joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Herbert Wetterstrand

Herbert Gustaf Wetterstrand (6. heinäkuuta 1905 Kokemäki – 26. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos. Hän oli Oy Stockmann Ab:n toimitusjohtaja 1957–1970.

Herbert Wetterstrandin isä Ludvig Wetterstrand oli Kokemäen kunnanlääkäri ja myöhemmin piirilääkäri Helsingissä, suku oli tullut Suomeen Ruotsista 1870-luvulla. Wetterstrand kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä vuonna 1923 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista vuonna 1925, minkä jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta taloustiedettä Lontoon yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hänet palkattiin vuonna 1927 konttoristiksi Stockmannille, jonka palveluksessa hän työskenteli koko uransa. Hän toimi yhtiön luottopäällikkönä 1943–1948, apulais- ja myyntijohtajana 1948–1954, vt. toimitusjohtajana 1953, varatoimitusjohtajana ja kaupallisena johtajana 1954–1957 sekä toimitusjohtajana 1957–1970. Wetterstrandin johtajakaudella Stockmann avasi uudet tavaratalot Tampereella vuonna 1957 ja Pietarsaareen vuonna 1967 sekä rakennutti uuden tukkukeskuksen Helsingin Pitäjänmäkeen ja Akateeminen Kirjakaupan Kirjatalon Helsingin keskustaan. Hän kuului yhtiön hallitukseen vuodesta 1958 ja toimi uransa lopuksi sen puheenjohtajana vuosina 1970–1973.

Wetterstrandilla oli paljon luottamustoimia. Hän kuului 1954–1974 Vakuutus Oy Pohjolan, 1957–1970 Tukon, 1958–1960 Rautakauppojen Oy:n, 1959–1970 Rautakonttorin, 1961–1975 Suomen Höyrylaivan ja 1965–1974 Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvostoon, 1957–1970 Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen, 1957–1970 Suomen Tukkukauppiaiden Liiton ja 1958–1974 Helsingin kauppakamarin hallitukseen, vuodesta 1962 Kansainvälisen kauppakamarin Suomen osaston ja Suomen Messujen johtokuntaan, vuodesta 1957 Svenska Handelshögskolanin säätiön edustajistoon, 1957–1974 Yksityisyrittäjäin säätiön ja vuodesta 1968 Ekonomiska Samfundetin hallitukseen sekä vuodesta 1969 Suomen Ulkomaankauppaliiton valtuuskuntaan. Lisäksi hän kuului Pelastakaa Lapset ry:n keskushallitukseen 1956–1959, Finnish-British Societyn hallitukseen vuodesta 1961 ja Saksalais-suomalaisen yhdistyksen hallitukseen vuodesta 1964. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1960.

Lähteet 

Kauppaneuvokset
Suomalaiset yritysjohtajat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Johannes Widekindi

Johan(nes) Widekindi (noin 1620 – 24. joulukuuta 1675) oli ruotsalainen historiantutkija. Hän kirjoitti Ruotsin suurvalta-ajasta, muun muassa Kustaa Aadolfin elämäkerran. Hänen kirjoittamansa kronikat olivat tyylillisesti kömpelöitä mutta arvokkaita 1600-luvun historian tuntemuksen kannalta, sillä arkistomateriaali, jota hän käytti kirjoitustensa aineistona, on suurelta osin tuhoutunut.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Johan Widekindi, Nordisk familjebok
 Johannes Widekindi, Svenskt biografiskt handlexikon

Ruotsalaiset historioitsijat
1620-luvulla syntyneet
Vuonna 1675 kuolleet
Pokémon BW: Kilpailevat kohtalot

Pokémon BW: Kilpailevat kohtalot () on televisiosarja Pokémonin viidestoista tuotantokausi.

Kausi alkoi Suomessa 6. heinäkuuta 2013 jaksolla Elesa, sähköistävä salinjohtaja ja päättyi 22. joulukuuta 2013 jaksoon Unova selviytymiskriisissä.

Yhdysvalloissa kausi alkoi Cartoon Networkilla 18. helmikuuta 2012 jaksolla Enter Elesa, Electrifying Gym Leader!. Tuotantokausi käsitti 49 jaksoa ja päättyi jaksoon Unova’s Survival Crisis! 26. tammikuuta 2013.

Jaksot

Äänirooleissa

Japaninkieliset äänet

Englanninkieliset äänet 

Tunnuslaulun esittävät Alex Nackman ja Kathryn Raio.

Suomenkieliset äänet 

Tunnuslaulun esittävät Antti Matikainen ja Raili Raitala.

Pokémon
Luettelot televisiosarjojen jaksoista
Siboney

Siboney oli vuonna 1989 perustettu helsinkiläinen uudelleenjulkaisuihin keskittynyt levy-yhtiö. Yhtiön toimitusjohtajana toimi sen yksi perustajista Sini Perho. Siboney on alusta lähtien päätoimenaan uudelleenjulkaissut vuonna 1979 konkurssiin menneen Love Recordsin alkuperäisiä äänitteitä CD-levyinä. Vuonna 2010 Love Records -katalogi ja Siboney Oy siirtyivät Universal Music Groupin omistukseen. Siboney Oy toimi 31. joulukuuta 2014 asti, josta alkaen Siboney on ollut Universal Musicin aputoiminimi. Siboneyn levymerkkejä ovat muun muassa Love Records, Cuba, Eteenpäin! ja oma Siboney etenkin levykoodeillaan. Love Recordsin katalogin lisäksi Siboney julkaisi myös mm. Harmony Sistersin sekä Hiski Salomaan vanhaa tuotantoa cd-formaatissa.

Historia 

Yhtiön lähiyhtiöitä ja läheisessä yhteistyössä toimineita ovat olleet muun muassa vuonna 1976 Love Recordsin musiikkikustantajaksi perustettu Love Kustannus Oy, Johanna Kustannus ja nykyinen tuotannon ja yhtiön omistaja Universal Music Oy. 

Uusia kokoelmia artistien nimillä levytyksistä Siboney on julkaissut liki sadalla CD-levyllä.

Vuonna 2012 Siboney julkaisi tupla-CD:n Love Show 45, jolla on kokoelma Love Recordsin artistien singlelevytyksiä, mukana muun muassa Kirka, Ronnie Österberg, Hector, Tuomari Nurmio, Vesa-Matti Loiri, Ringa, Tauno Palo, KOM-teatteri, Kristiina Halkola, Markku Blomqvist, Pepe Willberg, Rauli Badding Somerjoki, Wigwam, Pekka Streng, Kari Rydman, Dave Lindholm, Juice Leskinen, Kaseva, Kari Peitsamo ja Kontra. 

Musiikki- ja komediaelokuvan  Love Records – Anna mulle Lovee ensi-ilta oli 29. tammikuuta 2016. Elokuva kertoo, kuinka Love Records mullisti 1960 ja 1970 -luvun nuorisokulttuurin ja loi uskoa sodanjälkeisen Suomen tulevaisuuteen.

Siboney on julkaissut noin kymmenen vinyylilevyä ja lisäksi vinyylejä on uusintajulkaissut myös jonkin verran turkulainen Svart Records lisensseillä.

Katso myös 
 Love Records
 Love Kustannus

Lähteet 
 Love Records / Siboney discografiaa verkkosivustolla Finnmusic.net
 Siboney discografiaa tekijätietoineen verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)

Viitteet 

Suomalaiset levy-yhtiöt
Suomalaiset rockmusiikin levy-yhtiöt
Trump

Trump voi tarkoittaa seuraavia:

Henkilöitä 

 Donald Trump (s. 1946), Yhdysvaltain 45. presidentti (2017−2021), yritysjohtaja ja televisioesiintyjä
 Donald Trump Jr. (s. 1977), yhdysvaltalainen liikemies ja televisioesiintyjä, Donald Trumpin poika
 Eric Trump (s. 1984), yhdysvaltalainen liikemies ja TV-persoona, Donald Trumpin poika
 Fred Trump (1905–1999), yhdysvaltalainen liikemies, Donald Trumpin isä
 Fred Trump Jr. (1938–1981), yhdysvaltalainen lentokapteeni, Fred Trumpin poika, Donald Trumpin veli
 Frederick Trump (1869–1918), amerikansaksalainen liikemies, Donald Trumpin isoisä
 Ivana Trump (1949–2022), tšekkiläis-yhdysvaltalainen urheilija, kirjailija ja malli, Donald Trumpin ent. puoliso
 Ivanka Trump (s. 1981), yhdysvaltalainen malli ja liikenainen, Donald Trumpin tytär
 John Trump (1907–1985), yhdysvaltalainen fyysikko, insinööri ja keksijä, Frederick Trumpin poika
 Judd Trump (s. 1989), englantilainen snooker-ammattilainen
 Mary L. Trump (s. 1965), yhdysvaltalainen psykologi ja kirjailija, Fred Trump Jr:n tytär 
 Melania Trump (s. 1970), Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, Donald Trumpin puoliso
 Robert Trump (1948–2020), yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja kiinteistökehittäjä, Donald Trumpin veli
 Tiffany Trump (s. 1993), yhdysvaltalainen malli ja julkisuuden henkilö, Donald Trumpin tytär

Rakennuksia 

 Trump Tower, asuntopilvenpiirtäjä Manhattanilla New Yorkissa
 Trump International Hotel and Tower, useita pilvenpiirtäjiä varsinkin Yhdysvalloissa
 Trump International Hotel Las Vegas, pilvenpiirtäjä Las Vegasissa
 Trump World Tower, asuntopilvenpiirtäjä Manhattanilla New Yorkissa

Muita merkityksiä 

 Trump Organization, yhdysvaltalainen kiinteistöalan konserni
Alkkianlampi

Alkkianlampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Ylisenpään kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Alkkianlampi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.

Maantietoa 
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Se sijaitsee Alkkianvuoren pohjoispuolella laajan suoalueen halkaisevan harjujakson reunalla. Lampeen laskee seitsemän ojaa, joista osa on soiden ojituksien laskuojia. Lännestä lampeen laskee Iso-Kouran laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee lammen pohjoispäästä ja luikertelee luontaisen oloisena soiden läpi yhtyen lopuksi Lylyluomaan. Lylyluoma yhtyy vuorostaan Kärppäluomaan puolen kilometrin päässä. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta etelässä Alkkianvuoren rinne ja koillisrannat ovat kangasmetsää. Vuoren rinteeseen lammen rantaan on rakennettu retkeilevälle yleisölle pysähdyspaikka, jossa on myös hirsirakenteinen kota. Kodalle johtaa tie, joka kiertää lammeen eteläpuolelta, haarautuu yhdystieltä 13311 Kuivasjärven kylässä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee 200 metrin päässä lammen rannasta.

Luonto 
Järven eteläranta kuuluu Alkkianvuoren rinteeseen. Vuoren huippu on 201 metriä korkealla ja se kohoaa 46 metriä lammen vedenpinnasta. Kodalta lähtee merkitty ja opastettu luontopolku, joka kiertää vuoren rinteitä joka puolelta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 WWF Suomi: 061. Alkkianvuoren ympäristö (Parkano, Karvia), 2012
 Latvajärvi, Hannu: Parkanon tutkimusalue, Metla

Vatajanjoen valuma-alue
Parkanon järvet
Wasa Citybus

Wasa Citybus oli Vaasan seudun paikallisliikennettä hoitava yritys vuosina 2018-2022. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2018 2,4 miljoonaa euroa ja liiketulos 0,06 milj. euroa. Yrityksen omistajana ja toimitusjohtajana toimi  Patric Wiik.

Wasa Citybus oli mukana valtakunnallisessa Waltti-matkalippujärjestelmässä.

Historiaa 
Vaasan paikallisliikenteen voidaan katsoa alkaneeksi vuonna 1928, jolloin Majors-yhtiö aloitti matkustajaliikenteen Vaasassa. Yhtiömuotoinen paikallisliikenne sai alkunsa vuonna 1993, kun seitsemän vaasalaista liikennöitsijää perusti Vaasan paikallisliikenne Oy:n. Perustajayhtiöt olivat Oy Majors Ab, K. J. Lall, Syrenius & Co, Velj. Seppelin, Östman & Co, Oy Finne & Beijar Ab ja Sjöholm & Bergström. Vuonna 2017 Patric Wiik osti Vaasan Paikallisliikenne Oy:n liiketoiminnan ja toiminta alkoi Oy Wasa Citybus Ab:n nimellä..

Wasa Citybus menetti kilpailutuksessa kaikki linjansa 1.7.2022 alkaen ja vuoden 2021 lopussa se irtisanoi koko henkilökuntansa.Kaupungin sisäistä joukkoliikennettä pyörittää 1.7.2022 alkaen Veikka Group Oy. Samalla koko linjasto uusitaan, ja reittiverkostoa laajennetaan jopa 30 prosentilla lisäten liikennetarjontaa erityisesti iltaisin ja viikonlppuisin.

Kalusto

Yhtiön ajokalusto koostuu pääasiassa käytetyistä linja-autoista, mutta muutamia autoja on ostettu uusinakin. Eniten käytettyä kalustoa on tullut Tampereelta. Huhtikuussa 2016 uutisoitiin biokaasubusseista, jotka saapuvat vuonna 2017. Autot tilattiin Scanialta. Ne saapuivat vuoden 2016 lopulla ja otettiin käyttöön 13. helmikuuta 2017. 

Kalustoon kuuluu alla olevia automerkkejä:
Scania#Linja-autot: 12 kpl
Volvo#Linja-autot: 7 kpl

Kalustoon kuului aikaisemmin myös vanhoja Volvoja ja Scanioita, mutta ne ovat myöhemmin poistuneet, kun biokaasukäyttöiset bussit otetiin liikenteeseen. Vuonna 2021 Vaasan kaupunki tilasi kolme uutta kaasubussia Liftin liikenteeseen. Linja-autot saapuivat Toukokuussa 2022 ja ne otettiin käyttöön 1.7.2022.

Linjat 

 Keskusta – Vaskiluoto
 Keskusta – Raippaluoto

Erikoisvuorot (vain koulupäivisin)

Launtaisin ja sunnuntaisin liikennöivät linjat: 1, 2, 7 ja 9

Katso myös 

 Luettelo Suomen joukkoliikenteen linjoista kaupungeittain

Lähteet
Vaasan paikallisliikenne: Talviaikataulut 2015-2016

Viitteet

Suomalaiset linja-autoyhtiöt
Vaasan liikenne
Neva-Lyly

Neva-Lyly  on Satakunnassa Karviassa Alkkiassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Neva-Lyly on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.

Maantietoa 
Lammen pituus on 600 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen keskellä Salojennevan turvetuotantoalueen itäpuolella. Ympäröivä suo ei ole ojitettu eikä lampeen ole kaivettu turvetuotantoalueelta ojia, sillä lammella ei ole laskuojaa. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Lammen itärantaa reunustaa Lylyharju, mutta muuten rannat ovat suota. Eteläpäässä suo on avosuota, mutta muualla se on rämettä. Harjulla on maja tai kota, mutta muuten lampi on autio. Majalle johtaa kapea tie, joka erkanee yhdystieltä 13311.

Kangas-Lyly on toinen harjun kupeessa sijaitsevista lammista.

Lähteet 

Vatajanjoen valuma-alue
Karvian järvet
Fikti

Fikti on folkloristiikassa opettamis-, varoittamis-, selitys- tai huvittamistarkoituksessa keksitty uskomus, kertomus tai sanonta. Fikti on kertojan kannalta epätosi tai leikillinen, mutta se kerrotaan totena esimerkiksi lapsille. Fikteille tyypillistä on outo, äänihahmoltaan kammottava tai merkitykseltään absurdi nimi. Niihin liittyvä kertova aines on usein niukkaa, epämääräistä ja satunnaista.

Tyypillisiä fiktejä ovat lasten pelotteluun kehitellyt näennäiset uskomusolennot tai esimerkiksi lasten seksuaalikysymyksen kiertämiseen käytetty haikarahahmo. Joskus myös aidot uskomusolennot, kuten näkki saattavat muuttua fiktiksi.

Lähteet 

Kansatiede
Karma Chameleon

Karma Chameleon on Culture Club -yhtyeen kappale albumilta Colour by Numbers. Sen julkaisi Virgin Records vuonna 1983.

Karma-yhtye julkaisi vuonna 1983 kappaleesta suomenkielisen version Beatles poika Tätä elämätä-albumilla.

Lähteet 

Brittiläiset rockkappaleet
Brittiläiset uuden aallon kappaleet
Vuoden 1983 kappaleet
HMS Prince (1670)

HMS Prince oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1670 vesillelaskettu 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

Valmistus 
Alus tilattiin kesäkuussa 1667 Chathamin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Phineas Pett nuorempi. Se laskettiin vesille 3. joulukuuta 1670. Valmistuskustannukset olivat 23 851 puntaa.

Palvelus 
Alus otettiin palvelukseen 15. tammikuuta 1672 Yorkin herttuan lippulaivana päällikkönään Sir John Cox. Aluksella oli lippukapteenina Sir John Narborough. Kolmannessa Englannin–Hollannin sodassa Solebayn taistelussa 28. toukokuuta alus oli Englannin laivaston punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa, joka taisteli amiraali Michiel de Ruyterin johtaman Alankomaiden laivaston keskustaa vastaan. De Ruyterin lippulaiva De Zeven Provinciën vaurioitti Princeä pahoin kahden tunnin tykistötaistelussa muun muassa aluksen päällikkö Sir John Cox sai surmansa, jolloin Narborough siirtyi aluksen päälliköksi. Yorkin herttua joutui siirtämään lippunsa HMS St. Michaelille.

Alus kuului 7. helmikuuta 1673 siniseen laivueeseen päällikkönään sinisen laivueen amiraali Sir Edward Spragge, joka sai surmansa 11. elokuuta 1673. Aluksella oli lippukapteenina Thomas Fowler. Schooneveldin taisteluissa 28. toukokuuta ja 4. kesäkuuta alus oli sinisen laivueen keskimmäisessä osastossa. Se oli 11. elokuuta edelleen sinisessä laivueessa Texelin taistelussa, jossa HMS St. Georgelle siirtynyt Spragge sai surmansa. Fowler vastaanotti aluksen päällikkyyden, mistä hän luopui 16. elokuuta.

HMS Royal William 
Alus uudelleen rakentaminen tilattiin  Chathamissa 18. huhtikuuta 1691, missä sen mittasuhteita ei muutettu. Telakalla rakennustöistä vastasi Robert Lee. Alus nimettiin 6. huhtikuuta 1692 HMS Royal Williamiksi hallitsijan kunniaksi ja laskettiin vesille 21. huhtikuuta.

Alus otettiin palvelukseen 1692 punaisen laivueen kontra-amiraalin Sir Cloudesley Shovellin lippulaivana päällikkönään Thomas Jennings. Alus osallistui 19.-23. toukokuuta Barfleurin taisteluun. Aluksen päällikkönä oli heinäkuussa William Wrigth. Seuraavana vuonna aluksen päällikkönä oli Danbyn jaarli. Heinäkuussa 1693 aluksen päällikkönä oli Benjamin Hoskins, joka luopui tehtävästä 1697. Alus oli kontra-amiraaliksi ylennetyn Carmarthenin markiisin, joka oli aiemmin Danbyn jaarli, lippulaivana Berkeleyn operaatioissa. Alus oli 1696 vara-amiraali Sir David Mitchellin lippulaivana. Alus oli vajaamiehitettynä Portsmouthissa 1698 päällikkönään John Cooper. Alus oli syyskuussa 1702 Carmarthenin markiisin lippulaivana.

Alus telakoitiin purkua varten 31. heinäkuuta 1714 Portsmouthissa ja rakennettiin Amiraliteetin 1. tammikuuta antaman määräyksen mukaisesti uudelleen. Rakennustöistä vastasi Naish vuosina 1714–1719.

Lähteet

Viitteet 

Ensimmäisen luokan sotalaivat
Chathamin telakan valmistamat alukset
Neliapilaliittymä

Neliapilaliittymä () on neliapilan muotoinen eritasoliittymä, jossa on neljä silmukkaramppia ja neljä suoraa ramppia. Liittymä muistuttaa rakenteeltaan nelilehtistä apilakasvia. Neliapilaliittymä on rakennuttajalle edullinen, koska yksinkertaisimpaan sellaiseen tarvitaan vain yksi silta. Suomessa täydellisiä neliapilaliittymiä on vain kaksi. Ne sijaitsevat Tampereella ja Turussa.

Historia 
Neliapilaliittymän kehitti ja vuonna 1916 patentoi yhdysvaltalainen insinööri Arthur Hale. Suunnittelun aikana ei tunnettu moottoritien käsitettä ja siksi alkuperäinen suunnitelma on mittasuhteiltaan nykyisestä poikkeava.

Ensimmäinen neliapilaliittymä rakennettiin Avenelissa, New Jerseyssä vuonna 1929. Moottoriteiden ensimmäisinä vuosina liittymää pidettiin nerokkaana. Sen silmukan muotoisten ramppien kokoja voitiin tarvittaessa muokata, eikä liittymä  vaikuttanut suuresti kaupunkimaisemaan tai projektin budjettiin.

Neliapilaliittymän ongelmat 
Neliapilaliittymän merkittävin ongelma on silmukoiden vaatima suuri tila. Lisäksi liian suurella nopeudella ajettaessa silmukoissa on vaara ajaa ulos. Tätä on korjattu ramppien halkaisijan kasvattamisella, joka vuorostaan vaatii entistä enemmän tilaa. Euroopassa liittymää on käytetty ongelmien takia harvemmin, ja sen pohjalta on kehitetty erilaisia hybridimalleja, joissa on säädelty ramppien määrää ja tyyppiä. Esimerkiksi pääliikennesuuntien rampit on saatettu toteuttaa loivasti päätien yli kaartuvina siltoina.

Katso myös 
Puolineliapilaliittymä
Eritasoliittymä
 Pinoliittymä
 Turbiiniliittymä

Lähteet 
 Teillä ja turuilla: Neliapila. Blogi.
 The Cloverleaf Interchange(arkistoitu osoitteesta http://whereroadsmeet.8k.com/article/clover.htm)

Viitteet

Aiheesta muualla 

Tieinfrastruktuuri
Liikennesuunnittelu
Nurmijärven Opisto

Nurmijärven Opisto on Nurmijärven kunnan alueella toimiva vapaan sivistystyön oppilaitos, joka on opetushallituksen valvonnan alainen. Nurmijärven Opiston yhteydessä toimii Jukolan musiikkikoulu ja vuoden 2016 alusta myös Nurmijärven kuvataidekoulu. Nurmijärven Opiston ja Jukolan musiikkikoulun opiskelijoita oli vuonna 2015 yhteensä n. 6000 ja kurssilaisia n. 13 700. Opetustuntien määrä v. 2015 oli yli 22 000. Opiston omistaja ja taustayhteisö on Nurmijärven Opiston kannatusyhdistys ry.

Nurmijärven Opisto tunnettiin aiemmin nimellä Kansalaisopisto Jukola.

Historia 
Mannerheimliiton Rajamäen osaston Kasvatuskerhon pöytäkirjoista ilmenee, että ko. kerho oli kokoontunut kerhoiltaansa 20.5.1955 Rajamäen kirkon seurakuntasaliin, johon oli saapunut 34 kasvatusasioista kiinnostunutta henkilöä. Kerhon puheenjohtaja, opettaja Uuno Miettinen, johti tilaisuudessa puhetta. Kokouksen kuluista hyvän kuvan antavan pöytäkirjan kirjoitti opettaja Anna Kalliokoski. Insinööri Anna Luokola piti kerhoillassa alustuksen aiheesta \"Nuorten vapaa-ajan harrastukset\". Seuranneessa keskustelussa opettaja Miettinen heitti esiin ajatuksen nuorison vapaa-ajan harrastusten keskittämisestä kansalaisopistoon. Ajatus sai heti erittäin innokkaan vastaanoton ja syrjäytti kaikki muut asiat käydyssä keskustelussa. Kokouksen loppuvaiheessa päätettiin valita toimikunta kehittelemään kansalaisopistoasiaa edelleen. Toimikunnan, jota myöhemmin laajennettiin, ripeän työskentelyn ansiosta asia eteni niin nopeasti, että kansalaisopiston kannatusyhdistyksen perustava kokous pidettiin Rajamäen kansakoulun juhlasalissa marraskuun 20. päivänä 1955. Kokouksessa oli noin 300 opistoasiasta kiinnostunutta henkilöä, joiden yksimielisellä päätöksellä ja innostuneen mielialan vallitessa päätettiin perustaa Kansalaisopisto Jukolan Kannatusyhdistys, jonka tehtäväksi tulisi ylläpitää kansalaisopistoa paikkakunnalla. Opiston työ pääsi käyntiin vuoden 1956 alusta, joten ensimmäinen työvuosi käsitti vain kevätlukukauden. Näin oli Kansalaisopisto Jukola syntynyt Rajamäelle, josta sen toiminta sitten aikaa myöten oli laajentunut koko pitäjän käsittäväksi.

Rehtorit 
 1956 - 1959 Uuno Miettinen
 1959 - 1960 Else Mattila
 1960 - 1961 A A A Aaltonen
 1961 - 1964 Leo Tiainen
 1964 - 1965 Kalevi Hentilä
 1965 - 1985 Yrjö Lehtimäki
 1985 - 2009 Pirkko Savolainen
 2009 - ? Tarja Pietikäinen
 ? - Jenni Karemo

Aiheesta muualla 
 Nurmijärven Opisto
 Nurmijärven Opiston Facebook-sivut

Nurmijärven oppilaitokset
Salaliitto (yhtye)

Salaliitto on suomalainen indierock-yhtye. Levy-yhtiö Plastic Passion julkaisi yhtyeen debyyttialbumin joulukuussa 2015. Bändin nimeä kantava albumi sai hyviä arvosteluja ja yhtye nostettiin esille myös Rumban ja YleXin Tulevaisuuden Tusina -äänestyksessä. Yhtyeen toinen albumi Melankolia julkaistiin helmikuussa 2017. 

Laulaja-kitaristi Ossi Alisaari tunnetaan myös yhtyeestä Penniless, kitaristi Timo Kuismanen yhtyeestä Musta valo ja rumpali Mikko Saaristo yhtyeestä Deep Turtle. Saaristo sekä basisti Raine Hynninen ovat soittaneet myös yhtyeessä Limonadi Elohopea.

Jäsenet 
 Ossi Alisaari – kitara ja laulu
 Timo Kuismanen – kitara
 Raine Hynninen – basso
 Tommi Rantamäki – rummut

Diskografia 
Studioalbumit
 
 
 

Singlet 
 ”Virhe” (2015)
 ”Uuteen elämään” (2015)
 ”Korpit” (2016)
 ”Ollaan nuorii” (2017)
 ”29250” (2018)
 ”Outoja valoja” (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivut   

Suomalaiset indie rock -yhtyeet
Aino Alli

Aino Sofia Alli (o.s. Neuman, 17. kesäkuuta 1879 Oulu – 9. marraskuuta 1958 Turku) oli suomalainen taidemaalari.

Hänen vanhempansa olivat tullinhoitaja Frans Johan Neuman ja Ida Maria Bergdahl ja puoliso vuosina 1901–1945 everstiluutnantti, Helsingin lääninvankilan johtaja August Alli.

Alli valmistui tyttökoulusta 1895, opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1904–1907 ja valmistui piirustuksenopettajaksi 1908. Hän oli Eero Järnefeltin oppilas. Hän harjoitti myös musiikkiopintoja. Hän teki opintomatkoja Ranskaan 1911–1912, 1920, 1923–1924, 1926, 1928 ja 1937, Italiaan 1924, 1930 ja Englantiin 1928. Hänen maalauksiaan oli näytteillä vuodesta 1907 alkaen. Hän maalasi muun muassa muotokuvia, maisemia ja kukka-asetelmia ja oli myös miniatyyrimaalari.

Lähteet 

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1958 kuolleet
Värtsilä–Matkaselkä-rata

Värtsilä-Matkaselkä on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva rataosuus joka oli suomalaisten aikaan osa Viipuri-Joensuu eli vanhaa Karjalan rataa.
Suomalaisten aikaan olevat liikennepaikat tällä rataosuudella olivat Matkaselän uusi ja vanha asema, Tervasalo, Pälksaari, Pälkjärvi ja Wärtsilä.
Näistä liikennepaikoista Matkaselän uusi asema ja Wärtsilä ovat nykyäänkin käytössä.
Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä mutta Niiralan ja Wärtsilän matkustajaliikenteen avaamisesta on puhuttu.

Lähteet

Karjalan tasavallan liikenne
Venäjän rataverkko
 Luovutettujen alueiden rautatiet
Pentatonix

Pentatonix (lyhenne PTX) on yhdysvaltalainen a cappella -yhtye, joka on kotoisin Arlingtonista, Texasista. Yhtyeen jäsenet ovat Scott Hoying, Kirstin Maldonado, Kevin Olusola, Mitch Grassi sekä ennen myös Avi Kaplan, joka ilmoitti lähdöstään ryhmästä 12.5.2017. Yhtyeen musiikki on yleensä popmusiikkia, joka sisältää covereita toisten artistien lauluista, joskus potpurin muodossa. Yhtyeen kappaleet sisältävät kuitenkin osia alkuperäisistä kappaleista. Pentatonixin musiikkia määrittää heidän oma laulutyylinsä, tiukka lauluharmonia, laaja laulun riffittely, matala ja vakaa bassolauluääni sekä monipuolinen vokaalisointu ja beatboxaus. Yhtye on voittanut kolme Grammy-palkintoa. 

Pentatonix syntyi vuonna 2011 ja pääsi julkisuuteen voitettuaan samana vuonna NBC:n laulukilpailun The Sing-Offin. Voiton ansiosta he saivat 200 000 dollaria ja levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Laulukilpailun ja Epic-levy-yhtiöstä lähdön jälkeen, Pentatonix perusti YouTube-kanavan ja jakoi tekemäänsä musiikkia Sony Picturen omistaman levy-yhtiön Madison Gate Recordsin kautta. Yhtiö julkaisee pääosin elokuvamusiikkia. Pentatonix on yhteydessä faneihinsa monen sosiaalisen median kautta.

Pentatonixilla on YouTubessa 16 miljoonaa tilaajaa ja enemmän kuin 2,3 miljardia näyttökertaa. Pentatonixin virallinen YouTube-kanava PTXofficial on 13. tilatuin musiikkikanava YouTubessa ja 44. tilatuin kaikista kanavista. Heidän katsotuin musiikkivideonsa on tribuutti Daft Punkin kappaleesta, jolla on yli 233 miljoonaa näyttökertaa. Tribuutti palkittiin parhaan musiikkisovituksen Grammy-palkinnolla vuonna 2015. Yhtye voitti palkinnon myös seuraavana vuonna sovituksellaan ”Dance of the Sugarplum Fairy” -kappaleesta. Vuonna 2017 Pentatonix sai kolmannen Grammynsa, kun he voittivat parhaan duon tai ryhmän country-esityksen Grammy-palkinnon ”Jolene”-kappaleen yhteisesityksestä Dolly Partonin kanssa.

Bassolaulaja Avi Kaplan erosi yhtyeestä toukokuussa 2017. Kaplanilta on tämän jälkeen ilmestynyt soolomateriaalia. Myös Kirstin Maldonadolta on ilmestynyt soolomateriaalia samoihin aikoihin julkaisemalla soolosinglen Break A Little Mitch Grassi ja Scott Hoying muodostavat Superfruit-nimisen duon.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset yhtyeet
Grammy-palkinnon saajat
Patuxai

Patuxai () on sotamuistomerkki Vientianessa, Laosin pääkaupungissa. Itsenäisyystaistelun muistomerkki valmistui vuonna 1969.

Lähteet

Aiheesta muualla

Vientiane
Riemukaaret
Muistomerkit
Laosin rakennukset ja rakennelmat
Vihko (sukunimi)

Vihko on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Joonas Vihko (s. 1981), suomalainen jääkiekkoilija
 Juho Vihko (1890–1938), inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija
 Reijo Vihko (s. 1939), suomalainen lääkäri ja professori.
Ilona Rista

Ilona Rista (s. 1959) on suomalainen taiteilija, jonka eniten käyttämä materiaali on puu. Hän on opiskellut tyylihuonekalupuusepäksi, ja lisäksi taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa ja Leningradin taideakatemiassa.

Monet Ristan teoksista ovat sekä taideteoksia että akustisia seinäelementtejä. Hän hyödyntää töissään myös tietotekniikkaa.

Rista valittiin vuonna 2014 Vuoden puutaiteilijaksi.

Ristan teoksia  on muun muassa Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskus CERNissä, Suomen Pariisin suurlähetystössä, Kuntien eläkevakuutuskeskuksessa ja Mäntsälän logistiikkakeskuksessa.

Rista on osallistunut lukuisiin näyttelyihin niin kotimaassa kuin ulkomailla.

Rista on valokuvaaja Simo Ristan ja taidegraafikko Kirsti Ristan tytär.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ilona Ristan kotisivut

Suomalaiset muotoilijat
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Limitless

Limitless on yhdysvaltalainen jännityssarja, joka perustuu elokuvaan Rajaton (Limitless). Päähahmo Brian Finch (Jake McDorman) elää tylsää elämää, pian kaikki kuitenkin muuttuu. Hän tutustuu salamyhkäiseen huumeeseen nimeltään NZT-48. Huume tehostaa käyttäjänsä aivotoimintaa. Syötyään pillerin Finch muuttuu huippuälykkääksi. Suomessa sarjan esittäminen alkoi 24. helmikuuta 2016 Sub-kanavalla. 25. toukokuuta 2016 ilmoitettiin ettei sarjaan tehdä lisää jaksoja.

Juoni
Brian Finchin elämä junnaa paikallaan, kunnes hän tutustuu lääkkeeseen nimeltään NZT-48, joka tehostaa käyttäjänsä aivotoimintaa. Aineen avulla Brian muuttuu huippuälykkääksi ja muistaa kaiken mitä on elämässään kokenut. Lisäksi hän pystyy tekemään sekunneissa uskomattomia laskelmia. Hän käyttää uusia kykyjään FBI-agentti Rebecca Harriksen (Jennifer Carpenter) auttamiseen. Brian tapaa myös mystisen senaattorin (Bradley Cooper), joka on käyttänyt lääkettä neljä vuotta. Kukaan muu ei ole pystynyt käyttämään ainetta yhtä pitkään ilman sivuvaikutuksia. Senaattori on kehittänyt lääkkeen, jolla hän estää sivuvaikutukset, ja lupaa antaa Brianille lisää pillereitä sekä vastalääkettä.

Näyttelijät

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
Elokuviin perustuvat televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
Madagaskarintöyhtöhaukka

Madagaskarintöyhtöhaukka (Aviceda madagascariensis) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sen esiintymisaluetta on Madagascar.

Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät ja vuoristometsät.

Lähteet

Haukat
George Trevelyan

Sir George Otto Trevelyan (1838–1928) oli brittiläinen historioitsija ja poliitikko. Trevelyan oli alahuoneen jäsen vuosina 1865–1886 ja 1887–1897 sekä ministerinä William Ewart Gladstonen hallituksissa, muun muassa Irlannin asioiden ministerinä vuosina 1882–1884 sekä Skotlannin asioiden ministerinä vuosina 1886 ja 1892–1895. Hän kuului liberaalipuolueeseen. Trevelyanin eno Thomas Macaulay ja poika George Macaulay Trevelyan olivat myös historioitsijoita.

Teoksia 
Report on the Organization of the Civil Service (1855, yhdessä Stafford Northcoten kanssa)
The Life and Letters of Lord Maucaulay (2 nidettä 1876)
The Early History of Charles James Fox (1880)
History of the American Revolution (3 nidettä 1899–1907)
George III and Charles Fox (2 nidettä 1912–1914)

Lähteet

Aiheesta muualla

 George Trevelyanin Right Livelihood -palkinto 1982

Brittiläiset historioitsijat
Brittiläiset poliitikot
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Yhdistyneen kuningaskunnan ministerit
Right Livelihood -palkinnon saajat
Vuonna 1838 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Vain elämää – kausi 4, päivä

Vain elämää – kausi 4, päivä on Vain elämää -televisiosarjan neljännen tuotantokauden ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2015.

Kappaleet

Lähteet 

Vuoden 2015 kokoelma-albumit
Cebun provinssi

Cebu on Filippiinien Keski-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Cebu. Se muodostuu Cebun saaresta ja sitä ympäröivistä 167 pienemmästä saaresta. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 2 619 362.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Filippiinien provinssit
Raimo Viita

Raimo Uula Viita (s. 9. tammikuuta 1928 Pelkosenniemi) on suomalainen kenraali. Hän oli pääesikunnan koulutusosaston päällikkö 1977–1979, jalkaväen tarkastaja 1979–1980 ja koulutuspäällikkö 1980–1988.

Lähteet 

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Leichttraktor

Leichttraktor (VK-31) oli saksalainen kokeellinen panssarivaunu.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksalta kiellettiin sotilasajoneuvojen valmistus Versaillesin rauhansopimuksen nojalla. Saksa kuitenkin kehitti nimen Traktori alla sotilasajoneuvoja ja tykistöä. Leichttraktorissa oli moottori rungon etuosassa ja tykkitorni takana. Rheinmetall ja Krupp valmistivat omat prototyyppinsä, ja vuonna 1928 Rheinmetall oli valmis tuottamaan 289 panssarivaunua, mutta tilaus peruttiin. Kruppin mallissa oli kierrejouset ja Rheinmetallin mallissa lehtijouset.

Leichter traktor (Kevyt traktori) oli peitenimi kaikille kolmelle panssarivaunulle. Toisen maailmansodan alkaessa niitä käytettiin koulutusvaunuina.

Tekniset tiedot

Aseistus: 37 mm päätykki ja 7,92 mm konekivääri

Panssari: 14 mm terästä (edestä)

Miehistö: 2-3

Mitat: Pituus 4,32 m, Leveys 2,26 m, Korkeus 2,27 m

Massa: 9,65 tonnia

Huippunopeus: 37 km/h

Saksan panssarivaunut
Itsehallintoalue

Itsehallintoalue (jota kutsutaan autonomiseksi alueeksi,  autonimiseksi entiteetiksi, autonimiseksi yksiköksi, autonimiseksi osaksi tai autonimiseksi territorioksi) on maan hallinnollinen alue tai riippuvainen alue, jolla on jonkinasteinen itsehallinto tai autonomia, joka on määritelty valtion oikeusjärjestyksessä. Tyypillisesti itsehallintoalue on joko maantieteellisesti muusta maasta erillinen tai sen väestö on vähemmistön kuuluva ryhmä. 

Desentralisaatio on keino, jolla kansallinen hallitus pyrkii lisäämään demokraattista osallistumista ja hallinnollista tehokkuutta tai purkamaan sisäisiä konflikteja. Maat, joissa on itsehallintoalueita, voivat olla federaatioita, liittovaltioita tai konfederaatioita. Itsehallinto on eri maissa ja eri aikoina määritelty eri tavoin. Autonomia on käsitteenä laajempi kuin itsehallinto, mutta täsmällistä rajaa ei niidenkään välille voi määritellä. Itsehallinnollinen alue ei kummassakaan muodossa voi itse muuttaa itsehallintonsa laajuutta, vaan siitä on sovittava valtion kanssa, ja valtionkin päätös tällaisessa asiassa saattaa vaatia esimerkiksi perustuslain muuttamista. 

Valtio valvoo itsehallinnollisen alueen toimintaa kolmella tavalla. Valtio voi edellyttää itsehallintoalueelta erilaisten tietojen ja raporttien toimittamista valtiolle. Jotkin itsehallintoalueen päätökset eivät tule voimaan ilman valtion hyväksymistä. Itsehallintoyksikön jäsenet saavat yleensä valittaa valtiolle itsehallintoelimen päätösten laillisuudesta ja tarkoituksenmukaisuudesta. Lisäksi valtion viranomaiset saattavat osallistua joihinkin erityispäätöksiin itsehallintoalueella.

Lähteet

Katso myös
Luettelo itsehallinnollisista alueista

Hallinnolliset alueet
Oikeudet ja vapaudet
Ojajärvi (Ikaalinen)

Ojajärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Ojajärvi on osa Poltinjoen-Leppäsjärven aluetta.

Maantietoa 
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 550 metriä ja sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa viisi kilometriä Tevaniemestä koilliseen. Ympäröivä maastossa on paljon kallioita, joiden välissä on soistuvaa metsää. Ainoa huomattava mäki Sillankalliot sijaitsee aivan rannassa, jossa sen rinne kohoaa yli 15 metrin korkeuteen. Suot on ojitettu ja parikymmentä suo-ojaa on johdettu Ojajärveen. Itäpuolella oleva Huhtalampi laskee tällaista ojaa myöten Ojajärveen. Eteläiset Ahvenlampi ja Aittolampi laskevat Vähä Ojajärveen, jonka vedenpinta on samalla korkeudella Ojajärven kanssa ja on siihen yhteydessä yli viisi metriä leveän uoman välityksellä. Ojajärven laskuoja, joka lähteen järven pohjoispäästä, on kaivamalla suoristettu luontainen oja, joka laskee Leppäsjärven Ojalahteen.

Järvi on kivinen ja siinä on kuusi saarta tai luotoa. Suurin saari on 120 metriä pitkä ja se on asuttu. Rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Noin puolet rannoista on suota ja loput kovapohjaista metsämaata. Järvellä on neljä vapaa-ajan asuntoa, joista yksi sijaitsee suurimmassa saaressa. Sorvanperän ja Varissalmen yhdistävä kylätie seuraa järven pohjoisrantaa ohittaessaan sen Sillankallioiden alta.

Vedenlaatu 
Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin neljä kertaa vuosina 1978–1992. Mittauspiste sijaitsee selän eteläpuolella keskellä olevan syvänteen kohdalla. Niiden mukaan järvi on humuksinen ja karu järvi, jonka vesi on hapanta. Päällysvedessä liuenneen hapen määrä vaihtelee 5,2–9,2 mg/l (milligramma litrassa) ja hapen kylläisyysaste on noin 38%–91%. Humuksen määrä aiheuttaa alusvedessä happikatoa etenkin talvella. Hapettomuus ei kuitenkaan liuota pohjasta ravinteita, koska järven kokonaistypen pitoisuus vaihtelee  440–580 μg/l (mikrogrammaa litrassa) ja kokonaisfosfori 9–27 μg/l. Veden happamuustaso eli pH vaihtelee järvessä 5,2–5,7 välillä. Pinnalla veden näkösyvyys on 1,2–1,6 metriä. Sameusluku on 0,5–1,2 FNU.

Historiaa 
Vuonna 1959 painetussa peruskartassa järvi on asumaton. Järven pohjoispuolella oli jo aloitettu soiden ojittaminen ja järven laskuoja oli jo perattu. Ojia oli vielä vähän eikä yksikään ei oltu johdettu järveen. Ainoa rakennus oli Vähä Ojajärvellä sijainnut kämppä.

Lähteet 

Poltinjoen–Leppäsjärven alue
Ikaalisten järvet
Ojajärvi

Ojajärvi voi tarkoittaa seuraavia:

Paikannimenä 

 Ojajärvi, järvi Alajärvellä
 Ojajärvi (eteläinen), järvi Hämeenlinnassa
 Ojajärvi (pohjoinen), järvi Hämeenlinnassa
 Ojajärvi, järvi Ikaalisissa
 Vähä Ojajärvi, järvi Ikaalisissa
 Ojajärvi, järvi Kangasalla
 Ojajärvi, järvi Lopella ja Janakkalassa
 Ojajärvi, järvi Rauman ja Laitilan rajalla
 Ojajärvi, järvi Sastamalassa
 Ojajärvi, järvi Tammelassa
 Ojajärvi, järvi Ylöjärvellä
 Vähä Ojajärvi järvi Ylöjärvellä
 Ojajärvi, kylä Kaukolassa

Sukunimenä 

 Arto Ojajärvi, Archzie (s. 1962), The 69 Eyes -yhtyeen basisti ja taustalaulaja
 Aulis Ojajärvi (1913–1968), rehtori ja kirjailija
 Eino Ojajärvi (1911–1992), pappi ja kansanedustaja, Pielisjärven Kristillisen Kansanopiston johtaja 1944–1967
 Janne Ojajärvi (s. 1986), kansanmuusikko, huuliharpisti ja pitkähuilisti
 Tero Ojajärvi (s. 1968–2017), pesäpalloilija. 

Järvien täsmennyssivut
Aino Durchman

Aino Jenny Durchman (4. lokakuuta 1892 Kuopion maalaiskunta – 10. marraskuuta 1994 Helsinki) oli sairaanhoitaja, joka työskenteli Helsingin sairaanhoito-opiston opettajana ja rehtorina sekä kehitti alan koulutusta.

Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1912 hän suunnitteli historian opintoja. Hänellä ei kuitenkaan ollut taloudellisia mahdollisuuksia yliopisto-opintoihin, joten hän ryhtyi opiskelemaan sairaanhoitajaksi. Alalla oli tavoitteena löytää suomen kielellä opettamaan kykeneviä sairaanhoitajia. Durchmaniin rupesi kohdistumaan tällaisia odotuksia.

Durchman valmistui sairaanhoitajaksi 1918 ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa kulkevana sairaanhoitajana. Työuransa hän aloitti Viipurin lääninsairaalassa, jossa Helsingin lisäksi koulutettiin sairaanhoitajia. Hän suoritti kasvatusopin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1924. Samana vuonna hän osallistui Helsingissä järjestetylle kuusiviikkoiselle jatkokurssille, joka oli tarkoitettu opetustyötä tekeville sairaanhoitajille.

Tämän jälkeen hän opiskeli apurahan turvin Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa, joka oli sairaanhoitajien ensimmäinen akateeminen opinahjo, alalla yliopistotason arvostetuin. Hän suoritti Bachelor of Science-tutkinnon pääaineenaan opetustyö sairaanhoitajakouluissa.

Opintojensa jälkeen Durchman palasi 1927 Viipurin lääninsairaalaan ylihoitajaksi. Sieltä hän siirtyi ylihoitajaksi Helsingin yleiseen sairaalaan. Samalla hän toimi valtion kasvatusopillisen jatkokurssin johtajana.

Muodollisen koulutuksen lisäksi hän piti ammattitaitoaan yllä opintomatkoilla. Vuonna 1933 hän oli Rockefeller-säätiön stipendiaattina USA:ssa ja Kanadassa sekä 1950 WHO-stipendiaattina USA:ssa. Hän opiskeli myös kansainvälisesti tunnetussa Yalen yliopiston sairaanhoitajakoulussa.

Hän toi työssään esille yksilöllisyyttä. Potilaan hyvän yleishoidon oli oltava myös hyvää terveydenhoitoa. Sairaanhoidon oppimisen tuli edeltää erikoisalojen sairaanhoidon oppimista. Hän myös puolusti sairaanhoitajaoppilaiden oikeuksia aikana, jolloin oppilaat olivat sairaaloille vain välttämätöntä työvoimaa. Hän seurasi oppilaidensa menestymistä ja osasi sen perusteella ehdottaa heille omaa erikoistumisalaansa.

Durchmanista tuli Suomen ensimmäinen sairaanhoitajakoulun johtaja, kun hän aloitti työnsä Helsingin sairaanhoitajatarkoulussa 1936. Kaikki sairaanhoitajien koulutus yhdistettiin Helsingin sairaanhoito-opistoon 1958, ja Durchmanista tuli opiston rehtori. Tästä virasta hän siirtyi eläkkeelle 1959.

Aino Durchman kuoli 102-vuotiaana 1994.

Lähteet
http://www.kansallisbiografia.fi/kb/artikkeli/5013/

Suomalaiset sairaanhoitajat
Suomalaiset opettajat
Suomen oppilaitosten rehtorit
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1994 kuolleet
Yli satavuotiaiksi eläneet suomalaiset
Julius Polin

Julius Bernhard Alexander Polin (23. syyskuuta 1869 Gruzino – 7. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen liikemies.

Polin syntyi Venäjän Gruzinossa, jossa hänen isänsä palveli upseerina. Polin kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1891. Hän työskenteli aluksi AB Tornatorilla Tainionkoskella, Kaukaan tehtaalla Lappeenrannassa sekä vielä Finska Ångfartygs Aktiebolagin palveluksessa ennen siirtymistään Kymintehtaan konttoripäälliköksi vuonna 1908. Hän työskenteli yhtiössä yli 30 vuoden ajan, toimien myös sen johtokunnassa. Osake- ja kiinteistösijoituksilla omaisuutensa luonut Polin oli myös mukana lukuisten ruotsinkielisten yhteisöjen toiminnassa, hän kuului muun muassa Stiftelsen för Åbo Akademin hallitukseen ja oli Folkhälsanin kunniajäsen. Vuonna 1960 perustettiin Inez och Julius Polins donationsfond -säätiö, jonka tehtävänä on tukea suomenruotsalaista kulttuuria.

Mesenaattina tunnettu Polin oli myös suuri marsalkka Mannerheimin ihailija. 1920-luvulla Polin lahjoitti 100 000 markkaa Mannerheimin ratsastajapatsaan alkupääomaksi, mutta hanke toteutui vasta hänen viimeisinä elinvuosinaan ja veistos paljastettiin Polinin kuoleman jälkeen vuonna 1960.

Teokset 
 Kymmene Bruks Skyddskårs insats i Finlands Frihetskrig (suom. Kymintehtaitten suojeluskunnan osuus Suomen vapaussodassa - Muistojulkaisu), Kymintehtaitten suojeluskunta, Kymi, 1928.
Kymmene Aktiebolags Kulturella och Sociala Verksamhet (suom. Kymiyhtiön sivistyksellinen ja yhteiskunnallinen toiminta), Kymmene Aktiebolag, Kymi, 1932.
Släkten Polin: kort genealogisk-biografisk utredning, Tammisaari, 1943.
Mina mödernesläkter Malm och Roos. Ett supplement till ”Släkten Polin”, Turku, 1945.

Lähteet 

Suomalaiset liikemiehet
Suomalaiset mesenaatit
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1960 kuolleet
Vikstedt

Vikstedt, Wikstedt on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

 Kurt Wikstedt (1920–2011), yritysjohtaja, ollut muun muassa Nokian palveluksessa
 Mosse Vikstedt (1926–2017), levy-yhtiöjohtaja ja sanoittaja
 Pia Wikstedt (s. 1984), pituushyppääjä
 Tea Vikstedt (s. 1959), kilpapyöräilijä
 Topi Vikstedt (1891–1930), piirtäjä, pilapiirtäjä ja taidegraafikko
 Ville Wikstedt (s. 1974), valokuvaaja
 Juhani Viiste (1890–1949), vuoteen 1930 Vikstedt, suomalainen arkkitehti

Kuvitteelliset hahmot
 Elias Vikstedt, kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Ilmakunnas

Ilmakunnas on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Ari Ilmakunnas (1896–1957), šakin järjestömies ja šakinpelaaja
 Pekka Ilmakunnas (s. 1952), taloustieteilijä
 Seija Ilmakunnas (s. 1958), Palkansaajien tutkimuslaitoksen johtaja
Jaakko Loikkanen

Jaakko Loikkanen (s. 20. maaliskuuta 1985 Tampere) on suomalainen toimittaja ja uutistenlukija. Hän työskentelee MTV Uutisissa. Vuodesta 2015 asti Loikkanen on lukenut MTV3-kanavalla uutisia. Ennen vuotta 2015 hän työskenteli Ylen ajankohtaistoimituksessa.

Ylellä Loikkanen työskenteli muun muassa toimittajana ja toimitussihteerinä Ajankohtaisessa kakkosessa, A-studiossa, Pressiklubissa ja Linnan jatkot -ohjelmassa. Kesästä 2014 alkaen hänen pääasiallinen tehtävänsä oli A-studion lähetysten juontaminen.

MTV:llä hän lukee tätä nykyä uutisia lukijaparinaan muun muassa Maija Lehmusvirta, Ripsa Koskinen-Papunen tai Shahin Doagu.

Jaakko Loikkanen  on opiskellut Tampereen yliopistossa tiedotusoppia ja kansainvälistä politiikkaa.

Lähteet

Suomalaiset televisiotoimittajat
Suomalaiset uutisankkurit
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Jurong East

Jurong East(, , ) on yksi Singaporen alueista (). Se sijaitsee Läntisellä suuralueella Länsi-Singaporessa. Jurong East rajautuu lännessä Jurong Westiin ja Boon Layhyn, pohjoisessa Tengahiin ja Bukit Batokiin, idässä Clementiin ja etelässä Singaporensalmeen. Jurong Eastissa on paljon asuntoja. Ennen kuin siitä muodostui asuinalue, oli se mäkinen viidakko, jossa oli lampia. Sinne valmistui Singaporen ensimmäinen yrityskeskittymä International Business Park. Jurong Eastiin on jätetty paljon puistoja, ja siellä sijaitsee muun muassa kiinalainen ja japanilainen puutarha. Jurong Eastissa on tiedekeskus ja Singaporen ainoa jäädytetty kaukalo.

Jurong Eastin asukasluku oli vuoden 2010 väestölaskennassa 88 118 ja vuoden 2015 ennusteessa 84 980. Alueen pinta-ala on 17,83 km2.

Aluejako
Jurong East on jaettu kymmeneen osa-alueeseen ().

Lähteet

Aiheesta muualla 

Singaporen alueet
IndieCo

IndieCo ry on Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden yhdistys. IndieColla on 32 jäsenyritystä musiikkialalta. Se on yksi Musiikkituottajat – IFPI Finlandin jäsenistä, joita on yhteensä 18.  IndieCo pyrkii edistämään kotimaisen musiikkituotannon monipuolisuutta ja elinvoimaisuutta.

Jäsenet 

IndieCon jäsenet ovat:

 Akun Tehdastuotanto/Eppu Normaali
 Apulanta Oy
 Beem Records
 Bafe´s Factory
 Disco Blanco Recordings
 Drink Tonight Records
 Exogenic Music Group
 Experience Productions
 Fonal Records
 Fried Records
 Fullsteam Records
 Gaea Booking and Records

 Grandpop
 Hiljaiset Levyt
 Insomniac Oy
 Jiffel Music
 Konkurssi Records
 MediaCroco Records
 North & South
 Pilfink Records
 Plastinka Records
 Playground Music Finland
 PME Records
 Propaganda

 Ranka Kustannus Oy
 Rockadillo Records
 Sakara Records
 Shadow World Records
 Solina Records
 Soliti
 Spiridom Oy
 Stupido Records
 Texicalli Records
 Valerian Music
 VILD Music Company

Toiminta 

IndieCo ry parantaa jäsenyritystensä toimintaedellytyksiä sekä tukee suomalaisen musiikkituotannon monimuotoisuutta. Se pyrkii edistämään jäsenyrityksiensä asemaa suomalaisessa musiikkikentässä muun muassa toimimalla linkkinä musiikin alalla vaikuttavien muiden yhdistysten ja toimijoiden suuntaan.

IndieCon tavoitteita ovat:
 lisätä indiekentän arvostusta ja vaikutusmahdollisuuksia musiikkikentällä
 toimia aktiivisena vaikuttajana myös muiden organisaatioiden sisällä
 turvata ja parantaa tukien ja muiden etujen saantimahdollisuuksia nyt ja tulevaisuudessa
 lisätä jäsenyritysten keskinäistä yhteistyötä ja verkostoitumista
 järjestää jäsenyrityksilleen informaatiota ja koulutusta

IndieCo vaikuttaa ja toimii seuraavissa organisaatioissa: 
 Music Finland ry, perustajajäsen, edustus hallituksessa 
 Musiikkituottajat IFPI Finland, edustus hallituksessa
 Musiikin Edistämissäätiö, MES
 IMPALA, Independent Music Companies Association, edustus hallituksessa

Katso myös 
 Musiikkituottajat – IFPI Finland

Lähteet 
 IndieCo  Tavoitteet Top 5
 IndieCo  IndieCo ry

Viitteet

Aiheesta muualla 
 IndieCon sivusto 
 IMPALA, Independent Music Companies Association

Musiikkituottajat – IFPI Finland
Suomalaiset musiikkialan järjestöt
Fiat 124 Spider

Fiat 124 Spider on Fiatin vuodesta 2015 lähtien valmistama pieni takavetoinen urheiluauto. Se jakaa suuren osan tekniikastaan Mazda MX-5:n kanssa, ja autoja myös valmistetaan samalla tehtaalla Japanissa. 124 Spider lainaa nimensä alkuperäiseltä Fiat 124 Sport Spider -mallilta, jota valmistettiin vuosina 1966–1982.

Auton voimanlähteenä on 1,4-litrainen MultiAir-bensiinimoottori, jossa on 140 hevosvoimaa tehoa. Urheilullisemmassa Abarth-versiossa moottorin teho on nostettu 170 hevosvoimaan. 

Bensiinimoottorit
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla

Lähteet

Aiheesta muualla 

124 Spider
S-segmentin autot
2010-luvun autot
Maryan Abdulkarim

Maryan Abdulkarim (s. 12. toukokuuta 1982 Mogadishu, Somalia) on  yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hän on feministi, vapaa toimittaja, kolumnisti ja kirjailija, joka on kirjoittanut kolumneja Yleisradiolle ja Hufvudstadsbladetiin.  Hän oli mukana Ylen Jälkiviisaiden raadissa vuosina 2017–2022.

Koulutus ja ura 
Abdulkarim valmistui leipuri-kondiittoriksi vuonna 2004. Tämän jälkeen hän opiskeli sosionomiksi ja työskenteli Kelan asiakaspalvelijana ja Väestöliiton monikulttuurisuusasiantuntijana.

Poliittinen toiminta  
Maryan Abdulkarim oli perustamassa rasisminvastaista Rasmus-yhdistystä ja vuonna 2016 hän oli mukana perustamassa feminististä puoluetta. Abdulkarim toimi Naisasialiitto Unionin varapuheenjohtajana vuosina 2014–2016.

Muuta

Hän on kirjoittanut yhdessä Eveliina Talvitien kanssa teoksen Noin 10 myyttiä feminismistä, joka julkaistiin Minna Canthin päivänä 19. maaliskuuta 2018.

Abdulkarim on käsikirjoittanut Tuffi Filmsin tuottamaan Yksittäistapaus-sarjaan Unelmaduuni-nimisen lyhytelokuvan.  Abdulkarim on The Miracle Workers Collectiven jäsen, Frame valitsi kollektiivin edustamaan Suomea Venetsian Biennaaleilla 2018 teoksella The Great Miracle of Perception.

Jälkiviisaat hän jätti protestina sille, että raatiin 2022 kutsuttiin Perussuomalaisten entinen puheenjohtaja Timo Soini.

Abdulkarim on Barack Obaman Obama Foundationin verkoston jäsen.

Yksityiselämä 
Abdulkarim on syntynyt Mogadishussa ja muutti Suomeen perheensä kanssa lapsena. Hän on kasvanut Tampereella, josta muutti myöhemmin Helsinkiin.

Tunnustukset 
Abdulkarimille myönnettiin Helsingin kirjamessuilla vuonna 2019 Minna Canth -palkinto. Palkinnon myöntämisen perusteluina oli muun muassa: ”Hän on Minna Canthin tavoin rohkea yhteiskunnallinen kirjoittaja ja keskustelija. Hän ottaa väsymättä kantaa naisten ja vähemmistöjen puolesta ja tekee epätasa-arvoa näkyväksi myös alueilla, joilla moni ajattelee tasa-arvon jo vallitsevan.” Vuonna 2021 Helsingin kaupunginhallitus myönsi Abdulkarimille kultaisen Helsinki-mitalin. Kaupunginhallituksen mukaan Abdulkarimin työn ja puheenvuorojen ansiosta Helsinki oli herännyt paremmin monimuotoistuvan kaupungin vaatimiin muutoksiin.

Teokset 
 
The Miracle Workers Collective: The Greater Miracle of Perception
Unelmaduuni - lyhytelokuva Yksittäistapaus sarjaan, tuottaja: Tuffifilms

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Vuonna 1982 syntyneet
Suomalaiset feministit
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kansalaisaktivistit
Suomen somalit
Elävät henkilöt