joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Fjällbackamorden

Fjällbackamorden (Fjällbackan murhat) on ruotsalainen televisioelokuvasarja. Sen jaksot kestävät noin 90 minuuttia, ja kaksi niistä on näytetty elokuvateatterissa. Jaksoja on 12, joista kuusi on näytetty Suomessa. Ohjelma perustuu Camilla Läckbergin Fjällbackanmorden-kirjoihin. 

Jaksoissa on kaksi eri ohjaajaa, sillä alkuperäinen ohjaaja Daniel Lind Lagerlöf katosi kesken kuvausten 6. lokakuuta 2011, ja hänet julistettiin kuolleeksi. Richard Petrelius ohjasi loput sarjasta. Jaksoja alettiin näyttämään vuonna 2012.

Näyttelijät 
 Claudia Galli – Erica 
 Richard Ulfsäter – Patrick
 Pamela Cortes Bruna – Paula
 Lennart Jähkel – Mellberg
 Ann Westin – Annika
 Lukas ja Simon Broden – Anton ja Noel
 Ellen Stenman Göransson – Maja

Suomessa näytetyt elokuvat 
 Valon kuningatar 
 Kadonnut ystävä 
 Perillinen
 Rannikkovartija
 Kuolema saapuu Fjällbackaan 
 Meri antaa, meri ottaa.

Lähteet
 http://www.svt.se/fjallbackamorden/camilla-lackbergs-fjallbackamorden

Ruotsalaiset televisioelokuvat
Ruotsalaiset rikossarjat
SVT:n televisio-ohjelmat
Josephine Bornebusch

Leyla Jerrie Josephine Bornebusch (s. 12. syyskuuta 1981) on ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja juontaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Onnea onkimassa (Solsidan).

Vuonna 2014 Bornebusch esiintyi ruotsalais-yhdysvaltalaisessa sarjassa Tervetuloa Ruotsiin!, jota hän oli myös mukana käsikirjoittamassa. Ruotsissa sarjaa esitti TV4, Yhdysvalloissa NBC ja Suomessa AVA.

Bornebuschin ensimmäinen ohjaus on lastenelokuva Lasse-Maijan etsivätoimisto, joka sai ensi-iltansa elokuussa 2018.

Yksityiselämä 
Bornebusch meni naimisiin vuonna 2010. Hänen esikoispoikansa syntyi elokuussa 2014.

Valikoitu filmografia 
 Moderna människör (1983)
 Varustamo (1999)
 Syvän joen salaisuus (2000)
 Vingar av glas (2000)
 Koirakikka (2002)
 Playa del Sol (2006)
 Onnea onkimassa (2010)
 Små citroner gula (2013)
 Tervetuloa Ruotsiin! (2014)
 Vadelmavenepakolainen (2014)
 Rakasta mua (2019)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Ruotsalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Espen Andersen (s. 1993)

Espen Andersen (s. 28. lokakuuta 1993 Bærums Verk) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa.

Andersen voitti 2012 nuorten MM-kisoista Erzurumista sprintin pronssia. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes ja voitti hopeaa Norjan joukkueessa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi. Parisprintissä hän saavutti hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa yhdestoista sekä suurmäen vastaavassa kilpailussa viidestoista.

Yhdistetyn maailmancupissa Andersen debytoi maaliskuussa 2013 Oslossa ollen suurmäen ja kymmenen kilometrin hiihdon 47:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti maaliskuussa 2014 niin ikään Oslossa suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa oltuaan 20:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti Rukan suurmäen ja viiden kilometrin hiihdon kilpailussa marraskuussa 2017. Viikkoa myöhemmin hän voitti Lillehammerissa suurmäen ja 10 kilometrin kilpailun. Kauden 2017–2018 kokonaispisteissä hän oli yhdeksäs.

Andersen on kilpaillut myös Continental Cupissa, jossa hän on voittanut neljä osakilpailua.

Lähteet 
 
 http://www.universiadetrentino.org/stiframe1/hide/en/-60/Participant/ParticipantInfo/5665a953-9469-42d6-836e-430af391bdd2

Viitteet 

Norjalaiset yhdistetyn hiihtäjät
Norjalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Ridiculousness

Ridiculousness on amerikkalainen komediasarja. Sarjassa on tähtinä Rob Dyrdek, Sterling Brim ja Chanel West Coast.  Sarjassa näytetään erilaisia Viraalivideoita, yleensä pieleen menneitä temppuja joita Rob ja muut juontajat kommentoivat. Sarjaa on tehty yhdeksäntoista tuotantokautta ja Suomessa sarjaa esittää Paramount Network. Sarja alkoi 29. elokuuta 2011.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset komediasarjat
MTV:n televisio-ohjelmat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Kristian Heberg

Kristian Heberg (s. 1. syyskuuta 1988 Raisio) on suomalainen kuoronjohtaja ja pianisti. Heberg on asunut koko lapsuutensa Kemissä, ja hän aloitti musiikinopintonsa Länsi-Pohjan musiikkiopistossa pianonsoiton opinnoilla Lech Brzezinskin johdolla. Heberg aloitti kuoromusiikkiharrastuksen vuonna 2007 Oulun yliopiston ylioppilaskunnan sekakuoro Cassiopeiassa. Kuoronjohtoa hän on opiskellut Klemetti-opistossa sekä useilla eri mestarikursseilla ja on suorittanut kuoronjohdon C-tutkinnon vuonna 2009 erinomaisin arvosanoin. Lisäksi hän on opiskellut musiikin teoriaa ja sävellystä Oulun seudun ammattikorkeakoulussa.

Kotikaupungissaan Oulussa Heberg johtaa Cassiopeiaa, sekakuoro Oulun Laulua, Iin Mieslaulajia sekä Iso Ilo -kuoroa. Lisäksi hän on toiminut korrepetiittorina useissa eri suurproduktioissa Oulun seudulla.

Heberg on Suomen kuoronjohtajat ry:n hallituksen jäsen sekä Sekakuoroliiton hallituksen ja musiikkilautakunnan jäsen.

Heberg valittiin vuonna 2019 Vaasan Kuorofestivaalien taiteelliseksi johtajaksi.

Lähteet

 Cassiopeia
 Iso Ilo

Viitteet

Suomalaiset kuoronjohtajat
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Tuononen

Tuononen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Heikki M. Tuononen (s. 1978), kemian professori ja akatemiatutkija
 Iiris Tuononen, muusikko ja elokuvantekijä
 Matti Tuononen (s. 1964), Äänekosken kaupunginjohtaja
 Paavo Tuononen (1887–1982), jääkärivänrikki
 Petri Tuononen (s. 1967), jääkiekkovalmentaja
 Tiina Tuononen (s. 1961), seitsenottelija.
My Mad Fat Diary

My Mad Fat Diary on brittiläinen televisiosarja. Se perustuu Rae Earlin kirjoittamaan samannimiseen teokseen. Sarjassa seurataan 16-vuotiaan Rae Earlin elämää. Rae on juuri jättänyt psykiatrisen sairaalan, jossa on ollut neljä kuukautta hoidossa. Hän alkaa viettää aikaa vanhan parhaan ystävänsä Chloen kanssa, joka ei tiedä Raen mielenterveysongelmista. Chloe uskoo Raen olleen Ranskassa viimeiset neljä kuukautta. Rae yrittää pitää tämä tiedon salassa ja tehdä vaikutuksen Chloen ystäviin Izzyyn, Archieen, Chopiin ja Finniin.

My mad fat diary -televisiosarjaa on tehty neljä kautta, vuosina 2013-2015. Pääosaa sarjassa esittää Sharon Rooney ja muissa rooleissa nähdään mm. Jodie Comer (Chloe), Nico Mirallegro (Finn), Dan Cohen (Archie) ja Ciara Baxendale (Izzy).
Brittiläiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
E4:n televisio-ohjelmat
Hey There Delilah

Hey There Delilah on yhdysvaltalaisen pop-punkyhtye Plain White T’sin kappale. Se julkaistiin heidän kolmannen, All That We Needed -studioalbuminsa kolmantena singlenä toukokuussa 2006. Se sai runsaasti radiosoittoa seuraavan vuoden aikana ja se jopa saavutti Billboard Hot 100 -listan ensimmäisen sijan heinäkuussa 2007. Vuoteen 2011 mennessä singleä oli myyty Yhdysvalloissa 4 476 000 kopiota.

Lähteet

Vuoden 2006 kappaleet
Yhdysvaltalaiset popkappaleet
Yhdysvaltalaiset punkkappaleet
Somebody That I Used to Know

Somebody That I Used to Know on belgialais-australialaisen laulaja-lauluntekijä Gotyen kappale, jolla vierailee uusiseelantilainen laulaja-kitaristi Kimbra. Kappaleen julkaisi Eleven Music Gotyen kolmannen, Making Mirrors -studioalbumin toisena singlenä 5. heinäkuuta 2011. Myöhemmin sen julkaisi Universal Music Group Britanniassa joulukuussa 2011 ja tammikuussa 2012 Yhdysvalloissa ja Irlannissa. Kappaleen sanoitti ja tuotti Gotye hänen vanhempiensa talolla Morningtonin niemimaalla Victoriassa ja sanoituksellisesti se kertoo hänen kokemuksistaan parisuhteissaan.

”Somebody That I Used to Know” on keskitempoinen indie pop-balladi. Se sisältää samanlaisuuksia Luiz Bonfan vuonna 1967 Luiz Bonfa Plays Great Songs -albumilta julkaistun kappaleen ”Seville” kanssa. Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka huomioivat sen samanlaisuuksia Stingin, Peter Gabrielin sekä yhdysvaltalaisen folk-yhtyeen Bon Iverin kappaleiden ja teosten välillä. Australiassa kappale voitti Triple J Hottest 100-kyselyn vuonna 2011 sekä ARIA Awardin vuoden parhaasta kappaleesta sekä parhaasta videosta, samalla kun Kimbra äänestettiin vuoden parhaaksi naisartistiksi ja Gotye nimettiin vuoden parhaaksi miesartistiksi sekä vuoden tuottajaksi. Kappale sijoittui Triple J Hottest 100 of the Past 20 Years, 2013-listan yhdeksännelle sijalle. Kappale palkittiin vuoden 2013 Grammy-gaalassa parhaan pop-duo/ryhmäesityksen sekä vuoden levytyksen Grammy-palkinnoilla.

Kaupallisesti "Somebody That I Used to Know" on Gotyen menestynein kappale ja toimii tämän myötä myös nimikkokappaleena. Se on saavuttanut listojen kärkisijoituksia Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Australiassa sekä 23 muun valtion singlelistoilla. Kappale pääsi kymmenen parhaan joukkoon yli kolmessakymmenessä valtiossa ympäri maailmaa. Kappaletta on myyty maailmanlaajuisesti yli 13 miljoonaa kopiota, muodostuen yhdeksi kaikkien aikojen myydyimmistä digitaalisista singleistä. Se myös saavutti vuoden päätöslistan kärjen Billboard Magazinen listoilla (mukaan lukien Hot 100, Adult Pop Songs ja Alternative Songs) sekä muilla nauhoitelistoilla ympäri maailmaa.

"Somebody That I Used to Know" on esitetty lukuisia kertoja lukuisissa Yhdysvaltain televisio-ohjelmissa, kuten The Voicella, American Idolissa sekä Saturday Night Livessä. Kappaleesta on tehnyt oman versionsa kanadalainen indie rock-yhtye Walk off the Earth käyttämällä kitaraa, jota soittavat samanaikaisesti yhtyeen kaikki viisi jäsentä. Menestyskappaleeseen liittyvä musiikkivideon ohjasi australialaisartisti Natasha Pincus. Video, joka on kerännyt YouTubessa marraskuuhun 2014 mennessä yli 570 miljoonaa näyttökertaa, koki ensiesityksensä 30. heinäkuuta 2011. Videolla näytetään kun Gotye ja Kimbra laulavat alasti valkoista taustaa vasten. Samalla kun he laulavat, maalikuviot kattavat heidän ihonsa sekä taustan stop motion -animaation avulla.

Lähteet

Vuoden 2011 kappaleet
Australialaiset musiikkikappaleet
Grammy-palkitut kappaleet
Live in London

Live in London voi tarkoittaa:

 Live in London (Andraé Crouchin albumi)
 Live in London (Amon Düül II:n albumi)
 Live in London (The Beach Boysin albumi)
 Live in London (Brand New Heaviesin albumi)
 Live in London (Bridgit Mendlerin EP)
 Live in London (Deep Purplen albumi)
 Live in London (Gene Harrisin albumi)
 Live in London (Goldfrappin albumi)
 Live in London (Great Whiten albumi)
 Live in London (Johnny Diesel and the Injectorsin EP)
 Live in London (Judas Priestin albumi)
 Live in London (The Only Onesin albumi)
 Live in London (Leonard Cohenin albumi)
 Live in London (Peggy Leen albumi)
 Live in London (Pretendersin albumi)
 Live in London (Regina Spektorin albumi)
 Live in London (Ricky Skaggsin albumi)
 Live in London (Sheer Greedin albumi)
 Live in London (Steppenwolfin albumi)
 Live in London (Steve Vain albumi)
 Live in London (The Strokesin albumi)
 Live in London (Testamentin albumi)
 Hannah Montana: Live in London
 I Told You I Was Trouble: Live in London, Amy Winehousen album

Katso myös 
 Live in London 1980, The Fallin albumi
 Live in London & New York, Corinne Bailey Raen albumi
 Live in London March 2011, KT Tunstallin albumi
FS Monge (A601)

Monge (runkonumero A601) on Ranskan laivaston ohjustenseuranta-alus (), joka on suunniteltu seuraamaan ja laskemaan ohjustenlentoratoja. Se valmistettiin sukellusveneiden mannertenvälisten ohjusten laukaisukokeisiin ja sitä kyetään käyttämään myös Ariane-rakettien laukaisujen seurannassa.

Valmistus 
Alus tilattiin korvaamaan palveluksesta poistuva Henri Poincaré St. Nazairesta Chantiers de l'Atlantiquelta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1990. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 6. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 5. marraskuuta 1992.

Alukselle on asennettu kaksi Racal Deccan DRBN-34 navigaatiotutkaa ja DRBV 15C ilmavalvontatutka. Ohjusten radan seurantaan alukselle on asennettu neljä C-alueen järjestelmää: Stratus Gascogne, kaksi Armorin tutkajärjestelmää ja Savoie-järjestelmä. L-alueella aluksella on Stratuksen järjestelmä, johon on liitetty kaksi erillistä antennia. Telemetriaan aluksella on kuuden antennin laitteisto ja seitsemän optroninen telemetria laitteisto. Alukselle on asennettu LIDAR-lasertutka.

Navigaatiojärjestelmä koostuu Navstar-satelliittijärjestelmästä ja satelliittikommunikointi hoidetaan Syracuse ja Inmarsat-järjestelmin.

Palvelus 
Alus on osallistunut M45 ja M51 ohjusten laukaisuiden valvontaan.

Lähteet 

Ranskan laivaston apualukset
Hannu Soini

Hannu Soini on filosofian tohtori ja psykologian yliassistentti Oulun yliopistossa, jossa hän toimii kasvatuspsykologian määräaikaisena professorina.

Teoksia 
 1999 Education students' experiences of learning and their conceptions about learning disabilities : towards a comprehensive theory of learning

Lähteet 

Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Suomalaiset kasvatustieteilijät
Rasmus Asplund

Rasmus Asplund (s. 3. joulukuuta 1997 Filipstad) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-liigajoukkue Buffalo Sabresin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Asplund teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2014–2015.

Lähteet

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Buffalo Sabresin pelaajat
Buffalo Sabresin varaamat pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Aleksandar Mitrović

Aleksandar Mitrović (;s. 16. syyskuuta 1994 Smederevo, Serbia ja Montenegro) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Fulhamia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Mitrović siirtyi 12. elokuuta 2013 belgialaisseura Anderlechtiin ja hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus. Mitrović pelasi Anderlechtissa kaksi kautta. Niistä ensimmäisellä hän oli voittamassa Belgian pääsarjan, Jupiler Pro Leaguen, mestaruutta ja toisella hän oli sarjan paras maalintekijä. 

21. heinäkuuta 2015 Mitrović siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin. Hänestä maksettiin 18,5 miljoonan euron siirtokorvaus. Tammikuussa 2018 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Fulhamiin ensin lainalle ja kesällä 2018 pysyvästi Fulhamin noustua Valioliigaan. Putoamiseen päättyneellä valioliigakaudella 2018–2019 Mitrović pelasi 37 liigaottelua ja teki niissä 11 maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi mestaruussarjassa 40 ottelua ja oli sarjan paras maalintekijä 26 maalillaan; yhdessä ottelussa hän teki hattutempun. Kauden päätteeksi Fulham nousi karsintojen kautta takaisin Valioliigaan. Kaudella 2020–2021 Mitrović pelasi Valioliigassa 27 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2021–2022 Fulham pelasi jälleen mestaruussarjassa ja Mitrović oli sarjan paras maalintekijä tehtyään 44 ottelussa 43 maalia, joihin sisältyi kolme hattutemppua.

Serbian maajoukkueessa Mitrović on pelannut kesäkuusta 2013 alkaen. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Serbian kaikki kolme ottelua ja teki maalin Sveitsiä vastaan. Hän on tehnyt 76 maaottelussaan 50 maalia ja nousi maaliskuussa 2021 Serbian maajoukkueen eniten maaleja tehneeksi pelaajaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Aleksandar Mitrovićin tilastot UEFA:n sivustolla 

Serbialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Goodies (kappale)

Goodies on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Ciaran kappale hänen samannimiseltä debyyttialbumiltaan, jolla myös vierailee hänen levy-yhtiötoverinsa Petey Pablo. LaFace Records julkaisi kappaleen albumin johtosinglenä 8. kesäkuuta 2004. Kappaleen sanoittivat Ciara itse, Sean Garrett, LeMarquis Jefferson sekä Craig Love, ja tuotannosta vastasi Lil Jon. Kappale nauhoitettiin vastaukseksi vierailevan artistin menestyskappaleelle "Freak-a-Leek". Kappale kertoo sanoituksiltaan neitsyydestä. 

Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka yllättyivät sen viheltävästä crunk-biitistä sekä Ciaran hengittävistä vokaaleista. Kappale oli kaupallinen menestys, saavuttaen Billboard Hot 100 -listan kärjen seitsemäksi viikoksi sekä muodostuen listan historian pisimpään ensimmäisellä sijalla pysyneeksi naisartistin debyyttisingleksi sitten vuoden 1977. Se saavutti lista kärjen myös Isossa-Britanniassa sekä pääsi kymmenen parhaan joukkoon Saksassa, Uudessa-Seelannissa ja Sveitsissä. Kappaleella Ciara sai itselleen tittelin "First Lady or Princess of Crunk&B" (Crunk&B:n ensimmäinen nainen tai prinsessa).

Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasi Benny Boom ja sillä vierailevat Bone Crusher, Monica, Rasheeda, Jazze Pha, Young Jeezy ja Lil Jon. Videolla nähdään Ciara tanssimassa sinivalkoisen taustan edessä hänen taustatanssijoiden kanssa. Tällä videolla Ciara tekee "Matrixin", josta tuli myöhemmin hänen tunnusliikkeensä. Kappale on esitetty BETin 106 & Parkissa sekä vuoden 2005 Billboard Music Awardsissa kappaleiden "1, 2 Step" ja "Oh" kanssa.

Lähteet

Vuoden 2004 kappaleet
Ciaran kappaleet
Anna Odell

Anna Carolina Odell (s. 3. lokakuuta 1973 Tukholma) on ruotsalainen kuvataiteilija ja elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa Luokkajuhla (Återträff) valmistui vuonna 2013.

Odell opiskeli kuvataidetta ensiksi Gerlesborgsskolanissa. Vuonna 2006 hän pääsi Tukholman Konstfack-taidekouluun. Hän valmistui maisteriksi 2012 Kungliga Konsthögskolanista.

Kohu ja oikeudenkäynti vuonna 2009 
Odell nousi julkisuuteen 2009, kun hän taideopiskelunsa lopputyönä teki lyhytfilmiä (Okänd, kvinna 2009-349701, suom. Tuntematon, nainen, 2009-349701), jossa hän itse näytteli mieleltään häiriintynyttä eräällä sillalla Tukholman alueella. Hänet vietiin St. Göranin psykiatriseen sairaalaan. Seuraavana päivänä Odell kertoi näytelleensä mielipuolisuuskohtauksen. Hän joutui asiasta oikeuteen ja sai sakon.

Luokkajuhla 
Elokuva Luokkajuhla perustuu Odellin omiin kokemuksiin siitä, miltä tuntuu, kun joutuu koulukiusatuksi. Hänen mukaansa kiusatuksi voi joutua kuka tahansa. Odellin kohdalla kiusaaminen alkoi jo tarhassa ja jatkui läpi koulun. Hänen äitinsä yritti puuttua asiaan, mutta ilman tulosta. Kun Odell oli 15-vuotias, elämä tuntui hänestä pelkältä selviytymiseltä päivästä ja hetkestä toiseen.

Luokkajuhla palkittiin Ruotsissa kahdella Guldbagge-palkinnolla, parhaana elokuvana ja parhaasta käsikirjoituksesta vuonna 2014. Se palkittiin samana vuonna myös Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnolla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Palmén, Joanna: Provokaattori. Image.fi 6.11.2014.
 Provokatiivinen taiteilija Anna Odell: ”Meistä tulee usein sokeita vallankäytölle”. Basso.fi 19.9.2014.

Ruotsalaiset elokuvaohjaajat
Ruotsalaiset taiteilijat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Liturginen kieli

Liturginen kieli on kirkollisten toimitusten kieli. Myös nimityksiä kirkkokieli, uskonnollinen kieli, pyhä kieli, kirkollinen kieli tai hengellinen kieli voidaan käyttää uskonnoissa erityisasemassa olevista kielistä. Pyhä kieli on usein se kieli, joilla uskonnon pyhät tekstit alun perin kirjoitettiin. Pyhää kieltä käytetään yleisimmin siksi, että joitain uskonnon käsitteitä ei katsota voivan muilla kielillä ilmaista. Pyhä kieli on myös asetettu erilleen arjesta. Usein kielestä tekee pyhän perinne, mutta joskus pyhyys on itse kielessä.

Moni uskonnollisessa käytössä aktiivinen kieli on jo kuollut arkikielenä. On myös liturgisia kieliä, joita ei koskaan ole käytettykään muuten kuin rituaaleissa, kuten Kuuban santeria-uskonnossa käytettävä lukumi, joka polveutuu jorubasta. Jotkin pyhät kielet ovat käytössä myös äidinkielenä ainakin muuntuneessa muodossa, kuten arabia.

Pyhän kielen ja kansankielen suhde uskonnossa on aiheuttanut aina keskustelua. Yhtäältä on pidetty tärkeänä tuoda sanoma kansan kielelle. Toisaalta pyhän kielen juhlavuus saattaa antaa tilaisuuteen osallistujille toivotummanlaisen kokemuksen. Silloinkin kun liturgian kielenä käytetään kansan ymmärtämää kieltä, voi se olla tarkoituksellisen vanhahtavaa juhlavuuden saavuttamiseksi.

Liturgisia ja pyhiä kieliä eri uskonnoissa
Kristillisen kirkon liturgisia kieliä ovat vanha kreikka, latina ja kirkkoslaavi. Uusi testamentti kirjoitettiin kreikaksi, ja kreikka on yhä kreikkalaisortodoksisen kirkon kieli. Latinalla on katolisessa kirkossa keskeinen ja virallinen asema. Sitä ei kuitenkaan varsinaisesti ole määritelty kirkon pyhäksi kieleksi. Latina oli katolisen kirkon ainoa liturginen kieli vuosisatojen ajan, kunnes 1960-luvun alkupuolella Vatikaanin toinen kirkolliskokous salli kansankielen käytön osissa messua.

Sanskrit on hindujen riittien ja rituaalien kieli. Buddhalaisuudessa paalin kielellä ja sanskritilla on erityisasema, joskaan kaikki buddhalaiset eivät aseta niitä sellaiseen asemaan.

Arabia on islamin pyhä kieli, ja Koraani on olemassa ainoastaan arabiankielisenä. Se on islamilaisen käsityksen mukaan Jumalan omaa puhetta, jota ei voi kääntää muille kielille. Koraanin klassinen arabia ei kuitenkaan avaudu tavalliselle kielenkäytäjälle. Arabiaa osaa lukea vaihteleva osa muslimeista, ja sitä puhuu maailman miljardista muslimista noin neljäsosa. Tarkoitus onkin, että Koraania luetaan ulkoa. 

Muinaisheprea on juutalaisuuden pyhien tekstien ja rukousten kieli.

Lähteet

Kielet
Uskonto
Britannian ePrix 2015

Britannian ePrix 2015 eli 2015 London ePrix ajettiin kahdesti 27. ja 28. kesäkuuta Lontoossa, Iso-Britanniassa Battersea Parkin katuradalla.  Osakilpailut päättivät Formula E -sarjan debyyttikauden 2014–2015. Kilpailut olivat ensimmäiset kun suuritehoiset yksinistuttavat autot palasivat 40 vuoden tauon jälkeen Lontoon kaduille.

Ennakko 
Ennen kauden päätöstä ja sarjan siirtymistä Iso-Britanniaan sarja on kiertänyt yhteensä yhdeksässä eri maassa. Kausi käynnistyi Kiinan Pekingistä ja päättyy 27–28. kesäkuuta 2015 Lontoossa ajettaviin viimeisiin osakilpailuihin. Ennen viimeisiä kilpailuja sarjan kärkipaikkaa pitää hallussaan Nelson Piquet, joka johtaa sarjaa kymmenen pisteen erolla ennen maamiestään Lucas di Grassia. Kaikkiaan kuudella kilpailijalla on vielä mahdollisuus voittaa kuljettajien maailmanmestaruus ennen viimeisiä kilpailuja.

Aika-ajot 
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika.

Lauantai
Sam Bird menetti mahdollisuutensa kuljettajien maailmanmestaruuteen, sillä hän ei varmistanut paalupaikkaa lauantain osakilpailuun. Sébastien Buemi ajoi lauantain kilpailun paalupaikalle.

Sunnuntai
Sade sotki sunnuntain kilpailun aika-ajot ja teki samalla kuljettajien maailmanmestaruustaistelusta erittäin mielenkiintoisen. Stéphane Sarrazin ajoi paalupaikalle ja otti samalla myös Venturin ensimmäisen paalupaikan.

Kilpailu

Lauantai
Lauantain kilpailuun lähdettiin turva-auton takaa ensimmäisen mutkaan tehtyjen muutosten takia, joilla estettiin ensimmäisessä mutkassa sijainneen pompun päältä ajaminen. Turva-autolla varmistettiin kilpailun alun turvallisuus. Sébastien Buemi ajoi kilpailun voittoon ja paranteli samalla asemiaan kuljettajien maailmanmestaruus taistelussa. Kilpailun jälkeen E.dams-Renault varmisti myös valmistajien maailmanmestaruuden.

Sunnuntai
Sunnuntain kilpailun voitti Sam Bird, ja Nelson Piquet varmisti sarjan mestaruuden ajamalla kilpailussa seitsemänneksi ohitettuaan varikkokäyntien jälkeen tallikaveri Oliver Turveyn ja Amlin Agurin kuljettajan Salvador Duránin.

Muuta 
 Simona de Silvestron, Sakon Yamamoton, Oliver Turveyn, Fabio Leimerin sekä Alex Fontanan debyyttikilpailu(t) Formula E -sarjassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Britannian ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2014–2015
Venäjän kiinalaiset

Venäjän kiinalaiset ovat nimensä mukaan Venäjällä asuvia kiinalaisia. Suurin osa heistä asuu Venäjän kaukoidän alueella. Venäjälle vuonna 1858 Aigunin sopimuksella ja vuonna 1860 Pekingin rauhansopimuksella luovutetuilla alueilla asui joitakin kiinalaisia ja heitä on sittemmin tullut maahanmuuttajina. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 34 577 Venäjän kansalaisuuden omaavaa kiinalaista, joiden lisäksi maassa on väliaikaisesti asuvia ja laittomia kiinalaisia siirtolaisia. Venäjällä asuvista kiinalaisista vain hyvin pienellä osalla on Venäjän kansalaisuus.

Historia

Venäjän ja Kiinan välisillä sopimuksilla vuosina 1858-1860 Qing-dynastia luovutti Venäjän keisarikunnalle sen harvaan asutut alueet Ussurin länsipuolelta ja Amurin pohjoispuolelta. Paikallisten kansojen lisäksi alueella asui useampia tuhansia mantšuja ja han-kiinalaisia maanviljelijöitä, kullankaivajia ja alueelle karkotettuja rikollisia. Venäjä halusi kehittää saamiaan alueita ja suhtautui tämän johdosta myönteisesti maahanmuuttajiin, joita alkoi tulla alueelle Kiinan puolelta. Vuonna 1861 muuttajia Kiinasta ja myös Venäjältä houkuteltiin alueelle esimerkiksi maa-alueille annetun 20 vuoden verovapautuksen avulla. Sittemmin mielikuvat kiinalaisista kuitenkin muuttuivat ja heidät alettiin nähdä jopa uhkana. Useita kiinalaisten maahanmuuttoa rajoittavia lakeja otettiin käyttöön 1860-luvun lopulta alkaen. 

Asenteet muuttuivat jälleen ensimmäisen maailmansodan ja työvoimapulan myötä. Tuolloin Venäjälle värvättiin noin 100 000 kiinalaista työntekijää eri puolille maata. Kiinalaiset menettivät suuren osan työpaikoistaan Venäjän vallankumouksen myötä vuonna 1917. Rahan puutteen takia vain pieni osa heistä pääsi palaamaan takaisin Kiinaan. Työttöminä noin 30 000 - 40 000 kiinalaista liittyi Venäjän punaisten joukkoihin sisällissodan aikana. Punaisten voitettua kiinalaiset nähtiin jälleen uhkana. Japani oli miehittänyt Mantšurian ja hallitsi sitä nukkevaltionaan. Neuvostoliitossa pelättiin japanilaisten käyttävän kiinalaisia heitä vastaan ja he alkoivatkin karkottaa heitä Venäjältä vuonna 1937. Karkotusten seurauksena Venäjällä ei 1940-luvun jälkeen ollut juurikaan kiinalaisia. Vuoden 1959 väestönlaskennassa heitä oli 26 000 ja vuonna 1989 vain 11  335.

Neuvostoliiton hajottua 1990-luvun alussa kiinalaisia alkoi jälleen muuttaa suuremmissa määrin Venäjälle. Tuolloin kiinalaiset muodostivat arviolta 75 % kaikista Venäjälle saapuneista laittomista maahanmuuttajista. Vuonna 1996 maassa olevien kiinalaisten määräksi arvioitiin 200 000 - 300 000. Suurin osa muuttajista keskittyi Primorjen aluepiiriin ja Amurin alueelle. Primorjen Vladivostokissa on eri arvioiden mukaan 30 000 - 50 000 kiinalaista. Venäjällä asuvista kiinalaisista vain hyvin pienellä osalla on Venäjän kansalaisuus.

Katso myös
Dungaanit

Lähteet

Kiinalaiset
Kiinalaisten diaspora
Palojärvi (Kokemäki)

Palojärvi on Satakunnassa Kokemäellä Peipohjassa Järilänharjulla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alaosan Kokemäen alueeseen.

Maantiede 
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria ja sen hakaisija on 300 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja, joka päättyy metsään.

Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on hiekkaharjulla oleva soinen kangasmetsä. Sen rannalla on kolme loma-asuntoa. Etelärantaan pääsee historiallista Huovintietä pitkin ja sen editse kulkee retki- ja kuntoreitti. Lammen rannassa on laavu ja nuotiopaikka.

Katso myös 
 Piikajärvi kuuluu Eurajoen vesistöön

Lähteet 

Kokemäen järvet
Kokemäen alue
Volume 1

Volume One, Volume 1 tai Volume I voi tarkoittaa:

 Volume One (The West Coast Pop Art Experimental Bandin albumi), 1966
 Volume One (Sleepin albumi)
 Volume One (Fluffin albumi)
 Volume One (She & Himin albumi), 2008
 Volume One (Two Steps from Hellin albumi), 2006
 Volume One (TV-sarja)
 The Honeydrippers: Volume One, 1984
 Vol. 1 (Hurtin albumi), 2006
 Vol. 1 (Pauli Hanhiniemen Perunateatterin albumi), 1995
 Vol. 1 (EP), Breed 77:n EP
 Vol. I (Dead Combon albumi)
 Vol. 1 (We Are the Becomingin albumi), 2008
 Vol. 1 (Samae Koskisen albumi), 2006
 Vol. 1 (Ilpo Kaikkosen albumi), 2012
 Volume 1 (Reagan Youthin albumi)
 Volume 1 (CKY:n albumi)
 Volume I (Queensberryn albumi), 2008
 Volume 1 (Fabrizio De Andrén albumi), 1967
 Volume 1 (Billy Braggin albumi), 2006
 Volume 1 (The Besnard Lakesin albumi), 2003
 Volume 1 (Future Boyn albumi)
 Volume 1 (DVD), Mushroomheadin DVD
Anna Gebert

Anna Gebert (s. 1979 Varsova, Puola) on puolalais-suomalainen viulisti, joka syksystä 2020 on viulunsoiton professori Zürichin Taidekorkeakoulussa ja syksystä 2021 myös kamarimusiikin professori Baselin musiikkiakatemiassa. Anna Gebert toimi vuosina 2011–2019 Trondheimin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä konserttimestarina Norjassa. Vuosina 2012–2020 hän oli Trondheimin NTNU-yliopiston viulunsoiton lehtori. 

Anna Gebert muutti Suomeen vuonna 1980 perheensä mukana. Hän opiskeli Igor Bezrodnyin johdolla Sibelius-Akatemiassa, Magdalena Rezlerin johdolla Freiburgissa ja Ana Chumachencon johdolla Münchenissä. Hän oli Fulbright-stipendiaattina Indianan yliopistossa Bloomingtonissa, jossa hänen opettajiaan olivat Miriam Fried ja Paul Biss. Hän opiskeli siellä myös barokkiviulun soittoa Stanley Ritchien johdolla.

Vuosina 1994–1997 Gebert soitti Gustav Mahler -nuoriso-orkesterissa ja Euroopan unionin nuoriso-orkesterissa. Vuosina 2005–2007 Anna Gebert oli päätoiminen sijainen Berliinin filharmonikoissa ja sen jälkeen apulaiskonserttimestarina Kölnin filharmonikoiden Gürzenich-orkesterissa 2007-2011. Gebert on soittanut äänenjohtajana ja vara-konserttimestarina myös Baijerin radion sinfoniaorkesterissa, Frankfurtin, Bonnin ja Bayerin oopperaorkestereissa, muissa saksalaisissa radio-orkestereissa sekä Lontoon sinfoniaorkesterissa. Vuosina 1997-2002 hän esiintyi säännöllisesti Mahler Chamber Orchestran riveissä. Hän on ollut vieraileva konserttimestari mm. Helsingin Filharmoniassa, Tukholman Filharmoniassa, Tukholman Oopperassa, Odensen Sinfoniaorkesterissa ja WDR Sinfoniaorkesterissa. Barokkiviulistina hän on Barokkanerne Oslo-yhtyeen jäsen. 

Anna Gebertin äiti on espoolainen viulupedagogi Grazyna Zeranska-Gebert ja isoveli sellisti Alexander Gebert.

Lähteet

Aiheesta muualla
Gebertin blogi Amfion-sivustolla

Suomalaiset viulistit
Vuonna 1979 syntyneet
Elävät henkilöt
Olli Ontronen

Olli Ontronen on suomalainen blues & roots muusikko. Vuonna 1982 syntynyt Ontronen työskentelee kansainvälisesti useiden artistien kanssa.

Ontrosen ura muusikkona alkoi vuonna 2002 hänen liityttyään briteissä vaikuttavan blueskitaristi Otis Grandin yhtyeeseen. Tästä syystä hänet tunnetaankin parhaiten rumpalina ja hän on sittemmin saanut työskennellä useiden bluesartistien kanssa. Ontronen on myös huuliharpisti ja laulaja. Olli O. & Mighty Shitty -kokoonpanossa hän laulaa ja soittaa vahvistettua huuliharppua.

Aiheesta muualla 
 Olli Ontrosen kotisivu
 

Suomalaiset bluesmuusikot
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Palojärvi

Palojärvi voi tarkoittaa seuraavia:

järviä
 Palojärvi, järvi Enontekiöllä
 Palojärvi, järvi Hämeenlinnassa
 Palojärvi, järvi Joensuussa ja Ilomantsissa
 Palojärvi, järvi Kangasalla
 Palojärvi, järvi Keuruulla
 Palojärvi, järvi Kokemäellä
 Palojärvi, järvi Padasjoella
 Palojärvi, järvi Rovaniemellä
 Palojärvi, järvi Ulvilassa
 Palojärvi, järvi Vihdissä
 Palojärvi, järvi Viitasaaren Pohjoiskylässä
 Palojärvi, järvi Ylitorniolla
 Palojärvi, järvi Ylöjärvellä
 Iso Palojärvi, järvi Multialla
 Iso Palojärvi, järvi Muuramessa
 Iso Palojärvi, järvi Pertunmaalla
 Iso Palojärvi, järvi Viitasaarella ja Kivijärvellä
 Pieni Palojärvi, järvi Multialla
 Pieni Palojärvi, järvi Viitasaareen Kennäällä
 Pikku Palojärvi, järvi Ylöjärvellä
 Vähä Palojärvi, järvi Pertunmaalla
 Ala-Palojärvi, järvi Kouvolassa
 Ylä-Palojärvi, järvi Kouvolassa

kyliä
 Palojärvi, kylä Jaalassa
 Palojärvi, kylä ja vuosina 1825–1827 toiminut rautaruukki Nurmeksessa
 Palojärvi, kylä ja taajama Vihdissä

henkilöitä
 Antti Palojärvi (s. 1999), suomalainen jääkiekkoilija
 Lauri Palojärvi, ent. Hildén (1887–1944), suomalainen maanviljelysneuvos
 Martti Palojärvi, ent. Hildén (1889–1939), suomalainen juristi ja pankinjohtaja, Lauri Palojärven veli
 Väinö Palojärvi, ent. Hildén (1894–1955), suomalainen jääkärikenraalimajuri, Lauri Palojärven veli

Katso myös
 Palajärvi

Järvien täsmennyssivut
Tervajärvi

Tervajärvi voi tarkoittaa seuraavia:

 Tervajärvi (), kylä Lahdenpohjan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä
 Tervajärvi, Teerijärvi (), entinen kunta Pohjanmaalla
 Tervajärvi, järvi Asikkalan Niinistöllä
 Tervajärvi, järvi Hämeenkyrössä
 Tervajärvi, järvi Ikaalisissa
 Tervajärvi, järvi Jämsässä lähellä Kavalan kulmakuntaa
 Tervajärvi, järvi Jämsän Patajoella
 Tervajärvi, järvi Jämsän Sammallahdella
 Tervajärvi, järvi Kangasalla
 Tervajärvi, järvi Keuruulla
 Tervajärvi, järvi Kouvolassa
 Tervajärvi, järvi Kuhmoisten Karklammella
 Tervajärvi, järvi Kuhmoisten Portaan kylässä
 Tervajärvi, järvi Lempäälässä
 Tervajärvi, kuivatettu järvi Lempäälässä edellisen vieressä
 Tervajärvi, järvi Luumäellä
 Tervajärvi, järvi Mäntyharjussa
 Tervajärvi, järvi Padasjoella
 Tervajärvi, kuivatettu järvi Parkanon Jylhänkylässä
 Tervajärvi, järvi Parkanon Luomankylässä
 Tervajärvi, järvi Pellon Konttajärvellä
 Tervajärvi, järvi Pellon Lankojärvellä
 Tervajärvi, järvi Pihtiputaalla
 Tervajärvi, järvi Ristijärvellä
 Tervajärvi, järvi Rovaniemellä
 Tervajärvi, järvi Ruovedellä
 Tervajärvi, järvi Sastamalassa
 Etelä-Tervajärvi, järvi Mäntyharjussa
 Iso Tervajärvi, järvi Kouvolassa
 Iso Tervajärvi, järvi Orivedellä
 Iso Tervajärvi, järvi Ylöjärvellä
 Vähä Tervajärvi, järvi Kouvolassa
 Vähä Tervajärvi, järvi Ylöjärvellä
 Ylä-Tervajärvi, järvi Mäntyharjussa

Järvien täsmennyssivut
Cityvarasto

Cityvarasto Oyj on suomalainen pienvarastoja vuokraava yritys, joka on toiminut vuodesta 1999 lähtien. 

Cityvarasto kuuluu maailmanlaajuisesti siihen pienvarastoyritysten pieneen ryhmään, joilta pienvaraston voi vuokrata verkkokaupasta. Cityvarasto voitti vuonna 2011 FEDESSAN (The Federation of European Self Storage Associations) Innovation of the year-palkinnon. Kasvu Open 2016 -kilpailussa Cityvarasto sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. Vuonna 2017 Cityvarasto valittiin vuoden helsinkiläiseksi yritykseksi.

Cityvaraston liiketoiminnan ydin on kiinteistöjen ostaminen ja muuntaminen moderneiksi pienvarastohotelleiksi. Yhtiö on noin 27 %:n markkinaosuudellaan ja 54 pienvarastotoimipisteellään sekä noin 140 000 neliöllään Suomen suurin pienvarastoyhtiö (vuonna 2021).

Liiketoiminta Suomessa 

Cityvarastolla on 54 pienvarastotoimipistettä seuraavissa kaupungeissa: 
 Helsinki (8 toimipistettä)
 Espoo (5 toimipistettä)
 Järvenpää
 Kerava
 Tampere (4 toimipistettä)
 Vantaa (4 toimipistettä)
 Turku (3 toimipistettä)
 Naantali
 Jyväskylä (2 toimipistettä)
 Lahti (2 toimipistettä)
 Oulu (2 toimipistettä)
 Kuopio (3 toimipistettä)
 Seinäjoki
 Pori
 Hyvinkää
 Hämeenlinna (2 toimipistettä)
 Rovaniemi
Kotka
Kouvola
Lappeenranta
Joensuu
Savonlinna
Ylöjärvi
Salo
Tuusula

Pienvarastojen lisäksi Cityvarasto vuokraa postilokeroita, muuttolaatikoita,teräsverkkovarastoja, merikontteja, toimitiloja sekä tarjoaa pienvarastovakuutusta asiakkailleen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://cityvarasto.fi/

Suomalaiset yritykset
Strasburgeriaceae

Strasburgeriaceae on kaksi lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Crossosomatales-lahkossa.

Tuntomerkit 
Heimon kasvit ovat ainavihantia puita. Lehdet ovat kierteisasentoisia ja sahalaitaisia. Kukat ovat kookkaita, ja niissä on kierteisesti asettuneet verholehdet ja kynnelliset terälehdet. Heteenpalhot ovat litteät. Emiön vartalo on ontto, ja siemenaiheet ovat varrettomia.

Levinneisyys 
Heimon lajit kasvavat Uudessa-Kaledoniassa ja Uudessa-Seelannissa.

Luokittelu 
Heimossa on vain kaksi lajia:
 Ixerba brexioides kasvaa Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Se on ainavihanta puu, jonka lehtiasento on valekiehkurainen. Sen lehdet ovat korvakkeettomat ja kukinto sarjamainen ja sijainniltaan varsipäätteinen (terminaalinen), melko isokukkainen. Verho- ja terälehtiä on kumpiakin viisi, heteitä kymmenen. Sikiäimen tyvellä on hieman liuskainen mesiäinen. Sikiäin on viiden yhteen kasvaneen emilehden muodostama, ja sen päässä on voimakassärmäinen vartalo, joka on selvästi kierteinen kärjestään. Hedelmä on selkäluomainen kota, jonka liuskat ovat puutuneita ja avautuneina ulospäin taipuneita. Siemenet ovat kiiltäviä ja leveä- ja punavaippaisia.
 Strasburgeria calliantha on kotoisin Uuden-Kaledonian ultraemäksisiltä kallioilta ja on niin ikään ainavihanta puu. Sen lehdet ovat korvakkeelliset, kierteisesti asettuneet, hammaslaitaiset, ja kookkaat kukat yksittäin lehtihangoissa. Verholehtiä niissä on kahdeksasta kymmeneen, ja ne sijaitsevat kierteisesti. Terälehtiä on tavallisesti viisi, harvoin kuusi, ja heteitä kymmenen yhtenä kiehkurana. Ponsien lokerositeet ovat paksuja, ja ponnenpuoliskot eli teekat kiinnittyvät niihin koko pituudeltaan. Sikiäimen ympärillä on pohjuksessa kuppimaisia suomuja, joiden suojassa heteenpalhojen tyvet ovat. Sikiäin koostuu neljästä seitsemään yhteen kasvaneesta emilehdestä, ja luotit ovat liuskaisia. Sikiäimessä on yhtä monta siemenaihetta kuin emilehteäkin. Hedelmä on avautumaton, melko kuiva ja verhiöllinen.

Aikaisemmin Strasburgeria vietiin usein Ochnaceae-heimoon. Cronquist (1981) sijoitti Ixerba-lajin herukkakasveihin (Grossulariaceae), Takhtajan (1997) puolestaan Brexiaceae-heimon yhteyteen. Jälkimmäinen sijoittuu nykyään kelaskasveihin (Celastraceae), herukkakasvit Saxifragales-lahkoon.

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Crossosomatales
Kasviheimot
Mandi Terho

Amanda Emilia (Mandi) Terho (vuoteen 1910 Vilenius; 16. tammikuuta 1885 Lapinjärvi – 11. marraskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.


Elämä ja ura
Mandi Terhon vanhemmat olivat uunintekijä Matti Vilenius ja Maria Matilda Vilenius. Perhe muutti Lapinjärveltä Helsinkiin vuonna 1887. Ennen näyttelijänuraansa Terho työskenteli liikeapulaisena. Näyttämöoppia hän sai muun muassa Kaarle Halmeen johdolla. Terho debytoi Sörnäisten Työväen Näyttämöllä vuonna 1900. Vuosina 1907–1911 hän näytteli Kansan Näyttämöllä ja 1915–1923 Kaarle Halmeen Näyttämöllä. Lisäksi hän näytteli Eino Leinon Helsingin Seurasaareen perustamalla lyhytikäiseksi jääneellä Helka-näyttämöllä.

Terho näytteli lähinnä nuorten naisten rooleja ja laulurooleja. Hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa Rosi (näytelmässä Unkarin mustalaiset) ja Hellä (Seikkailu jalkamatkalla).

Mandi Terholla oli roolitehtäviä kahdessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka molemmat ovat kadonneet: Verettömät (1913) ja Kesä (1915). Niin ikään kadonneessa mykkäelokuvassa Nuori luotsi (1913) hän oli kreditoimaton näyttelijä.

Lähteet

Kirjallisuus
 Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin. Kustannusliike Opas, Viipuri 1930.

Viitteet

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1885 syntyneet
Vuonna 1971 kuolleet
Libor Hájek

Libor Hájek (s. 4. helmikuuta 1998 Smrček) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura New York Rangersin organisaatiota.

Hájek teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2014–2015 kasvattajaseurassaan vain 16-vuotiaana.

Syyskuussa 2021 Hajek teki Rangersin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.

Lähteet

Tšekkiläiset jääkiekkoilijat
New York Rangersin pelaajat
Tampa Bay Lightningin varaamat pelaajat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Ruben Loftus-Cheek

Ruben Ira Loftus-Cheek (s. 23. tammikuuta 1996 Lewisham, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa valioliigaseura Chelseaa. Loftus-Cheekin pelipaikka on keskikenttä.

Ura

Seurajoukkueura 
Loftus-Cheek on edustanut Chelseaa koko uransa ajan paria lainapestiä lukuun ottamatta. Kaudella 2013−2014 hän voitti seuran kapteenina nuorten FA Cupin. 

Aikuisten joukkueessa Loftus-Cheek teki kilpailudebyyttinsä Mestareiden liigan alkulohkon ottelussa Sporting CP:tä vastaan Stamford Bridgellä joulukuussa 2014. Hän tuli kentälle vaihdosta Cesc Fàbregasin tilalle kymmenisen minuuttia ennen loppua. Loftus-Cheek esiintyi ottelussa pirteästi. Valioliigassa Loftus-Cheek debytoi tammikuussa 2015 Manchester Cityä vastaan ja juhli kauden päätteeksi myös Valioliigan mestaruutta. Hän esiintyi kaudella 2014−2015 Valioliigassa kolmesti. Hän voitti samalla kaudella UEFA Youth Leaguen mestaruuden.

Loftus-Cheek pelasi 13 valioliigaottelua kaudella 2015−2016. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki Aston Villaa vastaan huhtikuussa 2016. Seuraavalla kaudella Chelsea voitti mestaruuden, mutta Loftus-Cheek pelasi kauden aikana kuudessa valioliigaottelussa yhteensä vain 30 minuuttia. Kauden 2017−2018 hän oli lainalla Crystal Palacessa ja pelasi 24 valioliigaottelussa, näistä 21 kertaa avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Chelseassa jälleen 24 liigaottelussa, tosin vain kuusi kertaa avauksessa, ja teki kuusi maalia. Eurooppa-liigassa 2018−2019 hän teki 11 ottelussa neljä ja syötti kolme maalia muttei pelannut voitokkaassa loppuottelussa akillesjännevamman vuoksi. Kyseinen vamma piti hänet sivussa kentiltä helmikuun 2020 loppupuolelle saakka. Hän pelasi kaudella 2019–2020 seitsemässä valioliigaottelusa.

Loftus-Cheek pelasi lähes koko kauden 2020–2021 lainalla Fulhamissa, jossa teki 30 valioliigaottelussa yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Chelseassa 24 ottelua Valioliigassa ja kahdeksan peliä Mestarien liigassa. Hän pelasi tappiollisissa FA Cupin ja liigacupin loppuotteluissa.

Maajoukkueura 
Loftus-Cheek on pelannut monissa Englannin nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi kahdessa ottelussa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Saksaa vastaan marraskuussa 2017. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 neljässä ottelussa. Avausottelussa Tunisiaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle, ja oli avauskokoonpanossa kahdessa muussa alkulohkon ottelussa sekä tappiollisessa pronssiottelussa Belgiaa vastaan.

Saavutukset 
Chelsea FC
Valioliiga: 2014-2015, 2016−2017
Eurooppa-liiga: 2018−2019

Lähteet 
 
 http://thechels.info/wiki/Ruben_Loftus-Cheek

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Niklas Süle

Niklas Süle (s. 3. syyskuuta 1995 Frankfurt am Main) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Oikeajalkainen Süle on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Ura

Seurajoukkueura 
Süle edusti nuorten tasolla TSG 1899 Hoffenheimia vuodet 2010–2013. Seuran kakkosjoukkueessa hän pelasi kuusi ottelua vuosina 2012–2013. Debyytti Bundesliigassa ykkösjoukkueessa tapahtui toukokuussa 2013 Hamburger SV:tä vastaan. Tuon ottelun Süle aloitti avauskokoonpanossa. Ensimmäisen Bundesliiga-maalinsa Süle teki marraskuussa 2013 Bayern Müncheniä vastaan. Kaudella 2014–2015 Süle oli ennen loukkaantumistaan vakituinen avauskokoonpanon pelaaja ja yksi Hoffenheimin avainpelaajista. Süle loukkaantui joulukuussa 2014 ja oli sivussa kauden loppuun asti.

Kaudeksi 2017–2018 Süle siirtyi Hoffenheimista Bayern Müncheniin noin 25 miljoonalla eurolla. Sülen sopimus on viisivuotinen. Hän pelasi ensimmäisellä Bayern-kaudellaan 27 ja toisella 31 ottelua ja teki kumpanakin kautena kaksi maalia. Kolmannella kaudella hän pelasi kahdeksan liigaottelua mutta loukkaantui lokakuussa ja toipui pelikuntoon vasta kansallisen kauden päättäneeseen cupfinaaliin, jossa oli vaihdossa. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi alkulohkopeliä sekä neljä viimeistä ottelua Bayernin voittaessa mestaruuden. Kaudella 2020–2021 Süle pelasi 20 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Vuonna 2022 Süle siirtyi Borussia Dortmundiin.

Süle on voittanut Bayernissa neljä peräkkäistä Saksan-mestaruutta kausilla 2017–2021, Saksan cupin 2019 ja 2020 sekä DFL-Supercupin 2017 ja 2018.

Maajoukkueura 
Süle on pelannut monissa Saksan nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2012 hän oli alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kanssa pelaamassa Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joista tuli hopeaa. Vuosina 2014–2016 Süle pelasi Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa hän pelasi hopeaa saavuttaneen Saksan joukkueen kaikki kuusi ottelua alusta loppuun. Saksan A-maajoukkueessa Süle pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 2016 ystävyysottelussa Suomea vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi yhden ottelun.

Lähteet 
 

Saksalaiset jalkapalloilijat
Saksalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Brita Högnäs-Sahlgren

Brita Ingeborg Högnäs-Sahlgren (s. 1. elokuuta 1938 Kaarlela, Kokkolan maalaiskunta) on suomalainen toimittaja, kirjankustantaja ja ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija.

Brita Högnäs-Sahlgrenin isä oli kirjailijanimeä Arnold Karén käyttänyt kansakoulunopettaja ja kirjailija Uno Edvin Högnäs. Hän kävi kuusi luokkaa Kokkolan ruotsalaista yhteislyseota ja hän suoritti vuonna 1959 sosionomin tutkinnon Helsingissä. Högnäs-Sahlgren on työskennellyt toimittajana eri lehdissä ja toiminut muun muassa Svenska Kvinnoförbundetin järjestösihteerinä sekä Wasa Teaternin ja Svenska Teaternin myyntisihteerinä.

Högnäs-Sahlgren perusti 1982 yhdessä miehensä toimittaja ja kirjailija Karl Sahlgrenin kanssa Vihdin Otalammella toimineen Sahlgrens förlag Ab-kustantamon, joka kustansi ruotsinkielisen kirjallisuuden ohella myös jonkin verran suomenkielistä kirjallisuutta. Kustantamon toiminta päättyi elokuussa 2014, se ehti julkaista yhteensä noin 200 nimikettä 32 vuoden aikana.

Oman kustantamon perustamisen alkusyynä oli se että Högnäs-Sahlgrenin kirjoja aiemmin kustantanut Schildtin kustannusliike ei ollut kiinnostunut hänen uudesta dokumenttiromaanistaan Hautaviita. Tämä romaani kertoi pohjalaisen voimamiehen William Hautaviidan elämää synkistäneestä tapauksesta, joka sattui syksyllä 1927 Hautaviidan kotitalossa pidetyissä tansseissa joissa eräs nuori mies menetti henkensä. Tansseissa järjestysmiehenä ollut Hautaviita joutui istumaan ilmeisesti syyttömänä kahdeksan vuotta kuritushuoneessa tapauksen seurauksena.

Högnäs-Sahlgrenin viimeisin kirja, vuonna 1996 ilmestynyt Nyman 330 kertoi hänen serkustaan opettaja Ragnhild Högnäsistä, joka meni naimisiin 1931 vironruotsalaisen Anders Nymanin kanssa ja muutti asumaan Vormsiin Viroon. Neuvostoliiton miehitettyä Viron 1940 Anders Nyman tuomittiin vastavallankumouksellisena ja karkotettiin Siperiaan jossa hän kuoli 1943. Ragnhild pääsi pakenemaan lastensa kanssa 1944 Suomen kautta Ruotsiin.

Högnäs-Sahlgren sai valtion taiteilijaeläkkeen 1999.

Teoksia 
 Ett hutlöst pris. Schildt, Helsingfors 1973
 Spiken : fem noveller. Schildt, Helsingfors 1975
 Skruven : roman. Schildt, Helsingfors 1978
 Nubb : dikter av Brita Högnäs-Sahlgren. Schildt, Helsingfors 1979
 Rosen : noveller. Schildt, Helsingfors 1980
 Hautaviita. Sahlgrens förlag, Hammarland 1982
 Anna-Magdalena : roman. Sahlgrens förlag, Otalampi 1985
 Herman, min Herman : roman. Sahlgrens förlag, Otalampi 1988
 Innerst inne. Sahlgrens förlag, Otalampi 1994
 Nyman 330. Sahlgrens förlag, Otalampi 1996, 2. painos 2002

Toimitustöitä 
 Inez ja Boris von KolpakowOch ändå inte hata ; bearbetning Brita Högnäs-Sahlgren. Sahlgrens förlag, Otalampi 1997
 Ett stycke finlandssvensk litteraturhistoria ; toimittajat Brita Högnäs-Sahlgren ja Karl Sahlgren. Sahlgrens förlag, Otalampi 2002

Palkinnot 
 Valtion taiteilijastipendi 1977

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sahlgrenin kustantamon sivut 

Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset kirjankustantajat
Suomenruotsalaiset kirjailijat
Vuonna 1938 syntyneet
Elävät henkilöt
Saksan ePrix 2015

Saksan ePrix 2015 eli 2015 Berlin ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 kahdeksas osakilpailu. Kilpailu ajettiin 23. toukokuuta Berliininissä, Saksassa. Kilpailun sponsorina toimi saksalainen kuljetus- ja kuriiripalveluyhtiö DHL.

Aika-ajot 
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika. Jarno Trulli ajoi paalupaikalle.

Kilpailu 
Kilpailun voittoon ajoi Lucas di Grassi, mutta hänet hylättiin osakilpailun jälkeen, kun hänen etusiipensä paljastui sääntöjen vastaisesti muokatuksi. Kilpailun viralliseksi voittajaksi nousi Dragon Racingin Jérôme d’Ambrosio.

Sijoitukset kilpailun jälkeen 
Kuljettajien pisteet

Valmistajien pisteet

 Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

Lähteet

Saksan ePrix
Osakilpailut Formula E -kaudella 2014–2015