joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Divaani (lehti)

Divaani oli Bonnier Publications Oy:n perustama ja alkuvuodesta 2014 Aller Medialle siirtynyt, yhdeksän kertaa vuodessa ilmestynyt sisustuslehti. Lehti lanseerattiin keväällä 2008. Painettu lehti lopetettiin syksyllä 2015.

Divaani-lehden levikki oli loppuaikoina 29 827 kappaletta.

Historia 
Bonnier kertoi lokakuussa 2007 aloittavansa seuraavan vuoden maaliskuussa yhdeksän kertaa vuodessa ilmestyvän sisustuslehden, jonka pääkohderyhmää ovat 35–55-vuotiaat naiset. Lehden päätoimittajaksi valittiin Avotakka-lehden toimituspäällikkö Jenny Brandt ja ulkoasuvastaavaksi Deko-lehden AD Anu Koski.

Divaanin lehtikonseptin suunnitteli seitsenhenkinen kehitysryhmä, jonka ydinjoukko oli sama kuin Bonnierin menestyksellisesti lanseeraamassa Olivia-lehdessä. Lehden sisällössä noin kolmannes oli aluksi Bonnierin muiden sisustuslehtien kuten Tanskan markkinajohtajan Bo Bedren materiaalia. Lehden lanseerauksessa luotettiin yhä vahvistuvaan sisustustrendiin: Bonnierin 2007 Taloustutkimuksella teettämän kyselyn mukaan 56 prosenttia suomalaisista 35–54-vuotiaista naisista oli valmis tinkimään muista menoista sisustuksen vuoksi ja 66 prosenttia sanoi haluavansa, että heidän sisustusratkaisunsa herättävät myönteistä huomiota.

Kesäkuun alusta 2011 Divaani-lehti avasi verkossa oman blogiyhteisön, jonka tavoitteina oli luoda vuorovaikutteinen ja visuaalinen verkkoyhteisö edistämään suomalaista sisustus- ja kodinlaittokulttuuria. Divaaniblogit-yhteisössä oli alkuvaiheessa mukana yksitoista blogia: Avaruusasema, Adalmina's Secret, Cosy home, Kesällä kerran, Kettukarkki, Kotilo, Lounatuulia, Pics, dots and stripes, Sisustuskärpänen, Vihreä talo ja Villi piha. Ennen yhteisön muodostumista niillä oli yhteensä noin 20 000 viikoittaista lukijaa.

Alkuvuodesta 2014 Divaani siirtyi Bonnierin muiden yleisaikakauslehtien Olivian ja Costumen mukana Aller-kustantamolle. Kesällä 2015 Aller ilmoitti Divaanin ja Olivian paperiversioiden julkaisun loppuvan vuoden 2015 lopussa niiden mainosmyynnin laskusta johtuvan tappiollisuuden takia.

Lähteet 

Suomalaiset sisustuslehdet
Ilmestymästä lakanneet suomalaiset aikakauslehdet
Neliporrasmalli

Neliporrasmalli on liikenteen nelivaiheinen ennusteprosessi, jossa lasketaan matkatuotokset, matkojen suuntautuminen, kulkutavan valinta ja reitin valinta. Neliporrasmalleja käytetään yleisesti strategisissa seudullisissa liikennemalleissa.

Aiheesta muualla
http://www.ymparisto.fi/download.asp?contentid=89856

Liikenne
Suur Tõll (vuoden 1980 elokuva)

Suur Töll on virolaisen Jüri Arrakin vuonna 1980 tekemä animaatioelokuva. Elokuva kertoo samannimisestä virolaisessa mytologiassa esiintyvästä, saarenmaalaisesta hiidestä/jättiläisestä. Elokuvassa oli vahvoja nationalistisia piirteitä, ja se kiellettiinkin Neuvosto­liitossa.

Tarina 
Suur Tõll on hiidenmaalainen jättiläinen, joka rakentaa vaimonsa kanssa taloa. Tõllin vastustaja Piru lähettää saksalaiset ritarit valtaamaan Hiidenmaan ja alistamaan virolaiset kristityiksi. Monia virolaisia ja hiisiä tapetaan, kunnes Suur Tõll puuttuu asiaan. Tõll torjuu saksalaisten ensimmäisen hyökkäyksen, mutta samalla Piru hajottaa hänen talonsa, surmaten samalla Suur Tõllin vaimon. Tästä kimmastuneena Tõll heittää Pirun mereen, haudaten samalla vaimonsa. 
Saksalaiset hyökkäävät Tõllin kimppuun, ja lopulta Tõll saa surmansa vietyään monia ritareita ensin mukanaan.

Vuoden 1980 elokuvat
Virolaiset elokuvat
Animaatioelokuvat
Taksin taustapeili

Taksin taustapeili on Nääsvillen veljekset -nimisen yhtyeen studioalbumi vuodelta 1995. Tuotanto ja kappaleiden sovitukset ovat yhtyeen omaa käsialaa ja levymerkki on Kanerva Records Ky:n Kane Records.

Albumi on äänitetty Music Box -studiolla. Äänittäjänä ja miksaajana on toiminut Riddo Ridberg. CD-levyjä on valmistettu Itävallassa.

Levykannen on suunnitellut R. Kanerva ja kuvat on ottanut Rauli Karanen.
 
Kiitoksissa on mainittu Soitin-Laine insrumenttien lainauksesta.

Albumin nimikappaleen on levyttänyt myös Matti Esko albumilleen Viisi pitkää yötä.

Kappaleet 

 "Taksin taustapeili" (Säv. san. J. Tapaninen) – 3:07
 "Vanha rakkauslaulu" (Säv. san. K. Ahonen) – 2:31 
 "Viimeinen Lättähattu Lieksaan" (Säv. san. K. Ahonen) – 3:15 
 "Minä lähden huitsin nevadaan" (Säv. san. M. Tuulenviemä) – 2:46
 "Tähdet" (Säv. san. K. Ahonen) – 3:22 
 "Tiikerikakku" (Säv. san. J. Tapaninen) – 2:23 
 "Harald Hirmuinen" (Säv. san. K. Ahonen) – 2:46 
 "Sade peittää onnellisten jäljet" (Säv. san. J. Kainulainen) – 2:16 
 "Kun pohjoisesta tuulee" (Säv. san. H. Tuovinen) – 2:35
 "Poika tämän maan" (Säv. san. J. Kainulainen) – 2:5
 "Anna miehen pitää unelmansa" (Säv. K. Ahonen, san. J. Kainulainen) – 2:47 
 "Yhden tyylin taitaja" (Säv. san. K. Ahonen) – 3:08 
 "Laatokankiertäjä" (Säv. san. K. Purssila) – 2:25 
 "On aika tullut" (Säv. san. K. Ahonen) – 2:15 
 "Takaisin (rakkaansa luo)" (Säv. K. Ahonen, san. T. Mali) – 2:56

Muusikot 

 Kapa Ahonen – basso, laulu
 Seppo Alajoki – kitarat
 Olli Haavisto – pedal steel-kitara, dobro, kitarat
 Pekka Itkonen – rummut
 Hannu Tuovinen – kitarat, piano, urut, mandoliini, huuliharppu, haitari, laulu

Lähteet 

 Nääsvillen veljekset CD Taksin taustapeili (Kanerva Records KANECD 618, 1995)

Suomalaiset rockalbumit
Vuoden 1995 albumit
Ulkomaalaisten sotilaiden lapset Suomessa 1940–1948

Ulkomaalaisten sotilaiden lapset Suomessa 1940–1948 on Kansallisarkiston tutkimushankkeen tuloksena syntynyt teos, joka on julkaistu kirjana ja pdf-tiedostona Arkistolaitoksen sivuilla. 

Tutkimushankkeessa selvitettiin, paljonko Suomessa syntyi ulkomaalaisten sotilaiden lapsia vuosina 1940–1948 ja millainen on heidän asemansa. Hankkeessa selvitettiin myös suomalaissotilaiden lapsia Itä-Karjalassa. Siellä suomalaisille isille syntyi tutkimuksen mukaan noin 800 lasta.

Hanke sai alkunsa Pertti Hartikaisen perustaman Saksalaisten sotilaiden lapset -yhdistyksen aloitteesta.  Saksalaisten lapsia syntyi tutkimuksen mukaan 700. Ruotsalaisten vapaaehtoisten kanssa suomalaisille syntyi noin sata lasta, ja nämä lapset muuttivat usein äitinsä kanssa isän kotimaahan. Neuvostoliittolaisten sotavankien kanssa syntyi parisataa lasta. Valvontakomission jäsenet olivat pääosin neuvostoliittolaisia. Komission puheenjohtajalla Andrei Zdanabill oli tuntemattomaksi jäänyt suomalainen rakastajatar, jonka arvellaan muuttaneen Ruotsiin. Hänen henkilöllisyyttään selvitetään.

Lähteet

Aiheesta muualla
Teoksen lataussivu tai suoraan osa 1 pdf  ja osa 2 pdf 

Kirjat Suomen historiasta
Suomalaiset sotahistorian tietokirjat
Verkkojulkaisut
Vuoden 2011 kirjat
Suomi 1939–1945
Sakari Talvitie

Sakari Talvitie (25. joulukuuta 1917 Juva – 7. toukokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.  Hän työskenteli pääosan urastaan Uudessa Suomessa.

Talvitien isä oli pappi, ja tämän työn vuoksi pohjalaisperhe muutti Karjalaan. Talvitie työskenteli 1950-luvulla Uuden Suomen ulkomaantoimituksessa ja vuodesta 1953 Lontoon-kirjeenvaihtajana. Välillä hän oli Uuden Auran päätoimittaja, mutta palasi Uuteen Suomeen, jonka pääkirjoitus- ja artikkelitoimittaja hän oli vuoteen 1976. Talvitie piti lehdessä Vanha Masi -kolumnia, joka lopetettiin ulkopoliittisista syistä 1971, ja päätöksen lopettamisesta teki Kokoomuksen puoluejohto. Uusi Suomi oli Kokoomuksen äänenkannattaja. Talvitie kirjoitti tapauksesta kirjan Vanha Masin manifesti (1972).

Teokset
 Affärsarbetsgivarnas centralförbund 1945–1970. 1970. 
 Liiketyönantajain keskusliitto 1945–1970. 1970. 
 "Vanhan masin" manifesti – muistoja kapinaviikoilta, Kustannuspiste, 1972 
 Yksityiskoulujen eläkekassan kuva, kuvaus Erkki Markko. 1975 
 Virkamiesliitto 1917–1977. Osa 1, 1977, osa 2, 1978
 Kehityspiirteitä Kunnallisvirkamiesliiton historiasta : 1918–1978, 1978 
 Maanpuolustushenkeä Karjalassa, Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiö, 1983 
 Sortavala ja Laatokan maisemat: muistelmia ja kuvia vanhasta Sortavalasta, saaristosta ja maalaiskunnasta. Karjalan kirjapaino, 1988 
 Kehityspiirteitä Kunnallisvirkamiesliiton historiasta 1979–1993, 1993 
 Väkivalta ja myytit, Karjalan kirjapaino, 2001 
 Suomi ja Viro = Finland och Estland – Finland and Estonia; Henrik Gabriel Porthan -instituutti. 1960–1997,  toim. Sakari Talvitie & Tore Modeen. 2001

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Limapääkalat

Limapääkalat (Beryciformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Lahkoon kuuluvia lajeja tavataan kaikista valtameristä.

Taksonomia
Limapääkalojen luokitus on epäselvää ja erityisesti sukulaissuhteet okakalojen lahkon (Stephanoberyciformes) heimoihin ovat epäselvät. Eräät tutkijat sijoittavat osan näiden lahkojen heimoista lahkoon Trachichthyiformes. Varhaisimmat tähän lahkoon kuuluvien kalojen fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Nykyään lahkoon kuuluu seitsemän heimoa ja niissä lajeja lähteestä riippuen yhteensä 123–144.

Tyypillisiä piirteitä
Limapääkaloilla on sekä kehittyneiden että alkeellisten viuhkaeväisten piirteitä. Niiden uimarakko, suomut ja evien ruodot muistuttavat ahvenkaloja. Niiden kitaluut taas muistuttavat alkeellisempien viuhkaeväisten luita. Lahkon heimoille on tyypillistä suurikokoinen pää ja kookkaat silmät. Päässä voi olla myös limaonteloita, valoelimiä ja varsinkin poikasilla piikkejä. Kaikille lahkon heimoille on yhteistä silmäkuopan ylä- ja alapuolisten aistikanavien muunnos, jota kutsutaan Jabukowskin elimeksi.

Lähteet
Jollei jouluna ole lunta (albumi)

Jollei jouluna ole lunta on Marja-Liisa Kuosmasen joululevy, joka julkaistiin loppuvuodesta 2010 cd-korttina.

Kappaleet
Joulumaa (säv. Katri Helena, san. Juha Vainio)
Sylvian joululaulu (säv. Karl Collan, san. Zachris Topelius, suom. Martti Korpilahti)
Jollei jouluna ole lunta (säv. Milton Pascal & Gerald Marks, suom. Saukki)
Joululaulu (säv. Mel Tormé, san. Robert Wells, suom. Riikkamaria Paakkunainen)
Siitä tuntee joulun (säv. ja san. Kari Tuomisaari)
Kulkuset (säv. James Pierpont, suom. Kullervo)
Tonttu Torvinen (säv. Fredi, san. Vexi Salmi)
Talven ihmemaa (säv. Felix Bernard, san. Dick Smith, suom. Saukki)
Enkelikello (säv. Mika Toivanen, san. Vexi Salmi)
Nisse-polkka (säv. ja san. H. Koie, suom. Saukki)
Varpunen jouluaamuna (säv. Otto Kotilainen, san. Zachris Topelius, suom. K. A. Hougberg)
Avaruus (säv. ja san. Howard Blake, suom. Tarleena Sammalkorpi)
Maa on niin kaunis (Trad, san  B. S. Ingemann, suom. Hilja Haahti)
Sydämeeni joulun teen (säv. Kassu Halonen, san. Vexi Salmi)
Taivas sylissäni (säv. Carola Häggkvist, san. Erik Hillestad, suom. Pia Perkiö)

Lähteet
 Albumi Fono.fi-äänitetietokannassa

Vuoden 2010 joulualbumit
Suomalaiset joulualbumit
55 Cancri f

55 Cancri f on noin 41 valovuoden päässä Maasta sijaitsevaa tähteä 55 Cancri A kiertävä eksoplaneetta Ravun tähdistössä. Se on viides tähtijärjestelmästä löydetty planeetta ja etäisyyden mukaan neljäs tähdestä. 55 Cancri f oli ensimmäinen eksoplaneetta, jonka tunnuskirjain oli "f".

Löytäminen 
55 Cancri f:n löytämisestä mainittiin ensimmäisen kerran American Astronomical Societyn kokouksessa huhtikuussa 2005, kuitenkin uutinen planeetan löytämisestä kerrottiin julkisuuteen vasta vuonna 2007. 55 Cancri f oli ensimmäinen eksoplaneetta, jonka kiertoradan tiedettiin olevan kokonaan elinkelpoisella vyöhykkellä. Lisäksi 55 Cancrista tuli ensimmäinen tähti, jota tiedettiin kiertävän 5 planeettaa (Auringon lisäksi).

International Astronomical Unionin järjestämässä julkisessa eksoplaneettojen nimeämiskilpailussa 55 Cancri f:lle ehdotettiin nimeksi Harriot, astronomi Thomas Harriotin mukaan.

Kiertorata ja massa 

55 Cancri f:n kiertorata on noin 0,781 AU:n päässä tähdestään, ja planeetan vuosi on 260 päivän pituinen. Säteittäisliiketutkimuksen mukaan 55 Cancri f:n massan alaraja on 0,144 kertaa Jupiterin massa eli puolet Saturnuksen massasta. Planeetan kiertoradan on useasti arvioitu olevan lähes ympyrän muotoinen.

Hubble-avaruusteleskoopin avulla tehtyjen astrometristen tutkimusten perusteella 55 Cancria kiertävä, ulompi planeetta 55 Cancri d on inklinoitunut 53°:n kulmaan. Mikäli tämä on totta ja tähtijärjestelmä on koplanaarinen, 55 Cancri f:n massa voisi olla 25% suurempi kuin sen arvioitu alaraja eli noin 0,18 Jupiterin massaa.

Fyysiset ominaisuudet 
Koska planeettaa ei löydetty suoraan vaan säteisnopeusmenetelmän avulla tarkkailemalla tähteä, jota se kiertää, ominaisuudet kuten säde, koostumus ja lämpötila ovat tuntemattomia. Planeetan massa on noin puolet Saturnuksen massasta. Tämä viittaa siihen, että 55 Cancri f on luultavasti kaasujättiläinen, jolla ei ole kiinteää pintaa. Kuitenkin, koska planeetta on elinkelpoisella vyöhykkeellä, sen mahdollisen kuun pinnalla voisi olla nestemäistä vettä.

Katso myös 
Luettelo eksoplaneetoista

Lähteet 
Extrasolar Planet Encyclopedia

Viitteet

Aiheesta muualla 
Tähtitieteilijät löytävät viidennen planeetan kiertämästä 55 Cancria. The Starry Mirror 2007. 

Eksoplaneetat
Ravun tähdistö
Jättiläisplaneetat
Kalle Multanen

Kalle Multanen (s. 7. huhtikuuta 1989 Viiala) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla, Veikkausliigassa , pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Multanen aloitti jalkapallon Viialan Peli-Veikoissa. Hän pelasi juniorina myös Valkeakosken Hakassa. Multanen teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 30. kesäkuuta 2008 ottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Hän edusti Hakaa kausina 2008–2011, esiintyen 28 sarjaottelussa ja tehden niissä neljä maalia. Multanen pelasi paljon myös seuran yhteistyöjoukkueissa Salon Palloilijoissa, Valkeakosken Koskenpojissa, Porin Palloilijoissa sekä Lohjan Pallossa.  

Kaudella 2012 Multanen oli Kakkosen paras maalintekijä Tampereen Ilveksen riveissä 25 maalillaan, auttaen joukkuetta nousemaan Ykköseen vuodeksi 2013. Hänet valittiin Ykkösen kesäkuun pelaajaksi kaudella 2013. 

Multanen solmi vuoden pituisen pelaajasopimuksen Veikkausliigassa pelaavan FC Lahden kanssa kaudeksi 2016. Sopimus sisälsi option yhdestä lisävuodesta. Multanen kuitenkin palasi kauden jälkeen FC Hakaan. Kaudella 2018 Multanen pelasi Ykkösessä Kokkolan Pallo-Veikoissa ja kaudella 2019 FC KTP:ssa. 

Elokuussa 2019 Multanen siirtyi Italian viidennellä sarjatasolla, Eccellenzassa, pelaavaan Giorgione Calcioon. Siirtyessään Multanen oli Ykkösen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Multanen pelasi Giorgionessa yhden kauden tehden viisi maalia 20 ottelussa. Kaudeksi 2020–2021 Multanen solmi sopimuksen saman sarjatason ASD Igea 1946:n kanssa.

Kaudeksi 2022 Multanen palasi Veikkausliigaan seuranaan vaasalainen VPS. Onnistuneen kauden päätteeksi Multanen sai jatkosopimuksen VPS:ssä. Hän teki sarjassa 15 maalia ollen Lee Erwinin jälkeen toinen Veikkausliigan maalintekijätilastossa.

Kaikkiaan Kalle Multanen on pelannut kuusi kautta Veikkausliigaa seuroinaan FC Haka, FC Lahti ja VPS. Niissä hän pelannut 82 Veikkausliigaottelua ja tehnyt 24 maalia.

Saavutukset
 Valkeakosken Koskenpojat
 Tampereen Kolmosen voitto 2009
 Tampereen Kolmosen paras maalintekijä 2009

 Tampereen Ilves
 Kakkosen länsilohkon voitto 2012
 Kakkosen paras maalintekijä 2012
 Ykkösen kuukauden pelaaja (kesäkuu 2013)

 Valkeakosken Haka
 Ykkösen paras pelaaja 2014
 Ykkösen paras maalintekijä 2014, 2015
 Ykkösen kuukauden pelaaja (syyskuu 2014)

 Vaasan Palloseura
 Veikkausliigan kuukauden pelaaja (elokuu 2022)

Lähteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
ORCA Helsinki

ORCA Helsinki ry on 1. tammikuuta 2011 toimintansa aloittanut helsinkiläinen uimaseura. Sen perustivat Marjaniemen Uimarit ja Vetehiset, joiden toimintoja uusi seura jatkaa. Vetehisten mastersuimarit kuitenkin jatkavat vanhassa seurassaan. ORCAN pääasialliset harjoittelupaikat Helsingissä ovat Vuosaaren-, Itäkeskuksen-, Mäkelänrinteen-, Haagan- ja Pirkkolan uimahallit.

Aiheesta muualla
http://www.orca.fi/

Suomalaiset uintiseurat
Helsinkiläiset urheiluseurat
Vuonna 2011 perustetut urheiluseurat
Golden Gala

Golden Gala on vuosittainen Rooman olympiastadionilla, Italiassa järjestettävä yleisurheilutapahtuma. Kilpailu kuuluu nykyisin Timanttiliigaan. Aikaisemmin se kuului Timanttiliigan edeltäjään Kultaiseen liigaan.

Yleisurheilukilpailut
Rooman urheilu
Cory Schneider

Cory Franklin Schneider (s. 18. maaliskuuta 1986 Marblehead, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti. Hän edustaa NHL-seura New York Islandersia.

Schneider sai Sveitsin passin ollessaan 18-vuotias. Ensimmäisen kerran hän vieraili toisessa kotimaassaan vuonna 2012, kun hän pelasi NHL:n työsulun aikana Sveitsin pääsarjan HC Ambrì-Piottassa.

Vancouver Canucks varasi Schneiderin 26. vuorolla NHL:n varaustilaisuuden 2004 ensimmäisellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 2007–2008 AHL-seura Manitoba Moosessa ja pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2008–2009. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan tuostakin kaudesta AHL:ssä ja palkittiin kauden päätteeksi Aldege "Baz" Bastien Memorial Awardilla sarjan parhaana maalivahtina. Kausi 2010–2011 oli ensimmäinen, jonka hän pelasi kokonaan NHL:ssä. Hän pääsi pelaamaan tuolla kaudella myös Stanley Cupin loppuotteluissa Canucksin vaihdettua Roberto Luongon pois maalilta loppuottelusarjan neljännessä ja kuudennessa ottelussa. Boston Bruins vei mestaruuden otteluvoitoin 4–3.

Työsulun lyhentämällä NHL-kaudella 2012–2013 Schneider nousi Canucksin ykkösmaalivahdiksi. Hänen torjuntaprosenttinsa oli runkosarjassa 92,7 ja päästettyjen maalien keskiarvonsa 2,11, kun Roberto Luongon vastaavat luvut olivat 90,7 ja 2,56. Kesäkuussa 2013 Canucks kuitenkin kauppasi hänet New Jersey Devilsiin vaihdossa saman vuoden varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen yhdeksänteen varausvuoroon.

Schneider jakoi kaudella 2013–2014 Martin Brodeurin kanssa Devilsin maalivahtivastuun. Schneider päästi ottelua kohden kolmanneksi vähiten maalia koko liigan kaikista maalivahdeista ja sai kauden jälkeen pitkän kevääseen 2022 kestäneen jatkosopimuksen. Schneider oli vuodet 2014–2017 Devilsin ykkösmaalivahti, ja kaudella 2015–2016 hänet valittiin myös NHL:n tähdistöotteluun.

Schneider loukkaantui vuoden 2018 alussa, jollon Keith Kinkaid otti Devilsin aloittavan maalivahdin paikan. Kauden jälkeen Schneider joutui lonkan leikkaukseen. Seuraavan kahden kauden aikana hän pelasi 39 ottelua NHL:ssä, ja osan kummastakin kaudesta New Jerseyn farmijoukkueessa Binghampton Devilsissä. Hänen sopimuksensa ostettiin ulos lokakuussa 2020.

Schneider teki kaudeksi 2020–2021 sopimuksen New York Islandersin kanssa. Hän oli kauden ajan pääosin Islandersin harjoitusryhmässä, mutta pelasi sen aikana vain kaksi ottelua AHL:n Bridgeport Sound Tigersissa. Seuraavalla kaudella hän edusti Bridgeportia 30 ottelussa ja pelasi myös yhden ottelun NHL:ssä.

Lähteet

Viitteet

Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit
New York Islandersin pelaajat
Vancouver Canucksin varaamat pelaajat
William M. Jennings Trophy -voittajat
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Lontoon Jenny

Lontoon Jenny oli tunnettu radiokuuluttaja, joka harjoitti jatkosodan aikana Englannin radiossa Suomen vastaista propagandaa. Jennyn persoona herätti Suomessa kiinnostusta ja Jahvettikin pohdiskeli saattoiko Englannin radiossa Suomen vastaista propagandaa harjoittava ”Lontoon Jenny” todellakin olla suomalainen. Alun perin ”Lontoon Jenny” oli Hj. Nortamon sanoittama ja Emil Kaupin säveltämä merimieslaulu, joka levytettiin ensi kerran vuonna 1928.

Myös Pallen sanoittamassa ja vuonna 1942 levytetyssä ”Pallen kevätlaulu” -kappaleessa viitataan Lontoon Jennyyn ja todetaan tämän menneen jo ihan sekaisin.

Suomalaisten kesällä 1944 julkaistujen lehtitietojen mukaan Lontoon Jenny oli Tampereelta kotoisin ollut Greta Kivinen (s. 1902). Kivinen kävi Tampereen tyttökoulun ja kauppaopiston ja oli sen jälkeen työssä muun muassa Urjalan säästöpankissa. Kivinen muutti 1930 Englantiin ja kirjoitti sieltä ennen sotia artikkeleita suomalaisiin lehtiin. Sotavuosien jälkeen Kivinen jatkoi BBC:n suomenkielisten radiolähetysten toimittajana.

Katso myös
Moskovan Tiltu

Lähteet

Jatkosota
Kuuluttajat
Suomi 1939–1945
Propagandistit
Yhdistyneen kuningaskunnan sotahistoria
Propaganda Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Suomalaiset toisen maailmansodan henkilöt
Tunnistamattomat henkilöt
Loimaan seurakunta

Loimaan seurakunta on evankelis-luterilainen seurakunta Varsinais-Suomessa. Se kuuluu Turun arkkihiippakuntaan. Seurakunnalla on jäseniä 13 968 (noin 85 % kaupungin väkiluvusta) ja työntekijöitä noin 35.

Historia 
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Loimaan seurakunnasta ovat vuodelta 1439, mutta seurakunta on ilmeisesti ollut olemassa jo 1420-luvulla. Seurakunnan ikää kuitenkin lasketaan vuoden 1439 maininnoista. 

Ajan mittaan niin sanotusta Suur-Loimaasta irtautui pienempiä seurakuntia niin, että vuodesta 1931 vuoteen 2000 alueella toimi viisi seurakuntaa: Alastaron, Kanta-Loimaan, Mellilän ja Metsämaan seurakunnat sekä Loimaan kaupunkiseurakunta (vuoteen 1968 kauppalaseurakunta). Näistä Loimaan maalaiskunnan (vuodesta 1978 Loimaan kunnan) alueella toimineet Kanta-Loimaan ja Metsämaan seurakunnat muodostivat seurakuntayhtymän. 

Loimaan seurakunta nimenä otettiin uudelleen käyttöön vuoden 2005 alussa, Kanta-Loimaan ja Loimaan kaupunkiseurakunnan yhdistyessä, samalla kun Loimaan kunta yhdistyi Loimaan kaupungin kanssa. Vuonna 2009 Alastaron ja Mellilän seurakunnat liittyivät Loimaan seurakuntaan kuntaliitoksen johdosta. Tällöin Loimaan seurakuntaan perustettiin Alastaron ja Mellilän kappeliseurakunnat. Metsämaan seurakunta oli liittynyt kappeliseurakunnaksi Kanta-Loimaan seurakuntaan vuonna 2000, ja säilytti asemansa myös myöhemmissä liitoksissa.

Kirkkoherrat 
Vuonna 2005 ensimmäiseksi kirkkoherraksi siirrettiin seurakunnan perustamisen yhteydessä entisen kaupunkiseurakunnan kirkkoherra Matti Taatila. Taatila jäi eläkkeelle vuonna 2007 ja kirkkoherraksi valittiin aiemmin Kanta-Loimaan seurakunnan kirkkoherrana toiminut Oiva Alanen. Vuonna 2014 eläkkeelle siirtyneen Alasen seuraajana aloitti 1. tammikuuta 2015 entinen Pöytyän kirkkoherra Rikhard (Riku) Laukkanen. Ensimmäistä kertaa Loimaan seurakunnan historiassa valinnan teki kirkkovaltuusto välillisellä vaalilla, suoran kansanvaalin sijaan.

Kirkot ja muut rakennukset 
Seurakunnalla on kuusi kirkkorakennusta:
Alastaron kirkko
Kanta-Loimaan kirkko 
Loimaan Kaupunginkirkko
Mellilän kirkko
Metsämaan kirkko
Virttaan kirkko

Seurakuntataloja on Alastarolla, Hirvikoskella ja Mellilässä. Seurakunnan virasto ja taloustoimisto sijaitsevat Kaupunginkirkolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Seurakunnan kotisivut

Turun arkkihiippakunnan seurakunnat
Loimaa
Modest Mouse

Modest Mouse on vuonna 1993 Washingtonissa perustettu yhdysvaltalainen indie rock -yhtye. Tällä hetkellä sen kotipaikka on Portlandissa, Oregonissa. Yhtyeen keskeisiä jäseniä ovat  Isaac Brock, Eric Judy ja Jeremiah Green. Muuten kokoonpano on vaihdellut vuosien saatossa. Toukokuussa 2006 entinen The Smiths -kitaristi Johnny Marr liittyi yhtyeeseen We Were Dead Before the Ship Even Sank -levyn ajaksi ja siirtyi sitten soittamaan The Cribsiin.

Yhtye on levyttänyt Epic Recordsilla, Up Recordsilla, K Recordsilla ja Matadorilla.

Yhtyeen nimi perustuu Virginia Woolfin kertomukseen The Mark on the Wall.

Jäsenet

Nykyiset 
 Isaac Brock – laulu, kitara, banjo (1993–)
 Jeremiah Green – rummut, lyömäsoittimet (1993–2003, 2004–)
 Tom Peloso – kitara, kontrabasso, koskettimet, viulu, puhaltimet (2004–)
 Jim Fairchild – kitarat, ukulele, laulu (2005, 2009–)
 Russell Higbee – basso (2012–)

Entiset 
 Eric Judy – basso, kontrabasso, akustinen kitara (1993–1994, 1995–2012)
 Joe Plummer – rummut, lyömäsoittimet (2003–2012)
 Johnny Marr – kitara, laulu (2006–2009)
 Dann Gallucci – kitara (1994–1995, 1997–1998, 2003–2004)
 Benjamin Weikel – rummut (2003–2004)
 John Wickhart – basso (1993–1995)

Kiertujäsenet
 Brandon Angle – basso (2007)
 Robin Peringer – kitara (2000–2002)

Diskografia

Albumit
 This Is a Long Drive for Someone with Nothing to Think About (1996)
 The Lonesome Crowded West (1997)
 The Moon & Antarctica (2000)
 Good News for People Who Love Bad News (2004)
 We Were Dead Before the Ship Even Sank (2007)
 Strangers to Ourselves (2015)
 The Golden Casket (2021)

Yhdysvaltalaiset indie rock -yhtyeet
Kirkon viestintä

Kirkon viestintä on Kirkkohallituksen erillisyksikkö. Se edistää viestinnän keinoin kirkon yhteisiä tavoitteita tukemalla kirkollista ja uskonnollista vuoropuhelua kirkossa ja yhteiskunnassa luterilaisen arvopohjan mukaisesti. Lisäksi Kirkon viestinnän tehtävänä on pitää uskoa sekä kristillisiä ja kirkollisia näkökohtia esillä tiedotusvälineissä kirkon kokonaisstrategian mukaisesti. Kirkon viestinnän nimi oli Kirkon tiedotuskeskus vuoteen 2017 saakka.

Kirkon viestintä sijaitsee Kirkon talossa Helsingin Etelärannassa. Viestintäjohtaja Tuomo Pesonen vastaa Kirkon viestinnän johtamisesta ja kehittämisestä.

Kirkon viestintä koostuu verkkopalvelut-, media- ja viestintäpalvelut-, ohjelmapalvelut- sekä hallintopalvelut -yksiköistä.

Kirkon av-toimitus (vanhalta nimeltään Kirkon av-keskus) oli vuoteen 2010 saakka Kirkon tiedotuskeskuksen alainen laitos, jonka tehtävänä on tuottaa audiovisuaalista materiaalia (lähinnä opetustarkoitukseen) sekä huolehtia materiaalin levityksestä vuokra- ja myyntituotteina. Suurin kohderyhmä oli lapset ja nuoret. Kirkon av-toimitus yhdistettiin Kirkon tiedotuskeskuksen televisiotoimitukseen vuonna 2010.

Lähteet
 Sakasti kirkon keskushallinto 

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon viestintä
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hallinto
Jonjo Shelvey

Jonjo Shelvey (s. 27. helmikuuta 1992 Romford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia. Hänen aiempia valioliigaseurojaan ovat olleet Liverpool ja Swansea City. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa kuusi maaottelua.

Seurajoukkueura 
Shelvey aloitti ammattilaisuransa Charlton Athleticissa. Hän teki ensiesiintymisensä virallisissa aikuisten peleissä Englannin mestaruussarjan ottelussa huhtikuussa 2008, jolloin hänestä tuli 16 vuoden ja 59 päivän ikäisenä nuorin seuran edustusjoukkueessa pelannut pelaaja. Aikaisempi ennätys oli Paul Koncheskyllä. Liverpooliin hän siirtyi huhtikuussa 2010 1,7 miljoonan punnan välitöntä siirtokorvausta vastaan, joka kaksinkertaistui Shelveyn tehtyä ensiesiintymisensä Valioliigassa 24. lokakuuta 2010. Yhteensä hän pelasi ensimmäisellä Liverpool-kaudellaan 15 liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 13 liigaottelua Liverpoolissa ja kymmenen liigaottelua lainalla Blackpoolissa. Hän voitti liigacupin mestaruuden 2012. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Liverpoolissa 19 liigaottelua.

Heinäkuussa 2013 Shelvey siirtyi walesilaisseura Swanseaan 4 vuoden sopimuksella. Hän pelasi Swanseassa yhteensä 79 liigaottelua, kunnes siirtyi Newcastleen tammikuussa 2016. Hän on pelannut seurassa maaliskuuhun 2020 mennessä 78 valioliigaottelua, joissa on tehnyt seitsemän maalia sekä 42 mestaruussarjaottelua, joissa viimeisteli viisi maalia.

Maajoukkue 
Shelvey pelasi kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 ja kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 2013. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin maajoukkueessa MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan lokakuussa 2012. Hän on vuosina 2012–2015 pelannut kuusi A-maaottelua, joista yksi on ollut MM- ja kolme EM-karsintaa.

Muuta 
Kesäkuussa 2015 hän meni naimisiin Daisy Evansin kanssa. Heillä on tytär Lola Fleur, syntynyt maaliskuussa 2014.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Shelvey Liverpoolin sivuilla 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Säätiörekisteri

Patentti- ja rekisterihallitus (PRH) ylläpitää säätiörekisteriä suomalaisista säätiöistä. Säätiö voidaan perustaa joko säädekirjalla tai testamentilla. Perustamiseen täytyy ensin hakea lupa PRH:lta, minkä jälkeen säätiö voidaan ilmoittaa rekisteröitäväksi säätiörekisteriin.

Säätiörekisterissä oli vuonna 2020 noin 2700 säätiötä.

Mikä on säätiö? 

 Säätiö on määrättyyn tarkoitukseen luovutettu varallisuusmassa. 
 Säätiön tarkoitus määritellään säätiötä perustettaessa. 
 Säätiöllä ei ole omistajia, osakkaita tai jäseniä. 
 Säätiön hallitus huolehtii säätiön toiminnan asianmukaisesta järjestämisestä ja vastaa siitä, että säätiön varat sijoitetaan varmalla ja tuloa tuottavalla tavalla.

Rekisteröity säätiö on oikeushenkilö.

Tietoja säätiöistä Virre-tietopalvelusta 

 Säätiörekisteriotteita, todistuksia ja säätiöiden tilinpäätöksiä löytyy sähköisesti Virre-tietopalvelusta. 
 Virre-tietopalvelussa voi tehdä myös erilaisia poimintoja ja tilastoja säätiöistä.

Lähteet 

 Säätiörekisterin kotisivut (www.prh.fi)
 Säätiölaki 109/1930

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Virre-tietopalvelu
 Säätiörekisterin kotisivut (www.prh.fi)

Rekisterit
Säätiöt
Yrityskiinnitys

Yrityksen omistama ja elinkeinotoimintaan kuuluva irtain omaisuus voidaan kiinnittää yrityskiinnityksellä. Kiinnitetty omaisuus voidaan sen hallintaa luovuttamatta pantata saamisen vakuudeksi. Yrityskiinnitystä voi hakea vain kaupparekisteriin merkitylle yritykselle tai elinkeinonharjoittajalle. Patentti- ja rekisterihallitus (PRH) käsittelee keskitetysti koko maan yrityskiinnitysasiat ja pitää yllä yrityskiinnitysrekisteriä.

Yrityskiinnitys vakuutena 

Kaupparekisteriin merkityn elinkeinonharjoittajan omistama elinkeinotoimintaan kuuluva irtain omaisuus voidaan kiinnittää ja sen hallintaa luovuttamatta pantata saamisen vakuudeksi. 

Yrityskiinnitys koskee elinkeinonharjoittajan elinkeinotoimintaan kuuluvaa

1. käyttöomaisuutta, johon kuuluvat muiden muassa:
 koneet 
 kalustot 
 tavaramerkkioikeudet 
 toiminimioikeudet 
 muut erityiset oikeudet 

2. vaihto-omaisuutta, johon kuuluvat muiden muassa:
 aineet 
 tarvikkeet 
 valmisteet 
 tavarat 

3. rahoitusomaisuutta, johon kuuluvat muiden muassa:
 kassavarat 
 saatavat 
 arvopaperit 

Yrityskiinnitys ei koske sellaista omaisuutta, johon voidaan vahvistaa kiinnitys muun lain mukaan. 

Yrityskiinnityksen estämättä kiinnitettyä omaisuutta saa luovuttaa ja käyttää siten kuin elinkeinotoimintaan kuuluva säännöllinen tavaranvaihto tai omaisuuden tarpeellinen uusiminen tai muu normaali liiketoiminta edellyttää. 

Yrityskiinnitys on uudistamatta voimassa kunnes se kuoletetaan.

Yrityskiinnitystiedot Virre-tietopalvelusta 

Virre-tietopalvelussa voi tilata rasitustodistuksia, tutustua yrityskiinnitysrekisteriin tehtyihin ilmoituksiin tai laatia tilastoja.

Yrityskiinnityshakemukset ja ilmoitukset 

Kaupparekisterin kotisivuilla on ohjeet muiden muassa yrityskiinnityksen hakemiseen, muutosten tekemiseen yrityskiinnitysrekisteriin sekä yrityskiinnityksen kuolettamiseen liittyen.

Katso myös 
 Vakuus

Lähteet 
 Yrityskiinnitysrekisterin kotisivut (www.prh.fi)

Aiheesta muualla 
 Virre-tietopalvelu
 Yrityskiinnityslaki 634/1984
 Yrityskiinnitysrekisterin kotisivut (www.prh.fi)

Esineoikeus
Vakuudet
M/T Ragny

M/T Ragny oli ahvenanmaalaisen Sally-varustamon omistama, vuonna 1951 valmistunut tankkilaiva, joka katkesi kahtia myrskyssä Pohjois-Atlantilla 26. joulukuuta 1970 ollessaan matkalla Bahaman Freeportista Trondheimiin. Aluksella oli 37 hengen miehistö, josta suurin osa oli suomalaisia. Onnettomuuspaikka oli 965 kilometriä New Yorkista kaakkoon. New Yorkin rannikkovartiosto sai alukselta lähetetyn hätäsähkeen sunnuntaina 27. joulukuuta kello 20.15 Suomen aikaa. Laivan etuosa, jossa oli kuusi miehistön jäsentä, katosi myrskyssä. Takaosa, jossa oli 31 miehistöön kuulunutta, jäi muutamiksi päiviksi pinnalle, ja Yhdysvaltain rannikkovartioston alus USCGC Escanaba pelasti sinne jääneet aamuyöstä 28. joulukuuta. Pelastustoimien aikana hukkui myös yksi onnettomuuspaikalle ensiksi ehtineen kauppalaiva S/S Platten miehistön jäsen, kun Plattelta laskettu pelastuvene kaatui myrskyssä. Kadonneen etuosan etsinnöistä luovuttiin 29. joulukuuta. Ragnyn takaosa upposi joulukuun viimeisenä päivänä.

Katkeamisen syynä saattoi se, että laivan keskiosassa ollut tankkiosasto oli onnettomuushetkellä tyhjä, vaikka muissa tankeissa oli lastia. Myös aluksen ikä (19 vuotta) saattoi vaikuttaa katkeamiseen.

Ragny oli rakennettu norjalaiselle varustamolle vuonna 1951 ja Sally-varustamo osti sen vuonna 1960.


Lähteet

Kirjallisuus
 Ragny brast på mitten i stormen. Ålandstidningen Sjöliv 9.10.2009.
 Fakta om fartyg.
 Mitä–Missä–Milloin: Kansalaisen vuosikirja 1972, s. 28. Helsinki: Otava, 1971.

Viitteet

Aiheesta muualla 
 M/T Ragnyn radiosähköttäjän Jarmo Tuuvan selostus haaksirikosta. Radiosähköttäjälehti 1/1971.
 

Tankkerit
Laivaonnettomuudet
Otto Marttila

Otto Verner Marttila (30. joulukuuta 1879 Janakkala – 20. maaliskuuta 1955 Janakkala) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi useita kertoja kansanedustajana. Hän toimi kansanedustajan tehtävissä vuosina 1911–1917, 1922–1924, 1929–1930 ja 1933–1939, kuuluen sosiaalidemokraattiseen eduskuntaryhmään. Lisäksi hän oli useita kertoja presidentin valitsijamiehenä. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo 1941 aktiivisesta toimimisesta Janakkalan kunnan luottamustehtävissä.

Aiheesta muualla 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Janakkalan kunnanvaltuutetut
Hämeen vaalipiiri
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1955 kuolleet
Blythe

Blythe voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Blythe, japanilainen nukke
 Blythe, kaupunki Kaliforniassa, Yhdysvalloissa

Henkilöitä
 Blythe Danner, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Betty Blythe, yhdysvaltalainen näyttelijä
 Randy Blythe, yhdysvaltalainen laulaja
 Lionel Barrymore (syntyjään Lionel Herbert Blythe), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Bill Clinton (syntyjään William Jefferson Blythe III), Yhdysvaltain 42. presidentti

Katso myös 
 Blyth

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Poika (saunoo)

Poika (saunoo) on Hausmylly-yhtyeestä tutun Pasi "Poju" Heinosen säveltämä ja sanoittama kappale, jonka AXR Music julkaisi singlenä vuonna 2011. Poju teki kappaleen alun perin JYPin mahdollisia Suomen mestaruusjuhlia ajatellen. JYP ei kuitenkaan voittanut Suomen mestaruutta, mutta kappale nousi hitiksi Suomen voitettua jääkiekon maailmanmestaruuden, kun Poju esitti kappaleen Kauppatorin kansanjuhlassa. Säveltäjän mukaan kappale on junttimusiikkia. Kappale oli viikoilla 20-26 Suomen myydyin ja ladatuin single  sekä tanssituin kappale viikoilla 24-27.

Kappale on mukana myös Leijonat 2011 – Virallinen Leijonat -kokoelma -albumilla. Virolainen Hellad Velled-yhtye on levyttänyt kappaleesta oman version viroksi nimellä Poeg on kodus!.  

Kanada-maljasta, kuten monista muistakin palkintopokaaleista, käytetään lempinimeä "Poika". Maailmanmestaruuspokaalia kuljetetaan puolestaan lempinimellä "Kundi".

Lähteet 

Vuoden 2011 kappaleet
Suomalaiset popkappaleet
Seututie 559

Seututie 559 on seututie Siilinjärvellä. Se on valtatien 5 rinnakkaistie ja osa vanhaa vitostietä. Tie alkaa Siilinjärven pohjoispuolelta Räisälästä ja päättyy Toivalassa valtatiehen 9.

Reitti
 Räisälä (vt 5)
 Siilinjärvi (kt 75)
 Kasurila
 Jälä
 Haaparinne
 Vuorela (vt 5)
 Toivala (vt 9)

Historiaa
Tie kulki aikoinaan Kuopion Kelloniemestä lautalla Siilinjärven Ranta-Toivalaan. Vuonna 1932 valmistui pengertie Kuopion Päivärannasta Siilinjärven Vuorelaan. Vuoden 1938 tieliikennejärjestelmässä tie nimettiin valtatieksi 5. Tie kulki pääosin nykyistä reittiä lukuun ottamatta Yhdysväylä-nimistä osuutta Vuorelassa ja Siilinjärven kirkonkylää. Kirkonkylällä tie kulki rautatieaseman ohi nykyistä Asematietä pitkin ja jatkui sieltä kulkien Pyylammen halki Taivallahdentietä ja Pyylammen tietä pitkin. Sittemmin tie siirrettiin nykyiselle Kasurilantielle nykyisen kunnantalon ja linja-autoaseman väliin. Kun moottoritie Vuorelasta Siilinjärvelle vuonna 1992 valmistui, valtatie 5 siirtyi käyttämään nykyistä reittiään, ja rinnakkaistie nimettiin seututieksi 559. Tosin pätkä Vanhasta Pappilasta Räisälään rakennettiin moottoritien rakentamisen aikoihin.

Tien laatu
Tien laatu on yleisesti ottaen hyvä, koska tieosuus on vanhaa valtatietä. Tie on leveä, mutta sen varrella on runsaasti asutusta. Lisäksi tiellä (varsinkin eteläpäässä) on jonkin verran mäkiä. Tien nopeusrajoitus vaihtelee välillä 50-80 kilometriä tunnissa. Tiellä on yksi kiertoliittymä Toivalassa (entinen eritasoliittymä) sekä kaksi eritasoliittymää (valtatien 5 ja kantatien 75 kanssa). Tie kuuluu taajamaan välillä Kasurila-Räisälä sekä tien eteläpäässä Vuorelassa.

Tiehankkeita
Seututie 559 oli mukana Kallansiltojen parannushankkeessa. Tie oikaistiin muutaman kilometrin matkalla ja sitä jatkettiin Kuopion Päivärantaan saakka. Parannushankeen jälkeen Yhdysväylä-niminen seututien osa ei ole ollut enää osa seututietä.

Golftien/Kasurilantien risteykseen on suunnitteilla kiertoliittymä. Paikka sijaitsee noin 2 kilometriä etelään Siilinjärven kirkonkylästä.

Lisäksi tielle saatetaan sijoittaa valo-ohjattuja liittymiä Siilinjärven kirkonkylän kohdalle tulevaisuudessa.

559 
Siilinjärven liikenne
Suomen valtatieverkon entiset osat
Valtatie 5
Jack Robinson

Jack Robinson (s. 1. syyskuuta 1993 Warrington, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän on edustanut useita englantilaisseuroja, kuten Englannin Valioliigan Liverpoolia, jossa hän pelasi kolme valioliigaottelua. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Valioliigassa pelaavaan Sheffield Unitediin mestaruussarjan Nottingham Forestista, jossa hän pelasi 1,5 vuoden ajan. Hän pelasi Sheffieldissä kesä-heinäkuussa 2020 kuusi valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 11 valioliigaottelua mutta oli tammi-huhtikuun poissa kentiltä loukkaantumisen vuoksi.

Robinson pelasi neljä ottelua alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2012 ja yhden ottelun alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2013.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Paineside

Paineside on sideharsolla tehtävä sidos, jonka tehtävänä on tyrehdyttää verenvuoto ja estää lian pääsy haavaan. Painesidettä käytetään runsaasti vuotavien haavojen sitomiseen.

Painesiteen yhteydessä tulee käyttää haavalappuja ja jotain esinettä, joka asetetaan haavan kohdalle muutaman sideharsokerroksen päälle haavan suuntaisesti.
Vierasta esinetä ei tule poistaa haavasta, ellei se vaikeuta hengitystä.

Lähteet

Ensihoito
Piikkisalaatti

Piikkisalaatti (Lactuca serriola) on piikikäs salaattilaji. Sen lähisukulaislajeja ovat esimerkiksi ruokasalaatti (Lactuca sativa) ja siperiansinivalvatti (Lactuca sibirica). Piikkisalaatti on niin sanottu kompassikasvi; sen lehdet ovat asettuneet ilmansuuntien mukaan pohjois–eteläsuuntaisesti.

Ulkonäkö 

Piikkisalaatti on yksi- tai kaksivuotinen jäykkävartinen ruohokasvi, joka kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pariliuskaiset ja nirhalaitaiset. Lehtien alapuolen keskisuonessa on runsaasti piikkejä, samoin varren alaosassa. Piikkisalaatin mykeröstö koostuu runsaasta määrästä pieniä, hoikkia, kukintomykeröitä, joissa on vaaleankeltaiset kukat.

Levinneisyys 

Piikkisalaatin levinneisyysaluetta on Keski- ja Etelä-Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Pohjoismaiden eteläosat, Aasian euroopanpuoleiset alueet ja Pohjois-Amerikka. Suomessa se on harvinainen uustulokas, jota on löydetty eniten Etelä-Suomen suurista kaupungeista. Niissä se kasvaa satamien painolastimailla, tienvarsilla, joutomailla ja nurmikoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas 2020: Piikkisalaatin levinneisyys Suomessa.
 Den virtuella floran: Taggsallat (Lactuca serriola) 
 ITIS: Lactuca serriola 
 United States Department of Agriculture (USDA): Lactuca serriola 

Salaatit
Ex tuarum

Ex tuarum -nimellä tunnetaan 30. lokakuuta 1209 päivätty, paavi Innocentius III:n Lundin arkkipiispa Anders Sunesenille lähettämä Suomea koskeva bulla. Latinankielinen paavin kirje on vanhimpia säilyneitä asiakirjoja, joissa kerrotaan kirkon asemasta Suomessa. 

Ex tuarumissa puhutaan kahdesta nimettömäksi jäävästä Suomen piispasta, joista toisen mainitaan kuolleen lähetystyössä ja toisen nimittämiseen paavi myönsi luvan tämän aviottomasta syntyperästä huolimatta. On esitetty erilaisia tulkintoja siitä, olisivatko nämä piispat saattaneet olla Suomen piispainkronikassa mainitut Rodolphus ja Folkvinus.

Kirjeen sisältö 
30.10.1209 LateraaniPaavi Innocentius III Lundin arkkipiispalle.Lundin arkkipiispalle.Sinun kirjeesi sisällöstä saimme tietää, että muuan maa, jonka nimi on Suomi, on äskettäin muutamien ylhäisten huolenpidon avulla valkeuden Isän toimesta, jolta kaikkinainen hyvä anti ja täydellinen lahja tulee, kääntynyt kristinuskoon, jossa se kuten Jeesus-poikanen varttuu viisaudessaan ja iässä, mutta että sen maan piispalle, sen jälkeen kun hän levitettyään katolista uskoa oli siellä laillisesti päättänyt juoksunsa ja hänet oli kutsuttu vastaanottamaan taivaallista voittopalkintoa, ei tähän mennessä ole asetettu seuraajaa. Sillä kun uuden istutuksen ja sen seudun ihmisten uppiniskaisuuden ja myös epäsuotuisan ilmaston takia sinne valitun ei katsota olevan kunniapaikalla vaan marttyyriudelle alttiina, tuskin kukaan haluaa sen istuimen haltijaksi, paitsi sellainen, joka jumalansanan sytyttämänä tahtoo Kristuksen nimen tähden kestää kidutuksia. Mutta kun muuan mies, tavoiltaan hyvä, niin kuin vakuutat, ja iältään kypsä sekä tiedon ja hyveiden seppelöimä, on jumalansanan tähden, jota hän on tuolle kansalle jonkin aikaa saarnannut ja kestänyt heidän taholtaan kärsimystä ja kurituksia, kutsuttu tuon kirkon paimeneksi, jotta sitä siten johtaisi mies, joka haluaa virkaan, mikä tuottaa enemmän marttyyriutta kuin kunniaa, sinä et ole tahtonut antaa hänelle vihkimuksen lahjaa ilman meidän lupaamme, koska hän ei ole syntynyt laillisesti avioliitosta. Kun siis ankara pakko käskee ja ilmeinen hyöty sitä vaatii, olet nöyrästi anonut meiltä, että suvaitsisimme myöntää hänelle armahtavaisesti erivapauden. Me siis määräämme sinun pyyntöjesi taivuttamina apostolisella kirjeellä, että jos näin on, sinä meidän nimissämme myönnät hänelle erivapauden, teroittaen hänelle, että hänen tulee, niin kuin hän on alkanutkin, opettaa tätä uutta istutusta niin sanalla kuin esimerkillä ja ahkerasti pyrkiä edelleen juurimaan pakanuuden erheytystä ja laajentamaan kristillisen uskonnon rajoja. Sillä vaikka kaikki hyveet vievät voittopalkintoon, vain kestävyys kruunataan.Annettu Lateraanissa 30. lokakuuta paaviutemme kahdentenatoista vuonna.

Lähteet

Suomen keskiaika
Paavin bullat
1200-vuosikymmen
Lassi Etelätalo

Lassi Etelätalo (s. 30. huhtikuuta 1988) on suomalainen keihäänheittäjä ja EM-mitalisti. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Leo Pusa. Syksyyn 2013 saakka häntä valmensi Olavi Parjanen. 

Vuonna 2007 Etelätalo karsiutui loppukilpailusta Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2009 hän sijoittui yhdeksänneksi Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän tuli neljänneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014 tuloksella 83,16. Kaudella 2015 hän kärsi loukkaantumisista ja palasi kilpakentille vasta vuoden 2016 syyskuussa.

Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa Dohassa Etelätalo pääsi ainoana suomalaisena jatkoon keihään karsinnasta. Etelätalon tulos 82,26 riitti tuomaan viimeisen finaalipaikan 18 sentin marginaalilla. Loppukilpailussa hän heitti neljänneksi tuloksella 82,49 ja oli ainoa pisteille sijoittunut suomalaisurheilija kisoissa. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 83,28. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän oli kuudes tuloksella 82,70.

Ensimmäisen arvokilpailumitalinsa Etelätalo saavutti 34-vuotiaana Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Hän voitti EM-pronssia uudella ennätystuloksellaan 86,44.

Etelätalo on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa vuonna 2019 tuloksella 84,11, vuonna 2020 tuloksella 82,20 ja 2022 tuloksella 84,62, hopeaa vuosina 2014 ja 2021 sekä pronssia vuonna 2017. Vuonna 2018 hän jäi neljänneksi tuloksella 75,77. 

Etelätalo sijoittui hopealle alle 23-vuotiaiden SM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2010 sekä pronssille vuonna 2009. Alle 20-vuotiaiden SM-kilpailuissa hän oli kolmas vuosina 2006 ja 2007.

Parhaat tulokset
10 parhaan tuloksen keskiarvo 84,26. Päivitetty 21.8.2022.
86,44 (3) München 21.8.2022
84,98 (1) Joensuu 24.7.2014
84,62 (1) Joensuu 7.8.2022
84,50 (5q) Tokio 4.8.2021
84,41 (1) Leppävirta 28.5.2011
84,11 (1) Lappeenranta 4.8.2019
84,06 (2) Kuortane 22.7.2012
83,28 (8) Tokio 7.8.2021
83,16 (4) Zürich (Letzigrund) 17.8.2014
83,05 (2) Tampere 29.8.2021

Kausien parhaat heitot

 2006 66,70 Kitee 30.6.
 2007 68,81 Pihtipudas 5.7.
 2008 76,07 Joensuu 16.7.
 2009 79,70 Pihtipudas 25.6.
 2010 77,58 Tornio 15.8.
 2011 84,41 Leppävirta 28.5.
 2012 84,06 Kuortane 22.7.
 2013 80,39 Joensuu 9.6.
 2014 84,98 Joensuu 24.7.
 2015 –
 2016 74,33 Pielavesi 17.9.
 2017 77,80 Turku 13.6.
 2018 78,38 Vantaa 26.5.
 2019 84,11 Lappeenranta 4.8.
 2020 82,20 Turku 16.8.
 2021 84,50 Tokio 4.8.
 2022 86,44 München 21.8.

Lähteet 

Suomalaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Oddworld: Stranger’s Wrath

Oddworld: Stranger's Wrath on Oddworld Inhabitantsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  Xboxille ja myöhemmin älypuhelimille.

Aiheesta muualla 
 
 Oddworldin muukalainen palaa Gamereactor
 Oddworld: Stranger's Wrath  (arvostelu) Konsolifin
 Peli Oddworldin kotisivulla 

Vuoden 2005 videopelit
Toimintaseikkailupelit
Windows-pelit
Xbox-pelit
21 (Adelen albumi)

21 on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Adelen toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 21. tammikuuta 2011 Britanniassa ja suurimmassa osassa Eurooppaa sekä 22. helmikuuta 2011 Pohjois-Amerikassa. 21 on ollut suuri menestys maailmanlaajuisesti: albumia on myyty yli neljä miljoonaa kappaletta Britanniassa, yli kymmenen miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa ja maailmanlaajuisesti 30 miljoonaa kappaletta.

Singlet 
Albumilta julkaistiin viisi singleä, joista ensimmäinen, ”Rolling in the Deep”, on ollut suuri menestys maailmalla. Yhdysvalloissa single oli seitsemän perättäistä viikkoa singlelistan ensimmäisellä sijalla, ja sitä on myyty yli kahdeksan miljoonaa kappaletta vain Yhdysvalloissa, ja vuonna 2011 se oli maan digitaalisesti myydyin single.. Toinen single ”Someone Like You” saavutti Yhdysvalloissa singlelistan ensimmäisen sijan, ja sitä on myyty maassa yli 3,75 miljoonaa kappaletta. Myös albumin kolmas single ”Set Fire to the Rain” nousi maan singlelistan ykköseksi.

Kappaleet

Listasijoitukset 
Yhdysvalloissa albumi debytoi ykköspaikalla, sillä sitä myytiin 352 000 kappaletta sen ensimmäisellä viikolla. Paras viikoittainen myynti Yhdysvalloissa on ollut viikolla 8/2012, jolloin albumia myytiin 730 000 kappaletta Adelen menestyksekkään Grammy-illan jälkeen. Huhtikuussa 2011 albumista oli myyty kaksi miljoona kappaletta Yhdysvalloissa. Toukokuussa 2011 albumia oli myyty maailmanlaajuisesti yhteensä kuusi miljoonaa kappaletta. Britanniassa albumia on myyty 14 platinalevyn verran.

21-albumia on myyty Suomessa yli 83 000 kappaletta (nelinkertaista platinaa), ja se on 122. listaviikollaan Suomen virallisella albumilistalla toiseksi pisimpään pysytellyt albumi Leevi and the Leavingsin Keskiviikko… 40 ensimmäistä hittiä -kokoelman jälkeen. 21 tuli listalle alkuvuodesta 2011, oli kärjessä 11 viikkoa, pysytteli listalla yhtäjaksoisesti vuoden 2013 toukokuun loppuun ja tuli listalle uudestaan saman vuoden heinäkuun lopussa. Vuoden 2011 huhtikuun alussa 21 oli sijoittunut yhteensä kymmenessä eri maassa albumilistan ensimmäiseksi.

Arvostelut 
 Allmusic: 
 The A.V. Club: A−
 Rolling Stone: 
 The Daily Telegraph:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Adelen albumit
Rick Rubinin tuottamat albumit
Grammy-palkitut albumit
Nordbooks

Nordbooks on  kemiläinen  kirjankustantamo, joka on erikoistunut kotimaiseen kirjallisuuteen. Nordbooks julkaisee vuodessa noin 40 nimikettä.

Aiheesta muualla 
 Kotisivut. 

Suomalaiset kirjankustantamot
Parvitulppaani

Parvitulppaani (Tulipa tarda) on pieni keväisin kukkiva tulppaanilaji, jota viljellään koristekasvina. Se on kotoisin Kreetalta. Parvitulppaanin tyvilehdet ovat muodoltaan pitkät ja tasasoukat. Se kasvaa 15–25 senttimetriä korkeaksi. 2–3 senttimetrin kukkia on yhdestä viiteen kappaletta. Kukan värikkäät kehälehdet ovat keltavalkoiset.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Parvitulppaani (Tulipa urumiensis)
 UniProt, Taxonomy: Tulipa tarda 

Tulppaanit
Metsätulppaani

Metsätulppaani (Tulipa sylvestris) on keltakukkainen tulppaanilaji, jota viljellään koristekasvina. Sitä tavataan luonnonvaraisena Etelä-Euroopassa. Metsätulppaani kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sillä on 2–3 sinivihreää suippoa tyvilehteä. Nuput ovat nuokkuvat ja kukat pystyt ja tuoksuvat, halkaisijaltaan 4–6 cm.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Metsätulppaani (Tulipa sylvestris)
 LuontoPortti: Metsätulppaani (Tulipa sylvestris)
 ITIS: Tulipa sylvestris 
 United States Department of Agriculture (USDA): Tulipa sylvestris 

Tulppaanit