joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Keväjärvi

Keväjärvi on kylä Inarin kunnassa, 13 kilometriä Ivalosta itäänpäin Inarijärven eteläpuolella, Nellimiin johtavan seututie 969:n eli entisen Petsamontien varrella. Kylä sijaitsee Inarijärven Nanguvuonoon laskevien järvien ympäröimällä mäntyharjanteella. Vuoden 2005 lopussa kylässä oli 185 asukasta. Keväjärvellä asuu pääosin kolttasaamelaisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Keväjärvi 

Inarin kylät
Gdańskinlahti

Gdańskinlahti (, ) on jokseenkin puoliympyrän muotoinen, pohjoiseen aukeava lahti Itämeren kaakkoisosassa, Puolan sekä Venäjälle kuuluvan Kaliningradin alueen rannikolla. Gdańskinlahteen laskee etelästä Veiksel. Lahden luoteisosan erottaa Itämeren Gotlannin altaasta Helin niemimaa; niemimaan kainaloon jäävä matala lahdenosa on nimeltään Puckinlahti. Lahden kaakkoisrannan muodostaa Veikselin kynnäs, jonka taakse jäävä makeavetinen rannikkolaguuni on Veikselinhaffi.

Gdánskinlahti on syvimmältä kohdaltaan 120 metriä syvä. Lahden suolapitoisuus on noin 0,7 prosenttia. Tärkeimmät satamakaupungit lahden rannalla ovat Gdańsk ja Gdynia Puolan puolella sekä Venäjän Baltijsk. Muita rannikkopaikkakuntia ovat muun muassa Sopot, Puck ja Hel.

Itämeren lahdet
Puolan maantiede
Kaliningradin alueen lahdet
Baltijskinsalmi

Baltijskinsalmi (myös Pillaunsalmi, , , ) on salmi, joka yhdistää Veikselinhaffin Itämeren Gdańskinlahteen Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Veikselinhaffin pohjoisosassa ja se erottaa haffia rajaavan Veikselin kynnään sen pohjoispuolella olevasta Sambian niemimaasta. Salmen pohjoisrannalla on Baltijskin satamakaupunki, joka on Venäjän Itämeren laivaston tukikohta.

Yhteys kyntään poikki kaivettiin vuonna 1497. Väylää laajennettiin 1960-luvulla 400 m:n levyiseksi ja 12 m syväksi. Se muodostaa ainoan meriyhteyden Kaliningradiin ja myös Puolan satamiin Veikselinhaffissa. Tähän liittyvien vaikeuksien vuoksi Puolassa rakennettiin Veikselin kynnään kanava, joka valmistui syksyllä 2022.

Venäjän salmet
Itämeren salmet
Kaliningradin alue
Kalifornia (albumi)

Kalifornia on vuonna 1999 julkaistu Ultra Bran albumi. Albumi debytoi Suomen virallisen listan ykkösenä, pysyi kärjessä kahdeksan viikkoa ja pysyi listalla 29 viikon ajan.

Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot elokuussa 2017. Levyjä oli kolmea eri väriä. Läpinäkyvää kultaista levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myöskin kullanväristä vinyyliä oli saatavilla vain rajoitettu, pieni erä.

Levyn kannessa on kuva sveitsiläisen taidemaalarin ja kuvanveistäjän Alberto Giacomettin teoksesta Annette  IV

Arvostelut 
Soundin Alex Nieminen antoi albumille neljä tähteä ja totesi sen olevan "seesteinen, mietiskelevä ja selkeästi bändin kunnianhimoisin pitkäsoitto".

Kappaleet
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Kappaleet 1–3, 5, 7, 8, 10, 11 ja 13 ovat sovittaneet Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi, Jan Pethman ja Tommi Saarikivi, kappaleet 4 ja 9 Koskinen, Melasniemi, Pethman ja Saarikivi sekä kappaleet 6 ja 12 Koskinen.

Kokoonpano
 Vuokko Hovatta, laulu
 Terhi Kokkonen, laulu
 Arto Talme, laulu
 Olli Virtaperko, laulu
 Kerkko Koskinen, piano, urku, rhodes, taustalaulu
 Joel Melasniemi, kitara, syntetisaattori
 Tommi Saarikivi, basso
 Antti Lehtinen, rummut, taustalaulu
 Jan Pethman, lyömäsoittimet, rummut
 Kari Pelttari, trumpetti
 Ilmari Pohjola, pasuuna
 Marko Portin, saksofoni, baritonisaksofoni, klarinetti, bassoklarinetti

Vierailijat

 Tommi Hyytinen, käyrätorvi (1, 6, 10)
 Heikki Hämäläinen, viulu (11)
 Krista Jäänsola, viulu (4)
 Niko Kokko, bassopasuuna (11)
 Mikko Koponen, trumpetti (11)
 Juha Kortehisto, pasuuna (11)
 Satu Laine, viulu (11)
 Yrjö Lasonpalo, viulu (11)
 Timo Lassy, huilu (1, 2, 5–7, 9, 11, 12)
 Tanja Louhelainen, käyrätorvi (1, 6, 10)
 Lotta Nykäsenoja, viulu (4)
 Jussi Pesonen, viulu (11)
 Mikko Pesonen, viulu (11)
 Jukka Puurula, taustalaulu (10)
 Seppo Rautasuo, viulu (11)
 Tuomas Setälä, käyrätorvi (1, 6, 10)
 Anna Tulusto, laulu (4, 11)

UB-jouset
kappaleissa 2–7, 9 ja 12

 Minna Pensola, 1-viulu
 Laura Airola, 1-viulu
 Sakari Laukola, 1-viulu
 Antti Untamala, 1-viulu
 Maija Linkola, 2-viulu
 Petra Rönkkö, 2-viulu
 Pauliina Valtasaari, 2-viulu
 Maarit Holkko, alttoviulu
 Mikko Perkola, alttoviulu
 Joel Laakso, sello
 Tiia Makkonen, sello

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Otto Talvio: Patetiaa pakoon Kaliforniaan. Ylioppilaslehti 5.3.1999.
 Alex Nieminen: Kalifornia . Soundi 4/1999.

Vuoden 1999 albumit
Ultra Bran albumit
Pekka Aarnion tuottamat albumit
Vesireittejä

Vesireittejä on Ultra Bran musiikkialbumi vuodelta 2000. Albumi nousi ilmestyessään suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkeen ja pysyi top 40:ssä yhteensä 19 viikkoa.

Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot elokuussa 2017. Levyjä oli kolmea eri väriä. Sinistä levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myös kullanvärinen painos oli rajoitettu.

Arvostelut 
Soundin Asko Alanen antoi albumille neljä tähteä. Hänen mukaansa "laulut möyrivät rinnassa ja raikuvat korvissa vahvasti ja nautittavasti".

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Kaikki kappaleet ovat sovittaneet Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi.

Kokoonpano

 Vuokko Hovatta, laulu
 Terhi Kokkonen, laulu
 Arto Talme, laulu
 Olli Virtaperko, laulu
 Kerkko Koskinen, piano, laulu
 Joel Melasniemi, kitara
 Tommi Saarikivi, basso, laulu
 Antti Lehtinen, rummut
 Jan Pethman, lyömäsoittimet
 Kari Pelttari, trumpetti
 Ilmari Pohjola, pasuuna
 Marko Portin, saksofoni, huilu

Vierailijat
 Tuomo Eerikäinen, käyrätorvi (13)
 Tommi Hyytinen, käyrätorvi (13)
 Jonte Knif, skalmeija (7, 9), säkkipilli (7)
 Marko Nyberg, ohjelmointi (13)
 Jukka Puurula, taustalaulu (1)
 Milla Unkila, käyrätorvi (13)
 Tuukka Vihtkari, fagotti (13)
 DJ Zäppä, levarit (1)

Jouset
kappaleissa 4, 8, 11 ja 13

 Minna Pensola, viulu
 Laura Airola, viulu
 Sakari Laukola, viulu
 Maija Linkola, viulu
 Eriikka Maalismaa
 Petra Rönkkö, viulu
 Antti Untamala, viulu
 Pauliina Valtasaari, viulu
 Mikko Perkola, alttoviulu
 Lotta Poijärvi, alttoviulu
 Joel Laakso, sello
 Tiia Makkonen, sello
 Olli Virtaperko, sello

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla
 Ultra Bra – Kappale kappaleelta: Vesireittejä 
 Asko Alanen: Levyarvostelu - Vesireittejä  (Soundi 11/2000)
 Radiomafian artistihaastattelu levyyn liittyen

Vuoden 2000 albumit
Ultra Bran albumit
Sinä päivänä kun synnyin

Sinä päivänä kun synnyin on Ultra Bran vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi. Kaksois-CD:n ensimmäisellä levyllä on vanhoja, jo varsinaisilla albumeilla julkaistuja kappaleita. Toisella levyllä on harvinaisempia kappaleita, joista kaikkia ei ollut aikaisemmin edes levytetty. Toisella levyllä on mukana myös Ultra Bran ensimmäisen julkaisun, vuosia aiemmin loppuunmyydyn Houkutusten kiihottava maku -EP:n sisältö.

Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla (top 40) vuosina 2001–2003 yhteensä 26 viikkoa, joista kaksi viikkoa sijalla yksi.

Albumin ensimmäisen cd:n sisällöstä julkaistiin 19. toukokuuta 2017 kahden LP-levyn kokoelma-albumi nimellä Sinä päivänä kun synnyin (vol. 1). Albumin uudelleenjulkaisu liittyy yhtyeen kesällä 2017 tekemään paluukiertueeseen. LP-kokoelman julkaisi Ainoa Productions.  Kokoelman jälkimmäinen levy julkaistiin hieman myöhemmin osana kokoelma-albumia Sinä päivänä kun synnyimme, joka sisältää levyn kappaleet hieman toisessa järjestyksessä sekä joitain muita yhtyeen singleillä julkaistuja remix-versioita kappaleista sekä muutamia aiemmin julkaisemattomia nauhoituksia.

Kappaleet

CD 1
 (Kroketti 1997)
 (Kalifornia 1999)
 (Kroketti 1997)
 (Kroketti 1997)
 (Vesireittejä 2001)
 (Vapaaherran elämää 1996)
 (Kroketti 1997)
 (Vesireittejä 2001)
 (Kroketti 1997)
 (Vesireittejä 2001)
 (Vapaaherran elämää 1996)
 (Vapaaherran elämää 1996)
 (Kalifornia 1999)
 (Kalifornia 1999)
 (Kalifornia 1999)
 (Vesireittejä 2001)
 (Vesireittejä 2001)
 (Kalifornia 1999)
 (Kroketti 1997)
 (Vesireittejä 2001)
 (Kroketti 1997)

Vuoden 2017 LP-kokoelmassa kappaleet ovat samassa järjestyksessä. Ensimmäisen levyn molemmilla puolilla ja toisen levyn A-puolella on viisi kappaletta. Toisen levyn B-puolella on kuusi kappaletta.

CD 2
(single, 2001)
 (Villiviini -single 2000)
(Tehty poliittisten laulujen kilpailuun 1997) 
(Kroketille tarkoitettu, sittemmin pois jäänyt kappale) 
 (Tyttöjen välisestä ystävyydestä -single 1998)
 (Rubikin kuutio -single 2000)
(Eurovision laulukilpailuihin tehty kappale, 2000) 
(Aikaisemmin julkaisematon kappale) 
(Telialle tehty mainoskappale 1998) 
(Aikaisemmin julkaisematon kappale) 
 (Ilmiöitä -single 1999)
 (Kahdeksanvuotiaana -single 1997)
 (Vapaaherran elämää 1996)
 (Houkutusten kiihottava maku 1995)
 (Houkutusten kiihottava maku 1995)
 (Houkutusten kiihottava maku 1995)
 (Houkutusten kiihottava maku 1995)
 (Houkutusten kiihottava maku 1995)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Jussi Niemi: Sinä päivänä kun synnyin . Soundi 10/2001.
 Otto Talvio: Komissaareista villiviiniin - Ultra Bra. Ylioppilaslehti 19.10.2001.

Vuoden 2001 kokoelma-albumit
Ultra Bran albumit
Otmar von Verschuer

Otmar Freiherr von Verschuer (16. heinäkuuta 1896 – 8. elokuuta 1969) oli saksalainen biologi, joka tuli tunnetuksi eugeniikan ja rotuhygienian tutkijana. Verschuer uskoi, että kansallissosialistien haaveileman ”herrarodun” kehittämisessä tarvittaisiin kaksostutkimusta.  

Otmar von Verschuer työskenteli Frankfurtin perinnöllisysbiologian ja rotuhygienian laitoksessa. Hänen tunnetuin oppilaansa oli Josef Mengele, josta tuli myöhemmin Auschwitzin keskitysleirin johtava lääkäri, jota kutsuttiin ”kuolemanenenkeliksi”. Vuonna 1942 von Verschuerinsta tuli Berliinin Antropologian ja perinnöllisyystieteen laitoksen johtaja. Mengele lähti mukaan työskentelemään entisen opettajansa kanssa rotuhygienian parissa.

Lähteet 

Saksalaiset biologit
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Martti Paloheimo

Martti Kaarlo Hjalmar Paloheimo (19. lokakuuta 1913 Kajaani – 29. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen psykiatri, joka toimi oikeusministeriön vankeinhoito-osaston ylilääkärinä 1958–1976. Paloheimo kirjoitti paljon mielenterveyttä käsitteleviä kirjoja ja lehtiartikkeleita. Hän sai vuonna 1969 valtion tiedonjulkistamispalkinnon mielenterveystoiminnan, perhekasvatuksen ja lapsipsykologian ongelmien ajankohtaisesta käsittelystä eri medioissa.

Henkilöhistoria
Paloheimon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Paavo Verner Paloheimo ja Gerdrud Olin ja puoliso vuodesta 1941 Anna-Marja Himanka. Ylioppilaaksi Paloheimo tuli Suomalaisesta normaalilyseosta 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1944. Hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1949. Paloheimo toimi muun muassa Lapinlahden sairaalan apulaislääkärinä ja Mannerheim-liiton mentaalihygienisen toimiston johtajana ennen siirtymistään vankeinhoito-osaston ylilääkäriksi. 1960-luvulla hän oli suosittu televisioesiintyjä, joka muistetaan mm. keskusteluohjelmista Lähimmäinen ja Sitsit.

Teokset
Hypnoosi lääketieteellisenä hoitomuotona, 1948
Miehen sukupuolielämän häiriöistä, 1948
Kotikasvatuksen peruskysymyksiä, 1954
Elämän tasapainon järkkyessä viisi radioesitelmää, 1955
Jokapäiväisen elämän mentaalihygieniaa, 1955
Lapset, tulkaa syömään! vuorokeskustelu kasvatuskerhoja varten, 1955
Varhaislapsuuden merkitys persoonallisuudelle, 1955
Ihminen ihmiselle puheenvuoroja arkielämän kysymyksissä, 5. p., 1964
Ota tai jätä pakinoita ja kirjoitelmia, 1964
Toinen toisellemme psykiatrisia pakinoita, 4. p., 1964
Erilaisten rauhoitus- ja unilääkkeiden sopivuudesta vankilaolosuhteisiin ja erityyppisille vangeille varoituksia ja suosituksia, 1965
Järkytyksestä tasapainoon mielisairaanhoitomme suuntaviivoja, 1965
Kolmas ulottuvuus pakinoita ja kirjoitelmia, 1965
Ihmissuhteet ja sukupuolielämä Tietokirja nuorille, 1968
Kivun sietäminen Kirjoituksia ajankohtaisista aiheista, 1968
Sukupuolielämän tietokirja, 3. p., 1968
Taikakynä ja muita iltasatuja, 1969
Lähimmäinen Havaintoja, tutkistelua, tilitystä, 1970
Unettoman niksikirja, 1970
Ihmisensuojelu etologisen psykiatrian sovellutuksia,1972
Perhosen siipi, 5. p., 1972
Ihmissuhteita, uusi laitos, 1973
Mielenterveys ja ihmissuhteet Ennakolta ehkäisevän mielenterveystyön periaatteet, 7. täyd. p., 1973
Kukkia perjantaisin, 1974
Viivyttelyn viisaus, 1977
Punatukkainen nainen: dialogeja elämästä, 1979
Brander-Paloheimo-suvun jäsenen Lopen kirkkoherra Henrik Erland Branderin (14.10.1818–4.4.1875) jälkeläiset 1852–1988, 1989
Joutsenen sulka teema ja muunnelmia etologisen psykiatrian maailmasta,1990
Kotivammaiset, eli, "Miten sinua kohdeltiin lapsena?", 2. täyd. ja parann. p., 1992
Suomalaisen lapsuuden haavat miten sinua kohdeltiin, 1997
Kotivammaisuuden synty, 1999
Luvattomasta luvalliseen, 2001

Lähteet

Aiheesta muualla
 Martti Paloheimon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
 

Suomalaiset psykiatrit
Suomalaiset kirjailijat
Pakinoitsijat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
Moritz Balthasar Borkhausen

Moritz Balthasar Borkhausen (3. joulukuuta 1760 Gießen – 30. marraskuuta 1806 Darmstadt) oli saksalainen luonnontieteilijä.

Borkhausen opiskeli Gießenin yliopistossa. Hän työskenteli virkamiehenä Hessenissä.

Borkhausen kuvaili ja nimesi ensimmäisenä isokäpylinnun.

Hän nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Borkh..

Teoksia 
 Naturgeschichte der europäischen Schmetterlinge (1788–94)
 Versuch einer Erklärung der zoologischen Terminologie (1790)
 Versuch einer forstbotanischen Beschreibung der in Hessen-Darmstädter Landen im Freien wachsenden Holzarten (1790)
 Tentamen dispositionis plantarum Germaniae seminiferarum secundum new fact methodum A staminum situ proportione(1792)
 Botanisches Wörterbuch (1797)
 Theoretisch-praktisches Handbuch der Forstbotanik und Forsttechnologie (1800–1803)
 Deutsche Ornithologie oder Naturgeschichte aller Vögel Deutschlands (1810).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Saksalaiset ornitologit
Saksalaiset kasvitieteilijät
Vuonna 1760 syntyneet
Vuonna 1806 kuolleet
Erfan Zeneli

Erfan Zeneli (s. 28. joulukuuta 1986 Đakovica, Serbia, Jugoslavia) on suomalainen jalkapalloilija, jolla on myös Kosovon kansalaisuus. Hän edustaa Ykkösessä pelaavaa AC Kajaania. Zeneli on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.

Seurajoukkueura 
Zeneli aloitti pelaamaan jalkapalloa Suomessa Rovaniemen Palloseuran junioreissa. Perheen muutettua Pietarsaareen hän jatkoi Jarossa, jonka edustusjoukkueessa Zeneli debytoi Suomen Cupin ottelussa PAVE:a vastaan 9. kesäkuuta 2002. Vuonna 2003 hän pelasi junioreiden lisäksi Jaron II-joukkueessa Vitosessa ja siirtyi kauden puolessa välissä Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa myös hänen isoveljensä pelasi. Zeneli edusti HJK:ta Veikkausliigassa kaudet 2005–2008 sekä 2010–2013 pelaten yhteensä 132 liigaottelua. Vuoden 2009 Zeneli pelasi kokonaan HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä. Helmikuussa 2014 hän teki loppukauden kattavan sopimuksen israelilaisen Maccabi Petah Tikvan kanssa.

Zeneli pelasi kaudella 2013–2014 Israelin pääsarjassa kymmenen ottelua ja teki yhden maalin. Hänen ensimmäinen pääsarjatason ottelunsa Suomen ulkopuolella oli 8. helmikuuta 2014 Ashdodia vastaan pelattu vierasottelu , jonka Maccabi Petah Tikva hävisi 0–2. Ainoan maalinsa Israelin pääsarjassa Zeneli teki 22. helmikuuta, kun hänen joukkueensa voitti Bnei Sakhninin vieraissa 2–0. Israelissa pelatun kevätkauden jälkeen Zeneli palasi HJK:hon elokuussa 2014 loppukauden kestävällä sopimuksella. Syksyllä 2014 Zeneli pelasi HJK:ssa yhdeksän liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän jatkoi seurassa myös kaudella 2015, jonka aikana pelasi 27 liigaottelua ja teki kahdeksan maalia.

Helmikuussa 2016 Zeneli teki vuoden mittaisen sopimuksen Kazakstanin Superliigassa pelaavan Šahtjor Karagandan kanssa. Hän pelasi seurassa kauden 2016 aikana 14 liigaottelua. Zeneli purki sopimuksensa kesäkuussa ja teki heinäkuussa loppukauden kattavan sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan Interin kanssa.

Maajoukkueura 
Suomen A-maajoukkueessa Zeneli esiintyi ensimmäisen kerran syyskuussa 2013 Espanjaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa. Hänet kutsuttiin A-maajoukkueeseen jo vuonna 2011, mutta Zeneli kieltäytyi oltuaan samaan aikaan sveitsiläisen FC Thunin testissä.

Yksityiselämä 
Zeneli muutti perheineen Suomeen 6-vuotiaana. Hän on viisilapsisen perheen kuopus. Zenelin veli Ridvan Zeneli on myös Veikkausliigassa pelannut jalkapalloilija.

Saavutukset 
HJK
 Veikkausliiga: 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 
 Suomen Cup: 2006, 2008, 2011, 2014
 Liigacup: 2015

Lähteet

Suomalaiset jalkapalloilijat
Kosovolaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen kosovolaiset
Veikko Laine (tukkuliike)

Veikko Laine Oy on hedelmä- ja vihannestukku, jonka tärkeimmät asiakasryhmät ovat yksityiset tukkuliikkeet sekä päivittäistavarakauppaketjut.

Vuoden 2008 liikevaihto oli 470 miljoonaa euroa.

Yritys omistaa Virossa tytäryhtiönä hedelmä- ja vihannestukku Karlskroona OÜ:n, joka oli vuonna 2016 Viron 25. suurin suomalaisyritys noin 36 miljoonan euron tuotolla.

Lähteet

Suomalaiset yritykset
Johnny Claes

Octave Jonathan Claes (11. elokuuta 1916 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia – 3. helmikuuta 1956 Bryssel, Bryssel, Belgia) oli belgialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 25 Grand Prix -kilpailuun vuosina 1950-1953 ja 1955, muttei saavuttanut yhtään pistettä. Parhaimmillaan Claes oli kahdesti seitsemäs. Hänellä oli skotlantilainen äiti ja belgialainen isä.

Tulokset Formula 1:n MM-sarjassa

Lähteet 

Belgialaiset Formula 1 -kuljettajat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1956 kuolleet
World Boxing Organization

World Boxing Organization (WBO) on ammattilaisnyrkkeilyjärjestö, joka järjestää nyrkkeilyn maailmanmestaruusotteluita. Voittoa tavoittelematon järjestö on perustettu 1988, ja sen päämaja sijaitsee San Juanissa Puerto Ricossa. WBO on yksi neljästä suuresta maailmanlaajuisesta ammattilaisnyrkkeilyjärjestöstä.

Historia
WBO:n perustivat joukko puertoricolaisia ja Dominikaanisen tasavallan liikemiehiä, jotka erosivat World Boxing Associationista vuoden 1988 liittokokouksessa. Uuden nyrkkeilyjärjestön tärkeimmäksi tavoitteeksi kirjattiin turvallisen ja sääntöjä noudattavan nyrkkeilyharrastuksen maailmanlaajuinen tukeminen. WBO on onnistunut saavuttamaan aseman maailman suurien nyrkkeilyjärjestöjen joukossa. Järjestön puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2006 Francisco Varcarcel.

Vuonna 2001 huomattiin, että WBO piti listoillaan jo edesmennyttä ylemmän keskisarjan nyrkkeilijää Darrin Morrista. Ylläpitäjät olivat päivittäneet listan kahdesti Morrisin kuoleman jälkeen, mutta saivat kuulla virheestään vasta median puututtua asiaan.

Aiemmat mestarit
WBO:n tunnustamia mestareita ovat olleet:
Miguel Cotto
Armand Krajnc
Marco Antonio Barrera
Nigel Benn
Riddick Bowe
Lamon Brewster
Chris Byrd
Joe Calzaghe
Hector Camacho
Michael Carbajal
Steve Collins
Diego Corrales
Oscar de la Hoya
Chris Eubank
Naseem Hamed
Paul"silky"jones
Bernard Hopkins
Zab Judah
Vitali Klytško
Volodymyr Klytško
Sjarhei Ljah’ovitš
Gerald McClellan
Ray Mercer
Dariusz Michalczewski
Michael Moorer
Tommy Morrison
Alex "El Nene" Sánchez
Corrie Sanders
Regilio Tuur
Ivan Calderón
Thomas Hearns
Ricky Hatton

Katso myös

Yleistä
Luettelo ammattilaisnyrkkeilyn hallitsevista maailmanmestareista

Lähteet

Muut suuret nyrkkeilyliitot
World Boxing Association (WBA)
World Boxing Council (WBC)
International Boxing Federation (IBF)
 World Professional Boxing Federation

Aiheesta muualla
World Boxing Organizationin kotisivut

Nyrkkeilyjärjestöt
Gini (täsmennyssivu)

Gini tarkoittaa seuraavia asioita:

 gini, juoma
 gini-kerroin, tilastollinen tunnusluku
 Ginirommi, korttipeli.

Henkilöitä
 Marc Gini (s. 1984), sveitsiläinen alppihiihtäjä
 Sandra Gini (s. 1982), sveitsiläinen alppihiihtäjä.

Katso myös 

 Gin tonic
Jimmy Nail

Jimmy Nail (oik. James Michael Aloysius Bradford, s. 16. maaliskuuta 1954 Newcastle upon Tyne) on englantilainen näyttelijä ja laulaja. Jimmy Nail tunnetaan parhaiten Suomessa roolistaan Leonard ”Oz” Osbornena sarjassa Näkemiin vaan, muru!. Hän on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa ja julkaissut myös useita levyjä.

Jimmy Nailin isä Jimmy Bradford oli ammattijalkapalloilija, joka pelasi Huddersfield Townissa.

TV-rooleja
Näkemiin vaan, muru! (1983, 1986, 2002, 2004)
Wallenbergin arvoitus (1985)
Spender (1990, 1993)
Krokotiilikengät (1994, 1996)

Elokuvarooleja 
 Tappakaa Carter (1971)
 Ääliöt ulkoavaruudesta (1985)
 Crusoe – Etelämeren seikkailija (1986)
 Evita (1996)

Diskografia 
Take It or Leave It (1986)
Growing up in Public (1992)
Crocodile Shoes (1994)
Big River (1995)
Crocodile Shoes II (1996)
The Nail File: The Best of Jimmy Nail (1997, kokoelmalevy)
Still Crazy (1998)
Tadpoles in a Jar (1999)
10 Great Songs and an OK Voice (2001)
The Nail File: The Platinum Collection (2005, kokoelmalevy)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Jimmy Nail Allmusic-sivustolla 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Kamerunin lippu

Kamerunin lippu on Kamerunin kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 20. toukokuuta 1975 ja sen mittasuhteet ovat 2:3. Maa otti toisena länsiafrikkalaisena valtiona lippuunsa panafrikkalaiset värit Ghanan jälkeen. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Iso-Britannia ja Ranska jakoivat tämän entisen Saksan siirtomaan. Vihreä-puna-keltainen lippu nousi ensimmäinen kerran salkoon vuonna 1957. Kun Britannian siirtomaa, Etelä-Kamerun ja Ranskan Kamerun yhdistyivät vuonna 1961, lisättiin lipun vasempaan yläkulmaan kaksi keltaista tähteä. Hallituksen vaihtuminen maassa vuonna 1972 johti toisen tähden poistamiseen ja jäljelle jääneen sijoittamiseen punaisen kentän keskelle symboloimaan pohjoisen ja etelän yhtenäisyyttä. Vihreä edustaa kasvillisuutta ja toivoa ja keltainen taas aurinkoa, maaperää ja vaurautta.

Lähteet 

Valtioiden liput
Kamerun
Rašt

Rašt (joskus myös Rešt) on maakuntakeskuksena toimiva kaupunki ja  1 224 neliökilometrin laajuinen, Safidrud-joen vasemmalla rannan rannikkoalangolla sijaitseva aliprovinssitason hallintoalue Iranin Gilanin provinssissa. Raštin kaupunki sijaitsee noin 24 kilometriä Kaspianmerestä lounaaseen, noin 250 kilometriä Teheranista luoteeseen.

Kaupungin asema Gilanin keskuskaupunkina on peräisin Venäjän keisarikunnan laajenemisen ajoilta 1600-luvulla. Kaupunki on vakavasti kärsinyt Venäjän (Neuvostoliiton) miehityksestä ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana, sekä näitä seuranneesta talouden taantumasta.
 
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 639 951. Edeltävinä vuosikymmeninä kaupungin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 109 491 (1956), 143 557 (1966), 188 957 (1976), 290 897 (1986), 340 637 (1991), 417 748 (1996) ja  557 366 (2006).
 
Kaupunki on riisipeltojen ympäröimä. Seutu on alavaa tasankoa, osin merenpinnan alapuolella. Kaupungissa tuotetaan mattoja, kankaita sekä trikoovalmisteita, ja sitä ympäröi Gīlānin maakunta.

Lähteet

Aiheesta muualla

Rasht  (irantour.org)

Iranin kaupungit
Adtranz

Adtranz (tai ADtranz, täydelliseltä nimeltään ABB Daimler Benz Transportation) oli saksalainen kiskokalustovalmistaja.

Yhtiö perustettiin 1996, kun ABB Henschel ja Daimler-Benzin omistaman AEG:n kuljetusvälineyksikkö (AEG Transportation) yhdistettiin. ABB ja Daimler-Benz omistivat Adtranzin aluksi tasasuurin osuuksin. Vuonna 1999 Daimler-Benzin toiminnan jatkaja DaimlerChrysler osti ABB:n osuuden ja nimesi Adtranzin uudelleen DaimlerChrysler Rail Systemsiksi.

Kanadalainen Bombardier Inc. hankki yhtiön omistukseensa vuonna 2000. Tämä teki Bombardieristä maailman suurimman kiskokalustovalmistajan. Kaupan aikoihin Adtranz oli maailman toiseksi suurin yritys alallaan.

Asiakkaita 

 Amtrak
 SEPTA
 OC Transpo
 MTR
 KCR
 OSE
 QR
 Changi Airport Skytrain
 Indian Railways

Katso myös 
C20
X2000

Lähteet 

 Bombardier Transportation 
 Adtranz

Saksalaiset yritykset
Rautatiekalustovalmistajat
Ringeten SM-sarja

Ringeten SM-sarja on ringeten Suomen korkein sarjataso. Sitä on pelattu kaudesta 1987–1988 lähtien. Ringeten SM-sarjaa hallinnoi Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto. 

Kaudella 2019–2020 sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta. Kaudella 2019–2020 mestaruuden vei Nokian Urheilijat.

Ringeten SM-sarjan joukkueet kaudella 2019–2020 

 Espoon Kiekkoseura
 Helsinki Ringette
 Hyvinkää Ringette
 Lahti Ringette
 Lapinlahden Luistin -89
 Luvian Kiekko -82
 NoU Ringette
 Raision Nuorisokiekko

Ringeten Suomen mestarit 1988– 

1988 VG-62
1989 VG-62
1990 VG-62
1991 VG-62
1992 VG-62
1993 Lahti Ringette
1994 Tuusula Ringette
1995 Hyvinkää Ringette
1996 Tuusula Ringette
1997 Hyvinkää Ringette
1998 Tuusula Ringette
1999 Tuusula Ringette
2000 Tuusula Ringette
2001 Tuusula Ringette
2002 LL-89
2003 LL-89
2004 LuKi-82

2005 LuKi-82
2006 VG-62
2007 LuKi-82
2008 Helsinki Ringette
2009 LL-89
2010 LL-89
2011 Raision Nuorisokiekko
2012 LL-89
2013 LL-89
2014 LL-89
2015 NoU Ringette
2016 NoU Ringette
2017 RNK Flyers
2018 LL-89
2019 NoU Ringette
2020 NoU Ringette
2021 LL-89
2022 NoU Ringette

Mestaruudet 
 Lapinlahden Luistin -89 – 8 mestaruutta
 Tuusula Ringette – 6 mestaruutta
 VG-62 – 6 mestaruutta
 Luvian Kiekko -82 – 3 mestaruutta
 NoU Ringette – 5 mestaruutta
 Hyvinkää Ringette – 2 mestaruutta
 RNK – 2 mestaruutta
 Helsinki Ringette – 1 mestaruus
 Lahti Ringette – 1 mestaruus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 smringette.fi – Sarjan sivusto.
Belvedere

Belvedere on Itävallan pääkaupungissa Wienissä sijaitseva kahden barokkilinnan, Ylä- (Oberes-) ja Ala-Belvederen (Unteres Belvedere), muodostama linna-alue. Molempien linnojen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandt, ja ne rakennutti Eugen Savoijilainen.

 Ala-Belvedere rakennettiin vuosina 1714-1716 kesäresidenssiksi. Sen marmorisali sisältää Martino Altomonten freskoja. 
 Ylä-Belvedere rakennettiin vuosina 1721-1722. Sen ensisijainen tarkoitus oli vain saada näyttävä päätepiste puutarha-alueelle. Sisätilojen koristelut ja somistukset saatiin valmiiksi vuonna 1723. Linnan marmorisalissa kirjoitettiin Itävallan itsenäistymissopimus vuonna 1955.

Vuonna 1752 Eugène Savoijin perijätär myi linnakompleksin arkkiherttuatar Maria Teresialle. Hänen perujaan on kompleksin nykyinen nimi, Belvedere. Viimeinen Belvederessä asunut kuninkaallinen oli arkkiherttua Franz Ferdinand. Nykyisin linnassa sijaitsee Österreichische Galerie Belvedere. 

Itävallan linnat
Itävallan nähtävyydet
Wienin rakennukset ja rakennelmat
Barokin arkkitehtuuri
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ө

Ө on kyrillinen kirjain. Se sisältyy baškiirin, burjaatin, jakuutin, kalmukin, kazakin, kirgiisin ja mongolian aakkosiin.

Ääntäminen
Ө ääntyy tavallisesti vokaalina /œ/, kazakissa myös /wʉ/. Jakuutissa sen äännearvo on /ø/, kazakissa /ø/, .
Һ

Һ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy baškiirin, burjaatin, jakuutin, kalmukin, kazakin, kiltinänsaamen ja tataarin aakkosiin. Sitä käytettiin myös azerissa, mutta azeri kirjoitetaan nykyisin latinalaisella kirjaimistolla.

Ääntäminen
Һ ääntyy tavallisesti [h] tai /h/.
Taru Valkeapää

Taru Valkeapää (s. 1968 Lahti) on suomalainen esiintymiskouluttaja ja juontaja, joka tuli tunnetuksi 1990-luvulla tv-peli Hugon juontajana. Hän juonsi kesällä 1997 ja 1998 Passi ja hammasharja -ohjelmaa sekä vuosina 2001 ja 2002 Suurta Seikkailua. Vuonna 2007 hän palasi televisioon ohjelman Sinkkuäidille sulhanen juontajana. Valkeapää on työskennellyt myös mallina ja näytellyt sivurooleissa neljässä elokuvassa. 

Vuodesta 1996 Taru Valkeapää on toiminut yrittäjänä. Hänen yrityksensä Speaker's Corner välittää juontajia tapahtumiin, televisioon, radioon ja mainoksiin sekä järjestää alan koulutusta. Hän on kouluttautunut useampaankin työhön, ravintoneuvojaksi, hiihdonopettajaksi sekä ryhmäliikunta- ja sauvakävelyohjaajaksi. Hän on eronnut ja hänellä on kaksi poikaa (s. 2006 ja 2011).

Filmografia näyttelijänä
Uuno Turhapuro herra Helsingin herra (1991)
Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet (1991)
Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät (1992)
Paratiisin lapset (1994)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Valkeapään CV Speaker's Cornerin sivuilla
 
 

Suomalaiset televisiojuontajat
Suomalaiset mallit
Suomalaiset yrittäjät
Elävät henkilöt
Vuonna 1968 syntyneet
Oratoriaanit

Oratoriaanit on katolinen hiippakuntapappien ja maallikkojen kongregaatio. Sen perusti Philip Neri 1552, ja paavi Gregorius XIII vahvisti sen 1575. Siitä erillisenä on Philip de Bérullen 1611 perustama ranskalainen oratoriaanien järjestö.

Aiheesta muualla
 Oratoriani – Virallinen sivusto

Katolisen kirkon sääntökunnat
Vaasan kirkko

Vaasan kirkko (ruots. Trefaldighetskyrkan), on arkkitehti Carl Axel Setterbergin suunnittelema kirkko Vaasan keskustassa.

Kirkko otettiin käyttöön vuonna 1862, mutta se valmistui vasta kokonaan vasta vuonna 1869, jolloin se vihittiin virallisesti käyttöön.

Historia 
Carl Axel Setterberg teki alustavat suunnitelmat ja kustannusarviot kirkolle vuonna 1857. Piirustukset hyväksyttiin seuraavana vuonna tiettyjen muutosten jälkeen.
Ensimmäinen hartaustilaisuus järjestettiin kirkossa vuonna 1862, minkä jälkeen sen lähes jatkuva käyttö alkoi. Se kuitenkin vihittiin virallisesti käyttöön vasta 5. syyskuuta 1869, sillä kirkon lopputarkastus ja irtaimiston sekä sisärakenteiden valmiiksi saaminen viivästyi.

Vaasan kirkko haluttiin keskeiselle paikalle kaupungin muuttaessa nykyiselle paikalleen Vaasan palon jälkeen ja siitä haluttiin luoda yksi uudelleenrakennetun kaupungin selvistä monumentaaleista.

Kirkko peruskorjattiin vuosina 1960–1961 ja entisöitiin laajasti vuonna 2000.

Arkkitehtuuri ja sisätilat 
Vaasan kirkko on kolmilaivainen pitkäkirkko. Tyyliltään kirkko edustaa lähinnä englantilaista gotiikkaa. Kirkosta löytyy kolme alttaritaulua: Albert Edelfeltin maalaama Paimenten kumarrus, R.W. Ekmanin työ Pyhä ehtoollinen sekä Louis Sparren teos Kristuksen hautaaminen.

Vaasan kirkon kirkkosalissa ja lehtereillä on yhteensä noin 900 istumapaikkaa ja alakerran kryptassa 130. Kirkon 45-äänikertaiset pääurut on hankittu vuonna 1975 ja ne ovat tanskalaisen yrityksen Marcussen & Sønin valmistamat.

Galleria

Lähteet

Aiheesta muualla 

Vaasan matkailuportaali - Vaasan kirkko (arkistoitu)
Vaasan seurakuntayhtymä - Vaasan kirkko 
The Gastrolab - Vaasan kirkot (arkistoitu)

Suomen kivikirkot
Vaasan kirkkorakennukset
Keskusta (Vaasa)
Suomen 1860-luvulla rakennetut kirkot
Krasin (jäänmurtaja)

Krasin on venäläinen napajääkykyinen jäänmurtaja, joka on viimeinen kolmen murtajan sarjasta. Sen sisaraluksia ovat Jermak (1974) ja Admiral Makarov (1975). Murtajan kastoi luovutuksen yhteydessä Neuvostoliiton Suomen suurlähettiläs Vladimir Stepanov. Murtajan nimellä on perinteitä Venäjän jäänmurtajalaivastossa, sillä 1917 valmistui samanniminen höyrykäyttöinen jäänmurtaja.

Koska polaarijäänmurtajan on tarkoitus olla pitkiä aikoja merellä, on miehistön viihtyvyys otettu erityisesti huomioon. Laivassa on sadan hengen elokuvateatteri, sauna, uima-allas, kuntosali ja sairasosasto, jossa on vastaanottotilojen lisäksi leikkaussali.

Koneisto

Krasinissa on dieselsähköinen koneisto, jonka pääteho saadaan yhdeksästä Turussa valmistetusta Wärtsilä-Sulzer 12 ZH 40/48 -dieselmoottorista. Näiden 12-sylinteristen moottorien sylinterien halkaisija on 400 mm, iskun pituus 480 mm ja yhteisteho 30 452 kilowattia. Kukin moottori pyörittää omaa 3 080 kW Strömberg-generaattoria. Generaattorien tuottamalla virralla käytetään kolmea Strömberg-potkurimoottoria, joista kunkin teho on 8 827 kW. Aluksen kolme potkuria ovat kaikki perässä.
 
Apukoneistona on kuusi Wärtsilä 824 TS -dieselmoottoria, joista kunkin teho on 896 kW. Moottorit pyörittävät Strömberg-generaattoreita, jotka tuottavat 400 volttista, 50 hertsistä vaihtovirtaa. Jäissäkulkua helpottavan ilmapuhallusjärjestelmän kompressoreita käyttää vielä kaksi Wärtsilä 824 TS -moottoria. Kaikki apumoottorit on valmistanut Wärtsilän Vaasan tehdas.

Lähteet

 Navigator 1976:5 s. 31 ja 1976:8 s. 14

Jäänmurtajat
Pietarin museot
FiCom

Tietoliikenteen ja tietotekniikan keskusliitto, FiCom ry on suomalainen ICT-alan edunvalvoja, jonka tavoitteena on edistää jäsentensä liiketoimintamahdollisuuksia ja parantaa alan kilpailukykyä.

Toiminta
FiCom toimii vaikuttamalla tietoliikenne- ja tietotekniikka-alaa koskevaan lainsäädäntöön. Lisäksi FiCom kerää ja analysoi toimialaa koskevaa tilastotietoa, ylläpitää toimialan tietopankkia sekä viestii alan ajankohtaisasioista. 

FiCom julkaisee myös esimerkiksi Telealan yleiset sopimusehdot, joita noudattavat ainakin Telia Company, Elisa ja DNA.

Jäsenet 2022

 Cinia Group Oy
 Cisco Systems Finland Oy 
 Digita Oy
 DNA Oyj
 Elisa Oyj
 Ericsson
 Ficolo Oy
 Finnet-liitto
 Geomatikk Finland Oy

 Google Finland Oy
 HP Finland Oy
 Maxisat
 Microsoft Oy
 Nestor Cables Oy
 Rejlers Oy
 Suomen Erillisverkot Oy
 Telia Finland Oy

Hallitus
FiComin hallitus valitaan vuodeksi kerrallaan. Vuonna 2022 puheenjohtajana toimii Telia Finland Oy:n toimitusjohtaja Heli Partanen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
www.ficom.fi

Suomalaiset tietotekniikka-alan järjestöt
Kauhun yö

Kauhun yö () on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Tom Holland. Elokuva mukailee vampyyriperinnettä modernissa kaupunkiympäristössä. Esimerkiksi uskomus vampyyrin peilikuvattomuudesta esitetään diskon tanssilattian peileistä. Elokuvassa on parodia- ja komedia-aineksia.

Elokuvalle tehtiin jatko-osa Kauhun yö 2 vuonna 1988. Sen ohjasi Tommy Lee Wallace.
Ensimmäisestä elokuvasta tehtiin uusi versio v.2011, ja sen nimeä ei ole suomennettu.

Juoni 

Elokuva kertoo Charley-nimisestä nuorukaisesta, jonka naapuriin muuttaa kaksi outoa miestä. Pian Charley huomaa, kuinka naapurissa alkaa tapahtua murhia, ja pian hän saakin selville, että toinen miehistä on vampyyri. Charley ilmoittaa tästä poliisille, mutta ei pysty todistamaan mitään murhista. Vampyyri päättääkin kostaa Charleylle tämän sekaantumisen hänen asioihinsa.

Vampyyri onnistuu sieppaamaan Charleyn tyttöystävän ja Charley tajuaa, että hänen on toimittava nopeasti tämän pelastamiseksi. Charley ei kuitenkaan joudu kohtaamaan vampyyria yksin, sillä hän saa apua, vaikkakin pelokasta ja vastahakoista, omassa TV-show’ssaan vampyyrintappajaa esittävältä Peter Vincentiltä. Keinot ovat perinteisiä, mutta Vincent itse pitää niitä vain katsojia varten esitettävinä temppuina. Vampyyri toteaakin, että ristillä ei ilman uskoa ole mitään merkitystä eikä vaikutusta hänen kaltaisiinsa.

Näyttelijät

Vastaanotto 
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti, että Kauhujen yö ”on kirjoitettu miinus 8-vuotiaan aivoilla, vaikka se on kielletty kaikilta alle 18-vuotiailta”. Huolestuttavana hän piti seksuaalista piilovaikuttamista: päävampyyrit esitellään naisia vihaavina homoina. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kuvasi Kauhun yötä hengettömäksi kauhukomediaksi mutta antoi sille silti kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Lähteet 

Vampyyrielokuvat
Vuoden 1985 yhdysvaltalaiset elokuvat
Tom Hollandin ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Yhdysvaltalaiset kauhukomediat
Yhdysvaltalaiset independent-elokuvat
Columbia Picturesin elokuvat
Ilek

Ilek ( eli Ilek ja  eli Jelek tai Jelik) on Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläpuolisella arolla. Joen alajuoksu toimii samalla Venäjän ja Kazakstanin valtionrajana, jossa Venäjän puolella on Orenburgin alue ja Kazakstanissa Aqtöben alue. 

Joki on hyvin saastunut.

Maantietoa

Pääuoma 
Joen lähteet sijaitsee Mulodžaryn kukkuloiden luoteisrinteillä (). Se virtaa alavalla tasankoalueella ja sen uomalla on virtaamatilanteesta riippuen joko kapea uoma tai laaja tulvauoma. Kapea uoma on jyrkkärinteinen ja yläjuoksulla se on 20–30 metriä leveä ja alajuoksulla 150–170 metriä leveä. Tulvauoma on yläjuoksulla 500 metriä ja alajuoksulla 3–4 kilometriä leveä. Tulvan suuren virtaaman vuoksi tulvauomaan on kehittynyt lukuisia sivu-uomaia sekä järviä ja lampia . Aqtöben kaupungin yläpuolella joki on padottu lähes 20 kilometriä pitkäksi patoaltaaksi . Keskijoksulla sijaitsee vielä Sol-Iletskin kaupunki. Ilek yhtyy Uraljokeen sen eteläpuolelta noin 1 085 kilometriä Uralin Kaspianmeren suistosta  ja joen yhtymäkohdassa olevaa taajamaa kutsutaan myös nimellä Ilek.

Sivujoet 
Joella on 75 sivujokea , joista Iso Tšobda kulkee pääuomansa rinnalla koko pituudensa verran. Taulukossa on lueteltu suurimmat suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):

Lähteet: 1 =

Vuodenajat ja virtaamat 
Joen alajuoksu sijaitsee aron reunalla ja sen latva-alueet puoliaavikon reunalla. Ilmasto on mannermainen, joten kesäisin sataa hyvin vähän. Joen vesi on pääasiassa peräisin lumesta, jotka kertyy talvella ja joka sulaa keväällä tuottaen suuren vesimäärän. Tulvat leviävät laajalle alueelle, koska joen tulvatasanko on alavaa aluetta. Kesällä joen virtaama on pieni ja vesi on silloin hyvin matalalla. Vuoden keskimääräinen virtaama on 39,8 m³/s Chilikin kohdalla, joka sijaitsee 112 kilometriä joensuusta.

Jokilaaksossa kasvaa paikoin pensaista ja lehtipuista muodostuvia metsköitä, vaikka äyräiden ulkopuolella pääosan muodostaa arokasvillisuus. Joki jäätyy marraskuun lopulla ja jäät lähtevät huhtikuun loppupuolella.

Huomautukset

Lähteet

Aiheesta muualla 

Orenburgin alueen joet
Kazakstanin joet
Uraljoen vesistö
Nalle Puhin uudet seikkailut

Nalle Puhin uudet seikkailut () on yhdysvaltalainen Daytime Emmyllä palkittu piirrossarja Walt Disney Television Animationilta, ja sen inspiraation lähteenä toimivat A. A. Milnen Nalle Puh -tarinat. Sarjaa esitettiin USA:ssa vuodesta 1988 vuoteen 1991 ABC-kanavalla. Sarja kertoo Nalle Puhin ja hänen ystäviensä seikkailuista Puolen hehtaarin metsässä.

Sarja Suomessa
Kaikkia sarjan jaksoja ei ole dubattu suomeksi. Sarjaa on esitetty 1990-luvulta lähtien televisiossa moneen otteeseen, muun muassa MTV3:lla ja Nelosella. Viimeksi sarja on esitetty MTV3:lla keväällä 2010. Sarjan jaksoja on julkaistu 1990- ja 2000-luvulla VHS-kaseteilla, ja 2003-2004 julkaistuilla DVD-julkaisuilla. Sarjan suomenkieliset ohjaukset teki 1990-luvulla Pekka Lehtosaari ja 2000-luvulla Carla Rindell. Jarmo Koski (Nalle Puh), Aarre Karén (Kani), Tiina Bergström (Kengu) ja Veikko Honkanen (Myyrä, Ihaa) ovat ainoat sarjan parissa työskennelleet ääninäyttelijät, jotka ovat olleet mukana alusta loppuun.

Ääninäyttelijät 
Alkuperäiset:

Suomenkieliset (1990-luvun alussa, 1989?-1992?), tietyt jaksot : VHS

Suomenkieliset (1997-199?), tietyt jaksot:

Suomenkieliset (2004), tietyt jaksot: DVD

Katso myös 

Luettelo televisiosarjan Nalle Puhin uudet seikkailut jaksoista

Aiheesta muualla 

Nalle Puhin uudet seikkailut TV.comissa 
 Nalle Puhin uudet seikkailut Big Cartoon Databasissä 
Growing Up with Winnie the Pooh: A Great Day of Discovery DVD Review with Pictures 
Growing Up with Winnie the Pooh: Friends Forever DVD Review with Pictures 

Nalle Puh
Disneyn piirrossarjat
1980-luvun piirrossarjat
Yhdysvaltalaiset animaatiosarjat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
Ford GT40

Ford GT40 on Fordin automalli, jolla on voitettu Le Mansin 24 tunnin ajot neljä kertaa peräkkäin vuosina 1966-69.

Ford GT40 kehitettiin Henry Ford II:n määräyksestä, sillä Fordin oli tarkoitus ostaa Ferrari. Kuitenkin Fordin epäonneksi Enzo Ferrari vetäytyi kaupasta viime hetkellä saatuaan taloudellista tukea Fiatilta. Henry Ford suuttui, ja hän halusi rakentaa auton, joka voittaisi joka ikisen Ferrarin kilpa-ajossa. Auto nimettiin GT40:ksi, sillä sen korkeus oli vain 40 tuumaa (noin 1 metri). 

Vuonna 2005 mallista alettiin tehdä  GT -retroversiota.

Lähteet

Aiheesta muualla 

GT40
1960-luvun autot
Unilateralismi

Unilateralismi on periaate, joka puolustaa yksipuolista päätöksentekoa. Termiä käytetään usein kuvaamaan poliittisen toiminnan periaatetta. Termi on uudismuodoste, joka on syntynyt multilateralismin vastakohdaksi. Unilateralismi on myös yksipuolisen aloitteellisuuden korostamista ja riippumattomuutta omien ja muiden päätöksistä.

Esimerkiksi Yhdysvallat on käyttänyt tätä kansainvälisessä politiikassa kylmän sodan jälkeen.

Katso myös 
 Suvereniteetti

Lähteet 

Kansainvälinen politiikka
Politiikan tutkimuksen teoriat
William Petty (lääkäri)

Sir William Petty (1623–1687) oli brittiläinen lääkäri, filosofi sekä talous- ja tilastotieteilijä. Hän loi käsitteen "poliittinen aritmetiikka" ja sovelsi sillä nimellä tutkimustuloksiaan taloustieteeseen.

Hänen saman niminen jälkeläisensä toimi Ison-Britannian pääministerinä 1782–1783.

Teokset
Political Arithmetik, 1690
The Economic Writings of Sir William Petty, toim. C. J. Hull, 1899

Brittiläiset filosofit
Brittiläiset lääkärit
Brittiläiset taloustieteilijät
Vuonna 1623 syntyneet
Vuonna 1687 kuolleet
Ceskyterrieri

Ceskyterrieri on tšekkiläinen koirarotu, jonka alkuperäinen nimi oli bohemianterrieri. Ceskyterrieri kuuluu FCI:n roturyhmään 3.

Ulkonäkö 
Ceskyterrieri on matalaraajainen, pitkäkarvainen, hyvärakenteinen, lihaksikas ja suorakaiteen muotoinen terrieri, jolla on keskikokoiset ja riippuvat korvat. Ceskyterrierin kaunis turkki on helppohoitoinen, karvapeite kunnostetaan saksilla tarvittaessa, mutta kuono-osan tai raajojen alaosasta, rinnan alta tai vatsasta karvoja ei tarvitse leikata.

Luonne ja käyttäytyminen 
Luonteeltaan ceskyterrieri on lapsiystävällinen ja helppo koulutettava. Se on myös tottelevainen, uskollinen, hyväntahtoinen, oppivainen ja kiltti koirarotu. Pienuudestaan ja rauhallisuudestaan huolimatta se on loistava leikkikaveri. Vaikka ceskyterrieri ei ole luonteeltaan aggressiivinen, se on silti hieman varautunut vieraita kohtaan.

Alkuperä 
Rodun luoja oli kynologi ja geneetikko Frantisek Horak (1909–1996) Tšekin tasavallasta. Hän sai vuonna 1932 idean luoda uuden rodun, joka olisi paremmin sopiva metsästyskäyttöön. Ensimmäinen ceskyterrieri, Adam Lovu Zdar, syntyi  
25. joulukuuta 1949 skotlanninterrierinarttu–sealyhaminterrieriuros-yhdistelmästä. Cesky on suosittu niin kotimaassaan että ulkomailla. Vuonna 1956 rotu esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle. FCI rekisteröi rodun vuonna 1963. 
Ensimmäinen ceskyterrieri tuli Ruotsista Suomeen vuonna 1976, se oli narttu nimeltä Gamgi. Ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1979. Ensimmäinen suomalainen rotukerho perustettiin vuonna 1987 yhdessä dandiedinmontinterrieriharrastajien kanssa. Yhteistyö ei kuitenkaan toiminut, ja kerho lopetti toimintansa kahden vuoden jälkeen. Samana vuonna, joulukuussa 1989, perustettiin uusi ceskyterrierikerho, Cesky-kerho ry. Ceskyterrieri kuuluu FCI:n roturyhmään 3.

Lähteet 
Cesky-kerho
Suomen kennelliitto: Ceskyterrieri

Viitteet 

Terrierit
FCI 3 Terrierit
Tšekkiläiset koirarodut
Amha Selassie

Amha Selassie (tunnettiin nimellä prinssi Asfaw Wossen; 1916 – 17. helmikuuta 1997) oli Etiopian viimeisen keisarin Haile Selassien poika. Hän oli Etiopian maapaossa olevan keisarillisen neuvoston päämies. Keisarillinen neuvosto julisti hänet 8. huhtikuuta 1989 keisariksi. ==
Marxilainen derg otti 12. syyskuuta 1974 vallan, ja Amha Selassien isä Haile Selassie syrjäytettiin. Juntta nimitti Amhan keisariksi, kun hän oli kaappauksen aikana Genevessa saamassa sairaalahoitoa. Hän oli halvaantunut 1973. Selassie ei tunnustanut nimitystä eikä palannut kotimaahan. Hän ilmoitti Etiopian suurlähetystölle Lontooseen, että hän aikoo muuttaa kaupunkiin pian. Samalla derg alkoi pidättää keisarisuvun jäseniä. Marraskuussa 1975 vallankumoukselliset lakkauttivat keisarikunnan. Amha Selassie muutti Lontooseen jonne oli paennut keisarillisen perheen jäseniä. Muut keisarillisen perheen jäsenet, kuten Amha Selassien sisko prinsessa Tenagnework, olivat vangittuina Etiopiassa. 

Huhtikuussa 1989 Amha Selassie julisti itsensä maanpaossa Lontoossa keisariksi. Mukana kruunajaisissa oli etiopialaisia maanpakolaisia. Seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan Virginiaan lähelle Washington D.C.:n esikaupunkialueelle, jossa asui suuri etiopialaisemigranttien yhteisö. Kun derg oli pitänyt muita keisarillisen perheen naispuolisia jäseniä vankeina 15 vuotta, se päätti armahtaa heidät. Vuonna 1989 prinsessa Tenagnework vapautettiin. Hän eli vuoden verran hiljaista elämää Addis Abebassa, kunnes hän sai matkustaa veljensä luokse Lontooseen. 

Vuonna 1991 derg kukistui vallankaappauksessa, ja Amha Selassie perusti monarkistisen Moa Ambassa -liikkeen. Hänen oli tarkoitus palata kotimaahansa ja haudata isänsä maalliset jäännökset uudelleen. Uusi hallitus ei kuitenkaan suostunut järjestämään edesmenneelle keisarille valtiollisia hautajaisia, joten Amha Selassie ei saanut viisumia Etiopiaan. 

Amha Selassie kuoli 80-vuotiaana Virginiassa Yhdysvalloissa 17. helmikuuta 1997. Hänen ruumiinsa lennätettiin kotimaahan, jossa Etiopian ortodoksisen kirkon patriarkka Abune Paulos siunasi ruumiin. Etiopian kruununtavoittelijaksi nousi hänen poikansa Zera Jakob Amha Selassie.

Lähteet 

Kruununperijät
Kruununtavoittelijat
Etiopialaiset henkilöt
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Uşakin maakunta

Uşakin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee länsi-Turkissa ja sen naapurimaakuntia ovat Manisa, Denizli, Afyon ja Kütahya. Uşakin pääkaupunki on Uşak.

Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 353 048.

Piirikunnat 

Uşakin maakunta on jaettu 6 piirikuntaan.

 Banaz
 Eşme
 Karahallı
 Sivaslı
 Ulubey
 Uşak

Lähteet 

Usakin maakunta
Espanjanvinttikoira

Espanjanvinttikoira () on Espanjasta entisen Kastilian kuningaskunnan eli nykyisten Kastilia ja Leónin ja Kastilia- La Manchan maakunnista kotoisin oleva koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 10.

Luonne ja käyttäytyminen 
Espanjanvinttikoira on luonteeltaan epäluuloinen, mikä johtuu rodun alkukantaisuudesta. Se tarvitsee aikaa uusien asioiden hyväksymiseen, mutta se kiintyy perheeseensä hyvin voimakkaasti. Vieraita kohtaan se on varautunut, mutta ei aggressiivinen. Arvokas ja pidättyväinen, kotioloissa paljon nukkuva, mukavuutta ja sohvan pehmeyttä arvostava koira joka osoittautuu kuitenkin metsästystilanteissa erittäin energiseksi ja eloisaksi.

Alkuperä 
Espanjanvinttikoiran sanotaan kehittyneen kelttienvinttikoirasta ja arabialaisista sloughi-tyyppisistä vinttikoirista. Lisäksi sen mainitaan polveutuvan faaraokoiran kanssa samasta kantarodusta. Suomeen rotu saapui vasta 1990-luvulla.

Rotua käytetään Espanjassa edelleen jäniksenmetsästyksessä. Espanjanvinttikoirien pitoon liittyy vakavia eläinoikeuskysymyksiä, sillä metsästyskauden lopussa useimmat koirat hylätään tai tapetaan, usein julmilla tavoilla kuten hirttämällä. Huonosti metsästäneet koirat hirtetään vanhan tavan mukaan matalammalle, jotta kuolema on hitaampi. Koiria poltetaan elävältä, hukutetaan ja hakataan. Arvoiden mukaan Espanjassa tapetaan ja hylätään kymmeniä tuhansia galgoja vuosittain. 

Suomessa on useita Espanjasta adoptoituja galgoja joita ei ole merkitty Kennelliiton rekisteriin. Useat vapaaehtoisvoimin ja lahjoitusvaroin  toimivat yhdistykset toimivat galgojen tilanteen parantamiseksi Espanjassa niin paikallisestikin kuin etsimällä galgoille adoptiokoteja. Galgoja adoptoidaan Suomen lisäksi useisiin Euroopan maihin ja Yhdysvaltoihin.

Lähteet 

 Espanjanvinttikoira Suomessa
 Suomen kennelliitto: Espanjanvinttikoira

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Espanjan koirat Ry

Espanjalaiset koirarodut
FCI 10 Vinttikoirat
Vinttikoirat
Karsikon koulu

Karsikon koulu on Joensuussa toimiva, runsaan 300 oppilaan alakoulu. Koulun noin 450 oppilaalle, 75 esikoululaiselle ja noin 35 erityisoppilaalle mitoitettu uudisrakennus valmistuu suunnitelmien mukaan kesällä 2022.  

Karsikon koulu aloitti toimintansa Pielisensuun kouluna vuonna 1892. Koulun perustaminen tuli tarpeelliseksi Karsikon sahan ympärille kehittyneen  asukastihentymän myötä; Karsikon kouluikäisten lasten määrä kasvoi. Sahan johtaja C.J. Cederberg antoi koulun tarvitsemat tilat käyttöön Karsikon sahalta. Ensimmäiseksi opettajaksi palkattiin ylioppilas Hassinen, ja koulu aloitti toimintansa 25. tammikuuta 1892. Sittemmin koulu on toiminut useissa eri rakennuksissa. Vuonna 2015 kerrottiin aikomuksesta siirtyä kivisestä, 1950-luvulla valmistuneesta koulurakennuksesta sisäilmaongelmien vuoksi väliaikaistiloihin Sirkkalaan. Kivikoulu purettiin vuonna 2020.

Vuonna 2020 Karsikon koulua kävi 306 peruskoululaista. Tavanomaisten 1.-6. luokien ohella koulussa on Valo- ja Nemo-luokat. Karsikon koulussa työskentelee noin 45 henkilökuntaan kuuluvaa.

Rehtorina on Jussi T. Koski.  Koulun aiemmista rehtoreista tunnetuimpiin kuuluu kolme kautta kansanedustajana toiminut Pekka Ravi (rehtorina 1990-2009).

Lähteet 

Joensuun peruskoulut
Joensuun rakennukset ja rakennelmat