joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lallukan talo

Lallukan talo on Viipurin Repolan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1906 valmistunut liike- ja asuinrakennus, jossa toimii nykyään muun muassa Taidekeskus Salmelan ylläpitämä suomalainen taiteilijaresidenssi. Talon on suunnitellut arkkitehti Allan Schulman. Sitä on sanottu yhdeksi Viipurin kauneimmista rakennuksista.

Rakennus 
Tyylisuunnaltaan kansallisromantiikkaa edustava rakennus valmistui Repolankadun (nyk. Vokzalnaja ulitsa) ja silloisen Viskaalinkadun (myöh. Lallukankatu, nyk. Majakovskogo ulitsa) kulmaan kauppaneuvos Juho Lallukan omistaman Häkli, Lallukka ja Kumpp. Oy:n uudeksi toimitaloksi. Arkkitehti Schulmanin lisäksi Lallukan tiedetään itse osallistuneen aktiivisesti talon suunnitteluun. Rakennuksen katutasossa oli yrityksen toimitiloja ja Juho Lallukka asui perheineen toisen kerroksen kulmahuoneistossa. 

Pääsisäänkäynnin sekä sisäpihalle vievän portin molempia puolia koristivat kuvanveistäjä Eemil Halosen tekemät ihmisfiguurit ja sisätiloissa puolestaan oli lukuisten suomalaisten taidemaalarien teoksia. Halosen veistokset eivät enää ole paikoillaan, mutta Viljelijän vaimo -niminen naishahmo on nykyään sijoitettuna Monrepos’n puistoon Viipurin Linnasaareen.

Taiteilijaresidenssi 
Vuonna 2006 Lallukan taloon päätettiin perustaa suomalainen taiteilijaresidenssi. Rakennuksen julkisivua entisöitiin aluksi Venäjän kulttuuriministeriön valvonnassa ja vuosina 2008–2010 Lallukan perheen asuinhuoneistossa tehtiin Arkkitehtitoimisto Riitta Vesalan suunnittelema remontointi taiteilijahuoneistoksi. Residenssi sisustettiin suomalaisen Artekin huonekaluilla. Wiipurin taiteilijaresidenssiksi nimetty huoneisto vihittiin käyttöön huhtikuussa 2010. Taidekeskus Salmelan käynnistämää hanketta tuki myös Alfred Kordelinin säätiö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Wiipurin taiteilijaresidenssi  Taidekeskus Salmela

Viipurin rakennukset ja rakennelmat
Taiteilijaresidenssit
Allärs – Allmän tesaurus på svenska

Allärs on YSAn eli Yleisen suomalaisen asiasanaston ruotsinkielinen käännös, joka kattaa kaikki aihealueet. Toisin kuin YSA, Allärs on kaksikielinen (suomen- ja ruotsinkielinen). Tesaurusta kontrolloidaan niin, että jokaisen ruotsinkielisen termin rinnalta löytyy suomenkielinen vastine. Allärsin uusista sanoista vastaa Åbo Akademin kirjasto. Allärsiä käytetään eri aineistojen asiasanoitusta ja hakua varten. ALLÄRS on laadittu suomenkielisen tesauruksen laatimis- ja ylläpito-ohjeiden (SFS 5471) mukaan.

Allärs on käytettävissä Kansalliskirjaston Finto-palvelun kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Allärs Kansalliskirjaston verkkosivuilla
 Allärs-asiakaswiki
Kirjastotoimi
Tiedonhaku
Steve Kekana

Steve Tebogo Kekana (16. syyskuuta 1958 Transvaalin provinssi – 1. heinäkuuta 2021) oli eteläafrikkalainen laulaja-lauluntekijä. Kotimaansa ulkopuolella hänet tunnetaan parhaiten vuonna 1980 julkaistusta reggaehitistä ”Raising My Family”, joka oli myös Suomessa singlelistan ykkönen helmi- ja maaliskuussa 1982. Kekana esiintyi Helsingissä Tavastia-klubilla kesäkuussa 1982.

Kekana opiskeli musiikkiuransa ohella juristiksi. Hän oli lapsesta saakka sokea.

Lähteet

Eteläafrikkalaiset laulajat
Maailmanmusiikki
Sokeat henkilöt
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Hylocereeae

Hylocereeae on kaktuskasvien heimon Cactoideae-alaheimoon kuuluva tribus.

Tuntomerkit 
Tribukseen kuuluvat kaktukset ovat kiipeileviä tai päällyskasveina kasvavia (epifyyttisiä) pensaita. Juuret ovat varteen kasvavia jälkijuuria (adventiivijuuria). Varret ovat litteitä tai muutamasärmäisiä; varressa ei ole erilaistunutta kukkaverso-osaa. Lehdet eivät ole silminnähtäviä. Kukat sijaitsevat varren sivulla lateraalisesti ja ovat keskikokoisia tai suuria. Kasvit kukkivat öisin tai toisinaan päivällä. Kukkapohjuksen areolit ovat paljaita, piikkisiä, sukasellisia tai karvaisia. Hedelmä on mehevä ja avautumaton. Siemenet ovat keskikokoisia tai isoja, kannattimen arpi (hilum) ja itureiän kohta (mikropyle) ovat yhtyneet, ja koko siementä peittää limainen vaippa.

Levinneisyys 
Tribus kasvaa Keski-Amerikan trooppisissa metsissä.

Suvut 
Hylocereeae-tribukseen kuuluu kuusi sukua.

 Disocactus – hovikaktukset
 Epiphyllum – lehtikaktukset
 Hylocereus – metsäkaktukset
 Pseudorhipsalis
 Selenicereus – yökaktukset
 Weberocereus

Lähteet 
 Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9

Viitteet 

Kaktuskasvit
Erich Neumann (psykologi)

Erich Neumann (hepr. אריך נוימן‎, 23. tammikuuta 1905 – 5. marraskuuta 1960) oli saksalaissyntyinen israelilainen juutalainen jungilainen psykologi.

Elämä, ajattelu ja teokset 
Erich Neumann syntyi Berliinissä juutalaiseen perheeseen. Opiskeltuaan Berliinissä hän muutti vuonna 1934 vaimoineen Tel Aviviin. Hän jatkoi vierailuja Sveitsiin, jossa hän luennoi C. G. Jung -instituutissa.

Neumann käsitteli teoksissaan arkkityyppejen ja ihmisen tietoisen psyyken suhteen kehittymistä historiassa. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat The Origins and History of Consciousness (1949, alkuperäinen nimi Ursprungsgeschichte des Bewusstseins tarkoittaa sananmukaisesti "tietoisuuden alkuperän historiaa") ja The Great Mother (Die große Mutter, 1955).

Vaikutus 
Amerikkalainen kulttuurikriitikko Camille Paglia on nimennyt The Origins and History of Consciousnessin vaikutteeksi itseensä ja kirjaansa Sexual Personae. Paglian mukaan se edustaa "jungilaisuutta oppineena ja parhaimmillaan". Hän harmittelee sitä, että feministinen arkeologi Marija Gimbutas "otti jungilaiseksi mentorikseen skolaarisen Neumannin sijaan popularisoivan Joseph Campbellin" ja tieteellisesti kestämätön ajatus kirjaimellisesta matriarkaatista sai alaa.

Kritiikki 
Walter Kaufmann kirjoittaa Jungia käsittelevässä teoksessaan: "Suurelle osalle arkkityypeistä ja kollektiivisesta piilotajunnasta kertovasta kirjallisuudesta on tyypillistä kertakaikkisen pitkäveteinen, tarkoitukseton oppineisuus yhdistyneenä edes alkeellisen vastaväitteiden ja vaihtoehtojen huomioon ottamisen tyrmäävään poissaoloon". Hän nostaa The Origins and History of Consciousnessin esille "täydellisenä esimerkkinä" tästä. Kaufmannin mukaan Neumannin kirja on "pohjimmiltaan dogmaattinen ja sen käsitys todisteista ei ole kaukana teologien traktaateista, jotka 'todistavat' väitteitä lainaamalla joitakin harvoja Raamatun jakeita, jotka eivät läheskään todista sitä, mitä he väittävät. Hän on riemuissaan löytäessään jotain 'Syyriasta, Vähästä-Aasiasta ja jopa Mesopotamiasta'. Leviämistä hän ei koskaan edes käsittele vaihtoehtoisena selityksenä [kollektiivisen piilotajunnan samanlaiselle toiminnalle eri alueilla]."

Lähteet 

Saksalaiset psykologit
Lamminjärvi

Lamminjärvi voi tarkoittaa seuraavia:

 Lamminjärvi (myös Lammijärvi), järvi Eurassa
 Lamminjärvi, järvi Hämeenkyrössä
 Lamminjärvi, järvi Lammilla Hämeenlinnassa
 Lamminjärvi, järvi Lammin Liesossa Hämeenlinnassa
 Lamminjärvi, järvi Ikaalisissa
 Lamminjärvi, järvi Jalasjärvellä
 Lamminjärvi, järvi Juupajoen Hirvijärvellä
 Lamminjärvi, järvi Juupajoen Kokkilassa
 Lamminjärvi, järvi Kangasalla
 Lamminjärvi, järvi Kirkkonummella
 Lamminjärvi, järvi Laitilassa lähellä Laustia
 Lamminjärvi, järvi Laitilan Seppälässä 
 Lamminjärvi, järvi Lempäälässä
 Lamminjärvi, järvi Lohjalla
 Lamminjärvi, järvi Pyhärannan Radansuulla
 Lamminjärvi, järvi Sastamalan Hahmajärvellä
 Lamminjärvi, järvi Mouhijärven Häijäässä Sastamalassa
 Lamminjärvi, järvi Karkussa Sastamalassa 
 Lamminjärvi, järvi Sastamalan Pehulassa
 Lamminjärvi, järvi Ruovedellä
 Lamminjärvi, järvi Sastamalan Sävissä
 Lamminjärvi, järvi Sastamalan Vehkakorvella
 Lamminjärvi, kuivatettu järvi Vesilahdella

Katso myös
 Lammijärvi
 Lammenjärvi
 Lampijärvi
 Lampinjärvi

Järvien täsmennyssivut
Luettelo Norjan entisistä kunnista

Tämä artikkeli on luettelo Norjan entisistä kunnista. Luettelossa olevat Norjan kunnat ovat voineet lakata olemasta, koska ne ovat yhdistyneet, liitetty johonkin toiseen kuntaan tai jaettu osiin. Luettelossa ei ole mukana kokonaisia kuntia pienempiä osakuntaliitoksia. Lähes kaikki luettelon kunnat ovat kadonneet kuntaliitoksen myötä.

Akershusin lääni 

<onlyinclude>

Buskerudin lääni

Etelä-Trøndelagin lääni

Finnmarkin lääni

Hedmarkin lääni

Hordalandin lääni

Itä-Agderin lääni

Länsi-Agderin lääni

Møren ja Romsdalin lääni

Nordlandin lääni

Pohjois-Trøndelagin lääni

Opplandin lääni

Rogalandin lääni

Sognin ja Fjordanen lääni

Telemarkin lääni

Tromssan lääni

Vestfoldin lääni

Østfoldin lääni

Aiheesta muualla
 Registreringssentral for historiske data Kommuneendringer etter 1837 
 Statistisk sentralbyrå/Dag Juvkam: Historisk oversikt over endringer i kommune- og fylkesinndelingen 
 Statistisk sentralbyrå: Endring i kommune- og fylkesinndelingen i perioden 01.01. 1988 til og med 01.01.2008 
 Statistisk sentralbyrå: Endringer i kommuneinndelingen og andre regionale inndelinger fra og med 1. januar 1999
Anastásios Sidirópoulos

Anastásios ”Tásos” Sidirópoulos (, s. 9. elokuuta 1979 Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2011 lähtien.

Aiheesta muualla 
 Anastásios Sidirópouloksen esittely World Referee -sivustolla 

Kreikkalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Verokanta

Verokanta on  veron laskennassa käytettävä yksikkö, jota sovelletaan veroprosenttia käyttäen.
Verokanta voidaan ilmaista esimerkiksi prosentteina (veroprosentti) tai rahayksikön ja paino- tai tilavuusmitan suhteena.
Suomessa on kolme eri arvonlisäveron verokantaa: 24, 14 ja 10 prosenttia.''

Lähteet 

Verotus
Milton Margai

Sir Milton Augustus Strieby Margai (7. joulukuuta 1895 Gbangbatoke, Brittiläinen Sierra Leone – 28. huhtikuuta 1964 Freetown) oli Sierra Leonen ensimmäinen pääministeri vuosina 1961–1964.

Margai valmistui lääkäriksi Englannissa vuonna 1926 ja alkoi työnsä ohella toimia politiikassa 1930-luvulla. Vuonna 1946 hän liittyi SLOS-järjestöön (Sierra Leone Organization Society) ja perusti vuonna 1961 konservatiivisen Sierra Leonen kansanpuolueen (SLPP), joka pyrki edistämään alueen itsehallintoa.

Margain johdolla kansanpuolue kehittyi, ja Margai toimi pääministerinä jo ennen Sierra Leonen itsenäistymistä. Hän jatkoi itsenäistyneen maan ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1961–1964.

Lähteet

Sierra Leonen pääministerit
Sierraleonelaiset lääkärit
Sierraleonelaiset poliitikot
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1964 kuolleet
Jasmin Voutilainen

Jasmin Voutilainen (s. 5. elokuuta 1995) on suomalainen missi ja näyttelijä. Voutilainen on näytellyt yhtä pääosista joulukuussa 2014 ensi-iltaan tulleessa Salatut elämät -sarjaan perustuvassa Nightmare 2 – Painajainen jatkuu -elokuvassa. Voutilainen jatkoi samassa Aino Kaukovaaran roolissa myös kesällä 2015 julkaistussa Salatut elämät -spin-off-sarjassa Satula. Elokuussa 2018 tiedotettiin Voutilaisen jatkossa näyttelevän Aino Kaukovaaraa myös itse Salatut elämät -sarjassa.

Voutilainen oli yksi kilpailijoista syksyllä 2015 esitetyn Martina ja hengenpelastajat -ohjelman toisella tuotantokaudella.

Vuonna 2017 Voutilainen kilpaili Miss Helsinki 2018 -tittelistä. Hänestä tuli ensimmäinen perintöprinsessa.

Filmografia

Elokuvat

Televisio- ja nettisarjat

Musiikkivideot 
Jasmin Voutilainen näytteli Mikael Gabrielin tyttöystävää musiikkivideolla Vastatuuleen vuonna 2015.. Vuonna 2015 hän esitti nuoren Cheekin tyttöystävää artistin jäähallikiertueella esitetyssä Alpha Omega lyhytelokuvassa.

Vuonna 2016 Voutilainen oli mukana ruotsalaisen Takida -yhtyeen Don´t Wait Up musiikkivideolla yhdessä Isabel Ljungdellin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Order of St Michael and St George

Order of St Michael and St George (Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunta) on brittiläinen kunniaritarikunta, jonka prinssihallitsija George (tuleva kuningas Yrjö IV) perusti vuonna 1818.

Ritarin arvoja myönnetään miehille ja naisille, jotka ovat tehneet isänmaalleen poikkeuksellisen merkittäviä palveluksia ulkomailla. Se voidaan myöntää myös pitkästä ja uskollisesta palvelusurasta Kansainyhteisön tai ulkomaiden asioiden parissa.

Ritarikunnassa on kolme luokkaa:
  Suurristi (GCMG)
  Komentaja (KCMG miehillä & DCMG naisilla)
  Ritari (CMG)

Ritarikuntaan kuuluu hallitsija, suurmestari (nykyisin Kentin herttua), 125 GCMG:tä, 375 keskimmäisen luokan ritaria ja 1 750 CMG:tä.

Ritarikunnasta on saanut nimensä Korfun kaupungissa sijaitseva Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön palatsi.

Lähteet

Brittiläiset ritarikunnat
El Marino

El Marino oli chileläinen muutaman kuukauden vuonna 1917 ilmestynyt riippumaton sanomalehti. Sen kotipaikkakunta oli Pichilemu.

Lähteet

Sanomalehdet
Chileläinen kulttuuri
Fredrik Smulter

Fredrik ”Freddi” Smulter (s. 1983) on suomenruotsalainen voimanostaja. Hän on penkkipunnerruksen nelinkertainen maailmanmestari vuosilta 2009, 2012, 2014 ja 2015. Vuonna 2014 hän voitti superraskaan sarjan maailmanmestaruuden 400 kg:n maailmanennätystuloksella. Vuonna 2015 maailmanmestaruuskisoissa Sundsvallissa hän paransi ennätykseksi 401kg.

Yksityiselämä 
Smulter asuu ja harjoittelee Maalahdessa. Hän oli Maalahden kunnanvaltuuston jäsen RKP:n edustajana kaudella 2004–2008.
Hän painaa 150 kiloa, on ammatiltaan poliisivartija, töissä Vaasan poliisilaitoksella ja harrastaa historiaa sekä karaokea. Hänellä on kaksi poikaa.

Lähteet

Suomalaiset voimanostajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Ferenc Münnich

Ferenc Münnich [ˈfɛrɛnts ˈmynːiç] (18. marraskuuta 1886 Seregélyes – 29. marraskuuta 1967 Budapest) oli unkarilainen kommunistipoliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1958–1961.

Münnich palveli ensimmäisessä maailmansodassa Itävalta-Unkarin armeijassa, joutui Venäjän-rintamalla sotavangiksi ja siirtyi vallankumouksen puhjetessa puna-armeijan riveihin. Vuonna 1918 hän palasi Unkariin ja oli mukana perustamassa sinne kommunistista puoluetta. Hän osallistui Béla Kunin epäonnistuneeseen vallankumoukseen ja pakeni sitten Kunin tavoin Neuvostoliittoon useiksi vuosiksi. Hän osallistui Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella ja taisteli toisessa maailmansodassa taas puna-armeijan riveissä.

Sodan jälkeen Münnich palasi Unkariin ja toimi maan diplomaattina Suomessa, Bulgariassa, Neuvostoliitossa ja Jugoslaviassa. Vuonna 1956 hänet nimitettiin puolustusministeriksi, sitten varapääministeriksi ja pääministeriksi. János Kádár hoiti tuolloin vain puoluesihteerin tehtäviä.

Pääministerikauden 1958–1961 jälkeen Münnich toimi senaatin puhemiehenä 1961–1964. Hän kuoli 1967.

Lähteet

Unkarin pääministerit
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Pieksämäen kaupungintalo

Pieksämäen kaupungintalo on vuodelta 1973, ja se on Arto Sipisen ja Mane Hertzerin suunnittelema. Kaupunginhallitus on esittänyt että talo puretaan, sillä sen korjaaminen maksaisi seitsemän miljoonaa euroa. Rakennuksessa työskentelevien 50 hengen työtilat sijoitettaisiin muihin torin ympärillä oleviin rakennuksiin. Uuden rakentamista ei suunnitella, sillä kuntaliitosten mukana tulleita hallintorakennuksia on Pieksämäellä useita. Jos talo puretaan, sen paikalle on ehdotettu esimerkiksi asuintaloja.

Purkamista on vastustettu, mutta ympäristöministeriö ja Etelä-Savon ely-keskus eivät pidä rakennuksen suojelua tarpeellisena.

Lähteet 

Pieksämäen rakennukset ja rakennelmat
Suomen kaupungintalot
Arto Sipisen suunnittelemat rakennukset
IndyCar Series

IndyCar Series (virallisesti NTT IndyCar Series pääsponsorin mukaan) on korkein taso Amerikan avopyöräisissä. Sarja perustettiin 1996 kilpailijaksi CART-sarjalle. Sarjan alkuvuosina sen nimi oli Indy Racing League, jolla nimellä sarjaan viitataan nykyäänkin, vaikka nykyään IRL:llä tarkoitetaan Indy Racing Leagueta eli IndyCar Seriesin lisäksi Indy Lightsiä.

Sarjan moottorit ovat toimittaneet kaudesta 2012 alkaen Chevrolet ja Honda ja renkaat kaudesta 2000 alkaen Firestone. Rungon tekee Dallara.

Historiaa 
IndyCar-nimi otettiin käyttöön 1990 sarjan tärkeimmän kilpailun (Indianapolis 500) mukaan. Tony George perusti sarjan vuonna 1996. Ensimmäisen mestaruuden voittivat kaudella 1996 Scott Sharp ja Buzz Calkins, jotka molemmat saalistivat 246 pistettä. Sam Hornish Jr.:stä tuli sarjan ensimmäinen kaksinkertainen mestari, kun hän voitti vuoden 2002 sarjan. Ensimmäinen voitto oli vuodelta 2001. Hornish Jr. saavutti mestaruuden myös kaudella 2006.

Vuonna 2008 Champ Car eli entinen CART sulautui IndyCar Seriesiin. Sarjan autojen rungot toimittaa Dallara. Nykyisen rungon nimi on DW12, joka tulee vuoden 2011 päätösosakilpailussa menehtyneen vuoden 2005 IndyCar Series -mestari Dan Wheldonin kunniaksi.

Eniten kuljettajien mestaruuksia on Dario Franchittilla. Hänellä mestaruuksia on neljä kappaletta, 2007, 2009, 2010 ja 2011. Tallimestaruuksia eniten on Chip Ganassi Racingilla, kuusi kappaletta (2003, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2013).

Kaudet ja mestarit

Huomioita

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://www.indycar.com

Formula-sarjat
Yhdysvaltain moottoriurheilu
Karri Kuuttila

Karri Kuuttila (synt. 29. joulukuuta 1987) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän on yksi harvoista suomalaisista, joka on päässyt NFL-joukkueen harjoitusleirille. Kuuttila pelaa Vaahteraliiga-seura Helsinki Wolverinesissa. Pelipaikaltaan hän on hyökkäyksen linjamies.

Pelaajaura
Kuuttila pelasi nuoruudessa koripalloa. Hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin kun hän oli 17-vuotias. High schoolissa Kuuttila pelasi koripalloa ja harrasti yleisurheilua, ja hänen kaverinsa houkuttelivat hänet kokeilemaan amerikkalaista jalkapalloa. Kuuttila kävi Lock Havenin yliopiston avoimessa harjoitustilaisuudessa, jossa hänet huomattiin ja hänelle tarjoittiin stipendi yliopistoon.

Kuuttilasta tuli hyökkäyksen linjamies. Hän harjoitteli pelipaikkaa yhden kesän ennen opintojen alkua, mutta onnistui saamaan pelipaikan Lock Havenin kokoonpanosta. Kuuttila pelasi neljä kautta yliopistojoukkueen vasempana tacklena ja NFL:n kykyjenetsijät arvioivat hänet maan 50 parhaimman uloimman linjamiehen joukkoon. Kuuttilaa ei kuitenkaan varattu NFL:n varaustilaisuudessa, mutta hän teki kesällä 2011 sopimuksen St. Louis Ramsin kanssa. Kuuttila osallistui Ramsin harjoitusleirille, mutta hänet leikattiin kokoonpanosta kolmen viikon jälkeen.

Kuuttila pelasi syksyn 2011 puoliammattilaisena Maryland Blizzard -joukkueessa. Hän palasi loppuvuodesta Suomeen ja teki sopimuksen Helsinki Wolverinesin kanssa. Wolverines pelasi Vaahteraliigan finaalissa 2012 häviten sen Helsinki Roostersille. Kaudella 2013 Wolverines hävisi finaalin toistamiseen Roostersille. Kuuttila siirtyi kaudeksi 2014 Turku Trojansiin, ja hänen kolmas kautensa Vaahteraliigassa päättyi jälleen finaalitappioon Roostersia vastaan.

Kauden 2016 jälkeen Kuuttila lopetti pelaajauransa ja marraskuussa hänet nimitettiin Turku Trojansin päävalmentajaksi kaudelle 2017. Peliuran lopetus jäi vain yhden kauden mittaiseksi. Vuonna 2018 Kuuttila teki sopimuksen Helsinki Wolverinesin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Karri Kuuttila: NFL-leiri vastaa Broadway castingia  Ruutu.fi

Suomalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Suomalaiset urheiluvalmentajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Juha Vartiainen

Juha Pekka Vartiainen (s. Kiuruvesi)
on suomalainen laulaja ja säveltäjä. Vartiaisella oli pitkään keskeinen rooli Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa, toimien mm. tapahtuman ohjelmavastaavana.

Diskografia
 Sydämessä yö (1997)
 Yön siniset siivet (1999)  
 Meidän kesä (2003)
 Kotikalliolla (2005)                                       	
 Mies ja kitara (2008)	
 Aamuun Valkenevaan (2010) 	
 Me Teimme Muistoja (2012)
 Se on se tunne (2015)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivu
 

Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset laulajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Lumehoito

Lumehoito tarkoittaa sellaista sairauden tai vamman hoitoa, jolla ei pitäisi olla mitään vaikutusta kohteeseensa. Tutkimusten mukaan todellisuudessa kuitenkin ihmisen elimistössä voi tapahtua samanlaisia vaikutuksia kuin virallisella hoidolla tai lääkkeellä. Aivojen kuvantamisella on useissa tutkimuksissa osoitettu, että lumehoito synnyttää aivoissa todellisia muutoksia ja aktivoi samoja neurokemiallisia prosesseja.

Ilmiötä on tutkittu esimerkiksi Parkinson-potilailla. On todettu, että hoito kiihdyttää hermojen välittäjäaine dopamiinin aineenvaihduntaa ja potilaan jäykkyys ja vapina lievittyvät. Edelleen on epäselvää, miten lumelääke tietää, kuinka ja mihin sen pitää vaikuttaa.

Lumevaikutusta on selvitetty myös lumekirurgiassa. Tutkimuksessa toiselle polvikivusta kärsivälle ryhmälle tehtiin oikea leikkaus, toiselle  toimenpide, jolla ei pitänyt olla hoitovaikutusta. Vuoden kuluttua molemmat ryhmät kertoivat voivansa paremmin, lumeleikatuista lisäksi suurempi osa olisi valinnut saman hoidon uudestaan.

Katso myös 
 Lumelääke

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arno Forsius: Plasebolääkitys ja lumehoito.

Lääketiede
Kaan Kairinen

Kasper Kaan Kairinen(s. 22. joulukuuta 1998 Turku) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Kairinen aloitti jalkapallon Turun Nappulaliigassa. Ensimmäiset miesten sarjaottelunsa Kairinen pelasi FC Interissä. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 25. lokakuuta 2014, kun FC Inter hävisi kotonaan FF Jarolle 0–1. Kairinen tuli ottelussa kentälle 70. minuutilla Kalle Kaupin tilalle. Ottelu oli Kairisen ainoa liigassa kaudella 2014. Kaudella 2015 hän pelasi 26 liigaottelua. Lokakuussa 2015 Kairinen palkittiin Vuoden Veikkausliigatulokkaana.

Lokakuussa 2015 Kairinen pääsi The Guardianin 50 maailman lupaavimman jalkapalloilijan listalle. Marraskuussa 2015 Kairinen kertoi, että italialainen Juventus neuvotteli FC Interin kanssa hänen hankkimisestaan. 1. helmikuuta 2016 Kairinen siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Tanskan Superliigassa pelaavaan FC Midtjyllandiin.

Elokuussa 2018 Kairinen siirtyi FC Interiin kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella ja marraskuussa 2018 Kairinen solmi vuoden 2019 kattavan lainasopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.

Joulukuussa 2020 Kairinen teki sopimuksen Lillestrøm SK:n kanssa.

Muuta 

Hänellä on suomalainen äiti ja hänen edesmennyt isänsä oli Turkista kotoisin.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Kéfalos

Kéfalos () on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Irakleídeen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Irakleídeen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 2 156 (vuonna 2011).

Kéfaloksen kaupunki sijaitsee Kosin länsiosissa. Kéfalos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κεφάλου, Dimotikí Koinótita Kefálou), johon kuuluvat varsinaisen Kéfaloksen kaupungin lisäksi Kamárin, Kámpoksen ja Ónian kylät. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 638.

Antiikin aikana Kéfaloksen lähellä sijaitsi saaren keskus Astypalaian kaupunki. Nykyisin Kamári ja Kámpos tunnetaan ennen kaikkea rannoistaan. Kámpoksen rannalla on varhaiskristillisen basilikan rauniot, ja sen edustalla sijaitsee jyrkkäkallioinen Palaiókastron eli Kastrín saari.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Etelä-Egean saarten kaupungit
Kos
Ivan Aksakov

Ivan Sergejevitš Aksakov (8. lokakuuta (J: 26. syyskuuta) 1823 Nadeždino, Orenburgin kuvernementti – 8. helmikuuta (J: 27. tammikuuta) 1886 Moskova) oli venäläinen lehtimies, joka tunnettiin näkyvänä panslavismin puolustajana.

Ivan Aksakov kuului vanhaan venäläiseen Aksakovin sukuun, ja hänen isänsä oli kirjailija Sergei Aksakov. Slavofiilina tunnettu kirjailija Konstantin Aksakov oli hänen vanhempi veljensä. Ivan Aksakov työskenteli nuorena senaatin virkailijana Moskovassa ja oli vuosina 1848–1852 sisäministeriön palveluksessa. Tuona aikana hän vakuuttui Venäjän oikeuslaitoksen uudistamisen tarpeellisuudesta. Hän aloitti toimittajanuransa slavofiilien lehdessä Moskovski Sbornikissa, joka kuitenkin pian lakkautettiin. Aleksanteri II:n noustua valtaan Aksakov alkoi toimittaa salanimellä Russkaja Beseda -nimistä lehteä. Aksakov kiinnostui eteläslaavien asiasta vierailtuaan Balkanilla sairaan veljensä luona. Vuonna 1861 hän perusti Den (”Päivä”) -nimisen viikkolehden, josta tuli pian hyvin suosittu. Sananvapauden puolustajana ja maaorjien vapauttamisen tukijana se sai aluksi puolelleen Venäjän vapaamielisten piirien myötätunnon.

Puolan kapina vuonna 1863 sai Aksakovin, kuten Mihail Katkovinkin, kääntymään jyrkäksi reaktionääriksi ja puolalaisvastaiseksi. Toisin kuin Katkovilla, Aksakovilla oli jatkuvia vaikeuksia sensuurin kanssa, sillä hän arvosteli viranomaisten toimintaa ja Venäjän hallituksen kansallisuuspolitiikkaa, joka ei hänen mielestään ollut tarpeeksi venäläiskansallista. Hänen vuosina 1867–1868 julkaisemansa Moskva-lehti kiellettiin nopeasti. Aksakov toimi myös vuonna 1858 Moskovaan perustetun Slaavilaisen komitean sihteerinä. Komitea ja sen sisarkomiteat Pietarissa ja Odessassa saivat suuren merkityksen vuosien 1875–1878 Balkanin kriisin aikana, jolloin ne muun muassa keräsivät rahaa ja kokosivat vapaaehtoisia Balkanille lähetettäviksi. Yleistä mielipidettä panslavistiseen suuntaan ohjailleella Aksakovilla on sanottu olleen merkittävä vaikutus Venäjän ja Turkin välisen sodan syttymiseen. Venäjän hallitus lakkautti Slaavilaisen komitean Aksakovin pidettyä kesäkuussa 1878 eräässä tilaisuudessa puheenvuoron, jossa hän arvosteli jyrkästi venäläisten diplomaattien toimintaa Berliinin kongressissa. Aksakovin kuoltua vuonna 1886 hänelle järjestettiin suurmiehen hautajaiset.

Lähteet

Aiheesta muualla

Аксаков, Иван Сергеевич  Hrono.ru

Venäläiset toimittajat
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1886 kuolleet
Talisca

Anderson Souza Conceição (tunnetaan nimellä Anderson Talisca tai vain Talisca; s. 1. helmikuuta 1994 Feira de Santana) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa kiinalaista Guangzhou Evergrandea. Vasenjalkaisen Taliscan pelipaikka on hyökkääjä.

Seurajoukkueura 
Talisca on Bahian kasvatti. Hän edusti seuraa vuodet 2013-2014, jolloin Campeonato Brasileiro Série A:ssa tuli tilille 30 peliä ja neljä maalia. Kesällä 2014, vain yhden ammattilaiskauden jälkeen, Talisca siirtyi Portugalin suurseuraan Benficaan. Syyskuussa 2014 hän teki hattutempun Vitória FC:tä vastaan. Hän aloitti kauden muutenkin loistavasti.

Mestareiden liigassa Taliscan avausmaali syntyi lokakuussa 2014 AS Monacoa vastaan. 82. minuutilla syntynyt maali jäi pelin ainoaksi ja Benfica voitti 1-0.

Maajoukkueura 
Talisca pelasi vuonna 2013 kaksi ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen väreissä. Hän on pelannut myös alle 23-vuotiaissa.

Lähteet 
 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Manhattan Steak House

Manhattan Steak House on suomalainen pihviravintolaketju. Ketjun ensimmäinen ravintola avattiin Helsingin Forumin 0. kerrokseen vuonna 1986. Nykyisin ketjulla on kolme ravintolaa ympäri Suomea, joista kaksi on Helsingissä ja yksi Tampereella. Ravintolan ruokalistalla on pääosin pihviruokaa ja salaatteja. Esplanadilla Helsingissä sijaitseva Manhattan on ainoa ketjun ravintola, joka ei sijaitse kauppakeskuksessa.

Veropetos 
Vuonna 2016 Manhattan Steak House Oy:n omistajat myönsivät syyllisyytensä kahden miljoonan euron veropetokseen jättäessään käteismyyntiä kirjaamatta ylös. Yhteiskunnalta jäi verotuloja saamatta ravintoloista noin 1,1 miljoonaa euroa ja toimitusjohtajan Karupanan Devandaran henkilökohtaisia veroja vajaa miljoonaa euroa. Devandara korvasi verovelat kokonaisuudessaan prosessin aikana.  Devandara tuomittiin kahden vuoden ja yhden kuukauden vankeusrangaistukseen sekä vähemmistöosakkaana ollut 55-vuotias nainen vuoden ja 11 kuukauden ehdolliseen vankeuteen sekä 80 tunnin yhdyskuntapalveluun. Molemmat tuomittiin myös viiden vuoden liiketoimintakieltoon. Hovioikeus ei muuttanut tuomiota miltään osin.

Lähteet 

Suomalaiset ravintolaketjut
Teemu Suninen

Teemu Suninen (s. 1. helmikuuta 1994 Tuusula) on suomalainen autourheilija. Hän kilpailee nykyisin rallissa. Hänen kartanlukijanaan toimi kauden 2019 alusta Portugalin ralliin asti Marko Salminen. Sardinian rallista alkaen kartanlukijana on istunut Jarmo Lehtinen. Aiemmin vuodesta 2015 lähtien hänen kartanlukijanaan toimi Mikko Markkula.

Ura 
Suninen aloitti uransa kartingin parissa ja saavutti lajin Suomen mestaruuden lisäksi EM-pronssia ja oli MM-kisassa neljäs. Hän ajoi kaudella 2012 rallicrossin EM-sarjassa. Uran neljännessä rallicross-kilpailussa Saksassa tuli jo voitto. 

Vuonna 2013 Suninen vaihtoi ralliin. Hän ajoi ensimmäisen WRC-osakilpailunsa vuoden 2014 Suomen rallissa WRC3-luokassa. Suninen voitti luokan osakilpailun ylivoimaisesti ja oli kokonaistuloksissakin peräti 17.

Vuonna 2015 Suninen ajoi WRC 2 -luokassa pääsääntöisesti Toni Gardemeisterin TGS Worldwide -tallin Skoda Fabia S2000 autolla. Portugalin, Sardinian ja Suomen MM-rallit Suninen ajoi Team Orecan WRC 3 -luokan Citroenilla. Saksan, Korsikan ja Katalonian asvalttiralleissa alla oli Orecan uusi Ford Fiesta R5. Kauden päätteeksi Suninen oli yhdeksännellä sijalla sekä WRC 2 että WRC 3 -luokkien MM-pisteissä.

Vuonna 2016 Suninen ajoi WRC 2 -luokassa Škodan uudella Fabia R5:lla sekä TGS Worldwiden että Team Orecan ajattamana. Suninen ajoi useita luokkavoittoja ja Sardinian MM-rallin yleiskilpailussa kahdeksanneksi. Kauden loppupisteissä Suninen oli WRC 2 -luokan toinen, kymmenen pistettä Esapekka Lapille jääneenä. Kokonaiskilpailussa pisteet oikeuttivat 18. sijalle.

Vuonna 2017 Suninen pääsi M-Sportin tehdaskuljettajaksi. Suninen kilpaili kauden pääasiassa WRC 2 -luokan kalustolla, mutta pääsi ajamaan Suomen MM-rallin täysiverisellä WRC-autolla. WRC-debyyttikisasta Suomessa irtosi neljäs sija. WRC 2 -luokan lopputuloksissa kauden päätteeksi Suninen sijoittui kolmanneksi.

Vuonna 2018 Suninen jatkoi kilpailemista M-Sportin Ford Fiestalla. Portugalin rallista tuloksena oli uran ensimmäinen palkintokorokesijoitus Thierry Neuvillen ja Elfyn Evansin takana. Suninen ajoi lähes täyden kauden WRC-kalustolla – vain Monte Carlossa hän ajoi WRC2-Fiestaa.

Kausi 2019 oli Sunisen ensimmäinen kokonainen kausi WRC-auton ratissa, edelleen M-Sportin Ford Fiestalla. Kohokohta oli Sardiniassa saavutettu kakkosija uuden kartanlukijan Jarmo Lehtisen kanssa.

Suninen pääsi ajamaan kauden 2021 päätösrallin marraskuussa Monzassa Hyundain WRC-autolla, kun Ott Tänak jäi pois rallista.

Suomen rallissa 2022 Suninen voitti WRC2-luokan kilpailun, mutta hylättiin kilpailun jälkeisessä katsastuksessa, jonka mukaan auton etupuskuri oli liian kevyt. Kaudella 2022 Suninen sijoittui WRC2-luokassa kuudenneksi.

Rallin MM-sarjan tulokset 
(Tulosselitteet)

Lähteet 

Suomalaiset ralliautoilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Royal Victorian Order

Royal Victorian Order on brittiläinen kunniaritarikunta, jonka kuningatar Viktoria perusti vuonna 1898.

Ritarin arvoja myönnetään miehille ja naisille, jotka ovat tehneet kuningasperheelle henkilökohtaisia palveluksia.

Kunniamerkin saajat voidaan jakaa viiteen luokkaan:

Suomalaisista ritarikunnan kunniamerkki Knight Commander of the Royal Victorian Order (KCVO) myönnettiin vuonna 1934 silloiselle Suomen Pankin pääjohtajalle Risto Rytille.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset ritarikunnat
Keit Pentus-Rosimannus

Keit Pentus-Rosimannus (s. 3. maaliskuuta 1976 Tallinna) on virolainen reformipuolueen poliitikko ja Viron nykyinen valtiovarainministeri vuodesta 2021. Aiemmin hän toimi marraskuusta 2014 heinäkuuhun 2015 maansa ulkoministerinä. 

Kesäkuusta heinäkuuhun 2022 Pentus-Rosimannus toimi myös Viron julkishallintoministerinä, kun pääministeri Kaja Kallas erotti keskustapuolueen ministerit.

Vuosina 2011–2014 Pentus-Rosimannus oli Taavi Rõivasin johtaman hallituksen ympäristöministeri. Hän siirtyi ulkoministeriksi Urmas Paetin siirryttyä Euroopan parlamenttiin. 1. heinäkuuta 2015 Pentus-Rosimannus ilmoitti eroavansa ministerin tehtävästä perheyritykseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi.

Reformipuolueen jäseneksi Pentus-Rosimannus liittyi vuonna 1998. Hän oli ollut vuonna 1997 mukana perustamassa nuorten poliitikkojen klubia, josta kasvoi myöhemmin Reformipuolueen nuoriso-osasto. Viron parlamenttiin Pentus-Rosimannus valittiin vuoden 2007 vaaleissa.

Yksityiselämä
Pentus-Rosimannuksen veli Sten Pentus on moottoriurheilija.

Elokuussa 2014 Pentis-Rosimannus meni naimisiin Rain Rosimannusin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Riigikogun jäsenet
Virolaisten poliittisten nuorisojärjestöjen puheenjohtajat
Viron reformipuolueen poliitikot
Viron valtiovarainministerit
Viron ulkoministerit
Viron ympäristöministerit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Aitokaksisirkkaiset

Aitokaksisirkkaiset (Eudicots) ovat koppisiemenisiä, joilla on kaksi sirkkalehteä ja siitepölyhiukkasessa kolme ituaukkoa.

Koppisiemenisten evoluution ymmärtämisessä on ollut suuri muutos tajuta, että perustava ero ei olekaan yksi- ja kaksisirkkaisten välillä. Aitokaksisirkkaiset ovatkin kehittyneet erilleen ryhmästä, johon kuuluvat varhaiset koppisiemeniset ja yksisirkkaiset. Aitokaksisirkkaiset on monofyleettinen ryhmä, jonka tuntomerkkinä on siitepölyhiukkasen ulomman eksiinikerroksen kolme uurretta tai huokosta, joita kutsutaan iturei'iksi tai ituaukoiksi. Siitepölyhiukkasen itäessä siiteputki kasvaa läpi näistä kohdista. Muilla siemenkasveilla eli paljassiemenisillä, yksisirkkaisilla ja varhaisilla koppisiemenisillä on vain yksi itureikä.

Monet yleiset ravintokasvit, puut ja koristekasvit ovat aitokaksisirkkaisia. Esimerkiksi auringonkukat, voikukat, lemmikit, keräkaali, omena, leinikit ja vaahterat kuuluvat aitokaksisirkkaisiin. Useimmat lehtipuut kuuluvat myös aitokaksisirkkaisiin, lukuun ottamatta magnolioita ja tulppaanipuita, jotka kuuluvat magnolideihin, ja neidonhiuspuita, jotka eivät ole koppisiemenisiä, vaan paljassiemenisiä.

Seuraavassa on yksityiskohtaisempi erittely APG IV:n mukaan.
 kladi Aitokaksisirkkaiset (Eudicots)
 lahko Ranunculales
 lahko Proteales
 lahko Trochodendrales
 lahko Buxales
 kladi Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
 lahko Gunnerales
 lahko Dilleniales
 kladi Superrosidae
 lahko Saxifragales
 kladi Rosidit
 lahko Vitales
 kladi Fabidae
 lahko Fabales
 lahko Rosales
 lahko Fagales
 lahko Cucurbitales
 lahko Oxalidales
 lahko Malpighiales
 lahko Celastrales
 lahko Zygophyllales
 kladi Malvidae
 lahko Geraniales
 lahko Myrtales
 lahko Crossosomatales
 lahko Picramniales
 lahko Malvales
 lahko Brassicales
 lahko Huerteales
 lahko Sapindales
 kladi Superasteridit
 lahko Berberidopsidales
 lahko Santalales
 lahko Caryophyllales
 kladi Asteridit
 lahko Cornales
 lahko Ericales
 kladi Campanulidae
 lahko Aquifoliales
 lahko Asterales
 lahko Escalloniales
 lahko Bruniales
 lahko Apiales
 lahko Dipsacales
 lahko Paracryphiales
 kladi Lamiidae
 lahko Solanales
 lahko Lamiales
 lahko Vahliales
 lahko Gentianales
 lahko Boraginales
 lahko Garryales
 lahko Metteniusales
 lahko Icacinales

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Angiosperm Phylogeny Website: Eudicots

Aitokaksisirkkaiset
Unelma (veistos)

Unelma on kuvataiteilija Oona Tikkaojan siirrettävä julkinen veistos. Se julkistettiin ensimmäisen kerran Helsingin Kalliossa Siltasaarenkadulla metroaseman läheisyydessä niin sanotulla Unioninakselilla elokuussa 2012. Veistos sijoitettiin uudelleen Kannelmäen Sitratorille, jossa se julkistettiin marraskuussa 2013. Teos on monivärinen ja muistuttaa hieman kuumailmapalloa tai karusellia ja sisältää tuulivoimalla liikkuvan Savonius-roottorin.

Teos on noin kymmenen metriä korkea ja teosmateriaaleina on käytetty terästä ja polykarbonaattia.

Unelma juhlisti Helsinki 200 vuotta pääkaupunkina -juhlavuotta sekä Design-pääkaupunkivuotta 2012 ja se suunniteltiin väliaikaiseksi.

Koska veistosten siirtokustannukset ovat korkeat, noin 20 000–25 000 euroa, niitä ei siirretä usein. Unelman siirtokustannuksista Kannelmäen Sitratorille vastasi pääosin Helsingin kaupungin Lähiö-projekti ja lisäksi Helsingin kaupungin taidemuseo osallistui kustannuksiin jonkin verran.

Tikkaoja on käyttänyt lähtökohtana teokselleen kuumailmapalloa, joka pyrkii korkeuksiin sitä ympäröivien rakennusten tavoin, ideoita on haettu myös tivolilaitteista. Taiteilijan mukaan "Unelma liittyy niin ihmisen haaveisiin ymmärtää luonnon mysteerejä, tavoitella fyysisiä ja filosofisia korkeuksia kuin unelmoida kauneudesta ja järjestyksestä.".

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Teos Helsingin taidemuseon sivulla
 Teos Helsinki 200 -sivulla

Helsingin patsaat ja veistokset
Kaarela
Ruoholahden tilateos

Ruoholahden tilateos on Juhana Blomstedtin tekemä tilateos Ruoholahden metroasemalla Helsingissä. Teos alkaa aseman ylätasanteelta porraskuilun otsakkeesta ja ulottuu laituritasolle asti. Teos on tehty käyttäen sinisiä ja valkoisia keraamisia laattoja. Siihen kuuluu myös laiturialueella sijaitseva kohtauspaikka. Teos on valmistunut vuonna 1993.

Lähteet 
 

Helsingin metron taideteokset
Radoslaw Gryta

Radoslaw Zdzislaw Gryta (s. 14. elokuuta 1955 Krasnik Lubelski, Puola) on puolalaissyntyinen suomalainen kuvanveistäjä.

Gryta muutti Suomeen 1979 ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1986. Hän on opiskellut kuvanveistoa Repin-instituutissa Leningradissa sekä Krakovan ja Suomen taideakatemioissa. Veistostensa materiaalina hän käyttää muun muassa graniittia, keramiikkaa, lasikuitua, marmoria, peltiä ja puuta.

Hän sai kuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1989 ja on toiminut vuodesta 1994 lähtien kuvanveiston professorina Kuvataideakatemiassa.

Hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valtion, Porin ja Kokkolan kaupungin, Tuulensuun veistospuiston sekä Helsingin taidemuseon kokoelmissa.

Kuvia julkisista teoksista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Radoslaw Gryta

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuoden nuori taiteilija -palkinnon saajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Torso (Marjo Lahtisen veistos)

Torso on kuvanveistäjä Marjo Lahtisen teos, joka paljastettiin Helsingin Ullanlinnan Tähtitorninvuorella Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2008. Torso kuuluu Helsingin kaupungin taidemuseon julkisen taiteen kokoelmaan. 
 
Torso on sijoitettu vesialtaaseen samalle paikalle, jossa vielä 1990-luvulla sijaitsi Wäinö Aaltosen vuonna 1925 pystytetty Kahlaaja-niminen naisfiguuria esittävä teos. Kahlaaja jouduttiin kuitenkin ilkivallan seurauksena siirtämään sisätiloihin Rikhardinkadun kirjastoon vuonna 1994. 

Torso on veistetty Vesannon punaisesta graniitista. Se on kooltaan selvästi suurempi kuin Marjo Lahtisen aiemmat työt, mutta edustaa muuten hyvin taiteilijalle tyypillistä ihmisvartaloa pelkistävää ja tasaista pintaa ja täsmällistä muotoa tavoittavaa veistotapaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Teos Helsingin taidemuseon sivulla
Helsingin patsaat ja veistokset
Ullanlinna
Wilson Sporting Goods

Wilson Sporting Goods on chicagolainen urheiluvarustevalmistaja ja osa suomalaista Amer Sports -konsernia. Wilson valmistaa urheiluvälineitä ja -varusteita muun muassa seuraaviin urheilulajeihin: amerikkalainen jalkapallo, sulkapallo, padel, racketball, softball, baseball, koripallo, golf, jalkapallo, pickleball, squash, tennis ja lentopallo.

Aiheesta muualla 
 Wilson 

Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Urheiluvälinevalmistajat
Urheiluvälinemerkit
Metrolinjat (taideteos)

Metrolinjat on Jouko Christianssonin tekemä maalaus Rautatientorin metroasemalla Helsingissä. Teos on sijoitettu aseman liukuportaiden yläpäähän. Se paljastettiin 30. lokakuuta 1985. Teos voitti yleisen kilpailun, joka järjestettiin taideteoksen löytämiseksi asemalle.

Lähteet 
 

Helsingin metron taideteokset
Viestejä varjaageilta

Viestejä varjaageilta on tilateos Puotilan metroasemalla Helsingissä. Sen on tehnyt vuonna 2002 ryhmä Vartiokylän yläasteen seitsemännen luokan oppilaita. Se koostuu 27 maalatusta pleksilevystä, joiden läpi tulee valoa aseman lasiseinästä.

Lähteet 
 

Helsingin metron taideteokset
Fabian Schär

Fabian Schär (s. 20. joulukuuta 1991 Wil) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia heinäkuusta 2018 lähtien. Oikeajalkaisen Schärin pelipaikka on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen.

Seurajoukkueura 
Schär on FC Wil 1900:n kasvatti. Hän edusti seuran toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa edustusjoukkuetta vuodet 2009–2012. Vuonna 2012 Schär siirtyi maan suurimpaan seuraan FC Baseliin. Hän debytoi kaudella Mestareiden liigassa ja Eurooppa-liigassa, jossa Basel eteni välieriin, sekä voitti myös maan mestaruuden. Mestaruuden Schär voitti Baselin kanssa myös seuraavalla kaudella eli kaudella 2013–14. Kesäkuussa 2015 hän siirtyi TSG 1899 Hoffenheimiin. Kauden 2017–2018 Schär pelasi Espanjassa Deportivo La Coruñan joukkueessa ja vuonna 2018 hän siirtyi Englantiin Newcastle Unitediin.

Maajoukkueura 
Schär on edustanut Sveitsiä nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Sveitsin paidassa. Sveitsin A-maajoukkueessa Schär debytoi vuonna 2013. Hän kuului päävalmentaja Ottmar Hitzfeldin ryhmään vuoden 2014 MM-kisoissa. Schär oli turnauksessa kentällä kahdessa ottelussa, kun Sveitsi eteni 16 parhaan joukkoon.

Schär pelasi Sveitsin kaikki neljä ottelua alusta loppuun EM-kilpailuissa 2016 ja teki alkulohkon ensimmäisessä ottelussa Albaniaa vastaan ottelun ainoan maalin. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit Sveitsin kolmessa alkulohko-ottelussa mutta joutui jäämään varoitustilin täyttymisen vuoksi pois neljännesvälieräottelusta, jonka Sveitsi hävisi. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Sveitsin kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa.

Lähteet 
 
 http://www.national-football-teams.com/player/53285/Fabian_Schar.html
 http://www.fifa.com/worldcup/players/player=356411/played-matches.html

Viitteet 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Lecrae

Lecrae Moore, tunnettu nimellä Lecrae, on yhdysvaltalainen kristitty hip hop -artisti, tuottaja ja näyttelijä. Hän on johtaja, osaomistaja ja osaperustaja indie-levytuottamo Reach Recordsissa sekä osaperustaja ja johtaja voittoa tavoittelemattomassa ReachLife Ministries -nimisessä organisaatiossa. Tähän mennessä Lecrae on julkaissut seitsemän studioalbumia ja kaksi mixtapea sooloartistina sekä julkaissut kolme studioalbumia, remix-albumin ja yhden EP:n 116 Clique -rap-ryhmän johtajana. Hän tuotti suuren osan aiemmasta tuotannostaan yhdessä Reach Records -julkaisujen kanssa.

Lecrae debytoi Real Talk -levyllä vuonna 2004 Reach Recordsin kautta. Hänen kolmas sooloalbuminsa Rebel julkaistiin vuonna 2008, ja siitä tuli ensimmäinen kristillinen hip-hop-levy, joka saavutti ensimmäisen sijan Billboard Gospel Chart -listalla. Rehab seurasi vuonna 2010, ja Lecrae alkoi saada suurten massojen huomiota esiinnyttyään vuonna 2011 BET Hip Hop Awards -ohjelmassa, jossa hän esiintyi Statik Selektah kappaleessa "Live and Let Live" levyltä Population Control. 

Toukokuussa 2012 Lecrae julkaisi ensimmäisen mixausnauhansa Church Clothesin, jota DJ Don Cannon isännöi. Mixausnauhaa pidetään Lecraen suurena läpimurtona mainstream hip-hopin alueelle: nauhaa oli ladattu yli 100 000 kertaa alle 48 tunnissa. Hänen kuudes studioalbuminsa Gravity julkaistiin 4. syyskuuta 2012, ja sitä on pidetty Church Clothes -levyn rinnalla yhtenä tärkeimmistä albumeista kristillisen hip-hopin saralla. Albumi debytoi parhaiten myyvänä albumina yleisellä iTunes -listalla, ja se pääsi Billboard 200 -listan 3. sijalle. Lecrae voitti Parhaan gospel-albumin Grammyn vuoden 2013 Grammy-gaalassa ensimmäisenä kristillisenä hip-hop artistina. 7. marraskuuta 2013 Lecrae julkaisi toisen miksausnauhan nimeltä Church Clothes 2. Hänen seitsemäs albuminsa Anomaly julkaistiin 9. syyskuuta 2014. Se pääsi Billboard 200 -listan 1. sijalle, ja sitä myytiin 88 587 kpl ensimmäisen viikon sisällä.

Lecrae sai ehdokkuuksia vuoden artistiksi 43., 44., ja 45. GMA Dove -gaalassa sekä parhaaksi gospel-artistiksi vuoden 2013 BET-gaalassa. Hän on ansainnut kaksi Grammy-ehdokkuutta, joista toisen hän voitti, yhden Billboard-musiikkipalkintoehdokkuuden, 14 Dove-palkintoehdokkuutta, joista neljä hän voitti, neljä Stellar-palkintoehdokkuutta, joista yhden hän voitti, sekä Soul Train -musiikkipalkinnon ja BET Hip Hop Awards -ehdokkuuden.  

Lecraen teki uraa myös näyttelijänä, jolloin hän sai roolin televisioelokuvassa A Cross to Bear ja pienen roolin Tohtori Malmquistina komediaelokuvassa Believe Me, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2014. Sosiaalisissa piireissä Lecrae on omistautunut vastuun säilyttämiselle ja isyyden arvolle Yhdysvalloissa. 

Lecrae esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 23. toukokuuta 2015 Vappugospel-tapahtumassa Kouvolassa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset musiikkituottajat
Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Jyväskylän seurakunta

Jyväskylän seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka kattaa Jyväskylän kaupungin alueen. Seurakunnan kirkkoherra on Arto Viitala. Seurakunnan jäsenmäärä on 95 799, mikä tekee siitä Suomen evankelisluterilaisen kirkon suurimman seurakunnan. Jyväskylä on Suomen suurin kaupunki, jonka alueella toimii vain yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, muissa suurimmissa kaupungeissa on useampia paikallisia seurakuntia, jotka muodostavat seurakuntayhtymän. Jyväskylän seurakunta on myös maailman suurin luterilainen seurakunta. Jyväskylän seurakunta kuuluu Eteläisen Keski-Suomen rovastikuntaan ja Lapuan hiippakuntaan.

Historiaa 
1800-luvulla oli olemassa Jyväskylän seurakunta, joka kattoi sekä Jyväskylän kaupungin että Jyväskylän maalaiskunnan alueen, mutta vuonna 1875 annetulla määräyksellä kaupunkilaiset irrottautuivat siihenastisesta Jyväskylän seurakunnasta. Siitä lähtien oli olemassa erikseen Jyväskylän kaupunkiseurakunta ja Jyväskylän maaseurakunta (viimeksi mainittu kattoi Jyväskylän maalaiskunnan alueen). Sen vaikutuksesta, että osia Jyväskylän maalaiskunnasta liitettiin kaupunkiin, osia maaseurakunnan alueesta liitettiin kaupunkiseurakunnan alueeseen (suurimmat alueliitokset maalaiskunnasta kaupunkiin tapahtuivat vuosien 1941 ja 1965 alussa ja vuoden 1941 alueliitosta vastaava seurakuntien alueiden rajan muutos tapahtui vuoden 1943 alussa). Vaikka Säynätsalo liittyi Jyväskylään vuoden 1993 alussa, Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta vuoden 2005 alussa

Nykyinen seurakunta ja alueseurakunnat 
Nykyinen Jyväskylän seurakunta perustettiin vuoden 2009 alussa, kun Jyväskylän kaupunkiseurakunta, Jyväskylän maaseurakunta ja Korpilahden seurakunta yhdistyivät samalla kun Jyväskylän kaupunki, Jyväskylän maalaiskunta ja Korpilahti yhdistyivät ns. uudeksi Jyväskyläksi. Tuolloin toteutettiin myös laaja hallintomuutos, jossa koko uuden seurakunnan alue jaettiin yhdeksään alueseurakuntaan. Alueseurakuntia johtaa aluekappalainen yhdessä alueneuvoston kanssa ja ne järjestävät valtaosan kirkkollisesta toiminnasta itse. Vain talous ja erikoistoimialat ovat yhteiset koko seurakunnalle.

Jyväskylän alueseurakunnat ovat Huhtasuo, Keltinmäki, Keskusta, Korpilahti, Kuokkala, Palokka, Säynätsalo, Tikkakoski ja Vaajakoski.

Seurakunnan kirkot
Taulumäen kirkko, seurakunnan pääkirkko
Jyväskylän kaupunginkirkko
Keltinmäen kirkko
Korpilahden kirkko
Kuokkalan kirkko
Palokan kirkko
Säynätsalon kirkko
Tikkakosken kirkko
Vaajakosken kirkko

Lähteet

Aiheesta muualla
Jyväskylän seurakunnan kotisivut

Jyväskylän seurakunta
Lapuan hiippakunnan seurakunnat