joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hietarannan paviljonki

Hietarannan paviljonki (Hietsun paviljonki - Töölön kylätalo) on Helsingissä Hietaniemen uimarannalla sijaitseva rakennus. Rakennus toimii Töölön kylätalona ja sitä hallinnoi yleishyödyllinen kiinteistöosakeyhtiö.   

Talossa on iso juhlasali ja Ateljé-Sali sekä työtiloja erityisesti luovien alojen työntekijöille.

Historia 

Rakennuksen suunnitteli Gunnar Taucher 1930-luvulla Helsingin ensimmäiseksi yleiseksi uimarannaksi muuttuneen Hietarannalle pukeutumistiloiksi.  Vuonna 1939 paviljonkia laajennettiin kummastakin päädystä Taucherin laajennussuunnitelman mukaisesti. 

Vuonna 1957 Helsingin Sotainvalidien Naisjaosto vuokrasi paviljongin ja eteläpääty muutettiin kesäkahvilaksi ja se toimi kesäkahvilana vuoteen 2010 asti. 

Vuonna 2011 valmistui uusi pukuhuonerakennus. Vanha pukuhuonerakennus jäi kunnostusta vaille ja joutui purku-uhan alle.  

Vuoden 2013 lopussa Helsingin kiinteistölautakunta päätti myydä kiinteistön Töölön kaupunginosat – Töölö ry:n ja Töölöläinen Oy:n perustamalle kiinteistöosakeyhtiö Töölön Kylätalolle, joka on saneeraanut rakennuksesta Töölön kylätalon. Remontti valmistui 2015.  Vuonna 2015 Helsingin rakennuslautakunta antoi Rakentamisen Ruusu -kunniamaininnan Töölön Kylätalo Hietsun korjaajille.

Purkutuomion saaneesta rakennuksesta on sittemmin tullut uusi palkittu kulttuuritila.

Toiminta 
Töölön kaupunginosat – Töölö ry ylläpitää talon yleistä käyttöä asukasosallisuutta lisääviin tapahtumiin. Paviljongin toiminnanjohtajana toimii Markku Koivusalo. 

Kylätalossa järjestetään kaupunkilaisille avoimia kulttuuritapahtumia, kirjallisuusiltoja, luentoja ja keskustelutilaisuuksia. Talo on myös suosittu intiimi konserttipaikka, jonka musiikkitoiminta on palkittu valtionpalkinnolla.  

Kiinteistöosakeyhtiö vuokraa juhlasalia ja Ateljé-Salia myös kaupunkilaisten yksityistilaisuuksiin. Talossa järjestetään häitä, hautajaisia, syntymäpäiviä, start-up tilaisuuksia ja näyttelyitä.  

Talossa on myös  Artists at Risk (AR) järjestön työtilaresidenssi.

Kulttuuritalo 
Kylätalon lisäksi paviljonki on tullut tunnetuksi vapaan taiteen, kulttuurin ja tieteen kulttuuritalona.

Vuonna 2021 Paviljongin musiikkitoiminnasta myönnettiin valtionpalkinto Hietsu is Happening ry:lle ja Klassinen Hietsu ry:lle.

Klassinen Hietsu 
Klassinen Hietsu on Hietsun paviljongilla sunnuntaisin järjestetty valtionpalkinnolla palkittu konserttitapahtuma. Konserttisarjaa koordinoi kitaristi Petri Kumela, viulusti Eriikka Maalismaa ja pianisti Emil Holmström.

Hietsu is Happening! 
Hietsu is Happening on Hietsun paviljongilla ja sen ympärillä järjestettävä monitaiteellinen ja monimuotoinen tapahtumasarja, jonka taiteellisina kuraattoreina toimivat Hietsun paviljongilla majailevat muusikot Mikko Innanen, Petri Kumela ja Antti Lötjönen.

Lähteet

Aiheesta muualla  
Hietsun paviljonki
Hietsun paviljonki YouTube-kanava.
Hietsun paviljongin Facebook-sivut
 
Kylätalo Hietsu

Kahvilat
Helsingin rakennukset ja rakennelmat
Etu-Töölö
Bisnode Finland

Bisnode Finland Oy on yritys- ja luottotietoyhtiö. Henkilöluottotietojen osalta Suomessa on vain kaksi toimijaa, joista toinen on Suomen Asiakastieto Oy. Yhtiö perustettiin Ruotsissa 1908. Toiminta alkoi Suomessa vuonna 1990 nimellä Soliditet Oy. Vuonna 1993 pohjoismaisen Soliditet-konsernin osti maailman suurin luottotietoalan yritys Dun & Bradstreet.

Bisnode Finland Oy on osa Bisnode-konsernia. Konsernin emoyhtiö on Bisnode AB, joka siirtyi Dun & Bradstreetin hallintaan tammikuussa 2021.  Aikaisempina omistajina olivat Tukholman pörssissä noteerattu pääomasijoittaja Ratos AB (70 %) ja Bonnier AB (30 %). Suomen maajohtajana toimii Juha Airaksinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Luottotietolaki

Suomalaiset yritykset
Carin Bryggman

Carin Bryggman (5. huhtikuuta 1920 Helsinki – 7. huhtikuuta 1993 Turku) oli suomalainen sisustusarkkitehti.

Ura
Bryggman opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1940–1944 (nyk. Aalto-yliopiston Taideteollinen korkeakoulu). Hän aloitti uransa työskentelemällä ensin Ruotsissa eri arkkitehtitoimistoissa ja sitten isänsä Erik Bryggmanin kanssa Turussa. Turkuun hän perusti vuonna 1949 myös oman sisustusarkkitehtitoimistonsa, ensimmäisenä naisena Suomessa.
 
Bryggman oli yli 40 vuoden ajan Turun linnan sisustusarkkitehti. Hän hoiti linnan restaurointia yhdessä isänsä kanssa ja suunnitteli linnaan runsaasti kiinto- ja irtokalusteita sekä valaisimia.  Laajimpia muita töitä olivat Bryggmanin 1960-luvulla tekemät sisustussuunnitelemat Turun Sibelius-museoon ja Åbo Akademin kauppakorkeakouluun. 

Vuosikymmenien aikana Bryggmanin toteuttamiin erilaisiin julkisten tilojen toimeksiantoihin kuului hotelleja, ravintoloita, kahviloita, apteekkeja, myymälöitä, pankkeja, toimistotiloja ja näyttelyitä. Turun linnan ohella historiallisesti merkittäviä sisustussuunnittelutehtäviä olivat muun muassa Turun Akatemiatalo ja arkkipiispan virka-asunto. Bryggman suunnitteli sisustuksia ja kalusteita myös yksityisiin tiloihin. 

Bryggman sai valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1982, Svenska kulturfondenin palkinnon vuonna 1986, Varsinais-Suomen liiton myöntämän Aurora-mitalin vuonna 1987 ja Turun kaupungin taidepalkinnon vuonna 1990. Hän oli sisustusarkkitehtien liiton SIO:n kunniajäsen.

Carin Bryggmanin puoliso vuodesta 1952 oli sisustusarkkitehti Uolevi Nuotio. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1961. Avioliiton aikana he työskentelivät yhteisessä toimistossa.

Lähteet

Kirjallisuus
 Svinhufvud, Leena: Sisustaminen ammattina – valokeilassa sukupuolijärjestelmän, ammattikunnan ja työyhteisön hierarkiat. Tahiti 2/2011.

Viitteet

Kirjallisuutta 
 Aaltonen, Susanna  2010. ”Sisustaminen on kuin käsialaa”: Carin Bryggman ja Lasse Ollinkari sisustusarkkitehdin ammatissa 1940- ja 1950-luvulla. University of Helsinki, Faculty of Arts, Department of Philosophy, History, Culture and Art Studies (väitöskirja)
 Nylund, Ulrika 2004. Inredningsarkitekt Carin Bryggman: Utveckling och etablering 1940–1960. Pro gradu. Åbo Akademi.
 

Suomalaiset sisustusarkkitehdit
Vuonna 1920 syntyneet
Vuonna 1993 kuolleet
Aurora-mitalin saajat
Taikavoima silmien

Taikavoima silmien on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 2001.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 {{kappale|Taikavoima silmien|2|57}

Lähteet 

Meiju Suvaksen albumit
Vuoden 2001 albumit
Daniel Wass

Daniel Wass (s. 31. toukokuuta 1989 Gladsaxe) on tanskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Atlético Madridia. Wassin pelipaikka on oikea keskikentän pelaaja, mutta joskus hän pelaa oikeaa laitahyökkääjää.

Ura 

Wass aloitti peliuransa BK Avartan juniorijoukkueessa, mutta ammattilaisura lähti liikkeelle Brøndbyssä vuonna 2007. Wassin debyyttikausi seurassa alkoi hyvin, mutta päättyi ennenaikaisesti loukkaantumisen vuoksi. Kaudella 2008/09 hän vakiinnutti paikkansa joukkueen oikeana laitapuolustajana Brøndbyn sijoittuessa Tanskan Superliigassa kolmanneksi. Syyskaudella 2009/10 Wass pelasi lainalla norjalaisessa Fredrikstadissa. Seuran uusi päävalmentaja Tom Nordlie ei nähnyt Wassille kuitenkaan tulevaisuutta seurassa ja hän palasi takaisin Brøndbyyn. Wass jatkoi uraansa tanskalaisseurassa ja Henrik Jensenin alaisuudessa hän sai vahvempaa roolia laitalinkkinä ja hyökkäyssuunnan pelaajana. Kauden 2010/11 jälkeen Wass teki viisivuotisen sopimuksen portugalilaisseura SL Benfican kanssa. Joukkue kuitenkin lainasi hänet heti kesällä ranskalaiseen Évianiin. Wassin vastuu jäi vähäiseksi Bernard Casonin alaisuudessa, mutta hyvät esitykset vaihtomiehenä ja Pablo Correan tulo seuran päävalmentajaksi nostivat Wassin seuran avauskokoonpanoon. Évianissa Wass pelasi lähinnä oikeana laitapuolustajana. Kauden jälkeen Wass teki nelivuotisen sopimuksen Évianin kanssa.

Wass edusti Éviania kolme kautta ja pelasi vaihtelevassa roolissa sekä puolustajana että keskikenttäpelaajana. Évianin pudottua Ranskan liigasta kauden 2014/15 päätteeksi, tanskalainen siirtyi Celta Vigoon kolmivuotisella sopimuksella. Vuonna 2018 hän siirtyi Espanjan sisällä Valenciaan.

Wass on edustanut ammattilaisurallaan lisäksi tanskalaisia Brøndbytä (2007–2011) ja Fredrikstadia (lainalla 2009).

Wass teki ensiesiintymisensä Tanskan maajoukkueessa helmikuussa 2011, ja hänet valittiin vuoden 2012 EM-kilpailuihin, joissa hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän oli kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa avauskokoonpanossa ja sai niissä peliaikaa 60–75 minuuttia.

Maaottelut vuosittain 
Päivitetty 25.6.2021.

Lähteet 

Tanskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Välimerenritari

Välimerenritari eli etelänritari (Papilio alexanor) on Välimeren alueella ja Lähi-idässä tavattava kookas ritariperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Monien sukulaistensa tapaan etelänritarikin on kookas kelta-musta perhonen, jonka takasiipien takareunassa on pitkä kannus. Musta väri muodostaa siiville kolme taaksepäin kapenevaa, leveää poikkiraitaa. Muista suvun Euroopassa tavattavista lajeista poiketen etelänritarin siipisuonten kohdalla ei ole nähtävissä tummia juovia. Sekä etu- että takasiipien ulkoreunan tuntumassa on leveä tumma poikkiraita, jonka alueella etenkin takasiivessä näkyy sinistä väriä. Takasiiven takareunassa on punainen silmätäplä. Ruumis on kelta-musta, pitkittäisraidallinen. Tuntosarven kärki on valkoinen.

Hieman samannäköinen laji on purjeperhonen (Iphiclides podalirius).

Levinneisyys ja lentoaika 
Välimerenritaria tavataan Kaakkois-Euroopassa Balkanin niemimaalla ja Kreikan saaristossa sekä Lähi-idässä aina Iraniin ja Afganistaniin saakka. Sillä on myös muusta levinneisyydestä irrallinen esiintymä Luoteis-Italian ja Kaakkois-Ranskan alueella. Perhoset lentävät yhtenä pitkäkestoisena sukupolvena kesä-heinäkuussa, mutta kuumimilla paikoilla jopa huhtikuusta alkaen.

Elinympäristö ja elintavat 
Välimerenritari viihtyy harvalukuisena kuumilla ja kuivilla avoimilla rinteillä tai harvakseltaan puustoisilla paikoilla. Lentotapa on liitelevä, ja laskeutuessaan juomaan mettä eläin lepattelee siipiään. Laji vierailee mielellään ohdakkeiden kukilla.

Ravintokasvi 
Toukka elää monilla sarjakukkaiskasveilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 

Ritariperhoset
Sky Ferreira

Sky Ferreira (s. 8. heinäkuuta 1992 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, malli sekä näyttelijä. Hänen tyylilajiisa kuuluvat electropop, dance-pop, poprock sekä new wave. Vuonna 2014 hän oli  Miley Cyrusin lämppärinä Bangerz Tourilla.

Elämä  
Ferreira kasvoi Venice Beach alueella Los Angelesissa, mutta hänen lapsuutensa ei ollut  tavanomainen. Hänen vanhempansa olivat kypsymättömiä kasvattamaan lapsia, joten hänen isoäitinsä kasvatti häntä. Hänen isoäitinsä työskenteli Michael Jacksonin stylistinä ja Ferreirasta tuli hyvin läheinen hänen kanssaan. Kolmentoista vuoden ikäisenä hän alkoi harjoittelemaan oopperalaulamista. Ferreira ei pitänyt koulusta ja teini-ikäisenä hän lopetti koulun ja alkoi ladata YouTubeen videoita joissa hän lauloi cover -kappaleita makuuhuoneessaan. Lopulta ne herättivät Capitol Recordsin, jotka tarjosivat hänelle sopimusta.

Ferreiraa kertoi laajassa haastattelussa että häntä käytettiin hyväksi hänen nuoruudessaan. Hän ei aluksi puhunut siitä kenellekään aikuisille vaan yritti sen sijaan muuttaa persoonallisuutensa, ja alkoi käyttäytymään kovemmin ja aggressiivisemmin.

Ferreira alkoi seurustelemaan DIIV yhtyeen laulaja Zachary Cole Smithin kanssa vuonna 2012. Ferreira ja Smith pidätettiin 14. syyskuuta 2013  huumeiden hallussapidosta. He ovat eronneet vuonna 2016.

Ura 
Kesäkuussa 2010, Ferreira ilmestyi Jalouse-lehden kannessa. Samaan aikaan hän alkoi kirjoittaa ja äänittää kappaleita debyyttistudioalbumiinsa tuottajien ja osaomistajien Bloodshy & Avantin, Greg Kurstinin, Nicole Morierin, Klas Åhlundin, Colin Munroen, Linda Perryn, ja Frankmusikin kanssa. Ferreiran ensimmäinen EP-levy julkaistiin 22. Marraskuuta vuonna 2011.
Sky Ferreiran uusin levy Night time, my time julkaistiin 29. lokakuuta vuonna 2013.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu

Yhdysvaltalaiset laulajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1992 syntyneet
Prinssipuoliso

Prinssipuoliso (lyhyemmin pelkkä prinssi) on yleinen nimitys tai asema hallitsevan kuningattaren puolisolle. 

Prinssipuoliso on virallisena arvonimenä esiintynyt vain harvoin, mutta kuitenkin nimityksenä se on toiminut eri maissa. Useimmissa monarkioissa ei ole virallisia säännöksiä naishallitsijan puolison nimittämisestä, eikä prinssipuolisolla välttämättä ole ollenkaan kuninkaallisia arvonimiä. Tavallisesti prinssipuolisolle on myönnetty joku herttuakunta hallittavakseen, minkä suoman arvonimen mukaisesti heitä myös puhutellaan, koska herttua on prinssiä korkeampi asema. Esimerkiksi Britannian entisen kuningattaren Elisabet II:n puolisoa prinssi Philipiä kutsuttiin virallisesti nimellä hänen kuninkaallinen korkeutensa Edinburghin herttua.

Johtuen prinssipuolison alempiarvoisuudesta kuningatarpuolisoon nähden, häntä ei puhutella "hänen majesteetikseen". Prinssipuolisoa ei myöskään kruunata kruunajaisissa hallitsijapuolison kruunulla tai voidella pyhällä vedellä, toisin kuin kuningatar (olipa hallitsija tai hallitsijapuoliso), vaikka hänellä onkin osansa kruunajaisissa. Lisäksi prinssipuoliso saattaa valtiollisissa seremonioissa olla erilaisessa asemassa kuin kuningatar, joka usein nähdään samanarvoisena kuninkaan kanssa.

Kuninkaalliset arvonimet
Prinssit
Martin Štajnoch

Martin Štajnoch (s. 15. syyskuuta 1990 Bojnice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana Slovakian pääsarja Extraliga-joukkue HK Dukla Michalovcessa.

Tilastot

Lähteet 
 
 
 

Slovakialaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Aladağ

Aladağ on kaupunki Etelä-Turkissa, Adanan maakunnassa. Se on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 kaupungissa oli 4 129 asukasta ja piirikunnassa 17 074. Kaupunki on saanut nimensä Aladağlar-vuoristosta.

Lähteet 

Adanan maakunta
Turkin kaupungit
Vapauden hurma

Vapauden hurma on Liljan Loisto -yhtyeen toinen pitkäsoitto. Sen julkaisi Suomen Musiikki 30. toukokuuta 2012, ja sen kappaleesta "Varkaat kulkurit" on julkaistu musiikkivideo. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 26. sijalle viikolla 26/2012. Viikko jäi albumin ainoaksi listalla.

Kappaleet 
 Vapaa oon
 Kuparipannu
 Varkaat kulkurit
 Vuosia monia näin
 Adje jano
 Jossain
 Eeva
 Kauan sitten
 Katupoikien laulu
 Niin kaunis on taivas
 Villihevosia
 Mustalaisen kyyneleet

Arvostelut 
 Helsingin Sanomat: 
 Keskisuomalainen: suopea

Lähteet 

Liljan Loiston albumit
Vuoden 2012 albumit
Igor Sijsling

Igor Sijsling (s. 18. elokuuta 1987 Amsterdam) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 52 helmikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen nelinpelissä.

Sijsling saavutti nelinpelin turnausvoiton Atlantassa 2013 Édouard Roger-Vasselinin parina. Lisäksi hän pelasi loppuottelussa vuonna 2008 Amersfoortin turnauksessa Jesse Huta Galungin kanssa ja vuonna 2013 Australian avointen loppuottelussa Robin Haasen kanssa ja Roger-Vasselinin parina Bogotássa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Igor Sijslingin kotisivut

Alankomaalaiset tennispelaajat
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Olofsson

Olofsson tai Olofson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alfred Olofsson (1892–1950), suomalainen suojeluskuntaupseeri
 Anna Carin Zidek, o.s. Olofsson (s. 1973), ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja
 Christina Olofson (s. 1948), ruotsalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
 Einar Olofsson (1886–1955), suomalainen venesuunnittelija
 Gustav Olofsson (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Jacob Olofsson (s. 2000), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Karl Olofsson, Carolus Pictorius (k. 1649), suomalainen pappi ja hartauskirjallisuuden suomentaja
 Leander Olofsson (1831–1913), ahvenanmaalainen maanviljelijä, laivanvarustaja ja valtiopäivämies
 Marcus Olofsson (s. 1982), ruotsalainen jalkapalloilija
 Maud Olofsson (s. 1955), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
 Peter Olofsson (s. 1957), ruotsalainen käsipalloilija
 Pär Olofsson, ruotsalainen kuvittaja ja taiteilija
 Rune Pär Olofsson (1928–2018), ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja pappi
 Victor Olofsson (s. 1995), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Flying Swords of Dragon Gate

Flying Swords of Dragon Gate () on vuonna 2011 julkaistu wuxia-elokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Zhou Xun, Chen Kun, Li Yuchun, Kwai Lun-mei, Louis Fan, Mavis Fan, Wu Di, Zhuang Guoqi, Li Yuan, Gordon Liu ja Zhang Xinyu. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark. Elokuvan juoni perustuu osittain vuoden 1966 elokuvaan Dragon Gate Inn ja vuoden 1992 elokuvaan New Dragon Gate Inn.

Aiheesta muualla

Wuxiaelokuvat
Vuoden 2011 elokuvat
Hongkongilaiset elokuvat
Tsui Harkin ohjaamat elokuvat
Uudelleenfilmatisoinnit
3D-elokuvat
Salman bin Abdul-Aziz Al Saud

Salman bin Abdul-Aziz Al Saud (; synt. 31. joulukuuta 1935, Saudi-Arabia) on Saudi-Arabian kuningas sekä entinen varapääministeri ja puolustusministeri. Hän peri kruunun velipuolensa kuningas Abdullahin kuoltua 23. tammikuuta 2015.

Ennen kuninkuuttaan Salman toimi Saudi-Arabian puolustusministerinä marraskuusta 2011 lähtien. Hänet nimitettiin kruununprinssiksi kesäkuussa 2012 hänen veljensä Najef bin Abdul Azizin kuoltua. Hänen arvioitiin olevan kuninkaan varovaisten uudistusten linjalla.

Kesäkuussa 2017 Salman nimitti poikansa Mohammed bin Salmanin kruununprinssiksi, ja sivuutti edellisen kruununprinssin, veljenpoikansa Mohammed bin Nayefin.

Kuningas Salman on tehnyt uudistuksia.
Syksyllä 2017 hän myönsi naisille luvan suorittaa ajokortin ja ajaa autoa kesään 2018 mennessä.
Elokuvateatterit sallittiin 35-vuotisen kiellon jälkeen keväällä 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saudi-Arabian hallitsijat
Saudiarabialaiset poliitikot
Saudiarabialaiset kuninkaalliset
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Saudit
Arkadi Babtšenko

Arkadi Babtšenko (s. 18. maaliskuuta 1977) on venäläinen toimittaja ja kirjailija. Oikeustiedettä opiskellut moskovalainen työskentelee Novaja Gazeta -lehden toimittajana ja sotakirjeenvaihtajana.

Vuonna 1996 Tšetšenian sotaan joutunut Babtšenko kirjoitti neljän vuoden sotakokemuksistaan teoksen Sodan värit. Like Kustannus julkaisi kirjan suomennettuna vuonna 2010.

Helmikuussa 2017 Babtšenko muutti pois Venäjältä, ensin Prahaan ja sieltä Kiovaan. 29. toukokuuta 2018 hänen uutisoitiin tulleen ammutuksi asunnossaan Kiovassa. Se oli kuitenkin Ukrainan turvallisuuspalvelun mukaan lavastettu tapaus, jotta venäläisagentit saataisiin paljastettua. Babtšenko esiintyi seuraavana päivänä Kiovassa tiedotustilaisuudessa.

Lähteet 

Venäläiset kirjailijat
Venäläiset toimittajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Syväjärvi (Myrskylä)

Syväjärvi on yksi Myrskylän suurimmista järvistä. Sen rannalla on kunnan virallinen uimapaikka ja kaksi grillikatosta. Järven ympärillä on pientaloasutusta. Syväjärven valuma-alue on pääasiassa metsäinen ja peltoja on vähän. Ulkoinen kuormitus johtuu pääasiassa haja-asutuksesta ja vapaa-ajan asutuksesta.

Suunnittelukeskus on tehnyt Syväjärven alueelle vesihuollon yleissuunnitelman 1998. Syväjärvi on luokiteltavissa rehevähköksi, mutta se on yleiseltä käyttökelpoisuudeltaan tyydyttävä ja sen tilanne on parantunut 1990-luvulla. Vesien kerrostuneisuuden kaudella alusveden happipitoisuus on vähänen.

Syväjärveä on tehokalastettu 1993 alkaen. 1998 nuottauksissa saalis oli 2 450 kg eli 74 kg vesihehtaarilta. Myös rysällä on kalastettu talkootyönä.  Vesistönhoitoon järvellä osallistuu Syväjärvi-yhdistys ry. 

Syväjärvellä uimisen lisäksi järjestetään kalastuskilpailuja. Myrskylän Kalakerho ja Orimattilan Kalakerho järjestivät 31.3.2012 pilkkikilpailun, jonka Orimattilan Kalakerho voitti.

Lähteet

Myrskylän järvet
Koskenkylänjoen vesistö
Esa Salminen

Esa Petteri Salminen (s. 20. heinäkuuta 1976 Espoo) on helsinkiläinen kirjailija ja kehitysyhteistyön ammattilainen. Salmisen esikoisteos Köyhyyden ammattilainen ilmestyi Johnny Knigan kustantamana 2008. Hänen toinen romaaninsa Leposija Kilimakitossa ilmestyi Johnny Knigalta 2010. Salmisen kolmas romaani Mohammed, suomalainen ilmestyi syyskuussa 2012. Se on yhteistuotantoa somalialaistaustaisen Saeed Warsamen kanssa. Lokakuussa 2013 Salminen julkaisi Suvi Westin ja Anne Kirste Aikion kanssa tietokirjan Märät säpikkäät - Sápmi underground. Vuonna 2020 Salminen sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon kirjasta Kolmetoista kertaa kovempi – Räppärin käsikirja, jonka hän kirjoitti räppäri Palefacen kanssa. Vuonna 2022 Salminen julkaisi neljännen romaaninsa Rakkaudella Ester Storytel-palvelussa ääni- ja e-kirjana.

Oman kirjoittamisensa ohella Salminen on toiminut useiden Madventures-kirjojen tausta- ja kustannustoimittajana sekä kolmantena kirjoittajana.

Salminen työskentelee viestinnän asiantuntijana Viestintä ja kehitys -säätiö Vikesissä sekä vapaana toimittajana ja viestinnän asiantuntijana oman yrityksensä kautta. Hän on koulutukseltaan antropologiaa pääaineenaan opiskellut valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt myös Kepan palveluksessa Sambiassa ja Mosambikissa.

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Rolf Dobelli

Rolf Dobelli (s. 15. heinäkuuta 1966 Luzern) on sveitsiläinen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 2011 ilmestynyt Selkeän ajattelun taito, joka nousi ilmestyessään Saksan bestseller-listan kärkeen. Hän kirjoittaa vakituisesti myös muun muassa Die Zeit- ja The Washington Post -lehtiin.

Dobelli on perustanut ZURICH.MINDS-yhteisön tunnetuille ajattelijoille, tieteilijöille, taiteilijoille ja yrittäjille, sekä kirjatiivistelmien tuottajan getAbstract-palvelun.

Suomennettuja teoksia
 Selkeän ajattelun taito, 2012 (Die Kunst des klaren Denkens, 2011), ISBN 978-952-5557-48-0
Viisaan toiminnan taito, 2013 (Die Kunst des klugen Handelns, 2012), ISBN 
978-952-5557-53-4

Muita teoksia
 Fünfunddreissig, 2003
 Und was machen Sie beruflich?, 2004
 Himmelreich, 2006
 Wer bin ich?, 2007
 Turbulenzen, 2007
 Massimo Marini, 2010

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 ZURICH.MINDS
 getAbstract.com

Sveitsiläiset tietokirjailijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Partanen

Partanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aki Partanen (s. 1956), korkeushyppääjä
 Aku Partanen (s. 1991), kilpakävelijä
 Antti Partanen (1879–1948), kansanedustaja (SDP)
 Anu Partanen (s. 1975), toimittaja
 Anu Partanen, kääntäjä
 Arvo Partanen (1918–1989), nuortenkirjailija
 Eemil Partanen (1906–1996), kansanedustaja ja ministeri (Maalaisliitto/Keskustapuolue)
 Eino Partanen (1902–1962), valokuvaaja, valokuvausliike Helios Oy:n perustaja
 Eino Partanen (1915–2004), muusikko ja iskelmämusiikin tekijä
 Ensio Partanen (1910–2000), kansanedustaja (SDP), sosiaalineuvos
 Erkki Partanen (1944–2010), kansanedustaja (SDP)
 Erkki Partanen (1891–1918), jääkärivänrikki
 Erkki Partanen (1915–1983), vuorineuvos, yritysjohtaja
 Erkki Partanen (s. 1952), arkkitehti
 Hanna Partanen (1891–1969), leipuri, kalakukkojen valmistaja
 Hanna Partanen (s. 1979), ravitsemusterapeutti
 Hannu Partanen (1944–2019), este- ja kestävyysjuoksija
 Heikki Partanen (1942–1990), elokuvaohjaaja ja animaattori
 Henna Partanen (s. 1981), arkkitehti ja poliitikko
 Jaana Partanen (s. 1967), kuvataiteilija
 Jorma Partanen (1906–1972), toimittaja, runoilija ja kirjallisuuden suomentaja
 Juha Partanen (s. 1956), sanomalehti– ja televisiotoimittaja
 Juha Partanen (s. 1973), pesäpalloilija
 Jussiville Partanen (s. 1991), jäätanssija
 Kaarina Partanen (s. 1942), kirjailija
 Kaarlo Partanen (1915–2006), raviohjastaja, ravivalmentaja ja ravihevosten kasvattaja
 Maria Partanen (s. 1930), kirjailija
 Mika Partanen (s. 1992), jääkiekkoilija
 Mikko Partanen (s. 1997), jääkiekkoilija
 Niilo Partanen (1928–1973), runoilija
 Olli Partanen (1922–2014), kiekonheittäjä
 Oskari Partanen (1878–1970), kansanedustaja (Maalaisliitto)
 Pauli Partanen (s. 1949), muotoilija ja kuvataiteilija
 Pentti Partanen (s. 1947), pelastusylijohtaja
 Petri Partanen (s. 1986), jää- ja rullakiekkoilija
 Rainer Partanen (s. 1939), talousrikollinen
 Reino Partanen (1889–1972), taidemaalari
 Sami Partanen (s. 1975), jääkiekkoerotuomari
 Sami Partanen (s. 1979), pesäpalloilija
 Seppo J. Partanen (s. 1941), matkailutoimittaja, toimituspäällikkö ja tietokirjailija
 Siiri Partanen, muusikko ja näyttelijä
 Timo Partanen (1938–2015), professori, Työterveyslaitoksen tutkija
 Urho Partanen (s. 1941), jalkapalloilija
 Väinö Olavi Partanen (1928–1969), suomalainen Kanadan merivoimien sotilas
 Vilho Partanen (1919–2004), kestävyysjuoksija.

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Partanen, tv-sarjassa Herkku & Partanen
 Onni, Anja, Outi, Samuli ja Tuuli Partanen, perhe televisiosarjassa Kotikatu
 konepajayrittäjä Partanen Juha Koirasen elokuvassa Partanen (2003).
Siilinjärven kaivos

Siilinjärven apatiittikaivos on Siilinjärvellä sijaitseva fosfaattikaivos. Kaivoksen omistaa norjalainen lannoitevalmistaja Yara. Apatiittikaivos aloitti tuotannon 1980 ja se on Suomen suurin avolouhos. Louhoksen pituus on kolme kilometriä ja syvyys 150 metriä. Kaikkiaan Siilinjärven kaivos- ja tehdasalue on kooltaan noin 3 000 hehtaaria ja sen pituus 12 kilometriä ja leveys 2–3 kilometriä. Tunnettu esiintymä on 14,5 kilometriä pitkä ja ainakin 800 metriä syvä. Esiintymän todellista syvyyttä ei tunneta. Esiintymä on 900 metriä leveä leveimmästä kohdasta.

Siilinjärven esiintymä löytyi 1950 rakennusmestari Jorma Hakalan lähettämän kalkkikivinäytteen perusteella. Koerikastusta tehtiin paikalla 1966 sekä suuremmassa mittakaavassa 1975–1979. Vuoteen 2001 mennessä malmia oli louhittu yhteensä 144 miljoonaa tonnia.

Kaivos tuottaa apatiittirikastetta jota käytetään kaivoksen vieressä olevan, 1969 perustetun fosforihappo- ja lannoitetehtaan raaka-aineena. Sivutuotteina syntyy myös maatalouskalkkina käytettävää kalsiittirikastetta sekä jonkin verran kiillerikastetta.

Kaivoksen vuosituotanto nousi vuonna 2009 valmistuneiden investointien jälkeen 850 000 tonnista miljoonaan tonniin ja sitä on tarkoitus vielä kasvattaa 1,3 miljoonaan tonniin. Malmin rikastuksen sivutuotteena syntyy myös flogopiittia ja karbonaattimineraaleja sisältävää rikastushiekkaa, josta osa jalostetaan maanparannusaineeksi ja loput läjitetään kaivosalueen pohjoispäässä sijaitsevalle Mustin rikastushiekan läjitysalueelle.

Katso myös
Soklin kaivos

Lähteet 
 GTK Tietoaineistot / Suomen kaivosteollisuus / Apatiittikaivokset 
 Yara investoi 60 miljoonaa Siilinjärvellä, Tekniikka&Talous 8.12.2008
 Salla Venäläinen : Siilinjärven kaivoksen rikastushiekan hyödyntäminen pilaantuneen maaperän kunnostamisessa, Helsingin yliopisto / Maatalous-metsätieteellinen tiedekunta / Elintarvike- ja ympäristötieteiden laitos 27.3.2010

Viitteet

Suomen kaivokset
Siilinjärvi
Maria Räsänen

Maria Katariina Räsänen (s. 11. maaliskuuta 1992 Kuopio) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 2011 asti Kuopion NMKY:tä, vuoteen 2016 Kuopion Reipasta ja sittemmin Lapinlahden Vetoa. Häntä valmentaa Sami Länsivuori.

Kalevan kisoissa Räsänen on voittanut SM-hopeaa 100 metrillä vuosina 2012 ja 2017 sekä pronssia 2011, 2013 ja 2014. Vuonna 2012 hän voitti pronssia myös 200 metrillä. SM-hallikisoissa 2012 Räsänen saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 7,53. SM-hallikisoissa 2013 hän uusi 60 metrillä hopeansa ajalla 7,45.

Vuonna 2011 Räsänen karsiutui Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä. Hän on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Räsänen juoksi avausosuuden naisten 4 × 100 metrin viestissä. Joukkue karsiutui loppukilpailusta ajalla 44,65. Heinäkuussa 2012 Räsänen voitti alle 23-vuotiaiden Pohjois- ja Baltian maiden mestaruuskisoissa Norjan Ullensakerissa kultaa 100 metrillä ajalla 11,69 ja 4 × 100 metrin viestissä sekä hopeaa 200 metrillä 2,2 metrin myötätuuliajalla 24,05. Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 100 metrillä välieriin ja oli Suomen joukkueessa seitsemäs 4 × 100 metrin viestissä.

Kaudella 2014 Räsänen kärsi loukkaantumisista.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Maria Räsäsen kotisivut

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Kärpälän kaivos

Kärpälän grafiittikaivos toimi Mäntyharjulla Peruveden rannalla vuosina 1850–1947. Kaivoksesta louhittiin sen toiminta-aikana 600 tonnia grafiittimalmia.

Suomessa on grafiittia louhittu Kärpälän kaivoksen lisäksi noin 30 pienemmästä kaivoksesta. Näistä merkittävimpiä ovat olleet 1917 toiminut Soukon kaivos Vammalassa sekä Leppävirran Haapamäen kylässä 1860- ja 1870-luvuilla sekä 1900-luvun alussa toiminut kaivos.

Lähteet 
 GTK Tietoaineistot / Suomen kaivosteollisuus / Grafiittikaivokset 

Suomen kaivokset
Mäntyharju
Sven Laine

Sven Alf Leo (Svenkka) Laine (18. joulukuuta 1922 Iitti – 28. helmikuuta 1990) oli suomalainen liikemies ja rikollinen.

Ura 
Laine keräsi mustia listoja vasemmistolaisina pidetyistä työntekijöistä ja myi luotettavuuslausuntoja työnantajille perustamansa Työturvallisuusliitto-nimisen yrityksen kautta. Laine kokosi muun muassa vihreänä kirjana tunnetun luettelon Sirola-opiston käyneistä henkilöistä. 

Laine keräsi rahaa Sodissamme Kaatuneitten Omaisten Tukijärjestö Ry:n nimissä muun muassa sotaveteraaneille, poliisille, luonnonsuojeluun ynnä muihin kohteisiin, mutta kaikissa tapauksissa keräyksen tuotto jäi Laineen haltuun. Hän sai useita vankeustuomioita rahankeruupetoksista. Laine myi monistettuna piraattiversiona entisen sisäministeri Yrjö Leinon muistelmakirjaa Kommunisti sisäministerinä, jonka julkaisu oli kielletty ja painos tuhottu. Tuottojen saajaksi mainittiin Sodissamme Kaatuneitten Omaisten Tukijärjestö. Leinon omaiset nostivat Lainetta vastaan oikeusjutun.

Laine keräsi myös rahaa Urho Kekkosen vuoden 1962 presidentinvaalikampanjaa varten. Samalla hän sai haltuunsa nimilistan Kekkosen kampanjan tukijoista, jonka kopioita myi Honka-liiton edustajille. 

Laine sai 1960-luvulla vankeustuomion niin sanotussa metyylijutussa. Laineen omistama yritys Laivateknillinen Palvelu hankki laittomasti metyylialkoholia ja myi sitä eteenpäin. Ainakin kolme Laineen myymää metanolia korvikealkoholina käyttänyttä henkilöä kuoli. 

Laine pyrki luomaan suhteita päättäjiin järjestämällä juhlia valituille poliisijohdon edustajille ja virkamiehille. Juhlissa oli mukana alaikäisiä tyttöjä, ja Laine pyrki näiden avulla saamaan kiristysotteen virkamiehistä. Hänen kerrotaan nauttineen erikoiskohtelua vankilassa näiden viranomaissuhteidensa ansiosta. Metyylijutun tutkimusten aikana 1966 ylipoliisipäällikkö Fjalar Jarva tuli poliisiasemalle vaatimaan pidätetyn Laineen vapauttamista, mihin aseman päivystävä komisario ei kuitenkaan suostunut. Laineella oli hyvät suhteet myös Helsingin poliisikomentajaan Nils Olof Söderströmiin. Laineen tuttavapiiriin kuuluivat myös Suomenlahden Koneen konkurssijutussa mainetta saaneet liikemiehet Aarne Mantila ja Tuomas Tapala, joiden järjestämissä juhlissa Laine oli usein vieraana.

Viimeisen vankeustuomionsa Laine sai 1980-luvun puolivälissä eläkepetoksesta.


Lähteet

Kirjallisuus
 
 
 
 
 
 Nykänen, Harri: Hämärämiesten ja poliisin kytkyt synnyttivät suomalaisen mafian: Poliisijohdon makeat vuodet. Helsingin Sanomat 24.6.1994. (Poliisirikollisena-sivusto.)
 Nykänen, Harri: Hämärämiesten ja poliisin kytkyt synnyttivät suomalaisen mafian: Poliisijohdon makeat vuodet. Helsingin Sanomat 24.6.1994.

Viitteet

Aiheesta muualla
 Tuomioja, Erkki: Arvio Jaakko Vesikansan kirjasta Salainen sisällissota. 2004.

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset rikolliset
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 1990 kuolleet
Gaon (uskonto)

Gaonit (mon. , gaonim tai geonim) olivat juutalaisuuden hengellisiä johtajia Babyloniassa (Mesopotamiassa) Abbasidien kalifaatissa vuosina 589–1039. Gaonit johtivat Suran ja Pumbeditan akatemioita ja toimivat niissä Talmudin opettajina ja uskonnollisen lain ylimpinä säätäjinä. Suran gaon oli arvoltaan Pumbeditan gaonia ylempänä. Aikana, jolloin Babylonia oli maailman juutalaisyhteisön keskus, juutalaiset kautta maailman kysyivät gaoneilta neuvoja juutalaiseen lakiin liittyvissä kysymyksissä.

Akatemiat valitsivat gaoninsa yleensä itse, mutta joskus gaonin valitsi eksilarkki, juutalaisten maallinen johtaja Babylonissa. Gaonien merkitys alkoi vähetä 900-luvulla muiden juutalaisuuden keskusten merkitysten kasvaessa, ja viimeinen gaon kuoli vuonna 1039.

Kunnianimenä gaon ('viisas') on sittemmin annettu joillekin merkittäville juutalaisille uskonoppineille, kuten Elia Ben Salomonille, Vilnan gaonille.

Lähteet

Juutalaisuus
Apocalyptic Love


Apocalyptic Love on vuonna 2012 julkaistu kuuluisan kitaristin Slashin (Guns N’ Roses, Velvet Revolver, Slash’s Snakepit) toinen sooloalbumi. Slash teki levyn yhteistyössä Myles Kennedyn ja The Conspiratorsin kanssa.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3. Se pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Slash ja Myles Kennedy ellei toisin mainita.

 
 
 
 
  (Slash/Myles Kennedy/Eric Valentine)

Deluxe Edition

Kokoonpano 
 Slash – soolokitara, akustinen kitara (kappale ”Anastasia”), talk box (kappale ”Carolina”)
 Myles Kennedy – laulu, rytmikitara
 Todd Kerns – basso, taustalaulu
 Brent Fitz – rummut

Arvostelut 
 About.com  linkki
 Allmusic  linkki
 Artistdirect  linkki
 Classic Rock Revisited (B) linkki
 GeekPreview.net  linkki 
 indulge-sound.com  linkki
 Metacritic 63/100 linkki
 Noise Shaft (7/10) linkki
 stereoboard.com (positive) linkki
 Revolver  linkki
 FT.com

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Slash julkaisee uuden albumin toukokuussa - katso traileri! (Rytmi.com)
 Slash julkaisi uutta musiikkia - kuuntele (Radio City)
 Slash paljasti ensimmäisen singlen ja biisilistan (Soundi.fi) 
 Soundi.fi arvostelu

Vuoden 2012 albumit
Slashin albumit
De Westereen

De Westereen (Zwaagwesteinde) on taajama Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa.
Taajama sijaitsee Dantumadielin kunnassa. 

Vuoteen 2009 saakka kunnasta käytettiin sen virallista hollaninkielistä nimeä Zwaagwesteinde. Vuonna 2009 virallinen nimi korvattiin friisinkielisellä nimellä De Westereen.

Alankomaiden kylät
Friisinmaa
OS X Mountain Lion

OS X Mountain Lion (versio 10.8) on Applen Macintosh-tietokoneiden yhdeksäs OS X -käyttöjärjestelmäversio (aikaisemmin Mac OS X), joka toi muun muassa joitakin Applen iOS-käyttöjärjestelmän ominaisuuksia Macintosh-tietokoneisiin. Mountain Lion julkaistiin 25. heinäkuuta 2012. Mountain Lionin edeltäjä oli Mac OS X Lion ja sen seuraaja 22. lokakuuta 2013 julkaistu OS X Mavericks.

Päivitykset

Lähteet 

MacOS
Timo Hirvonen (basisti)

Timo Hirvonen (s. 1977) on KokoTeatterin varatoiminen teatterijohtaja. Hirvonen perusti Koko Jazz Clubin vuonna 2010 ja on isännöinyt sitä.

Taiteellinen toiminta

Hirvonen valmistui Sibelius-Akatemian jazzosastolta musiikin maisteriksi 2005. Hän kokosi vuonna 2009 nimikkoyhtyeensä, Timo Hirvonen Quartet, kiertueelle pitkin Suomea. Hän oli aiemmin samana vuonna ollut kiertueella myös the Mokners-yhtyeessä Severi Pyysalon ja Jussi Lehtosen kanssa. Kiertueen järjesti Suomen Jazzliitto. Hirvonen soittaa bassoa Severi Pyysalo & The Mokners -yhtyeen levyllä, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2011. Hän on ollut kiertueella Kauko Röyhkän ja Severi Pyysalo trion kanssa trion basistina Suomessa vuonna 2011.

Hirvonen on näytellyt jazz-musikaalissa The Professionals. Mukana näytelmässä olivat näyttelijä Henry Hanikka, joka myös vastasi ohjauksesta, sekä muusikot Jussi Lehtonen ja Severi Pyysalo. Näytelmä esitettiin KokoTeatterilla syksyllä 2011.

Hirvonen aloitti tammikuussa 2012 varatoimisena teatterijohtajana KokoTeatterissa Anna Veijalaisen jäädessä äitiyslomalle. Hän järjestää toisen Jazz Klubi -isännän, Jussi Lehtosen, kanssa Koko Jazz Clubille esiintymään sekä kansainvälisiä että suomalaisia muusikoita. Lisäksi Hirvonen harjoittaa konsertti- ja opetustoimintaa Suomessa ja muualla Euroopassa.

Lähteet 

Suomalaiset basistit
Elävät henkilöt
Vuonna 1977 syntyneet
Anna Veijalainen

Anna Maaria Veijalainen (s. 13. tammikuuta 1973 Lohja) on KokoTeatterin johtaja. Hän on sen perustajajäseniä, koreografi, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.

Ura 
Anna Veijalainen on koreografi, näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta koreografiksi vuonna 1997. Veijalainen on perustajajäsen KokoTeatterissa, joka avasi ovensa vuonna 1997. Lukuisia hänen kirjoittamistaan näytelmistä on päätynyt teatterilavalle asti, muun muassa High Heels Society (kirjoitettu yhdessä Sofi Oksasen ja Maija Kaunismaan kanssa), Luksusmuijat (kirjoitettu yhdessä Pinja Flinkin ja Sesa Lehdon kanssa) ja Pudonneet. Veijalainen on myös kirjoittanut Liken kustantaman kirjan Joukkokohtaus – KokoTeatteria 10 vuotta, joka on KokoTeatterin historiaa käsittelevä omaelämäkerrallinen romaani.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset teatteriohjaajat
Suomalaiset käsikirjoittajat
Suomalaiset koreografit
Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Jeu de paume

Jeu de paume on  pallopeli, joka oli suosittu etenkin Ranskassa 1500- ja 1600-luvuilla. Se on nykyaikaisen tenniksen edeltäjä, ja se oli kesäolympialaisten kilpailuohjelmassa vuonna 1908.

Jeu de paumea pelataan seinien reunustamalla sisäkentällä. Pallo saa kimmota seinistä kuten squashissa. Jeu de paume -pallot ovat pienempiä, painavampia ja vähemmän kimmoisia kuin tennispallot, ja puiset mailat ovat pieniä ja kireiksi viritettyjä, ja niissä on käyrä kärki. Peliä pelataan usein tasoitussäännöillä.

Nykytenniksen pistelaskujärjestelmä ja osin myös terminologia on omaksuttu jeu de paumesta. Koska jeu de paume vaatii enemmän taitoa ja oveluutta kuin fysiikkaa, sen parhaat pelaajat ovat usein paljon iäkkäämpiä kuin tenniksessä.

Historiaa

Jeu de paumea pelattiin Ranskassa jo 1000-luvulla. Silloin munkit pelasivat sitä ilman mailaa paljain käsin, mistä pelin nimi ”kämmenpeli” juontaa juurensa. 1200-luvun loppuun mennessä peli oli levinnyt Ranskan kaupunkeihin ja sitä pelattiin niin sisäkentillä kuin kaduillakin. Pelistä tuli niin suosittu, että vuonna 1397 Pariisissa sen pelaaminen kiellettiin muulloin kuin sunnuntaisin. 1500-luvulla jeu de paumea pelattiin jo puumailoilla, ja pelaajien kenttäpuoliskojen väliin vedettiin naru ja myöhemmin verkko.

Englantiin jeu de paume tuli 1300- tai 1400-luvuilla, missä sitä kutsutaan nykyisin nimellä real tennis. Kuningas Henrik VIII tunnettiin taitavana pelaajana, ja William Shakespeare mainitsee pelin näytelmässään Henrik V vuodelta 1599.

Pelin suosio saavutti Ranskassa huippunsa vuosien 1500–1700 välillä. Sen jälkeen sen suosio hiipui tavallisen kansan parissa sopupelien ja vedonlyöntiskandaalien sekä pelin elitisoitumisen myötä, ja sadat pelikentät muutettiin näyttämöiksi ja muihin tarkoituksiin. Yksi tällainen on nykytaiteen ja valokuvataiteen museo Galerie nationale du Jeu de Paume.

Nykyisin
Jeu de paumen säännöt perustuvat yhä vuoden 1592 ”Ordonnance du Royal et Honorable Jeu de la Paume” -sääntöihin. Ranskassa on nykyisin kolme jeu de paume -pelikenttää, ja Englannissa yli 20 pelikenttää. Jeu de paumen maailmanmestaruudesta on pelattu yhtäjaksoisesti vuodesta 1740 lähtien.

Lähteet
Reponen

Reponen on muun muassa seuraavien ihmisten sukunimi:

 Astrid Reponen-Juvas (1906–1940), suomalainen kansatieteilijä ja suomen murteiden tutkija
 Eemeli Reponen (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija
 Jari Reponen (s. 1976), suomalainen taikuri
 Kalervo Reponen (1894–1953), kansakoulunopettaja ja kirjailija
 Mikko Reponen (1892–1951), suomalainen uskonnollinen vaikuttaja, ”Karjalan profeetta”
 Oskar Reponen (1928–1997), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Pertti Reponen (1941–1998), suomalainen laulujen sanoittaja, tv-ohjelmien käsikirjoittaja ja tuottaja
 Perttu Reponen (s. 2002), suomalainen yhdistetyn hiihtäjä
 Tapio Reponen (s. 1947), tietojärjestelmätieteen professori.
Jussi Lehtonen (muusikko)

Jussi Lehtonen (s. 1977) on suomalainen jazz-rumpali, Koko Jazz Clubin isäntä sekä Sibelius-Akatemian lehtori.

Lehtonen on yksi suomalaisten jazz-kokoonpanojen käytetyimmistä rumpaleista. Hän on soittanut lähes kaikkien suurten suomalaisten jazz-artistien kanssa. Jussi Lehtosen ensimmäinen oma levytys on CD Firstborn, joka julkaistiin vuonna 2009. Muuten Jussi Lehtonen on esiintynyt usealla levyllä rumpalina. Kiertueita Lehtonen on keikkaillut artistien kanssa kuten Randy Brecker, Tim Hagans, Wayne Krantz, Jukkis Uotila, Palle Danielsson ja Rick Margitza.

Lehtonen opettaa Sibelius-Akatemiassa.

Palkinnot 
 Yrjö-palkinto 2018

Lähteet

Aiheesta muualla  
http://www.jussilehtonen.net/index.html
http://www.myspace.com/jussilehtonen
http://www.kokoteatteri.fi/pagew.php?id=3 
http://zomobo.net/Jussi-Lehtonen
http://www.allaboutjazz.com/php/musician.php?id=18444

Suomalaiset jazzrumpalit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Kauhanen

Kauhanen on muun muassa seuraavien suomalaisten ihmisten sukunimi:

 Aarne Kauhanen (1909–1949), valtiollisen poliisin Valpon esittelijä
 Anna Löppönen-Kauhanen (1873–1947), taidemaalari
 Armas "Kuha" Kauhanen (1907–1980), rikostoimittaja
 Eleonoora Kauhanen (s. 1999), näyttelijä, tanssija ja laulaja
 Eveliina Kauhanen, näyttelijä
 Hellevi Kauhanen (s. 1916), lastenkirjailija
 Ilpo Kauhanen (s. 1973), suomalais-saksalainen jääkiekkomaalivahti
 Jarno Kauhanen (s. 1978), jalkapallomaalivahti
 Jukka-Pekka Kauhanen (s. 1963), raviohjastaja, -valmentaja ja hevoskasvattaja
 Kalle Kauhanen (1900–1969), poliitikko ja muurari
 Maija Kauhanen (s. 1986), kansanmuusikko ja kanteleensoittaja
 Olavi Kauhanen (1926–2013), keihäänheittäjä ja lentopalloilija
 Olli Kauhanen (s. 1948), eräkirjailija
 Pekka Kauhanen (1954–2020), kuvanveistäjä
 Pentti Kauhanen (1932–1990), työläinen ja poliitikko (SKDL, SKP)
 Sami Kauhanen (s. 1972), raviohjastaja ja Jokerien toimitusjohtaja
 Sylvi Kauhanen (1906–1993), toimittaja ja lastenkirjailija
 Tuomas Kauhanen (s. 1985), rap-artisti
 Walfrid Kauhanen (1881–1940), taidemaalari.
Taiteen kaava

Taiteen kaava, ympäristötaiteen kaava tai taidekaava tarkoittaa taiteen ja kulttuurin yleissuunnitelmaa tietylle kaavoitettavalle tai jo kaavoitetulle alueelle. Tarkoituksena on auttaa taidetta, kulttuuria nivoutumaan luontevasti yhteen rakennetun ympäristön kanssa. Arkkitehti Heikki Lamusuo suunnittelu- ja arkkitehtitoimisto Partanen & Lamusuo Oy:stä loi ensimmäisen varsinaisen Taiteen kaavan. Se tehtiin  Kuopion Saaristokaupungille. Hanke valmistui vuonna 2007 ja sitä tukivat mm. Opetus- ja Ympäristöministeriöt. Tarkoituksena kaavalla on auttaa aluetta rakentumaan hyväksi asumisen kulttuuriympäristöksi. Varsinainen taiteen kaava muodostuu selosteesta ja kartoista. Se on inventointi kulttuurillisesta nykytilasta sekä visio taiteellisista ja kulttuurillisista mahdollisuuksista.

Muita taiteen ja rakennetun ympäristön yhdistäviä suunnitelmia 
Arabianrannan kaupunginosa Helsingissä on ollut edeltä kävijä taiteen ja rakennetun ympäristön yhdistävänä alueena. Koska Helsingin kaupunki halusi profiloitua taiteen ja kulttuurin suosijana, se asetti vuonna 2000 Arabianrannan rakennuttajille velvoituksen käyttää 1–2 % rakennuskustannuksista taiteeseen. Taide liittyy siten osaksi rakennuksia, mutta laajenee paikoin kattamaan myös ulkotiloja. Taide ei kuitenkaan nouse alueen kaavoituksen osaksi, vaan ennemminkin monipuoliseksi osaksi rakennettua aluetta.

Taiteen kaava on noussut esille myös Rovaniemen kaupungin kaavoitusohjelmassa vuosille 2009–2012.

Myös Kehärata-projektissa on lähestytty Taiteen kaava -ideaa luomalla Kehäradalle ympäristötaiteen kaava. Kaava tulee ohjaamaan Kehäradalle hankittavien taideteosten hankintaa ja toteutusta lähivuosina. Kehärata muodostaa joukkoliikenteen tärkeän runko­yhteyden lentoaseman kautta pää­radan ja Vantaankosken radan välille.

Paranen & Lamusuo Oy:n suunnittelemaa taiteen kaavaa on käytetty sairaalaympäristössä Eksoten uuteen K-sairaalaan sijoitettavasta taiteesta. Aiheeksi taiteelle valittiin Saimaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kuopion kaupunki, Taiteen kaava
Partanen & Lamusuo Oy, arkkitehtuuri ja Taiteen kaava

Kaavoitus
Théodore Rousseau

Théodore Rousseau (15. huhtikuuta 1812 Pariisi − 22. joulukuuta 1867 Barbizon) oli ranskalainen taidemaalari ja yksi Barbizonin koulun perustajista.

Rousseau maalasi maisemia, joissa luonnon ilmiöiden havainnointi oli etualalla. Rousseaun luonnoksia ja akvarelleja pidetään raikkaampina kuin hänen öljyväritöitään, jotka usein ovat raskassävyisiä.

Aiheesta muualla

Lähteet

Ranskalaiset taidemaalarit
Vuonna 1812 syntyneet
Vuonna 1867 kuolleet
Olof Celsius vanhempi

Olof Celsius vanhempi (19. heinäkuuta 1670 – 24. kesäkuuta 1756) oli ruotsalainen kasvitieteilijä, kielentutkija, riimujentutkija ja pappi. Hän oli Ruotsin ensimmäinen sammaltutkija ja tieteenalan perustaja Ruotsissa. 

Hän opiskeli satunnaisesti Uppsalan yliopistossa, sillä hänellä oli taloudellisia vaikeuksia. Hän sai opintonsa päätökseen Kaarle XI:n tuella. Maisterinpromootion (1694) jälkeen hän lähti ulkomaanmatkalle, joka ulottui Italiaan saakka (tammikuusta 1696 elokuulle 1698). Matkansa aikana hän kirjoittautui opiskelijaksi Saksan Leipzigissa (24.4.1694).

Palattuaan kotiin hänet nimitettiin vuonna Uppsalan yliopiston filosofisen tiedekunnan adjunktiksi. Vuonna 1703 hänestä tuli pääaineensa kreikan kielen professori. Itämaisten kielten professori hänestä tuli 1715, teologian professori 1727 ja tuomiorovasti 1736. Hänen merkittävimpiä panoksiaan oli sammalten kerääminen, ja hän oli Carl von Linnén innoittaja, ajoitti useimmat Ruotsin riimukivistä. Hän vastusti heräävää götisismiä jonka alkuunpanijoita oli Olof Rudbeck vanhempi. Rudbeckiin kohdistuva arvostelu perustui riimujen ikään ja alkuperään. Hänen merkittävin vastustajansa oli Erik Julius Björner, jota hänen esittämänsä arvostelu ei miellyttänyt.

Kuuluisaksi Celsius tuli Euroopassa kaksiosaisella Raamatun kasveja käsittelevällä teoksellaan Hierobotanicon sive de plantis sacræ scripturæ (1745–1747) sekä sillä, että hän julkaisi isänsä tulkinnan sauvattomista riimuista eli Hälsinglannin riimuista Oreades Helsingicæ (1710) sekä postuumisti julkaistun De runis Helsingicis observationes quædam (1771). Hänen merkittävimpänä riimuja käsittelevänä teoksenaan pidetään kuitenkin teosta Monumenta quædam sveo-gothica suis temporibus reddita (1726–33). 

Hän nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Celsius.

Celsius valittiin jäseneksi numero 25 Kungliga Vetenskapsakademieniin vuonna 1739, sen perustamisvuonna ja samana vuonna kuin hänen veljenpoikansa Anders Celsius. Hän oli myös johtavia henkilöitä tieteellisessä seurassa Bokvettsgillet, josta myöhemmin kehittyi Uppsala Vetenskapssocietet.

Hänen puolisonsa oli Margareta Insulander, ja heidän poikiaan olivat Olof Celsius nuorempi ja Magnus von Celse. Hänen isänsä oli kielitieteilijä Magnus Nicolai Celsius ja hänen veljensä oli Nils Celsius ja tämän poika oli Anders Celsius.

Lähteet 

Ruotsalaiset kasvitieteilijät
Ruotsalaiset kielitieteilijät
Ruotsalaiset papit
Vuonna 1670 syntyneet
Vuonna 1756 kuolleet
Helvetin portti

Helvetin portit on kuvanveistäjä Auguste Rodinin monumentaalinen veistosryhmä, joka kuvaa näkymää Dante Alighierin Infernosta, eli Jumalaisen näytelmän ensimmäisestä osasta. Veistosryhmässä on 180 figuuria, joiden korkeus vaihtelee 15 sentistä runsaaseen metriin. Rodin kehitteli ja valoi joitakin hahmoja myös erillisinä, kuten Ajattelijaa.

Teos oli alun perin tilattu taideteollisuusmuseon sisäänkäynniksi ja työn piti valmistua vuonna 1885. Museota ei lopulta rakennettu, mutta Rodin työskenteli kuitenkin aika ajoin veistosryhmän parissa kuolemaansa asti, eli noin 37 vuotta.

Tilauksessa veistosten teeman valinta jätettiin Rodinin huoleksi ja hän päätyi Danten Helvettiin. Jo ennen tilausta Rodin oli kehitellyt hahmoja Danteen perustuen.

Aiheesta muualla

Veistokset
Ranskan taide
Helvetti
Jumalainen näytelmä