joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bat Lash

Bat Lash on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä pasifistinen revolverisankari ja uhkapeluri. Joe Orlandon, Carmine Infantinon, Sheldon Mayerin ja Sergio Aragonesin luoma westernhahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1968 Showcase-sarjakuvalehden numerossa 76.

Hahmolla on ollut omia nimikkominisarjakuvia vuosina 1968 ja 2008.

Sarjakuva

Bat Lash syntyi vuonna 1828 Lemuel ja Martha Lashille maalaistalossa Texasissa. Äitinsä kasvatti Lashin kohteliaaksi ja älykkääksi pojaksi, kun taas hänen isänsä halusi pojan arvostavan fyysistä työtä. Kasvaessaan aikuiseksi Lash alkoi elämään pasifistista elämää, eikä perustanut väkivallasta. Lashin elämä sai kuitenkin ikävän käänteen vuonna 1847, kun korruptoituneet läänin virkamiehet huijasivat Lashin perhettä myymään viljelysmaansa Melvin Midasille. Midasin kätyrit polttivat Lashin talot, kun Bat auttoi perhettään pakenemaan suojaan ja lähtiessään sen jälkeen itse Midasin kätyrien perään. Hän yritti saada oikeutta kokemalle rikokselle, mutta epäonnistui vakuuttamaan korruptoituneen sheriffin. Lash ajautui riitaan sheriffin kanssa ja välien selvittely päätettiin kaksintaistolla apulaissheriffiä vastaan. Lash voitti kaksintaiston ja ajautui lainsuojattomaksi. Lash yritti palata takaisin pieneen mökkiin, jossa hänen perheensä oli suojassa. Paikalle saapuessa hän sai huomata mökin olevan tulessa ja vanhempansa kuolleen palossa. Lash keräsi eloon jääneet ystävänsä ja perheen jäsenet, vieden heidät turvaan luostariin. Sittemmin Lash asetti tavoitteekseen kostaa vanhempiensa kuoleman.

Lash jatkoi elämäänsä uhkapelurina ja vuonna 1857 ollessaan matkalla New Orleansiin siipiratasaluksella hän voitti pokeripelissä kyseisen osavaltion ilotalon asiakirjan. Lavender niminen nainen kuitenkin vei asiakirjan ja töinäisi Lashin Mississippin jokeen. Lash pääsi lopulta rantaan ja käveli New Orleansiin. Paikan päällä Lash etsi Lavenderin käsiinsä saadakseen asiakirjan takaisin. Samalla hän sai tietää, että ilotaloon oli piilotettu etelävaltion kultaa. Ilotalossa sattui kuitenkin yhteenotto, jonka myötä rakennus paloi maantasalle ja nyt sulannut kulta tuli kaikkien näkyville. Paikallinen laki kuitenkin takavarikoi palaneen ilotalon tontin.

Muissa medioissa

Animaatio
Bat Lash esiintyi ensimmäisen kerran animaationa sarjan Justice League Unlimitedin jaksossa "The Once and Future Thing, Part 1: Weird Western Tales". Sarjassa hän oli vanhan lännen sankari, joka työskenteli yhdessä Jonah Hexin, El Diablon ja Sheriffi Ohiyesa Smithin kanssa. Oikeuden Puolustajien saavuttua menneisyyteen he auttoivat Lashin pois vankilasta. Nelikko teki vastapalveluksen Oikeuden Puolustajille auttamalla heitä saamaan aikavarkaan Tobias Manning kiinni.

Hahmoa näytelleet

Lähteet

DC-universumin supersankarit
Kuvitteelliset westernhahmot
Pilvilinna

Pilvilinna voi viitata ainakin seuraaviin:

 Pilvilinna, Sakari Rimmisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1970
 Wallander – Pilvilinna, ruotsalainen rikoselokuva vuodelta 2006
 Pilvilinna, Armid Sandbergin Virroille 1903–1904 rakentama ja sittemmin purettu taiteilijahuvila
 Pilvilinna, DJ Polarsoulin vuonna 2013 julkaistu albumi
 Pilvilinna, kuuluisa matkustajakoti Helsingissä Vilhonkadulla
 ”Pilvilinna”, Tapio Rautavaaran säveltämä ja levyttämä Helena Eevan sanoittama kappale.
Šuryškaryn piiri

Šuryškaryn piiri () on paikallinen kuntatason itsehallintoalue Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan lounaisosassa Pohjois-Venäjällä. Kunnallispiirin pinta-ala 53 970 km2. Piirin keskuksena toimii Mužiin kylä Obin rinnakkaisen haaran Malaja Obin varrella. Kunnallispiiri on kuitenkin nimetty alueen alkuperäiskansa hantien tärkeän asuinpaikan, Šuryškaryn kylän mukaan. 

Piiri rajoittuu koillisessa ja idässä Priuralskin piiriin, etelässä Hanti-Mansiaan, luoteessa Ural-vuoriston huippujen takana olevaan Komin tasavaltaan. Piirin läpi virtaa suuri Ob kohti pohjoista ja Obinlahtea.

Väestö

Piirin asukasluku oli 2010 väestönlaskennan mukaan 9 814 henkeä. Piiri on liikenteellisesti syrjäinen ja sen väestö asuu maaseutukylissä erityisesti Ob-joen ja sen sivu-uomien varrella. Moni pienistä maalaiskylistä sijaitsee Obin pääuoman kanssa rinnakkaisen, siitä alkunsa saavan ja siihen välillä yhtyvän sivu-uoma Malaja Obin varrella. Kunnallispiiri jakautuu paikallishallinnossa kahdeksaan maalaiskuntaan (kyläkuntaan):
 Azovy (Azovyn maalaiskunta): 411 as. - Obin sivu-uoman Malaja Obin varrella
 Gorki (Gorkin maalaiskunta): 1 973 as. - Obin sivu-uoman Malaja Obin varrella
 Lophari (Lopharin  maalaiskunta): 574 as. - Obin pääuoman varrella
 Muži (kylä/ Mužin maalaiskunta): 3 649 as., joista kunnallispiirin keskuksena toimivassa Mužin kylässä 3 609 - Obin sivu-uoman Malaja Obin varrella
 Ovgort (Ovgortin maalaiskunta): 1 327 as. - Obin sivu-uoman Malaja Obin haaran Synjan varrella
 Pitljar (kylä/ Pitljarin kylän maalaiskunta): 501 as. - Obin pääuoman varrella
 Šuryškary (Шурышкары, Šuryškaryn maalaiskunta): 863 as. - Obin sivu-uoman Malaja Obin varrella
 Vosjahovo (Vosjahovon maalaiskunta): 516 as. - Obin sivu-uoman Malaja Obin varrella / tuntumassa

Alkuperäisvärstöön kuuluvien hantien asuinpaikkoja kunnallispiirin alueella ovat olleet muun muassa Šuryškaryn (Шурышкары) ja Kazymin (Казым-Мыс, Kazym-Mys, Obin pääuoman itärannalla) kylien seudut.

Liikenneyhteyksiä
Piiri on liikenneyhteyksien kannalta syrjässä ja tieverkosto on vaatimaton; suurin osa alueesta on taigaa tai subarktista tundraa ilman valmiita tieyhteyksiä. Jokien sulan kesäkauden 2-4 kuukauden vesikuljetuksilla on suurin merkitys alueen kylien taloudelle ja toiminnalle; useimmissa kylissä on jonkinlainen satama. Talvikaudella vaatimaton piirikunnallinen Labytnangiin ja sieltä pääkaupunkiin Salehardiin johtava talvitie kulkee - ainakin Jamalin Nenetsian liikennekartoissa - Malaja Obin (Obin länsirannan) taajamien kautta. Moneen kylään on tarvittaessa helikopteriyhteys Salehardista.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Šuryškaryn piirin sivut  (шурышкарский-район.рф)
 Šuryškaryn maalaiskunnasta (linkki erikseen koska tämän maalaiskunnan kohdalla oli bugi kunnallispiirin sivustolla)   (шурышкарский-район.рф)
 Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Potštovnyje indeksy 
 Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Telefonnyje kody 

Jamalin Nenetsian piirit
Tarhaviuhkanen

Tarhaviuhkanen (Alucita hexadactyla) on Suomessa harvinainen ja lounainen viuhkaperhosiin kuuluva perhoslaji. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).

Koko ja ulkonäkö 
Siivet muodostuvat kapeista sulkamaisista liuskoista. Etusiipien pohjaväri on vaalean harmaanruskea ja niiden poikki kulkee kaksi leveää, harmaata poikkivyötä, jotka ovat kahdessa etummaisessa liuskassa kapeammat kuin taaemmissa liuskoissa. Silti ulompi poikkivyö tuskin erottuu enää neljännen liuskan jälkeen. Etummaisessa liuskassa vöiden välissä on laaja, kaarevareunainen laikku. Takasiivet ovat jokseenkin yksiväriset, eivätkä etusiipien poikkivyöt erotu niissä. Huulirihmojen uloin jaoke on muuta huulirihmaa ohuempi. Siipiväli 13–16 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Eurooppalainen laji, jota tavataan lisäksi Pohjois-Afrikassa. Suomessa tarhaviuhkanen on harvinaisuus, jota tavataan Varsinais-Suomen rannikkoseuduilla, Turun saaristossa sekä Ahvenanmaalla. Perhosia tavataan elokuun alkupuolelta syyskuun alkuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Lämpimien tammimetsien laji. Aikuiset perhoset lentävät hämärässä ja tulevat valolle. Aikuinen perhonen talvehtii, usein ulkorakennusten suojissa Toukka elää ravintokasvin kukintovarren sisään kovertamassaan käytävässä, jonka ympärille kehittyy äkämä. Koteloituminen tapahtuu kasvin ulkopuolelle.

Ravintokasvi 
Toukka elää kuusamilla (Lonicera), etenkin ruotsinköynöskuusamalla (Lonicera periclymenum).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 UK Moths 
 Sommerfugler i Norge: kaprifolfingermøll 
 lepidoptera.pl

Viuhkaperhosmaiset
Tunturisulkanen

Tunturisulkanen (Stenoptilia islandica) on Euroopan pohjoisimpien seutujen sulkaperhoslaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on arvioitu erittäin uhanalaiseksi (EN).

Koko ja ulkonäkö 
Pieni, vaaleanharmaa sulkaperhonen. Siipien pohjaväri on rusehtavan harmaa ja etusiiven kärkiliuskojen eroamiskohdassa on laaja tumma kaksoistäplä. Lisäksi etummaisen liuskan kärjessä on tumma pitkittäisviiru ja siiven keskivaiheilla tumma keskitäplä. Siiven tyvessä on tummanruskeita siipisuomuja. Takasiivet ovat yksivärisen ruskeanharmaat. Siipiväli 17–19 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Levinneisyys Euroopassa kattaa paikoittain Skotlannin ja Islannin sekä Ruotsin, Suomen ja Venäjän pohjoisimmat osat. Norjassa sitä tavataan Keski-Norjasta pohjoiseen. Tunturisulkasta tavataan Suomessa ainoastaan Enontekiön Kilpisjärveltä, jossa se elää pienillä alueilla Mallan luonnonpuistossa sekä Saanatunturilla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolla.

Elinympäristö ja elintavat 
Tunturilaji, jonka elinympäristöjä ovat kosteat tunturikankaat ja louhikot. Suomen esiintymät ovat pahtojen alaisilla niityillä ja soraikoilla sekä kalliohyllyillä. Skotlannissa sitä tavataan kosteilla vuoristoalueilla ja soilla. Esiintymispaikat ovat pinta-alallisesti pieniä, mutta laji saattaa olla niillä runsaslukuinen. Perhoset ovat aktiivisimmillaan alkuyöstä, mutta lähtevät helposti lentoon myös päivällä. Toukka on yöaktiivinen piilotellen päivisin lehtien alapinnoilla. Se elää syöden ravintokasvinsa kukintoja, mutta muuten tiedot perhosen kehitysvaiheista ovat puutteelliset.

Ravintokasvi 
Toukan ravintokasveja ovat rikot (Saxifraga), Suomessa ainakin mätäsrikko (Saxifraga cespitosa), mutta esiintymispaikolla kasvaa myös nuokkurikkoa (Saxifraga cernua).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 naaraan genitaalit

Sulkaperhosmaiset
Leskenlehtisulkanen

Leskenlehtisulkanen (Platyptilia gonodactyla) on sulkaperhoslaji.

Koko ja ulkonäkö 
Pienehkö, harmaanruskea sulkaperhonen. Etusiivet ovat kapeat, vaalean harmaanruskeat. Siiven kärkiosassa on selvästi erottuva tummanruskea, kolmiomainen laikku ja etummaisen kärkiliuskan kärki kaartuu ulospäin ja muodostaa siivelle terävän kärjen. Takasiivet ovat tumman harmaanruskeat ja niiden takimmaisen liuskan keskivaiheilla on pieni, tumma suomutupsu. Raajat ovat vaaleat, nivelten kohdalta ruskeat. Siipiväli 22–28 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Lajia tavataan koko palearktisella alueella. Suomessa leskenlehtisulkasta tavataan erittäin yleisenä maan etelä- ja keskiosissa ja harvinaisempana Pohjois-Lapissa. Se kuitenkin vaikuttaa puuttuvan Keski-Lapista. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena, joista ensimmäisen yksilöitä tavataan toukokuun puolivälistä heinäkuulle ja seuraavaa heinäkuusta syyskuun lopulle.

Elinympäristö ja elintavat 
Aukeilla paikoilla kuten niityillä ja joutomailla elävä perhonen. Aikuiset lentävät iltahämärässä ja tulevat valolle. Ensimmäisen sukupolven toukat elävät aluksi miinaajina lehtien sisällä, myöhemmin vapaina lehtien alapinnoilla ja koteloituvat sinne. Toisen sukupolven toukat ovat aluksi lehtimiinaajia, talvehtivat ravintokasvin varren sisällä ja elävät talvehtimisen jälkeen syöden kukintoja ja siemeniä. Toisen polven toukat koteloituvat ravintokasvin kukintoon.

Ravintokasvi 
Toukan ravintokasvi on leskenlehti (Tussilago farfara) sekä ruttojuuret (Petasites).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 
 Bladmineerders van Europa / Leafminers of Europe  
 koiraan genitaalit
 naaraan genitaalit

Sulkaperhosmaiset
Efedrat

Efedrat (Ephedra) ovat kuivien paikkojen ainavihantia pensaita, joiden lehdet ovat surkastuneet suomumaisiksi. Efedrat ovat paljassiemenisiä kasveja ja niiden lähin elossa oleva sukulainen on ikilehti (Welwitschia mirabilis). Efedrat on efedrakasvien heimon ainoa suku.

Lääkinnällinen käyttö 
Efedrat sisältävät efedriiniä ja pseudoefedriiniä, joita on käytetty astman, heinänuhan ja kuumeen hoidossa sekä piristeinä ja dopingaineina.

Lajit 
Lajilistaus Catalogue of Lifen mukaan.

 Ephedra alata
 Ephedra altissima – marokonefedra
 Ephedra americana – andienefedra
 Ephedra antisyphilitica
 Ephedra aphylla
 Ephedra arenicola
 Ephedra aspera
 Ephedra aurantiaca
 Ephedra boelckei
 Ephedra botschantzevii
 Ephedra breana
 Ephedra brevifoliata
 Ephedra californica
 Ephedra campylopoda – kaartoefedra
 Ephedra chilensis – chilenefedra
 Ephedra compacta
 Ephedra coryi
 Ephedra cutleri
 Ephedra dahurica
 Ephedra dawuensis
 Ephedra distachya – marjaefedra
 Ephedra eleutherolepis
 Ephedra equisetina – korte-efedra
 Ephedra fasciculata
 Ephedra fedtschenkoae
 Ephedra foeminea – kimmelefedra
 Ephedra foliata
 Ephedra fragilis – sorjaefedra
 Ephedra frustillata
 Ephedra funerea
 Ephedra gerardiana – koruefedra
 Ephedra glauca
 Ephedra holoptera
 Ephedra intermedia – siniefedra
 Ephedra intermixta

 Ephedra laristanica
 Ephedra likiangensis
 Ephedra lomatolepis
 Ephedra major – isoefedra
 Ephedra milleri
 Ephedra minuta
 Ephedra monosperma
 Ephedra multiflora
 Ephedra nevadensis
 Ephedra ochreata – tuppiefedra
 Ephedra oxyphylla
 Ephedra pachyclada
 Ephedra pedunculata
 Ephedra pentandra
 Ephedra przewalskii
 Ephedra pseudodistachya
 Ephedra regeliana
 Ephedra rhytidosperma
 Ephedra rituensis
 Ephedra rupestris
 Ephedra sarcocarpa
 Ephedra sinica – kiinanefedra
 Ephedra somalensis
 Ephedra strobilacea
 Ephedra sumlingensis
 Ephedra tilhoana
 Ephedra torreyana
 Ephedra transitoria
 Ephedra triandra
 Ephedra trifurca
 Ephedra trifurcata
 Ephedra tweediana
 Ephedra viridis – heleäefedra
 Ephedra vvedenskyi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Efedrat (Ephedra)
 United States Department of Agriculture (USDA): Ephedra 
 Flora of China: Ephedra 

Piristeet
Stenbergan linna

Stenbergan linna eli Teinperin linna on keskiaikainen linna, jonka rauniot ovat Maskussa, Varsinais-Suomessa. Kyseessä on ollut linnoitettu kuninkaankartano, josta on ensimmäinen historiallinen tieto vuodelta 1398. Tällöin maanpakoon lähtenyt Suomen laamannikunnan laamanni, Albrekt Mecklenburgilaisen kannattaja ritari Jaakko Abrahaminpoika Djäkn luovutti kartanon yhdessä Maskun Lellaisten, Kuivaisten ja Ajonpään talojen kanssa Wibrud Korttummen haltuun. Linna onkin mahdollisesti juuri Djäknin rakennuttama ja peräisin 1300-luvun lopulta.

Albrektia seurannut kuningatar Margareeta I takavarikoi linnan, ja vuonna 1438 kruunu lahjoitti kartanon Maskunjokilaaksoon perustetun Armonlaakson (, ) birgittalaisluostarin haltuun. Reformaation myötä kartano peruutettiin jälleen luostarilta kruunulle vuonna 1556. Tarkalleen ei tiedetä, milloin linna on raunioitunut.

Albrekt Mecklenburgilaisen valtakausi oli Suomessa linnafeodalismin aikaa, jolloin uusi kuningas jakoi kannattajilleen palkkioksi läänityksiä ympäri Ruotsin valtakuntaa. Ritarit rakennuttivat mailleen pieniä linnoituksia, joista monet myös raunioituivat pian Albrektin valtakauden päätyttyä.

Linna sijaitsee kallioisella mäellä lähellä Maskunjoen suuta. Paikalta on löydetty historialliselle ajalle kuuluvia rakennusjäännöksiä. Paikalla on todennäköisesti ollut kivinen puolustustorni (15 x 15 m).

Lähteet

Viitteet

Suomen linnat
Varsinais-Suomen nähtävyydet
Maskun rakennukset ja rakennelmat
Maskun historia
Suomen entiset rakennukset ja rakennelmat
Varsinais-Suomen historia
Suomen kartanot
Suomen 1300-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Hydra (saari)

Hydra (; myös Ídra) on Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 52 neliökilometriä ja asukasluku 1 948 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Hydra kuuluu Hydran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saaren pääkaupunki on Hydran kaupunki.

Maantiede 

Hydra sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Peloponnesoksen niemimaahan kuuluvan Argoliin niemimaan edustalla. Sen etäisyys mantereesta on noin 4,3 meripeninkulmaa (noin 8 kilometriä). Hydran ja mantereen välissä sijaitsee Dokóksen saari. Muut lähimmät saaret ovat Póros pohjoisessa ja Spétses länsilounaassa.

Hydra on karu ja kallioinen saari. Sen pituus on noin 20 kilometriä ja leveys vaihtelee 1,5 kilometristä kuuteen kilometriin. Saaren korkein kohta on Éros (592 metriä).

Hallinto ja kylät 

Hydra kuuluu hallinnollisesti Hydran kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Kunta kuuluu Attikan muiden saarikuntien tavoin Saarten alueyksikköön.

Saaren suurimmat asutukset ovat Hydran kaupunki (1 900 asukasta), Vlychós (19) ja Mandráki (11). (Katso myös: Luettelo Hydran kunnan kylistä ja saarista.)

Ilmasto

Historia 

Saarelle majoittui 1960-luvulla joukko normeista vapaan elämän kannattajia, joukossa kuuluisuuksia, kuten Leonard Cohen. Elämä vapaan rakkauden, huumeiden ja viinan leimaamassa yhteisössä näytti aluksi paratiisimaiselta, mutta ajan kuluessa elämäntavan jäljet alkoivat näkyä ja seurauksena oli huumeongelmia, alkoholismia, avioliittojen hajoamisia, mielenterveysongelmia ja itsemurhia. Lapset jäivät usein heitteille, ja yhdestä heistä, sittemmin hoitokotiin päätyneestä mielenterveysongelmaisesta Axel Jensenistä, ovat norjalaiset Fabien Greenberg ja Bård Rønning tehneet dokumenttielokuvan Little Axel. Hän on Marianne Ihlenin lapsi ja Leonard Cohenin kasvattilapsi. Toinen dokumenttielokuva, itsekin saarella majailleen Nick Broomfieldin Marianne ja Leonard: Sanoja rakkaudesta, kertoo Cohenin ja Ihlenin tarinan.

Liikenne 

Hydralta kulkee nopeita lauttoja Póroksen ja Spétseksen saarille sekä mantereen Pireukseen, Ermióniin ja Portochéliin. Moottoroidut ajoneuvot ovat Hydralla kielletty, saarella kuljetaan esimerkiksi aaseilla, joita on noin 500. Lisäksi Hydralla on vesitakseja, joilla pääsee läheisille saarille ja uimarannoilla. Samoin pienet veneet kuljettavat ihmisiä eri puolille saarta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Hydran matkailusivut
Kampasaniaiset

Kampasaniaiset (Blechnum) ovat saniaisia, jotka kuuluvat kampasaniaiskasvien (Blechnaceae) heimoon. Niitä voidaan pitää huonekasveina (esim. palmusaniainen) tai puutarhan monivuotisina koristekasvina (kampasaniainen).

Lajeja 
 etelänkampasaniainen (Blechnum penna-marina)
 kampasaniainen eli kaitakampasaniainen (Blechnum spicant) → kampasulka eli kaitakampasulka (Struthiopteris spicant)
 palmusaniainen (Blechnum gibbum) 
 punakampasaniainen (Blechnum appendiculatum)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Funet: Kampasaniaiset (Blechnum)
 Den virtuella floran: Blechnum 
 Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Blechnum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Blechnum 

Kampasaniaiskasvit
Mikadonkämmen

Mikadonkämmen (Bletilla striata, syn. B.hyacinthina) on kämmekkäkasvilaji (heimo Orchidaceae), jota viljellään huonekasviksi. Kasvia tavataan luonnonvaraisena Japanissa, Kiinassa ja Tiibetissä.

Lähteet 
Räty ja Alanko 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Bletilla striata 
United States Department of Agriculture (USDA): Bletilla striata 
Flora of China: Bletilla striata 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Bletilla striata 

Kämmekkäkasvit
Morsiustähdet

Morsiustähdet (Bouvardia) on matarakasvien (Rubiaceae) heimoon kuuluva suku, jonka edustajia käytetään leikko- ja huonekasveina. Morsiustähti on kotoisin Meksikon ja Etelä-Amerikan tienoilta, missä sitä tavataan erilaisina pensaina ja yrtteinä. Suomessa se tunnetaan enemmän leikkokukkana ja se onkin nimestään viitaten yksi suosituimmista, morsiussidonnassa käytettävistä. Siksi nimitys leikkomorsiustähti on kasvia hyvin kuvaava. Kasvi on nimetty Charks Bouvardin mukaan, joka oli ranskalainen kemisti ja lääkäri 1600-luvulla.

Lajeja 
 leikkomorsiustähti (Bouvardia Domestica-ryhmä, × domestica)
 tuoksumorsiustähti (Bouvardia longiflora)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Bouvardia

Matarakasvit
MM-rallikausi 1988

MM-rallikausi 1988 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 16. MM-rallikausi. Osakilpailuja oli 13. ja kalenteri oli sama kuin edellisenä vuotena. Kuljettajien mestaruuden voitti Miki Biasion ennen suomalaista tallikaveriaan Markku Alénia sekä kolmatta Lancia kuskia Alex Fioriota.

Kuljettajien MM-sarja

Valmistajien MM-sarja

Pistelaskujärjestelmä

Lähteet
Eeppinen teatteri

Eeppisellä teatterilla tarkoitetaan kertovaa teatteria eli sitä, että näyttämöä käytetään kerronnallisena välineenä yhteiskunnallisten voimien kuvaamiseen. Eeppisen teatterin kerrontakeinot ovat hyvin tavallisia teatterissa nykyisinkin. Esimerkiksi dokumenttiteatteri on eeppisen teatterin alalaji.

Eeppisen teatterin isäksi nimetään usein saksalainen näytelmäkirjailija Bertolt Brecht. Lajia kehitti kuitenkin jo ennen häntä saksalainen teatteriohjaaja Erwin Piscator. Brecht kirjoitti 1930-luvun puolivälissä teoksessaan Kirjoituksia teatterista: ”Niin sanottu eeppinen teatteri on viimeinen vaihe berliiniläisen teatterin kehityksessä, ja se oikeastaan vain ilmentää teatterin kehitystendenssiä puhtaimmillaan. Eeppiseen teatteriin kuuluu kaikki se, mitä on kutsuttu ajankohtaisnäytelmäksi tai Piscatorin teatteriksi tai opetusnäytelmäksi.”

Brecht kytki eeppisen teatterin virkoamisen tekniseen kehitykseen, poliittisen ilmapiirin muutokseen ja maailman monimutkaistumiseen. ”Taustaprojisointien mahdollisuus, motorisoinnin tuoma näyttämön muunneltavuus, elokuvan käyttö, kaikki nämä paransivat näyttämön varustusta, ja kaikki tämä tapahtui aikana, jolloin tärkeimpiä ihmistenvälisiä tapahtumia ei enää voitu kuvata yksinkertaisesti niin, että vaikuttavat voimat personifioidaan tai ihminen asetetaan kasvottomien metafyysisten voimien armoille. Tapahtumien ymmärtäminen edellytti nyt, että ympäröivä maailma jossa ihmiset elävät tuotiin mukaan näkyvästi ja kaikessa ’merkitsevyydessään’.”

Brecht toteaa, että ympäröivä maailma oli ollut draamassa mukana aiemminkin, mutta vain draaman keskeisen henkilön kokemana, ei itsenäisenä elementtinä. Brechtin mukaan eeppisessä teatterissa näyttämö alkoi kertoa. Näyttämön tausta osallistui tapahtumiin: esimerkiksi suurilla kuvatauluilla kerrottiin, mitä samaan aikaan tapahtuu jossakin toisaalla ja dokumenttiprojisoinnit vahvistivat henkilöiden puhetta tai asettuivat niitä vastaan. Uusi teatterinäkemys vaikutti myös näyttelijän työhön: ”Myöskään näyttelijät eivät enää muuntautuneet täydellisesti esittämäkseen henkilöksi, vaan pitivät siihen etäisyyttä ja pyrkivät herättämään jopa kriittistä suhtautumista sitä kohtaan”, Brecht kirjoitti. Erwin Piscator kehotti näyttelijöitä siirtämään huomionsa keskipisteen lavalta katsojiin. Kun stanislavskilaisessa teatterissa näyttelijä rakentaa roolin sisältä käsin, piscatorisessa teatterissa huomio suuntautuu siihen vaikutukseen, jonka esitys tekee yleisöön.

Brechtin mukaan siihen mikä oli ”luonnollista” tuli lisätä poikkeuksellisuuden tunnusmerkki. ”Vasta silloin alkoivat syyn ja seurauksen lait päästä päivänvaloon. Ihmisten toiminnasta tuli käydä ilmi, että se on juuri sellaista kuin se on ja että se voisi samalla olla myös toisenlaista”, hän kirjoitti. Brecht muistuttaa, että eeppisen teatterin pitää varoa olemasta ikävää, ilotonta ja rasittavaa: ”Oppiminen voi olla nautinnollista, iloista ja taistelevaa.”

Lähteet

Aiheesta muualla
 Brecht's Epic Theatre  
 The Dramatic Theatre Versus Epic Theatre  

Teatteri
Mikkelin ravirata

Mikkelin ravirata sijaitsee Mikkelin keskustan pohjoispuolella Kalevankankaan kaupunginosassa. Se rakennettiin nykyiselle paikalleen 1960-luvun alussa. Katsomorakennukset ovat vuodelta 1979. Radan omistaa ja sitä hallinnoi Mikkelin Ravirata Oy. Aivan sen tuntumassa sijaitsee Mikkelin jäähalli.

Radan tunnetuin kilpailu on vuosittain heinäkuussa juostava kansainvälinen St. Michel. Suomen suurin ravitapahtuma Kuninkuusravit on Mikkelissä järjestetty vuosina 1979, 1996 ja 2012.

Vuonna 1975 Mikkelissä toteutettiin suuri uudistustyö. Uusi rataprofiili teki siitä maailman nopeimman 1000 metrin raviradan. Radan nopeus johtuu kaviouran erikoisen pyöreästä muodosta. Sen johdosta hevoset eivät joudu kaarteisiin tullessaan hidastamaan vauhtia yhtä paljon kuin tavallisilla radoilla.

Ensimmäinen ennätysjuoksu Mikkelissä tehtiin heinäkuussa 1977, kun Charme Asserdal ravasi uuden Euroopan ennätyksen 13,9. Ennätys oli poikkeuksellinen nelivuotiaan tamman juoksemana.  Kaiken kaikkiaan Mikkelissä on juostu uusi maailmanennätys kolme kertaa. Ennätystä on sivuttu kahdesti. Vuonna 2002 italialainen Varenne juoksi St. Michel-ajossa 1000 metrin ratojen maailmanennätyksen 09,3, joka rikottiin vasta vuonna 2012.  Ennätysjuoksua oli seuraamassa lähes 27 000 katsojaa.

Mikkelin raviradan keskikentällä on kaksi jalkapallonurmea, jotka ovat paikallisten alasarja- ja juniorijoukkueiden käytössä.

Mikkelissä tehdyt Euroopan- ja maailmanennätykset

1 Hevosen syntymämaa

Rataennätykset 
 Next Direction, 19. heinäkuuta 2020 - 1.08,9a
 Evartti, 18. heinäkuuta 2020 - 1.19,4a

Lähteet
Mikkelin raviradan kotisivut 
Suomen Hippos/Ravikilpailutulokset

Aiheesta muualla 

Suomen raviradat
Mikkelin rakennukset ja rakennelmat
Mikkelin urheilu
Kalevankangas
Kompassimeduusa

Kompassimeduusa (Chrysaora hysoscella) on meduusalaji, jota esiintyy luoteisella Atlantilla ja Välimeressä. Se on yleinen esimerkiksi Britteinsaarten ympäristössä. Uimakello voi kasvaa 30-senttiseksi halkaisijaltaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 EU-nomen, Pan-european species directories infratstructure: Chrysaora hysoscella
 Marine Life Information Network
 Marine Species Identification Portal
 Marine Species Identification Portal

Kiekkomeduusat
Guerrino Riccardo Brusati

Guerrino Riccardo Brusati (s. 11. huhtikuuta 1945 Bellinzago Novarese) on italialaissyntyinen, Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Caetitén hiippakunnan johtoon 13. marraskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. helmikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi Aloysio José Leal Penna, jota avustivat Renato Corti ja Antônio Alberto Guimarães Rezende.

Lähteet 

Italialaiset piispat
Katoliset piispat
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Tay Zonday

Tay Zonday (oikealta nimeltään Adam Nyerere Bahner, s. 6. heinäkuuta 1982 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.

Zonday nousi julkisuuteen, kun hänen YouTube-videopalveluun vuonna 2007 tallentamastaan musiikkivideosta ”Chocolate Rain” tuli internet-ilmiö.  

Zondaylla on Aspergerin oireyhtymä ja hyperakusia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Yhdysvaltalaiset laulajat
Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset tubettajat
Autismin kirjon henkilöt
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaulukset

Kaulukset (Brachyscome) on asterikasvisuku (heimo Asteraceae), jonka paria lajia viljellään yksivuotisina koristekasveina. Suvussa on hieman alle sata lajia, joista valtaosa esiintyy luonnonvaraisina Australiassa.

Lajeja 
 nukenkaulus (Brachyscome iberidifolia)
 pitsikaulus (Brachyscome multifida)

Lähteet 
 Räty, E. & Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kaulukset (Brachyscome)

Asterikasvit
Rosebud Books

Rosebud Books Oy (aiemmin Like Oy) on helsinkiläinen kirjakauppaketju (aiemmalta nimeltään Like-kirjakaupat), joka on erikoistunut pienkustantamoiden teoksiin. Vuonna 2017 siihen kuuluu seitsemän kirjakauppaa ja verkkokauppa. Yrityksen toimitusjohtaja on Hannu Paloviita. Yrityksen toimisto sijaitsee Meritullinkadulla Kruununhaassa. Rosebud omisti aiemmin Like Kustannuksen, joka myytiin Otavalle vuonna 2006, jolloin nimi Rosebud otettiin käyttöön Otavan säilyttäessä Like-brändin kustantamopuolella. 

Rosebud on ollut järjestäjänä muun muassa Kirjan ja ruusun päivän tapahtumissa yhdessä Into Kustannuksen kanssa.

Rosebudin Kiasman kirjakauppa oli aiemmin Liken ja sitä ennen Editan omistuksessa.

Rosebud järjestää paljon tapahtumia, kirjailijavierailuja ja näyttelyjä. Esimerkiksi Kuopiossa Rosebudilla on ollut Vuoden lehtikuvat 2011 -näyttely. Kirjamessuilla Rosebud on aktiivinen ja iso toimija varsinkin Helsingissä ja Turussa. Rosebud on vieraillut vuosittain myös messuilla Frankfurtissa. Rosebud on myös kustantanut kirjoja sekä itsenäisesti että yhdessä Liken kanssa.

Kirjakaupat
Rosebudilla on kuusi kauppaa Helsingissä ja yksi Kuopiossa.
 Kirjakauppa Rosebud Citycenter, Helsinki
Asematunnelin RB Retro -kauppa, Helsinki
Gaudeamus Kirja & Kahvi Kaisatalossa (Yliopiston opiskelijakirjasto), Helsinki
Kaapelin kauppa, Helsinki
Kirjakauppa Tiedekulma Porthaniassa
Rosebud-kauppa, Kuopio

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rosebudin sivusto

Suomalaiset kirjakaupat
Braheapalmut

Braheapalmut (Brahea) ovat palmukasvien heimoon kuuluva suku, jonka lajeja voidaan kasvattaa huonekasveina.

Lajeja 
 kalifornianbraheapalmu (Brahea armata)
 meksikonbraheapalmu (Brahea edulis)

Lähteet 
 Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
 UniProt, Taxonomy: Brahea 

Palmukasvit
Aleksis Kiven patsaat ja muistomerkit

Suomessa on toista kymmentä kansalliskirjailija Aleksis Kiveä esittävää patsasta ja hänelle omistettua muistomerkkiä. Lisäksi Viipurissa paljastettiin vuonna 1932 Yrjö Liipolan lyyrisesti Kivi-aiheinen Metsän poika.

Aleksis Kivestä ei ole tiettävästi säilynyt yhtään valokuvaa. Sen vuoksi kaikki hänestä tehdyt veistokset ja kuvat perustuvat piirroksiin.

Vanhimmat Aleksis Kiven muistomerkit ovat Erland Stenbergin Tuusulassa oleva hautamuistomerkki (1877) ja Stenbergin veistämä rintakuva (1879), joka on Suomen Kansallisteatterissa. Wäinö Aaltonen veisti yhteensä neljä Aleksis kiven patsasta, joista tunnettu on Helsingin Rautatientorilla Kansallisteatterin edessä oleva mietteissään olevan, istuvan kirjailijan pronssipatsas jalustan sivustoilla olevine Kivi-aiheisine reliefeineen (1939). Eräs tämän monumentaalisen veistoksen luonnoksista on Mäntän keskustorilla vuonna 2009 paljastettu Wäinö Aaltosen Kubistinen Aleksis Kivi (1930).

Luettelo Aleksis Kiven muistomerkeistä 
Luettelo Aleksis Kiven muistomerkeistä paljastusvuosijärjestyksessä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Aleksis Kiven muistomerkit  Aleksis Kivi – Suomen kansalliskirjailija -verkkosivusto.

Aleksis Kivi
Kivi, Aleksis
Kivi, Aleksis
Räpelöt

Räpelöt eli siroräpelöt (Briza) ovat heinäkasvisuku (heimo Poaceae), jonka lajeja kasvatetaan yksi- ja monivuotisina koristekasveina. Sukuun kuuluu noin 20–30 lajia.

Lajeja 
 isoräpelö (Briza maxima)
 niittyräpelö (Briza media)
 pikkuräpelö (Briza minor)

Näistä kolmesta lajista vain niittyräpelö on monivuotinen.

Lähteet 
 Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Siroräpelöt – Briza
Maitopuut

Maitopuut (Brosimum) on mulperikasvien heimoon (Moraceae) kuuluva suku, jonka lajeja käytetään huonekasveina.

Sukuun kuuluvia lajeja 
 pähkinämaitopuu (Brosimum alicastrum) – ravintokasvi ja huonekasvi
 hurmemaitopuu (Brosimum rubescens) – puutavaran lähde
 lehmänmaitopuu (Brosimum utile) – ravintokasvi

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Maitopuut (Brosimum)
ITIS: Brosimum 
United States Department of Agriculture (USDA): Brosimum 

Mulperikasvit
Mark Burdett Motorsport

Mark Burdett Motorsport on brittiläinen pikkuformulatalli. Tallin perusti vuonna 1994 entinen autourheilija Mark Burdett. Vuonna 1995 talli voitti Formula First-sarjan mestaruuden. Talli voitti sarjan mestaruuden neljä kertaa vuoteen 2000 mennessä, jolloin talli siirtyi kilpailemaan Formula Renault UK- ja Britannian F3-sarjoihin. Vuonna 2005 talli kilpaili Formula BMW UK-sarjassa. Tallin kuljettajina ovat ajaneet mm. Markus Niemelä ja Stian Sørlie. Nykyään talli kilpailee Formula Renault NEC-sarjassa.

Lähteet
http://www.burdettmotorsport.co.uk/index.php/team

Brittiläiset autourheilutallit
Euran Wembley

Euran Wembley on jalkapallostadion Euran kunnassa. Se sijaitsee Kauttualla Euran urheilukeskuksessa. Wembley on Kolmosessa pelaavan Euran Pallon kotikenttä. Kentällä on myös pelattu kaksi poikien maaottelua.

Euran Wembleyn rakentaminen aloitettiin talkootyönä Euran Pallon toimesta kesällä 1988. Kenttä valmistui vielä samana syksynä ja ensimmäiset ottelut pelattiin seuraavana keväänä. Jalkapallokenttä tehtiin entisen yleisurheilukentän paikalle. Se jäi katsomoineen kokonaan jalkapalloilijoiden käyttöön uuden yleisurheilukentän valmistuttua vuonna 1986. 

Wembleyn vihkiäisottelu oli 4.7.1989 järjestetty EuPan ja Valkeakosken Hakan välinen ystävyysottelu. Kentän yleisöennätys syntyi samana syksynä, kun Suomen Cupin 7. kierroksen ottelua EuPa–RoPS saapui katsomaan 1 452 henkeä. 

Kentän puurakenteisessa katsomossa on n. 350 istumapaikkaa. Euran Wembley on Rauman Äijänsuon lisäksi Satakunnan ainoa pelkästään jalkapallolle pyhitetty kenttä, jossa on kiinteä ja katettu katsomorakennus. 

Vuonna 2008 Wembleyn viereen valmistui OP-Areenan nimellä tunnettu tekonurmi.

Wembleyllä pelatut maaottelut

Lähteet
Euran Pallon historiikki
SPL:n Satakunnan piiri/Kenttähaku

Viitteet

Aiheesta muualla
Euran Pallon kotisivut
Euran kunnan kotisivut 

Suomen jalkapallostadionit
Euran rakennukset ja rakennelmat
Euran urheilu
Koiranköynnökset

Koiranköynnökset (Bryonia) on kurkkukasvisuku (heimo Cucurbitaceae), jossa on köynnöstäviä ruohovartisia kasveja. Niitä on käytetty monivuotisina koriste- ja lääkekasveina. Ne ovat myrkyllisiä.

Lajeja 
 mustakoiranköynnös (Bryonia alba)
 punakoiranköynnös (Bryonia dioica, syn. B. cretica subsp. dioica)
 kanariankoiranköynnös (Bryonia verrucosa)

Lähteet 
 Räty ja Alanko 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
Funet: Koiranköynnökset (Bryonia)
Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Koiranköynnökset (Bryonia)
 Koiranköynnös, Eliaksen yrittitarha (Internet Archive)
Den virtuella floran: Bryonia 
ITIS: Bryonia 
United States Department of Agriculture (USDA): Bryonia 

Kurkkukasvit
Takkujäkälä

Takkujäkälä (keltatakkujäkälä) (Letharia vulpina) on jäkälälaji, joka muistuttaa kasvutavaltaan hankajäkäliä (Evernia), rustojäkäliä (Ramalina) ja naavoja (Usnea). Se on väriltään voimakkan keltainen. 

Takkujäkälä tuottaa hyvin harvoin kotelomaljoja, jotka ovat isoja ja ruskeita. 

Takkujäkälää esiintyy Euroopassa vuoristoissa. Se elää erityisesti lehtikuusilla. Sitä kasvaa myös Pohjois-Amerikassa.

Takkujäkälä on löydetty Suomessa Ahvenanmaalta, mutta esiintymä on hävinnyt ja samoin laji koko Suomen alueelta.

Takkujäkälän keltaista väriainetta vulpiinihappoa on käytetty petoeläinten kuten susien ja kettujen myrkyttämiseen.

Lähteet 
 Jahns, Hans Martin: Sanikkaiset Sammalet Jäkälät Pohjois-, Keski- ja Länsi-Euroopassa. Otava. 1982.
 Rassi, Pertti, Hyvärinen, Esko, Juslén, Aino & Mannerkoski, Ilpo (toim.) 2010: Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.

Aiheesta muualla 
 Pinkka: Takkujäkälä (Letharia vulpina) Kuvia
ITIS: Letharia vulpina 
United States Department of Agriculture (USDA): Letharia vulpina 

Karpeet
Suomesta hävinneet lajit
Syrikät

Syrikät (Buddleja) on syyläjuuri- eli naamakukkaiskasvien (Scrophulariaceae) heimoon kuuluva puuvartisten kasvien suku. Siihen kuuluu 113 lajia, joita esiintyy pääosin trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa. Syriköitä viljellään koristekasveina.

Lajeja 
 kesäsyrikkä (Buddleja alternifolia)
 syyssyrikkä (eli syyssyreeni) (Buddleja davidii)
 marjasyrikkä (Buddleja madagascariensis)
 purppurasyrikkä (Buddleja japonica)
 vuorisyrikkä (Buddleja paniculata)
 sirosyrikkä (Buddleja pulchella)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Syrikät (Buddleja)
 ITIS: Buddleja 
 United States Department of Agriculture (USDA): Buddleja 
 Flora of China: Buddleja 
 PheroBase: Floral volatiles of Genus Buddleja 

Syyläjuurikasvit
Jänönputket

Jänönputket (Bupleurum) ovat sarjakukkaiskasveja (heimo Apiaceae eli Umbelliferae), joita viljellään puutarhan koristekasveina. Sukuun kuuluu noin 180 lajia.

Lajeja 
Viljeltyjä jänönputkia:
 kultajänönputki (Bupleurum longifolium ssp. aureum): yksivuotinen
 pyöröjänönputki (Bupleurum rotundifolium): monivuotinen

Muita lajeja:
 helojänönputki (Bupleurum croceum)
 pensasjänönputki (Bupleurum fruticosum)
 suippujänönputki (Bupleurum lancifolium)
 rossijänönputki (Bupleurum longicaule)
 kielijänönputki (Bupleurum longifolium)
 äimäjänönputki (Bupleurum odontites)
 anatolianjänönputki (Bupleurum subovatum)
 hoikkajänönputki (Bupleurum tenuissimum)
 Bupleurum gaudianum

Lähteet 
 Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Jänönputket – Bupleurum
 Funet: Jänönputket (Bupleurum)
 Den virtuella floran: Bupleurum 
 ITIS: Bupleurum 
 United States Department of Agriculture (USDA): Bupleurum 
 Flora of China: Bupleurum
Murrettu rengas

Murrettu rengas () on sotamuistomerkki, joka rakennettiin Neuvostoliiton voitettua Leningradin saarron, jossa menehtyi yli miljoona ihmistä. 

Muistomerkki, joka sijaitsee Laatokan järven vieressä Venäjällä, paljastettiin 29. lokakuuta 1966. Sen kaksi 7-metristä kaarta kuvaavat, miten neuvostoliittolaiset saivat murrettua saarron. Muistomerkin veisti kuvanveistäjä Konstantin Simun. Arkkitehtina toimi V.G. Filippov ja suunnittelijana I.A. Rybin.

Lähteet 

Muistomerkit
Venäjän rakennukset ja rakennelmat
Seuloskoin piiri
Leningradin piiritys
Musta aurinko

Musta aurinko () on kansallissosialismiin liittyvä tunnus, jota käyttävät nykyään uusnatsit ja muut valkoisen ylivallan kannattajat. Joskus tunnuksen keskellä on hakaristi. Kuvion S-riimut liittyvät Natsi-Saksan SS-joukkojen tunnukseen. Mustaa aurinkoa alettiin käyttää hakaristin korvikkeena 1990-luvulla. Se on liitetty natsiesoteeriseen ”mustan auringon” käsitteeseen.

Kuvio on muodoltaan aurinkopyörä (saks. Sonnenrad), joka on ollut käytössä eri kulttuureissa. Anti-Defamation Leaguen mukaan mustaa aurinkoa muistuttavat symbolit tulee nähdä omassa asiayhteydessään eikä välttämättä tulkita rasistiseksi symboliksi. Reporting Radicalism -sivuston mukaan musta aurinko -tunnusta käyttävät myös jotkin uuspakanat ja satanistit esoteerisena symbolina.

Historia 

Musta aurinko -tunnus esiintyi 1930-luvulla natsijohtaja Heinrich Himmlerin suunnitelman mukaan tehdyssä mosaiikissa SS-joukkojen käyttämässä Wewelsburgin linnassa. Auringon säteet ovat Sig-riimuja, jotka ovat SS-joukkojen tunnuksessa. Kuvio on muodoltaan aurinkopyörä (saks. Sonnenrad), joka on ollut käytössä eri kulttuureissa.

Entinen SS-upseeri Wilhelm Landig keksi maailmansodan jälkeen natsiokkultistisen ”mustan auringon” käsitteen korvikkeeksi hakaristille. Okkultisti H. P. Blavatsky oli kirjoittanut Linnunradan keskustassa sijaitsevasta näkymättömästä auringosta. Vuonna 1991 julkaistu nimimerkki Russell McCloudin jännitysromaani Die Schwarze Sonne von Tashi Lhunpo liitti Wewelsburgin linnan lattiamosaiikin mustan auringon käsitteeseen.

Anti-Defamation League huomauttaa vihasymboleista kertovassa verkkoaineistossaan, että mustaa aurinkoa muistuttava symboli tunnetaan monissa kulttuureissa ja että se tulee nähdä omassa asiayhteydessään eikä välttämättä rasistisena symbolina. Freedom Housen ylläpitämän Reporting Radicalism -sivuston mukaan musta aurinko -tunnusta käyttävät myös jotkin uuspakanat ja satanistit esoteerisena symbolina. Sivuston mukaan tunnusta saatetaan myös luulla muodikkaaksi esteettiseksi kuvioksi tai että sen ajatellaan merkitsevän jotakin muinaiseen Skandinaviaan tai slaavilaiseen kulttuuriin liittyvää.

Katso myös 
 Luettelo okkultistisista symboleista
 Natsisymboliikka

Lähteet 

Kansallissosialismi ja okkultismi
Uusnatsismi
Valkoinen nationalismi
Okkultistiset symbolit
Sundholman linna

Sundholman linna on ollut keskiaikainen asuntolinna nykyisen Sundholman kartanon kohdalla Uudessakaupungissa.

Sundholman kartanon nykyinen päärakennus on rakennettu perustukselle, joka muodostuu vanhan linnan rauniosta.

Aiheesta muualla
 Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Museovirasto
 Rekisteriportaali Museovirasto

Suomen kartanot
Uudenkaupungin historia
Varsinais-Suomen historia
Porispere

Porispere on vuosittain elokuun alussa järjestettävä porilainen rockfestivaali. Se pidettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2011. Festivaalin järjestyspaikkana toimii Porin Kirjurinluodossa sijaitseva Lokki-lava, joka on myös Pori Jazzin entinen pääareena.

Historiaa 
Paikalliset musiikinharrastajat perustivat Porisperen vuonna 2011 jatkamaan vuosina 2009 ja 2010 Kirjurinluoto Arenalla järjestettyä musiikkifestivaalia Sonisphere. Tapahtuman nimi on parodia Sonispheresta.

2011 
Ensimmäisen Porispere-festivaalin esiintyjiä olivat muun muassa Anvil, Disco Ensemble, Michael Monroe, Pelle Miljoona Oy, Lapko ja Raised Fist. Tapahtuma keräsi noin 9 000 katsojaa kahdessa päivässä.

2012 
Vuonna 2012 Porispere järjestettiin 3.–5. elokuuta. Festivaalilla esiintyivät Turbonegro, Sacred Reich, PMMP, Herra Ylppö & Ihmiset, Marky Ramone’s Blitzkrieg ja Kauko Röyhkä. Päätöspäivän sunnuntai esiintyvät artistit olivat Robin ja Chisu.

2013 
Vuoden 2013 Porispere järjestettiin 2.-4. elokuuta. Festivaalilla esiintyivät: Viikate, Municipal Waste, The 69-Eyes, Suicidal Tendencies, Michael Monroe, Mors Principium Est, Pertti Kurikan Nimipäivät, Impaled Nazarene, Rytmihäiriö, Turmion Kätilöt, Dj Proteus, Aratic, JackRabbit, Rust'n'Rage, Retialitory Measures, CMX, Disco Ensemble, Von Hertzen Brothers, Jukka Poika & SEB, Eppu Normaali, Steen1 Orkestra, Räjäyttäjät, Francine, Creepshow (CAN), Pää Kii, Kabul, Aika, Saijaa Saijaa, Appendix. Festivaalin sunnuntaipäivänä esiintyivät: Tuuli, Justimus, Cheek, Haloo Helsinki!

2014 
Vuoden 2014 Porispere järjestettiin 8.–10. elokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Apulanta, Amaranthe, Erin, Asa, Jenni Vartiainen, JVG, Flogging Molly ja Sonata Arctica. Tapahtuma keräsi noin 12 500 kolmen päivän aikana.

2015 
Vuoden 2015 Porispere järjestettiin 31. heinäkuuta – 2. elokuuta. Festivaalilla esiintyivät muun muassa Eppu Normaali, Popeda, Elastinen, Danko Jones, Teflon Brothers, Juju, Turmion Kätilöt sekä Samuli Edelmann.

2016 
Vuonna 2016 Porispere pidettiin 5.–7. elokuuta. Tapahtuman esiintyjälistaan kuuluivat muun muassa Twisted Sister, Metal Church, Cheek, Children of Bodom, Mokoma, Stam1na, Santa Cruz, Diablo, Sanni ja Antti Tuisku.

2017 
Vuonna 2017 Porispere pidettiin 4.–6. elokuuta. Festivaalilla esiintyivät muun muassa Testament, Haloo Helsinki!, Sham 69, Disco Ensemble, Kasmir, Nikke Ankara, JVG ja Paula Vesala.

2018 
Vuoden 2018 Porispere järjestettiin 3.–5. elokuuta. Tapahtuman esiintyjäkaartia olivat muun muassa Vince Neil, Michael Monroe, Battle Beast, The Exploited, Von Hertzen Brothers, D-A-D, Mokoma, Disco Ensemble, Cheek ja Stam1na.

2019 
Vuoden 2019 Porispere järjestettiin 2.–4. elokuuta. Tapahtumassa esiintyivät muun muassa Amorphis, Beast In Black, Mustasch, Children of Bodom, Viikate, Ismo Alanko, Ellips, Kaija Koo, Atomirotta, Therapy?, Elastinen, Chisu, Reino Nordin ja Teflon Brothers.

Porin tapahtumat
Rockfestivaalit Suomessa
Maanviljelysseura

Maanviljelysseura (lyhenne mvs.) on maaseudulla maa- ja karjatalousneuvontaa antava järjestö. Ne ovat olleet läheisissä väleissä marttojen kanssa aina 1930-luvun puoliväliin asti. 

Paikallisiksi yhdistyksiksi syntyneet maamiesseurat ja pienviljelijäyhdistykset perustettiin edistämään käytännöllistä maataloutta. Niistä tuli vaikutusvaltaa käyttäviä yhteisöjä monissa hankkeissa. Maanviljelysseurojen keskusjärjestö on Suomen Maatalousseurojen keskusliitto joka perustettiin 1906.

Ruotsinkielisille perustettiin A. Sixtus Lindholmin aloitteesta vuonna 1910 oma Svenska Lantbrukssällskapens i Finland förbund.

Lähteet

Suomen maatalous
Suomalaiset järjestöt
Sigvard Bernadotte

Sigvard Oscar Fredrik Bernadotte (7. kesäkuuta 1907 Drottningholmin linna – 4. helmikuuta 2002 Tukholma) oli ruotsalainen prinssi, suunnittelija, kuvittaja ja teollinen muotoilija.

Prinssi Sigvard oli kuningas Kustaa VI Aadolfin ja kruununprinsessa Margaretan toiseksi vanhin poika.

Aiheesta muualla

Vuonna 1907 syntyneet
Vuonna 2002 kuolleet
Ruotsin kuninkaalliset
Ruotsalaiset muotoilijat
Mäntymäki (Helsinki)

Mäntymäki () on kallioinen ja metsäinen kukkula Helsingissä Eläin­tarhan alueen etelä­laidalla lähellä Töölön­lahtea. Sen ohi kulkee etelä- ja itä­puolitse Helsinginkatu, pohjoispuolitse Mäntymäentie. Länsi­puolella kukkulan edustalla on laaja aukio, Mänty­mäen kenttä.

Historia 
Alueella sijaitsi 1800-luvulla kaupungilta vuokratulla tontilla Tallberg-niminen huvila.. Nimi Tallbacka tuli käyttöön 1890-luvulla. Myös nykyinen suomenkielinen käännösnimi oli käytössä jo vuonna 1901 ja virallistettiin 1909. Mäntymäen pohjoisreunassa on vanha puutalo, niin sanottu Mäntymäen Mökki, joka alun perin oli Mäntymäen toisella puolella sijainneen pumppu­aseman vartio­tupa ja vartijan työ­suhde­asunto. Nykyisin siellä toimii työhuoneyhteisö, mökkiä myös vuokrataan muille.

Mäntymäki on 1900-luvun alusta lähtien ollut työväenliikkeen ja sosiali­demokraattien kokoontumispaikka, jossa on pidetty muun muassa vappujuhlia. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Mäntymäelle perustettiin hautausmaa, jonne haudattiin rintamalla kaatuneita punakaartilaisia. Sodan päätyttyä vainajat siirrettiin Malmin hautausmaan joukkohautaan.

Mäntymäen kenttä 
Mäntymäen kenttä (ent. Messukenttä) on laaja aukio Mänty­mäen länsi­puolella, kukkulan ja Töölön kisahallin välissä. Sen läntistä reunaa pitkin kulkee Olympiastadionille johtava Paavo Nurmen tie. Aukion pohjoispuolella, Stadionin edustalla on Paavo Nurmen patsas, länsilaidassa Lasse Virénin patsas.

Nimi Messu­kenttä vahvistettiin vuonna 1956. Tuohon aikaan nykyinen Töölön kisahalli oli Messu­halli, jossa järjestettiin messuja ja muita näyttelyjä, ja suurten messujen aikana viereinen Messukenttäkin oli osana näyttelyaluetta. Vuonna 1962 aukion itäreunaan, Mäntymäen eteen, rakennettiin väli­aikaiseksi tarkoitettu Messu­hallin lisärakennus, yleisesti Helsingin rumimpana rakennuksena pidetty C-messu­halli eli ns. Kansojen halli, joka purettiin 1975 Suomen Messujen muutettua uuteen Messukeskukseen Itä-Pasilaan. Samoihin aikoihin aukion nimi muutettiin Mäntymäen kentäksi.

Mäntymäen kenttä toimii läheisiin julkisiin rakennuksiin kuten Stadioniin, Töölön kisa­halliin ja Oopperaan liittyvänä pysäköinti­alueena. Suomen Messujen muutettuakin siellä on toisinaan järjestetty myös yleisö­tapahtumia, muun muassa tivoleita, ja myös Sirkus Finlandian teltta on aikoinaan ollut useita kertoja pystytettynä sinne. Aukion kohdalla olevalla osalla Mänty­mäen­tietä on vuosittain myös käytössä muun muassa Helsinki City Marathonin ja Naisten Kympin lähtöpaikka.

Suunnitelmien mukaan Pisara-radan Töölön asema tulisi lähelle Mäntymäkeä. On ehdotettu, että sen valmistuessa tai mahdollisesti jo aikaisemmin osa nykyisin Elielinaukiolla olevista, Mannerheimintietä pitkin kulkevien bussilinjojen päätepysäkeistä siirrettäsiin Mäntymäen kentälle.

Lähteet 

Helsingin puistot
Helsingin aukiot ja torit
Taka-Töölö
Suomen mäet
Helsingin luonto
Butiapalmut

Butiapalmut (Butia) ovat palmukasvisuku (heimo Arecaceae), jonka lajeja voidaan pitää huonekasveina.

Tuntomerkit
Butiapalmut ovat kotoisin Etelä-Amerikan keskiosista. Niillä on lyhyet ja paksut rungot sekä paksurakenteiset, kauniisti kaartuvat pariliuskaiset lehdet. Kukinto on palmukasvien tapaa kookas röyhy ja sisältää tuoksuvia, pieniä, kermanvärisiä tai purppuraan vivahtavia kukkia, joita nupulla ollessaan suojaa hyvin pitkä, puutunut suojuslehti. Hedelmä on mehevä ja kuituinen luumarja.

Lajeja
 brasilianbutiapalmu (Butia bonnetii)
 sinibutiapalmu (Butia capitata)
 Butia eriospatha
 Butia yatay

Lähteet
Botanica. The illustrated A-Z of over 10,000 garden plants and how to cultivate them. Cologne 1999. ISBN 3-82903068-1
Räty, E. ja Alanko, P. 2004: Viljelykasvien nimistö. Puutarhaliitto. ISBN 951-8942-57-9

Viitteet

Palmukasvit
Huonekasvit
Kiinantähkähäntä

Kiinantähkähäntä eli suomuhäntä (Achyranthes bidentata) on revonhäntäkasveihin (heimo Amaranthaceae) kuuluva kasvilaji, jota on käytetty lääkekasvina. Se kasvaa eteläisessä Afrikassa.

Ulkonäkö ja koko 
Kiinantähkähäntä kasvaa 170–120 cm korkeaksi.
Sen lehdet ovat suurikokoiset ja muuttuvat kuivuessaan mustanpuhuviksi. Kukat ovat kiiltävän vihreät.

Levinneisyys 
Kiinantähkähäntää kasvaa Itä-Aasiassa: Kiina, Japani, Korea, Intia, Myanmar, Thaimaa, Laos, Vietnam, Malesia, Indonesia, Filippiinit ja Uusi-Guinea.
Sitä viljellään myös Länsi-Afrikassa ja Yhdysvalloissa.

Käyttö 
Kiinantähkähännän juuria, varsia ja lehtiä käytetään laajasti kiinalaisessa lääketieteessä ja muuallakin kipujen, etenkin reumatismin ja hammassäryn hoitamiseen. Siemenistä on tehty leipää katovuosina, ja lehtiä voidaan syödä keitettynä pinaatin tapaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Achyranthes bidentata 
Flora of China: Achyranthes bidentata 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Achyranthes bidentata 

Revonhäntäkasvit
Lääkekasvit