joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sointu Borg

Sointu Borg (s. 30. kesäkuuta 1992 Tampere) on suomalainen yrittäjä, puhuja ja mediapersoona, joka tuli tunnetuksi voitettuaan tosi-tv-ohjelma Diilin vuoden 2021 tuotantokaudella. Koulutukseltaan Borg on kauppatieteiden maisteri. Borgin pro gradu -tutkielma käsitteli ohjelmistorobotiikan hyödynnettävyyttä hankinnan prosessien automatisoinnissa. 

Sointu Borgin isä on vaalitutkija Sami Borg ja isoisä valtio-opin professori Olavi Borg. Borg asuu Helsingissä avoliitossa räp-muusikko Tomi Solosen kanssa.

Sointu Borg palkittiin vuonna 2022 vuoden tulokkaana Speakersforumin Vuoden Puhuja -äänestyksessä. Borg julkaisi esikoiskirjansa "Kuinka haistattaa asialliset vitut" syksyllä 2022. Turun kauppakorkeakoulusta valmistuneella Borgilla on yritys Viphost Finland Oy, joka välittää VIP-emäntiä erilaisiin tapahtumiin ja yritystilaisuuksiin.

Lähteet 

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Marvin Carlson

Marvin Albert Carlson (s. 15. syyskuuta 1935) on yhdysvaltalainen teatterintutkija. Hän on toiminut professorina New Yorkin kaupunginyliopistossa ja aiemmin  Washingtonin yliopistossa. Tutkimuksissaan hän on tarkastellut erityisesti eurooppalaista teatterihistoriaa 1700-luvulta 1900-luvulle.

Teoksia

Viitteet 
 
Elävät henkilöt
Vuonna 1935 syntyneet

Teatterintutkijat
Outouden laakso

Outouden laakso on Iiris Härmän ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019. Elokuva käsittelee tekoälyä, siihen liittyviä eettisiä kysymyksiä sekä teknologista kehitystä.

Palkinnot ja ehdokkuudet 
 Elokuva voitti vuonna 2019 dokumenttielokuvasarjan pääpalkinnon Isossa-Britanniassa, Lontoossa järjestettävillä Raindance-elokuvajuhlilla.

Lähteet 

Vuoden 2019 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset dokumenttielokuvat
Satu Sopanen

Satu Sopanen (s. 1967) on suomalainen muusikko ja musiikkikasvattaja, joka tunnetaan erityisesti monipuolisena lastenmusiikin ammattilaisena. Hän on esiintynyt muun muassa Yleisradion TV2:lle tehdyissä lastenmusiikkiohjelmissa, joita hän on myös käsikirjottanut. Sopanen sai vuonna 2011 lastenkulttuurin valtionpalkinnon Pikku Kakkoselle tekemistään musiikkiohjelmista. Esimerkiksi Huvitutti-ohjelmaa syntyi toistasataa jaksoa vuosina 1998-2002.

Sopanen on esiintynyt useiden yhtyeiden ja orkesterien kanssa. Kokoonpanoista mainittakoon Tuttiorkesteri, Loiskis ja UMO sekä Helsingin, Joensuun, Kuopion ja Oulun kaupunginorkesterit samoin kuin Mukaralla ja Tinttaralla sekä Jazzituttaa ja Tuttijazzaa!.

Satu Sopanen aloitti kanteleensoiton parissa kuusivuotiaana kanteleensoittajaisänsä opetuksessa. Hän esiintyi isänsä kanssa jopa Pikku Kakkosessa. Sittemmin Sopanen opiskeli Sibelius-Akatemian musiikkikasvatusta ja valmistui musiikinopettajaksi kanteleensoitto pääaineenaan. Hän on opettanut kantelepedagogiikkaa muun muassa Sibelius-Akatemiassa ja Helsingin konservatoriossa.

Sopasen perheeseen kuului aviomies ja kaksi lasta.

Sopanen on julkaissut monia äänilevyjä ja musiikin oppikirjoja sekä laulukokoelmia. Sopasen yhdessä Markku  Kaikkosen kanssa julkaisema Reissutunti palkittiin Vuoden lastenlevynä (2013).

Lähteet

Aiheesta muualla

Tuttiorkesteri  (tuttiorkesteri.fi)

Suomalaiset muusikot
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Helge Krog

Helge Krog (1889 Kristiania, Norja – 1962  Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja. Hän toimi kirjallisuus- ja teatterikriitikkona useissa norjalaisissa lehdissä. Hän oli koulutukseltaan ekonomi.

Krog asui Norjan saksalaismiehityksen aikana Ruotsissa. Hän oli poliittisesti vasemmistoradikaali, mikä näkyy hänen tuotannossaan, jossa hän kuvaa ylä- ja keskiluokkaa. Naishahmot kuvataan myönteisinä, mieshahmot edustavat mädännäisyyttä.

Suomennetut näytelmät
 Suuri me (Det store vi, 1919)
 Auringon puolella (På solsiden, 1927)
 Hiilipaperi (Blåpapiret, 1928)

Lähteet

Aiheesta muualla

Norjalaiset kirjailijat
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Yliopistosairaaloiden erityisvastuualueet

Yliopistosairaaloiden erityisvastuualueet (erva-alueet) ovat sairaanhoitopiireistä viiden yliopistollisen sairaalan ympärille muodostettuja erityisvastuualueita, joille on keskitetty alueen vaativin erikoissairaanhoito. Vaativin hoito on keskitetty pääosin alueen yliopistosairaalaan. Suomen yliopistosairaaloita ovat: Helsingin yliopistollinen keskussairaala (HYKS), Kuopion yliopistollinen sairaala (KYS), Oulun yliopistollinen sairaala (OYS), Tampereen yliopistollinen sairaala (TAYS) ja Turun yliopistollinen keskussairaala (TYKS).

Yliopistosairaaloiden erityisvastuualueista on säädetty valtioneuvoston asetuksessa erityistason sairaanhoidon järjestämisestä. Asetuksessa on määritelty sairaanhoitopiirien jako erityisvastuualueille.

Yliopistosairaaloiden erityisvastuualueille keskitetty erikoissairaanhoito 
Erityisvastuualueille keskitettävästä erikoissairaanhoidosta on säädetty "valtioneuvoston asetuksessa erikoissairaanhoidon työnjaosta ja eräiden tehtävien keskittämisestä". 

Asetuksen mukaan viiteen yliopistolliseen sairaalan tulee koota vaativat leikkaukset ja toimenpiteet, joita tehdään valtakunnallisesti vähemmän, kuin noin 200 kappaletta vuodessa. Asetuksessa on lisäksi 21 kohdan luettelo yliopistollisiin sairaaloihin keskitettävistä hoidoista ja tehtävistä. Tällaisia hoitoja ja tehtäviä ovat mm. neurokirurgia, maksakirurgia, avosydänkirurgia, tulehduksellisten suolistosairauksien leikkaushoito, eräiden syöpien kirurginen hoito, vaativa tekonivelkirurgia, reumakirurgia, vaativat selkäleikkaukset, vaativat suun, pään, kaulan, kasvojen ja leukojen alueen leikkaushoidot, vaativat transkatetriset kardiologiset toimenpiteet, koeputkihedelmöityshoidot, lastenpsykiatrinen ympärivuorokautinen vuodeosastohoito sekä lasten oikeuspsykiatriset tutkimukset.

Asetuksessa on lisäksi säädetty kaikkein vaativimman eli erityistason erikoissairaanhoidon keskittämisestä vähempään, kuin viiteen yliopistolliseen sairaalaan. Eniten erityistason hoitoja on keskitetty HYKSiin.

Erityisvastuualueen sairaanhoitopiirien välisessä erikoissairaanhoidon järjestämissopimuksessa sovitaan yliopistosairaalaan keskitettävästä toiminnasta, työnjaosta ja toiminnan yhteensovittamisesta. Sopimus perustuu terveydenhuoltolakiin ja se laaditaan valtuustokausittain.

Valtakunnallinen valtion rahoittama yliopistotasoinen terveystieteellinen tutkimus 
Valtion rahoitus sairaaloissa tapahtuvaan yliopistotasoiseen terveystieteelliseen ja kliiniseen tutkimukseen kanavoidaan yliopistosairaaloiden erityisvastuualueiden kautta. Erityisvastuualueilla tulee terveydenhuoltolain mukaan olla tutkimustoimikunta, jonka tehtävänä on päättää valtion tutkimusrahoituksen osoittamisesta tutkimushankkeille.

Erityisvastuualueet ja niihin kuuluvat sairaanhoitopiirit 

Vaasan sairaanhoitopiiri on vuoden 2013 alusta lukien kuulunut Turun yliopistollisen keskussairaalan erityisvastuualueeseen. Aikaisemmin se kuului Tampereen yliopistollisen sairaalan erva-alueeseen.

Lähteet 

Suomen sairaanhoitopiirit
Muhammad Deif

Muhammad Deif (s. 1965) on palestiinalaisen Hamas-järjestön sotilaallisen siiven johtohahmo.

Elämäkerta
Muhammad Deifin elämästä tiedetään varmuudella vain suhteellisen vähän. Israelissa ja palestiinalaisissa medioissa hänen on usein sanottu syntyneen Khan Yunisin pakolaisleirillä tuolloin Egyptin hallitsemalla Gazan kaistalla vuonna 1965. Hänen alkuperäinen nimensä oli Muhammad Diab Ibrahim al-Masri. Nykyisin käytetty nimi "Deif" tarkoittaa vierasta ja se viittaa kiertelevään elämäntyyliin Israelin ilmaiskuja paossa. 

Deif liittyi Hamas-järjestöön 1980-luvun lopulla. Hän kuului Hamasin sotilaalliseen siipeen Izzedine al-Qassam-prikaatit ja yleni nopeasti järjestön arvoasteikossa. Hamasissa hän tutustui myös järjestön radikaaleimpiin siipiin, kuten Yehya Ayyashiin. Ayyash toteutti 1990-luvun alussa sarjan busseihin kohdistuneita pommi-iskuja Israelissa. Ayyash kuoli Israelin toteuttamassa salamurhassa vuonna 1996. Kuolemaa seurasi uusia pommi-iskuja, joista on joskus syytetty Ayyashin suojattina pidettyä Deifiä.

Deif nousi vuonna 2002 Hamasin sotilaallisen siiven komentajaksi sen edellisen komentaja Salah Shehadehin kuoltua salamurhassa vuonna 2002. Sittemmin Deif oli suunnittelemassa Hamasin tunnetuksi tulleita Qassam-raketteja, sekä Gazan kaistalla kulkevaa tunneliverkostoa. 2000-luvulla Israel teki ainakin neljä Deifiin kohdistunutta salamurhayritystä. Deif ei kuollut, mutta hän kärsi huomattavia vammoja. Deif menetti muun muassa toisen silmänsä. Israelin hyökättyä Gazan kaistalle vuonna 2014 Deif yritettiin surmata vielä viidennen kerran. Tuolloin tehtiin ilmaisku Deifin kotiin Sheikh Radwanin kaupunginosaan Gazassa. Deif itse ei itse kuollut, mutta surmansa sai hänen vaimonsa Widad ja parin poika Ali. Yhdysvaltain ulkoministeriö kuvaili tuolloin Deifia Hamasin strategian suunnittelijaksi ja hänet luokiteltiin terroristiksi syyskuussa 2015.

Vuonna 2021 tilanne Gazan kaistalla kärjistyi uudestaan. Alueelta ammuttiin raketteja Israeliin ja Israel vastasi omilla ilmaiskuillaan. Deifin kuvailtiin olleen tuolloin Hamasin sotilasoperaatioiden johdossa. Deif yritettiin jälleen surmata kahteen eri otteeseen siinä onnistumatta.

Lähteet

Palestiinalaiset henkilöt
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Sus (Pyrénées-Atlantiques)

Sus on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Ranskassa. Vuonna 2018 kunnassa oli 376 asukasta. Kunnan pinta-ala on 11,5 km2.

Lähteet
Hytti nro 6 (elokuva)

Hytti nro 6 on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Juho Kuosmanen. Elokuvan pääosissa ovat Seidi Haarla ja Juri Borisov. Elokuvassa suomalainen naisopiskelija (Haarla) ja venäläinen työmies (Borisov) matkustavat junalla Venäjän halki Murmanskiin. Hytti nro 6 perustuu Rosa Liksomin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvaa varten kirjan tapahtumia on kuitenkin muutettu monin tavoin: esimerkiksi junan reitti, miespäähenkilön nimi ja ikä, tapahtumapaikka sekä aikakausi eroavat kirjasta. 

Hytti nro 6 sai ensi-iltansa 10. heinäkuuta 2021 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se voitti juhlien kakkospalkinnon, Grand Prix’n.  Elokuva sai teatteriensi-illan Suomessa 29. lokakuuta 2021.

Elokuva voitti kahdeksan Jussi-palkintoa. Siitä tuli vuoden viidenneksi katsotuin elokuva ja vuoden toiseksi katsotuin kotimainen elokuva.

Näyttelijät

Palkintoja ja ehdokkuuksia 
Elokuva valittiin vuoden 2021 Cannesin elokuvajuhlien kilpasarjaan, jossa se voitti Grand Prix’n kaikkien aikojen toisena suomalaisena elokuvana yhdessä Asghar Farhadin ohjaaman Ghahremanin kanssa. Elokuva voitti pääpalkinnon Jerusalemin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla. Göteborgin elokuvajuhlilla Seidi Haarla palkittiin parhaana näyttelijänä ja elokuva voitti kriitikoiden palkinnon.

Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -ehdokkuuden joulukuussa 2021, mutta palkinto meni japanilaiselle Drive My Car -elokuvalle. Elokuva oli Suomen Oscar-palkintoehdokkaana parhaan kansainvälisen elokuvan sarjassa ja pääsi kilpailussa 15 ehdokkaan karsintalistalle, mutta ei lopulliseen viiden ehdokkaan joukkoon saakka. Tämänkin palkinnon voitti Drive My Car. Elokuva oli myös ehdolla Euroopan elokuva-akatemian European Film Awards -palkinnon saajaksi parhaan elokuvan, naisnäyttelijän ja miesnäyttelijän sarjoissa, mutta jäi ilman palkintoja.

Hytti nro 6 oli vuoden 2022 Jussi-gaalassa ehdolla kahdessatoista kategoriassa: paras elokuva, ohjaus, naispääosa, miespääosa, miessivuosa, käsikirjoitus, kuvaus, äänisuunnittelu, leikkaus, lavastussuunnittelu, pukusuunnittelu ja maskeeraussuunnittelu). Miespää- ja -sivuosan, äänisuunnittelun ja pukusuunnittelun palkintoja lukuun ottamatta elokuva voitti kaikki kategoriansa.

Kansainvälinen levitys 
Yhdysvaltalainen elokuvayhtiö Sony Pictures Classics osti Cannesin elokuvajuhlien aikana elokuvan esitysoikeudet paitsi Pohjois-Amerikassa, myös Latinalaisessa Amerikassa, Itä-Euroopassa, Kaakkois-Aasiassa ja Lähi-idässä. Aiemmin yhtiö on ottanut levitykseen Suomesta vain Aki Kaurismäen Mies vailla menneisyyttä.

Arvosteluja

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 
 

Vuoden 2021 suomalaiset elokuvat
Suomalaiset draamaelokuvat
Suomalaiset road moviet
Suomalaiset romaaneihin perustuvat elokuvat‎
Venäläiset elokuvat
Saksalaiset elokuvat
Virolaiset elokuvat
Albaniansusikoira

Albaniansusikoira on sukupuuttoon kuollut albanialainen koirarotu.

Ulkonäkö 
Rotu oli mastiffin kokoinen ja sillä oli voimakas runko. Kuono oli kärkeä kohti suippeneva. Raajat olivat voimakkaat. Häntä oli pitkä ja tuuhea. Karvapeite oli silkkinen ja ihonmyötäinen. Väritys oli keltainen (fawn) ruskealla varjostuksella. Säkäkorkeus oli noin 69–71 cm.

Luonne ja käyttäytyminen 
Albaniansusikoira oli niin hurjaluonteinen, että Albanian maaseudulla vierailevia ihmisiä tuli erikseen varoittaa siitä. Heille kerrottiin, että heidän ei missään nimessä tulisi ampua koiria itsepuolustukseksi. Koirat olivat kuitenkin niin aggressiivisia, että osa vierailijoista saattoi toisinaan paniikissa ottaa esiin aseensa puolustaakseen itseään. Jos koirien omistajat näkivät vieraiden tähtäävät aseella heidän koiriinsa, he ampuivat muukalaiset surutta kuoliaaksi – niin arvokkaina he työkoiriaan pitivät.

Alkuperä 
Plinius vanhempi kuvaili rotua teoksessaan Naturalis historia, joka ilmestyi vuonna 77. Hänen mukaansa Albanian kuningas antoi Aleksanteri Suurelle yhden albaniansusikoiran, joka oli "valtavan ja epätavallisen kookas". Aleksanteri Suuri päätti testata sen kykyjä karhua, villisikaa ja kuusipeuraa vastaan. Koira ei kuitenkaan kiinnittänyt minkäänlaista huomiota riistaan, vaan istui vain hiljaa maassa. Aleksanteri Suuri tulkitsi asian niin, että koira oli luonteeltaan pelkuri ja päätti lopettaa sen. Kuultuaan asiasta Albanian kuningas lahjoitti Aleksanteri Suurelle toisen albaniansusikoiran, ja väitti että tämän tarjoama riista oli ollut niin pientä ja vähäpätöistä, että ensimmäinen koira ei ollut ottanut tehtävää vakavissaan. Hän kehottikin Aleksanteri Suurta tarjoamaan koiralle tekemistä joka vastaisi enemmän sen raakaa voimaa, kuten leijonien ja elefanttien metsästystä. Tämä suostui ja laittoi uuden koiransa taisteluun leijonaa vastaan – koira särki leijonan selän ja repi sen ruumiin kappaleiksi. Sen jälkeen hän kokeili elefanttia, jota kohti koira syöksyi ja jonka se kaatoi niin pahasti, että eläintä alkoi huimata.

On myös todennäköistä, että koko legenda rodun raivokkuudesta ja pelottomuudesta perustuu yksinomaan tähän Pliniuksen epätarkkaan ja sukupolvelta toiselle kerrottuun tarinaan. Desmond Morriksen mukaan elefanttia koskenut tapaus sattui oikeasti Pohjois-Intiassa 326 eaa. ja Aleksanteri Suuren tuolloin haltuunsa saama koira – napolinmastiffin esi-isä – oli lahja aasialaiselta kuninkaalta. Kaksisataa vuotta myöhemmin roomalaiset kylläkin toivat mukanaan kotimaahansa pelottomia koiria Albaniasta, minkä vuoksi Plinius on saattanut sekoittaa kaksi asiaa keskenään.

Albaniansusikoira jalostettiin lammaslaumojen suojelemiseen susia vastaan. Lisäksi sitä käytettiin toisinaan suden ja villisian metsästykseen. Osa asiantuntijoista pitää rotua jopa saksanpaimenkoiran muinaisena esi-isänä. 1800-luvulla joitain yksilöitä oli esillä Lontoon eläintarhassa.

Lähteet 

Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Vuoristokoirat
Eurooppalaiset koirarodut
Aleksei Krutšonyh

Aleksei Krutšonyh (1886 Olevka, Hersonin kuvernementti, Venäjä – 1968 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläis-neuvostoliittolainen runoilija.

Krutšonyh valmistui 1906 Odessan taideopistosta. Hän oli venäläisen futurismin teoreetikkojen kärkinimiä, kehitti asemanttisen runokielen ja antoi sille nimen "zaumnyi jazyk" ('järjentakainen kieli'). Nimityksen ottivat käyttöön formalistit. Vallankumouksen jälkeen Krutšonyh osallistui futurustien toimintaan ja vei kubofuturismia kohti absurdia. Krutšonyhin tuotantoa ei julkaistu Neuvostoliitossa vuoden 1930 jälkeen.

Krutšonyh teki yhdessä säveltäjä Mihail Matjušinin ja taidemaalari Kasimir Malevitšin kanssa oopperan Победа над Cолнцем (Pobeda nad Solntsem, 'Voitto auringosta'). Sen ajatuksena on, että aurinkoa katsovat ihmiset kääntävät sen nurin, jolloin siitä tulee musta aurinko. Malevitšin lavastus oli lähtökohtana hänen maalaukselleen Musta neliö.

Teokset
 Победа над Cолнцем (Pobeda nad Solntsem, 'Voitto auringosta'), ooppera

Suomennettu tuotanto
Antologiassa
 Oi runous: romantiikan ja modernismin runouskäsityksiä'', toimittanut Tuula Hökkä, Helsinki: ntamo 2016 ISBN 978-952-215-651-8
 Korvapuusti yleiselle maulle, kirjoittajat: David Burljuk, Aleksei Krutšonyh, Vladimir Majakovski, Velimir Hlebnikov
 Manifesti kokoelmasta "Tuomareiden sumppu II", kirjoittajat: David Burljuk, Jelena Guro, Nikolai Burljuk, Vladimir Majakovski, Jekaterina Nizen, Velimir Hlebnikov, Benedikt Livšits, Aleksei Krutšonyh

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäläiset runoilijat
Neuvostoliittolaiset runoilijat
Vuonna 1886 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Reissumies (täsmennyssivu)

Reissumies voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Reissumies, Oululainen-leipomon pyöreä ruissämpylä muunnelmineen
”Reissumies”, Matti Eskon esittämä kappale vuodelta 1991, alun perin Oululaisen leipäkampanjan mainosmusiikkia
”Reissumies”, Roope Salminen & Koirat -yhtyeen kappale vuodelta 2015
Tapio Rautavaarasta usein käytetty luonnehdinta ja lempinimi, mm.
kappaleet ”Reissumies ja kissa” sekä ”Reppu ja reissumies”
Reissumies, Tapio Rautavaaran kokoelma-albumi vuodelta 1981
useita postuumeja kokoelma-albumeja nimellä Reissumiehen taival (1979, 1982, 1987, 1991 ja 1992)
Reissumies, Tauno Yliruusin näytelmä Rautavaarasta
Tapsa – Koko kansan reissumies, kirja (Aviador, 2020).
Kaijasiroahven

Kaijasiroahven (Callanthias ruber) on siroahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin itäosista ja Välimerestä.

Koko ja ulkonäkö
Kaijasiroahven on heimonsa suurin laji ja voi kasvaa suurimmillaan noin 60 cm pitkäksi. Tavanomaisin pituus on kuitenkin noin 15–17 cm. Ruumiinmuodoltaan laji on litteähkö ja hoikka. Silmät ovat suuret. Kalan selkä- ja peräevät ovat etuosastaan piikikkäät ja takaosastaan korkeammat. Kaijasiroahvenen pyrstöevä on sirpinmuotoinen ja ylä- ja alaosistaan rihmamainen. Väritykseltään kaijasiroahven on selästään punainen ja kyljistään keltainen tai valkoinen. Evät ovat punertavia rintaeviä lukuun ottamatta keltaiset.

Levinneisyys ja elintavat
Kaijasiroahventa tavataan Atlantista Ranskasta etelään Mauritaniaan, koko Välimeren alueelta sekä Kanariansaarten, Madeiran ja Azorien läheltä. Laji elää lähellä kivi- tai mutapohjaa tai ouolissa 50–500 metrin syvyydessä. Kaijasiroahvenen ravintoa ovat kalat ja äyriäiset. Kala voi mahdollisesti vaihtaa sukupuoltaan naaraasta koiraaksi. Kaijasiroahvenen kutuaika Välimeressä on joulu- tammikuussa.

Kaijasiroahventa kalastetaan pienessä mittakaavassa ja sitä saadaan sivusaaliina kalastettaessa muita lajeja. Sitä syödään erityisesti Marokossa.

Lähteet

Percoidei
Reissumies (leipä)

Reissumies on Fazer-konserniin kuuluvan Oululaisen vuodesta 1978 valmistama valmiiksi halkaistu ruissämpylä ja sen ympärille vähitellen kehitetty tuoteperhe. Reissumies-leivät on alusta asti leivottu Fazerin Lahden leipomossa suomalaisesta viljasta, paitsi Reissumies Kaura, joka valmistetaan Vantaalla.

Isojen, leipäveitsellä leikattavien leipien rinnalle alkoi Suomessa 1970-luvulla tulla ostettuja tai itse leivottuja vehnäpohjaisia sämpylöitä, ja ideaa sovellettiin myös ruisleipiin. Reissumies oli ensimmäinen valtakunnallisesti markkinoitu ”palaleipä”. Ensimmäisenä valmiiksi auki revittyjä ruisleipäpaloja oli alkanut valmistaa tamperelainen Linkosuo vuonna 1974. Sittemmin tästä muissa maissa tuntemattomasta leipätyypistä on tullut Suomessa erittäin suosittu. Reissumiehen kilpailijoita tuotekategoriassa ovat Vaasan Ruispalat ja Fazerin Ruispuikula muunnelmineen.

Tuoteperhe
Parikymmentä ensimmäistä vuotta Reissumiehestä oli saatavilla vain yksi tuotevaihtoehto, kunnes vuonna 1997 esiteltiin neljän kappaleen pakkauksen rinnalle 12 kappaleen suurpakkaus ja vuonna 2011 vaalea vaihtoehto Reissumies Täysjyvä. Sitä seuraavana vuonna tuotiin markkinoille valmiiksi täytetyt Reissumies-eväsleivät. Tuotteen 35-vuotissyntymäpäivän kunniaksi 2013 lanseerattiin Reissumies Tosi tumma, jossa on unikonsiemeniä, mallasta ja tammisavuaromia. 2010-luvun mittaan vaihtoehdoiksi tuotiin Tosi ohut -tuotesarja, totuttua ohuemmat Reissumies-leivät.

Mainonta
Fazerin mukaan Reissumies oli ensimmäinen ”fantasianimen”, siis muunlaisen kuin tuotetta konkreettisesti kuvaavan nimen saanut suomalainen leipätuote. Reissumiehen mainonta on perustunut suomalaiskansalliseen kuvastoon ja miehekkääseen kulkijahahmoon, tarkoituksena korostaa leivän terveellisyyttä ja sopivuutta eväsleiväksi. Mainosmusiikkina käytettiin 1980-luvulla Bablon tekemää ja esittämää kappaletta ”Reissumiestä vaisto vie”, 1990-luvulla Veikko Samulin säveltämää, Aappo I. Piipon sanoittamaa ja Matti Eskon esittämää laulua ”Reissumies”.

2020-luvun taitteessa Reissumies herätti somekohuja muun muassa nimikoimalla pakkauksia tilapäisesti nimillä Remppamies, Hevimies ja Raksamies, käyttämällä eväsleivissä saksalaista lihaa suomalaisen sijasta ja pukemalla Reissumies-hahmonsa kasvoille koronaviruksesta muistuttavan kasvomaskin.

Marraskuun 2021 kampanja
Marraskuussa 2021 Reissumies muutti leipäpussissa esiintyvän miehen kuvan kolmeksi erilaisiksi miesten kuviksi kuukauden ajaksi. Uudessa leipäpussissa on turkkilais-suomalainen transmies Dakota Robin, Kongossa syntynyt rap-artisti PastoriPike sekä jääkiekkopelaaja Marko Jantunen. Miehet edistävät työllään monimuotoisuuden hyväksymistä, jonka takia heidät valikoitiin kampanjan kasvoiksi. Päätöksen taustalla oli Fazerin teettämä kyselytutkimus, jonka mukaan melkein puolet suomalaisista miehistä kokee mieskuvan ahtaaksi.

Kampanja kuohutti sosiaalisessa mediassa ja muun muassa perussuomalaisten entinen puoluesihteeri Simo Grönroos, perussuomalaisten entinen kansanedustaja Reijo Tossavainen sekä Liike Nytin poliitikko ja televisiopersoona Jethro Rostedt kritisoivat päätöstä.

Lähteet

Suomalaiset elintarvikealan tuotemerkit
Suomalaiset leivät
Eteläkaukasianvuoristokoira

Eteläkaukasianvuoristokoira on venäläinen koirarotu.

Luonne ja käyttäytyminen 
Eteläkaukasianvuoristokoira on voimakas koira, joka puolustaa vartioimaansa laumaa aggressiivisesti ja pelottomasti.

Alkuperä 
Eteläkaukasianvuoristokoira on läheistä sukua kaukasiankoiralle, joskin on rotuna tätä vanhempi. Sitä käytetään Kaukasuksella laumanvartiointiin. Parhaiden yksilöiden sanotaan tulevan Georgiasta, mutta niitä esiintyy myös Armeniassa, Azerbaijanissa, Astrahanissa, Krasnodarissa, Rostovissa, Stavropolissa, Tšetšenian Groznyissä ja Dagestanin tasavallassa.

Lähteet 

FCI:n ulkopuoliset rodut
Vuoristokoirat
Venäläiset koirarodut
Sepänkatu (Tampere)

Sepänkatu on Tampereen Amurissa kulkeva pohjois-eteläsuuntainen katu, jonka pituus on noin 400 metriä. Se sijoittuu Paasikivenkadun (ent. Paasikiventie) ja Pirkankadun väliin ja risteää myös Satakunnankadun kanssa. Sepänkatu ylittää siltaa pitkin Tampere–Seinäjoki-radan.

Sepänkadun varrella toimii Tampereen kansainvälinen koulu (ent. Amurin koulu). Kadulla on myös kaksi asuinkerrostalojen muodostamaa suurta umpikorttelia. Pirkanmaan maakuntakaavassa koulualue ja asuinkorttelit on määritelty osaksi Pirkankadun länsipään maakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.

Kadun nimi 
Nimi Sepänkatu on ollut Tampereen asemakaavassa vuodesta 1897 alkaen. Tarkka nimenantoperuste ei ole tiedossa. Nimi voi viitata yleisesti seppien ammattikuntaan, mutta katu on saatettu nimetä myös jonkun yksittäisen sepän mukaan.

Raitiotie 

Tampereen kaupunginvaltuusto päätti syksyllä 2020, että raitiotietä jatketaan Pyynikintorilta Lentävänniemeen. Uusi rataosuus toteutetaan kahdessa vaiheessa. Ensimmäinen osa valmistuu heinä-elokuussa 2023, jolloin raitiovaunut alkavat kulkea Sepänkadun kautta Santalahteen. Sepänkadulle sijoitetaan Särkänniemen raitiotiepysäkki.

Sepänkatu suljettiin remontin vuoksi läpikulkuliikenteeltä keväällä 2021 ja avattiin uudelleen kesällä 2022.

Lähteet 

Tampereen kadut
Amuri
Mädät omenat

Mädät omenat on suomalainen psykologinen draamasarja, joka julkaistiin suoratoistopalvelu Elisa Viihde Viaplayssa 9. kesäkuuta 2021. Sarjan ovat luoneet Mia Ylönen, Roope Lehtinen sekä Mikko Pöllä ja ohjanneet Marja Pyykkö sekä Pamela Tola. Pääosia esittävät Satu Tuuli Karhu, Santeri Kinnunen, Sonja Kuittinen, Armi Toivanen ja Marjaana Maijala. Keväällä 2022 sarja julkaistaan Ruutu+-suoratoistopalvelussa. 

Vuoteen 1973 sijoittuvassa sarjassa nuori sosiologian opiskelija Onerva (Satu Tuuli Karhu) kaapataan selittämättömästi, ja hän herää lautalla kohti kuvitteellista Kotkakallion mielisairaalaa. Helsingin Sanomien kriitikko Kaisu Tervonen kehuu sarjaa ja toteaa sen ”lähenevän jopa psykologista kauhua”. Pääkäsikirjoittaja Mia Ylönen on kertonut saaneensa inspiraation sarjaan Seilin saarella toimineesta naisten mielisairaalasta.

Sarja on pääosin kuvattu virolaisessa kartanossa kesällä 2020. Sarjan budjetti oli 3 260 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 100 000 euroa.

Rooleissa

Jaksot

Lähteet 

2020-luvun televisiosarjat
Elisa Viihde -alkuperäissarjat
Suomalaiset draamasarjat
OnlyFans

OnlyFans on tilauspohjainen sosiaalisen median palvelu, jossa sisällöntuottajat tarjoavat useimmiten maksua vastaan tilaajilleen (”fans”, ) kuvia, videoita, kahdenkeskeisiä keskusteluita ja/tai muita palveluita.

OnlyFansissa pornografia ei ole kiellettyä ja palvelu onkin tullut tunnetuksi eroottisesta sisällöstään.

Hinnoittelu 
Sisällöntuottajat voivat tehdä tilistään joko maksulliseen kuukausitilauksen perustuvan tai ilmaiseksi saatavilla olevan. Jos sisällöntuottajalla ei ole käytössä maksullista tilausta, hän voi määrittää yksittäisille julkaisuille kertamaksun ja järjestää maksullisia suoralähetyksiä, joiden katsomisen vähimmäishinta on viisi dollaria. Maksullisen tilauksen kuukausihinta on 4,99–49,99 dollaria. Lisäksi sisällöntuottaja voi lähettää tilaajilleen yksityisviestejä, joiden avaaminen maksaa (), ja sisällöntuottajalle voi maksaa tippiä. OnlyFans pidättää itselleen kaikista tuotoista 20 prosenttia.

University College Londonissa opiskellut Thomas Hollands on laskenut, että OnlyFansissa sisällöntuottajan mediaaniansio kuukaudessa on 180 dollaria, mutta tämä ei sisällä tippejä. Hollands toteaa huhtikuussa 2020 julkaisemassaan kirjoituksessa, että pieni joukko sisällöntuottajia saa suurimman osan kaikista tuotoista: parhaiten tienaava prosentti saa 33 prosenttia tuotoista ja parhaiten tienaavat 10 prosenttia saavat 73 prosenttia tuotoista. Hollandsin laskelmien mukaan suurin osa tuottajista ei saa palvelusta lainkaan kuukausituloja ja seuraavaksi yleisin kuukausiansio on 4,99 dollaria. Koska OnlyFans-tilin pitäminen vaatii paljon työtä, Hollands väittää, että iso osa sisällöntuottajista jää käytännössä tappiolle palvelusta. Hänen mukaansa suuren yleisön ja siten helposti vähintään kohtalaisten tuottojen saaminen on helpointa jo ennestään tunnetuille henkilöille. Kun näyttelijänä, laulujana ja mallina uraa tehnyt Bella Thorne loi OnlyFansiin tilin elokuussa 2020, hän saavutti miljoonan dollarin rajapyykin vuorokaudessa. Saman rajapyykin saavutti vielä nopeammin, kuudessa tunnissa, rap-artisti ja internetpersoona Bhad Bhabie, kun hän loi OnlyFans-tilin huhtikuussa 2021. Tämä kirvoitti kritiikkiä, sillä Bhabie oli täyttänyt 18 vuotta vasta edeltävällä viikolla.

Katso myös 
 Sihteeriopisto
 Patreon
 Alastonsuomi.com
 SuicideGirls
 XHamster

Lähteet 

Sosiaalinen media
Brittiläiset verkkosivustot
Erotiikka- ja pornografiasivustot
Videonlevityssivustot
100% (yritys)

100% on yhdysvaltalainen urheiluvälinevalmistaja, joka tunnetaan sen valmistamista motocross-suojavälineistä. Yritys valmistaa suojavälineitä ja varusteita myös muihin urheilulajeihin, kuten maasto- ja maantiepyöräilyyn. Lisäksi yritys valmistaa aurinkolaseja ja vapaa-ajan vaatteita. Yrityksen pääkonttori sijaitsee San Diegossa, Kaliforniassa.

100%:n sponsoroimia urheilijoita ovat muun muassa motocross-kuski Cooper Webb, alamäkipyöräilijä Loïc Bruni ja maantiepyöräilijä Peter Sagan.

Lähteet

 Yhdysvaltalaiset yritykset
Urheiluvälinevalmistajat
Mala (buddhalaisuus)

Mala (sanskritiksi: माला, mālā; japaniksi: 数珠, juzu; kiinaksi: 佛珠, fózhū) on buddhalaisten ja hindujen käyttämä rukousnauha. Sitä käytetään meditaation yhteydessä mantrojen laskemiseen.

Malassa on tyypillisesti 108 helmeä sekä yksi erillään oleva isompi helmi eli "guru-helmi". Sen tilalla voi olla myös hapsu. Kun mala ei ole aktiivisessa käytössä sitä voidaan kantaa esim. kaulakoruna.. Lyhyemmissä nauhoissa on joko 21, 42 tai 54 helmeä. Helmien määrä pyritään pitämään perinteisesti kolmella jaollisena. Kiinassa käytetään vielä lyhyempää 18 helmen malaa, jossa jokainen helmi kuvastaa valaistunutta arhatia.

Buddhalaisuudessa malan käytön kerrotaan alkaneen, kun kuningas Virudhaka kysyi Buddhalta, mitä hänen pitäisi tehdä lievittääkseen kärsimystään. Buddha neuvoi kuningasta toistelemaan kolmea jalokiveä käyttäen apunaan siemenistä tehtyä rukousnauhaa.

Mala on myös suosittu osa buddhalaista ikonografiaa, jossa etenkin Amitabha ja Avalokiteshvara kuvataan pitelemässä malaa.

2020-luvulla malasta on tehty myös digitaalisia versioita, älypuhelinsovelluksia, joiden avulla lasketaan mantroja.

Lähteet 

Buddhalaisuus
Hindulaisuus
Korujen alalajit
Meditaatio
Alex Quinn

Alex Quinn (s. 29. joulukuuta 2000 Truro, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen autourheilija. Hän on Formula Renault Eurocupin nykyinen tulokas cupin mestari.

Ura

Karting
Trurossa syntynyt Quinn aloitti karting-uransa vuonna 2011. Hän kilpaili useissa mestaruuskilpailuissa, kuten Super 1 National Rotax Mini Max Championship-tapahtumassa, ja voitti useita kansallisia karting-mestaruutta.

Alemmat formulat
Vuonna 2016 Quinn teki kilpa debyyttinsä F4 Britannian Mestaruuden, ajo Fortec Motorsportille. Hän voitti kolme kilpailua ja kruunattiin rookie cupin voittajaksi.

Brittiläinen kuljettaja jatkoi kilpailua F4 Britannian Mestaruudessa vuonna 2017 kumppanina Oscar Piastrin ja Ayrton Simmonsin kanssa TRS Ardenissa. Hänen kuljettajansa sijoittui sijoittuessaan neljänneksi, voittamalla Simmonsin, mutta sijoittuen Piastrin taakse, Australian australialaisesta mestaruudesta.

Quinn esiintyi kertaluonteisesti myös BRDC:n Brittiläisessä Formula 3-Mestaruuskilpailussa-tapahtumassa samana vuonna ja teki palkintopallin Doningtonissa Lanan Racingin kanssa.

Britannian GT-Mestaruus
Vuonna 2018 Quinn kilpaili Britannian GT-Mestaruuden kuudessa kilpailussa GT4-luokassa. Steller Performance-pelissä Quinn ei saanut pisteitä.

Formula Renault Eurocup
Vuoden 2019 alussa Quinn ei löytänyt paikkaa mestaruudesta. Kauden puolivälissä hänelle annettiin kuitenkin mahdollisuus debytoida Formula Renault Eurocupissa entisen F4-joukkueensa Arden Motorsportin kanssa. Hän ajoi kolmeen viikonloppuna ja onnistui voittamaan palkintokorokkeen Nürburgringissä ja Catalunyassa. Quinn sijoittui lopullisessa sijoituksessa 13. sijalle.

Vuonna 2020 Quinn korvasi Jackson Wallsin, joka ei voinut matkustaa Eurooppaan COVID-19-matkarajoitusten vuoksi. Quinn sai napa-aseman kauden ensimmäisessä kilpailussa, teki kauden aikana yhteensä viisi palkintokoroketta ja voitti toisen kilpailun Spassa auttaen häntä neljänneksi kuljettajien mestaruudessa. Hän voitti myös aloittelijan tittelin.

Aiheesta muualla
 Alex Quinn urayhteenveto DriverDB.com-sivustossa (englanniksi)

Vuonna 2000 syntyneet
Brittiläiset autourheilijat
Elävät henkilöt
Juhani Korpela

Juhani Ilmari Korpela (s. 20. marraskuuta 1940 Helsinki) on eläkkeellä oleva suomalainen liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäällikkö. Hän toimi sitä ennen valtionvarainministeriön budjettipäälikkönä.

Korpelan vanhemmat olivat varatuomari, asianajaja Severi Martti Kalevi Korpela ja toimistovirkailija Hilkka Aino Sylvia Räsänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1959 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi ja maisteriksi 1965.

Korpela oli Suomen Pankin luotto-osastolla ylimääräisenä kirjanpitäjänä 1963, Valtion tietokonekeskuksessa laskentatoimen suunnitteluelimen suunnittelijana 1964–1965 ja jaostopäällikkönä 1965 sekä valtiontalouden laskentatoimen suunnitteluelimen jaostopäällikkönä 1966–1967. Hän oli valtiovarainministeriössä tulo- ja menoarvio-osaston ylimääräisenä budjettisihteerinä 1967–1970, finanssipoliittisen toimiston toimistopäällikkönä 1970–1971, vt. osastopäällikkönä 1971 sekä budjettipäällikkönä 1972–1985. Viimeksi Korpela oli liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäällikkönä 1985–2006. Hän jäi eläkkeelle kesäkuun alussa 2006, mutta toimi vielä vuoden loppuun saakka Saimaan kanavan vuokrasopimuksen uudistamista koskevan neuvotteluvaltuuskunnan puheenjohtajana ja Saimaan kanavan Suomen kanavavaltuutettuna.

Korpela oli eduskunnan valtionvarainvaliokunnan budjettisihteerinä 1958–1971, valtion maksuperustetoimikunnan puheenjohtajana 1971–1972 ja valtiokonttorin toimikunnan puheenjohtajana 1976–1977.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ex-kansliapäällikkö liikenteen visiosta: Lupaukset ovat tyhjän päällä, Verkkouutiset 20.4.2021
 Entinen huippuvirkamies kommentoi Rinteen hallituksen suunnitelmia HS:ssa: "Tarkoittanee kilometripohjaisia tiemaksuja". Iltasanomat 18.6.2019

Suomalaiset kansliapäälliköt
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Havulinna

Havulinna voi tarkoittaa seuraavia:

 Havulinna, huvila Helsingin Oulunkylässä
 Havulinna, huvila Porin Noormarkussa
 suomalaisena sukunimenä:
 Jussi Havulinna (1887–1948), talousneuvos ja tamperelaisen Havulinnan Sähköliike Oy:n perustaja ja johtaja
 Jussi Werner Havulinna (1865–1925), liikemies, kauppaopiston opettaja ja ylioppilaspoliitikko
 Kalle Havulinna (1924–1916), jääkiekkoilija
 Matti Havulinna (1931–2012), meloja
 Veijo Havulinna (1903–1986), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos, Jussi Werner Havulinnan poika

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Suurmestari (brittiläinen televisiosarja)

Suurmestari UK (Taskmaster) on vuonna 2015 alkanut palkittu brittiläinen viihdeohjelma, jossa julkisuudesta tunnetut kilpailijat, pääosin koomikot, suorittavat erikoisia tehtäviä, jota ohjelman Suurmestari (Greg Davies) on heille antanut. Alex Horne, formaatin kehittäjä, toimii Suurmestarin "oikeana kätenä". Britanniassa ohjelmasta on esitetty 11 tuotantokautta ja kaksi erikoiskautta, seuraavan olevan tuotannossa.

Suomessa Taskmasteria aloitetaan esittämään elokuussa 2021, ja ohjelmasta nähdään neljän ensimmäisen kauden jaksot syksyn aikana.

Ohjelmasta on tehty myös suomalainen versio, Suurmestari, jota luotsaavat Jaakko Saariluoma ja Pilvi Hämäläinen. Ohjelman brittiversiossa ei nähdä vierailevia kilpailijoita, erottavana tekijänä Suomen versioon verrattuna.

Tuotantokaudet

Yhteenveto

Ensimmäinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi

Lähteet

Brittiläiset televisiosarjat
Sindoor

Sindoor tai kumkum on perinteinen Intian niemimaalta peräisin oleva kirkkaanpunaisen tai oranssinpunaisen värinen kosmeettinen jauhe, jota yleensä naimisissa olevat naiset käyttävät hiustensa jakauksessa. Hinduyhteisöissä sindoor on visuaalinen osoitus siitä, että nainen on naimisissa, ja sen käytön lopettaminen tarkoittaa yleensä leskeyttä.

Perinteisen sindoorin pääkomponentti on yleensä sinooperi (sinooperi on elohopeasulfidi, myrkyllinen mineraali), kurkuma ja limetti. Jotkut kaupalliset sindoor-tuotteet sisältävät synteettisiä ainesosia, joista osaa ei ole valmistettu asianmukaisin standardein ja jotka voivat sisältää lyijyä.

Katso myös 
 Bindi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Hindulaisuus
Kosmetiikka
Intialainen kulttuuri
Rosi

Rosi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Aleandro Rosi (s. 1987), italialainen jalkapalloilija
 Francesco Rosi (1922 – 2015), italialainen elokuvaohjaaja
Soukkamedaka

Soukkamedaka (Xenopoecilus sarasinorum) on medakoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanlaisena Indonesiasta.

Koko ja ulkonäkö
Soukkamedaka voi kasvaa suurimmillaan 5–8 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja solakka. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja pyrstöevässä on laakea lovi. Koiraskalalla on rihmamaisia ulokkeita selkä- ja peräevissään. Soukkamedaka on väritykseltään selästään ja kyljistään hopeanharmaa. Kyljessä on ohut musta raita.

Levinneisyys ja elintavat
Soukkamedakaa tavataan ainoastaan Sulawesin saarelta Lindujärvestä. Se elää lähellä pintaa hiekka- tai mutapohjaisilla alueilla. Lajin ravintoa ovat planktoneläimet. Soukkamedaka on ovipaarinen, ja hedelmöittyneet munat ovat naaraiden vatsaevien välissä olevassa munataskussa, kunnes poikaset kuoriutuvat.

Soukkamedaka luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Uhkia kannalle ovat vieraslajit, kuten karppi, valkoleukatilapia ja konnamonni, ja veden laadun heikentyminen maatalouden vuoksi.

Lähteet

Nokkakalat
Uhanalaiset kalat
Lilibet Mountbatten-Windsor

Lilibet Diana Mountbatten-Windsor (s. 4. kesäkuuta 2021 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) on prinssi Harryn ja herttuatar Meghanin tytär ja toinen lapsi. Hän on Charles III lapsenlapsi ja kahdeksantena Britannian kruununperimisjärjestyksessä. 

Lilibetillä on Archie-niminen isoveli.

Syntymä ja perhe 

Lilibet Mountbatten-Windsor on Sussexin herttuan ja herttuattaren toinen lapsi. Hän syntyi Santa Barbara Cottage -sairaalassa 4. kesäkuuta 2021. Hänet on nimetty isoisoäitinsä kuningatar Elisabetin, jonka lempinimi oli lapsuudessa Lilibet, ja isoäitinsä prinsessa Dianan mukaan.

Lilibet Diana Mountbatten-Windsorilla on sekä Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuudet.

Arvonimi ja kruununperimisjärjestys 
Lilibet on kahdeksantena Britannian kruununperimisjärjestyksessä. On epätodennäköistä, että hänellä tulisi olemaan minkäänlaista arvonimeä, sillä hänen vanhempansa ovat päättäneet jo Lilibetin veljen kohdalla, että lapsi jätetään tittelittä. Kuningas Yrjö V:n vuonna 1917 myöntämän asiakirjan nojalla Lilibetillä on oikeus tulla prinsessaksi, kun hänen isoisänsä Walesin prinssi Charles astuu valtaan.

Lähteet 

Vuonna 2021 syntyneet
Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Elävät henkilöt
Aro-Yhtymä

Aro-Yhtymä Oy on suomalainen perheyritys, jonka tunnetuinta toimintaa on vuosikymmeniä ollut henkilöautojen ja hyötyajoneuvojen vähittäiskauppa, vuoteen 2014 asti myös maahantuonti, Autokeskus-yhtiön ja muiden tytäryhtiöiden kautta. Aro-Yhtymän toinen perinteinen toimiala on koko ajan ollut kattomateriaalien valmistus tytäryhtiö Katepal Oy:ssä Lempäälässä.

Autoliiketoiminta

Aro-Yhtymän juuret juontavat Uusi Autokeskus Oy:öön, joka perustettiin vuonna 1934 Chrysler Corporationin valmistaman Dodgen maahantuontia varten. Vuonna 1949 tamperelainen Simo Aro (1920–1983) perusti Lempäälään bitumikateaineita tuottavan Katepal Oy:n ja hankki 1950-luvulla omistukseensa myös autokauppoja Tampereen seudulta. Vuonna 1964 hän osti myös Autokeskuksen. Näiden kahden toimialan yritysten fuusiosta syntyi vuonna 1969 Aro-Yhtymä Oy.

Aro-Yhtymä oli 1980-luvun taitteessa Suomen suurin automaahantuoja. Vuonna 2014 päättyneen automaahantuonnin merkkejä olivat Chrysler, Dodge ja Plymouth (vuodesta 1934), Datsun ja Nissan (1962–2006), General Motorsin amerikkalaisautot (1982–1991), Subaru (1982–1994) sekä Jeep (?–2014), Fiat, Alfa Romeo ja Lancia (2009–2014). 

Konsernin suurimmalla yhtiöllä, autokauppaketju Autokeskuksella on myymälät Helsingin Konalan lisäksi viidessä Etelä-Suomen kaupungissa, ja se edustaa 2020-luvun alussa automerkkejä BMW, Citroën, Ford, Kia, Nissan, Peugeot, Škoda ja Toyota.

Kattomateriaalit

Katepal perustettiin vuonna 1949, ja neljä vuotta myöhemmin valmistuivat uudet isommat tehtaat Lempäälään: bitumituotetehdas, kemiallinen tehdas, muovitehdas ja pakkaamo. Vuosina 1968–1985 Katepal oli osakkaana suomalaisten kattohuopavalmistajien yhteisessä vientiorganisaatiossa Oy Roofing Ab:ssa. Vientitoimintaa oli pääasiassa Ruotsiin ja Neuvostoliittoon, mutta myös Tanskaan ja Norjaan. Katepalin aloitteesta Suomen eristystöitä tekevät ammattiliikkeet yhdistyivät Tasokattajat-nimiseksi yhteistyöketjuksi, joka nykyisin toimii nimellä Katepal Kattajat.

1980-luvulla Katepal kasvoi nopeasti muun muassa kattolaattojen käytön lisääntyessä omakotirakentamisessa. Tuotteiden tukirakenteissa alettiin käyttää yhä enemmän epäorgaanisia lasi- ja polyesterikuituja. Värivalikoimaa laajennettiin ja Katepal eteni kattamistuotteista ääneneristystuotteisiin, jotka saivat kysyntää myös Ruotsista ja Yhdysvalloista.

Suomen 1990-luvun alun lamavuosina Katepal uskaltautui investoimaan uuteen kattolaattojen automaattiseen leikkauslinjaan ja syntyi uusi kattolaattamalli Katrilli. Vientitoiminta laajeni 1990-luvulla Etelä-Koreaan, Venäjälle, Norjaan ja pariinkymmeneen muuhun maahan. 2000-luvun alussa Katepal siirtyi myös kuluttajatuotteiden osalta puhalletusta bitumista  paremmin säätä kestäviin kumibitumimassoihin, ja energianlähde vaihtui raskaasta polttoöljystä maakaasuun.

Vuonna 2009 Katepalille valmistui uusi tuotantolinja menekkiään lisänneille aluskatteille, ja kymmentä vuotta myöhemmin rakennettu tuotantolinja mahdollisti uudenlaisen Mansion-kaksikerroslaatan valmistuksen.

Lähteet

Suomalaiset perheyritykset
Suomalaiset autoliikkeet
Tukkukaupat
Suomalaiset rakennustuotevalmistajat
Sipi Ahokas

Sipi Ahokas (1. heinäkuuta 1861 Kurkijoki – 14. marraskuuta 1921 Parikkala) oli suomalainen Parikkalassa vaikuttanut kauppias ja tehtailija. Hän aloitti ensimmäisenä Suomessa huopajalkineiden valmistuksen.

Ahokas aloitti kansakoulun käytyään uransa Pösön liikkeessä Hiitolassa josta hän sitten siirtyi Parikkalaan perustaen oman kaupan sinne. Hän perusti sitten myös ensimmäisen meijerin Parikkalaan ja sen jälkeen harja- ja pensselitehtaan ja vuonna 1896 Suomen ensimmäisen huopajalkineita valmistaneen tehtaan. Hän palkkasi tähän tehtaaseen mestariksi venäläisen Simo (Semjon) Sujeffin. Jalkineita valmistettiin aluksi käsityönä. Vuonna 1909 tehdas siirrettiin Järvenpään ja Kangaskylän rajalle Ahokkaan omistaman Läherinteen tilan maille. Tehtaasta muodostettiin 1914 osakeyhtiö Oy Sipi Ahokas ja Kumpp. ja samalla vuosikymmenellä jalkineiden valmistus koneellistettiin. 

Sipi Ahokkaan kuoltua jalkinetehtaan omistajaksi tuli 1921 tehtaan osakkaana ollut viipurilainen Artturi Helenius. Helenius osti vuonna 1927 myös Kirvun huopatehtaan ja Äyräpään Vuosalmella sijainneen Karjalan huopatehtaan. Parikkalassa Heleniuksen yritys toimi ensin nimellä Parikkalan Huopatehdas Oy, sitten nimellä Pohjolan Huopa Oy ja viimeksi nimellä Kirvun Huopatehdas Oy. Tehtaan toiminta päättyi Parikkalassa 1960 ja Kangaskylässä sijainnut tehdasrakennus paloi syksyllä 1965. Parikkalassa toimi myös muita huopajalkineita valmistaneita yrityksiä, joista merkittävin oli 1914 perustettu Matti Jantusen huopatehdas, joka oli 1970-luvulla Suomen suurimpia huopatossujen valmistajia. Tehdas toimi Jantuset Oy:n nimellä aina vuoteen 1988 saakka. Ahokkaan huopatehtaan rakennuksista on nykyisin jäljellä vain iso kaksikerroksinen lautaseinäinen tossuvarasto, jonka omistaa Parikkalan kunta.

Ahokkaalla oli useita kunnallisia luottamustoimia Parikkalassa. Hän osallistui nuorisoseuratoimintaan ja oli mukana perustamassa Parikkalan yhteiskoulua.

Lähteet 

Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1861 syntyneet
Vuonna 1921 kuolleet
Luettelo Pokémoneista (sukupolvi I)

Pokémon-tuoteperheen ensimmäinen sukupolvi sisältää 151 kuvitteellista eliölajia. Ne esiteltiin pelisarjan vuonna 1996 ilmestyneissä osissa Pokémon Red ja Blue.

Suuri osa ensimmäisen sukupolven Pokémoneista muistuttaa huomattavasti todellisia eläimiä. Niiden joukossa on esimerkiksi kyyhky, käärme, lepakko, meritähti, koira ja kissa. Myöhempien sukupolvien Pokémonit olivat usein mielikuvituksellisempia, mutta harrastajien keskuudessa ensimmäisen sukupolven otukset ovat eräitä suosituimmista.

Luettelo

Lähteet 

 
 Pokemon Names in Japanese – Learn How to Say Pokemon in Japanese!. Coto: Japanese Academy, 28.10.2020. (Japaninkieliset nimet ja niiden translitteraatiot.)

Viitteet 

Sukupolvi 1
Egyptin 29. dynastia

Egyptin 29. dynastia oli Nefaarud I:n perustama, Egyptin myöhäiskaudelle sijoittuva dynastia. Pääkaupunki muutettiin Saisista Mendekseen. Nefaarudin I:n kuoltua valtaan tuli hänen poikansa Psammuthes, joka ehti toimia hallitsijana vain vuoden. Hänet syrjäytti Hakor, joka ei ollut mitään sukua aiemmille hallitsijoille. Hakorin hallitessa Egypti liittoutui kreikkalaisten kanssa Persiaa vastaan.

Egyptin 29. dynastian hallitsijat

Viitteet

Aiheesta muualla 
https://www.worldhistory.org/Late_Period_of_Ancient_Egypt/

Muinaisen Egyptin dynastiat
Korelan ryhmäpuutarha

Korelan ryhmäpuutarha on ryhmäpuutarha Kotkassa Kymijoen Langinkoskenhaaran varrella Korelan kaupunginosassa. Se on perustettu vuonna 1958 ja sen alueella sijaitsee yhteensä 197 palstaa ja mökkiä.  Koko alueen pinta-ala on 142 474 neliömetriä ja tonttien pinta-ala vaihtelee 300 ja 400 neliömetrin välillä.

Lähteet 

Siirtolapuutarhat
Kotka
Elisabeth Langgässer

Elisabeth Langgässer (1899 Alzey, Saksa – 1950 Karlsruhe, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen kirjailija. Hän oli puolijuutalainen ja joutui kirjoituskieltoon 1936 ja pakkotyöhön 1944. Hän sai postuumisti 1950 Büchner-palkinnon. Hän kirjoitti runoja, romaaneja ja kertomuksia, ja niissä keskeisenä aiheena on hyvän ja pahan välinen taistelu.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset kirjailijat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1950 kuolleet
Kefisofon

Kefisofon (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli tragediakirjailija Euripideen ystävä tai orja. Hänen sanotaan paitsi toimineen päänäyttelijänä Euripideen tragedioissa, myös auttaneen neuvoillaan niiden kirjoittamisessa.

Kefisofon liitetään perinteisesti aviorikosskandaaliin jonkun Euripideen vaimoista kanssa. Tämä on esitetty syyksi Euripideen väitetylle vihamielisyydelle naissukupuolta kohtaan. Kertomusta on kuitenkin epäilty sillä perusteella, ettei Euripidestä muutoin pilkannut Aristofanes mainitse koko tapausta, ellei siihen sitten viitata komediassa Sammakot, niin kuin jotkut ovat ajatelleet. On kuitenkin pidetty luultavana, että Aristofanes olisi huomioinut tapauksen näyttävämminkin, erityisesti Naistenjuhlassa ja Sammakoissa, mikäli se olisi ollut tosi.

Lähteet 

Antiikin kreikkalaiset
Edward (Kentin herttua)

Kentin herttua, prinssi Edward (Edward George Nicholas Paul Patrick, s. 9. lokakuuta 1935 Belgravia, Lontoo) on Britannian kuninkaallisen perheen jäsen ja kuningatar Elisabetin serkku.

Hänen isänsä prinssi George, Kentin herttua oli Elisabet II:n isän Yrjö VI:n veli, joten Kentin herttua on Elisabet II:n serkku. Hänen äitinsä oli maanpakoon joutuneen Kreikan kuningashuoneen jäsen, jota kautta Ediburghin herttua, prinssi Philip oli myös hänen äitinsä serkku.

Prinssi Edward sai Kentin herttuan arvon isänsä prinssi Georgin kuoltua lentoonnettoomuudessa vuonna 1942, jolloin prinssi Edward oli kuusivuotias. Prinssi Edward on edustanut kuningashuonetta ja serkkuaan kuningatar Elisabetia useissa tilaisuuksissa. Hän on toiminut yli 140 hyvätekeväisyysorganisaatiossa. Suurelle yleisölle prinssi Edward on tullut tunnetuksi vuosittaisen Wimbledonin tennisturnauksen yhteydessä, jossa hän on luovuttanut voittajille ensipalkinnon, sillä hän on toiminut Britannian tennis- ja krokettiliiton puheenjohtajana ja siinä roolissa kilpailujen suojelijana. Vuosina 1971–2000 hän oli myös Englannin jalkapalloliiton puheenjohtajana. Prinssi Edwardin rooli kuningatar Elisabetin rinnalla erilaisissa edustustehtävissä on lisääntynyt Elisabetin puolison prinssi Philipin poismenon jälkeen.

Suomalaisille prinssi Edward tuli tunnetuksi Helsingin vuoden 1952 kesäolympialaisten aikaan, kun hän vieraili 16-vuotiaana yhdessä äitinsä serkun, kuningatar Elisabetin puolison prinssi Philipin kanssa seuraamassa kisoja. Myöhemmin prinssi Edward vieraili Suomessa lokakuussa 1989 kolmipäiväisellä vierailulla Helsingissä ja Tampereella Englannin ulkomaankauppakamarin varapuheenjohtajan ominaisuudessa.

Ura Britannian armeijassa 
Prinssi Edward suuntautui sotilasuralle. Hän valmistui Sandhurstin kuninkaallisesta sotakorkeakoulusta vuonna 1955. Vuonna 1961 hänet ylennettiin kapteeniksi. Vuosina 1962–1963 hän palveli Hongkongissa. Hänet ylennettiin majuriksi joulukuussa 1967. Sen jälkeen hän palveli rykmentin komentajana Kyproksella osana YK:n joukkoja. Prinssi Edward palveli 1970-luvun alkupuoliskolla rykmenttinsä kanssa Pohjois-Irlannissa. Kesäkuussa 1973 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Eläkkeelle armeijasta hän jäi keväällä 1976. Myöhemmin hänet ylennettiin kesäkuussa 1983 kenraalimajuriksi ja kesäkuussa 1993 sotamarsalkaksi.

Perhe 
Prinssi Edward meni naimisiin englantilaiseen aatelissukuun kuuluvan Katharine Lucy Mary Worsleyin kanssa vuonna 1961. Heillä on kolme lasta. Esikoinen kreivi George Windsor syntyi vuonna 1962, vuonna 1964 syntyi tytär, lady Helen Taylor, ja vuonna 1970 lordi Nicholas Windsor.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Prinssit
Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaalliset
Brittiläiset marsalkat
Brittiläiset herttuat
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt