Tieteellinen ateismi

Tieteellinen ateismi on näkemysjärjestelmä, joka pitää kysymystä jumalien ja muiden yliluonnollisten olentojen, ilmiöiden ja voimien olemassaolosta tieteellisenä hypoteesina. Toisin sanoen, se on tieteellistä skeptisyyttä yliluonnollisesta (jumalat mukaan lukien). Tieteellinen ateismi asettaa uskonnon kriittiseen analyysiin ja edellyttää sen filosofista, luonnontieteellistä ja historiallista epäjohdonmukaisuutta materialistiselta kannalta. Alueita, joilla "tieteellinen ateismi" tarkastelee uskonnollisia näkemyksiä, ovat luonnontieteellinen kritiikki, jolla perustellaan uskonnollisen maailmankatselun yhteensopimattomuus tieteellisten ideoiden kanssa esimerkiksi elämän ja ihmisen alkuperästä, filosofinen kritiikki, jonka tarkoituksena on uskonnollisen maailmankuvan vääristäminen, ja historiallinen kritiikki, joka selittää uskontojen alkuperän ja kehityksen luonnollisena sosiaalisena prosessina.

Historia

Länsi-Euroopassa 
Käsitettä "tieteellinen ateismi" on käytetty ainakin 1800-luvun alusta lähtien.

Neuvostoliitossa ja Itä-Euroopassa 
Termi "tieteellinen ateismi" on tullut laajalle levinnyttä Neuvostoliitossa vuodesta 1954 lähtien, kun sitä käytettiin NLKP:n keskuskomitean päätöslauselmissa "Tieteellisen ateistisen propagandan suurimmista puutteista ja sen parantamista koskevista toimenpiteistä" ja "Tieteellisen ateistisen propagandan suorittamisen virheistä väestön keskuudessa" (itse termiä käytettiin aikaisemmin). Vuonna 1959 kurssi "Tieteellisen ateismin perusteet" otettiin käyttöön Neuvostoliiton yliopisto-ohjelmissa. Neuvostoliitossa vuosina 1964-1991 oli tieteellisen ateismin instituutti. 

Vuonna 1990, osastot tieteellinen ateismi yliopistojen muuttuivat osastot uskontotieteen.

"Uusi ateismi" 
"Uusi ateismi" on 2000-luvun alussa lännessä syntynyt sosiaalinen liike, jonka tieteellisistä asemista tulevat jäsenet arvostelevat uskontoa ja uskovien väitteitä yliluonnollisten olentojen, ilmiöiden ja voimien olemassaolosta. Uuden ateismin kannattajat väittävät, että tieteen nykyaikainen kehitys vaatii vähemmän sovinnollista asennetta uskontoon, taikauskoon ja uskonnolliseen fanaattisuuteen kuin länsimaisessa maallisuudessa perinteisesti esiintynyt. Toisin kuin monet muut tutkijat, jotka uskovat, että tiede on välinpitämätön yliluonnolliselle tai jopa kykenemätön tutkimaan sitä, uudet ateistit ehdottavat, että yliluonnollisen olemassaolon katsotaan olevan todellinen tieteellinen hypoteesi, jota on tutkittava tieteellisillä menetelmillä. 

Liike liittyy kirjailijoiden nimiin, kuten Richard Dawkins, Daniel Dennett, Sam Harris, Christopher Hitchens ja Victor Stenger. Tätä liikettä sekä muita kannattajien ja kriitikkojen muita ateistisia liikkeitä luonnehditaan usein "tieteelliseksi ateismiksi".

Tieteellinen ateismi ja akateeminen tiede

Tieteellisen ateismin metodologia 
Tieteen määritelmän mukaan se ei voi todistaa eikä kumota yliluonnollisia ilmiöitä ja jumalia, koska se ei käsittele sellaisia kysymyksiä. Kuitenkin jotkut johdosta annettavat uskonnollisten vakaumusten voidaan todentaa tieteellisin menetelmin (esimerkiksi ajatuksia rakenteesta maailmankaikkeuden alkuperä elämän, ja erityisesti, joka on henkilö, sisältyvät historialliset tiedot uskonnollisia tekstejä, jne.). 

Tieteellisen ateismin kannattajat väittävät, että se perustuu tieteen menestykseen, kun se arvioi jumalien olemassaoloa tai puuttumista sen tuloksiin ja käyttää tieteellistä menetelmää joidenkin uskonnollisten lausuntojen kumoamiseen.

Joitakin tieteellisen ateismin perusteita 
Luonnontieteiden tiedot ovat ristiriidassa useimpien uskontojen kanssa hyväksyttyjen ideoiden kanssa maailman alkuperästä ja rakenteesta. Esimerkiksi maapallon iästä, lasketaan kreationistit perusteella on Raamatun (alle 10 000 vuotta), ei vastaa tieteellistä tietoa (noin 4,6 miljardia vuotta). Tärkein perusta tieteellistä argumentointia ateismin on evoluution oppi, joka ei edellytä, että paikalla oli "korkeampaa älykkyyttä" selittää alkuperää ja kehitystä elämän on maapallolla. On myös tärkeää selittää psyykkisiä ilmiöitä pelkästään fysiologian perusteella ilman, että otetaan mukaan yliluonnollisia käsitteitä, kuten esimerkiksi sielu. Historia- ja uskonnollisten tutkimusten tiedot paljastavat uskontojen evoluutiohistorian ja osoittavat, että ihmisten luomat pyhät tekstit ovat muuttuneet näitä uskontoja tunnustavien kansojen historian ajan.

Katso myös 

 Ateismin määritelmä
 Ateismi

Lähteet

Ateismi
Neuvostoliiton filosofia