joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Reijo Heiskanen

Reijo Heiskanen (s. 1960) on suomalainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Hassisen Koneessa ja Värttinässä.

Suomalaiset kitaristit
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
James Marshall

James Marshall (s. 2. tammikuuta 1967 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi James Hurleyn roolista vuonna 1990 televisiosarjassa Twin Peaks. Marshallin merkittävimpiin elokuvatöihin kuuluvat Rob Reinerin ohjaama vuoden 1992 oikeussalidraama Kunnian miehiä, sekä vuoden 2001 kauhuelokuva Down – kuoleman hissi jossa hänen vastanäyttelijänään toimi Naomi Watts.

Valikoitu filmografia

Elokuvat 

 Cadence (1990)
 Gladiator (1992)
 Twin Peaks – tuli kulje kanssani (1992)
 Kunnian miehiä (1992)
 Down – kuoleman hissi (2001)

Televisiosarjat 

 Twin Peaks (1990-91)
 Twin Peaks: The Return (2017)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Michael Ontkean

Michael Ontkean (s. 24. tammikuuta 1946 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten George Roy Hillin ohjaamasta komediaelokuvasta Lämäri, sekä David Lynchin ohjaaman kulttisarjan Twin Peaks kahdesta ensimmäisestä kaudesta.

Ura 
Ontkean muutti nuorukaisena perheensä mukana Yhdysvaltoihin, jossa hän pelasi opiskeluvuosinaan 1966-69 jääkiekkoa yliopistosarjassa. Osittain jääkiekkotaitojensa ansiosta hän sai vuonna 1977 toisen pääroolin Paul Newmanin rinnalla klassikoksi muodostuneessa jääkiekkomaailmaan sijoittuvassa elokuvassa Lämäri. Ontkeanin näyttelemää Ned Bradenin roolia tavoittelivat myös Nick Nolte ja Peter Strauss, mutta eivät osanneet luistella tarpeeksi hyvin roolia varten. 

Vuosina 1990-91 Ontkean näytteli sheriffi Harry S. Trumanin roolia huippusuositussa televisiosarjassa Twin Peaks. Ontkeanin viimeisin näyttelytyö on vuodelta 2011 elokuvassa The Descendants, eikä hän palannut enää esiintymään Twin Peaksin kolmannella tuotantokaudella vuonna 2017.

Valikoitu filmografia

Elokuvat 

 Necromancy (1971)
 Lämäri (1977)
 Willie & Phil (1980)
 Vain rakkaudesta (1982)
 Claran sydän (1988)
 Kylmä rintama (1989)
 Terveisiä unelmien reunalta (1990)
 Swann – vaiettu salaisuus (1996)
 The Descendants (2011)

Televisiosarjat 

 The Rookies (1972-74)
 Twin Peaks (1990-91)
 Aloha Havaiji (2004-05)

Lähteet 

Kanadalaiset näyttelijät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
BeagleBoard

BeagleBoard on yhden piirilevyn tietokone, joka on yksi esimerkki avoimen lähdekoodin laitteistosta kuten Arduino.

BeagleBoardilla voi ajaa muun muassa Linux-jakeluja.

Ensimmäinen malli käyttää Texas Instrumentsin OMAP3530:tä ja uudempi BeagleBone AI-64 käyttää Texas Instrumentsin TDA4VM-järjestelmäpiiriä. BeagleBoard AI-64:ssä on PowerVR GPU ja kaksi C66x DSP:tä.
BeagleBoard-xM on monipuolisempi ja tehokkaampi malli kuin alkuperäinen BeagleBoard.
BeagleBone on "riisuttu" barebone-malli, josta on useita variaatioita. PocketBeagle on erittäin pienikokoinen malli, jossa suoritin ja RAM-muisti on integroitu yhdelle piirille.

Laajennusmoduuleista käytetään nimeä Capes.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 beagleboard.org 

Yhden piirilevyn tietokoneet
Illeana Douglas

Illeana Douglas (oikealta sukunimeltään Hesselberg, s. 25 heinäkuuta 1965 Quincy, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi televisiosarjasta Mullan Alla. Tunnetuimpia elokuvia joissa Douglas on näytellyt ovat mm. Mafiaveljet, Cape Fear, Elossa sekä Hinnalla millä hyvänsä. 

Douglas on kaksinkertaisen Oscar-voittajan, näyttelijä Melvyn Douglasin lapsenlapsi. 1990-luvulla Douglas seurusteli elokuvaohjaaja Martin Scorsesen kanssa noin 10 vuoden ajan.

Valikoitu filmografia

Elokuvat 

 Kristuksen viimeinen kiusaus (The Last Temptation of Christ, 1988)
 New York Stories (1989)
 Mafiaveljet (Goodfellas, 1990)
 Cape Fear (1991)
 Elossa (Alive, 1993)
 Hinnalla millä hyvänsä (To Die For, 1995)
 Picture Perfect (1997)
 Viesti mereltä (Message in a Bottle, 1999)
 Ghost World (2001)
 Dummy (2003)
 She's Funny That Way (2014)

Televisiosarjat 

 Seinfeld (1998)
 Action (1999-2000)
 Frasier (2001)
 Mullan alla (Six Feet Under, 2001-05)
 Ruma Betty (Ugly Betty, 2007)
 C.S.I. (CSI: Crime Scene Investigation, 2013)
 Greyn anatomia (Grey's Anatomy, 2013)
 Tervetuloa Ruotsiin! (Welcome to Sweden, 2014-15)
 Moderni perhe (Modern Family, 2016)
 Simpsonit (The Simpsons, 2019)
 Goliath (2019)

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Kairento

Kairento on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Aulis Kairento (s. 1943), seiväshyppääjä ja yleisurheiluvalmentaja
Veikko Kairento (1915–1986), seiväshyppääjä ja yleisurheiluvalmentaja, Aulis Kairennon isä
Karihtala

Karihtala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Antti Karihtala (s. 1977), muusikko
Helena Karihtala (s. 1969), sisustussuunnittelija ja malli
Väinö Karihtala (1915−1986), kirjailija
Kaskimies

Kaskimies on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Einari Kaskimies (1904−1989), toimittaja ja tietokirjailija
Keijo Kaskimies (1916−1986), ekonomi, rehtori, järjestöjohtaja, päätoimittaja, gemmologian harrastaja ja suomentaja
Mika Kaskimies (1919−2016), taloustieteilijä ja professori
Danny Noppert

Danny Noppert (s. 31. joulukuuta 1990 Joure, Alankomaat) on alankomaalainen dartsinpelaaja. Noppert on voittanut urallaan yhden kerran PDC:n major-turnauksen, voittamalla vuoden 2022 UK Open -finaalissa Michael Smithin. Voitollaan Noppert nousi dartsin maailmanrankingissa kautta aikojen parhaalle sijoitukselleen 11.

Noppert on lisäksi saavuttanut finaalipaikan vuoden 2019 World Series of Darts Finals -turnauksessa, sekä välieräpaikat vuoden 2021 World Grand Prix, vuoden 2022 World Matchplay ja vuoden 2018 Players Championship Finals -turnauksissa.

Lähteet 

Alankomaalaiset dartsinpelaajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
The Car

The Car on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2022. Siltä on julkaistu singleinä kappaleet ”There’d Better Be a Mirrorball”, ”Body Paint” ja ”I Ain’t Quite Where I Think I Am”.

Taustaa 
Yhtye ensiesitti albumilta kappaleen ”I Ain’t Quite Where I Think I Am” Sveitsissä elokuun loppupuolella. Solisti Alex Turnerin mukaan uusi albumi tulee olemaan tyyliltään enemmän paluu juurille edelliseen studioalbumiin, vuoden 2018 Tranquility Base Hotel & Casinoon verrattuna. Albumin kansikuva on yhtyeen rumpalin ja innokkaan valokuvaharrastajan Matt Heldersin ottama.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Kulttuuritoimitus: 
 Soundi:

Lähteet 

Arctic Monkeysin albumit
Vuoden 2022 albumit
Kruunupyyn helluntaiseurakunta

Kruunupyyn helluntaiseurakunta () oli vuonna 1942 perustettu Kruunupyyssä toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunta jakautui Kolpin vapaaseurakunnasta 26 jäsenen toimesta. Kruunupyyn seurakuntaa ylläpidettiin pääosin kiertävien saarnaajien toimesta. Tunnetuimpia Kruunupyyn seurakunnan toimintaa rakentaneita olivat Ådahlin sisarukset Wiolett, Albin ja Åke. Vähitellen seurakunnan toiminta laantui ja seurakunna jäsenet liittyivät osaksi Kokkolan Betania-seurakuntaa.

Lähteet

Viitteet 

Kruunupyy
Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Korsnäsin Filadelfia-seurakunta

Korsnäsin Filadelfia-seurakunta () on vuonna 1939 perustettu korsnäsiläinen helluntaiseurakunta.

Korsnäsin seutu koki hengellisen herätyksen 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Monet seudun uskovat kuuluivat Åmossan baptistiseurakuntaan aina vuoteen 1929 asti, jolloin Korsnäsiin perustettiin oma baptistiseurakunta. Evankelista Hilda Nyman ja saarnaaja Herman Sand vaikuttivat Korsnäsin hengelliseen elämään ja monet kokivat Pyhän Hengen kasteen.

Ajatus helluntaiseurakunnan perustamisesta kypsyi hiljalleen. Vuonna 1939 seurakunta perustettiin Mattias Karlssonin johdolla. Seurakunta kokoontui baptistien kappelissa ja kodeissa kymmenen vuoden ajan. Vuonna 1949 vihittiin käyttöön Filadelfia-rukoushuone. Seurakunnan johtajina ovat vuosien aikana toimineet mm. Oskar Eriksson, Gunnar Bakcman, Åke Ådahl, Harry Blomberg, Rafael Kecklund, Jan-Erik Nyholm, Runar Nylund ja Daniel Lindström.

Lähteet

Viitteet 

Korsnäs
Suomen helluntaiseurakunnat
Kärklaxin vapaaseurakunta

Kärklaxin vapaaseurakunta () oli vuonna 1938 perustettu helluntaiseurakunta Vöyrin Maksamaalla. Kärklaxin rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1938 ja rukoushuone Tottesundissa vuonna 1944. Seurakunnalla on ollut rukoushuone myös Maksamaan kirkonkylässä. 

Vuosien varrella seurakunnan saarnaajina ovat palvelleet mm. Astrid Anderson, Valdemar Blomqvist, David Klemetz, Oskar Eriksson, Henry Haga, Doris Backlund, Anita Bergstén, Annel Forsén, Greta Nylund, Börje Nissfolk, Rolf Strömvall, Levi Solborg ja Kaj Kanto.

Lähteet

Viitteet 

Pedersören seurakunnat
Suomen entiset helluntaiseurakunnat
Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunta

Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunta () on vuonna 1935 perustettu Maalahden Petolahdessa ja Pirttikylässä sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Maria Prost.

Historia 
Petolahden Filadelfia-seurakunta perustettiin talvella 1935 16 hengen voimin ja seurakunnan johtaja oli Gunnar Backman. Suuri osa seurakunnan jäsenistä oli Bergön Taborin jäseniä. Talvisodan alla 1939 vihittiin käyttöön helluntaikirkko, jota tuolloin kutsuttiin Filadelfiaksi. Myöhemmin seurakunnan nimi on muuttunut Pirttikylä-Petolahden helluntaiseurakunnaksi, sillä seurakunnan toiminta on laajentunut Pirttikylään.

Seurakunnan johtajina ja saarnaajina ovat vuosien aikana toimineet mm. Birger Bäck, Semer Liljeroos, Gunnar Backman, Anna Yrjölä, Henry Haga, Signe Bäck, Linnea Berg, Alice Ågren, Nils Björklund, Lea Lindqvist, Rakel Westerholm, Åke Ådahl, Wiolett Ådahl, Viking Eriksson, David Sjöblom, Rolf Strömvall, Harry Blomberg, Margareta Westerholm, Ann-Christine Blom, Erik Rönnlund ja Rafael Kecklund sekä Tom Kecklund.

Lähteet

Viitteet 

Pirttikylä
Petolahti
Maalahden seurakunnat
Suomen helluntaiseurakunnat
Kunin Betesda-seurakunta

Kunin Betesda-seurakunta () on vuonna 1934 perustettu Koivulahden Kunissa sijaitseva helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 28. toukokuuta 1934 18 henkilön voimin, joista suuri osa kuului Koivulahden vapaaseurakuntaan. Koivulahdessa oli jo ennen seurakuntaa pitkät perinteet vapaakirkollisessa herätyksessä. Seurakunnalla oli vaikutusta myös muiden seurakuntien saarnaajiin.

Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Birger Bäck jonka jälkeen tehtävässä toimivat David Klemetz ja Emil Dahl. Tämän jälkeen Bäck tuli uudelleen seurakunnan johtajaksi. Hän menehtyi auto-onnettomuudessa vuonna 1967. Tämän jälkeen seurakunnan johtajana toimi Arne Herberts muutaman vuoden ajan. Herbertsin jälkeen seurakuntaa ovat johtaneet vanhimmistoveljet sekä Håkan Nitovuori saarnaajana. Betesdan rukoushuone vihittiin käyttöön vuonna 1946.

Lähteet

Viitteet 

Koivulahti
Mustasaaren seurakunnat
Suomen helluntaiseurakunnat
Novojavorivsk

Novojavorivsk (; vuosina 1965-1966 nimellä Jantarne; 1969-2008 Novojavorivske) on kaupunki Lvivin alueella Länsi-Ukrainassa.  Novojavorivsk on maaseutuvaltaisen Javorivin piirin (179 219 as., 2021) väkirikkain kaupunki. 

Novojavorivsk sijaitsee 35 kilometriä aluekeskus Lvivstä länteen ja 15 kilometriä piirikeskus Javorivista itään. Eurooppatie  eli valtatie M10 kulkee kaupungin eteläpuolitse, yhdistäen sen idässä muun muassa Lviviin, Rivneen ja Kiovaan; eurooppatie jatkuu alle 40 kilometriä lännessä Puolan puolelle.

Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 31 280 (2021). Vuonna 2001 kaupungissa asukkaita oli 26 483, jotka enimmäkseen olivat etnisesti ukrainalaisia. Kaupunki on aluehallinnon kolmatta tasoa edustavan Novojavorivskin hromadan keskus; tämä hromada kattoi 272,8 neliökilometriä ja siellä asui 51 605 ihmistä (2020).

Rautatieasema sekä työperäinen kaivos- ja kemianteollisuuden työntekijöiden kylä perustettiin vuonna 1965 nimellä Jantarne (). Vuonna 1969 se sai nimen Novojavorivske () ja kaupunkityyppisen taajaman aseman. Kaupungiksi se tuli vuonna 1986. Vuonna 2008 kaupunki sai nykynimensä. 

Kaupungissa on muun muassa rakennus- ja elintarviketeollisuutta. Vuonna 1715 valmistunut puurakenteinen Pyhän Yrjön kirkko on siirretty paikkakunnalle Vilšanytsja Javoririn kylästä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Lvivin alueen kaupungit
Mikko With

Mikko With (s. 1971 Suomussalmi) on suomalainen kirjailija ja johtamisen ammattilainen. Hän asuu Oulussa ja on valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta pääaineenaan tietojenkäsittelyoppi.

Teokset 

 Vaimoni vasen rinta ja muuta sairasta. Espoo: Myllylahti, 2019, ISBN 9789522029874

 Saakelin satanen. Espoo: Myllylahti, 2021, ISBN 9789523561823
 Saakelin sieppaus. Espoo: Myllylahti, 2023, ISBN 9789523563858

Palkintoehdokkuudet 

 Topelius-palkintoehdokkuus vuonna 2022 teoksella Saakelin satanen.
 Minna Canthin perillinen -ehdokkuus vuonna 2022 teoksella Saakelin satanen

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Haastattelu Helsingin Sanomissa 21.1.2019 (vain tilaajille)
 Haastattelu Iltalehdessä 17.3.2019
 Haastattelu MTV Uutiset -sivustolla 8.6.2019
 Haastattelu Kalevassa 22.5.2021
 Vaimoni vasen rinta ja muuta sairasta -teokseen liittyvä blogi

Elävät henkilöt
Suomalaiset kirjailijat
Vuonna 1971 syntyneet
Victor Langellotti

Victor Langellotti (s. 7. kesäkuuta 1995 Monaco) on monacolainen maantiepyöräilijä. Hän on edustanut koko ammattilaisuransa, vuodesta 2018, espanjalaista UCI Pro Team- tason Burgos BH -tallia.

Langellotti saavutti Euroopan pienten valtioiden kisoissa hopeaa aika-ajossa 2017. Hän voitti kahdeksannen etapin Portugalin ympäriajossa 2022. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän siirtyi mäkikirikilpailun johtoon viidennen etapin jälkeen, ja johti kilpailuosiota kolmen etapin ajan.

Lähteet 

Monacolaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Raymond Nonnatus

Pyhä Raymond Nonnatus (1204 Portell, Urgelin hiippakunta, Katalonia, Espanja – 31. elokuuta 1240 Cardona, Espanja) oli espanjalainen pyhimys, pappi, kardinaali ja yhteisön Ordo B. Mariae Virginis de Mercede jäsen. Hän sai sukunimensä “Nonnatus” eli “Ei-syntynyt” siitä että hänen äitinsä kuoli synnyttäessään hänet ja hänet piti poistaa kohdusta keisarileikkauksella.

Raymondin isä suunniteli hänelle uraa Aragonian hovissa mutta mies tunsi kutsua uskonnolliseen elämään ja rupesi lopulta papiksi. Hän auttoi ostamaan kristittyjä orjia Pohjois-Afrikan maurilaisista maista ja antoi itsensä panttivangiksi järjestääkseen yhden heistä vapautettavaksi. Raymond lunastattiin lopulta vapaaksi, palasi Espanjaan ja paavi Gregorius IX teki hänestä kardinaalin. Hän kuoli kuumeeseen matkalla Roomaan vastatakseen paavilliseen kutsuun. Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 5. marraskuuta 1625 ja paavi Aleksanteri VII julisti hänet pyhimykseksi 1657. Hän eli seuraavien 3 paavien hallintokausien aikana: Innocentius III (1198-1216), Honorius III (1216-1227) ja Gregorius IX (1227-1241).

Hän on vauvojen, synnyttämisen, lasten, odottavien äitien, raskaana olevien naisten, kätilöiden, synnytyslääkäreiden, väärin syytettyjen ihmisten, Dominikaanien tasavallan Baltoan ja Costa Rican San Ramon suojeluspyhimys ja suojeluspyhimys kuumetta vastaan. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 31. elokuuta.

Miestä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:

Lähteet 
Espanjalaiset pyhimykset
Espanjalaiset kardinaalit
 Vuonna 1204 syntyneet
 Vuonna 1240 kuolleet
Taborförlaget

Taborförlaget oli Helsingin Filadelfia-seurakunnan ja suomenruotsalaisen helluntailiikkeen kirjakustantamo. Yhtiö perustettiin vuonna 1931 Helsingin Taborin toimesta. Ensimmäinen kustantaja oli Gösta Bergstén. Vuodesta 1933 lähtien kustantamosta tuli Tukholman Filadelfia-kustantamon toimituskumppani Suomessa.

Seurakuntien yhdistyessä yhtioön nimeksi vahvistui Taborförlaget. Yhtiö on julkaissut suomenruotsalaisen helluntailiikkeen kirjoja sekä ruotsalaisten kustantajien kirjoja. 1950-luvulla Taborförlaget julkaisu myös musiikkia ja on myöhemmin julkaissut mm. Edbergin veljesten, Erik Rönnlundin, Marina Sigfridsin ja Janne Nyholmin laulu- ja musiikkitallenteita.

Filadelfian seurakunnan ja Helsingin Tabor-seurakunnan yhdistyessä seurakunta sai nimekseen Filadelfia ja uuden kirjankustantajan nimeksi tuli Tabor. Siitä lähtien Tabor Publishing on palvellut suomalais-ruotsalaista helluntailiikettä ja kauas sen rajojen ulkopuolella. Vuonna 1983 kustantamo oli Filadelfia-seurakunnan omistama. Tuolloin kustantamo yhtiöitettiin ja sen omistajiksi tulivat useat helluntaiseurakunnat.

Julkaisut

Kustantajat 
Vuosien varrella Taborförlagetin kustantajia ovat olleet mm.:
 Gösta Bergstén
 Bengt Lagerstam
 Freddy Rohde-Nielsen
 Michael Söderlund
 Bjarne Bergstén
 Gabriel Grönroos
 Tom Kecklund
 Robert Kanto

Lähteet

Viitteet 

Helsinkiläiset yritykset
Suomalaiset kristilliset kirjankustantamot
Helluntaiherätys Suomessa
Lewis O’Brien

Lewis O’Brien (s. 14. lokakuuta 1998 Colchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

O’Brien pelasi Huddersfield Townin junioreissa. Hän aloitti liigauransa lainasopimuksella Englannin ykkösliigassa pelanneen Bradford Cityn joukkueessa kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän pelasi mestaruussarjassa Nottingham Forestin joukkueessa 38 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 42 mestaruussarjaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 43 mestaruussarjaottelua ja teki jälleen kolme maalia. Hän pelasi täydet minuutit Nottinghamin kolmessa ottelussa kevään 2022 nousukarsinnassa, jonka tuloksena joukkue nousi Valioliigaan. O’Brien pelaa kaudella 2022–2023 Valioliigassa ja on kauden alusta saakka kuulunut Nottinghamin avauskokoonpanoon.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Orel Mangala

Orel Johnson Mangala (s. 18. maaliskuuta 1998 Bryssel) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

Mangala pelasi kotimaassaan RSC Anderlechtin junioreissa vuoteen 2016 saakka. Kauden 2016–2017 hän oli lainalla Saksassa Borussia Dortmundin junioreissa, ja kesällä 2017 hän siirtyi toiseen saksalaisseuraan, VfB Stuttgartiin. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Bundesliigassa 20 ottelua, joista seitsemän ottelua avauskokoonpanossa. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla 2. Bundesliigassa Hamburger SV:ssä, ja kaudella 2019–2020 hän jatkoi 2. Bundesliigaan pudonneessa Stuttgartissa. Kaudella 2020–2021 Stuttgart pelasi jälleen korkeimmalla sarjatasolla, jossa Mangalalle kertyi 24 ottelua. Hän teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa lokakuussa 2020 kotiottelussa 1. FC Kölniä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 28 bundesliigaottelua ja teki maalin syyskuussa 2021 Bayer 04 Leverkusenia vastaan.

Mangala siirtyi heinäkuun 2022 lopulla Englannin Valioliigassa pelaavaan Nottingham Forestiin. Kauden 2022–2023 ensimmäisessä valioliigaottelussa hän tuli 75. minuutilla vaihdosta kentälle ja pelasi toisessa ottelussa jo avauskokoonpanossa.

Mangala on pelannut Belgian alle 15-, alle 16-, alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2022 ystävyysotteluissa Irlantia ja Burkina Fasoa vastaan.

Lähteet 

Belgialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Sadyr Žaparov

Sadyr Nurgožo uulu Žaparov () on kirgisialainen poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi tammikuussa 2021.

Žaparov syntyi joulukuussa 1968 Issyk-Kulin alueella, lähellä Neuvostoliiton ja Kiinan välistä rajaa. Hänen vanhempansa olivat palanneet kuusi vuotta aikaisemmin Kiinasta, mihin he olivat paenneet Stalinin vainoja. Hän opiskeli pääkaupunki Biškekissä ensin urheiluvalmentajaksi ja suoritti myöhemmin oikeustieteen tutkinnon. Hän työskenteli aluksi liikemiehenä maatalous- ja öljyalan yrityksissä.

Žaparov aloitti poliittisen uransa vuonna 2005. Kurmanbek Bakijevin presidenttikaudella hän toimi korruption vastaisen viraston johdossa. Hänen suosionsa alkoi kasvaa sen jälkeen kun Bakijev oli kaadettu, ja Žaparov johti protesteja, jotka vaativat Kumtörin kultakaivoksen kansallistamista. Tähän liittyvän mielenosoituksen aikana Žaparovin vastustaja muilutettiin autoonsa. Tapahtuman johdosta Žaparovia syytettiin kidnappauksesta, ja hänet tuomittiin vankeuteen. Hän vältti aluksi tuomionsa piileksimällä maanpaossa, mutta palasi Kirgisiaan ja joutui heti vankilaan. Žaparov vapautettiin kannattajiensa vaatimuksesta lokakuun 2020 parlamenttivaalien jälkeen. Hänet valittiin pääministeriksi kahteen kertaan, sillä presidentti ei hyväksynyt ensimmäisen äänestyksen tulosta.

Žaparovin presidenttikauden alkaessa maassa muuttui myös perustuslaki, ja presidentin valtaoikeudet kasvoivat.

Žaparov edusti nuorena Ak-Jol puoluetta, ja oli vuonna 2010 perustamassa Ata-Jurt (Isänmaa) nimistä kansallismielistä puoluetta. Myöhemmin hän siirtyi Mekenchil (isänmaan ystävä) -puolueeseen.

Lähteet 

Kirgisian presidentit
Vuonna 1968 syntyneet
Taiwo Awoniyi

Taiwo Awoniyi (s. 12. elokuuta 1997 Ilorin) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

Awoniyi siirtyi kesällä 2015 kotimaastaan englantilaisseura Liverpooliin, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Hän pelasi lainalla Saksassa FSV Frankfurtissa, Alankomaissa NEC Nijmegenissa, Belgiassa Royal Excel Mouscronissa, KAA Gentissä ja uudelleen Mouscronissa sekä Saksassa 1. FSV Mainz 05:ssä ja 1. FC Union Berlinissä, joista viimeksi mainittu osti hänen pelaajaoikeutensa yhden lainakauden jälkeen vuonna 2021. Awoniyi teki kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 31 ottelussa 15 maalia ja oli koko liigan kuudenneksi paras maalintekijä. Hän pelasi kesään 2022 mennessä Saksan Bundesliigassa 64 ottelua, joissa hän teki 21 maalia, Belgian Jupiler Pro Leaguessa 61 ottelua, joissa hän teki 20 maalia, ja Alankomaiden Eredivisiessä 21 ottelua, joissa hän teki kolme maalia.

Awoniyi siirtyi heinäkuussa 2022 Englannin Valioliigassa pelaavaan Nottingham Forestiin. Hän tuli kauden 2022–2023 ensimmäisessä valioliigaottelussa 63. minuutilla vaihdosta kentälle. Toisessa ottelussa kotikentällä West Ham Unitedia vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa ja teki ottelun ainoan maalin. Hän teki toisen valioliigamaalinsa syyskuussa tappiollisessa kotiottelussa Fulhamia vastaan ja kolmannen lokakuussa 1–0-voittoon päättyneessä kotiottelussa Liverpoolia vastaan.

Awoniyi pelasi Nigerian juniorimaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2013 ja teki turnauksessa neljä maalia: yhden alkulohkossa Ruotsia, kaksi puolivälierässä Uruguayta ja yhden välierässä Ruotsia vastaan. Hän pelasi Nigerian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan. Hän on pelannut syyskuun 2022 loppuun mennessä viisi A-maaottelua. Hän teki maalin kolmannessa maaottelussaan tammikuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Sudania vastaan.

Lähteet 

Nigerialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Harry Toffolo

Harry Stefano Toffolo (s. 19. elokuuta 1995 Welwyn Garden City) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

Toffolo pelasi Norwich Cityn junioreissa mutta ei päässyt edustusjoukkueeseen. Hän pelasi lainasopimuksilla mestaruussarjassa ja ykkösliigassa Swindon Townin, Rotherham Unitedin, Peterborough Unitedin, Scunthorpe Unitedin ja Doncaster Roversin joukkueissa. Tammikuussa 2018 hän siirtyi mestaruussarjassa pelanneeseen Millwalliin mutta ei päässyt kertaakaan kentälle. Heinäkuusta 2018 tammikuuhun 2020 hän edusti kakkosliigassa ja ykkösliigassa Lincoln Cityä ja sitten 2,5 vuotta mestaruussarjassa Huddersfield Townia. Hän pelasi Huddersfieldin kaikki kolme ottelua kevään 2022 nousukarsinnassa, jonka loppuottelussa joukkue hävisi Nottingham Forestille. Toffolo on pelannut mestaruussarjassa 99 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.

Toffolo siirtyi heinäkuussa 2022 Nottingham Forestiin. Hän on kauden 2022–2023 alusta saakka pelannut Valioliigassa joukkueensa avauskokoonpanossa.

Toffolo pelasi Englannin alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Sam Surridge

Samuel William "Sam" Surridge (s. 28. heinäkuuta 1998 Slough) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

Surridge pelasi Bournemouthin junioreissa. Hän pelasi lainasopimuksilla kakkosliigassa Yeovil Townin ja Oldham Athleticin joukkueissa ennen kuin pääsi pelaamaan kaksi ensimmäistä valioliigaotteluaan Bournemouthin joukkueessa helmi- ja toukokuussa 2019. Kauden 2019–2020 alkupuoliskolla Surridge pelasi lainasopimuksella mestaruussarjaa Swansea Cityn joukkueessa ja pääsi kauden jälkipuoliskolla Bournemouthin joukkueessa kentälle neljässä valioliigaottelussa. Kaudella 2020–2021 hän sai Bournemouthissa enemmän peliaikaa mutta sarjatasona oli mestaruusssarja, jonne joukkue oli pudonnut edellisen kauden päätteeksi. Surridge siirtyi elokuussa 2021 Stoke Cityyn ja tammikuussa 2022 Nottingham Forestiin, eli ura jatkui edelleen mestaruussarjassa. Hän pelasi Nottinghamin kaikissa kolmessa ottelussa kevään 2022 nousukarsinnassa, jonka tuloksena joukkue nousi Valioliigaan. Surridge on pelannut mestaruussarjassa 86 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.

Surridge pelasi kauden 2022–2023 Valioliigassa joukkueensa ensimmäisessä ottelussa avauskokoonpanossa mutta putosi sitten vaihtopelaajaksi.

Surridge pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua vuosina 2019–2020 ja teki yhden maalin Sloveniaa vastaan.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Kempeleen paloasema

Kempeleen paloasema on Kempeleessä sijaitseva Oulun-Koillismaan pelastuslaitoksen ylläpitämä paloasema. Rakennus sijaitsee Ristisuolla Ketolanperäntien ja Zateliitintien risteyksessä noin yhden kilometrin päässä Kempeleen keskustaajamasta. 

Nykyinen paloasema on valmistunut vuonna 1991. Kempeleen kunnan aikaisempi vuonna 1974 valmistunut paloasemarakennus sijaitsi jo nykyisin puretun kunnantalon vieressä. Sitä ennen kunnan paloasema toimi Pirilän tilan sikalaan rakennetussa Konekoulussa. 

Kempeleeseen ollaan suunnittelemassa lähivuosina uutta paloasemaa, joka sijaitsisi Kempeleen keskustaajaman alueella. Nykyisen paloaseman sijainnin ei ole katsottu olevan optimaallinen pelastuslaitoksen toimintavalmiuden vaatimuksiin nähden, ja se olisi joka tapauksessa peruskorjattava lähivuosina.

Lähteet

Suomen paloasemat
Kempeleen rakennukset ja rakennelmat
Päätöslauselma 242

Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselma 242 (S/RES/242) hyväksyttiin yksimielisesti Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa 22. marraskuuta vuonna 1967. Päätöslauselma laadittiin kuuden päivän sodan seurauksena, sillä vastaavat konfliktit haluttiin jatkossa estää.

Päätöslauselman johdannossa mainitaan, että sotatoimin hankittu maa-alue ei kuuluu valloittajalle. Lisäksi mainittiin, että jatkossa tulee tehdä paljon työtä, jotta saavutetaan oikeudenmukainen ja kestävä rauha Lähi-idässä.  

Päätöslauselman operatiivisessa osassa on tarvittavat toimenpiteet johdannossa mainittuihin tavoitteisiin pääsemiseksi.  

 Israelin asevoimien tulisi vetäytyä kuuden päivän sodassa valloitetuilta alueilta
 Kaikkien sotalupauksien sekä sodanjulistuksien lakkauttaminen. Jokaisen valtion suvereniteetin, alueellisen koskemattomuuden ja poliittisen riippumattomuuden tunnistaminen. Lisäksi jokaisen valtion kansalaisen tulisi saada elää rauhassa turvallisten ja tunnustettujen rajojen sisällä ilman uhkia.

Äänestys 
Ehdotuksesta äänestettiin Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston kokouksessa numero 1382. Pysyviä jäsenvaltioita olivat Kiina, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat ja Neuvostoliitto. Vaihtuvat jäsenvaltiot olivat Argentiina, Brasilia, Bulgaria, Kanada, Tanska, Etiopia, Intia, Japani, Mali ja Nigeria. Äänestystulos oli yksimielinen, sillä kaikki 15 jäsenvaltiota äänestivät esityksen puolesta. Samalla neuvosto nimitti ruotsalaisen diplomaatin Gunnar Jarringin valvomaan päätöslauselman täytäntöönpanoa.

Toimeenpano 
Alun perin päätöslauselman hyväksyivät Egypti, Jordania ja Israel, mutta Palestiinan vapautusjärjestö kieltäytyi noudattamasta lauselman ehtoja. Palestiinalaiset perustelivat vetäytymistä sillä, että päätöslauselmassa ei vaadittu Israelia luovuttamaan Palestiinalle historiallisesti kuuluneita alueita.

Toimeenpanoa valvomaan nimitetty Gunnar Jarring aloitti neuvottelut palestiinalaisten vetäytymisestä huolimatta. Israelin, Egyptin, Jordanian ja Libanonin hallinnot aloittivat keskustelun päätöslauselman toimeenpanosta. Neuvottelut kuitenkin  pitkittyivät, kun arabivaltiot odottivat Israelilta alueluovutuksia ja Israel arabivaltiolta virallista tunnistusta. Lopulta neuvottelut keskeytyivät täysin, kun Jom kippur -sota alkoi vuonna 1973.

Lähteet 
 

Yhdistyneet kansakunnat
Sometähtien sinkkuelämää

Sometähtien sinkkuelämää on MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa syksyllä 2022 julkaistava tositelevisiosarja. Sarjassa Henny Harjusola, Sini Sabotage, Niko Saarinen ja Esko Eerikäinen julkaisevat kesän alussa omassa somekanavassaan treffi-ilmoituksen ja sarjassa nähdään minkälaisia yhteydenottoja he ilmoitukseensa saavat.

15-osaista sarjaa julkaistaan MTV Katsomoon torstaisin kolme jaksoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan jaksot MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa

2020-luvun televisiosarjat
MTV Katsomo -alkuperäissarjat
Suomalaiset tositelevisiosarjat
Jaana Korte

Jaana Korte (s. 1. lokakuuta 1960 Pälkäne) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Kortteen töihin kuuluu muun muassa Karjalohjan kirkon kirkkotekstiilit. Tekstiilejä on yhteensä viisi sarjaa.

Elämäkerta 
Jaana Korte on kotoisin Pälkäneeltä, jossa hän kävi lukion. Korte on opiskellut kudontaa Hollolan Kotiteollisuuskoulussa ja myöhemmin Helsingin Taideteollisessa korkeakoulussa. Korte on naimisissa Lohjan kirkkoherran ja lääninrovastin Juhani Kortteen kanssa.

Jaana Korte toimii myös Hiiden opistossa kudonnan opettajana.

Lähteet 

Suomalaiset tekstiilitaiteilijat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Juho Talvitie (jalkapalloilija)

Juho Talvitie (s. 25. maaliskuuta 2005 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusta Belgian kakkosliigassa pelaavaa Lommelia. 

Talvitie on Ilveksen kasvatti, joka siirtyi Belgiaan heinäkuussa 2021. Hän teki debyyttinsä Lommelin edustusjoukkueessa syyskuussa 2021 Belgian Cupin ottelussa ja pelasi ensimmäisen liigaottelunsa myöhemmin lokakuussa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Juho Talvitie Soccerway.

Suomalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 2005 syntyneet
Elävät henkilöt
Jay Vine

Jay Vine (s. 16. marraskuuta 1995 Townsville, Queensland) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Nero-joukkueessa 2020 ja on vuodesta 2021 edustanut Alpecin-Fenix / Alpecin-Deceuninck -tallia. Hän voitti kuudennen ja kahdeksannen etapin Espanjan ympäriajossa 2022.

Saavutuksia 
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

2021
Presidential Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, 14. etapilla kolmas
2022
Étoile de Bessèges, mäkikirikilpailun voitto
Presidential Tour of Turkey, kokonaiskilpailussa toinen
Tour of Norway, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, 6. ja 8. etapin voitto

Lähteet 

Australialaiset maantiepyöräilijät
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Nukemap

Nukemap on Alex Wellersteinin helmikuussa 2012 luoma Mapboxia käyttävä nettisivusto, jossa voi testata erilaisten ydinaseiden vaikutualueita kartalla. Sivustolla käyttäjä voi liikuttaa karttaa mihin haluaa, ja valita sitten jonkin ydinaseen (nykyisen, historiallisen tai vain tietyn kilotonni-määrän). Sen jälkeen kartalle valitsemaansa paikkaan tulee näkyviin juuri tämän aseen vaikutusalueet. Kartalla näkyy kuinka kaukana räjähdyspisteestä aseen aiheuttama lämpöaalto, paineaalto ja Ionisoiva säteily vaikuttavat.

Aiheesta muualla 

 Viralliset sivut: https://www.nuclearsecrecy.com/nukemap 

Verkkosivustot
Ydinaseet
Kristiina Kruus

Kristiina Kruus on suomalainen tekniikan tohtori ja hän on toiminut Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulun dekaanina joulukuusta 2018.

Aiemmin Kruus on työskennellyt VTT:lla vuosina 1997 - 2018 , jossa hän on työskennellyt mm. uusiutuvien biomassojen entsymologian tutkimusprofessorina ja johtanut vuosina 2014–2017 VTT:n Tie Biotalouteen -kärkiohjelmaa.

Lähteet 

Aalto-yliopiston professorit
Teknillisen korkeakoulun professorit
Suomalaiset kemistit
Vuonna 1959 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Pitfalls

Pitfalls on Leprousin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2019.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  (bonuskappale)
  (bonuskappale) (bonuskappale) (Massive Attack cover)

Kokoonpano 
 Einar Solberg - laulu, koskettimet
 Tor Oddmund Suhrke - kitara
 Robin Ognedal - kitara
 Simen Daniel Lindstad Børven - basso
 Baard Kolstad - rummut
 Raphael Weinroth-Browne - sello
 Chris Baum- viulu
 Sonja Lazović, Mina Gligorić, Biljana Jovonović, Katarina Radovanović, Strahinja Trićković, Bojan Bulatović, Mihailo Otasević, Marko Pantelić - kuoro

Arvostelut 
 Imperiumi: 9½/10
 Kaaoszine: 
 Pienemmät purot: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2019 albumit
Leprousin albumit
Aphelion

Aphelion on Leprousin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2021.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Einar Solberg – laulu, koskettimet
 Tor Oddmund Suhrke – kitara
 Robin Ognedal – kitara
 Simen Børven – basso
 Baard Kolstad – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi: 8/10
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2021 albumit
Leprousin albumit
Nope (elokuva)

Nope on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen eeppinen scifi-kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jordan Peele. Sen pääosia esittävät Daniel Kaluuya, Keke Palmer, Steven Yeun, Brandon Perea ja Michael Wincott. Se kertoo kahdesta syrjässä asuvasta sisaruksesta, jotka yrittävät kerätä todisteita ufosta.

Nope sai maailmanensi-iltansa Hollywoodissa 18. heinäkuuta 2022. Suomen-ensi-iltansa se sai 19. elokuuta 2022. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti sen kunnianhimoa, roolisuorituksia, kuvausta ja ohjausta, mutta kritisoivat käsikirjoitusta.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 
 

Vuoden 2022 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset tieteiskauhuelokuvat
Yhdysvaltalaiset kauhukomediat
Eeppiset elokuvat
Elokuvat hirviöistä
Elokuvat avaruusolennoista
Elokuvat hevosista
Universal Picturesin elokuvat
Nella Nyqvist

Nella Nyqvist (s. 2006 Helsinki) on suomalainen sulkapalloilija, joka edustaa Helsingfors Badminton Clubia. 

Sekä Nyqvistin isä Ilkka Nyqvist, joka toimii sulkapallovalmentajana, että äiti Saara Hynninen ovat entisiä Suomen kärkipään sulkapalloilijoita. Samoin Nellan isoveli Niilo Nyqvist on ikäluokassaan Suomen kärkeä.

Nella Nyqvist aloitti sulkapallon pelaamisen 6-vuotiaana. Hän harjoittelee sulkapalloa 12–15 kertaa viikossa ja häntä valmentavat Ville Lång, Timo Koljonen ja äiti Saara Hynninen. Perhe asuu Myllypurossa Helsingissä. Nyqvist palkittiin Vuoden nuorena helsinkiläisenä urheilijana vuonna 2021. Hänet on rankattu Suomen parhaaksi naissulkapalloilijaksi ja hänellä on edustuspaikka Suomen aikuisten maajoukkueessa.

Arvokisamenestys 

Nyqvist voitti vasta 13-vuotiaana alle 15-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden maaliskuussa 2020. Nyqvist voitti vasta 14-vuotiaana alle 19-vuotiaiden EM-pronssia marraskuussa 2020. Nyqvist voitti 16-vuotiaana alle 19-vuotiaiden EM-pronssia elokuussa 2022. Nyqvist voitti kultaa Banská Bystrican kesäolympiafestivaaleilla heinäkuussa 2022. Vuonna 2021 Nyqvist voitti naisten Suomen-mestaruuden.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Nella Nyqvistin palaajastatistiikka

Suomalaiset sulkapalloilijat
Vuonna 2006 syntyneet
Elävät henkilöt
Emil Kalske

Emil (Eemeli) Yrjönpoika Kalske (ent. Lamberg, ; 20. maaliskuuta 1888 Pietari, Venäjän keisarikunta – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli pietarinsuomalainen bolševikki, joka osallistui Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) ja sen sotilasjärjestön perustamiseen.

Elämänvaiheet
Kalske oli ammatiltaan metallityöläinen. Hän työskenteli vuosina 1905–1915 asetehtaalla ja oli mukana ensin sosialistivallankumouksellisten (”eserrien”) ja sittemmin bolševikkien toiminnassa. Hän siirtyi joksikin aikaa Helsinkiin, mutta palasi jo vuonna 1916 Pietariin, jossa hän sai työpaikan Aivaz-tehtaalta.

Kalske kuului pietarinsuomalaisen bolševikin Eino Rahjan ystäviin, ja oli tämän puolison Lydia Parviaisen serkku. Kun Rahja ja Parviainen vuoden 1917 heinäkuun levottomuuksien jälkeen auttoivat pidätyksen uhkaamaa Vladimir Leniniä pakenemaan Suomeen, vietti Lenin elokuussa yhden yön ja päivän Kalskeen asunnossa Pietarin esikaupunkialueen Udelnajassa ennen rajan ylitystä junalla. Kalske piilotteli Leninin seurassa tullutta toista bolševikkijohtajaa Grigori Zinovjevia asunnossaan aina lokakuun vallankumoukseen saakka. Leninin ja Rahjan palatessa Pietariin lokakuussa 1917 Kalske otti heidät vastaan Suomen asemalla ja vei heidät asuntoonsa ennen varsinaiseen piilopaikkaan siirtymistä. Kalske sai Leniniltä vuosina 1918–1920 useita pieniä vastapalveluksia, kuten apua majoitukseen vieraillessaan Moskovassa.

Kalske osallistui SKP:n perustavaan kokoukseen Moskovassa elo–syyskuussa 1918. Hän oli yksi syyskuussa 1918 perustetun SKP:n sotilasjärjestön kolmesta alkuperäisestä johtavasta jäsenestä puheenjohtaja Eino Rahjan ja sihteeri Kullervo Mannerin ohella. Kalske osallistui sotilasjärjestössä muun muassa Suomesta Neuvosto-Venäjälle tulleiden kommunistiloikkarien kuulusteluihin ja teki vääriä henkilöllisyyspapereita Suomeen lähetettäville vakoojille. Hän osallistui SKP:n kolmanteen puoluekokoukseen elokuussa 1920 keskuskomitean osaston johtajana, ja oli läsnä myös neljännessä puoluekokouksessa seuraavana vuonna.

Vuodesta 1923 Kalske asui Petroskoissa Neuvosto-Karjalassa. Hän toimi Petroskoin tietoliikennehallinnon johtajana ja Kontupohjan paperikombinaatin yleisen osaston päällikkönä. Hänet vangittiin Stalinin puhdistusten aikana 11. heinäkuuta 1937, tuomittiin kuolemaan 4. tammikuuta 1938 ja teloitettiin ampumalla Petroskoissa 14. tammikuuta. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.

Muuta
Kalskeen asunto, jossa hän vuonna 1917 piilotteli Leniniä, sijaitsi puutalossa nykyisessä osoitteessa Jaroslavski prospekt 11. Huonokuntoinen talo purettiin vuonna 2005.

Lähteet

Aiheesta muualla
КАЛЬСКЕ Эмиль Георгиевич Inkeri.ru

SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Pietarinsuomalaiset
Stalinin vainoissa kuolleet
Neuvostoliittolaiset teloitetut
Vuonna 1888 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Firebride

Firebride on Black Royalin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2020. Albumin on miksannut Jussi Kulomaa, ja masteroinut Jaakko Viitalähde.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi: 9-/10
 Metalliluola: 7½/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2020 albumit
Suomalaiset metallialbumit
Earthbound (Black Royalin albumi)

Earthbound on Black Royalin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2022.

Kappaleet

Arvostelut 
 Imperiumi: 9½/10

Lähteet 

Vuoden 2022 albumit
Suomalaiset metallialbumit
Hans Engell

Hans Engell (s. 8. lokakuuta 1948 Kööpenhamina) on tanskalainen toimittaja ja Konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1984–2000 ja toiminut Tanskan puolustusministerinä 1982–1987 sekä oikeusministerinä 1989–1993. Vuosina 1995–1997 hän oli Konservatiivisen kansanpuolueen puheenjohtaja ja vuosina 2000–2007 Ekstra Bladet -lehden päätoimittaja.

Yksityiselämä
Vuonna 1997 Engell ajoi 1,37 promillen humalassa päin moottoritiellä ollutta betoniestettä, minkä johdosta hänen täytyi erota puheenjohtajan virasta.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Hans Engell Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla 

Tanskan oikeusministerit
Tanskan puolustusministerit
Tanskalaisten puolueiden puheenjohtajat
Tanskalaiset toimittajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Will Byers

Will Byers on sarjassa Stranger Things esiintyvä hahmo. Häntä näyttelee Noah Schnapp.

Ensimmäisellä kaudella Will katoaa kotiintulomatkallaan, kun ”toisesta” maailmasta Ylösalaismaailmasta tullut hirviö Demogorgon sieppaa hänet. Pian Willin ystävät lähtevät etsimään kaveriaan metsästä, mutta sen sijaan löytävätkin telekinesiaa omaavan tytön Elevenin, joka väittää tietävänsä Willin sijainnin. Teorian mukaan neljännellä kaudella Will on ihastunut Mikeen, mutta ei uskalla kertoa siitä Mikelle, sillä Mike on Elevenin kanssa yhdessä. Teorioiden mukaan viidennellä kaudella Will ja Mike päätyvät yhteen.

Televisiohahmot
Kuvitteelliset lapset
Juha Rautaheimo

Juha "Hermo" Rautaheimo (s. 1952) on suomalainen poliisi (rikosylikomisario) ja kirjailija.

Elämä

Varhaiset vaiheet ja ura poliisina 
Rautaheimon isä oli rannikkotykistön aktiiviupseeri Suomenlinnassa. Rautaheimo suunnitteli aluksi sotilasuraa merivoimien palveluksessa, mutta luopui ajatuksesta sittemmin. Hän suoritti varusmiespalveluksen Kajaanissa ja reserviupseerikurssin Haminassa. 

Rautaheimo aloitti poliisiuransa Helsingin poliisilaitoksella helmikuussa 1975 ja pääsi rikospoliisin silloisen väkivaltatoimiston tutkijaksi saman vuoden heinäkuussa. Alun perin hänen erikoistumisalueenaan oli palonsyyntutkinta, mutta sittemmin hän loi uran väkivalta- ja henkirikostutkinnan piirissä. Rautaheimo teki tuhopolttajia koskeneen tutkielmatyön. Henkirikostutkimuksia, joihin hän osallistui, kertyi vuosikymmenten varrella satoja. Vuonna 1989 Rautaheimosta tuli väkivaltarikosyksikössä tutkinnanjohtaja ja vuonna 2014 sen virkaa tekevä johtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2015.

Rautaheimo toimi urallaan tutkinnanjohtajana muiden muassa sellaisissa tapauksissa kuin 8-vuotiaan Eerikan surma, Lahden taksimurha ja Turun sieppaus. 8-vuotiaan Eerikan surman Rautaheimo on nostanut esiin uraltaan erityisen raskaana tapauksena.

Poliisiuransa aikana Rautaheimo antoi myös opetusta Poliisiopistossa ja työskenteli Helsingin väkivaltarikostutkijat -yhdistyksen Murharyhmä-lehden päätoimittajana (1997–2014).

Kirjallinen ura 
Vuonna 2019 kirjankustantamo Siltalan kautta julkaistiin Rautaheimon omaelämäkerrallinen teos Hermo – Murharyhmän mies. Teoksessa Rautaheimo kuvaa työvuosiensa mieleenpainuvimpiin rikostapauksiin liittyneitä selvittelytöitä ja tutkintatapoja. Teos oli Elisa Kirjan Vuoden kotimainen tietokirja/elämäkerta 2020 -ehdokas.

Syksyllä 2021 ilmestyi rikosromaani Vainajat eivät vaikene, jonka Rautaheimo oli laatinut yhdessä Hermo – Murharyhmän mies -kirjan kustannustoimittajana toimineen Sari Rainion kanssa.

Yksityiselämä 
Rautaheimolla on vaimo, kolme lasta ja kolmen lastenlasta (2021).

Rautaheimo asuu Kalevassa, Keravalla. Hän on harrastanut veneilyä ja laulamista Keravan mieslaulajissa.

Teokset 
 Hermo – Murharyhmän mies (Siltala, 2019)
 Vainajat eivät vaikene (Sari Rainion kanssa; Siltala, 2021)

Lähteet 

Suomalaiset poliisit
Suomalaiset rikoskirjailijat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Sada Williams

Sada Williams (s. 1. joulukuuta 1997 Bridgetown) on barbadoslainen pikajuoksija. Hän on 400 metrin juoksun MM-mitalisti ja Kansainyhteisön kisojen voittaja.

Williams karsiutui 200 metrin juoksun välierissä Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014. Samana vuonna käydyissä nuorten olympialaisissa hän oli 400 metrillä kahdeksas. Hän saavutti Pan-Amerikan alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa 400 ja pronssia 200 metrillä 2015. Hän keskeytti 200 metrin loppukilpailun alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016. 

Willians karsiutui 200 metrin alkuerissä Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi Liman Pan-Amerikan kisoissa 2019. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ja Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 saman matkan alkuerissä.

Williams saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 pronssia 400 metrillä Barbadoksen-ennätysajalla 49,75. Pari viikkoa myöhemmmin hän voitti sammalla matkalla kultaa Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 49,90.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat

Sisäradat 

NR = maan ennätys

Lähteet 

Barbadoslaiset pikajuoksijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Muzaffer Bacak

Muzaffer Bacak on saksalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinissa WKO-liiton Euroopan mestaruuden 1997 ja MM-hopeaa 1999. Bacak nimitettiin WKO-liitossa Turkin jaoston johtajaksi huhtikuussa 2020.

Kilpaura
Bacak saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden 1997 kotikisoissaan Saksassa. Hän voitti loppuottelussa Mathias Halbergin.

Joulukuussa 1999 Bacak eteni maailmanmestaruuskilpailuissa loppuotteluun saakka. Kolmipäiväisen turnauksen viimeisenä päivänä Bacak voitti ensin Rustamov Allaverchin, Norichika Tsukamoto, Victor Karasiyukin ja välierissä Sotoshi Niihon. Loppuottelussa Bacak kohtasi Toru Okamoton, jolle hän hävisi mestaruuden.

Bacak saavutti uransa toisen EM-mitalin Espanjanssa voitettuaan pronssia.

Bacak saavutti 2003 uransa toisen Euroopan mestaruuden Liettuassa, kun hän voitti loppuottelussa Valeri Dimitrovin. Lokakuussa Bacak oli toistamiseen mukana maailmanmestaruuskilpailuissa Tokiossa. Tällä kertaa kolmipäiväisessä turnauksessa hän sijoittui kuudenneksi. Bacak voitti viimeisellä pudotuspelikierroksella ensin Kenta Morin ja toisella kierroksella Naohimo Noroton. Puolivälierissä hän hävisi Kunihiro Suzukille.

Lähteet

Saksalaiset karatekat
Kyokushinin harjoittajat
Saksan turkkilaiset
Elävät henkilöt
Mary Moraa

Mary Moraa (s. 15. kesäkuuta 2000) on kenialainen pikajuoksija ja keskimatkojen juoksija. Hän on 800 metrin MM-mitalisti ja Kansainyhteisön kisojen voittaja.

Moraa saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 53,31. Samojen kisojen 4 × 400 metrin sekaviestissä hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Kenian joukkueeseen. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Tampereella 2018 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti 400 metrin alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden, oli samalla matkalla neljäs Rabatin Afrikan kisoissa ja karsiutui välierissä Dohan MM-kilpailuissa.

Moraa karsiutui 800 metrin juoksun välierissä vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän saavutti samalla matkalla pronssia Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ennätysajallaan 1.56,71. Kaksi viikkoa myöhemmin hän voitti kultaa Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 1.57,07. 400 metrillä hän karsiutui alkuerissä.

Moraa on voittanut 800 metrin Timanttiliigan kilpailun Rabatissa, Tukholmassa ja Zürichissä 2022. Hän on voittanut 400 metrin juoksun Kenian-mestaruuden 2019.

Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat 

NR = maan ennätys

Lähteet 

Kenialaiset pikajuoksijat
Kenialaiset keskimatkojen juoksijat
Vuonna 2000 syntyneet
Elävät henkilöt