joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Düsseldorfer EG

Düsseldorfer EG on Saksan pääsarjan DEL-liigan jääkiekkojoukkue Düsseldorfista. Mike Pellegrimsin valmentama joukkue pelaa kotiottelunsa ISS Domessa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto
 Päävalmentaja: Harold Kreis 
 Apuvalmentaja: Thomas Dolak 
 Maalivahtivalmentaja: Benedikt Weichert 
 Fysiikkavalmentaja: Danny Beckers 
 Urheilutoimenjohtaja: Niki Mondt 

Lähde: EliteProspects

Suurimmat saavutukset 

 1. Bundesliigan mestari 1967, 1972, 1975, 1990, 1991, 1992 ja 1993
 DEL-Liigan mestari 1996
 2. Bundesliigan mestari 2000
 Nordrhein-Westfalenin osavaltion mestaruus 1946
 2. sija vuoden 1991 Eurocupissa
 DEB-pokaalin voittaja 2006

Historia 

Joukkue kuuluu Saksan jääkiekon seurahistorian menestyksekkäimpiin kahdeksalla maan mestaruudellaan.
Seura perustettiin 8. marraskuuta vuonna 1935 nimellä Düsseldorfer Eislauf-Gemeinschaft ja käytti vuosina 2001–2012 silloisen tukkukauppa-alalla toimineen pääsponsorinsa Metro-konsernin mukaista lisänimeä Metro Stars.

Jäädytetyt pelinumerot

10 – Chris Valentine
12 – Peter-John Lee

Tunnettuja pelaajia    

 Tino Boos
 Dieter Hegen
 Tommy Jakobsen
 Udo Kießling
 Mikko Mäkelä
 Alexander Sulzer
 Andrei Trefilov
 Gerd Truntschka
 Tore Vikingstad

Lähteet

Aiheesta muualla 
Seuran viralliset sivut

Saksalaiset jääkiekkoseurat
Düsseldorfin urheilu
Vuonna 1935 perustetut urheiluseurat
Guido Sacconi

Guido Sacconi (s. 23. kesäkuuta 1948, Udine, Italia) on italialainen europarlamentaarikko ja sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen. Hän on ollut keskeisiä Euroopan parlamentin 2007 voimaan astuvan niin sanotun kemikaalipaketin REACH (Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals) valmistelijoita.

Lähteet

Italialaiset europarlamentaarikot
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Thunder Energy

Thunder Energy oli suomalaisen Finn Spring Oy:n valmistama energiajuoma. Markkinointi alkoi 1. marraskuuta 2006, ja tuote lanseerattiin kauppoihin 1. tammikuuta 2007. Väriltään juoma on sinistä samoin kuin tölkin etiketti.

Thunder Energy -juoman kotimaisia kilpailijoita ovat mm. Battery, ED ja TEHO. Tuotteen valmistus loppui vuonna 2014.
__notoc__

Ravintosisällöt ja energiapitoisuudet

Vesi, glukoosi-fruktoosisiirappi ja sokeri, rypälesokeri, hiilidioksidi, tauriini (0,4 g / 100 ml), L-karnitiini (80 mg / 100 ml), ginseng uute (50 mg / 100 ml).
Energiaa: 200 kJ / 100 ml, 48 kcal / 100 ml
Proteiinia: 0 g / 100 ml
Hiilihydraatit: 10 g / 100 ml
Rasvaa: 0 g / 100 ml
Kofeiinia: 32 mg / 100 ml

*Päivän saantisuosituksesta

Lisäaineet
E330, E331 happamuudensäätöaine
E133 väri
E211 säilöntäaine

Lähteet

Aiheesta muualla
 Thunder Energy
 Finn spring oy

Suomalaiset energiajuomamerkit
Steal This Album!

Steal This Album! on System of a Downin kolmas albumi, joka on julkaistu vuonna 2002. Albumi nousi sijalle 15 Billboardin Top 200 -listalla.

Albumi julkaistiin pian Toxicityn jälkeen internetissä mp3-muodossa nimellä Toxicity II. Monet fanit valittivat äänen viimeistelemättömyydestä, joten albumi viimeisteltiin, siihen lisättiin kappaleita ja monien kappaleiden nimet muutettiin. Lisäksi kappaleiden sanoituksia ja melodioita muutettiin, joten Steal This Album! on hyvin erilainen kuin Toxicity II.

Albumin pakkaus on erikoinen, se tulee normaalissa CD:n kansissa, joissa ei ole lehtistä, vaan vain CD. Kannet näyttävät kuin ne olisivat kirjoitettu tussilla, tehden siitä piraatin näköisen.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Serj Tankian ja Daron Malakian ellei toisin mainittu.
 "Chic 'N' Stu" – 2:23
 "Innervision" – 2:33
 "Bubbles" – 1:57
 "Boom!" – 2:15
 "Nüguns" – 2:31
 "A.D.D." (American Dream Denial) – 3:18
 "Mr. Jack" – 4:11
 "I-E-A-I-A-I-O" (Tankian, Dolmayan, Odadjian, Malakian) – 3:08
 "36" – 0:46
 "Pictures" – 2:07
 "Highway Song" – 3:15
 "Fuck the System" (kirjoitettu albumilla "F*** the System" tai "F**k the System") – 2:15
 "Ego Brain" – 3:23
 "Thetawaves" – 2:39
 "Roulette" – 3:21
 "Streamline" – 3:35

Kokoonpano
Daron Malakian - kitara, laulu
Serj Tankian - laulu, koskettimet
Shavo Odadjian - basso, laulu
John Dolmayan - rummut
Arto Tunçboyacıyan - taustalaulu kappaleessa "Bubbles"
Tuottanut Rick Rubin ja Daron Malakian
Miksannut Andy Wallace

Lähteet 

Vuoden 2002 albumit
Rick Rubinin tuottamat albumit
System of a Downin albumit
Metallurg Magnitogorsk

Metallurg Magnitogorsk  on venäläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Magnitogorskin kaupunki Etelä-Venäjällä. Seura on perustettu vuonna 1955. Nykyään se pelaa KHL:n itäisen konferenssin Harlamov-divisioonassa ja on saavuttanut sarjassa kaksi mestaruutta. Se on voittanut Venäjän mestaruuden kolmesti, vuosina 1999, 2001 ja 2007. Seura voitti IIHF European Champions Cupin eli Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksen 2008.

Metallurg Magnitogorskin Sergei Mozjakin palkittiin kauden 2012–2013 runkosarjan parhaana maalintekijänä ja pistekuninkaana. Hän sai myös Kultainen maila -palkinnon tultuaan valituksi kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Metallurg Magnitogorsk voitti Gagarin Cupin kaudella 2013–2014.

Historia

Metallurg Magnitogorsk aloitti toimintansa 1955 Neuvostoliiton kolmannelta sarjatasolta Vtoraja Ligasta. Joukkue voitti sarjan mestaruuden vuonna 1981 ja nousi Pervaja Ligaan, josta Metallurg nostettiin Neuvostoliiton pääsarjaan sen viimeiseksi kaudeksi 1990–1991. Metallurg jatkoi Neuvostoliiton hajoamisenkin jälkeen pelaamistaan Venäjän korkeimmilla sarjatasoilla, ja nousi maan ehdottomalle huipulle 1990-luvun puolivälin jälkeen. Vuosina 1996–2008 Metallurg jäi vain kerran vaille mitalisijaa Venäjän pääsarjassa. Kaudella 2008–2009 Metallurg aloitti uudessa KHL-liigassa.

2000-luvulla Metallurg on menestynyt hyvin eurooppalaisissa turnauksissa. Joukkue voitti kaksi viimeistä European Hockey Leaguen mestaruutta 1999 ja 2000, Spengler Cupin 2005 ja Tampere Cupin kolmesti 2005, 2006, 2008. Metallurg voitti vuonna 2008 myös IIHF European Champions Cupin, eli Euroopan mestaruuden ja kohtasi samana vuonna New York Rangersin tappiollisesti Victoria Cupissa. Vuonna 2009 Metallurg sai hopeaa Jääkiekon mestarien liigassa.

Joukkue 
Tilanne 16. marraskuuta 2022

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Ilja Vorobiev 
 Apuvalmentaja: Dmitri Rjabykin 
 Apuvalmentaja: Andrei Sokolov 
 Apuvalmentaja: Artjom Tšubarov 
 Maalivahtivalmentaja: Klemen Mohoric 
 Maalivahtivalmentaja: Boris Tortunov 
 Videovalmentaja: Aleksei Mišukov 
 Fysiikkavalmentaja: Leonid Dmitritšenko 
 Fysiikkavalmentaja: Sergei  Kiprijanov 
 Huoltopäällikkö: Ivan Sidorov 
 Huoltopäällikkö: Vasil Sultanov 
 Puheenjohtaja: Viktor Rašnikov 
 Varapuheenjohtaja: Viktor Suhov 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Ilja Afonin 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran kotisivut 
 Eurohockey.net 

Venäläiset KHL-seurat
Magnitogorsk
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suokeltto

Suokeltto (Crepis paludosa) on keltakukkainen asterikasvi.

Ulkonäkö ja koko 
Suokelton hento, haarautuva varsi voi kasvaa melkein metrin mittaiseksi. Lehdet ovat ohuet ja hammaslaitaiset. Niitä on ruusukkeena kasvin tyvellä sekä haarautumiskohdissa varsilehtinä. Kukinto on keltainen mykerö, halkaisijaltaan noin kolme senttimetriä.

Suokeltto muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran ukonkeltanoita (Hieracium).

Levinneisyys 
Suomessa suokelttoa tavataan Keski- ja Etelä-Suomessa. Muualla sitä tavataan Skotlannissa, Ruotsissa ja Norjassa sekä Keski-Euroopassa Ranskan itäpuolella ja Venäjän länsiosissa.

Elinympäristö 
Suokeltto kasvaa korvissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Suokeltto (Crepis paludosa)
 Kasviatlas 2020: Suokelton (Crepis paludosa) levinneisyys Suomessa
 Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Suokeltto (Crepis paludosa)

Keltot
Viulunsoittaja katolla

Viulunsoittaja katolla () on juutalaisen perheen tarinan kertova musikaali. Sen kuuluisia kappaleita ovat Rikas mies jos oisin sekä Nousee päivä, laskee päivä. Sen ensiesitys oli 1964. Tarina perustuu Šolom Aleichemin kirjaan Tewje, maitomies; alkutarina on jiddišinkielinen. Musikaalin käsikirjoituksen on tehnyt Joseph Stein, musiikin säveltänyt Jerry Bock ja laulujen sanat kirjoittanut Sheldon Harnick. Musikaalin nimi tulee Marc Chagallin maalauksesta, jossa esiintyy viulunsoittaja.

Norman Jewison ohjasi musikaalista samannimisen elokuvan (1971).

Viulunsoittaja katolla on Suomessa kaikkien aikojen esitetyimpiä musikaaleja ainakin 50:llä eri produktiollaan. 

Vuonna 2019 musikaalin alkuperäistuotannon esiintyjien levyttämä soundtrack-albumi Fiddler on the Roof valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.

Juonikuvaus 
Tarina on perhetarina Ukrainan juutalaisten keskuudesta; maitomies Tevjellä ja hänen vaimollaan on viisi kaunista tytärtä, mutta näiden lemmenaskeleet eivät mene ollenkaan vanhempien toiveiden mukaan. 

Erityisesti vanhin tytär Tzeitel olisi haluttu naittaa rikkaalle teurastaja Lazar Wolfille, mutta tyttö ei suostu vaan uhkaa karata köyhän räätäli Motel Kamzoilin kanssa. Lopulta vanhemmat antavat periksi ja nuorille järjestetään upeat häät, joissa vanhemmat laulavat heille sittemmin iskelmänä suurta suosiota niittäneen laulun Nousee päivä, laskee päivä (Sunrise, Sunset).

Sävelmä onkin musikaalin suosituimpia; vain Tevjen yksinään aamunvalossa portaillaan laulama Rikas mies jos oisin (If I Were a Rich Man) on saavuttanut samaa suosiota. Suomeksi sen tulkitsi Lasse Mårtenson, tarinan mukaan koska Tevjen roolia Suomen kantaesityksessä Helsingin kaupunginteatterissa näytellyt Uljas Kandolin ei halunnut levylaulajaksi.

Vain loppukohtaus, kun santarmit tunkeutuvat kylään, antaa mustan varjon koko tarinaan; juutalaisten osa tsaarin Venäjällä ei ollut todellakaan helppo.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset musikaalit‎
Tony-palkinnon voittaneet musikaalit
Kaarina Hazard

Kaarina Hazard (s. 11. helmikuuta 1966 Kuopio) on suomalainen vapaa kirjoittaja ja näyttelijä. Hän on julkaissut kirjoituskokoelman Kontallaan: Muistiinpanoja mediasta (2006), yhdessä Olli Löytyn kanssa kirjan Tää on taas tätä: Parisuhteen sanakirja (2007) sekä Raimo Summasen kanssa teoksen Lätkä: Kirja urheilusta (2010).

Elämä ja ura 
Koulutukseltaan Hazard on filosofian maisteri Tampereen yliopistosta. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hazard toimi Pressiklubi -tv-ohjelman vaihtuvana journalistijäsenenä Ruben Stillerin juontokaudella ja on ollut Pyöreä pöytä -radio-ohjelman vakiokeskustelijoita ohjelman alusta alkaen, vuodesta 2007. Kontallaan-kirjan Hazard kirjoitti muun muassa Metro-lehden sekä Imagen kolumniensa pohjalta.

Hazard on toiminut myös näyttelijänä. Vuonna 2010 hän oli ehdolla parhaan naispääosan Jussi-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Postia pappi Jaakobille. Vuonna 2017 Hazard näytteli pääosaa televisiosarjassa Myrskyn jälkeen.

Tony Halme -kolumni 
Tammikuussa 2010 Hazard kirjoitti Iltalehdessä kolumnin, jonka useat kokivat halventavan juuri kuollutta Tony Halmetta. Kolumnista tehtiin ennätysmäärä, 108 kantelua Julkisen sanan neuvostolle. Neuvosto käsitteli Halmeen äidin tekemän valituksen ja antoi langettavan päätöksen maaliskuun lopussa 2010 äänin 10–1. JSN:n mielestä Hazardin kirjoitus rikkoi hyvää journalistista tapaa. Kalevan päätoimittaja Markku Mantila jätti paikkansa Julkisen sanan neuvoston varajäsenenä hänen lehtensä julkaistua JSN:n päätöksen puoli tuntia etuajassa.

Kirjat

Roolit elokuvissa

Tunnustuksia 
 Paras draamakäsikirjoitus, Venla 2007 yhteistyössä Leea Klemolan kanssa: Hopeanuolet
 Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinto 2010.
 Ehdolla Pohjoismaisen elokuva- ja televisiorahaston palkinnon saajaksi parhaasta käsikirjoituksesta yhdessä Leea Klemolan kanssa: Myrskyn jälkeen
 Parhaan käsikirjoittajan Kultainen Venla-palkinto 2017 yhdessä Leea Klemolan kanssa Myrskyn jälkeen -sarjasta.
 Parhaan naisnäyttelijän Kultainen Venla-ehdokkuus 2017 Myrskyn jälkeen -sarjasta.
 Minna Canth -palkinto 2018

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuohuttava Kaarina Hazard. Ylen Elävä arkisto.
 Anu-Elina Lehti: ﻿Pysy vihaisena, Hazard! Vihreä lanka 17.9.2010.
 Kuusi kuvaa Kaarina Hazardin elämästä 17.7.2022 Yle Radio 1

Suomalaiset kolumnistit
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Jay and Silent Bob Strike Back

Jay and Silent Bob Strike Back (televisioesityksessä käytetty nimeä Jay ja Silent Bob iskevät takaisin) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komedia, jonka ohjasi toista pääosaa näyttelevä Kevin Smith. Se on Smithin viides kuvitteelliseen View Askewniverse -universumiin sijoittuva elokuva.

Vuonna 2019 julkaistiin Jay and Silent Bob Reboot -elokuva, jossa hahmot seikkailevat comicon-messuilla ja yrittävät estää sarjakuvan ja elokuvan reboottia.

Juoni

Elokuva kertoo kahdesta ruohoa rakastavasta älykääpiöstä, jotka norkoilevat päivästä toiseen pienen newjerseyläisen lähikaupan edustalla. Ennen pitkää heidät häädetään lähestymiskiellon voimin ja he saavat piakkoin tietää, että heistä on tehty sarjakuva, jonka pohjalta tehdään vielä elokuva. Jay (Jason Mewes) ja Silent Bob (Kevin Smith) lähtevät Hollywoodiin estämään elokuvan tekoa. Matkalla Jay tapaa kauniin Justicen (Shannon Elizabeth), joka ystävättärineen paljastuu jalokivivarkaaksi. 

Justicen ja hänen naiskoplansa harhauttamat kaverukset varastavat koe-eläinlaboratoriosta oranki Suzannen ja joutuvat ääliömäisen villieläin-sheriffi Willenhollyn (Will Ferrell) jahtaamaksi. Jalokivivarkaiksi lavastetut Jay ja Silent Bob pääsevät lopulta Hollywoodiin Miramaxin studiolle, jossa Bluntman & Chronic -elokuvaa kuvataan. He päätyvät sattuman kautta roolihahmojensa asuihin ja siten elokuvaan. Studiolle saapuvat myös Justicen petetyt  rikoskumppanit sekä sheriffi Willenholly ja suuri lopputaistelu on valmis.

Loppukahakan jälkeen Jay ja Silent Bob puhdistavat nimensä katumapäälle tulleen ja timantit palauttaneen Justicen avulla, pelastavat Suzannen eläimiä elokuviin välittävältä toimistolta sekä keräävät valmistuneen elokuvan rojaltit. Jay ja Silent Bob matkustavat tuloillaan ympäri maailmaa etsimässä Internetissä murska-arvosteluja kirjoittaneita ihmisiä. Negatiivista kritiikkiä antaneet, yhtä lailla pikkupojat kuin papitkin, joutuvat Jayn ja Silent Bobin pahoinpitelemäksi.

Lähteet 

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset road moviet
Yhdysvaltalaiset komediaelokuvat
Kevin Smithin ohjaamat elokuvat
Hasan & Partners

Hasan & Partners Oy on vuonna 1991 perustettu helsinkiläinen mainostoimisto. Hasan & Partners kuuluu Hasan & co. -konserniin, jonka muita tytäryhtiöitä ovat Suomessa Frankly Partners ja Ruotsissa Perfect Fools. Yritykselle nimen antanut perustaja ja pitkäaikainen vetäjä oli vuonna 2021 kuollut Ami Hasan. Hasan & co. -konsernilla oli vuonna 2021 yhteensä lähes sata työntekijää Helsingissä sekä noin 40 Tukholmassa.

Hasan & Partnersin toimitusjohtajana on vuodesta 2022 toiminut Riku Vassinen. Koko konsernia on vuodesta 2020 johtanut Simo Kajaste. Heitä aiempia mainostoimiston tai koko konsernin toimitusjohtajia ovat olleet Johanna Juuvinmaa, Eka Ruola, Panu Nordlund, Torsti Tenhunen, Timo Everi ja Ami Hasan. Timo Everi nimitettiin Ami Hasanin seuraajaksi konsernin hallituksen puheenjohtajana.

Asiakkaat 

Hasan & partnersin asiakkaita ovat olleet niin isot kansainväliset yhtiöt, kuin suomalaiset yritykset.  Näihin lukeutuvat esimerkiksi H&M, Metsä Group, Kone, Valio, Kesko, Helsingin Sanomat, Nokia ja Ikea. Lisäksi toimisto on tullut tunnetuksi pro bono töistään esimerkiksi Plan Internationalille.

Palkintoja 

Hasan & partnersin töitä on palkittu useilla Cannes-leijonilla sekä muilla kansanvälisillä markkinointialan tunnustuksilla. Koneelle tehty kampanja ”Machine Conversations” voitti vuonna 2017 Epica awards-kultaa sekä Golden Hammer- kultaa . Vuonna 2016 hasan & Partners  voitti kultaa Golden drum -kilpailussa Valiolle tekemällään tribuuttivideolla Valiolle tekemällään tribuutivideolla Lemmy Kilmisterista. Myös vuonna 2017 Valiolle tehty kampanja ”The Lick-hikers guide to inner strength” toi toimistolle muun muassa Golden drum- sekä Cannes grand prix-pronssia  .

Omistus 
 
Toimiston perustajat olivat Ami Hasan, Nono Alakari, Ossi Piipponen, Petri Pesonen, Jouni Luostarinen ja Heikki Kauppila. Timo Everi liittyi joukkoon jo ensimmäisen vuoden aikana. Vuonna 1995 Interpublic osti Hasan & Partners Oy:n, joka omisti 51 prosenttia Hasan & Partners Finland Oy:stä. Loput osakkeet olivat holdingyhtiö Esaton Oy:llä, jonka omistivat Hasan, Everi ja Alakari sekä Henrik Kylander ja Timi Petersen. Vuonna 2011 Esaton Oy osti yrityksen amerikkalaisilta takaisin. Samalla osakkaiden määrää kasvatettiin, ja nykyään toimisto on täysin konsernissa työskentelevien noin 20 henkilön omistama.

Toimitilat 
Hasan & Partners toimi pitkään Helsingin Punavuoren Merikorttelissa, kunnes se vuonna 2021 muutti uusiin toimitiloihin Vallilan Sturenkadulle,  Ola Gripenbergin suunnittelemaan betonikaarihalliin vuodelta 1940. Tiloihin mahtuvat koko Hasan-konsernin kaikki toiminnot ja satakunta työntekijää..

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yrityksen kotisivu

Suomalaiset mainostoimistot
Vaippasakaali

Vaippasakaali (Lupulella mesomelas) on afrikkalainen koiraeläin. Vaippasakaali on perinteisesti luettu koirien (Canis) sukuun, mutta DNA-analyysien perusteella se ei ole läheistä sukua koirien muiden lajien kanssa, ja siksi se on alettu lukea uuteen Lupulella-sukuun. Juovasakaali saattaa kuulua samaan sukuun, mutta sen sukulaissuhteissa on epäselvyyksiä. Vaippasakaali jaetaan kahteen maantieteellisesti eristyneeseen alalajiin, jotka joidenkin geneettisten tutkimusten ovat kaksi erillistä lajia.

Koko ja ulkonäkö 

Vaippasakaali muistuttaa ulkonäöllisesti kettua. Sen turkki on keltaruskea lukuun ottamatta selkäpuolella niskasta häntään asti kulkevaa mustavalkeaa karvoitusta. Sakaalien säkäkorkeus on yleensä 38–48&nbspcm, ruumiin pituus 65–74 cm ja ruumiin paino 7–13 kg. Urokset ovat hieman naaraita kookkaampia.

Levinneisyys 
Vaippasakaalilla on Afrikassa kaksi erillistä levinneisyysaluetta; eteläinen Afrikka sekä Afrikan itärannikko. Elinympäristöksi niille kelpaa lähes mikä vain; metsä, pensaikko, savanni ja aavikkomaiset alueet. Parhaiten ne kuitenkin viihtyvät alueilla, joilla on riittävästi ja helposti saatavilla olevaa ravintoa.

Elintavat 
Vaippasakaalit elävät yleensä pareina, mutta metsästävät laumassa saadakseen suurempia saaliseläimiä kuten impaloita ja muita antilooppeja. Ne ovat hyvin reviiritietoisia ja jokaisella parilla on oma pysyvä reviirinsä. Vaippasakaali on yöeläin mutta se tulee silloin tällöin luolastaan ulos myös päivisin.

Vaippasakaalien ravinto koostuu siitä aineksesta, mitä elinalueella on tarjolla. Ne ovat raadonsyöjiä, mutta myös hyviä saalistajia. Pääasiallista ravintoa ovat kuitenkin rotat, mangustit ja linnut. Sakaalit ovat omnivoreja.

Lisääntyminen 
Vaippasakaalin tiineys kestää kaksi kuukautta. Pesue koostuu 3–6 pennusta joista jokainen painaa syntyessään 200–250 grammaa. Kahdeksan kuukauden ikäisinä pennut ovat tarpeeksi vanhoja aloittaakseen itsenäisen elämän. Sukukypsyys saavutetaan 11 kuukauden iässä.

Sakaali ja ihminen 
Sakaaleja tapetaan joskus niiden turkin vuoksi tai vaihtoehtoisesti siksi, että niitä pidetään uhkana karjalle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Vaippasakaali (Canis mesomelas)
ITIS: Canis mesomelas 
Pherobase: Semiochemicals of Canis mesomelas, the Black-backed jackal 

Koiraeläimet
Ensimmäinen internationaali

Kansainvälinen työväenliitto eli niin sanottu ensimmäinen internationaali oli 1800-luvulla muodostuneen työväenliikkeen ensimmäinen kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Se perustettiin Saint Martin's Hallissa Lontoossa vuonna 1864. Internationaalin ensimmäinen kongressi järjestettiin Genevessä vuonna 1866.

Internationaalin toimintaan osallistui muun muassa sosialisteja, kommunisteja ja anarkisteja sekä työväenluokkaisia luokkasotaa kannattavia ammattiliittoja. Huipussaan internationaalilla oli poliisiraporttien mukaan viisi miljoonaa jäsentä, kun taas järjestön virallinen lehti puhui kahdeksasta miljoonasta.

Perustamisvaiheen keskeisistä henkilöistä kommunisti Karl Marx ja kollektivisti, anarkisti Mihail Bakunin ajautuivat voimakkaisiin erimielisyyksiin aatteellisissa kysymyksissä, mikä halvaannutti internationaalin työskentelyä. Vuoden 1872 Haagin kongressin jälkeen anarkistit erosivat internationaalista ja perustivat vielä samana vuonna Anarkistisen internationaalin. Ensimmäisen internationaalin toiminta hiipui vähitellen, ja se lakkautettiin 1876. Seuraajaksi perustettiin Toinen internationaali vuonna 1889.

Kongressit 
Geneven kongressi – 1866
Lausannen kongressi – 1867
Brysselin kongressi – 1868
Baselin kongressi – 1869
Haagin kongressi – 1872
Geneven toinen kongressi – 1873
Philadelphian kongressi – 1876

Lähteet

Työväenliike
Sosialismin historia
Kansainväliset vasemmistolaiset järjestöt
Tw

Tw tarkoittaa seuraavia asioita:

 
 
Trigger warning - sisältövaroitus
 
 .
Oa

Oa voi viitata seuraaviin asioihin:

 Oa, Pandionis-fyleen kuulunut Attikan demos
 
 osa-aikainen, oa., normaalia työaikaa lyhyempi työaika.
Wolfgang Van Halen

Wolfgang William "Wolfie" Van Halen (s. 16. maaliskuuta 1991) on yhdysvaltalainen basisti, joka tosin aloitti aikanaan kitaralla. Hänen isänsä oli kuuluisa kitaristi Eddie Van Halen. Wolfgang Van Halen on nykyisin Van Halen -yhtyeen basisti. Hän korvasi Michael Anthonyn vuonna 2006. Wolfgang Van Halen on ollut myös vierailevana kitaristina Van Halenin vuoden 2004 kiertueella. Nimensä hän on saanut isänsä ihaileman klassisen musiikin säveltäjän, Wolfgang Amadeus Mozartin mukaan. Van Halenin v. 1991 julkaisemalta "F.U.C.K." -levyltä löytyy kitarainstrumentaalikappale nimeltään "316", joka on saanut nimensä Wolfgangin syntymäpäivän (16.3.1991) mukaan. Tarina kertoo, että Edward näppäili kitarallaan tätä kyseistä sävelmää raskaana olleen vaimonsa Valerie Bertinellin vatsan lähettyvillä hänen odottaessaan heidän esikoistaan Wolfgangia ja vauva sattui aina potkimaan tämän kappaleen aikana, joten Eddie myöhemmin päätti lisätä sen levylle ja nimetä sen ainoan poikansa syntymäpäivän mukaan.

Katso myös
Alex Van Halen
316

Yhdysvaltalaiset basistit
Yhdysvaltalaiset kitaristit
Yhdysvaltalaiset rockmuusikot
Van Halen
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Solin

Solin on kaupunki Kroatiassa. Se sijaitsee noin 8 kilometrin päässä Splitistä Adrianmeren rannalla. Solin sijaitsee samalla paikalla kun antiikin aikainen Salona, joka oli Rooman valtakunnan Dalmatia-provinssin pääkaupunki ja keisari Diocletianuksen oletettu syntymäpaikka. Kaupunki tuhoutui 600-luvulla avarien ja slaavien hyökkäysten aikana ja kaupungin väestö muutti asumaan Diocletianuksen palatsin lähistölle, josta myöhemmin muodostui Splitin kaupunki. Keskiajalla Solin oli yksi Kroatian tärkeimmistä kaupungeista.

Nykyisin Solinissa on noin 24 000 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kroatian kaupungit
Kurt Grelling

Kurt Grelling (2. maaliskuuta 1886 – syyskuu 1942) oli saksalainen loogikko, filosofi ja Berliinin piirin jäsen. Hän pyrki pitämään piirin toiminnassa vielä muiden jäsenten muuttaessa maasta. Hän kuoli Auschwitzin keskitysleirillä pian sen jälkeen, kun hänet ja hänen vaimonsa oli tuotu sinne 18. syyskuuta 1942.

Teoksia 

 Gibt es eine Gödelsche Antinomie?. Theoria, 3, 1936.

Aiheesta muualla 

 Kurt Grelling: Steadfast scholar in a time of madness  
 Query at the Electronic Research Archive for Mathematics 

Grelling, Kurt
Holokaustissa kuolleet
Grelling, Kurt
Grelling, Kurt
Enheduanna

Enheduanna (n. 2285–2250 eaa., sumeriksi 𒂗𒃶𒌌𒀭𒈾, ”Taivaan korkea papitar”) oli sumerilainen tai akkadilainen papitar, jota pidetään historian ensimmäisenä nimeltä tunnettuna kirjailijana ja runoilijana. Hänen jumalatar Inannan palvomiseksi kirjoittamansa sumerinkieliset hymnit sisältävät ensimmäisen kirjallisen kuvauksen jumalattaresta ja ensimmäisen kuvauksen yksilön sisäisestä elämysmaailmasta.

Sukutausta ja elämäkerta 
Enheduannan isä oli etniseltä taustaltaan akkadialainen ja äiti puolestaan sumerilainen. Hänen äitinsä on saattanut olla myöskin papitar, joka olisi auttanut Enheduannaa nousemaan samaan asemaan.

Enheduannan isän uskotaan olleen Sargon Akkadilainen, vaikkakin ei ole täyttä varmuutta siitä, oliko Sargon isä–tytär-suhde biologinen vaiko vain kuvainnollinen.

Enheduannan elämästä ei tiedetä käytännössä mitään ennen hänen nousuaan papittareksi. Sargonin uskotaan nostaneen Enheduannan korkeaan asemaansa pitääkseen Urin kaupungin omien sukulaistensa alaisuudessa. Ur oli yksi rikkaimmista Sargonin valloittamista kaupungeista ja merkittävä osa kaupungin vauraudesta oli kiinni nimenomaan temppelissä. Lisäksi kapinan todennäköisyyden valloitetussa Urissa uskottiin laskevan, kun sen temppeliä johti joku, joka oli uskollinen nimenomaan Sargonille..

Enheduannan oletettu elinaika oli 2285–2250 eaa.

Kirjallinen tuotanto 
Enheduannan tuotannosta suurin osa, joka on säilynyt, on ylistysvirsiä Inannalle.

Enheduanna kirjoitti aikana, jolloin kirjoitus oli ennen kaikkea harvinainen taito, mutta kirjurit olivat myös suurimmaksi osaksi miehiä. Merkittävää on myös se, että Enheduanna on mainittu nimeltä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Gates of Babylon 

Runoilijat
Sumer
Neel Jani

Neel Jani (s. 8. joulukuuta 1983) on sveitsiläinen kilpa-autoilija, joka on intialaista syntyperää. 

Jani aloitti uransa Karting-sarjoissa, joista nousi ajamaan Italian, Ranskan ja Sveitsin Formula Renault-sarjoja vuosina 2001-02. Vuosina 2002-04 hän ajoi Formula Renaultin Eurocup-sarjaa, jossa sijoittui parhaimmillaan toiseksi vuosina 2002-03.
Kausina 2005-06 hän kilpaili GP2-sarjassa voittaen kaksi kilpailua. 

Hän toimi Sauberin testikuljettajana vuosina 2003-04 ja Scuderia Toro Rosson testi- ja varakuljettajana F1:ssä kaudella 2006. Samalla hänestä tuli ensimmäinen kuljettaja, joka on ajanut sekä GP2- että F1-autoa samana päivänä. Kaudella 2007 hän kilpaili Pohjois-Amerikan Champ Car -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa. Vuosina 2005–2009 Jani kilpaili A1 Grand Prix sarjassa ja voitti mestaruuden Sveitsille kaudella 2007–2008. Hän sijoittui sarjan toiseksi kausina 2005–2006 ja 2008–2009. 

Vuodesta 2009 lähtien Jani on ajanut erilaisissa Le Mans-sarjoissa ja vuodesta 2012 lähtien FIA World Endurance Championship -sarjassa Porschen tehdastiimin autolla.

GP2 -tulokset

Formula 1 -tulokset

FIA WEC -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kotisivut
 Uran tilastot

Sveitsiläiset autourheilijat
Formula E -kuljettajat
GP2-kuljettajat
Champ Car -kuljettajat
Porsche Supercup -kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Le Mansin 24 tunnin ajon voittajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Göteborgin raatihuone

Göteborgin raatihuone on rakennus Göteborgin kaupungissa, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Se on rakennettu vuosina 1670-1672, ja sen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi. Nykypäivänä sitä käyttää Göteborgin käräjäoikeus.

Rakennusta on muokattu vuosien varrella. Vuonna 1732 sitä uudistettiin kaupungininsinööri Bengt Wilhelm Carlbergin johdolla, ja 1810-luvun toisella puoliskolla rakennukseen lisättiin kolmas kerros. Lisäksi vuonna 1937 raatihuoneen viereen valmistui funktionalismia edustava lisärakennus. Sen on suunnitellut arkkitehti Gunnar Asplund.

Aiheesta muualla 

Göteborgin raatihuoneen sivut

Göteborgin rakennukset ja rakennelmat
Ruotsin raatihuoneet
Celebrían

Celebrían on J. R. R. Tolkienin luoma kuvitteellinen henkilö. Hän on Celebornin ja Galadrielin tytär, Elrondin vaimo ja Arwenin, Elrohirin ja Elladanin äiti. Hän oli Rivendellin neito. Hänen nimi tarkoittaa sindarin kielellä "hopeaa kuningatarta".

Juoni 

Celebríanin syntymäpäivä on tuntematon, tosin hän on saattanut elää lähellä Evendim-järveä. Hänet nähtiin ensimmäisen kerran kun hän oli menossa Eregionista Lórieniin äitinsä, Galadrielin kanssa toisella ajalla vuonna 1350. Celebrìan meni naimisiin Rivendellin hallitsijan Elrondin kanssa vuonna 109 kolmatta aikaa. Hän syntyi Ost-in-Edhilissä toisella ajalla ennen vuotta 1091. Kuitenkin hänet mainitaan Galadrielin ja Celebornin historiassa ennen vuotta 1350 toista aikaa, mutta kuitenkin muuttaa käsikirjoitusta huomattavasti, joten tämä päivä on voinut muuttua paljonkin. 

Sauronin tunkeutumisen jälkeen Eregioniin vuonna 1697 toista aikaa Galadriel, Celebrían ja heidän sukulaisensa pakenivat Ost-in-Edhilistä Morian kaivosten läpi, lopulta he saapuivat Lothlórieniin.

Vuonna 2509 toista aikaa hän oli matkalla tapaamaan vanhempiaan, mutta joutui örkkien väijytykseen Punasarven solassa. Celebrian vangittiin, sekä häntä kidutettiin. Hänen poikansa Elladan ja Elrohir pelastivat hänet, mutta hän oli saanut myrkyllisen haavan. Elrond paransi haavan Rivendellissä, mutta Celebrían ei koskaan palautunut kokonaan mieleltään ja henkisesti. Hän ei halunnut jäädä enää Keski-maahan ja hän seilasi seuraavana vuonna Valinoriin. 

Keski-Maan henkilöhahmot

pl:Lista Calaquendich#Celebríana
Max Fleischer

Max Fleischer (19. heinäkuuta 1883 Krakova – 11. syyskuuta 1972) oli yhdysvaltanjuutalainen animaation uranuurtaja ja rotoskooppaus-animaatiotekniikan kehittäjä, jonka perhe oli alun perin kotoisin silloin Itävalta-Unkarin Krakovasta (nykyisin Puolaa). Fleischerin ollessa 4-vuotias perhe muutti Yhdysvaltoihin. Max Fleischer loi yhdessä veljensä Daven kanssa useita suosittuja animaatiohahmoja, kuten Betty Boop, Kippari-Kalle ja Koko. Hän teki myös 1940-luvulla sarjan maineikkaita Teräsmies-animaatioita.

Max Fleischer työskenteli aluksi pilapiirtäjänä, mutta siirtyi sitten animaation pariin. Fleischer teki 1920-luvulla useita lyhyitä elokuvia, joissa yhdistettiin piirrosanimaatiota ja elävänä kuvattua materiaalia. Elokuvien pääosassa oli mustepullosta esiintyöntyvä klovni Koko. Koko-elokuvien jälkeen Fleischer kehitti  Betty Boopin, suurisilmäisen ja kurvikkaan naishahmon, josta tuli erittäin suosittu. Fleischerin animaatiohahmoista kuuluisin on kuitenkin Kippari-Kalle, joka perustui Elzie Crisler Segarin sarjakuvaan. Kippari-Kalle-animaatiot olivat 1930-luvulla menestyneimpiä animaatioita Yhdysvalloissa, ja niiden suosio ylitti jopa Disneyn piirretyt lyhytelokuvat.

Max ja Dave Fleischer pyrkivät kilpailemaan Disneyn kanssa myös pitkien animaatioelokuvien puolella. Vuonna 1939 valmistui Fleischerin studion animaatioelokuva Gulliverin matkat, joka menestyi melko hyvin. Fleischerien seuraava pitkä animaatio Mr Bugs Goes to Town epäonnistui kuitenkin taloudellisesti, ja Fleischerit joutuivat unohtamaan pitkät animaatiot. Paramount Pictures osti vuonna 1941 pahasti velkaantuneen Fleischer Studios -yhtiön ja muutti nimeksi Famous Studios. Fleischerit jatkoivat uuden yhtiön johdossa runsaan vuoden verran ennen vetäytymistään alalta. Vuosina 1941–1943 he tuottivat animaatiosarjan Teräsmiehestä.

Lähteet 
 Juho Gartz: animaatioelokuvat. Suomen  Elokuvasäätiö, julkaisusarja n:o 6, 1978. ISBN 951-9349-08-1

Viitteet 

Yhdysvaltalaiset animaattorit
DC-animaatioiden tekijät
Annie-palkinnon saajat
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Severstal Tšerepovets

HK Severstal Tšerepovets () on venäläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Tšerepovetsin kaupunki Vologdan alueella. Seura on perustettu vuonna 1956 ja sen kotikaukalo on runsaan 6 000 katsojan Tšerepovetsin jääpalatsissa. Seuran tunnus ja nimi Severstal tulevat pörssiyritys Severstalilta, joka on Venäjän toiseksi suurin kaivos- ja metallurgian-alan yhtiö. Yritysjätti on jääkiekkoseuran päätukija. 

Nykyään Severstal Tšerepovets pelaa KHL-liigan läntisen lohkon Bobrov-divisioonassa.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Andrei Razin 
 Apuvalmentaja: Aleksandr Krjukov 
 Apuvalmentaja: Jevgeni Mihalkevitš 
 Apuvalmentaja: Juri Trubatšjov 
 Maalivahtivalmentaja: Andrei Karpin 
 Fysiikkavalmentaja: Sergei Šabanov 
 Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Nikolai Kanakov 

Lähde: EliteProspects

Liigahistoria
Neuvostoliiton mestaruussarjassa vuosina 1956–1982
Pervaja Ligassa vuosina1982–1989
Neuvostoliiton mestaruussarjassa vuosina 1989–1991
IVY:n mestaruussarjassa kaudella 1991–1992
Kansainvälisessä liigassa vuosina 1992–1996
Venäjän jääkiekon superliigassa vuosina1996–2008
KHL:ssa vuodesta 2008 alkaen

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viralliset kotisivut
 Eurohockey.net

Severstal Tserepovets
Tšerepovets
Christoph Sumann

Christoph "Sumi" Sumann (s. 19. tammikuuta 1976 Judenburg, Itävalta) on itävaltalainen entinen ampumahiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla kaudesta 2000-2001 kevääseen 2014 asti.

MM-kilpailut
Sumann sijoittui Hanti-Mansijskin MM-kisoissa 2003 kahdeksanneksi sprintissä sekä kymmenenneksi normaalimatkalla ja takaa-ajossa. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 hän hiihti ankkuriosuuden Itävallan pronssijoukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Daniel Mesotitsch, Friedrich Pinter ja Wolfgang Rottmann. Joukkue hävisi Norjan kultakvartetille 43,3 sekuntia käytettyään neljä varapatruunaa. Norja puolestaan käytti seitsemän varapatruunaa. Hopeajoukkue Venäjä käytti viisi varapatruunaa - hävisi Norjalle tasan 26 sekuntia.

Olympialaiset
Sumann sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 yhdeksänneksi yhteislähdössä ja seitsemänneksi takaa-ajossa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui niin ikään seitsemänneksi yhteislähtökilpailussa. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän saavutti yhteislähtökilpailussa hopeaa 8,9 sekuntia Dominik Landertingerille hävinneenä. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Itävallan saadessa Norjan jälkeen hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Sumann saavutti hopeaa takaa-ajossa ja viestissä. Yhteislähtökilpailussa hän oli neljäs ja normaalimatkalla kahdeksas. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia normaalimatkalla. Sotšin olympialaisissa 2014 hän hiihti avausosuuden pronssia saaneessa Itävallan viestijoukkueessa.

Maailmancup
Maailmancupissa Sumann on voittanut kuusi osakilpailua: Brezno-Osbrlien sprintin kaudella 2001–2002, Pokljukan takaa-ajon ja yhteislähdön kaudella 2006–2007, Oberhofin yhteislähdön kaudella 2008–2009, Pokljukan normaalimatkan kaudella 2009–2010 ja Hanty-Mansijskin takaa-ajokilpailun kaudella 2012–2013. Lisäksi hän sijoittui kaudella 2006–2007 kolmanneksi Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa. Kaudella 2008–2009 hän oli kolmas Vancouverin sprinttikilpailussa sekä Hanti-Mansijskin sprintissä ja takaa-ajossa. Kaudella 2009–2010 hän oli toinen Oslon yhteislähdössä sekä kolmas Östersundin normaalimatkan kilpailussa ja Oslon pikakilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän sijoittui kolmanneksi Östersundin pikakilpailussa. Cupin kokonaispisteissä hän on sijoittunut yhdeksänneksi kaudella 2006–2007, kuudenneksi 2008–2009,  toiseksi kaudella 2009–2010 ja kahdeksanneksi 2010–2011.

Sumann lopetti uransa kauden 2013-2014 päätteeksi.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Kotisivut 

Itävaltalaiset ampumahiihtäjät
Itävaltalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Wizz Air

Wizz Air on unkarilainen halpalentoyhtiö, joka pitää päämajaansa Unkarin Vecsésissä. Yhtiö on keskittynyt lennoissaan Keski- ja Itä-Eurooppaan. Kuten monilla halpalentoyhtiöillä on sillä monta tukikohtaa ympäri Keski- ja Itä-Eurooppaa.

Yhtiö operoi usein pääkenttiä hiljaisemmilta kakkoskentiltä. Suomessa se käyttää Turun lentoaseman ykkösterminaalia lennoillaan Gdańskiin, Krakovaan, Kaunasiin, Larnakaan sekä Pohjois-Makedonian Skopjeen. Yhtiö aloitti lennot Turusta Georgian Kutaisiin heinäkuussa 2020.

Laivasto

Nykyinen laivasto 
Lokakuussa 2022 Wizz Airin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 4,7 vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Wizz Airin virallinen verkkosivusto 
Plane Tickets Now: Wizz Air General Information 

Halpalentoyhtiöt
Unkarilaiset lentoyhtiöt
Traktor Tšeljabinsk

Traktor Tšeljabinsk () on venäläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Tšeljabinskin miljoonakaupunki Länsi-Siperiassa, Uralvuoriston itäpuolella. Seura on perustettu vuonna 1947. Seuran kotihalli on Traktor Arena, jonne mahtuu 7 500 katsojaa.

Nykyään Traktor Tšeljabinsk pelaa Venäjän ja Itä-Euroopan KHL-liigan itäisen puoliskon (konferenssin) Harlamov-divisioonassa. Kaudella 2012–2013 joukkue pelasi KHL-finaaleissa, joissa se hävisi OHK Dinamo Moskovalle otteluvoitoin 4–2.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Päivitetty 19.11.2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Anvar Gatijatulin 
 Apuvalmentaja: Aleksei Tertišni 
 Apuvalmentaja: Aleksei Tšikalin 
 Maalivahtivalmentaja: Georgi Gelašvili 
 Videovalmentaja: Vladimir Gaponov 
 Fysiikkavalmentaja: Vadim Gudzik 
 Kehitysvalmentaja: Oleg Pridannikov 
 Huoltopäällikkö: Matvei Denisov 
 Puheenjohtaja: Aleksei Teksler 
 Toimitusjohtaja: Ivan Savin 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
 Martin Grenier's Blog
 Viralliset kotisivut
 Eurohockey.net

Traktor Tseljabinsk
Tšeljabinsk
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mehmet Hetemaj

Mehmet Hetemaj (s. 8. joulukuuta 1987 Skënderaj, Kosovo, Jugoslavia) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Ura 

Hetemaj, joka kuuluu Kosovon albaaniväestöön, muutti Suomeen vuonna 1992 neljän vuoden ikäisenä ja aloitti jalkapallon HJK:n Malmin juniorijoukkueessa vuonna 1996. Hän nousi reservijoukkue Klubi 04:n kautta aina edustusjoukkueeseen asti. Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2006 vierasottelussa KooTeePeetä vastaan. Kauden 2006 aikana hän pelasi yhdeksässä liigaottelussa.

Kaudella 2007 Hetemaj ehti pelata HJK:ssa kahdeksan liigaottelua ja tehdä niissä yhden maalin, kunnes hänet lainattiin elokuun lopussa liiganousija Viikinkien joukkueeseen.

Tammikuussa 2008 Hetemaj siirtyi Kreikan liigan Panioniosiin, jonka kanssa hän solmi 3,5-vuotisen sopimuksen. Hän oli vakuuttanut seuran edustajat oltuaan testattavana joulukuun lopussa, ollessaan viettämässä joulua isoveljensä, AEK:ta edustaneen Perparim Hetemaj’n luona. Kevätkauden 2009 hän pelasi lainalla Thrasivoulosissa. Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin Italian Serie B:n AlbinoLeffeen.

Hetemaj kuului Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan EM-kilpailuissa kesällä 2009. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa hän teki 4. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Japania vastaan. AlbinoLeffessä vakuuttavan kauden pelannut Hetemaj nousi jälleen miesten A-maajoukkueeseen 21.5.2010 otteluun Viroa vastaan.

Kesäkuussa 2010 Hetemaj allekirjoitti neljän vuoden mittaisen sopimuksen aiemmin lainasopimuksella edustamansa AlbinoLeffen kanssa. Hetemaj pelasi kauden 2012-2013 lainasopimuksella Serie B:n Reggina Calciossa. Tammikuussa 2014 Hetemaj lainattiin Veikkausliigan FC Honkaan elokuuhun saakka ulottuvalla sopimuksella. Lainasopimus päättyi kuitenkin alun perin sovittua aikaisemmin ja Hetemaj siirtyi italialaiseen Monzaan heinäkuussa 2014.

Perhe 

Mehmetin veli Perparim Hetemaj on myös jalkapalloilija. Hänen siskonsa on vuonna 2009 Vuoden pakolaisnaiseksi valittu Fatbardhe Hetemaj, joka toimii poliitikkona ja on muun muassa Helsingin kaupunginvaltuutettu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Transfermarkt

Suomalaiset jalkapalloilijat
Kosovolaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1987 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen kosovolaiset
Avangard Omsk

Avangard Omsk on venäläinen KHL-liigan itäisen lohkon (konferenssin) Tšernišov-divisioonassa pelaava jääkiekkoseura. Se on perustettu vuonna 1950 ja on kotoisin Omskin kaupungista eteläisestä Siperiasta. Kaupungin jäähallitilanteen vuoksi seura pelaa kotiottelunsa kuitenkin Balašihassa Moskovan alueella.

Historia 
Seura voitti Venäjän mestaruuden kauden 2003–2004 päätteeksi. Sitä kautta se sai paikan Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaukseen vuodeksi 2005. Sieltä se palasi Euroopan mestarina, kun muun muassa joukkueen nimekkäimmän pelaajan Jaromír Jágrin tähdittämä joukkue voitti finaalissa Oulun Kärpät. 13. lokakuuta 2008 Omskin oikea laitahyökkääjä Aleksei Tšerepanov sai sydänkohtauksen vaihtoaitiossa ja kuoli pian.

10. maaliskuuta 2010 ilmoitettiin Raimo Summasen aloittavan seuran päävalmentajana. Petri Matikainen valmensi joukkuetta syyskuun 2013 puoliväliin saakka.

Kaudeksi 2018-19 Avangard joutui evakkoon Omskin kaupungista Arena Omskin sortumisuhan vuoksi. Syksyllä 2019 Arena Omsk purettiin. Avangard on pelannut kaudesta 2018-19 lähtien Moskovan alueella Balašiha Arenalla. Kaudella 2020-2021 joukkue voitti ensimmäisen Gagarin Cupinsa kukistettuaan finaaleissa Moskovan TsSKA:n. 

Omskiin rakennetaan parhaillaan uutta hallia Avangardille. Halliin tulee 12 000 istumapaikkaa ja sen on tarkoitus valmistua kaudeksi 2022-23.

Joukkue 
Tilanne 29. elokuuta 2022

Joukkueenjohto 
Päävalmentaja: Dmitri Rjabikin 
Maalivahtivalmentaja: Sergei Zviagin 
Videovalmentaja: Aldis Abolins 
Videovalmentaja: Peteris Groms 
Fysiikkavalmentaja: Brandon Bovee 
Kehitysvalmentaja: Anton Kurjanov 
Presidentti: Maksim Sušinski 
Varapresidentti: Ivan Tugarinov 
Toimitusjohtaja: Aleksei Volkov 
Apulaistoimitusjohtaja: Juri Kuzmenkov 
Joukkueenjohtaja: Boris Babajev 
Omistaja: Aleksander Krylov 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla 
Viralliset kotisivut
Eurohockey.net

Avangard Omsk
Omsk
Seulonnan keskeiset artikkelit
Joachim Kroll

Joachim Kroll (17. huhtikuuta 1933 – 1. heinäkuuta 1991) oli saksalainen sarjamurhaaja ja kannibaali. Hän tunnusti kolmetoista henkirikosta, mutta tuli tuomituksi kahdeksasta.

Kroll syntyi nykyisen Puolan alueella vanhempiensa kahdeksasta lapsesta nuorimpana. Perhe muutti toisen maailmansodan jälkeen Nordrhein-Westfaleniin. Kroll aloitti tappamisen äitinsä kuoleman jälkeen 1955. Hän muutti 1960 Duisburgiin ja jatkoi sarjamurhaa jopa työllistyttyään.

Kiinnijääminen 
Kroll jäi kiinni 3. heinäkuuta 1976. Hän oli kaapannut ja surmannut nelivuotiaan Marion Ketterin, jonka ruumiinosat lojuivat eri puolilla miehen asuntoa.

Uhrit 
Kroll tunnusti 4-vuotiaan Marion Ketterin murhan. Hän ilmoitti syyllistyneensä aikojen saatossa myös kahteentoista muuhun murhaan.

Kaikki uhrit Hermann Schmitziä lukuun ottamatta olivat naispuolisia. Kroll kertoi, että hän monesti leikkeli uhriensa ruumiinosia voidaakseen keittää ja syödä niitä.

 8. helmikuuta 1955 Kroll raiskasi ja puukotti 19-vuotiaan Irmgard Strehlin kuoliaaksi. Uhrin leikelty ruumis löytyi ladolta Lüdinghausenista.
 16. kesäkuuta 1959 Kroll murhasi Klara Frieda Tesmerin (24).
 26. heinäkuuta 1959 Kroll raiskasi ja kuristi Essenissä 16-vuotiaan Manuela Knodtin. Uhrin ruumiista oli leikelty paloja.
 1962 12-vuotias Barbara Bruder katosi Burscheidissä. Kroll ilmoitti murhanneensa hänet, mutta ruumista ei koskaan löydetty.
 23. huhtikuuta 1962 Kroll raiskasi ja kuristi 13-vuotiaan Petra Giesen Dinslaken-Bruckhausenissa.
 Kesäkuussa 1962 Kroll murhasi Monika Tafelin (13) Walsumissa.
 22. elokuuta 1965 Krollin hyökkäyksen kohteeksi joutui Hermann Schmitz sekä tämän tyttöystävä Marion. Schmitz sai surmansa.
 Syyskuussa 1966 Ursula Rohling kuristettiin lähellä Duisburgia. Hänen poikaystävänsä teki itsemurhan jouduttuaan epäillyksi.
 22. joulukuuta 1966 Kroll raiskasi 5-vuotiaan Ilona Harken, jonka ruumis löydettiin ojasta Wuppertalissa.
 12. heinäkuuta 1969 Kroll raiskasi ja kuristi 10-vuotiaan Maria Hettgenin.
 21. toukokuuta 1970 Kroll kuristi 13-vuotiaan Jutta Rahnin, kun tämä oli matkalla juna-asemalta kotiin.
 Vuonna 1976 Kroll raiskasi ja kuristi Karin Toepferin Voerdessa.

Tuomio 
151 päivää kestänyt oikeudenkäynti päättyi huhtikuussa 1982. Hänet todettiin syylliseksi kahdeksaan murhaan ja yhteen murhan yritykseen (Hermann Schmitzin tyttöystävän). Kroll sai elinkautisen ja kuoli sydänkohtaukseen vankilassa 1991.

Saksalaiset sarjamurhaajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Kannibaalit
SKP:n Pohjanmaan piirijärjestö

SKP:n Etelä- ja Keski-Pohjanmaan piirijärjestö on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Vaasan vaalipiirissä ohjaava järjestö, jonka piiritoimisto sijaitsee Vaasassa. Vaasan osasto julkaisee lehteä Työväen Vaasa.

Osastot

SKP:n Himangan osasto
SKP:n Jurvan osasto
SKP:n Kokkolan osasto
SKP:n Laihian osasto
SKP:n Teuvan osasto
SKP:n Vimpelin osasto
SKP:n Vaasan osasto

Vaalit

Piirisihteerit 

 Reino Kolmonen

Piirin puheenjohtajat 

 Tapio Hakala

Lähteet 

Vaasan vaalipiiri
Etelä-ja Keski-Pohjanmaa
Rs

Rs voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

 
 .rs, Serbian internet-maatunnus.
 
 rupia, valuuttatunnus ₨, rahayksikkö
 rasia, rs, pienehkö laatikko
 kierrosta sekunnissa, r/s, englannin sanoista revolutions per second, pyörimisnopeuden yksikkö
 RS-virus, englannin sanoista respiratory syncytial virus, keuhkoputkentulehdusta aiheuttava influenssavirus.
Aprilia RS 125 kevytmoottoripyörää.
 Lyhenne pelistä RuneScape.
 Roope-setä -lehden lyhenne.
 Rekisteröity säätiö
Alfred J. Ayer

Sir Alfred Jules Ayer () oli brittiläinen filosofi, joka tunnetaan loogisen positivismin kannattajana erityisesti teoksissaan Language, Truth and Logic (1936) ja  The Problem of Knowledge (1956). Hänet tunnetaan myös verifikationismista ja emotivismista. Filosofiassa Ayer sai vaikutteita erityisesti David Humelta, Immanuel Kantilta, Wienin piiriltä, Karl Popperilta, Bertrand Russellilta ja Ludwig Wittgenstein.

Ayer oli Grote-oppituolin mielenfilosofian ja logiikan professori University College Londonissa vuodesta 1946 vuoteen 1959, jolloin hänestä tuli Wykeham-oppituolin logiikan professori Oxfordin yliopistossa. Hän toimi Aristotelian Societyn puheenjohtajana vuosina 1951–1952. Hänet aateloitiin vuonna 1970.

Teoksia 
 Language, Truth and Logic (1936)
 The Foundations of Empirical Knowledge (1940)
 Philosophical Essays (1954)
 "The conception of probability as a logical relation" teoksessa S. Korner, toim., Observation and Interpretation in the Philosophy of Physics (1957)
 The Problem of Knowledge (1956)
 The Concept of a Person and Other Essays (1963)
 "Has Austin Refuted the Sense-Data Theory?" Synthese osa. XVIII, ss. 117-40 (1967)
 The Origins of Pragmatism (1968)
 Metaphysics and Common Sense (1969)
 Russell and Moore: The Analytical Heritage (1971)
 Probability and Evidence (1972)
 Bertrand Russell (1972)
 The Central Questions of Philosophy (1973)
 "Replies", teoksessa G. Macdonald, toim., Perception and Identity: Essays Presented to A. J. Ayer, With His Replies (1979)
 Hume (1980)
 Philosophy in the Twentieth Century (1982)
 Freedom and Morality and Other Essays (1984)
 Ludwig Wittgenstein (1986)
 Part of My Life (1977)
 More of My Life (1984)

Aiheesta muualla 
 Stanford Encyclopedia of Philosophy: Alfred Jules Ayer 
 Ayer's Elizabeth Rathbone Lecture on Philosophy & Politics 
 A. J. Ayer at Philosophry 

Englantilaiset filosofit
Ateistifilosofit
Tietoteoreetikot
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Rogers Arena

Rogers Arena, tai lyhennettynä (aiemmin GM Place) on NHL-jääkiekkoliigassa pelaavan Vancouver Canucksin kotiareena. Se valmistui vuonna 1995 maksettuaan 160 miljoonaa Kanadan dollaria. Siitä tuli kotiareena Canuckseille, koripallojoukkue Vancouver Grizzlieseille, ja sisähaavipallojoukkue Vancouver Ravensille. Sittemmin Grizzlies muutti Memphisiin, ja Ravensin organisaatio lopetti toimintansa. Areenan kapasiteetti on jääkiekossa 18 630 ja koripallossa 19 193. Areenasta tuli Vancouverin pääareena Pacific Coliseumin tilalle. Areenan nykynimi johtuu areenan nyisen pääsponsorin, tietoliikenne- ja joukkoviestintäkonserni Rogers Communicationsin nimestä.

Areenalla pelattiin suurin osa vuoden 2010 talviolympialaisten jääkiekko-otteluista. Kisojen yhteydessä areena tunnettiin nimellä Canada Hockey Place, koska Olympialaisissa sponsorinimet ovat kiellettyjä.

Muutokset 

Areena sai vuonna 2006 uuden jumbotronin. Tämä korvasi edellisen Mitsubishi Mark IV -mallisen jumbotronin, sillä se oli vanhentunut, koska se ei ollut tarpeeksi nykyaikainen pitääkseen katsojia ajan tasalla. Nykyinen jumbotroni, ProAd LED, on NHL:n suurimpia. Se on 4,1 metriä korkea ja 7,3 metriä leveä ja siinä käytetään LED-teknologiaa.

Tapahtumia 

 Areenan avajaisissa esiintyi Bryan Adams
 WWF (Nyk. WWE) on järjestänyt siellä Pay-Per-view-tapahtumat In Yours House (1996), ja Rock Bottom (1998)
 Oli yksi areenoista, jolla järjestettiin World Cup vuonna 1996
 Siellä järjestettiin NHL:n tähdistöottelu vuonna 1998
 Siellä järjestettiin myös NBA:n varaustilaisuus samana vuonna
 Pääareena taitoluistelun maailmanmestaruuskisoille vuonna 2001
 Jääkiekon junioreiden maailmanmestaruuskisojen pääareena vuonna 2006
 Siellä järjestettiin NHL:n varaustilaisuus vuonna 2006
 Siellä pelattiin suurin osa vuoden Vancouverin talviolympialaisten jääkiekko-otteluista vuonna 2010.

Vancouver Canucks
Kanadan jäähallit
Talviolympialaiset 2010
Vancouverin rakennukset ja rakennelmat