joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eero Yrjölä

Eero Olavi Yrjölä (21. kesäkuuta 1925 Iitti – 10. syyskuuta 2010) oli suomalainen diplomaatti, ja hänellä oli varatuomarin arvo. Yrjölä toimi ulkoasianministeriön toimistopäällikkönä 1.7.1971 alkaen. Hän oli pääkonsulina New Yorkin pääkonsulinvirastossa 1.7.1974 alkaen. Yrjölä sai ulkoasianneuvoksen arvon 1.3.1978 ja oli ulkoasiainministeriön neuvotteleva virkamies 1.7.1980 alkaen. Hän on ollut ulkoasiainministeriön hallinnollisen osaston osastopäällikkö 1983–1985 ja suurlähettiläs Prahassa 1985–1990.

Yrjölä toimi kansainvälisten lainsäädäntöasiain neuvottelukunnan sihteerinä 1969 – 1974 ja erioikeusasetustoimikunnan puheenjohtajana 1973.

Yrjölän puoliso oli Raili Lahja Inari Heiskanen ja hänen lapsensa olivat Tuula Johanna, Taina Annina sekä Tomi Lauri Tapio. Yrjölän tytär Tuula Yrjölä on ulkoasiainministeriön diplomaatti.

Yrjölälle myönnettiin Suomen Leijonan Ritarikunnan 1. luokan komentajamerkki 1990.

Lähteet 

Suomen suurlähettiläät
Vuonna 1925 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Lazaréto (Korfu)

Lazaréto (; myös Lazarétto) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään. Se sijaitsee Joonianmeressä Korfun saaren itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,0708 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lazaréto kuuluu Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.

Lazaréto sijaitsee noin kahden meripeninkulman etäisyydellä Korfun rannikosta luoteeseen Korfun kaupungista. Saaren alkuperäinen nimi oli Ágios Dimítrios (Άγιος Δημήτριος). Venetsialaisvallan aikana 1500-luvulla saarelle perustettiin luostari sekä leprasairaala, josta se sai nykyisen nimensä. Saarta käytettiin myös kulkutautia kantaneiden, Korfulle saapuneiden laivojen eristyspaikkana. Sairaala oli käytössä vielä venäläismiehityksen aikana 1798 sekä brittivallan aikana vuodesta 1814. Sen käyttö loppui vuoden 1864 jälkeen. Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikaan saari toimi vankileirinä kreikkalaisille vastarintaliikkeen jäsenille. Saarella on pieni kirkko sekä muutamia muita vanhoja rakennuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jooniansaaret
Keski-Korfu ja Diapontiset saaret
Sámi

Sámi () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Σάμης, Dímos Sámis), joka sijaitsee Kefalonián saarella, Kefalonián alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Koko kunnan väkiluku on 5 204 ja varsinaisen Sámin kylän väkiluku 1 025 (vuonna 2011).

Sámin kylä sijaitsee Kefalonián itärannikolla noin 24 kilometriä itään saaren pääkaupungista Argostólista. Kylä on perinyt nimensä sen paikalla sijainneesta antiikin aikaisesta Samen kaupungista, joka oli saaren merkittävimpiä. Sámi on Kefalonián toiseksi merkittävin satama Argostólin jälkeen, ja sieltä on yhteydet Patrakseen, Ithakalle sekä Italiaan. Kylän lähellä sijaitsevat muun muassa maanalaisesta järvestään tunnettu Melissánin luola sekä  Drogkarátin tippukiviluola.

Sámin kunta käsittää Kefalonián koillisosan. Sámi oli itsenäinen kunta jo aiemmin vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kefalonián kunnaksi yhdessä Argostólin, Eleiós-Prónnoin, Érisoksen, Leivathón, Omalán, Palikín ja Pýlaroksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Sámista tuli itsenäinen kunta jälleen 1. syyskuuta 2019, kun Kefalonián kunta jaettiin Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kolmeksi kunnaksi, joista muut ovat Argostólin kunta ja Lixoúrin kunta. Uusi Sámin kunta käsittää suuremman alueen kuin vanha.

Kunnan osat 

Sámin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka olivat vuosina 2011–2019 osa Kefalonián kuntaa ja jotka vastaavat vuoden 2011 Kallikrates-suunnitelmaa edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat (vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella):

Lähteet

Aiheesta muualla
Vído

Vído () eli Ptychía (Πτυχία) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään. Se sijaitsee Joonianmeressä Korfun saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on 0,538 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Vído kuuluu Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.

Vído sijaitsee Korfun kaupungin edustalla noin 1,2 kilometriä pohjoiseen kaupungin satamasta. Ptychía on saaren vanhempi nimi. Uudempi nimi Vído on peräisin sen omistajiin venetsialaisvallan aikana kuuluneesta Guido Malipierosta.

Saarella oli Pyhälle Stefanokselle omistettu kirkko jo varhaiskristillisellä ajalla, ja myös nykyinen kirkko on omistettu samalle pyhälle. Siksi saari on tunnettu myös nimellä Ágios Stéfanos. Myöhemmin saari nähtiin usein avaimena koko Korfun kaupungin hallintaan. 1700-luvulla suunniteltiin koko saaren linnoittamista, koska turkkilaisten pelättiin käyttävän sitä tukikohtana kaupungin linnoituksia vastaan. Suunnitelmasta toteutui kuitenkin vain pieni osa. Lyhyen ranskalaisvallan aikana, jolloin saari muutettiin tukikohdaksi ja sen linnoitteita laajennettiin, saari sai nimen Ile de la Paix (”Rauhan saari”, Nisí tis Eirínis). Vuonna 1898 saarta alettiin parantaa ja se otettiin virkistyskäyttöön, mutta ensimmäinen maailmansota sotki suunnitelmat. Sodan peruja saarella on 1930-luvulla rakennettu serbialaisten sotilaiden mausoleumi. Toisen maailmansodan ja Kreikan sisällissodan aikana saari toimi vankilana.

Nykyisin saari on virkistys- ja leirikeskuskäytössä ja siellä on muun muassa ravintola, kahvila, uimaranta ja luontopolkuja. Saarelle on kunnallinen veneyhteys Korfun kaupungista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Jooniansaaret
Keski-Korfu ja Diapontiset saaret
Samuel Åkerhielm

Samuel Åkerhielm nuorempi (1684–1768) oli ruotsalainen vapaaherra, virkamies ja poliitikko. Hän oli vuodesta 1723 sota-asiain valtiosihteeri ja tuli 1728 Turun hovioikeuteen presidentiksi. Hän oli vaikuttamassa hattupuolueen syntyyn 1734. Hänestä tuli 1739 valtaneuvoston johtaja, mutta hän siirtyi myssyihin, ettei Venäjän kanssa olisi syntynyt konfliktia. Valtiopäivillä 1746–1747 hän puolusti yhteistoimintaa Britannian ja Venäjän kanssa. Hän erosi valtaneuvostosta, kun Ruotsi hattujen toimesta liittyi 1747 ranskalais-preussilaiseen liittojärjestelmään.

Åkerhielmin isä oli Samuel Åkerhielm vanhempi eli Samuel Agriconius. Poika opiskeli Uppsalassa, Turussa ja Oxfordissa. Hän oli aluksi Kaarle XII:n vankka tukimies, mutta siirtyi kuninkaan kaaduttua säätyvallan kannattajaksi ja valtaistuinkiistoissa hän kannatti holsteinilaista puoluetta. Holsteinilaispuolueen kukistuttua hänet syrjäytettiin nimittämällä hänet Turun hovioikeuden presidentiksi 1728. Hän palasi valtakunnanpolitiikkaan 1739 Arvid Hornin kovana vastustajana.

Lähteet 

Ruotsalaiset poliitikot
Suomen hovioikeuksien presidentit
Valtaneuvokset
Vuonna 1684 syntyneet
Vuonna 1768 kuolleet
Josef Martínez

Josef Alexander Martínez Mencia (s. 19. toukokuuta 1993 Valencia) on venezuelalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa. Oikeajalkainen Martinez on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Venezuelan jalkapallomaajoukkueeseen.

Ura

Seurajoukkueura 
Martínez aloitti uransa Venezuelan Primera Divisiónin Caracas FC:ssä, jossa hän pelasi vuosina 2010–2012 36 ottelua onnistuen maalinteossa kahdeksan kertaa. Heinäkuussa 2012 Martínez siirtyi Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen Young Boysiin. Hän pelasi seuran paidassa 37 ottelua onnistuen neljästi maalinteossa. Heinäkuussa 2013 Martínez siirtyi loppuvuoden kattavalla lainasopimuksella saman sarjan Thuniin, jossa hän pelasi 18 ottelua tehden kahdeksan maalia debytoiden myös Eurooppa-liigassa.

Heinäkuussa 2014 Martínez siirtyi Italian Serie A:n Torinoon. Hän debytoi seuran paidassa syyskuussa 2014 Sampdoriaa vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden joulukuussa Palermon verkkoon. Avauskaudellaan Martínez teki 26 ottelussa kolme maalia. Kaudella 2015–2016 hän osui 21 ottelussa niin ikään kolme kertaa.

Maajoukkueura 
Martínez pelasi vuosina 2011–2013 Venezuelan alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa neljä ottelua onnistuen kahdesti maalinteossa.

Venezuelan jalkapallomaajoukkueessa Martínez debytoi elokuussa 2011 ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan. Avausmaali syntyi toukokuussa 2013 niin ikään El Salvadorin verkkoon. Vuoden 2015 Copa Américassa Martínez pelasi kahdessa ottelussa. Hän kuuluu Venezuelan joukkueeseen myös vuoden 2016 Copa América Centenariossa.

Lähteet 

Venezuelalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Pontus Jansson

Pontus Sven Gustav Jansson (s. 13. helmikuuta 1991 Arlöv) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brentfordia. Oikeajalkainen Jansson on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut myös Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa.

Seurajoukkueura 
Jansson aloitti uransa kaudella 2009 Allsvenskanin Malmö FF:ssä pelaten kahdessa ottelussa. Samana vuonna hän oli lainalla Ruotsin 2. divisioonan IFK Malmössä tehden yhdeksässä pelaamassaan ottelussa neljä maalia. Jansson voitti Malmön paidassa Allsvenskanin kausilla 2010, 2013 ja 2014 sekä Ruotsin supercupin vuonna 2013. Kaudella 2011–2012 hän debytoi seuran paidassa Eurooppa-liigassa. Yhteensä Jansson pelasi Malmössä 98 ottelua tehden kuusi maalia.

Heinäkuussa 2014 Jansson siirtyi Italian Serie A:n Torinoon. Hän debytoi Serie A:ssa saman vuoden lokakuussa Udinesea vastaan. Avauskaudellaan Jansson pelasi yhdeksässä ottelussa. Kaudella 2015–2016 hän kärsi loukkaantumisista ollen kentällä vain seitsemässä ottelussa viimeistellen yhden maalin, huhtikuussa 2016 Udinesen verkkoon.

Kauden 2016–2017 Jansson pelasi lainalla Englannin mestaruussarjassa Leeds Unitedissa, jonka omistukseen hän siirtyi kesällä 2017. Vuonna 2019 hän siirtyi Brentfordiin, joka kauden 2020–2021 päätteeksi nousi karsintojen kautta Valioliigaan. Jansson pelasi viiden kauden aikana mestaruussarjassa 173 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Brentfordissa hän on ollut joukkueen kapteeni.

Maajoukkueura 
Jansson edusti Ruotsia alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

Ruotsin A-maajoukkueessa Jansson debytoi tammikuussa 2012 ystävyysottelussa Bahrainia vastaan. Vuotta myöhemmin hän oli mukana saavuttamassa King’s Cupin voittoa. Hän kuului Ruotsin ryhmään vuoden 2016 EM-kilpailuissa mutta ei saanut peliaikaa. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa hän pelasi ensimmäisen alkulohko-ottelun Etelä-Koreaa vastaan kokonaan ja tuli tappiollisessa puolivälieräottelussa Englantia vastaan vaihdosta kentälle muutamaksi minuutiksi.

Jansson ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa elokuussa 2021.

Saavutukset 
Malmö FF
 Allsvenskan: 2010, 2013, 2014
 Ruotsin supercup: 2013

Ruotsi
 King’s Cup: 2013

Lähteet 

Ruotsalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Daa-da daa-da – Syksyn sävel -retro

Daa-da daa-da – Syksyn sävel -retro on MTV3-kanavalla vuonna 2011 esitetty suomalainen musiikkiviihdeohjelma, jonka juonsi Tanja Huutonen. Ohjelma uusittiin AVA-kanavalla syksyllä 2012. Ohjelman jokaisessa jaksossa näytettiin kappaleet kokonaisuudessaan. Sarjassa käytiin läpi vuodet 1971–1981.

Katso myös 
 Syksyn sävel

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset televisiosarjat
Musiikkiohjelmat
Aigles de Nice

Aigles de Nice on ranskalainen jääkiekkoseura, joka pelaa maan pääsarjassa Ligue Magnusissa.

Joukkue kaudella 2022-2023

Joukkueenjohto  
 Päävalmentaja: Stanislav Sutor 
 Apuvalmentaja: Matej Hamrák 
 Apuvalmentaja: Pascal Margerit 
 Fysiikkavalmentaja: Fabien Benoit 
 Huoltopäällikkö: Zbynek Hampl 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
 Seuran viralliset kotisivut

Ranskalaiset jääkiekkoseurat
Nizza
Syksyn sävel -retro

Syksyn sävel -retro on vuonna 2012 MTV3-kanavalla esitetty suomalainen musiikkiviihde ohjelma. Ohjelman juonsi Tanja Huutonen. Sarja esitettiin uusintana vuonna 2013.

Katso myös 
 Syksyn sävel

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset televisiosarjat
Musiikkiohjelmat
Lauri Koivisto

Lauri Emil Koivisto (15. toukokuuta 1893 Ylistaro – 23. joulukuuta 1978 Seinäjoki) oli suomalainen yrittäjä ja liikemies, joka tuli tunnetuksi Etelä-Pohjanmaan autokaupan keskeisenä hahmona 1930-luvulta 1970-luvulle. Hän toimi 1920-luvun lopulla perustamansa seinäjokelaisen L. Koiviston Autoliike Oy:n toimitusjohtajana koko sen toiminta-ajan 1927–1974 ja perusti myös autokoritehdas Penkon. 1950-luvulla hän omisti hetken aikaa Opel-tuotemerkin. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1960.

Elämä ja ura
Koivisto syntyi Ylistaron Untamalassa. Käytyään muutaman vuoden oppikoulua Kristiinassa hän kävi Vaasan kauppakoulun 1913–1914. Liikeuransa hän aloitti töysäläisen kauppias Nestori Hautalan renkinä, työskenteli sitten osuuskaupoissa Pyhäjärvellä ja Teuvalla ja vuodet 1921–1926 pietarsaarelaisen J. A. Holmin tupakkatehtaan edustajana.

Oman yrittäjäuransa Koivisto aloitti ostamalla Seinäjoen Soitin- ja Paperikaupan. Sen sivussa hän alkoi tehdä myös autokauppaa, joka tuohon aikaan tarkoitti lähinnä kuorma-autoja. Kolmen muun osakkaan kanssa hän perusti vuonna 1927 Seinäjoen Auto Oy:n, jonka hän jo pian omisti kokonaan. Yritys oli lähellä konkurssia 1930-luvun lamavuosina, mutta ainoa velkoja General Motors oli pitkämielinen. Sotavuosina Koivisto perusti Penko Oy:n valmistamaan autojen ”häkäpönttöjä” eli puukaasuttimia. Asemasodan aikana Penko siirtyi Sortavalaan varustamaan Suomen armeijan autoja. Sotien jälkeen Penkosta tuli erikoisajoneuvojen korien valmistaja.

Vasta sotien jälkeen Koiviston autoliike alkoi nopeasti kasvaa yhden miehen yrityksestä maakunnan johtaviin kuuluvaksi autokaupaksi. Vuonna 1955 Koivisto osti Neuvostoliiton sotasaaliiksi saksalaisilta ottaman Opel-tuotemerkin ja myi sen edelleen päämiehelleen General Motorsille. Vuoteen 1963 mennessä Koivisto omisti jo 13 autoliikettä, jotka korjaamoineen työllistivät noin 300 ihmistä. L. Koiviston Autoliike toimi vuoteen 1974 ja Koiviston pojan Pentti Koiviston johtama Penko Oy vuoteen 1985.

Koivisto toimi omien yritystensä ohella parikymmentä vuotta Seinäjoen kauppalan kunnallispolitiikassa sekä kymmenissä luottamustehtävissä liike-elämän järjestöissä. Hän oli perustamassa Etelä-Pohjanmaan Käsi- ja Pienteollisuusliittoa, Etelä-Pohjanmaan kauppakamaria ja Seinäjoen Oriyhdistystä. Hän toimi myös muun muassa Untamalan Saha Oy:n johtokunnan puheenjohtajana, Lakeuden Risti -kirkon rakennustoimikunnassa ja Etelä-Pohjanmaan Voima Oy:n ja Etelä-Pohjanmaan musiikkiopiston hallituksessa. Hän vaikutti Seinäjoen kauppakoulun perustamiseen 1952 ja Vaasan kauppakorkeakoulun syntymiseen 1966. Hänen yhteiskunnallinen vaikutuksensa jatkuu Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Pohjanmaan rahaston piirissä toimivan Oili ja Lauri Koiviston rahaston myötä.

Lauri Koiviston ja hänen puolisonsa Olga Siviä Jatkolan poika Erkki Koivisto (1927–2012) oli Tampereen yliopiston radiologian professori.

Lähteet

 Suomalaiset yrittäjät
 Kauppaneuvokset
 Vuonna 1893 syntyneet
 Vuonna 1978 kuolleet
Tomi Karttunen

Tomi Petteri Karttunen (s. 10. joulukuuta 1969 Kangasala) on Suomen evankelis-luterilaisen Kirkkohallituksen ulkoasian osaston teologian ja ekumenian johtava asiantuntija (2008–). Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta teologian lisensiaatiksi 2002 ja Joensuun yliopistosta teologian tohtoriksi 2004. Karttunen sai 2008 The John Templeton Award for a Theological Promise -palkinnon väitöskirjastaan. Hän toimii myös Itä-Suomen yliopistossa systemaattisen teologian, erityisesti ekumeniikan dosenttina. 

Karttunen on vihitty papiksi 1994, ja hän on toiminut pappina Seinäjoen, Alavuden, Someron, Luopioisten, Sahalahden ja Kangasalan seurakunnissa. Vuosina 2007–2008 hän toimi Joensuun yliopiston systemaattisen teologian vs. yliopistonlehtorina. Karttunen on toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon teologisten dialogien sihteerinä joulukuusta 2008 lukien. Hän on työskennellyt muun muassa luterilais-katolisen dialogidokumentin Communion in Growth. Declaration on the Church, Eucharist, and Ministry pääluonnostelijana ja työryhmän sihteerinä.

Karttunen vastaa asiantuntijana Suomen evankelis-luterilaisen kirkon teologisista dialogeista ja ekumeenisesta teologiasta sekä toimii luterilais-anglikaanisen Porvoon kirkkoyhteisön yhteydenpitoryhmän jäsenenä, Luterilaisen maailmanliiton Wittenbergin keskuksen johtokunnassa sekä Euroopan kirkkojen konferenssin kirkko-opin ja teologian temaattisessa referenssiryhmässä. Hän on myös Suomen Ekumeenisen Neuvoston hallituksen jäsen. 


Julkaisuja 
 2004 – Die Polyphonie der Wirklichkeit: Erkenntnistheorie und Ontologie in der Theologie Dietrich Bonhoeffers. Theological Publications of the University of Joensuu 11. Diss. (Teoksen verkkoversio.)
2020 Armo avaa yhteyden. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon oppikeskustelut ja käytännön ekumenia. Kirkko ja toiminta 87.
2020 Mitä on luterilaisuus? Kirkko, teologia ja yhteiskunta. Kirkon tutkimuskeskuksen verkkojulkaisuja 62. 
2020 Ilmoitus, kirkko ja etiikka. Dietrich Bonhoefferin teologia. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 293.
2021 Ekumenian ajankohtaiskysymyksiä (toim. ja artikkeli: Luterilais-katolinen dialogi 1967- ja sen tulevaisuuden näkymät). Kirkon tutkimuskeskuksen verkkojulkaisuja 65.
Muusta tuotannosta ks. bibliografia 2021-1993.

Lähteet

Kirjallisuus
Suomen kirkon teologit 2010.
 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kotisivu.
 Ulkoasiain osaston teologisten asiain tiedotuslehti Reseptio.
 Teologisen osaston dosentit. Itä-Suomen yliopisto.
 The John Templeton Award for Theological Promise. Heidelbergin yliopisto.

Viitteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1969 syntyneet
Suomalaiset teologit
Topias Koukkula

Topias Koukkula (s. 17. huhtikuuta 1996) on suomalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä. Koukkula edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Tuomas Sallinen.

Kalevan kisoissa Koukkula on ollut kolmiloikassa parhaimmillaan hopealla 2018 tuloksella 15,72 ja 2022 tuloksella 16,01. Pronssia hän on saavuttanut vuonna 2015 tuloksella 15,43 m, vuonna 2017 tuloksella 15,51 m, vuonna 2019 tuloksella 16,12 m, vuonna 2020 tuloksella 15,88 m ja vuonna 2021 ennätystään sivunneella tuloksella 16,14m. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti pituushypyssä kultaa 2020 ennätyksellään 767. Kolmiloikassa hän saavutti kultaa 2022 tuloksella 15,75 ja hopeaa vuonna 2018.

Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015 Eskilstunassa Koukkula sijoittui kolmiloikassa kahdeksanneksi tuloksella 15,55 m.

Koukkulan kolmiloikkaennätys on 30. kesäkuuta 2018 Jämsän kestävyysjuoksu-, pituus- ja 3-loikkakarnevaaleilla hypätty 16,14 m.

Henkilökohtaiset ennätykset 
Lähde: Tilastopaja

Ulkoradoilla 
 kolmiloikka: 16,14 m (Jämsä 2018)
 pituushyppy: 762 cm (Orimattila 2020)

Sisäradoilla 
 kolmiloikka: 15,95 m (Uppsala 2018)
 pituushyppy: 767 cm (Tampere 2020)

Lähteet 

Suomalaiset kolmiloikkaajat
Suomalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Aianí

Aianí (; myös Eaní) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Kozánin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αιανής, Dimotikí Enótita Aianís) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 429 ja varsinaisen Aianín kaupungin väkiluku 2 006 (vuonna 2011).

Aianín kaupunki sijaitsee noin 16 kilometriä etelään Kozánista lähellä Polýfytos-tekojärven eteläpäätä. Aianín kunnallisyksikkö käsittää Kozánin kunnan eteläosan. Kaupunki on perinyt nimensä sen lähellä sijainneesta antiikin Aianen kaupungista, joka oli Makedonian merkittävimpiin kuningaskuntiin kuuluneen Elimeian eli Elimiotiin pääkaupunki. Sen arkeologinen alue sijaitsee nykyisen kaupungin koillispuolella. Alueen löydöksiä esittelee Aianín arkeologinen museo. Aianí tunnetaan myös bysanttilaisaikaisista kirkoistaan, jotka on koristeltu hienoin seinämaalauksin. Merkittävimpiin kuuluu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (Koimíseos tis Theotókou) 1000- tai 1100-luvulta.

Aianí oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kozánin kuntaan yhdessä Dimítrios Ypsilántiin, Elimeían ja Ellíspontoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.

Kunnallisyksikön osat 

Aianín kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kozáni
Länsi-Makedonian entiset kunnat
Länsi-Makedonian kaupungit
Simon Pagenaud

Simon Pagenaud (s. 18. toukokuuta, 1984 Poitiers, Ranska) on ranskalainen kilpa-autoilija. Pagenaud kilpailee tällä hetkellä IndyCar Series -sarjassa.

Ura 

Kilpailtuaan Karting-sarjoissa Pagenaud aloitti kilpauransa Ranskan Formula Campus -sarjassa vuonna 2001. Hän saavutti siellä neljä voittoa ja kuusi paalupaikkaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2002 Pagenaud kilpaili Formula Renault West European Cup -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2003 Pagenaud siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen yhden voiton ja kaksi palkintosijaa sijoittuen niin ikään sarjan kolmanneksi. Pagenaud jatkoi Eurocup -sarjassa vuonna 2004 saavuttaen kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja sijoittui sarjan toiseksi. Vuonna 2005 Pagenaud kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen 30 pistettä sijoittuen loppupisteissä 16:ksi.

Vuonna 2006 Pagenaud siirtyi Yhdysvaltoihin ja kilpaili Champ Car Atlantic -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Pagenaud ajoi Champ Car World Series -sarjassa sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi. Vuodet 2008-2013 Pagenaud kilpaili American Le Mans Series -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2010. Vuodesta 2011 Pagenaud on kilpaillut IndyCar -sarjassa. Tähän mennessä hänen paras sijoitus sarjassa on kolmas vuodelta 2013. 

Pagenaud on myös osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon vuosina 2008-2011. Vuonna 2011 hän sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Lisäksi hän on ajanut urallaan European Le Mans Series, V8 Supercars ja Intercontinental Le Mans Cup -sarjoissa. Vuonna 2016 Pagenaud voitti IndyCar Series - sarjan mestaruuden

Ranskalaiset autourheilijat
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
Champ Car -kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Benidorm (televisiosarja)

Benidorm on  brittiläinen tilannekomediasarja, jonka on luonut Derren Litten. Sarja alkoi ITV-kanavalla vuonna 2007. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. Sarjassa seurataan Benidormin kaupungissa Espanjassa sijaitsevan hotellin henkilökunnan ja siellä lomailevien brittituristien edesottamuksia.

Juoni
Solanan lomakeskuksessa Costa Blancalla vierailee kirjava joukko brittituristeja mahdottomineen vaatimuksineen. Vakiovieraita ovat muun muassa Janice (Siobhan Finneran) ja Mick (Steve Pemberton) Garveyn perhe ja Madge-anoppi (Sheila Reid), Geoff Maltby (Johnny Vegas), ja hänen äitinsä Noreen Maltby (Elsie Kelly) sekä parinvaihtoa harrastavat Jacqueline (Janine Duvitski) ja Donald (Kenny Ireland) Stewart. Vuonna 2014 sarjaan saapui Dyken perhe. Hotellin työntekijöita ovat muun muassa baarimikko Mateo Castellanos (Jake Canuso), Liam Conroy (Adam Gillen), naiseksi pukeutuva Lesley (Tim Healy). Alun perin sarjassa hotellinjohtaja oli Janey York (Crissy Rock), mutta hänet korvasi vuonna 2012 Joyce Temble-Savage (Sherrie Hewson). York palasi sarjaan kumminkin vuonna 2015. Hotellin omistaja, Crystal Hennessy-Vass (Joan Collins) on vieraillut sarjassa muutaman kerran.

Rooleissa

Lähteet

Brittiläiset komediasarjat
Tilannekomediat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Zoran Barisic

Zoran Barisic (s. 22. toukokuuta 1970) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Helmikuusta 2017 lähtien hän on toiminut turkkilaisen Karabüksporin päävalmentajana.

Ura pelaajana

Wiener Sport-Clubissa uransa aloittanut Barisic pelasi uransa menestysvuodet Rapid Wienissä 1990-luvun puolivälissä. Hän oli yksi Rapidin legendaarisen menestysjoukkueen pelaajista Carsten Janckerin. Trifon Ivanovin ja Peter Schöttelin rinnalla. Barisic juhli Rapidin paidassa Itävallan Bundesliigan mestaruutta ja pelasi toisen puoliajan Cup-voittajien cupin finaalissa 1996, kun Rapid hävisi Paris Saint-Germainille 1–0. Barisic siirtyi tammikuussa 1997 Rapidista FC Linziin, josta hän siirtyi kuitenkin jo kesällä FC Tirol Innsbruckiin. 

Innsbruckissa Barisic oli avainpelaajia Kurt Jaran ja Joachim Löwin voitokkaissa ryhmissä, jotka voittivat kolme perättäistä liigamestaruutta 2000-luvun alussa. Kolmannen mestaruuden jälkeen Barisic siirtyi FC Admira Wacker Mödlingiin. Hän lopetti pelaajauransa Itävallan Regionalligassa SC Eisenstadtin joukkueessa vuonna 2005.

Ura valmentajana

Valmennusuransa Barisic aloitti syyskuussa 2006 Peter Pacultin apuvalmentajana Rapid Wienissä. Hän voitti Pacultin aisaparina Itävallan mestaruuden 2008. Kesällä 2009 hän siirtyi edustusjoukkueen valmennustiimistä juniorivalmentajaksi. Huhtikuussa 2011 hän korvasi potkut saaneen Pacultin Rapidin päävalmentajana. Pesti jäi kymmenen ottelun mittaiseksi, ja kesällä 2011 hän siirtyi reservijoukkueen valmentajaksi Peter Schöttelin tullessa edustusjoukkueen päävalmentajaksi.

Huhtikuussa 2013 Barisic palasi jälleen Rapidin päävalmentajaksi, nyt erotetun Schöttelin tilalle. Barisicin johdolla Rapid jahtasi kuumeisesti ensimmäistä liigamestaruutta sitten kauden 2007–2008, mutta joutui kolme kertaa tyytymään Bundesliigan kakkossijaan. Lähimmäs joukkue pääsi kaudella 2014–2015, kun ero FC Red Bull Salzburgiin oli vain kuusi pistettä. Kesäkuun alussa 2016 Rapid Wien erotti Barisicin tehtävistään.

Helmikuussa 2017 Barisicista tuli Turkin Superliigassa pelaavan Karabüksporin päävalmentaja.

Meriitit

Pelaajana
 Itävallan mestaruus (4): 1996, 2000, 2001, 2002
 Itävallan cup: 1995
 Cup-voittajien cup
Finalisti: 1996

Valmentajana
 Itävallan mestaruus
Hopeaa (3): 2014, 2015, 2016

Lähteet

Itävaltalaiset jalkapallovalmentajat
Itävaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Pariisin alueliitos 1860

Pariisin alueliitos 1860 oli Ranskassa Seinen departementissa vuoden 1860 alussa toteutettu kuntaliitos, jossa kaikkiaan 11 kuntaa lakkautettiin ja niiden alue liitettiin kokonaan tai suurimmaksi osaksi Pariisiin. Pariisin raja siirrettiin vuonna 1788 tullivalvontaa varten rakennetun, nykyisten keskimmäisten bulevardien paikalla sijainneelta muurilta (Eincente des Fermiers géneraux)  noin kaksi kilometriä ulommaksi, Thiersin vuonna 1843 rakennuttaman puolustusmuurin kohdalle eli pääosin nykyiselle paikalleen.  

Aiheena alueliitokseen olivat Pariisissa Georges-Eugène Haussmannin johdolla suoritetut laajat uudisrakennustyöt, Alueliitoksesta päätettiin Napoleon III:n 16. kesäkuuta 1859 annetulla lailla, Loi sur l'extension des Limites de Paris ("Laki Pariisin rajojen laajentamisesta.")

Alueliitoksen yhteydessä Pariisin arrondissementtien lukumäärä kasvoi 12:sta 20:een. Pariisiin ennestään kuuluneista alueista muodostettiin nykyiset 1.–11. arrondissementit sekä osa 12. arrondissementtia, mutta niidenkin rajoja muutettiin ja ne numeroitiin kokonaan uudestaan. Pariisiin liitetyistä alueista taas muodostettiin nykyiset 13.–20. arrondissementit sekä osa 12. arrondissementtia. Vuodesta 1860 lähtien Pariisin rajat ovat pysyneet muutoin lähes muuttumattomina, paitsi että vuonna 1929 Pariisiin liitettiin laajat viheralueet Bois de Boulogne ja Bois de Vincennes.

Lakkautetut kunnat

Seuraavien neljän kuntien alue liitettiin kokonaisuudessaan Pariisiin:

 Belleville (liitettiin Pariisin 19. ja 20. arrondissementteihin)
 Grenelle (liitettiin Pariisin 15. arrondissementtiin)
 La Villette (liitettiin Pariisin 19. arrondissementtiin)
 Vaugirard (liitettiin Pariisin 14. ja 15. arrondissementteihin)

Myös seuraavat kunnat lakkautettiin. Niiden alueesta Thiersin puolustusmuurin sisäpuolella sijainnut osa liitettiin Pariisiin, muurin ulkopuolinen osa johonkin muuhun naapurikuntaan seuraavasti:

Kunnat, joista siirrettiin alueita Pariisiin 

Myös seuraavista kunnista niihin kuuluneet, Thiersin puolustusmuurin sisäpuolella sijainneet alueet liitettiin Pariisiin, mutta näiden kuntien jäljelle jäänyt osa jäi edelleen omaksi kunnakseen.

 Neuilly-sur-Seine
 Clichy
 Saint-Ouen
 Aubervilliers
 Pantin
 Prés-Saint-Gervais
 Saint-Mandé
 Bagnolet
 Ivry
 Gentilly
 Montrouge
 Vanves
 Issy

Lähteet 

Pariisin historia
1860
Kuntaliitokset
Suomen Apteekkariliitto

Suomen Apteekkariliitto (Finlands Apotekareförbund ry) on vuonna 1897 perustettu yksityisten apteekkareiden muodostama yhdistys, joka keskittyy suomalaisen apteekkitoiminnan kehittämiseen, tuottaa jäsenilleen apteekkiliikkeen harjoittamista tukevia palveluita ja valvoo jäsentensä etuja. Lähes kaikki Suomen apteekkarit kuuluvat liittoon.

Lähteet 

Apteekit
Suomalaiset järjestöt
Zarós

Zarós () on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Faistóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ζάρου, Dimotikí Enótita Zárou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kreetan saarella, Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 953 ja varsinaisen Zaróksen kaupungin väkiluku 2 106 (vuonna 2011).

Zaróksen pieni kaupunki sijaitsee Kreetan eteläisissä keskiosissa linnuntietä noin 14 kilometriä koilliseen Tympákin kaupungista. Asutus jakaantuu kahteen osaan, ylempään (Áno Zarós, Άνω Ζαρός) ja alempaan (Káto Zarós, Κάτω Ζαρός) Zarókseen. Zaróksen kunnallisyksikkö käsittää Faistóksen kunnan pohjoisosan. Sen tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluu Vrontísin luostari. Zarós oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Faistóksen kunnaksi yhdessä Moíreen ja Tympákin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.

Kunnallisyksikön osat 

Zaróksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:

Lähteet

Aiheesta muualla 

Faistós
Kreetan entiset kunnat
Kreetan kaupungit
Teemu Aho

Teemu Hannes Aho (s. 1949) on suomalainen taloustieteilijä ja kauppatieteiden tohtori. Hän oli vuodesta 1975 Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun laskentatoimen lehtori ja vuosina 1982–1989 liiketaloustieteen professori. Sen jälkeen hän on toiminut yrittäjänä ja ollut yliopiston dosentti. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut tilinpäätösanalyysi, inflaation huomioon ottaminen investointien suunnittelussa sekä atk-pohjaisten yrityssuunnittelumallien rakentaminen. Hän on tehnyt yliopistolle huomattavia lahjoituksia.

Viipurin taloudellinen korkeakouluseura (VITAKO) on perustanut Teemu Ahon nimeä kantavan apurahan. Se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2010. Aho kuuluu korkeakouluseuran hallitukseen.

Lähteet 

Suomalaiset kauppatieteilijät
Valtionlaitosten johtajat‎
Suomalaiset professorit
Lappeenrannan teknillisen yliopiston professorit
Vuonna 1949 syntyneet
Elävät henkilöt
Pirkanpohjan taidekeskus

Pirkanpohjan taidekeskus on Ähtärissä sijaitseva taidemuseo. Sen on perustanut kuvanveistäjä Eero Hiironen vuonna 1974. Taidekeskus koostuu kahdesta rakennuksesta sekä niitä ympäröivästä veistospuistosta. Taidekeskus on avoinna kesäisin.

Rakennukset
Taidekeskuksen vanhinta rakennusta kutsutaan Siniseksi taloksi. Sen on suunnitellut arkkitehti Elsi Borg, jonka muita tunnettuja töitä ovat Lastenlinna Helsingissä, Taulumäen kirkko Jyväskylässä sekä Teuvan kirkko. Sininen talo on valmistunut vuonna 1934 alun perin Ähtärin seurakuntakeskuksesi, mutta vuodesta 1974 lähtien se on ollut taidekeskuksen näyttelytilana. Taidekeskus laajeni 1990-luvulla, kun Sinisen talon viereen rakennettiin Punainen talo. Se sisältää neljä nykyaikaista näyttelyhuonetta, joista yksi toimii Eero Hiirosen taideteoksia esittelevänä veistossalina. Eero Hiirosen veistoksia on esillä myös Sinistä ja Punaista taloa ympäröivässä veistospuistossa.

Taiteilijoita joiden töitä esillä 
 Eero Hiironen
 Vaihtuvien näyttelyjen taiteilijat

Punainen talo 
Punaisessa talossa on useimmiten kokoelma taiteilijaprofessori Eero Hiirosen teoksia sekä vaihtuva näyttely.

Sininen talo 

Kesäisin vaihtuvia näyttelyitä.

Lähteet 
 Ähtärin kotisivut
 Pirkanpohjan kotisivut

Ähtärin nähtävyydet
Ähtärin rakennukset ja rakennelmat
Suomen taidemuseot
Denis Zakaria

Denis Lemi Zakaria Lako Lado (s. 20. marraskuuta 1996 Geneve) on sveitsiläinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Zakaria edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.

Seurajoukkueura 
Zakaria aloitti ammattilaisuransa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Servette FC:ssä kaudella 2014–2015. Hän pelasi kuusi sarjaottelua ja teki kaksi maalia, kun Servette sijoittui sarjassa toiseksi. Heinäkuussa 2015 Sveitsin Superliigassa pelaava BSC Young Boys hankki Zakarian 400 000 euron siirtosummalla. Zakaria pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 18. heinäkuuta 2015, kun Young Boys pelasi vieraissa 1–1-tasapelin FC Zürichiä vastaan. Yhteensä hän pelasi kauden aikana 27 liigaottelua ja teki yhden maalin. Seuraavan kauden 23 liigaottelussa hän teki niin ikään yhden maalin. Young Boys sijoittui sarjassa kummallakin kaudella toiseksi. Eurooppa-liigassa hän pelasi Young Boysissa viisi ottelua ja Mestarien liigan karsinnoissa kolme peliä.

Zakaria siirtyi Bundesliigan Borussia Mönchengladbachiin 12 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2017. Hän on pelannut seurassa kauden 2020–2021 loppuun mennessä 109 liigaottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän ja syöttänyt seitsemän maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kuusi ottelua kaudella 2019–2020 ja Mestarien liigassa viisi ottelua kaudella 2020–2021.

Tammikuussa 2022 hän siirtyi italialaiseen Juventukseen 5 miljoonan euron siirtosummalla.

Maajoukkueura 
Sveitsin maajoukkueessa Zakaria pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 28. toukokuuta 2016, kun Sveitsi hävisi Belgialle 1–2. Hänet valittiin EM-kilpailuihin 2016 osallistuvaan joukkueeseen vain kahden ystävyysmaaottelun kokemuksella. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan turnauksessa. MM-kilpailuissa 2018 hän tuli vaihdosta kentälle otteluissa Brasiliaa ja Costa Ricaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta kentälle Sveitsin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Walesia vastaan. Hän on pelannut yhdeksän MM- ja kahdeksan EM-karsintaottelua.

Lähteet 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Saint Louisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Saint Louisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon hiippakunta Missourissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2014 siihen kuului 594 000 jäsentä, 619 pappia ja 259 pappia 184 seurakunnassa.

Piispat ja arkkipiispat 
 Joseph Rosati (1827–1843)
 Peter Richard Kenrick (1843–1895)
 John Joseph Kain (1895–1903)
 John J. Glennon (1903–1946)
 Joseph Ritter (1946–1967)
 John Carberry (1968–1979)
 John L. May (1980–1992)
 Justin Francis Rigali (1994–2003)
 Raymond Leo Burke (2003–2008)
 Robert James Carlson (2009– )

Lähteet 

Missouri
Yhdysvaltain katoliset hiippakunnat
USS Carter Hall (LSD-50)

USS Carter Hall (runkonumero LSD-50) on Yhdysvaltain laivaston vuonna Harpers Ferry -luokan maihinnousualus. Alus on palveluksessa vuonna 2016 ja sen kotisatamana on Little Creek Virginiassa.

Valmistus 
Alus tilattiin Avondale Shipyardilta New Orleansista Louisianasta Yhdysvalloista, missä köli laskettiin 11. marraskuuta 1991. Alus kastettiin ja laskettiin vesille 2. lokakuuta 1993 kumminaan Marry Elam Howard entisen apulaislaivastoministerin J. Daniel Howardin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 1995.

Palvelus 
Alus vastaanotti 3. lokakuuta 1995 Panama Cityn edustalla Floridan rannikolla kaksi LCAC-ilmatyynyalusta, jotka se kuljetti Little Creekiin Virgniaan. Matkalla alus vieraili 5.-10. lokakuuta Key Westissä. Alus saapui 13. lokakuuta tulevaan kotisatamaansa Little Creekiin.

Alus lähti kotisatamastaan toukokuussa 2016 BALTOPS 2016 -harjoitukseen. Matkalla alus pysähtyi Onslow Bayssä, jossa siihen nousi 8. merijalkaväkirykmentin III pataljoona. Se aloitti 2. kesäkuuta kolmipäiväisen laivastovierailun Tallinnassa ennen harjoituksen alkamista. Harjoituksen päätyttyä alus ankkuroitui 17. kesäkuuta Tirpitzhafenin laivastotukikohtaan Kielissä kolmipäiväiselle vierailulle.

Kielistä alus jatkoi Amsterdamiin, jonne se saapui 21. kesäkuuta viipyen kolme päivää ennen matkan jatkamista Norjaan. Alus saapui 26. kesäkuuta Haakonsvernin laivastotukikohtaan Bergeniin, missä se viipyi kaksi päivää. Alus pysähtyi 1. heinäkuuta Reyakjavikissä kolmeksi päiväksi ja se saapui kotisatamaansa Little Creekiin vielä heinäkuussa.

Alus lähti 29. marraskuuta merelle osallistuakseen lähes kolmen viikon ARG/MEUEX harjoitukseen USS Bataanin johtaman maihinnousuosaston mukana. ALus lähti 9. tammikuuta 2017 merelle COMPTUEX-harjoitukseen, mistä se palasi 29. tammikuuta.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Harpers Ferry -luokan maihinnousualukset
Svesa

Svesa (, ) on kaupunki Sumyn alueella, Ukrainan pohjoisosissa. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 6 591 asukasta.

Lähteet 

Sumyn alueen kaupungit
Méthana

Méthana () on tuliperäinen niemi Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa Kreikassa. Se työntyy Saroninlahteen Egeanmeren länsiosassa.

Maantiede 

Méthana on alun perin merestä noussut tulivuori, joka on niin kutsutun helleenisen kaaren läntisimpiä tulivuoria. Niemellä on yhteensä 32 kraatteria. Tuliperäisyys näkyy myös niemen muodossa, vulkaanisessa maaperässä ja rannoissa sekä alueen kuumissa lähteissä. Méthana on pyöreähkö ja sen halkaisija on noin yhdeksän kilometriä. Niemi yhdistyy muuhun Peloponnesokseen vain noin 200 metriä leveän kannaksen välityksellä. Kannas tunnetaan nimellä Stenó (”Kapea”).

Saarenkaltainen Méthana on perinteisesti luettu Attikan alueeseen kuuluvien saarten eli Argo-Saronisten saarten yhteyteen. Nykyisin se kuuluu hallinnollisesti Troizinía-Méthanan kuntaan Attikan alueen Saarten alueyksikössä. Aiemmin niemen alue muodosti Méthanan kunnan, joka on nykyisin yksi Troizinía-Méthanan kunnallisyksiköistä. Méthanan pääkylä on Méthanan kylä, josta käytetään myös nimiä Chóra ja Loutrópoli Methánon. Se tunnetaan kylpyläpaikkakuntana. Kylästä on laivayhteys Pireukseen sekä Argo-Saronisille saarille.

Méthanan kaakkoispuolella sijaitsee Póroksen saari, pohjoispuolella Agkístri ja koillispuolella Aígina. Niemen länsipuolisesta Saroninlahden osasta käytetään nimeä Epídavroksenlahti.

Historia 

Méthana on syntynyt tertiäärikauden lopulla tai kvartäärikauden alussa. Tulivuoren viimeinen tunnettu purkaus tapahtui vuonna 258 eaa. Tapahtuma mainitaan Strabonin Geografiassa. Jonkinlaista tuliperäistä toimintaa tapahtui mahdollisesti vuonna 1922.

Méthana on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kivikaudella. Mykeneläiseltä kaudelta niemeltä on löydetty asutus Ágios Konstantínoksen alueelta. Antiikin aikana niemellä sijaitsi Methanan kaupunki. Sen akropolis eli linnavuori, joka tunnetaan nykyisin nimellä Palaiókastro, sijaitsee lähellä Megalochórin kylää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Around Methana . Niemen turistisivusto. 

Kreikan niemet ja niemimaat
Kreikan tulivuoret
Troizinía-Méthana
Maria (täsmennyssivu)

Maria voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
 Maria, Raamatun henkilö, Jeesuksen äiti. Tähän perustuvat:
 Maria, Raamattuun perustuva etunimi.  Etunimen muotoja eri kielissä ovat ainakin:
 Maaria
Mari
 Maija
 Meeri
 Marika
 Maiju
 Maikki
 Kukka-Maaria
 Maja
 Maj
 Maarja
 Marie
 Mary
Eräät muiden asioiden kuin henkilöiden nimet:
 Maria!, suomalainen keskusteluohjelma
 Maria, suomalainen kuunari
 170 Maria, asteroidi
 Îles Maria, koralliatolli Ranskan Polynesiassa
 MariaDB, tietokantajärjestelmä
 hurrikaani Maria, Karibianmerellä syyskuussa 2017 raivonnut hurrikaani.
Muita:
 marian kieli

Katso myös
Kate McKinnon

Kathryn "Kate" McKinnon Berthold (s. 6. tammikuuta 1984 Sea Cliff, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on tullut tunnetuksi viihdeohjelmasta Saturday Night Live, jossa hän on esiintynyt vuodesta 2012. 

McKinnon on imitoinut sketsisarjassa useita henkilöitä, kuten Justin Bieberiä, Ellen DeGeneresiä, Hillary Clintonia, Kellyanne Conwayta, Angela Merkeliä, Elizabeth Warrenia ja Jeff Sessionsia. Hänet on palkittu sarjasta kahdesti Emmy-palkinnolla.

Yksityiselämä 
McKinnon on avoimesti homoseksuaali.

Valikoitu filmografia

Elokuvia 
 Ted 2 (2015)
 Angry Birds -elokuva (2016) – Stella
 Doria etsimässä (2016) – Inez
 Ghostbusters (2016) – Jillian Holtzmann
 Masterminds (2016) – Jandice
 Firman pikkujoulut (2016) – Mary Winetoss
 The Spy Who Dumped Me (2018) – Morgan Freeman
 Yesterday (2019) – Debra Hammer

Televisiosarjoja 
 The Big Gay Sketch Show (2006–2010) – useita rooleja
 Saturday Night Live (2012–) – useita rooleja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Elävät henkilöt
Vuonna 1984 syntyneet
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset koomikot
Primetime Emmy -palkinnon saajat
Bayreuth Tigers

EHC Bayreuth on saksalainen jääkiekkojoukkue Baijerin osavaltiosta Bayreuthistä. Joukkue on perustettu vuonna 2006 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa.

Pelaajat 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut 

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Aapo Huhta

Aapo Huhta (s. 1985 Haapajärvi) on suomalainen valokuvaaja. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta vuonna 2015. 

Huhdalla oli ensimmäisenä suomalaisena valokuvaajana yksityisnäyttely Tukholman valokuvataiteen museossa Fotografiskassa vuonna 2016. Hän sai museon jakaman nuoren pohjoismaisen valokuvaajan palkinnon vuonna 2015 valokuvasarjallaan Block, joka on New Yorkin kaduilla kuvattu kuvasarja nykyajan metropolista ja ihmisen paikasta siellä. Sarja on julkaistu kirjana vuonna 2015. Hänen toinen, Namibiassa vuosien 2016-2018 aikana kuvattu valokuvakirjansa Omatandangole (Kehrer Verlag) julkaistiin loppuvuodesta 2019. Huhta valittiin vuoden 2020 nuoreksi taiteilijaksi. 

Huhta oli vuonna 2014 Magnum-kuvatoimiston 30 parhaan alle 30-vuotiaan valokuvaajan listalla ja samana vuonna Fotofinlandia-finalisti.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Aapo Huhdan kotisivu 

Suomalaiset valokuvaajat
Vuoden nuori taiteilija -palkinnon saajat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Queenstown (Uusi-Seelanti)

Queenstown (maoriksi Tāhuna) on pieni kaupunki Uuden-Seelannin Eteläsaaren lounaisosassa. Kaupunki sijaitsee Lake Wakatipu -järven rannalla, ja sitä ympäröivät eri suunnista vuoret ja vuoristot, kuten The Remarkables.

Historia 
Queenstownin alue on ollut maorien asuttama ennen eurooppalaisten saapumista, mutta eurooppalaisten perustaessa alueelle pysyvää asutusta, oli maoriasutus hävinnyt.

Alueen ensimmäinen eurooppalainen perusti alueelle lammasfarmin vuonna 1860, mutta marraskuussa 1862 lähialueelta löydetyt kultaesiintymät saivat alueen väestön kasvamaan nopeasti. Kultakuumeen päätyttyä kaupungin väkiluku laski, kunnes nykyisinkin kaupungille tärkeä turismi alueelle elvytti elinkeinon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Uuden-Seelannin kaupungit
Morris Dees

Morris Seligman Dees, Jr. (s. 16. joulukuuta 1936) on yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, Southern Poverty Law Centerin (SPLC) perustaja ja kirjankustantaja. Joseph J. Levin Jr.:in kanssa Dees perusti SPLCin vuonna 1971. Dees kumppaneineen on tunnettu tavoistaan estää viharyhmiä kuten esim. Ku Klux Klan.

Hänestä on tehty elokuva 'Sokea viha' (vuonna 1991), jonka alkuperäinen englanninkielinen nimi on 'Line of Fire: The Morris Dees Story'.

Lähteet
 Dees, Morris, and Steve Fiffer. 1991. A Season For Justice. New York: Charles Scribner's Sons, 132-133. ISBN 0-684-19189-X
 Sack, Kevin (12 toukokuuta 1996). "A Son of Alabama Takes On Americans Who Live to Hate". The New York Times.

Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit
Elävät henkilöt
Vuonna 1936 syntyneet
Kenkälusikka

Kenkälusikka on lusikkamainen väline, jonka avulla voidaan helpottaa kengän laittamista jalkaan. Kenkälusikat valmistetaan nykyisin useimmiten muovista, metallista tai puusta.

Lähteet

Jalkineet
Danny Ward

Daniel "Danny" Ward (s. 22. kesäkuuta 1993 Wrexham) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa englantilaista Leicester Cityä.

Ward teki sopimuksen valioliigaseura Liverpoolin kanssa tammikuussa 2012. Sopimuksensa aikana hän oli lainalla Morecambessa, Aberdeenissa ja Huddersfieldissa. Liverpoolin edustusjoukkueessa hän pelasi kolme virallista ottelua. Hänen sopimuksensa Liverpoolin kanssa oli voimassa kesäkuuhun 2020 saakka, mutta kesällä 2018 hänet myytiin Leicester Cityyn. Hän on kauden 2020–2021 loppun mennessä pelannut Leicesterissä 14 edustusjoukkueen ottelua, ei kuitenkaan yhtään liigaottelua. Hän pelasi kaksi ottelua Leicesterin tiellä FA Cupin mestaruuteen 2021.

Ward on pelannut 16 A-maaottelua Walesin jalkapallomaajoukkueessa. Hän kuului Walesin joukkueeseen Ranskan EM-kilpailuissa 2016 ja pelasi välieriin edenneen Walesin avausottelun Slovakiaa vastaan. Kesällä 2021 pelattavissa EM-kilpailuissa hän on joukkueen ykkösmaalivahti.

Lähteet

Viitteet 

Walesilaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Herrasmiesliiga (televisiosarja)

Herrasmiesliiga (engl. The League of Gentlemen) on brittiläinen mustan huumorin komediasarja, jonka on luoneet Jeremy Dyson, Mark Gatiss, Steve Pemberton, Reece Shearsmith. Gatiss, Pemberton ja Shearsmith esittävät kaikkia sarjan rooleja – jokaisella on 17 eri roolihahmoa.

Sarja alkoi BBC Two -kanavalla vuonna 1999 ja päättyi 2002. Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen.

Sarjan pohjalta tehtiin vuonna 2002 elokuva League of Gentlemen's Apocalypse.

Hahmot 

Brittikomediat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Kaija Siirala

Kaija Angervo Siirala (o.s. Aantaa, 16. joulukuuta 1918 – 23. tammikuuta 1989) oli suomalainen psykologi, televisioesiintyjä ja tietokirjailija, joka toimi Suomen evankelisluterilaisen kirkon perheasiain neuvottelukeskuksessa. Parhaiten hänet muistetaan monista televisioesiintymisistä mielenterveyteen ja perheasioihin liittyvissä tv-ohjelmissa 1960-luvulla. Hän toimitti ja juonsi muun muassa ohjelmaa Mitä tehdä?, jota Mainos-TV esitti ohjelmistossaan vuosina 1961–1964. Hänen toinen tv-sarjansa oli Nuoret puhuvat (1964).

Teoksia

Kaija Siirala: Tytön kysymysmerkkejä. Suomen naisten kansallisliiton siveellisyyskomitea, 1963.
Maunu Sinnemäki, Kaija Siirala, Mirja Rutanen ja Aimo Peltonen: Oma elämä : Tietokirja rippikouluikäisille. Otava, 1969.
Kaija Siirala: Kuka minä olen : Kirjanen 10–13-vuotiaille. Mannerheimin lastensuojeluliitto, 1975.
Kaija Siirala ja Matti Hyrck: Ei lapsi eikä aikuinen : tuntisuunnitelma peruskoulun yläasteelle, oppiaine: uskonto. Suomen kunnallisliitto, 1977.

Lähteet

 Vuonna 1918 syntyneet
 Vuonna 1989 kuolleet
 Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset televisiokasvot
Sami Yläoutinen

Sami Yläoutinen (s. 1970 Lahti) on suomalainen taloustieteilijä. Eduskunta valitsi Yläoutisen Valtiontalouden tarkastusviraston (VTV) pääjohtajaksi joulukuussa 2021. Pääjohtajan kuusivuotiskausi alkoi tammikuussa 2022 ja se kestää vuoden 2027 loppuun asti. Eduskunnan tarkastusvaliokunta esitti yksimielisesti Yläoutista VTV:n pääjohtajan tehtävään.  

Yläoutinen on aikaisemmin toiminut valtiovarainministeriön budjettipäällikkönä (2019-2021) ja VM:n talouspolitiikan koordinaattorina (2016-2019). Hän on toiminut valtiovarainministeriössä eri tehtävissä vuodesta 1999 alkaen, muun muassa vakausyksikön päällikkönä kansantalousosastolla 2007–2011. Hän työskenteli Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) neuvonantajana Washingtonissa finanssipolitiikan osastolla vuosina 2011–2014.

Yläoutinen on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2005 otsikolla "Development and Functioning of Fiscal Frameworks in the Central and Eastern European Countries".

Lähteet 

Suomalaiset elinkeinoelämän vaikuttajat
Suomalaiset taloustieteilijät
Suomalaiset virkamiehet
Elävät henkilöt
Vuonna 1970 syntyneet