joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kulonyhäkäs

Kulonyhäkäs (Corticaria cucujiformis) on pieni, tummanruskea ja litteä kovakuoriaislaji, ja sen tunnistaminen muista aitonyhäkkäiden (Corticaria) -suvun lajeista on vaikeaa. Laji kuvattiin tieteelle Pohjois-Amerikasta, mutta sitä tavataan myös Aasiasta ja Euroopasta, josta sitä on havaittu vain Suomesta ja Ruotsista. Suomessa se on luokiteltu vaarantuneeksi. Kulonyhäkään elintavoista ei tiedetä juuri mitään, mutta todennäköisesti ne syövät homesieniä.

Koko ja ulkonäkö 
Kulonyhäkäs on varsin pieni, vain noin kahden millimetrin pituinen kovakuoriaislaji. Se on kauttaaltaan tummanruskea ja hyvin litteä. Laji muistuttaa hyvin paljon muita samanlaisessa ympäristössä eläviä Corticaria-suvun lajeja, ja yksilöitä on hieman niitä litteämmästä muodostaan ja tummemmasta väristään huolimatta yleensä mahdotonta tunnistaa maastossa.

Selkein lajinmäärityskeino perustuu koirasyksilön genitaalien tarkasteluun.

Levinneisyys 
Laji kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran Pohjois-Amerikasta, mistä sen levinneisyys ulottuu Aasian puolelle vanhalle mantereelle. Euroopassa kulonyhäkästä on tavattu vain Suomessa ja Ruotsissa, joskin jälkimmäisten esiintyminen arvellaan hävinneen. Ruotsin havainnot olivat maan pohjoisosista, eikä niitä ole tehty vuoden 1966 jälkeen.

Suomessa se on tavattu varmuudella ainoastaan Ilomantsin Pönttövaarasta vuonna 1975 Paikalta on tavattu vain yksi yksilö, eikä lajin todellisesta esiintymisestä ole minkäänlaista tietoa. Ruotsalaisista havainnoista päätellen, sitä saattaisi esiintyä Lapissa. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin ja on Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 arvioitu vaarantuneeksi (VU) Kuoriainen on Suomessa rauhoitettu ja yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.

Elinympäristö ja elintavat 
Kulonyhäkkään elintavoista ei tiedetä juuri mitään. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan metsäpalojen runtelemissa metsissä. Ruotsalaisten havaintojen mukaan se elää palon vahingoittamissa koivuissa ja raidoissa. Todennäköisesti kuoriaiset elävät hieman irronnen kuoren alla ja syövät homesieniä. Sitä on tavattu joidenkin vihreiden ja violettien homekasvustojen yhteydestä, joten kyseeseen tulevat ilmeisesti ainakin suvun Trichoderma homelajit. Kuoriaiset viihtyvät palonjälkeisellä paikalla vain lyhyen aikaa palon jälkeen, ja sopivan sienilajin esiintyminen saattaa olla keskeinen esiintymistä rajoittava tekijä.

Suomesta tunnettu löytöpaikka on muidenkin lahopuussa elävien kovakuoriaisten kannalta arvokkaalla suojelualueella, mutta mahdolliset uudet löytöpaikat tulisi suojella.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kulonyhäkäs (Corticaria cucujiformis)
 Corticaria planula (kuvia). Harvard.edu
 Suojelutilanne Suomessa 2006
 EU-suojelutilanne: puutteelliset tiedot EUNIS

Erilaisruokaiset
Korukeräpallokas

Korukeräpallokas (Agathidium pulchellum) on varsin pieni, pyöreä kovakuoriainen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteen lajeihin, on luokiteltu Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 vaarantuneeksi (VU) ja laji on Suomessa rauhoitettu. Korukeräpallokas kuuluu myös Suomen kansainvälisiin vastuulajeihin.

Koko ja ulkonäkö 
Korukeräpallokkaalla on pituutta vain 2,0–2,5 mm ja sen selkäpuoli on hyvin kupera. Kuoriainen on pohjaväriltään kellanruskea, mutta etuselässä on tumma laikku ja keskellä peitinsiipiä tumma, sydämenmuotoinen kuvio. Häirittynä kuoriainen vetäytyy palloksi.

Levinneisyys 
Erittäin harvinainen laji, joka tunnetaan koko maailmassa ainoastaan Valko-Venäjältä, Suomesta sekä yhdestä paikasta Pohjois-Ruotsista. Suomesta se löydettiin ensimmäisen kerran Ilomantsista vuonna 1975 ja sittemmin esiintymiä on löydetty useita. Ne kaikki sijaitsevat maan itäosissa ulottuen Uudeltamaalta Kuhmoon

Elinympäristö ja elintavat 
Korukeräpallokas on Suomen lajiston harvinaisimpia ja huonoimmin tunnettuja kovakuoriaisia. Lajin biologia on vasta äskettäin alettu tuntea niin hyvin, että sen systemaattinen etsiminen on ollut mahdollista. Se elää kosteapohjaisissa ja kuusivaltaisissa vanhoissa metsissä ainakin kuolleiden haapojen kuoren alla käyttäen ravinnokseen siellä kasvavia limasieniä, joista nuijanuoranen (Trichia decipiens) on ilmeisesti sekä aikuisten kuoriaisen että toukkien ainoaa ravintoa. Sittemmin lajia on tavattu myös kuuselta. Toukkien kehitys on nopeaa ja aikuisia kuoriaisia tavataan ympäri vuoden. Lajia tavataan paikoittaisesti ja se on aina yksilömäärältään niukka. Ilmeisesti runsaan lahopuun lisäksi laji edellyttää elinpaikaltaan myös sopivaa mikroilmastoa.

Suomen esiintymispaikoista useimmat ovat suojelualueilla, mutta metsätalous uhkaa lajia niiden ulkopuolisilla esiintymispaikoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Korukeräpallokas (Agathidium pulchellum)
 kuva 
 Artfakta: brokig aspmycelbagge 
 kuva
 Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Agathidium pulchellum 

Erilaisruokaiset
Vennajäärä

Vennajäärä (Mesosa myops) on kookas ja kirjava kovakuoriainen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä II mainittuihin lajeihin, ja on Suomessa rauhoitettu. Vuoden 2010 Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).

Koko ja ulkonäkö 
Vennajäärä on ruumiinrakenteeltaan rotevanoloinen ja leveäruumiinen sarvijäärälaji. Se on 10–14 mm pitkä, pohjaväriltään harmaa ja kauttaaltaan lyhyen, harmaan karvoituksen peittämä. Kuoriaisen selkäpuolella on mustia, epäsäännöllisten keltaisten täplien reunustamia laikkuja, jotka naamioivat sen hyvin jäkälien kirjomalle puunrungolle. Etuselässä on neljä pitkulaista, mustaa täplää. Raajat ovat harmaanruskeat ja myös niissä erottuu keltaisia ja mustia täpliä. Tuntosarvet ovat huomattavan pitkät ja väriltään punaruskeat.

Hieman samannäköisiä lajeja ovat pärnäjäärä (Oplosia cinerea) sekä haapakatkiainen (Aegomorphus clavipes).

Levinneisyys 
Vennajäärä on eurooppalaisittain itäinen laji, jonka läntisimmät esiintymät ovat Puolan Białowiezan metsässä. Lisäksi sitä tavataan Baltiassa, Suomessa sekä Venäjän poikki aina Koreaan ja Japaniin saakka. Ruotsista on vain yksi havainto 1800-luvulta. Suomessa vennajäärää tavataan ainoastaan Lounais-Suomen tammialueilla. Aikaisempia havaintoja on tehty laajemmalti mm. Paraisten Lenholmilta sekä Turun Katariinanlaaksosta, mutta niistä ei kuoriaisia ei ole tavattu 1940-luvun jälkeen. Viime vuosina havaintoja on vain Turun Ruissalosta, missä lajilla on ainakin parikymmentä esiintymispaikkaa ja kanta vaikuttaa vakaalta.

Elinympäristö ja elintavat 
Vennajäärän elintapoja ei tunneta kovin hyvin. Toukat elävät tammen ja lehmuksen paksujen kuolleiden oksien tai kuolleen puun rungon kuoren alla. Toukat kaivertavat puuainekseen matalia mutta leveitä, mutkittelevia käytäviä. Tavallisimmin niitä tavataan maahan kaatuneista rungoista, mutta joskus myös huonokuntoisista elävistä puista. Lajia tavataan usein yhdessä yleisen saikurahaapsasen (Saperda scalaris) kanssa. Toukkien kehitys kestää ainakin kaksi vuotta ja täysikasvuiset toukat koteloituvat kuoren alle puuhun kaivertamaansa onkaloon, joka on soikea, noin 15–20 mm pikä ja 7–10 mm leveä. Aikuisia kuoriaisia tavataan lisääntymipaikoiksi sopivien puiden rungoilta kesäkuusta elokuuhun, mutta yksittäishavaintoja on jopa toukokuulta.

Suomessa vennajäärän esiintymät ovat pääasiassa suojelualueilla. Lajin suojelun kannalta on olennaista jättää kaatuneet puut ja maahan pudonneet oksat paikoilleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Vennajäärä (Mesosa myops)
 iNaturalist: Vennajäärä (Mesosa myops)
 Lamiinae.org: Mesosa myops 
 University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Mesosa myops 
 kuva toukasta
 kuva aikuisesta kuoriaisesta
 vennajäärän suojelutaso Suomessa

Sarvijäärät
Aikamatka 1966–2011

Aikamatka 1966–2011 oli Hectorin comeback-kiertue, joka kiersi Suomea loka-joulukuussa vuonna 2011. Kiertueella Hector juhlisti 45 vuotta kestänyttä taiteilijauraansa. Kiertueella oli myös vierailevana taiteilijana Freeman. Kiertueen yleisömäärä oli lopulta yli 35 000 ihmistä. Kiertueella Hector esitti myös uutta musiikkia.

Paluunsa syyksi Hector mainitsi mm. monien kollegoidensa, kuten Kari Tapion, Kirkan, Juice Leskisen ja Topi Sorsakosken poismenot. Hector sanoi kiertueen olevan samalla kunnianosoitus edesmenneille kollegoille. Lisäksi vuonna 2007 tehty lopettamispäätös oli hätiköity. Päätökseen vaikutti myös vuonna 2008 tenniskentällä tapahtunut onnettomuus. Onnettomuuden seurauksena Hectorin käden hermoratojen ei pitänyt enää toimia. Hector kertoi ajatelleensa "että jos vielä pystyn soittamaan kitaraa, aloitan jälleen musiikin tekemisen."

Kiertueen aikataulu
27.10.2011 Jyväskylä, Jäähalli
4.11.2011 Joensuu, Areena
5.11.2011 Kuopio, Kuopio-halli
11.11.2011 Kouvola, Jäähalli
12.11.2011 Pori, Karhuhalli
18.11.2011 Lappeenranta, Jäähalli
19.11.2011 Helsinki, Hartwall Areena 
21.11.2011 Tampere, Tampere-talo 
25.11.2011 Mikkeli, Jäähalli
26.11.2011 Seinäjoki, Seinäjoki-Areena
2.12.2011 Lahti, Lahtihalli
3.12.2011 Turku, Logomo 
4.12.2011 Turku, Logomo (Lisäkonsertti)
9.12.2011 Oulu, Teatria 
10.12.2011 Rovaniemi, Lappi-Areena

Kiertueorkesteri

Okko Laru, rummut
Masa Maijanen, basso
Jarmo Nikku, kitarat
Timo Kämäräinen, kitarat
Matti Kallio, irlanninhuilu, koskettimet & laulu
Esa Kotilainen, koskettimet
Panu Syrjänen, saksofonit
Janne Toivonen, trumpetti

Kappalelistat
Eri konserteissa esitettiin hieman eri kappaleet, mutta mukana olivat mm. seuraavat kappaleet:
 Palkkasoturi
 Jossain jysähtää
 Wooly Bully
 Sound of Silence
 Strawberry Fields Forever
 Vanhan kirkon puisto
 Tähän vuoden aikaan (uusi kappale)
 Kuningatar
 Länsituuli
 Herra Mirandos
 Freeman: Kaksi lensi yli käenpesän, Mattolaituri ja Ajetaan tandemilla
 Mandoliinimies
 Nostalgia 
 Mulla ei oo rahaa
 Nuorallatanssija
 Hallelujah
 Ei mittään (työttömän arkiviisu)
 Kissojen yö
 Jos sä tahdot niin
 Kuunnellaan vaan taivasta
 Mandala (uusi kappale)
 Piironginjalka
 Hannikaisen baari
 Yhtenä iltana
 Koko hela maailma
 Ake, Make, Pera ja mä
 Kaikki tahtoo rakastaa
 Lumi teki enkelin eteiseen

Katso myös
Näkemiin – kuulemiin

Lähteet

Aiheesta muualla
Keskisuomalainen - Hector - Aikamatka 1966-2011
Kouvolan Sanomat - Epätasainen aikamatka 
Yle Elävä arkisto - Hector: Ake, Make, Pera ja mä 
Helsingin Sanomat - Kotiinpaluu ilman riehaa

Hector
Vuoden 2011 konserttikiertueet
Lego Games

Lego Games on vuonna 2009 aloitettu Lego-tuotesarja, johon kuuluvat tuotteet ovat Lego-palikoista koottavia lautapelejä. Lego Games -pelit ovat yhteensopivia muiden Lego-palikoiden kanssa. Pelinappuloina Games-sarjan peleissä käytetään usein Lego-mikrohahmoja. Arpakuutiona toimii erityinen Lego-arpakuutio, jonka jokaisella sivulla on neljä Lego-nuppia, joihin kiinnitetään arpakuution mahdollisia tuloksia vastaavat Lego-laatat. Tarvittaessa tämä mahdollistaa myös arpakuution muuntamisen.

Sarjan pelit 
 2010 Happy Holidays – The Christmas Game
 3835 Robo Champ
 3836 Magikus
 3837 Monster 4
 3838 Lava Dragon
 3839 Race 3000
 3840 Pirate Code
 3841 Minotaurus
 3842 Lunar Command
 3843 Ramses Pyramid
 3844 Creationary
 3845 Shave A Sheep
 3846 UFO Attack
 3847 Magma Monster
 3848 Pirate Plank
 3849 Orient Bazaar
 3850 Meteor Strike
 3851 Atlantis Treasure
 3852 Sunblock
 3853 Banana Balance
 3854 Frog Rush
 3855 Ramses Return
 3856 NinjaGo
 3861 LEGO Champion
 3862 Harry Potter Hogwarts
 3863 Kokoriko
 3864 Mini Taurus
 3865 City Alarm
 3866 Star Wars: The Battle of Hoth
 3867 Mayan Mystica
 3868 Phineas and Ferb

Lego Heroica -alateema 

 3857 Draida Bay
 3858 Waldurk Forest
 3859 Caverns of Nathuz
 3860 Castle Fortaan
 3874 Ilrion
 30170 Ganrash

Aiheesta muualla 
 Lego Games -tuotesarjan virallinen sivusto
 Lego Games -tuotteet Brickset.com-sivustolla. 

Games
Lasten lautapelit
Mayer

Mayer tai von Mayer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Albrecht Mayer (s. 1965), saksalainen oboisti
 Alf Mayer (s. 1932), kanadalainen ampuja
 Carl Mayer (1894–1944), itävaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
 Christian Mayer (s. 1972), itävaltalainen alppihiihtäjä
 Derek Mayer (s. 1967), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Florian Mayer (s. 1983), saksalainen tennispelaaja
 George Mayer, yhdysvaltalainen voimistelija ja olympiamitalisti
 Hans Mayer (1907–2001), saksalainen kirjallisuudentutkija
 Helene Mayer (1910–1953), saksalainen miekkailija ja olympiavoittaja
 Helmut Mayer (s. 1966), itävaltalainen alppihiihtäjä
 Johann Tobias Mayer (1752–1830), saksalainen fyysikko
 John Mayer (s. 1977), yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi
 Jorge Mayer (1915–2010), argentiinalainen katolinen arkkipiispa
 Julius Robert von Mayer (1814–1878), saksalainen fysiologi ja fyysikko, yksi energian säilymislain keksijöistä
 Kévin Mayer (s. 1992), ranskalainen moniottelija
 Laureano Bisan-Etame Mayer, Lauren (s. 1977), kamerunilainen jalkapalloilija
 Leonardo Mayer (s. 1987), argentiinalainen tennispelaaja
 Louis B. Mayer (1885–1957), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
 Maria Goeppert-Mayer (1906–1972), saksalais-yhdysvaltalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
 Marissa Mayer (s. 1975), yhdysvaltalainen yritysjohtaja
 Matthias Mayer (s. 1990), itävaltalainen alppihiihtäjä
 Mihály Mayer (1933–2000), unkarilainen vesipalloilija
 Mihály Mayer (s. 1941), unkarilainen katolinen piispa
 Mikaela Mayer (s. 1990), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
 Paul Augustin Mayer (1911–2010), saksalainen kardinaali
 Robert Mayer (s. 1989), sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti
 Teddy Mayer (1935–2009), yhdysvaltalainen kilpa-autoyrittäjä
 Timmy Mayer (1938–1964), yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja 
 Travis Mayer (s. 1982), yhdysvaltalainen kumparelaskija
 Victoria Mayer (s. 1976), saksalainen näyttelijä 
 Werner Mayer, Werner Egk (1901–1983), saksalainen säveltäjä.

Kuvitteellisia henkilöitä 

 Susan Mayer, televisiosarjassa Täydelliset naiset
 Julie Mayer, Susan Mayerin tytär televisiosarjassa Täydelliset naiset

Katso myös 

 Maier
Brabantinhevonen

Brabantinhevonen on Belgiasta kotoisin oleva kylmäverinen hevosrotu.

Ominaisuudet
Brabantinhevonen on hyvin raskasrakenteinen. Pää on suhteellisen pieni, kaula lyhyt ja lihaksikas, lavat ja lautaset hyvin kookkaat ja voimakkaat. Jalat ovat lyhyet ja vuohiskarvat lyhyehköt. Liikkeet ovat lyhyet ja töksähtävät. Väritys on yleensä rautias tai rautiaanpäistärikkö. Luonne on hyvin aulis. Säkäkorkeus voi olla 160-173 cm.

Historia
Brabantinhevonen tunnettiin keskiajalla flanderinhevosena ja se vaikutti tärkeiden brittiläisten kylmäverirotujen, shiren- ja clydesdalenhevosen ja suffolk punchin kehittymiseen. 1800-luvun loppuun asti rodussa oli kolme tyyppiä: Mehaignen kolossaalinen, Dendren suuri ja Nivelles'n harmaa hevonen. 1900-luvun alussa tyypit olivat kuitenkin muuttuneet samanlaisiksi. Rodun kantakirja perustettiin Belgiassa vuonna 1855. Ennen koneellistumista rotua vietiin kaikkialle Eurooppaan ja Amerikkaan. Toisen maailmansodan jälkeen rotu on käynyt harvalukuiseksi, joskin sitä kasvatetaan yhä lihantuotantoon.

Brabantinhevonen on ollut hyvin suosittu Yhdysvalloissa ja sille perustettiinkin paikallinen kantakirja vuonna 1887. Sittemmin amerikkalainen kanta on muuttunut belgialaista piirteiltään hienostuneemmaksi.

Lähteet

Belgialaiset hevosrodut
Kylmäveriset
Kiseleff

Kiseleff on helsinkiläinen venäläistaustainen liikemiessuku, jonka huomattavia jäseniä ovat olleet:

 Feodor Kiseleff (1772–1847), liikemies, tehtailija, rakennusurakoitsija ja kauppaneuvos
 Nikolai Kiseleff (1820–1883), kauppaneuvos ja mesenaatti
 Feodor Kiseleff nuorempi, tehtailija, Albergan kartanon omistaja Feodor Kiseleffin poika
 Konstantin Kiseleff (1834–1888), arkkitehti, Feodor Kiseleffin poika
 Marga Kiseleff (1862–1924), taidemaalari, Konstantin Kiseleffin tytär.

Suvun mukaan on saanut nimensä myös Kiseleffin talo Senaatintorin laidalla Helsingissä.

Suomalaiset suvut
Venäläiset suvut
Fables & Dreams


Fables & Dreams on Lunatican toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2004.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Andrea – laulu
 Sandro – kitara
 Andy – kitara
 Olaf Reitmeier – bassokitara, taustalaulu
 Ermes – rummut
 Alex – kosketinsoitin

Arvostelut 
 Metal Storm:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2004 albumit
Lunatican albumit
The Edge of Infinity


The Edge of Infinity on Lunatican kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 28. elokuuta 2006.

Albumi debytoi Sveitsin albumilistan sijalla 76, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Andrea Dätwyler – laulu
 Sandro D'Incau – kitara
 Andy Leuenberger – kitara
 MG – bassokitara
 Ronnie Wolf – rummut
 Alex Seiberl – kosketinsoitin

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2006 albumit
Lunatican albumit
New Shores


New Shores on sveitsiläisen sinfonisen metalliyhtyeen Lunatican neljäs albumi, joka ilmestyi vuonna 2009. Se nousi Sveitsin albumilistan sijalle 20, ja pysyi listalla yhteensä 4 viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Andrea Dätwyler – laulu
 Marc Torretti – kitara
 Sandro D'Incau – kitara
 Emilio Barrantes – bassokitara
 Ronnie Wolf – rummut
 Alex Seiberl – kosketinsoitin

Arvostelut 
 About.com: 
 The Metal Crypt: 3.75/5

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2009 albumit
Lunatican albumit
Feodor Kiseleff

Feodor Pantelejevitš Kiseleff (, Fjodor Kiseljov; 1. maaliskuuta (J: 17. helmikuuta) 1772 Hamina – 9. toukokuuta (J: 27. huhtikuuta) 1847 Helsinki) oli Helsingissä vaikuttanut suomenvenäläinen liikemies, tehtailija ja rakennusurakoitsija.

Hänen isänsä oli ostaškovilainen kauppias Pantelei Kiseleff, joka asettui Haminaan pian Turun rauhan jälkeen. Feodor Kiseleffkin aloitti porvarina Haminassa, mutta siirtyi vuonna 1809 Viaporiin ja sieltä 1812 pääkaupungiksi korotettuun Helsinkiin, jossa sai uudet porvarinoikeudet seuraavana vuonna. Venäläisen sotaväen tavarantoimittajana vaurastunut Kiseleff oli jo tuolloin Helsingin suurimpien veronmaksajien listalla jaetulla kolmannella sijalla. Hänen merkittävimmäksi omistuksekseen muodostui Aleksanterin- ja Unioninkatujen kulmassa sijainnut sokeritehdas, jonka hän osti vuonna 1812 Bernhard Maneckelta. Helsingin kasvaessa tilat kävivät pian ahtaiksi ja Kiseleff siirsi 1820-luvun alussa tehtaan kaupungin ulkopuolelle Töölönlahden rannalle, mistä alkaen se tunnetaan Töölön sokeritehtaana. Vuosina 1839–1859 se oli Suomen ainoa sokeritehdas. Naapurissa toimi Kiseleffin niin ikään omistama tiilitehdas. Carl Ludvig Engel suunnitteli vanhasta Unioninkadun tehdasrakennuksesta Kiseleffin talona tunnetun liikerakennuksen. Kiseleff oli myös lukuisia merkittäviä tilauksia saanut rakennusurakoitsija ja hän muun muassa suoritti Hietaniemen hautausmaan perustustyöt 1829 ja rakennutti Nikolainkirkon (nyk. Helsingin tuomiokirkko) julkisivuportaikon 1839–1843.

Kiseleff valittiin ensimmäisenä venäläisenä Helsingin kaupunginvanhimpien joukkoon vuonna 1829 ja hän sai 1833 kauppaneuvoksen arvon. Ortodoksisen uskonsa säilyttäneestä Kiseleffin suvusta tuli yksi Helsingin porvariston eliittisukuja. Feodor Kiseleffin lapsia olivat tehtailijat Nikolai Kiseleff ja Feodor Kiseleff nuorempi, yliarkkitehti Konstantin Kiseleff ja kartanonomistaja Anton Kiseleff.

Lähteet

Suomalaiset liikemiehet
Kauppaneuvokset
Suomen venäläiset
Vuonna 1772 syntyneet
Vuonna 1847 kuolleet
Back Through Time

Back Through Time on skotlantilaisen power metal -yhtye Alestormin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 3. kesäkuuta 2011 Napalm Recordsin kautta.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Christopher Bowes – laulu, kosketinsoittimet
 Dani Evans – kitarat, taustalaulu
 Gareth Murdock – basso, taustalaulu
 Peter Alcorn  – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 Revolver: 
 Rock Sound:

Lähteet 

Vuoden 2011 albumit
Alestormin albumit
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1985

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1985 pelattiin Suomessa, ottelupaikkakuntina olivat Helsinki, Turku ja Vantaa.

Turnaus 

Puola putosi B-sarjaan.

Ottelut

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Craig Billington
Paras puolustaja:  Vesa Salo
Paras hyökkääjä  Michal Pivoňka

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Timo Lehkonen
Puolustajat:  Bobby Dollas,  Mihail Tatarinov
Hyökkääjät:  Mikko Mäkelä,  Michal Pivoňka,  Esa Tikkanen

Lopputulokset 

 A-sarja

 B-sarja

 C-sarja

Lähteet

Aiheesta muualla 
 TSN:n artikkeli turnauksesta 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1985 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1985 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1985 jääkiekko
Helsingin urheilutapahtumat
Turun urheilutapahtumat
Vantaan urheilutapahtumat
Axel Mauri Hartea

Axel (Aksel) Mauri Hartea, ent. Hellsten (12. heinäkuuta 1865 Turku – 3. elokuuta 1941 Helsinki) oli hieronnan opetuksen uranuurtaja Suomessa. 

Hartean vanhemmat olivat merimies Frans Henrik Hellsten ja Anna Sofia Engblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun yksityislyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1890, mutta jätti kesken aloittamansa lääketieteen opinnot kandidaatin tutkintovaiheessa, koska ei saanut suorittaa tutkintoaan suomen kielellä. Hartea toimi hierojana ja sairasvoimistelijana vuodesta 1888 alkaen, oli alan opettaja vuodesta 1893 ja toimi Helsinkiin perustamansa Suomen hieromaopiston sekä hieronta-, voimistelu- ja ortopedisen laitoksen johtajana vuodesta 1895 alkaen. Hän tutustui sekä suomalaiseen perinteiseen hierontaan että teki useita opintomatkoja ulkomaille. Suomen hieromaopistosta valmistui tuhansia hierojia, osa heistä oli ulkomaisia ja huomattava määrä sokeita. Vuonna 1906 Hartea perusti Suomen Hierojaseuran, jonka puheenjohtajana hän toimi.

Hartea julkaisi vuonna 1930 teoksen Suomalaisen hieronnan ja terveysvoimistelun käsikirja I. Hierontaoppi. Alan kysymyksiä hän tarkasteli myös kolmiosaisessa teoksessaan Uusille urille (1915–1931). Muita hänen julkaisujaan ovat:
 Kansanomaisista parannustavoista Suomessa
 Hieronta ja maalaishieronta
 Hieromataidon opetuksesta
 Onko suomalaisille omaa hieromatapaa
 Hierontavoimistelun historia I–III
 Ketkä meidän maassa hierojien ammattia ja toimintaa valvomaan?
 Sauna-Eevan testamentti
 Palkinnoista ja palkintojen jaosta voimailu- ja urheilukilpailuissa
 Terveydenhuolto-opetuksesta kouluissa
 Luonnonmukaisen ravinnon merkityksestä ihmisen terveyteen
 Terveydenhoitoiloita joka kuntaan

Hartean ensimmäinen puoliso vuodesta 1892 oli Olga Susanna Nelin (k. 1894) ja toinen vuodesta 1897 Naëmi Maria Malin (k. 1948).

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset henkilöt
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1865 syntyneet
Vuonna 1941 kuolleet
Villa Toivola

Villa Toivola on kolmikerroksinen puuhuvila Helsingin Vähä-Meilahdessa osoitteessa Seurasaarentie 1. Huvila on valmistunut 1870, se on suojeltu ja peruskorjattu 1990-luvulla.

Rakennus oli alun perin kesähuvila, mutta on ollut 1910-luvulta lähtien vakituisessa asuinkäytössä. Sen pitkäaikainen omistaja ja asukas oli Maria Åkerblom, uskonnollisen liikkeen perustaja, myöhemmin parkettiliikkeen omistaja. Hänen kuolemansa jälkeen rakennus pääsi rappeutumaan, mutta perikunta myi sen vihdoin ja se peruskorjattiin 1989–1991.

Rakennus on peruskorjauksen jälkeen osakeyhtiömuotoinen, ja siinä on useita asuntoja.

Rakennuksessa syttyi tulipalo 2. helmikuuta 2012 kovien pakkasten aikaan, jolloin siinä oli lämmitetty tulisijoja. Kaksi huoneistoista vaurioitui.

Lähteet

Helsingin huvilat ja villat
Vähä-Meilahti
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Helsingin suojellut rakennukset
Mäyrä (täsmennyssivu)

Mäyrä tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

Eläimiä 
Näätäeläinten (Mustelidae) heimoon kuuluvia lajeja:
mäyrä eli euraasianmäyrä eli metsäsika (Meles meles)
mesimäyrä eli rateli (Mellivora capensis)
kiinanaurinkomäyrä (Melogale moschata)
amerikanmäyrä eli karkaju (Taxidea taxus)
kaulusmäyrä (Arctonyx collaris)
Meles anakuma, Japanissa elävä laji
Meles leucurus, Aasiassa elävä laji
kinabalunaurinkomäyrä (Melogale everetti)
idänaurinkomäyrä (Melogale orientalis)
intianaurinkomäyrä (Melogale personata)

Haisunäätien (Mephitidae) heimoon kuuluvia lajeja:
haisumäyrä eli teledu (Mydaus javanensis)
löyhkämäyrä eli palawaninlöyhkämäyrä (Mydaus marchei)
pussimäyrät (Peramelemorphia), pussieläinlahko
Pussimäyrät (Peramelidae), pussieläinheimo, johon kuuluu noin 20 lajia (kts. heimon artikkeli)

Sukunimenä 
 Frans Mäyrä, professori
 Ilkka Mäyrä, kirjallisuudentutkija

Katso myös 
 Mäyräkoira
 Mäyräkoirat
Oravasaari

Oravasaari (joskus myös Oravisaari) on kylä ja kaupunginosa Jyväskylässä. Se kuului vuoden 2008 loppuun asti Jyväskylän maalaiskuntaan. Oravasaaressa on noin 350 vakituista asukasta ja vapaa-ajan asukkaita noin 300. Oravasaari on tunnettu luontonähtävyyksistä, hyvin hoidetusta maalaismaisemasta ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaista maalaistaloista. Nimestään huolimatta kylä ei ole saari, mutta lähellä Leppävedellä on saari, josta osa on nimellä Oravasaari ja osa nimellä Manunsaari. Nimen alkuosa orava- viittaa oravien pyydystämiseen, aikaan, jolloin oravannahat olivat rahaa.

Oravasaaressa toimii Jyväskylän kaupungin ylläpitämä koulu, jossa järjestetään opetusta luokilla 1-4.

Lähteet

Aiheesta muualla
Oravasaaren kyläyhdistyksen sivut 

 Jyväskylän kylät
 Jyväskylän maalaiskunta
Vaajakoski–Jyskä
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1980

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1980 pelattiin Suomessa, ottelupaikkakuntina olivat Helsinki ja Vantaa. Suomen voittama hopeamitali oli ensimmäinen maan voittama MM-mitali jääkiekossa.

Alkusarja

Lohko A

Lohko B

Putoamissarja

Mitalipelit

Pistepörssi

Palkinnot

IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Jari Paavola
Paras puolustaja:  Reijo Ruotsalainen
Paras hyökkääjä  Vladimir Krutov

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Jari Paavola
Puolustajat:  Tomas Jonsson,  Reijo Ruotsalainen
Hyökkääjät:  Håkan Loob,  Igor Larionov,  Vladimir Krutov

Lopputulokset 

 A-sarja

 B-sarja

Katso myös 
 Jääkiekko talviolympialaisissa 1980

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Artikkeli kisoista 1977-1981 TSN:n sivuilla 
 Passionhockey.com: IIHF U20 1980 
 Hockeyarchives: IIHF U20 1980 
 IIHF.com − 1980 IIHF World Junior U20 Championship Pool A 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1980 jääkiekko
Helsingin urheilutapahtumat
Vantaan urheilutapahtumat
Mammoth Hot Springs

Mammoth Hot Springs on kuumista lähteistä muodostunut kokonaisuus travertiinikukkulalla Yellowstonen kansallispuistossa. Se on yksi puiston tunnetuimmista nähtävyyksistä.

Mammoth Hot Springs sijaitsee noin 1 900 metrin korkeudessa Yellowstonen pohjoisosissa vajaan kymmenen kilometrin päässä Gardinerin kaupungista. Mammoth Hot Springs on muodustunut monivärisistä terasseista, joihin tihkuu kuumaa mineraalipitoista vettä maansisästä. Alueelle tuleva vesi on hiilihappopitoista, sillä se on ollut kosketuksissa hiilidioksidiseen kuumaan hyöryyn, joka kumpuaa magmataskuista. Tämä hapokas neste syövyttää noustessaan pintaan kalkkikiveä. Noustuaan pintaan hiilidioksidi höyrystyy, ja neste laimenee. Jäljelle jäänyt kalsiumkarbonaatti kiinteytyy travertiiniksi.

Mammoth Hot Springs kuumat lähteet ovat koko ajan pienessä muutoksessa. Vanhat terassit kuivuvat, kun kalkkikivi tukkii veden reittejä ja sen pitää etsiä uusia teitä pinnalle. Tämän seurauksena uusia terasseja kasvaa joka päivä. Pari vuotta sitten aktiivisena olleet lähteet voivat nykyään olla harmaita ja murenevia travertiinikiviä.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Yellowstone
Lähteet
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1976

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1976 pelattiin Suomessa, ottelupaikkakuntana toimi Tampere, Turku, Pori ja Rauma.

Otteluohjelma

Pistepörssi

Palkinnot

Turnauksen parhaat pelaajat 
Paras maalivahti:  Sergei Babariko
Paras puolustaja:  Vassili Pervukhin
Paras hyökkääjä  Valeri Evstifeev

Turnauksen tähdistökentällinen 
Maalivahti:  Pavol Švárny
Puolustajat:  Vassili Pervukhin,  Björn Johansson
Hyökkääjät:  Peter Marsh,  Karel Holý,  Valeri Evstifeev

Lähteet 
 Passionhockey - Matches internationaux des moins de 20 ans 1975/76 

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut
Vuoden 1976 jääkiekko
Turun urheilutapahtumat
Tampereen urheilutapahtumat
Porin urheilutapahtumat
Rauman urheilutapahtumat
AC Estudiantes

AC Estudiantes (ACE) on futsalseura Tampereen teknillisestä yliopistosta. Seura on perustettu 1995. ACE eli Tampereen teekkareiden futsal- ja jalkapallokerho on TUrVoKe ry:n lajijaosto, jonka tarkoituksena on kehittää ja ylläpitää lajia TTY:llä. Seurassa on neljä miesten joukkuetta ja yksi naisten joukkue. Virallisesti seuran listoilla on noin 150 jäsentä.

Futsal 
Futsalissa ACE:n edustusjoukkue pelaa futsal-kakkosessa, maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.  ACE:n edustusjoukkue nousi syksyllä 2011 ensimmäistä kertaa Futsal-liigaan voitettuaan Futsal-Ykkösen kaudella 2010 - 2011. Futsal-Ykkösessä ACE ehti pelata yhteensä viisi kautta ennen nousua Futsal-Liigaan. Visiitti Futsal-Liigaan jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi.

Joukkue koostuu pääasiassa Tampereen teknillisessä yliopistossa opiskelevista tai sieltä valmistuneista pelaajista, joille monille futsal nousee perinteisen kesäjalkapallon edelle. Kotiottelunsa ACE pelaa Tampereen teknillisen yliopiston Tamppi Areenalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ACE palloliiton sivuilla
 Joukkueen kotisivut (Futsal)

Suomalaiset futsalseurat
Tampereen teknillinen yliopisto
Tamperelaiset urheiluseurat
Vuonna 1995 perustetut urheiluseurat
Big Brother (Iso-Britannia)

Big Brother UK on brittiläinen versio hollantilaisesta Big Brother -formaatista. Versiota näytetään myös Irlannissa ja irlantilaisilla on oikeus osallistua kilpailuun. Tietty määrä kilpailijoita muuttaa muulta maailmalta eritettyyn taloon alun perin 64 päiväksi. Viikoittain yksi tai useampi kilpailija häädetään talosta ja viimeiseksi jäänyt voittaa rahapalkinnon. Alun perin sarjaa esitettiin Channel 4 -kanavalla mutta kanavaksi vaihtui Channel 5 huonojen katsojalukujen takia. Channel 4 -juontajana toimi Davina McCall. Brian Dowling toimi juontajana 2011–.

Big Brother -kausia on ollut 25: 12 normaali-, 9 julkkis- ja 4 erikoiskautta.

Syyskuussa 2018 Channel 5 ilmoitti sarjan päättyvän 19. kauden jälkeen.

Kaudet

Channel 4 (2000–2010)

Channel 5 (2011–)

Celebrity Big Brother

Channel 4 (2001–2010)

Channel 5 (2011–)

Spin-off-sarjat

Logo
Ensimmäisellä tuotantokaudella logo sisälsi Melanie Hillin silmän. Big Brother 2:sta eteenpäin logon oli suunnitellut Daniel Eatock. Celebrity Big Brother 2010 oli ensimmäinen Celebrity-kausi joka sisälsi oikean silmän. Channel 5 -sarjan (2011–) logon on suunnitellut Hello Charlie.

Tunnusmusiikki
Sarjan tunnusmusiikkina on Paul Oakenflodin ja Andy Grayn tekemä ”Element Four”. Single julkaistiin sykysyllä 2000. Big Brother Panton tunnusmusiikki on jouluaiheinen remix ”Element Fourista”.

Kiistanalaisia tapahtumia ja skandaaleja 
Kesällä 2006 esitetty Ison-Britannian ja Irlannin Big Brotherin seitsemäs tuotantokausi sai aikaan kriittistä keskustelua siitä, onko ohjelma mennyt sensaatiohakuisuudessaan liian pitkälle, kun mieskilpailija Shahbaz Chauhdry uhkasi tehdä Big Brother -talossa ollessaan itsemurhan. Tämän lisäksi naiskilpailija Dawn Blake väitti ohjelman tuotantoyhtiön pitäneen häntä talossa vastoin hänen omaa tahtoaan.

Puhelinpalveluja tarkkaileva virasto ICSTIS päätti lokakuussa 2006, että ohjelmaa esittävä teleivsiokanava Channel 4 johti katsojia harhaan, kun aikaisemmin häädetty kilpailija palasi taloon seitsemännen tuotantokauden viimeiselle viikolle. Seurauksena tästä kyseinen televisiokanava joutui maksamaan lähes 50 000 puntaa kustannuksista, jotka aiheutuivat asian selvittämisestä.

Celebrity Big Brotherin viidennen tuotantokauden (2007) tapahtumat herättivät huomiota, kun Jade Goodya syytettiin rasististen kommenttien esittämisestä intialaisesta näyttelijästä Shilpa Shettystä. Tapauksen seurauksena Intiassa oli useita mielenosoituksia ja Isossa-Britanniassa ohjelman katsojat tekivät arviolta 20 000 valitusta. Shettystä tuli kilpailun katsojien suosikki ja hän voitti kyseisen tuotantokauden.

Lähteet
Rob Gronkowski

Robert Paxton ”Rob” Gronkowski (s. 14. toukokuuta 1989 Amherst, New York) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan sisempi laitahyökkääjä. Hän edusti koko ammattilaisuransa alun New England Patriotsia ennen kuin siirtyi Tampa Bay Buccaneersiin.

Gronkowski teki sopimuksen huhtikuussa 2020 Tampa Bay Buccaneersin kanssa. Samassa seurassa pelaa myös hänen hyvä ystävänsä ja pitkäaikainen pelinrakentaja Tom Brady.

Gronkowski on räiskyvän persoonallisuutensa ja poikkeuksellisten taitojensa myötä yksi NFL:n seuratuimmista urheilijoista.

NFL-ura
New England Patriots varasi Arizonan yliopistossa pelanneen Gronkowskin vuoden 2010 NFL:n varaustilaisuuden toisella kierroksella, 42. pelaajana. Hänestä tuli kaudella 2011 eniten maaleja ja jaardeja kaudella vastaanottanut sisempi laitahyökkääjä. Lisäksi Gronkowski valittiin NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.

Ennen kauden 2012 alkua Gronkowski solmi Patriotsin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, arvoltaan 54 miljoonaa dollaria, joka oli NFL-historian suurin sisemmälle laitahyökkääjälle annettu sopimus.

Kaudella 2014 Gronkowski oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista Patriotsin voittaessa Super Bowlin.

Gronkowski ilmoitti maaliskuussa 2019 lopettavansa ammattilaisuransa. Hän kuitenkin palasi lajin pariin vuonna 2020 tekemällä sopimuksen Tampa Bay Buccaneersin kanssa. Helmikuussa 2021 Grongowski voitti neljännen Super Bowlinsa.

Muuta
Gronkowskin vanhempi veli Chris Gronkowski pelaa Indianapolis Coltsin joukkueessa blokkaavana keskushyökkääjänä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset amerikkalaisen jalkapallon pelaajat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Popeda (täsmennyssivu)

Popeda voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Popeda, suomalainen yhtye
 Popeda, Popeda-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1978
 Popeda – Ilikeesti kiitää, Popeda-yhtyeestä kertova kirja vuodelta 2001
 ”Popeda”, Erinin musiikkikappale vuoden 2011 albumilta Hunningolla.
 Popeda, Säämäjärvellä Prääsän piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä ennen toista maailmansotaa sijainneen kylän nimi.

Katso myös 
 Pobeda, neuvostoliittolainen vuosina 1946–1958 valmistettu automalli
Klaus Wedemeier

Klaus Wedemeier (s. 12. tammikuuta 1944 Hof an der Saale) on saksalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Bremenin pormestarina ja Bremenin senaatin puheenjohtajana vuosina 1985–1995. Häntä edelsi tehtävissä Hans Koschnick ja seurasi Henning Scherf.

Saksalaiset poliitikot
Bremen
Pormestarit
Vuonna 1944 syntyneet
Elävät henkilöt
Vihreä albumi

Vihreä albumi on tuottaja Nemelin ja rap-artisti Jussi Kuoman tammikuussa 2012 julkaistu yhteisalbumi. Kyseessä oli Skill Street Entertainmentin viimeinen julkaisu.

Kappaleet 
 Intro
 Ilmakuoppatunnari
 Maksakko matkat (mukana Are)
 Kasarivauva
 Keskelle asioita (mukana Kalevi)
 Välisoitto
 Passaa lasit
 Puoliksi tyhjä
 Oranssi veisu
 Sniikkerit & reppu
 Savurenkaita (mukana Haamu & Chyde)
 Pam Grier
 Outro

Arvostelut 
 Redrum-187: 
 Tuoreet Platat:

Lähteet 

Jussi Kuoman albumit
Vuoden 2012 albumit
Kontiolahden kirkko

Kontiolahden kirkko on Kontiolahden seurakunnan kirkko Pohjois-Karjalassa, Kuopion hiippakunnassa.

Vanhat kirkot 

Kontiolahden seurakunta erotettiin Liperin seurakunnasta omaksi seurakunnaksi 1857. Ensimmäinen pieni puukirkko oli rakennettu 1739. Toinen puukirkko valmistui lopullisesti 1789. Se oli vihitty käyttöön jo 1783, mutta rakentamista jatkettiin vuoteen 1816 asti. Se oli itäsuomalaistyylinen ristikirkko. Kirkon kuorin jatkeena oli kuoria kapeampi ja matalampi sakaristo, joka valmistui 1897, ja kirkon länsipäädyssä oli eteinen. Ristikeskustaa korosti kaksinivelinen torni Kirkko oli huonokuntoinen, ja 1870-luvulla alettiin kerätä varoja uuden kirkon rakentamiseen. Rakennustyöstä tehtiin päätös maaliskuussa 1879. Kirkko paloi kuitenkin juhannusyönä 1879. Palon syyksi on epäilty kirkon lähistöllä liikkunutta miesjoukkoa, joka olisi etsinyt suojaa sateelta kirkon alta. Kirkon kellotapuli säästyi tulipalosta, mutta se purettiin 1898.

Nykyinen kirkko 

Uusi, nykyinen kirkko valmistui vuonna 1881.Se rakannettiin parin kilometrin päähän palaneesta kirkosta kirkonkylän korkeimmalle kohdalle. Kirkko on pohjois-eteläsuuntainen, pääsisäänkäynti pohjoisesta. Kirkon suunnittelivat Georg Wilenius ja Axel Hampus Dahlström.. Muodoltaan se on uusgoottilainen, puinen, pitkärunkoinen ja ristivarsin varustettu ristikirkko, jonka pääsisäänkäynnin yläpuolella on kellotapuli ja kuorin jatkeena matalampi sakaristo. Kirkkosali on kolmilaivainen ja keskilaivaa kattaa kasettikuvioinen karjakatto. Alttariseinä, johon sivulehterit ulottuvat, on tasainen.

Kirkontornissa on kaksi kelloa, joista vanhempi on valettu Lokomolla vuonna 1962 ja uudempi hankittu vuonna 1989 Juutilan valimosta, Kaavilta. Kellojen käsisoitto muutettiin sähkökoneistolle 2009. Kirkko on sakastin ja tapulin kanssa 42,3 metriä pitkä ja korkeutta on tornin huipulla 20,65 metriä. Istumapaikkoja parven kanssa kirkossa on noin 1 000 hengelle.

Urut ovat urkurakentaja Gustav Normanin vuonna 1877 rakentamat, joten ne ovat vanhemmat kuin kirkko itse. Ne ostettiin 1943 Leppävirran seurakunnalta ja niissä on 14 äänikertaa. Alttaritaulun Ristiinnaulittu on maalannut Yrjö Ollila vuonna 1929.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kontiolahden seurakunta

Kirkko
Pohjois-Karjalan kirkkorakennukset
Suomen puiset ristikirkot
Suomen 1880-luvulla rakennetut kirkot
HMS Cavalier

HMS Cavalier (viirinumero R73) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ca-luokan hävittäjä.

Valmistus 

Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä nimellä HMS Pique. Tilaus peruutettiin ja siirrettiin marraskuussa 1942 J. Samuel White and Companylle Cowesiin, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1943. Vesillelasku viivästyi aluksen kärsittyä vaurioita telakalle kohdistuneessa ilmahyökkäyksessä. Alus laskettiin lopulta vesille 7. huhtikuuta 1944 ja valmistui 22. marraskuuta.

Palvelus 
Alus lähti 2. tammikuuta 1945 Portsmouthista Scapa Flowhun miehistönkoulutukseen, kunnes se liittyi 11. helmikuuta Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen. Alus osallistui välittömästi iskuun saksalaisten rannikkoliikennettä vastaan, suojasi miinanraivausta operaatio Shredissä ja suojasi operaatio Groundsheetissä lentotukialusosastoa. Alus lähetettiin 23. helmikuuta kahden muun hävittäjän kanssa täydennyksenä saattueeseen RA64, jonka mukana ne olivat 23. helmikuuta  - 1. maaliskuuta.

Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue siirrettiin Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Alus siirrettiin 20. kesäkuuta huollettavaksi Rosythiin, mistä se vapautui 26. elokuuta. Alus lähti Kaukoitään ja saapui 2. lokakuuta Trincomaleehen. Sotatoimien Japania vastaan päätyttyä 6. laivue korvasi 11. hävittäjälaivueen Itä-Intian laivastossa. Lokakuussa 1945 helmikuuhun 1946 alus osallistui sotatoimiin Indonesian kansallismielisiä vastaan Alankomaiden Itä-Intiassa kuten Intian 5. divisioonan maihinnousuun Surabayaan 1. marraskuuta 1945.

Lähteet

Viitteet 

Ca-luokan hävittäjät
Whiten valmistamat alukset
Yhdistyneen kuningaskunnan museolaivat
Yhdistyneen kuningaskunnan toisen maailmansodan hävittäjät
Yhdistyneen kuningaskunnan kylmän sodan hävittäjät
Saunassa

Saunassa on Akseli Gallen-Kallelan (1865–1931) vuonna 1889 maalaama öljyvärimaalaus, joka on kooltaan 120 × 81 cm. Se kuuluu Gallen-Kallelan Keuruulla Ekolan torpassa maalaamiin realistisiin talonpoikaisaiheisiin töihin. Maalaus kuuluu Ateneumin kokoelmiin.

Maalauksen sisältö

Maalauksessa Ekolan perhe on saunomassa mustuneessa tummanpuhuvassa saunassa. Ekolan tytär pesee alalattialla penkillä istuvaa isäänsä muun väen istuessa korkeilla lauteilla ja tyttölapsen pöyhiessä saunan tulisijaa. Saunan lattian lankuista ja saunan ulkonäöstä voidaan päätellä, että se on jo kauan palvellut saunana. Maalauksen etualalla olevan tyttölapsen alastomuus on vaatimatonta viattomuutta saunassa. Gallen-Kallela halusi maalauksellaan kuvata perisuomalaista maalaiselämää, johon olennaisena osana kuului saunominen. Hän halusi välttää maalauksessaan eroottisen vivahteen, koska maalaus tulisi esille omistajansa seinälle.

Gallen on saanut tunnustusta kyvystään kuvata lasta. Myös Saunassa-maalauksen keskeisen henkilön eli etualan lapsen hohtavan olemuksen kuvaamisessa hän onnistui hyvin. Maalausta pidetään kulttuurihistoriallisesti merkittävänä teoksena Gallen-Kallelalta.

Taustaa

Gallen-Kallela saunoi Ekolan väen ja ystävänsä kreivi Louis Sparren kanssa joka ilta Ekolassa asuessaan. Saunassa-maalaus on kuitenkin muistikuvien ja kokemusten pohjalta maalattu mielikuvituksellinen tilanne. Se maalattiin Ekolan saunan ahtaassa porstuassa. Lapsimalli oli maailmalta tullut tyttö. Gallen-Kallela lahjoitti maalauksen Knut Tilgmannille, jonka veli Ernst Tilgmann lahjoitti sen puolestaan Ateneumin kokoelmiin vuonna 1922. Gallen-Kallela ei tästä siirrosta pitänyt, vaan hän kirjoitti Ateneumin intendentille, Torsten Stjernschantzille, vastalauseen kertoen Saunassa-maalauksen olevan keskeneräinen teos eikä hän halunnut sen päätyvän pysyvästi gallerian seinälle. Näin kuitenkin tapahtui.

Lähteet

Janne Gallen-Kallela-Sirén: Minä palaan jalanjäljilleni – Akseli Gallen-Kallelan elämä ja taide. Otava 2002. s. 104–108.

Aiheesta muualla
 Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Saunassa. 

Akseli Gallen-Kallelan maalaukset
Realistiset maalaukset
Sauna
Ateneumin kokoelmat
Hylkyahvenet

Hylkyahvenet (Polyprionidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä lämpimistä ja lauhkeista vesistä.

Lajit ja anatomia
Hylkyahventen heimoon kuuluu kaksi sukua ja lähteestä riippuen 5–9 lajia. Lajeja ovat muun muassa hylkyahven (Polyprion americanus), teräshylkyahven (Polyprion oxygeneios) ja jättihylkyahven (Stereolepis gigas). Hylkyahvenet ovat suurikokoisia kaloja, jotka voivat saavuttaa yli 2 metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat litteähköjä ja hieman kulmikkaita. Lajien pää ja leuat ovat kooltaan suuret. Selkäevän etuosa on kaloilla piikikäs ja pyrstöevä on nuorilla kaloilla pyöreäpäinen ja aikuisilla hylkyahvenilla tasainen, vatsaevissä on piikki.Nuoret kalat ovat usein täplikkäitä.

Levinneisyys 
Hylkyahvenlajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne ovat mereisiä kaloja, jotka elävät 40–650 metrin syvyydessä tyypillisesti lähellä kivikkoista pohjaa tai laivojen hylkyjä. Monet heimon lajeista ovat hyviä ruokakaloja ja erityisesti jättihylkyahven on vähentynyt kalastuksen seurauksena ja on uhanalainen.

Lähteet 

Percoidei
Celebrity Big Brother 2012

Celebrity Big Brother 2012 oli yhdeksäs Celebrity Big Brother kausi Iso-Britanniassa. Kausi alkoi 5. tammikuuta 2012 ja loppui 27. tammikuuta 2012. Kauden voitti Denise Welch

Asukkaat

Nimeämistaulukko

Julkkis Big Brother
Channel 5
Henriksson

Henriksson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Anders Henriksson (1945–2016), ruotsalainen musiikkituottaja
 Anna Henriksson (1874–1963), suomalainen käsityönopettaja ja ylitarkastaja
 Anna-Maja Henriksson (s. 1964), RKP:n kansanedustaja, Suomen oikeusministeri
 Dan Henriksson (s. 1961), suomalainen teatteriohjaaja
 Emil Henriksson (1886–1959), suomalainen hienomekaanikko, Abloy-lukon keksijä
 Georg Henriksson (1901–1963), suomalainen arkkitehti
 Gunnar Henriksson (1905–1974), suomalainen kansanedustaja (SDP) ja päätoimittaja
 Hannu Henriksson (s. 1963), suomalainen jääkiekkoilija ja erotuomari
 Harry Henriksson (1907–1981), suomalainen taidemaalari
 Henrik Henriksson (s. 1981), suomalainen futsalpelaaja
 Ibert Henriksson (1928–2010), suomalainen jalkapalloilija
 Janne Henriksson (s. 1981), suomalainen jalkapallomaalivahti
 Jere Henriksson (s. 2001), suomalainen jääkiekkoilija
 John Henriksson (1883–1948), suomalainen uimari
 Juhani Henriksson (s. 1974), suomalainen urheilutoimittaja ja selostaja
 Jussi Henriksson (s. 1987), suomalainen jalkapalloilija
 Karl Henriksson (s. 2001), ruotsalainen jääkiekkoilija
 Karl-Erik Henriksson (1919–1969), suomalainen krijastonhoitaja
 Krister Henriksson (s. 1946), ruotsalainen näyttelijä
 Lars Henriksson (s. 1965), ruotsalainen pöytäjääkiekkoilija
 Linnea Henriksson (s. 1986), ruotsalainen jazz- ja poplaulaja ja lauluntekijä
 Maimo Henriksson (s. 1961), suomalainen diplomaatti
 Marianna Henriksson (s. 1983), suomalainen cembalisti
 Markus Henriksson (s. 1958), suomalainen psykiatri, lääkintöneuvos ja Valviran ylijohtaja
 Martin Henriksson (s. 1974), ruotsalainen kitaristi
 Nils Henriksson (s. 1928), suomalainen ratapyöräilijä
 Olavi Henriksson (1925–1994), suomalainen kirjailija
 Oscar Henriksson (s. 1998), ruotsalainen pöytäjääkiekkoilija
 Petrus Henriksson, Pietari Henrikinpoika (1400-luvulla), suomalainen kirkkomaalari
 Raimo Henriksson (1938–2021), suomalainen kapellimestari ja säveltäjä
 Ralf Henriksson (s. 1957), suomalainen eräkirjailija
 Saara Henriksson (s. 1981), suomalainen kirjailija ja toimittaja
 Sofia Henriksson (s. 1994), ruotsalainen maastohiihtäjä
 Valdemar Henriksson (1884–1929), suomalainen soutaja
 Weio Henriksson (1903–1973), suomalainen varatuomari, oikeusministeri 1954–1956.
Denso

Denso Corporation () on japanilainen autoteollisuuden yritys.

Yritys irtautui Toyotasta vuonna 1949 nimellä Nippon Denso Co. Ltd ().

Yritys on Japanin johtava autoteollisuuden komponenttien valmistaja ja neljänneksi suurin maailmassa.

Moottoriurheilu 

Toyota TS030 Hybrid käyttää Denson valmistamaa KERS-järjestelmää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Japanilaiset teollisuusyritykset
Pähkähullu parodiashow

Pähkähullu parodiashow () on BBC:n tuottama brittiläinen sketsisarja, jossa imitoidaan britannialaisia julkisuuden henkilöitä. Sarjan pääesiintyjät ovat koomikot Jon Culshaw ja Debra Stephenson. Ohjelmaa esitetään Britanniassa BBC One -kanavalla ja Suomessa Subilla.

Ohjelmassa parodian kohteena ovat olleet muun muassa Ricky Gervais, Gordon Brown, Simon Cowell, Dannii ja Kylie Minogue sekä Life on Mars -draamasarjan hahmo Gene Hunt.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 BBC One – The Impressions Show with Culshaw and Stephenson 

Brittikomediat
Sketsisarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
BBC:n televisio-ohjelmat
Mart Port

Mart Port (22. tammikuuta 1922 Pärnu, Viro – 3. helmikuuta 2012 oli virolainen arkkitehti.

Elämä 
Mart Portin isä oli virolainen kasvitieteilijä Jaan Port (1891–1950). Toisessa maailmansodassa hän taisteli puna-armeijassa ja opiskeli sodan päätyttyä arkkitehtuuria Tallinnan teknillisessä yliopistossa.

Vuoteen 1990 Port toimi valtiollisessa arkkitehtitoimistossa Eesti Projektissa, vuosina 1961–1989 pääarkkitehtina. Lisäksi hän toimi 1961–1992 dosenttina Tallinnan taidekorkeakoulussa, vuodesta 1977 professorina. 1955–1979 oli Viron neuvostotasavallan arkkitehtiliiton puheenjohtaja. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Viron neuvostotasavallan valtionpalkinto ja 1978 arvonimi Neuvostoliiton kansanarkkitiehti.

Architektonisches Werk 
Port oli vastaavana arkkitehti suunniteltaessa Tallinnan, Tarton ja Viljandin yleiskaavaa ja uusien kaupunginosien Tallinnan Mustamäen, Väike-Õismäen, Lasnamäen, Tarton Annelinnin ja Viljandin Männimäen pääsuunnittelija. Lisäksi hän suunnitteli erilaisia rakennustyyppejä Neuvostoliiton rakennusteollisuudelle (asuintaloja, kouluja, kulttuuritaloja, kauppahalleja, lastenhuoltolaitoksia).

Portin yksittäisiä tunnettuja hankkeita ovat Viron kommunistisen puolueen puoluetoimisto (Raine Karpin ja Olga Kontšajevan kanssa, 1964–1968), Tallinnan Viru-hotelli (Henno Sepmannin kanssa, 1972) sekä runsaasti asuintaloja ja teollisuusrakennuksia (Eesti Kaabel, 1961). Mart Portin käsialaa on myös monumentaalinen puna-armeijan muistomerkki Maarjamäessä (Maarjamäe obelisk, 1960) Itämeren rannalla.

Julkaisut (valikoima) 
 Arhitekti pilguga Inglismaal. Tallinna 1966 
 Nõukogude Eesti arhitektuur. Tallinna 1983

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Maarjamäe obelisk

Virolaiset arkkitehdit
Vuonna 1922 syntyneet
Vuonna 2012 kuolleet
Louis C. Camilleri

Louis Carey Camilleri (s. 1955 Aleksandria, Egypti) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka toimi Ferrarin toimitusjohtajana vuosina 2018–2020. Hän on työskennellyt aiemmin tupakkayhtiö Philip Morris Internationalin hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana. Camilleri syntyi Egyptissä asuneeseen maltalaisperheeseen ja opiskeli HEC Lausannessa Sveitsissä taloustiedettä ja liikkeenjohtoa. 

Camilleri toimi analyytikkona W. R. Grace and Companyssa ja aloitti Philip Morris Europen palveluksessa työskentelyn vuonna 1978. Joulukuussa 1995 hänet nimitettiin Kraft Foodsin puheen- ja toimitusjohtajaksi. Marraskuussa 1996 hän sai nimityksen Philip Morrisin vanhemmaksi varapuheenjohtajaksi ja talousjohtajaksi (CFO). 

Huhtikuussa 2002 Camillerista tuli Philip Morrisin (nyk. Altria Group) ja vuonna 2006 Philip Morris Internationalin tultua erilliseksi yhtiöksi sen toimitusjohtaja. 

Camilleri on eronnut, ja hänellä on kolme lasta. Vuonna 2010 hän ansaitsi 20,6 miljoonaa dollaria. Hän on itse tupakoitsija ja on vähätellyt tupakoinnin lopettamisen vaikeutta, vaikka myöntää tavan olevan riippuvuutta aiheuttava.

Lähteet 

 

Yhdysvaltalaiset liikemiehet
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt