joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Markkinointi & Mainonta

Markkinointi & Mainonta eli M&M oli Alma Talentin julkaisema markkinointiviestinnän ja median ammattilaisten lehti. Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi Arno Ahosniemi ja uutispäällikkönä Jani Niipola.

Lehti lopetettiin vuoden 2020 lopussa.

M&M ilmestyi 22 kertaa vuodessa. Vuonna 2011 sen levikki oli 9 175 kpl (LT 2011) ja lukijamäärä 41 000 henkilöä (KMT 2005). Lehti perustettiin vuonna 1994 lakkautetun Mainosuutisten tilalle. Lehden perustajana, päätoimittajana ja kustantajana toimi Kim Weckström vuoteen 1997. Lehden syntyvaiheissa taustavaikuttajina toimivat muun muassa Jari Sarasvuo ja Marco Mäkinen. Lehti saavutti huomiota julkaisemalla ensimmäiset kaupalliset verkkosivustonsa www.marmai.fi vuoden 1994 lokakuussa. Lehti oli myös tunnettu mainos- ja media-alan tapahtumien järjestämisestä.

M&M-lehden synty ajoittui Suomen mediatoimialan rakennemuutoksen vilkkaimpaan kauteen.

Lehteä kustantava Alma Talent ilmoitti 28. syyskuuta 2020 suunnittelevansa sen lakkauttamista kannattamattomana. Markkinointi& Mainonnan painosmäärä on ollut 3 500 (2020) ja digiyleisö kuukaudessa noin 190 000. Jatkossa Alma Talent käsittelisi mainontaa ja markkinointia Kauppalehden printissä ja digitaalisissa kanavissa Markkinointi & Mainonnassa työskenteli viisi kokopäiväistä toimituksellista työntekijää.

Päätoimittajat 
Kim Weckström, lehden perustaja, kustantaja ja ensimmäinen päätoimittaja 1994–1996
Olli Manninen 1996–1997
Pekka Virolainen 1997–1999
Petri Saraste 1999–2001
Seppo Määttänen 2000–2007
Saila-Mari Kohtala 2007–2010
Reijo Ruokanen 2010–2016
Emilia Kullas 2016–2018
Arno Ahosniemi 2018–2020

Lähteet

Aiheesta muualla 
 M&M printtituotteen kansi keväällä 2018. JPG. 

Suomalaiset ammattilehdet
Dorothy Height

Dorothy Irene Height (14. maaliskuuta 1912 – 20. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen afroamerikkalainen ihmisoikeusaktivisti. Hänet tunnettiin varsinkin hänen työstään afroamerikkalaisten naisten parempien olojen, hyvinvoinnin ja tasa-arvon puolestapuhujana. 

Height syntyi Richmondissa, Virginiassa, ja muutti 4-vuotiaana Rankiniin, Pennsylvaniaan. High school -ikäisenä hän sai stipendin Barnard Collegeen, mutta hänen opiskelunsa evättiin sillä perusteella, että sinä opintovuonna sisään oli jo otettu kaksi afroamerikkalaista. Hän on valmistunut New Yorkin yliopistosta vuonna 1933. 

Height kirjoitti muun muassa teoksen Open Wide the Freedom Gates, ja hänen elämästään on tehty elokuva.

Heightille on myönnetty Presidential Medal of Freedom ja paikka National Women's Hall of Famessa. Hänet on lisäksi palkittu National Association for the Advancement of Colored Peoplen Spingarn Medalilla vuonna 1993, ja maaliskuussa 2004 presidentti George W. Bush myönsi hänelle Kongressin kultamitalin.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Presidential Medal of Freedom
Lisa Sounio-Ahtisaari

Lisa Christa Maria Sounio-Ahtisaari (s. 1970 Helsinki) on suomalainen brändiasiantuntija, yrittäjä ja luennoitsija.

Sounio on johtanut konsultti- ja viestintätoimistoa ja toiminut kolumnistina muun muassa Kauppalehti Onlinessa ja Yrittäjät-lehdessä sekä Deko- ja Muoto -designlehdissä. Hän oli mukana MTV3:n Leijonan kita -televisio-ohjelman pääomasijoittajaraadissa vuonna 2007.  Vuonna 2010 Talentum julkaisi Sounion teoksen Brändikäs. 

Ennen yrittäjäksi ryhtymistään Sounio toimi suomalaisten designyritysten myynti-, vienti-, markkinointi- ja tuotekehitystehtävissä.  Ekonomiuransa alussa hän toimi myynti- ja vientipäällikkönä huonekalualalla. Vuonna 2005 Lisa Sounio piti Fiskarsin taiteilijakylässä pop-up-design-kauppaa nimeltä "Kukko".

Vuonna 2007 Sounio perusti yhdessä kansainvälisen tiimin kanssa matkailuaiheisen verkkopalvelu Dopplr Oy:n, jonka Nokia osti vuonna 2009. Nokia lopetti palvelun neljä vuotta myöhemmin.

Liiketaloustieteen tutkinnon lisäksi Sounio on opiskellut teollista muotoilua Taideteollisessa korkeakoulussa, tuotekehitystä Teknillisessä korkeakoulussa sekä viestintää ja kieliä Vaasan yliopistossa. Sounio oli vuosina 2008–2020 naimisissa Marko Ahtisaaren kanssa.

Sounio-Ahtisaari oli kokoomuksen ehdokas eurovaaleissa 2014.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Honkanen, Seppo: Lisa Sounio museodiktaattorina kahden tunnin ajan Suomen Museoliiton blogi. 27.5.2013.

Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Pintakäsittely

Pintakäsittelyllä muokataan kappaleen pinnan ominaisuuksia, kuten kiiltoa. Usein kappaleen pinta määrää enemmän osan ominaisuuksista, käytettävyydestä ja arvosta kuin sisusmateriaali. Pintakäsittelyllä pyritään usein myös suojaamaan sisusmateriaalia. Kappale voidaan päällystää kerroksella toista ainetta, kuten maalata, kovahitsata tai sinkitä. Myös itse kappaleen pintaa voidaan muokata mekaanisesti esimerkiksi hiomalla, kiillottamalla tai kemiallisilla käsittelyillä kuten peittaamalla tai anodisoimalla. Pintakarkaisu on myös tärkeä menetelmä työkalujen ja koneiden osien ominaisuuksien parantamisessa.

Maalaus

Maalauksessa kappaleen pinnalle sidotaan sideaineella pigmenttejä. Maalauksella saavutetaan siisti ulkonäkö ja maali suojaa alustaansa korroosiolta.

Pintakäsittelymenetelmiä

Pinnoitus
Terminen ruiskutus
Sulaan kastaminen
Maalaus
Kovahitsaus
Pinnanmuokkaus
Mekaaninen
Kiillotus
Satinointi
Hionta
Harjaus
Kemiallinen
Peittaus
Anodisointi
Fosfatointi
Galvanointi
Sinistys

Materiaalitekniikka
Maalaus (pintakäsittely)

Maalaus on pintakäsittelymenetelmä, jossa kappale pinnoitetaan kerroksella maalia.

Maalaamisen tyypit 
 Maalaus tarkoittaa käsittelyä, jossa pinnalle tuotetaan maalilla, puunsuojalla tai muulla vastaavalla pintakäsittelyaineella kalvo.
 Pohjustus on pintakäsittely, joka ei muodosta pintaan selvästi havaittavaa kalvoa eli kuivakalvon paksuus on tyypillisesti korkeintaan viisi mikrometriä.
 Pohjamaalaus on pintakäsittely, joka muodostaa pintaan havaittavan kalvon eli kuivakalvon paksuus on 20:stä 60:een mikrometriin.
 Pintamaalaus on pintakäsittely, joka myös muodostaa vastaavan kalvon kuin pohjamaalaus, mutta joka on tarkoitettu ulospäin näkyväksi käsittelytulokseksi.
 Huoltomaalaus on jo aiemmin maalatun pinnan uudelleen maalausta, muutamasta vuodesta jopa vasta 20-30 vuoden päästä.

Käyttökohteet ja -välineet 

Maalaamalla käsitellään mm. rakennusten, ajoneuvojen ja koneiden puu-, metalli- ja muovipintoja. Maalaamalla saadaan pinta, joka suojaa kohdetta korroosion ja valon vaikutuksilta. Maalaus estää myös home- ja sinistäjäsienten kasvua ja yleensäkin käsitellyn pinnan kulumista. Maalauksella on esteettistä merkitystä sisustamisessa, osana rakennettua ympäristöä ja monien esineiden käytössä. Pintakäsittely maalaamalla ei välttämättä takaa kohteen säilyvyyttä, vaan voi väärin tehtynä aiheuttaa päinvastaisen vaikutuksen kuten lahoamisen. Sopivan maalin ja maalaustavan valinta sekä oikea-oppisen ja -aikaisen maalaustyön tekeminen ovat tärkeitä. Yksi perustekijöistä on, että maalattava pinta on puhdas ja kuiva.

Maalaukseen käytetään siveltimiä, teloja, maaliruiskuja ja erilaisia muita laitteita, joilla maali voidaan levittää pinnalle. Maalattava kohde voidaan myös upottaa maaliin. 

Maalausalan ammattilaista kutsutaan maalariksi.

Erikoistekniikoita 
Krakleeraus eli krakelointi on tekniikka, jolla jäljitellään halkeillutta ja kuluneen näköistä maalipintaa. Tällainen pinta saadaan aikaan, kun käytetty pohjamaali kuivuu hitaammin kuin pintamaali. Krakeloitu maalipinta voidaan vielä lakata kulutusta kestämään. Saatavilla on myös krakelointiin tarkoitettuja erikoislakkoja ja -maaleja. Pohjamaalin levitys tehdään ristikkäisin vedoin pensselillä, pintamaali levitetään pohjamaalin kuivuttua nahkeaksi. Jos pinta lakataan, se tehdään vasta molempien maalikerrosten kuivuttua. Yksi krakeloinnin kiinnostavaksi tekevistä seikoista on, ettei sen tulosta voi etukäteen tarkasti suunnitella.

Katso myös 
 Jauhemaalaus

Aiheesta muualla 
 Krakleeraus 
 Blogi ulkomaalauksesta
 Remontti-Reiskan maalausohjeita

Kirjallisuutta 
 Orlamo, Lars 1972. Kodin maalausopas, 2. painos. Otava, Helsinki. 184 s.   
 Alén, Holger 1999. Maalit ja niiden käyttö, 2. painos. Opetushallitus, Helsinki.  121 s. ISBN 952-13-0601-7
Iso Hiekka-aavikko (Iran)

Iso Hiekka-aavikko (, Dasht-e Lut, käytetään myös nimitystä Kaluts) sijaitsee Iranin kaakkoisosassa maan keskitasangolla Kermanin provinssissa ja Sistan ja Baluchestanin provinssissa. Aavikko on yksi maailman kuumimpia paikkoja, sillä vuosina 2004 ja 2005 aavikko oli Nasan mittausten mukaan maailman lämpimin paikka 70,7 celsiusasteellaan. Uusia tutkimuksia tehtiin vuonna 2018, jolloin mitattiin 80,8 celsiusasteen lämpötila. Kuumin kohta aavikolla on nimeltään Gandom Beryan, jossa lämpötilaan vaikuttaa tumma laavakivi. Aavikolla sataa vettä vain lyhyesti keväällä sadekaudella, jolloin ympäröiviltä vuorilta virtaa alueelle jokia. Aavikolla virtaavan Shoor-joen vesi on niin suolaista, ettei sitä voi juoda eikä sitä voi käyttää kasteluun. 

Iranin keskitasanko on kuivaa vuoristojen ympäröimää seutua, ja se muodostuu pääosin Isosta Hiekka-aavikosta ja Isosta Suola-aavikosta. Kymmeniä miljoonia vuosia sitten alueella sijaitsi valtameri, jonka vesi on haihtunut vähitellen, mutta suolakerroksia on jäänyt maaperään. Tutkijat ovat tehneet myös havaintoja kosteudesta syvällä maan pinnan alla. Suurin osa autiomaata on vailla kasvillisuutta, mutta siellä elää hyönteisiä, matelijoita ja aavikkokettuja. 

Kokonaisuudessa Iso Hiekka-aavikko on 480 kilometriä pitkä ja 320 kilometriä leveä. Aavikko voidaan jakaa kahteen vyöhykkeeseen. Läntinen alue on matalaa tasankoa, jolla on useita suolatasankoja sekä rotkoja ja doliineita. Lisäksi läntisessä osassa on maailman suurimpiin lukeutuvia yardangeja, jotka ovat tuulen muovaamia kiviharjoja. Ison Hiekka-aavikon kaakkoisosassa on sen sijaan laajoja hiekkakenttiä, jossa kohoaa 300-metrisiä dyynejä, jotka kuuluvat maailman korkeimpiin.

Iran kuuluu Arabian laatan ja Euraasian laatan väliseen alueeseen, joka on seismisesti aktiivista, ja myös Isolla Hiekka-aavikolla ja sen läheisyydessä esiintyy maanjäristyksiä. Bamissa, joka sijaitsee aavikon etelälaidalla, kuoli vuoden 2003 järistyksessä noin 30 000 ihmistä. Vulkaaninen toiminta ei ole aktiivista, mutta alueella on kraattereita ja mustaa vulkaanista laavakiveä. 

Unesco lisäsi aavikon maailmanperintöluetteloon vuonna 2016. Nimitys on lisännyt alueen tunnettavuutta ja geoturismia, jota pyritään kehittämään. Turistit saapuvat useimmiten Kermanin kaupungista aavikon luoteisosaan (matkaa n. 140 km), jonne kulkee hyvä autotie Shahdadin kautta. Matkatoimistot järjestävät myös päiväretkiä aavikolle muutaman kymmenen kilometrin päähän tiestä, ja jopa telttayöpymisiä on tarjolla. Yksi houkutus on kirkkaan tähtitaivaan tarkkailu yöllä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Aasian aavikot
Iranin maantiede
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Arg-é Bam

Arg-é Bam eli Bamin linnoitus on maailman suurin savesta ja hiekasta rakennettu rakennus. Se sijaitsee Bamin kaupungissa Kermānin maakunnassa Iranissa. Linnasto on mukana muun Bamin vanhan kaupungin kanssa Unescon maailmanperintöluettelossa. Rakennus sijaitsee kuuluisan sikkitien varrella ja se on rakennettu noin 500 eaa. Linnoitus kärsi pahoin tapaninpäivänä vuonna 2003 tapahtuneessa maanjäristyksessä. Sen jälkeen sitä jälleenrakennettu ja Italia, Ranska ja Japani ovat antaneet siihen rahoitusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Bam and its Cultural Landscape (World Heritage List)
Bam Citadel site, with photos

Iranin rakennukset ja rakennelmat
Linnoitukset
Unescon maailmanperintökohteet Iranissa
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eddy Paape

Edouard "Eddy" Paape (7. maaliskuuta 1920 – 12. toukokuuta 2012) on belgialainen sarjakuvataiteilija. 

Paape aloitti uransa animaattorina, ja hänen tunnetuin luomuksensa on hänen kuvittamansa scifi-sarja Luc Orient, jota julkaistiin alun perin mm. Tintti-lehdessä vuosina 1967–1978. Sarjakuvan käsikirjoitti edesmennyt Greg. 

Belgialaiset sarjakuvantekijät
Belgialaiset animaattorit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Giuseppe Greco

Giuseppe "Pino" Greco (4. tammikuuta 1952 – syyskuu 1985) oli sisilialainen palkkamurhaaja ja mafioso, joka 1980-luvulla työskenteli rikollispäällikkö Salvatore Riinalle.

Giuseppe Greco syntyi 4. tammikuuta 1952 Palermon lähistöllä sijaitsevassa Ciacullin kylässä. Hän oli lähtöisin Grecon mafiasuvusta, joka oli 1900-luvun alusta lähtien kuulunut Sisilian vaikutusvaltaisimpiin mafiaklaaneihin. Grecon varhaisista vaiheista ei ole tarkkoja tietoja, mutta oletettavasti hän siirtyi 1970-luvun loppupuolella työskentelemään corleonelaiselle mafiapäällikölle Salvatore Riinalle. Vuonna 1981 Greco tappoi Riinan kilpailijan Stefano Bontaden ja hänen liittolaisensa Salvatore Inzerellon, joiden salamurhat käynnistivät Sisiliassa vuosien 1981 ja 1983 välisenä aikana käydyn suuren mafiasodan. 

Mafiasodassa Greco oli mukana Riinan muodostamassa palkkamurhaajien joukkiossa, johon kuuluivat hänen ohella myös Mario Prestifilippo, Filippo Marchese, Vincenzo Puccio, Gianbattista Pullarà, Giuseppe Lucchese, Giuseppe Giacomo Gambino ja Nino Madonia. Greco oli mukana Italian kommunistisen puolueen puheenjohtajan Pio La Torren murhassa, ja hänen on kerrottu tappaneen henkilökohtaisesti karabinieerien kenraali Carlo Alberto dalla Chiesan, tuomari Rocco Chinnicin ja Sisilian mafiakomission jäsenen Rosario Riccobonon. Riina myös määräsi Grecon tappamaan työtoverinsa Filippo Marchesen. Italialaisten viranomaisten julkaisimien virallisten tietojen mukaan Greco tappoi yhteensä 58 ihmistä. 

Vuoden 1985 syyskuussa Greco katosi salaperäisesti, ja huhujen mukaan hän oli muuttanut Yhdysvaltoihin. Myöhemmin kuitenkin selvisi, että Riina oli määrännyt Vincenzo Puccion ja Giuseppe Lucchesen tappamaan Grecon. Italian viranomaisille Grecon kuoleman vahvisti luopioksi eli pentitoksi alkanut mafioso Francesco Marino Mannoia vuonna 1989.

Italialaiset henkirikosten uhrit
Italialaiset mafiosot
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 1985 kuolleet
Roger Guillemin

Roger Charles Louis Guillemin (s. 11. tammikuuta 1924) on endokrinologi, joka palkittiin vuonna 1977 lääketieteen Nobel-palkinnolla.

Guillemin syntyi Dijonissa, mutta muutti Pohjois-Amerikkaan ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1965.  Hänelle myönnettiin vuonna 1976 National Medal of Science. Hän on ollut vuodesta 1974 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian ja vuodesta 1984 Ranskan tiedeakatemian jäsen.

Guillemin sai muusikkovaimonsa kanssa kuusi lasta. Hän muutti La Jollaan, San Diegoon aloitettuaan vuonna 1970 työt Salk Institutelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset endokrinologit
Ranskalaiset tieteilijät
Ranskan tiedeakatemian jäsenet
Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat
Vuonna 1924 syntyneet
Elävät henkilöt
Missio

Missio-sanaa käytetään usein erilaisten järjestöjen ja uskonnollisten yhteisöjen nimissä (vrt. Romano missio tai Nokia missio) kuvaamaan niiden tehtävää.

Liiketaloudessa
Missio on yrityksen toiminta-ajatus, sen olemassaolon syy. Mission ajatellaan vastaavan kysymykseen siitä, mitä organisaatiossa halutaan pysyvästi tehdä ja mihin yritys haluaa pidemmällä aikavälillä päästä. Missio liittyy vahvasti yrityksen perustarkoitukseen ja sen ydintoimintaan. Samoin se kertoo yrityksen roolista ja tehtävästä yhteiskunnassa.

Missio on yhdessä arvojen ja vision kanssa osatekijä yrityksen strategian määrittelyssä. Kyseessä on siis yksi strategian perusosista, joiden päälle strategia rakennetaan.

Katso myös
Visio
Strategia

Lähteet
Lindroos & Lohivesi:Onnistu strategiassa
Henrikki Tikkanen:Markkinoinnin johtamisen perusteet

Liiketalous
Organisaatiorakenne

Organisaatiorakenne kuvaa kuinka yritys, hallinto, järjestö tai muu organisaatio toimii. Rakenne voidaan kuvata seitsemän eri perustyypin kautta:

Pienyritysrakenne: Yksinkertaisin rakenne, jossa johtaja-yrittäjä osallistuu tiiviisti toteutettavaan työhön. Organisaation hierarkia on matala.
Toimintorakenne: Johdon alaisuudessa toimii eri tehtäväalueille erikoistuneita toimintoja tai funktioita.
Divisioonarakenne: Tulosyksikkörakenne, jonka kukin yksikkö sisältää oman toimintorakenteen.
Matriisirakenne: Kunkin toimintorakenteen päälle on suunniteltu divisioonarakenne. Yleensä toteutetaan siten, että kullakin työntekijällä on kaksi esimiestä, joista toinen keskittyy asiakkaan näkökulman mahdollisimman hyvään huomioon ottamiseen ja toinen tarkastelee toimintojen erikoisosaamista.
Prosessirakenne: Pyritään tarkastelemaan yrityksen toimintaa asiakkaalle arvoa tuottavien prosessien näkökulmasta.
Verkostorakenne: Osa yrityksen toiminnasta, esimerkiksi markkinointi tai tietojenkäsittely, ulkoistetaan muille osapuolille.
Hybridirakenne: Tarkoittaa organisaatiota, jossa on yhdistelty kahta tai useampaa edellä esitetyistä organisaatiorakenteista.

Katso myös
Yritys

Organisaatiot
Richard Riordan

Richard J. Riordan (s. 1. toukokuuta 1930) on yhdysvaltalainen lakimies ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Los Angelesin pormestarina vuosina 1993–2001 ja Kalifornian opetusministerinä vuosina 2003–2005.

Sukujuuriltaan irlantilainen Riordan syntyi Flushingissa, New Yorkissa, ja opiskeli Princetonin yliopistossa. Hän palveli Korean sodassa ja sai vuonna 1956 Juris Doctor -arvon Michiganin yliopistosta. 

Riordan oli vuonna 2002 ehdolla Kalifornian kuvernööriksi, mutta valituksi tuli Gray Davis. Hän on katolinen.

Yhdysvaltalaiset republikaanipoliitikot
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset pormestarit
Kalifornialaiset poliitikot
Ligue Magnus

Ligue Magnus on Ranskan jääkiekon korkein sarjataso. Sarja on perustettu vuonna 1906. Sarjassa pelasi kaudella 2007–2008 edelliskauden tapaan yhteensä 14 joukkuetta. Kaudeksi 2007–2008 sarjaan nousi Tours ja vastaavasti Anglet putosi. Liigassa pelasi 15 suomalaista kaudella 2007–2008. Vuonna 2007 Ranskan mestaruuden voitti Brûleurs de Loups de Grenoble. Kaudella 2018–2019 sarjassa pelasi 12 joukkuetta ja mestariksi selviytyi jälleen Grenoble.

Kaikkien aikojen kuuluisin suomalaissyntyinen pelaaja Ranskan liigassa on Petri Ylönen, joka voitti yhdeksän kautensa aikana kahdeksan mitalia, joista viisi kultaista ja kolme hopeista. Ylönen edusti myös Ranskan maajoukkuetta viisissä maailmanmestaruuskisoissa ja kaksissa olympialaisissa.

Joukkueet kaudella 2021–2022

Mestarit

Lähteet 

Ranskan jääkiekkosarjat
Iced Earth (albumi)

Iced Earth on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi. Albumi julkaistiin ensin Euroopassa vuonna 1990 ja sitten Yhdysvalloissa vuonna 1991.

Iced Earthin kolme ensimmäistä albumia (tämä, Night of the Stormrider ja Burnt Offerings) julkaistiin remasteroituna vuonna 2001 uusilla kansilla.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Gene Adam – laulu
 Jon Schaffer – rytmikitara, taustalaulu, suunnittelu
 Randall Shawver – johtava kitara
 Dave Abell – basso
 Mike McGill – rummut

Vuoden 1990 esikoisalbumit
Iced Earthin albumit
Night of the Stormrider

Night of the Stormrider on Iced Earthin toinen albumi. 

Kuten albumeilla Iced Earth ja Burnt Offerings, myös tämän remasteroidulla versiolla on uusi kansi.

Kappaleet

"Angels Holocaust" (Schaffer) – 4:52
"Stormrider" (Schaffer/Shawver) – 4:47
"The Path I Choose" (Schaffer/Shawver) – 5:52
"Before the Vision" (Abell/Schaffer/Shawver) – 1:35
"Mystical End" (Schaffer) – 4:44
"Desert Rain" (Abell/Schaffer) – 6:56
"Pure Evil" (Schaffer/Shawver) – 6:33
"Reaching the End" (Schaffer) – 1:11
"Travel in Stygian" (Schaffer) – 9:31

Mukana
Muusikot
Jon Schaffer – rytmikitara, taustalaulu
Randall Shawver – johtava kitara
Dave Abell – basso
John Greely – laulu
Rick Secchiari – rummut
Roger "The Hammer" Huff – kosketinsoittimet
Muut
Tom Morris – tuottaja
Kent Smith – esittely
Dirk Rudolph – suunnittelu
Rick Borstelman – albumin takakansi
Axel Hermann – albumin etukansi
Frank Albrecht – valokuvaus

Vuoden 1991 albumit
Iced Earthin albumit
Burnt Offerings

Burnt Offerings on Iced Earthin kolmas studioalbumi. Tällä albumilla esiintyi ensi kertaa laulaja Matt Barlow.

Tästä albumista (ja kahdesta edellisestä) julkaistiin vuonna 2008 rajoitettu versio, joka sisälsi remasteroidun alkuperäisen albumin, ennenjulkaisemattoman version albumista (eri kappaleita), ja uuden kannen.

Kappaleet

"Burnt Offerings" (Schaffer, Shawver) – 7:22
"Last December" (Schaffer) – 3:23
"Diary" (Abell, Barlow, Schaffer, Shawver) – 6:14
"Brainwashed" 	(Schaffer, Shawver) – 5:22
"Burning Oasis" (Abell, Schaffer, Shawver) – 6:00
"Creator Failure" (Abell, Barlow, Schaffer, Shawver) – 6:02
"The Pierced Spirit" (Abell, Schaffer, Shawver) – 1:54
"Dante's Inferno" (Schaffer) – 16:26

Kokoonpano
Jon Schaffer – rytmikitara, laulu
Matt Barlow – laulu
Randall Shawver – soolokitara
Dave Abell – basso
Rodney Beasley – rummut
Howard Helm – kosketinsoittimet

Vuoden 1995 albumit
Iced Earthin albumit
Taikayö

Taikayö on William Markuksen ohjaama suomalainen tukkilaiselokuva vuodelta 1954. 

Vielä 1950-luvun puolivälin tuntumassa tukkilaiselokuvat olivat suomalaisten suuressa suosiossa. Musiikkipitoinen Taikayö perustuu Reino Helismaan sanoittamaan samannimiseen Metro-tyttöjen levyttämään lauluun, joka nousi elokuvan myötä uuteen suosioon.

Elokuva on Markuksen esikoisohjaus. Hän oli edellisenä vuonna ollut apulaisohjaajana kahdessa elokuvassa, Hilja – maitotytössä ja Varsovan laulussa. Taikayö kuului SF:n 20-vuotisjuhlaohjelmistoon. Elokuvan pienissä rooleissa on monia myöhempien aikojen kuuluisuuksia, kuten Pentti Siimes Oswald Haggrenin roolissa. Tauno Söder näyttelee ensimmäisessä elokuvaroolissaan.

Juoni 
Elokuvan päähenkilöitä ovat tukkilaisten ruokakojua pyörittävä Amanda ja hänen sukulaistyttönsä Eliisa. Paikallinen kauppias ei siedä heidän ruokakojuaan ja yrittää nujertaa sen kaikin keinoin tukkilaispäällikön avustuksella.

Paikalle saapuvat karjalaiskauppias Verneri Jokainen ja nuori kulkuri Olavi Haggren alias Olavi Hakki. Olavi ihastuu Eliisaan, ja käy ilmi, että Verneri on Amandan kadonnut sulhanen. Ajan myötä huomataan, ettei Olavikaan ole ihan tavallinen kulkuri.

Näyttelijät

Vastaanotto 

Myöhemmissä arvosteluissa elokuvaa on pidetty kliseisenä. Suomalainen luonto ja Masa Niemen sirkustemput ovat saaneet arvosteluissa huomiota. Markku Pölösen elokuvilla on nähty Taikayöhön ilmeisiä yhteyksiä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Tukkilaiselokuvat
Suomalaiset romanttiset elokuvat
Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Vuoden 1954 suomalaiset elokuvat
Reino Helismaan käsikirjoittamat elokuvat
William Markuksen ohjaamat elokuvat
The Dark Saga

The Dark Saga on Iced Earth -yhtyeen vuonna 1996 ilmestynyt neljäs studioalbumi. Albumista on julkaistu Digipak versiota, joka sisältää yhden extra kappaleen "The Ripper". Tämä kappale on myös The Melancholy E.P. minialbumilla.

Kappaleet

 "Dark Saga" (Schaffer)  – 3:43
 "I Died For You" (Schaffer)  – 3:47
 "Violate" (Schaffer)  – 3:38
 "The Hunter" (Schaffer)  – 3:55
 "The Last Laugh" (Schaffer, Shawver, Barlow)  – 3:47
 "Depths Of Hell" (Schaffer, Shawver, Simmons)  – 3:01
 "Vengeance Is Mine" (Schaffer, Shawver, Barlow)  – 4:22
 "Scarred" (Schaffer, Shawver)  – 5:54
 "Slave to the Dark" (Schaffer)  – 4:03
 "A Question of Heaven" (Schaffer)  – 7:40
 "The Ripper" (Tipton)  – 2:44 (Bonus kappale)

Kokoonpano
Jon Schaffer - rytmikitara, laulu
Matt Barlow - laulu
Randall Shawver - kitara
Dave Abell - basso
Mark Prator - rummut

Lähteet

Vuoden 1996 albumit
Iced Earthin albumit
Days of Purgatory

Days of Purgatory Iced Earth yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Albumin jokainen kappale on äänitetty uudelleen Matt Barlow’n laulamana. Kokoelmalevystä on myös julkaistu kahden levyn versio.

Kappaleet

Yhden levyn versio
"Enter the Realm"
"Colors"
"Angels Holocaust"
"Stormrider"
"Winter Nights"
"Nightmares"
"Pure Evil"
"Solitude"
"When the Night Falls"
"Desert Rain"
"The Funeral"
"Cast in Stone"
"Reaching the End"
"Travel in Stygian"
"Iced Earth"

Kahden levyn versio

Ensimmäinen levy
"Enter the Realm"
"Colors"
"Angels Holocaust"
"Stormrider"
"Winter Nights"
"Nightmares"
"Before the Vision"
"Pure Evil"
"Solitude"
"Funeral"
"When the Night Falls"

Toinen levy
"Burnt Offerings"
"Cast in Stone"
"Desert Rain"
"Brainwashed"
"Life and Death"
"Creator Failure"
"Reaching the End"
"Travel in Stygian"
"Dante's Inferno"
"Iced Earth"

Kokoonpano

Jon Schaffer – rytmikitara, laulu
Randall Shawver – kitara
Matt Barlow – laulu
Brent Smedley – rummut kappaleissa 1, 2, 5, 6, 9 ja 21
James MacDonough – basso kappaleissa 1, 2, 5, 6, 9 ja 21
Dave Abell – basso kappaleissa 3, 4, 7, 8 ja 10–20
Mike McGill – rummut kappaleissa 10, 11, 13 ja 16
Richey Secchiari – rummut kappaleissa 3, 4, 7, 8, 14, 18 ja 19
Rodney Beasley – rummut kappaleissa 12, 15, 17 ja 20
Howard Helm – kosketinsoittimet
Kent Smith – kosketinsoittimet

Vuoden 1997 kokoelma-albumit
Iced Earthin albumit
Something Wicked This Way Comes

Something Wicked This Way Comes on Iced Earthin viides studioalbumi.

Levyn nimi on lainaus William Shakespearen näytelmästä Macbeth, missä noidan repliikki neljännen näytöksen alussa viittaa paikalle saapuvaan Macbethiin. Paavo Cajanderin suomennos:
Mun kihelmöipi peukalon':
Jotakin pahaa tuloss' on. –
(By the pricking of my thumbs,
Something wicked this way comes:–)

Kappaleet

"Burning Times" (Barlow, Schaffer)  – 3:43
"Melancholy (Holy Martyr)" (Schaffer)  – 4:47
"Disciples of the Lie" (Schaffer)  – 4:03 
"Watching Over Me" (Schaffer)  – 4:28
"Stand Alone" (Barlow, Schaffer)  – 2:44
"Consequences" (Schaffer)  – 5:36
"My Own Savior" (Barlow, Morris, Schaffer)  – 3:39
"Reaping Stone" (Barlow, MacDonough, Schaffer)  – 4:02
"1776 (instrumental)" (Schaffer)  – 3:33
"Blessed Are You" (Schaffer)  – 5:05
"Prophecy" (Schaffer)  – 6:18
"Birth of the Wicked" (Schaffer)  – 4:16
"The Coming Curse" (Schaffer)  – 9:33
"Stormrider (live)" (Schaffer)  – ?:?? (vain Japanin-julkaisulla)

Kokoonpano
Jon Schaffer – kitara, taustalaulu
Matt Barlow – laulu
James MacDonough – basso

Vierailijat
Larry Tarnowski – kitarasoolo kaikkissa kappaleissa paitsi "Watching Over Me"
Mark Prator – rummut
Susan McQuinn – huilu kappaleessa "1776"
Howard Helm – pianointro kappaleessa "Coming Curse"
Tracy Marie LaBarbera – taustalaulu kappaleissa "My Own Savior", "Melancholy", ja "Watching Over Me"
Jim Morris – tuotanto, suunnittelu, kosketinsoittimet, kitarasoolo kappaleessa "Watching Over Me", taustalaulu
Roger Hughes – mandoliini kappaleessa "Blessed Are You"

Lähteet

Vuoden 1998 albumit
Iced Earthin albumit
Alive in Athens

Alive in Athens on Iced Earthin ensimmäinen livealbumi. Albumin lopettavassa "Violate"-kappaleessa yhtye soittaa Iron Maidenin "The Trooper" -kappaleen kitarariffin.

Kappaleet

CD 1
"Burning Times" – 4:06
"Vengeance is Mine" – 4:42
"Pure Evil" – 6:32
"My Own Savior" – 3:42
"Melancholy (Holy Martyr)" – 4:55
"Dante's Inferno" – 16:23
"The Hunter" – 4:09
"Travel in Stygian" – 9:02
"Slave to the Dark" – 3:52
"A Question of Heaven" – 8:17

CD 2
"Dark Saga" – 4:02
"Last Laugh" – 4:38
"Last December" – 3:37
"Watching Over Me" – 4:53
"Angels Holocaust" – 4:31
"Stormrider" – 4:50
"Path I Choose" – 5:44
"I Died For You" – 4:44
"Prophecy" – 6:10
"Birth of The Wicked" – 5:42
"The Coming Curse" – 8:56
"Iced Earth" – 6:58

CD 3 (Bonus Disc)
"Stand Alone" – 3:30
"Cast in Stone" – 6:02
"Desert Rain" – 7:19
"Brainwashed" – 5:12
"Disciples of the Lie" – 4:11
"When the Night Falls" – 7:47
"Diary" – 5:52
"Blessed Are You" – 5:46
"Violate" – 3:53

Kokoonpano

 Jon Schaffer – rytmikitara, laulu
 Matt Barlow – laulu
 James MacDonough – basso
 Larry Tarnowski – kitara
 Rick Risberg – kosketinsoittimet
 Brent Smedley – rummut

Vuoden 1999 konserttitallenteet
Iced Earthin albumit
The Melancholy E.P.

The Melancholy E.P. on Iced Earthin minialbumi. Se julkaistiin jo vuonna 1999 radiosoittoa varten, mutta virallisesti vasta vuonna 2001. Tästä minialbumista julkaistiin myös erikoisversio, jolla on 2 lisäkappaletta.

Kappaleet

 
 
 
 
 
  (lisäkappale)
  (Lisäkappale)

Kokoonpano

Jon Schaffer - kitara
Matt Barlow - laulu
Larry Tarnowski - kitara soolot
Randall Shawver - pääkitara 5 kappaleessa
James MacDonough - basso
Dave Abell - basso kappaleessa 5
Mark Prator - rummut kappaleissa 1, 3, 5
Brent Smedley - rummut kappaleissa 2, 4, 6, 7

Vuoden 2001 EP:t
Iced Earthin albumit
Horror Show

Horror Show on Iced Earthin kuudes studioalbumi. Albumin aihe on otettu kauhuelokuvista. Albumista on myös julkaistu Limited Edition, joka sisältää kaksi ylimääräistä kappaletta.

Kappaleet

 "Wolf" – 5:20 – inspiroitu ihmissusi-elokuvista
 "Damien" – 9:12 – inspiroitu The Omen -elokuvista
 "Jack" – 4:12 – inspiroitu Viiltäjä-Jackistä
 "Ghost of Freedom" – 5:12 – inspiroitu Patriotista
 "Im-Ho-Tep (Pharaoh's Curse)" – 4:45 – inspiroitu Muumiosta
 "Jekyll & Hyde" – 4:39 – inspiroitu Tohtori Jekyll ja Mr. Hydestä
 "Dragon's Child" – 4:20 – inspiroitu Creature from the Black Lagoonsta
 "Frankenstein" – 3:50 – inspiroitu Frankensteinista
 "Dracula" – 5:54 – inspiroitu Draculasta
 "The Phantom Opera Ghost" – 8:41 – inspiroitu The Phantom of the Operasta

Ylimääräiset kappaleet Limited editionilla:
 "Transylvania" – 4:30   Iron Maiden cover
 "Interview with Jon Schaffer" – 69:27

Kokoonpano

Jon Schaffer – rytmikitara, akustinen kitara, laulu, mandoliini, kosketinsoittimet
Matt Barlow – laulu
Larry Tarnowski – kitarasoolo muissa paitsi "Ghost of Freedom"
Richard Christy – rummut
Yunhui Percifield – laulu "The Phantom Opera Ghost" ha "Christine" kappaleissa, taustalaulu
Richie Wilkison – taustalaulu
Rafaela Farias – taustalaulu
Sam King – taustalaulu
Jim Morris – taustalaulu, kosketinsoittimet, kitarasoolo kappaleessa "Ghost of Freedom"
Howard Helm – kosketinsoittimet (Pipe Organ) kappaleessa "The Phantom Opera Ghost"
Steve DiGiorgio – basso

Vuoden 2001 albumit
Iced Earthin albumit
Dark Genesis

Dark Genesis on Iced Earthin viiden albumin boksijulkaisu, joka sisältää ensimmäisen EP:n ja kolme ensimmäistä albumia, sekä vasta seuraavana vuonna erikseen julkaistun Tribute to the Gods -albumin.

Kappaleet

Levy 1: Enter the Realm (remasteroitu, 1989)
 "Enter the Realm" – 0:54
 "Colors" – 5:04
 "Nightmares" – 3:32
 "Curse the Sky" – 4:44
 "Solitude" – 1:44
 "Iced Earth" – 5:32

Levy 2: Iced Earth (remasteroitu, 1991)
 "Iced Earth" – 5:23
 "Written on the Walls" – 6:07
 "Colors" – 4:51
 "Curse the Sky" – 4:44
 "Life and Death" – 6:08
 "Solitude" – 1:44
 "The Funeral" – 6:16
 "When the Night Falls" – 9:01

Levy 3: Night of the Stormrider (remasteroitu, 1992)
 "Angels Holocaust" – 4:52
 "Stormrider" – 4:48
 "The Path I Choose" – 5:53
 "Before the Vision" – 1:36
 "Mystical End" – 4:43
 "Desert Rain" – 6:56
 "Pure Evil" – 6:33
 "Reaching the End" – 1:11
 "Travel in Stygian" – 9:31

Levy 4: Burnt Offerings (remasteroitu, 1995)
 "Burnt Offerings" – 7:22
 "Last December" – 3:23
 "Diary" – 6:14
 "Brainwashed" – 5:22
 "Burning Oasis" – 6:00
 "Creator Failure" – 6:02
 "The Pierced Spirit" – 1:54
 "Dante's Inferno" – 16:26

Levy 5: Tribute to the Gods (2002)
 "Creatures of the Night" (KISS-cover) – 4:00
 "The Number of the Beast" (Iron Maiden -cover) – 4:33
 "Highway to Hell" (AC/DC-cover) – 3:32
 "Burnin' For You" (Blue Öyster Cult -cover) – 4:25
 "God of Thunder" (KISS-cover) – 3:56
 "Screaming for Vengeance" (Judas Priest -cover) – 4:38
 "Dead Babies" (Alice Cooper -cover) – 5:40
 "Cities on Flames" (Blue Öyster Cult -cover) – 3:58
 "It's a Long Way to the Top (If You Wanna Rock n' Roll)" (AC/DC-cover) – 4:42
 "Black Sabbath" (Black Sabbath -cover) – 5:30
 "Hallowed Be Thy Name" (Iron Maiden -cover) – 7:08

Kokoonpano

Jon Schaffer – rytkikitara, laulu kappaleissa "Stormrider" ja "God of Thunder"
Gene Adam – laulu (levyt 1–2)
Matt Barlow – laulu (levyt 4–5)
John Greely – laulu (levy 3)
Randall Shawver – kitara (levyt 1–4)
Larry Tarnowski – kitara (levy 5)
Dave Abell – basso (levyt 1–4)
James MacDonough – basso (levy 5)
Greg Seymour – rummut (levy 1)
Mike McGill – rummut (levy 2)
Rick Secchiari – rummut (levy 3)
Rodney Beasley – rummut (levy 4)
Richard Christy – rummut (levy 5)

Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Iced Earthin albumit
Musiikkiboksit
Tribute to the Gods


Tribute to the Gods on Iced Earth -yhtyeen vuonna 2002 julkaistu coverkappaleista koostuva albumi.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jon Schaffer – rytmikitara, laulu kappaleessa ”God of Thunder”
 Matt Barlow – laulu
 Larry Tarnowski – kitara
 James MacDonough – basso
 Richard Christy – rummut

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2002 albumit
Iced Earthin albumit
Cover-albumit
The Reckoning

The Reckoning on Iced Earthin kolmas minialbumi. Albumilla esiintyy ensi kertaa Iced Earthin nykyinen laulaja Tim Owens. Albumin kansi on tehty Iron Maidenin The Trooper -singlen pohjalta.

Kappaleet

 "The Reckoning (Don't Tread On Me)"  – 4:56
 "When The Eagle Cries (Unplugged)"  – 3:34
 "Valley Forge"  – 4:46
 "Hollow Man"  – 4:25

Kokoonpano

 Jon Schaffer - rytmikitara, taustalaulu
 Tim 'Ripper' Owens - laulu 
 James MacDonough - basso
 Richard Christy - rummut
 Ralph Santolla - kitarasoolo
 Jim Morris - kitarasoolo "When the Eagle Cries" -kappaleessa

Vuoden 2003 albumit
Iced Earthin albumit
The Blessed and the Damned


The Blessed and the Damned on Iced Earthin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2004 levymerkillä Century Media Records.

Livekappaleet on otettu Alive in Athens -albumilta. Kansikuvan on toteuttanut Leo Hao.

Kappaleet

CD 1

CD 2

Kokoonpano 
 Jon Schaffer – rytmikitara, taustalaulu
 Matt Barlow – laulu (CD 1: kappaleet 1–3, 5, 7–9 ja 11, CD2: kappaleet 3–5, 7–10 ja 12)
 Gene Adam – laulu (CD 1: kappaleet 4 ja 10, CD 2: kappale 11)
 John Greely – laulu (CD 1: kappale 6, CD 2: kappale 6)
 Randall Shawver – kitara (CD 1: kappaleet 3–4, 6–7 ja 9-10, CD 2: kappaleet 1–3, 6–7, 9 ja 11)
 Larry Tarnowski – kitara (CD 1: kappaleet 1–2, 5, 8 ja 11, CD 2: kappaleet 4–5, 8, 10 ja 12)
 Dave Abell – basso (CD 1: kappaleet 3–4, 6–7 ja 9–10, CD 2: kappaleet 3, 6–7 ja 11)
 James MacDonough – basso (CD 1: kappaleet 1, 5 ja 8, CD 2: kappaleet 1, 2, 4–5, 8–9 ja 12)
 Steve DiGiorgio – basso (CD 1: kappaleet 2 ja 11, CD 2: kappale 10)
 Mark Prator – rummut (CD 1: kappaleet 3 ja 9, CD 2: kappale 7)
 Richey Secchiari – rummut (CD 1: kappale 6, CD 2: kappale 6)
 Mike McGill – rummut (CD 1: kappaleet 4 ja 10, CD 2: kappale 11)
 Richard Christy – rummut (CD 1: kappaleet 2 ja 11, CD 2: kappale 10)
 Brent Smedley – rummut (CD 1: kappaleet 1, 5 ja 8, CD 2: kappaleet 1–2, 4–5, 8–9 ja 12)
 Rodney Beasley – rummut </small>(CD 1: kappale 7, CD 2: kappale 3)</small>

Arvostelut 
 Allmusic:

Lähteet 

Vuoden 2004 kokoelma-albumit
Iced Earthin albumit
Overture of the Wicked


Overture of the Wicked on Iced Earthin neljäs minialbumi. Se julkaistiin 4. kesäkuuta 2007 levymerkillä SPV.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jon Schaffer – rytmikitara, basso, taustalaulu
 Tim Owens – laulu
 Tim Mills – kitara
 Brent Smedley – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet 

Vuoden 2007 EP:t
Iced Earthin albumit
Vaippapaviaani

Vaippapaviaani eli hamadryas eli pyhäpaviaani (Papio hamadryas) on kaikkein pohjoisimpana elävä paviaanilaji.

Levinneisyys 
Sen levinneisyysalue ulottuu Sudanin Port Sudanista noin 8. leveyspiiriltä Somaliaan, lisäksi sitä tavataan Arabian niemimaan etelärannikolla.

Tuntomerkit 
Vaippapaviaanin kasvot eroavat muista paviaaneista niiden punaisuudella. Pitkänomainen kuono on profiililtaan ylöspäin työntyvä. Turkki on paksu ja väriltään se on naarailla ruskea ja uroksilla vaaleanharmaa. Täysikasvuisella uroksella on huomiota kiinnittävä helmenharmaa harja.

Kooltaan vaippapaviaani on keskikokoinen ja täysikasvuisena uroksen massa voi olla 25 kg. Lajin yksilöt ovat pituudeltaan ilman häntää noin 60–72 cm ja hännän pituus on 32–60 cm.

Elintavat 
Vaippapaviaanilauma on suuri ja se käsittää tavallisesti johtajauroksen, joka johtaa naaraita, nuoria uroksia ja poikasia. Nuoret urokset pysyvät laumassaan yleensä vain sukukypsyyteensä asti.

Lajille on tyypillistä elää maassa eikä kiipeillä puissa ja yöpyminen tapahtuu yleensä kallionkielekkeillä tai rantatörmillä. Vaippapaviaanin ruokavalioon kuuluvat kasvit, hyönteiset ja pikkueläimet.

Vaippapaviaaninaaras tulee sukukypsäksi ikävuosien 3,5–4 välillä ja urokset vasta 4–6-vuotiaina. Laji voi lisääntyä vuodenajasta riippumatta. Raskaus kestää 160-183 vuorokautta ja poikasia syntyy tavanomaisesti vain yksi kerrallaan.

Muuta 
Vaippapaviaani oli joidenkin väitteiden mukaan muinaisessa Egyptissä pyhä eläin, sen kuvia on löydetty faaraoiden hautakammioista ja temppeleistä. Se kuvastaa Toth-jumalan henkilöitymää.

Korkeasaaren vaippapaviaanit saivat paljon huomiota syksyllä 2004, kun ne päätettiin lopettaa. Kansanliikkeen vastustuksen takia laumaa päätettiin pitää hengissä toistaiseksi. Niille löytyi kodit toisista eläintarhoista.

Lähteet 

Marakattiapinat
Maritta Lintunen

Maritta Lintunen (s. 1961 Savonlinna) on suomalainen kirjailija. Häneltä on ilmestynyt romaaneja sekä novelli- ja runokokoelmia.

Lintusen runoja ja novelleja on ilmestynyt antologioissa ja kirjallisuuslehdissä englanniksi, ruotsiksi, unkariksi, udmurtiksi, hollanniksi, saksaksi, venäjäksi, portugaliksi, filipinoksi ja tšekiksi. Novelli Piinaviikko kokoelmasta Ovisilmä valittiin vuoden 2012 Best European Fiction -kokoelmaan (Dalkey Archive Press, USA).

Lintunen on koulutukseltaan musiikin maisteri.

Tuotanto

Runokokoelmat 
 Liekkikupolit WSOY 1999
 Valaistut talot WSOY 2005

Novellikokoelmat 
 Ovisilmä WSOY 2006
 Tapaus Sidoroff WSOY 2008
 Mozartin hiukset WSOY 2011
 
 Boriksen lapset WSOY 2021
Kanadanhanhi — Valitut novellit WSOY 2022

Romaanit 
 Sukukaktus WSOY 2003
 Heijastus WSOY 2009
 Sydänraja WSOY 2012
 Hulluruohola WSOY 2014
 Stella WSOY 2018
 Kirjeitä Suolavuonolta Karisto 2020

Palkinnot ja ehdokkuudet 
 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkuus 1999 
 Runeberg-palkintoehdokkuus 2005  ja 2006 
 Savonia-kirjallisuuspalkintoehdokkuus 2009, 2011, 2019 ja 2021
 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 2010
 Euroopan komission kirjailijavaihtostipendi 2010
 Nuori Aleksis -palkintoehdokkuus 2012 
Lähteet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lintusen kotisivu
 Maritta Lintunen Bonnier Rights -sivulla 
 Maritta Lintunen Words without Borders -sivustolla 
 Maritta Lintunen: Sydänraja Aamun kirjassa (1.3.2012) Yle Areena.
 Maritta Lintunen Prosak-proosaklubilla 15.3.2016, Kirjastokaista-video

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Fantômas (albumi)

Fantômas on Fantômas-superyhtyeen debyyttialbumi ja ensimmäinen Ipecac Recordingsin julkaisema albumi. Kannen kuva on Espanjassa julkaistusta postikortista, joka on ranskalaisesta 1965 tehdystä elokuvasta Fantomas nauraa kuolemalle.

Kappaleet

Arvostelut
All Music Guide:

Tekijät
 Mike Patton – laulu, tuottaja, kansi- ja välilehtitaide 
 Dave Lombardo – rummut 
 Buzz Osborne – kitara 
 Trevor Dunn – basso
 Different Fur – miksaus 
 Adam Muñoz – avustus miksaus 
 Zuccatosa – kansi- ja välilehtitaide 
 John Yates – kansi- ja välilehtitaide  

Vuoden 1999 albumit
Vuoden 1999 esikoisalbumit
Fantômasin albumit
Luettelo Suomen tuulivoimaloista

Tämä on luettelo Suomessa sijaitsevista tuulivoimaloista. Luettelossa on kaikki Suomen tuulivoimayhdistys ry:n ilmoittamat, tuotannossa olevat valmiit tuulivoimapuistot.

Katso myös 
 Tuulivoima Suomessa
 Suomen energiapolitiikka
 Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Lähteet

 Tuulivoimayhdistys

Tuulivoima Suomessa
T
Tuulivoimaloista
Tintti Neuvostojen maassa

Tintti Neuvostojen maassa () on belgialaisen Hergén luoman Tintti-sarjakuvasarjan ensimmäinen albumi. Ensi kerran se nähtiin Le Vingtième Siècle -lehden nuorten liitteessä jatkokertomuksena, jonka ilmestyminen alkoi 10. tammikuuta 1929. Albumi on poliittinen satiiri Neuvostoliiton oloista, bolševismista ja neuvostopropagandan väittämästä tehokkaasta maatalous- ja teollisuustuotannosta. 

Tintti Neuvostojen maassa julkaistiin vuonna 1930 Belgiassa albumina. Vuonna 1936 Belgiassa julkaistiin siihen mennessä ilmestyneet Tintti-tarinat uudelleen albumeina, mutta tästä kirjasta Hergé ei halunnut uusintapainosta, koska piti piirrostyötä liian kehnona. Hän torjui myös toisen maailmansodan aikaan saksalaisen kustantamon pyynnön julkaista albumi Saksassa osana bolševismin vastaista propagandaa.

Hergé ei myöskään sodan jälkeen tehnyt siitä väritettyä ja uudelleenpiirrettyä laitosta toisin kuin muista varhaisista Tintti-albumeista, mukaan lukien rasistiseksi väitetty Tintti Afrikassa, jonka ylilyöntejä pehmennettiin uudisversioissa. Tarina julkaistiin uudelleen 1973 osana Archives Hergé -kirjasarjaa ja albumina vasta 1981,  alkuperäisen version näköispainoksena – mustavalkoisena ja yli 120 sivua pitkänä. Suomeksi tämä albumi julkaistiin vuonna 1986.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Erkki Vettenniemi & Jukka Petäjä: Maailman tunnetuin lehtimies lähti Neuvostojen maahan 75 vuotta sitten. Helsingin Sanomat 10.1.2004.
 Reijo Valta: Tintti Neuvostojen maassa. Pois työpöydältä 28.8.2007.

Tintin seikkailut -sarjakuva-albumit
Vuoden 1930 kirjat
Adrian Newey

Adrian Newey (s. 26. joulukuuta 1958 Stratford-upon-Avon, Englanti, Iso-Britannia) on Formula 1 -sarjassa kilpailevan Red Bull Racing -tallin tekninen johtaja.

Newey on työskennellyt Formula 1- ja IndyCar-sarjoissa menestyksellisesti kilpailuinsinöörinä, aerodynaamikkona ja teknisenä suunnittelijana sekä teknisenä johtajana. Hän suunnitteli muun muassa Williamsin ja McLarenin maailmanmestariautot. McLarenille tullessaan Newey muutti huomattavasti tallin toimintatapoja: Aikoinaan  McLarenilla ajanut Mika Häkkinen totesi vuonna 2012 Monacossa ”Documentary about the F1 Legend” -nimisessä ohjelmassa antamassaan haastattelussa McLarenin autonkehittelystä, että sellainen autonosien kokeillaan tuota ja katsotaan tyyli loppui. Newey teki ensin virtauslaskelmat ja sitten myöhemmin tulokseksi saatu muutos laitettiin autoon; Häkkisen mukaan muutokset toimivat lähes aina. Nyttemmin Adrian Newey työskentelee Red Bull Racingille ja menestys on näyttänyt seuraavan hänen mukanaan kyseiseen talliin. Tästä osoituksena on Red Bull Racing:in valmistajien maailmanmestaruus Formula ykkösissä vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2013.

Aikaisempi elämä 

Newey syntyi Stratford-upon-Avonissa vuonna 1958. Hän opiskeli aerodynamiikkaa ja astronautiikkaa ja valmistui vuonna 1981 Southamptonin yliopistosta . Yliopiston jälkeen Newey liittyi Fittipaldi-F1-talliin. Myöhemmin hän lähti Johnny Cecotton insinööriksi Formula 2 -sarjaan. Neweyn ensimmäinen projekti oli March GTP -auto. Se menestyi, ja March voitti IMSA GTP:n kaksi kertaa.

Vuonna 1983 Newey ryhtyi suunnittelemaan seuraavan vuoden autoa. Auto oli jälleen menestyksellinen. Sillä voitettiin seitsemän kilpailua ja himottu Indy 500.

Muuta 

Adrian Neweyn poika Harrison Newey on kilpa-autoilija.

Adrian Newey on kirjoittanut HarperCollins Publishers Ltd:n kustantaman 400-sivuisen omaelämäkertakirjan How to Build a Car: The Autobiography of the World’s Greatest Formula 1 Designer.

Lähteet 

Formula 1 -tallien työntekijät
Englantilaiset henkilöt
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Collections (Tommi Läntinen)

Collections on Tommi Läntisen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2007. Levy on osa Collections-kokoelmasarjaa.

Kappaleet 
 Rööperin kuu
 Kevät ja minä
 Syvälle sydämeen sattuu
 Rakkauslaulu
 Mitä vaan
 Via Dolorosa
 Villi ja vapaa
 Mä en haluu enää muistaa (- I Don't Wanna Talk About It -)
 Jäin kiinni katseeseen
 Taivaspoika
 Satelliitti
 Uneton (Radio Edit)

Vuoden 2007 kokoelma-albumit
Tommi Läntisen albumit
Lilly Kajanus-Blenner

Lilly Kajanus-Blenner (11. elokuuta 1885 Helsinki – 5. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen harpputaiteilija. Opiskeltuaan ulkomailla hän suoritti harpunsoiton diplomin Pietarissa, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä Jaltan ja Bakun sinfoniaorkestereissa. Hän toimi harpunsoiton opettajana 1918–1950 Helsingin musiikkiopistossa, josta myöhemmin tuli Helsingin konservatorio, mutta hän opetti myös kotipaikkakuntansa Jokelan tiilitehtaan työntekijöiden tyttäriä, joista eräistä tuli ammattimuusikoita. Häntä on pidetty alan pohjoismaisena uranuurtajana.

Kajanus-Blennerille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1957.

Kajanus-Blennerin puoliso oli tanskalaissyntyinen laivanvarustaja ja liikemies, Jokelan Tiilitehtaan omistaja Johannes Blenner. Lilly Kajanus-Blennerin isä oli Helsingin kaupunginorkesterin perustaja, kapellimestari, säveltäjä Robert Kajanus ja äiti Inez Johanna Paulina Bärlund. Hänen sisaruksiaan olivat harpputaiteilija Aino Kajanus-Mangström ja viulisti Kai Kajanus.

Lähteet
 Jokelan Tiilitehdasperinne ry.

Aiheesta muualla 

Pro Finlandia -palkitut
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1963 kuolleet
Suomalaiset harpistit
Mustaluoma

Mustaluoma (myös Kovasluoma tai Kovaasluoma) on Kurikan kaupungin entisen Jalasjärven kunnan lounaisosassa Mäntykankaalla sekä Parkanon ja Karvian pohjoisosissa virtaava luoma. Mustaluoma saa alkunsa Mustajärvestä, Karvian ja Parkanon rajalta, ja se laskee Mustalampeen. Luoma kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen.

Mustaluoma on arvokas pienvesi, sillä siellä elää rapu- ja purotaimenkanta. Luoman ympäristöstä löytyy kovasinkiveä eli fylliittiä.

Luoman perkaus 

Vuosina 1930–1931 Mustaluomaa perattiin hätäaputyönä, sillä noihin aikoihin Suomessa oli pulaa ruoasta ja työstä. Perkaustyöt aloitettiin Rumastakoskesta, josta räjäytettiin kiviä. Samalla koskessa olleen vanhan myllyrakennuksen peruskivet poistettiin. Paikoitellen Mustaluoma kaivettiin kulkemaan kokonaan uutta uomaa pitkin, koska Mustaluoma oli erittäin mutkikas. Mustaluoman perkauksen johdosta Mustalammen pinta laski yli metrillä. Mustaluoman varsien alavat maat voitiin nyt ottaa viljelyskäyttöön, sillä ne eivät enää jääneet kesiksi veden alle. Perkaustöitä valvoi ja työmiehille palkan maksoi laihialainen rakennusmestari Veikkola. Työnjohtajana toimi Jalasjärveltä kotoisin ollut Peurala.

Myllyt ja saha 

Noin vuonna 1860 Mustaluomaan perustettiin mylly. Paikkaa, johon mylly valmistui, alettiin kutsua Myllykoskeksi. Vuodesta 1903 lähtien koskea alettiin kutsua Harjun koskeksi ja myllyä Harjun Sampan myllyksi, sillä Samuel Valentin Harju osti myllyn. Vasta vuonna 1917 myllyyn haettiin perustamislupa. Myllyn toiminta lopetettiin vuosien 1955 ja 1974 välisenä aikana. 

Vuonna 1917 Vaasan lääninhallitus antoi luvan rakentaa mylly Mustaluoman Kovaaskoskeen. Myöhemmin myllyn yhteyteen valmistui myös saha. Myös Mustaluoman Rumassakoskessa oli 1890– ja 1900-lukujen aikana mylly.

Lähteet

Viitteet 

Kurikan joet
Parkanon luonto
Karvian luonto
Kyrönjoen vesistö
Kiviniemen koulu

Kiviniemen koulu on Kellon Kiviniemessä Oulussa sijaitseva peruskoulu. Koululle valmistui uusi koulurakennus vuonna 2012. Vuoden 2013 kuntaliitokseen asti koulun sijantikunta oli Haukipudas. Tuolloin myös luokka-asteiden määrä nostettiin kuuteen, kun aiemmin koulussa oli annettu perusopetusta vain luokka-asteilla 1-3. Koulun rehtorina toimii Seija Ländén.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Koulun kotisivut

Oulun peruskoulut
Kello (kaupunginosa)
Isabella II

Espanjan Isabella II (; 10. lokakuuta 1830 – 10. huhtikuuta 1904) oli Espanjan kuningatar vuosina 1833–1868. Hän eli Espanjan vallankumouksen jälkeen loppuikänsä maanpaossa Pariisissa, ja hänen hautansa on El Escorialissa.

Isabella II:n kahdestatoista lapsesta neljä saavutti aikuisiän.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Espanjan kuninkaalliset
Hallitsevat kuningattaret
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1904 kuolleet
Seaside (Oregon)

Seaside on Tyyneen valtameren rannalla sijaitseva kaupunki Clatsopin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1899. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 5 900. Sen pinta-ala on 10,4 neliökilometriä, josta 10 neliökilometriä on maata ja 0,4 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 590,2 as./km². Kaupungin nimi on peräisin 1870-luvulla rakennetusta lomakeskuksesta.

Kuvia kaupungista

Aiheesta muualla 

 City of Seaside

Oregonin kaupungit