joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bror Axel Thulé

Bror Axel Thulé (19. syyskuuta 1847 Kangasala – 13. elokuuta 1911 Kangasala)  oli suomalainen urkutehtailija ja valtiopäivämies.

Thulén vanhemmat olivat Kangasalan urkutehtaan perustaja Anders Thulé ja Fredrika Wilhelmina Sanngren ja puoliso vuodesta 1878 Minna Fredrika Meurman, Agathon Meurmanin tytär. Professori Antti Tulenheimo, insinööri ja urkurakentaja Martti Tulenheimo ja asianajajat Olli Tulenheimo ja Eino Tulenheimo olivat heidän poikiaan. Bror Axel Thulén veli oli arkkitehti Arne Thulé. Bror Axel Thulé jatkoi isänsä perustaman yrityksen toimintaa ja rakensi kaikkiaan noin kaksisataa urkua. Hän toteutti myös ensimmäiset pneumaattiset urut Suomessa, Aleksanterin kirkkoon Tampereelle vuonna 1885. 
Thulén kilpailija urkujen rakentamisessa oli ennen muuta Jens Zachariassen. Thulé osallistui kunnallispolitiikkaan ja oli Pirkkalan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Urut osoitteesta Bror Axel Thulé osoitteessa organindex.de (saksaksi)

Suomalaiset soitinrakentajat
Urkujen valmistajat
Suomalaiset yrittäjät
Suomen suuriruhtinaskunnan talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1847 syntyneet
Vuonna 1911 kuolleet
Tieteessä tapahtuu

Tieteessä tapahtuu on aikakauslehti, joka julkaisee yleistajuisia artikkeleita ja katsauksia, jotka liittyvät tieteeseen tai tiedepolitiikkaan. Lisäksi se julkaisee tiedekirjojen arvosteluja, kolumneja ja keskustelupuheenvuoroja. Lehden julkaisija on Tieteellisten seurain valtuuskunta.

Tieteessä tapahtuu -lehti ilmestyy viisi kertaa vuodessa. Se ilmestyy avoimena verkkolehtenä ja valikoiduin osin Tieteellisten seurain valtuuskunnan Journal.fi-palvelussa, jossa ilmestyy suomalaisia tiedelehtiä. Journal.fi-palvelussa on luettavissa lähes kaikki Tieteessä tapahtuu -lehden numerot alkaen vuodesta 1996. Painetun lehden ilmestyminen loppui vuoden 2021 lopussa.

Lehden päätoimittaja on ollut vuodesta 2007 lähtien Ilari Hetemäki. Lehdellä on toimitusneuvosto, johon kuuluu 6–9 jäsentä. Toimitusneuvoston jäsenten toimikausi on kolme vuotta. Vuonna 2022 toimitusneuvoston puheenjohtajana toimi Helsingin yliopiston astrofysiikan professori Peter Johansson.

Tieteessä tapahtuu -lehti on aktiivinen myös sosiaalisessa mediassa.

Lehden historia 
Tieteessä tapahtuu -lehti sai alkunsa vuonna 1983, kun Per-Edvin Persson aloitti Tieteellisten seurain valtuuskunnan toiminnanjohtajana. Hänen aikanaan alettiin laatia Tieteellisen seurain valtuuskunnan jäsentiedotetta, joka oli ensin monistettu lehti.

Vuonna 1988 Jan Rydman aloitti lehden päätoimittajana, ja monistettu jäsentiedote muutettiin lehdeksi. Siinä alkoi ilmestyä muun muassa pääkirjoituksia, tiivistelmiä tieteellisten seurojen tilaisuuksissa pidetyistä esitelmistä, tiedeuutisia ja uutuuskirjojen esittelyjä. Rydman jatkoi lehden päätoimittajana vuoteen 2007 saakka.

Vuonna 1994 lehti laajentui nykyisenkaltaiseksi, kun julkisuudessa oli käyty keskustelua valtakunnallisen yleistiedelehden tarpeesta. Vuonna 1996 lehteä alettiin julkaista painetun version lisäksi avoimesti verkossa.

Lehdessä on julkaistu myös ruotsinkielisiä kirjoituksia, ja ensimmäisinä ilmestymisvuosina lehdellä oli ruotsinkielinen rinnakkaisnimi Vad händer i vetenskapen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Tieteessä tapahtuu -verkkolehti

Suomalaiset tiedelehdet
Suomalaiset aikakauslehdet
Pustulosis palmoplantaris

Pustulosis palmoplantaris, Palmoplantaarinen pustuloosi (L40.3) eli PPP on krooninen kämmenten ja jalkapohjien ihotauti. Oireet ovat tyypillisesti symmetrisesti esiintyviä kutisevia tai polttelevia märkärakkuloita, joita ei esiinny muualla kehossa.

PPP:n syntymekanismia ei tunneta täysin. Taudilla epäillään olevan yhteys psoriasikseen, mutta sen on katsottu olevan erillinen tauti. Naiset sairastuvat PPP:n miehiä useammin. Tauti puhkeaa tyypillisesti keski-ikäiselle tupakoijalle ja on harvinainen lapsilla. Sairaus ei ole tarttuva.

PPP reagoi huonosti paikallishoitoihin kuten kortisonivoiteisiin. Tehokkaimpia hoitoja ovat kuuriluontoisesti nautitut A-vitamiineihin kuuluvat retinoidit ja lääkeaine siklosporiini. Taudin luonnollinen kulku on kuitenkin aaltomainen, ja oireet saattavat helpottaa väliaikaisesti ilman hoitoakin.

Muualla aiheesta
PPP:n oireista ja hoidoista Psoriasisliiton sivuilla

Ihotaudit
Palmyra

Palmyra on rauniokaupunki Syyrian keskiosan aavikolla. Se sijaitsee keitaalla 215 km koilliseen Damaskoksesta ja 120 km lounaaseen Eufratilta. Kaupungin kreikkalainen nimi Παλμυρα on käännös aramean kielisestä nimestä tadmor, joka tarkoittaa "palmupuuta".

Palmyra oli tärkeä kaupunki antiikin aikana. Se oli tärkeä karavaanien levähdyspaikka. Palmyra oli Rooman valtakunnasta itsenäisyyttä havittelevan Palmyran valtakunnan pääkaupunki. Sen valtakuntaan kuuluivat Syyria, Palestiina, Egypti ja suuri osa Vähästä-Aasiasta. Palmyraa hallitsi tuolloin aluksi Septimius Odenathus, mutta hänen kuolemansa jälkeen valtakuntaa hallitsi kuningatar Zenobia ja hänen poikansa Vaballathus. Aurelianus valtasi Palmyran vuonna 272.

Palmyra on Unescon maailmanperintökohde. Palmyran raunioiden lähettyvillä sijaitsee nykyisin pieni kaupunki nimeltä Tadmur.

Palmyran tuhoaminen 

Toukokuussa 2015 ääri-islamistinen Isis valtasi Palmyran ja tuhosi elokuussa 2015 siellä sijaitsevan muinaisen Baalshaminin temppelin ja oli tuhonnut jo aiemmin muita kaupungin rakennuksia ja taideaarteita. Elokuun lopussa tuhottiin myös osa Baalin temppelistä. Paikallisen asukkaan mukaan valtava räjähdys vahingoitti temppeliä merkittävästi. Ennen Syyrian sisällissotaa alueella vieraili vuosittain noin 150 000 turistia. Syyrian joukot valtasivat Palmyran takaisin maaliskuussa 2016 Venäjän ilmaiskujen tukemina. Mutta joulukuun alussa Isis hyökkäsi kaupunkiin ylivoimalla ja valtasi kaupungin takaisin. Syyrian armeija valtasi kaupungin pääosan takaisin 2.–7. maaliskuuta 2017, mutta Isis jäi yhä lähistöille.

Kuvagalleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Crimson

Crimson on metalliyhtye Sentencedin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin Century Media -levy-yhtiön kautta 11. tammikuuta 2000, ja sijoittui Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan ensimmäiseksi. Kappaleesta "Killing Me, Killing You" julkaistiin single ja kuvattiin musiikkivideo. Kyseinen musiikkivideo on myös bonusmateriaalina albumin uusintapainoksessa.

Albumin kappaleiden sanoitukset lähes jokaisessa kappaleessa liittyvät itsemurhaan ja kuolemaan, ja albumin yleissävy on melankolinen. __notoc__

Kappaleet

Kokoonpano 

 Sami Kukkohovi – basso
 Ville Laihiala – laulu
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara

Vierailijat 

 Kari Hautalampi – piano kappaleissa "Bleed in My Arms" ja "Killing Me, Killing You"

Singlet

Aiheesta muualla 
 Albumin sanoitukset Sentencedin virallisella sivustolla

Lähteet 

Sentencedin albumit
Vuoden 2000 albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
The Funeral Album

The Funeral Album on metalliyhtye Sentencedin kahdeksas ja viimeinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Century Media -levy-yhtiön kautta 25. toukokuuta 2005, ja sijoittui Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan ensimmäiseksi. Kappaleesta "Ever-Frost" julkaistiin single ja kuvattiin musiikkivideo. Albumin kansitaide on yhtyeen rumpalin Vesa Rannan käsialaa.

Albumin kappaleet noudattavat sanoituksiltaan tuttua linjaa itsemurhan, kuoleman ja melankolian parissa, mutta kertoo samalla tarinan hautajaissaattueesta Sentencedin viimeisellä matkalla. Albumi alkaa uhmakkaasti, aivan kuten Sentencedin alkutuotantokin ja sisältää yhden death metal -kappaleen, "Where Water Falls Frozen". Tämän jälkeen saapuu kuolema ja "Lower the Flags" käskee laskemaan liput puolitankoon. Lopuksi kappaleessa "End of the Road" tullaan tien päähän, ja Sentencedin hautajaiset alkavat. __notoc__

Levyn aloitusraidalla "May Today Become the Day" kuullaan kappaleen väliosassa lusikoiden, paineilman, jääkaapin ja saksien ääniä.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Sami Kukkohovi – basso
 Ville Laihiala – laulu
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara

Vierailijat 

 Kimmo Härmä – taustalaulu
 Pasi Puolakka – huuliharppu kappaleessa "Despair-Ridden Hearts"
 Musarit (johtajanaan Ismo Koskela) – kuorolaulu kappaleissa "Vengeance Is Mine" ja "End of the Road"
 Hiili Hiilesmaa – lyömäsoittimet

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Funeral Album, The
Funeral Album, The
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Kolmioepäyhtälö

Matematiikassa kolmioepäyhtälö on lause, jonka mukaan kolmion sivun pituus on vähintään kolmion kahden muun sivun pituuden erotuksen itseisarvo ja korkeintaan yhtä suuri kuin kahden muun sivun pituuden summa.

Kolmioepäyhtälö on voimassa monissa avaruuksissa, kuten reaaliluvuilla, euklidisissa avaruuksissa, Lp-avaruuksissa ja sisätuloavaruuksissa. Se esiintyy myös monissa matemaattisen ja funktionaalianalyysin määritelmissä, kuten esimerkiksi normiavaruuden ja metrisen avaruuden määritelmässä.

Normiavaruus
Normiavaruudessa V kolmioepäyhtälö on muotoa
      kaikilla V:n alkioilla x, y.
Siten vektoreiden summan normi on enintään samojen vektoreiden normien summa.

Reaaliluvut muodostavat normiavaruuden, missä normina on itseisarvo, joten kaikille reaaliluvuille x ja y on voimassa

 

Kolmioepäyhtälö on hyödyllinen matemaattisessa analyysissä arvioimaan kahden luvun summan suuruutta. Myös summan alarajalle saadaan arvio. Tätä nimitetään toisinaan käänteiseksi kolmioepäyhtälöksi. Sen mukaan kaikilla reaaliluvuilla x ja y on voimassa

 

Nämä voidaan yhdistää, jolloin saadaan

Metrinen avaruus

Jos metrisessä avaruudessa M on annettu metriikka d, on kolmioepäyhtälö muotoa 
      kaikilla M:n alkioilla x, y ja z. Siten etäisyys x:stä z:aan on enintään yhtä suuri kuin etäisyys x:stä y:hyn ja y:stä z:aan.

Seurauksia

Seuraavat kolmioepäyhtälön seuraukset ovat usein hyödyllisiä. Ne antavat alarajoja ylärajojen sijasta:
  tai metriikan termein .

Tämän mukaan siis normi , samoin kuin metriikka d(x, –), ovat 1-Lipschitz, ja siten jatkuvia.

Katso myös Cauchyn–Schwarzin epäyhtälö.

Minkowskin avaruuden kolmioepäyhtälö
Tavallisessa Minkowskin avaruudessa kolmioepäyhtälön suunta kääntyy:

      kaikilla V:n alkioilla x, y joille ,  ja 

Esimerkkinä tästä on suppean suhteellisuusteorian kaksosparadoksi.

Lähteet

Kirjallisuutta
 
 

Epäyhtälöt
Lineaarialgebra
Kolmion geometria
2001 (albumi)

2001 (usein myös The Chronic: 2001) on Dr. Dren toinen virallinen sooloalbumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 1999. Albumi sai medialta innostuneen vastaanoton ja varsinkin levyn tuotantoa kiiteltiin. Tunnusomaista albumille on vierailijoiden suuri määrä. 2001 oli myös kaupallinen menestys, se myi Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa. Levyä seurannut Up in Smoke -kiertue oli myös valtava menestys, kiertueella olivat mukana muun muassa Eminem, Snoop Dogg, Ice Cube ja Xzibit.

Hip hop -lehti The Source antoi 2001 -albumille arvosanaksi täydet viisi mikrofonia, jota on yleisesti pidetty merkkinä varsinaisesta klassikkolevystä.

Kappaleet

Arvostelut
AllMusic:

Lähteet

Dr. Dren albumit
Vuoden 1999 albumit
Love & Death

Love & Death on metalliyhtye Sentencedin toinen minialbumi. Se julkaistiin Century Media -levy-yhtiön kautta vuonna 1995.

Albumi on laulaja-basisti Taneli Jarvan viimeinen julkaisu Sentencedin kanssa. Se sisältää viisi ennenjulkaisematonta kappaletta, joista yksi on Billy Idol -laina "White Wedding". Albumin kappaleet ovat myös bonusmateriaalina Amokin uusintapainoksessa.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Taneli Jarva – basso, laulu
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara

Aiheesta muualla 

 Albumin sanoitukset Sentencedin virallisella sivustolla 
 

Vuoden 1995 EP:t
Sentencedin albumit
Kuivasjärven rautatieasema

Kuivasjärven rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka rataosalla  Parkanon kaupungissa keskustasta noin 18 kilometriä pohjoiseen, Kuivasjärven kylän itäpuolella. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 276,3 kilometriä. Liikennepaikalla ei ole henkilöliikennettä, ja sitä käytetään junien kohtaamisiin.

Liikennepaikan ratapiha muodostuu kahdesta kohtausraiteesta, yksi pääraiteen molemmin puolin. Lisäksi ratapihan itäreunalla on lyhyt kuormausraide. Sivuraiteilla suurin sallittu nopeus on pitkien vaihteiden vuoksi 80 km/h.

Varsinaista asemarakennusta ei ole, ainoastaan laitetila ratapihan pohjoispäässä. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Tampereen asemalta käsin.

Aiheesta muualla
 vaunut.org: kuvia Kuivasjärven asemalta

Parkanon rautatieliikennepaikat
Kuinka miljonääri naidaan

Kuinka miljonääri naidaan on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Jean Negulesco. Elokuvan pääosissa ovat Lauren Bacall, Marilyn Monroe ja Betty Grable. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-menetelmällä kuvattu elokuva. Tuotantoyhtiö oli 20th Century Fox. 

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Juoni 

Elokuva kertoo kolmesta mallista, jotka vuokraavat Manhattanilta ylellisen asunnon. Heidän tavoitteenaan on päästä naimisiin miljonäärien kanssa. 

Bacallin esittämä Schatze Page on kolmikon johtohahmo. Kalliin asunnon tuoman pintakiillon avulla Schatze sekä Pola Debevoise (Monroe) ja Loco Dempsey (Grable) yrittävät soluttautua rahapiireihin. Vuokran naiset maksavat panttaamalla kalusteita. 

Arkisesti pukeutunut Tom Brookman kiinnostuu Schatzesta, joka luulee tätä huoltoaseman työntekijäksi. Schatze alkaa tapailla vanhempaa ja varakasta J.D. Hanleyta (William Powell) tämän rahojen takia.

Loco taas tapailee tuimaa, naimisissa olevaa liikemiestä. He matkaavat miehen vuoristomajalle, jossa Loco kuitenkin rakastuu metsänvartijaan. He menevät naimisiin. 

Pola on likinäköinen, mutta ei suostu käyttämään silmälaseja miesten nähden, sillä "miehet eivät pidä silmälasipäisistä tytöistä". Hän tapailee yksisilmäistä öljypohattaa. Lentokoneessa Pola tapaa silmälasipäisen miehen, jonka mielestä lasit tekevät Polasta entistäkin viehättävämmän. Pola päätyy hänen kanssaan naimisiin.

Samaan aikaan Schatze heilastelee sekä Tomin että Hanleyn kanssa. Hanley kosii Schatzea, joka suostuu. Loco ja Pola palaavat New Yorkiin heidän hääjuhlaansa. Alttarilla Schatze teeskentelee nyrjäyttäneensä nilkkansa ja keskeyttää seremonian. Hän kertoo Hanleylle, ettei voi naida häntä, koska rakastaa toista. Mies perääntyy auliisti ja hakee vieraana olevan Tomin paikalle. Schatze meneekin naimisiin Tomin kanssa.

Lopuksi kolme avioparia istuu hampurilaisbaarissa nauraen suunnitelmalle rikkaista avioliitoista. Kun Schatze kysyy Tomin tuloja, tämä ilmoittaa niiden olevan 200 miljoonaa dollaria, jota kaikki luulevat vitsiksi. Sitten Tom kaivaa käsiinsä setelitukon, asettaa tiskille tuhannen dollarin setelin ja kehottaa baarimikkoa pitämään vaihtorahat. Naiset pyörtyvät järkytyksestä. Miehet juovat maljan vaimoilleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Vuoden 1953 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset romanttiset komediat
Jean Negulescon ohjaamat elokuvat
Rayman

Rayman on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStationille ja Atari Jaguarille. Rayman on tavanomainen sivuttaisesti vierivä tasohyppelypeli, jossa irtoraajaisen päähahmon Raymanin pitää pelastaa värikäs maailmansa salaperäiseltä Mr. Darkilta.

Pelaaminen 
Rayman on sivuttaisesti vierivä 2D-tasohyppelypeli. Pelin päätehtävä on vapauttaa kaikki Electoonit häkeistään ja voittaa Mr. Darkin kätyrit kuudessa maailmassa: Dream Forest (unenomainen metsä), Band Land (musiikkiteemainen paikka pilvissä), Blue Mountains (lumiset vuoret), Picture City (täynnä taidevälineitä), Caves of Skops (synkkä luolasto) ja Candy Chateau (makeislinnake). Vasta kun kaikki Electoonit on vapautettu häkeistään, Rayman voi mennä viimeiseen Candy Chateau -maailmaan. Muuten pelaajan pitää selvittää kentät pääsemällä puisen kyltin (jossa on huutomerkki) luo.

Ympäri kenttiä on ripoteltu pieniä kiiltäviä sinisiä palloja, joita kutsutaan Tingeiksi. Jos pelaaja kerää niitä sata, Rayman saa yhden ylimääräisen elämän. Tingejä voi käyttää myös maksuna ”The Magician” -hahmolle, jolloin pääsee salaiseen kenttään, jossa kaikki Tingit keräämällä Rayman voi voittaa yhden ylimääräisen elämän. Rayman saa myös pelin aikana useita parannuksia, kuten tehokkaamman kultaisen nyrkin, sinertävän nopeamman nyrkin, P-kirjaimella merkittyjä punaisia palloja, jotka parantavat Raymanin, ja paikallaan leijuvia keijukaisia, jotka kutistavat Raymanin.

Vastaanotto 
Rayman sai palkinnon Electronic Gaming Monthly -lehdeltä parhaista pelimusiikeista ja parhaasta animaatiosta. Peli myi 900 000 kappaletta kahdessa vuodessa. Se on myös kaikkien aikojen parhaiten myynyt PlayStation-peli Isossa-Britanniassa, jossa sitä on myyty noin viisi miljoonaa kappaletta.

Aiheesta muualla 
 

Rayman
Vuoden 1995 videopelit
Tasohyppelyt
PlayStation-pelit
Atari Jaguar -pelit
DOS-pelit
Game Boy Advance -pelit
Game Boy Color -pelit
Sega Saturn -pelit
Windows-pelit
PlayStation Network -pelit
Mega Man

Mega Man, Japanissa Rockman () on Capcomin kehittämä ja julkaisema toiminta-/tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna  Nintendo Entertainment Systemille. Peli on Mega Man -pelisarjan ensimmäinen osa.

Pelaaminen 
Pelaaja ohjaa Mega Man -nimistä androidia pyrkien pysäyttämään tohtori Wilyn maailmanvalloitusaikeet. Kenttäkohtaiset loppuvastustajat ovat robottimestareita, ja loppuvastustajan päihittämällä pelaaja saa käyttöönsä muunnelman kyseisen vastustajan erikoisaseesta, jonka käyttö tiettyjä robottimestareita vastaan helpottaa pelaajan etenemistä. Mega Manin pelisuunnittelussa uutta oli pelaajalle tarjottu vapaus valita ensimmäisten kenttien pelaamisjärjestys, jonka jälkeen avautuu tie kohti tohtori Wilyn monitasoista pääkallolinnoitusta.

Pelin jatko-osat ovat paljolti sisällöltään samanlaisia, mutta Mega Manissa on myös ainutkertaisia piirteitä, joita ei myöhemmissä peleissä toistu:
 Robottimestareita on vain kuusi. Pelisarjan toisesta osasta lähtien niitä on aina kahdeksan.
 Pelin energia- ja ase-energiakapseleilla on myöhemmistä peleistä täysin poikkeavat spritet.
 Pelissä on pistelaskuri.
 Mega Man tuhoutuu piikeistä myös vahingoittumisen jälkeisen haavoittumattomuuden aikana.
 Mega Manin hyppykorkeus ja putoamisnopeus ovat samat myös vedessä.
 Ei salasanoja tai mukanakannettavia energiatankkeja.
 Ei kuvaa Wilyn pääkallolinnoituksesta.

Vaikeustaso 
Pelin vaikeustason sanotaan olevan klassinen esimerkki Nintendo hard -vaikeustasosta. Myös yksi pelin pomovastustajista, Yellow Devil, on usein valittu yhdeksi kaikkien aikojen vaikeimmiksi videopelien pomovastustajiksi.

Uusintajulkaisut 

Vuonna 2006 PSP-konsolille julkaistiin Mega Man Powered Up, joka on graafisesti uusittu versio Mega Manista. Se sisältää myös kenttämuokkaustyökalun ja mahdollisuuden pelata kaikilla robottimestareilla sekä Proto Manilla ja Rollilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Mega Man MMHP.net-sivustolla 

Vuoden 1987 videopelit
Mega Man -pelit
Nintendo Entertainment System -pelit
PlayStation-pelit
Virtual Console -pelit
Android-pelit
Tasohyppelyt

th:ร็อคแมน
Karimetso

Karimetso (Phalacrocorax aristotelis) on merimetson sukulainen, jota tavataan Suomessa hyvin harvoin satunnaisvieraana.

Koko ja ulkonäkö 
Karimetso on noin 65-80 senttimetriä pitkä ja siipienväli on 90-105 senttimetriä. Karimetso on merimetsoa pienempi ja sirompi. Aikuinen on kokonaan musta, nuoret yksilöt ovat ruskehtavia. Soidinpuvussa musta höyhenys saa vihreää kiiltoa ja päälaelle kasvaa eteenpäin sojottava pieni töyhtö. Karimetso lentää nopein ja syvin siiveniskuin.

Levinneisyys 
Karimetsot pesivät Atlantin ja Välimeren rannikolla. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja on hyväksyttävästi havaittu vain viidesti vuoteen 2006 mennessä. Muissa Pohjoismaissa karimetsoja pesii Norjassa ja Islannissa. Ruotsin länsirannikolla ja Tanskassa sitä tavataan pesimäajan ulkopuolella. Ruotsissa laji on yrittänyt pesiä vuodesta 2006 alkaen.

Elinympäristö 
Karimetso elää yleensä valtamerien rannoilla, jossa se sukeltelee kaloja. Sisämaahan se eksyy vain kovassa myrskyssä.

Lisääntyminen 
Karimetso on yhdyskuntalintu, joten se pesii yhdyskunnissa rantakallioilla. Pesä on kasattu kasvinosista kallionhalkeamaan tai -onkaloon. Naaras munii tavallisesti kaksi tai kolme munaa, joita haudotaan noin 30 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 50 päivän ikäisinä.

Lähteet 

Peippo ja Pulmunen, Suomen ja pohjolan lintuja (WSOY).
Gummerus: Suomen ja Euroopan linnut

Aiheesta muualla 

Merimetsot
Merikeiju

Merikeiju (Hydrobates pelagicus) on pieni eristyneillä saarilla pesivä ulappalintu. Se on sukunsa ainoa laji.

Koko ja ulkonäkö 

Merikeijun pituus on yleensä 14–18 cm, siipien kärkiväli 38–42 cm ja paino 23–29 g. Merikeiju on väriltään musta tai tummanruskea. Yläperä on laajalti valkoinen. Pyrstö on tasapäinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Merikeijun äänet ovat nikottelevia ja kehrääviä. Sen lento on kevyttä ja lepattavaa.

Maailman vanhin rengastettu merikeiju on ollut brittiläinen vähintään 32 vuotta ja 9 kuukautta vanha lintu.

Levinneisyys 
Merikeiju pesii Välimerellä ja Länsi-Euroopassa. Lajin kannasta 90 prosenttia pesii seuraavilla alueilla: Färsaaret 150 000–400 000 paria, Iso-Britannia 20 000–150 000, Irlanti 50 000–100 000 ja Islanti 50 000–100 000 paria. Pienempiä määriä pesii Ranskassa (400–600 paria), Kreikassa (10–30 paria), Italiassa (1 500–2 000 paria), Maltalla (5 000 paria), Norjassa (1 000–10 000 paria), Espanjassa (1 700–2 000 paria) ja Kanariansaarilla (1 000 paria). Maailmanpopulaation koko on noin 840 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Merikeiju on harhautunut Suomeen vain myrskyissä kolme kertaa vuoteen 2006 mennessä, ja näistä kaksi lintua on löydetty kuolleina.

Lisääntyminen 

Merikeiju on yhdyskuntalintu. Emot tulevat pesälleen vain pimeällä välttääkseen lokkien ja kihujen ryöstelyt. Maan- tai kallionkolossa olevassa pesässä on aina yksi valkoinen muna. Haudonta-aika on 38−41 päivää, ja poikaset ovat lentökykyisiä 9−10 viikon ikäisinä.

Ravinto 
Merikeiju poimii vedenpinnalta pikkueläimiä, kuten äyriäisiä, mustekaloja ja muuta planktonia. Se seurailee mielellään laivoja kalanperkeiden ja ruoantähteiden toivossa.

Lähteet 

Ulappalinnut
Vesala

Vesala tai Wesala voi tarkoittaa:

Sukunimenä
 Anssi Vesala (s. 1941), suomalainen pesäpalloilija
 Edward Vesala (1945–1999), suomalainen jazz-rumpali, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja
 Jarno Vesala (s. 1977), suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija
 Jorma Vesala (s. 1947), suomalainen kymmenottelija ja korkeushyppääjä
 Jukka Vesala (s. 1968),  kauppatieteiden tohtori, Euroopan pankkivalvontaviraston pääjohtaja
 Juuso Vesala (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija
 Kaarlo Wesala (1856–1947), suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija
 Kari Mikko Vesala (s. 1957), sosiaalipsykologian lehtori ja dosentti
 Leena Vesala (1942–1983), suomalainen yleisurheilija
 Mari Vesala (s. 1967), suomalainen musiikkiteknologi, toimittaja, laulaja ja säveltäjä
 Paula Vesala (s. 1981), suomalainen laulaja
 Markku Vesala (1955–2019), suomalainen nimellä DJ Edward vaikuttanut tiskijukka
 Tauno Vesala (1932–1984), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Timo Vesala (s. 1963), suomalainen meteorologian professori
 Tommi Vesala (s. 1986), suomalainen jalkapalloilija
 Toni Vesala (s. 1992), suomalainen jalkapalloilija
 Väinö Vesala, V. Arti (1885–1963), suomalainen musiikin sanoittaja, säveltäjä, kirjailija, lehtimies, kääntäjä ja keksijä

Paikannimenä
 Vesala (), osa-alue Helsingissä
 Vesala, kylä Hollolassa
 Vesala, kylä Jaalassa
 Vesala, kylä Kauhajoella
 Vesala, kylä Kuusamossa
 Vesala, kaupunginosa Oulussa
 Vesala, kylä Pudasjärvellä
 Vesala, kylä Vaalassa

Muita merkityksiä

 Vesala, Paula Vesalan albumi vuodelta 2016.
Lauhat

Lauhat eli niittylauhat (Deschampsia) on heinäkasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat monivuotisia ja mätästäviä. Lehtilapa on kapea. Kukinto on pitkähaarainen röyhy.

Nuokkulauhat (Vahlodea) sisällytetään usein lauhojen sukuun tai määritellään toisinaan omaksi suvukseen.

Joidenkin perhoslajien toukat käyttävät lauhoja ravintonaan.

Lajeja ja alalajeja 
 antarktiksenlauha (Deschampsia antarctica)
 azorienlauha (Deschampsia foliosa)
 madeiranlauha (Deschampsia maderensis)
 metsälauha (Deschampsia flexuosa → Avenella flexuosa)
 kangasmetsälauha (Deschampsia flexuosa subsp. flexuosa)
 tunturimetsälauha (Deschampsia flexuosa subsp. corsica)
 norolauha (Deschampsia argentea)
 nurmilauha (Deschampsia cespitosa)
 laidunnurmilauha (Deschampsia cespitosa subsp. cespitosa)
 sininurmilauha (Deschampsia cespitosa subsp. glauca)
 pohjanlahdenlauha (Deschampsia bottnica)
 rihmalauha (Deschampsia setacea)
 tundralauha (Deschampsia borealis)
 tunturilauha (Deschampsia alpina)

Metsälauha (Avenella flexuosa) luokitellaan nykyisin oman sukunsa metsälauhat (Avenella) ainoaksi lajiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lauhat (Deschampsia)
 Den virtuella floran: Deschampsia 
 ITIS: Deschampsia 
 United States Department of Agriculture (USDA): Deschampsia  
 Flora of China: Deschampsia
Ruumis

Ruumis tarkoittaa ihmisen tai eläimen sekä elävää että kuollutta elimistöä.

Elävä
Elävän ruumiin tutkimista kutsutaan anatomiaksi. Ainoastaan elävää ruumista tarkoittavia sanoja ovat vartalo ja keho. Suomenkielinen sana keho keksittiin Lääketieteen sanastolautakunnan ja Kielitoimiston ensimmäisen hoitajan Hannes Tepon yhteistyön tuloksena vuonna 1945, kun lääketieteen piirissä syntyi tarve sanallisesti erotella kuollut ja elävä ruumis toisistaan. On mahdollista, että sanalle keho otettiin mallia suomen sukukielestä virosta, jossa elävää ruumista tarkoittaa sana keha; toisaalta sana keho esiintyy jo Elias Lönnrotin sanakirjassa kehän synonyyminä.

Kuollut

Kuollutta ruumista kutsutaan myös kalmoksi. Vanha kalmon synonyymi on myös hunnu, joka on oikeastaan säilynyt vain sanonnassa "joutua hunninkoon / hunningolle", tarkoittaen "kalmistoon". Kansanrunous tuntee myös hahmon "Hunnun Herra", varhaisen lähetyssaarnaajan. Nimen selityksenä kristittyjen krusifiksit ja puheet ruumiista ja ylösnousemuksesta. Kuolemaa tarkoittava sana kalma viittaa joskus vainajaan tai kuolleeseen ruumiiseen. Sekaannusten välttämiseksi sanasta kalma on johdettu jo 1940-luvulla uudissana kalmo tarkoittamaan vain kuollutta ruumista; sanan keksi kielilautakunta vuonna 1948. Kuolleesta tai kuolevasta ruumiista on ennen käytetty myös nimitystä marras, mutta marras viittaa myös muuhun kuolevaan (esimerkiksi luonto syksyllä, marraskesi) aaveisiin ja kuoleman enteisiin.

Monesti kuolleesta ruumiista käytetään nimitystä vainaja, kun halutaan korostaa kuolleen henkilön henkistä puolta. Kuollutta eläimen ruumista kutsutaan usein raadoksi tai haaskaksi, etenkin teuraseläimillä myös ruhoksi.

Arkeologiassa ja toisinaan muutenkin ruumista, yleensä pitkälle hajonnutta, voidaan kutsua ihmisen jäännöksiksi. Kuolleen ruumiin tutkimista kutsutaan patologiaksi.

Katso myös
 Hautaus
 Hautajaiset
 Kalmisto
 Kuolema

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
The Cold White Light

The Cold White Light on metalliyhtye Sentencedin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin Century Media -levy-yhtiön kautta vuonna 2002, ja sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan ensimmäiseksi. Kappaleesta ”No One There” julkaistiin single ja kuvattiin musiikkivideo.

Kappaleen ”Excuse Me While I Kill Myself” tekijöiksi merkityt M. Steelgrave ja The Serial Self-Killer ovat yhtyeen kitaristit Miika Tenkula ja Sami Lopakka. Kappaleen ”Neverlasting” rauhallisessa väliosassa laulaja Ville Laihiala läpsyttelee rytmikkäästi vedellä kostutettuja pakaroitaan. Albumin intro on versio Piirpauke-yhtyeen tunnetuksi tekemästä kansansävelmästä Konevitsan kirkonkellot.

Kappaleet

Singlet

Kokoonpano 

 Sami Kukkohovi – basso
 Ville Laihiala – laulu
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara

Vierailijat 

 Marco Sneck – piano kappaleessa ”Guilt and Regret”

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Sentencedin albumit
Vuoden 2002 albumit
Hiili Hiilesmaan tuottamat albumit
Shadows of the Past

Shadows of the Past on metalliyhtye Sentencedin esikoisalbumi. Se julkaistiin pienen ranskalaisen Thrash Records -levy-yhtiön kautta vuonna 1991 ja on tyyliltään hidasta ja raskasta doom- ja death metalia. Albumi on Sentencedin ainoa, jolla laulaa soolokitaristi Miika Tenkula.

Albumin alkuperäinen painos oli vain 2 000 kappaleen suuruinen. Century Media -levy-yhtiö uudelleenjulkaisi albumin 6. marraskuuta 1995 uudella kansikuvalla ja vahvistettuna kolmella alun perin vain vuoden 1992 Journey to Pohjola -promonauhalla julkaistulla kappaleella. Albumi julkaistiin uudelleen myös 18. tammikuuta 2008 slipcase-pahvikuoreen pakattuna ja vahvistettuna uudella kansikuvalla ja bonus-cd:llä, joka sisältää yhtyeen demot When Death Joins Us... ja Rotting Ways to Misery. Cosmic Key Creations julkaisi albumin uudestaan vuonna 2017 LP:nä alkuperäisellä kansikuvalla 1000 kappaleen rajoitettuna painoksena. Alkuperäisessä levynkannessa nimi lukee väärin (Shadows of Past), mutta uusintapainoksissa tämä on korjattu oikeaksi (Shadows of the Past).

Kappaleet 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 ¹
 ¹
 ¹

¹ Vuoden 1995 uusintapainoksen bonuskappale.

Vuoden 2008 uusintapainoksen bonus-cd

Kokoonpano 

 Taneli Jarva – basso
 Sami Lopakka – kitara
 Vesa Ranta – rummut
 Miika Tenkula – soolokitara, laulu

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Vuoden 1991 esikoisalbumit
Sentencedin albumit
Japaninhirvi

Japaninhirvi eli japaninkauris eli japaninpeura (Cervus nippon) on  jalohirvien (Cervinae) alaheimoon kuuluva hirvieläin (Cervidae), joka on alun perin kotoisin Itä-Aasiasta. Nykyisin sitä tavataan luontaisen elinalueensa ulkopuolelle istutettuna vieraslajina myös Länsi-Aasiassa, Euroopassa, Afrikassa, Pohjois-Amerikassa ja Uudessa-Seelannissa. Japaninhirvi on saksanhirven (Cervus elaphus) lähin sukulainen, ja muodostaa sen kanssa Cervus-suvun.

Ulkonäkö ja koko 

Japaninhirvi on kooltaan saksanhirveä pienempi, mutta muistuttaa sitä jonkin verran ulkoisesti. Kesäaikaan japaninhirven turkki on ruskeahko ja siinä on valkeita täpliä. Talvisin eläimen väritys on mustanruskea ja osin harmaa. Täysikasvuisen yksilön säkäkorkeus on 80–100 cm ja paino on 50–60 kg. Koko kuitenkin vaihtelee alalajista riippuen: yksi pienikokoisimmista on Japanissa tavattava Cervus nippon nippon -nimialalaji, ja suurimpia ovat pohjoisessa Manner-Aasiassa elävä mantšurianhirvi (C. n. mantchuricus) ja korealainen dybowskynhirvi (C. n. hortulorum). Vain uroksella on sarvet, ja ne tippuvat huhti-toukokuussa ja kasvavat syksyksi takaisin. Sarvissa on yleensä enintään kymmenkunta haaraa.

Levinneisyys 
Useat japaninhirven luontaisella levinneisyysalueella elävistä alalajeista ovat uhanalaisia. Esimerkiksi taiwaninhirvi (C. n. taiouanus) on hävinnyt alkuperäiseltä elinalueeltaan, ja se on säilynyt vain eläintarhoissa ja nyttemmin palautusistutettuna. Pohjoiskiinanhirvi (C. n. mandarinus) ja shanxinhirvi (C. n. grassianus) ovat saattaneet jo kuolla sukupuuttoon.

Vuoden 1860 tienoilla lajia tuotiin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jossa sitä nykyisin tavataan Skotlannin ja Englannin seuduilla. Sitä on istutettu myös Tanskaan, Irlantiin, Saksaan, Ranskaan, Itävaltaan, Puolaan ja Venäjälle. Japaninhirvet ovat Euroopassa paikoitellen risteytyneet alkuperäisten saksanhirvien kanssa.

Elintavat 
Japaninhirvi elää useimmiten tiheissä lehtimetsissä ja liikkuu öisin. Lisääntymisaikana jokainen uros yrittää kerätä itselleen haaremin, jonka naaraiden kanssa se voi paritella. Naaraan tiineys kestää 220 vuorokautta eli noin 7,5 kuukautta. Vasat syntyvät yleensä huhti-toukokuussa.

Erityistä 
Japaninhirvi on määritelty Suomen metsästyslainsäädännössä riistaeläimeksi, nimellä japaninpeura.

Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä japaninkauris.

Lähteet 

Hirvieläimet
Rabbe Grönblom

Rabbe Anders Grönblom (3. toukokuuta 1950 Helsinki – 29. kesäkuuta 2015) oli suomalainen yrittäjä, Kotipizza-ketjun perustaja, Ison-Britannian kunniakonsuli ja kauppaneuvos. Myöhemmin Grönblom luopui Kotipizzasta myytyään kaikki osakkeet ja keskittyi Omenahotelli-hotelliketjuun. Rabbe Grönblom omisti RGI-yhtiön.

Ura
Grönblom varttui Vaasassa, jonne perhe muutti 1954 lääkäri-isän viran perässä. Liikemiesuransa Grönblom aloitti jo neljävuotiaana myymällä kukkia torilla. Ravintolauransa hän aloitti 17-vuotiaana keittiöpoikana laivalla. Kiinnostus ravintola-alaan jäi, ja ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen Grönblom hakeutui Haaga-instituuttiin työnjohto- ja liikkeenjohtolinjalle. 

Vuonna 1976 Grönblom perusti ensimmäisen pizzerian O sole mio, josta hän kehitteli Pizzeria N:o 1 -ketjun. Tämä ketju laajeni yli 200 henkeä työllistäväksi ja 19 ravintolaa käsittäväksi kokonaisuudeksi. Vuonna 1986 hän myi koko ketjun Elannolle. Vuonna 1986 hän perusti franchise-pohjalla toimivan Suomen suurimmaksi kasvaneen pizzaketjun Kotipizzan.

2000-luvun alussa matkustajaliikenne uhkasi loppua Merenkurkussa Vaasa–Uumaja-väliltä. Tämän huomattuaan Grönblom aloitti uran laivanvarustajana RG Line Oy Ab -yhtiön kautta. Matkustajaliikenne alkoi toukokuussa 2001 Silja Lineltä ostetulla Fennia-aluksella. Seuraavana vuonna Grönblom ulosliputti aluksensa Casino Expressin Ruotsiin.

Hotelliliiketoiminnan Grönblom aloitti avaamalla Tampereelle vuonna 2003 Suomen ensimmäisen itsepalveluhotellin. Ilman vastaanottohenkilökuntaa toimivia Omenahotelleja on myös Helsingissä, Jyväskylässä, Turussa, Oulussa ja Vaasassa. Grönblom on toiminut myös Nokian renkaat Oyj:n hallituksessa, ja hän oli Rax Ravintolat Oy:n hallituksen puheenjohtaja.

Elokuussa 2011 Grönblom myi kolme neljäsosaa Kotipizzan osakkeistaan suomalaiselle pääomasijoittaja Sentica Partnersille. Syyskuussa 2014 Grönblom myi loputkin pizzaketjusta.

Yksityiselämä
Rabbe Grönblom asui vaimonsa kanssa Vaasassa. Pariskunnalla oli huvila Sri Lankassa.

Grönblomin omaisuus oli vuoden 2004 verotuksessa 3 741 250 euroa.

Elokuussa 2012 kerrottiin Grönblomin sairastuneen haimasyöpään, josta hän kuitenkin toipui leikkaushoidon avulla. Hoidot uusittiin vuonna 2014.

Grönblom menehtyi pitkän sairastelun jälkeen 65-vuotiaana 29. kesäkuuta 2015.

Tunnustukset
Vuonna 2004 Suomen Liikemies-Yhdistys ja Talouselämä-lehti valitsivat Grönblomin vuoden liikemieheksi. Vuonna 2005 Grönblom sai kauppaneuvoksen arvonimen.

Lähteet 
 Hallituksen puheenjohtaja, kauppaneuvos Rabbe Grönblomin ura laivakeittiöpojasta ketjuyrittäjäksi
 Suomen Liikemies-Yhdistys
 Finfood: Kotipizza tähyää Kiinaan ja laajenee Venäjällä

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Rabbe Grönblomin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset yrittäjät
Kauppaneuvokset
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2015 kuolleet
Kanadan kenraalikuvernööri

Kanadan kenraalikuvernööri on Kanadan monarkin eli Kansainyhteisön Commonwealth realm -maiden monarkin (tällä hetkellä Charles III) edustaja Kanadassa. Edellinen kenraalikuvernööri Julie Payette jätti eronpyyntönsä tammikuussa 2021, kun ulkopuolisessa selvityksessä hänen väitettiin syyllistyneen työpaikkakiusaamiseen muun muassa väheksymällä, haukkumalla ja nöyryyttämällä alaisiaan julkisesti. Payeten eron jälkeen virkaa toimitti Kanadan korkeimman oikeuden puheenjohtaja Richard Wagner, kunnes uudeksi kenraalikuvernööriksi nimitettiin Mary Simon. 

Kenraalikuvernöörin nimittää monarkki Kanadan pääministerin ehdotuksesta. Kauden pituutta ei ole virallisesti määritelty, mutta käytäntönä on ollut, että sama henkilö toimii virassa noin viiden vuoden ajan.

Hallitsija pitää teoriassa sekä toimeenpanevaa, lainsäädännöllistä että oikeudellista valta-asemaa Kanadassa, ja kenraalikuvernööri on oikeutettu käyttämään suurinta osaa niistä hänen nimissään. Kenraalikuvernööri kuitenkin käytännössä toimii vain edustuksellisena valtionjohtajana, ja hän esimerkiksi tekee valtiovierailuja. Pääministerin johtama demokraattisesti valittu hallitus hallitsee maata käytännössä.

Katso myös 
Luettelo Kanadan kenraalikuvernööreistä

Lähteet
Siksika

Siksika eli mustajalka on tasankojen algonkin-kieliin kuuluva mustajalka-intiaanien puhuma kieli. Puhujia on mustajalkojen reservaateissa noin 5 000 Albertassa, Kanadassa (2000 SIL) ja 100 Montanassa, Yhdysvalloissa (2001 Goddard). Pääkielenään sitä käyttää lähinnä osa vanhuksista. 

Mustajalka on polysynteettinen kieli.

Lähteet 

Algonkin-kielet
Joe Don Baker

Joe Don Baker (s. 12. helmikuuta 1936 Groesbeck, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Baker aloitti uransa elokuvassa Lannistumaton Luke vuonna 1967. Hän oli kuitenkin sivuroolissa eikä hänen nimeään mainittu lopputeksteissä. Myöhemmin hän esitti ensimmäisen kerran pääroolia vuonna 1973 julkaistussa elokuvassa Lahjomaton sheriffi.

Vuonna 1987 Baker sai roolin 007 vaaran vyöhykkeellä -nimisestä James Bond -elokuvasta. Siinä hän näytteli Brad Whitaker -nimistä roistoa. Vuosina 1995 ja 1997 Baker vielä palasi Bond-elokuviin näytellen tällä kertaa eri hahmoa, Jack Wadea, elokuvissa 007 ja kultainen silmä sekä Huominen ei koskaan kuole.

Baker on esiintynyt myös televisiossa. Yksi hänen merkittävimmistä televisiorooleistaan oli Darius Jedburgh brittiläisessä minisarjassa Pimeyden ytimessä. Hän on esiintynyt myös lyhytikäisessä poliisidraamassa, missä hän näytteli poliisipäällikkö Earl Eischeidia.

Filmografia 
Lannistumaton Luke (Cool Hand Luke, 1967)
Seitsemän rohkeaa ratsastaa jälleen (Guns of the Magnificent Seven, 1969)
Adam at 6 AM (1970)
That Certain Summer (1972)
Welcome Home, Soldier Boys (1972)
Tappakaa Charley Varrick! (Charley Varrick, 1973)
Lahjomaton sheriffi (Walking Tall, 1973)
Kostaja kiven sisältä (The Outfit,1973)
Seitsemän kultaneulaa (Golden Needles, 1974)
Tappakaa Mr. Mitchell (Mitchell, 1975)
Ahdistettu (Framed, 1975)
Villikoirat (The Pack, 1977)
Vauhtiloukku (Speedtrap, 1977)
Pykälä silmään ja pellit kasaan! (Checkered Flag or Crash, 1977)
Videohullut (Joysticks, 1983)
Final Justice (1984)
Voittajan paluu (The Natural, 1984)
Nimeni on Fletch (Fletch, 1985)
Edge of Darkness (1985)
The Killing Time (1987)
Leonard. Osa 6 (Leonard Part 6, 1987)
007 vaaran vyöhykkeellä (The Living Daylights, 1987)
Lain kahdet kasvot (Criminal Law, 1989)
Cape Fear (1991)
Arvoisa herra (The Distinguished Gentleman, 1992)
Citizen Cohn (1992) (HBO)
Reality Bites (1994)
Congo (1995)
007 ja kultainen silmä (GoldenEye, 1995)
Mustat pantterit (Panther, 1995)
Ruohojen harppu (The Grass Harp, 1995)
Isku vasten kasvoja (Underneath, 1995)Mars hyökkää! (Mars Attacks!, 1996)Huominen ei koskaan kuole (Tomorrow Never Dies, 1997)Poodle Springs – kuolema aavikolla (Poodle Springs, 1998)Vegas, City of Dreams (2001)Juntti-Joe (Joe Dirt, 2001)The Commission (2003)The Dukes of Hazzard (2005)Strange Wilderness (2008)Mud'' (2012)

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1936 syntyneet
Elävät henkilöt
Melinda Culea

Melinda Culea (s. 5. toukokuuta 1955, Western Springs, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Amy Allenina A-Teamissa. Myöhemmin hän on esiintynyt muun muassa erilaisissa televisiosarjoissa kuten Salaiset kansiot ja Star Trek: The Next Generation. Hänellä oli myös rooli Dying on the Edge elokuvassa.

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Shanghain yhteistyöjärjestö

Shanghain yhteistyöjärjestö (, , pinyin: Shànghǎi hézuò zǔzhī) on 14. kesäkuuta 2001 perustettu kansainvälinen järjestö, johon kuuluvat Kazakstan, Kirgisia, Venäjä, Kiinan kansantasavalta, Tadžikistan ja Uzbekistan. Järjestön pääasialliset tavoitteet ovat terrorismin, separatismin ja ekstremismin vastustaminen.

Järjestön juuret ovat vuonna 1996 muodostetussa Shanghai 5 -ryhmässä, joka muodostettiin Kazakstanin, Kiinan, Kirgisian, Venäjän ja Tadžikistanin kesken Shanghaissa 1996 sopimuksella syventää sotilasluottamusta raja-alueilla. Shanghai 5 -ryhmä tapasi Almatyssa 1998, Biškekissä 1999 ja Dušanbessa 2000.

Vuonna 2001 vuosikokous järjestettiin Shanghaissa, jossa Uzbekistan hyväksyttiin jäseneksi. 15. kesäkuuta 2001 allekirjoitettiin sopimus Shanghain yhteistyöjärjestöstä sen toiminnan tiivistämiseksi. Heinäkuussa Kiina ja Venäjä allekirjoittivat lisäksi kaksikymmenvuotisen sopimuksen hyvästä naapuruudesta ja ystävällisestä yhteistyöstä (, ).

Shanghain yhteistyöjärjestöllä on kaksi pysyvää elintä: sihteeristö Pekingissä ja alueellinen terrorismin vastainen Taškentissa. Pääsihteeri on Zhang Deguang. Järjestön työkielet ovat kiina ja venäjä.

Kiinan päämies Wen Jiabao on ehdottanut pitkän kantaman tavoitteeksi perustaa vapaakauppa-alue. Lokakuun 2005 Moskovan kokouksessa energia-ala asetettiin korkealle prioriteetille yhteisten vesivarojen käytön lisäksi.

Kulttuurin alalta järjestö ensimmäinen yhteinen taidefestivaali ja näyttely järjestettiin Astanassa kesän 2005 kokouksessa. Toinen järjestetään kesäkuussa 2006 Shanghaissa. Kazakstan on myös ehdottanut kansantanssifestivaalin järjestämistä Astanassa 2008.

Muista maista Mongolia sai tarkkailijajäsenen aseman 2004 sekä Pakistan, Intia ja Iran 2005 Astanan kokouksessa. Valko-Venäjä anoi myös tarkkailijajäsenen asemaa, mutta Venäjän puolustusministeri Sergei Ivanov on lausunut sen olevan täysin eurooppalainen maa. Maaliskuussa 2008 Iran ilmoitti hakevansa järjestön täysjäsenyyttä.

Shanghain yhteistyöjärjestö järjesti vuonna 2007 Venäjän ja Kiinan maaperällä sotaharjoitukset, joihin kaikki jäsenmaat osallistuivat.

Aiheesta muualla

 http://www.sectsco.org/
 Fels, Enrico: Assessing Eurasia's Powerhouse. An Inquiry into the Nature of the Shanghai Cooperation Organisation. Bochum: Winkler Verlag, 2009. ISBN 978-3-89911-107-1.

Aasian kansainväliset järjestöt
Yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijajäsenet
Anders Donner

Anders Severin Donner (5. marraskuuta 1854 Kokkola – 15. huhtikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja vuosina 1883–1915 Helsingin yliopiston observatoriossa tähtitieteen professori. Ennen professoriksi nimitystään hän oli Helsingin yliopiston tähtitieteen dosentti 1881–1883, vararehtori 1902–1911, rehtori 1911–1915 sekä vt. kansleri 1917–1919 ja 1921–1926. Donner toimi myös Astronomische Gesellschaftin varapuheenjohtajana 1922–1924.

Merkittävintä Donnerin uralla oli observatorion vuosikymmenien mittainen osallistuminen hänen johdollaan kansainväliseen valokuvauksen avulla toteutettuun tähtiluettelo- ja tähtikarttahankkeeseen Carte du ciel -projektiin. Helsingissä tähtiluettelon valokuvaus aloitettiin 1890, ja 1937 valmistui Helsingin tähtiluettelon viimeinen osa. Helsingin luettelo sisältää noin 285 000 tähden kirkkaudet ja tarkat sijainnit. Donner lahjoitti tähtivalokuvaustyön suurimmaksi osaksi yliopistolle.

Donner opiskeli varsinaisesti matematiikkaa ja jatkoi opintoja Leipzigin ja Königsbergin yliopistoissa. Hän sai 1880 tohtorin arvon Helsingin yliopistosta. Toimiessaan Gothassa Adalbert Kruegerin apulaisena ja myöhemmin Tukholmassa Hugo Gyldénin johdolla Donner tutki matematiikan ohella myös tähtitiedettä.

Pikkuplaneetta 1398 Donnera ja Kuun kraatteri Donner on nimetty Anders Donnerin mukaan.

Katso myös 
 Donner-suku

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Tähtitieteen vaiheita Helsingin yliopistossa – Observatorio 150 vuotta.
 

Suomalaiset tähtitieteilijät
Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston professorit
Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston rehtorit
Helsingin yliopiston kanslerit
Vuonna 1854 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Suomalaiset professorit
Sing the Sorrow

Sing The Sorrow on yhdysvaltalaisen punk-yhtye AFIn kuudes, vuonna 2003 ilmestynyt albumi. Tätä edeltäneet albumit julkaistiin Nitrolta, mutta nyt yhtye vaihtoi isompaan levy-yhtiöön, Dreamworksiin. Albumilla tyyli on vaihtunut entisestä hardcoresta hieman popimpaan suuntaan, mutta albumin myötä yhtye tuli suuremman yleisön tietoisuuteen. Albumilta julkaistiin singlenä kappale Girl's Not Grey. Albumista on julkaistu kolmena eri värityksenä, punaisena, harmaana ja mustana.

DVD-versio
Albumista julkaistiin myös rajoitettu versio, joka sisälsi lyhytelokuvan "Clandestine" jonka ohjasi Norwood Cheek. Elokuva on 8 minuutin pituinen ja esittelee kaikki bändin neljä jäsentä ja antaa viittauksia "Sing The Sorrowiin". Bändin jäsenet yrittävät löytää salaisen laatikon,  joka sisältää yhtäläisyyksiä albumin kanteen. Elokuva sisältää kaksi soundtrackia, yhden Hunterilta ja yhden Jadelta.

Kappalelista

"Miseria Cantare- The Beginning" – 2:57
"The Leaving Song, Pt. II" – 3:31
"Bleed Black" – 4:15
"Silver and Cold" – 4:11
"Dancing Through Sunday" – 2:26
"Girl's Not Grey" – 3:10
"Death of Seasons" – 3:59
"The Great Disappointment" – 5:27
"Paper Airplanes (Makeshift Wings)" – 3:57
"This Celluloid Dream" – 4:11
"The Leaving Song" – 2:44
"...but home is nowhere" – 3:51
"Spoken Word" – -
"This Time Imperfect" – 4:25

Kappaleet 13 ja 14 ovat piilotettuja kappaleita, jotka tulevat kappaleen "... but home is nowhere" jälkeen.
Lisäksi Ison-Britannian versiossa on kaksi bonuskappaletta "Synesthesia" ja "Now the World". Jälkimmäinen on myös viimeisenä kappaleena Japanin versiossa. Nämä kappaleet oli myös mahdollista ladata "salaiselta sivulta" jolle yhdysvaltalainen versio antoi pääsyn.

Kokoonpano levyllä
 Davey Havok: laulu
 Jade Puget: kitara
 Adam Carson: rummut
 Hunter Burgan: basso

Lähteet 

Vuoden 2003 albumit
AFI:n albumit
Jerry Finnin tuottamat albumit
Andrologia

Andrologia (kreikan kielen sanasta andros, mies) on lääketieteen haara, joka on erikoistunut erityisesti vain miehillä esiintyvien sukupuolielinten ongelmien ja urologisten sairauksien hoitoon. Naisten vastaavaa erikoislääketieteen haaraa kutsutaan gynekologiaksi.    

Andrologia ei ole kovin tunnettu lääketieteen alue, koska sen alle kuuluvat sairaudet on aiemmin jaettu urologian (eturauhastoimenpiteet, penisproteesit, vasektomiat ja niiden purkutoimenpiteet, kivesten poistot), lasten urologian (ympärileikkaukset, piilokivesten laskeuttamistoimenpiteet), lasten endokrinologian (ennenaikainen tai viivästynyt murrosikä, hormonihäiriöt), gynekologian (lisääntymisongelmat), ihotautien (miesten sukupuolitaudit), sisätautien (aikuisiän kivesten vajaatoiminta) ja onkologian (eturauhas- ja kivessyövät) erikoislääkärien hoidettavaksi. 

Andrologiaa on mittavammin tutkittu vasta 1960-luvulta lähtien – alan perusteoksena pidetään saksalaista Andrologie (Andrologia) -teosta, joka julkaistiin vuonna 1969.

Andrologia-käsitteeseen kuuluvat muun muassa seuraavat miehille ominaiset sairaudet ja kirurgiset toimenpiteet:

 ahdas esinahka
 eturauhassyöpä
 eturauhastulehdus
 hedelmättömyys
 impotenssi
 kiertynyt kives
 kivessyöpä
 kivestulehdus
 kivesten ja lisäkivesten kasvaimet
 mikropenis
 lisäkivestulehdus
 penisvammat
 penissyöpä
 Peyronien tauti
 piilokiveksisyys
 terskatulehdus
 vasektomia ja vasovasostomia
 vesikives
 virtsaputken epämuodostumat

Lähteet

Katso myös
Gynekologia

Aiheesta muualla
Miesklinikka
Kari Somerjoki

Kari Gunnar Somerjoki (28. helmikuuta 1946 – 19. kesäkuuta 1989) oli suomalainen musiikkitoimittaja ja laulaja Rauli Badding Somerjoen veli. Hänen tyttärensä on muusikko Katri Somerjoki. Nuorena Kari Somerjoki oli mukana Somerolla toimineessa The Five Yes -yhtyeessä, joka nykyään muistetaan Rauli Somerjoen ensimmäisenä yhtyeenä.

Kari Somerjoki kuoli 1989 ravintolan järjestysmiehen tönäistyä häntä niin, että hän kaatui ja löi päänsä. Veljekset on haudattu Someron hautausmaalle.

Laulaja Katri Somerjoki on hänen tyttärensä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Musiikkitoimittajat