Islamin sanakirja

Islamin sanakirja selostaa islaminuskossa esiintyvien käsitteiden merkityksiä. Useimmat sanat tulevat arabiasta.  



A 

 Abbasidit  – Arabikalifaattia vuoden 750 jälkeen hallinnut dynastia, jonka aikana ensimmäiset islamia koskevat kirjoitukset julkaistiin. Abbasidit väittivät polveutuvansa profeetta Muhammedin serkusta Ibn Abbasista. 
 Abd Allah – "Jumalan palvelija". Arvonimi, jonka umaijadihallitsijat ottivat käyttöönsä.
Abrogaatio – Koraanin jakeen kumoaminen toisella. 
’Adl () –  oikeus; islamilaisessa teologiassa al-’adl on tekninen termi jumalalliselle oikeudelle.
Ahl al-Fatra – Välitila, jossa oleva henkilö elää tietämättömyydessä oikeasta uskosta, mutta ei ole vääräuskoinen (kafir).
Ahl al-Hadith – Islamilaisen lain varhainen koulukunta, joka korosti hadith -perinteen merkitystä; traditionistit.
Ahl al-kitab () – Kirjan kansat eli juutalaiset, kristityt ja zarathustralaiset, joilla on joukko etuoikeuksia islamilaisen vallan alla muihin ei-islamilaisiin uskontoihin verrattuna.
Ahmadiyya – Mirza Ghulam Ahmadin (1835–1908) Intiassa perustama islamilainen liike.  
Ajatollah – uskonnollinen korkea arvonimi 12-šiialaisuudessa.
Al-amr bi'l ma'ruf wa al-nahy ʿan al-munkar – "Hyvään kehottaminen ja pahan kieltäminen". Islamilainen periaate, joka vaatii, että jokaisen muslimin tulee omatoimisesti puuttua havaitsemaansa šarian rikkomukseen tarpeen tullen voimatoimin. 
Al-hamdu lillah – ”Ylistys Jumalalle” tai ”Jumalan kiitos”. Arabiaa puhuvat käyttävät lausetta päivittäisessä puheessa ja muslimit myös rukouksena (dhikr).
Aleviitit – Mystinen islamin haara, joka seuraa Muhammedia, Alia, kahtatoista imaamia ja Haji Bektash Veliä.
Ali – Muhammedin vävy ja serkku Ali ibn Abi Talib. Sunneille hän on neljäs (kts.) oikeaan johdettu kalifi, shiioille myös ensimmäinen (kts.) imaami. 
Alidit – Suku, joka väittää polveutuvansa profeetta Muhammedin serkusta ja vävystä nimeltä Ali ibn Abi Talib.
Allah – Jumalan erisnimi. Sanan katsotaan olevan lyhennys muodosta al-ilah ("jumala").
Allāhu akbar –  ”Jumala on suurempi” tai "Jumala on mitä suurin". Kts. dhikr. 
Al-salaf – Hurskaat esi-isät. Muslimien kolme ensimmäistä sukupolvea.
Amir al-mu'minin – "Uskovien komentaja". Kalifien kunnianimi.
Amsar - varuskuntakaupunki, joita arabit perustivat valloitustensa tueksi (kuten Kufa, Basra, Fustat). 
Ašʿariitit – islamilaisen filosofian ja teologian (kalam) nykyisin vallitseva koulukunta.
Ašura – Shiialaisten vuosittainen surujuhla, jossa surraan Alin pojan Husainin kuolemaa Karbalan taistelussa muharram-kuun 10. päivä 680.
'Awa'il – "ensimmäiset". Perimätiedossa kerrotut henkilöt, jotka olivat ensimmäisiä jossakin islamin hyväksi tehdyssä asiassa.

B 

 Basmala –  Koraanin suuria edeltävä lause ("Jumalan, laupiaan Armahtajan, nimeen").
Buraq – Ihmiskasvoinen siivekäs aasi, jonka matkassa Muhammed lensi Mekasta Jerusalemiin yhdessä yössä.
Burka – Musliminaisten käyttämä koko vartalon peittävä vaate, jossa on kasvoverkko; käytössä lähinnä Afganistanissa ja Pakistanissa.

D 

 Dar al-Harb – Sodan alue. Maat, joita ei ole alistettu islamilaisen hallitsijan alaisuuteen.
Dar al-Islam – Islamin alue, islamilainen maailma. 
Da’wa – Kutsu kääntyä islaminuskoon. Edeltää (kts.) jihadia. 
Dervissi – Suufilaisen veljeskunnan jäsen.
Dhikr  –   Rituaalinen rukous, jota mystikot (kts. suufit) toistavat tarkoituksella ylistää Jumalaa ja saavuttaa hengellinen täydellisyys.
Dhimmi () on islamilaisessa valtiossa asuva kristitty, juutalainen tai zarathustralainen, joka alistuu islamin määräämään asemaan ja maksaa (kts.) jizya-veroa.
Din – Uskonto. Christoph Luxenbergin mukaan Koraanissa esiintyvä sana dῑn ei tarkoita uskontoa, vaan 'totuutta' tai 'pyhiä kirjoituksia', sillä nykyaikaista uskonnon käsitettä ei tuohon aikaan vielä ollut.
Džinni – kts. Jinni

E 

 Emiiri – Heimopäällikön arvonimi arabimaailmassa. 
Emiraatti tai emiirikunta – Alue, jota hallitsee (kts.) emiiri.
Evankeliumi  – kts. Injil

F 

 Fatiha – Koraanin ensimmäinen suura, joka lausutaan kerran tai useammin jokaisen päivittäisen rukouskerran yhteydessä.
Fatwa  – () on kirjallinen lainopillinen lausuma, jonka islamilainen uskonoppinut antaa šariaa koskevasta kysymyksestä.
Fiqh – Juridinen järkeily; sharian perusteisiin ja lähteisiin nojautuva päättely.
Fitna – Islamilaisen (kts.) umman piirissä esiintyvä epäsopu ja sotatila.
Futuh – Poliittinen termi, joka tarkoittaa valloitussodan avulla tapahtuvaa maantieteellisen alueen vapauttamista vääräuskoisten vallasta.

G 

 Ghaiba – Imaamin kätkeytyminen shiialaisuudessa.
Ghusl – Islamilainen suuri rituaalipesu.

H 

 Hadith  –  Profeetta Muhammedin sanoista ja teoista kertovia tarinoita, joiden varaan rakentuu sunna.
Hadd – Rangaistus, joka on šariassa erikseen määrätty jostain teosta.
Hadž tai hajj  – Mekkaan suoritettava pyhiinvaellus, yksi islamin viidestä peruspilarista. 
Hafiz  –   Henkilö, joka osaa ulkoa Koraanin. tai muistaa vähintään 100 000 hadithia kertojaketjuineen.
Halal  –  Se, mikä (kts.) šarian mukaan on sallittua ja luvallista. Sen vastakohta on (kts. haram, joka tarkoittaa kiellettyä. 
Hamsa – Käden muotoinen amuletti, jonka uskotaan suojelevan pahalta silmältä. Muslimit käyttävät siitä nimitystä Fatiman käsi ja kristityt nimitystä Marian käsi.
Hanafi – Islamilainen sharian lakikoulukunta (kts.) maddhab).
Hanbali – Islamilainen sharian lakikoulukunta (kts.) maddhab).
Hanif  –  Koraanissa esiintyvä sana, joka tarkoittaa islamia edeltänyttä monoteistia, joka ei ollut juutalainen eikä kristitty.
Haram –  Se, mikä (kts.) šarian mukaan on kiellettyä.
Hijab – Musliminaisten käyttämä pääliina, joka peittää hiukset ja kaulan.
Hijaz – Arabian niemimaan länsirannikko, missä sijaitsee myös Mekka.
Hijra – Muhammedin pako Mekasta vuonna 622.
Hijyal – Lakitekninen ratkaisu, jonka avulla šarian kirjain täytetään esimerkiksi lainakoron kiellossa.
Husain – Alin nuorempi poika, joka kuoli Karbalan taistelussa.
Huuri – Naispuolinen neitsyt, joka palkkiona odottaa oikeauskoisia miehiä Paratiisissa.

I 

 Iblis – (kreik. < diabolos) Saatanan nimi Koraanissa. 
Id al-adha – Toinen kahdesta tärkeimmästä sunni-islamin juhlista. Sitä vietetään muistona tapahtumasta, jossa Abraham kuuliaisuutta osoittaakseen oli valmis uhraamaan poikansa Ismailin Jumalalle. 
Id al-fitr – Toinen kahdesta tärkeimmästä sunni-islamin juhlista. Sitä vietetään (kts.) Ramadan-paaston päätösjuhlana seuraavan kuun ensimmäisenä päivänä. 
Ijaz  –   Koraanin jäljittelemättömyys. Koraani ihmeenä sekä sisältönsä että muotonsa puolesta. 
Ijmāʿ – Uskovien yhteisön yksimielisyys islamilaisen lain tulkinnassa.
Ijtihad – Shariaoppineen itsenäinen järjenkäyttö lain tulkinnassa. Vastakohta (kts.) taqlid. 
Imaami  –  Sunnalaisuudessa rukouksen johtaja, shiialaisuudessa yhteisön hengellinen johtaja, joka on erehtymätön ja synniltä suojattu.
Imān – "Usko". Se tiivistyy islamin kuudessa uskonkappaleessa. Uskova on (kts.) mu'min. 
Injil  –  "Evankeliumi", Jeesuksen kirjoittama kirja. Injil vastasi sisällöltään Koraania, eikä tarkoita samaa kuin Raamatun evankeliumit.
Inshallah – "Jos Jumala suo". Uskoa kohtaloon on yksi islamin kuudesta uskonkappaleesta.
Islamilainen kalenteri – Islaminuskossa käytössä on kuun vaiheisiin perustuva kuukalenteri, jossa vuosi  on 11 päivää lyhyempi kuin aurinkokalenterissa.
Isnad  –  Kertojaketju, joka ilmaisee keiden henkilöiden kautta hadithin sisältämä tarina (matn) on kulkenut.

J 

 Ja’fari – Islamilainen shiialaisuuteen kuuluva sharian lakikoulukunta (kts.) maddhab).
 Jahiliyyah  "tietämättömyyden aika", joka vallitsi ennen kuin islam aloitti vaikutuksensa.
Jinni – Islaminuskoon kuuluva henkiolento.
Jizya – (kts.) dhimmien maksettavaksi määrätty korotettu, joidenkin mukaan lähteiden mukaan kaksinkertainen vero.

K 

 Kaaba – Mekassa sijaitseva pyhäkkö, jonka muuriin on upotettu musta kivi.
Kafir –  Halventava nimitys henkilölle, joka on kiittämätön (kufr) Jumalaa kohtaan. Kafir (monikossa 'kuffar') on uskoton, joka kieltää islaminuskon tai ainakin osan siitä. Käsitteen vastakohta on (kts.) mu'min eli uskova. Jos muslimista tulee uskoton eli kafir, hänet pitää teloittaa.
Kalam – Puhe. Jumalan puhe on kalam Allah. Islamissa ilm al-kalam tai vain kalam tarkoittaa etenkin teologista kirjoittelua.
Kalifi –  Arvonimi, jota käytetään Muhammedin seuraajasta islaminuskoisten yhteisön eli (kts.) umman johtajana.
Khums –  Šiialaisuudessa uskonnollinen almuvero eli (kts.) zakat.
Khutba – Perjantairukouksessa pidetty saarna.
Kuttab  – "Koulu. Tarkoittaa normaalisti (kts.) koraanikoulua.

L 

 Lā ʾilāha ʾillā -llāh – Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala. Shahadan alkuosa, kts. tawhid.

M 

 Madhhab –  Islamilaisen lain eli (kts.)  šarian koulukunta.
Madrasa – "Koulu". Uskonnolliseen virkamieskoulutukseen tarkoitetut madrasat syntyivät 1000-luvulla seldžukkien valtakunnassa Lähi-idässä. Madrasa voi tilanteen mukaan tarkoittaa myös muita kouluja.
Mahdi – Lopun aikoina ilmestyvä messiaaninen hahmo.
Maktab – "Koulu", yleensä (kts.) koraanikoulu. Darinkielinen sana on käytössä lähinnä Afganistanissa.  
Maliki – Islamilainen sharian lakikoulukunta (kts.) maddhab). 
Matn – Hadithin osa, joka sisältää profeetta Muhammedin sanoja tai tekoja koskevan kertomuksen. Toinen osa on (kts.) isnad.
Maturidit - islamilaisen filosofian ja teologian (kts. kalam) koulukunta, joka vaikuttaa Kaakkois-Aasiassa.
Mawla tai maula – Liittolainen, ei-arabitaustainen muslimi.
Mihna – Kalifi al-Mamunin 833 perustama uskonnollinen inkvisitio.
Mihrab – Moskeijan seinässä oleva syvennys, joka osoittaa oikean rukoussuunnan (kts. qibla) Mekkaan päin.
Minbar – Moskeijan saarnastuoli perjantairukouksia varten.
Miswak – Hammastikku. Sharia sisältää ohjeita ja suosituksia sen käytöstä.
Moskeija –  Paikka, missä muslimit rukoilevat. Se voi olla pelkkä ulkotila (kts. musalla) tai vaativimmillaan "varsinainen moskeija", jonka pitää olla erillinen rakennus.    
Muessin tai muezzin (mu'adhdhin)– Moskeijan rukouskutsun kuuluttaja.
Mufti – Sunnalaisuudessa islamilaisen lain eli šarian asiantuntija.
Muhajirun – Ne muslimit, jotka pakenivat Mekasta Medinaan (kts.) hidzran aikana.
Mujaddid – Uskon uudistaja, jonka kaltainen ilmestyy kerran sadassa vuodessa herättämään henkiin oikean uskon.  
Mujahidin – Islamilainen taistelija.
Mujtahid – islamilaisen lain asiantuntija, joka on oikeutettu käyttämään itsenäisesti järkeä (kts. ijtihad) lainopillisessa päättelyssään. Vastakohta on mukallid.
Mu'min – Uskova.
Musalla  –  Rukouspaikka. Se voi olla myös ulkotila tai sijaita esimerkiksi kerrostalossa 
Muslimi – Se, joka alistuu Jumalan tahtoon. 
Mutakallimūn – Kalamia tutkiva teologi.
Mu'taziliitit – Islamin varhaisin teologinen koulukunta 700- ja 800-luvuilla.

N 

 Naskh  – kts. Abrogaatio
Niqab – Kasvot lähes kokonaan peittävä huntu. jossa on tirkistysaukko silmille.
Niyyah –  Teossa tarvittava oikea motiivi (tarkoitus), jotta teko olisi ansiokas Jumalan edessä.

Q 

 Qadi – Hallitsijan nimittämä uskonnollinen tuomari.
Qibla – Islamin rukoussuunta. Moskeijassa sen osoittaa (kts.) mihrab-syvennys.
Qiyas – Analoginen päättely shariassa.

R 

 Rak'a – Rituaalinen rukoussarja liikkeineen ja rukouksineen. Asentojen sarjaan kuuluu seisominen, kumartaminen, polvistuminen ja kumartaminen maahan sekä istuminen. 
Ramadan – Muslimien pyhä paastokuukausi. 
Ra'y – Uskonnolliset tuomarin valistunut mielipide.
Ruksha – Erivapausperiaate. Šaria hyväksyy normaalisti kielletyt asiat, jos siihen on hyväksytty syy. Omasta uskosta valehtelu eli (kts.) taqiyya  on yksi rukshan muoto.

S 

 Shafi’i  – Islamilainen sharian lakikoulukunta (kts.) maddhab).
 Sahaba – "Muhammedin kumppanit", eli oppilaat ja seuraajat, jotka olivat tekemisissä profeetan kanssa tämän elinaikana.
 Šahada – Islamin lyhyt uskontunnustus, (kts.) sunnalaisuudessa: Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala, ja Muhammed on hänen lähettiläänsä. Shiialaisuudessa lisätään sanat:  ja Ali on Jumalan ystävä.
Sahih – Luotettava, (kts.) hadithiin liittyvän (kts.) isnadin korkein luotettavuuden aste.
Salaf – "Hurskaat esi-isät". Muslimien kolme ensimmäistä sukupolvea.
Salafismi – Sunnalaisuuteen lukeutuva puhdasoppisuuteen pyrkivä islamin suuntaus, joka asettaa ihanteelliseksi esikuvakseen oikeaan johdettujen kalifien ajan.
Salat –  Viidesti päivässä suoritettava rukous, jonka muodot ovat tarkkaan määrätyt.
Ṣalāt al-Jumuʿah – Keskipäivän perjantairukous, johon liittyy saarna eli (kts.) khutba. Tarkoitettu vain miehille. 
Saum – Paasto.
Šaria – Islamin pyhä laki, joka perustuu profeetta Muhammedin (kts.) sunnaan ja Koraaniin.
Sayyid – Henkilö, joka on sukua profeetta Muhammedille.
Šarif –  Henkilö, joka on sukua profeetta Muhammedille.
Sheikki – Kirjaimellisesti 'vanha mies'. Kunnianimi uskonnolliselle opettajalle erityisesti suufi-mestarista.
Šiialaisuus – Pienempi islamin kahdesta pääsuuntauksesta.
Shirk – Epäjumalanpalvonnan tai polyteismin synti eli minkä tahansa muun jumalan palvonta kuin Jumalan. Širk rikkoo islamin periaatetta Jumalan ykseydestä (kts.)(tawhid). 
Siunausformula – Erityisesti Jumalaan, profeetta Muhammediin ja hänen lähipiiriinsä viitattaessa lisätään puheessa ja kirjoitettuna siunaus. Yleisin profeetta Muhammedin jälkeen lisättävä siunausformula on "Jumala siunatkoon ja varjelkoon häntä".
Sunna – Profeetta Muhammedin elämäntapa, johon (kts.) sharia perustuu, ja joka löytyy Muhammedista kertovissa (kts.) haditheissa. 
Sunnalaisuus – Islamin pääsuuntaus, johon kuuluu noin 90 % kaikista muslimeista. 
Suufilaisuus – Islamin mystinen suuntaus, joka korostaa henkilökohtaista jumalakokemusta.

T 

 Tafsir – Koraanin tulkinta.
Takbir – kts. Allahu akbar.
Takfir – Jonkun muslimin julistaminen uskottomaksi eli (kts.) kafiriksi. 
Taqiyya – Uskovan erivapaus (kts. ruksha) salata islamia koskevia asioita, joiden uskoo aiheuttavan vihamielisyyttä muslimeja kohtaan.
Tariqa –  Suufilaista veljeskuntaa tarkoittava sana (kirjaimellisesti "tie"). Muslimin hengellinen polku välittömään tietoon Jumalasta. 
Taqlid – Sokea uskonnollisen auktoriteetin tai tradition seuraaminen uskonasioissa. Vastakohta (kts.) ijtihad. 
Tawhid – Jumalan ykseyden periaate. Islamin lyhyen uskontunnuksen eli šahadan ensimmäinen lause ilmaiseen sen sanoilla: Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala (arab. lā ʾilāha ʾillā -llāh)

U 

 Ulama – Islamilainen papisto eli uskonoppineet; kirjaimellisesti "tietäjät" (yksikössä ilm).
Umaijadit – Hallitsijadynastia Lähi-idässä 661–750 ja Espanjassa vuoteen 1031.
Umma – Islaminuskoisten muodostama yhteisö.
Usul al-fiqh – Juridinen päättely islamilaisessa lainsäädännössä. Sunnalaisuudessa lähteinä Koraani, (kts.) sunna, yksimielisyys (kts.) (ijmāʿ) ja analogiapäättely, shiialaisuudessa myös imaamien opetukset.

W 
 Waqf tai waaf – Uskonnollinen säätiö islamilaisessa kulttuurissa.
Wahhabilaisuus – Arabian niemimaalla 1700-luvulla syntynyt puhdasoppisuuteen pyrkivä sunnalainen suuntaus.
Wuḍūʾ – Pienempi puhdistautumisrituaali, johon kuuluu kasvojen, käsivarsien ja jalkojen pesu sekä pään pyyhkiminen ja sierainten huuhtelu vedellä.

Z 

 Zakat – Almuvero. Yksi islamin viidestä pilarista.

Lähteet

Viitteet 

Islamilaiset käsitteet
Arabian kieli