joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marjorie Scardino

Dame Marjorie Morris Scardino (s. 25. tammikuuta 1947 Flagstaff, Arizona) on Pearson PLC:n entinen toimitusjohtaja. Hänestä tuli ensimmäinen naispuolinen  FTSE 100 -yhtiön toimitusjohtaja, kun hänet nimitettiin Pearsonin toimitusjohtajaksi vuonna 1997. Scardino on ollut myös Nokian hallituksen varapuheenjohtaja ja aikaisemmin Economist Groupin toimitusjohtaja.

Perhe
Scardinolla ja hänen puolisollaan Albertilla on kolme lasta. Scardino asuu perheensä kanssa Lontoossa.

Opinnot
Marjorie Scardino valmistui Baylor Universitystä ja University of San Francisco School of Law’sta ja on vuoden 2002 Benjamin Franklin -mitalin voittaja. Ennen vuotta 1985 oli hän The Georgia Gazette -sanomalehden kustantajana.

Hän on myös Victoria and Albert Museumin edunvalvoja, on MacArthur Foundationin ja Carter Centerin hallitusten jäsen sekä Royal Society of Artsin kunniajäsen.

Kansalaisuus
Scardino on syntyjään yhdysvaltalainen, mutta hän on hakenut myös Britannian kansalaisuuden, jotta voisi vastaanottaa Dame Commander of the British Empire -arvonimen.

Lähteet
 http://www.bbc.co.uk/radio4/womanshour/timeline/keyevents_print.shtml?1990 BBC:n naisten saavutusten aikajana 
http://www.nokia.fi/A4314032
http://www.businessweek.com/2001/01_04/b3716005.htm

Viitteet

Aiheesta muualla
 http://www.pearson.com/index.cfm?pageid=105 
 http://www.infoplease.com/ipa/A0880013.html
 http://www.nokia.fi/A4314032

Nokian henkilöstö
Yhdysvaltalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Adapazarı

Adapazarı on Sakaryan maakunnan pääkaupunki Turkin luoteisosassa. Vuonna 2006 kaupungissa arvioitiin asuvan 286 924 asukasta, ja vuonna 2008 391 102 asukasta. Adapazarı sijaitsee vanhan Silkkitien varrella ja on risteyspaikka Istanbulista Anatoliaan kulkevalla tiellä.

Adapazarissa on suuri Toyotan autotehdas. Tekstiiliteollisuus ja Istanbuliin vietävät maataloustuotteet ovat myös merkittäviä tulonlähteitä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kaupungin verkkosivut  

Adapazari
Kim Weckström

Kim Weckström (s. 13. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomenruotsalainen media-alan vaikuttaja ja kirjailija.

Weckström perusti City-lehden vuonna 1985 yhdessä Eero-Pekka Rislakin kanssa. Vuonna 1994 hän perusti Markkinointi & Mainonta -lehden Talentumin toimeksiannosta. Vuonna 1996 Weckström ja Aleksi Nieminen perustivat yhden Suomen ensimmäisistä Internet-konsulttiyrityksistä The Works Finlandin. Talentumin ja Harri Roschierin toimeksiannosta hän oli käynnistämässä Satama Interactiven vuonna 1997. Talentum myi omistuksensa yhtiössä vuonna 2005. (Yritys sulautui vuonna 2007 Trainer's Housen kanssa.) Vuosina 1999–2004 Weckström toimi e-Strategy Advisorsin konsulttina Lontoossa.

Media- ja internetyrittäjäuran alkuvaiheessa Weckström hoiti ensin Helsingin yliopiston ja myöhemmin Åbo Akademin tiedotus- ja valtio-opin apulaisprofessorin virkoja vuoteen 1992 saakka. Weckström on lisäksi toiminut toimittajana ja kirjailijana.

Koulutukseltaan Weckström on yhteiskuntatieteilijä, pääaineenaan tiedotusoppi. Weckström valmistui Tampereen yliopiston tiedotusopin laitokselta (nyk. informaatiotieteiden laitos) vuonna 1981 yhteiskuntatieteen lisensiaatiksi. Weckström on opiskellut stipendiaattina Sorbonnessa 1978–1979 ja World Press Institutessa vuosina 1983–1984.

Weckström harrastaa kilpapurjehdusta veneellään Vågspel (FIN-6), joka on Birger Slotten 1941 suunnittelema ja Wilenius Båtvarvin vuonna 1943 rakentama 8mR-vene. Weckström toimi Helsingfors Segelsällskapetin HSS:n kommodorina vuodesta 2009-2012.

Weckström toimi perustamansa Avauksen partnerina 2005-2021.

Kirjat

Elokuva 
 Ursula, 1986 (Puuluolan filmatisointi, ohjaus Jaakko Pyhälä)

Aiheesta muualla 
 Vågspel
 LinkedIn
 Conversational Media 
 Magnus Londénin haastattelu (ruotsiksi)  

Suomalaiset toimittajat
Suomenruotsalaiset kirjailijat
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Sakaryan maakunta

Sakaryan maakunta sijaitsee Turkin pohjoisrannikolla Marmaran alueella. Maakunnan pääkaupunki on Adapazarı. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 953 000. Se on saanut nimensä alueella virtaavasta Sakarya-joesta, jota kutsuttiin antiikin aikaan Sangariaksi. Sakarya-joki virta suomaiden läpi ja siten vesistöön liittyy useita järviä. Maakunnan eteläosassa on vuoria, jotka kohoavat 1600 metrin korkeuteen.     

Sakarya sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Erityisen tuhoisia ovat olleet vuosien 1967 ja 1999 maanjäristykset.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Maakunnan viralliset verkkosivut 

Turkin maakunnat
Katharine Kerr

Katharine Kerr (s. 1944 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten kelttiläisvaikutteisista fantasiaromaaneistaan, joiden tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Deverryn maahan. Deverryn taru -sarjasta on suomennettu vain kaksi ensimmäistä kirjaa, Hopeatikari (1986) ja Lumottu sormus (1987).

Teokset

Deverryn taru 
 Act one: Deverry (suom. Deverryn taru)
 )
 
 The Bristling Wood / UK: Dawnspell: The Bristling Wood (1989)
 The Dragon Revenant / UK: Dragonspell: The Southern Sea (1990)
 Act two: The Westlands
 A Time of Exile (1991)
 A Time of Omens (1992)
 Days of Blood and Fire / UK: A Time of War (1993)
 Days of Air and Darkness / UK: A Time of Justice (1994)
 Act three: The Dragon Mage
 The Red Wyvern (1997)
 The Black Raven (1999)
 The Fire Dragon (2000)
 Act four: The Silver Wyrm
 The Gold Falcon (2006)
 The Spirit Stone (2007)
 The Shadow Isle (2008)
 The Silver Mage (ei vielä ilmestynyt, odotetaan ilmestyvän 2009)

Osa kirjoista on julkaistu kahdella eri nimellä. Ensimmäinen on amerikkalainen, jälkimmäinen brittiläinen. Lisäksi brittikustantaja määrittelee kirjat The Gold Falconista eteenpäin The Dragon Mage -sarjan osiksi.

Polar City 
 Polar City Blues (1990)
 Polar City Nightmare (2000) – yhdessä Kate Danielin kanssa

Muita tieteisromaaneja 
 Palace (1996) – yhdessä Mark Kreighbaumin kanssa
 Resurrection (1992)
 Freeze Frames (1995)
 Snare (2003)

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 Kotisivut 

Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Yhdysvaltalaiset tieteiskirjailijat
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Kristuksen kirkko (parrishiitit)

Kristuksen kirkko (parrishiitit) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut lyhytikäinen uskonnollinen yhteisö. Kirkon perusti Warren Parrish (sukunimi voidaan kirjoittaa myös muodossa "Parish") vuonna 1837. 

Yhteisön perustaminen oli seurausta Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tuolloisessa keskuspaikassa Kirtlandissa, Ohiossa syntyneistä taloudellisista levottomuuksista. Kirkko oli vuonna 1836 perustanut Kirtlandiin oman rahoituslaitoksen, "Kirtland Safety Societyn" (KSS) ja kehottanut myöhempien aikojen pyhiä sijoittamaan rahansa pankkiin. Pankki kuitenkin teki konkurssin jo maaliskuussa 1837. Osin tämä oli syytä pankin huonosta johtamisesta, mutta on myös arveltu, että osa pyhistä kavalsi pankkiin sijoitettuja varoja. Parrish mainitaan usein heidän joukossaan.

Yhtä kaikki Parrish asettui monien muiden kanssa kirkon johtajaa, profeetta Joseph Smithiä vastaan syyttäen häntä katastrofista. Tämän seurauksena Parrish erotettiin kirkosta. Parrish ryhtyi avoimeen vastarintaan Smithiä vastaan ja perusti oman kirkon, joka otti nimekseen "Kristuksen kirkko" (engl. Church of Christ). Tämä oli sama nimi kuin Smithin perustamalla kirkolla oli sen alkuvaiheessa. Erotukseksi tästä Kristuksen kirkosta Parrishin kirkosta käytetään nimitystä "parrishiitit".

Joseph Smithin siirtyessä seuraajineen Far Westiin, Missouriin Parrishin seuraajat jäivät Kirtlandiin. He saivat kaupungin hallintaansa ja ottivat haltuunsa myös Kirtlandin temppelin. Parrish alkoi opettaa Joseph Smithin olevan "langennut profeetta". Ainakin osa kirkon jäsenistä selitti sekä Smithin ilmoitukset että Mormonin kirjan väärennöksiksi. Virallisesti Parrish selitti kirkkonsa olevan viimeisten päivien pyhien yhteisö, joka halusi yhdistää koko kristinuskon. Käytännössä ainakin jotkut kirkon jäsenistä kiistivät kristinuskon totuuden kokonaan väittäen uskontoa huijaukseksi.

Parrishin perustama yhteisö hajosi muutamassa kuukaudessa. Parrish itse kääntyi baptistiksi ja ryhtyi baptistikirkon saarnaajaksi.

Mormonismi
Leipziger Platz

Leipziger Platz on aukio Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Aukio on muodoltaan kahdeksankulmainen ja sen itäiseltä laidalta saa alkunsa Leipziger Straße. Sen vieressä sijaitsee myös Potsdamer Platz. 

Leipziger Platz luotiin yhdessä Pariser Platzin ja Mehringplatzin kanssa vuosina 1732–1738 saksalaisen arkkitehdin Philipp Gerlachin suunnitelmien pohjalta. Se sai nykyisen nimensä vuonna 1814 Leipzigin taistelun muistoksi. Aukiota vierustamaan rakennettiin useita edustavia rakennuksia, kuten A. Wertheimin tavaratalo, joka oli aikansa suurin Euroopassa.

Aukio tuhoutui täysin toisessa maailmansodassa. Kylmän sodan aikana Leipziger Platz jäi Itä-Berliinin puolelle, mutta se oli hylättyä ja suljettua rajavyöhykettä, sillä raja ja Berliinin muuri kulkivat välittömästi sen länsipuolelta Potsdamer Platzin halki. Saksan jälleenyhdistyttyä alkoivat aukion uudelleenrakennustyöt. Aukiolle palautettiin sen alkuperäinen kahdeksankulmainen muoto müncheniläisten arkkitehtien Heinz Hilmerin ja Christoph Sattlerin suunnitelmien pohjalta. 

Berliinin aukiot
Kazimierz Świątek

Kazimierz Świątek (; s. 14. lokakuuta 1914 – 21. heinäkuuta 2011 Pinsk) oli yksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista. Hän toimi vuosina 1991–2006 Minsk-Mahiloŭ arkkipiispana Valko-Venäjällä. 

Świątek syntyi Valgassa, Virossa. Hän opiskeli seminaarissa Pinskissä ja sai pappisvihkimyksensä vuonna 1939. NKVD pidätti hänet toisessa maailmansodassa kahdesti, ja hän vietti kymmenen vuotta pakkotyöleirillä Siperiassa. 

Vapauduttuaan kesäkuussa 1954 Świątek palasi Pinskiin. Hänestä tehtiin kardinaali vuonna 1994, jossa tehtävässä hän jatkoi 91-vuotiaaksi saakka.

Lähteet

Kardinaalit
Katoliset arkkipiispat
Valkovenäläiset papit
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Maksim (patriarkka)

Patriarkka Maksim (; oik. Marin Minkov) (29. lokakuuta 1914 – 6. marraskuuta 2012) oli ortodoksinen kirkonmies, joka toimi 1971–2012 Bulgarian patriarkaatin johtajana.

Maksim syntyi Orešakin vuoristokylässä vanhempiensa kahdesta lapsesta toiseksi. Hän valmistui 1935 Sofian seminaarista ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Sofian yliopistossa. Maksim nousi Bulgarian patriarkaatin arvojärjestyksessä, ja hänet nimettiin 1971 patriarkaksi. Kommunismin kaatumisen jälkeen uusi hallinto halusi erottaa kaikki kommunistien nimittämät kirkolliset johtajat, mutta valtion ja kirkon eron takia valtio ei pysty erottamaan kirkon johtajia. Patriarkaatin sisällä mielipiteet jakautuivat Maksimin kannattajiin ja hänen erotusta vaativiin. Kirkko hajosi kahteen synodiin, mutta pääosa papeista tuki Maksimia. Bulgarian kirkon jakaantuminen päättyi vasta 2010.

Maksim kuoli marraskuussa 2012 sofialaisessa sairaalassa, jossa hän oli ollut jo kuukauden hoidettavana.

Lähteet 

Bulgarialaiset henkilöt
Uskonnolliset johtajat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Ford Flathead -moottori

Ford Flathead on Fordin vuodesta 1932 vuoteen 1953 valmistama sivuventtiilimoottori. Sen lempinimi on "flathead" eli "lättäpää". Nimi juontuu sivuventtiileistä, joiden takia moottorin kannet ovat leveät ja matalat.

Vuonna 1937 julkaistiin pienempi 136 cu.in. eli 2,2-litrainen 60 hevosvoiman sivuventtiilinen V8, joka oli tuotannossa Yhdysvalloissa vain vuoteen 1941 saakka, jolloin 3,7-litrainen sivuventtiilikuutonen korvasi sen. Henry Ford itse henkilökohtaisesti sovelsi mikrotason johtamistapaa kehitellessään V8-moottoria neljässä toisistaan erillisessä tuotekehitystiimissä. Moottorin kaikki tekniset ratkaisut olivat Fordin itsensä hyväksymiä ja suurelta osin myös hänen ideoimiaan. Sotavuosina V8-moottorin lohkoja valettiin myös Suomessa. Pikkulättäpää 2,4-litraiseksi suurennettuna oli käytössä suurempien ranskalaisten Ford Vedetten ja Simca Versaillesin voimanlähteenä vielä vuoteen 1961 saakka. Sen jälkeen sama moottori oli käytössä Brasilian Simcan edustusmallien voimanlähteenä ja sivuventtiili-V8 poistui Simcan tuotannosta lopullisesti vasta vuonna 1969. Kuitenkin, Ranskan armeija käytti flathead-moottoreita vielä 1990-luvun alkupuolella. Nopein V8 lättäpäämoottorilla varustettu auto lienee Flatfire, joka ylitti maagisena haamurajana pidetyn nopeuden 300 mailia tunnissa vuonna 2002. Moottori on huomattavien muutostenkin jälkeen edelleen aito sivuventtiilimoottori ja tuottaa yli 650 hevosvoiman tehon. Uusinta tuotantoa on Motor Cityn 5,36-litrainen alumiininen V8, joka on vaihtokelpoinen vanhan Fordin sivuventtiilimoottorin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Polttomoottorit
Donghak-kapina

Donghak-kapina (, hanja 東學 農民 運動) oli Koreassa vuonna 1894 puhjennut talonpoikaiskapina, jonka kukistaminen kiinalaisten apujoukkojen avulla johti Kiinan ja Japanin sodan puhkeamiseen. Kapinassa köyhtyneet talonpojat ryhtyivät kannattamaan poliittisesti radikaalia donghak-uskontoa.

Donghakin eli Itäisen opin liikkeen perusti 1860 Choe Je-u (1824–1865). Hän yhdisti konfutselaisuuden, buddhalaisuuden, taolaisuuden, katolilaisuuden ja kansallisten shamanististen uskomusten parhaita puolia yhdeksi uudeksi opiksi. Choe Je-u opetti ihmisten tasa-arvoa, mikä houkutti liikkeeseen etenkin talonpoikia, kuten myös Donghakin shamanistiset ainekset. Liikkeen tavoitteena oli saada aikaan parannusta talonpoikien asemaan ja saada Korean korruptoitunut hallinto uudistettua. Ulkomaalaisia koskien Donghak-liike vaati kauppiaiden pysymistä sovituissa kauppa-paikoissa ja että Korean hallitus olisi rajoittanut ulkomaisen riisin tuontia Koreaan.

Koreassa puhkesi 1890-luvun alussa useita talonpoikaiskapinoita, jotka olivat suuntautuneet Korean hallitusta ja ulkomaalaisia vastaan. Yleensä kapinat lakkasivat pian itsestään, mutta ne toistuivat lähes joka vuosi. Vähitellen talonpoikien kapinointi voimistui ja vuonna 1893 Donghak-liike vaati japanilaisten ja länsimaalaisten karkottamista Koreasta. Korean hallituksen onnistui kuitenkin sillä erää rauhoittaa tilanne uhkaamalla Donghakia voimatoimilla. Donghak-liike ei kuitenkaan alistunut Korean hallituksen uhkausten edessä pitkäksi aikaa, vaan jo seuraavan vuoden helmikuussa se nousi jälleen kapinaan ajaakseen ulkomaalaiset pois Koreasta ja parantaakseen talonpoikien elinolosuhteita. Avoin kapina puhkesi pian sen jälkeen, kun Korean kuningas Gojong oli kieltäytynyt Donghak-liikkeen vaatimasta hallintoreformista.  

Varsinainen kapina puhkesi helmikuussa 1894 Gobussa Jeollan provinssissa, jossa paikalliset talonpojat kukistivat paikallishallinnon ja jakoivat mielestään laittomasti kerätyn veroriisin alueen asukkaille. Kapina levisi pian Gobun lähialueille. Toukokuussa 1894 Donghak-liikkeen kapina oli voimistunut siinä määrin, että kapinalliset etenivät Jeollan pääkaupunkiin Jeonjuun 31. toukokuuta 1894. Jeonjun valtauksen jälkeen kapina levisi edelleen Chungcheongin ja Gyongsangin provinsseihin. Talonpojat olivat nousseet kapinaan nimenomaan Korean hallitusta vastaan ja heidän tavoitteensa kohdistuivat lähinnä korruptoituneen virkakoneiston syrjäyttämiseen.

Kun kuningas Gojongin hallitus ei saanut kapinallisia omin voimin kukistettua, se pyysi Kiinaa lähettämään apujoukkoja. Koska Kiina ja Japani olivat vuonna 1885 sopineet vetävänsä molemmat joukkonsa pois Koreasta, Japani vastasi tähän lähettämällä omat suuremmat sotajoukkonsa, jotka valtasivat Korean, eivätkä suostuneet lähtemään pois. Itse kapina saatiin kukistettua, ja sen johtajat, mukaan lukien Choe Si-hyeong, teloitettiin.

Lähteet
 Lone, Steward Peter: Korea Since 1850. Longman Cheshire, New York 1993.
 Eckert, Carter J.; Lee, Ki-Baik; Lew, Young Ick; Robinson, Michael; Wagner, Edward W.: Korea Old and New: A History. Ilchokak Publishers, Seoul 1990.

Viitteet

Korean historia
Kapinat
1894
OU818

OU818 on vain kasetilla julkaistu omakustannealbumi Mr. Bungle -yhtyeeltä. Ensimmäistä raitaa lukuun ottamatta (joka oli vain levyn intro) kaikki raidat nauhoitettiin uudestaan vuosina 1990–1991, ja kaikki paitsi raidat "Mr. Nice Guy" ja "OHUE818" julkaistiin yhtyeen esikoisalbumilla. Versio "Mr. Nice Guysta" nauhoitettiin ensialbumin nauhoitussessioissa ja se on vapaasti ladattavissa bunglefever.com-nettisivustolta. Albumin nimi on parodia Van Halenin OU812-albumista.

Raidat
"OHUE818" – 1:19 
"Squeeze Me Macaroni" – 4:18 
"Slowly Growing Deaf" – 5:32 
"The Girls Of Porn" – 6:08 
"Love Is A Fist" – 3:46 
"Mr. Nice Guy" – 8:18

Muusikot
Mike Patton – laulu
Trevor Dunn – basso 
Trey Spruance – kitara 
Danny Heifetz – rummut 
Clinton 'Bär' McKinnon – saksofoni 
Theo Lengyel – saksofoni 
David Bryson – tuottaja, miksaus

Trivia
Albumin ensimmäinen raita, "OHUE818" on tunnettu myös nimillä "Intro" tai "OU818".
Osan kappaleista voi ladata ilmaiseksi yhtyeen kotisivuilla.

Vuoden 1989 albumit
Mr. Bunglen albumit
Eskişehir

Eskişehir (, ) on Eskişehirin maakunnan pääkaupunki Turkissa. Se sijaitsee 250 kilometriä Ankarasta länteen ja 350 kilometriä Istanbulista kaakkoon. Vuonna 2006 siellä arvioitiin asuvan 520 701 asukasta.   
 
Nimi Eskişehir merkitsee vanhaa kaupunkia, ja sen perustivat fryygialaiset noin tuhat vuotta ennen ajanlaskumme alkua. Kaupungin museossa on muistoja fryygialaisten ajoilta asti. Samoin kuin monissa muissakin Anatolian kaupungeissa, Eskişehirissä on ollut kristittyjä siitä asti kun Konstantinus Suuri teki kristinuskosta Rooman valtionuskonnon. Eskişehirissä, silloisessa Dorylaeumissa, on ollut piispanistuin ainakin 300-luvulta asti. Ensimmäinen ristiretki kulki Anatolian kautta, ja Dorylaeumin taistelussa kristityt ottivat yhteen turkkilaisten muslimien kanssa. 

Nykyään Eskişehir on Turkin suurimpia teollisuuden keskittymiä. Kaupungissa on myös kaksi yliopistoa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Eskişehir Photo Gallery

Eskisehir
Chris Marker

Christian François Bouche-Villeneuve eli Chris Marker (s. 29. heinäkuuta 1921 Neuilly-sur-Seine – 29. heinäkuuta 2012) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja dokumentaristi.  

Markeria pidetään esseistisen elokuvan mestarina ja muistikuvien taiteilijana. Julkisuutta karttanut Marker tiedettiin myös suureksi kissojen ystäväksi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Kiitorata (1962), Punaista ilmaa (1977), Vailla aurinkoa (1983) ja Akira Kurosawa (1985). 

Marker palkittiin vuonna 1961 Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla ja vuonna 1983 César-palkinnolla. Hän oli myös ehdolla Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan saajaksi vuonna 1963.

Lähteet

Aiheesta muualla
Chris Marker obituary, Guardian (laaja muistokirjoitus) 
 Chris Markerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Kirjallisuutta
 Alanen, Antti: ”Marker ja Leminen”, Filmihullu 5/2013.
 Bagh, Peter von: ”Hän ei koskaan luovuttanut”, von Baghin keskustelu Chris Markerista Bernard Eisenschitzin ja Goffredo Fofin kanssa, Filmihullu 5/2013.
 Guzmàn, Patricio: ”Velkani Chris Markerille”, Filmihullu 6/2012.
 Marias, Miguel: ”They had faces then ... : Chris Markerin elokuvasta Olympia 52”, Filmihullu 5/2013.

Ranskalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1921 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Kaarola Avellan

Kaarola Alexandra Avellan, Alexandra Karola Avellan, (12. heinäkuuta 1853 Uskela – 10. elokuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä sekä puhe- ja näyttämötaiteen opettaja.

Avellanin isä oli senaatinkamreeri Carl Christian Avellan ja äiti Maria Gustafva Ekman. Käytyään Cecilia Fryxellin Rostadin tyttökoulun Ruotsissa Avellan opiskeli puheoppia ja näyttämötaidetta Betty Almlöfin opastuksella Tukholmassa vuosina 1874–1876. Avellanin äidinkieli oli ruotsi, ja hän osasi silloin suomea vain hiukan, mutta halusi tulla suomalaiseksi näyttelijäksi myös kieleltään ja hakeutui siksi Keuruulle oppimaan suomea.

Syksyllä 1876 hän liittyi Suomalaiseen teatteriin ja esiintyi ensimmäisen kerran seurueen mukana Hämeenlinnassa. Hän näytteli tällöin Lean roolin Aleksis Kiven näytelmässä. Vahvana luonnenäyttelijänä hän sai nopeasti merkittäviä rooleja vastasyntyneellä kansallisella näyttämöllä. Hänen keskeisistä rooleistaan mainittakoon Lady Milforg (Kavaluus ja rakkaus), Sigrid Stålarm (Daniel Hjort), Amalia (Rosvot), Neiti Elisabeth (Björnsson), Maria Stuart (Björnsonin näytelmässä), Sigrid (Kuninkaan alut), Portia (Venetsian kauppias), Elisabeth (Maria Stuart), Johanna (Työmiehen vaimo) ja Lady Macbeth (Macbeth). Näyttelijänä Avellanin bravuureja olivat niin sanotut housuroolit, ja hän viihtyi housupuvussa myös vapaa-aikanaan. Avellan asui yhdessä näyttelijä Emilie Stenbergin kanssa ja heidän välillään vallitsi aikalaismuistelijan mukaan erityislaatuinen ystävyys.

Vuonna 1887 Avellan erosi teatterista ja ryhtyi täysipainoisesti toimimaan sana- ja näyttämötaiteen pedagogina sekä yksityisesti että Suomalaisen teatterin näyttelijöiden kanssa. Hän oli suomalaisen teatterin oppilaskoulun opettaja 1887–1904. Avellan oleskeli useasti ulkomailla, merkittävimmät matkansa hän teki vuosina 1891 ja 1894, tutkien puheilmaisun opetusta Pariisissa.

Teoksia
 Kaunolukemisen opas (1901)

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Suomalaisen teatterin historia II (1907)
 Anna Thuring: Camppiä, diivailua vai feminismiä? Kaarola Avellan(in) housuissa julkaisussa Taipuissa teatteria sivut 35–49

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Kainastonjoki

Kainastonjoki on 24 kilometrin pituinen joki Kauhajoella. Joki saa alkunsa Vehkaluoman ja Norinluoman yhtyessä Kainastonjokeen Kauhajoen luoteisosassa. Kokonkylässä jokeen yhtyy 44 kilometriä pitkä Päntäneenjoki. Kainastonjoki laskee Kauhajokeen Aronkylässä. Jokeen ei ole yhteydessä ainuttakaan järveä. Joki kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen. 

Kainastonjoen vedenlaatu oli 2000-luvun alussa välttävä. Joelle tyypillistä ovat korkeat ravinne- ja humuspitoisuudet. Kainastonjoen yläosassa vedenlaatuun vaikuttavat varsinkin soilta ja metsistä tulevat vedet. Myös metsätalous, maatalous ja turvetuotanto aiheuttavat ravinteiden, orgaanisten aineiden ja kiintoaineiden huuhtoutumista jokeen.

Joen yläosassa ympäröivä maisema on yhtenäistä ja alavaa viljelyslakeutta. Kainastonjoen yläosan valuma-alueen peltoprosentti on noin 40. Joki on yläosastaan suurimmaksi osaksi tukkoinen ja kapea. 

Tavallisia Kainastonjoen kaloja ovat kivennuoliainen, särki ja hauki. Myös muun muassa kiiski, ahven, made esiintyvät joessa. Joessa on lisäksi hyvin pieni harjus- ja taimenkanta. 

Suurimmaksi osaksi joen virkistyskäyttö on kalastusta, veneilyä ja uintia, vaikka uimapaikkoja joessa on varsin niukasti.

Kainastonjoen ylittävän Kattilakosken sillan läheisyydessä käytiin Suomen sodan aikana 28. heinäkuuta 1808 Ruotsin voittoon päättynyt Aron kahakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen joet
Kauhajoen luonto
Kyrönjoen vesistö
Helinä Siikala

Lea Helinä Siikala (o.s. Kivijärvi; s. 1. tammikuuta 1943 Suomussalmi) on suomalainen lääkäri ja kirjailija, koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti. Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa Aamulehteen ja Helsingin Sanomiin erityisesti vaihtoehtoisesta lääkinnästä.

Helinä Siikala on ollut naimisissa vuodesta 1964 päätoimittaja ja Yleisradion johtaja Tapio Siikalan kanssa.

Palkinnot ja tunnustukset
 Kalevi Jäntin säätiön palkinto 1976

Teokset
Pysähdytään, anna kätesi. (Runoja.) 1977, Otava.
Kenellä on kotinsa kaukana. (Runoja.) 1975, Otava.
Metsässäkulkijan päiväkirja: Lääketieteen ja arkielämän laajentamisesta. (Proosaa.) 1982, Otava.
Täyden auringon aikaan. (Proosaa.) 1985, Otava.
Matkalla jo perillä. (Romaani.) 1987, Otava.
Elämän ikäsi, nukut tai valvot: Runoa, mietettä 1975–1985. (Kootut runot.) 1989, Otava.
Ilon alkeet. (Proosaa.) 1992, Otava.
Ystäväni minä. (Romaani.) 1995, Otava.
Voiman ja ilon käsikirja. 1997, Otava.

Lähteet
 Helinä Siikala Otavan sivuilla
Kainuulaisia nykykirjailijoita

Viitteet

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset lääkärit
Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Vuonna 1943 syntyneet
Elävät henkilöt
Stheneboia

Stheneboia (, ), Homeroksen mukaan Anteia (), oli kreikkalaisessa mytologiassa Lyykian kuninkaan Iobateen tytär. Hänen puolisonsa Proitos oli Argoliin kuningas yhdessä Akrisioksen kanssa, joka piti valtaistuinta Tirynsissä.

Bellerofonin saavuttua Stheneboian miehen luokse hakiessaan sovitusta veljensä murhaan Stheneboia iski häneen silmänsä. Tultuaan torjutuksi hän kertoi kostoksi miehelleen Bellerofonin yrittäneen maata hänet väkisin. Proitos ei kuitenkaan uskaltanut tappaa vierastaan, joten hän lähetti Bellerofonin appensa kuningas Iobateen puheille mukanaan sinetöity viesti, jossa pyydettiin tappamaan sen kantaja. Iobates kuitenkin kestitsi vierastaan vieraanvaraisuussäännösten mukaisesti, ja avattuaan vihdoin kirjeen hän tappamisen sijaan lähetti Bellerofonin mahdottomiin tehtäviin. Bellerofon kuitenkin selvisi niistä, ja tarinan mukaan Stheneboia teki itsemurhan kuultuaan isänsä antaneen sisarensa tälle vaimoksi.

Proitoksella ja Stheneboialle oli kolme tytärtä, Lysippe, Ifinoe ja Ifianassa, ja poika Megapenthes. Vartuttuaan heidän tyttärensä tulivat hulluiksi, johon syyllinen oli joko Dionysos heidän kieltäydyttyä palvomasta häntä, tai vaihtoehtoisesti Hera kosti, kun he olivat pilkanneet hänen puista kuvaansa. Seurauksena oli Argoksen valtakunnan hallinnan jakaminen Melampuksen ja Biaksen kanssa. On tosin huomattava, että Pausaniaan mukaan vallan jakaminen tapahtui vasta Anaksagoraan aikana, eikä Argoksen naisten hulluutta tässä tapauksessa yksilöity Proitoksen tyttäriin.

Apollodoros nimeää Stheneboian isäksi myös Afidaan.

Lähteet 

Kreikkalainen mytologia
Itä-Suomen liikuntaopisto

Itä-Suomen Liikuntaopisto eli ISLO on vuonna 1979 perustettu, Joensuun kaupungin omistama alueellinen liikunnan koulutuskeskus. ISLO sijaitsee Joensuun Tiedepuistolla, aivan Joensuun keskusta-alueella, osana Mehtimäen ainutlaatuista urheilun ja liikunnan ympäristöä.

ISLO:n ydintehtävänä on järjestää liikunta-alan ammatillista koulutusta ja vapaan sivistystyön koulutusta sekä ylläpitää liikunta-alan koulutuskeskusta. Lisäksi ISLO tukee ja kehittää Pohjois-Karjalan alueen liikuntaa, urheilua sekä niihin liittyviä palveluita yhteistyössä urheiluseurojen ja muiden sidosryhmien kanssa. Koulu kuuluu maanlaajuiseen urheiluopistojen verkostoon ja sen rehtorina toimii Petri Pennanen.

ISLO:n koulutukset
ISLO:n tehtävänä on järjestää liikunta-alan koulutusta. ISLO tunnetaan myös pitkistä perinteistä ja osaamisesta sosiaali- ja terveysalan puolelta hierojien kouluttamisessa. ISLO:lla hyödynnetään Mehtimäen liikunta-aluetta monipuolisesti oppimisympäristönä niin hierojien kuin liikunta-alan uusien soihdunkantajien kouluttamisessa. Koulutustoiminnasta ja osaamisen arvioinnista vastaavat koulun kantahenkilöstöön kuuluvat opettajat. Lisäksi työelämän viimeaikaisinta näkemystä sekä asiantuntijaosaamista koulutuksiin tuovat vierailevat kouluttajat.

ISLO:lla voit opiskella seuraavissa koulutuksissa: 

 Hieronnan ammattitutkinto
 Liikunnan starttipolku
 Liikuntaneuvoja (AT)
 Valmentajan ammattitutkinto
 Valmentajan erikoisammattitutkinto
 Liikuntapaikka-alan ammattitutkinto
 Liikuntapaikka-alan erikoisammattitutkinto
 Tanssin ja somatiikan koulutus (Education in Dance and Somatics)
 Liikunnanohjauskoulutus
 Seurakehittäjäkoulutus

ISLO:n palvelut 
ISLO palvelee kaikenlaisia liikkujia ja tukee Joensuun kaupungin asukkaiden hyvinvointia ennaltaehkäisevästi ja tarjoaa mahdollisuuksia hyvinvoinnin edistämiseen. Monipuolisia hyvinvointipalveluita toteuttaa laaja joukko liikunta- ja hyvinvointialan ammattilaisia.

ISLO:n palveluihin kuuluvat: 

 Hieronta
 Fysioterapia
 PT-palvelut
 Testauspalvelut
 Palvelut urheilijoille ja seuroille
 Senioriliikunta
 Työhyvinvointipalvelut
 Majoituspalvelut
 Kokoustilat

Lähteet
Itä-Suomen liikuntaopiston verkkosivut
Suomen urheiluopistot
Joensuun oppilaitokset
Jarnail Singh Bhindranwale

Jarnail Singh Bhindranwale tai Jarnail Singh ( (12. helmikuuta 1947–6. kesäkuuta 1984) oli intialaisen sikhiläisen uskonnollisen ryhmän Damdami Taksalin johtaja. Bhindranwale vaikutti merkittävästi useiden Sikhien toimintaan pyrkimällä levittämään sikhismin alkuperäisiä arvoja erityisesti nuorten keskuudessa. Hän oli tunnettu sikhiläisen teokratian Khalistanin kannattaja. Vuonna 1981 Bhindranwale pidätettiin Jagat Narain murhasta epäiltynä. Narai oli hindiläisen Samachar-ryhmän johtaja. Hän antautui vapaaehtoisesti poliisille ja hänet vapautettiin myöhemmin.

Bhindranwale on tunnettu myös osallistumisestaan Operaatio siniseen tähteen. Operaatiossa ryhmän jäsenet valtasivat uskonnollisesti tärkeän alueen Akal Takhtin. Intian pääministeri Indira Gandhi määräsi armeijan ampumaan valtaajat ja myös Bhindranwale sai surmansa. Hän on vielä nykyäänkin ristiriitainen hahmo Intian historiassa, jotkut pitävät häntä marttyyrina ja toiset ääriuskonnollisena militanttina.

Intialaiset uskonnolliset johtajat
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 1984 kuolleet
Argentiinan Grand Prix 1981

Argentiinan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. huhtikuuta 1981 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla Argentiinassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Kilpailu

Hallitseva maailmanmestari Alan Jones otti startin jälkeen johtopaikan, mutta Nelson Piquet ohitti hänet jo ensimmäisellä kierroksella. Piquet'n johto oli 18 sekuntia, kun kilpailua oli ajettu neljäsosa. Toisena oli Carlos Reutemann, joka vietti 39-vuotispäiviään. Puolimatkassa Piquet'n johto oli 22 sekuntia ja Hector Rebaque oli siirtynyt toiseksi. Rebaque sai kuitenkin 10 sekunnin aikasakon, koska hänen autonsa oli liikkunut lähtöhetkellä. Nelson Piquet voitti helponlaisesti kilpailun, jota seurasi 100 000 katsojaa Buenos Airesin autoradalla. Kahdeksannesta lähtöruudusta startannut Keijo Rosberg keskeytti jo neljännellä kierroksella.

Kansainvälinen moottoriurheiluliitto FISA sakotti Lotus-tallin päällikköä Colin Chapmania 100 000 dollarilla MM-kisojen huonoon valoon saattamisesta. Riitojen syynä oli kaksirunkoinen Lotus 88, jolla ajamisen FISA oli kieltänyt Länsi-Yhdysvaltain, Brasilian ja Argentiinan Grand Prixeissa. Länsi-Yhdysvaltain GP:ssä 11 mukana olleista 16 tallista jätti protestin autoa vastaan. Tallit väittivät että auton sisempi, pehmeämmin jousitettu kori toimi aerodynaamisena liikkuvana osana, jonka säännöt kieltävät. Auto pysyi paremmin radan pinnassa, kun ulompi kori voitiin jousittaa hyvin jäykäksi. Chapman oli ensi kerran 22 vuoteen poissa Formula 1 -kilpailusta, sillä hän lähti harjoitusajopäivänä kotimaahansa. Ennen lähtöään hän antoi julkilausuman, jossa sanoi lajin hukkuvan plagiaation suohon, juonitteluun ja pikkumaisiin sääntötulkintoihin.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.42,665
Nopein kierros: Nelson Piquet – 1.45,287 (kierroksella 6)
Ford-moottoreiden 140:s voitto
Alain Prostin ensimmäinen palkintosija
Ensimmäinen Andrea de Cesariksen maaliin ajettu kilpailu

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Lähteet 

Argentiinan Grand Prix
Samsun

Samsun () on Samsunin maakunnan pääkaupunki Turkissa, Mustanmeren rannikolla. Siellä on noin 553 000 asukasta, joten se on Turkin kahdenneksitoista suurin kaupunki. Se oli Turkin suurin Mustanmeren rannikkokaupunki  siihen asti kun Istanbul vuonna 2004 laajeni kattamaan koko aiemman Istanbulin maakunnan.

Samsunin ympäristö on viljavaa maata, ja siellä tuotetaan suuri osa Turkin tupakasta.

Samsunin yliopisto on perustettu 1975. Nykyisin siellä on 30 000 opiskelijaa.

Historia

Antiikki 

Antiikin aikana paikalla sijaitsi Amisoksen kaupunki, johon nykykaupungin nimi perustuu. Se oli Vähän-Aasian Mustanmeren puoleisen rannikon merkittävin kreikkalaissiirtokunta Sinopen jälkeen. Hellenistisellä kaudella Amisos tuli osaksi Pontoksen kuningaskuntaa. Rooman vallan alle se tuli ensimmäisen kerran vuonna 71 eaa. Antiikin aikainen kaupunkikeskus sijaitsi niemessä noin kolme kilometriä nykykaupungin keskustasta luoteeseen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin kaupungit
Heathenreel


Heathenreel on Elvenkingin esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. heinäkuuta 2001.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Damnagoras – laulu
 Jarpen – kitara, kuolo & tausta laulu
 Aydan – kitara, tausta laulu
 Gorlan – basso

Vierailevat muusikot 
 Pauline Tacey – sopraanolaulu
 Laura De Luca – taustalaulu (kappale 11)
 Christiano Bergamo – kosketinsoittimet (kappaleet 4, 6, 7, 9 ja 10)
 Paolo Torresani – kosketinsoittimet (kappaleet 2, 3 ja 5)
 Umberto Corazza – huilut
 Paolo Polesel – pillit

Lähteet 

Vuoden 2001 esikoisalbumit
Elvenkingin albumit
Wyrd


Wyrd Elvenkingin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2004.

Kappaleet

Kokoonpano

Yhtye 
 Kleid – laulu
 Jarpen – kitara, kuolo ja taustalaulu
 Aydan – kitara ja taustalaulu
 Gorlan – basso
 Elyghen – viulu ja kosketinsoittimet
 Zender – rummut

Vierailevat muusikot 
 Pauline Tacey – kuoro, naislaulu kappaleissa 1, 3
 Laura De Luca – kuoro, naislaulu kappaleessa 11
 Giada Etro – kuoro, naislaulu kappaleissa 4, 5
 Metti Zimmer – laulu kappaleessa 7
 Umberto Corazza – huilu

Arvostelut 
 Metal Temple: 9/10

Lähteet 

Vuoden 2004 albumit
Elvenkingin albumit
Haste the Day

Haste the Day on yhdysvaltalainen kristillinen metalcore-yhtye, joka perustettiin vuonna 2001. Yhtye on kotoisin Indianapoliksesta, Indianasta, ja sillä on levytyssopimus Solid State Recordsin kanssa. Yhtyeen nimi on peräisin virrestä ”It is Well with My Soul”. Metalcore-tyylistään huolimatta Haste the Day pitää itseään enemmänkin rock and roll -yhtyeenä.

Historia

Laulaja Jimmy Ryan jätti yhtyeen sen jälkeen, kun hän otti vastaan työn levy-yhtiössään, Tooth & Nail Recondsissa. Ryanin viimeinen konsertti Haste the Dayn kokoonpanossa tapahtui yhtyeen kotikaupungissa Indianapoliksessa 30. joulukuuta 2005.

Jäljellä olleet jäsenet jatkoivat Euroopan kiertuetta The Juliana Theoryn kanssa, ja yhtyeen kokoonpanossa lauloi Stephen Keech, joka soittaa Denveristä kotoisin olevassa New Day Awakeningissa. 23. helmikuuta 2006 Haste the Day ilmoitti lehdistötiedotteessaan, että Keech oli virallisesti liittynyt yhtyeen laulajaksi.

Haste the Dayn DVD julkaistiin osana yhtyeen kolmannen albumin Pressure the Hinges erikoispainosta. DVD sisältää yhtyeen siihen saakka ilmestyneet musiikkivideot ”The Closest Thing to Closure”, ”American Love” ja ”When Everything Falls”. Lisäksi se sisältää kuva-aineistoa Jimmy Ryanin viimeisestä konsertista, Stephen Keechin mukana olevan The Truth Tour -konsertin (mukana Bleeding Through, Between the Buried and Me ja Every Time I Die -yhtyeet), sekä näyttämön takana -aineistoa. DVD:n tuotti Full Lock Media.

Julkaistuaan Pressure the Hingesin ja päätettyään ”12 Days Of Christmas” -kiertueen Calico System, Heavy Heavy Low Low ja Flee the Seen -yhtyeiden kanssa, Haste the Day aloitti toisen kiertueensa From Autumn to Ashesin ja Maylene and the Sons of Disasterin kanssa. Vuoden 2007 kiertueellaan Atreyun kanssa, Marc McKnight, Atreyun basisti, soitti bassoa Haste the Dayssa.

Heinäkuussa 2008 yhtye ilmoitti pyytäneensä kitaristi Jason Barnesia jättämään tehtävänsä tämän ilmoitettua luopuneensa kristinuskosta. Kokopäiväiseksi kiertuekitaristiksi pestattiin vanha ystävä Dave Krysl. Yhtyeen uusimman albumin Dreamer julkaisupäiväksi on ilmoitettu 14. lokakuuta 2008.

Albumit

Jäsenet

Nykyiset
Stephen Keech – laulu (2006–)
Brennan Chaulk – kitara, taustalaulu (2001–)
Mike Murphy – basso, taustalaulu (2001–)
Devin Chaulk – rummut, taustalaulu (2001–)

Entiset
Jimmy Ryan – laulu (2001–2005) (nykyisin yhtyeessä Trenches)
Jason Barnes – kitara (2001–2008)

Lähteet

Aiheesta muualla
Official site
Haste the Day  PureVolume-sivustolla

Haste The Day haastattelu
Trenches -yhtye Myspace-sivustolla

Yhdysvaltalaiset kristilliset metalliyhtyeet
William Hyde Wollaston

William Hyde Wollaston FRS (6. elokuuta 1766 – 22. joulukuuta 1828) oli brittiläinen tiedemies, joka löysi alkuaine palladiumin vuonna 1802 sekä toisen platinametallin rodiumin vuonna 1804. 

Wollaston oli vuonna 1802 ensimmäinen, joka havaitsi auringon spektrissä tummia viivoja, jotka myöhemmin tunnetaan nimellä Fraunhoferin viivat. 

Wollastonista tuli Royal Societyn jäsen vuonna 1793 ja hän toimi lyhyesti sen puheenjohtajana vuonna 1820. Hän sai vuonna 1802 arvostetun Copley-mitalin, jota on jaettu yhtämittaisesti vuodesta 1731. 

Wollastonille myönnettiin myös RS:n Royal Medal vuonna 1828. Hänen itsensä mukaan on nimetty vuodesta 1831 jaettu Wollaston-mitali. John Franklin nimesi vuonna 1821 hänen mukaansa Wollaston-järven Saskatchewanissa, Kanadassa. Myös mineraali wollastoniitti on nimetty hänen mukaansa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Brittiläiset kemistit
Royal Societyn jäsenet
Englantilaiset tähtitieteilijät
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1766 syntyneet
Vuonna 1828 kuolleet
San Marinon Grand Prix 1981

San Marinon Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. toukokuuta 1981 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen. Kyseessä oli ensimmäinen San Marinon Grand Prix. Radalla oli edellisenä vuonna ajettu Italian Grand Prix.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Gilles Villeneuve – 1.34,523
Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.48,064 (kierroksella 46)
ensimmäinen San Marinon Grand Prix
Michele Alboreton, Miguel Angel Guerran ja Eliseo Salazarin ensimmäinen Grand Prix
Andrea de Cesarisin ensimmäinen MM-piste
Renault'n 50:s Grand Prix
Ferrarin 90:s paalupaikka
Tolemanin ensimmäinen kilpailu
Hector Rebaquen paras sijoitus (4. sija)

Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

Lähteet 

San Marinon Grand Prix
NBA:n tähdistöottelu

NBA:n tähdistöottelu () on koripallon NBA-liigan jokavuotinen näytösluonteinen ottelu, joka on samalla tähdistöviikonlopun päätapahtuma. Ottelussa kohtaavat Itäisen ja Läntisen konferenssin parhaista pelaajista kootut joukkueet.

Joukkueiden valinta on kaksiosainen prosessi. Avausviisikot valitaan yleisöäänestyksellä, jonka jälkeen NBA-joukkueiden valmentajat äänestävät vaihtopelaajista. Itse ottelussa painopiste on yleisön viihdyttämisellä, kun liigan taitavimmat pelaajat esittelevät hienoimpia temppujaan. Vasta ottelun loppuhetkillä joukkueet alkavat keskittyä myös puolustamiseen.

Tulokset

Aiheesta muualla 
 Tähdistöottelu NBA:n sivustolla 

tähdistöottelu
Tähdistöottelut
Fundamentalistinen myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko

Fundamentalistinen myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (engl. Fundamentalist Church of Jesus Christ of Latter Day Saints) eli FMAP-kirkko on suurin myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista moniavioisuutta harjoittavista yhteisöistä. Kirkon keskuspaikka on vanhastaan ollut Hilldalessa, Utahissa, joka muodostaa kaksoiskaupungin yhdessä Arizonassa sijaitsevan Colorado Cityn kanssa. Myös Bountifulissa Brittiläisessä Kolumbiassa on paljon liikkeeseen kuuluvia. Vuoden 2004 alusta liikkeen keskuspaikka näyttää kuitenkin siirtyneen Eldoradoon, Texasiin. Liikkeen uskollisin ydin on muuttanut sinne muodostettuun kommuuniin nimeltä Yearning for Zion Farms (Siionin kaipuun farmit). Kommuunin alueelle on myös rakennettu oma temppeli, jossa suoritetaan pyhiä toimituksia, jotka kirkon mukaan ovat välttämättömiä pelastuksen korkeimman asteen eli "korotuksen" saavuttamiseksi. Näitä ovat endaumenttiseremonia eli temppelivihkimys ja sinetöinti eli vihkiminen avioliittoon täksi ajaksi ja iankaikkisuudeksi. Nämä toimitukset voidaan toimittaa myös sijaistoimituksina kuolleiden puolesta.

Mormonismi
Suomen Muusikkojen Liitto

Suomen Muusikkojen Liitto ry (SML, ) on vuonna 1917 perustettu ammattimuusikkojen SAK:lainen ammattiliitto. Se edustaa muusikkoja kaikilta musiikin aloilta. Liittoon kuuluu noin 3 900 jäsentä; noin kolmasosa Suomen kaikista ammattimuusikoista. Jäsenistä 1/3 on sinfoniaorkesterien muusikoita, loput freelancereita; suurin osa jäsenistä on miehiä.

Liiton palveluita ovat oikeus- ja sopimusneuvonta, työttömyyskassa, työehtosopimukset ja muu yleinen edunvalvonta. Lisäksi liitto valvoo tiettyjä muita Gramexin valvonnan ulkopuolisia oikeuksia jäsenten niin halutessa, kuten studiomuusikkojen oikeuksia tai elokuva- ja mainosmusiikin käyttöä. Liiton jäsenlehti on Muusikko.

Muusikkojen liitto on Kopioston ja Gramexin jäsenjärjestö ja oli aikoinaan aktiivisesti perustamassa Gramexia. SML on International Federation of Musicians (FIM), Association of European Performers' Organisations (AEPO) ja Nordisk Musiker Union (NMU) järjestöjen jäsen. Ennen toista maailmansotaa SML teki yhteistyötä Henkisen Työn Yhtymän (HTY) kanssa. SML oli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton jäsen vuosina 1945–1957. Vuonna 1974 SML liittyi Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestöön.

Muusikkojen liiton puheenjohtaja on näkyvästi tekijänoikeusasioista julkisuudessa esiintynyt Ahti Vänttinen. Ennen puheenjohtajaksi tuloaan Ahti Vänttinen toimi liiton lakimiehenä.

Liitto omistaa Livelaboratorio Oy:n joka hallinnoi G Livelab-musiikkiklubeja ja Radio Helsinkiä.

Taiteilijaresidenssit 
Suomen muusikkojen liitolla on kolme taiteilijaresidenssiä. Jäsenet voivat käyttää residenssejä esimerkiksi harjoitteluun tai muuhun työskentelyyn. Ulkomaiden residenssit sijaitsevat Berliinin Kreuzbergissa ja Lontoon Fulhamissa. Suomen residenssi, Villa Vikan, sijaitsee Pohjassa Raaseporissa Persbölen kylässä.

Katso myös 
 Arthur Fuhrmann

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Muusikkojen Liitto
 Muusikko-lehti
 Muusikko online, 8/98, Raimo Vikström – kolmekymmentä vuotta muusikkojen asialla 

SAK:n jäsenjärjestöt
Suomalaiset musiikkialan järjestöt
Dark the Suns

Dark the Suns oli jyväskyläläinen Gothic/Doom Metal -yhtye, jonka laulaja-kitaristi Mikko Ojala perusti vuonna 2005 alun perin sooloprojektikseen. Yhtyeen esikoisalbumi In Darkness Comes Beauty julkaistiin Firebox Recordsin kautta marraskuussa 2007.

Yhtye ilmoitti hajoamisestaan alkuvuodesta 2013.

Vuonna 2020 Dark the Suns julkaisi kuitenkin uutta materiaalia kymmenen vuoden levytystauon jälkeen kolmen äänitteen verran ja keväällä 2021 julkaistiin uusi pitkäsoitto digitaalisessa muodossa.

Viimeinen tunnettu kokoonpano 
 Mikko Ojala – laulu, kitara
 Inka Tuomaala – basso
 Mikael Saalasti – rummut
 Eliisa Vainio – kosketinsoitin, laulu

Entiset jäsenet 
 Joonas Paananen – kitara (?–2010)
 Toni Tuomioja – kitara
 Aki Hartikainen – kitara (?–2011)
 Markus Lehtinen – rummut (2006–2008, 2009–2010)
 Juha Kokkonen – kosketinsoitin (2006–2008), kitara (2009–2010)
 Eino Kauppila – rummut (2008–2009)
 Pinja Haikala – kosketinsoitin (2008–2009)
 Pekka Rinne – rummut (2010–2011)
 Antti Auhtola – kosketinsoitin (2010–2011)

Diskografia 
Studioalbumit
 
 
 
 

EP:t
 

Singlet
 
 
 
 
 
 
 

Demot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dark the Sunsin sivusto 
 Dark the Suns Encyclopaedia Metallum -sivustolla 
 

Suomalaiset goottimetallin yhtyeet
Suomalaiset doom metal -yhtyeet
Ágnes Kovács

Ágnes Kovács (s. 13. kesäkuuta 1981, Budapest) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja, joka voitti 200 metrin rintauinnin olympiakultaa Ateenassa 2000. Uransa aikana Kovács on voittanut myös kaksi maailmanmestaruutta pitkällä radalla, sekä useita EM-kultia. Hänet on valittu neljä kertaa Unkarin parhaimmaksi urheilijaksi, sekä kaksi kertaa peräkkäin Euroopan parhaimmaksi naisuimariksi, vuosina 1997 ja 1998.

Lähteet 
Kovácsin kotisivut  
Kataca.hu 
Fina.org - biografia

Unkarilaiset olympiavoittajat
Unkarilaiset uimarit
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Sisilialainen puolustus, Kalašnikov-muunnelma

Sisilialaisen puolustuksen Kalašnikov-muunnelma on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:
1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 3.d4 cxd4 4.Rxd4 e5
Kalašnikov-muunnelmalla on samankaltaisuuksia Svešnikov-muunnelman kanssa, ja sitä joskus kutsutaan myös neo- tai uus-Svešnikoviksi. Siirrolla 4...e5 on pitkä historia; Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais käytti sitä otteluissaan Alexander McDonnellia vastaan vuonna 1834, ja muunnelma oli myös suosittu hetken 1940-luvulla. Nämä aikaisemmat pelit keskittyivät Löwenthal-muunnelmaan 4...e5 5. Rb5 a6 6. Rd6+ Lxd6 7. Dxd6 Df6, jossa musta luopuu lähettiparistaan saadakseen kehitysedun. Siirto hiipui kuitenkin pois käytöstä, koska valkoisella katsottiin olevan etu näissä linjoissa.

Myöhään 1980-luvulla 4...e5 saavutti jälleen suosiota, tarkoitus oli vastata 5...d6 siirtoon 5.Rb5 (”oikeaoppinen” Kalašnikov). Ideat tässä jatkossa ovat samanlaisia kuten Svešnikovissa – musta hyväksyy takasotilaan d6:ssa ja heikentää ruutua d5 mutta valkoinen häviää tempoja joutuessaan siirtämään ratsuaan. Ero näiden kahden muunnelman välillä on, että musta ei ole joutunut kehittämään ratsuaan ruutuun f6 eikä valkoinen tuonut omaa ratsuaan c3:een, jotain molemmilla pelaajalla on ylimääräisiä siirtovaihtoehtoja. Musta voi siirtää ...Re7 Rf6:n sijaan, esimerkiksi siirrot 6.R1c3 a6 7. Ra3 b5 8.Rd5 Rge7, jossa vältytään valkoisen suunnitelmalta Lg5 ja Lxf6 saadakseen mustalle tuplasotilaat f-linjalle. Musta voi myös viivyttää ratsun tuomista pelatakseen ...Le7-g5 tai suoran ...f5:n. Toisaalta, valkoisella on mahdollisuus pelata 6.c4, joka vahvistaa hänen kontrolliaan d5:stä ja estää mustan siirron ...b5,mutta jättää d4-ruudun hieman heikoksi.

Muunnelmia
2...Rc6 on luonnollinen kehityssiirto, ja se valmistelee myös siirtoa ...Rf6 (kuten 2...d6, musta pysäyttää valkoisen pelaamasta e5). Siirtojen 3.d4 cxd4 4. Rxd4 jälkeen, mustan yleisin siirto on 4...Rf6, johon valkoinen tavallisesti vastaa 5.Rc3. Tässä vaiheessa musta voi pelata 5...d6, transponoiden klassiseen muunnelmaan; 5...e5 Svešnikov-muunnelma; tai 5...e6, joka transponoituu neliratsumuunnelmaan. Siirron 4...Rf6 lisäksi mustan tärkeimmät mahdollisuudet ovat 4...e6 (transponoituu Taimanov -muunnelmaan), 4...g6 (nopeutettuun lohikäärmemuunnelmaan) ja 4...e5 (Kalašnikov-muunnelma). Harvinaisempia vaihtoehtoja ovat 4...Dc7 (joka voi myöhemmin transponoitua Taimanov-muunnelmaan) ja 4...Db6 (Grivas-muunnelma).

ECO-koodit
Koodit B30 – B39 käsittelevät avauksia 1.e4 c5 2.Rf3 Rc6 jotka ovat itsenäisiä 2..d6 verrattuna. Tässä ryhmässä ovat esimerkiksi Rossolimo, Kalashnikov, Sveshnikov ja nopeutettu lohikäärme.

Katso myös
Shakki
Shakkiavaus
Avopelit
Puoliavoimet pelit
Suljetut pelit
Intialaiset puolustukset
Laita-avaukset
Luettelo gambiiteista
Epätavalliset shakkiavaukset

Aiheesta muualla
 B32: Sicilian
 B33: Sicilian

Sisilialainen puolustus