joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pedro Contreras

Pedro Contreras González (s. 7. tammikuuta 1972 Madrid, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapallomaalivahti.

Seurajoukkueura 
Contreras on Real Madridin kasvatti. Hän oli mukana voittamassa Mestarien liigaa kaudella 1997–1998, vaikkakaan ei itse pelannut minuuttiakaan turnauksessa. Hän pelasi neljän kauden ajan Real Madridin reservijoukkueessa ja ensimmäiset ottelunsa edustusjoukkueessa hän pelasi kaudella 1998–1999. Kauden 1996–1997 Contreras pelasi lainalla Rayo Vallecanossa.

Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Málagaan. Hän oli neljän pelaamansa kauden aikana joukkueen kiistaton ykkösvahti ja jäi paitsi ainoastaan kuudesta sarjaottelusta vuosina 1999–2003.

Vuonna 2003 hän teki sopimuksen sevillalaisseura Betisin kanssa. Contreras pelasi ensimmäisen kautensa aikana joukkueessa 22 ottelua, mutta seuraavalla kaudella hänelle ei otteluita kertynyt kesällä 2004 hankitun Toni Doblasin vietyä ykkösvahdin paikan. Kaudella 2005–2006 hän pelasi otteluita sekä Mestarien liigassa että UEFA Cupissa ja piti muun muassa englantilaista Chelseaa vastaan maalinsa puhtaana.

Kaudeksi 2007–2008 Contreras siirtyi lainasopimuksella Cádiziin, jossa hän pelasi 36 ottelua. Hänet vapautettiin sopimuksestaan kesällä 2008 ja samalla hän päätti pelaajauransa.

Maajoukkueura 
Contreras toimi Espanjan maajoukkueen kolmosvahtina vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Hän pelasi uransa ainoan maaottelun 16. lokakuuta 2002 ystävyysottelussa Paraguayta vastaan.

Aiheesta muualla 
 Tilastot BDFutbol -sivustolla 
 Maajoukkuetilastot Fútbol en la Red -sivustolla 

Espanjalaiset jalkapallomaalivahdit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Kylkilampi

Kylkilampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva lampi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Juorkunan ja Ylikiimingin välillä, noin seitsemän kilometriä Hillatie-nimisen metsäautotien ja Olvasjärventien risteyksestä länteen tien pohjoispuolella. Lampi on lähellä Kivi-Sorsuaa, josta  lähtee myös Kylkilammen laskujoki, Ylioja -niminen pieni joki Saari-Sorsuaan ja sieltä edelleen Sorsuanojaa myöten Nuorittajokeen Pudasjärvellä. Järvi on matala ja tummavetinen ja varsinkin pohjois- ja länsirannaltaan suota. Lammen pohjoispäässä Yliojan rannalla on metsästyskäyttöön rakennettu maja.

Kiiminkijoen vesistö
Utajärven järvet
Morris LRC

Morris LRC () oli Morris Motor Companyn valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Morris Motor Company valmisti ajoneuvoa noin 2 200 kappaletta vuosina 1940 - 1944. Britannian armeija käytti Morris LRC:tä lähinnä tiedustelutehtävissä ja RAF Regimentin kalustossa lentokenttien suojeluun Afrikassa, Italiassa sekä Pohjois-Euroopassa. Brittiarmeijan lisäksi pieni määrä ajoneuvoja oli puolalaisten joukkojen käytössä.

Morris LRC:n sisätilaratkaisu oli erilainen kuin muissa saman ajan panssariautoissa. Miehistö istui ajoneuvossa vierekkäin niin että ajoneuvon kuljettaja istui keskellä ja ampujat kuljettajan kummallakin puolella. Morris LRC:n pääase oli Boys-panssarintorjuntakivääri ja lisäksi ajoneuvo oli varustettu Bren-konekiväärillä. Tavallisen mallin lisäksi ajoneuvosta valmistettiin aseistamaton tulenjohtoversio.

Mallit 
Morris LRC:tä valmistettiin kaikkiaan viitenä erilaisena mallina:

Mk I - alkuperäinen malli.
Mk I OP - aseistamaton tulenjohtomalli. Ajoneuvo oli varustettu kahdella etäisyydenmittauslaitteella.
Mk II - nelivedolla varustettu malli.
Morris Experimental Tank - kahdella tykkitornilla varustettu koemalli joka ei päätynyt varsinaiseen tuotantoon.
Firefly - koemalli joka oli varustettu panssarintorjuntatykillä.

Kuvagalleria

Yhdistyneen kuningaskunnan panssariautot
Toisen maailmansodan panssariautot
Georges Sorel

Georges Eugène Sorel (2. marraskuuta 1847 Cherbourg – 29. elokuuta 1922 Boulogne-Billancourt) oli ranskalainen filosofi ja politiikan teoreetikko. Hänet tunnetaan muun muassa vallankumouksellisen syndikalismin ajatuksistaan. Hän oli myös tunnettu marxilaisuuden kriitikko. 

Yksi hänen työnsä kestävimpiä perintöjä on myytin käsite, joka on vaikuttanut niin Mussolinin poliittiseen toimintaan kuin Roland Barthesin poliittiseen teoriaan. Hänen käsityksensä myyttien voimasta ihmisten elämässä inspiroi marxisteja ja fasisteja ja hän myös puolusti väkivaltaa poliittisena metodina. . Sorel oli kiinnostunut ihmisen irrationaalisesta ja intuitiivisesta puolesta. Hänet lasketaan tuolloin vaikuttaneeseen järjen kaikkivoipuutta ja positivismia vastaan suunnattuun "anti-intellektuaaliseen" intellektuellien vallankumoukseen. Hän kritisoi voimakkaasti mm. Ernest Renanin teoriota inhimillisen toiminnan laskennallisesta intressipohjaisuudesta. 

Sorelin poliittiset kannat vaihtelivat sosialismista syndikalismiin ja nationalismista kommunismiin; hän uskoi vahvasti esim. Leninin bolševismiin ennen kuolemaansa 1922. Hänen päätyönään voidaan pitää Réflexions sur la violence -teosta, jossa esitellään 'puhdas' ja eettinen väkivallan muoto, joka ei ole sama asia kuin kapitalistisen sortovallan katkeruuteen ja kostoon pohjautuva väkivalta. Teoksessa hän yrittää konstruoida proletariaatille ihmisen intuitiivisuuteen ja impulsiivisuuteen vetoavaa yleislakon myyttiä, joka on suunnattu erityisesti reformistisosialistien ja überkonservatiivien epäpyhää ja passivoivaa vaikutusta vastaan. Sorel kannatti nietzscheläistä vitaalisuutta ja vallanhalua, ja katsoi että väkivalta on joskus uljas todiste yksilönvapaudesta. Proletariaatin terveen väkivaltainen toiminta aktivoisi hänen mukaansa myös porvaristoa muuhun kuin hitaasti vetäytyvään sovinnaisuuteen.

Teokset
 Contribution à l'étude profane de la Bible (1889)
 Le Procès de Socrate, Examen critique des thèses socratiques (1889)
 Questions de morale (1900)
 La Ruine du monde antique: Conception matérialiste de l'histoire (1902)
 Introduction à l'économie moderne (1903)
 La crise de la pensée catholique (1903)
 Le Système historique de Renan (1905–1906)
 Les préoccupations métaphysiques des physiciens modernes (1907)
 La Décomposition du Marxisme (1908)
 Les illusions du progrès (1908)
 Réflexions sur la violence (1908)
 La révolution dreyfusienne (1909)
 Matériaux d'une théorie du prolétariat (1919)
 De l'utilité du pragmatisme (1921)
 Lettres à Paul Delesalle 1914-1921 (1947)
 D'Aristotle à Marx (L'Ancienne et la nouvelle métaphysique) (Marcel Rivière, 1935)

Lähteet

Aiheesta muualla
 Mark Antlift, Bad Anarchism: Aestheticized Mythmaking and the Legacy of Georges Sorel, Anarchist Developments in Cultural Studies, Art & Anarchy, 2011.2, viitattu 4.4.2019

Ranskalaiset filosofit
Yhteiskuntatieteilijät
Vuonna 1847 syntyneet
Vuonna 1922 kuolleet
Muistisairaus

Muistisairaus on ihmisellä esiintyvä muistamista vaikeuttava sairaus. Kun muistihäiriöt ovat jatkuvia eikä enää selviydy kunnolla itsenäisesti arkipäivän toimista, kysymyksessä saattaa olla jokin muistisairaus. Muistisairaudet voidaan jaotella ohimeneviin, parannettaviin, pysyviä jälkitiloja jättäviin tai eteneviin muistisairauksiin.  

Monet tekijät vaikuttavat uuden oppimiseen ja muistin toimintaan. Esimerkiksi stressi, uupumus, univaje, runsas alkoholin käyttö ja sairaudet, kuten kilpirauhasen vajaatoiminta, epilepsia, masennus tai skitsofrenia, voivat heikentää muistin toimintaa.  Yleisimmät dementiaoireita aiheuttavat etenevät muistisairaudet ovat Alzheimerin tauti (noin 60–70 %), verisuoniperäinen muistisairaus (noin 15–20 %), Lewyn kappale -tauti ja otsalohkorappeumasta johtuva muistisairaus. 

Muistin vaikeudet ovat yleisiä, eivätkä ne suinkaan aina merkitse etenevää muistisairautta. Toimintakykyä haittaava ja itseä tai omaisia huolestuttava muistihäiriö on kuitenkin syytä aina selvittää hakeutumalla tutkimuksiin. Mitä varhaisemmassa vaiheessa ongelmiin puututaan, sitä parempia ovat hoitotulokset.

Yleisyys
On arvioitu, että Suomessa lievää muistisairautta sairastaisi noin 35 000 ihmistä. Keskivaikeaa tai vaikeaa muistisairautta puolestaan potisi osapuilleen 85 000 ihmistä. Arvioidaan, että vuonna 2015 syntyneistä syntyneistä tytöistä 40 prosenttia ja pojista 30 prosenttia tulee ikääntyessään sairastumaan muistisairauteen.

Ehkäisy 
Joka kolmas muistisairaus olisi ehkäistävissä. Tässä keskeisessä osassa ovat yhdeksän eri seikkaa. Ensinnäkin, lapsuudessa ja nuoruudessa olisi tärkeää pysyä koulutuksessa ainakin 15 ikävuoteen asti. Mikäli toisen asteen koulutus jää käymättä, aivoihin kehittyy vähemmän kognitiivista reserviä, joka vahvistaa aivojen verkostoja. Vahva verkosto puolestaan ehkäisee muistisairauden kehittymistä. 

Myöhemmin elämässä tulisi harrastaa mieltä virkistäviä asioita, kuten lukemista, vapaaehtoistyötä tai pelaamista. Vilkas sosiaalinen elämä sekä elokuvissa, ravintoloissa ja urheilutapahtumissa käyminen ehkäisevät myös sairastumista.

Muistisairauden puhkeamisen ehkäisemiseksi kuulon suojeleminen on tärkeää keski-iässä. Kuuleminenkin rakentaa kognitiivista reserviä, jota huono kuulo voi puolestaan vähentää.

Keski-iässä muistisairauden riskiä nostavat ylipaino, korkea verenpaine ja kuulon heikkeneminen. Eläkeiässä niin tekevät tupakointi, masennukseen ja diabetekseen sairastuminen sekä yksinäisyys tai eristäytyminen. Liikunta ja sosiaalinen aktiivisuus puolestaan vähentävät vaaraa.

Lähteet
 Muisti ja muistisairaudet / Muistiliitto 
 Terveyskirjasto

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Tupakointi sekä keuhko- ja sydänsairaudet altistavat muistisairauksille 

sairaudet
Avoin oppimisympäristö

Avoin oppimisympäristö tarkoittaa oppimisympäristöä, jossa pyritään saamaan aikaan optimaalinen joustavuus ajan, paikan, menetelmien, toteutustapojen ja oppimissisältöjen suhteen. Perusperiaate on, että opiskelu muuttuu opiskelijakeskeiseksi perinteisen opettaja- ja oppilaitoskeskeisyyden sijasta. Perinteisempää, koulumaista oppimisympäristöä kutsutaan suljetuksi. Avoin oppimisympäristö on kuitenkin käsitteenä hyvin laaja. Siihen liitetään fyysisten ja virtuaalisten tilojen lisäksi myös teknologia, sosiaalinen ympäristö, verkostot ja mentaalinen ilmapiiri. Kaikki nämä nähdään tekijöinä, jotka vaikuttavat oppijan motivaatioon ja aktiivisuuteen. 

Virtuaalinen oppimisympäristö eli oppimisalusta ei sellaisenaan takaa oppimisen avoimuutta ja kontekstuaalisuutta. Oppimisalusta voi vapauttaa ajasta ja paikasta ollen samalla suljettu muiden tekijöiden suhteen. Uusi teknologia kuitenkin mahdollistaa oikein käytettynä oppimisympäristöjen optimaalisen avoimuuden, ja ratkaisee myös monia käytännön didaktisia haasteita (esim. keskusteluryhmien mahdollistama yhteistoiminnallinen ryhmässä oppiminen ajasta ja paikasta riippumatta).

Lähteet

Opetus
Ravintola Wanha Laamanni

Ravintola Wanha laamanni on vuodesta 1978 toiminut Porvoon vanhan kaupungin keskellä, keskiaikaisen tuomiokirkon kupeessa sijaitsevassa 1700-luvun hirsirakennukssessa.

Kaksikerroksisessa ravintolassa on 70 asiakaspaikkaa sisätiloissa ja 80 paikkaa kattoterassilla.

Tontin historiaa
Varhaisin säilynyt kiinteistön rakennuspaikkaan, tonttiin ja rakennuksiin liittyvä tieto on vuodelta 1657, jolloin porvari Erich Kårtson osti tontin. Kuitenkin jo useita vuosisatoja aikaisemmin Porvoon kirkon ympärillä oli asutusta. Vuoden 1696 tonttikirjan mukaan tontinomistajia ovat tuolloin Mattz Bonde ja hänen lankonsa Mattz Bijstock sekä Jören Lambertzs.

Nälkävuosien (1696–1697), Porvoon hävityksen (1708) ja isonvihan (1713–1721) ajoista, jolloin kaupunki oli useita vuosia autiona, ei ole paljon tietoa. Luettelo porvariston tonteista vuodelta 1726 kertoo tontin siirtyneen sorvari Jonas Saxberille ja kappalainen Paul Krogiukselle. Edellisen tontille oli pystytetty tupa vuonna 1711 nykyisen ravintolan tienoille sekä sodan päätyttyä myös vanha aitta ja kamari. Jälkimmäisen tontille, joka oli autio vuoteen 1724, oli rakennettu yksi rakennus, joka käsitti kaksi kamaria, keittiön, aitan sekä saman katon alla navetan ja tallin.

Porvoon palon (1760) jälkeen joutui tulipalossa palanut tontti Orraeus-suvun haltuun, mutta tontille rakennettiin ensimmäinen rakennus vasta vuonna 1780, kun pormestari ja laamanni Anders Orraeus rakensivat päärakennuksen Kirkkotorin varteen. Rakennuksessa kokoontui Porvoon valtiopäivillä 1809 talonpoikaissääty. Samassa yhteydessä rakennettiin päärakennuksen jatkeeksi talli, tunkiosuoja ja navetta. Näissä tiloissa, jotka on korjattu ravintolan aputiloiksi, sijaitsee keittiö ja sosiaalitilat. Vuonna 1790 rakennettiin Wuorikadun varteen aitta- ja asuinrakennus, joihin tiloihin on nyt sijoitettu ravintolasalit.

1800-luvun alkupuolella kun laamanni Orraeus siirtyi Turkuun, joutui tontti ja kiinteistö tullivirkailija Peronin haltuun. 1840-luvulla omistajana esiintyy kelloseppä Wikman, sekä tämän vuosisadan alusta kauppias F. W. Forsman. Vuodesta 1908 lähtien on tontin ja kiinteistön omistanut Berglöf-Hornamo-suku, nyt jo kolmannessa polvessa. Aina vuoteen 1972 saakka tontilla sijaitsi Berglöfien kivenhakkaamo. Vuosina 1977 - 78 korjatussa kiinteistössä aloittivat ravintolatoiminnan Ritva ja Pekka Hornamo. Vuodesta 2003 lähtien ravintolatoimintaa ovat harjoittaneet Matti Jussila ja Kari Jalava.

Palkintoja
Wanha Laamanni on saanut tunnustusta seuraavasti:

 Ravintola-alan Oscar 2010
 Suomen 50 parasta ravintolaa -listalla 2010, sija 36
 Suomen 40 parasta viiniravintolaa -listalle 2009
 Suomen 50 parasta ravintolaa -listalle 2009, sija 44
 Suomen 50 parasta ravintolaa -listalle 2005, sija 33

Vanhan kaupungin säätiö palkitsi Wanhan Laamannin vuonna 2009 Vanhan Porvoon ruoka- ja viinikulttuurin vaalimisesta ja kehittämisestä.

Wanha Laamanni
Porvoo
Toimijuus

Toimijuus (engl. human agency) tarkoittaa yhteisöllisessä toiminnassa syntyvää yksilön identiteettiin ja kulttuurisiin malleihin perustuvaa toimintavalmiutta. Toimijuutta voi olla sekä yksilöillä että yhteisöillä.

Tahtoa toimia aktiivisesti, kokea ja olla olemassa kutsutaan toimijuudeksi. Toimijuuden käsitteeseen liitetään usein käsitteitä kuten aktiivisuus, intentionaalisuus, osallisuus, vaikutus- ja valinnanmahdollisuus, vapaaehtoisuus sekä taito ja voima valita itse toimintatavat.

Lähteet

Yhteiskuntafilosofia
Toimijalähtöinen oppiminen

Toimijalähtöinen oppiminen tarkoittaa toimijuutta edistävää pedagogista mallia. Toimijuuden edistämisen katsotaan auttavan siirtovaikutuksen luomisessa sekä sitoutumisessa opiskeluihin. Puhutaan myös osallistavasta oppimisesta. Tutkiva oppiminen on esimerkki toimijalähtöisestä opetusmenetelmästä.

Lähteet
 

Pedagogiset mallit
Triathlon kesäolympialaisissa 2004

Vuoden 2004 kesäolympialaisten triathlon järjestettiin 25. – 26. elokuuta 2004 Vouliagmeni Olympic Centressä Ateenassa. Tämä oli toinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelamassa. Mukana oli sata osallistujaa (50 miestä ja naista) 33 eri maasta.

Matkat olivat:
1 500 metrin uinti
40 kilometrin pyöräily
10 kilometrin juoksu

Mitalistit

Mitalitaulukko

Triathlon olympialaisissa
Kesäolympialaiset 2004
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004

Vuoden 2004 olympialaisten uimahypyt järjestettiin Olympic Aquatic Centressä, Ateenassa, 20.–28. elokuuta. Parikilpailut käytiin 14. ja 16. elokuuta. Miehissä ja naisissa kilpailtiin molemmissa neljässä lajissa. Uimahyppyihin osallistui yhteensä 125 urheilijaa 30 eri maasta.

Mitalistit

Miehet

Naiset

Mitalitaulukko

Lähteet

Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004
Weera

Weera (oikealta nimeltään Veera-Elina Suonmaa, s. 1984 Joensuu) on liperiläinen laulaja, joka esittää suomenkielistä pop-musiikkia. Veera on syntynyt Joensuussa mutta on asunut Liperissä kunnes oli päättänyt muuttaa takaisin synnyinkaupunkiinsa. Veera työskentelee laulajana, juontajana sekä kosmeteologina.

Ura 

Musiikki on ollut Weeralle pienestä asti hyvin tärkeä osa elämää. Vuodesta 2005 asti hänellä ollut haavena musiikkiura sekä tehdä oma levy, johon monen mutkan jälkeen tuli mahdollisuus 2010. Esikoisalbumin julkaisuajankohta oli keväällä 2010 ja ensimmäinen radiosingle soikin jo eri kanavilla täyttä häkää. Veera oli mukana New Wawe-laulukilpailussa vuonna 2009.

Esikoislevyn materiaali on suomeksi laulettua, vahvasti kitarapainotteista Pop/Rockia hieman retrohengessä. Soittajakaarti koostui jo ennaltaan vahvoista nimistä joista mainittakoon mm. Eläkeläisistä tuttu Ema Hurskainen, Neljän Ruusun Lade Laakkonen ja kitaroissa Matti Härkönen sekä Tuomas Ryhänen. 

Weera-levyn kappaleet ovat pääosin Weeran taustavoimien kuten mm. Jari Uutelan sekä Toni Kortelaisen säveltämiä ja sanoittamia Weeran osallistuen läheisesti kappaleiden tekoon.
Tuottajina albumilla toimivat Stella yhtyeestäkin tuttu Heikki Marttila sekä studioguru Rauno Paananen. Esikoisalbumi julkaistiin 2010 Hytinä-levyjen kautta. 

Livekokoonpanossa esikoisalbumilla soitti Joensuun seudulta löytyvät aiemmin Neljässä Ruusussa vaikuttanut Lade Laakkonen (basso),  Tuomas Ryhänen (kitara), Aino Heikura (Koskettimet) ja Tuomas Martikainen (rummut).

Veera kilpaili The Voice of Finlandin 1. tuotantokaudella nimellä Weera Suonmaa.

Tällä hetkellä Veera pitää taukoa musiikkiurasta, toinen levy oli suunnitteilla. Weera on käynnistänyt oman videoprojektin sekä Youtubessa että Kieku-palvelussa.

Yksityiselämä 
Veera osallistui vuonna 2008 Karjalan Neito-kisaan. Lisäksi hänellä on oli kauneushoitola  kunnes hän päätti myydä yrityksensä keskittyäkseen kotiäitinä olemiseen lapsen syntymän jälkeen.

Diskografia

Albumit 
 Weera (Hytinä-levyt 2010)

Singlet 
 Sanattomat katseet/Kylmät kädet (Hytinä-levyt 2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Myspace - Veera 
 Päivän pimu laulaja Veera-Elina Suonmaa
 Weera Facebookissa

Suomalaiset poplaulajat
Suomalaiset laulaja-lauluntekijät
Lamotrigiini

Lamotrigiini (kauppanimellä Lamictal) on lääke, jota käytetään erilaisten epilepsiamuotojen hoitoon aikuisilla ja lapsilla. Lääkettä käytetään myös kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön liittyvien masennusjaksojen estoon yli 18-vuotiailla.

Tarkkaa mekanismia ei tunneta, miten lamotrigiini ehkäisee epilepsiakohtauksia ja kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön liittyviä masennusjaksoja.

Epileptinen kohtaus aiheutuu, kun aivojen normaali sähköinen toiminta häiriintyy. Hermosolujen väliset impulssit välittyvät kemiallisten aineiden, esim. glutamaatin, välityksellä. Lamotrigiini  estää glutamaatin vapautumista, ja tämä voi olla mekanismi, millä lääke estää epileptiset kohtaukset.

Lamotrigiini on fenyylitriatsiinijohdoksiin kuuluva epilepsialääke, jonka vaikutusmekanismi on kiihottavien aminohappojen, varsinkin glutamiinihapon, vapautumisen esto.

Lamotrigiini imeytyy suun kautta annettuna hyvin, ja sen hyötyosuus on keskimäärin 98 prosenttia. Sen huippupitoisuus plasmassa saavutetaan 2,2 ± 1,2 tunnissa. Se sitoutuu plasman proteiineihin 55 prosenttisesti. Jakautumistila on pieni. Puoliintumisaika vaihtelee välillä 24–35 tuntia. Valproaatti lisää puoliintumisajan jopa 70 tuntiin. Sen sijaan karbamatsepiini, fenytoiini, primidoni ja fenobarbitaali vähentävät puoliintumisajan noin 15 tuntiin. Lamotrigiini metaboloituu maksassa N-glukuronidiksi, jona lääke erittyy virtsaan 65 prosenttisesti. Muuttumattomana virtsaan erittyy noin 10 prosenttia.

Lamotrigiini ei vaikuttane merkittävästi muiden epilepsialääkkeiden kinetiikkaan. Maksan ja munuaisten toiminnan heikkeneminen pienentää puhdistumaa ja pidentää puoliintumisaikaa. Iällä ei ole suurta merkitystä puhdistumaan.

Lamotrigiinin sulamispiste on 177–181 °C.

Lähteet
www.yml.fi

Aiheesta muualla 
PubChem: Lamotrigine 
DrugBank: Lamotrigine 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lamotrigine 
ChemBlink: Lamotrigine 

Antikonvulsantit
WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mielialan tasaajat
Chelsea Bridge

Chelsea Bridge on Lontoossa sijaitseva, Thames-joen ylittävä riippusilta, joka yhdistää Chelsean ja Battersean kaupunginosat. Nykyinen silta avattiin vuonna 1937. Sen materiaalit tulivat Brittiläisen imperiumin eri osista: teräs Skotlannista ja Yorkshirestä, graniitti Aberdeenistä ja Cornwallista ja alkuperäinen asfaltti Trinidadista.

Chelsea Bridge on 25 metriä pitkä riippusilta, jonka kokonaispituus 212,7 m koostuu 107,3 metrin keskiosasta ja 52,4 metrin päätyosista. Silta on jaettu kuuteen ajokaistaan.

Samalle paikalle valmistui ensimmäinen silta vuonna 1858. Sen rakennustöiden yhteydessä joenpohjasta löytyi suuri määrä kelttiläisiä ja roomalaisaikaisia esineitä. Julius Caesarin on arveltu ylittäneen joen tästä kohtaa.

Chelsea Bridge on suojeltu rakennelma vuodesta 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grade II -luokan rakennukset Kensington and Chelseassa
Wandsworthin rakennukset ja rakennelmat
Riippusillat
Lontoon sillat
Tieliikennesillat
Lush Life

”Lush Life” on Billy Strayhornin säveltämä ja sanoittama jazzstandardi. Strayhorn alkoi säveltää kappaletta jo teini-ikäisenä vuonna 1933, ja sai pianistin paikan Duke Ellingtonin orkesterissa esiteltyään kappaleen tälle vuonna 1939. Toinen asiaan vaikuttanut Strayhornin sävellys oli ”Something to Live For”. Ensimmäinen ”Lush Lifen” levytys on marraskuulta 1948 Carnegie Hallissa pidetystä konsertista, jossa Strayhorn säesti pianolla laulaja Kay Davisia. Ellington ei itse pitänyt kappaleen esittämisestä, ja live-esityksissä pianistina toimi aina Strayhorn.

Pianisti ja laulaja Nat King Cole teki kappaleesta hittiversion, ja Johnny Hartman lauloi menestyneen version vuonna 1963 John Coltranen kanssa nauhoittamalleen albumille John Coltrane and Johnny Hartman. Lisäksi kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Harry James, Sarah Vaughan, Ella Fitzgerald ja Stan Getz.

Lähteet 

Vuoden 1948 kappaleet
Billy Strayhornin säveltämät kappaleet
Jazzkappaleet
Jazzstandardit
Gran Turismo (autotyyppi)

Gran Turismo (GT) -autotyyppi on nopea ja urheilullinen henkilöauto, jonka mukavuuksista ei ole tingitty sporttisuuden tai nopeuden vuoksi, vaan GT-auto on miellyttävä myös pidemmässä matka-ajossa.

Tyypillinen korimalli on 2- tai 2+2 paikkainen coupe, myös avoautoversio löytyy usein valmistajien mallivalikoimasta.

Muotokieli 
GT-autojen perinteiseen muotokieleen kuuluvat muun muassa kaksiovinen korityyppi, pitkä konepelti, loiva takaikkuna ja pitkä takakontti. Muotoilu painottaa tyyliä ohi käytännöllisyyden. Tämän seurauksena GT-autojen takaistuintilat ovat usein vaatimattomat.

Moottorit 
GT-autojen moottorit ovat tyypillisesti tehokkaita ja käyntiominaisuuksiltaan sivistyneitä vapaastihengittäviä (ahtamaton) nelitahtisia bensiinimoottoreita. V8-moottori on suosittu valinta GT-autojen moottorina tarjoten korkean huipputehon, mutta ennen kaikkea hienostuneen luonteen ja murean äänimaailman. Hyötysuhteeltaan edistyneemmät ahdetut, mutta iskutilavuudeltaan pienemmät voimanlähteet eivät kuulu perinteiseen GT-henkeen äkkiväärän tehon- ja väännönannostelunsa johdosta, vaikka suoritusarvot olisivatkin riittävät. Ahtotekniikan kehittyminen on tosin tuonut viime vuosina tähän muutosta.

Sisustus ja tilat 
GT-autojen sisustuksen pintamateriaalit ovat korkealuokkaisia (usein nahkaa, jalopuuta ja metallia), äänieristys on tehokas ja äänentoistojärjestelmä korkealuokkainen. GT-autot ovat suhteellisen leveitä ja pitkiä, jotta matkustusmukavuus saataisiin maksimoitua ja matkatavarat mahdutettua. Jalkatilat ovat perheautoa paremmat ja penkit leveämmät. Edellämainituista laatu- ja mukavuusvaatimuksista johtuen Gran Turismot ovat suhteellisen painavia, tyypillisesti yli 1800 kiloa.

Erot urheiluautoihin 
Gran Turismo ei ole  urheiluauto, vaan matka-ajoon suunniteltu urheilullinen auto.

Urheiluautojen suunnitteluperiaatteita ohjaa perinteisesti tavoite maksimaaliseen suorituskykyyn minimoimalla massan ja tehon suhde (kg/kW) mahdollisimman pienellä liikutettavalla massalla mukavuuden kustannuksella.

GT-autossa taas mukavuudesta ei ole tingitty suorituskyvyn eteen. GT-auto on siis suhteellisen painava ja se tarjoaa urheiluautoa mukavampaa matkantekoa, mutta huonomman teho-painosuhteen.

GT-autoissa on yleensä etumoottori, joka jättää enemmän tilaa ohjaamoon kuin urheiluautoista tutumpi keskimoottori takapenkin paikalla. 

Urheiluautot ovat pääsääntöisesti kaksipaikkaisia, kun taas GT-ovat tyypillisemmin nelipaikkaisia.

GT-auton jousitus on yleensä urheiluautoa pehmeämpi tarjoten paremman ajomukavuuden. Tällöin ajettavuus ei tosin ole paras mahdollinen.

GT-autoissa on kuitenkin myös yhtäläisyyksiä urheiluautoihin, kuten pääasiassa taka- tai neliveto ja tehokas voimanlähde, joka on pääsääntöisesti nelitahtinen bensiinimoottori.

Auton korimallit
Italiankieliset sanat ja sanonnat
Amurinkorkkipuu

Amurinkorkkipuu eli korkkipuu (Phellodendron amurense) on ruutakasvien (Rutaceae) heimoon kuuluva puulaji. Lähteestä riippuen japaninkorkkipuu (Phellodendron japonicum) ja sahalininkorkkipuu (Phellodendron sachalinense) luetaan omiksi lajeikseen tai amurinkorkkipuun muunnoksiksi.

Levinneisyys ja kasvupaikat 
Amurinkorkkipuu kasvaa alkuperäisenä Aasian itäosissa lauhkealla vyöhykkeellä. Sen kasvupaikkoja ovat tuoreet, runsasravinteiset jokilaaksojen rinnemetsät yhdessä esimerkiksi koreansembran (Pinus koraiensis) ja monien lehtipuiden kanssa.

Koko ja ulkonäkö 

Amurinkorkkipuu on kesävihanta, tavallisesti kaksikotinen puu, joka kasvaa lyhytrunkoiseksi ja laajalatvuksiseksi. Kaarna on syväuurteista ja korkkimaisen pehmeää. Lehdet kasvavat vastakkain, murskattuina ne ovat pihkantuoksuisia. Lehtilapa on päätöparinen, 5–13-lehdykkäinen ja 20–30 cm pitkä. Lehdykät ovat pituudeltaan 5–10 cm ja sahalaitaisia, alta kaljuja tai lyhytkarvaisia ja sinertävänvihreitä. Kukinto on harsu huiskilo. Kukat ovat yksineuvoisia, vaatimattomia ja vihertäviä. Hedelmä on musta, viisiluinen luumarja.

Käyttö 
Amurinkorkkipuuta käytetään koristekasvina sen kauniin kasvutapansa vuoksi. Se kasvaa leveälatvuksiseksi puuksi, jolla on vaaleankeltainen syysväritys. Suomessa amurinkorkkipuu kasvaa yleensä 6–8 (5–12) metriä korkeaksi ja menestyy maan eteläosissa vyöhykkeillä I–II tai III. Lajilla ei ole Suomessa merkittäviä kasvintuhoojia.

Puun pehmeää kuorta on käytetty Venäjällä korkkitammen (Quercus suber) kuoren tavoin ja marjoja hyönteiskarkotteiden valmistukseen. Puuainesta pidetään lujana ja kaunissyisenä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Arboretum Mustila: Korkkipuu (Phellodendron amurense)
 ITIS: Phellodendron amurense 
 United States Department of Agriculture (USDA): Phellodendron amurense 
 Flora of China: Phellodendron amurense 

Ruutakasvit
Puut
Rajamaa

Rajamaa on aiemmin käytössä ollut nimitys, jolla tarkoitettiin suuren valtion rauna-alueella sijaitsevaa seutua, jonka katsottiin olevan sivistyksellisesti ja taloudellisesti sekä usein myös poliittisesti takapajuinen. Suomen autonomian ajan loppuaikoina venäläiset käyttivät Venäjän rajamaa -nimitystä () halveksiessaan Suomea tai kieltäessään sen erikoisaseman.

Suomen paikannimissä ja sukunimissä olevat raja-sanan sisältävät nimet viittaavat johonkin tarkkaan rajapaikkaan tai ne kertovat asumuksen sijaitsevan lähellä valtakunnan, läänin, maakunnan, pitäjän, kylän tai maatilan rajaa. Sukunimissä tällaisia ovat esimerkiksi Raja, Raja-aho, Rajahalme, Rajakallio, Rajakangas, Rajala, Rajalahti, Rajamäki, Rajanen, Rajaniemi ja Rajasalo.

Vanhempi rajaa tarkoittava ilmaisu suomen kielessä on ollut pyhä. Tähän liittyviä paikannimiä ovat esinerkiksi lukuisat Pyhäjärvi ja Pyhäjoki -nimet.

Lähteet

Poliittinen historia
Poliittinen maantiede
Suomen suuriruhtinaskunta
Introducing Eddy and The Falcons

Introducing Eddy and The Falcons on Roy Woodin johtaman Wizzard-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1974. Albumin on julkaissut yhdysvaltalainen United Artists Records  -levy-yhtiö sarjatunnuksella UA-LA219-G ja tuottanut Roy Wood.

Levy on äänitetty Lontoossa kolmessa studiossa. Phonogramissa äänittäjinä ovat olleet Pete Olliff, Steve Brown ja Roger Wake, Air-studioilla Bill Price ja De Lane Leassa Dick Plant. Miksaajana on ollut Arun Chakraverty.

Levykannen suunnittelun ja toteutuksen ovat tehneet Seabrook / Graves Aslett.

Kappaleet 

A-puoli

 Introduction / Eddy's Rock – 4:36
 Brand New "88" – 3:28
 You Got Me Runnin' – 3:14
 I Dun Lotsa Cryin' Over You – 3:22
 This Is the Story of My Love (Baby) – 5:44

B-puoli

 Everyday I Wonder – 5:23
 Crazy Jeans – 3:23
 Come Back Karen – 4:29
 We're Gonna Rock 'n Roll Tonight – 5:47

Kaikki kappaleet ovat Roy Woodin tekemiä ja sovittamia ja ne on julkaissut Anne-Rachel Music Corp. / Yellow Dog Music Inc. (ASCAP)

Muusikot 

 Roy Wood: laulu, kitarat, rummut, oboe, sello, basso, kosketinsoittimet, fagotti, kontrabasso, tenori- ja baritonisaksofoni, perkussiot
 Rick Price: kitara, bassokitara, laulu, perkussiot
 Nick Pentelow: tenorisaksofoni
 Mike Burney: baritoni- ja tenorisaksofoni
 Keith Smart: rummut
 Charlie Grima: perkussiot
 Bill Hunt: piano
 Bob Brady: piano ja laulu (B4)

Lähteet 

 Roy Wood's Wizzard LP Introducing Eddy and The Falcons (United Artists Records 1974)

Aiheesta muualla 

 

 Vuoden 1974 albumit
Yhdysvaltalaiset rockalbumit
Spekti

Juho Samuli Huhtala (s. 4. joulukuuta 1979 Helsinki), taiteilijanimeltään Spekti (aikaisemmin Aspekti), on suomalainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Trilogia-yhtyeessä ja levyttää nykyään Rähinä Recordsille.

Ura 
Spekti aloitti uransa Trilogia-yhtyeessä vuonna 1999. Trilogia julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2004. Toinen albumi, Hakattu kivestä, tehtiin tämän jälkeen valmiiksi, mutta julkaistiin vasta 2014. Sittemmin Spektiä on kuultu vierailemassa muiden Rähinä Records -artistien levyillä. Hän esiintyy myös Rähinä Recordsin Pommi 1-, 2- ja 3 -kokoelmalevyillä. Spekti on työstänyt ensimmäistä sooloalbumiaan vuodesta 2010 lähtien.

Spektin ensimmäinen soolosingle "Mogausmehuu" sai ensisoittonsa YleX:llä 12. marraskuuta 2010. Kappaleella vierailee Kapasiteettiyksikön Tasis. Toinen single "Teen mitä haluun" julkaistiin 3. toukokuuta 2013. Kappaleella vierailee sen tuotannosta osittain vastaava Setä Tamu. "Teen mitä haluun" ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan 20. sijalle. Kolmas single "Juomalaulu" nousi singlelistan seitsemännelle sijalle ja on sittemmin myynyt platinaa, kappaleella vierailee Tasis. Yhteensä listaviikkoja kappaleelle kertyi 11. Neljäntenä singlenä julkaistiin kappale "Vinkkii DJ:lle". Se saavutti singlelistan 25. sijan. Spektin ensimmäinen täyspitkä sooloalbumi Diktaattorimies julkaistiin 18. lokakuuta 2013. Se nousi Suomen virallisen albumilistan 20. sijalle.

Macho Fantastico -albumin ensimmäinen, samaa nimeä kantanut single julkaistiin 21. marraskuuta 2014. Kappale oli Suomen virallisen singlelistan ykkönen kolme viikon ajan ja on sittemmin myynyt platinaa. Yhteensä viikkoja singlelistalla kertyi 13. Macho Fantastico -albumi julkaistiin 5. joulukuuta 2014. Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 20 viikon ajan. Albumin toinen single, Scatman julkaistiin 6. helmikuuta 2015. Rakas Spektistan, Spektin kolmas studioalbumi, julkaistiin 25. lokakuuta 2019. Kappaleita albumilla on 14.

Yksityiselämä 
Huhtala on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri, ja hän on työskennellyt Nordeassa sijoitusjohtajana. Hän kuitenkin lopetti työskentelyn pankkialalla loppuvuonna 2012 keskittyäkseen musiikin tekemiseen. Huhtala on kertonut harrastaneensa pienestä pitäen kalastusta ja metsästystä.

Huhtala on kanadalaisen taitoluistelijan Meagan Duhamelin pikkuserkku. Kesäkuussa 2019 hän avioitui vaatesuunnittelija Emelie Björnbergin kanssa.

Diskografia
Pääartikkeli: Spektin diskografia

Studioalbumit
 Diktaattorimies (2013), Platinalevy
 Macho Fantastico (2014), Platinalevy
Rakas Spektistan (2019), 2 X Platinalevy

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Spekti Rähinä Recordsin sivustolla 

Suomalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhteisopetus

Yhteisopetus tai tiimiopetus tarkoittaa opetusta, jossa samaa oppilasryhmää ohjaa yhtä aikaa useampi kuin yksi opettaja.

Yhteisopetus (alun perin yhdysopetus) perustuu J. Lloyd Trumpin vuonna 1952 luomaan team teaching-malliin, jossa oli 2-10 opettajaa, joista yksi toimi koordinaattorina. Lisäksi tiimissä voi olla apuhenkilökuntaa ja ulkopuolisia asiantuntijoita. Työskentelystä noin 40% oli suurryhmäopiskelua, 20% pienryhmäopiskelua sekä 40% yksilöllistä opiskelua.

Samanaikaisopetus

Samanaikaisopetus tarkoittaa opetusta, jossa kaksi opettajaa työskentelee samassa tilassa saman oppiaineen parissa. Tyypillisesti toinen on luokanopettaja, toinen esimerkiksi erityisopettaja. Samanaikaisopetus tukee opetuksen eriyttämistä.

Lähteet

Opetusmenetelmät
Ikaros (täsmennyssivu)

Ikaros tai Icaros voi viitata seuraaviin:

Ikaros, hahmo kreikkalaisessa mytologiassa
Ikaros, 1566 Icarus, asteroidi
Ikaros, Japanin avaruusjärjestön avaruusluotain
Ikaros, Laila Pullisen veistos Turussa
Icaros, Diablo-yhtyeen albumi
”Icaros”, Diablo-yhtyeen kappale

Katso myös
 Icarus
Populous DS

Populous DS () on Genki-yhtiön kehittämä reaaliaikastrategiapeli Nintendo DS -käsikonsolille. Electronic Arts julkaisi sen Japanissa 21. helmikuuta 2008. Pohjois-Amerikassa se julkaistiin Xseed Gamesin kautta 10. marraskuuta 2008 ja Euroopassa Rising Star Gamesin kautta 27. helmikuuta 2009.

Katso myös 
 Populous

Aiheesta muualla 
 
 Populous DS:n eurooppalainen julkaisu 
 Populous DS:n japanilainen julkaisu 
 Populous DS:n pohjoisamerikkalainen julkaisu 

Nintendo DS -pelit
Vuoden 2008 videopelit
Humber Scout Car

Humber Scout Car on Rootes Groupin valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Ajoneuvoa valmistettiin vuosina 1942-1945 noin 4 102 kappaletta ja se kuului Britannian armeijan kalustoon sodan loppuun asti.

Historia
Toisen maailmansodan alkaessa Britannian armeijalla oli käytössä Daimler Dingo -panssariauto, jota pidettiin rakenteeltaan erittäin onnistuneena ajoneuvona. Dingoa valmistaneen Daimler Motor Companyn tuotantokapasiteetti ei kuitenkaan riittänyt yksin vastaamaan armeijan kalustotarvetta. Vajauksesta johtuen armeija pyysi myös muita brittiläisiä ajoneuvovalmistajia rakentamaan Dingon kaltaisia panssariautoja. Yksi valmistajista oli Rootes Group, jonka vastaus pyyntöön oli Humber Scout Car. Ajoneuvo muistutti ulkoisesti Daimler Dingoa mutta sen rakenne oli erilainen.

Humber Scout Carissa oli kaksihenkinen miehistö ja lisäksi ajoneuvo oli varustettu kolmannella penkillä tilapäiskäyttöön. Ajoneuvossa oli panssaroitu umpikatto ja panssaroinnin tuomaa lisäpainoa kompensoitiin jättämällä ajoneuvon alusta panssaroimatta. Scout Car oli varustettu radiolla ja sen pääaseena toimi Bren-konekivääri. 

Brittijoukkojen lisäksi puolalaiset ja tsekkoslovakialaiset joukot käyttivät Humber Scout Caria toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen ajoneuvo säilyi osana usean Euroopan valtion armeijan kalustoa. Viimeisenä Scout Carin käytöstä luopui Belgian poliisivoimat vuonna 1958.

Mallit 
Humberia valmistettiin kahtena erilaisena malliversiona:

Mk I - alkuperäinen malli jota valmistettiin 1698 kappaletta.
Mk II - parannetulla vaihteistolla varustettu malli.

Käyttäjävaltiot

Kuvagalleria

Lähteet
 
 

Yhdistyneen kuningaskunnan panssariautot
Toisen maailmansodan panssariautot
Riley Keough

Danielle Riley Keough (s. 29. toukokuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan myös Lisa Marie Presleyn lapsena sekä Elvis Presleyn  ja Priscilla Presleyn vanhimpana lapsenlapsena. Hänen isänsä on Danny Keough.

Mallinura 
Keough teki malliuransa debyytin 14-vuotiaana helmikuussa 2004 Dolce & Gabbanan catwalkilla Italiassa. Saman vuoden elokuussa hän esiintyi Voguen kannessa äitinsä Lisa Marien ja isoäitinsä Priscillan kanssa.

Keough pitää esikuvinaan muun muassa Kate Mossia ja Naomi Campbellia.

Näytteleminen 
Keoughin näyttelijänura alkoi roolilla Marie Curriena musiikkielokuvassa The Runaways, jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. maaliskuuta 2010.

Vuonna 2010 valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, joissa Keough näyttelee: The Good Doctor sekä Jack & Diane.

Perhe 
Keoughilla on yksi veli, Benjamin Keough, sekä kaksi sisarpuolta, Finley Aaron Love ja Harper Vivienne Ann Lockwood.

Helmikuussa 2015 Keough meni naimisiin Ben Smith-Petersenin kanssa. He tapasivat toisensa Mad Max: Fury Road -elokuvan kuvauksissa vuonna 2012.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset mallit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Agorismi

Agorismi on radikaali vasemmistolibertaristinen anarkismin muoto, jonka Samuel Edward Konkin III (tunnettu myös nimellä SEK3) kehitti anarkokapitalismista 1900-luvun lopulla. Agoristien päämääränä on yhteisö, jossa kaikki ”suhteet ihmisten välillä ovat vapaaehtoisia vaihtoja – vapaa markkinatalous.” Agoristit ovat propertarianistisia markkina-anarkisteja, joiden mielestä omistusoikeus on luonnonoikeus, joka syntyy itsensä omistamisesta ja joka ei estä yhteisomistusta, mikäli omaisuuden omistajat vapaaehtoisesti sopivat sellaisesta keskenään. Agoristien kesken ei ole yhteneväistä käsitystä immateriaalioikeuksista.

Katso myös 
 Individualistinen anarkismi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Anarkismi
Libertarismi
Vasemmisto
Viro yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Viro on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuosina 1934 ja 1938 sekä uudelleen itsenäistymisensä jälkeen vuodesta 1994. Maa on saavuttanut yhteensä 13 mitalia, joista kolme on kultaa. EM-kisojen mitalitilastossa se on 31. sijalla.

Virolle Euroopan-mestaruuden ovat voittaneet kuulantyöntäjät Arnold Viiding ja Aleksander Kreek 1930-luvulla sekä kymmenottelija Erki Nool Budapestissa 1998. Nool oli maan ensimmäinen kaksinkertainen EM-mitalisti, sillä hän saavutti myös hopeaa Münchenissä 2002. Hänen jälkeensä kiekonheittäjä Gerd Kanter on saavuttanut neljä mitalia, kolme hopeaa ja yhden pronssin.

Viron menestys  kisoittain 

Torinon EM-kilpailuissa 1934 Viro saavutti kaksi mitalia. Arnold Viiding voitti kultaa kuulantyönnössä ja Gustav Sule saavutti pronssia keihäänheitossa. Viiding sijoittui lisäksi kiekonheitossa viidenneksi. Pariisissa 1938 kuulantyönnön voittanut Aleksander Kreek oli ainoa virolaismitalisti. Keihäänheitossa Gustav Sule sijoittui neljänneksi ja Fredrik Issak viidenneksi. Ruudi Toomsalu sijoittui pituushypyssä viidenneksi.

Helsingin EM-kilpailuissa 1994 seiväshyppääjä Valeri Bukrejev sijoittui kahdeksanneksi ja oli ainoa pistesijoille yltänyt virolainen. Budapestissa 1998 Erki Nool voitti kymmenottelussa kultaa mutta muita virolaisia ei pistesijoille päässyt. Münchenissä 2002 Nool saavutti hopeaa, kuten myös maratonjuoksija Pavel Loskutov. Jane Salumäe sijoittui naisten maratonilla neljänneksi ja Aleksander Tammert miesten kiekonheitossa viidenneksi. Göteborgissa 2006 Viron mitalistit ja samalla ainoat kahdeksan parhaan joukkoon yltäneet olivat kiekonheiton hopeamitalisti Gerd Kanter ja pronssimitalisti Aleksander Tammert. Barcelonassa 2010 Viron saaliina oli kaksi pistesijaa: neljänneksi sijoittuivat kiekonheittäjä Gerd Kanter ja kymmenottelija Mikk Pahapill. Helsingissä 2012 Gerd Kanter saavutti kiekonheitossa hopeaa ja Rasmus Mägi sijoittui 400 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Zürichissä 2014 Kanter ja Mägi saavuttivat lajeissaan hopeaa, minkä lisäksi Viro saavutti kaksi pistesijaa. Amsterdamissa 2016 Kanter sai pronssia ja lisäksi neljä urheilijaa saavutti pistesijan. Berliinissä 2018 Magnus Kirt saavutti keihäänheitossa pronssia ja lisäksi kolme urheilijaa saavutti pistesijan.

Viron EM-mitaliurheilijat

Lähteet 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Viron yleisurheilu
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut maittain
Novozybkov

Novozybkov () on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee 207 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Länteen Valko-Venäjälle on sekä maanteitse että junalla runsaan 25 kilometrin matka.  Kaupungissa asui 40 552 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on myös 12 415 asukkaan Novozybkovin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan.

Paikkakunta on saanut alkunsa vainoja paenneiden vanhauskoisten perustamasta Zybkajan kylästä. Vuonna 1807 siitä tuli Tšernigovin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800–1900-lukujen vaihteessa se oli suuri tulitikkuteollisuuden keskus. Vuonna 1887 rakennettiin Brjanskin ja Gomelin välinen rautatie. Toisen maailmansodan aikana Novozybkov oli saksalaisten miehittämä. Nykyisin siellä on mm. sähköteknistä ja konepajateollisuutta. Kaupunki on yksi Venäjän vanhauskoisten hengellisistä keskuksista.

Asukasluvun kehitys

Liikenne
Kaupungin eteläpuolitse kulkee M13-valtatie (Brjansk–Valko-Venäjän raja–Homel). Venäjän  ja Valko-Venäjän rautateiden päärataverkojen osuus Brjansk–Unetša–Klintsy–Novozybkov–Dobruš–Homel kulkee kaupungin kautta (Novozybkovin asema), ja siltä haarautuu sivurata kaakkoon Ukrainan puolelle.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Novozybkovia käsitelevä tiedotusportaali 
 Junayhteydet kaupungista 
 Epävirallinen kaupunkisivusto 
 Epävirallisen kaupunkisivuston tiivis versio  
 Novozybkovin piirin hallinto  

Brjanskin alueen kaupungit
Åkerlund

Åkerlund on seuraavien henkilöiden sukunimi:

C. W. Åkerlund (1840–1911), suomalainen liikemies, kunnallisneuvos ja lahjoittaja
Esa Åkerlund (s. 1969), suomalainen murhaaja
Feija Åkerlund (s. 1948), suomalainen laulaja ja lauluntekijä
Felix Åkerlund (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija
Gunnar Åkerlund (1923–2006), ruotsalainen meloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Jonas Åkerlund (s. 1965), ruotsalainen musiikkivideo- ja elokuvaohjaaja
Laura Åkerlund (s. 1987), Helsingin Koomisen Oopperan johtaja ja ohjaaja
Lennart Åkerlund, oik. Torsten Peltomo (1920–2005), suomalainen kirjailija
Maija Åkerlund (1888–1972), Nuorten Naisten Kristillisen Yhdistyksen (NNKY) toimitusjohtaja 1926–1956
Valfrid Åkerlund, suomalainen gospelmuusikko, laulaja, laulujentekijä ja musiikinsovittaja
Clostridium estertheticum

Clostridium estertheticum on elintarvikkeita pilaava bakteeri. Se viihtyy alhaisissa lämpötiloissa, jopa nollan tienoilla, ja pilaa vakuumipakkauksissa olevia tuotteita. Varsinaista terveysvaaraa bakteeri ei tiettävästi aiheuta, mutta lihaan tulee haju- ja ulkonäköhaittaa. Bakteeri muodostaa voimakkaasti kaasuja, ja siksi sitä on käytetty energialähteenäkin. Saksassa bakteerista on tulossa elintarvikealalla suuri ongelma.

Bakteerilla on kaksi alalajia:
 Clostridium estertheticum subsp. estertheticum 
 Clostridium estertheticum subsp. laramiense

Lähteet

Aiheesta muualla
 Catalogue of Life: Clostridium estertheticum 

Grampositiiviset bakteerit
Firmicutes
Ane Brun

Ane Brun (s. 10. maaliskuuta 1976, Molde, Norja, oik. Ane Brunvoll) on laulaja ja lauluntekijä, joka julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Spending Time with Morgan vuonna 2003. Brun on levyttänyt Balloon Ranger Recordings -levy-yhtiölle kuusi muuta albumia. Hän julkaisi myös singlenä versionsa Alphaville-yhtyeen hitistä "Big in Japan".

Diskografia

Albumit 
 Spending Time with Morgan (2003)
 A Temporary Dive (2005)
 Duets (2005)
 Live in Scandinavia (2007)
 Changing of the Seasons (2008)
 Sketches (2008)
 Live at Stockholm Concert Hall (2009)

EP:t 
 My Lover Will Go (2004)

Singlet 
"Are They Saying Goodbye" (2003)
"Humming One of Your Songs" (2003)
"I Shot My Heart" (2004)
"Song No. 6" (2005)
"Lift Me" - Madrugada vierailiana Ane Brun (2005)
"Rubber & Soul" vierailiana Teitur Lassen (2006)
"Balloon Ranger" (2006)
" Headphone Silence - Henrik Schwarz/DF Remix (2008)
"Big in Japan" (2008)
"True Colors" (2008)
" To Let Myself Go - Malkyl Remix (2009)

Aiheesta muualla 
 Artistin kotisivut

Norjalaiset laulajat
Norjalaiset lauluntekijät
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Johnny Åkerholm

Johnny Åkerholm (s. 16. heinäkuuta 1948 Vaasa) on suomalainen pankinjohtaja ja Suomen Pankissa sekä valtiovarainministeriössä pitkään vaikuttanut virkamies.

Ura
Åkerholm on koulutukseltaan valtiotieteen lisensiaatti ja kauppatieteiden kandidaatti. Hän toimi huhtikuusta 2005 alkaen Pohjoismaiden investointipankin toimitusjohtajana, kunnes jäi eläkkeelle keväällä 2012. Hän seurasi tehtävässä islantilaista Jón Sigurðssonia. Ennen Pohjoismaiden investointipankkia hän työskenteli vuosina 1975–1978 OECD:n palveluksessa Pariisissa, vuosina 1982–1995 Suomen Pankissa, muun muassa 1983–1993 keskuspankkipolitiikan osaston osastopäällikkönä ja 1993–1995 kansantalousosaston osastopäällikkönä, vuonna 1995 valtiovarainministeriön kansantalousosaston ylijohtajana, vuosina 1995–2003 valtiovarainministeriön kansantalousasioista vastaavana alivaltiosihteerinä ja vuosina 2003–2004 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin pääsihteerinä Lontoossa.

Åkerholm on toiminut myös muun muassa Tilastokeskuksen johtokunnan puheenjohtajana ja Euroopan unionin talous- ja rahoituskomitean puheenjohtajana. Åkerholm kuuluu Vaasan yliopiston hallitukseen.

Åkerholm oli vuonna 2000 ehdolla Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi. Sekä eduskunnan pankkivaltuusto että Lipposen II hallitus esittivät häntä ja Mauri Pekkarista eläkkeelle jäämässä olleen Esko Ollilan ja edesmenneen Matti Korhosen tilalle, mutta presidentti Tarja Halonen nimitti lopulta heidän sijastaan vain yhden ehdokkaan, Sinikka Salon.

Näkemyksiä
Vuonna 2017 Åkerholm kannatti, että Suomessa otettaisiin käyttöön negatiivinen tulovero.

Kritiikki
Entinen veroministeri Arja Alho ja entinen Vasemmistoliiton puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes ovat syyttäneet Åkerholmia uusliberalististen talouspoliittisten linjausten ajamisesta. Alhon mukaan ”valtiovarainministeriön virkamieskvartetti” Raimo Sailas, Johnny Åkerholm, Erkki Virtanen ja Martti Hetemäki ”ujuttivat markkinaohjautuvaa uusliberalismia julkisen ohjauksen sijaan suomalaiseen yhteiskuntapolitiikkaan”, kun valtiovarainministeri vaihtui Iiro Viinasesta Sauli Niinistöön.

Lähteet 

Suomalaiset alivaltiosihteerit
Suomalaiset pankinjohtajat
Suomalaiset EU-virkamiehet
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
DAMS

Driot-Arnoux Motorsport lyhennettynä DAMS on ranskalainen formulatalli, jonka perustivat Jean-Paul Driot ja entinen F1-kuljettaja René Arnoux vuonna 1988. Talli kilpailee GP2 ja World Series by Renault -sarjoissa. Tallin päämaja sijaitsee Le Mansissa lähellä Bugatti Circuitia. Vuonna 2014 talli osallistuu uuteen Formula E sähköautosarjaan nimellä E.dams-Renault.

Historia 

DAMS on yksi menestyneimmistä tiimeistä voittojen ja mestaruuksien määrässä. Talli aloitti toimintansa Formula 3000 -sarjasta jossa he voittivat 90-luvulla useita mestaruuksia. Vuodesta 2005 lähtien talli on kilpaillut GP2-sarjassa joka korvasi F3000 -sarjan. Talli on voittanut yhteensä kolme kuljettajien ja kaksi tiimien mestaruutta. Vuonna 2011 Romain Grosjean voitti tallin autolla mestaruuden mutta talli jäi pisteissä toiseksi. Vuonna 2012 talli voitti sekä kuljettajien että tiimien mestaruuden Davide Valsecchin voimin. Tiimien mestaruus oli DAMS-tallin ensimmäinen GP2-sarjassa. Vuonna 2014 Jolyon Palmer voitti tallin autolla kuljettajien ja tiimien mestaruuden. Lisäksi Kamui Kobayashi voitti Aasian GP2-sarjan mestaruuden kaudella 2008–2009 DAMS:lla ja Romain Grosjean kaudella 2011.

Auto GP:n kaudella 2010 DAMS-kuljettajat Romain Grosjean, Edoardo Piscopo ja Duncan Tappy ottivat kolmoisvoiton sarjapisteissä ja DAMS voitti tallien sarjan ylivoimaisesti. DAMS toisti mestaruutensa vuonna 2011.

Tallin ajattama Ranska voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006. Samalla kaudella niin ikään DAMS:n ajattama Sveitsi sijoittui toiseksi. Vuonna 2003 talli voitti Formula Renault V6 Eurocup -sarjan mestaruuden. Talli on kilpaillut myös Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 1997–2002.

DAMS on kilpaillut myös Formula Renault 3.5 -sarjassa vuodet 2005, 2012-2015. Talli voitti sarjassa kaksi kuljettajien ja tiimien mestaruutta Kevin Magnussenin ja Carlos Sainz Jr.:n voimin. Talli vetäytyi sarjasta vuoden 2015 päätteeksi ja siirtyi kilpailemaan GP3 -sarjassa vuonna 2016. Tallipäällikkö Jean-Paul Driot kuoli elokuussa 2019. Hänen poikansa Gregory ja Olivier jatkoivat tallin johtamista ja tallipäällikkönä on toiminut Francois Sicard.

GP2-tulokset 

• GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali.

Aasian GP2 -tulokset

Formula 2 -tulokset

GP3-tulokset

Formula Renault 3.5 -tilastoja

Lähteet

Aiheesta muualla 
Damsin sivusto

GP2-tallit
Ranskalaiset autourheilutallit