joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tomigusuku

Tomigusuku () on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee Okinawan eteläosassa aivan prefektuurin pääkaupungin Nahan eteläpuolella ja liittyy kiinteästi Nahan suurkaupunkialueeseen. Tomigusukussa on 64 811 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 19,19 neliökilometriä.

Tomigusuku oli alun perin yksi Okinawan historiallisista hallinnollisista yksiköistä (magiri), myöhemmin 1900-luvun alkupuolella siitä tehtiin kyläkunta osana Japanin kunnallishallintoa. Sen jälkeen kun Ryūkyūsaaret palautettiin Japanille 1970-luvun alussa Yhdysvaltojen miehityskauden jälkeen, paikkakunnan väkiluku on kasvanut voimakkaasti Nahan läheisyyden ansiosta. Tomigusukusta ehtikin tulla yksi maan väkiluvultaan suurimmista kyläkunnista, ennen kuin sille myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 2002. Perinteinen elinkeino oli maatalous, ennen toista maailmansotaa sokeriruo’on ja sodan jälkeen lehtivihannesten viljely. Nykyään niiden lisäksi harjoitetaan hedelmien, kuten mangon, ja vihannesten kasvihuoneviljelyä.

Kaupungistumisesta huolimatta Tomigusukun ja Nahan rajalla kahden joen yhtymäkohdassa sijaitsee Manjärven kosteikkoalue, joka toimii 70 muuttolintulajin levähdyspaikkana. Yksi niistä on uhanalainen pikkukapustahaikara. Kaupungin muihin nähtävyyksiin kuuluu entinen keisarillisen Japanin laivaston maanalainen päämaja.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin internetsivut 

Okinawan prefektuurin kaupungit
Konrad Laimer

Konrad Laimer (s. 27. toukokuuta 1997 Salzburg) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia.

Laimer nousi Red Bull Salzburgin junioreista miesten toisella sarjatasolla pelaavaan FC Lieferingiin keväällä 2014 ja pääsi ensimmäisen kerran Itävallan Bundesliigassa kentälle Red Bull Salzburgin edustusjoukkueessa syyskuussa 2014. Hän pelasi kotimaansa pääsarjassa 57 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi saksalaisseura RB Leipzigiin. Ensimmäisellä Saksan Bundesliigan kaudellaan hän pelasi 22 ottelua. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Bundesliigassa 29 ottelua ja teki maalin tammikuussa 2019 Fortuna Düsseldorfia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 29 ottelua ja teki maalin marraskuussa 2019 Kölniä sekä joulukuussa 2019 Augsburgia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi vain joukkueensa kolme viimeistä bundesliigaottelua oltuaan siihen saakka sivussa nilkan murtuman aiheuttaman sairasloman vuoksi.

Laimer on pelannut Mestarien liigassa kahtena kautena yhteensä 11 ottelua. Hän teki maalin lokakuussa 2019 Pietarin Zenitiä vastaan.

Laimer on pelannut Itävallan eri juniorimaajoukkueissa noin 60 ottelua. Ensimmäisen ottelunsa Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan ja oli avauskokoonpanossa myös kuudessa seuraavassa EM-karsintaottelussa. Kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 12 A-maaottelua. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 Latviaa vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Itävaltalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Kuplamuisti

Kuplamuisti () oli lyhytikäinen tietokoneen haihtumaton muistityyppi, joka perustui ferrimagnetismille. Muistityypin sanottiin olevan myös säteilysietoinen. Muisti oli myös sietoinen lämpötilavaihteluille, värinälle ja pölylle.

Muistin kehitti Andrew Bobeck Bell Labsissa 1960-luvun lopulla.
1970-luvulla muistin odotettiin korvaavan mekaanisen kiintolevyn ja rumpumuistin. Kuplamuistien markkinoiden odotettiin olevan yli miljardin dollarin arvoinen 1980-luvun puoliväliin mennessä. Hitachi oli merkittävä kuplamuistien valmistaja.
Kiintolevyjen ja muistipiirien hintojen lasku 1980-luvulla mainitaan syyksi kuplamuistin suosion laskulle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://www.daenotes.com/electronics/digital-electronics/magnetic-bubble-memories

Muistit
Tallennusvälineet
Tietotekniikan historia
Bell Labs
Christian McCaffrey

Christian Jackson McCaffrey (7. kesäkuuta 1996, Castle Rock) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä. McCaffrey edustaa Carolina Panthersia, joka varasi hänet vuoden 2017 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella koko varaustilaisuuden 8. pelaajana. Yliopistossa hän edusti Stanfordin yliopistoa. McCaffrey on arvioitu yhdeksi parhaimmista keskushyökkääjistä, jotka pelaavat kaudella 2019. McCaffrey osallistuu usein myös heittopeleihin pallon vastaanottajana.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Anders Larsen

Anders Larsen (1870 Seglvik – 10. joulukuuta 1949 Sørvikmark) oli saamenkielinen opettaja, toimittaja ja kirjailija. Hän oli Saǥai Muittalægje -lehden perustaja vuonna 1904, ja hän myös kirjoitti lehteen lyhyitä tarinoita ja runoja. Vuonna 1914 Larsen julkaisi kirjoittamansa kirjan Beaivvi álgu (Päivänkoitto), joka kertoo Norjan kulttuurisista sulauttamispyrkimyksistä ja niiden vaikutuksesta nuoreen saamelaismieheen.

Lähteet 

Saamelaiskirjailijat
Vuonna 1870 syntyneet
Vuonna 1949 kuolleet
Samuli Aikio

Samuli Aikio, saamelaisittain Luobbal Sámmol Sámmol, (s. 11. toukokuuta 1937 Utsjoki) on saamelainen kääntäjä, toimittaja ja tutkija. Hän puhuu äidinkielenään pohjoissaamea. Hän on IBBY:n kunnialistalla (1980).

Aikion vanhemmat ovat talollinen Samuli ja emäntä Kaarin Sofia Aikio. Hän kävi koulun Helsingin Munkkiniemessä ja suoritti sen jälkeen Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon aineinaan suomalais-ugrilainen kansatiede ja kielentutkimus. Hän työskenteli 1960-luvulla Suomen tietotoimistossa. Sittemmin hän on ollut päätoimittaja Sabmelaš-lehdessä, jonka toimituskuntaan hän liittyi 1967, sekä Helsingin yliopiston assistentti, Pohjoismaisen saamelaisinstituutin ja Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen tutkija ja myös apulaisprofessori Oulun yliopiston saamentutkimuksessa.

Aikio on kirjoituksillaan oikaissut saamelaisuutta koskevia väärinkäsityksiä. Saamelaiskirjallisuutta esittelee Skabmatolak – Tulia kaamoksesta vuodelta 1974. Hänen merkittävin työnsä on kuitenkin saameksi julkaistu aineisto, esimerkiksi Saamenmaan menneistä ajoista ja kansan historiasta kertova Olbmot ovdal min, (’Ihmisiä ennen meitä’).

Aikion poika on professori Ante Aikio.

Teoksia
 Lentonoidan poika (yhdessä vaimonsa Annukka Aikion kanssa)
 Tyttö joka muuttui kultaiseksi koskeloksi
 Sabmelažžai maidnasak ja muihtalusak (suom. Lappalaisten satuja ja tarinoita)

Lähteet 

Saamelaiskirjailijat
Suomalaiset tieteilijät
Suomalaiset toimittajat
Kotimaisten kielten keskus
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Jonathan Ikoné

Jonathan Ikoné (s. 2. toukokuuta 1998 Bondy) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Lilleä.

Ikoné nousi Paris Saint-Germainin junioreista edustusjoukkueeseen syksyllä 2016. Tammikuusta 2017 kesään 2018 hän pelasi lainalla Montpellierissä. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi Lilleen. Paris Sain-Germainissa hän pelasi neljä, Montpellierissä 32 ja Lillessä ensimmäisellä kaudellaan 38 pääsarjaottelua. Maaleja hän on pääsarjassa tehnyt Montpellierissä kaksi ja Lillessä ensimmäisellä kaudellaan kolme.

Mestarien liigassa Ikoné pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle yhdessä ottelussa jo syyskuussa 2016 Paris Saint-Germainissa pelatessaan. Ensimmäisen Mestarien liigan maalinsa hän teki Lillelle lokakuussa 2019 tasoittaessaan viime hetkillä ottelun espanjalaista Valenciaa vastaan.

Ikoné on pelannut Ranskan eri juniorimaajoukkueissa yli 50 ottelua ja kuului avauskokoonpanoon, kun Ranska voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2015. Ensimmäisen ottelunsa Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Albaniaa vastaan ja teki ottelussa maalin oltuaan kentällä vajaat kymmenen minuuttia. Seuraavassa EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa, ja kahdessa lokakuun 2019 EM-karsintaottelussa hän pääsi vaihdosta kentälle viime minuuteiksi.

Lähteet 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Ideapark Zones

Ideapark Zones on Lempäälän Ideaparkissa sijaitseva sisähuvipuisto, joka avattiin vuonna 2018. Ideapark Zones on jaettu kuuteen eri "zoneen" (huvialueeseen), jotka ovat Family Fun Zone, Kid Zone, Action Zone, Game Zone, Chill Zone ja Eat & Sweet Zone.

Huvipuiston toiminta siirtyi Ideapark Zones -nimelle, kun aiempi vuokralainen huvipuisto Särkänniemi Zones lopetti toimintansa koronakriisin vuoksi ja Ideapark osti Zonesin.

Lähteet 

Suomen huvipuistot
Lempäälä
Lifeline Ventures

Lifeline Ventures on suomalainen aikaisen vaiheen pääomasijoittaja, jonka ensimmäinen rahasto syntyi 20 miljoonan euron koossa vuonna 2012. Vuonna 2014 Lifeline Ventures kokosi seuraavan noin 15 miljoonan euron rahastonsa, joka ensimmäisen rahaston tavoin sijoitti alkuvaiheen teknologiayhtiöihin. Vuonna 2016 yhtiö julkisti 57 miljoonan euron rahaston, joka yhtiön osakkaiden mukaan on Euroopassa todennäköisesti ”suurin näin aikaisen vaiheen yrityksiin sijoittava rahasto”. Tuorein ja neljäs rahasto Lifeline Ventures Fund IV Ky syntyi vuoden 2019 marraskuussa 130 miljoonaan euron koossa. Rahasto sijoittaa aikaisempien Lifeline Venturesin rahastojen tavoin hyvin aikaisen vaiheen startup-yrityksiin.

Lifeline Ventures listasi Helsingin päälistalle SPAC-yhtiön lokakuussa 2021. Kyseinen SPAC on yhtiön itsensä mukaan ensimmäinen teknologiapohjaisiin yhtiöihin kohdentuva SPAC Pohjoismaissa. 

Yrittäjä Timo Ahopellon ja Petteri Koposen perustama Lifeline Ventures tunnetaan peliyhtiö Supercellin ensimmäisenä sijoittajana. Muita Lifeline Venturesin tunnettuja sijoituskohteita ovat esimerkiksi ruokavälitysyhtiö Wolt, virtuaalitodellisuusyhtiö Varjo, käytettyjen puhelimien markkinapaikka Swappie, älykkäitä jäterobotteja kehittävä ZenRobotics  ja terveyssormus Oura .

Lähteet 

Sijoitusyhtiöt
Btrfs

Btrfs on Linuxille kehitetty tiedostojärjestelmä, joka sisältää taltiohallinnan ja tukee copy-on-write (COW) -tekniikkaa. COW-tekniikka ei ylikirjoita vanhaa tietoa kun tietoa päivitetään vaan kirjoittaa sen uuteen paikkaan, joka tekee siitä vikasietoisemman ja mahdollistaa tilannekuvat ().

Historia 
Tiedostojärjestelmän taustalla on Ohad Rodehin esitys B+-puun toteutuksesta, joka toimii yhdessä copy-on-write -tekniikan kanssa. Chris Mason aloitti tiedostojärjestelmän esitetyn toteutuksen pohjalta. Mason oli siirtynyt SUSElta Oraclen Linux-ryhmään, jossa Mason teki Zach Brownin ja muiden kanssa ensimmäisen version katselmoitavaksi.

Btrfs otettiin mukaan Linux-ytimeen versiossa 2.6.29 vuonna 2009.
SUSE Linux Enterprise 12 -julkaisussa Btrfs korvasi ext 3:n oletustiedostojärjestelmänä juuriosiolle; käyttäjähakemistot ja muut osiot käyttävät XFS-tiedostojärjestelmää.

Ominaisuudet 
Btrfs tukee levyjärjestelmiä 16 eksatavuun saakka, joko suurina levyinä tai levyryhminä.

Mason mukaan tavoitteena on skaalautua siististi: ei vain tallenustilan osoittamisella vaan myös hallinnoinnin kannalta.

Käyttö 
Sailfish OS käyttää Btrfs:ää Jolla 1 -puhelimessa.

Tiedostojärjestelmän käyttäjiä ovat mm. Facebook.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Btrfs - The Swiss Army Knife of Storage (PDF) 
 Debian-projektin sivuilla 

Linux-ydin
Tiedostojärjestelmät
Nicolò Zaniolo

Nicolò Zaniolo (s. 2. heinäkuuta 1999 Massa) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa.

Zaniolo nousi Virtus Entellan Serie B:ssä pelaavaan edustusjoukkueeseen kevätkaudella 2017. Kauden 2017–2018 hän kuului Inter Milanon miehistöön mutta pelasi vain reservijoukkueessa. Kesällä 2018 hän siirtyi Romaan ja pelasi kaudella 2018–2019 Serie A:ssa 27 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kauden aikana seitsemän ottelua ja teki kaksi maalia ensimmäisen pudotuspelikierroksen kotiottelussa portugalilaista FC Portoa vastaan Roman voittaessa 2–1. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Serie A:ssa 26 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Tammikuinen loukkaantuminen piti hänet sivussa peleistä usean kuukauden ajan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki alkulohkossa maalin kotiotteluissa Başakşehiria ja Borussia Mönchengladbachia vastaan. Syyskuussa 2020 Zaniolo loukkaantui maaottelussa eikä pelannut koko kautena 2020–2021 yhtään sarjaottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Serie A:ssa 28 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän oli voittamassa Konferenssiliigaa ja pelasi AS Roman 13 ottelusta kymmenen, joista kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki Konferenssiliigassa viisi maalia: yhden maalin alkulohkossa Zorja Luhanskia vastaan, kolme maalia toisessa puolivälieräottelussa Bodø/Glimtiä ja loppuottelun ainoan maalin Feyenoord Rotterdamia vastaan.

Zaniolo on pelannut Italian eri juniorimaajoukkueissa. Hän saavutti hopeaa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 ja teki maalin alkulohko-ottelussa Suomea vastaan. Hän pelasi myös alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.

Zaniolo pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Suomea vastaan, kun hän pääsi vaihdosta kentälle viime minuuteiksi. Heinäkuun 2019 loppuun mennessä hän on pelannut yhdeksän maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, molemmat marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan.

Lähteet 

Italialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Romain Saïss

Romain Saïss (s. 26. maaliskuuta 1990 Bourg-de-Péage, Ranska) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia.

Saïss aloitti ammattilaisuransa Ranskassa ja pelasi kausina 2011–2013 Clermontissa ja kausina 2013–2015 Le Havressa Ligue 2:ssa sekä kaudella 2015–2016 Angersissa Ligue 1:ssä, jossa hän pelasi 35 ottelua ja teki kaksi maalia. Elokuussa 2016 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Wolverhamptoniin, joka keväällä 2018 nousi Valioliigaan. Kaudella 2018–2019 Saïss pelasi Valioliigassa 19 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 33 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaudella 2019–2020 karsintavaiheessa kuusi ja varsinaisessa liigassa kahdeksan ottelua sekä teki alkulohko-ottelussa Slovan Bratislavaa vastaan maalin.

Saïss pelasi Marokon maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2012 Togoa vastaan. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017 ja 2019 ja teki ensin mainitussa maalin Togoa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kaksi Marokon kolmesta ottelusta alusta loppuun. Heinäkuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 39 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Lähteet 

Marokkolaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Gabriel Martinelli

Gabriel Teodoro Martinelli Silva (s. 18. kesäkuuta 2001 Guarulhos) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia.

Martinelli siirtyi kotimaansa Ituanosta englantilaisseura Arsenaliin kesällä 2019. Hän pelasi ensimmäisen kerran Valioliigassa elokuussa 2019, kun hän pääsi ottelussa Newcastle Unitedia vastaan vaihdosta kentälle loppuminuuteiksi. Seuraavat Valioliigan ottelunsa hän pelasi lokakuussa. Ensimmäisessä liigacupin ottelussaan syyskuussa Nottingham Forestia vastaan hän teki kaksi maalia kuten myös toisessa ottelussaan lokakuussa Liverpoolia vastaan. Ensimmäisessä Eurooppa-liigan ottelussaan lokakuussa Standard Liègeä vastaan hän teki kaksi maalia ja toisessa Vitóriaa vastaan yhden maalin. Valioliigassa hän on tehnyt maalin joulukuussa 2019 West Ham Unitedia sekä tammikuussa 2020 Sheffield Unitedia ja Chelseaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua Arsenalin tiellä FA Cupin mestaruuteen, muttei viimeisiä otteluita kärsittyään polvivammasta, joka vei häneltä osan seuraavastakin kaudesta. Hän pelasi kaudella 2020–2021 kaikkiaan 14 valioliigaottelua, ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2001 syntyneet
Elävät henkilöt
Regina Launivuo

Regina Launivuo (o.s. Chevakova, s. 1983 Leningrad) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on muuttanut perheensä kanssa Suomeen inkerinsuomalaisena paluumuuttajana vuonna 1991.

Launivuo opiskeli näyttelijäksi Pietarin teatteritaiteen akatemiassa, ja on sittemmin työskennellyt näyttelijänä Vaasan kaupunginteatterissa ja Kouvolan Teatterissa. Syksystä 2019 lähtien hän on ollut kiinnitettynä Joensuun kaupunginteatteriin. Launivuo on työskennellyt aktiivisesti freelancerina Helsingissä vuosina 2008–2019 ja on ollut mukana muun muassa HIT-Helsingin ja teatteri VR:n tuotannoissa. Syksyllä 2017 Veera Tyhtilän kirjoittama ja Tanya Weinsteinin ohjaama monologinäytelmä KOLME sai ensi-iltansa Valtimonteatterissa, jota Launivuo esitti sekä suomeksi että venäjäksi Valtimonteatterissa, kulttuurikeskus Caisassa, Oulussa monologikilpailussa, Joensuun Kaupunginteatterissa, Irkutskissa sekä Pietarissa.

Launivuo on osallistunut kaksi kertaa The Voice of Finland -laulukilpailuun, kausilla 2. ja 8. Ensimmäisellä kerralla Launivuo pääsi Michael Monroen tiimissä livelähetyksiin asti. Toisella kertaa hän lauloi Toni Wirtasen tiimissa ja tippui ohjelman knockout-vaiheessa.

Launivuo on näytellyt sarjoissa Ivalo ja Downshiftaajat sekä elokuvassa Free Skate.

Vuosina 2007–2014 Launivuo oli sanoittaja ja solisti yhtyeessä Gina. Gina-bändi julkaisi LP:n nimeltä Nasty Ho.

Launivuon sisko Ilona Chevakova on myös näyttelijä.

Lähteet

Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Suomalaiset näyttelijät
Suomen venäläiset
Inkeriläiset henkilöt
Jekaterina Metškina

Jekaterina Ivanovna Metškina (; s. 29. marraskuuta 1934) on Venäjällä asuva saamelainen opettaja, kirjoittaja ja kääntäjä. Hän on toiminut pitkään kiltinänsaamen aseman vahvistamiseksi Venäjällä ja on osallistunut kielen sanaston kehitykseen sekä sanakirjan laatimiseen. Hän on kirjoittanut ja kääntänyt kirjoja sekä kehittänyt oppimateriaalia saamen opetukseen. Hänen työnsä on tutustuttanut monia Murmanskin alueen asukkaita kiltinänsaamelaisten elämään ja kulttuuriin.  

Metškina valmistui opettajaksi A. I. Herzenin pedagogisesta yliopistosta  Leningradissa. Opiskeluvuosinaan hän opiskeli saamen kieltä filosofian tohtori G. M. Kertin ohjauksessa. Myöhemmin Metškina opetti biologiaa ja kemiaa Murmanskin alueen Kirovskissa.

Vuodesta 1980 Metškina kuului tuolloin perustettuun saamenkielisten opetusohjelmien ja -materiaalien kirjoittajaryhmään Murmanskin alueella. Hän laati aktiivisesti aineistoa koulun luokka-asteille 1-3. Hän on yksi ensimmäisen saami–venäjä-sanakirjan kirjoittajista, yksi useiden saamenkielisten alakoulun oppikirjojen sekä saamenkielisen neulekäsityöoppaan ja -kirjan kirjoittaja. 

Hän on useiden vuosien aikana kerännyt saamelaisia sanontoja, ja näitä on sisällytetty vuonna 2010 valmistuneeseen teokseen. Hän on kääntänyt tarinoita ja runoja lapsille venäjästä saameksi. Hän on aktiivisesti osallistunut kildinsaamen kehittämiseen.

Tunnustukset 
Metškinalle myönnettiin vuonna 2018 pohjoismainen Gollegiella -kielipalkinto työstään kiltinänsaamen hyväksi. Saman 1980-luvun alussa käynnistyneen kirjoittajaryhmän jäsenistä Gollegiella-tunnustuksen saivat jo vuonna 2012 Aleksandra Antonova ja Nina Afanasjeva. Ryhmään kuului lisäksi taustaltaan moldovalainen Rimma Kurutš (1938-2019).

Teoksia
(ote, kesken)
 Антонова А.А., Афанасьева Н.Е., Глухов Б.А., Куруч Р.Д., Мечкина Е.И., Яковлев Л.Д. (1985) Саамско-русский словарь (kiltinänsaame-venäjä sanakirja)
 Мечкина Е.И., Мозолевская А.Е. (2003) Саамское рукоделие. Методическое пособие
 Мечкина Е.И., Мозолевская А.Е. (2008) Саамское рукоделие. Методическое пособие
 Мечкина Е.И. (2010) Фольклорные традиции в культуре саамской семьи
 Мечкина Е.И. (2014) Па̄ррнэ па̄ль мушштлэз. (kiltinänsaame)
 Мечкина Е.И. & Мозолевская А.Е. (2015) Саамские узоры  (venäjä)
 Мечкина Е.И. (2017) Чӯвв юрртэ. (kiltinänsaame)

Lähteet

Aiheesta muualla
 История Екатерины Мечкиной. Как сохранить самобытную культуру саами? (10.12.2018)  (tv21.ru)

Saamelaiskirjailijat
Venäläiset kirjailijat
Venäläiset opettajat
Kielenkääntäjät
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Siiri Magga-Miettunen

Siiri Magga-Miettunen (s. 1941 Inari) on Kemissä asuva saamelainen kirjailija ja opettaja. Hän kirjoittaa suomeksi ja pohjoissaameksi.

Magga-Miettunen on toiminut luokanopettajana ja Tornion kansalaisopistossa pohjoissaamen kielen opettajana. Eläkkeelle jäätyään hän on vieraillut esiintymässä muun muassa kirjastoissa, kouluissa ja tapahtumissa. Kaiken tekemisen pohjana on saamelaisuus.

Kahdessa muistelmakirjassaan Siirin kirja ja Siirin elämä Magga-Miettunen kertoo ensin lapsuudestaan ja nuoruudestaan ja toisessa elämästään aikuisiällä nykypäivään asti. Yksi hänen kertomuksensa sisältyy Tšekissä ilmestyneeseen suomalaisten kirjailijoiden tekstejä sisältävään antologiaan Za letních nocí se tu nespí lehce.

Teokset
 Saamenkielinen aapinen
 Siirin kirja (suomeksi, norjaksi ja pohjoissaameksi) Kustannus-Puntsi 2002 ISBN 952-5343-14-6
 Siirin elämä, elämäkerta, Kustannus-Puntsi 2006 ISBN 952-5343-32-4
 Haile Selassie ja Lass'uulan Niila. Tarinoita Kutturan kairoilta, novellikokoelma, Inari: Kustannus-Puntsi 2010 ISBN 978-952-5343-41-0

Lähteet

Aiheesta muualla
 Paula Hiljanen, "Saamelaisuus on minulle normaali asia", Yle.fi, uutiset 8.2.2016
 Siiri Magga-Miettunen puhuu Kirjastokaistalla

Saamelaiskirjailijat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Utsjokisuun koulu

Utsjokisuun koulu () on Utsjoen kirkonkylässä toimiva kaksikielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0-9). Koulussa on sekä suomenkielisiä että pohjoissaamenkielisiä koululuokkia. Luokka-asteilla 0-6 opetus tapahtuu pääsääntöisesti lapsen äidinkielellä. 

Koulu on toiminut Utsjoen koulukeskuksessa, jonka sisäilmaongelmien takia kunta päätti tammikuussa 2019 rakentaa uudisrakennuksen. Utsjoen pääkirjasto eli Pedar Jalvi -kirjasto sijaitsee koulun kanssa samassa kiinteistössä.

Tilastokeskuksen mukaan koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 70 peruskoululaista.

Lähteet 

Suomen peruskoulut
Utsjoen oppilaitokset
Suomen saamenkieliset oppilaitokset
Néa Ionía

Néa Ionía (, ”Uusi Joonia”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

 Néa Ionía, kaupunki ja kunta Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella
 Néa Ionía, Ateenan metron asema Néa Ionían kaupungissa
 Néa Ionía, kaupunki ja Vóloksen kunnan kunnallisyksikkö Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella
Anna, a lopussa

Anna, a lopussa () on kanadalainen CBC:n ja Netflixin yhteistyössä tekemä palkittu televisiosarja. Sarja perustuu L. M. Montgomeryn kirjaan Annan nuoruusvuodet, joka julkaistiin vuonna 1908. Sarjan on luonut Moira Walley-Beckett. Sarja kertoo nuoren orpotytön seikkailuista ja aikuiseksi kasvamisesta 1800-luvun lopun Kanadassa Prinssi Edwardin saarella.  

Sarjan nimiosaa, Annaa, esittää Amybeth McNulty. Muissa osissa näyttelevät R. H. Thomson ja Geraldine James, jotka esittävät Matthew ja Marilla Cuthbertia. Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin maaliskuussa 2017. Toinen kausi kuvattiin jo syksyllä 2017 ja se tuli esitettäväksi vuonna 2018. Kolmas, viimeinen kausi julkaistiin vuonna 2019. Lopetuspäätös sai aikaan faniliikkeen, jonka aloittama adressi on kerännyt helmikuuhun 2021 mennessä lähes 1,5 miljoonaa allekirjoitusta sarjan jatkamisen puolesta.

Juoni 
Yhdessä asuvat, jo ikääntyneet naimattomat sisarukset Marilla ja Matthew Cuthbert päättävät vuonna 1896 adoptoida orpopojan. Pojan on tarkoitus auttaa heitä hoitamaan Prinssi Edwardin saarella Avonlea-nimisellä paikkakunnalla sijaitsevaa Vihervaaran tilaa. Cuthbertit saavat kuitenkin tilalleen Anna Shirleyn, puheliaan ja 13-vuotiaan orpotytön, jolla on vilkas mielikuvitus. Marillan vastusteluista huolimatta Anna saa lopulta jäädä Vihervaaraan ja siellä asuessaan tutustuu moniin uusiin ihmisiin ja päätyy erilaisiin kommelluksiin.

Rooleissa

Palkinnot 
Sarja voitti Canadian Screen Awards -palkinnon parhaasta draamasarjasta vuosina 2018 ja 2019. Canadian Screen Awards palkitsi lisäksi R. H. Thompsonin (2018 ja 2019), Geraldine Jamesin (2019) ja Amybeth McNultyn (2019) omista roolitöistään. Myös sarjassa näytelleet Cara Ricketts, Dalmar Abuzeid sekä McNulty palkittiin töistään ACTRA Toronto Awards -palkinnoilla. Mcnulty voitti palkinnon vuonna 2019 ja Ricketts ja Abuzeid vuonna 2020.

Lähteet

Aiheesta muualla
 CBC: 'Ain't your grandmother's Anne': new series gives gritty Green Gables amid glut of Anne adaptations 

2010-luvun televisiosarjat
Kanadalaiset draamasarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
CBC:n televisio-ohjelmat
Netflix-alkuperäissarjat
Kaikki tiet vievät Peltolaan

Kaikki tiet vievät Peltolaan on suomalaisen Maustetytöt-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2019. Albumi nousi avausviikollaan Suomen virallisen listan sekä albumilistan että fyysisen albumilistan listaykköseksi. Albumin 2 000 kappaleen vinyylipainos oli myyty loppuun jo ennen listan julkistamista. Albumi ylitti kultalevyrajan julkaisuvuoden joulukuussa ja oli vuoden toiseksi myydyin kotimainen albumi. 

Levyn nimi on viittaus alueeseen, jolla sijaitsee Oulun yliopistollisen sairaalan psykiatrian osastoja.

Kappaleet
Kappaleet ”Ihan niin kuin mukamasten vaan”, ”Talvi Talvikin kanssa” ja ”Mä loistan kuin hämärä” ovat covereita Ehkä-yhtyeen kappaleista. Maustetyttöjen jäsen Kaisa Karjalainen on itse ollut Ehkässä jäsenenä.

Listasijoitukset

Arvostelut
 Helsingin Sanomat: 
 Kulttuuritoimitus: 
 Rumba: 6,8/10
 Soundi:

Lähteet

Maustetyttöjen albumit
Vuoden 2019 esikoisalbumit
Kukka Ranta

Kukka Ranta (s. 1982 Lappeenranta) on suomalainen toimittaja, valokuvaaja, tietokirjailija, ja väitöskirjatutkija Lapin yliopistossa.

Koulutukseltaan Ranta on humanististen tieteiden kandidaatti yleisen historian ja valtiotieteiden maisteri kehitysmaatutkimuksen oppiaineesta Helsingin yliopistosta. "Ryöstetty meri - Euroopan unioniin kalastussopimusten vaikutukset Senegalin pienkalastajien ruokaturvaan ja elinkeinoon" -pro gradu tutkielma palkittiin vuonna 2014 Kehitystutkimuksen seuran ja Yliopistojen kehitysyhteistyöverkosto UniPID:n kansallisen gradupalkinnon toisella sijalla. 

Vuonna 2012 Ranta sai yhdessä Emma Karin kanssa Kehys ry:n Kelpoa kehitystä -palkinnon kirjastaan Kalavale – Tyhjenevä meri ja ihmiset sen rannalla. Teos oli myös WWF:n Vuoden luontokirja -finalisti. 

Lokakuussa 2019 Kustantamo S&S julkaisi Kukka Rannan ja Jaana Kannisen kirjoittaman tietokirjan Vastatuuleen - Saamen kansan pakkosuomalaistamisesta. Suomen Saamelaisnuorten puheenjohtaja Petra Laiti totesi blogikirjoituksessaan, että "Vastatuuleen – Saamen kansan pakkosuomalaistamisesta on kirja, joka koko Suomen pitäisi lukea".

Teokset 

Muutaman töhryn tähden. Brunila, Mikael & Ranta, Kukka & Viren, Eetu. Into Kustannus 2011. ISBN 9789522640895.
Kalavale - tyhjenevä meri ja ihmiset sen rannoilla. Kari, Emma & Ranta, Kukka. Into Kustannus 2012. ISBN 978-952-264-177-9.
Suomalainen kalasoppa. Ranta, Kukka. Long Play Media Oy 2013. ISBN 9789526686097.
Vastatuuleen - Saamen kansan pakkosuomalaistamisesta. Ranta, Kukka & Kanninen, Jaana. Kustantamo S&S 2019. ISBN 978-951-52-4866-4.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kukka Rannan kotisivu

Vastatuuleen-tietokirja

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksi Matinmikko

Aleksi Heikki Mikael Matinmikko (s. 6. maaliskuuta 2000 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Espoossa. Hän osaa pelata tarvittaessa myös hyökkääjänä. Matinmikko laukoo oikealta.

Ura

Seuraura 
Matinmikko on Kiekko-Laserin kasvatti. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten kapteenina. Matinmikko oli C-nuorten Mestiksessä kymmenellä osumallaan joukkueen paras maalintekijä Kasperi Hemmin ja Lauri Ilkan kanssa. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Oulun Kärppien B-nuoriin, jossa Matinmikko voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kauden 2018–2019 päätteeksi hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden. Matinmikko debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan 11 runkosarjaottelua lainalla Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa tehden kaksi syöttöpistettä.

Huhtikuussa 2019 Matinmikko teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Porin Ässien kanssa. Hän pelasi suurimman osan kaudesta 2019–2020 seuran A-nuorissa. Matinmikko sijoittui tehoilla 14+16=30 A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi. Hän teki liigadebyyttinsä 25. lokakuuta 2019 vieraissa Pelicansia vastaan. Matinmikolle avautui paikka Ässien kokoonpanosta Jyri Marttisen ja Niklas Peltomäen loukkaantumisten sekä Teemu Vuorisalon pelikiellon myötä. Hänet merkittiin Ässien kolmospuolustajapariin Saku Salmelan viereen. Matinmikko sai ottelussa jääaikaa 17.36 minuuttia. Hän keräsi ottelussa myös syöttöpisteen Tylor Spinkin tekemään ylivoimamaaliin. Matinmikko keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa neljä runkosarjaottelua.

Kaudella 2020–2021 Matinmikko pelasi SM-liigassa 23 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi kauden aikana myös hyökkääjän pelipaikalla. Matinmikko pelasi myös neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua seuran U20-joukkueessa. Toukokuussa 2021 Ässät käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Matinmikon kanssa. Kaudella 2021–2022 hän ei osoittanut kehityksen merkkejä ja Matinmikko jäi Ässissä 32 ottelussa ilman tehopisteitä. Joulukuussa 2021 seura vuokrasi hänet Turun Palloseuraan, joka tarvitsi paikkaajaa loukkaantumisten myötä. Matinmikko pelasi siellä viisi ottelua tehden kolme syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana myös yhteensä seitsemän ottelua lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Matinmikko vahvisti myös yli-ikäisenä Ässien U20-joukkuetta pudotuspeleissä.

Matinmikko siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Espooseen.

Maajoukkueura 
Matinmikko on pelannut 15 nuorten maaottelua.

Muuta 
Matinmikko valmistui ylioppilaaksi Kastellin lukiosta keväällä 2019.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Kiekko-Espoon pelaajat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt
Kirjallisuusvuosi 1851

Kirjallisuusvuosi 1851 käsittelee vuoden 1851 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

Tapahtumia 
 Tulipalo tuhosi Yhdysvaltain kongressin kirjastossa noin kaksi kolmasosaa sen kokoelmista.
 Victor Hugo lähti maanpakoon Ranskasta. Hän arvosteli voimakkaasti vallan kaapannutta Napoleon III:tta ja piti tätä Ranskan petturina. Hugo palasi Ranskaan vasta vuonna 1870, kun Napoleon III oli lähtenyt maanpakoon.
 Yhdysvaltalainen sanomalehti The New York Times alkoi ilmestyä.

Julkaisuja 
 Nathaniel Hawthorne – Seitsenpäätyinen talo
 Axel Gabriel Ingelius – Det gråa slottet (ensimmäinen suomalainen kauhuromaani)
 Elias Lönnrot – Suomen kansan Arwoituksia ynnä 189 Wiron arwoituksen kanssa
 Herman Melville – Moby-Dick (suom. 1956)
 Johan Ludvig Runeberg – 
Dikter: första delen af Johan Ludvig Runeberg
Dikter: andra delen af Johan Ludvig Runeberg
Vårt land af J. L. Runeberg (suom. Maamme)
 Zachris Topelius – Fältskärns Första Berättelse (Välskärin kertomukset sanomalehden jatkokertomuksena vuosina 1851–1866, suomennos vuodesta 1878 alkaen kirjamuodossa)
 William Wilson – A Little Earnest Book upon a Great Old Subject (ensimmäinen teos, jossa käytettiin termiä science fiction)

Palkintoja

Lähteet 

1851
Wickr Me

Wickr Me on yhdysvaltalaisen Wickr Inc. -yhtiön kehittämä ilmainen pikaviestintäohjelma, joka on Signalin tavoin keskittynyt käyttäjänsä yksityisyyden turvaamiseen. Wickriä voi käyttää Android- tai iOS-käyttöjärjestelmällä varustetulla älypuhelimella sekä tietokoneella Windows 10:llä, macOS:llä ja Linux-jakeluilla, jotka tukevat snapcraftia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Verkkosivut  
 Lähdekoodi GitHubissa 
 White paper  

Pikaviestintäohjelmat
iOS-sovellukset
Android-sovellukset
Windows-ohjelmat
Mac OS -ohjelmat
Linux-ohjelmat
Eero Salmenoja

Eero Olavi Salmenoja (17. lokakuuta 1926 Kotka – 20. huhtikuuta 2005 Kuusankoski) oli juristi, joka toimi Kuusankosken palveluksessa yli 35 vuotta, ensin kunnansihteerinä ja sitten kauppalansihteerinä ja -johtajana ja kaupunginjohtajana.    

Eero Salmenojan vanhemmat olivat pääjohtaja, ministeri ja kansanedustaja Pietari Salmenoja ja Martta Wilhelmiina Virtanen ja puoliso vuodesta 1952 Vieno Margit Koistinen. Salmenoja tuli ylioppilaaksi 1945 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1949, varatuomarin arvon hän sai 1956. Salmenoja toimi Helsingin kaupungin verovirastossa 1949–1951 ja Kansaneläkelaitoksen palveluksessa 1951–1953. Kuusankoskella hän oli kunnansihteeri 1953–1956, kauppalansihteeri 1956–1964, kauppalanjohtaja 1964–1973 ja kaupunginjohtaja 1973–1989. Hänellä oli myös useita alueellisia ja muita luottamustoimia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Eläkkeelle jäävä kaupunginjohtaja Eero Salmenoja, 1989, Sirkka Tähtinen, Kouvolan Sanomat, 15.10.1989, s. 6
 Kehitystä johtanut kaupunginjohtaja: Eero Salmenoja, 2005, Seppo Hakalin, Kouvolan Sanomat, 21.5.2005, s. 9

 Suomalaiset juristit
 Suomalaiset virkamiehet
 Kuusankosken kunnan-, kauppalan- ja kaupunginjohtajat
 Vuonna 1926 syntyneet
 Vuonna 2005 kuolleet
Richard Neustadt

Richard Elliott Neustadt (26. kesäkuuta 1919 – 31. lokakuuta 2003)  oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja poliittinen neuvonantaja, jonka erikoisalaa olivat Yhdysvaltain presidentin tehtävät ja valtaoikeudet. Hän työskenteli presidentti Trumanin hallinnossa ja oli presidenttien John F. Kennedy, Lyndon B. Johnson ja Bill Clinton ystävä. Hän opetti Harvardin yliopistossa.

Neustradtin tärkein teos Presidential power ilmestyi vuonna 1960. Hänen mukaansa presidentin tärkein valtaoikeus on valta jota käytetään taivuttelemaan ihmisiä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Charles O. Jones: Richard E. Neustadt: Public Servant as Scholar Annual Review of Political Science
 Matthew Dickinson: On Presidents Day..

Yhdysvaltalaiset politiikan tutkijat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Franz Bopp

Franz Bopp (14. syyskuuta 1791, Mainz — 23. lokakuuta 1867, Berliini) oli saksalainen kielitieteilijä, joka loi sanskritin johtavan aseman indoeurooppalaisten kielten vertailevassa tutkimuksessa ja kehitti kielitieteen  menetelmiä. Bopp yritti turhaan etsiä sanskriitin, persian, kreikan, latinan ja saksan kielen yhteistä alkuperää.

Lähteet 

Saksalaiset kielitieteilijät
Vuonna 1791 syntyneet
Vuonna 1867 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Metsästäjä ja talvinen taistelu

Metsästäjä ja talvinen taistelu (The Huntsman: Winter’s War) on 2016 vuonna ensi-iltansa saanut elokuva, joka on jatkoa vuoden 2012 Lumikki ja metsästäjä -elokuvalle.

Rooleissa

Aiheesta muualla 
 
 

3D-elokuvat
Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset fantasiaseikkailuelokuvat
Nelloptodes gretae

Nelloptodes gretae on kääpiökuoriaisten (Ptiliidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Sen nimesi Michael Darby vuonna 2019 Greta Thunbergin mukaan.

Nelloptodes gretae on 0,79 millimetrin pituinen vaaleankeltainen kovakuoriainen. Se on siivetön ja silmätön mutta sen silmien paikalla on pienet kolot. Sen tuntosarvet ovat suhteellisen pitkät.

Nelloptodes gretaen keräsi hyönteistieteilijä William Brock Nairobista Keniasta vuosina 1964–1965 kerätessään hyönteisnäytteitä Itä-Afrikan maaperästä. Brockin kokoelma lahjoitettiin myöhemmin Lontoossa sijaitsevan Natural History Museumin kokoelmiin vuonna 1978. Michael Darby löysi vielä nimeättömän kuoriaisnäytteen kokoelmasta tutkiessaan sitä mikroskoopilla. Hän päätti nimetä sen Greta Thunbergin mukaan koska arvosti hänen tekojaan; ei sen vuoksi että laji on pienikokoinen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Erilaisruokaiset
Mesa 3D

Mesa 3D (Mesa 3D Graphics Library, usein lyhyesti Mesa) on avoimen lähdekoodin ohjelmakirjasto, joka toteuttaa useita grafiikkarajapintoja kuten OpenGL, OpenCL ja Vulkan.

Kirjastoa kehitetään ja käytetään pääasiassa Linuxilla, mutta tukee myös muita alustoja kuten Haiku ja Windows.

Historia 
Kehityksen aloitti Brian Paul joko vuonna 1992 tai 1993, jolloin hän kehitti Amigan ja X Window Systemin (Xlib) piirtorajapinnoilla toimivan ohjelmiston. Paul oli kehittänyt ohjelmistoa IRIS GL:llä ja innostui SGI:n julkaistua OpenGL:n. Marraskuussa 1994 hänellä oli lähes täydellinen toteutus OpenGL:lle ja sai SGI:ltä luvan julkaista työnsä. Paul julkaisi Mesa 1.0 -beetaversion comp.graphics-uutisryhmässä 3. helmikuuta 1995.

Tekniikat 
Direct Rendering Infrastructure (DRI) on rajapinta, jolla Mesa voi käyttää laitteistoa grafiikkakiihdytykseen.

Gallium3D on joukko kirjastoja, joilla voidaan tehdä laitekohtaista tukea varten ajureita.

libdrm on Direct Rendering Manager -rajapinnan käyttöön tarkoitettu kirjasto, jota käytetään Mesan DRI-ajureista, X-ikkunoinnin ajureista sekä libva-kirjastosta. Kirjasto käyttää ioctl-rajapintaa ja toteuttaa kapselointitoiminnot jotta ytimen rajapinnat eivät ole suoraan esillä.

NIR on välikieli toisesta kielestä tai välikielestä kuten GLSL IR tai TGSI ajurille sopivaksi. NIR:in tarkoitus on tehokkuus optimoinneissa, paremman koodin tuottaminen ja olla riippumaton laitteistosta. NIR mahdollistaa koodin jakamisen ja uudelleen käyttämisen eri valmistajien ja rajapintojen välillä. Myös käännös SPIR-V:stä NIR-kieleen on mahdollinen.

Zink on Gallium-ajuri, joka tuottaa Vulkan-komentoja: Zinkin avulla voi toteuttaa OpenGL:n Vulkanin päällä toimivana kerroksena.

Kehittäjät 
Mesan kehittäjiin kuuluu sekä ammatikseen työskenteleviä että vapaaehtoisia henkilöitä. Kehityksen sponsoreihin kuuluvat muun muassa Valve Corporation, VMWare, Intel ja Red Hat.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ajuriominaisuuksien luettelo visualisoituna 

Ohjelmakirjastot
Freedesktop.org
News

News voi tarkoittaa jotain seuraavista:
 NEWS, japanilainen yhtye
 News, vuoden 2013 albumi
 NEWS, National Early Warning Score
 N.E.W.S, Princen vuoden 2003 albumi
 Sun NeWS, Sun Microsystemsin ikkunointijärjestelmä
 Sony NEWS, Sonyn valmistama työasematietokone
 NEWS-OS, Sonyn käyttöjärjestelmä
Your name.

Your name. () on Makoto Shinkain käsikirjoittama ja ohjaama anime-elokuva vuodelta 2016. Suomessa se sai ensi-iltansa 21. huhtikuuta 2017, Cinema Mondon levittämänä. Elokuva oli suuri rahallinen menestys, ja ohitti Hayao Miyazakin Henkien kätkemän kaikkien aikojen eniten maailmanlaajuisesti tuottaneena anime-elokuvana.

Ääninäyttelijöitä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

 

Vuoden 2016 japanilaiset elokuvat
Anime-elokuvat
Elokuvat kehonvaihdosta
Lapuan kaupungintalo

Lapuan kaupungintalo on Matti Visannin suunnittelema rakennus. Kaupungintalo rakennettiin vuosina 1923–1924 ja otettiin käyttöön syyskuussa 1924. Sen tiloissa ovat toimineet muun muassa säästöpankki, kirjasto ja kahvila ja sen kellaritiloissa on toiminut myös putka.

Aiheesta muualla 
 Lapua: Kaupungintalon historiaa 

Lapuan rakennukset ja rakennelmat
Suomen kaupungintalot
Louis-Claude de Saint-Martin

Louis-Claude de Saint-Martin (18. tammikuuta 1743 – 13. lokakuuta 1803) oli ranskalainen mystillinen filosofi. Hän kirjoitti nimimerkillä le philosophe inconnu ("tuntematon filosofi").

Elämä
Saint-Martin syntyi köyhään, tiukan katoliseen aatelisperheeseen Amboisessa 18. tammikuuta 1743. Isänsä käskystä hän kokeili uraa asianajajana Toursissa, mutta liittyi puolen vuoden jälkeen Ranskan armeijaan vuonna 1765. Bordeaux'n varuskunnassa hän tapasi mystikko Martinez de Pasquallyn, joka opetti tälle kabbalistista mystiikkaa.  Saint-Martin lähti armeijasta vuonna 1771 ja alkoi päätoimisesti opettaa mystiikkaa.  Hänen vaikuttava esiintymistyylinsä sai  suosiota Pariisin seurapiireissä. 

Vierailtuaan Englannissa, jossa hän tapasi mystikko William Lawin, sekä Italiassa hän palasi Ranskaan vuonna 1788. Strasbourgissa Charlotte de Boecklin tutustutti hänet saksalaisen mystikon Jakob Böhmen kirjoituksiin. Tällöin Saint-Martin vähitellen irtautui Martinez de Pasquallyn vaikutuksesta. Myöhemmin Saint-Martin sai vaikutteita ruotsalaisen filosofin Emanuel Swedenborgin teoksista. 

Saint-Martin käytti viimeiset vuotensa pääteostensa kirjoittamiseen ja Böhmen teosten kääntämiseen ranskaksi. Häntä ei vainottu mielipiteidensä takia, vaikka katolinen kirkko asetti hänen vuonna 1775 ilmestyneen teoksensa Des erreurs et de la vérité ("Virheet ja totuus") kiellettyjen kirjojen luetteloon. Tästä huolimatta Saint-Martin pysyi katolisen kirkon uskollisena jäsenenä. Ranskan vallankumouksen jälkeen Saint-Martinin omaisuus takavarikoitiin valtiolle hänen aatelistaustansa vuoksi.  

Saint-Martin kuoli Aulnayssa (nykyään Châtenay-Malabryn kunta) Pariisin lähellä 13. lokakuuta 1803.

Teoksia
Des erreurs et de la vérité (1775)  
L’Homme de désir (1790) 
Le Nouvel Homme (1792) 
Considérations sur la Révolution Française (1795)  
Le Crocodile (1798)  
L’Esprit des choses (1800  
Le Ministère de l’homme-esprit (1802)

Lähteet

Kristilliset mystikot
Ranskalaiset filosofit
Vuonna 1743 syntyneet
Vuonna 1803 kuolleet
Wonderye

Wonderye on kuopiolainen yhtye, joka on perustettu vuonna 2015. Yhtye julkaisi kolme singelä: "Once", "Dawn" ja "Ghost Ballet" vuonna 2015. 
 
Wonderyen vahvasti tarinoista ja tunnelmista syntyvä musiikki vie visuaalisiin, välillä synkkiin maailmoihin, jossa kuuluvat vanhojen ja uusien tarinankertojien vaikutteet ja suomalainen perinne. Esikoisalbumin kappaleet kulkevat runollisista tunnelmista rockimpaan suuntaan, pitäen sisällään myös folk- ja countryvivahteita etnisten soittimien kera. Täyspitkä albumi julkaistaan loppuvuodesta 2019.

Jäsenet

Noora  – laulu

Jarno Hämäläinen – kitara, kantele

Otto – basso

Diskografia

Singlet
Once (2015)

Dawn (2015)

Ghost Ballet (2015)

Hidden roads (2019) - video

Albumit

TBA (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Facebook

Youtube

Suomalaiset yhtyeet
The Saami : A Cultural Encyclopaedia

The Saami : A Cultural Encyclopaedia on vuonna 2005 julkaistu englanninkielinen tietokirja, jonka ovat toimittaneet professori Ulla-Maija Kulonen, tohtori Irja Seurujärvi-Kari ja dosentti Risto Pulkkinen. Kirja käsittelee saamelaisisia ja heidän kulttuuriaan. Teoksen kustantaja on Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Kirjan toimittajat palkittiin valtion tiedonjulkistamispalkinnolla vuonna 2006. Kirja on sittemmin myyty loppuun.

Lähteet

Suomalaiset tietokirjat
Kirjat saamelaisista
Vuoden 2005 kirjat
Altair-231

Altair-231 (myös Estradin Altair, venäjäksi Альтаир Эстрадин) on neuvostoliittolainen monofoninen analogisyntetisaattori, jota Ukrainan Žitomirissa toiminut Estradin-tehdas valmisti vuosina 1983–1984. Se on jatkokehitelmä aiemmasta Estradin–230-syntetisaattorista. Soittimet ovat teknisiltä ominaisuuksiltaan identtiset, mutta ulkonäöltään selvästi erilaiset. Laitteistoarkkitehtuurin ja toiminallisuuden puolesta kumpikin on lähes täydellinen kopio amerikkalaisesta Minimoog-syntetisaattorista. Altair-231:n kohdalla myös käyttöliittymä ja ulkonäkö ovat lähes identtiset Minimoogin kanssa. Neuvostovalmisteisten komponenttien vuoksi soittimen äänimaailma ja säätimien toiminta eroavat kuitenkin esikuvistaan hieman. Lisäksi soitin pysyy vireessä varhaisia Minimoogeja paremmin.

Neuvostomuusikoiden keskuudessa oli kysyntää Minimoogin kaltaiselle soittimelle, mutta länsielektroniikan maahantuonti oli hyvin vähäistä. Markkinoille ilmaantui 1980-luvulla erilaisia kotimaista tuotantoa olevia syntetisaattoreja. Jotkin niistä olivat paikallisten insinöörien alusta loppuun suunnittelemia ja poikkesivat siten selvästi länsimaisista esikuvistaan. Estradinin tehtailla sen sijaan päädyttiin jäljittelemään Minimoogia mahdollisimman tarkasti. Vuosina 1981–1985 tehdas valmisti Estradin–230-syntetisaattoria, joka oli jopa neuvostoliittolaiseksi syntetisaattoriksi erittäin suurikokoinen ja painava. Sen käyttöliittymä oli englanninkielinen. Altair-231 oli jatkokehitelmä 230:stä – tekniikaltaan ja toiminnoiltaan identtinen, mutta kooltaan pienempi ja ulkomuodoltaan värikkäämpi. Lisäksi Altair-231:n käyttöliittymä on venäjänkielinen.

Altair-231:n toimintaperiaate on vähentävä synteesi. Siinä on kolme oskillaattoria, jotka kykenevät tuottamaan kohinaa ja yleisimpiä aaltomuotoja. Kolmatta oskillaattoria voi käyttää äänen tuottamisen ohella myös signaalin moduloimiseen. Monesta neuvostosyntetisaattorista poiketen sekä Estradin-230:ssa että Altair-231:ssä on koskettimiston lisäksi pitch bend.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Altavox: Mooncheese EP. (Pelkästään Altair-231:llä soitettua musiikkia.)
 Kuva Estradin-230:sta Encyclotronic-sivustolla.
 Kuva Altair-231:sta Encyclotronic-sivustolla.

Syntetisaattorit
Otalieot

Otalieot (Spinulum) on suku liekokasvien heimossa. Aiemmin siihen kuuluvien lajien ajateltiin kuuluvan Lycopodium-sukuun.

Lajeja 
 riidenlieko (Spinulum annotinum)	
 metsäriidenlieko (Spinulum annotinum ssp. annotinum)	
 pohjanriidenlieko (Spinulum annotinum ssp. alpestre)
 Spinulum canadense (Nessel) A. Haines
 Spinulum lioui Li Bing Zhang & H. He
 Spinulum subarcticum (V. N. Vassil.) A. Haines

Lähteet 

Liekokasvit
Vuokko Hurme

Vuokko Hurme (s. 12. maaliskuuta 1979 Tampere) on suomalainen lastenkirjailija.

Hurme on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri. Hän on työskennellyt lasten taidekasvattajana ja toimittanut kasvatusaiheista kirjallisuutta. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lasten tietokirjoja, puuhakirjoja, kuvakirjoja ja romaaneita. Hurme on kirjoittanut muun muassa kolmiosaisen, alakouluikäisille suunnatun Huimaa-fantasiaromaanisarjan, jonka osat ovat nimeltään Kiepaus, Kaipaus ja Keikaus.

Vuonna 2021 Hurme sai Tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon. Vuonna 2021 Hurmeen Värikkäät-sarjan avausosa Tiukun salaisuus oli Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas.

Teokset 
 Tehdään taidetta, 100 vinkkiä lapsiperheen luoviin hetkiin, Minerva 2011
 Pikkurillin käsikirja, tietoa lapsista lapsille, kuvitus: Sanna Pelliccioni, Viisas Elämä 2016
 Leikkimään, teippi!, kuvitus: Suvi-Tuuli Junttila, Kustantamo S&S 2016
 Karjukirja: hauskaa puuhaa pahiksille, kuvitus: Suvi Kari, Kustantamo S&S 2017
 Peukalon käsikirja, tietoa lapsille vanhenemisesta, kuvitus: Sanna Pelliccioni, Aula & Co. 2017
 Leikkimään, pahvi!, kuvat: Suvi-Tuuli Junttila, Kustantamo S&S 2019
 Eläinhoitola Pehmo ja kiero rakki, kuvitus: Tiina Konttila, WSOY 2019
 Karkkikirja, makeaa tietoa herkkusuille, kuvitus: Anni Nykänen, WSOY 2019
 Eläinhoitola Pehmo ja pumpulirutto, kuvitus: Tiina Konttila, WSOY 2020
 Eläinkirja: kaikenkarvaista faktaa eläinten ystäville, kuvitus: Anni Nykänen, WSOY 2021
 Minisijainen, kuvitus: Giannetta Porta, WSOY 2021
 Hirveä Nälkä, kuvitus: Noora Katto, Into 2021
 Söpöt lemmikkijyrsijät, kuvitus: Aapo Ravantti, WSOY 2021
 Maailman napa, kuvat: Suvi-Tuuli Junttila, S&S 2021
 Karmeat taruolennot, kuvitus: Julia Savtchenko, WSOY 2022

Housuvaara-sarja
 Housuvaaran huvipuisto: huvipuistotietoa hurjastelijoille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2018
 Housuvaaran uimahalli: tietoa vesihirmuille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2020
 Housuvaaran paloasema: tulipalotietoa pikku pelastajille, kuvitus: Väinö Heinonen, Into 2022

Huimaa-trilogia
 
 
 

Värikkäät-sarja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vuokko Hurme WSOY:n sivuilla
 Puukka, Päivi: Moni oman alansa huippu kirjoittaa tietokirjoja lapsille työnsä ohessa – vaikka yöllä jos aika ei muuten riitä Yle Uutiset. 30.8.2019.
 Horila, Heidi: Satujen avulla lapsi oppii käsittelemään synkkiä asioita Kirjastolehti. 16.2.2017.

Suomalaiset lasten- ja nuortenkirjailijat
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
David Baszucki

David Baszucki (s. 20. tammikuuta 1963) on kanadalainen liikemies, joka tunnetaan parhaiten vuonna 2006 julkaisemansa Roblox-nimisen pelin ansiosta ja omistaa Roblox Corporationin. Nykyään Baszucki asuu Yhdysvalloissa.

Lähteet

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Punasalakka

Punasalakka (Alburnoides bipunctatus) on särkien heimoon (Cyprinidae) kuuluva pienikokoinen makean veden kala. Sen levinneisyys ulottuu Afganistansta Itä- ja Keski-Eurooppaan, muttei Pohjoismaihin tai Brittein Saarille asti.

Lähteet 

Särjet (alaheimo)