David Reimer

David Reimer (syntyjään Bruce Reimer ja sittemmin Brenda Reimer, 22. elokuuta 1965 Winnipeg, Kanada – 5. toukokuuta 2004 Ottawa, Kanada) oli kanadalainen mies, joka syntyi terveenä ja tavallisena poikana. Seitsemän kuukauden ikäisenä tehdyssä ympärileikkauksessa hänen peniksensä kuitenkin tuhoutui tapaturmaisesti, joten häneltä poistettiin kivekset ja häntä päädyttiin kasvattamaan tyttönä. Tapausta seurannut ja kasvatuksellisen sukupuolen vaihtoa suosittanut psykologi John Money kertoi sukupuolenvaihdoksen onnistuneen ja todistavan, että ihminen muodostaa sukupuoli-identiteettinsä ympäristön perusteella, eikä biologisten tekijöiden kautta.

Biologi ja sukupuolitutkija Milton Diamond kertoi myöhemmin, että murrosiän koittaessa noin 10-vuotiaana Reimer ei enää kyennyt samaistumaan tytöksi, vaan alkoi elää miehenä 15-vuotiaasta lähtien. Reimer julkaisi tarinansa vastustaakseen vastaavia lääketieteen käytäntöjä. 

Reimerin identtinen kaksoisveli sairastui skitsofreniaan ja kuoli lääkkeiden yliannostukseen. Vuonna 2004 Reimer teki itsemurhan ampumalla itseään kärsittyään vuosia vakavasta masennuksesta, rahahuolista ja avioliiton ongelmista.

Elämäkerta

Epäonnistunut ympärileikkaus 
Kaksoset Bruce ja Brian Reimer syntyivät Winnipegissä, Kanadassa elokuussa 1965. Kuuden kuukauden iässä molemmilla pojilla diagnosoitiin esinahan ahtaus. Heidät ohjattiin ympärileikkaukseen seitsemän kuukauden ikäisinä. Urologi suoritti leikkauksen normaalikäytännöstä poiketen käyttämällä kauterisaatiota. Leikkaus ei mennyt lääkärin suunnitelmien mukaan: Brucen penis paloi vahingossa poikki, kun verenvuodon tyrehdyttämiseen tarkoitettu sähköneula lävisti sen. Lääkäri ei päättänyt operoida ollenkaan Briania, jonka esinahan ahtaus vaikutti korjautuvan pian ilman leikkaustakin.

Kivesten poisto 
Reimerin vanhemmat huolestuivat poikansa tulevaisuudesta ja elämässä pärjäämisestä ja ottivat yhteyttä Yhdysvaltain Baltimoressa sijaitsevan Johns Hopkinsin sairaalan psykologian tohtori John Moneylle, joka tunnettiin edelläkävijänä sukupuoli-identiteetin tutkimuksessa, ja erityisesti intersukupuolisuuden asiantuntijana. Money tuki neutraalin sukupuoliroolin teoriaa (), jonka mukaan sukupuoli-identiteetti kehittyy ensisijaisesti ympäristön opettamana varhaisessa lapsuudessa, ja että sitä voidaan muuttaa ohjailemalla yksilön käyttäytymistä. Reimerit olivat nähneet Moneyn haastattelun kanadalaisessa ajankohtaisohjelmassa This Hour Has Seven Days, jossa Money kertoi sukupuolirooliteoriastaan. Hän ja jotkut muut epäselvien sukupuolten lasten tapauksiin perehtyneet lääkärit uskoivat, että penistä ei voi korjata, mutta sen sijaan toimiva vagina voidaan luoda kirurgisesti. Näin Reimeristä voitaisiin saada paremmalla lopputuloksella toiminnallisesti seksuaalisesti kypsä tyttö kuin poika.

Lääkärit vakuuttelivat Reimerin vanhemmille, että sukupuolenvaihdosleikkaus voisi olla Bruce Reimerille paras ratkaisu. 22 kuukauden iässä Reimerin kivekset poistettiin orkiektomiassa, mutta vaginan rakentaminen päätettiin siirtää tulevaisuuteen. Reimerille ei myöskään rakennettu naisen ulkoisia sukuelimiä, vaan hänen hävyssään oli pelkkä virtsaputken suuakko. Reimer ristittiin uudelleen Brendaksi, eikä hänelle kerrottu, mitä oli tapahtunut. Reimerin vanhempia kehotettiin kasvattamaan lapsi tyttönä. Henkinen tuki sukupuolenvaihdokselle ja leikkaukselle tuli John Moneyltä. Money jatkoi Reimerin seuraamista vuosittain kymmenen vuoden ajan konsultoimalla ja seuraamalla lopputulosta. Money oli erityisen kiinnostunut Reimerin tapauksesta, sillä hänellä oli mahdollisuus todistaa omia esityksiään sukupuoli-identiteetin rakentumisesta ympäristön vaikutuksesta. Erityisen ihanteelliseksi tutkimusympäristöksi Bruce Reimer soveltui kaksoisveljensä takia, sillä veljekset jakoivat samat geenit, perheympäristön ja saman kohdunsisäisen ympäristön. Lisäksi Bruce Reimer oli syntynyt täysin normaalisti ja oli ongelmitta tunnistettavissa pojaksi.

Seksuaalinen hyväksikäyttö 
Tohtori Money pakotti kaksoset tekemään "työntäviä liikkeitä" sisältäneitä seksuaalisia harjoitteita, joissa David oli ottava osapuoli. David Reimer on kertonut, että hänen veljensä Brian oli heidän lapsuudessaan usein asettunut asentoon, jossa Brianin jalkoväli oli vasten nelinkontin olleen Brendan takapuolta. Money ohjasi Davidin erilaisiin seksiasentoihin, joissa hänen jalkansa levisivät Brianin kasvojen edessä. Money myös pakotti lapset riisuutumaan ja osallistumaan alapään tutkimiseen sekä esitti lapsipornografisia valokuvia. Money perusteli lapsuudenaikaisten seksuaalissävytteisten leikkien olevan tärkeitä aikuisen sukupuoli-identiteetin muotoutumisprosessille.

Vuosia sitten Money kertoi Reimerin tapauksesta "John/Joan tapauksena" onnistuneena naisellisen sukupuoliroolin kehittymisenä ja piti tapausta perusteluna sukupuolenvaihdosleikkaukseen ja kirurgisiin rekonstruktioihin jopa ei-intersukupuolisissa tapauksissa. Money on vertaillut lasten käyttäytymistä ja korostanut sukupuolten rajaa: "Tämän lapsen käyttäytyminen on niin puhtaan tyttömäistä ja niin erilaista kuin hänen kaksosveljensä poikamaiset tavat." Moneyn laboratoriossa työskennellyt entinen opiskelija on todennut muistiinpanoissaan, että kerran vuodessa olleiden kontrollointikäyntien aikana Reimerin vanhemmat valehtelivat rutiininomaisesti prosessin onnistumisesta. Kaksoisveli Brianille kehittyi myöhemmin skitsofrenia.

Hoitokäyntien loppuminen 
David Reimer oli kokenut Baltimoren hoitokäynnit enemmän traumaattisina kuin terapeuttisina. Perhe lopetti käynnit, kun Money alkoi painostamaan perhettä suostumaan leikkaukseen, jossa Brendalle olisi rakennettu emätin. Estrogeeni oli aiheuttanut murrosiän aikaisen rintojen kehittymisen. Kun yhteydenpito ja perhevierailut loppuivat, John Money ei enää julkaissut mitään aiheeseen liittyvää, mikä tulkittiin tutkijapiireissä kokeen epäonnistumiseksi.

Hoidon seuraukset 
John Colapinton tukemana Reimer kuvasi kokemuksiaan kaksi vuosikymmentä myöhemmin: Moneyn näkemyksestä poiketen hän ei ollut pitänyt itseään missään vaiheessa tyttönä, vaikka kulki mekossa ja vaikka hänelle annetut hormonit olivat kasvattaneet hänelle rinnat. Reimer oli ikätoveriensa hyljeksimä ja kiusaama. Ennen 13-vuotispäiväänsä Reimer oli harkinnut itsemurhaa ja kokenut masennuksen. Hän kertoi vanhemmilleen, että voisi tehdä itsemurhan jos he vievät hänet taas John Moneyn katsottavaksi. 

Vuonna 1980 Reimerin vanhemmat kertoivat joidenkin endokrinologien ja psykiatrien kannustamana lapselleen totuuden sukupuolenvaihdoksesta. Reimer alkoi käyttää itsestään nimeä David 14-vuotiaana. 

Vuonna 1987 Reimerin rinnat poistettiin ja hänelle tehtiin kaksi leikkausta uuden peniksen rakentamiseksi. Reimer alkoi myös käyttää testosteronia. Hän avioitui Jane Fontainen kanssa 22. syyskuuta 1990 ja tuli isäpuoleksi Fontainen kolmelle lapselle.

Tapaus sai kansainvälistä huomiota vuonna 1997, kun biologi ja sukupuolitutkija Milton Diamond julkaisi Reimerin tarinasta artikkelin eräässä lääkärilehdessä. Reimer ei ollut ensin halukas julkaisemaan artikkelia, mutta suostui kuultuaan, miten laaja vaikutus sillä voisi olla muiden intersukupuolisten lasten kohtaloon. Reimer ja John Colapinto julkaisivat myös laajalti levinneen ja puhuttelevan tilinteon Rolling Stone -aikakauslehdessä joulukuussa 1997. Lisäksi he käsittelevät tarinaa yksityiskohtaisemmin kirjassaan As Nature Made Him: The Boy Who Was Raised as a Girl ().

Kuolema
Elinikäisen vaikean suhteensa vanhempiinsa lisäksi Reimer oli työtön, ja hän kävi läpi veljensä Brianin kuolemaa tämän kuoltua masennuslääkkeiden yliannostukseen 1. heinäkuuta 2002. Reimerin vaimo Jane Fontaine ilmoitti 2. toukokuuta 2004 haluavansa erota. Reimer ajoi 4. toukokuuta 2004 ruokakaupan pysäköintialueelle ja teki itsemurhan ampumalla itseään katkaistulla haulikolla päähän. Hän oli kuollessaan 38-vuotias.

Yhteiskunnallinen perintö
Ensimmäiset kolmekymmentä vuotta tohtori Moneyn alkukertomuksen jälkeen sukupuolenvaihdoksen uskottiin onnistuneen. Moneyn näkemys sukupuoliroolin muokattavuudesta tuli vallitsevaksi näkemykseksi lääkäreiden keskuudessa. Tämän seurauksena pienten lasten sukupuolenkorjausleikkausten määrä kasvoi voimakkaasti ensin Yhdysvalloissa, mutta sitten myös muualla, kuten Suomessa. Sitä vastoin taas Reimerin kertomus ja sitä seurannut kirja ovat vaikuttanut useisiin lääketieteen käytäntöihin ja jopa vallitsevaan käsitykseen sukupuolen biologiasta vähentäen sukupuolenvaihdoksia ja leikkauksia erityisesti yksiselitteisille XY-kromosomin poikavauvoille mikropeniksen, erilaisten muiden harvinaisten synnynnäisten epämuodostumien tai peniksen varhaislapsuudessa menettämisen vuoksi.

Colapinton kirja kuvaa epämiellyttävät lapsuuden terapiaistunnot sekä Moneyn liioittelevat ja jopa vääristellyt lausunnot toimenpiteen onnistumisesta. Moneyn puolustajat ovat ehdottaneet, että jotkut väitteet terapiaistunnoista voisivat johtua valemuistisyndroomasta ja perheen epärehellisistä kertomuksista kontrollikäyntien yhteydessä. Tapausta on käsitellyt myös Judith Butler vuonna 2004 julkaisemassa teoksessaan Undoing Gender (Sukupuolen perikato), jossa tarkastellaan sukupuoliroolia, sukupuolta, psykoanalyysia ja intersukupuolisten ihmisten lääketieteellistä hoitoa. Reimerin tapausta on tarkasteltu Butlerin performatiivisuuden teoriassa, jossa hän alun perin tutki sukupuoliroolihäiriötä.

Tapaus populaarikulttuurissa 
 Televisiosarjan Kova laki: Rikollinen mieli kuudennen tuotantokauden jakso "Identity" (2005) perustuu David ja Brian Reimerin elämään ja Moneyn hoitoihin.
 Televisiosarjan Chicagon lääkärit kuudennen tuotantokauden jakso "Boys Will Be Girls" (2000) perustuu Reimerin elämään ja lasten oikeuteen kieltäytyä sukupuolenvaihdosleikkauksista.
 BBC:n dokumenttisarja Horizonin jaksot "The Boy who was Turned into a Girl" (2000) ja "Dr. Money and the Boy with No Penis" (2004) perustuvat David Reimerin elämään.

Katso myös 
 Intersukupuolisuus
 Transsukupuolisuus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Dr. Money And The Boy With No Penis
 
 Case Study: John/Joan - The Boy Who Was Raised as a Girl (BBC:n Mind Changers radio-ohjelma, 18 Aug 2010)  (bbc.co.uk)

Kanadalaiset henkilöt
Tieteellisen mielenkiinnon kohteena olevat henkilöt
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1965 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet