joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Elossa 24h

Elossa 24h on tammikuussa 2017 alkanut suomalainen dokumentaarinen tositelevisiosarja. Ohjelmassa seurataan yhtä vuorokautta sairaaloissa ja terveydenhuollon yksiköissä eri puolilla Suomea. Ohjelma perustuu brittiläiseen ohjelmaformaattiin Keeping The Nation Alive.

Ohjelmassa potilastarinoita kerrotaan niin potilaiden, heidän läheistensä kuin sairaalahenkilökunnankin näkökulmasta. Ohjelmaa on esitetty viisi tuotantokautta, ja se on palkittu kolmesti Kultainen Venla -palkinnolla.

1. tuotantokausi 
Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin 21. syyskuuta 2016 kahdeksalla eri paikkakunnalla. Kuvauksia tehtiin sairaaloissa, terveyskeskuksissa, päivystyksissä, ambulansseissa, hälytysajoissa ja helikoptereissa Helsingissä, Tampereella, Turussa, Oulussa, Kuopiossa, Rovaniemellä, Hämeenlinnassa ja Nilsiässä.

Ensimmäinen tuotantokausi sisältää seitsemän jaksoa, ja ne esitettiin 1. tammikuuta 2017 alkaen. Ohjelman jaksoja niiden ensilähetyksinä seurasi keskimäärin 648 000 ihmistä.

2. tuotantokausi 
Toinen tuotantokausi kuvattiin 20. syyskuuta 2017. Kausi sisältää seitsemän jaksoa, jotka esitettiin 7. tammikuuta 2018 alkaen Yle TV1:llä ja Yle Areenassa.

3. tuotantokausi 
Kolmas tuotantokausi kuvattiin 3. lokakuuta 2018. Kahdeksan jaksoa esitettiin Yle TV1:llä ja Yle Areenassa 6. tammikuuta 2019 alkaen.

4. tuotantokausi 
Neljännen kauden jaksot kuvattiin lähes kokonaan keskiviikkona 2. lokakuuta 2019 eri puolilla Suomea. Jaksot esitettiin Yle TV1:ssä ja Yle Areenassa yhden viikon aikana 12. tammikuuta 2020 alkaen. Kuvauksia tehtiin noin kymmenessä suomalaisessa kaupungissa, ja mukana olivat kaikki Suomen yliopistosairaalat. Kaikkiaan ohjelmaa oli toteuttamassa yhden päivän aikana noin sata tv-alan ammattilaista. Tuotantokausi sisältää kahdeksan jaksoa. Kausi alkoi ensihoitoon keskittyvällä erikoisjaksolla, jossa seurattiin akuuttilääkärin, helikopterilääkärin sekä ensihoitajan työtä.

5. tuotantokausi 
Viidennen kauden kaikki jaksot kuvattiin 18.11.2020. Koko kausi julkaistiin Yle Areenassa 28.3.2021 ja ne esitettiin televisiossa yhden viikon aikana 28.3.2021 - 4.4.2021. Kaudella käsiteltiin koronapandemiaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarja Yleisradion sivuilla

Suomalaiset tositelevisiosarjat
Suomalaiset dokumenttiohjelmat
Yle TV1:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Jussi Koivusalo

Jussi Arvi Koivusalo (23. maaliskuuta 1929 Alavus – 6. tammikuuta 2000) oli suomalainen kuvanveistäjä, jonka ateljee sijaitsi Espoon Mankkaalla. Hän sai kuvataiteen valtionpalkinnon 1981 ja Espoon kaupungin taidepalkinnon 1983. Hänen teoksiaan on muun muassa Valtion taidemuseon, Amos Andersonin taidemuseon sekä monien kaupunkien ja seurakuntien kokoelmissa.

Jussi Koivusalon vanhemmat olivat kotoisin Seinäjoelta. Hän syntyi toisena perheen kolmesta lapsesta heidän asuessaan Alavudella. Vuonna 1932 perhe muutti Seinäjoelle. Lapsuusajan kotikaupungilleen Koivusalo lahjoitti yhdessä vaimonsa kanssa yhteensä 20 veistosta.

Koivusalo valmistui kuvanveistäjäksi Suomen Taideakatemian koulusta, ja hänen töitään oli ensi kerran esillä vuonna 1958. Hän osallistui seitsemän kertaa Suomen Taiteilijain yhteisnäyttelyyn ja neljä kertaa Suomen Kuvanveistäjien viisivuotisnäyttelyihin (vuosina 1960, 1965, 1970 ja 1975). Hän oli mukana näyttelyissä myös Pariisissa, Hampurissa, Berliinissä ja Budapestissa. Jussi Koivusalon viimeinen yksityisnäyttely pidettiin vuonna 1991 Galleria Sculptorissa Helsingissä.

Koivusalo käytti materiaaleinaan tavallisimmin pronssia, marmoria, graniittia ja puuta.

Jussi Koivusalo toimi 1960-luvulla Suomen Kuvanveistäjäliiton johtokunnan jäsenenä sekä liiton omistaman taidevalimon
johtajana. Vuonna 1989 hänet nimitettiin liiton kunniajäseneksi. Hän toimi myös Espoon kuvataiteilijoiden puheenjohtajana 1970- ja 1980-luvun vaihteessa.

Jussi Koivusalo avioitui farmaseutti Raili Koivusalon kanssa vuonna 1958. Heillä ei ollut lapsia. Suomen Kulttuurirahastolla on heidän testamenttiinsa perustuva nimikkorahasto, joka tukee kuvataiteilijoita
apurahoilla ja muilla sopivilla tavoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2000 kuolleet
Heikki Välivehmas

Heikki Ilmari Välivehmas (s. 7. maaliskuuta 1962) on suomalainen prikaatikenraali. Välivehmas jäi reserviinPuolustusministeriön suunnitteluyksikön johtajan tehtävästä.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhtenäispatentti

Yhtenäispatentti (aiemmin "yhteisöpatentti") on uudenlainen eurooppapatentin muoto, joka tulee käyttöön aikaisintaan loppuvuonna 2022. Silloin, kun eurooppapatenttihakemus on hyväksytty, hakija voi valita, saattaako sen voimaan vanhaan malliin maakohtaisena eurooppapatenttina vai valitseeko yhtenäispatentin, joka kattaa useimmat eurooppapatentin EU-maat sekä mahdollisesti lisäksi maakohtaisen suojan valitsemissaan muissa eurooppapatenttimaissa.

On arvioitu, että yhtenäispatentin vuosimaksut tulevat halvemmiksi kuin yhtä laajasti voimaan saatetun Eurooppapatentin silloin, ku patenttisuojaa halutaan neljässä tai useammassa maaassa. Ehkä vieläkin suurempia säästöjä voi tulla käännös- ja asiamieskuluissa.

Oikeudessa patentin voi yhdellä päätöksellä mitätöidä koko yhtenäispatenttialueella siinä missä maakohtaiset eurooppapatentit käsitellään oikeudessa kunkin maan osalta erikseen. Yksi tuomioistuimista tulee Suomeen. Myös patentin loukkaminen käsitellään keskitetysti.

Sopimusmaat ja voimaantulo
Toukokuussa 2022 17 valtiota on ratifioinut sopimuksen yhtenäispatentista: Belgia, Bulgaria, Tanska, Viro, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Iso-Britannia. Näistä Iso-Britannia on kuitenkin ilmoittanut ettei aio olla mukana yhtenäispatentissa.

Tämänhetkisen ennusteen mukaan Saksa saattaa toimittaa UPCA:n, sopimuksen yhdistetystä patenttituomioistuimesta, ratifioimisasiakirjan elo-syyskuussa 2022. Kun Saksa toimittaa oman UPCA-ratifioimisasiakirjansa, UPCA voisi astua voimaan 3 – 4 kuukautta myöhemmin. Täten yhtenäispatentti saattaa astua voimaan vuoden 2022 loppupuolella tai alkuvuodesta 2023.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yhtenäispatentti (PRH)
 Eurooppalainen patenttijärjestelmä uudistuu – keskustelun aika Suomessa on nyt, EK, 15.4.2014.

Patentit
Rebecca Šramková

Rebecca Šramková (s. 19. lokakuuta 1996 Bratislava) on slovakialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 119 marraskuussa 2016. Hän on voittanut urallaan viisi ITF-turnausta kaksinpelissä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Slovakialaiset tennispelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Game Grumps

Game Grumps on vuonna 2012 perustettu YouTube-kanava. Alussa kanava koostui vain Arin Hansonista ja Jon Jafarista, mutta Jafarin lopettaessa hänen tilalleen tuli Dan Avidan Ninja Sex Party -yhtyeestä. Nykyään kanavalle on tullut muita sarjoja, kuten Steam Train ja Grumpcade ja muita jäseniä. Kanavalla oli joulukuussa 2017 4,2 miljoonaa tilaajaa.

Lähteet 
 Game Grumpsin kuvaussivu Youtubessa 

YouTube-kanavat
Lappi-kirjallisuuspalkinto

Lappi-kirjallisuuspalkinto on Lapin kirjastojen vuonna 2016 perustama kirjallisuuspalkinto. Ehdokaskirjat ovat alun perin suomenkielisiä tai saamen kielestä käännettyjä aikuisten kaunokirjallisia teoksia, jotka ovat lappilaislähtöisen kirjailijan kirjoittamia tai muuten liittyvät Lappiin. Palkinto jaetaan joka toinen vuosi. Se myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2017, jolloin ehdokaskirjat oli julkaistu vuosina 2015–2016. Palkinnon arvo vuonna 2021 oli 3 000 euroa.

Palkitut ja ehdokkaat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Lapin kirjallisuuspalkinnon verkkosivut

Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot
Saamelaiset palkinnot
Lappi
Feministinen puolue

Feministinen puolue r.p. () on suomalainen puolue. Yhdistyksen perustava kokous järjestettiin 15. kesäkuuta 2016, ja kerättyään 5 000 kannattajakorttia se jätti 13. joulukuuta hakemuksen päästäkseen puoluerekisteriin, johon se merkittiin 11. tammikuuta 2017.

Politiikka 

Feministinen puolue ilmoittaa politiikkansa kolmeksi kärjeksi sukupuolten tasa-arvon, syrjimättömyyden ja inhimillisen turvallisuuden. Puolueen mukaan feministisen politiikan tavoitteena on ”yhteiskunta, jossa kaikilla ihmisillä on mahdollisuus toteuttaa täysi potentiaalinsa yhdenvertaisena muiden kanssa.”

Puolue vaatii työnantajamaksuihin tasa-arvoerää naisvaltaisten alojen palkankorotusten rahoittamiseksi, työpäivän lyhentämistä ja hoivatyötä tehneiden eläkeläisnaisten eläkkeiden korottamista. Lisäksi puolue tavoittelee vanhempainrahojen nykyistä tasaisempaa jakamista miesten ja naisten kesken ja päivähoidon maksuttomuutta.

Organisaatio 
Alun perin puolueella oli tarkoitus olla kolme keskenään tasavertaista puheenjohtajaa, mutta Patentti- ja rekisterihallitus ei hyväksynyt kolmen johtajan mallia, vaan puheenjohtajiston muodostavat yksi puheenjohtaja ja kaksi varapuheenjohtajaa. Puolueen puheenjohtaja on Emilia Taskinen, ensimmäinen varapuheenjohtaja Taru Hallikainen ja toinen varapuheenjohtaja Eeva Partanen. Heidän lisäkseen puolueen hallitukseen kuuluu yhdeksän varsinaista jäsentä ja kuusi varajäsentä. Puoluesihteerinä toimii Lauri Alhojärvi.

Puolueella on neljä piiriä: Helsinki, Uusimaa, Varsinais-Suomi ja Pirkanmaa.

Rahoitus 
Feministinen puolue on vastaanottanut puoluerahoitusta sekä yksityisiltä henkilöiltä, säätiöiltä ja yrityksiltä. Kari Mattilan säätiö tuki puoluetta vuonna 2017 3 500 eurolla ja mainostoimisto Werklig vuosina 2016–2017 yhteensä 25 000 eurolla.

Vaalimenestys 

Kuntavaaleissa 2017 Feministinen puolue asetti yhteensä 40 ehdokasta yhdeksällä paikkakunnalla. Puolue sai valtakunnallisesti 6 856 ääntä (0,3 % äänistä) ja yhden valtuustopaikan Helsingissä. Läpi pääsi puolueen puheenjohtaja Katju Aro. Helsingissä puolue sai 4 910 ääntä (1,5 % äänistä). Puolue sai suurimmat ääniosuutensa Helsingin itäisessä kantakaupungissa; Kalliossa, Vallilassa ja Alppilassa.

Eduskuntavaaleissa 2019 Feministinen puolue sai 6 669 ääntä, eli valtakunnallisesti 0,2 prosentin osuuden. Suurinta kannatus oli Helsingissä (0,9 prosenttia). Äänisaalis ei riittänyt kansanedustajapaikkoihin.

Vuoden 2019 eurovaaleissa puolueella oli kolme ehdokasta. Puolue sai 0,2% annetuista äänistä. 

Kunnallisvaaleissa 2021 puolue sai 0,2% annetuista äänistä, ja kukaan Feministisen puolueen ehdokkaista ei tullut valituksi minkään kunnan valtuustoon.

Puheenjohtajat 
 Katju Aro (2016–2021)
 Emilia Taskinen (2021–)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Feministisen puolueen verkkosivut
 Feministisen puolueen yleisohjelma

Feministinen puolue
Arttu Mäkiaho

Arttu Mäkiaho (s. 16. syyskuuta 1997 Kajaani) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.

Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Mäkiaho voitti kultaa normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa sekä hopeaa normaalimäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa vuonna 2017 Park Cityssä. Nuorten MM-kilpailujen joukkuekisassa hän oli Suomen joukkueen mukana parhaimmillaan neljäs Val di Fiemmessä vuonna 2014, Almatyssa vuonna 2015 ja Park Cityssä vuonna 2017. Mäkiaho opiskeli ensimmäiset kouluvuotensa Kajaanissa, Lohtajan koulussa. 

Mäkiaho valittiin mukaan Lahden MM-kisoihin 2017. Kisoissa hän osallistui normaalimäen kilpailuun ollen lopputuloksissa sijalla 38. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 36:nneksi ja suurmäessä 38:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 23:s, normaalimäessä 31:s ja joukkuekilpailussa viides. [[Yhdistetty talviolympialaisissa 2022<Pekingin olympialaisissa 2022]] hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 23:nneksi. 

Mäkiaho kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti Ramsaussa joulukuussa 2016 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 oltuaan Rukalla kymmenes. Se on edelleen hänen paras henkilökohtainen maailmancup-sijansa (tilanne 14.2.2022). Joukkuekilpailussa hän on ollut kolmas Chaux-Neuvessa tammikuussa 2018.

Suomen-mestaruuskilpailuissa Mäkiaho oli hopealla vuonna 2014 ja pronssilla vuonna 2016.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Rhianna Pratchett

Rhianna Pratchett (s. 1976) on englantilainen videopelikäsikirjoittaja. Hän on tullut tunnetuksi käsikirjoittajana videopeleihin kuten Mirror’s Edge, Tomb Raider ja Rise of the Tomb Raider. Käsikirjoitus peliin Rise of the Tomb Raider voitti Writers Guild of America -palkinnon vuonna 2016.

Pratchett on kirjailija Terry Pratchettin tytär. Hän on yksi perustajajäsen Narrativia Limited -tuotantoyhtiössä, joka hallinnoi yksinoikeudella hänen isänsä töiden immateriaalioikeuksia.

Pratchett on työskennellyt myös sarjakuvakäsikirjoittajana.

Tuotantoa

Pelit 
 Heavenly Sword 
 Mirror's Edge 
 Tomb Raider 
 Rise of the Tomb Raider

Sarjakuvat 
 Mirror’s Edge #1–6 
 Tomb Raider: The Beginning 
 Tomb Raider #7–18

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut
 Narrativia verkkosivut
 

Englantilaiset fantasiakirjailijat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Rajajärvi (Lempäälä)

Rajajärvi  on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Rajajärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.

Maantietoa 
Järvi on 350 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Tämä metsäjärvi sijaitsee kilometrin verran lounaaseen Sääksjärven Sipilästä kahden mäen välisellä ojitetulla suolla. Samalla Rajajärvensuolla sijaitsee pienempi Pikku Rajajärvi. Järvet on yhdistetty toisiinsa suo-ojilla, mutta ne laskevat Palomäen suuntaan ja jatkavat johto-ojaa myöten Sipilässä Kortejärvenojaan. Se vuorostaan laskee Sääksjärveen Sipilän pohjoispuolella. Järven rantaviivan pituus on 800 metriä. Rannat ovat eteläpuolta lukuun ottamatta suota ja järvi on myös autio. Sinne johtaa Sipilästä kävelypolku, joka ohittaa järven länteenpäin. Pirkkalan rajalle on matkaa alle 500 metriä.

Historiaa 
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Råjärvi”. Vuoden 1961 peruskartassa suot olivat vielä luonnontilassa, mutta seuraavassa vuoden 1975 kartassa oli kaikki nykyisetkin suot kaivettuna.

Lähteet 

Pyhäjärven alue (Tampere)
Lempäälän järvet
Godot Engine

Godot Engine on Ariel Manzurin ja Juan Linietskyn luoma pelimoottori. Godot on tarkoitettu 2D- ja 3D-pelien tekoon. Godot Enginessä on oma sisäänrakennettu GDScript-skriptikieli, minkä lisäksi se tukee VisualScript- ja C#-skriptejä.

Godot Enginen kehitys alkoi kaupallisena ja suljettuna vuonna 2007, mutta se julkaistiin avoimen lähdekoodin lisenssillä vuonna 2014.

22.6.2016 Mozilla-säätiö lahjoitti 20 000 dollaria Web Sockets -, WebAssembly- ja WebGL 2.0 -ominaisuuksien tuen lisäämiseen.

Katso myös 
Pelimoottori

Lähteet 

Pelimoottorit
Tetisheri

Tetisheri oli Matriarkki muinaisessa Egyptissä 17. dynastian loppuvaiheessa ja 18. dynastian alkuvaiheessa.

Perhe 
Tetisheri oli Tjennan ja Nefurun tytär. Tetisherin vanhempien nimet tiedetään muumion siteistä jotka löydettiin DB320:ksi nimetystä haudasta.
Tetisheri oli naimisissa Senakhtenre Ahmosen kanssa. Tetisheri ja Ahmose saivat varmuudella kaksi lasta: Seqenenre Taon, Ahhotep I ja ehkä Kamosen.

Ennen ajanlaskumme alkua syntyneet
Ennen ajanlaskumme alkua kuolleet
Racklen jätinkirkko

Racklen jätinkirkko on Pohjanmaalla Närpiön Pirttikylässä sijaitseva epävarma ja tutkimaton jätinkirkko.

Sijainti 
Jätinkirkko sijaitsee Pirttikylän kirkosta 4,5 kilometriä etelälounaaseen metsäisen ojitetun suon keskellä olevalla 60 × 50 -metrisessä metsäsaarekkeessa. Valtatie 8 ohittaa kohteen 700 metrin päässä lännessä. Pirttikylän eteläpuolen turvetuotantoalueen kohdalta lähtee kaakkoon metsäautotie, jonka varrelta kohde saavutetaan helpoiten.

Jätinkirkko 
Jätinkirkko on verrattain suuri, sillä sen pituus on noin 50 metriä ja leveys 30 metriä. Se on suorakulmion muotoinen, ja sen kivivallit ovat 2–4 metriä leveitä ja 0,5–1,0 metriä korkeat. Jätinkirkon pituusakseli osoittaa pohjoissuunnasta 61° vastapäivään eli länsiluoteeseen. Vallit ovat erotettavissa itä-, länsi- ja pohjoispuolella, mutta eteläpuolella ne näyttävät puuttuvan. Paikalla vuonna 2014 otettu Lidar-keilaus vahvistaa tässä esitetyt vallihavainnot. Vallien kivet ovat erikokoisia, mutta niitä ei näy turvettumisen ja metsittymisen takia aivan joka paikassa. Voidaankin ajatella, että vallit ovat maansekaista kivikkoa ja että ne ovat osittain tai kokonaan kuin luontaiset rantavallit. Vaikka kohde on epäselvä, on sen kivivallien matalimmat kohdat tulkittu kulkuväyliksi eli porteiksi. Portit osoittavat jätinkirkon keskipisteestä katsoen pohjoisesta 14° myötäpäivään, 120° myötäpäivään eli kaakkoon, 220° myötäpäivään eli lounaaseen ja 61° vastapäivään eli länsiluoteeseen. Vallien sisäpuolisella piha-alueella kiviä on vähän ja piha on verrattain tasainen. Sisäalue on 35 metriä pitkä ja 25 metriä leveä.

Kohde on tutkimatta, ja on edelleen epävarmaa, onko rakenne ollut ihmisten käytössä. Kaikki eivät edes havaitse paikalla käydessään, että kyseessä voisi olla jätinkirkko. Löydetyt kvartsi-iskokset eivät vielä todista ihmistoiminnan puolesta, sillä ne voivat myös olla luontaisia. Ajoituksesta on mahdotonta sanoa mitään. Muinaisjäännösalueeksi on rajattu kumpare, jolla vallit ovat. Pörtom hembygdsförening on pystyttänyt paikalle laatimansa taulun, jossa muodostelmaa kutsutaan nimellä "Laplom rundborg". Mistään muinaislinnasta ei tässä ole kuitenkaan kysymys.

Tutkimuksia 
Paikalla on käyty kahdesti tarkastamassa kohde, ensin vuonna 1978 (Mirja Miettinen) inventoinnin yhteydessä ja toisen kerran vuonna 2003 (Pentti Risla).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset, Arkeologia NYT! 2–3/2008, s. 5–7.

Suomen jätinkirkot
Pirttikylä
Pohjanmaan historia
Irnijärvi

Irnijärvi on voimakkaasti säännöstelty järvi Koillismaalla Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Se sijaitsee valtaosin Kuusamossa. Järven lounainen osa eli Ala-Irni sijaitsee Taivalkoskella. Irnin kylä sijaitsee järven länsirannalla. Irnijärven rannalla on ollut asutusta jo satojen vuosien ajan. Alue on suosittu kalastuskohde etenkin kesäaikaan. Järven pituus päästä päähän on noin 25 kilometriä, ja leveys enimmillään noin 4 kilometriä. Keskisyvyys on noin 5,6 metriä ja syvin kohta on 24 metriä.

Maantiede 
Irnijärvi on lounais–koillissuuntainen. Noin kahdeksasosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat järven keski- ja koillisosassa. Järven itäisimmän osan muodostaa usean kilometrin mittainen, kapea ja melko syvä Vaaraperänlahti. Irnijärven pohjoisin vesialue on yli neliökilometrin laajuinen matala ja suorantainen Heikkisenlampi. Irnijärven keskiosassa sijaitsee monihaarainen Salmentauskangaksen niemimaa, jonka koillispuolella on Martinniemi. Niemien välinen Sunnansalmi on noin 600 metriä leveä. Salmentauskangas erottaa pääaltaasta usean kymmenen hehtaarin laajuisen Kolkko-nimisen, osittain syvän vesialueen.

Ala-Irnin rantaviiva on melko mutkainen. Vesialueen syvin kohta on 15 metriä. Ala-Irnin kaakkoisosan Kaihlaperä on matala ja suorantainen. Irnijärven luusua sijaitsee Ala-Irnin lounaisosassa. Järvi laskee Niskakoskea Irninjokeen. Kuusamon ja Taivalkosken raja kulkee Irnijärven pääallasta ja Ala-Irniä yhdistävän, noin 200 metriä leveän Hietasalmen halki.

Irnijärven saariluku on 11. Saarista 7 on korkeintaan hehtaarin laajuisia ja 4 puolestaan on yli hehtaarin laajuisia. Suurin saari on Ala-Irnin keskellä sijaitseva Kaihlasaari. Järven länsiosassa sijaitsee noin 10 hehtaarin laajuinen Korkeamaa. Pohjoisessa sijaitsee soinen Savimaa.

Irnijärvi on samantasoinen kuin sen länsipuolella sijaitseva Polojärvi ja pohjoispuolella sijaitseva Iso-Kero.

Irnijärven vesitilavuus on 181 432 000 kuutiometriä.

Irnijärvi (61.321.1.001) kuuluu Irnijärven lähialueeseen (61.321), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Irnijärven alue (61.32) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Irnijärvi on laajin Irnijärven lähialueen 37:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Valkeinen.

Irnijärvi on viidenneksi laajin Kuusamon yli 1 900:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Joukamojärvi.

Kalalajisto 
Irnijärven kalalajistoon kuuluvat muun muassa ahven, muikku, särki, hauki, taimen, järvilohi, made, siika, kiiski sekä lisääntyvissä määrin harjus. Vuoteen 2015 järven siikakanta oli heikko, mutta hauen vähentymisen johdosta se on alkanut elpyä.

Lähteet 

Kuusamon järvet
Taivalkosken järvet
Iijoen yläosan valuma-alue
Kuolema Venetsiassa (ooppera)

Kuolema Venetsiassa on kaksinäytöksinen ooppera, jonka on säveltänyt Benjamin Britten. Se perustuu Thomas Mannin pienoisromaaniin Kuolema Venetsiassa. Oopperan englanninkielisen libreton kirjoitti  Myfanwy Piper. Ooppera sai ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1973.

Historia 
Britten oli pohtinut pienoisromaanin säveltämistä vuosien ajan, ja hän aloitti työnsä syyskuussa 1970 lähestymällä Piperiä ja kirjailijan poikaa Golo Mannia. Johtuen Warner Brothers -yhtiön ja Thomas Mannin kuolinpesän välisestä sopimuksesta koskien Luchino Viscontin samannimistä elokuvaa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1971, Britteniä neuvottiin olemaan katsomatta sitä. Oopperan ensiesityksen ohjaajan Colin Grahamin mukaan jotkut elokuvan nähneet Brittenin kollegat pitivät Tadzion ja Aschenbachin suhdetta elokuvassa "liian sentimentaalisena ja riettaana". Tämä vaikutti ratkaisuun, jossa Tadzion sekä tämän perheen ja ystävien osia esittivät tanssijat.

Lähteet

Englanninkieliset oopperat
Killi ja Kiki

Killi ja Kiki (, ) on venäläinen animaatio- televisiosarja.

Hahmot
 Killi (, )
 Kiki (, )
 Äiti (, )
 Isä (, )
 Ankat (, ) - Vaakku (, ), Vääkky (, ) ja Viikku (, )

Äänirooleissa

Suomenkieliset

 Käännös: Fiable Oy
 Tuotanto: Uptempo Oy

Aiheesta muualla 

 
 

Animaatiosarjat
Lastenohjelmat
Venäläiset televisiosarjat
Eeva Furman

Eeva Rebekka Furman (s. 2. toukokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen ympäristöasiantuntija. Hän on professori ja Suomen ympäristökeskuksen ympäristöpolitiikkakeskuksen johtaja sekä Sitran järjestämän Suomen kestävyyspaneelin puheenjohtaja. Hänen työhönsä kuuluvat tutkimuksen ja päätöksenteon yhteyden, kestävän kehityksen, luontopohjaisten ratkaisujen, ekosysteemipalveluiden ja luonnon monimuotoisuuden hallinnan tutkimus.

Elämä ja ura 
Furman asui lapsuutensa Helsingissä ja nuoruutensa Kauniaisissa. Hän valmistui ylioppilaaksi Kauniaisten lukiosta 1978 ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1985. Hän opiskeli eläintiedettä ja teki meribiologiaan liittyvän pro gradu -tutkielmansa otsikolla: Merirokon (Balanus improvisus Darwin) esiintymisestä, kasvusta ja lisääntymisestä Tvärminnen saaristossa. Valmistumisen jälkeen Furman lähti jatko-opintoihin Walesiin merentutkimuslaboratorioon. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1989 Walesin yliopistossa. Furmanin väitöskirja käsitteli merirokkopopulaatioiden taksonomista suhdetta Itämerellä ja Atlantilla (The taxonomic relationship of Balanus improvisus (Darwin) populations in the Baltic and the Atlantic).

Furman valittiin tammikuussa 2017 YK:n kestävän kehityksen raporttia valmistelevaan työryhmään Agenda 2030:een. Ryhmän työ alkoi helmikuussa 2017 ja raportti julkaistiin vuonna 2019. Furman kuului tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saaneen kirjan Ihminen ja ympäristö -kirjan toimituskuntaan. Vuonna 2020 Furman sai Vuoden YK:n ystävä -tunnustuksen. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2020.

Furman oli vuodesta 1990 naimisissa professori Ilkka Hanskin (k. 2016) kanssa. Heillä on kolme lasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Eeva Furman, Syke

Suomalaiset biologit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Eija Wager

Eija Wager (s. Helsinki) on suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja paluumuuttaja. Hän asui 1970-luvulta alkaen Italiassa ja palattuaan on kirjoittanut useita kirjoja kokemuksistaan Italiassa ja Suomessa.

Wager on ollut MTV:n ja Sanomien Italian kirjeenvaihtaja. Hän on Finitalia-sivuston päätoimittaja.

Julkaisut
 Tupaantuliaiset Italiassa. WSOY, 2002. ISBN 951-0-26781-3.
 Koirani haukkuu italiaksi. WSOY, 2003. ISBN 951-0-28408-4.
 Vuorten valo / Eija Wager. WSOY, 2006 ISBN 951-0-31798-5.
 Paluumuuttajan päiväkirja. WSOY, 2008 ISBN 978-951-0-33152-1.

Aiheesta muualla
Yle Elävä arkisto: Inhimillinen tekijä: Kolme kotiinpaluuta

Lähteet

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset toimittajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kadriorgin presidentinpalatsi

Kadriorgin presidentinpalatsi () on Kadriorgin alueella Viron pääkaupungissa Tallinnassa sijaitseva uusbarokkirakennus, joka toimii Viron presidentin virka-asuntona. Vuosina 1937–1938 rakennetun rakennuksen on suunnitellut virolainen arkkitehti Alar Kotli.

Vuonna 2014 presidentille päätettiin kunnostaa uusi virka-asunto Libertyn huvilaan Tallinnan länsilaidalla. Kunnostustöiden odotettiin vievän vuosia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Virka-asunnot
Tiina Itkonen

Tiina Itkonen (s. 1968) on suomalainen valokuvaaja, joka on kuvannut Grönlannissa. 

Helsingissä asuva Itkonen on valmistunut 2002 Taideteollisesta korkeakoulusta, jonka lopputyön hän teki Grönlannista ja julkaisi nimellä Inughuit. Hän kuuluu Helsinki Schoolina tunnettuun valokuvaajaryhmään. Hänen teoksiaan on esitelty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä niin Suomessa kuin ulkomaillakin.

Itkosen kuvia on ollut näyttelyissä: Albert Kahn Museum, Pariisi 2013, Scandinavia House, New York 2013, Venetsian biennaali 2011, Sydneyn biennaali 2010 ja New York Photo Festival 2009. Hänelle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021.

Kirjat
 Inughuit, Libris, 2004. ISBN 952-91-6967-1.
 Avannaa : photographs of Greenlandic landscapes, Kehrer, 2014. ISBN 978-3-86828-512-3.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tiina Itkosen kotisivu

Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Apuvoimalaite

Apuvoimalaite eli APU () on lentokoneeseen asennettu turbiinimoottori, jota käytetään tuottamaan työntövoiman sijasta energiaa muihin tarkoituksiin. APU on yleensä kytketty generaattoriin, joka tuottaa 115 voltin vaihtovirtaa 400 hertsin taajuudella. Se on suurimmassa osassa konetyypeistä sijoitettu pyrstökartioon.

APU:ta käytetään yleensä lentokoneen ollessa maassa, matkustajien noustessa koneeseen tai poistuessa sieltä. Sen tuottamalla energialla saadaan koneen sähköjärjestelmä toimimaan ilman, että koneen moottoreita tarvitsee käynnistää. Siitä saatavalla paineilmalla voidaan myös käyttää koneen ilmastointia sekä käynnistää moottorit. APU:n ansiosta lentokone ei tarvitse maassa ollessaan ulkoista virtalähdettä. Lennon aikana APU voidaan myös käynnistää, jos jokin lentokoneen generaattoreista lakkaa toimimasta. Vastaavasti paineilmajärjestelmän vioittuessa APU voi tuottaa paineilmaa matkustamon paineistuksen ylläpitoon sekä jäänpoistoon. Ensimmäinen kaasuturbiini-APUlla varustettu liikennekonetyyppi oli 1963 käyttöön otettu Boeing 727 ja ensimmäinen APU:lla varustettu Finnairin konetyyppi 1964 käyttöön otettu Super Caravelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Lentokonekomponentit
Rakkopuu

Rakkopuu (Koelreuteria paniculata) on saippuamarjakasveihin kuuluva puu. Lajin alkuperäalue on Aasiassa: Kiinassa, Koreassa ja Taiwanissa.

Ulkonäkö 
Rakkopuu kasvaa 9–12 metriä korkeaksi. Lehdet ovat parilehdykkäiset. Kukat ovat pienet ja keltaiset, ne kasvavat suurissa tertuissa. Hedelmänä on pullea, rakkomainen kota, joka säilyy puussa monta kuukautta. Kotahedelmän sisällä on yhdestä kolmeen mustaa siementä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Koelreuteria paniculata 
United States Department of Agriculture (USDA): Koelreuteria paniculata 
Flora of China: Koelreuteria paniculata 

Saippuamarjakasvit
Rocca al Maren ostoskeskus

Rocca al Maren ostoskeskus on suuri ostoskeskus Viron Tallinnan Haaberstin kaupunginosassa. Ostoskeskuksessa toimii noin 170 liikettä. Kauppakeskuksen ylläpitäjä on Citycon. Rocca al Maren ostoskeskuksen länsipuolella on Saku Suurhall ja eteläpuolella Tallinnan eläintarha (Paldiskin maantien toisella puolella). Viron ulkoilmamuseo sijaitsee runsas kilometri ostoskeskuksesta luoteeseen.

Ostoskeskuksen pinta-ala on 87 000 m2, josta 54 000 m2 on vuokrattavaa liiketilaa.

Historia

Vuonna 2009 Rocca Al Mare avattiin uudelleen lähes kolme vuotta kestäneen uudistusprojektin jälkeen. Kauppakeskus oli Viron suurin ja sen valikoimissa oli muotia, urheilun ja vapaa-ajan tuotteita, kauneus- ja hyvinvointialan liikkeitä sekä ravintoloita. Laajennukseen tuli ravintoloiden ja kahviloiden lisäksi kauneus- ja hyvinvointialan liikkeitä, esimerkiksi Viron suurin I.L.U-kosmetiikkamyymälä, Stockmann Outlet, Kotipizza ja Tallinnan suurin Prisma. Keskuksen yhteydessä toimi Saku Suurhalli, jossa järjestetään konsertteja.

Joulukuussa 2019 Rocca al Mareen avattiin Prisma-hypermarket, joka oli kooltaan 12 700 neliömetriä ja samalla suurin Virossa ja suurin Prisman market koko Baltiassa. Prisman laajennus maksoi miljoona euroa. Hypermarket oli pilottiprojekti, jonka mukaan S-ryhmä aikoi uudistaa Suomen kaikki 400 supermarkettiaan vuosien 2020 ja 2021 aikana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pieni matkaopas. Tallinna: Ostokset (pienimatkaopas.com)

Viron kauppakeskukset
Ostoskeskukset
Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Citycon
Ülemisten keskus

Ülemisten keskus () on Viron Tallinnan Lasnamäen kaupunginosassa, Ülemistejärven pohjoisrannan tuntumassa sijaitseva, maansa suurimpiin lukeutuva ostoskeskus. Siellä on runsaasti vaate-, kenkäalan ja lasten tuotteiden (lelut ja lastenvaatteet) myymälöitä. Ostoskeskuksen suurin vuokralainen on Rimi-ketjun hypermarket. Vuonna 2014 valmistuneen ostoskeskuksen toisen rakennusvaiheen ja syksyn 2016 laajennusten jälkeen sen kokonaispinta-ala on pysäköintitaloineen noin 93 000 m2 .

Myös Ülemisten keskus laajeni vuonna 2019 ja nousi kokonaispinta-alaan 125 000 m2.

Kauppakeskuksen omistaa norjalainen Awilhelmsen AS -konserni kiinteistösijoituksiin keskittyneen Linstow AS -tytäryhtiönsä välityksellä. Norjalaiskonserni tunnetaan myös esimerkiksi Expert- ja Power-kodinkoneketjujen omistajana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pieni matkaopas. Tallinna: Ostokset (pienimatkaopas.com)
 About Ülemiste (kartta ja linkit joukkoliikenteen aikatauluihin)  (ulemiste.ee)

Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Ostoskeskukset
Viron kauppakeskukset
Tähtilumikello

Tähtilumikello (Galanthus elwesii) on lumikelloihin kuuluva monivuotinen sipulikukka. Se on koristekasvina viljelty aikainen kevätkukkija.

Ulkonäkö ja koko 
Tähtilumikello kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi ja lehdet ovat väriltään sinivihreät. Kaksi tasasoukkaa pyöreähkökärkistä tyvilehteä ovat 10–30 millimetriä leveät. Ylempi lehti kiertyy alemman päälle. Tähtilumikellon kukan kehälehdistä ulommat ovat valkoisia, sisemmät valkovihreitä. Sisäkehälehdissä on tyvessä ja kärjessä vihreä laikku, joita voi yhdistää vihreä juova. Kukan sikiäimen tyvi on tylppä ja hieman leveämpi kuin lähilajeilla. Kukan tuoksu on makeahko. Hedelmä on kolmiliuskainen kota. 

Tähtilumikello on lumikelloista aikaisin kukkija Pohjoismaissa viljeltynä.

Levinneisyys 
Tähtilumikello kasvaa luontaisesti Kaakkois-Euroopassa (Balkan, Kreikka, Bulgaria ja Ukraina) ja Turkissa.

Lähteet 

Lumikellot
Kriminlumikello

Kriminlumikello (Galanthus plicatus) on lumikelloihin kuuluva monivuotinen sipulikukka. Se on koristekasvina viljelty aikainen kevätkukkija.

Ulkonäkö 
Kriminlumikello kasvaa 15–25 senttimetriä korkeaksi. Sillä on kaksi tasasoukkaa tylppäkärkistä tyvilehteä, jotka ovat 5–25 millimetriä leveät. Lehden väri on sinivihreä tai kellanvihreä. Lehden keskisuoni näkyy usein vaaleana raitana. Kriminlumikellon kukan kehälehdet ovat valkoisia, paitsi kukan sisemmän kehän lehtien kärjessä on vihreä laikku. Kukan tuoksu on makeahko. Hedelmä on kolmiliuskainen kota.

Levinneisyys 
Kriminlumikello kasvaa luonnonvaraisena Turkissa ja Kaakkois-Euroopassa: Ukrainan Krimillä ja Romaniassa.

Lähteet 

Lumikellot
Next Games

Next Games Oyj on suomalainen vuonna 2013 perustettu videopelejä kehittävä yritys. Se tunnetaan lisenssistään julkaista The Walking Dead -televisiosarjaan perustuvia mobiilipelejä.

Yritys on ostanut Helsinki GameWorks -nimisen yrityksen vuonna 2014.

Yritys on kerännyt 10 miljoonaa dollaria rahoitusta Walking Dead -mobiilipelin kehitykseen vuonna 2016.

Maaliskuussa 2022 Netflix teki ostotarjouksen Next Gamesista. Huhtikuussa kerrottiin kaupan toteutumisesta, jolloin yhtiö poistui First North -markkinalta Helsingin pörssistä.

Pelit

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Viralliset kotisivut
 Compass Point West 
 Walking Dead No Man's Land

Suomalaiset videopeliyritykset
Suomalaiset First North -yhtiöt
Hembackenin jätinkirkko

Hembackenin jätinkirkko on Pohjanmaalla Pedersören Ähtävässä sijaitseva mahdollinen jätinkirkko.

Sijainti 
Kohde sijaitsee Ähtävän kirkosta 5,5 kilometriä itäkaakkoon Ähtävänjoen mutkasta 200 metriä pohjoiseen Staraholmarnan pohjoispuolella olevalla mäellä. Valtatieltä 68 poiketaan pohjoiseen Humlaan ja Hummelholmista jatketaan suoraan itään kaksi kilometriä mutkaan asti. Kohde on tien sivulla 40 metriä pohjoiseen. Jätinkirkko sijaitsee Hembackenin kaakkoisreunassa.

Jätinkirkko 
Jätinkirkkoa ympäröi noin 6–8 metriä leveä kivivalli, joka näyttäisi kiertävän koko alueen. Valli erottuu maastossa matalana ja sammalpeitteisenä. Jätinkirkko on 50 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Vallialueen sisäpiha on 45 metriä pitkä ja 8–10 metriä leveä. Jätinkirkon pituusakselin suunta on 30° pohjoisesta vastapäivään eli lähes luoteeseen. Vallissa on kolme matalampaa kohtaa, joita kutsutaan porteiksi. Niiden suunnat jätinkirkon keskikohdasta katsottuna ovat 40° pohjoisesta myötäpäivään eli koilliseen, 278° eli länteen ja 329° eli pohjoiskoilliseen.

Kun mäki kohosi maankohoamisen johdosta ylös merestä, oli meri matalaa kivikkoista saaristoa. Koska jätinkirkko sijaitsee vain 42,5 metriä merenpinnan yläpuolella, on se voitu rakentaa vasta noin 2000 eaa. tai sitä myöhemmin. Tämä ajoittuu aivan kivikauden loppupuolelle, mutta jätinkirkko on ollut mahdollista rakentaa tätäkin myöhemmin pronssikaudella. Jos pronssikausi tulisi kyseeseen, olisi jätinkirkko hyvin nuori. Onkin esitetty epäilyjä, ettei tämä kohde olisikaan jätinkirkko vaan jokin muu puhtaaksi raivattu alue.

Ympäristö 
Jätinkirkon pohjois- ja luoteispuolella on tasainen ja kivistä puhtaaksi raivattu 50 metriä pitkä alue. Tämän arvellaan olevan niin sanottu asuinpaikkapinta. Alueella sijaitsee halkaisijaltaan muutaman metrin suuruisia painanteita. Jätinkirkosta 5–6 metriä etelään sijaitsee matala ja kaareutuva valli, joka voi olla luontainen rantavalli. Jätinkirkosta kaakkoon sijaitsee kaksi halkaisijaltaan 6–8 metristä kiviröykkiötä, joiden korkeus on metri. Toinen röykkiö on osa jätinkirkon kivivallia, mutta toinen sijaitsee siitä 10 metrin päässä. Alempana etelärinteessä sijaitsee tervahaudan kuoppa, jonka halkaisija on 7 metriä.

Tutkimuksia 
Jätinkirkon aluetta ei ole tutkittu muulla tavalla kuin kevyesti tarkastelemalla. Näin on toimittu vuosina 1880 (Sandelin), 1900 (U. T. Sirelius), 1968 (Ari Siiriäinen), 1980 (Mirja Miettinen), 2000 (John Finnäs) ja vuonna 2016.

Katso myös 
Ähtävällä on kolme muutakin jätinkirkkoa:
 Svedjebackenin jätinkirkko sijaitsee 6,8 kilometriä etelään.
 Tallbackharjun jätinkirkot (kaksi) sijaitsee 5,3 kilometriä kaakkoon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset, Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7

Suomen jätinkirkot
Ähtävä
Pohjanmaan historia
Untouchable Glory


Untouchable Glory on irlantilaiset thrash metal -yhtye Gama Bombin viides studioalbumi. Se julkaistiin 30. lokakuuta 2015 levymerkillä AFM Records. Albumia on väitetty yhtyeen sen astisista ennakkoluulottomimmaksi julkaisuksi. Kappaleesta ”Ninja Untouchables/Untouchable Glory” kuvattiin musiikkivideo.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Anna-Leena Harinen sanoi yhtyeen onnistuneen 80-luvun thrash -ja speed metalin yhdistelyssä, ja korotti erityisesti laulaja Philly Byrnen ulosantia sekä humoristisia populaarikulttuuriviittauksia. Metal Templen arvioija piti albumia viimeaikaisten uuden aallon thrashin julkaisujen monipuolisimpina ja voimakkaimpina esityksinä, ja sivusto merkitsi sen kuukauden suositeltujen albumien joukkoon.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Philly Byrne – laulu
 Domo Dixon – kitara
 John Roche – kitara
 Joe McGuigan – basso
 Paul Caffrey – rummut

Tuotanto 
 Scott Atkins – tuottaja, miksaaja
 Domo Dixon – avustava tuottaja

Arvostelut 
 Kaaoszine: 8.5/10
 Metal Temple: 9/10
 Planet Mosh:

Lähteet 

Vuoden 2015 albumit
Gama Bombin albumit
Beate Zschäpe

Beate Zschäpe (s. 2. tammikuuta 1975, Jena, Itä-Saksa) on äärioikeistolaisen terrori-ryhmän  Nationalsozialistischer Untergrund (NSU) jäsen..

Oikeudenkäynti
Zschäpeä syytetään osallisuudesta kymmenien ihmisten murhiin, kahteen pommi-iskun ja 15 pahoinpitelyyn ja ryöstöön. Tapaus käsitellään Oberlandesgericht Münchenissä, joka on yksi Baijerin kolmesta ylioikeudesta.

Thüringenin natsipiirit

Vuosina 1991 ja 1992, Beate Zschäpe liittyi äärioikeistolaiseen nuorisoryhmään Winzer-Claniin, joka toimi hänen naapurustossa Jenan kerrostaloalueella Winzerlassa. Siellä hän tutustui Uwe Mundlosiin ja Uwe Böhnhardtiin. Mundlos, Böhnhardt ja Zschäpe perustivat äärioikeistolaisen ryhmän Kameradschaft..

1990-luvulla, Zschäpe järjesti muutamia mielenosoituksia Jenassa. (Thüringenin identiteetin säilyttämisen puolesta, Euroopan yhteisön kansainvälistymistä vastaan). Hän osallistui vasemmistolaisiin nouoriin kohdistuviin vainoihin ja kiristi vietnamilaisia savukkeiden jälleenmyyjiä..

Lähteet

Aiheesta muualla
 Tositapahtumiin perustuva draamasarja esittää kolme näkökulmaa rasistisiin murhiin

Uusnatsismi
Saksalaiset henkilöt
Vuonna 1975 syntyneet
Elävät henkilöt
Murhat Saksassa
2000-vuosikymmenen rikokset
Pannupihvi

Pannupihvi tarkoittaa kahta erilaista paistinpannussa kypsennettyä ruokaa.

Pannupihviksi kutsutaan melko paksuksi muotoiltua jauhelihapihviä, jonka taikinassa on lihan (tavallisesti naudanlihan) lisänä joko kermaa, kermamaitoa (kerman ja maidon seosta) tai maustekastiketta ja mausteena tavallisesti maustepippuria tai valkopippuria. Paistettu pihvi tarjotaan esimerkiksi ruskean kastikkeen kanssa tai ruskistetun ja lihaliemessä kypsyneen sipulin kanssa. Pannupihvin lisänä tarjotaan perinteisesti kuorellisia perunoita.

Toinen pannupihviksi kutsuttu ruoka sisältää pieniksi kuutioiksi leikattua naudan sisäpaistia tai ulkofileetä. Lihakuutiot kypsennetään paistinpannussa sinapilla ja kananmunan keltuaisella maustetun sipulin kera, ja lisukkeena käytetään tavallisesti paistettuja perunakuutioita.

Lähteet

Pihvi
Liharuoat
Alta Valle Intelvi

Alta Valle Intelvi on kunta Pohjois-Italiassa Comon maakunnassa Lombardian alueella. Se sijaitsee Sveitsin rajalla Luganojärven läheisyydessä.

Kunta perustettiin 1.1.2017, kun kolme kuntaa, Lanzo d'Intelvi, Pellio Intelvi ja Ramponio Verna, yhdistyivät uudeksi Alta Valle Intelvin kunnaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Comon maakunnan kunnat
Päivi Laajala

Päivi Laajala (s. 21. toukokuuta 1961 Haapajärvi) on suomalainen virkamies. Hän on Oulun kaupunginjohtaja huhtikuun alusta 2017. Sitä ennen hän on ollut valtiovarainministeriön kunta- ja aluehallinto-osaston ylijohtaja.

Laajala on aiemmin ollut Oulun kaupungin apulaiskaupunginjohtaja ja sitä ennen eri kunnissa kaupungin- ja kunnanjohtajana, 2005–2008 Laajala toimi Oulun kaupungin apulaiskaupunginjohtajana. Tätä ennen hän on työskennellyt muun muassa Kannuksen kaupunginjohtajana, Pielaveden kunnanjohtajana ja Kauhajoen sosiaali- ja terveysjohtajana. Hän on ollut valtiovarainministeriössä vuodesta 2008 kuntaosaston, sittemmin kunta- ja aluehallinto-osaston osastopäällikkö, ja sinä aikana hän on ollut mukana sosiaali- ja terveydenhuollon uudistukseen liittyvissä tehtävissä. 

Laajala on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri ja sosionomi.

Lähteet 

Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat
Kannuksen kunnan- ja kaupunginjohtajat
Pielaveden kunnanjohtajat
Suomalaiset virkamiehet
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Nikolai Krjukoff

Nikolai Krjukoff (14. huhtikuuta 1932 Käkisalmi – 8. syyskuuta 2020 Ypäjä) oli suomalainen koripalloilija. Pelaajana SM-hopeaa saavuttanut Krjukoff oli Loimaan Korikonkarien perustajajäsen ja lajivaikuttaja.

Elämä ja urheilu-ura 
Käkisalmessa syntynyt Krjukoff aloitti koripallon pelaamisen Torpan Pojissa ja pelasi myös vesipalloa Vetehisten SM-sarjamiehistössä. Hän kuului ToPon miesten SM-sarjajoukkueen kokoonpanoon vuosina 1956–1959 ja teki pisteitä kausilla 1956 ja 1957. Vuosina 1957 ja 1959 ToPo ja Krjukoff ylsivät SM-hopealle ja vuonna 1956 Suurkisojen hopealle.

Krjukoff muutti sittemmin Ypäjälle ja työskenteli kansakoulunopettajana. Hän pelasi seudulla aluksi suomensarjaa Forssan Palloseurassa ja oli vuonna 1964 perustetun Loimaan Korikonkarien perustajajäsen ja seuran ensimmäinen puheenjohtaja. Krjukoff toimi LoKoKo:ssa useissa tehtävissä, muun muassa valmentajana. Suomen Koripalloliitossa Krjukoff toimi vuosina 1985–1987 nuorisojaoksessa ja koulutusvaliokunnassa. 1980-luvulla hän toimi Koripalloliitossa liittovaltuutettuna ja vuonna 1988 liittovaltuuston varapuheenjohtajana. Krjukoffin kuolemasta 88-vuotiaana uutisoitiin 9. syyskuuta 2020.


Lähteet

Kirjallisuus
 
 Nikolai Krjukoff. Suomen Koripalloliitto

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Anna Dyvik

Anna Dyvik (s. 31. joulukuuta 1994) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Falun Borlänge SK -seuraa.

Val di Fiemmen nuorten MM-kilpailuissa 2014 Dyvik saavutti pronssia 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja voitti kultaa viestihiihdossa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 12:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Dyvik oli vapaan hiitotavan sprintissä seitsemästoista.

Maastohiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran helmikuussa 2016 Tukholman 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan sprintissä, jossa hän sijoittui 51:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2016 La Clusazssa, jossa hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa 14. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa viidenneksi Dresdenin vapaan ja Planican perinteisen hiihtotavan sprinteissä tammikuussa 2018. 

Skandinavia Cupissa hän on voittanut perinteisen hiihtotavan sprintin Lillehammerissa joulukuussa 2016, vapaan hiihtotavan sprintin Madonassa maaliskuussa 2017 ja 10 kilometriä perinteisellä Nesissä tammikuussa 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsalaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
2-pentanoli

2-pentanolin kemiallinen kaava on C5H12O ja rakennekaava CH3(CH2)2CHOHCH3. Siitä käytetään myös nimityksiä metyylipropyylikarbinoli ja 1-metyyli-1-butanoli.

2-pentanoli kuuluu sekundaaristen alkoholien aineryhmään, sillä alkoholin OH-ryhmää kantava hiiliatomi on liittyneenä kahteen hiiliatomiin. 2-pentanoli reagoi kiivaasti hapettimien kanssa.

2-pentanoli on normaaliolosuhteissa väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 88,2 g/mol, sulamispiste −50 °C, kiehumispiste 119 °C, suhteellinen tiheys 0,809 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 33 °C sekä itsesyttymislämpötila 330 °C ja raseemisen seoksen CAS-numero 6032-29-7.
 
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

2-pentanolilla on kaksi enantiomeeria (R)-(–)-2-pentanoli CAS 31087-44-2 ja (S)-(+)-2-pentanoli CAS 26184-62-3.

2-pentanoli on pentanolin (C5H11OH) isomeerinen muoto.

Katso myös 
1-pentanoli
3-pentanoli
2-metyyli-1-butanoli
3-metyyli-1-butanoli
2-metyyli-2-butanoli
3-metyyli-2-butanoli
2,2-dimetyyli-1-propanoli

Aiheesta muualla 

PubChem: 2-Pentanol 
Human Metabolome Database (HMDB): 2-Pentanol 
ChemBlink: 2-Pentanol 
ChemBlink: (R)-(-)-2-Pentanol 
ChemBlink: (S)-(+)-2-Pentanol 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Pentan-2-ol 
Pherobase: Floral Compound – pentan-2-ol 
Pherobase: Semiochemical – pentan-2-ol 

Alkoholit
Russalka

Russalka on  panssarilaiva Rusalkan uppoamisen muistomerkki, joka sijaitsee Suomenlahden rannalla Tallinnan Piritalla, Kadriorgin puiston reunalla. Sen on suunnitellut Amandus Adamson ja se valmistui vuonna 1902. Russalka on ensimmäinen virolaisen taiteilijan tekemä monumentti ja sitä pidetään yhtenä Tallinnan kauneimmista muistomerkeistä.

Lähteet

Viron patsaat ja veistokset
Tallinnan nähtävyydet
Demon Days


Demon Days on Gorillazin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2005.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10, ja pysyi listalla yhteensä 13 viikkoa.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 82/100
 Allmusic: 
 Entertainment Weekly: B
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 2005 albumit
Gorillazin albumit
Gorillaz (albumi)

Gorillaz on Gorillazin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2001.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 7, ja se pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 71/100
 Allmusic: 
 Pitchfork Media: 7.0/10
 Rolling Stone:

Lähteet 

Vuoden 2001 esikoisalbumit
Gorillazin albumit
Sterling K. Brown

Sterling Kelby Brown (s. 5. huhtikuuta 1976 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Christopher Dardenina minisarjassa The People v. O.J. Simpson: American Crime Story, josta hän voitti parhaan miessivuosan Emmy-palkinnon. Vuodesta 2016 lähtien hän on näytellyt draamakomediasarjassa This Is Us.

Tammikuussa 2017 hänet valittiin Marvelin supersankarielokuvaan Black Panther (2018) näyttelemään N’Jobua, Erik Killmongerin isää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuonna 1976 syntyneet
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Primetime Emmy -palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Elävät henkilöt