joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2,3-butaanidioli

2,3-butaanidioli (C4H10O2) on dioleihin eli kaksi hydroksyyliryhmää sisältäviin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään liuottimena ja orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena.

Ominaisuudet
2,3-butaanidioli on huoneenlämpötilassa väritöntä ja siirappimaista nestettä. Yhdisteellä on kolme stereoisomeeria, jotka ovat optisesti aktiiviset (+)- ja (-)-enantiomeerit sekä optisesti inaktiivinen mesoisomeeri. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. 2,3-butaanidioli voidaan hapettaa asetoiiniksi tai diasetyyliksi. Yhdiste reagoi karboksyylihappojen kanssa estereiksi ja aldehydien ja ketonien kanssa asetaaleiksi.

Valmistus ja käyttö
2,3-butaanidiolia muodostuu sivutuotteena sokerien käymisessä ja tähän perustuivat varhaisimmat yhdisteen valmistusmenetelmät. Nykyään valmistus perustuu 2,3-buteenioksidin hydrolyysiin emäksisissä olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu eri stereoisomeerien seos.

2,3-butaanidiolia käytetään väriaineiden, kumien ja hartsien liuottamiseen. Yhdistettä käytetään myös ristisitojana valmistettaessa eräitä polyuretaanimuoveja ja siitä valmistetaan myös polyestereitä, hartseja ja muovinpehmentimiä.

Lähteet

Alkoholit
Reisjärven seurakunta

Reisjärven seurakunta on Reisjärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Reisjärven seurakunta perustettiin 1600-luvulla Kalajoen seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi. Vuonna 1826 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja sellaisena se kuului vuodesta 1838 lähtien Haapajärven seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1876.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Reisjärvi
Sievin seurakunta

Sievin seurakunta on Sievin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Sievin seurakunta perustettiin vuonna 1650 Kalajoen seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi. Vuonna 1702 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1862 itsenäiseksi seurakunnaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Sievi
Haapajärven seurakunta

Haapajärven seurakunta on Haapajärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Haapajärven seurakunta perustettiin Kalajoen seurakuntaan kuuluvana kappeliseurakuntana vuonna 1693. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1838.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Haapajärvi
Nivalan seurakunta

Nivalan seurakunta on Nivalan kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Nivalan seurakunta perustettiin Kalajoen seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1682. Vuonna 1802 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuodesta 1838 lähtien se kuului kappeliseurakuntana Haapajärven seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1868.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Seurakunta
Pyhäjoen seurakunta

Pyhäjoen seurakunta on Pyhäjoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Pyhäjoki kuului keskiajalla Saloisten historiaan, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhäjärven, Haapaveden, Oulaisten, Kärsämäen ja Merijärven seurakunnat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Pyhäjoki
Haapaveden seurakunta

Haapaveden seurakunta on Haapaveden kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Haapaveden seurakunta perustettiin Pyhäjoen seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1645. Silloin sen nimenä oli Haapajärvi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1863, jolloin se samalla sai nykyisen nimensä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Haapavesi
Kärsämäen seurakunta

Kärsämäen seurakunta on Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Kärsämäki perustettiin Pyhäjokeen kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1774. Itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1856.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Kärsämäki
Hailuodon seurakunta

Hailuodon seurakunta on Hailuodon kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Hailuodon seurakunta oli keskiajalla Saloisten seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Hailuoto
Lumijoen seurakunta

Lumijoen seurakunta on Lumijoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Lumijoki muodostettiin 1600-luvulla Limingan seurakuntaan kuuluneeksi kappeliseurakunnaksi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1917.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Lumijoki
Kangasalan seurakunta

Kangasalan seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Kangasalan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaa. Kirkkoherrana toimii Seppo Jarva. Jäseniä seurakunnassa vuonna 2017 oli 23 701, kirkkoonkuulumisprosentti oli 75,4 %.

Kangasala on keskiajalla kuulunut Pirkkalan seurakuntaan, mutta se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1366. Siitä on myöhemmin erotettu Kuhmalahden seurakunta.

Kirkkoherrat

Ensimmäinen, Liuksialan kirkko –1766 
 Magister Rotcherus
 Olavi Finke
 Sigfrid
 Henrik
 Laurentinus Henrikinpoika
 Olavi Olavinpoika Björn
 Georgius Henrikinpoika
 Johannes Henrikinpoika Agricola
 Carolus Henrikinpoika Agricola
 Andreas Judas
 Henricus Georginpoika
 Henricus Arvidinpoika

Toinen, Herttualan kirkko 1645–1800
 Josefus Matinpoika Melartopaeus
 Magister Johannes Arvidinpoika Frisius
 Johannes Thuronius
 Abraham Johanneksenpoika Thuronius
 Elias Enckell
 Martinus Arvidinpoika Florinus
 Petrus Wijdbom
 Gustaf Allenius

Kolmas, nykyinen kirkko (Prinssi Kustaan Kirkko) 1767–
 Johan Tennberg (1786–1809)
 Abraham Liljenstrand (1810–1835)
 Edward Bergenheim (1840–1850)
 Henrik Tallqvist (1851–1854)
 Esaias Wegelius (1855–1875)
 Johan Adolf Colérus (1878–1889)
 Frans Frithiof Wallenius (1890–1909)
 Usko Äänis Ilmi Tuhkanen (1910–1941)
 Johannes (Hannes) Samuli Heribert Pihlamaa (1943–1961)
 Tuomas Eemil Ponsimaa (1961–1964)
 Mauri Eenok Malkavaara (1965–1972)
 Pentti Kaarlo Olavi Hytönen (1973–1992)
 Heikki Julius Olavi Nurmiranta ”Inssi” (1992–2003)
 Seppo Jarva (2003–)

Katso myös 
 Kangasalan kirkko

Lähteet 

Kangasala
Tampereen hiippakunnan seurakunnat
Katajalaakso

Katajalaakso on asuinalue Seinäjoella Alakylän kaupunginosassa. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta länteen päin. Katajalaaksossa sijaitsee päiväkoti ja yksi Seinäjoen seurakunnan toimipaikoista.

Lähteet 

Alakylä (Seinäjoki)
Euro Hockey Tour 2018–2019

Euro Hockey Tourin kausi 2018–2019 on sarjan 23. kausi. Sarjassa pelaavat Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Tšekin miesten jääkiekkomaajoukkueet.

Kokonaispisteet

Karjala-turnaus

Channel One Cup

Beijer Hockey Games

Carlson Hockey Games

Aiheesta muualla

2018–2019
Jääkiekkosarjojen kausi 2018–2019
Nollaseteli

Nollasetelit ovat nimellisarvoltaan nollan euron arvoisia euroseteleitä, joissa on oikean setelin turvatekijät. Niitä painetaan turisteille sekä numismaattisiksi keräilykappaleiksi. Ne ovat nousseet paikoittain suositummiksi kuin esimerkiksi matkamuistoksi ostettavat postikortit. Nollaseteleitä on painettu vasta vuodesta 2015 asti. Suomen ensimmäinen nollaseteli painettiin vuonna 2017.

Nollan euron seteleitä saavat painattaa pääsääntöisesti vain kulttuuri-instituutiot ja museot. Nollaseteleitä on kuitenkin painatettu myös Euroopan unionin ulkopuolelle huolimatta niiden euroon viittaavasta nimellisarvosta.

Taustaa 
Idea nollaseteleistä syntyi vuonna 2015 Ranskassa. Tarkoituksena oli edistää matkailua. Ajatus nollaseteleiden painamisesta on sittemmin levinnyt muualle Eurooppaan. Kaikkien nollaseteleiden kääntöpuolella on yhteisenä kuva-aiheena sommitelma eurooppalaisista muistomerkeistä.

Euroopan keskuspankki (EKP) on myöntänyt yksityisoikeudella ranskalaisella setelipajalle painattaa nollaseteleitä oikean eurosetelin tavoin samalle paperille sekä samoilla turvatekijöillä. Nollaseteleissä on siten turvatekijöinään hologrammeja, turvalankoja, vesileimoja ja numerosarjoja. E-kirjain setelissä viittaa painopaikkaan Ranskan Oberthur-setelipainoon. Nollasetelien koko on hieman 20 euron seteliä suurempi eli 135x74 millimetriä. Väriltään nollasetelit ovat violetteja.

Vain kulttuuri-instituutiot ja museot saavat painattaa nollaseteleitä. Yrityksillä ei ole samanlaista vapautta. Poikkeuksena säännöstä on kuitenkin ollut Michelin, jonka rengasukko on painettu autourheilupuiston nollaseteliin.

Nollasetelit ovat alkaneet korvata postikortteja muistoina monissa matkakohteissa. Esimerkiksi kaupungit ja museot ovat painattaneet nollaseteleitä.

Suomessa
Ensimmäinen suomalainen nollasetelit painettiin vuonna 2017. Hyvinkään kaupunki ja Suomen rautatiemuseo painattivat Suomen ensimmäisen nollasetelin yhteistyössä. Suomeen nollasetelit toi Ulrich Hoefs.

Nollaseteleiden numeroinnin ensimmäinen kirjain kertoo tilaajamaan. Suomen nollasetelit tunnistaa kirjaimesta "L".

Luettelo Suomen nollaseteleistä

Euroopassa
Monen nollasetelin keräilyarvo Suomen ulkopuolella on noussut jo yli sataan euroon asti. Esimerkiksi vuoden 2016 Duisburgin stadionia kuvaava nollaseteli voi maksaa lähes tuhat euroa. Ensimmäinen halutuksi noussut virhepainatus on Ranskan Sarlat-la-Canédan hanhiaiheinen seteli, jossa on kolmen hanhen sijaan kuusi hanhea.

Pohjoismaista Suomi oli ensimmäinen, jossa nollaseteleitä on saatavilla.

Aasiassa
Myös Euroopan ulkopuolelle on tuotettu nollaseteleitä. Esimerkiksi Kiinassa on ollut liikkeellä ainakin vuodesta 2018 lähtien nollan euron nimellisarvoisia seteleitä. Kiinassa on myös nollaseteleitä muistuttava uhrirahan perinne, ja nekin ovat siellä suosittu keräilykohde.

Katso myös
2 euron erikoisrahat

Lähteet

Aiheesta muualla 

Nolla-euro seteleiden keräily 
 
 
 Billets-Touristiques.com – Kartta nollaseteleistä 

Euro
Taika Waititi

Taika David Cohen (s. 16. elokuuta 1975 Raukokore), taiteilijanimeltään Taika Waititi (), on uusiseelantilainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi lämpimän tragikoomisista nuoruuskuvauksistaan ja oudoista henkilöhahmoistaan, joita hän usein näyttelee itse.

Maori-isän ja juutalaisäidin pojaksi vuonna 1975 syntyneen Taika Waititin kansainvälinen ura alkoi lyhytelokuvasta Two Cars, One Night (2004), joka sai parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkintoehdokkuuden. Waititi toimi sitten Flight of the Conchords -televisiosarjan yhtenä käsikirjoittajana ja ohjaajana.  Hänen ensimmäisestä pitkän elokuvan ohjauksestaan, Oscar-ehdokkaana olleeseen lyhytelokuvaan perustuvasta varttumiskomediasta Boy (2010) tuli suosikki kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Vuoden 2016 elokuva Hunt for the Wilderpeople perustuu Barry Crumpin (1935–1996) omaelämäkerralliseen romaaniin, ja siitä tuli Uuden-Seelannin katsotuin kotimainen elokuva ja suuri kansainvälinen arvostelumenestys.

Suomessa Taika Waititin ohjauksista on teatterilevitykseen päässyt Yhdysvalloissa tuotettu vuoden 2017 supersankarielokuva Thor: Ragnarök.

Waititi voitti vuoden 2019 parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon elokuvasta Jojo Rabbit.

Filmografia

Ohjauksia

Elokuvat 
Eagle vs Shark (2007, myös käsikirjoittaja)
Boy (2010, myös käsikirjoittaja)
What We Do in the Shadows (2014, myös käsikirjoittaja ja tuottaja)
Hunt for the Wilderpeople (2016, myös käsikirjoittaja ja tuottaja)
Thor: Ragnarök (2017)
Jojo Rabbit (2019)
Thor: Love and Thunder (2022, myös käsikirjoittaja)
The Next Goal Wins (TBA, myös käsikirjoittaja ja tuottaja)

Televisio 
Flight of the Conchords (2007–2009, myös käsikirjoittaja, 4 jaksoa)
Super City (2010, 6 jaksoa)
The Inbetweeners (2012, 5 jaksoa)
What We Do in the Shadows (2019, toinen sarjan luojista)
The Mandalorian (2019, ohjaaja (1 jakso), näyttelijä (3 jaksoa))

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Uusiseelantilaiset elokuvaohjaajat
Uusiseelantilaiset näyttelijät
Uusiseelantilaiset elokuvakäsikirjoittajat
Vuonna 1975 syntyneet
Oscar-palkitut
Elävät henkilöt
Limingan seurakunta

Limingan seurakunta on Limingan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Historia 
Liminka on Pohjanmaan vanhimpia seurakuntia. Keskiajalla se on mahdollisesti kuulunut kappeliseurakuntana Saloisten seurakuntaan, mutta se on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1477. Siitä on myöhemmin erotettu Paltamon, Oulun, Tyrnävän, Lumijoen, Kempeleen ja Temmeksen seurakunnat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Liminka
Kempeleen seurakunta

Kempeleen seurakunta on Kempeleen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Historiaa 
Kempeleen seurakunta perustettiin alun perin Limingan seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi vuonna 1688. Vuonna 1740 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1917 itsenäiseksi seurakunnaksi.

Kirkot 
Pyhän Kolminaisuuden kirkko eli Kempeleen uusi kirkko on Kempeleen keskustaajamassa sijaitseva vuonna 1993 käyttöön vihitty kirkkorakennus. Kirkon paikka sisältyy Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Uuden kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitsevat myös Kempeleen vanha kirkko ja Kirkonmäen hautausmaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Kempele
Muhoksen seurakunta

Muhoksen seurakunta on Muhoksen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Muhoksen seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1477 Saloisten seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana. Vuodesta 1477 lähtien se kuului kappeliseurakuntana Limingan ja vuodesta 1610 lähtien Oulun seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin kuninkaan päätöksellä 20. elokuuta 1766. Itsenäisen seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra oli Israel Aejmelaeus (k. 1776) ja kappalainen Matthias Salow (k. 1797). Seurakunnasta erotettiin myöhemmin Utajärven seurakunta, joka oli aluksi Muhoksen seurakunnan kappeliseurakunta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut
Muhoksen seurakunnan historiaa, koonnut Raimo Ranta (Viitattu 25.11.2019)

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Muhos
Utajärven seurakunta

Utajärven seurakunta on Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Utajärven seurakunta perustettiin Muhoksen seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1688. Vuonna 1762 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1899 itsenäiseksi seurakunnaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Utajärvi
Tyrnävän seurakunta

Tyrnävän seurakunta on Tyrnävän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Tyrnävän seurakunta perustettiin Limingan seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1655. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1901.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Tyrnävä
Pudasjärven seurakunta

Pudasjärven seurakunta on Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Koillismaan rovastikuntaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Pudasjärvi
Taivalkosken seurakunta

Taivalkosken seurakunta on Taivalkosken kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Koillismaan rovastikuntaan.

Taivalkosken seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1848 Pudasjärven seurakuntaan kuuluneena Jokijärvi-nimisenä rukoushuonekuntana. Vuonna 1858 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1879 se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi, joka samalla sai nykyisen nimensä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Taivalkoski
Kuusamon seurakunta

Kuusamon seurakunta on Kuusamon kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Koillismaan rovastikuntaan.

Kuusamon seurakunta erosi vuonna 1673 Kemin seurakunnasta itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä on myöhemmin eronnut Sodankylän seurakunta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Seurakunta
Kalajoen seurakunta

Kalajoen seurakunta on Kalajoen kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Kirkot ja muut tilat 
Kalajoen seurakunnalla on seuraavat kirkot: Kalajoen kirkko, Kalajoen satamakirkko (kappeli), Himangan kirkko, Maakallan kirkko ja Raution kirkko. Muita tiloja ovat Jokelan pappila (jossa on kirkkoherranvirasto), Himangan seurakuntakoti, Raution Juttutupa, Kalajoen seurakuntakoti, Kalajoen tsasouna, Raution seurakuntakoti, Ruonan leirikeskus ja Vuorenkallion kappeli.

Hallinto 
Kalajoen seurakunnan ylin päättävä elin on kirkkovaltuusto, johon seurakuntalaiset valitsevat luottamushenkilöt neljän vuoden välein seurakuntavaaleissa. Viimeksi seurakuntavaalit olivat marraskuussa 2018, jossa valittiin Kalajoen seurakunnan 27 luottamushenkilöä.

Raution ja Himangan kappeliseurakunnilla on kappelineuvostot, joiden tehtävänä on tukea kappeliseurakuntien alueella tapahtuvaa seurakunnan toimintaa.

Historiaa 
Kalajoen seurakunta oli aikoinaan Saloisten seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se tuli itsenäiseksi seurakunnaksi jo 1500-luvulla.

Raution kunnan liityttyä Kalajokeen vuonna 1973 ja Himangan liityttyä Kalajokeen vuonna 2010, muodostettiin niille emäseurakunnan yhteyteen omat kappeliseurakunnat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Kalajoki
Ylivieskan seurakunta

Ylivieskan seurakunta on Ylivieskan kaupungissa ja Merijärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Ylivieskan seurakunta perustettiin Kalajokeen kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1643. Vuonna 1685 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1875 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Seurakunta
Martinkosken seurakunta

Martinkosken seurakunta on vuoden 2019 alussa perustettu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Seurakunta syntyi yhdistämällä Marttilan seurakunta ja Kosken Tl seurakunta. Marttilan seurakuntaan kuului vuoden 2017 lopussa 1 607 jäsentä ja Kosken Tl seurakuntaan 2 001 jäsentä. Kosken kirkkoherrasta Tapio Hietalahdesta tulee uuden seurakunnan kirkkoherra ja Marttilan kirkkoherrasta seurakunnan kappalainen. Uuden seurakunnan nimeksi tulee Martinkosken seurakunta huolimatta siitä, että Kotimaisten kielten keskus vastusti nimeä. Se piti Martinkoski -nimeä ongelmallisena siksi, ettei seudulla ole sen nimistä asutusta tai luonnonpaikkaa ja suositteli sen sijaan nimeksi Marttilan seurakuntaa. Vastaavat kunnat eivät yhdisty vaan pysyvät itsenäisinä.

Lähteet

Turun arkkihiippakunnan seurakunnat
Marttila
Koski Tl
Rahan neutraalisuus

Rahan neutraalisuus tarkoittaa sitä että muutos rahavarannon koossa muuttaa vain nimellisiä hintoja ja nimellisiä palkkoja, mutta että se ei reaalisesti vaikuta talouteen, kuten työllisyyteen tai reaaliseen bruttokansantuotteeseen. Rahan neutraalisuus tarkoittaa sitä, että keskuspankki ei pysty rahaa painamalla vaikuttamaan reaalitalouteen, kuten esimerkiksi uusien työpaikkojen syntymiseen, reaaliseen bruttokansantuotteen kasvuun tai reaaliseen investointien määrään. Sen sijaan, rahavarannon kasvu häviää taloudesta lisäystä vastaavalla suhteellisella hintojen ja palkkojen nousulla.

Jean-Baptiste Say oli ensimmäinen, joka huomautti rahan olevan talouden kannalta täysin neutraali ja sitä tarvittavan vain välinearvon takia tavaroiden ostamiseen, ei itsensä takia. Kierrossa olevan rahan lisääminen lisäisi tuotteiden hintaa rahaan nähden (aiheuttaen inflaatiota), mutta ei lisäisi tuotteiden arvoa eikä tuotannon määrää. 

David Hume ei uskonut rahan neutraalisuuteen lyhyellä aikavälillä, koska on jäykkiä hintoja: hintojen nostamisessa kestää ajallisesti. Tällöin reaalitaloudessa tapahtuu muutos reaalisten rahamenojen kautta. Thornton ja Torres eivät uskoneet rahan neutraalisuuteen lyhyellä aikavälillä, koska on jäykkiä nimellispalkkoja: nimellisten palkkojen nostamisessa kestää ajallisesti. Tällöin reaalitaloudessa tapahtuu muutos reaalipalkkojen kautta. Attwood ja McCulloch eivät uskoneet rahan neutraalisuuteen, koska on kiinteitä nimelliskustannuksia. Tällöin reaalitaloudessa tapahtuu muutos reaalisten kustannusrasitteiden kautta. Bentham, Thornton, Malthus, Ricardo ja McCulloch eivät uskoneet rahan neutraalisuuteen, koska tietyillä ihmisryhmillä on kiinteät nimellistulot. Tällöin tapahtuu reaalitalouden muutos voitonjaossa ja pääomanmuodostuksessa. Torrens ei uskonut rahan neutraalisuuteen, koska on jäykkiä nimelliskorkoja. Tällöin tapahtuu reaalitalouden muutos reaalikorkojen kautta. Thornton ei uskonut rahan neutraalisuuteen, koska on kiinteitä varaston ja myynnin suhdelukuja. Tällöin tapahtuu reaalitalouden muutos varastoinvestoinnin kautta. J. S. Mill ei uskonut rahan neutraalisuuteen, koska on yleinen hintojen suhteellisuuteen liittyvä hintasekaannus. Tällöin tapahtuu reaalitalouden muutos väärinhavaittujen hintasignaalien kautta. Attwood, McCulloch ja Torrens eivät uskoneet rahan neutraalisuuteen, koska on luottamus liiketoiminnan harjoittamiseen. Tällöin reaalitaloudessa tapahtuu muutos luottamuksen vaihtelun kautta. Attwood, Malthus ja Torrens eivät uskoneet rahan neutraalisuuteen, koska on markkinan koon asettama rajoite työnjaolle. Tällöin tapahtuu reaalitalouden muutos työn tuottavuuden kautta. Torrens ei uskonut rahan neutraalisuuteen, koska on pyrkimyksiä säilyttää reaalitulotaso. Tällöin tapahtuu muutos työvoiman osallistumisasteen vaihtelun kautta.

Rahan neutraalisuutta on tutkinut Robert Lucas.

Katso myös
Rahan kvantiteettiteoria

Lähteet

Rahapolitiikka
Taloustiede
Mika Hannula (tietojohtamisen professori)

Mika Hannula (s. 2. huhtikuuta 1968 Säkylä) on tietojohtamisen professori, Turun yliopiston päätoiminen vararehtori, Tekniikan Akateemisten valtuuston puheenjohtaja, julkisoikeudellisen Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja ja Maanpuolustuskorkeakoulun neuvottelukunnan puheenjohtaja. Ennen Turun yliopiston vararehtorin tehtävää hän on toiminut muun muassa Teknologiakampus Turun johtajana sekä Tampereen teknillisen yliopiston rehtorina. 

Ylioppilaaksi Mika Hannula kirjoitti Säkylän seudun lukiosta 1987. Hän valmistui tuotantotalouden diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta 1993. Tekniikan lisensiaatiksi hän valmistui 1998 ja tekniikan tohtoriksi 1999. Tietojohtamisen professoriksi hänet nimitettiin 2001. Ennen rehtoriksi valintaa 2016 Mika Hannula oli toiminut lukuisissa muissa yliopistollisissa johtotehtävissä tutkimusryhmän johtajasta päätoimiseen vararehtoriin. Turun yliopistossa Hannula on suunnitellut ja toteuttanut ns. tekniikan laajennuksen, johon liittyy mm. uuden tiedekunnan perustaminen.

Hannulan alkuperäinen tutkimusalue oli johdon laskentatoimi ja erityisesti tuottavuuden mittaus. Sittemmin hänen tutkimustoimintansa laajeni tietojohtamiseen ja liiketoimintatiedon hallintaan. Hannulalla on dosentuuri Maanpuolustuskorkeakoulussa sekä Tampereen yliopistossa. Hän on toiminut myös Tampereen teknillisen yliopiston tasa-arvo- ja yhdenvertaisuustoimikunnan sekä Turun yliopiston kestävän kehityksen ohjausryhmän puheenjohtajana. 

Mika Hannulan näkyvin luottamustoimi ennen Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen hallituksen puheenjohtajuutta on ollut Suomen Reserviupseeriliiton puheenjohtajuus 2008–2013. Lisäksi hän on toiminut jäsenenä erilaisissa kotimaisissa ja kansainvälisissä akateemisissa arviointi- ja asiantuntijaryhmissä, sekä hallituksen jäsenenä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana lukuisissa yhdistyksissä, säätiöissä tai yrityksissä. Hannula on myös kansainvälisen Nordtek-yliopistoverkoston hallituksen jäsen, Kansallisen koulutuksen arviointikeskus KARVI:n tekniikan korkeakoulutuksen asiantuntijaryhmän puheenjohtaja, Teknillisten Tieteiden Akatemian hallituksen jäsen sekä Tekniikan Akatemian säätiön tiede- ja innovaatiotoimikunnan jäsen.

2010 Tietojohtajakilta Manager valitsi Hannulan ensimmäiseksi kunniajäsenekseen ja World Academy of Productivity Science myönsi hänelle Fellow-nimikkeen. 2018 Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunta huomioi hänet kultaisella ansiomerkillään ja Turun Ammattikorkeakoulu myönsi hänelle Fellow-nimikkeen. Tampereen Reserviupseerikerho ry valitsi Hannulan kunniajäsenekseen 2019.

Yhteiskunnallisista ansioistaan Mika Hannulalle on myönnetty 2. lk Vapaudenristi, Suomen Valkoisen Ruusun 1. lk ritarimerkki, Sotilasansiomitali sekä lukuisia muita suomalaisia ja pohjoismaisia kunniamerkkejä. Sotilasarvoltaan hän on everstiluutnantti res.

Lähteet 

Suomalaiset professorit
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Gorna Orjahovitsa

Gorna Orjahovitsa () on noin 32 000 asukkaan kaupunki keskisessä Pohjois-Bulgariassa Jantrajoen varrella.

Kuvia

Lähteet

Bulgarian kaupungit
Marttilan seurakunta

Marttilan seurakunta oli Marttilan kunnassa Varsinais-Suomessa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan.

Marttilan seurakunta on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1409. Siitä on myöhemmin erotettu Tarvasjoen, Kosken ja Karinaisten seurakunnat.

Seurakunta yhdistyi vuoden 2019 alussa Kosken Tl seurakunnan kanssa muodostaen uuden Martinkosken seurakunnan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut 

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Marttila
Kosken Tl seurakunta

Kosken Tl seurakunta oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Kosken Tl kunnassa Varsinais-Suomessa. Kosken Tl seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan.

Kosken TL seurakunta perustettiin Marttilaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1647. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1913.

Seurakunta yhdistyi vuoden 2019 alussa jälleen Marttilan seurakunnan kanssa muodostaen uuden Martinkosken seurakunnan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Suomen entiset evankelis-luterilaiset seurakunnat
Koski Tl
Iisalmen jalkapallohalli

Iisalmen jalkapallohalli on vuonna 2002 valmistunut ylipainehalli Iisalmessa, Parkatin kaupunginosassa. Hallissa on kooltaan 45 x 90 metriä oleva kumirouhepintainen jalkapallokenttä, tekonurmi. Hallissa ei ole katsomoita, ja huoltotilat sijaitsevat sisäänkäynnin läheisyydessä hallin ulkopuolella. Vuonna 2017 halli painui kasaan hetkellisesti sähkökatkon vuoksi, koska varavoimakone ei käynnistynyt normaalisti. Hallia käyttävät muun muassa joukkueet PK-37 ja Klubi-36.

Lähteet 

Iisalmen rakennukset ja rakennelmat
Suomen jalkapallohallit
Mustasiipi

Mustasiipi on Reijo Mäen vuonna 2011 ilmestynyt 22. Vares-dekkari. 

Mustasiivessä irvaillaan maailmanparantajien uskomuksille: tarjoillaan preeriaintiaanien henkitietoisuutta ja kalanrehuspirulinaa tofupedillä. Toisaalta rikolliset liikemiehet ovat poikkeuksellisen paatuneita ja harjoittavat murhia ja pikavippibisneksiä. Teoksessa saa paljon tilaa Rammstein-vaikutteinen Keine Achnung -yhtye, jonka tyylilajia voi kutsua kuolonmetalliksi. Mustasiipi on Mäen teoksista ensimmäinen, jossa näkyy hänen veneilyharrastuksensa.

Vastaanotto 

Savon Sanomien Marko Korkalon mukaan teoksessa on poikkeuksellisesti itsenäinen ja kehittyvä naishahmo, tapahtumat ovat perususkottavia ja rikollisia ei ole kuvattu hienovaraisesti. Mustasiivessä näkee, miten kirja on suunniteltu. Jos jokin paikka tai esine esitellään, sitä myös käytetään.

Turun Sanomien Matti Kolehmainen arvioi, että teksti on tiukkaa, lause on ekonomista, kuvat tarkkoja ja tunnelmat kohdallaan. Teoksessa on henkilöitä ja sivupolkuja, joista osa littyy toisiinsa ja osa ei johda mihinkään kuten oikeassakin elämässä.  

Helsingin Sanomien Juri Nummelinin mielestä kyseessä on innoton välityö ja Vareksen toiminta poikkeuksellisen passiivista. Esimerkkinä Nummelin mainitsee sen, että yhdessä kohtauksessa Vares pakenee mahdollisia pahiksia toiseen baariin ja soittaa poliisit. 

Teos oli ilmestymisvuonnaan viidenneksi myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 44 500 kappaletta.

Lähteet 

Vuoden 2011 kirjat
Suomalaiset rikosromaanit
Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Siikalatvan seurakunta

Siikalatvan seurakunta on Siikalatvan ja Pyhännän kunnissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Raahen rovastikuntaan.

Siikalatvan seurakunta perustettiin vuonna 2006 yhdistämällä Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Pyhännän seurakunnat.. Tämä tapahtui kolme vuotta ennen kuin vastaavat kunnat, Pyhäntää lukuun ottamatta, yhdistettiin Siikalatvan kunnaksi. Rantsilan seurakunta liittyi yhdistyneeseen seurakuntaan vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Siikalatva
Pyhäntä
Raahen seurakunta

Raahen seurakunta on Raahen kaupungissa ja Siikajoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Raahen seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1649 samalla kuin Raahen kaupunkikin. Vuonna 1690 se yhdistettiin Saloisten  kanssa Raahen–Saloisten seurakunnaksi, johon Saloinen kuulu Salo-nimisenä kappeliseurakuntana. Vuonna 1901 Saloisten seurakunta itsenäistyi, ja vuonna 1973 se muodosti Raahen seurakunnan kanssa seurakuntayhtymän. Vuonna 1909 tehdyllä päätöksellä, joka toteutettiin vasta vuonna 1922, Raahen seurakunnasta erotettiin myös Pattijoki omaksi seurakunnakseen. Myös Vihannin seurakunta erosi Raahen seurakunnasta vuonna 1896 oltuaan sitä ennen vuodesta 1751 lähtien kappeliseurakunta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seurakunnan kotisivut

Oulun evankelis-luterilaisen hiippakunnan seurakunnat
Raahe
Siikajoki
Jukka Mikkonen (filosofi)

Jukka Mikkonen on suomalainen filosofi, joka on erikoistunut kirjallisuuden filosofiaan ja ympäristöestetiikkaan.

Teoksia 
 Philosophy, Literature and Understanding: On Reading and Cognition. Lontoo & New York: Bloomsbury, 2021. ISBN: 978-135-016-397-3.
 The Cognitive Value of Philosophical Fiction. Lontoo & New York: Bloomsbury, 2013. ISBN: 978-144-115-400-2.
 Metsäpolun filosofiaa. Tampere: niin & näin, 2017. ISBN: 978-952-7189-13-9.
 Mikkonen, Jukka & Salminen, Antti (toim.): Mimesis: filosofia, taide, yhteiskunta. Jyväskylä: SoPhi, 2017. ISBN 978-951-39-7097-0.
 Salminen, Antti & Mikkonen, Jukka & Järvenkylä, Joose (toim.): Kirjallisuus ja filosofia: rinnakkaisuuksia, ristiriitoja ja risteyksiä. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012. ISBN 978-952-22-236-23.

Aiheesta muualla 
 Jukka Mikkosen kotisivut

Suomalaiset filosofit
Elävät henkilöt
Hapteeni

Hapteeni eli epätäydellinen antigeeni on molekyyli, joka aiheuttaa immuunivasteen ainoastaan silloin, kuin se on sitoutuneena kantajamolekyyliin, esimerkiksi proteiiniin. Se ei siis vapaana ole antigeeni, vaikka voi sitoutuakin vasta-aineeseen. Esimerkki hapteenista on dinitrofenoli.

Termin hapteeni esitti itävaltalainen lääkäri Karl Landsteiner. Hapteeni sitoutuu kovalenttisesti kantajamolekyyliin, esimerkiksi proteiiniin. Elimistö reagoi tähän kompleksiin muodostamalla vasta-aineita. Toinen vasta-aineista on spesifinen hapteenin suhteen ja toinen reagoi kantajaproteiiniin. Hapteenin sähkövaraus on merkittävä tekijä siinä, minkälaisia vasta-aineita muodostuu.

Lähteet

Immuunijärjestelmä
Pierre Toussaint

Kunnianarvoisa Pierre Toussaint (27. kesäkuuta 1766 Saint-Marc, Artibonite, Haiti – 30. kesäkuuta 1853 New York) oli Haitissa orjaksi syntynyt, katolilaiseksi kasvatettu ja myöhemmin kuuluisana kampaajana New Yorkissa toiminut ja myös siellä yksi kuuluisimmista katolilaisista. Miehen omistaja, Jean Berard, opetti Pierren lukemaan ja kirjoittamaan sekä otti hänet mukaansa kun muutti New Yorkiin ja Berardin kuoltua mies hoiti leskeä, sekä vapautui orjuudesta Madame Berardin kuoltua 1807. Hän oli opissa yhdellä New Yorkin johtavista kampaajista ja hänestä itsestäänkin tuli kaupungin yläluokan haluama taitava kampaaja. Pierre rakastui 15-vuotiaaseen orjatyttöön nimeltä Juliette Noel, osti hänet omakseen, vapautti tämän ja meni tämän kanssa naimisiin sekä he muuttivat kotinsa orpojen turvapaikaksi, luottotoimistoksi, työvoimatoimistoksi ja hostelliksi papeille ja muille köyhille matkalaisille. Kuollessaan 1853 hän oli käynyt päivittäin messussa 66 vuotta kirkossa Saint Peter’s Church ja hänet haudattiin vaimonsa viereen katedraalin Saint Patrick’s Old Cathedral hautausmaalle, sekä lopulta katedraalin kryptaan vuonna 1990. Hän eli seuraavien kahdeksan paavien hallintokausien aikana: Klemens XIII (1758–1769), Klemens XIV (1769–1774), Pius VI (1775–1799), Pius VII (1800–1823), Leo XII (1823–1829), Pius VIII (1829–1830), Gregorius XVI (1831–1846) ja autuas Piux IX (1846–1878). Vuonna 1991 hänen kanonisaatioprosessinsa avattiin ja hänet julistettiin Jumalan palvelijaksi, sekä paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 1996.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Memoir of Pierre Toussaint 

Vuonna 1766 syntyneet
Vuonna 1853 kuolleet
Anna Petrovna

Anna Petrovna (; 27. tammikuuta 1708 Moskova – 4. maaliskuuta 1728 Kiel, Holstein-Gottorp) oli venäläinen suuriruhtinatar, vanhin Venäjän keisari Pietari I Suuren ja Katariina I:n lapsista. Hän avioitui 1725 Holstein-Gottorpin herttua Kaarle Fredrikin kanssa. Heidän poikansa oli Venäjän keisari Pietari III.

Perhe 
Anna Petrovna oli yksi Pietari Suuren ja Katariina I:n kahdestatoista lapsesta. Annan yhdestätoista sisaresta vain yksi selviytyi aikuisikään asti, tuleva Venäjän keisarinna Elisabet (hallitsi vuosina 1741–1762). Annalla oli kuitenkin kaksi velipuolta Pietari Suuren ensimmäisestä avioliitosta, Aleksei Petrovitš ja Aleksandr Petrovitš, joista jälkimmäinen eli vain vuoden.

Elämä 

Anna Petrovna syntyi Moskovassa tammikuussa 1708. Anna syntyi avioliiton ulkopuoliseksi lapseksi, sillä Pietari  ja Katariina avioituivat vasta neljän vuoden kuluttua, 1712. Annaa kuvailtiin nuorena hyvin viehättäväksi ja viisaaksi nuoreksi naiseksi, etenkin verrattuna sisareensa Elisabetiin. Anna avioitui 21. toukokuuta 1725 saksalaisen herttuan Kaarle Fredrikin kanssa. He olivat aiemmin avioliittosopimuksessaan joutuneet luopumaan omasta sekä jälkeläistensä oikeudesta Venäjän kruunuun. Pietari Suuri oli kuitenkin aikaisemmin julkaissut asetuksen, jossa hallitseva keisari sai valita omat seuraajansa. Pietari Suuri kuoli ennen Annan ja Kaarlen avioliiton solmimista. Tästä on liikkunut huhu, että kuolinvuoteellaan puhekyvytön Pietari olisi halunnut nimittää Annan seuraajakseen. Tätä ei kuitenkaan ole voitu vahvistaa.

21. helmikuuta Anna synnytti Kielin linnassa Venäjän tulevan tsaarin Pietari III:n. Pietari III:n hallituskausi jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi, vain kuuden kuukauden mittaiseksi. Pietari III oli ensimmäinen keisari Holstein-Gottorpin suvusta, joka hallitsi Venäjää aina vuoteen 1917 asti. Nämä hallitsijat kuitenkin käyttivät edellisen hallitsijasuvun Romanovin nimeä.

Anna menehtyi pian synnytyksen jälkeen Kielissä 4. maaliskuuta 1728. Ennen kuolemaansa Anna oli toivonut tulevansa haudatuksi isänsä rinnalle Pietariin. Tämä toive toteutui, kun hänet 12. marraskuuta laskettiin lepäämään vanhempiensa viereen Pietarin-Paavalin linnoitukseen.

Galleria

Lähteet 
Hughes Lindsey (2000) Russia in the Ages of the Peter Great. Yale University Press.

Unofficial Royalty, Grand Duchess Anna Petrovna of Russia, Duchess of Holstein-Gottorp 14.11.2018

Prinsessat
Romanov-suku
Vuonna 1708 syntyneet
Vuonna 1728 kuolleet
Aboa Mare

Aboa Mare on merenkulkualan oppilaitos Turussa. Se on toiminut historiansa aikana useilla nimillä. Se aloitti toimintansa Turussa vuonna 1813. Sen nimi oli vuodesta 1918 Navigationsinstitutet vid Åbo svenska sjöfartsläroanstalt. Moninaisten vaiheiden jälkeen se sai nimen Aboa Mare 2000-luvulla.

Rehtorit
 1818–1833 August Hagelstam, laivaston majuri
 1833–1845 Erik Benzelstierna, merikapteeni
 1845–1865 Bror Ekelund, merikapteeni

Myöhemmin rehtorit ovat olleet koulutukseltaan merikapteeneja ja valmistuneet Turun merenkulkuoppilaitoksesta:
 1865–1890 Carl Stenius
 1890–1915 Gustaf Mattsson
 1916–1924 Erik Tengström
 1925–1928 Napoleon Ceder
 1928–1929 O. Jansson
 1929–1931 J. Lagström
 1931–1936 K. Päiviö
 1936–1948 A. Relander
 1948–1972 B. Forman
 1972–1974 H. Myrén
 1974–1976 P. Forsberg
 1976–1996 B. Gyllenberg
 1996–1997 Antti Palola
 1998–2001 M. Forsén
 2002–2020 P.-O. Karlsson
 2020- M. Vuorio

Lähteet 

Turun oppilaitokset
Sheriffi (kirja)

Sheriffi on Reijo Mäen vuonna 2012 ilmestynyt kahdeskymmeneskolmas Vares-dekkari. Asetelmana on, että Vares palkataan tutkimaan kaksoismurhaa, jota poliisi ei ole saanut selvitettyä. Tapaukseen liittyy järjestäytynyttä rikollisuutta harjoittava liikemiesryhmä, raati, jota sen jäsenille tuntematon sheriffiksi kutsuttu johtaja pitää vallassaan. Muistutukseksi seinällä pidetään muokattua Sheriffi-elokuvan julistetta. Muita epäilyttäviä ryhmiä kirjassa on menestyvä uskonto- ja bisneslahko. Novellikirjailija Luusalmi esiintyy katurunousillassa Aartoman, Hirvosen ja Kinnusen kanssa ja tulee pahoinpidellyksi.

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Veli-Pekka Leppänen piti teosta tutuin askelmerkein jyräävänä poikien fantasialukemistona. Keskisuomalaisen Mikko Variksen mielestä juoni oli taidokas. Sheriffi oli ilmestymisvuonnaan viidenneksi myydyin kotimainen kaunokirja. Suomen dekkariseura palkitsi kirjan Vuoden johtolanka -palkinnolla.

Lähteet 

Reijo Mäen kirjoittamat kirjat
Suomalaiset rikosromaanit
Vuoden 2012 kirjat
Matti Mäki-Kokkila

Matti Mäki-Kokkila (s. 1983) on suomalainen radiojuontaja. Mäki-Kokkila on toiminut Bauer Median Radio SuomiRock -kanavan iltapäiväjuontajana sen lanseerauksesta 31.10.2016 lähtien.

Aiemmin Mäki-Kokkila työskenteli Radio Cityllä.

Matti Mäki-Kokkila on valmistunut journalistiksi Haaga-Helian ammattikorkeakoulusta.

Lähteet

Suomalaiset juontajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Joseph Musonda

Joseph Musonda (s. 1977) on sambialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Musonda edusti Sambian jalkapallomaajoukkuetta vuosina 2002–2014. Hän on pelannut 108 maaottelua Sambian jalkapallomaajoukkueessa. Musonda aloitti seurajoukkueuransa vuonna 1995 ja pelaa tällä hetkellä sambialaisessa Nkanassa.

Lähteet 

Sambialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Tukkijäärät

Tukkijäärät (Monochamus) ovat sarvijäärien (Cerambycidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 160 lajia. Tukkijäärät ovat levinneet laajalti ympäri maailman ja Euroopassa niitä elää kuusi lajia, joista Suomessa esiintyy kolme lajia. Tukkijäärillä on tyypillisesti pitkät tuntosarvet, jotka ovat koiraalla pidemmät kuin naaraalla.
Tukkijäärät ja niiden toukat toimivat havupuiden tuholaisina ja ne voivat levittää sukkulamatoihin kuuluvaa mäntyankeroista (Bursaphelenchus xylophilus), joka myös on havupuiden tuholainen.
Tukkijäärien toukat ovat pulleita, väritykseltään vaaleita tai vaaleankeltaisia ja niiden pää on ruskea sekä leuat suuret. Täysikasvuinen toukka on lajista riippuen 2,5-5 cm mittainen.

Sukuun kuuluvia lajeja 
Monochamus sartor 
Idänräätäli (Monochamus urussovii) 
Suutari (Monochamus sutor) 
Ranskanräätäli (Monochamus galloprovincialis) 
Monochamus saltuarius

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Tukkijäärät (Monochamus)
Funet: Monochamus
iNaturalist: Tukkijäärät (Monochamus)
ITIS: Monochamus 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Monochamus 
Lamiinae.org: Monochamus 
Bug Guide: Genus Monochamus - Sawyers 
Pherobase: Semiochemicals of Genus Monochamus 

Sarvijäärät
Everythang’s Corrupt

Everythang’s Corrupt on yhdysvaltalaisen rap-artisti Ice Cuben kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 7. joulukuuta 2018.

Albumin ensimmäinen single "Everythang’s Corrupt" ilmestyi vuonna 2012. 9. marraskuuta 2018 Ice Cube julkaisi albumin toisen singlen "Arrest the President". 4. joulukuuta 2018 julkaistiin levyn kolmas single "That New Funkadelic".

Taustaa 
Ice Cube ilmoitti työstävänsä Everythang’s Corrupt -nimistä albumia jo vuonna 2012. Albumin ilmoitettiin ilmestyvän toukokuussa 2014, joka kuitenkin peruuntui Ice Cuben kiireisen elokuvauran vuoksi. Syyskuussa 2018 albumille julkistettiin kansikuva. Lokakuussa 2018 Ice Cube ilmoitti albumin ilmestymispäiväksi 7. joulukuuta 2018.

Kappaleet

Lähteet 

Ice Cuben albumit
Vuoden 2018 albumit
Pikikärsäkkäät

Pikikärsäkkäät (Pissodes) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kärsäkässuku. Sukuun kuuluu yli satakaksikymmentä  lajia,  mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Pikikärsäkkäät ovat metsien tuholaisia.

Sukuun kuuluvia lajeja 
Pissodes piceae 
Taimipikikärsäkäs (Pissodes castaneus) 
Tyvipikikärsäkäs (Pissodes pini)
Tummapikikärsäkäs (Pissodes gyllenhalii) 
Käpypikikärsäkäs (Pissodes validirostris) 
Kuusenpikikärsäkäs (Pissodes harcyniae) 
Latvapikikärsäkäs (Pissodes piniphilus)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Pikikärsäkkäät (Pissodes)
ITIS: Pissodes 
Iowa State University, Bug Guide: Genus Pissodes - Conifer Weevils 
Pherobase: Semiochemicals of Genus Pissodes 

Kasvien tuhohyönteiset
Metsätuhot
Kärsäkkäät
Nakkilan liikuntakeskus

Nakkilan liikuntakeskus on liikuntahalli Nakkilan kunnassa. Sen remontointi aloitettiin elokuussa 2017. Remontti saatiin valmiiksi joulukuussa 2018. Liikuntakeskuksen yhteydessä on muun muassa kuntosali, liikuntasali, juoksusuora ja kahvio. Ulkona on yleisurheilu- ja jalkapallokenttä. Liikuntakeskuksessa on myös nuorisotila.  Liikuntakeskuksessa oli ennen myös uimahalli.

Lähteet

Nakkila
Suomen urheiluhallit
Lainanvälittäjä

Lainanvälittäjät ovat verkossa toimivia palveluja, joilla ei ole omia lainoja. Ne eivät lainaa rahaa, vaan ovat erikoistuneet lainahakemusten kilpailuttamiseen. Lainanhakijan täytettyä lainanvälittäjän hakemuslomakkeen se lähtee heti jopa 25 pankille, jotka antavat siitä lainatarjoukset. Nämä tarjoukset pankit lähettävät lainanhakijan sähköpostiin. Hakija löytää halvimman tarjouksen vertaamalla niiden todellisia vuosikorkoja. Hän hyväksyy yhden, jolloin muut tarjoukset raukeavat itsestään. Velkasuhde syntyy lainanhakijan ja pankin välille.

Pankkitoimi
Eeva Turunen (kirjailija)

Eeva Turunen (s. 1983 Tampere) on suomalainen kirjailija. Hän on valmistunut arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä yliopistosta ja opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.

Turusen esikoisromaani Neiti U muistelee niin sanottua ihmissuhdehistoriaansa voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2018. Hänen näytelmänsä Muutama sana Ullasta oli vuonna 2015 Lea-palkinnon finalistina ja voitti valtakunnallisen monologikilpailun. Näytelmä on käännetty myös saksaksi ja italiaksi.

Teokset

Lähteet 

Suomalaiset kirjailijat
Suomalaiset näytelmäkirjailijat
Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Jeanne Dielman, 23 quai du Commerce, 1080 Bruxelles

Jeanne Dielman, 23 quai du Commerce, 1080 Bruxelles on Chantal Akermanin käsikirjoittama ja ohjaama belgialais-ranskalainen kokeellinen draamaelokuva vuodelta 1975. Yli kolmituntinen elokuva seuraa kolmea päivää keski-ikäisen ja keskiluokkaisen leskirouvan kotiin sidottua elämää apaattisen teinipojan äitinä ja kuvaa pedanttisen tarkasti naisen kotiaskareita, jotka keskeytyvät iltapäivisin maksullisen seksin tarjoamiseen. Kolmantena päivänä Jeannen elämä murtuu. Nimiosaa esittää Delphine Seyrig.

Elokuvan kerronta perustuu kiinteään kameraan, pitkiin kuviin ja vain harvoihin leikkauksiin. Elokuvan tyylin määrittely on ollut tutkijoille hankalaa, sitä on luonnehdittu muun muassa feministiseksi ja etnografiseksi. Monet 1970-luvun avantgarde-elokuvantekijät sanoutuivat irti sen tyylistä. Suurelle yleisölle elokuva on jäänyt vieraaksi, mutta elokuvatutkijat etenkin Ranskassa, Espanjassa ja englanninkielisissä maissa ovat käsitelleet sitä laajasti.

Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Jeanne Dielmanin kaikkien aikojen 20 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

Lähteet 

Kokeelliset elokuvat
Vuoden 1975 belgialaiset elokuvat
Vuoden 1975 ranskalaiset elokuvat
Helge Ingstad

Helge Marcus Ingstad (30. joulukuuta 1899 Meråker, Pohjois-Trøndelagin lääni, Norja – 29. maaliskuuta 2001 Oslo, Norja) oli norjalainen juristi, kirjailija ja arkeologi.

Ingstad löysi yhdessä vaimonsa Anne Stine Ingstadin kanssa tuhat vuotta vanhan muinaisnorjalaisen asuinpaikan Newfoundlandin L’Anse aux Meadowsista. Löydön ansiosta Amerikan historia sai uusia ulottuvuuksia. Kun hän täytti sata vuotta vuoden 1999 lopussa, hänen työnsä oli innoittanut lukuisia kirjailijoita, historioitsijoita ja arkeologeja. Ingstad julkaisi retkistään Pohjois-Amerikkaan tietokirjoja ja romaaneja, joita on myös suomennettu. 

Ingstad opiskeli oikeustiedettä Kristianiassa Kuninkaallisessa Frederikin yliopistossa (nyk. Oslon yliopisto) ja valmistui 1922. Alan valintaan saattoi vaikuttaa se, että hänen isoisänsä Marcus Pløen Ingstad oli ollut yliopiston roomalaisen oikeuden professori. Ingstad kuoli 101-vuotiaana.

Palkinnot ja tunnustukset
Ingstadin mukaan on nimetty fregatti KNM Helge Ingstad ja asteroidi 8993 Ingstad.

Teokset
 Pelsjegerliv, 1931
 Øst for den store bre, 1935
 Apache-indianerne. Jakten på den tapte stamme, 1939
 Klondyke Bill, 1941
 Siste båt, esitetty teatterissa 1946
 Landet med de kalde kyster, 1948
 Nunamiut - blant Alaskas innlands-eskimoer, 1951
 Landet under Leidarstjernen, 1959
 Vesterveg til Vinland, 1965
 The Norse Discovery of America, 1985
 Nunamiut Stories, 1987
 The Viking Discovery of America, 1991

Suomennetut teokset
 Turkismetsästäjänä Pohjois-Kanadan intiaanien parissa, suom. Elsa Arokallio. Otava, 1936.
 Kultamaan Bill: romaani, suomentanut Helmi Krohn. Otava, 1948.
 Ennen Kolumbusta: Ensimmäisten Amerikan löytäjien jäljillä, suom. Tuulikki Palomurto. Kirjapaja, 1967

Lähteet

Aiheesta muualla

Norjalaiset kirjailijat
Norjalaiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Kuopion sellutehdas

Kuopion sellutehdas on Kuopion Sorsasaloon suunnitteilla oleva sellutehdas, joka olisi maailman suurin havusellutehdas. Se tuottaisi vuodessa 1,2 miljoonaa tonnia havusellua, joka vietäisiin Kotkan sataman kautta.. Hanke on Finnpulpin ja hankkeessa on mukana kiinalainen Hengan International. Arvio tehtaan tarvitsemasta rahoituksesta on 1,4 miljardia euroa.

Tehdas käyttäisi 6,7 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.

Finnpulp teki aiesopimuksen Hamina-Kotkan sataman kanssa sellun kuljetuksesta maailmalle. Kuopiosta sellu siirtyisi Savon rataa pitkin Kouvolan kautta Kotkaan.

Lähteet

Aiheesta muualla
Jättimäistä sellutehdasta Kuopioon puuhaava Finnpulp rauhoittelee pelkoja ympäristöhaitoista – katso keskiviikkona pidetty yleisötilaisuus Yle
Pohjois-Savossa varaudutaan jo maailman suurimman havusellutehtaan työvoimatarpeeseen: "Meillä on valmius lisätä koulutusta" Yle

Kuopio
Suomen metsäteollisuus