joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ryūichi Sakamoto

Ryūichi Sakamoto (; s. 17. tammikuuta 1952) on japanilainen muusikko, näyttelijä ja elokuvamusiikin säveltäjä.

Sakamoto syntyi Nakanossa, Tokiossa. Hän opiskeli Tokion kansallisessa taide- ja musiikkiyliopistossa ja kuului vuonna 1978 Yellow Magic Orchestran perustajajäseniin. Hän on julkaissut useita sooloalbumeita. Sakamoto on voittanut Oscarin, Baftan, Golden Globen kaksi kertaa ja Grammyn.

Sakamoto on säveltänyt musiikin muun muassa seuraaviin elokuviin: Merry Christmas, Mr. Lawrence (1983), Viimeinen keisari (1987), Suojaava taivas (1990), Korkeat korot (1991), Humiseva harju (1992), Pikku Buddha (1993), Vaaran vanki (1993), Rakkaus on paholainen (1998), Snake Eyes (1998), Tabu (1999), Femme Fatale (2002), Appleseed (2004), Babel (2006), The Revenant (2016) ja The Fortress (2017). 

Sakamoto on lisäksi toiminut näyttelijänä elokuvissa Merry Christmas, Mr. Lawrence ja Viimeinen keisari.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Sakamoton fanisivusto 

Golden Globe -palkinnon saajat
Grammy-palkinnon saajat
Oscar-palkinnon saajat
Japanilaiset näyttelijät
Japanilaiset popmuusikot
Japanilaiset säveltäjät
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Rautamies (täsmennyssivu)

Rautamies voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Rautamies, Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankarihahmo
 Rautamies, Yhdysvalloissa vuonna 1966 esitetty animaatiosarja
 Rautamies, Yhdysvalloissa vuosina 1994–1996 esitetty animaatiosarja
 Rautamies (puol. Człowiek z żelaza), Andrzej Wajdan elokuva vuodelta 1981.
 Rautamies, Tiibetistä löydetty väitetysti noin tuhat vuotta vanha patsas.

Katso myös 
 Iron Man
Priscilla Pointer

Priscilla Pointer (s. 18. toukokuuta 1924) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Elämä 
Pointer syntyi New Yorkissa ja aloitti uransa teatterissa. Hänen vanhempansa Augusta Leonora (o.s. Davis) ja Kenneth K. Pointer olivat taiteilijoita. Hänen omat lapsensa ovat Amy, Katie ja David Irving. Amy Irving on kuuluisa näyttelijä ja Steven Spielbergin entinen aviopuoliso. 

Pointer oli vuosina 1947–1979 naimisissa Jules Irvingin kanssa. Vuonna 1980 hän solmi Jules Irvingin kuoltua uuden avioliiton näyttelijä Robert Symondsin kanssa. Hän jäi leskeksi miehen kuoltua eturauhassyöpään 23. elokuuta 2007.

Ura 
Priscilla Pointer esitti vuosina 1972–1973 Adrienne Harris Raineytä sarjassa Where the Heart Is ja vuosina 1981–1983 Rebecca Barnes Wentworthia sarjassa Dallas. 

Pointer on televisiouransa ohella esiintynyt monissa elokuvissa, joista tunnetuimpien joukkoon lukeutuu Carrie (1976). 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1924 syntyneet
Elävät henkilöt
ALROSA

ALROSA () on kansainvälinen venäläinen suuryritys, joka tuottaa timantteja. Yhtiö harjoittaa timanttiraaka-aineiden tutkintaa, hankintaa, käsittelyä ja myyntiä. Päätoiminta on Jakutiassa, Arkangelin alueella ja Afrikassa.
ALROSA tuottaa 97 % Venäjän kaikista timanteista. Yhtiön osuus maailman timanttituotannosta on 27 %. ALROSAn löydetyt varat riittävät 18–20 vuotta nykyisen tuottotason ylläpitämiseksi. ALROSAn ennustukset ovat kolmanneksen maailman timanttivaroista.

Omistaja

ALROSA listautui pörssiin 28. lokakuuta 2013., jonka tuloksena yhtiöstä myyntiin 16 % (7 % osuudesta luopuivat Venäjän federaatio ja Jakutian hallitus, ja ALROSA 2 % takaisinostetuista osakkeista).

Tuotanto

ALROSAn tuotantoalueet sijaitsevat pääosin Länsi-Jakutiassa ja Arkangelin alueella. Yhteensä ALROSA kehittää 22 esiintymää. Tuotantoon kuuluu 9 esiintymää kallioperässä ja 13 huuhdontaesiintymää. Kallioperäisiä esiintymiä työnnetään avoimella louhimotavalla ja maanalaisella tavalla. Sahan tasavallan alueella (Jakutia) toimii neljä kaivosyritystä: Mirninski, Aihalski, Udachinski, Niurbinski.
Lisäksi ALROSA omistaa 32,8 % Keski-Afrikan suuren timanttituottajayhtiön Katokan osakkeista Angolassa.

Myynti

ALROSA-yhtiön myyntiyhtiöillä on edustustot kaikissa maailman timanttikeskuksissa, eli Yhdysvalloissa, Belgiassa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, Kiinassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Israelissa.
Vuonna 2012 ALROSA teki pitkäaikaisen sopimuksen belgialaisen Laurelton Diamonds Inc. -yhtiön kanssa. Kyseinen yritys ostaa timantteja yhdysvaltalaiselle Tiffany & Co. -koruyhtiölle..
Toukokuussa 2013 ALROSA ja huutokauppatalo Sotheby’s allekirjoittivat yhteistyösopimuksen. Sen ehtojen mukaan ALROSA toteuttaa huutokaupoissa Sotheby’s premium -luokan timantit. Myytävänä oleville kivet saavat Amerikan Hemmologian instituutin sertifioinnin (GIA) .
ALROSA auttaa aktiivisesti venäläisiä valtakunnallisia viranomaisia Kimberlin prosessin tarkoitusten ja vaatimusten toteuttamiseksi.

Toiminnan luvut
Vuonna 2012 ALROSA-yhtiöt tuottivat 34,4 miljoonaa karaattia timantteja, ja niiden timanteista saatu tuotto oli 4 600 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Lähteet

Venäläiset kaivosyhtiöt
Sahan tasavalta
MICEX Index
RTS Index
Peruskestävyysharjoittelu

Peruskestävyys- eli PK-harjoittelulla tarkoitetaan kestävyysurheilussa sellaista harjoittelua, jossa syke pysyy aerobisen kynnyksen alapuolella.

Hyvässä kestävyysurheilijan ohjelmassa suurin osa harjoittelusta tapahtuu nimenomaan PK-alueella. Kuntoilussa, jossa tavoitteena ovat terveyshyödyt ja rasvanpoltto, voidaan hyvin kaikki harjoittelu tehdä PK-alueella.

Liikunta
Sarmizegethusa

Sarmizegethusa oli tärkeä linnoitus ja uskonnollinen keskus antiikin aikaisessa Daakiassa. Se sijaitsee 1200 metrin korkeudella. Linnoitus kattaa noin 30 000 m² alueen. Sarmizegethusa kukoisti erityisesti kuningas Decebaluksen aikana. Roomalaiset valtasivat ja tuhosivat Sarmizegethusan Daakian sotien aikana. Trajanus perusti uuden kaupungin Ulpia Traianan 40 km Sarmizegethusasta.

Sarmizegethusa kuuluu Orăștie-vuorten daakialaisiin linnoituksiin, jotka sijaitsevat nykyisessä Romaniassa. Ne kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.

Daakian linnoitukset
Unescon maailmanperintökohteet Romaniassa
Imerslund–Gräsbeckin tauti

Imerslund–Gräsbeckin tauti eli oireyhtymä (syndrooma) on B12-vitamiinin puutostauti, joka  johtuu elimistön kyvyttömyydestä ottaa vitamiinia ravinnosta eli ”selektiivinen kobalamiinin imeytymättömyys ja proteinuria”.

Taudin tai oireyhtymän ”IGS” kuvasivat samanaikaisesti vuoden 1960 paikkeilla lastenlääkäri Olga Imerslund Norjassa ja laboratoriolääkäri Ralph Gräsbeck työtovereineen Suomessa. Tila johtuu synnynnäisestä kyvyttömyydestä imeä suolesta B12-vitaminia, ja oireet alkavat yleensä ikävälillä muutama kuukausi – kahdeksan vuotta. Ne ovat alussa epämääräisiä: hidas kasvu, hengitysteiden ja ruoansulatuskanavan infektiot. Myöhemmin kehittyy megaloblastinen anemia, joka on ominainen B12-vitamiinin puutteelle.  Hermoston oireita esiintyy myös. Valkuaisvirtsaisuutta esiintyy noin puolella potilaista. 

Perussyy on, että ohutsuolen seinämästä puuttuu B12-vitamiinin imeytymisessä tarvittava vastaanottaja eli reseptori, mistä syystä vitamiini ei imeydy. Suolessa vitamiini ei ole vapaassa muodossa vaan sitoutuneena nk. sisäiseen tekijään eli intrinsic factoriin, jota mahalaukun limakalvo erittää mahanesteeseen. (Intrinsic factor on välttämätön, jotta B12-vitamiinin tavanomaisina määrinä nautittuna imeytyisi suolesta, ja sen puuttuminen aiheuttaa melko tavallisen taudin nimeltään pernisiöösi anemia eli veren näivetystauti). Suolen yllä mainittu reseptori rakentuu kahdesta osasesta, kubiliini ja amnionless, joiden synteesiä ohjaavat kaksi geeniä, joista IGS-taudissa jompikumpi puuttuu tai on väärin rakennettu. Tauti esiintyy molemmilla sukupuolilla ja periytyy väistyvästi. Sama viallinen geeni on perittävä molemmilta vanhemmilta, eikä oireita esiinny henkilöillä, joilla vain toinen geeni on viallinen. Kaikki suomalaiset tapaukset ovat toistaiseksi johtuneet viallisesta kubiliini-geenistä ja kaikki norjalaiset amnionless-geenin viasta. Molemmista geeneistä johtuvia tapauksia on kuvattu koko maailmasta, eniten Välimeren muslimimaista. Tauti esiintyy myös koirilla.

Tauti muistuttaa synnynnäistä intrinsic factorin puutetta, ja monet julkaistut tapaukset potenevatkin sitä eikä IGS-tautia. Oireyhtymää on usein vaikea erottaa yleisestä malabsorptiosta, kuten keliakiasta, jossa lukuisten ravintoaineiden imeytyminen on häiriytynyt. Jos IGS-potilasta tutkii, kun hän vielä potee B12-vitamiinin puutetta, imeytymiskokeet voivat puhua yleisen imeytymishäiriön puolesta, sillä B12-vitamiinin puutteessa suolen solujen toiminta voi olla vajavainen. Imeytymiskokeet on siksi syytä uusia, kun B12-vitamiinin puute on korjattu.

IGS hoidetaan antamalla säännöllisiä B12-vitamiinipistoksia; on vielä selvittämättä, sopiiko tablettihoito. Hoidon on jatkuttava koko elämän. Potilaat pysyvät silloin terveinä, eikä munuaisten toiminta huonone, vaikkakin valkuaisvirtsaisuus ei häviä.

Kirjallisuutta
Forsius, Arno: 
Gräsbeck, Ralph:  Imerslund-Gräsbeck syndrome (selective vitamin B12 malabsorption with proteinuria) (pdf-tiedosto)

Verisairaudet
DJ K2

DJ K2 (Kimmo Koivurinne) on suomalainen DJ, joka soittaa pääasiassa hip hopia ja RnB:tä. Hän on osa New Yorkista lähtöisin olevaa Salute Entertainment DJ-kollektiivia.

DJ K2 on soittanut levyjä 1990-luvulta alkaen ja julkaissut useita mixtapeja. Hänen Certified Blazin -mixtapesarjaansa on ilmestynyt tähän mennessä yhdeksän osaa. Hän on lisäksi tehnyt mixtapeja eri yrityksille ja tapahtumille. Hänen mixtapeillaan on kuultu freestyle-kappaleita mm. Brandonilta ja Elastiselta. Myös Avaimen (nyk. Asa) "Azaa!" -kappale julkaistiin yksinoikeudella yhdellä hänen mixtapeistaan.

DJ K2 on soittanut monissa eri klubeissa ja tapahtumissa. Hän oli esimerkiksi helsinkiläisen Soulclap -klubin resident-DJ. Hän on myös toiminut warm-up DJ:nä artisteille kuten Gang Starr, The Game, Lloyd Banks, Joe Budden ja Obie Trice. Suomessa hän on toiminut mm. Rähinä Recordsin artistien ja   tamperelaisen Nueran keikka-DJ:nä.

Vuosina 2003 ja 2004 DJ K2 teki yhdessä Nueran jäsenten kanssa 100% -ohjelmaa YleX:lle. Hän teki myös 100% -kiertueen ja kaksi 100% Hiphop -mixtapea yhdessä Skemin kanssa.

Vuonna 2004 DJ K2 voitti "Vuoden DJ" -tittelin Posse Magazinen (nyk. Basso) lukijoiden äänestyksessä. Hänet valittiin lisäksi vuoden bile-DJ:ksi levykauppa Lifesaverin vuosiäänestyksessä. Hänet valittiin myös vuonna 2005 vuoden urbaaniksi DJ:ksi Basson äänestyksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 DJK2.com
 Nerd Network - DJ K2 Blog
 

Suomalaiset DJ:t
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kauko Jalkanen

Kauko-Aatos Jalkanen (8. joulukuuta 1918 Heinola – 3. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen miekkailija ja miekkailunopettaja.

Jalkasen vanhemmat olivat professori Huugo Jalkanen ja opetusneuvos Hilma Jalkanen. Jalkanen pääsi ylioppilaaksi 1939 ja aloitti metsänhoitajan opinnot. Hän innostui nuorena miekkailusta, jonka piiristä hän lopulta vuonna 1953 löysi ammattinsakin. Hän toimi arvostettuna miekkailunopettajana päätoimisesti yli 30 vuotta. Jalkanen edusti Suomea olympialaisissa floretti- ja säilämiekkailussa Lontoossa 1948 sekä kalpamiekkailussa Helsingissä 1952. Myöhemmin hän oli Rooman olympialaisissa 1960 mukana valmentajana. Hän opetti myös teatterimiekkailua.

Kauko Jalkasen serkku Heikki Raitio on myös kilpaillut miekkailijana olympialaisissa. Tunnettu suomalainen taikuri Jussi Jalkanen on hänen poikansa.


Julkaisut
Florettimiekkailu, 1955

Palkinnot ja tunnustukset
Suomen urheilun hopeinen ansiomitali kullatuin ristein 1988
Suomen Miekkailuliiton ansiomitali 2006

Lähteet

Kirjallisuus

 Muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 26.9.2007 s. C 9. Artikkelin verkkoversio.

Viitteet

Suomalaiset miekkailijat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Heretic (albumi)


Heretic on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Morbid Angelin vuonna 2003 julkaistu albumi. Se jäi basisti-laulaja Steve Tuckerin toistaiseksi viimeiseksi yhtyeessä, ja hänen tilalleen tuli alkuperäinen basisti ja vokalisti David Vincent. 

Albumilla on 44 raitaa, mutta varsinaisia kappaleita on 14 – muut raidat ovat tyhjiä tai sisältävät ainoastaan taustaääniä.

Kappalelista

Kokoonpano 
 Steve Tucker – basso, laulu
 Trey Azagtoth – kitara
 Pete Sandoval – rummut

Arvostelut 
 Allmusic: 
 Sputnikmusic: 
 Imperiumi: 9/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2003 albumit
Morbid Angelin albumit
Triumph or Agony

Triumph or Agony on Rhapsody of Firen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2006. Albumin kuudes kappale ”Il Canto del Vento” on toistaiseksi yhtyeen ainut kappale, jonka säveltämiseen Luca Turilli ja Alex Staropoli eivät ole osallistuneet, vaan kappaleen on kirjoittanut laulaja Fabio Lione. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, joka on julkaistu yhtyeen uudella nimellä Rhapsody Of Fire, koska ausralialainen tyttöduo Rhapsody ei hyväksynyt kahta samannimistä yhtyettä.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Luca Turilli ja Alex Staropoli sekä sanoittanut Turilli, ellei toisin mainittu.

I. Echoes from the Elvish Woods
II. Fear of the Dungeons
 
 
 
 
 
 
 
 
 
I. A New Saga Begins
II. Through the Portals of Agony
III. The Black Order
IV. Nekron's Bloody Rhymes
V. Escape from Horror
 
I. Winter's Dawn Theme

Bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Fabio Lione – laulu
 Luca Turilli – kitarat
 Patrick Guers – bassokitara
 Alex Staropoli – kosketinsoittimet
 Alex Holzwarth – rummut
 Christopher Lee – kertoja

+

 Dominique Leurquin – rytmikitara

Lisäksi albumilla soitti 70 henkinen orkesteri ja kuoro.

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Triumph or Agony discogs.com -sivustolla

Vuoden 2006 albumit
Rhapsody of Firen albumit
Sūtra

Sūtra (सूत्र, sanskritia 'lanka', 'naru'; paaliksi: sutta; ; hanzi: 經, kiinaksi: jīng (pinyin), ching (Wade-Giles); ) ovat joukko buddhalaisia tai hindulaisia uskonnollisia kirjoituksia.

Buddhalaisuudessa termillä sutra/sutta tarkoitetaan tiettyä kanonisen kirjallisuuden osaa. Theravada-buddhalaisuudessa se kontrastoi lähinnä vinayan ja abidhamman kanssa. Theravada-buddhalaisuus katsoo suttien olevan Shakyamuni buddhan tai hänen lähimpien oppilaidensa opetuksia. Paalinkielistä termiä sutta käytetään lähes yksinomaan puhuttaessa Paali-kaanonin toisesta osasta Sutta piṭakasta. Sen sijaan itäaasilaisessa buddhalaisuudessa termiä sutra tai sen käännöksiä käytetään myös koko joukosta muita kirjoituksia, jotka luetaan itäaasialaiseen kaanoniin.

Sutta pitakaan kuuluvat sutrat jaetaan viiteen kokoelmaan:

 Digha Nikaya (34 yksittäistä sutraa)
 Majjhima Nikaya (152 sutraa)
 Samyutta Nikaya (2889 lyhyttä sutraa)
 Anguttara Nikaya (tuhansia lyhyitä sutria, jotka niputetaan perinteisesti 11 nipataksi)
 Khuddaka Nikaya (koostuu 15 kirjasta; burmalaisessa perinteessä 18 kirjaa)

Vajrayana-buddhalaisuudessa katsotaan, että sekä Siddhartha Gautaman että tämän oppilaiden opetuksista voi tulla sutria. Myös mahayana-buddhalaisuus tunnustaa myös muiden kuin Buddhan opettamat sutrat. Tunnetuin tällainen sutra on Sydän-sutra..

Lähteet

Katso myös 
 Kamasutra
 Tripitaka

Aiheesta muualla 
 
 

Buddhalaiset kirjoitukset
Irock

Irock on suomalaisen kitaristi-laulaja Ile Kallion debyyttialbumi sooloartistina. Se ilmestyi sekä Suomessa, että Ruotsissa vuonna 1977. Albumilta julkaistiin samana vuonna Cindy / Love Song -single.

Re-masteroitu CD-versio albumista ilmestyi 31. lokakuuta 2007.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet säveltänyt Ile Kallio, ellei toisin mainittu.

A-puoli
 
 
 
 
 

B-puoli

Kokoonpano 
 Ile Kallio – laulu, kitara
 Maukka Siirala – bassokitara
 Make Luukkanen – rummut

Vierailevat muusikot 
 Pedro Hietanen – piano (kappale 8)
 Pekka Pöyry – saksofoni (kappaleet 2 ja 5)
 Tomi Parkkonen – lyömäsoittimet (kappaleet 5 ja 8)

Tuotanto 
 Richard Stanley – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Ile Kallio – tuottaja, design
 Hande Mertanen – tuottaja
 Ari Heinonen – design, valokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Irock discogs.com -sivustolla

Vuoden 1977 esikoisalbumit
Ile Kallion albumit
Love Recordsin albumit
Richard Stanleyn tuottamat albumit
Maija Vilkkumaan diskografia

Tämä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Maija Vilkkumaan soolouran diskografia. Hän on soolourallaan julkaissut seitsemän studioalbumia, kaksi kokoelmaa, EP:n ja livealbumin.

Albumit

Studioalbumit

Livealbumit

Kokoelmat

EP:t

Singlet

1990- ja 2000-luku

2010-luku

2020-luku

Muut singlet

Musiikkivideot 
 1999 – Satumaa-tango (ohjannut Janne Liljeblad)
 2000 – Tähti (ohj. Numi Nummelin)
 2001 – Totuutta ja tehtävää (ohj. Sami Aaltonen)
 2001 – Ingalsin Laura (ohj. Aleksi Bardy)
 2003 – Ei (ohj. Sami Aaltonen)
 2005 – Kesä (ohj. Finn Andersson)
 2006 – Hei tie (ohj. Pete Veijalainen)
 2007 – Saaressa (ohj. Petri Ylönen)
 2008 – Suojatiellä (ohj. Misko Iho)
 2008 – Luokkakokous (ohj. Misko Iho)
 2010 – Lottovoitto (ohj. Pete Veijalainen, Jukka Rouhuvirta)
 2010 – Kuuraiset puut (ohj. Pete Eklund)
 2010 – Liperiin Nivalaan (ohj. Pete Eklund)
 2015 – Lissu ja mä (ohj. Sami Joensuu)
 2015 – Kissavideoita (ohj. Aino Suni)
 2017 – Unisex (ohj. Laura Haimila)
 2019 – Hei sisko (elokuvasta Teräsleidit, ohj. Pamela Tola)

Muut kappaleet 
 2000 ”Leikin loppu” (Hotelli Sointu – Viikon biisit, vol. 1)
 2003 ”Laulu rakastamisen vaikeudesta” (Takorautaa)
 2007 ”Oo hiljaa” (Ipanapa 1)
 2007 ”Kerro terveiset lapsille” (Melkein vieraissa – Tribuutti Leevi and the Leavingsille)
 2009 ”Satumaa” (Lenni-Kalle Taipale)
 2009 ”Sairas karhunpoika” (Lasten aarteita – Rakastetuimmat kehtolaulut ja iltasadut)
 2013 ”Pieni tytön tylleröinen” (Kaikkien aikojen paras lastenlevy 3)

Katso myös 
 Luettelo Maija Vilkkumaan kappaleista

Lähteet 

Vilkkumaa, Maija
Diskografia
Echoes, Silence, Patience & Grace

Echoes, Silence, Patience & Grace on Foo Fightersin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2007. Albumin on tuottanut Gil Norton, joka oli viimeksi mukana yhtyeen toisella albumilla, The Colour and the Shapella.

Albumi ylsi Britannian albumilistan ykköseksi myytyään ensimmäisellä viikollaan 135 685 kopiota. Albumi myi platinaa ensimmäisellä viikollaan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -albumilistalla sijalle 3 myytyään 168 668 kopiota ensimmäisellä viikollaan. Se on sittemmin myynyt kultaa Yhdysvalloissa, ja myynyt 1 416 000 kopiota maailmanlaajuisesti. Suomessa albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.

Kappaleet

Listasijoitukset

Albumi

Singlet

Tekijät

Foo Fighters
 Dave Grohl – laulu, rytmikitara, piano kappaleissa "Summer's End", "Statues" ja "Home"
 Taylor Hawkins – rummut, piano kappaleessa "Summer's End"', taustalaulu
 Nate Mendel – basso
 Chris Shifflet – kitara

Vierailevat muusikot
 Drew Hester – lyömäsoittimet kappaleissa "Come Alive", "Let It Die", "Cheer Up Boys (Your Make Up Is Running)", "Long Road to Ruin" ja "Summer's End"
 Rami Jaffee – koskettimet kappaleissa "Let It Die", "Erase/Replace", "Long Road to Ruin", "Come Alive" and "But, Honestly", harmonikka kappaleessa "Statues"
 Brantley Kearns Jr. – viulu kappaleessa "Statues"
 Kaki King – kitara kappaleessa "Ballad of the Beaconfield Miners"
 Pat Smear – kitara kappaleessa "Let It Die"
 Kielisoittimet: The Section Quartet

Tuotanto
 Gil Norton – tuottaja
 Adrian Bushby – tekniikka
 John Lousteau – tekniikan avustaja
 Rich Costley – miksaaja
 Claudius Mittendorfer – avustava miksaaja
 Brian Gardner – masterointi

Kansitaide 
 Don Clark – design ja suunnittelu
 Laura Kleinhenz – valokuvaus
 Ben Watts – valokuvaus

Arvostelut 
 Metacritic: 71/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: A
 Robert Christgau: B
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2007 albumit
Foo Fightersin albumit
Kauttuan paperitehdas

Kauttuan paperitehdas on Eurassa sijaitseva paperitehdas. Sen omistaa japanilaiseen Nippon Paper Industriesiin kuuluva Jujo Thermal. Aiemmin koko tehdas oli Ahlströmin omistuksessa ja vuoteen 2015 saakka Ahlstrom Tampere Oy:llä oli Kauttuan paperitehtaalla yksi paperikone ja Jujo Thermal Oy:llä kaksi paperikonetta. Ahlstromin paperikone suljettiin juhannusviikolla 2015. Kauttuan paperitehtaan tuotantokapasiteetti on yhteensä noin 82 000 tonnia erikoispapereita. Tehtaalla työskentelee yhteensä noin 309 henkilöä. Työntekijöitä edustaa Paperiliiton Kauttuan osasto n:o 7 r.y.

Tehtaan paperikoneet

Pääraaka-aineena valmistettavissa papereissa on koivu- ja mäntysellu. Vuosina 1951-1953 tehtaassa valmistettiin myös wc-paperia.

Historia
Paperinvalmistus Kauttualla alkoi vuonna 1907. Tiilisen tehdasrakennuksen suunnitteli porilainen arkkitehtitoimisto Fagerholm & Nordman. 
Paperitehdas teki laajaa yhteistyötä Ahlströmin omistaman Euran Paperi nimisen jalostustehtaan kanssa. Jalostustehtaan eräs tärkeimmistä tuotteista oli Neuvostoliittoon toimitettu vahattu karamellipaperi, jonka raakapaperi tehtiin Kauttuan paperitehtaalla. Karamellipaperin valmistus paperitehtaalla aloitettiin vuonna 1944 ja loppui se kun PK3 tuhoutui vuonna 1995. 
Taidepainopaperi Kaubelart oli Suomen ensimmäinen päällystetty kiiltävä paperi, josta tuli myöhemmin hyvän laadun standardi päällystetyille papereille.
Lämpöherkän paperin tuottajana Kauttuan paperitehdas on ainoa tuotantolaitos Pohjoismaissa.
Tehtaille on myös rautatieyhteys, mutta rautatiekuljetukset on lopetettu ja osa rataa purettu viennin päätyttyä Neuvostoliittoon.

Merkittäviä vuosilukuja

 1907 Ensimmäinen paperikone
 1917 Sanomalehtipaperin tuotanto alkoi (myös pakkaus-, kirjoitus-, ja painopaperit)
 1933 Käärepaperin tuotanto alkoi
 1937 Paperinjalostus alkoi
 1965 Päällystetty taidepainopaperi (Kaubelart) Beloit-Italian valmistamalla päällystyskoneella (PÄK1)
 1972 Hiilivapaat kopiopaperit (A-COPY  PÄK2 työleveys 1600 mm)) 
 1972 Prosessinohjaustietokone IBM 1800 'TIKO'
 1985 Tarrapaperi
 1990 Lämpöherkkä paperi. PÄK1 modifioitiin tuottamaan myös lämpöherkkää paperia
 1992 Jujo Thermal Oy perustettiin (omistajat Ahlstrom Oyj, Nippon Paper Industries, Mitsui & Co)
 1995 PK3 tuhoutui ja karamellipaperin tuotanto loppui. PK3 suljetaan.
 2005 Paperikone PK1 ja tehdasrakennus siirtyi Jujo Thermal Oy:lle
 2006 Uusi päällystyskone rakennettiin PÄK1n paikalle (CM4)
 2007 Paperitehdas 100 vuotta, Jujo Thermal 15 vuotta
 2013 Ahlstrom myy Jujo Thermal Oy:n kokonaan japanilaiselle Nippon Paper Industries-yhtiölle
 2015 PK4 suljetaan

Katso myös
 Suomen paperiteollisuus

Lähteet
 Ahlstrom Oyj
 Ahlstrom Oyj
 Jujo Thermal Oy
 Kauttuan tehtaitten museo 
 Nykänen, Panu & Paulapuro, Hannu (2005) Telan ympäri - Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa. Tekniikan Historian Seura THS ry. Helsinki

Viitteet

Paperitehdas
Suomalaiset paperinvalmistajat
Euran rakennukset ja rakennelmat
Ahlen

Ahlen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Sitä rajaavat Sendenhorst, Ennigerloh, Beckum, Lippetal, Hamm ja Drensteinfurt. Kaupunki kuuluu Münsterin hallintopiiriin ja Warendorfin piirikuntaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 52 280 asukasta. Sen pinta-ala on 123,14 neliökilometriä ja asukastiheys 445 as./km².

Historia 
Nykyisen Ahlenin paikalla on sijainnut aikoinaan saksien asutus. Varhaisin maininta alueesta historiallisissa lähteissä sijoittuu vuoden 850 tienoille, jolloin asutus tunnettiin nimellä Villa Alna. Siitä kasvoi 1200-luvulle tultaessa kaupunki, ja kaupunginmuuri pystytettiin vuonna 1271. Kaupunki kuului Hansaliittoon. Kaupunginmuurin purkaminen käynnistyi vuonna 1765 ja vuoteen 1929 mennessä viimeisetkin osat muurista katosivat. 

Ahlen joutui hävitykseen kohteeksi kolmikymmenvuotisessa sodassa vuosina 1618–1648. Kaupunkia ja sen asukkaita turmeli myös rutto, ja vuosien 1480, 1686 ja 1744 suuret tulipalot saivat aikaan huomattavaa hävitystä kaupungissa ja se ajautui syvään taantumukseen. Vuonna 1847 kaupunki lähti jälleen kasvamaan uuden rautatieyhteyden avauduttua ja siitä muodostui vahva teollisuuskaupunki.

Kaupunkia pommitettiin toisessa maailmansodassa siellä sijainneen merkittävän hiilikaivoksen vuoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nordrhein-Westfalenin kunnat
Saksan kaupungit
Rocks and Stones

Rocks and Stones on suomalaisen kitaristi-laulaja Ile Kallion kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982.

Kappaleet 
 Rocks and Stones
 Virginia
 Cry to Me
 Don't Call Me
 Shout!
 Good Bye
 I'm Back
 Get Away
 I Love My Baby
 Bye Bye Johnny
 Baby Be Mine
 Tornado

Kokoonpano 
 Ile Kallio – kitara, laulu
 Jay Rox – bassokitara
 Cobra – rummut

Tuotanto  
 Tuottajat: Ile Kallio & Jay Rox
 Nauhoitettu Sound Track Studiolla
 Äänisuunnittelija: Ian Churches
 Kuvat: Henrik Schütt

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rocks and Stones discogs.com -sivustolla

Vuoden 1982 albumit
Ile Kallion albumit
M/S Svea Corona

M/S Svea Corona oli Silja Linen tilaama autolautta, joka palveli Silja Line -nimen alla Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä vuosina 1975–1984 sekä sen jälkeen risteilyliikenteessä ulkomaalaisissa yhtiöissä.

Historia
Svea Corona oli yksi niistä aluksista, jotka Silja Linen osakasvarustamot (Bore, Svea ja SHO) tilasivat Ranskasta. Alus laskettiin vesille heinäkuussa 1974 ja kastettiin toukokuussa 1975 Svea Coronaksi, jonka jälkeen se luovutettiin Svea-varustamolle. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma -reitille. Syyskuussa 1977 Svea Corona siirrettiin Turku–Maarianhamina–Tukholma -reitille. Tämän jälkeen alus vuorotteli näillä reiteillä.

Vuonna 1982 laivalta irtisanottiin 21 suomalaista työntekijää huonon ruotsin taidon vuoksi. Maaliskuussa 1983 henkilökunta luvattiin ottaa takaisin töihin, jos nämä suorittavat ruotsin kielikurssin. Irtisanomisesta noussutta riitaa alettiin käsitellä Ruotsin työtuomioistuimessa kesäkuussa 1983.

Svea Corona ajoi viimeisen vuoronsa Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä helmikuussa 1984, jonka jälkeen se muutettiin Oskarshamnin telakalla Sundancer-nimiseksi risteilyalukseksi asetettavaksi Yhdysvaltain länsirannikolle.

Heinäkuussa 1984 alukselle tapahtunut pohjakosketus vaurioitti alusta niin pahoin, että aluksen korjaaminen katsottiin kannattamattomaksi. Joulukuussa 1984 alus myytiin Epirotiki S.S. Nav Co -yhtiölle. Vuonna 1985 alus kunnostettiin kreikkalaisella telakalla, jonka jälkeen se asetettiin risteilemään Välimerellä nimellä Pegasus.

Syyskuussa 1991 alus hinattiin Kreikkaan odottamaan uutta ostajaa. Alus myytiin marraskuussa 1994 Strintzis Linelle, joka nimesi sen Ionan Expressiksi. Strintzis Line myi aluksen vuonna 1995 Turkkiin romutettavaksi.

Aiheesta muualla
Valkeat laivat

Svea Corona
Graham Oliver

Graham Oliver (s. 6. kesäkuuta 1952, Mesbourissa, Etelä-Yorkshiressä) on englantilainen kitaristi.

Ura

Graham Oliver soitti Heavy metal -yhtye Saxonissa vuodesta 1977 vuoteen 1994. Lähdettyään yhtyeestä hän palautti Saxonin entisen basistin Steve Dawsonin ja rumpalin Pete Gillin kanssa Son of a Bitch -yhtyeen, joka oli alun perin Saxonin alkuperäinen nimi. Son of a Bitch (lyhenteellä SOAB) julkaisi vähälle huomiolle jääneen Victim You albumin, jossa lauloi Thunderheadin Ted Bullet.

Bullet lähti pian yhtyeestä ja samoin Gill ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen. Uudeksi laulajaksi tuli John Ward ja rumpaliksi myös Saxonissa soittanut Nigel Durham. Oliver ja Dawson muuttivat yhtyeen nimen Oliver-Dawson Saxoniksi ja jatkoivat live-esiintymisiä. He soittivat Oliver-Dawson Saxon nimen alla kunnes Saxonin laulaja Biff Byford kielsi nimen lakiasioiden perusteella.

Graham Oliver on julkaissut myös sooloalbumin End Of An Era. Levyn kappaleista viisi on kirjoittanut indie rock -yhtye Bullrush, jossa Grahamin poika Paul Oliver soittaa rumpuja.

Nykyisin Graham Oliver soittaa brittibändi Tempestissä.

Diskografia

Saxon

Studioalbumit
 (1979) Saxon
 (1980) Wheels of Steel
 (1980) Strong Arm of the Law
 (1981) Denim and Leather
 (1983) Power and the Glory
 (1984) Crusader
 (1985) Innocence Is No Excuse
 (1986) Rock the Nations
 (1988) Destiny
 (1990) Solid Ball of Rock
 (1992) Forever Free
 (1995) Dogs of War

Livealbumit
 (1982) The Eagle Has Landed
 (1989) Rock 'n' Roll Gypsies 
 (1990) Greatest Hits Live
 (1999) BBC Sessions
 (2000) Live at Donnington 1980

Son of a Bitch
 (1996) Victim You

Oliver / Dawson Saxon
 (2000) Re://Landed 
 (2003) It's Alive 
 (2003) The Second Wave: 25 Years of NWOBHM

Tempest
(2006) Goodbye to Yesterday

Solo
(2001) End Of An Era

Aiheesta muualla

 Oliver/Dawson Saxon Myspace sivu
 Oliver/Dawson Saxon sivu

Brittiläiset kitaristit
Saxon
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Keith Primeau

Keith Primeau (s. 24. marraskuuta 1971, Toronto) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL-liigassa vuosina 1990–2006. Primeau toimii tällä hetkellä Comcast SportNet -yhtiön jääkiekkoasiantuntijana.

Tilastot

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Detroit Red Wingsin varaamat pelaajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Steve Dawson

Steve "Dobby" Dawson (s. 1951) on brittiläinen basisti ja yksi Saxonin perustajista. Erottuaan Saxonista hän on soittanut Graham Oliverin kanssa Son of a Bitch:ssä ja Oliver-Dawson Saxonissa. Hän on myös tehnyt sooloalbumin Pandemonium Circus.

Diskografia

Saxon
Saxon (1979) 
Wheels of Steel (1980) 
Strong Arm of the Law (1980) 
Denim and Leather (1981) 
The Eagle Has Landed  (1982) 
Power and the Glory (1983) 
Crusader (1984) 
Innocence Is No Excuse (1985) 
BBC Sessions (1999) 
Live at Donnington 1980 (2000)

Son of a Bitch
Victim You (1996)

Oliver/Dawson Saxon
Re://Landed (2000)
It's Alive (2003)
The Second Wave: 25 Years of NWOBHM (2003)

Steve Dawson
Pandemonium Circus (2002)

Aiheesta muualla
 Oliver / Dawson Saxon Myspace Sivu
 Oliver / Dawson Saxon Sivu

Englantilaiset basistit
Saxon
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Hymen (mytologia)

Hymen tai Hymenaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa häiden jumala. Lähteestä riippuen hänen vanhemmikseen mainitaan Dionysos ja Afrodite, tai Apollon ja muusa Kalliope. Kuvataiteessa hänet esitettiin siivekkäänä nuorena miehenä, joka kantoi soihtua, sahraminkeltaista viittaa ja kranssia, jonka kukat olivat useimmiten ruusuja, mutta välillä myös meiramia.

Hymen oli alun perin häälaulun nimi, ja Hymenistä muodostui häiden henkilöitymä, jonka muistoksi laulu esitettiin. Sanat hymen, immenkalvo, ja hymni on johdettu Hymenin nimestä.

Katso myös 
 Hymni
 Hymen (anatomia)
Antiikin Kreikan jumalat
Avioliiton jumalat
Uljas Musta

Uljas Musta () on Anna Sewellin vuonna 1877 julkaistu romaani. Se on kirjoitettu minä-muodossa niin, että kertojana on vaiheikasta elämäänsä kertaava hevonen, romaanin nimihahmo Uljas Musta. Kirjan kirjoittamisen motivaationa oli huomion kiinnittäminen eläimiin kohdistuneisiin julmuuksiin. Kirjasta tuli myös myyntimenestys.

Kirjassa esiintyvät henkilöt 

Hevoset
Uljas Musta (engl. Black Beauty); kirjan päähenkilö, joka on saanut nimensä mustasta karvastaan. Se yrittää aina parhaansa mukaan palvella ihmisiä huolimatta näiden omituisuuksista.
Paronitar (engl. Duchess); Uljaan Mustan emä, joka pyrkii kasvattamaan varsastaan hyväkäytöksisen ja kiltin.
Rob Roy; musta hevonen Uljaan Mustan syntymätilalta. Myöhemmin tulee ilmi, että se oli ainakin Uljaan Mustan puoliveli.
Kipakka (engl. Ginger); hevonen, jota on kohdeltu huonosti ja joka on sen seuruksena muuttunut aggressiiviseksi.
Hipsujalka (engl. Merrylegs); pieni komea poni, joka on kohtelias sekä ihmisille että muille hevosille.
Sir Oliver; hevonen jonka häntä oli leikattu muodin mukaiseksi sen suureksi harmiksi.
Peggy; vaunuhevonen joka ei kykene juoksemaan kovaa lyhyiden jalkojensa vuoksi.
Kapteeni (engl. Captain); entinen armeijan hevonen, joka oli kohdannut huonoa käsittelyä ja hirvittäviä tapahtumia ollessaan käytössä taisteluissa.

Uljaan Mustan omistajat ja hoitajat
Maatilallinen Grey; Uljaan Mustan ensimmäinen omistaja.
Squire Gordon; Birtwick Parkin omistaja, hyvä ratsastaja, Johnin, Jamesin ja Joen esimies.
John Manly; ajuri joka kohtelee hevosiaan huolellisesti ja kunnioituksella.
James Howard; Johnin tallipoika.
Joe Green; Johnin nuorempi ja vähemmän kokenut tallipoika.
W:n jaarli; nimeämätön lordi, joka käyttää Uljasta Mustaa vaunuhevosena.
Reuben Smith; komea ja hurmaava nuori mies, joka kärsii alkoholismista.
Mr. Barry; mies joka yrittää kohdella hevosia hyvin, mutta joka ei tiedä niistä paljoa.
Filcher; Barryn tallirenki, joka varastaa ruokaa tallista.
Jerry; kiltti omistaja joka käyttää Uljasta Mustaa vaunuhevosena.
Jakes; omistaja joka käyttää Uljasta Mustaa vetämään raskaita kuormia.
Nicholas Skinner; armoton ajaja, joka väsyttää hevoset kovalla työllä ja huolehtimattomuudella.
Maatilallinen Throughgood; kiltti omistaja, joka välittää Uljaasta Mustasta kun se on heikoimmillaan.

Romaanin sovituksia 

Uljas Musta on sovitettu elokuviksi ja televisiosarjoiksi useita kertoja. 

Kirjan pohjalta tehtiin 1970-luvun alussa suosittu nuorten televisiosarja The Adventures of Black Beauty (1972–1974). Siitä on ilmestynyt myös suomenkielinen sarjakuva-albumi vuonna 1979.

Vuonna 1971 valmistuneessa elokuvassa Mustan oriin seikkailut näyttelivät muun muassa Mark Lester ja Maria Rohm. Tässä versiossa Uljas Musta ei toiminut kertojana.

Vuonna 1994 valmistuneessa Urheassa Mustassa pääroolin hevosena ääninäytteli Alan Cumming, jonka lisäksi elokuvassa esiintyi muun muassa Sean Bean.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Piirroselokuva 

Kuvitteelliset hevoset
Hevoskirjat
Vuoden 1877 kirjat
Hokka

Hokka eli Hokankylä on kylä Kangasniemellä. Se sijaitsee kunnan eteläosassa, Hokanniemellä.  Hokka oli Etelä-Savon vuoden kylä 2011.

Kaikki Hokankylän osa-alueet ovat Puulaan rajoittuvia niemiä. Hokan palveluja ovat esimerkiksi Hokan tori sekä Mannilan kesäkauppa ja baari. 

Kirjailija ja runoilija Otto Manninen on syntynyt ja elänyt kylässä, Rasinkankaalla. Hänen kotitalonsa edustalla on tästä muistuttava muistomerkki. Kylän tärkeä vetovoimatekijä oli kevätlukukauteen 2021 saakka Otto Mannisen koulu (alakoulu, Hokan koulutie 21). Sen kunnanvaltuusto kuitenkin lakkautti tekemällä aiemman laittomaksi todetun lakkautuspäätöksen jälkeen uuden kouluverkkoselvityksen, josta jätettiin muualta kouluun tulleet oppilaat huomioimatta.

Kylässä toimii Hokan seudun kyläyhdistys.

Lähteet

Kangasniemen kylät
Etelä-Savon vuoden kylät
Eduskunnan pankkivaltuusto

Eduskunnan pankkivaltuusto on eduskunnan ensimmäisillä valtiopäivillä valitsema toimielin, joka valvoo Suomen Pankin ja Finanssivalvonnan toimintaa. Pankkivaltuutetut antavat eduskunnalle vuosittain kertomuksen ja tarvittaessa erilliskertomuksia. 

Eduskunnan asettamat Suomen Pankin pankkivaltuuston jäsenet muodostavat Sitran hallintoneuvoston. Sitran hallintoneuvoston tehtävänä on valvoa Sitran hallintoa ja päättää sen toiminnan periaatteista.

Nykyinen Pankkivaltuusto

Antti Lindtman (puheenjohtaja) sd.
Pia Viitanen sd.
Toimi Kankaanniemi ps.(varapuheenjohtaja)
Ville Vähämäki ps.
Petteri Orpo kok.
Kalle Jokinen kok.
Markus Lohi kesk.
Mari Holopainen vihr.
Markus Mustajärvi vas.

Puheenjohtajat
 Matti Vanhanen (2015-2019)
 Ben Zyskowicz (2011-2015)
 Timo Kalli (2008-2011)
 Seppo Kääriäinen (2007-2008)
 Mari Kiviniemi (2006-2007)
 Olavi Ala-Nissilä (2003-2006)
 Mauri Pekkarinen (2003)
 Ilkka Kanerva (1995-2003)
 Sauli Niinistö (1995)
 Pentti Mäki-Hakola (1991-1995)
 Erkki Pystynen (1990-1991)
 Mauri Miettinen (1987-1990)
 Matti Jaatinen (1979-1987)
 Harri Holkeri (1971-1979)
 Juha Rihtniemi (-1971)
 Veikko Kokkola 
 Juho Niukkanen
 Erik von Frenckell

Nykyiset tilintarkastajat

Jukka Gustafsson, sd. (varajäsenenään Mika Kari, sd.)

Jukka Kopra, kok. (Jukka Mäkynen, ps.)

Esko Kiviranta, kesk. (Raimo Piirainen, sd.)

Lotta Kauppila (KHT) (*) (Hannu Riippi) (*)

 Timo Tuokko  (KHT) (*) (Anna Lind) (*)

KHT (*) = Keskuskauppakamarin hyväksymä tilintarkastaja

Lähteet
 Eduskunnan pankkivaltuusto - Eduskunta

Viitteet

Pankkivaltuusto
Suomen Pankki
Paimentolaiset

Paimentolaiset eli pastoraaliset nomadit ovat liikkuvaa elämää viettäviä, karjaa kasvattavia ihmisiä. Paimentolaiset hyödyntävät elantonsa hankkimisessa vaikkapa lampaita, vuohia, nautaeläimiä, jakkihärkiä, laamoja tai kameleita.

Paimentolaisia ovat muun muassa Arabian ja Pohjois-Afrikan beduiinit, Intian dhangarit ja Afrikan fulanit ja maasait. Paimentolaiset vaeltavat yleensä alueelta toiselle, koska karja tarvitsee uusia laitumia, sillä paimentolaiset eivät viljele laitumia. Paimentolaisuus on tavallista puolikuivilla alueilla, joilla karja syö helposti kaiken syötäväksi kelpaavan. Vuoristoalueilla paimentolaiset pysyvät melko paikallaan ja siirtävät karjaa vaikkapa ylärinteiltä alarinteille vuodenaikojen mukaan.

Paimentolaisiin luetaan myös pohjoisten alueiden porotaloutta harjoittavat kansat, kuten saamelaiset, nenetsit ja tšuktšit.

Puolipaimentolainen viettää osan vuodesta kiinteästi asuen, maata viljellen.

Lähteet

Viitteet 

Kulttuuriantropologia
Vuoden turhake

Vuoden turhake on Suomen Luonto-lehden järjestämä kilpailu, joka on järjestetty vuodesta 2000 alkaen. Kilpailussa lehti ottaa vastaan yleisön ehdotuksia "vuoden turhakkeeksi", ja vuoden turhake valitaan ehdotusten joukosta joko äänestyksellä tai lehden toimituksen toimesta. 

Kilpailun nimi viittaa sanaan turhake, joka tarkoittaa tarpeetonta tai epäkäytännöllistä tavaraa eli hyödykkeen vastakohtaa.

Vuoden turhakkeet 

Turhakkeita ehdotettaessa ääniä ovat saaneet esimerkiksi alkoholijuomat, iltapäivälehdet, lentomatkailu, moottorikelkka-ajelut, risteilyt, tupakka ja vesiskootteri Valitut vuoden turhakkeet ovat:

 2000 – lehtipuhallin
 2001 – vaipankätkijä
 2002 – ulkomainen pullovesi
 2003 – hampurilaisaterian kylkiäinen
 2004 – juotava jogurtti -minipakkaukset
 2005 – kaupunkimaasturi
 2006 – kahdet puhelinluettelot
 2007 – mönkijä
 2008 – pantiton pullo
 2009 – ilotulite

 2010 – turkis
 2011 – Flush & Go -huuhtohylsy, WC:stä alas huuhdeltava vessapaperirullan hylsy
 2012 – paristokäyttöinen käsisaippuapumppu
 2013 – hajustettu roskapussi
 2014 – hyönteisansa
 2015 – muovinen kananmunakotelo
 2016 – muovikassi
 2017 – fleece-kangas
2018 – pikamuoti
2019 – korjauskelvoton elektroniikka
2020 – kertakäyttögrilli
2021 – liika lihankulutus

Lähteet 

Ympäristö
Still Hungry

Still Hungry on Twisted Sisterin vuonna 2004 julkaisema albumi, joka on uudelleenäänitys vuonna 1984 julkaistusta Stay Hungry-albumista. Still Hungry sisältää uudelleenäänitettyjä kappaleita myös muilta 1980-luvun albumeilta.

Kappaleet 

Captain Howdy
Street Justice

Kokoonpano 
 Dee Snider – laulu
 Jay Jay French – kitara
 A.J. Pero – rummut
 Eddie "Fingers" Ojeda – kitara
 Mark "The Animal" Mendoza – basso, taustamurinat

Aiheesta muualla 
 Still Hungry discogs.com -sivustolla

Vuoden 2004 albumit
Twisted Sisterin albumit
Summer Party

Summer Party on Hurriganes-yhtyeestä tutun Cisse Häkkisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1979.

Kappaleet 

 Be Bop Boogie Boy
 Come On Little Angel
 Kind Of A Drag
 You're Sixteen
 Don't Throw Your Love Away
 It's In Her Kiss
 Wait For Me Mary-Ann
 Promised Land
 Return To Sender
 See You In September
 Yes I Will
 Price Of Love
 Only Sixteen

Kokoonpano levyllä 

 Cisse Häkkinen – basso & laulu
 Ronnie Österberg – rummut
 Ile Kallio – kitara
 Hillel Tokazier – kosketinsoittimet

Lähteet 

Vuoden 1979 albumit
Cisse Häkkisen albumit
I Love You Anyway

I Love You Anyway on Hurriganes-yhtyeestä tutun Cisse Häkkisen kolmas ja viimeiseksi jäänyt sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1985. Levyltä julkaistiin single "I Love You Anyway/Split It Up"

Kappaleet 
 Split It Up
 Pink Cadillac
 Come Prima
 She’d Rather Be with Me
 Dan the Man
 A Little Love Story
 Keep Me Warm
 What Have They Done to the Rain
 City Girls
 Car Drivin’ Man
 I Love You Anyway

Kokoonpano 
 Cisse Häkkinen – basso ja laulu (2. kitarasoolo Pink Cadillacissa)
 Tomi Parkkonen – rummut
 Albert Järvinen – kitara
 Paavo Maijanen – taustalaulu
 Pentti Lahti – puhaltimet

Lähteet 

Vuoden 1985 albumit
Cisse Häkkisen albumit
Dan Tigerstedtin tuottamat albumit
Artur Tšilingarov

Artur Nikolajevitš Tšilingarov (; s. 25. syyskuuta 1939 Leningrad) on venäläinen napatutkija, akateemikko ja parlamentaarikko. Hän on Venäjän luonnontieteiden akatemian jäsen ja Neuvostoliiton sankari.

Tšilingarov opiskeli S. O. Makarovin mukaan nimetyssä Leningradin meri-instituutissa. Hän johti Bellinsgausenin asemaa Neuvostoliiton 17. Antarktiksen tutkimusretkikunnan matkalla ja perusti 1973 Pohjoisnapa-22-aseman jäänmurtaja Vladivostokin tutkimusmatkalla. Tšilingarov teki kandidaatinväitöskirjansa pohjoisen jäämeren purjehduksesta ja sai työstään kollegoineen Neuvostoliiton valtionpalkinnon.

Tšilingarov työskenteli 1979–1992 Neuvostoliiton hydrometerologian valtionkomiteassa. Hän johti 1985 tutkimusalus Mihael Somovin pelastusretkikuntaa eteläisellä jäämerellä ja sai siitä Neuvostoliiton sankarin arvon. Hän osallistui myös Tšernobylin onnettomuuden puhdistustöihin. Vuonna 1987 hän johti tutkimusretkikuntaa pohjoiseen jäänmurtaja Siperialla Pohjoisnavalle ja 1988 tarkastusryhmää etelämantereelle.

Tšilingarov on ollut vuodesta 1993 duuman jäsen ja varapuhemiehenä. Hän johti Arktika-2007 retkikuntaa kesällä 2007 ja laskeutui MIR-1-aluksella merenpohjaan pohjoisnavalla.

Lähteet

Venäläiset tutkimusmatkailijat
Venäläiset poliitikot
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
Jack & Jill

Jack & Jill on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, joka esitettiin kokonaisuudessaan vuosina 1999–2000. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, joista toinen oli ensimmäisestä poiketen vain 13 jakson mittainen. Päähenkilöt olivat David Jillefsky (Ivan Sergei) ja Jacqueline Barrett (Amanda Peet), jotka päätyivät yhteen koettuaan ongelmia silloisissa suhteissaan.

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto  
 
 TV.com  

Yhdysvaltalaiset draamakomediasarjat
1990-luvun televisiosarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
The WB:n televisio-ohjelmat
San Remon musiikkifestivaalit

San Remon musiikkifestivaalit, virallisesti Festival della canzone italiana, on vuosittain italialaisessa San Remon kaupungissa järjestettävä musiikkitapahtuma, joka keskittyy italialaiseen laulelmamusiikkiin.

Tapahtuma on alkanut vuonna 1951, ja se järjestetty aina helmi–maaliskuun vaihteen tienoilla.

Alkuvuosina festivaalien pitopaikka oli kaupungin kasino, mutta vuodesta 1977 lähtien ne on järjestetty Ariston-teatterissa. Eurovisio on televisioinut kilpailun vuosittain, ja se on saavuttanut suuren kohdeyleisön Itä-Euroopan maissa. Koska kyseessä on Italian tärkein vuosittainen musiikkitapahtuma, myös RAI eli Italian valtiollinen televisioyhtiö on lähettänyt festivaalit, ja usein yli puolet mahdollisista italialaiskatsojista on ollut television ääressä. Festivaalin kautta on myös valittu usein Italian edustaja Eurovision laulukilpailuun.

Voittajat 
Keltaisella merkittyinä vuosina kilpailun voittaja on edustanut Italiaa myös Eurovision laulukilpailussa.

Nuorten kategoria

Aiheesta muualla 

 San Remon musiikkifestivaalien viralliset sivut
 Yksityiset festivaalien sivut vuodeata 1998 lähtien
 RAI:n viralliset sivut
 San Remon kaupungin sivut

Euroviisukarsinnat
Michel Sardou

Michel Sardou (s. 26. tammikuuta 1947, Pariisi) on ranskalainen laulaja ja sanoittaja, joka on hyvin suosittu erityisesti ranskalaisella kielialueella.

Tausta
Laulajanuran lisäksi Michel Sardou on toiminut näyttelijänä niin teatterissa kuin elokuvissakin. Tässä kaikessa hän on toiminut sukunsa perinteiden mukaisesti, sillä hänen isänsä oli Fernand Sardou ja äitinsä Jackie Rollin, molemmat viihdealan ammattilaisia.

Sardou on avioitunut kolmesti:
Françoise Pettré, tanssija. He avioituivat 1965 ja erosivat 1977. Heillä on kaksi yhteistä tytärtä: Sandrine (1970) ja Cynthia (1973).
Elizabeth Haas (Babette). He avioituivat 1977 ja erosivat 1998. Tästä liitosta syntyi kaksi poikaa: Romain, arvostettu ja tunnustettu kirjailija (1974) ja Davy, näyttelijä (1978).
Anne-Marie Périer, joka on näyttelijä François Périer'n tytär, valokuvaaja Jean-Marie Périer'n sisar. Hän on toiminut aiemmin päätoimittajana Elle-lehdessä. Michel ja Anne-Marie avioituivat vuonna 1999.

Musiikki
Sardou on kuuluisa rakkauslauluistaan kuten La Maladie d'Amour, mutta hänen laulunsa ovat käsitelleen useita yhteiskunnan sosiaalisia ja poliittisia ongelmia, kuten naisten asemaa islamilaisessa yhteiskunnassa, katolisen papiston selibaattia. kolonialismia ja kuolemantuomiota. Usein hänen musiikkinsa on syntynyt yhteistyössä ranskalaisen Jacques Revaux'n tai italialaisen Toto Cutugnon kanssa.

Vielä tänään, yli 40 vuoden mittaisen uran tehtyään Sardou on erinomaisen suosittu Ranskassa. Tästä on osoituksena on hänen pitämänsä 18 perättäisen konsertin putki Paris-Bercy-areenalla vuonna 2001. Saliin mahtuu kerrallaan noin 17.000 kuuntelijaa. Ja vuonna 2004 hänen albuminsa Du plaisir kohosi heti Ranskan listan kärkeen.

Diskografia
Osittainen
J'habite en France 1970
Danton 1972
La maladie d'amour 1973
La vieille 1976
La java de Broadway 1977
Je vole 1978
Verdun 1979
Victoria 1980
Les lacs du Connemara 1981
Il était là 1982
Vladinir Ilitch 1983
lo Domenico 1984
Chanteur de Jazz 1985
Musulmanes 1985
La maladie d'amour 1988
Le privilège 1990
Le bac G 1992
Selon que vous serez etc., etc. 1994
Salut 1997
Français 2000
Du plaisir 2004
Hors format 2006
 Take a closer look (2020)

Aiheesta muualla
 Viralliset sivut 
 SardouForever, kokonaan Sardoulle omistetut sivut 
 Michel Sardou - fanisivusto 
 Diskografia
 Sardou -fanisivut
 Clubsardou, kokonaan Sardoulle omistetut sivut
 Vuosi tuhat, kokonaan Sardoulle omistetut sivut
 Sardou -kokoelma
 Regards, kokonaan Sardoulle omistetut sivut 

Ranskalaiset laulajat
Vuonna 1947 syntyneet
Elävät henkilöt
Steve Lacy

Steven Norman ”Steve” Lackritz eli Lacy (23. heinäkuuta 1934 – 4. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti.

Lacy syntyi New Yorkissa juutalaiseen sukuun. Hän aloitti uransa dixielandin soittajana, mutta löysi jo pian avantgarden. Hän tuli tunnetuksi varsinkin Thelonious Monkin tuotantoa tulkitsemalla; usein hänen kanssaan teki tällä alueella yhteistyötä pasunisti Roswell Rudd. Hän myös sävelsi itse.

Lacy vieraili Euroopassa ensimmäistä kertaa vuonna 1965. Kyseisen Kööpenhaminan-matkan jälkeen hän siirtyi Italiaan, jossa hän perusti oman kvartettinsa Enrico Ravan, Johnny Dyanin ja Louis Moholon kanssa. Pikaisesti New Yorkiin palattuaan hän palasi Italiaan ja asettui vuonna 1970 Pariisiin, jossa hän eli lähes koko loppuikänsä.

1970–1990-luvuilla Steve Lacy tuli tunnetuksi varsinkin sekstettinsä kanssa tekemistään levytyksistä. Kiinnostus runouteen näkyy ajoittain myös hänen musiikissaan. Sekstettinsä ulkopuolella hän teki usein yhteistyötä pianistien Eric Watsonin ja Mal Waldronin kanssa. 

Lacy palasi Yhdysvaltoihin vuonna 2002. Hän aloitti opettamisen New England Conservatory of Musicissa, mutta sairastui elokuussa 2003 maksasyöpään, johon hän kuoli 4. kesäkuuta 2004 69 vuoden iässä.

Aiheesta muualla
 Steve Lacyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Yhdysvaltalaiset jazzsaksofonistit
Vuonna 1934 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
Herb Alpert

Herbert ”Herb” Alpert (s. 31. maaliskuuta 1935) on yhdysvaltalainen viihdemuusikko. Hän on voittanut kahdeksan Grammy-palkintoa.

Alpert syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän aloitti vuonna 1957 lauluntekijänä yhteistyön Lou Adlerin kanssa. Alpertilta syntyivät muiden muassa hitit ”Baby Talk”, ”Wonderful World” ja ”Alley-Oop”. Laulusolistin uransa hän aloitti vuonna 1960 RCA Records -levymerkille. Alpert perusti vuonna 1962 Jerry Mossin kanssa A&M Records -levy-yhtiön. Hän on toiminut myös levyjen tuottajana. 

Alpert tunnetaan parhaiten latinovaikutteisesta, jo vuonna 1969 hajonneesta The Tijuana Brass -yhtyeestä, jonka kanssa hän loi suurimmat saavutuksensa. Hänellä on kuitenkin myös sooloura, joka on tuottanut muun muassa instrumentaalihitin ”Rise” (1979). 

Alpertin viimeisin uutta materiaalia sisältävä albumi I Feel You ilmestyi vuonna 2011, yhteistyönä Lani Hallin kanssa. Herb Alpertilla on tähti Hollywood Walk of Famella ja jäsenyys Rock and Roll Hall of Famessa.

Diskografia 
Alpert levytti vuosikymmenten ajan A&M Records -levymerkille, jonka hän itse perusti yhdessä Jerry Mossin kanssa.

 1964		South of the Border 	Shout! Factory	
 1966		Tijuana Brass 	A&M	
 1974		You Smile, the Song Begins 	A&M	
 1975		Coney Island 	A&M	
 1976		Just You and Me 	A&M	
 1978		Herb Alpert/Hugh Masekela 	A&M	
 1979		Rise 	A&M	
 1980		Beyond 	A&M	
 1981		Magic Man 	A&M	
 1982		Fandango 	Shout! Factory	
 1983		Blow Your Own Horn 	A&M	
 1984		Bullish 	A&M	
 1985		Wild Romance 	A&M	
 1987		Keep Your Eye on Me 	A&M	
 1988		Under a Spanish Moon 	A&M	
 1989		My Abstract Heart 	A&M	
 1991		North on South St. 	A&M	
 1992		Midnight Sun 	A&M	
 1996		Second Wind 	Almo Sounds	
 1997		Passion Dance 	Almo Sounds	
 1999		Colors 	Almo Sounds	
 2009		Anything Goes 	Concord Jazz	
 2011		I Feel You 	Concord / Concord Jazz

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset muusikot
Grammy-palkinnon saajat
Rock and Roll Hall of Fame
Hollywood Walk of Fame
Amerikanvenäläiset
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt