joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tritriakontaani

Tritriakontaani eli n-tritriakontaani (C33H68) on 33-hiilinen suoraketjuinen  alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan  kiinteää ainetta. Tritriakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)31CH3, moolimassa 464,907 g/mol, sulamispiste 71,2 °C ja CAS-numero 630-05-7. Tritriakontaani ei käytännössä liukene veteen.

Yhdistettä esiintyy kasveissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Aiheesta muualla 
PubChem: Tritriacontane 
Food Component Database (FooDB): Tritriacontane 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: N-Tritriacontane 
Pherobase: Semiochemical - 33Hy 

Alkaanit
Täysin automatisoitu luksuskommunismi

Täysin automatisoitu luksuskommunismi (engl. fully automated luxury communism, FALC) on utopistinen konsepti tulevaisuudentilasta, jossa automaatio on vapauttanut ihmiset työnteosta tai pienentänyt työnteon 10-12 viikkotuntiin ja kaikille on tarjolla luksusta yltäkylläisyydestä johtuen. Konsepti tarkoittaa jälkikapitalistista yhteiskuntaa, jossa ei enää kärsitä niukkuudesta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Verso Books: Fully Automated Luxury Communism: A Manifesto 
Forbes: Are We Headed For 'Automated Luxury Communism'?  

Kommunismin suuntaukset
Katrina Law

Katrina Law (s. 30. syyskuuta 1985 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Spartacus, Arrow ja The Oath.

Nuoruus 
Philadelphiassa syntynyt Law kasvoi New Jerseyn Deptfordin kaupungissa. Hänen äitinsä syntyi Taiwanissa ja isällä on saksalaisia ja italialaisia sukujuuria.

Nopeasti High Schoolista valmistumisen jälkeen Law kruunattiin "Miss New Jersey Teen USA" -tittelillä.

Ura 
Vuonna 2010 Law työskenteli ohjaajan Adrian Picardin kanssa tähdittäessään web-sarjaa The Resistance, joka esitettiin myöhemmin myös Syfyn kanavalla. Tuon jälkeen Law sai roolin draamasarjassa Spartacus, jossa hän esiintyi ensimmäisellä ja kolmannella tuotantokaudella.

Vuonna 2013 Law valittiin esittämään Ra’s al Ghulin Nyssa-tytärtä The CW -kanavan supersankarisarjaan Arrow.

Heinäkuussa 2017 Law sai päärooliin poliisisarjasta The Oath, jossa hänen esittää korruptioituneen poliisiryhmän jäsentä, Karen Beachia.

Filmografia

Yksityselämä 
Law meni naimisiin näyttelijä Keith Andreenin kanssa 5. tammikuuta 2013 Costa Ricassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Katrina Lawn kotisivut 
 
 

Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Arlene Pach

Arlene Alnora Pach (o.s. Nimmons; 26. toukokuuta 1928 Kamloops – 2. maaliskuuta 2000 Fredericton) oli kanadalainen pianisti ja pedagogi. Hän oli säveltäjä Phil Nimmonsin sisko ja opiskeli Boris Roubakinen johdolla Toronton kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hän debytoi vuonna 1947 Vancouverin nuorisosinfoniaorkesterin kanssa ja kantaesitti sittemmin Phil Nimmonsin, Harry Freedmanin ja Kenneth Peacockin teoksia. Kamarimuusikkona hän esiintyi varhaisella urallaan muiden muassa huilisti Nicholas Fioren, viulisti Steven Starykin ja Summerhill-puhallinkvintetin kanssa.

Pach meni vuonna 1954 naimisiin viulisti Joseph Pachin kanssa. Pariskunta perusti sukunimensä mukaan nimetyn duon vuonna 1960. Duo esiintyi sekä Kanadassa että Euroopassa. Pach teki yhteistyötä myös Brunswickin jousikvartetin kanssa ja pääsi vuonna 1964 New Brunswickin yliopiston nimikkotaiteilijaksi. Vuosina 1966–1983 Pach toimi New Brunswickin yliopiston kamarimusiikki- ja All That Jazz -festivaalin taiteellisena johtajana; hän oli myös mukana perustamassa festivaalia. 

Pach opetti muun muassa New Brunswickin yliopistossa. Hän toimi vuosina 1980–88 Kanadan musiikkineuvoston varapuheenjohtajana.

Lähteet 

Kanadalaiset pianistit
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
USS Columbia

USS Columbia voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
USS Columbia oli vuonna 1814 telakalla tuhoutunut 44-tykkinen fregatti
USS Columbia (1836), 50-tykkinen fregatti
USS Columbia (1862), alus
USS Columbia (1864), ironclad
USS Columbia (C-12), Columbia-luokan panssarikansiristeilijä
USS Columbia (AG-9), joukkojenkuljetusalus
USS Columbia (CL-56), Cleveland-luokan kevyt risteilijä
USS Columbia (AOT-182), tankkeri
USS Columbia (SSN-771), Los Angeles -luokan ydinsukellusvene
USS Columbia (SSBN-826), Columbia-luokan stragedinen ohjussukellusvene.
Ringerike IK

Ringerike IK on norjalainen jääkiekkoseura Hønefossista, joka pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla Fjordkraft-ligaenissa.

Joukkue

Joukkueenjohto
Päävalmentaja: Martin Boork 
Apuvalmentaja & Toimitusjohtaja: Per Braxenholm 
Maalivahtivalmentaja: Thomas Melin 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

Norjalaiset jääkiekkoseurat
Aldur Eriksson

Aldur Wictor Eriksson (7. tammikuuta 1927 Geta – 3. huhtikuuta 2015 Espoo) oli suomenruotsalainen lääkäri, perinnöllisyystieteilijä ja professori.

Eriksson valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1956 ja väitteli siellä tohtoriksi 1973. Hän työskenteli tutkijana Suomen Akatemiassa 1964–1972 ja sen jälkeen hoiti perinnöllisyystieteen professuuria Amsterdamin Vapaassa yliopistossa (Vrije Universiteit) 1973–1994. Jäätyään eläkkeelle hän jatkoi tutkimustyötä Folkhälsanin perinnöllisyystieteen laitoksessa 1996–2006.

Laajassa tieteellisessä tuotannossaan, joka käsittää yli 600 vertaisarvioitua julkaisua, Eriksson on käsitellyt muun muassa eristyneiden yhteisöjen populaatiogenetiikkaa, perinnöllisiä silmäsairauksia ja kaksosraskauksia. Forsius–Eriksson-syndrooma – harvinainen, perinnöllinen silmäsairaus – on nimetty Henrik Forsiuksen ja Aldur Erikssonin mukaan.

Eriksson sai urallaan useita huomionosoituksia, joista mainittakoon Finska Läkaresällskapetin kunniapalkinto 1960, Gregor Mendel -mitali 1986 sekä K. K. K. Lundgaardin mitali ja kunniapalkinto 1991 ja 1998 Acta Ophthalmologican parhaasta artikkelista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Suomalaiset lääkärit
Suomalaiset geneetikot
Suomalaiset professorit
Raili Meltamo

Raili Annikki Meltamo, avioliitossa Hortay (21. kesäkuuta 1922 Viipuri – 1992) oli suomalais-ruotsalainen arkkitehti. Hänen puolisonsa oli Géza Hortay 1947–1964. 

Meltamon vanhemmat olivat Filip Meltamo ja Jenny Savolainen. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingissä 1942 ja valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1948. Hän työskenteli Lundissa Gustaf Birch-Lindgrenin toimistossa 1946–1948, Lundin kaupunkisuunnitteluvirastossa 1948–1950, Växjön kaupunginarkkitehdin toimistossa 1950–1953 ja omisti Géza Hortayn kanssa arkkitehtitoimiston Oskarshamnissa vuodesta 1954. Hoän suunnitelu muun muassa sulfaatitehtaan Mörrumiin ja EPAn tavaratalon Oskarshamniin. Hän oli vuodesta 1957 Trelleborgs gummifabrikin värikonsultti.

Lähteet
 Hortay, Raili A., Vem är vem

Suomalaiset arkkitehdit
Ruotsalaiset arkkitehdit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1992 kuolleet
Antero Tanninen

Antero Tanninen (s. 1899 Lapua, k. ?) oli suomalainen Kokkolassa asunut toimittaja ja kirjailija.

Tanninen oli vuonna 1962 mukana perustamassa Pohjanmaan Kirjailijat ry:tä.

Teoksia 
 Hentrikka : romaani. Gummerus 1947

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1899 syntyneet
Kuolinvuosi puuttuu
Anni Lintula

Anni Lintula (s.1981) on suomalainen toimittaja, A-lehtien B2B-liiketoiminnan johtaja sekä A-lehtien johtoryhmän jäsen vuodesta 2018. Hän toimii myös  neuvonantajana Bonfire-bisnesmediassa ja viestinnän asiantuntijana THL:n koronaepidemian torjunnan strategisessa työryhmässä. Anni Lintula on myös kysytty puhuja, joka oli ehdolla Speakersforumin Vuoden puhuja 2019 -kilpailussa. 

Lintula on valmistunut medianomiksi Laurea Ammattikorkeakoulusta vuonna 2006, sitä ennen hän on opiskellut journalismia vuonna 2004 Tukholman yliopistossa. Hän on työskennellyt aiemmin tyttöjen media Demin päätoimittajana (2012–2017), toimituspäällikkönä (2010–2011), toimitussihteerinä (2008–2009) ja toimittajana (2006–2007). Lintula on perustanut YouTube-kulttuuriin erikoistuneen Tube-lehden vuonna 2016.  

Lintula on julkaissut kirjan Nuoren toimittajan eloonjäämisopas (Gummerus, 2009) yhdessä toimittaja Meri Valkaman kanssa.

Anni Lintula juontaa Zetapodi-nimistä podcastia, joka pureutuu sukupolven Z arvoihin, asenteisiin ja mediankulutustottumuksiin. Hän esiintyy asiantuntijana myös Yleisradion Jälkidigi-ohjelmassa, joka on digitaalisen maailman viikoittainen ajankohtaisohjelma Ylen Aamussa.

Teokset 

Zetapodi-podcast: https://www.a-lehdet.fi/yrityksille/ajankohtaista/zetapodi

Lähteet 

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Milwaukee Breakwater Lighthouse

Milwaukee Breakwater Lighthouse eli Milwaukeen aallonmurtajan majakka sijaitsee Yhdysvaltojen Wisconsinin osavaltiossa Michiganjärvessä. Se kuuluu meriturvallisuusjärjestelmään, joka takaa aallonmurtajien näkyvyyden vesiliikenteelle. Kolmen kilometrin pituinen pohjoinen aallonmurtaja valmistui betonista vuonna 1925 suojaamaan Milwaukeen kaupunkia Milwaukeejoen suulla sekä sen sataman liikennettä korkeilta makean veden aalloilta. Seuraavana vuonna 1926 valmistui nykyinen art deco -tyyliseksi luonnehdittu majakkarakennus terästorneineen, ja sen lamppu Fresnel-linsseineen sytytettiin 1927. Majakka on automatisoitu vuonna 1966. Majakan korkeus on noin 20 metriä valonlähteineen Se lähettää punaista valoa kymmenen sekunnin välein. Alkuperäinen linssi on sijoitettu Wisconsinin merimuseoon..

Nykyistä majakkaa edelsi majakkalaiva 1910-luvulla ja tilapäinen majakka, ja sen ohella toimii laiturin loisto Milwaukee Pierhead Light.

Lähteet 

Yhdysvaltain majakat
Breakwater Lighthouse
Suuret järvet
Alice Robinson

Alice Robinson (s. 1. joulukuuta 2001) on uusiseelantilainen alppihiihtäjä. Hänen seuransa on Queenstown Alpine Ski Club.

Robinson osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Hän sijoittui suurpujottelussa 35:nneksi ja keskeytti pujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli suurpujottelussa seitsemästoista. Vuoden 2021 Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa Robinson sijoittui suurpujottelussa neljänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 22:nneksi ja syöksylaskussa 25:nneksi.

Maailmancupissa Robinson esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2018 Kranjska Gorassa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan Špindlerův Mlýnin suurpujottelussa kuudestoista maaliskuussa 2019. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Soldeussa maaliskuussa 2019 oltuaan suurpujottelussa toinen. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa hän saavutti kauden 2019–2020 avanneessa Söldenin suurpujottelussa. Toiseen maailmancupin voittoon Robinson laski helmikuussa 2020 Kranjska Gorassa. Suurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2020-2021 Robinson sijoittui toiseksi Jasnán suurpujottelussa. Hän voitti Lenzerhaiden pujottelun.

Nuorten MM-kilpailuissa 2018 Davosissa Robinson laski ulos sekä pujottelussa että suurpujottelussa. Vuoden 2019 kilpailussa Val di Fassassa hän voitti maailmanmestaruuden suurpujottelussa, oli supersuurpujottelussa 15:s ja keskeytti alppiyhdistetyssä.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset alppihiihtäjät
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Juudean ja Samarian hallintoalue

Juudean ja Samarian hallintoalue (, ) on Israelin hallituksen käyttämä nimitys Länsirannasta (Itä-Jerusalem poislukien). Välillä maan viranomaiset laskevat alueen olevan yksi Israelin hallintoalueista. Kainsainvälinen yhteisö pitää kuitenkin Länsirantaa Israelin miehityksen alaisena alueena.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Israelin hallintoalueet
Stanislav Rostotski

Stanislav Rostotski (21. huhtikuuta 1922 Rybinsk – 10. elokuuta 2001 Viipuri) oli venäläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka teki monia suosittuja elokuvia Neuvostoliitossa etenkin 1960- ja 1970-luvulla. Hänen kansainvälisesti tunnetuimat ohjauksensa ovat isäntäänsä etsivästä koirasta kertova traaginen perhe-elokuva Bim mustakorva (1977) ja naisista kertova sotaelokuva Ja ilta oli rauhaisa (1972), jotka molemmat saivat  parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden.

Rostotski oli toisen maailmansodan veteraani ja sai ohjatakseen useita sotaelokuvia. Hän opiskeli valtion elokuvainsitituutissa, työskenteli välillä Mosfilmissa nelisen vuotta kunnes palasi viimeistelemään tutkintonsa vuosina 1950–1952, opettajanaan muun muassa Grigori Kozintsev.

Rostotski sai uransa aikana muun muassa kaksi Neuvostoliiton valtionpalkintoa, kansantaiteilijan arvonimen sekä Leninin palkinnon.

Filmografiaa

1962 Seitsemän tuulen talo (Na semi vetrah)
1964: Bela
1966: Arvoituksen avain (Maksim Maksimytsh, Taman)
1967: Aikamme sankari (Geroi nashego vremeni, Lermontovin romaanista)
1972: Ja ilta oli rauhaisa (A zori zdes tihije...)
1977: Bim mustakorva (Belyi Bim – tšornoje uho)
1985: Mahtavat viikingit (I na kamnjah rastut derevja, tv-elokuva)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Venäläiset elokuvaohjaajat
Neuvostoliittolaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
FC Barcelona (täsmennyssivu)

FC Barcelona voi viitata saman urheiluseuran eri jaostoihin:
 FC Barcelona, barcelonalainen jalkapalloseura
 FC Barcelona B, reservijoukkue
 FC Barcelona C, entinen reservijoukkue
 FC Barcelona (naisten jalkapallo), naisten jalkapallojoukkue
 FC Barcelona Juvenil A, nuorten joukkue
 FC Barcelona Futsal, futsaljoukkue
 Barça Hockey Gel, FC Barcelonan jääkiekkojoukkue
 FC Barcelona (koripallo), koripallojoukkue
 FC Barcelona (käsipallo), käsipallojoukkue
 FC Barcelona (rugby), rugbyjoukkue
 FC Barcelona (rullaluistinhockey), rullaluistinhockey-joukkue
Patricia Wrightson

Alice Patricia Wrightson (19. kesäkuuta 1921 Lismore, Uusi Etelä-Wales, Australia – 15. maaliskuuta 2010 Lismore, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli australialainen kirjailija

Wrightsonin isä oli juristi. Hän tarjosi tyttärelleen kasvatuksen, johon sisältyi "kirjallisuutta, filosofiaa ja ihmettä". Perheessä oli kuusi lasta. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli ammustehtaassa ja sen jälkeen sairaalan hallinnossa Bonalbossa 1946–1960. Sinä aikana hän alkoi kirjoittaa lapsille kirjoja, joista ensimmäinen, The Crooked Snake, sai vuonna 1956 australialaisen lastenkirjapalkinnon Vuoden kirja. Seuraavien vuosikymmenten aikana hän kirjoitti kolmattakymmentä kirjaa ja sai palkintoja ja tunnustuksia. Hänen mukaansa sai vuonna 1999 alakoululaisten kirjallisuuspalkinto nimen Patricia Wrightson Prize.

Palkinnot ja tunnustukset
 1974 Children's Book Council: Book of the Year Awards – Book of the Year Award
 1976 IBBY Kunniapalkinto teoksesta Nargun ja tähdet
 1986 Hans Christian Andersen -palkinto

Suomennetut teokset

Lähteet 

Australialaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Iittalan musiikin kesä

Iittalan musiikin kesä ry on vuonna 2017 perustettu yhdistys. Yhdistyksen pääasiallinen tehtävä on järjestää Iittalan musiikkijuhlia.

Yhdistyksen hallitukseen kuuluu Tuomas Nikkanen (musiikkijuhlien taiteellinen johtaja), Riitta Muikku-Piirainen (musiikkijuhlien toiminnanjohtaja), Hillevi Kaarlenkaski sekä varajäsenet.

Yhdistys järjesti musiikkijuhlat ensimmäisen kerran kesällä 2017.

Yhdistys tilasi hämeenlinnalaiselta säveltäjä Sampsa Ertamolta v.2017 kamarioopperan Yllätä ikuinen virta Toivo Kuulan elämästä juhlistamaan Toivo Kuulan kuoleman satavuotisjuhlavuotta. Teos saa kantaesityksensä kesän 2018 musiikkijuhlille Iittalassa.

Lähteet 
http://iittalanmusiikinkesa.fi/

Aiheesta muualla 
  http://iittalanmusiikinkesa.fi/ 

Hämeenlinnan kulttuuri
Suomalaiset kulttuurijärjestöt
Daina Taimina

Daina Taimina (s. 19. elokuuta 1954) on latvialainen matemaatikko ja professori. Hän on tunnettu siitä, että mallintaa opiskelijoille monimutkaisia matemaattisia ja geometrisiä malleja virkkaamalla ne havainnollisiksi esineisiksi.

Elämäkertaa 
Taimina suoritti perustutkintonsa Latviassa ja täydensi tutkintoaan opiskelemalla tietojenkäsittelytiedettä. Neuvostokäytänteiden mukaan hän ei voinut väitellä tohtoriksi Latviassa. Hän väitteli matematiikan tohtoriksi Minskissä Valko-Venäjän kansallisesta tiedeakatemiasta. Latvia itsenäistyi uudelleen vuonna 1991, jolloin Taimina sai tohtorin arvon myös Latviasta ja alkoi opettaa Latvian yliopistossa. 

Vuonna 1996 Taimina siirtyi Cornellin yliopistoon matematiikan laitokselle. Kun hän osallistui geometrian seminaariin hän näki matemaatikko William Thurstonin tekemiä hauraita paperisia mallinnuksia. Nyt Taimina sai idean: hän voisi tehdä virkkaamalla kestävämpiä ja havainnollisempia mallinnuksia. Mallinnuksista tuli menestys,  yhdessä aviomiehensä matemaatikko ja professori David Hendersonin kanssa Taimina esitteli niitä seminaareissa. Niitä esiintyy myös heidän yhdessä kirjoittamissa kirjoissa kuten Experiencing Geometry: Eucleidean and non-Eucleidean with History. Vuonna 2012 hänet palkittiin saavutuksistaan matematiikan konkreettisen esitystavan ja yleistajuistamisen käyttämisestä Eulerin kirjapalkinnolla. 

Myös taidemaailma on kiinnostunut Taiminan kudontatöistä. Hänen töitään on ollut esillä gallerioissa Yhdysvalloissa Washington D.C.:ssä sekä Latviassa, Belgiassa, Italiassa, Irlannissa ja Iso-Britanniassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Daina Taimina - Books  

Latvialaiset matemaatikot
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Shane Maloney

Shane Maloney (1953 Hamilton, Victoria, Australia) on australialainen rikoskirjailija.

Maloney opiskeli yhteiskuntatieteitä ja Aasian historiaa Australian kansallisessa yliopistossa. Hän on ollut Melbourne Comedy Festivalin johtaja. Hän on opettanut 2005 vierailijana Melbournessa La Trobe -yliopiston School of Communication, Arts and Critical Inquiryssa. Romaanien ohella Maloney on kirjoittanut kolumneja, matkakertomuksia, artikkeleita ja kirjaesittelyjä. Kahdesta hänen kirjastaan, Stiff ja The Brush-Off, on tehty elokuvat.

Palkinnot ja tunnustukset
 2003 Literature Board Grants – Grants for Established Writers 
 2009 ehdokas: Melbourne Prize – Melbourne Prize for Literature 
 2009 Ned Kelly Awards for Crime Writing – elämäntyöpalkinto

Suomennetut teokset
 Hyvä yritys (Nice try), suomentanut Markku Päkkilä. Otava, 2000 (Crime club) ISBN 951-1-16572-0.
 Paljon pyydetty(The big ask), suomentanut Markku Päkkilä. Otava, 2002 (Crime club) ISBN 951-1-17472-X

Lähteet

Aiheesta muualla
 Shane Maloneyn kotisivu 

Australialaiset kirjailijat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Etyylibentsoaatti

Etyylibentsoaatti (C9H10O2) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Ominaisuudet, käyttö ja valmistus 
Huoneenlämpötilassa etyylibentsoaatti on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on miellyttävä hedelmäinen tuoksu. Etyylibentsoaatti ei liukene veteen, mutta liukenee hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Luonnossa etyylibentsoaattia on muun muassa omenoissa, banaaneissa ja kirsikoissa. 

Etyylibentsoaattia käytetään hajusteissa esimerkiksi synteettisessä ylang-ylang-öljyssä. Ainetta valmistetaan etanolin ja bentsoehapon välisellä kondensaatioreaktiolla, jota katalysoivat hapot.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Human Metabolome Database (HMDB): Ethyl benzoate 
Food Component Database (FooDB): Ethyl benzoate 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Ethyl benzoate 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Ethyl-benzoate 
Pherobase: Floral Compound - ethyl benzoate 
Pherobase: Semiochemical - ethyl benzoate 

Esterit
Caroline Hagen Kjos

Caroline Marie Hagen Kjos (s. 1984) on norjalainen, Sveitsissä asuva yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän oli alkuvuonna 2018 Norjan rikkain nainen. Vuonna 2014 hänet valittiin perheen holdingyhtiö Canica AS:n hallituksen puheenjohtajaksi. Hänelle myös siirrettiin vuosina 2014–2015 selvä enemmistö yhtiön osakepääomasta. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Kjosin varallisuudekseen 2,8 miljardia dollaria.

Hagen Kjos työskentelee projektipäällikkönä perheyhtiön sveitsiläisessä tytäryhtiössä. Alhaista tulo- ja varallisuusveroa mainostavan Sveitsin Schwyzin kantoniin vuonna 2009 muuttanut Hagen Kjos peri vuonna 2014 enemmistöomistajuuden yhtiöstä isältään Stein Erik Hagenilta. Vuonna 2015 Hagen Kjosin omistusosuus perheen pääyhtiö Canicasta kasvoi 99,75 prosenttiin. Järjestelyjen seurauksena Hagen Kjosin isälle Sten Hagenille jäänyt omistusosuus on nimellisarvoltaan vain 0,25 prosenttia, mutta näille osakkeilla kuuluu 70 prosentin äänioikeus yhtiön asioista päätettäessä. Canica on monialakonserni Orklan pääomistajia; Orkla on ostanut Suomesta useita elintarvikealan yrityksiä (yhdistetty Orkla Foods Finlandiin ja Orkla Confectionery & Snacksiin; tuotteina muun muassa Pandan makeiset ja Taffel-perunalastut). Orklan hallituksen puheenjohtaja on Sten Hagen, jonka varajäsen Hagen Kjos on.

Hagen Kjos on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (BBA) New Yorkissa toimivassa oppilaitoksessa (Parsons The New School for Design). Vuonna 2015 hänen perheeseensä kuului aviopuolison ohella kaksi lasta.

Lähteet

Norjalaiset yritysjohtajat
Norjalaiset miljardöörit
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
SJ (yritys)

SJ AB on Ruotsin valtion kokonaan omistama rautateiden henkilöliikennettä kilpailuilla markkinoilla harjoittava yhtiö. Markkinaehtoisuudesta johtuen sen tavoite on tuottaa voittoa. Konsernin liikennesuorite koostuu pääasiassa valtakunnallista liikennettä harjoittavan emoyhtiö SJ:n sekä Länsi-Götanmaan ja Hallandin paikallisjunaliikennettä harjoittavan SJ Götalandstågin liikenteestä. Näiden yksiköiden toiminta koostuu 1 100 päivittäisestä junalähdöstä, jotka liikennöivät 275 rautatieasemalle. Konserniin kuuluu lisäksi tytäryhtiö SJ Norrlandståg, joka vastaa Norlannin yöjunaliikenteen junahenkilöstöstä. Muut tytäryhtiöt ja osakkuusyhtiöt tukevat SJ:n ydinliiketoimintaa.

Valtakunnallinen SJ-liikenne jakautuu pika-, Intercity-, yö- ja paikallisjuniin (moottorijunia ja veturivetoisia junia).

Markkinatilanne 

Vuonna 2001 perustetun SJ AB:n liikennesuorite on kasvanut muun Ruotsin liikenteen tavoin tasaisesti. Kasvavia matkustajamääriä ovat edeltäneet valtion mittavat investoinnit rautatieinfrastruktuuriin, mikä taas on ollut ilmastopoliittinen valinta. Koska ruotsalainen sähkö tuotetaan pääosin ydin- ja vesivoimalla, on rautateillä mahdollista saavuttaa liikkumisen ympäristötavoitteita tieliikennettä tehokkaammin. Yhä useampi matkustaa junalla, mikä näkyy erityisesti vilkkaimpien rataosuuksien matkustussuosion kasvamisella.

SJ on lopettanut monien pienempien paikallisten ja lyhyempien linjojen liikennöinnin, jotka ovat siirtyneet markkinoiden kilpailulle avaamisen jälkeen yksityisten yhtiöiden ja alueiden tilaaman liikenteen piiriin. Tämän strategian johdosta SJ-liikenne painottuu valtakunnalliseen kaukojunaliikenteeseen sekä Mälarinlaakson seutujunaliikenteeseen.

SJ:n monopoli perinteisillä kantaradoilla ja Tukholman alueen seutujunilla päättyi vuonna 2009, mikä on mahdollistanut aidon kilpailun syntymisen Ruotsin rautatiemarkkinoille. Tätä ennen kilpailu oli sallittu vain vähäliikenteisillä radoilla.

Myynti 
Pääasiallinen matkalippujen myyntikanava on yhtiön oma verkkosivusto. Lippuja myydään myös muissa verkkokaupoissa, matkatoimistoissa, jälleenmyyjillä, automaateista ja Pressbyråneilla sekä 7-Eleveneissä. Yhtiön omia SJ-matkamyymälä-lipputoimistoja on jäljellä enää vain Tukholmassa, Göteborgissa ja Malmössä. Tammikuussa 2014 yhtiö ilmoitti 17 matkamyymälän sulkemisesta, jolloin jäljelle jäi viisi matkamyymälää. Keväällä 2015 SJ päätti vielä sulkea Sundsvallin ja Arlandan lentoaseman matkamyymälät. Heinäkuussa 2014 SJ sulki myös Tranåsin asiakaspalvelukeskuksen, minkä jälkeen asiakaspalvelua puhelimitse ja verkossa hoidetaan vain Ångesta.

SJ soveltaa halpalentoyhtiöiltä tuttua niin sanottua dynaamista hinnoittelua, minkä seurauksena hinta riippuu ostoajankohdasta ja vuoron kysynnästä.

Kalusto

Veturit 
 Rc6

Junayksiköt 
 X2 (X2000), 36 junayksikköä
 X12, neljä yksikköä (enimmillään ollut 18)
 X40 (kaksikerroksinen), 43 yksikköä
 X50 (Regina)
 X52 (Regina)
X55 (SJ 3000), 20 yksikköä

Matkustajavaunut 
 1980-luvun vaunut

Katso myös 
 Statens järnvägar (SJ:n edeltäjä)
 Liikennevirasto

Ruotsalaiset rautatieyhtiöt
Valtionyhtiöt
Ninja Ryūkenden

Ninja Ryūkenden on (, myös nimellä Shadow Warriors ja Shadow Warriors: Ninja Gaiden) on Tecmon kehittämä ja julkaisema beat'em up -peli. Peli on julkaistu vuonna  kolikkopelinä sekä NES ja PC Engine -alustoille. 

Pelistä on julkaistu vuonna  versiot mikrotietokoneille kuten Amiga, Amstrad CPC, Atari ST, Commodore 64 sekä ZX Spectrum.

Peli on Ninja Gaiden pelisarjan ensimmäinen osa. Pelissä seikkailee kuvitteellinen ninja Ryu Hayabusa, joka taistelee pahan voimia vastaan.

Pelille on julkaistu seuraajat Ninja Gaiden II: The Dark Sword of Chaos ja Ninja Gaiden III: The Ancient Ship of Doom.

Aiheesta muualla 
 
 
 
 
 
 
 

Ninja Gaiden
Tecmon kolikkopelit
Vuoden 1988 videopelit
PC Engine -pelit
Nintendo Entertainment System -pelit
Amiga-pelit
Amstrad CPC -pelit
Atari ST -pelit
Atari Lynx -pelit
Commodore 64 -pelit
ZX Spectrum -pelit
Charles Alfred Bartlett

Kommodori Charles Alfred Bartlett CB CBE RD RNR (21. elokuuta 1868 – 15. helmikuuta 1945) oli merimies ja Royal Naval Reservesin upseeri, joka saavutti päällikön aseman White Star Linen varustamolla.

Bartlett syntyi Lontoossa 21. elokuuta vuonna 1868. Bartlett palveli kuusi vuotta British-India Steam Navigation Companyllä ennen siirtymistään White Star Linelle vuonna 1894. Hänet nimitettiin upseeriksi Royal Naval Reservissä vuonna 1893. Hänet muistetaan ehkä parhaiten HMHS Britannicin kapteenina vuoden 1915 marraskuusta vuoteen 1916, kunnes Britannic upposi Kreikan rannikolla saksalaiseen merimiinaan. Bartlett tunnettiin nimellä "Iceberg Charlie" ("Suom Jäävuori-Charlie") miehistön keskuudessa, koska hänellä oli iso nenä ja hänen väitettiin pystyvän haistamaan jäävuoria jopa monien kilometrien päästä. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1931 ja kuoli hoitokodissa Waterloossa lähellä Liverpoolia 15. helmikuuta 1945, 76-vuotiaana.

Populaarikulttuurissa 
Kapteeni Bartlettia näytteli John Rhys-Davies vuonna 2000 Fox Family -televisiokanavan elokuvassa Britannic. Kuitenkin elokuvassa hänen nimekseen kirjoitettiin "Barrett".

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Britannic, Kapteeni Bartlettin kuva

Vuonna 1868 syntyneet
Vuonna 1945 kuolleet
Brittiläisen imperiumin komentajat
Bathin ritarikunta
Brittiläiset merimiehet
USS Maine (ACR-1)

USS Maine (runkonumerot ACR-1) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1889 vesille laskettu toisen luokan panssariristeilijä ja myöhemmin panssariristeilijä.

Valmistus 
Alus tilattiin 3. elokuuta 1886 New Yorkin laivastontelakalta Brooklynistä, missä köli laskettiin 17. lokakuuta 1888. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1889 kumminaan laivastoministeri Benjamin Tracyn tyttärentytär neiti Alice Tracy Wilmerding ja otettiin palvelukseen 17. syyskuuta 1895 päällikkönään Arent S. Crowninshield.

Palvelus 
Alus lähti 5. marraskuuta 1895 laivastontelakalta Gardinerinlahden kautta Newportiin Rhose Islandille varustettavaksi 16.-23. marraskuuta, minkä jälkeen se jatkoi 25. marraskuuta Portlandiin Maineen esiteltäväksi nimeämisosavaltiossaan. Alus lähti merelle koeajoihin ja vastaanottotesteihin 29. marraskuuta ja se liitettiin Pohjois-Atlantin laivueeseen 16. joulukuuta. Alus lähti Newportin kautta Tompkinsvillen New Yorkiin, jonne se saapui 23. joulukuuta. Alus jatkoi seuraavana päivänä Fort Monroeen Virginiaan, jonne se saapui seuraavana päivänä.

Alus oli Fort Monroessa ja Newport Newsiissa kesäkuuhun 1896 ja se lähti 4. kesäkuuta Key Westiin kahden kuukauden koulutuspurjehdukselle, mistä se palasi Norfolkiin 3. elokuuta. Alus operoi itärannikolla vuoden 1897 loppupuolelle, jolloin se lähti Havannaan Kuubaan suojaamaan Yhdysvaltain kansallisia etuja ja kansalaisia rauhattomalla alueella.

Alus lähti 11. joulukuuta 1897 Hampton Roadsista Key Westiin, jonne se saapui 15. joulukuuta. Key Westissä alus liittyi Pohjois-Atlantin laivueen osastoon sotaharjoituksiin, joiden päätyttyä alus jatkoi matkaansa 24. tammikuuta 1898 Havannaan.

Alus saapui Havannaan 25. tammikuuta ja aluksen päällikkö Charles D. Sigsbee ankkuroi aluksensa keskelle satamaa ja asetti suuren vahdin. Aluksella ei ollut vapaavuoroa ja siellä oli varauduttu mahdolliseen sabotaasiin. Aluksella tapahtui 15. helmikuuta noin kello 21.40 voimakas räjähdys, joka repi aluksen kappaleiksi tuhoten koko keulan. Aluksella olleista 350 merisotilaasta sai surmansa tai katosi 252. Lisäksi Havannan sairaaloissa kuoli muutaman seuraavana päivänä aikana vammoihinsa kahdeksan. Eloonjääneet siirrettiin Ward Linen höyrylaiva City of Washingtonille ja Espanjan laivaston risteilijä Alfonso XII:lle. Sotaoikeus tutki onnettomuutta, johon ei löydetty syyllistä. Yhdysvaltain yleinen mielipide oli niin suuttunut tilanteesta, että se johti lopulta sotaan Espanjan kanssa 21. huhtikuuta 1898.

Yhdysvaltain kongressi valtuutti 5. elokuuta 1910 hylyn nostamisen. Yhdysvaltain maavoimien pioneerien valvonnassa hylky saatiin lopulta pohjasta 2. helmikuuta 1912. Hylky hinattiin merelle, missä se upotettiin Meksikonlahdella syvään veteen sopivin menoin ja sotilaallisin kunnianosoituksin 16. maaliskuuta.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain laivaston panssariristeilijät
USS New York (ACR-2)

USS New York (runkonumerot ACR-2 ja CA-2) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1891 vesille laskettu panssariristeilijä ja myöhemmin A-luokan (raskas) risteilijä.

Valmistus 
Alus tilattiin 7. syyskuuta 1888 William Cramp and Sonsilta Philadelphiasta, missä köli laskettiin 30. syyskuuta 1890. Alus laskettiin vesille 2. joulukuuta 1891 kumminaan neiti Helen Page ja otettiin palvelukseen 1. elokuuta 1893 päällikkönään Arent S. Crowninshield.

Palvelus 

Alus nimettiin 16. helmikuuta 1911 USS Saratogaksi. Se oli seuraavat viisi vuotta Kauko-Idässä. Alus palasi 6. helmikuuta 1916 Bremertoniin Washingtoniin, missä se siirrettiin Tyynenmeren laivaston reserviin.

Yhdysvaltain ensimmäiseen maailmansotaan liittymisen uhatessa alus palautettiin palvelukseen 23. huhtikuuta 1917 ja se liitettiin Yhdysvaltain Tyynenmeren partiojoukkoihin 7. kesäkuuta. Syyskuussa alus purjehti Meksikoon torjuakseen kapinoinnin aiheuttaman uhan alueelle. Ensenadassa alus pysäytti ja auttoi valtaamaan kauppa-aluksen, joka kuljetti 32 Saksan keisarikunnan agenttia ja joukkoa Yhdysvalloista kutsuntoja paenneita. Marraskuussa alus läpäisi Panaman kanavan liittyen Atlantin laivaston risteilijöihin Hampton Roadsissa, missä se nimettiin 1. joulukuuta uudelleen USS Rochesteriksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain laivaston panssariristeilijät
Yhdysvaltalaiset Espanjan–Yhdysvaltain sodan risteilijät
Eero Paso

Eero Paso (s. 19. heinäkuuta 1954 Utajärvi) on suomalainen Uudellamaalla asuva kirjailija, valokuvaaja ja rakennusmies.

Paso kävi keskikoulun ja iltalukiota Oulussa sekä opiskeli Limingan taidekoulussa 1979–1981. Hän on suorittanut myös rakennusmiehen ammattitutkinnon. Paso on työskennellyt rakennuksilla, varastomiehenä, autonkuljettajana ja tehdastyöläisenä Suomessa ja Ruotsissa. Hän oli myös kalatehdastyöläisenä Ruijassa 1982–1983. Rakennusalalla hän ollut vuodesta 1988 alkaen ja asuu nykyisin Lapinjärvellä Uudellamaalla.

Eero Paso on kirjoittanut Pohjois-Suomen maaseudun elämän murroksesta 1960- ja 1970-luvuilla (Talvitietä pitkin), ruotsinsuomalaisten siirtolaisten elämästä 1980-luvulla (Ruotsinmaa) sekä Ruijaan kalatehtaaseen töihin lähtevistä suomalaisista (Kylmän talven tapahtumat). Metsästystä, kalastusta ja retkeilyä harrastava Paso on kirjoittanut myös eränovelleja joita on julkaistu Eränkävijä 1988-antologiassa sekä Metsästys ja Kalastus-lehdessä. Pason runoja on julkaistu kulttuurilehti Kaltiossa. Paso toimi 1980-luvulla valokuvaajana Metsäntutkimuslaitoksen Muhoksen toimipisteessä. Valokuvaajana hän on osallistunut yhteisnäyttelyihin ja pitänyt omat näyttelyt Porvoossa 1997 sekä Loviisassa 1997 ja 2000.

Teoksia 
 Hauen saunottajat : kertomuksia. Sahlgren, Otalampi 2002
 Talvitietä pitkin : romaani. Nordbooks, Kemi 2009
 Ruotsinmaa. Nordbooks, Kemi 2013
 Kylmän talven tapahtumat : romaani. Atrain & Nord, Kemi 2018

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Mari A:n kirjablogi 29.7.2013 : Eero Paso : Ruotsinmaa 

Suomalaiset valokuvaajat
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikael Äijälä

Mikael Äijälä on suomalais-luxemburgilainen jääkiekkoilija. Hän edustaa seuratasolla luxemburgilaista Tornado Luxembourgia. Hän pelasi Luxemburgin maajoukkueessa vuoden 2018 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden IB-divisionassa.

Lähteet

Luxemburgilaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkoilijat
Elävät henkilöt
Kalle Vuoristo

Kalle Vuoristo (1903–1940) oli suomalainen taidemaalari. Hän osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin vuosien 1920 ja 1935 välillä ja oli yksi Brondan kahvilan vakioasiakkaista.

Maalauksia 
 Nukkuva nainen: öljymaalaus. 1933

Lähteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Armas Kauhanen

Armas Kauhanen (26. marraskuuta 1907 – 19. kesäkuuta 1980) oli suomalainen rikostoimittaja joka käytti nimimerkkiä Kuha. Kauhanen oli Helsingin Sanomien toimittajana tutkimassa muun muassa vuonna 1932 Tattarisuon tapausta.

Kauhanen esiintyi yhdessä osassa Eino Ruutsalon vuonna 1961 valmistuneessa elokuvassa Hetkiä yössä.

Lähteet 

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Mustalla merkitty valkea lintu

Mustalla merkitty valkea lintu (Belaja ptitsa s tšornoi otmetinoi) on Juri Iljenkon ohjaama neuvostoliittolainen draamaelokuva vuodelta 1971. Se perustuu ukrainalaiseen kansansatuun, jonka pohjalta käsikirjoituksen Iljenko teki yhdessä Ivan Mikolaitšukin kanssa. Elokuva voitti yhden kolmesta pääpalkinnosta Moskovan elokuvajuhlilla.

Elokuvaa pidetään yhtenä ukrainalaisen elokuvan merkittävimmistä saavutuksista yhdessä Sergei Paradžanovin ja Oleksandr Dovženkon tuotannon ohella.

Elokuva tuli Suomessa ensi-iltaan vuonna 1972 ja se sai 15 383 katsojaa. Suomen televisiokanavilla elokuva on esitetty viimeksi vuonna 1978.

Rooleissa

Lähteet

Vuoden 1971 elokuvat
Neuvostoliittolaiset draamaelokuvat
Marija Bulatović

Marija Bulatović (s. 16. toukokuuta 1995) on montenegrolainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Trebaljevo.

Bulatović sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotyylin sprintissä 92:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hiihti vapaan hiihtotyylin 10 kilometrillä 88:nneksi.

Lähteet 

Montenegrolaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Shōma Uno

Shōma Uno (, s. 17. joulukuuta 1997 Nagoya, Japani) on japanilainen taitoluistelija, maailmanmestari ja kolminkertainen olympiamitalisti. 

Hän voitti hopeaa vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa pistein 306,90  ja pronssia vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä pistein 293.00 sekä auttoi Japanin vuoden 2022 talviolympialaisten joukkuepronssille luisteltuaan joukkukilpailun lyhytohjelmassa toiseksi pistein 105.46. 

MM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa (2022) ja hopeaa (2017, 2018) sekä sijoittunut seitsemänneksi vuonna 2016. Hän on nelinkertainen Japanin-mestari (2016–2019) ja vuoden 2019 neljän maanosan mestaruuskilpailuiden kultamitalisti. Junioritasolla hän on kauden 2014–2015 maailmanmestari ja Grand Prix -finaalin voittaja. Hän on myös vuoden 2012 nuorten olympialaisten hopeamitalisti. 

Unoa valmentaa sveitsiläinen olympiamitalisti ja maailmanmestari Stéphane Lambiel.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elävät henkilöt
Japanilaiset taitoluistelijat
Japanilaiset olympiamitalistit
Luistinrata

Luistinrata on luisteluun tarkoitettu ulkotilassa sijaitseva avoin jääalue, joka voidaan perustaa joko luonnonjäälle tai tekojäälle. Ratoja on vaihtelevan kokoisia ja ne voi olla tarkoitettu virkistys- tai urheilukäyttöön. Luistinrata voidaan varustaa kaukalolla ja sillä voidaan harjoittaa erilaisia jääurheilulajeja, kuten jääkiekkoa, jääpalloa, taitoluistelua, pikaluistelua tai järjestää esimerkiksi yleisöluistelua tai erilaisia tapahtumia. Myös retki- ja matkaluistelua varten toteutetaan ratoja luonnonjäille.

Luonnonjäällä oleva luistinrata sijaitsee tavallisesti joen, järven tai meren jäällä paikassa, jossa jää on riittävän vahvaa kantaakseen luistelijan painon. Tekojäärata toteutetaan yksinkertaisimmin laskemalla vettä pakkassäällä urheilukentän pinnalle ja tasaamalla muodostuvan jään pinta. Lämpimämmissä olosuhteissa voidaan jäädyttämiseen käyttää kentän pinnan alapuolella kulkevia jäähdytysputkia tai jopa käyttää kentällä kokonaan keinotekoista pinnoitetta. Luistinradan pinta pidetään tasaisena jäänhoitokoneen avulla. Yleiseen käyttöön tarkoitetut luistinradat voivat olla maksuttomia, kuten esimerkiksi Suomessa kuntien ylläpitämät radat, tai maksullisia. Rakennusta, jonka sisälle on sijoitettu tekojäärata, kutsutaan jäähalliksi. Ennen jäähallien yleistymistä luistinradat olivat useammin erilaisten kilpailujen tapahtumapaikkana.

Jää
Alice Merton

Alice Merton (s. 13. syyskuuta 1993 Frankfurt) on saksalais-kanadalais-englantilainen laulaja ja lauluntekijä.

Elämä 

Merton on sekä Kanadan että Britannian kansalainen. Hän muutti Kanadasta Saksaan 16-vuotiaana. Hän ei alkuun tuntenut oloaan kotoisaksi uudessa kotimaassa, ja koti-ikävä sai hänet kirjoittamaan ensimmäisen kappaleensa ”Little Lighthouse”. Merton on kuitenkin saanut tottua muuttamaan, sillä hän on asunut muun muassa Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Merton on opiskellut ja suorittanut tutkinnon Popakademiessa Mannheimissa. Hän on opiskellut myös klassista musiikkia.

Ura 

Alice Merton pyrki saamaan levytyssopimuksen jonkin suuren levymerkin kanssa Saksassa, mutta päätyi managerinsa Paul Grauwinkelin kanssa toisenlaiseen ratkaisuun: He perustivat oman levymerkin nimeltä Paper Plane Records. Oman levymerkin alla heillä oli mahdollisuus julkaista musiikkia omilla ehdoillaan. Levymerkin nimen takana on osittain yksi Mertonin suosikkikappaleista, M.I.A.:n Paper Planes vuodelta 2007. Toisaalta nimi valikoitui siitä syystä, että paperilennokki () on yksinkertainen – vain paperinpala – mutta se voi silti lentää pitkälle, jos sen kokoaa taitavasti. Se siis symboloi sitä, että Merton ja Grauwinkel uskovat siihen, että kova työ kantaa hedelmää, vaikka aloittaisi tyhjästä. Kaksikko julkaisi Paper Plane Recordsin kautta Mertonin ensimmäisen levytyksen, EP:n nimeltä No Roots vuonna 2017.

Musiikki 

Mertonin ensimmäinen levyjulkaisu, EP No Roots sisältää neljä kappaletta, joista ensimmäinen on sekin nimeltään ”No Roots”. Tämä kappale on avain Mertonin musiikkiin, jonka kantava teema on juurettomuus. Kun Merton muutamia vuosia ennen EP:n julkaisua kävi vierailulla vanhempiensa luona Englannissa, hän meni rannalle ja pohti omaa juurettomuuttaan. Hän tuli siihen johtopäätökseen, että koti on siellä missä hänelle rakkaat ihmisetkin ovat.

Merton sanoo, että kappaleet kertovat hänen omasta elämästään ja kokemuksistaan, hän haluaa olla musiikissaan rehellinen itselleen. ”No Roots” -kappaleessa Merton laulaa, että hän kaivaa kuoppia maahan ja piilottaa niihin jotakin; ja näin hän on tehnytkin jokaisessa kaupungissa, jossa on asunut. Ja samoja aiheita Merton aikoo työstää myös esikoislevyllään, jonka pitäisi ilmestyä vuonna 2018.

Mertonin mukaan hänen valtavirrasta poikkeava popmusiikkinsa ehkä kuvastaa sekoitusta hänen omista musiikillisista vaikutteistaan. Teini-iässä ja lapsuudessa Merton kuunteli musiikkia laajalla skaalalla: siihen mahtui sekä klassista että jazzia. Hän kuunteli myös popmusiikkia, mutta ei niinkään silloin pinnalla ollutta musiikkia vaan vanhempaa poppia.

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Singlet 
 ”No Roots” (2016)
 ”Hit the Ground Running” (2017)
 ”Lash Out” (2018)
 ”Why So Serious” (2018)
 ”Funny Business” (2018)
 ”Learn to Live” (2019)
 ”Easy” (2019)

Vierailevana artistina 
 ”Half As Good As You” (Tom Odell feat. Alice Merton) (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Alice Mertonin kotisivu
 

Brittiläiset poplaulajat
Kanadalaiset poplaulajat
Saksalaiset poplaulajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Laurene Powell Jobs

Laurene Powell Jobs (s. ) on yhdysvaltalainen sijoittaja, miljardööriperijätär ja hyväntekijä. Hän on Applen perustajiin kuuluneen Steve Jobsin (1955–2011) leski ja peri puolisonsa kuoltua huomattavan määrän Walt Disneyn (4 prosenttia yhtiöstä) ja Applen osakkeita (alle 1 % osuus yhtiöstä). Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen ja hänen perheensä yhteiseksi varallisuudeksi 18,8 miljardia dollaria.

Powell Jobs on perustanut ja johtaa hallituksen puheenjohtajana Emerson Collectivea, joka pyrkii yhtäältä sosiaalisen muutoksen edistämiseen yrittäjyyden kautta ja toisaalta tukee apua tarvitsevia opiskelijoita. Hän on tehnyt monia sijoituksia. Hän on perustanut esimerkiksi luontaisia elintarvikkeita valmistavan Terraveran ja käynnistänyt College Track -ohjelman, joka auttaa epäedullisissa oloissa eläviä opiskelijoita valmistautumaan ja valmistumaan college-opinnoistaan. Hän on sitoutunut tukemaan 100 miljoonalla dollarilla Yhdysvaltain kansallista, nimellä "XQ: The Super School Project" kulkevaa kouluopetuksen uudistamisohjelmaa.  Hänen on raportoitu lahjoittaneen eri hyväntekeväisyyskohteisiin nimettömästi jopa 526 miljoonaa dollaria vuoden 2016 aikana. Paljolti laajojen sosiaalisten hankkeittensa ja miittavan hyväntekeväisyystoimintansa vuoksi talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 14. Hän on vuonna 2017 ostanut enemmistöosuuden The Atlantic -aikakauslehdestä. Bloombergin mukaan hän on myös vuonna 2017 sopinut ostavansa 20 prosentin osuuden NBA-seura Washington Wizardsin taustayhtiöstä (Monumental Sports & Entertainment). 

Powell Jobs on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc./B.A.) Pennsylvanian yliopistossa (Wharton School). Tämän jälkeen hän työskenteli kolme vuotta Goldman Sachs -pankkikonsernissa. Hän suoritti MBA-tutkinnon Stanfordin yliopistossa ja tapasi opiskeluaikanaan Steve Jobsin, kun tämä tuli pitämään vierailuluentoa Stanfordiin lokakuussa 1989. He menivät naimisiin kaksi vuotta myöhemmin keväällä 1991. Heidän ensimmäinen lapsensa, Reed Paul syntyi syyskuussa 1991. Toinen lapsi, Erin Sienna syntyi elokuussa 1995 ja nuorin lapsi Eve vuonna 1998. Nykyään Powell Jobs on leski, kolmen aikuisikään ehtineen lapsen äiti.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat
Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset hyväntekeväisyyden harjoittajat
Onni Valakari

Onni Valakari (s. 18. elokuuta 1999 Motherwell) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kyproksen liigassa pelaavaa Pafosia. Valakari on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Ura

Seurajoukkueet 
Valakarin kasvattajaseura on Käpylän Pallo, jonka lisäksi hän on juniorina edustanut Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Sen edustusjoukkuetta valmensi tuolloin Valakarin isä Simo Valakari. Vuonna 2015 Valakari esiintyi kahdesti myös Kakkosta pelanneessa seuran reservijoukkueessa SJK Akatemiassa. Keväällä 2017 hän siirtyi Ykkösessä pelanneeseen Turun Palloseuraan. Valakari teki liigadebyyttinsä vuotta myöhemmin TPS:n noustua Veikkausliigaan ja siirtyi elokuussa 2018 isänsä valmentamaan norjalaiseen Tromssaan. Tammikuussa 2020 Valakari teki sopimuksen Kyproksen pääsarjassa pelaavan Pafos FC:n kanssa.

Maajoukkue 
Valakari on edustanut Suomen U18-, U19- ja U21-maajoukkueita. Vuonna 2019 hänet valittiin vuoden U21 -pelaajaksi. U21-maajoukkueen valmentaja Juha Malinen on pitänyt Valakarin vahvuuksina muun muassa sopeutuvaisuutta, syöttötaitoa sekä sulavaa kääntymistä pallon kanssa.

Valakari debytoi A-maajoukkueessa 11. marraskuuta 2020 Ranskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän teki Suomen ensimmäisen maalin 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa. Valakari valittiin myös Suomen joukkueeseen vuoden 2021 EM-kisoihin.

Yksityiselämä 
Onni Valakari syntyi Skotlannissa, jossa hänen isänsä Simo Valakari pelasi Motherwellin joukkueessa. Valakarin veli on maalivahtina pelaava Paavo Valakari.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Sahra Wagenknecht

Sahra Wagenknecht (s. 16. heinäkuuta 1969 Jena) on saksalainen vasemmistopoliitikko. Hänet valittiin Bundestagin jäseneksi ensimmäistä kertaa vuonna 2009 Nordrhein-Westfalenista. Hän on vuodesta 2010 toiminut Dietmar Bartschin kanssa Vasemmisto-puolueen parlamenttiryhmän johdossa.

Wagenknecht syntyi iranilaiselle isälle ja saksalaiselle äidille. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän oli aiemmin naimisissa Ralph-Thomas Niemeyerin kanssa, mutta solmi vuonna 2014 uuden avioliiton Oskar Lafontainen kanssa.

Lähteet  

Saksalaiset poliitikot
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Bob Burns

Robert Lewis "Bob" Burns Jr. (24. marraskuuta 1950 – 3. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen rumpali, joka oli Lynyrd Skynyrd-yhtyeen alkuperäisjäsen.

Bob Burns liittyi vuonna 1964 Ronnie Van Zantin perustamaan Lynyrd Skynyrd -yhtyeeseen. Burns ja Van Zant olivat tavanneet baseball-harrastuksen kautta. Muut perustajajäsenet olivat Allen Collins, Gary Rossington ja Larry Junstrom. Burns soittaa yhtyeen varhaisilla singleillä ja demoäänityksillä, joita on julkaistu Skynyrd's First and... Last -kokoelma-albumilla. Burns erosi yhtyeestä vuonna 1971 mutta palasi takaisin seuraavana vuonna. Tämän ajan hänen tilallaan soitti Rickey Medlocke joka on tunnettu paremmin Lynyrd Skynyrdin kitaristina. Burns palasi soittamaan yhtyeen kahdella ensimmäisellä studioalbumilla Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd ja Second Helping. 

Vuoden 1975 alussa Burns jätti yhtyeen kiertue-elämän ja yhtyeen alkoholipainoitteisen elämäntavan käydessä liian raskaaksi. Muut jäsenet eivät kohdelleet Burnsia hyvin eikä hän muistellut kovin lämpimästi Lynyrd Skynyrd -aikojaan. Burns katosi julkisuudesta eikä jatkanut muusikkona. Vuonna 1996 hän esiintyi jälleen yhtyeen kanssa elokuvan Freebird: The Movie julkaisun yhteydessä. 13. maaliskuuta 2006 Burns pääsi Rock and Roll Hall of Fameen Lynyrd Skynyrdin jäsenenä, jolloin hän esiintyi valintaseremoniassa yhtyeen elossaolevien jäsenien Gary Rossingtonin, Billy Powellin, Ed Kingin ja Artimus Pylen kanssa soittaen kappaleet "Sweet Home Alabama" ja "Free Bird".

Burns kuoli huhtikuussa 2015 törmättyään autolla postilaatikkoon ja puuhun kotinsa lähellä. Viranomaisten mukaan Burnsilla ei ollut turvavyötä ja tapahtumahetkellä oli huono sää.

Lähteet

 
 Lynyrd Skynyrd: A Southern Ghost Story

Aiheesta muualla

 Lynyrd Skynyrdin historiaa
 Bob Burnsin muistosivu

Lynyrd Skynyrd
Yhdysvaltalaiset rumpalit
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Viktória Kužmová

Viktória Kužmová (s. 11. toukokuuta 1998 Košice) on slovakialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 43 maaliskuussa 2019. Hän voitti vuonna 2015 tyttöjen nelinpeliturnauksen Yhdysvaltain avoimissa Aleksandra Pospelovan kanssa. Seuraavana vuonna hän oli siellä kaksinpelissä loppuottelussa.

Ensimmäisessä pelaamassaan Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Yhdysvaltain avoimissa 2017 Kužmová hävisi ensimmäisellä kierroksella Venus Williamsille voittaen kuitenkin yhden erän häntä vastaan. Australian avoimissa 2018 hän hävisi avauskierroksella Elise Mertensille. Helmikuussa hän eteni välieriin Budapestin WTA-turnauksessa. Hän hävisi turnauksen karsintojen toisen kierroksen ottelunsa, mutta sai lopulta villin kortin pääsarjaan, missä voitti avauskierroksella neljänneksi sijoitetun Sorana Cîrstean, toisella kierroksella Sabine Lisickin ja puolivälierissä Petra Martićin. Välierissä hän hävisi Alison Van Uytvanckille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakialaiset tennispelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
USS Oregon (BB-3)

USS Oregon (runkonumero BB-3) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1893 vesille laskettu Indiana-luokan taistelulaiva.

Valmistus 

Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1890 Union Iron Worksiltä San Franciscosta Kaliforniasta, missä köli laskettiin 19. marraskuuta 1891. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1893 kumminaan John C. Ainsworthin tytär Daisy Ainsworth ja otettiin palvelukseen 15. heinäkuuta 1896 päällikkönään H. L. Howison.

Palvelus

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Indiana-luokan taistelulaivat
Yhdysvaltalaiset Espanjan–Yhdysvaltain sodan taistelulaivat