George Osborne

George Gideon Oliver Osborne (s. Gideon Oliver Osborne, 23. toukokuuta 1971 Lontoo) on englantilainen konservatiivipoliitikko, joka toimi vuosina 2010–2016 Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerinä David Cameronin hallituksessa.

Osborne astui virkaansa valtiovarainministerinä talouskriisin jälkeen ja hänen ministerikaudellaan Britanniassa tehtiin suuria talouden rakenteellisia uudistuksia ja valtion menoja leikattiin huomattavasti. George Osbornea pidettiin David Cameronin kakkosmiehenä ja hänestä ennustettiin Britannian seuraavaa pääministeriä, mutta lopulta Osborne joutui jättämään hallituksen Britannian EU-eron takia, sillä hän oli kannattanut voimakkaasti Britannian pysymistä EU:ssa

Poliittisen uran alkuvaiheet 
Osborne valittiin vuonna 2001 alahuoneeseen Tattonin vaalipiiristä. Vaalipiiri on yksi yhdestätoista Cheshiren vaalipiiristä. Vuoden 2001 vaaleissa hän sai 48,1 prosenttia Tattonin äänistä ja vuoden 2005 vaaleissa 51,8 prosenttia.

Toukokuussa 2005 järjestettyjen parlamenttivaalien jälkeen Osborne toimi konservatiivipuolueen varjohallituksen valtiovarainministerinä (Shadow Chancellor of the Exchequer). Hänet nimitti tehtävään puolueen silloinen puheenjohtaja Michael Howard. Hän jatkoi samassa tehtävässä myös joulukuussa 2005 alkaneella David Cameronin puheenjohtajakaudella. Osborne on Cameronin läheinen ystävä ja hän toimi vuonna 2005 Cameronin puheenjohtajakampanjan kampanjapäällikkönä. Ennen varjovaltiovarainministerin tehtävää hän oli syyskuusta 2004 konservatiivien varjohallituksen ensimmäinen sihteeri valtio­varain­ministeriössä (Shadow Chief Secretary to the Treasury).

Ennen politiikkaan siirtymistään Osborne toimi freelancetoimittajana. Vuosina 1997–2001 hän oli William Haguen, konservatiivien silloisen puheenjohtajan, poliittinen neuvonantaja.

Vaalirahoitusskandaali 

Osborne joutui syksyllä 2008 osalliseksi vaalirahoitusskandaalista. Nathaniel Rothschildin mukaan hän oli viettänyt lomaa venäläisen oligarkin Oleg Deripaskan huvijahdilla Queen K:lla Korfulla ja pyytänyt tältä 50 000 puntaa puolueelle, vaikka Deripaska ei sitä voinut lainmukaisesti ulkomaalaisena myöntää, joten rahoitus oli kanavoitava Deripaskan brittiläisten yhtiöiden kautta.

Ensimmäinen valtiovarainministerikausi 

Pääministeri David Cameron nimitti George Osbornen valtiovarainministeriksi uuteen koalitiohallitukseen vuoden 2010 vaalien jälkeen. George Osborne astui virkaansa vuosien 2007-2009 finanssikriisin jälkimainingeissa ja hänen ensimmäiset teot valtiovarainministerinä olivatkin valtion budjetin vastuullisuutta valvovan viraston perustaminen (Office for Budget Responsibility) ja valtion menojen leikkaaminen 81 miljardilla vuosien 2010-2015 parlamenttikauden kuluessa. Näitä kuvailtiin suurimmiksi valtionmenojen leikkauksiksi Britanniassa sitten toisen maailmansodan.  George Osborne perusteli leikkauksia sanomalla Britannian valtion olevan "konkurssin partaalla." 

Samana vuonna George Osborne rajoitti työttömien lapsiperheiden sosiaalietuuksia, tavoitteenaan että "yksikään työtön perhe ei saa enemmän etuuksia kuin töissä käyvät perheet." Valtiovarainministeriön mukaan tämä säästää Britannian valtiolta satoja miljoonia puntia. Osborne myös lopetti universaalin lapsilisän poistamalla tämän etuuden ihmisiltä, jotka kuuluivat 40 prosentista ylöspäin oleviin veroluokkiin.  

Vuonna 2011 George Osborne myi Northern Rock -pankin 747 miljoonalla punnalla. Pankki oli kansallistettu aiemmin vuonna 2008 työväenpuolueen hallituksen alla keskellä finanssikriisiä.

Vuoden 2012 valtionbudjetti 

Vuonna 2012 George Osborne laski Britannian korkeimman veroluokan veroprosenttia 50 prosentista 45 prosenttiin. Hän myös laski Britannian yhteisöveroa 26 prosentista 24 prosenttiin ja asetti uuden 7 prosentin leimaveron yli kahden miljoonan hintaisiin asuntokauppoihin. Osborne kohtasi huomattavaa vastustusta, kun hän samalla ehdotti arvolisäveron asettamista ruokiin kuten kornilaisiin pasteijoihin. Kritiikin vuoksi hän ei toteuttanut tätä ehdotusta. Opposition johtaja Ed Miliband kutsui tätä budjettia "miljonäärien budjetiksi, joka painaa keskiluokkaa alas." Monen poliittisen analyytikon mukaan vuoden 2012 budjetti oli George Osbornen uran "aallonpohja." Yritysmaailman johtajien reaktio budjettiin oli kuitenkin positiivisempi ja Britannian elinkeinoelämän liiton eli CBI:n (Confederation of British Industry) mukaan budjetti antoi Britannian taloudelle "paljon tarvitun itsetunnon korotuksen."

Budjetin ylijäämä 

George Osborne asetti tavoitteeksi Britannian budjetin ylijäämän saavuttamisen vuoteen 2020 mennessä. Vuoteen 2015 mennessä Britannian vuotuinen valtion budjetin alijäämä oli saatu laskettua puoleen.

Osbornen vuoden 2013 budjetti sai positiivisemman vastaanoton kuin vuoden 2012 budjetti ja hänen suosion kansan keskuudessa nousi -33:sta +3:een. Tämä budjetti myös nosti konservatiivien suosiota mielipidemittauksissa työväenpuolueen kustannuksella.

Toinen valtiovarainministerikausi 
David Cameronin johtamat konservatiivit voittivat vuoden 2015 vaalit, ja he saivat enemmistön Britannian parlamentin alahuoneeseen eli House of Commonsiin, eli he pystyivät muodostamaan hallituksen yksin, joten entisen hallituskauden liittolaiset eli liberaalidemokraatit siirtyivät oppositioon. Vaaleissa yhtenä pääteemoista oli talous ja taloudellinen vastuu. Cameron viittasi usein vaalikampanjoinnissa Osbornen "pitkän aikavälin taloussuunnitelmaan" ja Osborne vetosi äänestäjiin, että he antaisivat hänen "suorittaa urakan loppuun." 

Vaalien jälkeen Osborne nimitettiin jatkamaan valtiovarainministerinä Britannian uudessa hallituksessa. Cameron antoi myös Osbornelle seremonialliseen aseman "First Secretary of State", mikä käytännössä vahvisti hänen asemaansa Cameronin kakkosmiehenä, sillä periaatteessa asema tarkoittaa sitä, että Osborne nostettiin kaikkien muiden ministerien (pääministeriä lukuun ottamatta) yläpuolelle ja titteli usein annetaankin vain varapääministereille.

Vuoden 2015 vaalien jälkeinen budjetti 

Heinäkuussa 2015 Osborne julkisti uuden vaalienjälkeisen budjettinsa. Budjettiin kuului esimerkiksi uusi veronkierron estävä vero, ns. "Google Tax," jonka tarkoituksena oli estää suuria yrityksiä kuten esimerkiksi Googlea siirtämästä tuottojaan ulkomaille kiertääkseen veroja.  Osborne myös lupasi veronkevennyksiä yrityksille, nosti perintöverovapauden rajaa 1 miljardiin puntaan ja esitteli uuden kansallisen minimipalkkion (National Living Wage).  Vuonna 2015 OECD ilmoitti, että Britanniasta tulee kehittyneen maailman nopeiten kasvava talous, jättäen varsinkin Euroalueen valtiot jälkeensä.

"Brexit" 

George Osborne kampanjoi näkyvästi Britannian EU:ssa pysymisen puolesta vuoden 2016 kansanäänestyksessä. Hän sanoi esimerkiksi, että Brexit eli Britannian eroaminen EU:sta maksaisi brittikotitalouksille tuhansia puntia vuodessa. Euroskeptikot syyttivät Osbornea äänestäjien liiallisesta pelottelusta, sillä hän uhkasi ns. Brexitin jälkeisellä "hätäbudjetilla." 
Kun Britannia kuitenkin päätti äänestää "Brexitin" puolesta, Osbornella ei ollut mahdollisuuksia nousta eronneen David Cameronin seuraajaksi pääministerinä ja Theresa May valittiin Konservatiivipuolueen uudeksi johtajaksi sekä samalla Britannian uudeksi pääministeriksi.

Osbornea ei valittu jatkamaan Theresa Mayn hallituksessa vaan hänen seuraajakseen valtiovarainministerinä nimitettiin Philip Hammond. Monen arvion mukaan Theresa May ei halunnut ottaa Osbornea juuri hänen EU-kampanjointinsa takia vaan erotti Osbornen, koska hän halusi uuden hallituksensa irti edeltäjänsä Cameronin hallituksen linjasta.

Yksityiselämä
George Osborne on naimisissa kirjailija Frances Osbornen (o.s. Howell) kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2001 syntynyt poika Luke ja vuonna 2003 syntynyt tytär Liberty. Frances Osborne on entisen konservatiiviministerin ja parlamenttiedustajan Sir David Howellin vanhin tytär. George Osbornen isä on Sir Peter Osborne, joka on toinen Osborne & Little -yrityksen perustajista, ja äiti Felicity Loxton-Peacock.

Osbornen alkuperäinen etunimi oli Gideon, mutta 13-vuotiaana hän vaihtoi nimensä Georgeksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

 George Osbornen verkkosivut  
 Osbornen henkilökuva BBC:n verkkosivuilla 

Brittiläiset poliitikot
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerit
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt