joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Puuilo-cup

Puuilo-cup on Suomen Ampumahiihtoliiton vuodesta 2018 alkaen järjestämä ampumahiihdon kansallinen kilpailusarja. Puuilo-cup on nimetty ampumahiihtoliiton sponsorin Puuilon mukaan, mutta se on yleisen sarjan ainoa kansallisen tason cup-kilpailu Suomessa, joten se vastaa hiihtoliiton järjestämää Maastohiihdon Suomen Cupia. Yleisen sarjan lisäksi Puuilo-cupissa järjestetään sarjat alle 19-vuotiaille ja alle 22-vuotiaille. Kaikissa sarjoissa on seitsemän osakilpailua ja sama pisteytysjärjestelmä. Joihinkin osakilpailuihin, kuten Kontiolahden kansainvälisiin GP-kilpailuihin, saa osallistua myös ulkomaalaisia osanottajia, mutta Puuilo-cupin pisteitä jaetaan ainoastaan suomalaisen kilpailulisenssin omaaville. Viestikilpailuita ei Puuilo-cupissa käydä.

Nuorille on järjestetty vuodesta 2009 alkaen Lapua Junior Cup -niminen vastaava kilpailusarja.

Pisteytys 
Puuilo-cupissa jaetaan pisteitä kahdeksalle parhaalle, siten että kilpailun voittaja saa 12, toiseksi sijoittunut yhdeksän, kolmanneksi sijoittunut seitsemän ja neljänneksi sijoittunut viisi pistettä. Tämän jälkeen jaetut pisteet vähenevät yhdellä ja kahdeksanneksi sijoittunut saa yhden pisteen. Kauden lopussa jokaiselta kilpailijalta vähennetään kaksi heikointa tulosta pois. Jos tämän jälkeen kilpailijoilla on sama pistemäärä, ratkaistaan tasatilanne vertailemalla yksittäisiä sijoituksia. Jos sijoitukset ovat identtiset, tasatilanne ratkeaa sillä, kumpi kilpailijoista on onnistunut useammin ampumaan nolla-ammunnan, eli sakottoman kilpailun. Tuloksen ollessa edelleen tasan sijoitus arvotaan.

Pisteitä jaetaan viidestä osakilpailusta sekä SM-kilpailujen kahdesta henkilökohtaisesta kilpailusta. alle 19- ja alle 22-vuotiaiden sarjoissa pisteitä saa nuorten SM-lähdöistä.

Palkinnot 
Kokonaiskilpailun kolme parasta palkitaan kauden päätteeksi Puuilon lahjakortein. Yleisessä sarjassa palkintosummat ovat 1000, 750 ja 500 euroa. Nuorten sarjoissa sen sijaan palkintojen arvot ovat 600, 400 ja 200 euroa.

Lähteet 
Puuilon tiedote Puuilo-cupista 31.10.2018
Puuilo-cup Suomen Ampumahiihtoliiton sivuilla

Viitteet 

Suomen ampumahiihto
Suomen hiihtokilpailut
Fimlab

Fimlab Laboratoriot Oy tuottaa laboratoriopalveluita sekä laboratorioalan koulutusta ja tutkimusta Pirkanmaan, Keski-Suomen ja Kanta-Hämeen sairaanhoitopiirien sekä Päijät-Hämeen hyvinvointikuntayhtymän ja Pohjanmaan hyvinvointialueen kuntayhtymän alueella lähinnä julkisen terveydenhuollon tarpeisiin. Fimlab on julkisten terveydenhuolto-organisaatioiden kokonaan omistama. Fimlabin omistavat Pirkanmaan, Keski-Suomen ja Kanta-Hämeen sairaanhoitopiirien kuntayhtymät sekä Päijät-Hämeen hyvinvointikuntayhtymä ja Pohjanmaan hyvinvointialueen kuntayhtymä.

Fimlabilla on yli 110 toimipistettä Pirkanmaalla, Keski-Suomessa, Kanta-Hämeessä, Päijät-Hämeessä ja Pohjanmaalla. Fimlabilla työskentelee noin 1200 ammattilaista.

Aiheesta muualla 
Yrityksen kotisivu

Suomen laboratoriot
Ihana (lehti)

Ihana askartelulehti on suomalainen askartelulehti. Ihana-lehteä julkaisee Inspia Oy. Se ilmestyi ensimmäisen kerran jouluna 2007. 
Lehden päätoimittaja ja kustantaja on alusta asti ollut Kaarina Korventaka. Korventakan perustama kustannusyhtiö, Inspia Oy, juhli 10-vuotista taivaltaan 2017. Vuoden 2018 loppuun asti Ihanaa julkaistiin neljästi vuodessa. Vuodesta 2019 alkaen kuudesti. Inspia Oy osti Taika-lehden julkaisuoikeudet Storia Kustannus Oy:ltä syksyllä 2018. Vuoden 2019 alusta lehdet yhdistyivät yhdeksi julkaisuksi jatkaen Ihana-nimellä. 

Ihana-lehti on erikoistunut askarteluun ja ohjeissa on huomioitu materiaalien helppo saatavuus. Sisällössä käytetään paljon kotimaasta löytyviä materiaaleja ja kierrätystavaraa. Sen lisäksi Ihana etsii hetken askartelutrendejä. Ihana-lehdellä on toimitustilat Hämeenlinnassa. 

Korventakan mukaan lehden nimi syntyi sanasta, jonka ystävä huokaa nähdessään jonkun kauniin esineen ensimmäistä kertaa.

Lähteet 

https://www.ihanalehti.fi/Toimitus

Aiheesta muualla 
https://www.ihanalehti.fi

Suomalaiset harrastelehdet
Etnogaala

Etnogaala on kansanmusiikin ja -tanssin vuotuinen gaala, jossa palkitaan alan taiteilijoita. Sen järjestää Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus.

Etnogaala on järjestetty ensi kerran loppuvuodesta 2017, ja toisen kerran tammikuussa 2019. Gaala on molempina vuosina järjestetty Tavastia-klubilla. Vuoden 2019 gaala oli katseltavissa ja kuunneltavissa suorana Yle Areenassa, ja editoitu taltionti tulee myöhemmin nähtäväksi televisiossa.

Vuoden 2017 ehdokkaat ja palkitut
Vuoden artisti
Anne-Mari Kivimäki
Muut ehdokkaat: Frigg, Ismaila Sané

Vuoden ilmiö
Orivesi All Stars
Muut ehdokkaat: Kalevauva.fi, Pelimanni 8bit

Vuoden tulokas
Maija Kauhanen
Muut ehdokkaat: BaranBand, Elssa Antikainen

Vuoden kansainvälistyjä
Frigg
Muut ehdokkaat: Okra Playground, Pekko Käppi & K:H:H:L

Vuoden kansanmusiikintekijä
Pekko Käppi & K:H:H:L
Muut ehdokkaat: Anne-Mari Kivimäki, Tuuletar

Vuoden tanssintekijä
Petri Kauppinen
Muut ehdokkaat: Hanna Poikela, Rami Meling

Risteys-palkinto
Hildá Länsman
Muut ehdokkaat: Digelius Music, World Music School Helsinki

Vuoden 2019 ehdokkaat ja palkitut
Vuoden tulokas
Pauanne
Muut ehdokkaat: Mammantytöt!, Solju

Risteys-palkinto
Kulttuuriyhdistämö Interkult
Muut ehdokkaat: Haapavesi Folk Music Festival, Helsinki-Cotonou Ensemble

Vuoden kansainvälistyjä
Tuuletar
Muut ehdokkaat: Antti Paalanen, Sväng

Vuoden tanssintekijä
Kaari Martin
Muut ehdokkaat: Hanna Poikela, Tanssiteatteri Tsuumi

Vuoden tuottaja
Kulttuuriosuuskunta Uulu
Muut ehdokkaat: Bafe’s Factory, Rahvaanmusiikin kerho

Vuoden tuottaja, kunniamaininta
Bafe’s Factory

Vuoden kansanmusiikintekijä
Solju
Muut ehdokkaat: Heikki Laitinen, Tuuletar

Vuoden artisti
Sväng
Muut ehdokkaat: Helsinki-Cotonou Ensemble, Johanna Juhola

Lähteet

Aiheesta muualla
Etnogaala 2019 Yle Areenassa

Suomalainen kansanmusiikki
Suomalainen kansantanssi
Etanakiitäjäinen

Etanakiitäjäinen (Cychrus caraboides) on  maakiitäjäisten (Carabidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen etanakiitäjäinen on kooltaan 14–19 mm ja se on väriltään musta. Sen peitinsiivet ovat hieman nystyiset ja pää on pidentynyt kärsämäiseksi. Takaruumis on päärynänmuotoinen. Etanakiitäjäinen on aktiivinen yöllä saalistaen kotiloita. Päivisin etanakiitäjäinen oleskelee yleisesti kosteissa humuspitoisissa karikkeisissa paikoissa sammalien, kivien ja maatuneiden kantojen sekä puunrunkojen alla. Esiintyy keväästä syksyyn ollen runsaimmillaan loppukesästä. Etanakiitäjäinen talvehtii toukkana. Esiintyy lähinnä Euroopassa ja on laajasti levinnyt myös Suomeen.

Etanakiitäjäinen erittää metakryylihappoa allomonina puolustautuessaan ulkopuolisilta hyökkäyksiltä.

Etanakiitäjäinen saalistaa luonnossa ainakin seuraavia lajeja:  espanjansiruetana (Arion vulgaris), tylppäetana (Deroceras invadens), rantaetana (Deroceras laeve) ja valepeltoetana (Deroceras reticulatum).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Etanakiitäjäinen (Cychrus caraboides)
Ötökkätieto: Etanakiitäjäinen (Cychrus caraboides)
UniProt: Taxonomy - Cychrus caraboides 
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cychrus caraboides 

Petokuoriaiset
Cold Case Hammarskjöld

Cold Case Hammarskjöld on tanskalaisen dokumentaristin Mads Brüggerin elokuva YK:n pääsihteerin Dag Hammarskjöldin kuolemasta. Hammarskjöld kuoli, kun hänen lentokoneensa ammuttiin alas Sambian yllä vuonna 1961.

Dokumentin mukaan Hammarskjöldin koneen ampui alas belgialais-brittiläinen palkkasoturi Jan van Risseghem. Vuoteen 2019 saakka ei ollut tiedetty, kuka koneen ampui alas, ja van Risseghem oli esittänyt oman koneensa lokitiedot todisteena siitä, että hän ei ollut ollut Katangassa tuohon aikaan. Toinen lentäjä, Roger Bracco, kertoi kuitenkin dokumentin tekijöille, että lokitiedot olivat väärennettyjä. Van Risseghemin tuntenut toinen henkilö, Pierre Coppens, kertoi kuulleensa van Risseghemiltä vuonna 1965, että tämä oli ampunut koneen alas. Van Risseghem myös kuvaili tarkasti, miten se oli tapahtunut ja mitä haasteita siinä oli ollut. Coppensin mukaan van Risseghem ei ollut tiennyt, keitä koneessa oli.

Elokuva Cold Case Hammarskjöld esitetään Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2019.

Lähteet

Tanskalaiset dokumenttielokuvat
Ilveslinna

Ilveslinna on arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelema klassistinen kivirakennus Jämsässä.

Arkkitehtuuri 
Ilveslinnan rakennuttajana toimi kenraali Rudolf Walden ja rakennustöistä vastasi tamperelainen rakennusliike Tähtinen & Sola. Linnamainen torniosa ja parvekkeet antavat rakennukselle omintakeisen ilmeen. Ilveslinnan sisäinteriöörin päätilana on suuri tapahtumasali.

Ilveslinnan ilves-reliefin suunnitteli kuvanveistäjä Viktor Jansson.

Historia 
Ilveslinnan edeltäjä oli punatiilinen paperitehtaan tuotantorakennus, joka oli muutettu seurantaloksi 1930-luvulla. Berndt Blomin suunnittelema tiilirakennus paloi vuonna 1936, ja tilalle päätettiin rakentaa uusi seurantalo. Ilveslinnan rooli Jämsänkosken harrastustoiminnassa on ollut merkittävä. Jatkosodan lopussa se toimi myös sodassa haavoittuneiden hoitopaikkana. Muun muassa Viljam Pylkäs oli sotasairaalan hoidettavana puoli vuotta. UPM myi Ilveslinnan 2015 yksityiselle yritykselle. Syksyllä 2018 rakennus siirtyi huutokaupan myötä soinilaisen yrittäjän omistukseen.

Sijainti 
Ilveslinna sijaitsee lounaaseen viettävällä puistomaisella rinteellä välittömästi Jämsänkosken liikekeskustan lounaispuolella. Se kuuluu Jämsänkosken teollisuusympäristöön, jonka Museovirasto on määritellyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

Patalankoski, jonka kautta Kankarisveden ja Koskikeskisen vedet virtaavat Jämsänjokeen ja edelleen Päijänteeseen, sijaitsee Ilveslinnan länsipuolella. Patalankosken keskellä on pieni saari, jonne on kävelysiltayhteys Ilveslinnan edustalta. Saaressa sijaitsee kivinen talvi- ja jatkosodan muistomerkki. UPM:n tehdasalue sijaitsee välittömästi Ilveslinnan lounaispuolella.

Yhdystie 6040 kulkee Ilveslinnan itäpuolitse. Jämsän keskusta sijaitsee kuutisen kilometriä Ilveslinnasta etelään. Etäisyys Ilveslinnasta Himoksen lomakylään on maanteitse noin neljätoista kilometriä. Reitti muodostuu yhdystiestä 6040 ja valtatiestä 9 ja kulkee Jämsän keskustan kautta.

Lähteet

Aiheesta muualla
Maaseudun tulevaisuus: Ilveslinna sai uuden elämän: Paperitehtaan juhlatilassa vietetään nyt häitä ja hautajaisia (19.9.2016)
Jämsän Seutu: Ilveslinna saatiin vihdoin myydyksi – "Olemme tyytyväisiä, että kauppa syntyi" (5.11.2018)

Jämsän rakennukset ja rakennelmat
W. G. Palmqvistin suunnittelemat rakennukset
Olli Seuri

Olli Seuri (s. 1983) on suomalainen toimittaja ja journalismin tutkija. Seuri on koulutukseltaan sekä yhteiskuntatieteiden tohtori että filosofian maisteri. Vuosina 2019–2020 Seuri toimi Tampereen yliopiston journalistiikan työelämäprofessorina.

Hän oli Yleisradion Yle Radio 1:n Ykkösaamun juontajana vuosina 2012–2018. Kevään 2019 ajan Seuri työskenteli Yle TV1:n A-Talk-ohjelman juontajana. Vuosina 2019–2021 Seuri juonsi Helmiina Suhosen ja Robert Sundmanin kanssa politiikkaan keskittyvää podcastia Jaa, ei, tyhjiä, poissa, jonka julkaisualustana on Yle Areena. Vuoden 2022 alusta alkaen Seuri on juontanut Ylen Viimeinen sana -ohjelmaa yhdessä Rosa Kettumäen kanssa.

Seuri sai Bonnierin Suuren Journalistipalkinnon vuoden 2017 parhaana journalistina. Hän sai vuonna 2019 Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Olli Seurin kotisivu

Suomalaiset toimittajat
Ylen toimittajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Podcast-juontajat
José María Morelos

José María Morelos y Pavón (1765–1815) oli meksikolainen roomalais-katolinen pappi, joka komensi joukkoja Meksikon itsenäisyyssodassa kapinallisten puolella. Hänen kuvansa on ollut 50 peson setelissä 1997 lähtien.

Meksikon historia
Vuonna 1765 syntyneet
Vuonna 1815 kuolleet
Oona Räisänen

Oona Räisänen on suomalainen signaalihakkeri ja ohjelmoija. Räisänen on tullut tunnetuksi radiosignaalien tutkimiseen liittyvistä harrastusprojekteistaan: hän on muun muassa purkanut ensimmäisenä maailmassa autojen navigaattoreissa käytetyn salauksen, selvittänyt poliisihelikopterin lentoreitin Youtube-videon ääniraidalle tallennetusta gps-datasta ja dekoodannut HSL:n bussipysäkkinäyttöjä ohjaavan radiosignaalin ja rakentanut sen pohjalta oman pysäkkinäytön. Räisänen on tutkinut myös radiolähettimien tunnistamista kohinasalvan aliäänien perusteella ja paljastanut mahdollisen tietosuojauhan S-Pankin käyttämässä kävijäanalytiikassa, minkä jälkeen pankki luopui palvelun käytöstä. Osa Räisäsen projekteista on saanut laajaa huomiota kansainvälisestikin ja hän on ollut puhujana Euroopan suurimmassa hakkerialan konferenssissa CCC:ssä Saksassa.

Hän on opiskellut ympäristötieteitä ja tietojenkäsittelytieteitä Helsingin yliopistossa, ja hän tekee musiikkia taiteilijanimellä Tyna Wind.  

Oona Räisäsen mukaan hänen hakkeroinnillaan ei ole mitään suurempaa päämäärää, hänestä on vain mielenkiintoista, että yhteiskunnasta löytyy heikkoja kohtia, joiden kautta voi löytää uusia jännittäviä asioita. Räisänen työskentelee C++-ohjelmoijana yksityisellä sektorilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Oona Räisäsen kotisivu

Suomalaiset ohjelmoijat
Elävät henkilöt
Saunders-Roe SR.53

Saunders-Roe SR.53 (Saro SR.53) oli brittiläinen, Saunders-Roen suunnittelema suihkuhävittäjän prototyyppi. Se ei koskaan valmistunut sarjatuotantoon asti, sillä vain 2 koneyksilöä valmistui. Koneen ensilento tapahtui 1957. Lyhyen kantaman yliäänikoneeksi tarkoitettu torjuntahävittäjä-tyyppi oli suunniteltu +2.0 Machin nopeuteen. Viper-suihkumoottori olisi siihen tarkoitukseen ollut selkeästi alitehoinen. Siksi koneeseen kaavailtiinkin apumoottorina toimivaa rakettimoottoria. Profiililtaan keskitasoisessa (siipitasot rungon keskikorkeudella) koneessa oli niin kutsuttu T-peräsin, jollaista käyttivät Fairey Delta 1, Gloster Javelin ja McDonnell F-101 Voodoo. Aseistuksena kaavailtiin sekä raketteja että ilmataisteluohjuksia.

Lähteet 
https://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=1231

Viitteet 

Brittiläiset experimental-ilma-alukset 1950-luvun experimental-ilma-alukset
SR.53
Nanchang Q-5

Nanchang Q-5 (NATO-koodinimi Fantan) on Kiinassa modifioitu rynnäkkökone, jolla toissijainen ominaisuus toimia ilmataistelutoiminnassa torjuntahävittäjänä. Vientiversion nimenä oli A-5. Koneessa on kaksi suihkumoottoria. Q-5 on jatkokehittelyn tulos. Tässä vuonna 1958 aloitetussa työssä pyrittiin kasvattamaan koneen kykyä kuljettaa asekuormaa, ja siinä onnistuttiinkin. Ensilento tapahtui kesällä 1965. Edeltäjäänsä MiG-19:aan nähden, konetyypin kantavuus kohosi +50%. Aerodynaamisesti nuolisiipinen kone muistuttaa joitain Balkanin alueella kehiteltyjä koneita, kuten IAR-93. Q-5 Fantanissa on 2x Shenyang WP-6 -tyyppistä suihkuturbiinia. Niiden turvin kone kykenee 1 190 km/h enimmäisnopeuteen sekä 16 000 metrin lakikorkeuteen. Kone on varustettu tutkalla. Tuotantoyksilöiden toimitukset alkoivat 1970.

Norincon valmistamat 2x 23 mm konetykit ovat koneen perusaseistusta. Kuljetuskyvyn kapasiteettiin (max. 2 000 kg) kuuluvat pommit, raketit, ilmataisteluohjukset, napalm-kanisterit sekä ECM-podit tiedustelutehtäviä varten. Koneen ulkopuolisia kiinnityspisteitä eli pyloneja on 10 kappaletta. Koneen taistelusädettä (enimmäiskuormalla, matalalla lentäen: 400 km) kasvattamaan voidaan lisätä lisäpolttoainesäilöitä. Enemmän kuin 900 tuotantoyksilöä on valmistettu tästä konetyypistä, ja se on kokenut päivityksiä. Konetyypillä on rajoitettu mahdollisuus käyttää ydinaseistusta.
Nanchang Q-5 lienee edelleen (2010-luvun päättyessä) käytössä Pohjois-Korean ilmavoimissa. Tätä konetyyppiä on toimitettu sekä Pakistaniin että Bangladeshiin.  Muina käyttäjämaina ovat olleet Sudan ja Myanmar.

Lähteet

Viitteet 

Kiinalaiset hävittäjälentokoneet
Rynnäkkökoneet
1960-luvun hävittäjälentokoneet
Rebecca Latimer Felton

Rebecca Ann Latimer Felton (10. kesäkuuta 1835 Decatur, Georgia – 24. tammikuuta 1930 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, lehtori, sosiaalireformisti ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäinen naissenaattori.

Latimer Felton syntyi vuonna 1835 Decaturissa Georgiassa hyvätuloiseen perheeseen, joka omisti orjia. Hän sai aikakaudelle poikkeuksellisesti muodollisen koulutuksen 17-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen avioitui 18-vuotiaana William Harrell Feltonin kanssa ja muutti Cartersvilleen. Myös Latimer Felton omisti orjia ennen Yhdysvaltain sisällissotaa. Hänen aviomiehestään tuli myöhemmin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen.

Latimer Feltonista tuli yhteiskunnallisesti merkittävä aktivisti, joka kannatti vankilauudistuksia, naisten äänioikeutta ja opetuksen uudistamista. Hän ajoi naistenoikeuksia ja erityisesti "sama palkka samasta työstä" -periaatetta. Valkoisen ylivallan kannattajana Yhdysvaltain mustan vähemmistön aseman parantaminen sen sijaan ei kiinnostanut häntä, eikä hän esimerkiksi ajanut äänioikeutta mustille naisille. Vuonna 1897 pitämässään puheessa Latimer Felton ilmaisi kannattavansa mustien miesten lynkkaamista naisten seksuaalisen turvallisuuden ylläpitämiseksi.

Georgian kuvernööri Thomas W. Hardwick nimitti Latimer Feltonin senaattoriksi Thomas E. Watsonin kuoleman jälkeen. Felton vannoi virkavalansa 21. marraskuuta 1922 ja toimi tehtävässä yhden vuorokauden, kunnes Watsonin seuraajaksi täytevaalissa valittu Walter F. George tuli hänen tilalleen. Nimityksen aikana Latimer Felton oli 87 vuotta ja 9 kuukautta vanha, ja siten vanhin senaatissa työt aloittanut poliitikko. Hän oli Georgian ainoa naissenaattori tammikuuhun 2020 saakka, jolloin Kelly Loeffler astui virkaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Yhdysvaltalaiset feministit
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Vuonna 1835 syntyneet
Vuonna 1930 kuolleet
Savo (täsmennyssivu)

Savo voi tarkoittaa seuraavia:

Suomessa

Maakunta

 Savo, historiallinen maakunta ja kahden nykymaakunnan alueesta käytetty nimitys Suomessa. Tähän liittyvät:
 Savo, Kuopiossa vuosina 1878–1972 ilmestynyt sanomalehti
 Radio Savo, Pohjois-Savon alueella toimiva YLE:n maakuntaradio
 SB Savo, nilsiäläinen salibandyn erikoisseura
 1494 Savo, asteroidi päävyöhykkeellä
 Savo, Luonteri Surf -yhtyeen albumi
 Born In The S.A.V.O., Sleepy Sleepers -yhtyeen albumi

Muita
 Savo, kylä Kangasalla
 Savo, suomenkielinen sukunimi:
 Juho Savo, Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtaja

Muualla
 Savo, Salomonsaariin kuuluva saari eteläisellä Tyynellämerellä
Herluf Bidstrup

Christian Hans Herluf Bidstrup (10. tammikuuta 1912 Berliini, Saksan keisarikunta – 26. joulukuuta 1988 Lillerød, Tanska) oli tunnettu tanskalainen pilapiirtäjä. 

Bidstrup oli tunnettu varsinkin länsimaisten valtaapitävien kritisoinnista, ja hän tunnustautuikin jopa kommunistiksi. Hän sai Neuvostoliitosta jopa Leninin rauhanpalkinnon sekä arvostetun Työn punaisen kunniamerkin. Häntä on arvioitu myös länsimaissa ja arvostettukin.

Jyllands-Postenin artikkeli vuodelta 2000 vertaa Bidstrupia sellaisiin kuuluisuuksiin kuin Hans Christian Andersen, Karen Blixen ja Martin Andersen Nexø, mutta poliittisista syistä jääneen vähemmälle huomiolle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Herluf Bidstrup – Cartoons 

Tanskalaiset pilapiirtäjät
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019

Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 12. maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin joulukuussa 2019 Sveitsin Neuchâtelissa. Kisoihin lähti hallitsevana maailmanmestarina Ruotsi, joka oli voittanut kuusi viimeistä maailmanmestaruutta.

Karsinnat MM-kisoihin pelattiin tammi-helmikuun vaihteessa Puolassa, Slovakiassa, Thaimaassa ja USAssa. Kisojen isäntämaa Sveitsi pääsi suoraan kisoihin ilman karsintoja.

Ruotsi voitti historiansa yhdeksännen ja seitsemännen peräkkäisen maailmanmestaruutensa kaatamalla kisaisäntä Sveitsin finaalissa jatkoajalla lukemin 3–2. Pronssia sai Suomi kaatamalla Tšekin pronssiottelussa lukemin 5–4, niinikään jatkoajalla.

Kisoissa tehtiin naisten MM-kilpailujen uusi katsojaennätys. Paikanpäällä kävi yhteensä 44 513 ihmistä.

Joukkueet 

Lohko A
 
 
 
 

Lohko B
 
 
 
 

Lohko C
 
 
 
 

Lohko D

Karsinnat 

Karsintoihin on ilmoittautunut 28 maata. Uutena maana karsintoihin on ilmoittautunut Belgia. Paikat karsinnoista MM-kisoihin jakautuvat siten, että Euroopasta kisoihin pääsee 10, Aasia-Oceaniasta 4 ja Amerikasta 1.

Areenat

Alkulohkot

Lohko A

Lohko B

Lohko C

Lohko D

Pudotuspelit ja sijoitusottelut 
Pudotuspeleihin selviytyivät kaikki joukkueet lohkoista A ja B siten, että näiden lohkojen kolmoset ja neloset kohtaavat D- ja C- lohkojen ykköset ja kakkoset neljännesvälierissä, samalla kun A- ja B-lohkojen ykköset ja kakkoset pääsevät suoraan puolivälieriin. Lohkojen C ja D kolmoset ja neloset pelaavat sijoitusottelut sijoista 13.–16. Neijännesvälierissä hävinneet joukkuet pelaavat sijoitusottelut keskenään sijoista 9.–12. Puolivälierissä hävinneet joukkuet pelaavat sijiitusottelut sijoista 5.–8.

Sijoituspelit

Sijojen 13–16 välierät

Sijojen 9–12 välierät

Sijojen 5–8 välierät

Sija 15

Sija 13

Sija 11

Sija 9

Sija 7

Sija 5

Pudotuspelit

Neljännesvälierät

Puolivälierät

Välierät

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopputulokset

 Loppukilpailu

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen kisasivusto 
 Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla 
 WFC qualification 2019 

2019
Maailmanmestaruuskilpailut naisten
Sveitsin salibandy
Neuchâtelin urheilu
Suojaosuus (ulosotto)

Suojaosuus on ulosotossa rahamäärä, joka velalliselle on jätettävä palkan ja muun toistuvaistulon ulosmittauksessa toimeentulon turvaamiseksi. Määräajoin maksettavasta palkasta ulosmitattava määrä perustuu suojaosuuden suuruuteen, ja se muuttuu tulojen mukaan. Suojaosuus ei ole sama asia kuin palkasta ulosmittaamatta jätettävä määrä.

Suojaosuus lasketaan päiväkohtaisesti ja kerrotaan 30:llä, jolloin saadaan suojaosuuden määrä kuukaudessa. Vuonna 2021 suojaosuus on yksinäisellä 22,71 € päivässä eli 681,30 € kuukaudessa. Sen suuruuteen eivät vaikuta velallisen omat tulot. Jos velallisella on hänen elatuksensa varassa olevia perheenjäseniä (puoliso, omat lapset, puolison lapset), korotetaan suojaosuutta kutakin elätettävää kohden 8,15 €:lla. Velallisen elatuksen varassa olevana pidetään henkilöä, jonka saama tulo ei ylitä velallisen itsensä osalta laskettavaa suojaosuutta, ja tällaista lasta siitä riippumatta, osallistuuko myös toinen puoliso hänen elatukseensa.   

Ulosmitattava määrä lasketaan palkan ulosmittauksessa velallisen tulojen ja toimeentuloetuuksien yhteismäärästä (tulopohja). Tulopohjaan kuuluvat kaikki velallisen saamat palkat ja luontoisedut sekä ulosmittauskelpoiset ja ulosmittauskelvottomat eläkkeet ja muut palkan sijasta maksettavat toimeentuloetuudet. Yksittäisestä ulosmittauskelpoisesta tulosta tai etuudesta saadaan tällöin ulosmitata säännönmukaista suurempi määrä. Tulopohjaan eivät kuulu ulosottokaaren 4. luvun 19. pykälässä tarkoitetut avustukset, korvaukset tai muut varat. Tulopohjasta vähennetään veron ennakonpidätys sekä velallisen maksettava työeläkemaksu ja työttömyysvakuutusmaksu. 

Jos henkilön määräajoin maksettava palkka jää alle suojaosuuden, häneltä ei ulosmitata mitään. Jos määräajoin maksettava palkka ylittää suojaosuuden määrän enintään kaksinkertaisesti, siitä ulosmitataan kaksi kolmasosaa suojaosuuden ylittävästä osasta (tulorajaulosmittaus). Jos määräajoin maksettava palkka on yli kaksi kertaa suojaosuuden suuruinen, mutta enintään neljä kertaa suojaosuuden suuruinen,  koko nettopalkasta ulosmitataan yksi kolmasosa. Jos määräajoin maksettava palkka on suurempi kuin neljä kertaa velallisen suojaosuuden määrä, ulosmitataan yksi kolmasosa neljä kertaa velallisen suojaosuuden määrää vastaavasta palkanosasta ja lisäksi neljä viidesosaa sen ylittävästä palkanosasta. Palkasta ulosmitataan kuitenkin enintään puolet.

Muusta kuin määräajoin maksettavasta palkasta ulosmitataan aina yksi kolmasosa.

Palkka-sanan merkitys ulosottokaaressa on laveampi kuin yleiskielessä. Palkkaan kuuluvat lisäksi mm. eläkkeet sekä sairauspäivärahat ja muut sellaiset palkan sijasta maksettavat toimeentuloetuudet ja korvaukset, joiden ulosmittaamista ei ole laissa kielletty.

Velalisen pankkitilillä olevilla rahavaroilla on kuukauden ajan puolitoistakertaisen suojaosuuden suuruinen erottamisetu.

Veronpalautus ulosmitataan kokonaisuudessaan, vaikka se olisi kertynyt palkan ennakonpidätyksistä tai ulosmittauskiellon alaisesta tulosta. Veronpalautus katsotaan velallisen ”säästöksi” (korkeimman oikeuden ennakkopäätös 1981 II 36).

Suojaosuudet 1.1.2017 alkaen €

Lähteet 

Perintätoimi
Oikeuslaitos
Karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019

Karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 järjestettiin tammi-helmikuun vaihteessa. Karsinnat pelattiin Puolassa, Slovakiassa, Thaimaassa ja USA:ssa. Kisaisäntä Sveitsi pääsee suoraan kisoihin.

Karsintoihin osallistui 28 maajoukkuetta, joista 15 pääsee joulukuussa 2019 pelattavaan lopputurnaukseen. Karsinnat pelataan alueittain Euroopan, Aasia-Oseanian ja Amerikan lohkoissa.

MM-kisoihin selvinneet joukkueet

Karsinnat maanosittain

Eurooppa 

Euroopan karsintoihin osallistuu 18 maata, jotka on jaettu neljään lohkoon. Lohkot 1 ja 3 pelataan Puolan Gdanskissa ja lohkot 2, sekä 4 Slovakian Trencinissä. Lohkojen kaksi parasta, sekä kaksi parasta kolmosta etenevät lopputurnaukseen.

Eurooppa 1

Eurooppa 2

Eurooppa 3

Eurooppa 4

Aasia-Oseania 

Aasian ja Oseanian karsinnat järjestetään Bankokissa. 27. tammikuuta–1. helmikuuta 2019. Karsintoihin osallistuu kahdeksan Aasian ja Oceanian salibandyliitto AOFC:n 15 jäsenmaasta. Lohkojen voittajat pääsevät suoraan joulukuun MM-turnaukseen ja pelaavat vastakkain karsintojen finaalissa. Lohkojen 2. ja 3. pelaavat välierät ottelupareilla A2 vs B3, sekä B2 vs A3. Välierien voittajat pääsevät MM-kisoihin ja pelaavat vastakkain karsintojen pronssiottelussa.

Lohko A

Lohko B

Amerikka 

Amerikan karsinnat pelataan Detroitissa Yhdysvalloissa 8.–9. helmikuuta 2019. Karsintoihin osallistuu vain Yhdysvallat ja Kanada. Joukkueet pelaavat kahdesti toisiaan vastaan. Toinen maa pääsee mukaan joulukuun MM-turnaukseen.

Lähteet 
 http://www.floorball.org/pages/EN/Womens-WFC-Qualifications-2019
Harry Triguboff

Harry Triguboff (s. 3. maaliskuuta 1933 Liaoning, Kiina) on australialainen yritysjohtaja ja yksi maan rikkaimmista henkilöistä. Triguboff on luonut omaisuutensa pääasiassa kiinteistöillä. Hänen omaisuuden arvoksi lasketaan 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Forbesin Australian 50 rikkaimmain listalla hänen sijoitus toinen.

Harry Triguboff syntyi Kiinassa venäläistaustaiseen juutalaisperheeseen. Australiaan hän saapui teini-ikäisenä vuonna 1948. Hän aloitti työuransa tekstiilien parissa, kunnes siirtyi kiinteistöbusinekseen 1960-luvulla. Triguboff on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

Menestyksensä hän loi kiinteistöillä. Meriton-yhtiö on erikoistunut asuinkäyttöön tarkoitettuihin tornitaloprojketeihin, erityisesti lounais Queenslandin osavaltiossa Brisbanen ympärillä. Lempinimi "High Rise Harry" tulikin juuri 75 000 asunnon nopeasta rakentamisesta markkinoiden tarpeeseen.

Lähteet 

Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Australialaiset liikemiehet
Australialaiset miljardöörit
Lapsuudenkoti

”Lapsuudenkoti” tai ”Lapsuuden koti” (”On the Banks of the Wabash, Far Away”) on yhdysvaltalainen laulu vuodelta 1897. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Paul Dresser. Nostalgisessa laulussa hän muistelee lapsuuttaan Indianan maaseudulla Wabash-joen varrella. Laulu nousi 1900-luvun vaihteen Yhdysvalloissa suureksi myyntimenestykseksi nuottijulkaisuna.

Kappaleesta tehtiin maaliskuussa 1913 Indianan osavaltion virallinen tunnuslaulu. Sen suosio toimi innoituksena James Hanleyn ja Ballard MacDonaldin niin ikään Indianan osavaltiota kuvailevalle laululle ”(Back Home Again in) Indiana” (1917). Kappale pohjautui niin vahvasti Dresserin sävellykseen, että Dresserin kuoleman jälkeen hänen veljensä, kirjailija Theodore Dreiser haastoi Hanleyn ja MacDonaldin oikeuteen kappaleen plagioinnista. Oikeus kuitenkin hylkäsi syytteet. ”Indiana” on sittemmin saavuttanut jopa suuremman menestyksen kuin ”On the Banks of the Wabash, Far Away”.

Laulun vanhin suomennos on Wäinö Solan tekemä käännös ruotsalaisen Karl-Ewert Christensonin sanoituksesta ”Barndomshemmet”. Laulu alkaa sanoilla ”Vielä nytkin muistan viljapellot laajat...”. Tunnetuin suomenkielinen levytys lienee Tapio Rautavaaran vuonna 1959 tekemä, mutta laulun ovat suomeksi levyttäneet myös Otto Pyykkönen 1924, Erik Kivi 1926, Gustav Nieminen 1929, Teemu Grönberg 1942, Finntrio 1967 ja Pasi Kaunisto vuonna 1983.

Alkuperäiset sanat

1.
Round my Indiana homestead wave the cornfields,
In the distance loom the woodlands clear and cool.
Oftentimes my thoughts revert to scenes of childhood,
Where I first received my lessons, nature’s school.
But one thing there is missing from the picture,
Without her face it seems so incomplete.
I long to see my mother in the doorway,
As she stood there years ago, her boy to greet.

(Kertosäe)
Oh, the moonlight’s fair tonight along the Wabash,
From the fields there comes the breath of newmown hay.
Through the sycamores the candle lights are gleaming,
On the banks of the Wabash, far away.

2.
Many years have passed since I strolled by the river,
Arm in arm, with sweetheart Mary by my side,
It was there I tried to tell her that I loved her,
It was there I begged of her to be my bride.
Long years have passed since I strolled thro’ the churchyard.
She’s sleeping there, my angel, Mary dear,
I loved her, but she thought I didn’t mean it,
Still I’d give my future were she only here.

Lähteet

Yhdysvaltain osavaltioiden laulut
1890-luvun musiikkiteokset
Tapio Rautavaaran kappaleet
Satu Tuuli Karhu

Satu Tuuli Karhu (s. 5. joulukuuta 1994 Kajaani) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja (2018), josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla. Karhu sai naissivuosaehdokkuuden myös elokuvasta Eden.

Karhu kiinnostui teatterista kun Kajaanin seurakunnan nuorisotyöntekijä pyysi häntä Kajaanin kaupunginteatterin kanssa toteutettavaan produktioon. Hän pääsi ensiyrittämällä Teatterikorkeakouluun, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2019.

Vuonna 2019 Karhu esitti toista pääosaa Zaida Bergrothin ohjaamassa elokuvassa Marian paratiisi. Vuonna 2020 hän näytteli elokuvissa Eden ja Naurun varjolla, sekä rikostelevisiosarja Karpin toisella tuotantokaudella. Karhu on myös näytellyt Suomen Kansallisteatterin suurella näyttämöllä. Vuonna 2021 Karhu esiintyy sarjoissa Sisäilmaa sekä Mädät omenat.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Rotalat

Rotalat (Rotala) on rantakukkakasvien (Lythraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun on hyväksytty kuuluvaksi 30 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu lähes 50 muutakin lajia, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.

Lajeja 
 Rotala decussata
 Rotala macranda – punarotala
 Rotala ramosior
 Rotala rotundifolia – hentorotala
 Rotala wallichii – hapsurotala

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rotala

Rantakukkakasvit
IPhone XR

iPhone XR on lokakuussa 2018 julkaistu Applen puhelinmalli, joka julkistettiin iPhone XS:n ja iPhone XS Maxin rinnalla. Takakamera on 12 megapikseliä ja etukamera 7 megapikseliä. Käyttöjärjestelmänä on iOS 12, joka on päivitettävissä iOS 15.5 -versioon. Tallennustilaa on 64, 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia on 3 gigatavua. Akun kapasiteetti on 2 942 milliampeerituntia.

Apple iPhone XR:ssä on 6,1-tuumainen LCD-näyttö. Taustavalaisun ansiosta näyttö ulottuu puhelimen kulmiin saakka.

iPhone XR:ssä on normaalin SIM-korttipaikan lisäksi laitteen sisäänrakennettu sähköinen SIM-kortti. Se toimii perinteisen SIM-kortin tavoin. Erona on, ettei tuotteeseen tarvita erillistä fyysistä SIM-korttia, vaan se on sisäänrakennettu ja aktivoidaan digitaalisesti.

iPhone XR:n saa seuraavissa väreissä: musta, valkoinen, sininen, keltainen, punainen ja koralli.

Lähteet 

Applen matkapuhelimet
IOS-pohjaiset laitteet
Vuoden 2018 matkapuhelimet
Verner Aurola

Verner Johannes Aurola, vuoteen 1919 Mallat (31. tammikuuta 1899 Jääski – 24. lokakuuta 1969 Helsinki) oli rovasti, Helsingin NMKY:n pääsihteeri ja kristillinen kirjailija.

Henkilöhistoria
Verner Aurolan vanhemmat olivat räätäli Matti Mallat ja Anna Pöhö ja puoliso vuodesta 1938 Linda Viktoria Gustava Welroos. Geologi Erkki Aurola oli hänen nuorempi veljensä. Verner Aurola kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1918, suoritti teologian erotutkinnon 1922  ja vihittiin papiksi 1924. Hän suoritti Yhdysvalloissa Springfieldin yliopistossa Bachelor of Science -tutkinnon 1931 ja teologian kandidaatti hänestä tuli Suomessa 1948. Aurola oli Helsingin keskusvankilan apulaisopettaja 1924–1928. Tammisaaren pakkotyölaitoksen vt. pastori hän oli 1924–1928, Tilkan päällikköpastori 1941–1943 ja Töölön seurakunnan virallinen apulainen 1943–1944. Helsingin NMKY:n pääsihteeri Aurolasta tuli 1928. Hän toimi myös opettajana ja NMKY:n julkaisemien lehtien Nuori Mies ja Veljesvartio sekä Helsingin NMKY:n Kuukauslehden päätoimittajana, samoin kuin Kirkon Nuorison toimitussihteerinä 1934–1939 ja Uuden Suomen pyhäpäiväsivun toimittajana 1945–1957. Aurolalla oli useita luottamus- ja järjestötehtäviä ja hän julkaisi kristillisiä teoksia. Sota-aikana Aurola toimi sotasairaalan pappina, rovastin arvonimen hän sai vuonna 1947.

Julkaisuja
 Miehet etsimässä elämää: Helsingin Nuorten miesten kristillisen yhdistyksen 40-vuotisjuhlajulkaisu 1889-1929, 1929
 Poikien kesken, 1929
 Nuorisomme siveellisen puhtauden puolesta: esitelmiä siveellisyyskokouksia varten, 1933
 Sankarivoittoja kiusauksien keskellä: ohjeita nuorukaisten ja nuorten miesten siveellisyystaistelussa, 1933
 Kääntyminen, 1936
 Kymmenen ihanaa kesää Degerössä: NMKY:n kesäkoti 1927–1936, 1936
 Mitä Oxfordin ryhmäliikkeellä on meille annettavana?, 1936
 Turvattu tie: kirjanen sodanaikaisia lukupiirejä varten, 1940
 Haavoittuneiden sielunhoitajina: Suomen-Venäjän sodissa 1939–1942, 1942
 Miehet ja kristillisyys, 1942
 Pojasta mieheksi: kristillisen poika-, nuorukais- ja miestyön käsikirja, 1944,  Yrjö Karilas, Verner J. Aurola, Sulo Karpio, Reino Aalto
 Jeesus Kristus on Herra: näkyjä kristillisen nuorison pyhiinvaellusteiltä, 1948
 Tottelimme taivaallista näkyä: tunnetut nuorisotyöntekijät kertovat, 1949, toim. Verner Laurila, Helge Ukkola 
 Tohtori John R. Mott: piirteitä hänen elämästään ja vaikutuksestaan, 1958
 Yhteiseltä taipaleelta: Helsingin nuorten miesten kristillinen yhdistys r.y.'', 1965

Lähteet

 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
 Suomalaiset järjestöjohtajat
 Suomalaiset toimittajat
 Suomalaiset opettajat
 Suomalaiset kristilliset kirjailijat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Konnankoukku

Konnankoukku (The Mediterranean Caper, 1973). Suomentanut Pirjo Latvala. WSOY, 1980 on Clive Cusslerin esikoisromaani.

Jännitysromaanit
Clive Cusslerin romaanit
Vuoden 1973 kirjat
Fox Corporation

Fox Corporation (tunnettiin alun perin nimellä New Fox) on yhdysvaltalainen mediakonserni, joka syntyi The Walt Disney Companyn ostettua 21st Century Foxin elokuva- ja televisiotuotannon ja valtaosan kaapelitelevisiotoiminnasta. Yhtiöön kuuluvat ne 21st Century Foxin osat, joita Disney ei ostanut, kuten Fox Broadcasting Company, Fox News, Fox Business, Fox Sports, Big Ten Network ja muita televisiokanavia.

Yhtiö muodostettiin 20. maaliskuuta 2019, heti Disneyn kanssa tapahtuneen kaupan jälkeen. Sen sisaryhtiö on News Corp, jonka toiminta keskittyy sanomalehti- ja kirjakustannukseen. Molemmat yhtiöt kuuluvat Rupert Murdochin ja hänen perheensä hallintaan. Rupert Murdoch on yhtiön puheenjohtaja, kun taas hänen poikansa Lachlan Murdoch on toimitusjohtaja ja varapuheenjohtaja.

Historia 
14. joulukuuta 2017 The Walt Disney Company ilmoitti aikomuksestaan ostaa 21st Century Foxin ja kaikki sen muut yksiköt. Disney ilmoitti 12. maaliskuuta 2019, että kauppa saadaan päätökseen 20. maaliskuuta. Fox Corporation aloitti virallisen kaupankäynnin S&P 500:lla 19. maaliskuuta 2019. Samoihin aikoihin Fox Corporationin hallitukseen liittyi myös republikaanien poliitikko ja entinen edustajainhuoneen puhemies Paul Ryan.

Toukokuussa 2019 Fox Corporation osti 4,99 prosentin osuuden kanadalaisesta online-rahapelioperaattorista The Stars Groupista 236 miljoonalla dollarilla. Tämän seurauksena ilmoitettiin myös, että yritykset kehittävät yhteistyössä urheiluvedonlyötiä koskevia tuotteita Yhdysvaltain markkinoille Fox Bet -brändillä.

Elokuussa 2019 Fox Corporation ilmoitti ostavansa Credible Labsin 397 miljoonalla dollarilla ja animaatiostudion Bento Box Entertainmentin noin 50 miljoonalla dollarilla. Huhtikuussa 2020 Fox Corporation osti suoratoistopalvelun Tubin 440 miljoonalla dollarilla.

Syyskuussa 2021 Fox Corporationiin kuuluva Fox Entertainment osti viihdeuutissivusto TMZ:n WarnerMedialta 50 miljoonalla dollarilla. Joulukuussa 2021 Fox Corporation ilmoitti ostavansa tuotantoyhtiö MarVista Entertainmentin.

Omistukset 
Yhtiön tärkeimmät omistukset vuonna 2022 luetellaan alla (suluissa osuus osakkeista).
Fox Entertainment
 Fox Broadcasting Company
 Fox Now
 Bento Box Entertainment
 Fox Alternative Entertainment
 Sidecar
 Studio Ramsay Global
 TMZ
 XOF Productions
 Tubi
 MarVista Entertainment
 Fox First Run
 Fox Television Stations
 MyNetworkTV
 Popcorn Entertainment LLC (50%)
 Movies!
 Fox Soul
 Fox News Media
 Fox News
 Fox Business
 Fox News Radio
 Fox News Talk
 Fox Nation
 Fox Weather 
 Fox Sports
 FS1
 FS2
 Fox Deportes
 Big Ten Network (51%)
 Fox Soccer Plus
 Fox Sports Racing
 Fox Sports Radio
 Fox Bet
 Fox Sports Digital Media
 FoxSports.com
 Flutter Entertainment
National Spring Football League Enterprises
 Credible Labs (67%)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Yhtiön sivustot
Montereyn piirikunta

Montereyn piirikunta () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 439 035 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 9 370 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Salinas on myös sen suurin kaupunki.

Väestö 
Piirikunnan asukkaista 58,3 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 30 prosenttia valkoisia ja 5,58 prosenttia aasialaisia. 54,6 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 76,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34 vuotta.

Kuvia piirikunnasta

Lähteet

Aiheesta muualla
Kakkosen kausi 2019

Kakkosen kausi 2019 on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Se pelataan kolmessa kahdentoista joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Koska PS Kemi pudottuaan Veikkausliigasta ei kyennyt ottamaan sarjapaikkaa Ykkösestä eikä myöskään Kakkosesta tehtyään konkurssin, Ykkösen sarjapaikan sai MYPA Kouvolasta. KUn PS Kemi konkurssista johtuen ja JJK Jyväskylä myös luopui Kakkosen sarjapaikasta kiinnostuksen Kakkosen sarjapaikkaan ilmaisivat Kajaanin Haka ja Vasa IFK, joille se myönnettiinkin. Kajaanin Haka oli sijoittunut kaudella 2018 Kolmosen Pohjois-Suomen lohkossa toiseksi, ja Vasa IFK oli sijoittunut vuoden 2018 Kakkosen Lohkossa C kolmanneksi viimeiseksi eli periaatteessa pudonnut Kakkosesta.

Kakkoseen nousi täksi kaudeksi Lahden Reipas, joka oli viimeksi pelannut ylempiä sarjatasoja kaudella 1996 Ykkösessä.

Joukkueet ja lohkojako

Sarjataulukot

Lohko A 

 
Lähde: Palloliitto

Lohko B 

 
Lähde: Palloliitto

Lohko C

 

Lähde: Palloliitto

Parhaat pelaajat
Jalkapallon Pelaajayhdistys valitsi vuoden 2019 Kakkosen lohkojen parhaat pelaajat pelaajien oman äänestyksen perusteella:

 Lohko A: Lucas Dos Santos Oliveira (MP)
 Lohko B: Hidetoshi Wakui (Gnistan)
 Lohko C: Joonas Lepistö (SJK/2)

Pelipaikkojensa parhaiksi Kakkosessa valittiin:

Lähde:

Parhaat maalintekijät 

Lähde:

Lähteet 

Kakkosen kaudet
Jalkapallosarjojen kausi 2018–2019/2019
Richard Dogbeh

Richard Dogbeh (1932 Cotonou – 23. marraskuuta 2003 Cotonou Benin), synt. Gbèmagon Richard Dogbeh, oli Togossa syntynyt ja Beninissä vaikuttanut kirjailija ja opettaja. Hän toimi Beninin (vuoteen 1975 Dahomey) hallituksen opetusministerinä vuosina 1963–1966. Hän kuului myös Unescon asiakirjojen, kirjastojen ja arkistojen kansainväliseen neuvoa-antavaan komiteaan ja toimi Unescon koulutusjärjestelmien asiantuntijana lähes koko Länsi-Afrikassa.

Kirjailijana Dogbeh aloitti nuorena, ja hän sai romaanistaan jo 16-vuotiaana maansa "Institut Français d'Afrique Noire" -palkinnon. Hän julkaisi myös esseitä, runoja ja tarinoita.

Tuotanto 
Richard Dogbeh kirjoitti useita runokokoelmia: Les Eaux du Mono (1963), Rives mortelles (1964), Voyage au pays de Lénine (1967), Cap Liberté (1969).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Beninin kansalliskirjasto

Beniniläiset kirjailijat
Beniniläiset poliitikot
Opetusministerit
Opettajat
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
DuuniExpo

DuuniExpo on Lahden ammattikorkeakoulun ja 2020 alkaen LAB ammattikorkeakoulun, opiskelijoiden järjestämä vuosittainen rekrytointi- ja verkostoitumismessu. Se on isoin vuosittainen rekrytointimessu Päijät-Hämeen alueella sekä yksi isoimmista vuosittaisista rekrytointimessuista koko Suomessa. Tapahtuma on suunnattu erityisesti opiskelijoille ja työnhakijoille.

Messut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008, ja vuodesta 2010 lähtien ne on järjestetty Lahden messukeskuksessa. Messukävijöitä tapahtumassa vierailee vuosittain keskimäärin 4 000 – 5 000. Näytteilleasettajia paikalla on yleensä noin 70–90. 

Messuilla on ollut tapana esiintyä myös monia puhujia. Puhujina ovat olleet muun muassa Matti Vanhanen, Pekka Haavisto, Sipe Santapukki, Bruce Oreck, Anni Sinnemäki ja Lauri Ihalainen.

Messut (tapahtumat)
Lahden tapahtumat
Emil Autio

Emil Edvard Autio (26. tammikuuta 1889 Uusikirkko – 21. elokuuta 1957 Joensuu) oli suomalainen juristi, joka toimi muun muassa kihlakunnantuomarina ja Sortavalan viimeisenä pormestarina.

Emil Aution vanhemmat olivat seppä Erik Autio ja Amalia Toivonen ja puoliso vuodesta 1919 Edith Krause. Autio tuli ylioppilaaksi 1910 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1914 ja ylemmän hallintotutkinnon 1915. Varatuomarin arvon hän sai 1917. Autio oli Sortavalan kaupungin pormestari 1920–1940 ja Kiteen tuomiokunnan tuomari vuodesta 1945. Vt. sotaylituomarina hän toimi vuonna 1940.

Lähteet

 Suomalaiset juristit
 Suomalaiset tuomarit
 Suomen kunnanjohtajat ja pormestarit
Vuonna 1889 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Bars Kazan

Bars Kazan on venäläinen jääkiekkojoukkue Kazanin kaupungista Tatarstanin tasavallasta. Joukkue on perustettu vuonna 2009 alun perin Venäjän nuorten jääkiekkoliiga MHL-joukkueeksi. Kuitenkin kaudeksi 2014–2015 joukkue siirtyi pelaamaan Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle VHL-liigaan. Joukkue toimii KHL-joukkueen Ak Bars Kazanin farmijoukkueena.

Joukkue kaudella 2022–2023

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Sergei Duškin 
 Apuvalmentaja: Dmitri Balmin 
 Apuvalmentaja: Eduard Gorbatšev 
 Maalivahtivalmentaja: Dmitri Homutov 
 Videovalmentaja: Rinat Šigapov 
 Fysiikkavalmentaja: Sergei Boronihin 
 Huoltopäällikkö: Valeri Vasiljev 

Lähde: EliteProspects

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut 

Venäläiset VHL-seurat
Lignaanit

Lignaanit ovat laaja ja rakenteeltaan monimuotoinen joukko fenoleihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä, joiden perusrakenne koostuu difenyylibutaaniyksiköistä. Lignaaneja esiintyy useissa kasveissa ja niitä on eristetty 55 kasviheimon lajeista. Rakenteeltaan erilaisia lignaaneja on tunnetaan yli 450. Kasveissa lignaanien rooli ei ole täysin selvillä. Ne voivat toimia hapettumista ehkäisevinä aineina, torjumaan kasveja syöviä hyönteisiä ja niillä on myös fungisidisia ominaisuuksia.

Rakenne ja biosynteesi 

Lignaanit ovat perusrakenteeltaan monolignolien eli koniferyylialkoholin, p-kumaryylialkoholin ja sinapyylialkoholin dimeerejä. Rakenteessa on perusyksikkönä kaksi aromaattista ryhmää, jotka erottaa toisistaan neljästä hiiliatomista muodostunut ketju. Ketju voi olla suora, haaroittunut tai rengasmainen. Fenyylirenkaiden substituentit eli niihin kiinnittyneet muut ryhmät ovat tyypillisesti molemmissa renkaissa samat. Lignaanien perustyyppiä voidaan pitää difenyylibutaanin johdannaisina. Lignanolideissa aromaattisten renkaiden välillä on butyrolaktonirengas, ja tällainen lignaani on esimerkiksi matairesinoli. Monoepoksilignaanit ovat tetrahydrofuraanin johdannaisia, ja tähän ryhmään kuuluu muun muassa larisiresinoli. Diepoksilignaaneissa on kaksi fuusioitunutta tetrahydrofuraanirengasta, ja tällainen on esimerkiksi pinoresinoli. Pinoresinolia saadaan ainakin mäntyjen (Pinus) ja kuusten (Picea) pihkasta.

Kasvit muodostavat lignaaneja lähtien monolignoleista. Hapettavien entsyymien kuten lakkaasien tai peroksidaasien vaikutuksesta monolignoleista muodostuu radikaaleja. Kaksi tällaista radikaalia reagoi keskenään muodostaen lignaanien perusrungon. Biosynteesi on samankaltainen ligniinin biosynteesin kanssa. Ligniinistä poiketen lignaanit esiintyvät usein tiettyinä enantiomeereinä. Stereokemiaa kontrolloivat proteiinit, joilla ei ole entsymaattista aktiivisuutta, mutta jotka pitävät radikaalit sellaisessa asennossa, että muodostuu kiraalinen tuote. Perusrungon muodostumisen jälkeen muut entsyymit voivat hapettaa yhdisteen, jolloin muodostuu esimerkiksi lignanolideja ja epoksilignaaneja.

Biologiset ominaisuudet 

Monet lignaanit ovat biologisesti aktiivisia. Kasveissa niillä on rooli puolustautumisessa kasveja syöviä hyönteisiä ja bakteeri- sekä sienipatogeeneja vastaan. Monilla niistä on myös antiviraalisia ja hapettumista estäviä ominaisuuksia. Eräät lignaaneista, kuten podofyllotoksiini, ovat hyvin myrkyllisiä. Kasveissa lignaaneja on paljon joissain siemenissä (pellavan-, kurpitsan-, auringonkukan-, unikon- ja seesaminsiemen) ja viljoissa, erityisesti  täysjyvärukiissa. Lignaanit muuttuvat ihmisen suolistossa bakteerien vaikutuksesta enterodioliksi ja enterolaktoniksi, joilla on sepelvaltimotautia ja eräitä syöpiä (esim. paksusuolisyöpä) ehkäiseviä ominaisuuksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Oregon State University, Linus Pauling Institute: Lignans 

Orgaaniset yhdisteet
Gheorghe Tattarescu

Gheorghe Tattarescu (lokakuu 1818 Focçsani – 24. lokakuuta 1894 Bukarest) oli moldavialaistaustainen, Romaniassa työskennellyt taidemaalari. Häntä pidetään Romanian klassistisen maalaustaiteen pioneerina.

Lisää taiteilijasta 
http://www.artnet.com/artists/gheorghe-tattarescu/

Romanialaiset taidemaalarit
Vuonna 1818 syntyneet
Vuonna 1894 kuolleet
Vaaka Partners

Vaaka Partners Oy on suomalainen itsenäinen pääomasijoitusyhtiö. 

Yhtiön tausta on Pohjola pankin pörssin ulkopuolelle sijoittaneen pääomasijoitusyhtiön, Pohjola Capital Partnersin siirtymisessä toimivan johdon omistukseen vuonna 2010. Pohjolan linjauksen mukaan suorien sijoitusten teko pörssin ulkopuolisiin yrityksiin eivät enää kuuluneet pankin ydinliiketoimintaan ja pääomasijoitusyhtiön suurennuttua oli haastavampaa sovittaa toimintaa yhteen pankin ydinliiketoiminnan kanssa. Lisäksi katsottiin, että itsenäinen partner-muotoinen omistusrakenne on enemmän markkinakäytäntöjen mukaista ja auttaa yritystä liiketoiminnassaan.

Vaaka Partners hallinnoi kolmea rahastoa, jotka ovat Vaaka Partners Buyout Fund II, Vaaka Partners Buyout Fund III sekä Vaaka Partners Buyout Fund IV. Yhteensä rahastoihin on tehty alkusijoituksina 625 miljoonaa euroa. Vaaka Partners Buyout Fund IV tekee uusia sijoituksia ja Vaaka Partners Buyout Fund II sekä Vaaka Partners Buyout Fund III keskittyvät olemassa olevan sijoituskannan hoitoon. Rahastojen sijoittajista 70 % on kotimaisia, suurimmaksi osaksi eläkeyhtiöitä ja rahastojen rahastoja. Muita sijoittajia ovat esimerkiksi julkinen sektori, säätiöt, pankit ja vakuutusyhtiöt.

Sijoituskohteita 
 Bolt.Works
 Medbase
 A-Insinöörit (AINS Group)
 Staria
 Foreship
 Lyyti
 Nordic Healthcare Group
 Framery
 Jungle Juice Bar
 Cloudpermit (ent. Evolta)
 Tietokeskus
 Molok
 LTP Group
 Unisport

Irtautumiset 
 Fysios
 EnerKey
 Kotikatu
 Musti Group
 Sataservice
 Solita
 Ovenia
 Renewa
 Nesco
 Produal
 Reima

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vaaka Partnersin verkkosivut

Sijoitusyhtiöt
Suomen finanssipalveluyhtiöt