joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sentinels of the Sun


Sentinels of the Sun on suomalaisen metalliyhtyeen Morianin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Dynamic Arts Records.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Janne Siekkinen – laulu
 Sami Niittykoski – kitara
 Mika Laitinen – kitara
 Jaakko Niemi – basso
 Joonas Juutilainen – rummut
 Antti Simonen – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Hifimaailma: suopea
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2007 esikoisalbumit
Morianin albumit
Viimeinen tuomio (maalaus)

Viimeinen tuomio on Michelangelon vuosina 1537–1541 maalaama fresko Sikstuksen kappelissa Vatikaanissa. Freskon keskellä Kristus istuu valtaistuimellaan apostolien ja muiden pyhimysten ympäröimänä. Hänen tuomionsa on niin kauhistuttava, että hänen oikealla puolella istuva Maria kääntää katseensa muualle. Kristuksen vasemmalla puolella autuaat nousevat taivaaseen, kun taas oikealla puolella kadotukseen tuomitut putoavat syvyyksiin, missä alamaailman lautturi Kharon soutaa heitä Haadekseen.

Aiheen kuvaus
Vuonna 1533 paavi Klemens VII pyysi Michelangeloa koristamaan Sikstuksen kappelin suurta alttariseinää. Viisi vuotta aikaisemmin Rooma oli joutunut Kaarle V:n joukkojen ryöstämäksi. Elettiin myös aikaa, milloin  Lutherin uskonpuhdistus alkoi levittäytyä. Paavi halusi muistuttaa maalauksella Jumalan rangaistusta ihmisten synneistä. Michelango aloitti työnsä vasta paavi Paavali III käskystä vuonna 1535. Töiden alta jouduttiin hävittämään vanhempia freskoja sekä muuraamaan umpeen kaksi alttarin yläpuolella ollutta ikkunaa. Seinää kallistettiin sisäänpäin, ettei pöly voisi laskeutua siihen. Michelangelo työskenteli freskon parissa seitsemän vuotta. Jo töiden alkuvaiheessa hän sai kritiikkiä alastomista ihmishahmoista. Yksi kritiikin esittäjistä oli paavin seremoniamestarina toiminut Biagio Da Cesena. Michelangelo maalasi oikeaan alakulmaan Minoksen, Helvetin tuomarin. Lihava, aasinkorvainen hahmo, jota käärme puree nivusista, kuvasi aikalaisten mielestä juuri Cesenaa. Kerrotaankin, että Cesena oli kannellut asiasta paaville, joka oli vastannut toimivaltansa päättyvän helvetin porteille.

Freskon keskellä Jeesuksen vasemmalla puolella apostoli Bartolomeus kannattelee nyljetyn ihmishahmon nahkaa. Väitetäänkin, että tämä on Michelangelon omakuva.

Alastomuus
Viimeinen tuomio esiteltiin 31. lokakuuta vuonna 1541 ja se aiheutti heti närää kirkonmiehissä alastomilla ihmishahmoillaan. Michelangelon kuoleman jälkeen vuonna 1564 paavi Pius IV määräsi Daniele da Volterran peittämään Trentonin kirkolliskokouksen määräyksiä mukaillen freskon alastomat mieshahmot. Freskon entisöinti valmistui vuonna 1993. Entisöinnissä kävi ilmi, että muun muassa Jeesuksen lannevaate on itse Michelangelon maalaama. Entisöinnin aikana poistettiin osa lannevaatteista.

Kuvat

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Raamattu taiteessa
Michelangelon maalaukset
Italialaiset maalaukset
1530-luku
1540-luku
Vatikaanin taide
Kauniinhauta


Kauniinhauta on suomalaisen black metal -yhtyeen Mustan kuun lapsien toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Northern Sound Records.

Kappaleet

Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Arvostelut 
 Metal.de: 7/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2003 albumit
Mustan kuun lapsien albumit
Suruntuoja


Suruntuoja on suomalaisen black metal -yhtyeen Mustan kuun lapsien esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Northern Sound Records.

Albumista julkaistaan uusintapainos 10. kesäkuuta 2022. Albumin on remasteroinut Teemu Liekkala. Albumi sisältää livetaltiointeja vuodelta 2016 sekä demoja albumin valmistelun ajoilta. CD-painos sisältää myös musiikkijournalisti Natalie Humphriesien toimittaman historiikin albumin tuotannon vaiheista. Albumi julkaistaan ensimmäistä kertaa myös digitaalisissa musiikkipalveluissa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Pete Lehtinen – laulu, kitara, syntetisaattori, grafiikka & layout
 Pete Tamminen – laulu, kitara
 Kari Kinnunen – bassokitara
 Mikko Hautala – rummut

Tuotanto 
 Mika Haapasalo – äänittäjä, miksaaja
 Toni Haataja – grafiikka, layout, valokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2002 esikoisalbumit
Mustan kuun lapsien albumit
14 talvea


14 Talvea – Mustan kuun lauluja 1993–2007 on suomalaisen black metal -yhtyeen Mustan kuun lapsien kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Roihu Records.

Kappaleet

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2011 kokoelma-albumit
Mustan kuun lapsien albumit
Oblivion (Ceremonial Embracen albumi)

Oblivion on suomalaisen metalliyhtyeen Ceremonial Embracen ensimmäinen sekä viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Displeased Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Jani Huotari – laulu
 Jani Häkli – bassokitara, kitara
 Heikki Kähkönen – kitara
 Olli Kokkonen – rummut
 Jari Määttä – kosketinsoitin

Muut tekijät 
 Janne Heikkinen – grafiikka
 Juha Matinheikki – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
 Janne Ahtonen – valokuva

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2001 esikoisalbumit
Suomalaiset black metal -albumit
Suomalaiset power metal -albumit
When All the Laughter Has Gone

When All the Laughter Has Gone on suomalaisen metalliyhtyeen Dolorianin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Wounded Love Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anti Ittna Haapapuro – laulu, kitara
 Ari Kukkohovi – rummut, kitara, bassokitara
 Jussi Ontero – kosketinsoitin

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1999 esikoisalbumit
Dolorianin albumit
Voidwards

Voidwards on suomalaisen metalliyhtyeen Dolorianin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Wounded Love Records.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Anti Ittna Haapapuro – laulu, kitara
 Ari Kukkohovi – rummut, kitara, bassokitara
 Jussi Ontero – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2006 albumit
Dolorianin albumit
Brändilähettiläs

Brändilähettiläs tarkoittaa markkinointialalla ihmistä, joka työskentelee yrityksessä, edustaa organisaatiota tai brändiä. Brändilähettiläs kuvastaa yrityksen imagoa, näkyvyyttä, arvoa, tavoitteita sekä aatteita. Käytännön tasolla brändilähettiläs esimerkiksi kommunikoi kevyesti asiakasrajapintojen kanssa ja välittää käytännön tasolla olevaa viestiä siitä, millainen yritys on.

Lähteet 

Markkinointi
Liiketalous
Frithiof Neovius

Frithiof Neovius (12. elokuuta 1830 Sortavala – 27. maaliskuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen kadettikoulun johtaja ja valtiopäivämies, sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti (1885).

Neoviuksen vanhemmat olivat Sortavalan kirkkoherra Johan Adolf Neovius ja tämän toinen puoliso Gustava Maria Charlotta Burgman. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1854 Anna Natalie Geschwend.

Hän kävi Haminan kadettikoulun sekä Pietarin sota-akatemian 1849–1851. Hän toimi matematiikan ym. aineiden opettajana useissa Venäjän upseerikouluissa, hänet nimitettiin upseerikoulujen luokkatarkastajaksi 1863.  Neovius ylennettiin everstiksi v. 1866. Hänet nimitettiin 1871 Suomen kadettikoulun vt. johtajaksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi ja vakinaistettiin Suomen kadettikoulun johtajaksi 1875. Hän ansioitui 14-vuotisen uransa aikana erityisesti kadettikoulun pedagogian kehittäjänä. Hän oli merkittävä myös Haminan sivistyselämän kannalta. Hän oli mukana perustamassa 1873 täysihoitolamuotoista tyttökoulua kannattanutta osakeyhtiötä ja 1876 reaalikouluosakeyhtiötä. Neoviuksen aloitteesta kaupunkiin perustettiin lastenkoti 1881 ja pian myös raittiusseura. Neovius ja lääkäri Robert Ek perustivat vuonna 1884 Fredrikshamns Tidning -sanomalehden.

Neovius oli porvarissäädyssä Haminan kaupungin edustajana valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894. 

Frithiof Neoviuksen lapsia olivat toimittaja, Arvid Neovius arkkitehti Harald Leonard Neovius, pankinjohtaja Arthur Alfred Neovius ja kansanedustaja Dagmar Neovius.

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Vuonna 1830 syntyneet
Vuonna 1895 kuolleet
Ilkka Ranta

Ilkka Jorma Juhani Ranta (s. 5. tammikuuta 1938 Kouvola) on suomalainen kenraaliluutnantti evp, joka teki uransa pääasiassa tykistön aselajissa. 

Rannan vanhemmat olivat luutnantti Jorma Ranta ja Sirkka Palmlöf ja hänen puolisonsa vuodesta 1973 on Gudrun Freia Gisela Stoll. Ranta tuli ylioppilaaksi 1958 ja suoritti Kadettikoulun 1961, Sotakorkeakoulun 1973, maanpuolustuskurssin 1976, ylemmän päällystökurssin 1986 ja ylimmän johdon kurssin 1988. Hän toimi kouluttajana Hämeenlinnassa 1961-1963 ja Reserviupseerikoulussa 1963-1969. Hän vietti myös vuoden opiskelemassa tykistökoulussa Yhdysvalloissa 1968–1969. Hän opetti Tykistökoulussa 1969-1971 ja työskenteli Pääesikunnan tykistötoimistossa 1973-1975. Puolustusvoimain komentaja Lauri Sutelan adjutanttina hän oli 1975–1980, minkä jälkeen hänet nimitettiin Lontooseen sotilasasiamieheksi 1980–1984. Kotimaahan palattuaan hän komensi Panssariprikaatin jääkäripatteristoa 1984–1985, Satakunnan tykistörykmentin komentajana hän toimi 1985–1988. Pääesikunnan henkilöstöpäällikkönä Ranta toimi 1988–1993 ja uransa päätteeksi Läntisen maanpuolustusalueen komentajana 1993–1998. 

Ranta  ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1968 majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1979, everstiksi 1986, kenraalimajuriksi 1990 ja kenraaliluutnantiksi 1993.

Lähteet
 Upseerin ura tarjosi näköalapaikan . Kotikirkko 2006.

Viitteet

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Nainen jota rakastan

Nainen jota rakastan (myös Nainen, jota rakastan; ) on Frank Borzagen ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1937. Draaman pääosissa ovat Joan Crawford, Spencer Tracy ja Alan Curtis. Crawford näyttelee Jessietä, nuorta työväenluokan naista, joka pyrkii parantamaan elämänlaatuaan naimalla poikaystävänsä vain saadakseen selville, että mies ei ole parempi mitä Jessie jätti jälkeensä. Jessie tapaa itserikastuneen miljonäärin, johon hän rakastuu, vaikka miljonäärillä on taloudellisia ongelmia.

Nainen jota rakastan perustuu Katharine Brushin tarinaan Marry for Money, jonka pohjalta ohjaaja Borzage ja Lawrence Hazard laativat käsikirjoituksen. Borzage ja Joseph L. Mankiewicz tuottivat elokuvan. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.

Näyttelijät

Tuotanto
Nainen jota rakastan -elokuvan tuotanto alkoi 7. syyskuuta 1937 ja päättyi 25. lokakuuta 1937. Elokuva kuvattiin MGM:n studiossa Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan työnimiä olivat Class, Saint or Sinner, Shop Girl ja Three Rooms in Heaven.

Julkaisu ja vastaanotto
Nainen jota rakastan sai ensi-iltansa Kalifornian Westwoodissa 14. joulukuuta vuonna 1937. New Yorkin ensi-ilta oli 20. tammikuuta vuonna 1938 ja maanlaajuinen ensi-ilta 21. tammikuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 25. syyskuuta vuonna 1938. The New York Times kehui Crawfordin roolisuoritusta.

Edward Ward (sävellys), Chet Forrest (sanoitus) ja Bob Wright (sanoitus) saivat Oscar-ehdokkuuden parhaasta kappaleesta "Always and Always" vuonna 1939.

Nainen jota rakastan julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 1937 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Frank Borzagen ohjaamat elokuvat
Yhdysvaltalaiset mustavalkoelokuvat
Metro-Goldwyn-Mayerin elokuvat
Kjeld Nuis

Kjeld Nuis (s. 10. marraskuuta 1989) on alankomaalainen pikaluistelija. Hän voitti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.07,95 ja 1 500 metrillä ajalla 1.44,01. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.43,21.

Nuis voitti Gangwonissa 2017 maailmanmestaruuden 1 000 metrillä ajalla 1.08,26 ja 1 500 metrillä ajalla 1.44,36. Joukkuesprintin maailmanmestaruuden hän voitti Inzellissä 2019. Hän voitti 1 500 metrin maailmanmestaruuden Salt Lake Cityssä 2020 ajalla 1.41,66. Hän saavutti 1 000 metrillä MM-hopeaa Inzellissä 2011 ajalla 1.08,67, Heerenveenissä 2012 ajalla 1.08,79 ja Salt Lake Cityssä 2020 ajalla 1.06,73 sekä MM-pronssia Heerenveenissä 2015 ajalla 1.08,71, Kolomnassa 2016 ajalla 1.08,47 ja Inzellissä 2019 ajalla 1.07,81. Sotšissa 2013 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi. 1 500 metrillä hän sai MM-hopeaa Kolomnassa 2016 ajalla 1.45,66 ja Heerenveenissä 2021 ajalla 1.44,11 sekä oli viides 2019. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Soulissa 2016 ja Changchunissa 2018 sekä pronssia Calgaryssa 2017 ja Heerenveenissä 2019. Lisäksi hän oli viides Heerenveenissä 2011. Sprintti-EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 2017. Matkakohtaisissa EM-kilpailuissa hän saavutti Heerenveenissä 2022 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.43,60 ja hopeaa 1 000 metrillä.

Nuis voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2011–2012, 2015–2016 ja 2016–2017. Hän sijoittui kaudella 2011–2012 toiseksi 1 500 metrin ja kolmanneksi 1 000 metrin maailmancupissa. Hän voitti 1 000 metrin maailmancupin kaudella 2012–2013 ja sijoittui saman matkan cupissa kolmanneksi kaudella 2013–2014. Seuraavalla kaudella hän oli 500 metrin maailmancupissa toinen ja 1 000 metrin cupissa kolmas. Kaudella 2015–2016 hän voitti 1 000 metrin cupin ja oli toinen 1 500 metrin cupissa. Kaudella 2016–2017 hän voitti 1 000 ja 1 500 metrin cupit. Hän voitti 1 000 metrin cupin kaudella 2017–2018. Seuraavalla kaudella hän voitti jälleen 1 000 metrin cupin ja sijoittui 1 500 metrillä kolmanneksi. Hän voitti 1 500 metrin cupin kaudella 2019–2020 ja sijoittui toiseksi kaudella 2020–2021. Hän oli 1 000 metrin cupissa toinen ja 1 500 metrillä kolmas kaudella 2021–2022. Hän on voittanut 27 maailmancupin osakilpailua, sijoittunut 25 kertaa toiseksi ja 21 kertaa kolmanneksi (2.4.2022 mennessä).

Nuis on voittanut Alankomaiden-mestaruuden 1 000 metrillä 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2019 sekä 1 500 metrillä 2013, 2016 ja 2019. Alankomaiden sprinttimestaruuden hän voitti 2020.

Ennätykset

Lähteet 

Alankomaalaiset pikaluistelijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Alankomaalaiset olympiavoittajat
Grant Heslov

Grant Heslov (s. 15. toukokuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvatuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvan Argo tuottajana, josta hänet palkittiin parhaan elokuvan Oscarilla vuonna 2013. 

Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Tosi valheita, Dante's Peak, Valtion vihollinen, Skorpionikuningas ja Good Night, and Good Luck.. Hän sai Oscar-ehdokkuuden tuottajana elokuvasta Good Night, and Good Luck. ja oli myös ehdolla George Clooneyn kanssa parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Hän ohjasi elokuvan Vuohia tuijottavat miehet vuonna 2009. Hän on tuottaja ja käsikirjoittaja yhdessä George Clooneyn kanssa vuoden 2013 elokuvassa The Monuments Men.

Vuonna 1963 syntyneet
Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset elokuvatuottajat
Yhdysvaltalaiset käsikirjoittajat
Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Oscar-palkinnon saajat
BAFTA-palkinnon saajat
Elävät henkilöt
Nigritia

Nigritia (”mustien maa”) on 1960-luvun lähteessä käytetty merkitsemään Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Antiikin maantieteilijä Strabo käytti sanaa teoksissaan viittaamaan erääseen Länsi-Saharan berberiheimoon. Arabikirjailija Leo Africanus (n. 1494 – n. 1554) taas alkoi käyttää Nigritia-nimitystä keskiaikaisesta Sudanista.

Lähteet

Afrikan historia
Sissipuutarhurit

Sissipuutarhurit on Ylen tv-ohjelma. Sissipuutarhureissa talkooväki yhdessä agitaattori Minna Kivelän kanssa kohentaa yhteistä ympäristöä. Puistojen ja pihojen häpeäpilkut saavat kyytiä ja pihamaat vallataan yhteiseen käyttöön. Sissipuutarhurit esitettiin Yle TV2:ssa ensimmäisen kerran kesäkaudella 2012. Kesäkaudella 2013 nähtiin sarjan toinen tuotantokausi.

Aiheesta muualla 
 Yle Olotila: Sissipuutarhurit 

Suomalaiset televisiosarjat
Onni Savola

Onni Felix Jatko Mathias Savola (14. tammikuuta 1876 Piikkiö – 11. syyskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen lausuntataiteilija, opettaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja.

Savolan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Savola ja Serafia Selander. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1898. Savola toimi Kansallisteatterin näyttelijänä 1898–1899 ja kansakoulunopettajana Vesannolla ja Ilmajoella 1899–1901, Turussa 1901–1918 ja Helsingissä 1918–1943. Häm toimi lausunnan opettajana vuodesta 1906 alkaen muun muassa Turun kaupungin työväenopistossa 1914–1918, Helsingin kaupungin työväenopistossa 1920–1926, Työväen akatemiassa 1924–1925, Jyväskylän kesäyliopistossa 1912, 1914 ja 1916 sekä metodistien pappisseminaarissa 1921–1927.

Savola oli perustamansa Turun näyttämön johtaja ja näyttelijä 1907–1910, Kiertue Onni Savola piti teatterinäytäntöjä eri näyttämöillä vuosina 1916–1917 sekä 1923–1925. Savola piti lausuntailtoja useilla kiertueilla Suomessa vuodesta 1903 alkaen, Saksassa 1910 ja Virossa 1931. Hänne kirjalliseen tuotantoonsa kuului kaunoluvun oppikirja, lausuntaohjelmistoa ja näytelmäsuomennoksia.

Teoksia 
 Lausunto-ohjelmaa ; kaunoluvun opetusta ja esitystä varten koonnut Onni Savola. WSOY 1920
 Lausunta-ohjelmistoa : kaunoluvunopetusta ja esitystä varten. 2 sarja ; koonnut Onni Savola. Valistus 1926
 Kaunoluvun opetuksen ohjeita opettajille. Valistus 1927
 Kaunoluvun harjoitusvihko : puhu ja lue äidinkieltäsi soinnukkaasti ja ilmeikkäästi!. Valistus 1927
 Runovalikoima kansakouluille. Valistus 1927, 1929

Suomennoksia 
 Johan Bojer : "Äiti" : 1-näytöksinen näytelmä ; norjan kielestä suomentanut Onni S. Näytelmäkirjallisuutta n:o 100. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1908

Lähteet 
 
 Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
 Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)

Suomalaiset lausujat
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinjohtajat
Suomalaiset opettajat
Vuonna 1876 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Lovecraftian Dark

Lovecraftian Dark on suomalaisen black/dark metal -yhtyeen Dawn of Relicin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Season of Mist.

Albumi on jaettu kolmeen lukuu, Throes Matrix (1-7), Themes of Stifled Screams (8-11) ja The Story of Rose Haven (12-14). Kolmas osa on yhtyeen ennen julkaisematon demo vuodelta 2001.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Mika Tönning – laulu
 Jukka Juntunen – rummut, kitara, syntetisaattori
 Rauli Roininen – kitara
 Teemu Luukinen – kitara
 Pekka Mustonen – bassokitara
 Pekka Malo – syntetisaattori

Muut tekijät 
 Ahti Kortelainen – äänittäjä, miksaaja
 Jarno Juntunen – äänittäjä, taustalaulu (kappaleet 2, 4 & 6)
 Anssi Kippo – masteroija (kappaleet 12–14)
 Mika Jussila – masteroija, remasteroija (kappaleet 12–14)
 Niklas Sundin – kansitaide

Arvostelut 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Lovecraftian Dark discogs.com -sivustolla

Vuoden 2003 albumit
Dawn of Relicin albumit
Night on Earth (Dawn of Relicin albumi)

Night on Earth on suomalaisen black/dark metal -yhtyeen Dawn of Relicin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Season of Mist.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Zann Path – rummut
 Teemu Luukinen – kitara
 Rauli Roininen – kitara

Vierailevat muusikot 
 Ilkka Lassila – taustalaulu
 Jarno Juntunen – taustalaulu
 Toni Laine – bassokitara
 Jukka Juntunen – rummut
 Kai Jaakola – laulu
 Sampo Heikkinen – syntetisaattori

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 7–

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2005 albumit
Dawn of Relicin albumit
Asmir Kolašinac

Asmir Kolašinac (, s. 15. lokakuuta 1984 Skopje, Makedonia) on serbialainen kuulantyöntäjä.

Kolašinac sijoittui kuudenneksi Bangkokin universiadeissa 2007. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa 2008, Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja Dohan MM-hallikisoissa 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli yhdeksäs. Vuonna 2011 hän karsiutui loppukilpailusta sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa ja oli 11:s Daegun MM-kilpailuissa.

Kolašinac karsiutui loppukilpailusta Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012. Myöhemmin samana vuonna hän sai pronssia Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 20,36. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 20,71. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Göteborgissa 2013 tuloksella 20,62. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli kymmenes. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui loppukilpailusta. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 20,55. Sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa 2015 hän sijoittui toiseksi tuloksella 20,90. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs.

Kolašinac sijoittui viidenneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017, Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018, Berliinin EM-kilpailuissa 2018, sisäratojen EM-kilpailuissa Glasgow'ssa 2019, Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.  Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli yhdestoista. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Välimeren kisoissa ja oli kahdeksas Münchenin EM-kilpailuissa.

Kolašinac on voittanut Serbian-mestaruuden ulkoradoilla 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2018 ja 2019 sekä sisäradoilla 2013, 2014, 2017, 2018, 2019 ja 2022. Euroopan talviheittocupissa hän sijoittui toiseksi 2010 ja 2012. Hän työnsi ulkoratojen ennätyksensä 21,58 Belgradissa 27. heinäkuuta 2015. Hallissa hän on työntänyt Serbian ennätyksen 21,06 Belgradissa 28. joulukuuta 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Serbialaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Ritual Death Metal


Ritual Death Metal on Deathchainin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2013 levymerkillä Svart Records.

Albumin musiikki on tyyliltään runsaasti melodisempaa, sekä sisältää black metal -musiikin vivahteita. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.

Kappaleet

Kokoonpano 
 K.J. Khaos – laulu
 Cult – kitara
 Corpse – kitara
 Kuolio – basso
 Kassara – rummut
 C. Void – laulu

+

 L-G Petrov – laulu kappaleessa 6

Tuotanto 
 Tore Stjerna – äänittäjä
 Babalon Graphics – kansitaide
 Costin Chioreanu – muu grafiikka

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Inferno: 
 Kaaoszine.fi: 5/10
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2013 albumit
Deathchainin albumit
Svart Recordsin albumit
Simon J. Berger

Simon Jönsson Berger (s. 1. kesäkuuta 1979 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. 

Vuonna 2007 Bergerillä oli yksi pääosista minisarjassa Aatteen asialla. Bergerin ensimmäiset roolit pitkissä elokuvissa olivat pienet roolit elokuvissa Sovinto ja Wallander – Perintö vuonna 2010.

Berger esiintyi Paulin roolissa minisarjassa Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin ja elokuvassa Call Girl hänellä oli yksi pääosista. Teatterinäyttämöllä hän on esiintynyt muun muassa Dramatenissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Simon J. Berger Elonetissa

Ruotsalaiset näyttelijät
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Vilho Niitemaa

Teodor Vilhelm (Vilho) Niitemaa, vuoteen 1942 Nyman (16. maaliskuuta 1917 Helsinki – 15. kesäkuuta 1991) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Turun yliopiston yleisen historian professori vuodesta 1955.

Niitemaan väitöskirja vuodelta 1949 käsittelee Baltian keskiaikaista historiaa. Niitemaan yhdessä Kalervo Hovin kanssa kirjoittama Baltian historia (1959) oli alan populaari perusteos ja kurssikirja vuosikymmenten ajan. Niitemaa aloitti Turun yliopistossa siirtolaisuuteen liittyvän tutkimuksen. Projektin tuloksia oli Siirtolaisuusinstituutin perustaminen.

Teoksia
Suomen sota 1941-1945. Asevoimien sotilasoperaatiot. // Puolustusvoimien esikunnan sotilashistorian toimiston toimet 8 (1948) (ruotsiksi 1949).
Der Binnenhandel der Politik der Livländischen Städte im Mittelalter. Helsinki, 1952. (Annales Academiae Scientiarum Fennicae B 76).
Das Strandrecht Nordeuropa im Mittelalter. Helsinki, 1955 (Annales Academiae Scientiarum Fennicae B 94).
Baltian historia. Helsinki 1959, 21991 (toinen tekijä Kalervo Hovi).
Der Kaiser und die Nordische Union bis zu den den Burgunderkriegen. Helsinki, 1960. (Annales Academiae Scientiarum Fennicae B 116)
Die Nordosteuropäischen Staaten. // Weltgeschichte der Gegenwart, I: Die Staaten. Bern 1962.
Suomenlahden nimen synty. // Turun Historiallinen Arkisto 16 (1963).
Die Zeit der Stadtgründungen im Ostseeraum. // Acta Visbyensia I. Uppsala, 1965.
Untersuchungen über die Siedlungsgeschichte Hämes im Mittelalter. // Studia historica in honorem Hans Kruus. Tallinna, 1971.
Rannikkolaki varhaiskeskiaikaisten oikeudellisten käsitteiden heijastajana Pohjois-Euroopassa. // Vieraiden luennoitsijoiden esitelmät 2. Oulun yliopisto, 1976.
Suomen ratsuväen historia, I. 1917–1939. Mikkeli, 1979. (Sotatieteiden laitoksen julkaisut, 19).
Das Mittelalterliche Handwerk im Ostseeraum. // Der Ostseeraum - Historische Elemente einer Wirtschaftlichen Gemeinschaft. Lyypekki, 1980.

Lähteet

Suomalaiset historioitsijat
Turun yliopiston professorit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Suomalaiset professorit
Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saajat
Aurora-mitalin saajat
Nikander

Nikander tai Nicander on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Nikander suomalaisena sukunimenä
 Aku Nikander (s. 1990), maastohiihtäjä
 Armas Nikander (1883–1947), insinööri, vuorineuvos ja Lokomon toimitusjohtaja
 Arthur E. Nikander (1881–1953), rakennuttaja ja tiilitehtailija, kilpapurjehtija
 Carl-Johan Nikander (1915–2005), insinööri, yrittäjä, järjestö- ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Gabriel Nikander (1884–1959), sivistyshistorian ja kansanelämän tutkimuksen professori ja vararehtori
 Hannamaija Nikander (s. 1982), näyttelijä
 Hannu Nikander (s. 1949), taidemaalari
 Harry Nikander (1957–2004), sjääkiekkoilija
 James Nikander, ”Musta Barbaari” (s. 1990), rap-artisti ja kehonrakentaja
 Juho Kustaa Nikander (1855–1919), amerikansuomalainen pappi
 Pasi Nikander, "Panda" (s. 1962), basisti, yrittäjä ja ELMU:n aktiivi
 Saara Nikander (s. 1994), kestävyysjuoksija ja hiihtäjä
 Toini Nikander (1901–1990), oopperalaulaja
 Vieno Nikander (1905–1969), jalkapalloilija
 Maj-Britt Wikström-Nikander (s. 1949), kirjailija ja sarjakuvataiteilija.

Nicander
 Karl August Nicander (1799–1893), ruotsalainen kirjailija ja runoilija

Katso myös
 Mikander
 Nikandros (), antiikin henkilöitä
 Niklander
Havaijisaaret

Havaijisaaret on saariryhmä pohjoisella  Tyynellämerellä. Se kuuluu Yhdysvaltojen Havaijin osavaltioon, lukuun ottamatta Midwaysaarten atollia, joka kuuluu Yhdysvaltain pieniin erillissaariin.

Havaijisaarten kahdeksan pääsaarta ovat kaakosta luoteeseen Havaiji (Big Island), Maui, Kahoolawe, Lanai, Molokai, Oahu, Kauai ja Niihau. Havaijisaaret voidaan jakaa Luoteisiin Havaijisaariin eli Leewardsaariin sekä Kaakkoisiin Havaijisaariin eli Windwardsaariin.

Havaijisaaret ovat tuliperäisiä ja koralliriuttojen reunustamia. Havaijin saari eli Big Island on geologisesti nuorin ja pinta-alaltaan lähes kaksi kertaa suurempi kuin muut saaret yhteensä.

Havaijisaaret ovat syntyneet Tyynenmeren laatan liikkuessa luoteeseen niin sanotun kuuman pisteen yli. Kuuman pisteen kohdalla muodostuu tulivuori, joka ajan myötä nousee merenpinnan yläpuolelle synnyttäen saaren. Mannerlaatan liikkuessa vuosimiljoonien kuluessa tulivuoret ovat liikkuneet pois kuumasta kohdasta luoteeseen, sammuneet ja eroosion vaikutuksesta pienentyneet. 35 kilometriä Havaijin saaresta etelään on syntymässä uusi saari, Loihi. Havaijin tunnetuimpia tulivuoria ovat Mauin Haleakala ja Havaijin saaren Mauna Kea, Mauna Loa ja Kilauea, joista kaksi viimeisintä ovat edelleen aktiivisia.

Havaijisaaret ovat erittäin vuoristoisia: 50 % saarten maa-alasta sijaitsee yli 600 metrin korkeudessa ja 10 % yli 2 000 metrin korkeudessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain maantiede
Saaristot
Polynesia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Ruben Nirvi

Ruben Erik Nirvi (vuoteen 1928 Snirvi; 16. joulukuuta 1905 Askola – 26. tammikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston suomalaisen filologian apulainen 1955–1957 ja suomen kielen henkilökohtainen ylimääräinen professori 1957–1972. Hän oli suomen ja erityisesti inkeroismurteiden erikoistuntija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1944 (Sanankieltoja ja niihin liittyviä kielenilmiöitä itämerensuomalaisissa kielissä: Riista- ja kotieläintalous).

Lähteet

Suomalaiset kielitieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Suomalaiset professorit
Irkutskin rautatieasema

Irkutskin rautatieasema () Venäjän Irkutskin alueen keskuksen Irkutskin matkustajaliikenteen päärautatieasema. Asema kuuluu Venäjän rautateiden Siperian radan keskeisimpiin rautatieasemiin.

Siperian radan osuus Krasnojarskista Irkutskiin valmistui elokuussa 1898. Irkutskissa on nykyisin useita rautatieasemia.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Irkutskin rautatieasema kartalla  (yandex.ru)
 Aikatauluhaku Irkutskin rautatieaseman kaukojunille  (poezda.net)
 Venäjän rautateiden Itä-Siperian rautatien (Vostotšno-Sibirskaja) kartta (Irkutskin lähistö)  (rzd.ru)
 Venäjän rautateiden alueellinen tytäryhtiö Vostotšno-Sibirskaja Železnaja Doroga (VSŽD)  (vszd.rzd.ru)

Venäjän rautatieliikennepaikat
Rautatieasema
1890-luvulla rakennetut rautatieliikennepaikat
Maaselän ryhmä

Maaselän ryhmä oli Päämajan alainen sotatoimiyhtymä asemasodan aikana jatkosodassa Itä-Karjalassa. Se muodostettiin Karjalan armeijan lakkauttamisen jälkeen Maaselän kannaksella toimineesta Taavetti Laatikaisen johtamasta II armeijakunnasta 1. maaliskuuta 1942.

Perustaminen
Päämaja antoi käskyn Karjalan armeijan lakkauttamisesta ja nimen muuttamisesta Aunuksen ryhmäksi (Aun. R) 25. helmikuuta 1942. II armeijakunta sille alistettuine taistelu- ja huoltojoukkoineen erotettiin Karjalan armeijasta ja siitä muodostettiin suoraan Päämajan alainen Maaselän ryhmä (Maa. R). Ryhmien väliseksi rajaksi määrättiin silloinen II ja VII armeijakunnan välinen raja. Käskyssä toimeenpanohetkeksi oli määrätty 1. maaliskuuta 1942 kello 12.00.

Yksiköt perustamishetkellä:
1. divisioona
divisioonalle alistettuna 3. Pr, KevPsto/3. Pr, RaskPsto/3. Pr, 32. RjK, KTR 1 (pois lukien I Psto), RaskPsto 22
4. divisioona
8. divisioona
divisioonalle alistettuna 42. RjK
1. jääkäriprikaati
prikaatin orgaanisena osana Kev.Psto 11 ja prikaatille alistettuna ErP 21, 18. TykK, KrhPsto 1, I/KTR 1, RaskPsto 4, RaskPsto 15
Taisteluosasto Sorsa
KevOs 14, 24. RjK, 15. TykK
ryhmälle alistettuna 2. RautPtri, PsJuna 2, LeLv 16

Lähteet 

Jatkosodan suomalaiset maavoimat
Suutarilan ala-aste

Suutarilan ala-aste on Helsingin Suutarilassa sijaitseva koulu. Koulussa on peruskoulun 1.–6. luokat. Oppilaita koulussa on noin 380. Koulussa on painotettua musiikin opetusta 3. luokasta lähtien ja kaksi erityisluokkaa. Koulun rehtori on Kari Töyrylä. Koululla on myös ystävyyskoulu Walesissa. Koulun musiikkiluokat järjestävät joka vuosi konsertin.

Laulaja-lauluntekijä Pekka Ruuska oli nelisen vuotta opettajana Suutarilan ala-asteella, kunnes kappaleen ”Rafaelin enkeli” menestys vuonna 1990 vei hänet päätoimiseksi muusikoksi.

Lähteet
 Suutarilan ala-asteen koulun sivut

Viitteet

Helsingin peruskoulut
Suutarila
Terpineoli

Terpineoli tai α-terpineoli (C10H18O) on monoterpeeneihin kuuluva alkoholi. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteteollisuudessa.

Esiintyminen ja valmistus 
Terpineolia ja sen isomerisia muotoja esiintyy pieniä määriä useiden kasvien aromaattisissa öljyissä, muun muassa havupuissa, laventelissa, kardemummassa, appelsiinissa ja muskottipähkinäöljyissä. Yhdistettä esiintyy myös semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Terpineoli on optisesti aktiivinen yhdiste. Puhtaana se on kiinteää kiteistä ainetta, jolla on syreenin tuoksua muistuttava haju. Tyypillisesti yhdistettä valmistetaan pineenistä hapon, tyypillisesti fosforihapon, avulla noin 100 °C:n lämpötilassa ja välituotteena muodostuu cis-terpiinihydraattia, josta veden eliminaation jälkeen muodostuu terpineolia. Terpineoli on näin syntyvän seoksen pääkomponentti, mutta seoksessa on myös eukalyptolia (1,8-sineoli) ja Wagner–Meerwein-toisiintumisilla muodostuvia fenkyylialkoholia ja borneolia. Tuotteet voidaan puhdistaa jakotislauksella.

Käyttö 
Terpineolia käytetään sen hyvän tuoksun vuoksi muun muassa hajusteissa, saippuoissa ja pesuaineissa. Se on myös suhteellisen edullista. Terpineolista valmistetaan myös sen estereitä, kuten terpinyyliasetaattia, joita käytetään myös hajusteiden aineosina.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Human Metabolome Database (HMDB): Alpha-Terpineol 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): DL-alpha-Terpineol 
ChemBlink: alpha-Terpineol 
Pherobase: Semiochemical - alpha-terpineol 
Pherobase: Floral Compound - alpha-terpineol 

Alkoholit
Terpeenit
FIA World Endurance Championship

FIA World Endurance Championship (lyhenteeltään FIA WEC) on kansainvälinen autourheilusarja, joka perustettiin vuonna 2012 korvaamaan Intercontinental Le Mans Cup sarja.

Sarjan järjestää Automobile Club de l’Ouest yhdessä FIA:n kanssa. Renkaat toimittaa Michelin ja Dunlop. Sarjassa ajetaan Le Mans Prototype- ja Grand Tourers-autoilla. Sarjaan kuuluu neljä luokkaa Le Mans Prototype 1 (LMP1), Le Mans Prototype 2 (LMP2), Le Mans Grand Touring Endurance — Professional (LMGTE Pro) ja Le Mans Grand Touring Endurance — Amateur (LMGTE Am). Sarjan mestaruus jaetaan luokittain eniten pisteitä keränneelle valmistajalle, tallille ja kuljettajalle. Sarjan osakilpailuja ajetaan Euroopassa, Aasiassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, pääkilpailun ollessa Le Mansin 24 tunnin ajo.

Mestaruudet

Kuljettajat

Tallit

Valmistajat

Kilpailut

Kausi 2017

Entisiä kilpailuja

Aiheesta muualla 

http://www.fiawec.com
Tatu Nissinen

David (Tatu) Nissinen (22. elokuuta 1883 Maaninka – 2. helmikuuta 1966 Kuopio) oli suomalainen kansanedustaja edistyspuolueesta, agronomi ja maanviljelysneuvos, joka vaikutti alan järjestöissä.

Hän toimi Kuopion Maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina 1912–1916, Savon päätoimittajana 1916–1917, Suomen Maatalous-Osake-Pankin Kuopion konttorin johtaja 1917–1919 ja Karjanjalostusyhdistys ISK:n sihteeri 1920–1950. Hän oli eduskunnan jäsen vuosien 1920–1922 valtiopäivillä, jonne hänet valittiin edistyspuolueesta.

Sisällissodan aikana Nissinen osallistui Vienan retkelle everstiluutnantti C. W. Malmin joukoissa. Hän toimi esikuntatehtävissä.  

Nissinen sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1938.

Julkaisuja
 Pohjois-Karjalan Maanviljelysseuran toiminta 1887–1912, 1912
 Das ostfinnische Vieh, 1931
 Suomen Maatalous-Osake-Pankki 1917–1952, 1953

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Maanviljelysneuvokset
Kansanedustajat
Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot
Kuopion kaupunginvaltuutetut
Pohjois-Savon vaalipiiri
Suomalaiset päätoimittajat
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1883 syntyneet
Vuonna 1966 kuolleet
Hansle Parchment

Hansle George Parchment (s. 17. kesäkuuta 1990 Saint Thomas, Jamaika) on jamaikalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.

Parchment karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän sijoittui 2010 viidenneksi sekä Mayagüezin Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa että Delhin Kansainyhteisön kisoissa. Hän voitti kultaa Shenzhenin universiadeissa 2011 ajalla 13,24 sekä Keski-Amerikan ja Karibian-mestaruuskilpailujen 4 × 100 metrin viestissä, jonka alkuerissä hän juoksi.

Parchment voitti 110 metrin aitajuoksun Jamaikan-mestaruuden 2012. Lontoon olympialaisissa hän teki välierissä maansa ennätyksen 13,14. Loppukilpailussa hän paransi Jamaikan ennätyksen aikaan 13,12, jolla saavutti olympiapronssia. Hän paransi maansa ennätyksen 13,05:een Eugenessa 1. kesäkuuta 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän keskeytti välieräjuoksunsa. Timanttiliigan kilpailussa Pariisissa 5. heinäkuuta 2014 hän paransi maansa ennätystä aikaan 12,94. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui toiseksi ajalla 13,03. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdeksas. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän saavutti hopeaa ajalla 13,22 ja voitti samana vuonna Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian-mestaruuden. Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa ajalla 13,04. Seuraavana vuonna hän voitti 110 metrin aitajuoksun Jamaikan-mestaruuden, muttei osallistunut Eugenen MM-kilpailujen loppukilpailuun.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Jamaikalaiset pika-aitajuoksijat
Jamaikalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Édouard Herriot

Édouard Herriot (5. heinäkuuta 1872 Troyes – 26. maaliskuuta 1957 Lyon) oli ranskalainen poliitikko, joka johti vuosien ajan Radikaalipuoluetta ja toimi Ranskan pääministerinä kolmesti: vuosina 1924–1925, 1926 ja 1932.

Herriot oli upseerin poika ja hän valmistui École Normale Supérieure -korkeakoulusta vuonna 1894. Hän toimi aluksi lyseonopettajana Nantesissa ja Lyonissa ja saavutti mainetta kirjallisuudentutkijana. Hän tutki muun muassa historiallisia kirjeitä. Herriot valittiin Lyonin kaupunginvaltuustoon vuonna 1904 ja seuraavana vuonna kaupungin pormestariksi. Hän toimi sen jälkeen Lyonin pormestarina muun uransa ohessa kuolemaansa asti, lukuun ottamatta toisen maailmansodan aiheuttamaa muutaman vuoden katkosta. Menestys pormestarina toi hänelle suuren paikallisen arvostuksen. Herriot valittiin vuonna 1910 Rhônen departementin yleisneuvostoon ja 1912 paikalliseen senaattiin.

Radikaalipuoluetta koko uransa ajan edustanut Herriot toimi ministerinä yhdeksässä hallituksessa, ensi kerran Aristide Briandin hallituksessa joulukuusta 1916 maaliskuuhun 1917. Tultuaan vuonna 1919 valituksi edustajainkamariin hän kohosi pian puolueensa johtohahmoksi. Ensimmäistä maailmansotaa seuranneet vuodet olivat Ranskassa oikeiston vallan aikaa ja Herriot toimi oppositiojohtajana. Hänen johtamansa radikaalien ja sosialistien yhteinen Cartel des Gauches -vasemmistoliittouma saavutti voitin toukokuun 1924 parlamenttivaaleissa. Painostettuaan oikeistoa tukeneen presidentti Alexandre Millerandin eroamaan Herriot kohosi kesäkuussa pää- ja ulkoministeriksi. Herriotin ensimmäinen hallitus hyväksyi Dawesin suunnitelman ja lopetti Ruhrin alueen miehityksen Saksassa. Hallitus kaatui huhtikuussa 1925 talousvaikeuksiin. Herriotin toinen hallitus kesäkuussa 1926 kesti vain kolme päivää, minkä jälkeen hän toimi 1926–1928 opetusministerinä Raymond Poincarén hallituksessa.

Herriot oli kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta joulukuuhun 1932. Lisäksi hän oli varapääministerinä Gaston Doumerguen ja Pierre-Étienne Flandinin hallituksissa 1934–1935. Hän toimi edustajainkamarin puhemiehenä 1936–1940. Parlamentin luovuttaessa ylimmän vallan marsalkka Philippe Pétainille heinäkuussa 1940 Herriot pidättäytyi äänestämästä. Vichyn hallitus vangitsi hänet syksyllä 1942 sen jälkeen kun hän oli kritisoinut parlamentin pysyvien valiokuntien lakkauttamista. Hänet vietiin myöhemmin vankina Saksaan, josta neuvostojoukot vapauttivat hänet huhtikuussa 1945. Herriot palasi vielä sodan jälkeen aiempiin tehtäviinsä sekä Radikaalipuolueen puheenjohtajaksi. Hänet nimitettiin 1946 myös Ranskan akatemian jäseneksi. Vuosina 1947–1954 Herriot toimi neljännen tasavallan kansalliskokouksen puhemiehenä. Hän oli mukana myös Euroopan neuvoston toiminnassa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Edoaurd Herriot  Assemblée Nationale

Ranskan pääministerit
Ranskan opetusministerit
Pormestarit
Ranskan akatemian jäsenet
Vuonna 1872 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Apinankukat

Apinankukat (Mimulus) on kasvisuku apinankukkakasvien (Phrymaceae) heimossa. Aikaisemmin suku luokiteltiin osaksi naamakukkaiskasvien (Scrophulariaceae) heimoa.

Apinankukat ovat monivuotisia ruohoja. Niiden rönsyt ovat lehdelliset, lehdet ovat vastakkain. Suvun kasveilla on suuret, silmiinpistävän värikkäät kukat, jotka ovat yksittäin lehtihangoissa tai harsuina latvakukintoina.

Eri apinankukkalajeja on ainakin 150. Suvun kasvit ovat pääosin kotoisin Pohjois-Amerikan länsiosista. Euroopassa apinankukkia ei tavata alkuperäislajeina, mutta jotkut lajeista ovat levinneet maanosaan tulokkaina. Joissakin Euroopan maissa eräät apinankukkalajit on luokiteltu vaarallisiksi vieraslajeiksi.

Apinankukkajajeja 
 Andienapinankukka (Mimulus naiandinus)
 Hiippa-apinankukka (Mimulus cardinalis)
 Kelta-apinankukka (Mimulus luteus)
 Kupariapinankukka (Mimulus cupreus)
 Lamoapinankukka (Mimulus aurantiacus)
 Myskiapinankukka (Mimulus moschatus)
 Puna-apinankukka (Mimulus lewisii)
 Siniapinankukka (Mimulus ringens)
 Tarha-apinankukka (Mimulus × hybridus)
 Täpläapinankukka (Mimulus guttatus)

Lähteet 
 Kekki, Tapio: Evakko, ruotsin roska, lapin orvokki ja pusu – täpläapinankukka pohjoisessa. Lutukka 1/2013. 29. vuosikerta. Helsingin yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo LUOMUS, Kasvitieteellinen yksikkö. Helsinki 2013. ISSN 0782-050X
 Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Funet: Apinankukat (Mimulus)
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Apinankukat (Mimulus)
 United States Department of Agriculture (USDA): Mimulus 
 Flora of China: Mimulus 

Apinankukkakasvit
Sydämen soinnut

Sydämen soinnut (Music of the Heart) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Wes Cravenin ohjaama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Meryl Streep, Aidan Quinn, Gloria Estefan ja Angela Bassett. Elokuva kertoo yksinhuoltajaäidistä, joka ryhtyy opettamaan viulunsoittoa köyhän itä-harlemilaisen peruskoulun oppilaille. Hänestä kehkeytyy koulun suosituin opettaja, mutta koulun budjettileikkaukset uhkaavat lopettaa suositut viulukurssit. Kurssin pelastamiseksi järjestetään suuri tukikonsertti. 

Meryl Streep opetteli soittamaan  Bachin kaksoisviulukonsertton kahdelle viululle rooliaan varten. Hän sai roolisuorituksestaan Oscar, Golden Globe ja SAG-ehdokkuudet.

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 1999 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Raili Raitala

Raili Raitala (o.s. Ruutu) on suomalainen näyttelijä. Hän työskentelee Helsingin kaupunginteatterissa ja on tehnyt myös ääninäyttelijän töitä.

Filmografia

Dubbaukset

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kotisivut
 Elonet

Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset ääninäyttelijät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Pedon varjo

Pedon varjo () on Rick Riordanin vuonna 2012 julkaistu nuorten fantasiaromaani. Se on Kanen aikakirjat -sarjan kolmas ja viimeinen osa. Kirja on kahden eri henkilön, Carter ja Sadie Kanen, vuoroin kertoma. Kirja julkaistiin englanniksi 1. toukokuuta 2012.  Suomennos julkaistiin 5. tammikuuta vuonna 2013.

Juoni 

Kirjassa Sadie ja Carter etsivät Apepin varjoa jotta he pystyvät tuhoamaan Apepin. Tähän he tarvitsevat apua kauan kuolleena olleen taikuri Setnen apua. Koska Setne tietää Thothin kirjan olinpaikan ja ainoastaan Thotin kirjan avulla he voivat löytää ja tuhota Apepin varjon.

Lähteet

Vuoden 2012 kirjat
Yhdysvaltalaiset nuorten fantasiaromaanit
Rick Riordanin teokset
Gangut (1890)

Gangut () oli vuonna 1894 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston rannikkopanssarilaiva. Alus upposi ajettuaan karille Suomenlahdella vuonna 1897.

Valmistus 
Alus tilattiin Amiraliteetin uudelta telakalta Pietarista matalamman syväyksen omaavana Imperator Aleksandr II -luokan aluksena ja sen köli laskettiin vuonna 1889. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1890 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1894.

Aluksen ainoa kaksitoista tuumainen (305 mm) tykki oli asennettu neljän tuuman panssaroinnilla varustettuun barbetteen ja yhdeksän tuumaiset (229 mm) tykit oli suojattu pääkannen patterikannen panssaroinnilla, mutta kuusi tuumaisia (152 mm) tykkejä ei oltu sijoitettu panssarikannen sisään. 193 jalkaa pitkä ja kahdeksan jalkaa korkea panssarivyö päättyi yhdeksän tuuman laipioihin ja sen päällä oli kaksituumainen panssarikansi.

Palvelus 
Gangut upposi osuttuaan kartoittamattomaan kariin vuonna 1897.

Lähteet

Viitteet 

Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaivat
Erland Nordenskiöld

Nils Erland Herbert Nordenskiöld (1877–1932) oli ruotsalainen kansatieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli vuodesta 1913 Göteborgin museon kansatieteellisen osaston intendentti, Göteborgin korkeakoulun kansatieteen professori vuodesta 1924. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikkaan serkkunsa Otto Nordenskjöldin kanssa, ja tutki erityisesti eteläamerikkalaisia intiaaneja.

Erland Nordenskiöld oli tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöldin poika.

Julkaisuja
De sydamerikanska indianernas kulturhistoria, 1912
Comparative Ethnographical Studies 10 osaa, 19191938

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Yle Areena-Radio 1: Suomalaisia tutkimusmatkailijoita - Erland Nordenskiöld

Ruotsalaiset kansatieteilijät
Ruotsalaiset tutkimusmatkailijat
Vuonna 1877 syntyneet
Vuonna 1932 kuolleet
Ludvig XIX

Louis Antoine de Bourbon, Angoulêmen herttua (6. elokuuta 1775 Versailles – 3. kesäkuuta 1844 Görz, Itävalta (nyk. Gorizia Italiassa)) oli Ranskan kuningas Kaarle X:n vanhin poika ja Ranskan viimeinen dauphin eli kruununprinssi.

Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen Angoulême asui vuosia maanpaossa isänsä kanssa. Vuonna 1799 hän nai serkkunsa Marie-Thérèse Charlotten, joka oli kuningas Ludvig XVI:n ja Marie Antoinetten tytär. Hän asui pitkään Puolassa ja Englannissa, kunnes palasi Ranskaan vuonna 1814 restauraation alkaessa. Napoleonin palatessa vielä kerran valtaan (Satapäiväinen keisarikunta) Angoulême johti rojalistien joukkoja eteläisessä Rhônen laaksossa, mutta ei saanut Napoleonia pysäytettyä. Napoleonin kukistumisen jälkeen hän palveli sotilaana setäänsä kuningas Ludvig XVIII:ta ja johti 1823 ranskalaisia joukkoja, jotka auttoivat Bourbon-sukuista Espanjan kuningas Ferdinand VII:tä kapinan kukistamisessa. Isänsä hallitessa vuosina 1824–1830 Angoulême oli kruununprinssinä.

Kaarle X:n luopuessa kruunusta Heinäkuun vallankumouksen seurauksena 2. elokuuta 1830 Angoulêmesta tuli teknisesti Ranskan kuningas nimellä Ludvig XIX. Hän kuitenkin luopui vaateistaan kruunuun jo kahdenkymmenen minuutin kuluttua, mikä mainitaan joskus historian lyhimpänä hallitsijakautena. Hän vietti lopun ikänsä maanpaossa. Kaarle X:n kuoltua vuonna 1836 Ludvig julistautui uudelleen lailliseksi kuninkaaksi, mutta osa Ranskan legitimisteistä asettui kannattamaan kruununtavoittelijaksi hänen veljenpoikaansa Chambordin kreiviä. He molemmat asuivat vuodesta 1838 Itävallan Görzissä kansleri Klemens von Metternichin suojeluksessa.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kruununperijät
Ranskan kuninkaalliset
Kruununtavoittelijat
Vuonna 1775 syntyneet
Vuonna 1844 kuolleet
Kaukjärvi

Kaukjärvi voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Kaukjärvi, kylä ja taajama Tammelassa
 Kaukjärvi, järvi Tammelassa ja Forssassa
 Kaukjärvi, järvi Uudenkaupungin Kalannissa

Luovutetussa Karjalassa:
 Kaukjärvi, kylä Uudellakirkolla
 Kaukjärvi, järvi Kuolemajärvellä ja Uudellakirkolla
 Kaukjärvi (myös nimellä Kauhijärvi), järvi Kivennavalla

Katso myös
 Kaukajärvi, Tampereen kaupunginosa
 Kaukajärvi, järvi Tampereella
 Kaukajärvi, järvi Ikaalisissa

Täsmennyssivut
Järvien täsmennyssivut
Rubén Pardo

Rubén Pardo Gutiérrez (s. 22. lokakuuta 1992 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Pardo pelasi ensimmäisen ottelunsa Real Sociedadin reservijoukkueessa kaudella 2009–2010, kun se pelasi Tercera Divisiónissa.

30. lokakuuta 2011 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ottelussa Real Madridia vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rubén Pardon esittely Real Sociedadin virallisella sivustolla 
 Rubén Pardon tilastot BDFutbol-sivustolla 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Desulfovibriot

Desulfovibriot (Desulfovibrio) on bakteerisuku, johon kuuluvat lajit ovat gramnegatiivisia sulfaattia pelkistäviä bakteereja. Desulfovibrioilla on uintisiima eli flagelli, jonka avulla se voi liikkua. Solut ovat käyriä ja sauvanmuotoisia. Desulfovibrio-lajeja löytyy yleisesti vesiympäristöistä. 

Desulfovibriot saavat solun rakennusaineet pääasiassa ottamalla sisään hiilidioksidia, joka on niiden hiilenlähde. Ne ovat siis autotrofeja. Desulfovibriot ovat myös niin sanottuja kemotrofeja eli ne saavat  tarvitsemansa energian pelkistämällä sulfaattia ja hapettamalla vetyä. Desulfovibriot eivät tarvitse siis kasvaakseen orgaanisia yhdisteitä, valoa taikka happea.

Desulfovibrioiden välillä voi tapahtua geenien siirtoa virusten eli bakteriofaagien välityksellä. Tästä voi olla lajille evolutiivista hyötyä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Desulfovibrio
 Finto: Desulfovibriot (Desulfovibrio)
 National Center for Biotechnology Information (NCBI): Desulfovibrio, taxonomy 
 UniProt – Taxonomy: Desulfovibrio 

Proteobacteria
Gramnegatiiviset bakteerit