joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pasi Kaukoranta

Pasi Kaukoranta (s. 7. toukokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja -analyytikko, joka edusti viimeksi jääkiekkoseura Porin Ässiä päävalmentajana kaudella 2018–2019, jolloin hän korvasi marraskuussa erotetun valmentaja Mikael Kotkaniemen. Tätä ennen hän toimi pesäpalloseura Kankaanpään Mailan urheilujohtajana ja superpesisjoukkueen henkisenä valmentajana.

Ura
Kaukoranta syntyi Helsingissä, mutta kasvoi Porissa. Hän pelasi jääkiekkoa Porin Ässissä, jossa Kaukoranta voitti C-nuorten SM-pronssia vuonna 1983. Hän ei kuitenkaan pelannut enää aikuisena. Kaukoranta lähti junioriuransa jälkeen opiskelemaan Turkuun, jossa hän aloitti valmentajauransa Turun Palloseuran juniorijoukkueissa. Kaukoranta aloitti siellä TPS:n C-nuorten valmentajana kaudella 1993–1994. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuosina 1996 ja 1997.

Kaudella 1997–1998 Kaukorannasta tuli JYPin B-nuorten päävalmentaja. Hän luotsasi joukkueen kauden päätteeksi suomenmestaruuteen. Kaudella 1998–1999 Kaukoranta valmensi Jämsän Kiekko-Susien miesten joukkuetta II-divisioonassa. Kaudella 1999–2000 hän toimi Helsingin IFK:n A-nuorten päävalmentajana ja voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Vuonna 2001 Kaukoranta suoritti ammattivalmentajatutkinnon kurssinsa priimuksena. Hän teki tämän jälkeen tutkimus- ja analysointityötä sekä toimi Urheilukanavan Mestis-otteluiden kommentaattorina.

Kaudeksi 2004–2005 Kaukoranta siirtyi Porin Ässien SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi Mika Toivolan johtamaan valmennustiimiin, jossa hän toimi lähinnä katsomo- ja videovalmentajan roolissa. Kauden 2005–2006 päätteeksi Kaukoranta voitti SM-hopeaa. Hän toimi Ässien apuvalmentajana myös yhdeksänä seuraavana kautena Juha Pajuojan, Jari Härkälän, Alpo Suhosen, Pekka Rautakallion ja Karri Kiven aisaparina. Joukkue selvisi hopeakevään jälkeen pudotuspeleihin kuitenkin seuraavan kerran vasta viisi vuotta myöhemmin keväällä 2011. Kauden 2012–2013 päätteeksi Kaukoranta voitti suomenmestaruuden. Finaalivastustaja Tapparan päävalmentaja Jukka Rautakorpi ei kuitenkaan suostunut Ässien mestaruuden ratkettua kättelemään Kaukorantaa. Tapaus juonsi juurensa Jatkoaika.comin haastattelusta, jossa Kaukoranta totesi:

Kaukoranta siirtyi kaudeksi 2013–2014 Ässien A-nuorten päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi SM-pronssiin. Huhtikuussa 2014 Suomen jääkiekkovalmentajat ry palkitsi Kaukorannan hänen lajin eteen tekemästään työstä. Kaudeksi 2014–2015 Kaukoranta palasi vuoden mittaisella sopimuksella Ässien SM-liigajoukkueen valmennukseen Pekka Rautakallion apuvalmentajaksi.

Kaukoranta toimi kaudesta 2016 lähtien pesäpalloseura Kankaanpään Mailan superpesisjoukkueen henkisenä valmentajana ja aloitti seuran urheilujohtajana kauden 2017 päätteeksi.

Muuta
Kaukoranta on aiemmin toiminut myös opettajana Kaipolan, Vähärauman kouluissa, Harjavallan yläasteella liikunnanopettajana ja Ruskilan koululla opetti myös ennen. Nykyään Kaukoranta toimii Viikkalan koulun 3-4lk opettajana.

Lähteet
Eliteprospects.com - Pasi Kaukoranta

Viitteet

Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Unbiheksium

Unbiheksium () on IUPACin antama väliaikainen nimi löytymättömälle alkuaineelle, jonka symboli on Ubh ja järjestysluku 126. Alkuaineen ennakoidaan olevan stabiilisuuden saaren keskellä, mikä takia sen puoliintumisaika voi olla verrattain pitkä transuraaniksi. Useimmat transuraanien puoliintumisajat ovat vaihteluvälillä kymmenistä miljoonista vuosista sekunnin murto-osiin, joten tämän takia se on kerännyt huomiota tutkijoilta, jotka yrittävät syntetisoida sitä. Alkuaineen isotooppeja, joissa on 184 ja 196 neutronia, pidetään alkuaineen mahdollisesti vakaampina isotooppeina (310Ubh ja 322Ubh).

Historia

Synteesi 
Ensimmäinen yrityksen syntetisoida alkuainetta tekivät René Bimbot ja John M. Alexander 1971 Cernissä lämminfuusioreaktiota hyödyntäen. Koe epäonnistui.

Katso myös 
Alkuaineiden IUPAC-nimeämiskäytäntö

Lähteet 

Alkuaineet
Jaksollinen järjestelmä
Ydinfysiikka
Amvrosijivka

Amvrosijivka (; ) on Itä-Ukrainan Donetskin alueen kaakkoisosassa sijaitseva kaupunki ja Amvrosijivkan piirin hallintokeskus. Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan kaupungissa oli vuoden 2013 alussa 18 832 ja koko piirissä 45 508 asukasta. 

Amrosijivkan kaupunki sijaitsee noin 20 kilometriä Venäjän Rostovin alueen rajan luoteispuolella; rajalla on kansainvälinen, Ukrainan rajavartiolaitoksen ylläpitämä Uspenkan rajanylityspaikka. Ainakin toukokuun lopulla ja kesäkuun 2014 alussa seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia ja yleistä järjestystä häiritseviä ja Venäjä-mielisiä aseistettuja separatisteja (terroristeja), joita maan turvallisuusviranomaiset pyrkivät riisumaan aseista.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kaupungin perustietoja Ukrainan parlamentin sivustolla  (rada.gov.ua)
Amvrosijivkan piirin sivusto  (amvr-sovet.com.ua)
Kaupunkiin keskittynyt sivusto  (amvrosievka.dn.ua)

Donetskin piiri
Donetskin alueen kaupungit
Mannerheim-ristin ritareiden muistomerkki (Salo)

Mannerheim-ristin ritareiden muistomerkki on muistomerkki, joka sijaitsee Salossa Sibeliuspuistossa. Muistomerkki on Hajalasta löytynyt luonnonkivi, johon on laitettu pronssinen laatta ja laattaan on laitettu kolmen salolaisen Mannerheim-ristin saajan eli Hans Olof von Essenin, Eino Laisin ja Urho Lehtovaaran nimet. Muistomerkki on paljastettu 7. kesäkuuta 2014 ja paljastuspuheen piti tasavallan presidentti Sauli Niinistö.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Salon Mannerheim-ristin ritareille muistomerkki Salon Sibelius-puistoon. (pdf)

Salon patsaat ja veistokset
Suomen muistomerkit
Jukka Wallenius

Jukka Wallenius -nimisiä henkilöitä ovat:

 Jukka Wallenius (1919–2000), suomalainen virkamies, Valtion tietokonekeskuksen ylijohtaja
 Jukka Tapio ”Waldemar” Wallenius (s. 1948), suomalainen musiikkijournalisti
Schaumburg-Lippe

Schaumburg-Lippe oli saksalainen Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluva läänitys ja myöhemmin ruhtinaskunta nykyisen Ala-Saksin osavaltion alueella. 

Ruhtinaskunta syntyi vuonna 1643 Schaumburgin ruhtinaskunnan hajoamisen yhteydessä. Vuonna 1777 siihen liitettiin Lippe-ruhtinassuvun hallitsema Lippe-Alverdissen niminen läänitys. Schaumburg-Lippe oli läänitys aina vuoteen 1807 asti, jolloin se kohosi ruhtinaskunnaksi ja sitä hallitsi Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluva prinssi. Vuodesta 1871 alkaen se oli osa Saksan keisarikuntaa ja muodosti sen pienimmän osavaltion. Se sai lähettää yhden edustajan liittoneuvostoon (Bundesrat) ja yhden valtiopäiville (Reichstag). Vuoden 1868 perustuslain mukaan osavaltiota hallitsi 15-jäseninen lainsäädäntöelin, jonka kymmenen jäsentä valitsi kaupungit tai maaseutupiirikunnat, aatelisto, papisto ja koulutetut luokat saivat kukin yhden edustajan ja ruhtinas sai nimittää kaksi. 

Kun monarkia vuonna 1918 lakkautettiin tuli Schaumburg-Lippestä Saksaan kuuluva tasavalta; nimeltään Schaumburg-Lippen vapaavaltio (saks. Freistaat Schaumburg-Lippe). Schaumburg-Lippe oli nyt Weimarin tasavallan osavaltio. Natsien noustua valtaan 1933 osavaltion demokraattinen järjestelmä purettiin. Saksan hävittyä Toisen maailmansodan, Schaumburg-Lippe joutui osaksi Brittien miehitysvyöhykettä. Britit päättivät yhdistää Schaumburg-Lippen Preussiin kuuluneen Hannoverin maakunnan sekä osavaltioiden Braunschweigin vapaavaltion ja Oldenburgin vapaavaltion kanssa yhdeksi Ala-Saksin osavaltioksi. Näin Schaumburg-Lippe lakkasi olemasta oma itsenäinen yksikkönsä 1. marraskuuta 1946. Schaumburg-Lippen alue kuuluu pääosin nykyisin Ala-Saksin Schaumburgin piirikuntaan.

Schaumburg-Lippe oli sekä pinta-alaltaan (340 km²) että väkiluvultaan (53 277 asukasta vuonna 1939) Saksan pienin osavaltio. Sen pääkaupunki oli Bückeburg ja osavaltiossa sijaitsi vain toinen kaupunki Stadthagen. Kummatkin kaupungit ovat nykyisin osa Schaumburgin piirikuntaa.

Lähteet

Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat 
Saksan keisarikunta
Weimarin tasavalta
Remix (yhtye)

Remix on porilainen, pääosin viihdemusiikkia soittava yhtye. Alkuvuodesta 2008 toimintansa aloittaneeseen yhtyeeseen kuuluvat laulaja Jouni Herranen, rumpali Juha Jokinen, kitaristi Janne Lintula, basisti Teemu Ruokoski, sekä kosketinsoittaja Jyri Kallio. Yhtyeessä on soittanut myös basisti Jyrki "Jyce" Vanhatalo, joka jätti yhtyeen tammikuussa 2010, laulaja Juha Lamminen, joka jätti yhtyeen helmikuussa 2015. Hänen seuraajansa Kristian Huovinen luopui pestistään alkuvuodesta 2017. Yhtye soitti vuoteen 2012 asti lähinnä toisten artistien esittämiä kappaleita, kunnes he lopulta julkaisivat ensimmäisen itse tekemänsä kappaleen Porin Ässille.

Yhtyeen ensimmäinen single, "Isomäen Legenda" julkaistiin digitaalisesti ladattavana helmikuussa 2014. Myöhemmin saman vuoden toukokuussa yhtye julkaisi toisen singlen nimeltään "Sinut tahtoisin luokseni", jolla vierailee yhtyeen lisäksi laulaja Martina Aitolehti.  Keväällä 2012 "Remix" osallistui Bilebändi 2012-kilpailuun, jossa se pääsi semifinaaliin mutta putosi lopulta kyseisestä kilpailusta. 

Vuonna 2015 Remix julkaisi singlen Tehosekoitin -yhtyeen kappaleesta "Hetken tie on kevyt", jolla vierailee laulajina Janne Hurme ja Heidi Mäensivu. 

Vuonna 2016 julkaistu "Vapauteen" kappale on käännös Nenan 80 -luvun hitistä Irgendwie, irgendwo, irgendwann. Biisissä vierailijana toimii mentalisti Noora Karma ja sen suomenkieliset sanat on tehnyt Sana Mustonen (Warner Chappel Music).

Vuonna 2017 Remix sai viralliset käännösluvat Alan Walkerin maailman luokan megahitille nimeltä Faded. Suomeksi kappale kantaa nimeä "Kylmää". Feattaamassa tässä rock -henkisessä versiossa on porilainen, nouseva tähti Sara (Sara Lindroos). Suomenkielisen tekstin kappaleeseen kirjoitti Sana Mustonen (Warner Chappel Music).

7. heinäkuuta 2017 Remix julkaisi itse tekemänsä singlen, joka kantaa nimeä "Kävelen sun yli". Sävellyksestä ja sanoituksesta vastaa Jouni Herranen ja solistivieraana biisillä on Tauski. 

Vuonna 2018 Aki Manninen pyysi Remixiä tekemään hänen kanssaan "Hiljainen Huone" -kappaleen, joka kertoo hänen isoisänsä poismenosta.   

Remix julkaisi "Pysyvää" -biisin 29.5.2019, jonka sävelsi ja sanoitti yhtyeen kosketinsoittaja Jyri Kallio. "Pysyvää" vieraili Spotify :n Suomen viral50 -listalla ja pysyi siellä usean viikon ajan, parhain sijoitus oli 14. 

Vuoden 2020 kesäkuussa ilmestyi Selvästi häiriintyneet biisi, joka on yhtyeen solistin Jouni Herrasen käsialaa. Samaisen vuoden syyskuussa näki päivänvalon "Vartijat" -niminen kappale. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen basisti Teemu Ruokoski.

Diskografia

Singlet

 Isomäen legenda (2012)
 Sinut tahtoisin luokseni (2014)
 Hetken tie on kevyt (2015)
 Vapauteen (2016)
 Kylmää (2017)
 Kävelen sun yli (2017)
Hiljainen Huone (2018)
Pysyvää (2019)
Selvästi häiriintyneet (2020)
Vartijat (2020)

Lähteet

Suomalaiset yhtyeet
Tancredo Nevesin silta

Tancredo Nevesin silta eli Veljeyden silta (, ) on Iguaçujoen ylittävä kotelopalkkisilta, joka yhdistää Foz do Iguaçun (Brasilia) ja Puerto Iguazún (Argentiina) kaupungit.

Silta on 480 metriä pitkä ja 65,38 metriä korkea, ja se rakennettiin vuosina 1983–1985. Se on nimetty brasilialaisen poliitikon Tancredo Nevesin mukaan.

Lähteet

Tieliikennesillat
Argentiinan ja Brasilian raja
Argentiinan liikenne
Brasilian liikenne
Dag

Dag on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi johtuu skandinaavisten kielten päivää tarkoittavasta sanasta dag, mutta on voitu käsittää myös lyhentymäksi nimestä Dagobert tai Dagomar. Nimen naispuolinen vastine on Daga.

Suomessa nimi Dag on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 183 henkilölle. Dagin samoin kuin Dagan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 9. kesäkuuta.

Tunnettuja Dag-nimisiä 

 Dag Anckar (s. 1940), suomalainen valtiotieteen professori
 Dag Terje Andersen (s. 1957), norjalainen poliitikko ja ministeri
 Dag Bjørndalen (s. 1970), norjalainen ampumahiihtäjä 
 Dag Englund (1906–1979), suomalainen arkkitehti
 Dag-Eilev Fagermo (s. 1967), norjalainen jalkapalloilija ja valmentaja 
 Dag Fornæss (s. 1948), norjalainen pikaluistelun maailmanmestari 
 Dag Hammarskjöld (1905–1961), ruotsalainen diplomaatti, YK:n pääsihteeri 1953–1961, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
 Dag Hemdal (1913–1965), suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija 
 Dag Otto Lauritzen (s. 1956), norjalainen pyöräilijä 
 Dag Malmberg (s. 1953), ruotsalainen näyttelijä
 Dag Solstad (s. 1941), norjalainen kirjailija
 Dag Inge Ulstein (s. 1980), norjalainen poliitikko ja ministeri
 Dag Wirén (1905–1986), ruotsalainen säveltäjä

Kuvitteellisia Dageja 

 Dag Refsnes, parisuhdeterapeutti televisiosarjassa Dag

Lähteet 

Etunimet
Global World Series 1955

Global World Series oli ei-ammattilaisten baseballin maailmanmestaruusturnaus, joka pelattiin kolmena perättäisenä vuonna. Vuoden 1955 turnaus pelattiin Milwaukeessa, Yhdysvalloissa 23.-29. syyskuuta 1955. Kilpailuun osallistui kahdeksan joukkuetta eri puolilta maailmaa. Ylivoimaisena suosikkina turnaukseen läksi isäntämaan edustaja Boeing Bombers, Wichita, Kansas, joka voitti Sinton (Texas) Oilersin kansallisessa turnauksessa. Pommittajia johti entinen New York Giantsin etukenttäpelaaja Daryl Spencer. Toinen pohjoisamerikkalaisjoukkue turnauksessa oli Kanadaa edustanut Saskatoon Gems. Ehkä yllättäen yleisön suosikkijoukkue turnauksessa oli Japanin Kanebo All-Stars. Puerto Ricoa edusti maan parhaan liigan all-stars joukkue, Puerto Rican Baricuas. Refinerias oli puolestaan monivuotinen keskimeksikolaisen Poza Rica Leaguen mestari. Havaijin edustajana turnauksessa esiintyi Honolulu Red Sox. Havaijin valtuuskuntaan sisältyi ehkä suurin julkkis turnauksessa, mutta hän ei ollut baseball persoona. Duke Kahanamoku, Honolulun sheriffi, oli 100 metrin vapaauinnin olympiavoittaja vuosilta 1912 ja 1920. Euroopan mestarina turnaukseen osallistui Espanjan joukkue, jonka lisäksi mukana oli myös joukkue Kolumbiasta.

Turnauksessa käytettiin systeemiä, jossa joukkue putosi kilpailusta kärsittyään kaksi tappiota.

Turnauksen ottelut 

Yhdysvallat voitti Meksikon vasta 12. vuoroparissa, jolloin se aloittavalla vuorollaan onnistui tekemään 5 juoksua. 

Saskatoon Gems otti 4-3 voitton Kolumbiasta saaden näin kolmannen sijan ensimmäisessä Global World Series -turnauksessa. Tämän jälkeen voittamaton Boeing Bombers kohtasi toistamiseen Havaijin joukkueen. Kolmen vuoroparin jälkeen tulos näytti jo selviältä. Wichita johti 6-0, ja ainoa jännityksen kohde näytti olevan siinä pelaako Boeingin Mike Werbach no-hitterin.
Kuudennessa lyöntivuorossaan Red Sox rikkoi kuparisen kunnolla tekemällä viisi juoksua ja lopulta joukkue nousi yllätykselliseen voittoon, jonka johdosta turnauksen ratkaisu siirtyi seuraavaan päivään, koska molemmilla joukkueilla oli nyt yksi tappio.

Jälleen kerran Bombers siirtyi aikaisin johtoon, 4-0 kolmannen vuoroparin alkuun ja jälleen havaijilaiset onnistuivat tasoittamaan pelin. Vasta 11. vuoroparissa onnistui Wichita tekemään ottelun voittoon tarvittavat juoksunsa. Voittajien Daryl Spencer valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja vastaavasti Havaijin joukkueen Len Kasparovitch turnauksen arvokkaimmaksi syöttäjäksi.

Lopulliset sijoitukset

Global World Series Champion 1955
 Wichita Boeing Bombers

Lähteet

 Global World Series: 1955-57 By Bob Buege

Viitteet

Vuoden 1955 baseball
Milwaukeen urheilu
1955
Kypärämäen koulu

Kypärämäen koulu (aikaisemmin nimillä Kypärämäen kansakoulu ja Kypärämäen ala-aste) on Jyväskylän Kypärämäessä osoitteessa Erämiehenkatu 12 toimiva alakoulu. Koulun rehtori on Tiina Saarenketo. Koulu on perustettu 1947, sen toiminta alkoi 1948, ja omassa koulutalossa toiminta alkoi 1949. Vuonna 1959 koulutaloon valmistui lisäsiipi. Ensimmäinen johtajaopettaja oli Aati Jäppinen.. Hänen jälkeensä rehtorina oli Yrjö Kuha, sitten Timo Knuuttila, sitten Meri Lumela ja sitten jälleen Knuuttila, ja vuonna 2021 virassa aloitti Saarenketo. Koulussa on myös Jyväskylän luokkien 4–6 musiikkiluokat, kaksi autistiluokkaa sekä yksilöllisen opetuksen pienryhmä. Ennen Kypärämäen koulun perustamista Kypärämäen kansakoululaiset kävivät koulua iltavuorossa Cygnaeuksen koulussa.

Lähteet

Kypärämäki
 Jyväskylän peruskoulut‎
Austin Butler

Austin Robert Butler (s. 17. elokuuta 1991 Anaheim, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Elvis Presleynä elämäkertaelokuvassa Elvis (2022).

Uransa alussa Butler tunnettiin rooleistaan Disney Channelin ja Nickelodeonin sarjoissa sekä teinidraamasarjoissa, joihin lukeutuvat muun muassa Zoey 101 (2007–2008), Outo, uusi elämä (2010–2011), Vaihdokkaat (2011–2012), Carrien päiväkirjat (2013–2014) ja The Shannara Chronicles (2016–2017). Hän on myös näytellyt sivurooleja elokuvissa The Dead Don’t Die (2019) ja Once Upon a Time in Hollywood (2019).

Vuosina 2011–2020 Butler seurusteli näyttelijä Vanessa Hudgensin kanssa. Vuodesta 2021 Butler on seurustellut malli Kaia Gerberin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset laulajat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Matt Donovan (jääkiekkoilija)

Matt Donovan (s. 9. toukokuuta 1990 Edmond, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigajoukkue Adler Mannheimissa.

Ura 
Donovan varattiin New York Islandersiin neljännellä kierroksella vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Kauden loputtua Denverin yliopistossa Donovan teki sopimuksen hänet varanneen Islandersin kanssa ja pelasi loppukauden aikana kuusi ottelua Islandersin farmiseura Bridgeport Sound Tigersissa. Hän teki näissä peleissä yhden maalin sekä sai neljä syöttöpistettä. Kaudella 2012–2013 Donovan oli yhdessä Justin Schultzin kanssa eniten pisteitä tehnyt puolustaja AHL:ssä 48 pisteellään.

Donovan teki NHL-debyyttinsä Islandersissa 3. huhtikuuta 2012 New Jersey Devilsiä vastaan ollen ensimmäinen Oklahomassa syntynyt ja kasvanut NHL-kiekkoilija. Päästyään Islandersin NHL-kokoonpanoon Donovan teki ensimmäisen maalinsa hän teki 8. lokakuuta 2013 Phoenix Coyotesia vastaan.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
New York Islandersin varaamat pelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Oskar Rudolf Gauffin

Oskar Rudolf Gauffin [go'fäŋ] (29. elokuuta 1848 Björkbodan ruukki, Dragsfjärd – 24. maaliskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen puutarhuri, joka suunnitteli ja rakensi useita puistoja Turkuun 1800-luvun lopulla.

Gauffinin isä, puutarhuri Johan Isak Gauffin (1816–1889), oli muuttanut Suomeen Ruotsista 1842 ja meni täällä naimisiin Johanna Charlotta Lindgrenin (1816–1867) kanssa. Gauffinin suku oli alkuaan Ranskasta uskonvainoja pakoon lähteneitä protestanttisia hugenotteja. Oskar Rudolf Gauffinin veli Karl Johan Gauffin toimi Tampereen kaupungipuutarhurina.

Gauffin oli veljensä Karl Johanin kanssa Träskändan kartanon ylipuutarhurina 1870-luvulla, ja sen jälkeen hän oli Turun kaupunginpuutarhurina ja Kupittaan puutarhakoulun johtajana 1878–1898. Turun Tuomiokirkonpuisto uudistettiin 1885–1887 ja Vartiovuoren puisto rakennettiin 1880-luvulla Gauffinin suunnitelmien pohjalta.

Gauffin oli naimisissa Kristina Elisabet Appelströmin kanssa. Heidän poikiaan olivat arkkitehti Arthur Rudolf Gauffin (1880–1936) ja insinööri Oscar Elim Gauffin (1876–1932).

Lähteet 
 Oskar Rudolf Gauffinin elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa
 Rafael Olinin GeneaNet-tietokanta : Oscar Rudolf Gauffin

Viitteet

Suomalaiset puutarhurit
Vuonna 1848 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet
Herman Hellén

Herman Hellén (4. kesäkuuta 1797 Teisko – 18. huhtikuuta 1871 Pori) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. Hän toimi kirkkoherrana Tampereella, Messukylässä, Keuruulla, Tyrväällä ja Ulvilasa vuosina 1824–1836. Turun ja Porin lääninrovastina hän oli vuodet 1840–1851 sekä 1853–1871. Virassa toimiessaan Hellén muun muassa vihki Keski-Porin kirkon uudenvuodenpäivänä 1864.

Valtiopäiville hän osallistui pappissäädyn edustajana vuosina 1863–1864 sekä 1867. Hellén oli kielenkääntäjänä tunnetun Hedvig Elisabeth Antellin setä. Herman Hellénin poika oli todellinen valtioneuvos ja Suomen passitoimiston päällikkö Karl Adolf Hellén.

Lähteet 

Suomalaiset papit
Suomen suuriruhtinaskunnan pappissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1871 kuolleet
Smila (Ukraina)

Smila (; ) on kaupunki Tšerkasyn alueen Tšerkasyn piirissä Ukrainassa. Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan kaupungissa oli 2013 alussa 68 636  asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Perustietoja Ukrainan parlamentin sivustolla  (rada.gov.ua)

Tšerkasyn alueen kaupungit
Hellén

Hellén tai Hellen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

 Börje Hellen, kuvaaja
 Esko Hellén (1898–1979), metsänhoitaja ja virkamies, metsäneuvos
 Essi Hellén (s. 1988), näyttelijä
 Harald August af Hellén (1863–1916), juristi, virka- ja valtiopäivämies
 Hedvig Elisabeth Antell, o.s. Hellén (1857–1885), kirjallisuuden kääntäjä
 Henrik Hellén (1939–2004), korkeushyppääjä
 Herman Hellén (1797–1871), pappi ja valtiopäivämies
 Herman Hellén (1854–1914), kemisti ja insinööri, Suomen ensimmäisen sulfaattiselluloosatehtaan suunnittelija
 Immi Hellén (1861–1937), runoilija
 Karl Adolf Hellén (1823–1881), juristi, Suomen passitoimiston päällikkö ja todellinen valtioneuvos
 Teuvo Hellén (1923–2011), jääkiekkoilija
 Väinö Hellén (1881–1952), näyttelijä ja teatterinjohtaja.

Katso myös 
 Hellen, kreikkalaisten mytologinen kantaisä
Patrice Rushen

Patrice Louise Rushen (s. 30. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen säveltäjä, äänilevytuottaja, multi-instrumentalisti, lauluntekijä, kapellimestari ja laulaja.

Vuonna 1982 hänen singlensä Forget Me Nots oli Grammy-palkintoehdokkaana sarjassa Best Female R&B Vocal Performance. Tämän jälkeen Rushen on menestynyt hyvin R&B- ja dance-listoilla, mutta Forget Me Nots on toistaiseksi hänen ainoa kappaleensa, joka on päässyt Top 40 -poplistalle.

Elämäkerta 

Patrice Rushenin vanhemmat ovat Ruth ja Allen Rushen, ja hänellä on nuorempi sisko. Teini-iässä hän kävi Los Angelesin Locke High Schoolia ja jatkoi sitten opintoja suorittaen musiikkitutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistossa. Rushen avioitui vuonna 1986 Marc St. Louisin kanssa. Hänen miehensä järjestää konserttikiertueita ja on erikoistunut live-esiintymisten tuotantoon. Pariskunnalla on Cameron-niminen poika. Patrice Rushenin lempinimi on "Babyfingers", joka viittaa hänen pieniin käsiinsä. Vuonna 2005 Berkleen musiikkicollege myönsi hänelle musiikin kunniatohtorin arvon.

Palkinnot 

 ASCAP Songwriter’s Award, 1988 
 Legacy of Excellence Award, USC Black Student Assembly, 1992
 Crystal Award, American Women in Film, 1994
 ASCAP Award, Most Performed Song in Motion Pictures, vuoden 1997 elokuvasta Men in Black – miehet mustissa, 1998

Diskografia

Albumit

Singlet

Filmografia

Musiikillisena johtajana 

 48. vuosittainen Grammy-palkintogaala (TV, 2006)
 47. Grammy-gaala (TV, 2005)
 46. Grammy-gaala (TV, 2004)
 10. vuosittainen Walk of Fame, Smokey Robinsonin kunniaksi  (TV, 2004)
 9. Walk of Fame, Aretha Franklinin kunniaksi (TV, 2003)
 8. Walk of Fame, Stevie Wonderin kunniaksi (TV, 2002)
 Sheena Easton: No Strings (levytuottajana, 1993)
 The Best of Robert Townsend & His Partners in Crime (TV, 1991)
 The Midnight Hour (TV-sarja, jaksot eivät tässä tiedossa, 1990)
 The Women of Brewster Place (TV, erityisenä musiikkikonsulttina, 1989)
 Robert Townsendsin Partners in Crime -sarja HBO-kanavalla: (TV, 1988)

Aiheesta muualla 

 Patrice Rushenin haastattelu laulunkirjoittamisesta, Sodajerker, podcast
 AllMusic
 Discogs
 IMDb
 Patrice Rushenin haastattelu vuonna 2012, soulinterviews.com

Vuonna 1954 syntyneet
Yhdysvaltalaiset funklaulajat
Yhdysvaltalaiset jazzpianistit
Yhdysvaltalaiset multi-instrumentalistit
Yhdysvaltalaiset pianistit
Yhdysvaltalaiset soullaulajat
Elävät henkilöt
Global World Series 1956

Global World Series 1956 oli toinen kolmesta ns. baseballin ei-ammattilaisten maailmanmestaruusturnauksesta. Se pelattiin edellisvuoden tapaan Milwaukeessa, Yhdysvalloissa 7.-13. syyskuuta 1956. Kilpailuun osallistui kahdeksan joukkuetta eri puolilta maailmaa. Isäntämaan edustajana oli tällä kertaa Allen Dairy, Fort Wayne, Indiana, joka voitti kansallisen puoliammattilaisturnauksen Wichitassa. Kanadaa edusti North Battleford Beavers ja Japania Nippon Oil Cal-Tex joukkue Jokohamasta. Kolumbiasta, Meksikosta ja Puerto Ricosta paikalla olivat vanhaan malliin All-star joukkueet. Havaijin edustajana turnauksessa esiintyi Honolulu Red Sox, joka oli ainoa ensimmäisen vuoden seurajoukkueista, joka oli toistamiseen mukana. Euroopan mestarina turnaukseen osallistui Alankomaiden joukkue Honkballers.

Turnauksessa käytettiin systeemiä, jossa joukkue putosi kilpailusta kärsittyään kaksi tappiota.

Turnauksen ottelut 

Kisojen suurin pommi koettiin kolmannella kierroksella, kun Japani onnistui voittamaan isäntäjoukkueen oltuaan kolmen vuoroparin jälkeen jo 0-3 tappiolla. Japani jäi tässä vaiheessa turnauksen ainoaksi tappiottomaksi joukkueeksi.

Havaijin voitettua Japanin oltiin tilanteessa, jossa jäljellä oli kolme joukkuetta, joilla jokaisella oli yksi tappio. Arvonnan perusteella yhdysvaltalaiset pääsivät suoraan loppuotteluun ja Havaiji joutui uudelleen Japania vastaan.

Lopulliset sijoitukset

Global World Series Champion 1956
 Fort Wayne Allen Dairy

Lähteet

 Global World Series: 1955-57 By Bob Buege

Viitteet

Vuoden 1956 baseball
Milwaukeen urheilu
1956
Leopold Kielholz

Leopold ”Poldi” Kielholz (9. kesäkuuta 1911 – 4. kesäkuuta 1980) oli sveitsiläinen jalkapallohyökkääjä ja valmentaja. Hän edusti maataan kaksissa MM-kisoissa, 1934 ja 1938. Vuoden 1934 kisoissa Kielholz sijoittui maalipörssin jaetulle kolmannelle sijalle kolmella maalillaan. Hän on myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen ensimmäinen maalintekijä MM-kisoissa. Maajoukkuessa hän pelasi vuosina 1933–1938 17 ottelua tehden niissä 12 maalia. Seuratasolla Kielholz pelasi pääosin kotimaassaan, poikkeuksena kaksi vuotta ranskalaisessa Stade de Reimsissä. Hän voitti Sveitsin mestaruuden kolmesti FC Baselin ja Servette FC:n riveissä. Hän lopetti peliuransa vuonna 1943 ja valmensi uransa jälkeen sekä Reimsiä että kahdesti Sveitsin maajoukkuetta. Kielholz kuoli kesäkuussa 1980. 171 cm pitkä Kielholz muistetaan myös siitä, että hän käytti laseja pelatessaan.

Lähteet 
 http://soccerdatabase.eu/player/22165/cup/ 

Sveitsiläiset jalkapalloilijat
Sveitsiläiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1911 syntyneet
Vuonna 1980 kuolleet
Edistyspuolue (Islanti)

Edistyspuolue  () on islantilainen liberaali ja keskustalainen poliittinen puolue. Edistyspuolueen nykyinen puheenjohtaja on Sigurður Ingi Jóhannsson, joka valittiin puheenjohtajaksi 2. lokakuuta 2016.

Edistyspuolueen juuret ovat agraariudessa, mutta se on pitkälti omaksunut liberaalipuolueen aseman poliittisessa kentässä. Suuri osa puolueen kannatuksesta tulee kuitenkin yhä maanviljelijöiltä ja kalastajilta. Edistyspuolue perustettiin vuonna 1916 kahden agraaripuolueen, Maanviljelijöiden puolueen () ja Itsenäisten maanviljelijöiden (), yhdistyessä.

Useimmin Edistyspuolue on ollut Islannin toiseksi suurin puolue ja muodostanut usein koalitiohallituksen keskusta-oikeistolaisen Itsenäisyyspuolueen tai keskusta-vasemmistolaisten puolueiden kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Edistyspuolue 

Islantilaiset puolueet
Liberaalit puolueet
Liberal International
Global World Series 1957

Global World Series 1957 oli kolmas ja laatuaan viimeinen International Baseball Congressin järjestämä baseballin ei-ammattilaisten maailmanmestaruusturnaus. Se pelattiin edellisvuosista poiketen Detroitin Briggs Stadiumilla, Yhdysvalloissa 13.-19. syyskuuta 1957. Kilpailuun osallistui edelleen kahdeksan joukkuetta eri puolilta maailmaa. Isäntämaan edustajana oli tällä kertaa Plymouth Oilers, Sinton, Texas. Mukana olivat joukkueet samoista maista kuin edellisellä kerralla pois lukien Puerto Rico, jonka tilalla pelasi Venezuela.

Turnauksessa käytettiin systeemiä, jossa joukkue putosi kilpailusta kärsittyään kaksi tappiota. Kolmannen kerran avausottelussa kohtasivat Kanada ja Japani. Japani voitti ottelun 13 vuoroparin väännön jälkeen. Samat joukkueet kohtasivat lopulta myös finaalissa ja jatkovuoroja tarvittiin silloinkin.

Turnauksen ottelut 

Kanada pudotti isäntämaan joukkueen tylysti jatkosta. Ottelu päättyi 7. vuoroparissa ns. mercy rule -säännön (8 juoksun ero) perusteella. Venezuelan voitto Japanista tarkoitti kolmen joukkueen jäämistä mukaan peliin, kaikilla yksi tappio. Yhdysvaltain joukkue jäi näin ollen turnauksessa neljänneksi.

Lopulliset sijoitukset

Global World Series Champion 1957
 Japani

Lähteet

 Global World Series: 1955-57 By Bob Buege

Viitteet

Vuoden 1957 baseball
1957
Detroitin urheilu
Kirby and the Rainbow Paintbrush

Kirby and the Rainbow Paintbrush (Pohjois-Amerikassa nimellä Kirby and the Rainbow Curse) on Nintendon kehittämä ja julkaisema tasohyppely, joka julkaistiin vuonna  Wii U -konsolille. Peli julkistettiin E3-messuilla 2014. Peli on osa Kirby-pelisarjaa, joissa esiintyy Kirby-hahmo.

Aiheesta muualla

Lähteet

Vuoden 2015 videopelit
Kirby-pelit
Wii U -pelit
Tasohyppelyt
Jordan Ayew

Jordan Pierre Ayew (s. 11. syyskuuta 1991 Marseille, Ranska) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Crystal Palacea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Myös Ayewin vanhempi veli André Ayew on jalkapalloilija. Heidän isänsä on entinen jalkapalloilija Abédi Pelé.

Seurajoukkueura 
Ayew liittyi Olympique de Marseillen nuorisoakatemiaan vuonna 2006. Kolme vuotta myöhemmin hän solmi kolmivuotisen ammattilaissopimuksen seuran kanssa. Ayew pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 16. joulukuuta 2009 Lorientia vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Hän oli voittamassa Ranskan-mestaruutta 2010, liigacupia 2011 ja 2012 sekä Ranskan supercupia 2011.

6. tammikuuta 2014 Ayew siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Sochauxiin. Kauden 2014–2015 hän pelasi Lorientissa joukkueessa.

Kesällä 2015 Ayew teki viisivuotisen sopimuksen Aston Villan kanssa.

Tammikuussa 2017 Ayew siirtyi 3,5-vuotisella sopimuksella Swansea Cityn riveihin. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla Crystal Palacessa ja siirtyi kesällä 2019 Crystal Palacen omistukseen.

Maajoukkueura 
Ayew pelasi ensimmäisen maaottelunsa Afrikan mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Swazimaata vastaan syyskuussa 2010. Hän pelasi neljä ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012, joissa Ghana oli neljäs. Ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan hän teki MM-karsinnassa Lesothoa vastaan kesäkuussa 2012. MM-kilpailuissa 2014 hän oli avauskokoonpanossa Yhdysvallat-ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle Saksaa ja Portugalia vastaan.

Ayew pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin Ghanan hopeajoukkueessa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2015. Hän teki kuudessa ottelussa yhden maalin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017, joissa Ghana sijoittui neljänneksi. Hän pelasi maanosan mestaruuskilpailuissa 2019 Ghanan kaikki neljä ottelua ja viimeisteli kaksi maalia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jordan Ayewin tilastot National Football Teams -sivustolla 

Ghanalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Chatbot

Chatbot on tietokoneohjelma, joka on suunniteltu käymään keskustelua ihmisen kanssa. Ihminen kirjoittaa tekstiä, ja chatbot vastaa tai esittää vastakysymyksiä. Chatbotien toimintaa perustuu suhteellisen yksinkertaisiin periaatteisiin, esim. keskustelun aiheen tunnistamiseen avainsanoista, ja vastakysymyksien muodostamiseen ihmisen edellisen vastauksen perusteella. Tietokoneiden laskenta- ja muistikapasiteettien nopea kehittyminen on mahdollistanut aikaisempaa kehittyneempien chatbotien rakentamisen.

Tunnetuin chatbot on varhainen 1960-luvulta peräisin oleva Eliza, joka yritti matkia potilaansa kanssa keskustelevaa psykiatria. Suomenkielisiä chatboteja on muun muassa 1980-luvulla kehitetty Kalle Kotipsykiatri. 

Kieliteknologia
Tekoäly
Oikea sektori

Oikea sektori () on ukrainalainen nationalistinen poliittinen puolue. Se käyttää punamustaa lippua joka oli sotien välisenä aikana Ukrainan nationalistien järjestön tunnus.

Äärioikeistolaisten ryhmien liitto
Oikea sektori oli aiemmin löyhästi järjestäytynyt äärioikeistolaisten ryhmien liitto. Sillä oli ratkaiseva rooli Kiovan mielenosoituksissa 2013-2014. Mielenosoituksissa oli nuoria miehiä eri äärioikeistolaisista järjestöistä; he käyttivät naamioita, kypäriä ja erilaisia astaloita väkivaltaisissa yhteenotoissa mellakkapoliisi Berkutin kanssa. Venäjä rinnasti järjestöä natseihin.

Järjestön johtohahmoihin kuulunut, etsintäkuulutettu Oleksandr Muzytško sai surmansa laukaustenvaihdossa poliisin kanssa maaliskuussa 2014. Samassa kuussa Venäjä antoi järjestön johtajasta Dmytro Jarošista kansainvälisen etsinkuulutuksen terrorismin ja ekstremismin takia.

Puolueeksi, syksyn 2014 parlamenttivaalit
Järjestö rekisteröitiin poliittiseksi puolueeksi toukokuussa 2014. Se sai syksyn 2014 ylimääräissä parlamenttivaaleissa 1,80 prosentin kannatuksen valtakunnallisesti annetuista äänistä (284 943 ääntä), mikä ei riittänyt valtakunnallinen 5 prosentin äänikynnyksen takia parlamenttipaikkoihin. Vaalipiirikohtaisten äänten perusteella puoluejohtaja Dmytro Jaroš valittiin kuitenkin Ukrainan parlamenttiin hänen voitettuaan paikan yhdestä Dnipropetrovskin alueen vaalipiiristä.

Lähteet

Ukrainalaiset_puolueet
Ukrainalaiset järjestöt
Ian Wilmut

Ian Wilmut (s. 7. heinäkuuta 1944) on brittiläinen biologi. Hän työskenteli professorina Edinburghin yliopistossa. Hänen yksi kuuluisimmista töistään oli kloonattu lammas Dolly.

Lähteet 

Brittiläiset biologit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Brittiläiset professorit
Dynastia – viimeinen luku

Dynastia – viimeinen luku () on vuonna 1991 valmistunut yhdysvaltalainen minisarja, joka on tehty jatkoksi 1980-luvun Dynastia-televisiosarjalle. Minisarjassa paljastetaan, mitä rikkaiden Carringtonien ja Colbyjen elämään kuuluu, kun Dynastian päätösjakson tapahtumista on kulunut pari vuotta.

Näyttelijät 

Minisarjan rooleissa esiintyvät monet Dynastiasta tutut näyttelijät. Mukana ovat muun muassa John Forsythe, Linda Evans, Joan Collins, John James, Heather Locklear, Emma Samms ja Kathleen Beller. Adam Carringtonia Dynastiassa esittänyt Gordon Thomson ei sen sijaan näyttele minisarjassa, vaan hänen tilallaan nähdään Robin Sachs. Myös Jack Coleman joutui jättäytymään pois aikataulusyistä, joten Steven Carringtonin rooliin palaa hahmon alkuperäinen esittäjä Al Corley.

Pääosissa

Muissa rooleissa

Jaksot
Dynastia – viimeinen luku on saanut ensiesityksensä yhdysvaltalaisella ABC-kanavalla syksyllä 1991. Minisarja on lähetetty alun perin kahdessa osassa, mutta Suomessa se on nähty neliosaisena. Sarja on esitetty Kolmoskanavalla syyskesällä 1992 ja MTV3:lla keväällä 2001.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
1990-luvun televisiosarjat
Saippuasarjat
Perhesarjat
Minisarjat
Knut Gustaf Nikolai Borgenström

Knut Gustaf Nikolai Borgenström (6. syyskuuta 1851 Loppi – 15. lokakuuta 1918 Turku) oli suomalainen kenraalimajuri, joka toimi myös Turun ja Porin läänin kuvernöörinä.

Hän opiskeli Pietarin kadettikoulussa sekä myöhemmin Nikolain yleisesikunta-akatemiassa, josta Borgenström valmistui aliluutnanttina vuonna 1872. Hän osallistui Turkin sotaan vuosina 1877–1878 ja palveli sen jälkeen armeijan insinöörijoukoissa. Vuonna 1893 Borgenströn ylennettiin everstiluutnantiksi ja hänet määrättiin sotilasinsinöörilaitoksen päähallintoon vanhemmaksi yleisesikuntaupseeriksi. Everstiksi ylennetty Borgenström nimitettiin vuonna 1903 Suomen sotaväen esikunnan yleisesikuntaupseeriksi ja vielä myöhemmin samana vuonna Suomen tulliylihallituksen pääjohtajaksi. 

Vuosina 1905–1911 Borgenström toimi Turun ja Porin läänin kuvernöörinä. Reserviin siirtymisensä jälkeen hän työskenteli turkulaisen telakkayhtiön W:m Crichton & C:o Ab:n palveluksessa sekä oli kaupungin köyhäinhoitolautakunnan puheenjohtajana 1911-1918. Sisällissodan aikana Borgenström nimitettiin Turun komendantiksi 15. huhtikuuta 1918, mutta häntä ei kuitenkaan merkitty Suomen armeijan upseeriluetteloihin.

Lähteet 
Borgenström, Knut Gustaf Nikolai Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Biografiakeskus

Suomalaiset kenraalit
Suomen sisällissodan valkoiset
Turun ja Porin läänin maaherrat
Vuonna 1801 syntyneet
Vuonna 1863 kuolleet
Hilda Hongell

Hilda Elisabeth Hongell (o.s. Sjöblom; 16. tammikuuta 1867 Maarianhamina – 10. kesäkuuta 1952 Kokkolan mlk) oli Ahvenanmaalla vaikuttanut suomalainen rakennusmestari. Hän oli Pohjoismaiden ja mahdollisesti länsimaiden ensimmäinen naispuolinen rakennusmestari.

Elämäkerta 
Ahvenanmaalta kotoisin ollut Hongell pääsi 1891 opiskelemaan Helsingin teollisuuskouluun erikoisoppilaana, mutta jo seuraavana vuonna hän saattoi jatkaa opintoja normaalina opiskelijana hyvän opintomenestyksensä takia. Hongell valmistui teollisuuskoulusta 1894.

Hongell suunnitteli kaikkiaan 98 rakennusta Maarianhaminaan ja sen lähiympäristöön vuosina 1889–1912, jolloin kaupungissa vallitsi vilkas rakentamiskausi Maarianhaminan kylpylän 1889 tapahtuneen perustamisen jälkeen. Rakennukset olivat pääasiassa kaupunkitaloja ja maatilojen rakennuksia. Hän käytti rakennuksissaan koristeellista sveitsiläistyyliä. Hongellin suunnittelemista rakennuksista 44 on säilynyt nykypäiviin.

Hongell oli naimisissa rakennusmestari Sanfrid Hongellin kanssa, ja heille syntyi kuusi lasta. Esikoispoika Olof Hongell (1898–1919) oli Suomen ensimmäisiä lentäjiä ja kolmas poika Göran Hongell (1902–1973) tunnettu lasiesineiden suunnittelija.

Lähteet

Kirjallisuus
 
 Väitös Hilda Hongellista, Suomen ensimmäisestä naisrakennusmestarista. Åbo Akademin uutisia ja tiedotteita 9.12.2011.
 Arkitekt Hilda Hongell i Helsingfors.  The Finlander forum.
 Hilda Hongell & Lars Sonck: Byggnadskonstnärer i Mariehamn.

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset rakennusmestarit
Vuonna 1867 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Kyösti Vaskuri

Kyösti Vaskuri (11. tammikuuta 1880 – 29. syyskuuta 1968) oli suomalainen Revonlahdella asunut räätäli, joka tuli tunnetuksi 1920-luvun lopulla aiheutettuaan Sunilan ensimmäisen hallituksen kaatumisen.

Sosialidemokraatteihin kuulunut Vaskuri haki Revonlahdella postitoimiston hoitajan paikkaa ja joutui kokemaan syrjintää, kun Revonlahden suojeluskunnan paikallispäällikkö oli antanut valintaprosessin aikana kielteisen lausunnon Vaskurista tämän poliittisten mielipiteiden takia. Tapauksesta nousi kohu, joka sai kansalliset mittasuhteet, kun tuolloin vallassa ollut Sunilan I hallitus kaatui joulukuussa 1928 sosialidemokraattien tekemään välikysymykseen suojeluskuntien omavaltaisesta toiminnasta. Välikysymyksessä mainittiin esimerkkeinä Vaskurin tapaus sekä Tampereen valtauksen 10-vuotisjuhlissa keväällä 1928 sattunut tapaus, jossa suojeluskuntalaiset olivat vetäneet Suomen lipun kaupungintalon salkoon ilman viranomaisten lupaa. Porvarillisessa lehdistössä hallituksen kaatumista näin vähäiseen asiaan pidettiin yleisesti naurettavana.

Kyösti Vaskuri oli vuonna 1934 mukana perustamassa Revonlahdelle yksityistä Väinölän hautausmaata seurakunnasta eronneita varten. Hänet on myös itse haudattu sinne.

Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla-kirjan 3. osassa viitataan Vaskurin tapaukseen opettaja Pentti Rautajärven Pentinkulman urheilukentän vihkiäisissä pitämässä puheessa ja sen aikaansaamassa herrasväen jälkikeskustelussa (Maan hallitus kaatuu jonkin räätäli Vaskurin takia. Sitä nimitetään kansanvallaksi). Vaskurin tapausta pidettiin keskustelussa osoituksena parlamentarismin rappiosta ja maan hallitusmuodon viheliäisyydestä.

Lähteet 
 Tuomas Rantala: Uusi uljas maalaisliittolaisuus. Pääministeri J. E. Sunila ja hänen maalaisliittolainen hallituksensa 1927–1928, Suomen historian pro gradu -tutkielma Tampereen yliopisto 2010, Vaskurin tapauksesta s. 121–123 
 Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän kertomus vuosilta 1926–1929, s. 11–12
 Pääkaupunkiseudun ateistit ry : Väinölän hautausmaa Siikajoella

Viitteet 

Suomalaiset henkilöt
Vaatturit
Vuonna 1880 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Luettelo Suomen tekstiili- ja vaatetustehtaista

Tämä on luettelo Suomessa toimineista ja yhä toimivista tekstiilitehtaista ja valmisvaatetehtaista. Päälähteenä on käytetty Suomen tekstiiliteollisuutta etenkin pukeutumisen kannalta valottavaa teosta Kansakunnan vaatettajat (1996). Luetteloon ei ole sisällytetty nahka-, turkis- eikä kenkätehtaita, sisustus- tai teknisten tekstiilien valmistajia eikä aivan pienimpiä eikä lyhytaikaisimpia kirjassa mainittuja yrityksiä. Kirjan julkaisuajankohdan jälkeisissä tiedoissa on aukkoja ja epäselvyyksiä.

Luetteloon on merkitty tuotannon päättymisvuosi Suomessa, vaikka yritys jatkaisi yhä mutta olisi lopettanut valmistuksen tai siirtänyt sen muualle (esimerkiksi Turo Tailor lopetti tuotannon Suomessa 2009). Monet tehdastilat työntekijöineen esiintyvät luettelossa useamman yhtiön kohdalla, sillä oli tavallista, että kun yksi yritys paikkakunnan teollisuushallissa lopetti, tilalle tuli toinen saman alan yritys, joka jatkoi samoilla koneilla ja palkkasi työhön paljolti samoja ihmisiä.

Luettelo yrityksistä

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Kirjallisuutta
 Seppälä, Arto: Lanka läpi vuosisatojen: Lukemisto suomalaisen tekstiiliteollisuuden vaiheista 1700-luvulta vuoteen 2005. Tekstiili- ja vaatetusteollisuus ry 2005. ISBN 952-91-9119-7.

Aiheesta muualla
Suomen tekstiiliteollisuuden historia, Tekstiilimuseo.

Tekstiili- ja vaatetustehtaista
Tekstiili- ja vaatetustehtaista
Suomen tekstiili- ja vaatetustehtaista

Suomen teollisuushistoria
Vaatemerkit
Kino-Recla

Ab Kino-Recla Oy oli  vuoden 1925 lopulla perustettu elokuva-alan yritys. Sen perustivat lääninkanslisti Ragnar Hartwall, Filmiaitan päätoimittaja, insinööri Knut von Hertzen ja insinööri Sven Uggla. Yrityksen tarkoitus ei alun perin ollut valmistaa elokuvia, sillä kaupparekisteri-ilmoituksen mukaan se halusi ”esittää, ostaa ja myydä elokuvia”. Tämän voi ymmärtää myös haluksi tuottaa elokuvia. Ehkä juuri siksi omistajakunta laajeni jo seuraavana keväänä, kun I. Taube ja O. Kollanus tulivat yhtiön osakkeiden omistajaksi ja antoivat samalla yhtiölle korotonta lainaa. Kaikilla viidellä oli tuolloin tasamäärä yhtiön osakkeita.

Tilanne muuttui kun Kurt Jäger astui peliin. Insinööri Ugla väistyi ja Jäger astui tilalle pääosakkaaksi, jolla oli hallussaan 3/5 osakkeista. Ragnar Hartwall jatkoi puheenjohtajana, kunnes konkurssiasia käsiteltiin Helsingin raastuvanoikeudessa 16. maaliskuuta 1929. Yhtiö ilmoitettiin lakanneeksi 2. toukokuuta 1931. Yhtiön ainoaksi pitkäksi näytelmäelokuvaksi jäi Oscar Tengströmin ohjaama Kyllä kaikki selviää vuodelta 1926. Muuta tuotantoa olivat mainokset eli reklaamit lampusta, kenkävoiteesta, pöytämargariinista, uutista ja mainosta yhdistävä Tekstiilimessujen reklaami sekä uutisfilmi Kuvia Helsingin asemalla tapahtuneesta rautatieonnettomuudesta 28.8.1926.

Sittemmin kadonnut Kyllä kaikki selviää sai Helsingin Sanomien arvostelijalta syyskuussa 1926 luonnedinnan ”lemmentarina, joka ei suuresti huvita”.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset elokuvayhtiöt
Alexander Cannelin

Alexander Cannelin () oli 1800-luvulla vaikuttanut merikapteeni. Hän oli merenkulkuopetuksen ja Pohjois-Suomen merenkulun kehittäjä. Laatiessaan alan oppikirjaa hän vaikutti suomenkielisen merenkulkusanaston kehitykseen. Hänen teoksensa Oppikirja merikulun tieteessä ilmestyi kahtena niteenä vuosina 1868 ja 1869. Sitä käytettiin oppikirjana Oulun ja Viipurin merikouluissa. Monet hänen laatimansa suomennostyöt jäivät julkaisematta, koska tekijänoikeuspalkkioista ei päästy sopimukseen. Cannelin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1844. Hänen veljensä Gustaf Cannelin oli Mustasaaren kirkkoherra.

Cannelinin vanhemmat olivat Pyhäjoen lukkari Tomas Cannelin ja Juliana Ticklén. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1844. Hän opiskeli lyhyen aikaa Helsingin yliopistossa, mutta muutti sitten Raaheen ja työskenteli merenkulun tehtävissä. Hän solmi avioliiton ensin 1854 ja nuorikon kuoltua toisen avioliiton noin vuonna 1857. Samoihin aikoihin hän oli edennyt urallaan merikapteeniksi, ja toimi esimerkiksi parkki Kalevan kapteenina valtameriliikenteessä.

Oulun merikoulu
Oulun merikoulu perustettiin senaatin päätöksellä tammikuussa 1863. Cannelin valittiin saman vuoden marraskuussa sen ensimmäiseksi johtajaksi. Koulu oli melko pieni ja palveli ensin vain alueellisia tarpeita. Aluksi oli vain perämiesosasto, jossa oli 15 oppilasta. Syksyllä 1864 oppilaita oli 21 ja toiminnassa oli myös merikapteeniosasto ja itämerenkippariosasto. Opetusta annettiin sekä ruotsiksi että suomeksi, mikä teki koulusta ensimmäisen suomenkielisen merenkulkukoulun. Koulu muuttui täysin suomenkieliseksi 1899.

Merenkulkusanaston luominen
Hanke merenkulun oppikirjasta aloitettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja senaatin valtiovaraintoimituskunnan aloitteesta 1864. Aluksi pyrittiin suomentamaan Turun merikoulun opettajien kirjoittama ruotsinkielinen oppikirja Lärobok i Navigations-vetenskapen, joka sisälsi erilliset kurssit Itämeren kippareille, perämiehille ja kapteeneille. Suomennostyötä tarjottiin Cannelinille, sillä hän oli Ouluun perustetun ja ainoan suomenkielisen merimieskoulun johtaja. Cannelinin eduksi luettiin, että ”kielensä puolesta selvä ja myös kirjoituksessa kokenut suomalainen, sekä siitä syystä luultavasti parempi pännämies kuin tavalliset kipparimme, että hän on itsensä ylioppilaaksi lukenut, ennen kuin merille lähti - -.” Cannelinin työ oli uraauurtavaa, ja hän joutui itse luomaan alan sanastoa. Tosin aiemmin suomennettu eversti J. Bartramin teos Saimaan purjehdusväylistä. Cannelin ei kuitenkaan hyväksynyt esimerkiksi Bartramin kirjaan suomennettuja ilmansuuntien nimiä kuten pohja, pohjan koilliskorva, pohjaiskoillinen. Cannelinin kirjassa ilmansunnat olivat esimerkiksi pohjanen, pohjais-itä-pohjanen, itä-pohjanen pohjaseen ja itä-pohjanen.

Lähteet 

Koululaitoksen kehittäjät
Suomalaiset opettajat
Oulun historia
Suomentajat
Fennistit
Suomalaiset merimiehet
Vuonna 1823 syntyneet
Vuonna 1872 kuolleet
Loïc Duval

Loïc Duval (s. 12. kesäkuuta, 1982 Chartres) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on vuoden 2013 Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja.

Ura 

Karting-uransa jälkeen Duval siirtyi vuonna 2002 Ranskan Formula Campus -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2003 Duval ajoi Ranskan Formula Renault 2000 -sarjaan voittaen myös tämän sarjan mestaruuden. Vuonna 2004 Duval kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2005 Duval jatkoi F3-Eurosarjassa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi Macaon Grand Prix -kilpailussa paalupaikalle, mutta sijoittui lopulta kilpailussa kuudenneksi.

Vuonna 2006 Duval siirtyi kilpailemaan Japaniin ja kilpaili Formula Nippon -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän ajoi Japanin Super GT -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2008 Duval jatkoi Formula Nippon -sarjassa voittaen kaksi kilpailua ja sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna Duval osallistui ensi kertaa Le Mansin 24 tunnin ajoon sijoittuen kokonaiskilpailun kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Duval onnistui voittamaan Formula Nippon -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi Aasian Le Mans Series -sarjassa. Vuonna 2010 Duval voitti Super GT -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän sijoittui Formula Nippon -sarjassa neljänneksi. Vuonna 2011 Duval sijoittui Super GT -sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän kilpaili jälleen Le Mansin 24 tunnin kilpailussa ollen kokonaiskilpailun viides. Vuonna 2012 Duval kilpaili uudessa FIA World Endurance Championship -sarjassa kolme kilpailua. Vuonna 2013 Duval jatkoi täyden kauden FIA WEC -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden yhdessä Tom Kristensenin ja Allan McNishin kanssa. Samana vuonna he voittivat yhdessä Le Mansin 24 tunnin ajon. 

Vuonna 2014 Le Mansin 24 tunnin ajon harjoituksissa Duvalin ajama Audi ajoi pahannäköisen ulosajon, jonka seurauksena auto romuttui täysin ja Duval vietiin sairaalaan. Duval selvisi tilanteesta pienin naarmuin, mutta hän ei päässyt osallistumaan itse kilpailuun. Hänen tuuraajaksi otettiin Audin varakuljettaja Marc Gené.

Vuonna 2015 hän ajoi Formula E -sarjaa Miamin GP:stä lähtien saavuttaen kaksi kolmossijaa ja 42 pistettä.

Formula E -tulokset

* Kausi käynnissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset autourheilijat
Formula E -kuljettajat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Ernest Ervasti

Ernest Ervasti on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt mm. elokuvissa Vääpelin kauhu (1957) ja Nummisuutarit (1957).

Lähteet 

Suomalaiset näyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Mahdollisesti elävät henkilöt