ostaa. Hinta on yleensä varsin alhainen ja ostomenettelyssä voidaan käyttää esimerkiksi käänteistä huutokauppaa. Roskapankki pyrkii pidemmän ajan kuluessa saamaan rahaa luotoista erilaisilla maksujärjestelyillä tai realisoimalla ostettua omaisuutta ja lainojen vakuutena olevaa omaisuutta. Roskapankkijärjestelyllä pyritään vakauttamaan liikepankin rahatilannetta siten, että liikepankin konkurssi vältetään.

Historia 
Yhdysvalloissa perustettiin 1980-luvun säästöpankkikriisin takia Resolution Trust -roskapankki.

Roskapankin perustaminen Suomeen 
Suomeen roskapankkeja perustettiin Yhdysvaltain mallin innoittamana hoitamaan 1990-luvun alun lamaa ja pankkikriisiä. Näihin omaisuudenhoitoyhtiöihin siirretään pankkien luotonannon erittäin riskipitoiset osat eli niin kutsutut ongelmaluotot (pahimmat luottotappiot ja niiden vakuuksina olevat kiinteistöt). Suomen lama-ajan pankkikriisissä veronmaksajat käytännössä maksoivat luottotappiot pankkitukena.

Tunnetuin roskapankki Suomessa oli Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal, joka perustettiin 18. marraskuuta 1993 hallinnoimaan Suomen Säästöpankki – SSP Oy:n järjestämättömiä ja muita luottoja sekä realisoimaan sen kiinteistöomaisuutta ja muuta omaisuutta.

Subprime-kriisi 
Subprime-kriisin takia Yhdysvaltain edustajainhuone hyväksyi suunnitelman roskapankin perustamisesta 3. lokakuuta 2008 äänin 263–171. Suunnitelma oli kaatunut 29. syyskuuta 2008 äänin 228–205, mikä sai Dow Jones -osakeindeksin laskemaan yhden päivän aikana ennätykselliset 778 pistettä eli seitsemän prosenttia.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 (29.9.2008)
 (3.10.2008)

Pankkitoimi
Luuttu

Luuttu on näppäilemällä soitettava kielisoitin. Sille ovat tyypillisiä lyhyt kaula ja pyöreä, hyvin syvä kaikukoppa sekä verraten pieni kaikuaukko, joka vaikuttaa soittimen dynamiikkaan ja resonanssiin. Luuttu, joka kehitettiin keskiajalla, on saanut alkuperänsä Lähi-idässä keksitystä samankaltaisesta soittimesta. Barokkiluutun tunnistaa leveästä otelaudasta, renessanssin aikana otelauta oli kapeampi.

Historia 
Luuttu kulkeutui Eurooppaan Lähi-idästä joko ristiretkeläisten aiheuttaman väestöliikkeen tai kaupankäynnin kautta. Keskiajalla luutut olivat pieniä, 4- tai 5-kielisiä soittimia, joita näppäiltiin sulan tyvellä. Renessanssin aikana kieliä lisättiin ja luuttua soitettiin sormin. Samalla myös kehitettiin erikokoisia luuttuja eri äänialueineen. Luuttumusiikki oli aikakaudella hyvinkin suosittua, ja soittimelle sävellettiin paljon teoksia. 1500–1600-lukujen vaihdetta kutsutaan usein englantilaisen luuttumusiikin kultakaudeksi muun muassa John Johnsonin ja John Dowlandin teoksien ansiosta.

Barokin myötä luuttu siirtyi yhä enemmän taustasoittimeksi, kunnes sen lopulta korvasivat lähinnä erilaiset kosketinsoittimet kuten cembalo ja myöhemmin piano. Barokinajalta on kuitenkin joitakin luuttumusiikin keskeisiä teoksia kuten Johann Sebastian Bachin kuusi luuttusarjaa ja Antonio Vivaldin luuttukonsertot. Luuttu katosi länsimaisesta soitinperinteestä lähes kokonaan. 1900-luvun alussa heräsi kiinnostus historialliseen musiikkiin ja myös luuttuun.

Aiheesta muualla 

 Lyhyesti luuttujen eri tyypeistä

Sormintasoittimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
MiniDisc

MiniDisc (MD) on magneto-optinen tallennusväline, jota voidaan lukea valolla. Ensimmäiset MD-soittimet julkistettiin vuonna 1992. MD:ssä käytetään ATRAC-koodausta, joka poistaa musiikista äänet, joita ihmiskorva ei normaalikäytössä kuule, eli se on häviöllinen pakkaustekniikka. Näin ollen musiikkia saadaan mahtumaan yhdelle pienelle 140 megatavun suuruiselle levylle huomattavan paljon. MD:n kehittäjiä ovat Sony ja TDK. 

MiniDisc-soitinten valmistus on lopetettu edullisempien ja käyttäjäystävällisempien MP3-soittimien yleistymisen takia, ja Sony toimitti viimeisen MiniDisc-soittimensa syyskuussa 2011.

Ensimmäinen MiniDiscinä julkaistu albumi on Mariah Careyn Emotions-albumi. Ensimmäinen MiniDiscinä julkaistu suomalainen albumi on Neon 2-yhtyeen Rivien välistä.

Yleistä 
MiniDisc-laitteita on neljää eri päätyyppiä. Kannettavia MD-soittimia on niiden pienen koon takia helppo kuunnella ja pitää mukana esim. kävellessä, juostessa, pyöräillessä jne. Kalliimmissa kannettavissa MD-soittimissa on MD-levyjen pelkän toiston lisäksi myös tallennusominaisuus. Autosoittimena MD-laite vastaa lähes täysin normaalia auton CD-soitinta. Kotikäyttöön on valmistettu sekä yhdistelmälaitteistoja (joissa on useimmiten sekä MD- että CD-soitin, radio, vahvistin ja kaiuttimet) että erillisiä HiFi-vahvistimeen liitettäviä MD-soittimia.

MD-Data-levyä voidaan käyttää myös moniraitaäänitykseen. Kahdeksaa yhtäaikaista raitaa tallentavia laitteita on valmistanut ainakin Yamaha.

Uusimmissa NetMD-soittimissa soittimeen voidaan siirtää musiikkia tietokoneelta. Musiikkia ei kuitenkaan voi siirtää takaisin tietokoneelle soittimessa olevan eston takia. Musiikki siirretään käyttäen SonicStage-ohjelmistoa ja Sonyn omaa tiedonsiirtoprotokollaa. Protokolla on jo lähes kokonaan saatu dokumentoitua, mutta tiedostojen siirtäminen NetMD-laitteeseen esimerkiksi libnetmd-kirjastoa käyttäen ei vielä onnistu.

Hi-MD 
Perusmallisesta MiniDisc-formaatista on kehitetty myös uudempi Hi-MD-versio. Formaatin suurin levytallennuskapasiteetti on yksi gigatavu Hi-MD-levyjä käyttämällä. Hi-MD-soittimilla käyttäjä voi tallentaa äänimateriaalia ATRAC-pakkauksen lisäksi lineaarisena PCM-koodauksella ja siirtää sitä tietokoneelle jatkokäsittelyä varten. Sen lisäksi Hi-MD-soittimilla voidaan Hi-MD- ja MiniDisc-levyjä käyttää USB-liitännän avulla tiedostojen massamuistina samaan tapaan kuin muistikortteja.

Katso myös 
 CD-levy
 DVD
 Hi-MD
 MP3

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Minidisc Frequently Asked Questions 
 libnetmd. 
 NetMD-protokollan dokumentaatio. 

Digitaaliset tallennusvälineet
Viihde-elektroniikka
Sony
Sotilasjuntta

Sotilasjuntta (< esp. junta, ’johtoryhmä’ tai ’johtokunta’) on hallitusvaltaa käsissään pitävä sotilaiden ryhmä. Sotilasjunttia on sotilasdiktatuureissa.

Tunnettuja sotilasjunttia 
Argentiinan sotilasjuntta (1976–1982)
Chilen sotilasjuntta (1973–1990)
Derg Etiopiassa (1974–1991) 
Haitin sotilasjuntta (1991–1994)
Kansallinen pelastusjuntta Portugalissa (1974–1975)
Kreikan sotilasjuntta (1967–1974) 
Mauritanian sotilasjuntta (2008–2009)
Myanmarin sotilasjuntta (1988–2011)
Korean sotilasjuntta (1945–1946)

Epäonnistuneita sotilasjunttia 
Algerin vallankaappaus (1961)

Lähteet

Valtionhallinto
Viola da gamba

Viola da gamba on jousisoitinperhe, jonka eri kokoisia soittimia pidetään polvien välissä. Viola da gambassa on tavallisimmillaan kuusi kieltä (ranskalaisessa bassogambassa seitsemän), jotka viritetään kitaran tavoin kvartteihin ja terssiin.


Viuluperheestä se eroaa muutamin tavoin; siinä on otenauhat puolisävelaskelten välein ja C-kirjaimen muotoiset ääniaukot. Myös sen jousta pidetään kämmen pois- tai ulospäin käännettynä kuten kontrabassoa soitettaessa. Viola da gamba oli suosittu soitin 1600- ja 1700-luvuilla, mutta jäi vähitellen pois käytöstä 1700-luvun loppupuolella. Alussa gamba oli continuosoitin, mutta sille on myös solistisia teoksia. Nykyisen ulkomuotonsa se sai jo 1400-luvulla. Nyttemmin vanhan musiikin esittäjät ovat elvyttäneet gambansoittoa. Muun muassa Johann Sebastian Bach ja Marin Marais sävelsivät musiikkia tälle soittimelle. Gamban ääni on hiljaisempi kuin esimerkiksi sellon. Toisaalta gambassa on enemmän yläsäveliä, joten sen ääni on täyteläisempi.

Sibelius-Akatemiassa ja monissa muissa eurooppalaissa musiikkikorkeakouluissa voi nykyisin opiskella myös viola da gamban soittoa.

Yleisesti luullaan gamban olevan sukua lähinnä viululle ja sellolle, mutta todellisuudessa se on enemmän sukua muun muassa kitaralle. Kontrabasso on bassogamban moderni jälkeläinen, eikä sekään siis kuulu viuluperheeseen.

Pardessus de viole 
Pardessus de viole on pienin ja korkeaäänisin gamba. Siinä on joko viisi tai kuusi kieltä. Kaikukopan pituus on noin 300–330 mm eli hieman viulua pienempi. Viisikielisen viritys on g – d1 – a1 – d2 – g2, kuusikielisen g – c1 – e1 – a1 – d2 – g2.

Diskanttigamba 
Koko on viulun ja alttoviulun väliltä, kaikukoppa n. 335–390 mm. Viritys d – g – c1 – e1 – a1 – d2.

Alttogamba
Noin 430–450 mm. Alttogamba on hieman alttoviulua isompi. Viritys A – d – g – h – e1 – a1.

Tenorigamba 
Noin 480–550 mm. Viritys G – c – f – a – d1 – g1.

Bassogamba 
Kooltaan selloa vastaava, kieliä 6 tai 7. Viritys D – G – c – e – a – d1, seitsemännen kielen A1.

Violone (kontrabassogamba) 
Hieman kontrabassoa pienempi, koppa hieman yli tai alle 1 000 mm, viritys bassogambaa oktaavia matalampi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

  
 
 
 
 
 Gamba . Pirkanmaan musiikkiopisto.

 Jousisoittimet
Viihde-elektroniikka

Viihde-elektroniikka on yleisnimitys nykyaikaisille kuvaa ja ääntä välittäville ja tallentaville sekä sähköisesti tietoa käsitteleville laitteille. Viihde-elektroniikkaan lasketaan yleisesti ottaen kuuluvaksi televisiot, radiot, videot, DVD-laitteet, pelikonsolit, viritinvahvistimet, CD-soittimet, kasettidekit, virittimet, digiboksit, satelliittivirittimet, yms. kuluttajan käyttämät elektroniset laitteet.

Ammattielektroniikkaan taas katsotaan kuuluvan tiedonsiirron runkoliikenne kuten satelliittiyhteydet, nopeat (Gbit/s-Tbit/s) kansainväliset tai mannertenväliset yhteydet.
Yleistäen voi sanoa, että raskas elektroniikka on hupielektroniikan alusta.

Käytännössä kaikki kotitalouksiin tarkoitetut elektroniset laitteet, jotka eivät ole puhtaasti hyötykäyttöön tarkoitettuja kodinkoneita, ovat viihde-elektroniikkaa. Myös matkapuhelimia voidaan pitää viihde-elektroniikkana niiden viihteellisten ominaisuuksien ansiosta. Esimerkiksi Nokia N-Gage on käytännössä kannettava pelilaite, jolla voi soittaa puheluita. Useimmilla viihde-elektroniikkaan laskettavilla laitteilla on myös paljon hyötykäyttöä; raja hyöty- ja viihdekäytön välillä on hämärä.

Viihde-elektroniikan ja sähköisen viestinnän historiaa

1800-luvulla

1900-luvulla

2000-luvulla
2000-luvun viihde-elektroniikan ja sähköisen viestinnän tapahtumia:
Internet yleistyy kotitalouksissa
Verkkokauppa yleistyy
DVD vakiinnuttaa asemansa tietokoneissa ja syrjäyttää VHS-videot
Litteät näyttöruudut (LCD ja plasma; myöhemmin LED-taustavalo) syrjäyttävät kuvaputket
Internetin langaton käyttö matkapuhelinverkon kautta yleistyy	
3G-matkapuhelimet yleistyvät

Katso myös 

Sähkön ja elektroniikan historia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Audiovisuaalinen tekniikka
Pienkone

Pienkoneella tarkoitetaan sellaista kodinkonetta, joka on siirreltävissä tai jota käytetään erilaisten tasojen päällä. Usein pienkoneet eivät ole kiinteästi tiettyyn paikkaan sidottuja, vaan niitä voidaan tarpeen vaatiessa pienellä vaivalla siirrellä paikasta toiseen ja myös siirtää väliaikaisesti muihin tiloihin säilytystä varten.

Pieniä kodinkoneita eli pienkoneita ovat:
hyötykasvikuivuri
ilmastointilaite ja muut lämpö- ja ilmankäsittelylaitteet
jäähdytyslevy
jäätelökone
kahvinkeitin
leipäkone
leivänpaahdin
mehulinko
mikroaaltouuni
monitoimikone
munankeitin
ompelukone
popcorn-kone
pussinsulkijakone
pölynimuri
riisinkeitin
sauvasekoitin
silitysrauta
sähkövatkain
vedenkeitin
voileipägrilli
yleiskone

Katso myös
Elektroniikka
Kotiautomaatio

Kodinkoneet
Katolisuus

Ilmaisulla katolinen tarkoitetaan yhtä, yhtenäistä ja alkuperäistä Kristuksen ja apostolien perustamaksi ajateltua, universaalia, yksittäisten kirkkokuntien yläpuolella olevaa, ekumeenista Kristuksen kirkkoa. Sana tulee kreikan sanasta katholikein (καθολικην), joka tarkoittaa ”yleistä”.

Roomalaiskatolinen kirkko ja ortodoksinen kirkko määrittelevät olevansa 'katolisia' kirkkoja, ja nykyisten oppineuvotteluiden jälkeen tunnustavat toisensa  katolisuuden. Myös jotkut protestanttiset kirkot määrittelevät ominaisuudekseen katolisuuden, kuten anglikaaninen kirkko ja luterilainen kirkko, mutta näillä ei ole vanhojen kirkkojen, roomalaiskatolisen ja ortodoksisen kirkon, hyväksyntää määrittelylleen.

Kristuksen kirkon eri osiin syntyi ajan mittaan erilaisia uskonkäsityksiä, joiden edustajat usein kieltäytyivät ehtoollisyhteydessä toisensa kanssa. Näin syntyi niin sanottuja skismoja, joissa oman näkemyksensä mukaan oikeaa oppia tai järjestystä edustavat paikalliskirkot erosivat toisistaan erillisiksi tunnustuskunniksi. Näistä tunnustuskunnista suurin, josta tuli Rooman (myöhemmin Länsi-Rooman) valtakunnan valtionkirkko, tunnetaan nykyisin katolisena kirkkona.

Lähteet

Aiheesta muualla 

  . Aamenesta öylättiin -sanasto.

Kristinusko
Seulonnan keskeiset artikkelit
Hovinarri

Hovinarri eli narri oli hoviin kuulunut henkilö, joka huvitti isäntäväkeä muun muassa sukkeluudellaan.

Hovinarreja on ollut länsimaissa keskiajalta uudelle ajalle asti. Narri saattoi olla joko oikeasti mielenvikainen (vrt. ) tai vain näytellä hullua. Narreja ei ollut vain kuninkaan hovissa, vaan useat aateliston edustajat ja jopa kirkonmiehet pitivät itsellään narria. Narri olikin eräänlainen statussymboli siinä missä erikoinen lemmikkikin keskiajan ja uuden ajan alun yhteiskunnassa. Mielenvikaisia henkilöitä oli myös tavallisen kansan parissa ja hekin naurattivat tavallista kansaa omilla tempuillaan ja oudolla logiikallaan. Myös ammatillisia narreja eli henkilöitä, jotka ottivat itse narrin osan, oli paljon ja he kiertelivät joko kaupungista toiseen, tai ottivat roolin vain tietyn juhlan ajaksi.

Hovissa narrien tehtävänä oli viihdyttää isäntäväkeä. Narrin repertuaariin kuului paljon erilaisia temppuja, joilla hän sai yleisönsä nauramaan. Luonnollisten hullujen eli mielenvikaisten käyttäminen narrina oli yleistä. He naurattivat yleisöään omalaatuisella puhetyylillään ja oudolla logiikallaan. He saattoivat myös tehdä paljon hullunkurisia asioita. Isäntä saattoi muun muassa kysyä narrilta jotakin asiaa ja tämän outo tai hassu selitys nauratti yleisöä. Ammatilliset narrit pyrkivät matkimaan luonnollisia narreja puhetyylillään. He myös suunnittelivat isompia esityskokonaisuuksia, joissa esimerkiksi järjestivät pilaturnajaisia. 

Narrilla oli erityinen oikeus tehdä ja sanoa sellaista, mikä muille oli paheksuttavaa tai jopa rangaistavaa. Näin ollen narri saattoi halutessaan jopa kritisoida kuninkaan tai muun mahtimiehen politiikkaa tai pilkata aatelisia, jotka kuuluivat kuninkaan hoviin. Narria saatettiin myös kurittaa sanomisistaan tai tekemisistään. Narri oli yleensä ulkoiselta olemukseltaan jotenkin poikkeava, kuten lyhytkasvuinen tai omituiseksi mielletty. Hänet puettiin usein pukuun, joka korosti hänen hulluuttaan: vihreä-keltaiseen pukuun tai muuten värikkääseen ja monenkirjavaan pukuun. Narrilla oli päässään huppu, tai aasinkorvat, jotka symboloivat hänen tyhmyyttään, sekä monesti tiukuja ja helistimiä ommeltuina vaatteisiin.

Hovinarrien perinne Englannin hovissa päättyi Kaarle I:n kuoleman myötä vuonna 1649. Muistakin Euroopan hoveista narrit hävisivät 1700-luvun aikana.

Pelikorttien jokerissa on tavallisesti narrin kuva. Helsinkiläinen jääkiekkoseura Jokerit käyttää tunnuksenaan narrin päätä.

Katso myös 
 Secretum Philosophorum

Lähteet

Aiheesta muualla 

Viihdealan ammatit
Keskiaika
Pyöveli

Pyöveli oli kuolemanrangaistuksen toimeenpanija, jonka toimenkuvaan kuului joissakin kulttuureissa  myös rikollisten kidutus, kuolleiden eläinten korjaaminen kaduilta ja itsemurhaajien hautaaminen. Pyövelin ammattia pidettiin toisinaan halveksuttavana, joten hänelle esimerkiksi määrättiin erillinen istumapaikka kirkoissa. Teloituksessa tunaroivaa pyöveliä saattoi kohdata väkijoukkojen viha ja jopa lynkkaus, varsinkin jos teloitettava oli herättänyt jonkinlaista myötätuntoa. Toisaalta pyövelin ammatin tarpeellisuus tunnustettiin. Teloitettavat tuskattomasti "parempaan maailmaan" lähettäneitä pyöveleitä kiiteltiin.

Valistusajan jälkeen kuolemanrangaistuksen toimeenpano pyrittiin inhimillistämään ja kidutuksen sijaan rangaistuksen täytäntöönpanon tuli olla nopea ja mahdollisimman tuskaton. Teloitustavoiksi vakiintuivat mestaus (usein giljotiinilla), hirttäminen ja teloittaminen ampumalla. Pyöveleistä tuli nyt myös oman alansa ammattimiehiä, ja monet pyövelit kehittivät myös teloitusmenetelmän mahdollisimman nopeaksi ja tuskattomaksi. 

Monissa maissa pyövelin ammatti periytyi sukupolvesta toiseen. Mm. Isossa-Britanniassa Pierrepointin suku on tunnettu kolmesta pyövelistään, Henry Pierrepoint, Thomas Pierrepoint ja Albert Pierrepoint.

Ranskan kuuluisin pyövelisuku oli Sansonit. Nämä miehet – isä Charles-Henri, poika Henri ja pojanpoika Henri-Clement – mestasivat huomattavan osan Ranskan suuren vallankumouksen aikana teloitetuista merkkihenkilöistä. Henri-Clement oli sukunsa viimeinen; hänen jälkeensä tehtävään valitut käyttivät aina kuolemanrangaistuksen kieltämiseen saakka peitenimeä "Monsieur de Paris". Ranskan viimeinen pyöveli oli Marcel Chevalier.

Kanadassa pyövelin henkilöllisyys pidettiin salassa, ja he käyttivät julkisuudessa peitenimeä "Arthur Ellis". Ellis oli alun perin ensimmäinen Kanadan valtionpyöveli, ja hänen seuraajansa käyttivät hänen nimeään. 

Yhdysvallat on ainoa länsimaa, joka yhä käyttää kuolemanrangaistusta. Osavaltioissa ei kuitenkaan ole erillisiä pyöveleitä, vaan niissä joko vankilanjohtaja käyttää sähkötuolin tai myrkytyskoneen katkaisijaa, tai ammuttaessa teloitusryhmä kootaan vapaaehtoisista.

Japanissa kuolemanrangaistus toimeenpannaan hirttämällä, ja sikäläiset pyövelit kuuluvat kaikki yhteen ja samaan buraku-sukuun, joka pidetään salaisena. 

Sana "pyöveli" on laina varhaisruotsin sanasta böfvel (nykyruotsin sana on bödel); samasta sanasta on tullut sekä pyöveliä että paholaista merkitsevä peeveli. Ruotsinkielinen sana tuli varhaisalasaksan sanasta bödel, joka niin kuin nykysaksan Büttel tarkoittaa oikeudenpalvelijaa, joka toimii aikoinaan usein myös pyövelinä tai pyövelinrenkinä. Samaa sukua on englannin sana beadle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yle.fi – Laittomuuksien hintana oli usein oma henki – pyöveli oli 1600-luvulla välttämätön virkamies, joka teki likaiset työt

Kirjallisuutta
 
 
 

Oikeusalan ammatit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eratostheneen seula

Eratostheneen seula on kreikkalaisen filosofi Eratostheneksen kehittämä yksinkertainen algoritmi kaikkien alkulukujen löytämiseen äärellisestä lukujoukosta. Se on tehokkain tapa löytää pienet (alle 10 miljoonaa) alkuluvut.

Algoritmi 

Seulan toimintaperiaate (algoritmi) on seuraava:

 Kirjoitetaan lista kaikista luonnollisista luvuista alkaen kakkosesta ja päättyen johonkin valittuun suurimpaan lukuun n.
 Poistetaan listasta kaikki luvun 2 monikerrat (4, 6, 8 jne.).
 Listan seuraava jäljellä oleva luku on alkuluku.
 Poistetaan listasta kaikki ne luvut, jotka ovat sekä edellisessä vaiheessa löydettyä alkulukua suurempia että sen monikertoja.
 Toistetaan vaiheita 3 ja 4, kunnes listan seuraava jäljellä oleva luku on suurempi kuin listan suurimman luvun n neliöjuuri.
 Nyt listassa on jäljellä vain alkulukuja.

Ilman viidennen kohdan rajoitusta algoritmi olisi aikaa vievä suurilla lukujoukoilla. Todistus väitteelle, ettei lukua  suurempia kokonaislukuja tarvitse tarkistaa lainkaan on viitteessä.

Esimerkki 

Kun halutaan tietää kaikki sataa pienemmät alkuluvut, kirjoitetaan listaan luvut 2—100. Aloitetaan pienimmästä luvusta kaksi, joka on alkuluku, ja poistetaan sillä jaolliset luvut 4, 6, 8, ..., 100. Nyt pienin jäljellä oleva luku on kolme, sekin alkuluku, jonka monikerrat 6, 9, 12, ..., 99 poistetaan. Koska neljä on poistettu, se ei ole alkuluku, ja siirrytään viiteen. Kun on poisto-operaatioissa on saavutettu sadan neliöjuuri 10, kaikki muut kuin alkuluvut on poistettu listasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Interaktiivinen animaatio  (vaatii JavaScriptin käyttöä)

Lukuteoria
Algoritmit
Heikki Westerinen

Heikki Markku Julius Westerinen (27. huhtikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen shakinpelaaja, joka saavutti 1975 kansainvälisen suurmestarin (SM) arvon shakissa. Aikanaan Westerinen saavutti nuorimpana suomalaisena kansainvälisen mestarin (KvM) arvon vuonna 1967. Ennätys säilyi kunnes Joose Norri sai arvon vielä nuorempana. Westerinen on nelinkertainen henkilökohtainen shakin Suomen-mestari (viimeksi 1970). Westerinen on filosofian kandidaatti ja perhesuhteiltaan naimaton.

Westerinen varttui Kuhmossa ja oppi shakin siirrot 9-vuotiaana eräältä luokkatoveriltaan. Hänen ensimmäinen shakkikerhonsa oli vuonna 1956 vain vuoden ajan toiminut Kuhmon shakkikerho. Nykyisin Westerinen vaikuttaa Salon Shakkikerhossa. Westerinen edusti pitkään myös saksalaista SC Solingen -seuraa voittaen joukkueessa Euroopan seuramestaruuden. Westerinen on useiden seurojen kunniajäsen.

Nuorella iällä saavutetun kansainvälisen mestarin (KvM) arvonimen lisäksi Heikki Westerinen on yksi harvoista ammattilaisuran luoneista suomalaisista shakinpelaajista. 

Westerinen on osallistunut ennätyksellisen usein shakkiolympialaisiin Suomen joukkueessa, peräti 19 kertaa. Hänen sarjansa oli katkeamaton vuosinen 1962 Varnan ja 1996 Jerevanin olympialisten välillä ja näiden lisäksi hän pelasi vielä Torinossa 2006. Hän voitti pöytänsä hopeamitalin vuoden 1964 kilpailuissa tuloksella 13/17 (ainoa suomalainen hopea) ja kerran pronssin vuonna 1966 tuloksella 14½/20. Kaikkiaan Westerinen on pelannut olympialaisissa 238 peliä saaden niistä 133½ pistettä eli 56,1%. 

Hyvästä Westerisen sommitelmasta käy esimerkkinä sisilialainen peli Najdorfin muunnelmalla Sigurjonssonia vastaan New Yorkissa vuonna 1977.

Yksi kuuluisimmista Westerisen peleistä oli hänen voittonsa Boris Spasskia vastaan. Kyseessä oli Spasskin ensiesiintyminen lännessä sen jälkeen, kun hän oli menettänyt maailmanmestaruuden Bobby Fischerille Reykjavíkissa 1972. Peli on julkaistu esimerkiksi aikakausjulkaisussa Shahovski Informator (18) Westerisen omin huomautuksin.

Katso myös

Lähteet
 Henkilöhaastattelu sivustolla www.shakki.net
 Tulokset Olympialaisissa

Viitteet

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 
  

Suomalaiset shakinpelaajat
Shakin suurmestarit
Shakin Suomen-mestarit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Eero Raaste

Eero Raaste (s. 23. huhtikuuta 1954) on suomalainen shakinpelaaja. Hän on kansainvälisillä areenoilla 1970-luvulla pelannut shakin kansainvälinen mestari. Nykyään hän on Helsingin Sanomien vakituinen shakkipalstan pitäjä. Raaste tunnetaan hyvänä ranskalaisen puolustuksen tuntijana Suomessa.

Katso myös 
 Antti Pyhälä

Aiheesta muualla
 Raasteen FIDE-kortti

Suomalaiset shakinpelaajat
Vuonna 1954 syntyneet
Shakin kansainväliset mestarit
Elävät henkilöt
Aron Nimzowitsch

Aron Nimzowitsch (; 7. marraskuuta 1886 Riika – 16. maaliskuuta 1935 Kööpenhamina) oli latvialainen shakinpelaaja. Hän oli shakin hypermodernin suuntauksen keskeinen perustaja. Hän ei voittanut shakin maailmanmestaruutta, mutta oli erinomainen lajin opettaja.

Nimzowitsch oli muun muassa ranskalaisen puolustuksen 1.e4 e6 erityinen taitaja. Shakkiavauksista Nimzo-intialainen puolustus 1.d4 Rf6 2. c4 e6 3. Rc3 Lb4 on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Latvialaiset shakinpelaajat
Shakin Venäjän-mestarit
Shakkikirjailijat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Tongmenghui

Tongmenghui (), eli Liittopuolue , oli kiinalainen Qing-dynastian kaatamista ajanut vallankumouksellinen puolue, joka toimi ulkomailta käsin. Sen perustivat Sun Yat-sen ja Song Jiaoren Tokiossa 20. elokuuta 1905.

Liikkeeseen yhdistyivät Sun Zhongshanin Xingzhonghui (Kiinan elvytysyhdistys), Guangfuhui (Restaurointiyhteisö) ja muita kiinalaisia vallankumouksellisia ryhmiä. Sen poliittinen tavoite oli "ajaa vallasta mantšubarbaarit, palauttaa Kiina kiinalaisille, perustaa tasavalta ja jakaa maa tasaisesti kansalle."

Kiinan tasavallan perustamisen jälkeen Tongmenghui hajosi yhtenäisen linjan rakoillessa kun päätavoite oli saavutettu. Suuri osa sen jäsenistä ja kannattajista siirtyi Sun Yat-senin perustamaan nationalistipuolue Guomindangiin.

Katso myös
Kiinan tasavallan historia

Kiinan historia
Kiinalaiset puolueet
Puolisotilaalliset järjestöt
Salaseurat
Judit Polgár

Judit Polgár (s. 23. heinäkuuta 1976 Budapest, Unkari) on menestynyt unkarilainen shakinpelaaja. Jo 13-vuotiaana hän voitti alle 14-vuotiaiden poikien sarjan mestaruuden ja oli shakkiliitto FIDE:n parhaaksi arvioima naispelaaja. 15-vuotiaana hänestä tuli siihen mennessä nuorin suurmestari (SM). Polgár on ainoa naispelaaja, joka osallistuu säännöllisesti maailman parhaimpien miespelaajien turnauksiin. Hän on ollut FIDE:n rankinglistalla usein kymmenen parhaan pelaajan joukossa ja korkeimmillaan kahdeksas. 

Myös Juditin vanhemmat siskot Susan ja Zsófia ovat vahvoja naispelaajia, edellinen naisten maailmanmestari vuosilta 1996–1999.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 

Shakin suurmestarit
Unkarilaiset shakinpelaajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Ninjutsu

Ninjutsu (; joskus translitteroitu väärin ninjitsu) – sananmukaisesti kestävyyden, sitkeyden, kärsivällisyyden tai salassa pysymisen taito – on perinteisten japanilaisten taistelutaitojen muoto, jolle on ominaista viekkauden käyttö, vastustajan välttely ja konfliktien ennalta suunnittelu suoran voimankäytön sijaan. Sotatilanteissa ninjutsun harjoittajia, ninjoja, käytettiin usein esimerkiksi neuvonantajina, tiedustelijoina tai vakoojina. Siinä missä jūjutsua harjoitellaan usein aseitta, ninjutsulle leimaa antavaa ovat vanhat japanilaiset aseet kuten heittoaseet ja erilaiset miekat.

Yleinen harhakäsitys on, että ninjutsu merkitsisi jotain yksittäistä homogeenistä kokonaisuutta, "lajia". Tosiasiassa sana on yleinen termi, joka kuvaa tietynlaisia taitoja. Tähän kategoriaan sopivia itsenäisiä, yksilöllisiä koulukuntia on arvioitu olleen noin 100. Nykyaikaan asti säilyneitä on vain muutama. Ongyo-In Dojon näkemyksen mukaan varsinaiseen ninjutsuun kuuluu vakoiluun, selviytymiseen ja strategiaan liittyvät taidot kun taas (aseelliset ja aseettomat) taistelutaidot ovat kokonaan oma kokonaisuutensa, Bujutsu.

Tunnetuimmat nykyään harjoiteltavat taistelulajit jotka sisältävät ninjutsua ovat Bujinkan budo taijutsu, Genbukan Ninpo Bugei ja Jinenkan Jissen Kobudo. Kahden viimeisen perustajat olivat Bujinkanin päämestarin Masaaki Hatsumin oppilaita. 

Jotkut vanhat japanilaiset taistelulajien koulukunnat kuten Tenshin shōden Katori shintō-ryū sisältävät jonkin verran ninjutsua tyypillisesti pienenä osana koulun opetuksia edistyneimmille harjoittelijoille. Katori shintō-ryū käyttää ninjutsusta termiä shinobi ja pääpaino on ninjoja vastaan puolustautuminen (shinobi-yaburi).

Lähteet

Aiheesta muualla 

www.bujinkan.fi
www.shinden.fi
www.finbujin.com
www.kamppailulajit.net
www.jinenkan-kuopio.fi 
www.ninjutsu.fi

Budōlajit
Eerik Pyhä

Eerik Pyhä (; k. 18. toukokuuta 1160 Uppsala) oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1156–1160. Goottilainen historiankirjoitus  on numeroinut hänet Ruotsin kuningas Eerik IX:ksi.

Erikistä ei ole jäänyt mitään merkintöjä oman aikansa lähteisiin. Muistitietoon perustuva pyhimyslegenda kirjattiin muistiin vasta 1290-luvulla. Sen mukaan Eerik oli uplantilaista mahtimiessukua. Vaimokseen hän sai tanskalaisen prinsessan Kristiinan (Christina Björnsdotter), joka oli Inge I:n, erään aiemman mahtavan ruotsalaiskuninkaan, tyttärentytär.

Eerik Jedvardinpoika teki myöhäisemmän perimätiedon mukaan vuoden 1156 tienoille ajoitetun niin sanotun ensimmäisen ristiretken Suomeen piispa Henrikin kanssa. On epävarmaa tekikö Eerik retkeä ja jos teki, oliko kyse sen paremmin varsinaisesta ristiretkestä kuin valloitusretkestäkään.

Legendan mukaan Eerikin murhasi tanskalainen prinssi Maunu Henrikinpoika (Magnus Henriksson) Uppsalan kirkossa 18. toukokuuta 1160. Eerikistä tuli Ruotsin kansallispyhimys. Vanhemmassa historiantutkimuksessa Eerikin kulttiin on yhdistetty vuodelta 1172 peräisin oleva paavi Aleksanteri III:n kirje, jossa kielletään nimeltä mainitsemattoman, juovuspäissään surmatun henkilön kunnioittaminen pyhimyksenä.

Hans Rosenfeldtin 1574–1579 kullatusta hopeasta tekemä Eerik Pyhän  pyhäinjäännösarkku sijaitsee Uppsalan tuomiokirkossa. Siinä olevaa kalloa on tutkittu radiohiiliajoituksella ja luuston vammoja on analysoitu. Vuonna 2016 julkaistujen alustavien tutkimustulosten mukaan vainajalla on ollut sotavammoja ja hän on kokenut väkivaltaisen kuoleman.

Olavinlinnan eteläisin torni on nimetty Pyhän Eerikin mukaan. Kyseinen torni purettiin 1700-luvun alussa sen ollessa heikossa kunnossa. Pyhän Eerikin tornista on jäljellä noin 1 ½ kerrosta. Linnan kirkossa on myös ollut Pyhälle Eerikille osoitettu alttari.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Ruotsin kuninkaat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1160 kuolleet
Suomen hallitsijat
Ruotsalaiset pyhimykset
Führer

Führer (lausunta  , ) oli kansallissosialistisen Saksan diktaattorina vuosina 1933–1945 hallinneen Adolf Hitlerin käyttämä titteli. Nimityksellä der Führer on yleisesti viitattu Hitleriin henkilönä.

Hitler ilmoitti jo vuonna 1921, että kansallissosialistisessa puolueessa noudatettaisiin Führerprinzipiä eli johtajaperiaatetta, jonka mukaan kaikkien jäsenten tulisi alistua johtajan tahtoon. Samaa periaatetta oli puolueen valtaannousun jälkeen tarkoitus soveltaa koko Saksaan. Kansallissosialistit käyttivät vaalipropagandassaan iskulausetta ”Ein Volk, ein Reich, ein Führer” (”Yksi kansa, yksi valtakunta, yksi johtaja”).

Führer und Reichskanzler 

Johtaja ja valtakunnankansleri () oli Hitlerin virkanimike Saksan valtionpäämiehenä vuodesta 1934 lähtien. Saksan valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburgin kuoltua vuonna 1934 säädettiin laki, jolla valtakunnanpresidentin ja valtakunnankanslerin tehtävät yhdistettiin johtajan ja valtakunnankanslerin viraksi, ja suoraan lain nojalla tähän virkaan nimitettiin Adolf Hitler, joka jo 30. tammikuuta 1933 oli nimitetty valtakunnankansleriksi ja sen jälkeen lyhyessä ajassa keskittänyt itselleen käytännössä kaiken vallan.

Natsien valtakaudellakin vuonna 1920 säädetty tasavaltainen perustuslaki pysyi muodollisesti voimassa, joskin eräiltä kohdin muutettuna. Vuonna 1933 säädetty valtalaki kuitenkin teki sen suurelta osin lähes merkityksettömäksi.

Lain mukaan johtaja ja valtakunnankansleri oli valittava kansanäänestyksellä elinajaksi. Ainoan kerran tällainen kansanäänestys pidettiin 19. elokuuta 1934, jolloin samalla kertaa äänestettiin sekä valtakunnanpresidentin ja -kanslerin tehtävien yhdistämisestä että Hitlerin valinnasta tähän virkaan.

Johtajalla ja valtakunnankanslerilla oli valtakunnan presidentin oikeudet. Hän edusti maata ulkovaltoihin nähden, nimitti ja erotti ministerit ja toimi sotavoimien ylipäällikkönä. Hän nimitti myös osavaltioissa toimineet valtakunnan käskynhaltijat (Reichstatthulter). Hänellä oli lisäksi valta hajottaa valtiopäivät, jotka tosin Hitlerin valtakaudella vain harvoin edes kokoontuivat. Valtakunnankanslerina hän myös johti politiikkaa. Vuonna 1933 säädetyn valtalain mukaan hänellä oli oikeus säätää lakeja ilman valtiopäivien myötävaikutustakin. Ministeritkin olivat vastuussa toimistaan vain Johtajalle ja valtakunnankanslerille.

Hitlerin tehtyä vuonna 1945 itsemurhan uutta johtajaa ei enää nimitetty, joskin Karl Dönitz toimi lyhyen aikaa valtakunnanpresidenttinä.

Muiden diktaattorien vastaavia arvonimiä 

Useat muut fasistiset johtajat käyttivät samantapaisia titteleitä, esimerkiksi Italian diktaattori Benito Mussolini tunnettiin nimellä Il Duce, ’johtaja’. Mussolinin esimerkki lienee innoittanut Hitleriä Führer-käsitteen käyttöönotossa.
Muita vastaavia titteleitä olivat Itsenäinen Kroatian valtion johtajan Ante Pavelićin käyttämä poglavnik ja Slovakian tasavallan Jozef Tison vodca. Espanjan diktaattori Francisco Francon käyttämä arvonimi caudillo tarkoitti myös johtajaa.

Lähteet 

Adolf Hitler
Kansallissosialismi
Saksankieliset sanat ja sanonnat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eerik XI Eerikinpoika

Eerik XI Eerikinpoika (Sammalkieli, ; 1216 – 2. helmikuuta 1250) oli Ruotsin kuningas vuosina 1222–1229 ja 1234–1250.

Eerik Sammalkielestä tehtiin kuningas vuonna 1222, kun Juhana Sverkerinpoika kuoli. Hän oli vielä alaikäinen, ja neuvosto hallitsi hänen sijastaan. Neuvoston johtaja Knuut Pitkä syrjäytti 13-vuotiaan Eerikin ja kukisti tämän Olustran taistelussa vuonna 1229. Eerik pakeni Tanskaan. Liikanimensä ”Sammalkieli” (oik. ”Sammalkieli ja ontuja”) Eerik on saanut jälkikäteen. Eerikinkronikan mukaan hänen puheensa sammalsi, ja sen lisäksi hän ontui.

Knuutin kuoltua vuonna 1234 Eerikistä tuli taas kuningas. Hän ilmoitti itse olevansa kolmas tämänniminen Ruotsin kuningas. Todellinen valta oli tosin Eerikin langon Birger-jaarlin käsissä.

Eerik kuoli ilman perillistä vuonna 1250, ja hänen seuraajansa oli hänen sisarensa Ingeborg Eerikintyttären ja Birger-jaarlin poika Valdemar.  Eerik kuvataan heikoksi, mutta viisaaksi hallitsijaksi, joka tunsi omat puutteensa ja hallitsi Birgerin kautta.

Eerik Eerikinpojan hallituskaudella tehtiin Hämeeseen Birger-jaarlin johtama ristiretki, joka vahvisti Ruotsin valta-aseman Suomessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin kuninkaat
Suomen hallitsijat
Vuonna 1216 syntyneet
Vuonna 1250 kuolleet
Knuut Pitkä

Knuut Pitkä oli Ruotsin kuningas 1229–1234.

Knuut oli Ruotsia alaikäisen Eerik Eerikinpojan sijasta hallitsevan neuvoston johtaja. Hän kaappasi vallan Eerikiltä vuonna 1229. Eerikistä tuli taas kuningas Knuutin kuoltua vuonna 1234.

Ruotsin kuninkaat
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1234 kuolleet
Mäkikuisma

Mäkikuisma (Hypericum perforatum) on monivuotinen, 30–70 senttimetriä korkea ruoho, jolla on keltaiset terälehdet. Suomessa mäkikuismaa kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Suomen kedoilla.

Lääkekäyttö 
Mäkikuismaa ja siitä tehtyjä valmisteita käytetään sisäisesti muun muassa depressiivisen alakuloisuuden, unihäiriöiden sekä tuska- ja jännitystilojen hoitoon. Mäkikuismalla on huomattavilla potilasmäärillä tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa havaittu olevan masennustiloja ehkäisevä, tuskaa lievittävä ja rauhoittava vaikutus. Rohtona käytetään mäkikuisman kukkivia versoja, joissa vaikuttavina aineina ovat hyperisiini eli punainen väriaine (0,1–0,3 %), flavonoidit (mm. hyperosidi ja rutiini), hyperforiini, katekiinityyppiset parkkiaineet, fytosterolit, fenolikarbonihapot ja eteerinen öljy (0,05–0,2 %).

Mäkikuisman on todettu olevan lievän ja keskivaikean depression masennuksen hoidossa tehokkaampi kuin lumelääke ja yhtä tehokas kuin pienet annokset trisyklisiä masennuslääkkeitä. Sillä voi olla myös hankalia yhteisvaikutuksia muiden lääkeaineiden kanssa. Saksassa mäkikuisma on lääkäreiden yleisimmin määräämä luontaistuote masennuksen hoitoon.

Mäkikuismalla voi olla yhteisvaikutuksia useiden lääkkeiden kanssa, sillä se laskee muiden lääkkeiden hoidollisia pitoisuuksia maksainduktion kautta ja voi näin heikentää esimerkiksi ehkäisypillereiden, immunosuppressiivien ja HIV-lääkkeiden tehoa. Yhteisvaikutuksia eri lääkeaineiden kanssa ei ole tutkittu laajemmissa tutkimuksissa, vaikka mäkikuisma onkin vuosisatoja tunnettu rohto. Yleisen suosituksen mukaan mäkikuismaa tulee nauttia vain, jos muita säännöllisiä lääkityksiä ei ole. Mäkikuisma ei yleensä vaikuta ajokykyyn. Sivuvaikutuksina on havaittu huimausta, väsymystä ja suun kuivumista noin 4–8 prosentilla, levottomuutta, päänsärkyä ja unettomuutta 1–2 prosentilla. Harvoissa tapauksissa voi esiintyä lieviä mahavaivoja, kun taas herkkäihoisilla saattaa esiintyä herkistymistä valolle. Mikäli muita haittavaikutuksia ilmenee tai tuotetta otetaan yliannostus, tulee ottaa yhteys lääkäriin.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mäkikuisma (Hypericum perforatum)
 Luontoportti: Mäkikuisma (Hypericum perforatum)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Hypericum perforatum - mäkikuisma
 Terveyskirjasto, Matti O. Huttunen: Mäkikuisma, Lääkkeet mielen hoidossa 23.7.2008
 Yrttitarha: Mäkikuisma (Hypericum perforatum)
 Takapihan Yrttikasvit: kuismat
 Den virtuella floran: Mäkikuisma (Hypericum perforatum) 
 European Medicines Agency Evaluation of Medicines for Human Use: Assessment report on Hypericum perforatum, London, 12 November 2009 (pdf) 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hypericum perforatum 

Kuismat
Monoamiinioksidaasiestäjät
Luontaistuotteet
Lääkekasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
SNDRI-lääkkeet