Aino Sibelius

Aino Sibelius (o.s. Järnefelt; 10. elokuuta 1871 Helsinki – 8. kesäkuuta 1969 Helsinki) oli säveltäjä Jean Sibeliuksen puoliso. Hän oli kenraali Alexander Järnefeltin ja vapaaherratar Elisabeth Järnefeltin tytär. Aino ja Jean Sibelius avioituivat vuonna 1892 ja saivat kuusi lasta. Jean Sibelius pystyi keskittymään säveltämiseen, kun Aino piti huolta perheen taloudesta ja lapsista. Aino suunnitteli Ainolaan huonekaluja ja saunan ja viljeli talon laajaa puutarhaa, josta perhe sai ravintoa taloudellisesti vaikeina aikoina. Hänet on haudattu Ainolan puutarhaan yhdessä aviomiehensä kanssa.

Elämäkerta

Lapsuus ja nuoruus 

Aino Sibelius syntyi vuonna 1871. Hänen vanhempansa olivat kenraali Alexander Järnefelt ja vapaaherratar Elisabeth Järnefelt (o.s. Clodt von Jürgensburg). Aino oli Järnefeltien seitsemäs lapsi. Hänen siskonsa Ellida ja Ellen kuolivat alle 40-vuotiaina, mutta jokaisesta neljästä veljestä tuli tunnettu kirjailija tai taiteilija. Armas oli säveltäjä, Arvid kirjailija, Kasper kriitikko ja Eero kuvataiteilija.

Ainon kotikasvatus korosti kotitaloustaitoja. Hän kävi Helsingissä Suomalaista tyttökoulua ja jatkoi opintojaan Kuopiossa, kun Alexander-isä valittiin vuonna 1884 Kuopion läänin kuvernööriksi. Aino sai 1887 oppikoulun päättötodistuksen ja olisi halunnut jatkaa koulunkäyntiä. Alexander Järnefeltin valinta Vaasan läänin kuvernööriksi kuitenkin lykkäsi haaveita, sillä Aino lähti isänsä mukaan taloudenhoitajaksi ja edustustehtäviin. Aino kävi kuitenkin samaan aikaan veistokoulua, jossa opetettiin piirtämistä, ornametriikkaa, laskemista ja kirjanpitoa. Taidoista oli myöhemmin hyötyä kodin rakentamisessa ja sisustamisessa.

Aino Järnefelt ja nuori sävellyksen opiskelija Jean Sibelius tapasivat ensimmäisen kerran 1880-luvun lopulla, kun Armas Järnefelt toi ystävänsä ”Jannen” vierailulle perheen kotiin. Ainon ystävä Hilma Wiik muisteli myöhemmin tapaamista: ”Aino oli sievistynyt entisestään. Ilmassa oli sähköistä värinää.” Armaksen mukaan ”Janne rakastui Ainoon heti.” Myöhemmin he alkoivat tapailla ja menivät vuonna 1890 ajan tavan mukaan salakihloihin. Alexander Järnefelt antoi suostumuksen liitolle, ja pari vihittiin Maksamaalla 10. kesäkuuta 1892.

Sibeliuksen kilpakosija oli kirjailija Juhani Aho, joka oli rakastunut Aino Järnefeltiin. Ainon äiti Elisabeth Järnefelt oli ollut Ahon keskustelukumppani ja kirjallinen kannustaja. Aho paljasti tunteensa Ainoa kohtaan romaanissa Yksin. Jean Sibelius loukkaantui ja uhkasi haastaa Ahon kaksintaisteluun luettuaan käsikirjoituksen.

Avioliitto Sibeliuksen kanssa 

Aino ja Jean Sibeliukselle syntyi pitkän avioliiton aikana kuusi tytärtä: Eva (1893–1978), Ruth (1894–1976), Kirsti (1898–1900), Katarina (1903–1984), Margareta (1908–1988) ja Heidi (1911–1982). Kirsti sairastui vain kaksivuotiaana lavantautiin. Ainon lähipiirissä oli myös muita haasteita. Hänen Alli-siskonsa teki itsemurhan, ja Jeanin Linda-sisar otettiin mielisairaalaan. Jeanilla oli paha alkoholiongelma. Hän saattoi viipyä kapakkareissuillaan päiväkausia.

Aino ja Jean Sibelius muuttivat vuonna 1904 Ainolaan Järvenpäähän. Tuusulanjärven rannoille oli syntynyt taiteilijayhteisö, jossa asuivat jo Juhani Aho puolisonsa Venny Soldan-Brofeldtin kanssa, Eero ja Saimi Järnefelt sekä Maija ja Pekka Halonen. Sibeliukset viettivät Ainon mukaan Ainolassa onnellisimmat vuotensa, kun Jean joutui vuonna 1908 kurkkuleikkaukseen ja luopui seitsemäksi vuodeksi alkoholista.

Aino Sibelius ei koskaan hankkinut varsinaista ammattia, vaan keskittyi tukemaan miehensä uraa hoitamalla parin kotia ja lapsia. Jean Sibelius totesi sihteerilleen 1940-luvulla, miten ”velvollisuudentunto on hallinnut vaimoni koko elämää.” Aino opetti tyttäriään kotona. Opetus oli laadukasta, sillä he menestyivät myöhemmin myös koulussa.

Aino hoiti Ainolan puutarhaa, jonka merkitys oli sekä taloudellinen että esteettinen. Hän opiskeli puutarhanhoitoa kirjoista ja kehittyi ammattipuutarhurin tasolle. Aino oli kiinnostunut puutarhanhoidosta, mutta perheen talous horjui usein, ja sadosta oli myös hyötyä taloudellisesti vaikeina aikoina. Puutarhassa viljeltiin perunaa, juureksia, vihanneksia, marjoja ja hedelmiä. Kasvihuoneessa kasvoi tomaatteja. Puutarhan tuotto oli parhaimmillaan keskikokoisen maatilan tasoa.

Ainon kädenjälki näkyi myös Ainolan sisustuksessa ja rakennelmissa. Hänen näkemyksensä mukaan perheettömän Lars Sonckin suunnittelemassa talossa ei otettu huomioon suurperheen tarpeita. Aino suunnitteli taloon muun muassa astiakaapit ja huonekaluja. Myös talon yhteyteen sen valmistumisen jälkeen rakennettu sauna on Ainon suunnittelema.

Aino Sibelius oli myös itse musiikillinen lahjakkuus ja taitava pianisti. Hän oikoluki naapurinsa Juhani Ahon käsikirjoituksia ja harrasti kaunokirjallisuutta sekä monenlaisia kädentöitä.

Viimeiset vuodet ja kuolema 

Aino Sibelius asui Ainolassa melkein kuolemaansa asti, viimeiset 12 vuotta leskenä Jeanin kuoltua vuonna 1957. Aino kuoli 97-vuotiaana 8. kesäkuuta 1969. Hän vietti viimeiset elinkuukautensa sairauden vuoksi Mehiläisen sairaalassa. Sibeliusten tyttäret myivät vuonna 1972 Ainolan esine- ja taidekokoelmineen Suomen valtiolle muodolliseen hintaan. Sekä Aino että Jean Sibelius on haudattu Ainolan puutarhaan.

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Aino Jean Sibelius -verkkosivustolla.
 Aino Ainolan kotisivuilla.

99 Henkilö- ja sukuhistoria
Kuuluisien suomalaisten henkilöiden puolisot
Suomalaiset aateliset
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet