joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Harhailija

Harhailija on eläinyksilö, joka tavataan satunnaisesti lajin tavanomaisen esiintymisalueen ulkopuolella. Se on useimmiten lintu tai hyönteinen, joskus nisäkäs tai kala. Harhailijoita ei pidä sekoittaa vaeltajiin, joita tavataan säännöllisesti ympärivuotisen elinalueensa ulkopuolella, eikä läpimuuttajiin, jotka siirtyvät talvehtimis- ja pesimisalueiden välillä ja pysähtyvät ainoastaan havaintopaikalla.

Esimerkiksi tietyn alueen linnustoa määriteltäessä "luonnolliset" harhailijat muodostavat oman ryhmänsä, kun taas ihmisen avulla muualta tulleet linnut eivät kuulu alueen linnustoon. Tyypillistä harhailijoiden esiintymisaikaa on muuttoaika.

Eksoottiset tai erikoisiin paikkoihin päätyneet harhailijat, tai sellaisiksi luullut tapaukset, nousevat Suomessa usein kesäisiksi mediaspektaakkeleiksi. Näistä tunnetuimpia ovat esimerkiksi Ruokolahden leijona (mahdollisesti karkulainen, virhehavainto tai huijaus), Haminan mursu ja Bubi-huuhkaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vesa Luhta: Harhailijoita ja sinnittelijöitä Inarin talviluonnon erikoisuudet (Wayback Machine)

Eläintiede
Ekologia
Eläinmaantiede
Lentävä poro

Lentävän Poron Teatteri on vuonna 2010 perustettu lappilainen teatteriryhmä, joka toimii Rovaniemellä. Teatterin ensiesiintyminen oli Tampereen Teatterikesä -tapahtumassa elokuussa 2010. 

Lentävän Poron Teatteri on komediateatteri, joka kiertää esiintymässä ympäri Suomea. Teatteri on tuottaa komedianäytelmiä, improvisaatioteatteria ja kesäteatteria. Lentävän Poron kesäteatterin tilat sijaitsevat ravintola Kauppayhtiön sisäpihalla Rovaniemen keskustassa. Teatterin lisäksi Lentävä Poro on tuottanut erilaisia teatteritapahtumia, kuten Teatterisota, Vaalishow ja Kaamos -improfestivaali.

Lentävän Poron Teatteri voitti Rovaniemen kaupungin Kulttuuritekopalkinnon vuonna 2012.

Lentävän Poron Teatteri on Suomen Improvisaatioteatterit ry:n jäsenteatteri.

Maaliskuussa 2018 uutisoitiin teatterin lopettamisaikeista.

Esitykset 
 Komediashow (2010-)
 Piplia (2012)
 Soppaa, Soppaa! (2012)
 Kekkonen - syntymästä kuolemattomuuteen (2013)
 Paksukainen & Paksukainen (2013-)
 Diivat (2014)
 Antti (2014)
 Allstars (2014 - 2016)
 Metsäjätti (2015)
 Hidasta Komediaa (2015-)
 39 Askelta (2015)
 Voltti (2015)
 Tähtipojat (2015)
 Theater of elves: Litte Red Riding Hood (2015)
 Veitikka (2016)
 Erikoiset Iltamat (2016-)
 Pokaamisen Lyhyt Oppimäärä (2016)
 Nelostie (2017)
 Maailman hauskimmat 96 minuuttia (2018)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Lentävän poron kotisivut 

Suomen teatterit
Suomalaiset improvisaatioryhmät
Samotlor

Samotlor on suuri öljykenttä Nižnevartovskin kaupungin lähistöllä Hanti-Mansiassa Venäjällä. Öljykentän koko on noin 1 752 neliökilometriä ja sen omistaa sekä sitä operoi monikansallinen TNK-BP. Öljyntuotanto alkoi vuonna 1969 ja öljyhuippu saavutettiin vuonna 1980 kun vuosituotanto ylsi 158,9 miljoonaan tonniin.

TNK-BP suunnitteli investoivansa Samotloriin 951 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuonna 2009 ja 4,6 miljardia dollaria seuraavana viitenä vuonna (2010–2014). Samotlorissa työskentelee 400 urakoitsijayritystä, joista suurimpia ovat Nizhnevartovskburneft, PetroAlliance, Integra-Burenie, Halliburton ja Schlumberger Lodgelko Inc.

Lähteet

Venäjän öljykentät
Hanti-Mansia
Knudsen

Knudsen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Børre Knudsen (1937–2014), norjalainen piispa ja virsirunoilija
 Erik Knudsen (s. 1988), kanadalainen näyttelijä
 Erik Knudsen (1922–2007), tanskalainen runoilija
 Gunnar Knudsen (1848–1928), norjalainen laivanvarustaja ja poliitikko, Norjan pääministeri 1908–1910 ja 1913–1920
 Harry Knudsen (1919–1998), tanskalainen soutaja
 Jakob Knudsen (1858–1917), tanskalainen pappi ja kirjailija
 Jens Martin Knudsen (s. 1967), färsaarelainen jalkapallomaalivahti
 Jens Risgaard Knudsen (1925–1997), tanskalainen poliitikko ja ministeri
 Jon Knudsen (s. 1974), norjalainen jalkapallomaalivahti
 Jonas Knudsen (s. 1992), tanskalainen jalkapalloilija
 Knut Knudsen (s. 1950), norjalainen pyöräilijä ja olympiavoittaja
 Konrad Knudsen (1890–1959), norjalainen taidemaalari, toimittaja ja kansanedustaja
 Lars Knudsen (s. 1962), tanskalainen matemaatikko ja kryptologian tutkija
 Mariann Knudsen (s. 1984), tanskalainen jalkapalloilija
 Martin Knudsen (1871–1949), tanskalainen fyysikko
 Monica Knudsen (s. 1975), norjalainen jalkapalloilija, valmentaja ja olympiavoittaja
 Sidse Babett Knudsen (s. 1968), tanskalainen näyttelijä
 Siv Knudsen, suomalainen lumilautailija
 Tiril Liverud Knudsen (s. 1998), norjalainen maastohiihtäjä.
Reisjärven kristillinen opisto

Reisjärven kristillisen opiston koulutus perustuu vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen kristillisiin arvoihin. Uskontokasvatus ja -opetus pohjaa Raamattuun ja evankelis-luterilaisen kirkon tunnustukseen. Koulutuksen painoalueita ovat yleissivistävät ja yhteiskunnalliset aineet.

Toiminta 
Opiston painopistealueita ovat:

 kansainvälisyys
 kristilliset elämänarvot ja elämäntaidot
 käden taidot, luova toiminta ja teknologia
 luonto- ja erätaidot
 sosiaaliset taidot
 vammaisuus ja monenlaisuus
 yleissivistävät opinnot

Reisjärven kristillinen opisto on perustettu vuonna 1955. Perusoppijakson opiskelijamäärä oli lukuvuonna 2019–2020 143 opiskelijaa. Lukuvuodelle 2020–2021 opiskelijoita valittiin 153. Opisto järjestää myös viikonloppu- ja kesäkursseja.

Rehtorit

Lähteet 
 Reisjärven kristillinen opisto

Viitteet

Aiheesta muualla 
 www.rkropisto.fi

Kristilliset oppilaitokset Suomessa
Reisjärvi
Huhtala (sukunimi)

Huhtala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Aarre Huhtala (s. 1939), kirjallisuuden suomentaja
 Aimo Huhtala (1920–1994), ilmavoimien eversti
 Anni Huhtala, taloustieteilijä
 Eino Huhtala (1902–1971), eläinlääkäri, Maatalousministeriön eläinlääkintäosaston ylijohtaja
 Harri Huhtala (s. 1952), moukarinheittäjä
 Jarmo Huhtala (s. 1957), jääkiekkoilija
 Jesse Huhtala (s. 1993), jääkiekkoilija
 Jesse Huhtala (s. 2000), jalkapalloilija
 Juha Huhtala (s. 1980), Vihreiden paikallispoliitikko
 Jussi Huhtala (s. 1966), toimittaja ja kirjailija
 Jussi Huhtala (s. 1978), elokuvasäveltäjä
 Jussi Huhtala, jääkiekkovalmentaja
 K. V. Huhtala (1874–1941), rakennusmestari, kansanedustaja ja Lapuan liikkeen johtohenkilö
 Kalle Huhtala (1885–1948), filosofian tohtori, opettaja ja vakuutusyhtiön johtaja
 Liisi Huhtala (s. 1944), kirjallisuuden professori
 Markus Huhtala (s. 1985), nyrkkeilijä
 Martti Huhtala (1918–2005), yhdistetyn hiihtäjä
 Mikko Huhtala (s. 1952), painija
 Mikko Huhtala, Evijärven kunnanjohtaja
 Olavi Huhtala (1903–1977), diplomi-insinööri ja kenraaliluutnantti
 Olavi Huhtala, yritysjohtaja
 Pauli Huhtala (1903–1967), majuri ja sotilasaiheisten tietokirjojen kirjoittaja
 Pentti J. Huhtala (1926–1985), kirjailija ja suomentaja
 Roope Huhtala (s. 2000), jalkapalloilija
 Saimi Huhtala (s. 1938), kuulantyöntäjä
 Sami Huhtala, XL Sami, koomikko, laulaja, näyttelijä ja  voimanoston maailmanmestari
 Santtu Huhtala (s. 1992), jääkiekkoilija
 Teemu Huhtala (s. 1991), jääkiekkoilija
 Tommi Huhtala (s. 1987), jääkiekkoilija
 Väinö Huhtala (1935–2016), kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja
 Väinö Huhtala (s. 1934), kilpasoutaja.
Signature Team

Signature Team on vuonna 1990 perustettu ranskalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään FIA World Endurance Championship-sarjoissa.

Vuonna 1999 talli voitti FIA European Formula Three Cup sarjan mestaruuden Benoît Tréluyerin voimin. Vuonna 2000 talli voitti Ranskan Formula 3 sarjan mestaruuden Jonathan Cochetin voimin. Samana vuonna Cochet voitti European Cup ja Masters of Formula 3-sarjojen mestaruudet. Vuonna 2001 talli voitti Korea Super Prix-sarjan mestaruuden ja vuonna 2002 European F3 Cup sarjan mestaruuden Renaud Derlotin voimin.

Vuonna 2003 talli voitti ensimmäisen Formula Renault V6 Eurocup-sarjan mestaruuden Tristan Gommendyn ja Kosuke Matsuuran voimin. Samana vuonna talli debytoi Formula 3 Euroseries sarjassa ajaen kaksoisvoittoon Macaon Grand Prix kilpailussa. Talli toisti tämän vuonna 2009, jolloin se alkoi kilpailla Le Mans Series-sarjassa. Vuonna 2010 talli voitti Formula 3 Euroseries-sarjan mestaruuden Edoardo Mortaran ja Marco Wittmannin voimin.

Vuoden 2011 jälkeen talli vetäytyi F3 Euroseries -sarjasta.

Ranskalaiset autourheilutallit
FIA World Endurance Championship -tallit
Bandar-e Anzali

Bandar-e Anzali () on kaupunki Iranissa Gīlānin maakunnassa. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla Anzalin laguunin suussa 40 kilometriä Raštista luoteeseen. Kaupungissa on 110 643 asukasta (vuonna 2006).

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopussa. 1800-luvun alussa siitä tuli Iranin tärkein Kaspianmeren satama, josta oli yhteydet Bakuun ja Astrahaniin. Suuri merkitys oli myös venäläisten alueella harjoittamalla kalastuksella. Anzalin ja Raštin välinen maantie valmistui 1900-luvun alussa. Myöhemmin Anzalin ja Gazianin kylistä muodostui kaupunki, jonka Reza Pahlavi nimesi Bandar-e Pahlaviksi. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1979.

Kaupungin asukkaat ovat etupäässä gilakkeja sekä Azerbaidžanista neuvostoaikana muuttaneita azereja. Kaupungissa on Iranin laivastotukikohta ja suuri satama, jonka kautta kulkee lähinnä Venäjän teollisuustuotteita, Azerbaidžanin ja Kazakstanin öljytuotteita sekä puutavaraa, kiveä ja kalaa. Uusi vapaakauppa-alue perustettiin vuonna 2003. Kaviaaria ja sammenlihaa tuottava Gazianin kalastusyritys työllistää yli kaksi tuhatta henkeä. Hyvien linja-autoyhteyksien ansiosta kaupunki on myös suosittu lomanviettopaikka.

Bandar-e Anzali on samannimisen piirikunnan hallinto- ja kauppakeskus. Seudun gilakkiväestö viljelee riisiä ja tupakkaa, tuottaa silkkiä, kalastaa ja tekee rottinkikäsitöitä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Bandar-e Anzalin vapaakauppa-alue  , 

Iranin kaupungit
Kalela (täsmennyssivu)

Kalela voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Paikkoja
Kalela, nykyään museona oleva taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan entinen erämaa-ateljee Ruovedellä
Kalela, kylä Karjalassa Mynämäessä

Henkilöitä
Aarno Kalela (vuoteen 1935 Cajander, 1908–1977), kasvitieteilijä, professori
Erkki Kalela (vuoteen 1935 Cajander, 1909–1964), metsänhoitaja, metsäntutkimuslaitoksen johtaja
Jaakko Kalela (s. 1944), tasavallan presidentin kansliapäällikkö ja suurlähettiläs
Jorma Kalela (s. 1940), poliittisen historian professori
Olavi Kalela (vuoteen 1935 Cajander, 1908–1974), eläintieteen professori

Katso myös
 Cajander
 Kallela
 Gallén
 Gallen-Kallela

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Jukka Holtari

Jukka Holtari (s. 8. marraskuuta 1961 Heinola) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Holtari on edustanut pelaajana SM-liigassa Kalpaa ja Kiekkoreipasta. Holtari oli osa Bruinsin vuoden 2011 mestarijoukkueen organisaatiota toimimalla Euroopan kykyjenetsinnän päällikkönä . Vuoden 2019 kevääseen saakka Holtari toimi JYPin pelaajakoordinaattorina. Tällä hetkellä hän toimii Jukureiden urheilutoimenjohtajana.

Ura

Pelaajana 
Holtari edusti kaudella 1979–80 kanadalaista BCJHL-junioriliigassa pelannutta Bellingham Blazersia. Holtari pelasi 51 ottelua tehopistein 18+20=38. Seuraavalla kaudella hän siirtyi tuolloin SM-liigassa pelanneen Kiekkoreippaan riveihin tehden ensimmäisellä kaudella 24 ottelussa kolme syöttöpistettä. Kaudella 1981–82 Holtari teki 36 runkosarjaottelussa kolme maalia ja kolme syöttöä sekä playoffeissa kahdessa ottelussa yhden syöttöpisteen. Viimeisellä kaudellaan Kiekkoreippaassa hän pelasi 36 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7.

Kaudeksi 1983–84 Holtari siirtyi pelaamaan jääkiekon silloisessa 1-divisioonassa (nykyisin Mestis) pelanneeseen Kuopion Kalpaan. Hän pelasi kauden aikana 35 runkosarjaottelua tehoin 19+20=39 sekä kuusi playoff-ottelua tehoin 4+5=9. Kaudella 1984–85 Holtari pelasi 43 runkosarjaottelua tehden 38 maalia ja 20 syöttöpistettä. Seuraavalla kaudella Holtari pelasi tehopisteiltään parhaan kautensa tehden 44 runkosarjaottelussa tehot 30+30=60. Kauden päätteeksi Kalpa nousi ensimmäisen kerran SM-Liigaan.

Holtari pelasi Kalpassa kolme SM-Liigakautta tehden 107 runkosarjaottelussa yhteensä tehot 27+29=56 ja kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 3+4=7. Kaudeksi 1989–90 Holtari siirtyi takaisin Mestikseen, tällä kertaa Hokki-Salon riveihin. Hän teki 25 ottelussa tehot 15+9=24 ennen siirtymistään kesken kauden Suomi-sarjassa pelanneen Shakersin riveihin. Shakersissa Holtari teki loppukauden 13 ottelussaan seitsemän maalia ja neljä syöttöä. Seuraavalla kaudella Holtari pelasi runkosarjassa 36 ottelua tehden huikeat 55 maalia ja 38 syöttöpistettä. Parin välivuoden jälkeen Holtari palasi vielä kaudella 1993–94 pelaamaan kuusi ottelua Shakersiin, joiden aikana hän teki yhden maalin ja kolme syöttöpistettä.

Valmennustehtävissä 
Pelaajauran lopettamisen jälkeen Holtari on toiminut eri jääkiekkoseurojen valmennustehtävissä, muun muassa Espoon Bluesin päävalmentajana (1999–2000) ja useaan otteeseen Suomen eri juniorimaajoukkueiden apu- ja päävalmentajana. NHL:ssä hän on työskennellyt kykyjenetsijänä Columbus Blue Jacketsissa (2001–05) ja Boston Bruinsissa (2007–). Holtari oli osa Bruinsin vuoden 2011 mestarijoukkueen organisaatiota toimimalla Euroopan kykyjenetsinnän päällikkönä. Vuoden 2019 kevääseen saakka Holtari toimi JYPin pelaajakoordinaattorina.. Ensin sopimus oli kauden 2017 loppuun ja sen jälkeen sitä jatkettiin edelleen. Nykyisin Holtari toimii Jukureiden urheilutoimenjohtajana .

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Suomalaiset jääkiekkovaikuttajat
Elävät henkilöt
Vuonna 1961 syntyneet
The Voice of Finland (1. tuotantokausi)

The Voice of Finlandin ensimmäinen tuotantokausi alkoi Nelosella 30. joulukuuta 2011 ja päättyi 20. huhtikuuta 2012 järjestettyyn finaaliin. Online-koelaulut järjestettiin elo–lokakuussa 2011. Ohjelmaa juonsivat Axl Smith ja backstage-toimittajana suorissa lähetyksissä toiminut Kristiina Komulainen.

Ohjelman neljä tähtivalmentajaa olivat Elastinen, Lauri Tähkä, Paula Koivuniemi ja Michael Monroe. Finaalissa toisensa kohtasivat Jesse Kaikuranta, Kim Koskinen, Saara Aalto ja Mikko Sipola, joista voittajaksi selviytyi Mikko Sipola.

Kaikki jaksot

Ääni ratkaisee

Jakso 1 (30.12.2011)

|}

Jakso 2 (6.1.2012)

|}

Jakso 3 (13.1.2012)

|}

Jakso 4 (20.1.2012)

|}

Jakso 5 (27.1.2012)

|}

Jakso 6 (3.2.2012)

|}

Villi kortti
Villin kortin avulla täydennettiin Elastisen, Paulan ja Michaelin joukkueet. Kilpailijat valittiin Radio Aalto -radiokanavalla viikon 6/2012 aikana.

|}

Ääni ratkaisee -jaksoista jatkoon päässeet joukkueittain

Elastinen
 Lauri Mikkola
 Karoliina Kallio
 Henrika Ignatius
 Mikko Sipola
 Bettina Hammarsten
 Isabella Hammarsten
 Lotta Lene
 Siiri Nojonen
 Taru Ratilainen
 Eveliina Tammenlaakso
 Laura Malmberg
 Pihla Knaapila

Lauri Tähkä
 Selja Felin
 Sanna Säntti
 Amanda Löfman
 Minna Lasanen
 Valerie Nyholm
 Ella Tukia
 Markku Kirves
 Jelena Knief
 Mari Rautanen
 Nelli Järvelä
 Heidi Akselin
 Antti Matikainen
 Kim Koskinen 1

Paula Koivuniemi
 Nelli Petro
 Mia Renwall
 Oskari Salovaara
 Anfisa Proskuryakova
 Minna Eskola
 Jesse Kaikuranta
 Juho Räisänen
 Johanna Mäkelä
 Hanna Silander
 Tanja Vähäsarja
 Aki Louhela
 Sophie Aittola

Michael Monroe
 Toni Eurasto
 Krista Siegfrids
 Mikko Herranen
 Toni Hiltunen
 Tony Romeo
 Kimmo Härmä
 Heini Särmäkari
 J-P Salo
 Mya Rydman
 Anna Inginmaa
 Saara Aalto
 Ilmo Ylinärä

1 Lauri Tähkä valitsi Villi kortti -kierroksella joukkueeseensa 13:nnen laulajan.

Kaksintaistelut

Jakso 1 (10.2.2012)

|}

Jakso 2 (17.2.2012)

|}

Jakso 3 (24.2.2012)

|}

Jakso 4 (2.3.2012)

|}

Kaksintaistelu-jaksoista jatkoon päässeet joukkueittain

Elastinen
 Lauri Mikkola
 Isabella Hammarsten
 Mikko Sipola
 Eveliina Tammenlaakso
 Taru Ratilainen
 Karoliina Kallio

Lauri Tähkä
 Selja Felin
 Valerie Nyholm
 Sanna Säntti
 Antti Matikainen
 Amanda Löfman
 Kim Koskinen

Paula Koivuniemi
 Tanja Vähäsarja
 Nelli Petro
 Jesse Kaikuranta
 Sophie Aittola
 Anfisa Proskuryakova
 Aki Louhela

Michael Monroe
 Kimmo Härmä
 Mikko Herranen
 Saara Aalto
 Krista Siegfrids
 Toni Hiltunen
 J-P Salo

Suorat lähetykset

Kilpailijoiden eteneminen joukkueittain

Elastisen joukkue

Lauri Tähkän joukkue

Paula Koivuniemen joukkue

Michael Monroen joukkue

Suora lähetys 1 (9.3.2012)

Suora lähetys 2 (16.3.2012)

Suora lähetys 3 (23.3.2012)

Suora lähetys 4 (30.3.2012)

Suora lähetys 5 (6.4.2012)

Semifinaali (13.4.2012)

Finaali (20.4.2012)

Lähteet

Aiheesta muualla
Ohjelman kotisivu Nelonen.fi:ssä

The Voice of Finland
Tuotantokaudet
EuroInternational

Eurointernational on italialais-yhdysvaltalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Euroopan Formula 3 -sarjassa. Aiemmin talli on kilpaillut myös Formula Abarth, JK Racing Asia Series ja Formula Pilota China-sarjoissa. Talli perustettiin vuonna 1989 Euromotorsport-nimellä. Talli on kilpaillut CART-sarjassa vuosina 1989-1994 parhaana sijoituksenaan neljäs tila Detroitin kilpailusta vuonna 1993. Talli on kolmesti ajanut Indianapolis 500 kilpailussa vuosina 1989, 1992 ja 1993. Vuonna 1997 tallin nimeksi vaihtui Eurointernational ja talli kilpaili IRL ja IndyCar-sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä. Myöhemmin talli kilpaili Formula Renault ja Formula BMW-sarjoissa. Vuonna 2008 talli kilpaili Superleague Formula-sarjassa valmistaen autot SC Corinthians ja Atlético Madrid joukkueille. Samana vuonna talli kilpaili Champ Car Atlantic Series-sarjassa. Vuonna 2011 talli kilpaili uudessa Formula Pilota China-sarjassa ja JK Racing Asia Series sarjassa voittaen sarjan mestaruuden kuljettajissa.

Lähteet

Italialaiset autourheilutallit
Yhdysvaltalaiset autourheilutallit
Kirkko veren päällä (Jekaterinburg)

Kirkko veren päällä eli Kaikkien pyhien kirkko () on Venäjällä  Jekaterinburgissa sijaitseva kirkko. Se on rakennettu 2000-2003 Ipatjevin talon paikalle, jonka kellarissa keisariperhe murhattiin 1918.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Venäjän kirkot
Jekaterinburgin rakennukset ja rakennelmat
Destroy All Humans! 2

Destroy All Humans! 2 on Pandemic Studiosin kehittämä ja THQ:n julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli on Destroy All Humans! pelin jatko-osa.

Tarina
Peli sijoittuu vuoteen 1969 eli 10 vuoden päähän ensimmäisen osan tapahtumien jälkeen.  Yhdysvaltojen presidenttinä esiintynyt Cryptosporidium-137 on kuollut tuntemattomasta syystä. Hänen klooninsa, Cryptosporidium-138 eli Crypto, ottaa hänen paikkansa ja jatkaa esiintymistä johtajana. KGB paljastaa, että Crypto-138 on ensimmäinen ja ainoa Furon, jolla on sukupuolielimet, johon viitataan sanalla "The Package" (). KGB pitää avaruusolioita Neuvostoliiton uhkana, joten se tuhoaa avaruusolioiden emoaluksen ydinpommilla.

Crypto yrittää estää KGB:tä tuhoamasta Yhdysvaltoja, sekä hän aikoo kostaa emoaluksen tuhoamisen.

Uudet ominaisuudet
Crypto voi matkustaa San Franciscoon (Bay City), Lontooseen (Albion), japanilaiselle saarelle (Takoshima), Tunguskaan (Siperia) ja Kuuhun venäläiseen tukikohtaan (Solaris). Crypto voi siirtyä ihmisen ruumiiseen käyttääkseen sitä naamiona. Pelissä on myös yhteistyötila, jota voi pelata ystävän kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

1960-luvulle sijoittuvat videopelit
Vuoden 2006 videopelit
PlayStation 2 -pelit
Xbox-pelit
Scifipelit
Musta huumori
THQ:n pelit
Interwetten Racing

Interwetten.com Racing on itävaltalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään World Series by Renault-sarjoissa. Talli perustettiin vuonna 2001, jolloin talli kilpaili Formula Volkswagen-sarjassa. Heti seuraavana vuonna talli voitti Saksan Formula Volkswagen sarjan mestaruuden Sven Barthin voimin. Vuonna 2004 talli kilpaili Formula Renault V6 Eurocup-sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuosina 2005-2010 talli kilpaili Formula Renault 3.5 sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2006. Vuonna 2010 talli kilpaili myös Moto GP, Intercontinental Rally Challenge ja Eurocup Formula Renault-sarjoissa.

Itävaltalaiset autourheilutallit
Formula 2 -kausi 2012

Formula 2 -kausi 2012 oli Formula 2 -luokan neljäs ja samalla viimeinen kausi. Kausi alkoi Englannin, Silverstonessa ja päättyi Italian Monzassa. Sarjan mestaruuden voitti brittiläinen Luciano Bacheta, toiseksi sijoittui sveitsiläinen Mathéo Tuscher ja kolmanneksi sveitsiläinen Christopher Zanella.

Kuljettajat

Kuljettajamuutokset 

Uudet kuljettajat

 Mauro Calamia: Formula Renault Alps
 Alex Fontana: European F3 Open & GP3 (Jenzer Motorsport)
 Hector Hurst: BARC Formula Renault
 Kourosh Khani: BARC Formula Renault
 Daniel McKenzie: World Series by Renault (Comtec Racing)
 Markus Pommer: Saksan F3 (Jo Zeller Racing)
 Mathéo Tuscher Formula Pilota China (Eurasia Motorsport)
 Dino Zamparelli: BARC Formula Renault
 David Zhu: Formula Pilota China (Eurasia Motorsport)
 Kevin Mirocha: GP2 (Ocean Racing Technology)

Poistuneet kuljettajat

 Alex Brundle: GP3 (Carlin)
 Jack Clarke: Euroopan Le Mans
 Armaan Ebrahim: Indy Lights
 Jordan King: Eurocup Formula Renault (Manor MP Motorsport)
 Jon Lancaster: GP2 (Ocean Racing Technology)

Kilpailukalenteri

Lähteet

Formula 2 -kaudet
Vuoden 2012 moottoriurheilu
Rantakatu

Rantakatu voi tarkoittaa muun muassa seuraavia katuja:
 Rantakatu Joensuussa
 Rantakatu Kokkolassa
 Rantakatu Oulussa
 Rantakatu Tampereella, nyk. Satamakatu
 Rantakatu Vaasassa
 Läntinen Rantakatu ja Itäinen Rantakatu Turussa.
Harjavallan sairaala

Harjavallan sairaala on vuonna 1903 perustettu psykiatrinen sairaala Satakunnassa Harjavallan kaupungissa. Sairaala sijaitsee Merstolan kaupunginosassa Valtatie 2:n ja Tampere–Pori-rautatien välisellä alueella. Harjavallan piirimielisairaalan nimellä perustettu laitos oli maan ensimmäinen kuntayhtymän perustama sairaala, kaikki vanhemmat olivat valtion omistamia. 

Nykyään Harjavallan sairaalassa toimii kaksi akuuttiosastoa sekä vanhus- ja kuntoutuspsykiatrian osastoja. Lisäksi Harjavallan sairaalalla on oma museo. Harjavallan sairaala on myynnissä.

Lähteet
Satakunnan sairaanhoitopiiri

Harjavallan sairaalat
Suomen psykiatriset sairaalat
Merstola
Tanaka

Tanaka () on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Ao Tanaka (s. 1998), japanilainen jalkapalloilija
 Asuna Tanaka (s. 1988), japanilainen jalkapalloilija
 Atomu Tanaka (s. 1987), japanilainen jalkapalloilija
 Atsuko Tanaka (s. 1992), kanadalainen mäkihyppääjä
 Dean George Tanaka, Dean Cain (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Eugenia Tanaka (s. 1987), australialainen sulkapalloilija
 Hayuma Tanaka (s. 1982), japanilainen jalkapalloilija
 Hiromichi Tanaka (s. 1962), japanilainen videopelikehittäjä
 Jun’ya Tanaka (s. 1987), japanilainen jalkapalloilija
 Kakuei Tanaka (1918–1993), Japanin pääministeri 1972–1974
 Kane Tanaka (1903–2022), japanilainen maailman pitkäikäisimpiin kuulunut nainen
 Kaori Tanaka, Soraya Saga (s. 1969), japanilainen kuvittaja ja videopelien suunnittelija
 Kazuhito Tanaka (s. 1985), japanilainen telinevoimistelija
 Kentaro Tanaka (s. 1981), japanilainen karateka
 Kinuyo Tanaka (1909–1977), japanilainen näyttelijä ja ohjaaja
 Kōichi Tanaka (s. 1959), japanilainen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
 Koji Tanaka (s. 1955), japanilainen jalkapalloilija
 Kōsei Tanaka (s. 1995), japanilainen nyrkkeilijä
 Makoto Tanaka (s. 1975), japanilainen jalkapalloilija
 Marcus Tulio Tanaka (s. 1981), brasilialais-japanilainen jalkapalloilija
 Masahiro Tanaka (s. 1988), japanilainen baseballpelaaja
 Megumi Tanaka, nyk. Megumi Oshima (s. 1975), japanilainen kestävyysjuoksija
 Mina Tanaka (s. 1994), japanilainen jalkapalloilija
 Reina Tanaka (s. 1989), japanilainen laulaja, Morning Musumen jäsen
 Rie Tanaka (s. 1979), japanilainen laulaja ja näyttelijä
 Satoko Tanaka (s. 1942), japanilainen uimari
 Shinji Tanaka (s. 1960), japanilainen jalkapalloilija
 Shunta Tanaka (s. 1997), japanilainen jalkapalloilija
 Takahiro Tanaka (s. 1962), japanilainen yhdistetyn hiihtäjä
 Tatsuya Tanaka (s. 1982), japanilainen jalkapalloilija
 Tia Tanaka (s. 1987), vietnamilais- yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja malli
 Yasukazu Tanaka (s. 1933), japanilainen jalkapalloilija
 Yoko Tanaka (s. 1993), japanilainen jalkapalloilija
 Yoshiko Tanaka (1956–2011), japanilainen näyttelijä ja laulaja.

Tanaka International Circuit eli Okayama International Circuit on moottoriurheilurata Okayaman prefektuurissa Japanissa.
Anja Hyttinen

Anja Hyttinen (s. 24. syyskuuta 1935 Kuopio) on suomalainen taidemaalari ja graafikko.
Hyttinen kävi Suomen Taideakatemian koulun 1960–1964. Hänen debyyttinäyttelynsä olivat galleria Artekissa Helsingissä, sekä Alvar Aalto -museossa Jyväskylässä 1968. Hyttisen teoksia on mm. Suomen valtion taidekokoelmissa, Pihkovalla Venäjällä, Besanconissa Ranskassa, Helsingin-, Kuopion-, Tampereen, sekä Jyväskylän kaupungin kokoelmissa.
Hyttinen on toiminut kuvallisen ilmaisun lehtorina Kuopion Muotoiluakatemiassa (ent. Kuopion käsi- ja taideteollisuusakatemia) sekä opettajana Kuopion kansalaisopistolla.

Palkinnot ja ansiomerkit 
Suomen taideyhdistyksen dukaattipalkinto 1968
Jyväskylän kesän ensinäyttelypalkinto 1968
Kuopion läänin taidepalkinto 1969
Kuopion kaupungin taidepalkinto 1969
Kansalais- ja työväenopistojen hopeinen ansiomerkki 1974 
Kansalais- ja työväenopistojen kultainen ansiomerkki 1984

Lähteet 

Anja Hyttinen taidemaalariliiton sivuilla

Suomalaiset taidemaalarit
Vuonna 1935 syntyneet
Elävät henkilöt
Hyttinen

Hyttinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Anja Hyttinen (s. 1935), taidemaalari ja graafikko
 Antero Hyttinen (s. 1943), jalkapalloilija
 Arvi Hyttinen (1886–1946), toimitusjohtaja ja näytelmäkirjailija
 Esko Hyttinen (1937–2020), sillanrakennuksen professori Oulussa
 Harri Hyttinen (1952–2006), näyttelijä
 Heta Hyttinen (s. 1975), toimittaja ja juontaja
 Iina Hyttinen (s. 1991), yrittäjä ja suomalainen sosiaalisen median vaikuttaja
 Jami Hyttinen (s. 1956), näyttelijä ja käsikirjoittaja
 Janne Hyttinen, Michael Black Electro (s. 1976), rap-artisti
 Jari Hyttinen (s. 1976), jääpalloilija ja valmentaja
 Jari ”Cyde” Hyttinen (s. 1959), muusikko, viestintä- ja markkinointialan yrittäjä
 Jyrki Hyttinen (s. 1962), pituushyppääjä
 Kaarle Hyttinen (1852–1940), kirjailija
 Kai Hyttinen (s. 1947), laulaja ja näyttelijä
 Kari Hyttinen (s. 1954), valokuvataiteilija ja runoilija
 Matti Hyttinen, Viljo Tuomela (1895–1977), kotiseuturunoilija
 Mika Hyttinen (s. 1972), ekonomisti, sijoituskouluttaja ja kirjailija
 Niilo Hyttinen (1940–2010), taidemaalari
 Pekka Hyttinen (s. 1944), pika-aitajuoksija
 Pentti Hyttinen (s. 1962), Pohjois-Karjalan entinen maakuntajohtaja
 Seppo Hyttinen (1927–2014), kirjailija
 Urho Hyttinen (1895–1973), jääkärivänrikki
 Venla Hyttinen (s. 1994), lentopalloilija
 Vilho Hyttinen (1906–1975), kirjailija.
Joni Hildén

Joni Hildén (s. 11. helmikuuta 1981) on suomalainen toimittaja, urheilun taustatoimija ja poliitikko. Hänellä on vuosien kokemus suomalaisesta seuratoiminnasta, ja hän on ollut mukana niin jääpallossa kuin salibandyssa. Hildén oli ehdolla kevään 2017 kuntavaaleissa Sosialidemokraattien ehdokkaana Vantaalla.

Hildén on edustanut salibandyseura Tikkurilan Tiikereitä vuodesta 2002 lähtien ja toiminut seurassa niin juniorivalmentajana kuin edustusjoukkueen joukkueenjohtajana. Lisäksi hän on toiminut seuran tiedottajana. Hänen ääntänsä on voinut kuulla Tiikereiden miesten ja naisten kotiotteluissa vuosien varrella, kun hän on toiminut seuran kuuluttajana. Tiikereiden lisäksi hän on salibandyssa edustanut Ylhästä ja AC HaKia. Hän toimi salibandyseura EräViikinkien tiedottajana.

Jääpallossa Hildén on toiminut vuodesta 2009 lähtien HIFK:n tapahtumajohtajana ja tiedottajana. Lisäksi Joni Hildén loi yhdessä Pasi Virtasen kanssa HIFK-Bandy TV:n. Ensimmäinen Bandy-TV:n lähetys nähtiin lokakuussa 2009 Ruotsissa pelatusta jääpallon Maailman Cupista. Hildén on toiminut selostajana HIFK-Bandyn vierasotteluissa, ja on tehnyt freelancerperiaatteella urheiluselostuksia useille tahoille, muun muassa Elisalle. HIFK-Bandyn tiedottajana Hildén on ehtinyt saavuttaa kolme Suomen mestaruutta ja yhden SM-pronssin. Jääpalloliitto palkitsi Hildénin yhdessä Virtasen kanssa Vuoden mediateosta vuonna 2011.

Hildén oli verkkosivusto Sportin Maailman päätoimittaja. sen perustamisesta lähtien kesäkuuhun 2022. Lisäksi hän on työskennellyt Salibandyareenan toimittajana.

Lähteet 

Suomalaiset urheilutoimittajat
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
John Isaac Thornycroft

Sir John Isaac Thornycroft (s. helmikuussa 1843 k. kesäkuussa 1928) oli brittiläinen laivanrakentaja ja Thornycroftin laivanrakennus yrityksen perustaja.

Hänen vanhempansa olivat Mary Francis ja Thomas Thornycroft. Hän työskenteli Palmers Shipbuilding and Iron Companyssä Jarrow’ssa ennen insinööritutkintonsa suorittamista Glasgow'n yliopistossa, jossa hänen opettajanaan oli muun muassa lordi Kelvin ja professori Macquorn Rankine.

Thornycroft perusti 1864 telakan Thamesjoen varteen Chiswickiin, jossa valmistui hänen ensimmäinen höyryaluksensa. Ensimmäisenä Britannian kuninkaalliselle laivastolle toimitettuna aluksena valmistui 1876 höyrykäyttöinen torpedovene HMS Lightning. Telakka valmisti myös höyryvoimalla toimivan kuorma-auton. Vuonna 1904 hän perusti uuden telakan Woolstoniin Southamptoniin. Hän perusti myös 1908 Hampton Launch Worksin Thamesjoen saareen Platts Eyotiin.

Thornycroft kuoli 1928.

Brittiläiset liikemiehet
Laivanrakentajat
Thornycroft
Vuonna 1843 syntyneet
Vuonna 1928 kuolleet
Kawasaki Ki-45

Kawasaki Ki-45 Toryu (, liittoutuneiden koodistossa: Nick) oli japanilaisen Kawasakin valmistama raskas kaksimoottorinen torjuntahävittäjä.
Konetyypistä kehitettiin myös meritorjuntaan soveltuva versio. Ki-45:n neljää päämuunnosta (a-d) valmistettiin yhteensä hieman alle 1 700 kappaletta. Tyyppi on pidetty merkittävimpänä Japanin harvoista kaksimoottorisista hävittäjistä.

Historia 

Ki-45 Toryun suunnittelu käynnistyi vuonna 1937 koottujen vaatimusten pohjalta. Prototyyppi lensi ensilentonsa kahta vuotta myöhemmin tammikuussa 1939, mutta vaati vielä merkittävää kehittämistä ennen Ki-45 Kai-a- ja Kai-b-mallien palveluskäyttöön ottamista syksyllä 1942. Kai-a -hävittäjäversio ja meritorjunta- ja maataistelukäyttöön suunniteltu Kai-b oli varustettu 1 050 hevosvoiman Nakajima Ha-25 -tähtimoottoreilla, kun Kai-c -yöhävittäjämallissa moottoreina olivat hieman tehokkaammat 1 080 hevosvoiman (805 kW) Mitsubishi Ha-102 -tähtimoottorit. Kai-d oli konetyypin jatkokehitetty maataistelu- ja meritorjuntamalli, joka oli varustettu 500 kilogramman pommikuormalla ja uudella aseistuksella. Kai-c-mallia valmistettiin 477 kappaletta ja muita kolmea sarjatuotantomallia 1 198 kappaletta.

Ki-45 voitiin varustaa myös Schräge Musik -järjestelmällä. Siinä oli kaksi etuviistoon ampuvaa, ylärunkoon asennettua 20 mm tykkiä. Taistelumenestystä kone saavutti lähinnä Consolidated B-24 Liberatoreja vastaan, sillä japanilainen konetyyppi oli vastustajaansa nopeampi.

Versiot 

Lähde: 
Ki-45 Kai-a – hävittäjäversio, Nakajima Ha-25 -tähtimoottorit (1 050 hv / 783 kW).
Ki-45 Kai-b – meritorjunta- ja maataistelutehtäviin suunniteltu versio, Nakajima Ha-25 -tähtimoottorit (1 050 hv / 783 kW).
Ki-45 Kai-c – yöhävittäjäversio, Mitsubishi Ha-102 -tähtimoottorit (1 080 hv / 805 kW).
Ki-45 Kai-d – jatkokehitetty maataistelu- ja meritorjuntamalli, uusi aseistus, 500 kg pommikuorma.

Tekniset tiedot (Ki-45 Kai-c)

Lähteet
Humble, Richard: Toisen Maailmansodan lentokoneet, WSOY, 1976, Porvoo (suom. Helge Seppälä) Alkuteos: Salamander Books, 1975, Lontoo ISBN 951-0-07838-7

Mondey, David: Axis Aircraft of World War II, The warplanes of Germany, Italy and Japan during World War II, 2002 (ensipainos 1984, London, England) s. 143 (englanniksi) ISBN 0-7858-1363-2

Viitteet 

Ki-045
Japanilaiset hävittäjälentokoneet
1940-luvun hävittäjälentokoneet
The True Speed of Steel

The True Speed of Steel on yhdysvaltalaisen thrash/speed metal-yhtye Razormazen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Hold True Recordings.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Alex Citrone – laulu ja kitara
 Nick Lazzaro – rummut
 Sam Nevin – bassokitara ja laulu
 Jack Ruf – kitara

Lähteet 

Vuoden 2009 esikoisalbumit
Yhdysvaltalaiset thrash metal -albumit
Speed metal -albumit
Elisa Brocard

Elisa Brocard (s. 27. lokakuuta 1984 Aosta) on italialainen maastohiihtäjä, joka edustaa seuratasolla C.S.Esercitoa.

Hän sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 vapaan hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 13:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli samassa lajissa viidestoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi ja yhdistelmäkilpailussa 14:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Brocard kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Bormiossa maaliskuussa 2008 oltuaan 2,5 kilometrin kilpailussa 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2018.

Lähteet 

Italialaiset maastohiihtäjät
Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Jämsän Seutu

Jämsän Seutu (vuosina 1952–2008 Koillis-Häme) on Jämsässä Keski-Suomessa ilmestyvä kaksipäiväinen sanomalehti. Lehti ilmestyy maanantaisin ja perjantaisin, ja sen levikkialuetta ovat Jämsän, Kuhmoisten ja Korpilahden kuntien alueet. Lehden levikki vuonna 2009 oli 7 409. Jämsän Seutu kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma.

Jämsän Seudun päätoimittaja oli joulukuun 2011 alusta Jukka Ignatius, joka oli myös Vekkarin päätoimittaja. Hänen jälkeensä vuoden 2013 alusta on päätoimittaja ollut Mari Tuohiniemi.

Jämsän Seutu julkaisee kerran viikossa ilmestyvää ilmaislehteä Vekkaria.

Lähteet

Suomalaiset paikallislehdet
Jämsä
Korpilahti
Kuhmoinen
Sanoman sanomalehdet
MTV Unplugged (Juanes)

Juanes MTV Unplugged on laulaja-lauluntekijä Juanesin kuudes albumi, ja ensimmäinen kokonainen live-albumi. Sen julkaisupäiväksi on suunniteltu 29. toukokuuta 2012. Albumin tuotannosta vastaa lauluntekijä Juan Luis Guerra.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 52.

Kappaleet 
Kaikki kappaleet kirjoittanut Juanes, ellei toisin mainittu.

Lähteet 
 Propagace Alba ( Juanes - MTV Unplugged ) 
 Juanes MTV Unplugged
 Juanes "La Señal"

Viitteet 

Vuoden 2012 konserttitallenteet
Juanesin albumit
Musiikki-DVD:t
Saniaisperhonen

Saniaisperhonen (Hepialus fusconebulosa) on juuriperhosiin kuuluva perhoslaji. Se on ulkonäöltään varsin vaihteleva ja alkeellisen heimonsa selvästi yleisin edustaja Suomessa.

Koko ja ulkonäkö 
Siipien pohjaväri ja vaihtelee yksilöittäin kellanruskeasta punertavanruskean kautta harmaanruskeaan. Myös kuviointi on erittäin vaihtelevaa. Etusiivessä on vaihtelevissa määrin kaksiväristä epäsäännöllistä kuviointia, jossa valkoista aluetta ympäröi siiven pohjaväriä vaaleamman ruskea, terävärajainen vyöhyke. Siiven etureunassa on rivi tummia, diffuuseja täpliä. Takasiivet ovat yksivärisen harmaanruskeat, tyvestä vaaleammat. Naaraat ovat yleensä koiraita vaaleampia ja niiden kuviointi on vähemmän selkeää. Perhosten koko vaihtelee suurella skaalalla naaraiden 35–54 mm siipivälistä koiraiden 35–54 mm siipiväliin.

Levinneisyys ja lentoaika 
Levinneisyys kattaa Lähes koko Euroopan Balkanille saakka. Idässä elinalue ulottuu Venäjän poikki Japaniin. Suomessa saniaisperhosta tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta heinäkuun loppuun.

Elinympäristö ja elintavat 
Saniaisperhonen elää avoimissa lehti- ja sekametsissä, niityillä, metsäaukioilla ja jopa soilla. Naaraat oleskelevat matalalla kasvillisuuden seassa houkutellen koiraita luokseen feromonien avulla. Koiraat lentävät iltahämärässä melko lyhyen ajan etsien naaraita. Yksi naaras voi houkutella luokseen runsaasti koiraita.

Parittelu kestää jopa seitsemän tuntia, minkä ajan koiras riippuu naaraan peräpäästä pää alaspäin. Parittelun jälkisen viikon aikana naaras munii jopa 500 munaa, jotka se pudottelee maahan lennosta tai kasvilla istuen. Toukat elävät maan alla, mutta saattavat joskus nousta kasvien varsillekin. Toukan kehitys on kaksivuotinen ja toukka talvehtii maanalaisessa onkalossa. Keväällä, täysikasvuisena, se tekee maanpinnalle johtavan, reilun 10 cm:n pituisen käytävän ja koteloituu. Kotelovaihe kestää 3–4 viikkoa ja ennen perhosen kuoriutumista kotelo ryömii käytävää pitkin pinnalle työntyen osittain esille.

Ravintokasvi 
Toukka syö monien eri kasvien juuria, mutta ravintotottumuksia ei tunneta hyvin. Merkittäviä ovat ainakin sananjalat (Pteridium), vihvilät (Luzula) ja kaislat (Scirpus).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Juuriperhosmaiset
Tatlinin torni

Tatlinin torni tai Kolmannen internationaalin muistomerkki oli ukrainalaisen taiteilija ja arkkitehti Vladimir Tatlinin visioima suuri monumentaalinen rakennus, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Rakennus suunniteltiin pystytettäväksi Petrogradiin (nykyinen Pietari) vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Kominternin päämajaksi ja muistomerkiksi.

Suunnitelmat
Tatlinin konstruktivistinen torni suunniteltiin rakennettavaksi teollisista materiaaleista, kuten raudasta, lasista ja teräksestä. Materiaaleissa, rakennuksen muodoissa ja käyttötarkoituksissa rakennus kuviteltiin moderniuden kasvavaksi symboliksi. Se olisi ollut korkeampi kuin Pariisin Eiffel-torni. Rakennuksen perusmuodoksi Tatlin ideoi kaksoisspiraalin, joka olisi kiertynyt 400 metrin korkeuteen, ja jonka ympäri vierailijoita olisi kierrätetty erilaisten mekaanisten laitteiden avulla. Päärakenteessa olisi neljä suurta riippuvaa geometrista konstruktiota. Nämä olisivat pyörineet eri nopeuksilla. Rakennuksen pohjaosassa olisi ollut kuutio, joka suunniteltiin luentojen, konferenssien ja lakiasäätävien kokousten näyttämöksi. Kuutio olisi kiertänyt ympäri kerran vuoden aikana. Kuution yläpuolella olisi ollut kerran kuukaudessa ympäri kiertyvä pyramidi, jossa olisi ollut tilat toimeenpanevia toimintoja varten. Tämän yläpuolella olisi ollut lieriö, joka kiertyisi ympäri kerran päivässä ja siinä olisi ollut toimitilat tiedotustoiminnalle: uutistiedotteiden ja manifestien julkaiseminen lennätinteitse, radion kautta ja kovaäänisistä. Ylimpänä olisi ollut pallonpuolisko radiolaitteille. Lieriöön suunniteltiin asenettavaksi myös valtava ulkoilmavalkokangas.

Arvio 
Monumentin on usein ajateltu olevan konstruktivistisen arkkitehtuurin merkittävin ilmiö, mutta ei toteuttamiskelpoinen rakennuksena. Vaikka vallankumouksen pyörteissä olevalla Venäjällä olisi saatu kokoon rakentamiseen tarvittava määrä terästä, asuntopulan ja poliittisen kuohunnan vallitessa, rakennuksen rakenteellisesta käytännöllisyydestä ei ollut takeita.

Mallit
Tatlinin tornista on pienoismallit Moskovan Tretjakovin galleriassa ja Tukholman Moderna museetissa. Vuonna 2011 rakennuksen suurikokoinen pienoismalli pystytettiin Lontoon  Royal Academy of Artsin etupihalle.

Aiheesta muualla
 Tatlin's Tower and the World  — Projekti, jonka tarkoitus on rakentaa Tatlinin torni kokonaisuudessaan.
 Tatlin's Tower - The Monument to the Third International Moscow Location  - 3D-malli Tatlinin tornista.

Videot
 Architecture and the Russian Avant-garde (Pt 2 Tatlins Tower) - tietokonegrafiikalla, arkistomateriaalilla ja Moskovan paikkoja näyttämällä tämä video kertoo Tatlinin panostuksista maailman arkkitehtuurille ja miltä tämä torni olisi näyttänyt Moskovassa, jos se olisi rakennettu vallankumouksen jälkeen; Michael Craig; 3:37.
 Tatlin's Tower Short Film - Lutz Beckerin mykkäelokuva; 3:40.
 Tatlin Tower Hometree in Parliament Square - 3D-animaatiovideo Tatlinin tornin rakentamisesta Lontooseen

Komintern
Pietarin rakennukset ja rakennelmat
Toteutumattomat rakennussuunnitelmat
Sonoma Raceway

Sonoma Raceway, aiemmalta nimeltään Sears Point Raceway sekä Infineon Raceway on 4,05 kilometriä pitkä moottorirata lähellä Sonoman kaupunkia Kaliforniassa Yhdysvalloissa.

Rata on aktiivisessa käytössä noin 340 päivää vuodesta ja vuosittain siellä järjestetään useiden moottoriurheilusarjojen osakilpailuja.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kalifornian moottoriradat
Sonoman piirikunta
Dragonéra

Dragonéra () eli Megáli Dragonéra () on Kreikalle kuuluva pieni asumaton saari Välimeressä Kytheran saaren kaakkoisrannikon edustalla.

Maantiede 

Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä ja Jooniansaarten saariryhmässä sijaitseva Dragonéran saari yhdessä lähisaartensa kanssa muodostaa Kytheran kunnan, joka kuuluu Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Pinta-alaa Dragonéralla on 0,32 neliökilometriä ja saaren korkein kohta on 36 metriä merenpinnan yläpuolella.

Dragonéra yhdessä Kytheran saaren pohjois- ja itärannikolla olevien alueiden sekä lähistöllä sijaitsevien pienten Antidragonéran, Prasonísin, Fidonísin, Kapéllon, Koufón ja Avgón asumattomien kalliosaarten kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen, jolla on kokoa 53,9 neliökilometriä. Natura 2000 -alue on tärkeä rannikon jyrkänteiden lajeille, pesiville merilinnuille sekä muuttolinnuille. Alueen uhkana ovat saarille tuodut rotat sekä ohikulkevien laivojen mahdolliset öljypäästöt. Esimerkiksi vuonna 2000 Prasonísin saarelle haaksirikkoutui alus, josta mereen päässyt raskas polttoöljy aiheutti laajan alueen saastumisen. Myös metsästys, hallitsematon laidunnus ja tuli ovat suojelualueen uhkia.

Dragonéralla, kuten muillakin pienillä saarilla, on selkeät kasvillisuusvyöhykkeet. Rantavyöhykkeellä kasvaa suolakkokasveja, kuten suolakukkalaji Frankenia hirsuta ja maitelaji vihmamaite (Lotus cytisoides). Seuraavalla vyöhykkeellä sisämaahan päin kasvaa suolakkokasvien lisäksi phryganan lajeja. Tämä vyöhyke ei ole enää suolaisen meriveden huuhtomaa aluetta, vaikka saa yhä suolapärskeitä. Sisimmällä vyöhykkeellä kasvaa enimmäkseen phryganan kasvilajeja, kuten tyräkkilaji puutyräkki (Euphorbia dendroides), teurikkalaji Teucrium polium, sykerötipakki ja mastiksipistaasi. Kaikkiaan saarelta on löydetty 109 eri taksonia.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Dragonéra Wikimapiassa 

Jooniansaaret
Kreikan Natura-alueet
Kythera
Stephen Sulyk

Stephen Sulyk (2. lokakuuta 1924 – 6. huhtikuuta 2020) oli ukrainalaissyntyinen Yhdysvalloissa uransa tehnyt Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. kesäkuuta 1952 ja nimitettiin Philadelphian ukrainalaiskatolisen arkkieparkian johtoon 29. joulukuuta 1980.

Josyf Ivanovycè Slipyj vihki Sulykin piispaksi 1. maaliskuuta 1981. Sulyk jäi eläkkeelle 29. marraskuuta 2000. 5. huhtikuuta 2020 hänet vietiin sairaalaan covid-19:n vuoksi, ja hän kuoli seuraavana päivänä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset katoliset piispat
Katoliset arkkipiispat
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Pensasväriherne

Pensasväriherne (Genista tinctoria) on hernekasveihin kuuluva varpumainen kasvi. Se kasvaa luontaisesti Euroopassa. Lajia viljellään myös koristekasvina. Pensasväriherne on myrkyllinen.

Pensasväriherne kasvaa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Sen pystyt oksat ovat karvaisia ja piikittömiä. Pensasväriherneen keltaiset 1–1,5 cm pitkät kukat kasvavat tertuissa. Palot ovat 2–3 cm pitkiä.

Kuten kasvin nimikin ilmaisee, pensasvärihernettä on käytetty värjäämiseen. Siitä saadaan keltaista väriä, sekä yhdessä värimorsingon kanssa vihreää.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Pensasväriherne (Genista tinctoria)
 Kasviatlas: Pensasväriherne (Genista tinctoria) Suomessa.
 Puutarha.net: Pensasväriherne (Genista tinctoria)
 Coloria.net: Värjäys, (Pensas)väriherne (Genista tinctoria)
 Den virtuella floran: Färgginst (Genista tinctoria) 
 ITIS: Genista tinctoria 
 United States Department of Agriculture (USDA): Genista tinctoria 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Genista tinctoria 

Hernekasvit
Värikasvit
Pikkujuuriperhonen

Pikkujuuriperhonen (Hepialus hecta), on alkeelliseen juuriperhosten heimoon kuuluva pienehkö yöperhonen.

Koko ja ulkonäkö 
Helposti tunnistettava ruskea perhonen. Etusiivet ovat lämpimän punaruskeat ja niiden poikki kulkee viistosti kaksi leveää, kellertävää ja hopeanhohtoista poikkijuovaa, jotka saattavat hajota täpläriveiksi. siiven etureunassa on muutamia tummia, reunoiltaan epäselviä täpliä. Takasiivet ovat yksivärisen tummanharmaat. Naaras on kookkaampi, värisävyltään vaaleampi eikä siipikuviointi ole yhtä selvää. Siipiväli vaihtelee koiraalla 23–30 mm ja naaraalla 26–32 mm.

Levinneisyys ja lentoaika 
Pikkujuuriperhosta tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa, mutta se puuttuu Iberian niemimaalta ja aivan eteläisimmistä osista. Suomessa laji on jokseenkin yleinen ja sitä tavataan Keski-Lappiin saakka. Perhoset lentävät yhtenä lyhyenä sukupolvena kesäkuun lopulta heinäkuun loppupuolelle. Lennolla on terävä huippu heinäkuun puolivälissä.

Elinympäristö ja elintavat 
Kosteiden lehti- ja sekametsien, metsäniityjen ja kosteikkojen asukas, jonka esiintyminen on yleensä paikoittaista. Lämpiminä öinä koiraat aloittavat lyhytaikaisen lennon parvina auringonlaskun aikaan eikä niiden lento jatku koskaan pimeään aikaan saakka. Perhosia ei myöskään tule valolle. Viileinä öinä koiraat eivät välttämättä nouse lentoon lainkaan.

Pikkujuuriperhonen kuuluu harvoihin perhoslajeihin, joilla koiraat houkuttelevat naaraita luokseen. Koiras erittää houkuttelevia feromoneja takimmaisen raajaparin reisien pitkistä tupsuista. Pikkujuuriperhoskoiraiden sanotaan tuoksuvan ananakselta.

Kun naaras on paikallistanut koiraan, laskeutuu koiraan lähelle, usein lahden alapinnalle ja koiras siirtyy välittömästi naaraan luokse aloittaa parittelun. Useita tunteja kestävän parittelun aikana koiras roikkuu naaraan peräpäästä.
Naaras pudottaa maanpinnalle noin 300 munaa, joista kuoriutuvat toukat kaivautuvat välittömästi maan alle. Toukkakehitys kestää yhdestä kahteen vuotta, pohjoisimmilla alueilla ehkä jopa kolme vuotta. Toukka talvehtii kehräämässään silkkipussissa. Talvehtimisen jälkeen se nousee maanpinnalle syömään kasvien tuoreita versoja. Kotelo on maanpinnalla tai maan alla karikkeella naamioidussa kotelokopassa. Kotelo työntyy osittain esille ennen aikuisen perhosen kuoriutumista.

Ravintokasvi 
Toukka syö monien eri kasvien juuria, erityisesti nokkosta (Urtica dioica) ja sananjalkaa (Pteridium aquilinum).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
 Bestimmungshilfe des Lepiforums 

Juuriperhosmaiset
Luoteis-Uusimaa

Luoteis-Uusimaa on Vihdissä Uudellamaalla ilmestyvä paikallislehti. Lehti on perustettu vuonna 1952 ja se ilmestyy kaksi kertaa viikossa tiistaina ja torstaina. Lehteä julkaisi aiemmin Karprint Oy ja vuoden 2021 helmikuusta alkaen Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media. Luoteis-Uusimaan julkaiseminen päättyy 1. joulukuuta 2022. Lehden kustantajan mukaan lehti on raskaasti tappiollinen.

Lähteet

Suomalaiset paikallislehdet
Vihti
Maailmanparantaja

Maailmanparantaja on Dome Karukosken ohjaama mini-televisiosarja vuodelta 2011. Sitä esitettiin maanantaisin 3. tammikuuta – 17. tammikuuta 2011 aikana. 

Sarja on jatkoa televisiosarjalle Veljet, jota esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008 ja uusintana vuonna 2010.

Rooleissa

Lähteet
 Maailmanparantaja IMDb:n sivuilla

Suomalaiset draamasarjat
Minisarjat
2010-luvun televisiosarjat
Hietaniemi (täsmennyssivu)

Hietaniemi voi tarkoittaa seuraavaa:

Paikkoja 
 Hietaniemi, niemi Etu-Töölössä Helsingissä
 Hietaniemen hautausmaa, hautausmaa Hietaniemessä Helsingissä
 Hietaniemen uimaranta eli Hietsu, uimaranta Hietaniemessä Helsingissä
 Hietaniemi, taajama Ylitornion kunnassa Norrbottenin läänissä Ruotsissa
 Hietaniemen kirkko, kirkko Ylitornion kunnassa Ruotsissa 
 Hietaniemen rautatieasema, lakkautettu rautatieliikennepaikka Ruotsissa

Sukunimi 
 Erkki Hietaniemi (1929–2002), juristi ja kansliapäällikkö
 Henriikka Hietaniemi (s. 1987), taitoluistelija
 Mika Hietaniemi (s. 1993), korkeushyppääjä
 Pauliina Hietaniemi, taekwondoin
 Rami Hietaniemi (s. 1982), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
 Tapani Hietaniemi (1958–2009), sivilisaatiohistorian dosentti ja tietokirjailija
 Tuija Hietaniemi (s. 1956), historioitsija.

Muuta 
 Hietaniemi, Mikko Kuustosen musiikkialbumi

Sukunimet
Karkkilan Tienoo

Karkkilan Tienoo on Karkkilaan ja Nummi-Pusulaan Uudellamaalla leviävä paikallislehti. Lehti on perustettu vuonna 1962, ja se ilmestyy kaksi kertaa viikossa keskiviikkona ja perjantaina. Lehteä julkaisi aiemmin Karprint Oy ja vuoden 2021 helmikuusta alkaen Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media.

Lähteet

Karkkila
Nummi (Lohja)
Pusula
Suomalaiset paikallislehdet