joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bård Eithun

Bård G. "Faust" Eithun (s. 21. huhtikuuta 1974) on norjalainen rumpali. Hänet tunnetaan parhaiten norjalaisen black metal -yhtye Emperorin rumpalina, etenkin EP:llä As the Shadows Rise ja albumilla In the Nightside Eclipse. Hän on sanoittanut kappaleita myös muille yhtyeille, kuten Zyklonille.

Faust teki paluun Emperorin riveihin vuoden 2014 Wacken Open Air ja Bloodstock Open Air -festivaaleilla. Faust ei ole soittanut yhtyeessä vuoden 1993 jälkeen.

Murha ja vankilatuomio
Eithun tuomittiin vuonna 1994 murhasta, kun hän oli puukottanut homoseksuaalin kuoliaaksi Lillehammerissa elokuussa 1992. Eithun puukotti uhriaan useita kertoja puistossa, jossa järjestettiin vuonna 1994 Lillehammerin talviolympialaisten  avajaiset. Eithun kärsi 14 vuoden vankilatuomiostaan 9 vuotta ja 4 kuukautta, ja hänet vapautettiin vuonna 2003.

Julkaisut
Valikoitu diskografia äänitysvuoden mukaan.
 Blood Tsunami – Thrash Metal (2006)
 Zyklon - Disintegrate (sanoitukset) 2006
 Aborym - Generator 2006
 Blood Tsunami – Demo 2005
 Scum – Protest Life single-CD 2005
 Scum – Gospels for the Sick 2005
 Zyklon - Aeon (sanoitukset) 2003
  Disiplin - puheosuudet ja sanoitukset albumilla Strategy Formulation 2003
 Zyklon - World ov Worms (sanoitukset) 2001
 Ulver - Rummut kappaleessa "The Future Sound of Music" albumilla Perdition City 2000
 Sirius - puheosuudet ja rummut albumilla Spectral Transition - Dimension Sirius
 Emperor - "A Midsummer Night's Dream" 1993, live-bootleg, Englanti 1993
 Emperor - In the Nightside Eclipse 1993
 Emperor - Emperor - split-CD yhtyeen Enslaved kanssa 1992
 Emperor - As The Shadows Rise 1992
 Emperor -  Kaksi raitaa "Wrath Of The Tyrant"-demolla 1992 
 Impostor - "Still Not Satisfied"-demo 1990

Lähteet
 Moynihan, M. and Soderlind, D. (2003) Lords of Chaos - The Bloody Rise of the Satanic Metal Underground Revised and Expanded Edition, California: Feral House

Viitteet

Aiheesta muualla
 Faustin haastattelu About.comissa
 MySpace-sivu

Norjalaiset metallimusiikin rumpalit
Norjalaiset murhaajat
Vuonna 1974 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomi Finland Perkele

Suomi Finland Perkele on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen kolmas studioalbumi. 

Suomi Finland Perkele sisältää paljon kansallistunteesta kumpuavia ja kiistanalaisia tekstejä. Pariisissa toimiva kommunistinen nuorisojärjestö närkästyi vuonna 1994 Impaled Nazarenelle sen kappaleesta ”Total War – Winter War”, jonka sanoituksissa kerrotaan, kuinka talvisodassa kuoli 200 000 venäläistä, ja uhattiin tappaa kaikki venäläiset, mikäli he haluaisivat uutta sotaa.  Järjestö vaati ranskalaista FNAC-kauppaketjua poistamaan Suomi Finland Perkele -albumin myynnistä. Kauppaketju taipui vaatimukseen, mutta sekosi albumien viivakoodeissa ja veti vahingossa pois valikoimastaan albumin Ugra-Karma. Impaled Nazarene on vastannut kritiikkiin, että ”Total War – Winter War” perustui todenperäisiin dokumentaatioihin talvisodasta.

Kappaleet

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1994 albumit
Impaled Nazarenen albumit
Abigail (yhtye)

Abigail on japanilainen black metal -yhtye, joka on perustettu Tokiossa vuonna 1992. Sillä on tällä hetkellä levytyssopimus Nuclear War Now! Productions -yhtiön kanssa.

Jäsenet

Nykyiset
 Yasuyuki Suzuki – laulu, kitara, basso 
 Youhei – rummut
 Shinichi Ishikawa – sessiokitaristi
 Jero – sessiokitaristi

Kiertuejäsenet
 Joel Grind – kitara

Entiset
 Yasunori – kitara
 Asuka – kitara (2002-2003)

Julkaisut

Studioalbumit
Intercourse and Lust (1997)
Forever Street Metal Bitch (2003)Fucking louder than hell (2004)Ultimate Unholy Death (2005)Sweet Baby Metal Slut (2009)

LivealbumitThe Gig Of Wrath (2003)	Diabolical Nights of Infernal Desecration (2003)Possession Demoniaca (2005)Alive... In Italy (2005)Alive... In Thailand (2006)Alive... In USA (2006)Alive... In Singapore (2008)Alive... In Tokyo (2008)Alive... In Osaka (2009)Alive... In Germany (2010)

EP:t
Descending from a Blackend Sky (1993)
Welcome all Hell Fuckers (2001)
Eastern Force of Evil (2005)

Singlet
Confound Eternal (1996)
Abigail's Tribute To NME (2007)

Split-julkaisut
Screaming For Grace / Abigail (1995)
The Bulldozer Armageddon vol. 2 (2001)
Live Split Picture 10" (2002)
Sexual Metal Holocaust (2002)
Kamikaze Splitting Roar (2003)
Alkoholik Metal Blasphemers (2003)
Evilized Japan (2004)
Outbreak of Evil Vol. 2 (2005)
Hexenkreis / Live in Germany (2004)
Satan's Revenge Live!!! (2006)
Tribute to ACID (2006)
Split (2006)
A celtic / japanese alliance (2007)
Apocalyptic Ningtmare Continues (2007)
Far East Necromancers (2007)
Street War Metal Kommand (2007)
Speed Metal Motherfuckers (2007)
Street Metal Alcoholocaust (2008)
Holocaustik Metal Sexxxekution Whoreslaughters (2008)
Apocalyptic Necroholocaust (2008)
Syphilitic Vaginas / Abigail (2009)
Raw Black Thrashing Madness (2009)
Satan Plays Speed Metal (2009)
Nuke n Puke (Tour 2010 Edition) (2010)
Russo-Japanese Metal War (2010)
Farewell to Metal Slut (2010)

Kokoelmat
Abigail Loves Ilona, as she is the Very Best (2005)
The Early Black Years (1992-1995) (2007)

Demot
Demo 1 (1992)
Blasphemy Night (1993)
Promotape '95 (1995)
Spell Of The Pentagram (2004)

Japanilaiset black metal -yhtyeet
Tormentor

Tormentor on unkarilainen black metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1987. Yhtye hajosi vuonna 1991, mutta se muodostettiin uudestaan vuonna 1999. Yhtyeen kenties tunnetuin jäsen on Attila Csihar, joka tunnetaan myös Mayhem-yhtyeen laulajana.

Jäsenet

Nykyiset
Attila Csihar – laulu, kitarat 
Machat St. Zsoltar – rummut
Mugambi Zoldun Bwana – soolokitara
Zeno Galoca – basso

Entiset
Szigeti Attila – kitarat
Farkas György – basso
Dubecz Márton – rummut
Budai Tamás – kitarat

Julkaisut
7th Day Of Doom (demo) 1988
Anno Domini (albumi) 1988
Black And Speed Metál (split-albumi) 1989
Recipe Ferrum! 777 (albumi) 2001
Morbid Realization (albumi) 2017

Aiheesta muualla
 Saturnus Productions
 Anno Domini -albumin arvostelu 

Unkarilaiset black metal -yhtyeet
Harry Baird

Harry Baird (12. toukokuuta 1931 – 13. helmikuuta 2005) oli Guyanassa syntynyt, Briteissä vaikuttanut näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muun muassa televisiosarjasta UFO, jossa hän esiintyi luutnantti Mark Bradleyn roolissa. Hän loi uran myös elokuvissa ja teatterissa. 

Baird sairastui aikuisiällään glaukoomaan, joka aiheutti hänen sokeutumisensa. Hän kuoli Lontoossa 73-vuotiaana.

Aiheesta muualla 
 

Brittiläiset näyttelijät
Sokeat henkilöt
Vuonna 1931 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Euroopan teknologiainstituutti

Euroopan teknologiainstituutti (EIT) on tutkimusta rahoittava Euroopan unionin erillisvirasto. Sitä koskeva lainsäädäntö astui voimaan 29. huhtikuuta 2008. EIT pyrkii kasvattamaan EU-alueen kykyä innovoida, menestyä kansainvälisessä kilpailussa ja luoda työpaikkoja ja vaurautta. Virasto pyrkii toimimaan yhteystyössä niin liike-elämän, koulutusalan kuin tiedeyhteisönkin kanssa. Viraston henkilökuntaan kuuluu noin 50 ihmistä.

EIT lähti alun perin käyntiin olemassa olevien yliopistojen verkostona. Osa virastoa valmitelleista tahoista pyrki muodostamaan EIT:stä huippuyliopistoa esikuvanaan Bostonin MIT. Käytännössä toteutui vain pienehkö tutkimus- ja kehitysprojekteja rahoittavana virastona Tekesin tapaan. 

EU:n tutkimusministerit päättivät sen pääkeskuksen sijaintipaikaksi 18. kesäkuuta 2008 Unkarin pääkaupungin Budapestin. Sijaintipaikasta kilpailivat myös Jena Saksassa, Sant Cugat del Vallès Espanjassa, Wrocław Puolassa ja Slovakian ja Itävallan välillä jaettu  Bratislava-Wien.

Vuonna 2009 tiedotettiin, että Aalto-yliopiston kampukselle asettuu yksi EIT:n osittain rahoittamista ITC-alan tutkimusyksiköistä. Myös vuoden 2014 lopussa kerrottiin EIT:n osittain rahoittaman, tällä kertaa mineraali- ja materiaalialaan keskittyvän tutkimusklusterin toimipisteen sijoittumisesta Otaniemeen.

Katso myös
 European Research Council (ERC)
 Euroopan tutkimusalue (ERA)
 CORDIS
 Directorate-General for Research
 Euroopan komission yhteinen tutkimuskeskus (YTK)
 European Research Advisory Board (EURAB)

Lähteet

Aiheesta muualla
EIT pähkinänkuoressa  (eit.europa.eu)

Teknologiainstituutti
Suunnittelu ja innovaatio
Tutkimusrahoitus
Budapest
Club Sportif Sfaxien

Club Sportif Sfaxien () on tunisialainen urheiluseura, jolla on joukkueita muun muassa jalkapallossa, käsipallossa, nyrkkeilyssä, judossa ja lentopallossa.

CS Sfaxien tunnetaan parhaiten jalkapalloseurana ja se perustettiin vuonna 1928, jolloin sen nimi oli Club Tunisien. Tuolloin joukkue pelasi vihreä- ja punaraitaisessa peliasuissa. Club Tunisien pääsi ensi kerran pelaamaan korkeimmalle sarjatasolle Ligue Professionnelle 1 vuonna 1947. Kolme vuotta myöhemmin Béchir Fendri perusti sille ensimmäisen kannattajaryhmän. Myöhemmin 1962 joukkue nimettiin nykyiseen muotoonsa Club Sportif Sfaxien ja sen peliasun värit vaihdettiin mustavalko raitoihin. Joukkueen kotistadion on Stade Taïeb Mhiri, joka sijaitsee Sfaxissa.

Saavutukset

Kotimaan saavutukset
 Tunisian mestaruus (8): 1969, 1971, 1978, 1981, 1983, 1995, 2005, 2013
 Tunisian cup (4): 1971, 1995, 2004, 2009
 Tunisian liigacup: 2003

Kansainväliset saavutukset
 CAF Cup: 1998
 Arabian Mestarien liiga: 2000, 2004
 Afrikan Mestarien liiga
 Hopeaa: 2006
 CAF Confederation Cup: 2007, 2008, 2013
 Pohjois-Afrikan Cup-voittajien cup: 2009

Tunnettuja entisiä pelaajia
1960-luku
  Ezzedine Chakroun (1966–1967)

1990-luku
  Skander Souayah (1992–2001)
  Sami Trabelsi (1993–2000)
  Hatem Trabelsi (1996–2001)
  Papa Malick Ba (1997–2005)
  Imed Ben Younes (1998–2002)
  Anïs Boujelbene (1998–2006)

2000-luku
  Haykel Guemamdia (2000–2005)
  Wissem Abdi (2000–2006)
  Sabri Jaballah (2001–2002)
  Issam Merdassi (2002–2009)
  Ahmed Jaouachi (2004–2006)
  Abdelkarim Nafti (2004–2010)
  Hassen Bejaoui (2006–2007)
  Tarek Ziadi (2006–2008)
  Lelo Mbele (2007)

Päävalmentajat

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu
Virallinen fanisivu

Tunisialaiset jalkapalloseurat
Carabao

Carabao () on thaimaalainen rockyhtye, jonka perustivat Yuenyong "Aed" Opakul () ja Kirati "Khiao" Promsaka Na Sakon Nakhon () 1976 ollessaan opiskelemassa Filippiineillä. Yhtyeen nimi ja tunnus Carabao ('vesipuhveli') on tagalogin kieltä, ja se symboloi uutteruutta, peräänantamattomuutta ja kärsivällisyyttä. Ensimmäisen albuminsa ลุงขี้เมา (Lung Khi Mao) Carabao julkaisi 1981.

Carabaon musiikki kuuluu genreen, josta Thaimaassa käytetään nimitystä phleng phya chiwit (). Länsimaista protestilaulua muistuttava lajityyppi tuli suosituksi 1970-luvulla poliittisesti myrskyisänä ajanjaksona, jolloin sotilashallinto tukahdutti opiskelijaliikkeen verisesti . Lajityypin ensimmäinen tunnettu edustaja oli Caravan, joka on myös Carabaon esikuva. Carabao on luonut omintakeisen äänimaailman yhdistelemällä akustista folkia, länsimaista rockia ja thaimaalaista perinnemusiikkia latino- ja reggaerytmeihin. Carabaota voidaan samalla pitää maailmanmusiikkiyhtyeenä. Kotimaassaan he ovat saaneet tittelin "sam-chan kuningas", ja heitä on kutsuttu Aasian Rollareiksi.

Carabaon kappaleissa käsitellään usein yhteiskunnallisia ja poliittisia kysymyksiä, ja niissä peräänkuulutetaan oikeudenmukaisuutta ja ajetaan tavallisen kansan asiaa, mutta yhtyeellä on kantaa ottavien kappaleiden ohella myös rakkauslauluja ja filosofisia lauluja, jotka koskettavat kaikkia yleisesti. Yhtyeen johtaja, perustajajäsen ja keulahahmo Aed Carabao on rakastettu ja kiistelty hahmo Thaimaassa, ja hänen terävä kielensä ja suurliikemiehiä leimaavat poliittiset kannanottonsa ovat hankkineet hänelle paljon vastustajia. Aed on pysynyt alalla kuitenkin hämmästyttävän pitkään, vaikka yhtyeen kultakaudella 1980–1990-luvulla hallitus kielsi ja sensuroi yhtyeen kappaleita, ja monia kriitikkoja on kohdannut vankeus tai salamurha. 

Carabao on myöhempinä vuosinaan muuttunut tuottavaksi liiketoiminnaksi , ja yhtyeellä on oma energiajuomabrandinsa Carabao Daeng (Red Carabao)  . Carabaon sekaantuminen liiketoimintaan on ollut joillekin ihailijoille pettymys, ja rocktähden sijoitukset on nähty alkuperäisen aatteen ja kapinahengen hylkäämisenä omanvoitonpyynnin vuoksi, jossa laulut elämälle ovat nyt lauluja liike-elämälle (เพลงเพื่อธุรกิจ) .

Kokoonpano 

Carabaon kokoonpano on historiansa aikana ollut jatkuvassa muutostilassa. Monet jäsenistä ovat liittyneet ja lähteneet yhtyeestä useammin kuin kerran. Vokalisti-kitaristi Aed on ainoana ollut mukana jokaisella studiolevyllä ja kiertueella, vaikka useimmissa kokoonpanoissa ovat olleet mukana myös basisti Anuphong Prathompathama (Ot) ja kitaristi Preecha Chanaphai (Lek). Rummuissa oli pitkään Amnat Lukjan (Pao), joka tuli mukaan neljännellä studioalbumilla.

Studioalbumit

Katso myös 
Caravan
Luk thung

Lähteet

Aiheesta muualla 
Carabaon viralliset sivut
A CARABAO Forum, since 2005
Muang Carabao - epävirallinen sivusto 

Rockyhtyeet
Maailmanmusiikkiyhtyeet
Thaimaalaiset yhtyeet
Olympique de Béja

Olympique de Béja () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1929. Sen kotistadion on Stade Boujemaa Kmiti, joka sijaitsee Béjassa.

Saavutukset
Ligue Professionnelle 2:n mestaruus: 2006
Tunisian Super Cup: 1995
Tunisian cup: 1993, 2010

Tunnettuja entisiä pelaajia
1990-luku
  Adel Nefzi (1994–2005)
  Mourad Melki (1995–1999)
2000-luku
  Farid Ghazi (2004–2005)
  Afouène Gharbi (2004–2006)
  Timité Sekou (2006–2008)

Päävalmentajat

Aiheesta muualla
Virallinen kotisivu 

Tunisialaiset jalkapalloseurat
Club Sportif de Hammam-Lif

Club Sportif de Hammam-Lif () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1944. Sen kotistadion on Stade Bou Kornine, joka sijaitsee Hammam-Lifissä. Joukkue on voittanut Tunisian liigamestaruuden neljä kertaa.

Saavutukset
 Tunisian mestaruus (4): 1951, 1954, 1955, 1956
 Tunisian cup (9): 1947, 1948, 1949, 1950, 1951, 1954, 1955, 1985, 2001

Tunnettuja entisiä pelaajia

1960-luku
  Témime Lahzami (1967–1970)

1990-luku
  Sirajeddine Chihi (1990–1993)

2000-luku
  Arbi Méjri (2005–2007)
  Mohamed Ali Ghariani (2008–2009)

Päävalmentajat

Lähteet

Aiheesta muualla
 Virallinen kotisivu 

Tunisialaiset jalkapalloseurat
Blasphemy

Blasphemy on vuonna 1984 perustettu Kanadan Burnabystä kotoisin oleva black metal -yhtye. Parhaiten yhtye on tunnettu perustamansa marginaalisen sotametalli () -alagenren johdosta. Yhtyeen musiikki on soitannallisesti raakaa ja yksinkertaista black metalia, mutta laulu muistuttaa enemmän death metal -tyyppistä murinaa, kuten Vonilla ja Sarcófagolla. Yhtyeen sanotaan olevan yksi ensimmäisistä, ellei ensimmäinen, black metalia soittava kanadalaisyhtye, aikana jolloin hyvin harvat olivat maailmanlaajuisesti edes kuulleet black metalin käsitteestä. Vaikka yhtye ei ole julkaissut kokopitkää levyä vuosiin, se on silti toiminnassa. Yhtyeen nykyinen levy-yhtiö on Osmose Productions.

Diskografia

Demot 
 Blood Upon the Altar (1989)
 Die Hard Rehearsal (2001)
 Blood Upon the Soundscape (2018)

Pitkäsoitot 
 Fallen Angel of Doom (1990)
 Gods of War (1993)

Livealbumit 
 Live Ritual: Friday the 13th (2002)
 Desecration of São Paulo - Live in Brazilian Ritual Third Attack (2016)
 Victory (Son of the Damned) (2018)

Aiheesta muualta 
 
 
 

Kanadalaiset black metal -yhtyeet
Blackened death metal -yhtyeet
1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit
1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Stade Tunisien

Stade Tunisien () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1948. Sen kotistadion on Stade Chedli Zouiten, joka sijaitsee Tunisissa. Joukkue on voittanut Tunisian liigamestaruuden neljä kertaa. Se kuuluu myös Tunisian pääkaupungin Tunisin parhaimpiin jalkapalloseuroihin Espérancen ja Club Africainin ohella.

Saavutukset

Kotimaan saavutukset
 Tunisian-mestaruus (3): 1961, 1962, 1965
Tunisian jalkapalloliiga: 1957
 Tunisian cup (6): 1956, 1958, 1960, 1962, 1966, 2003
 Tunisian liigacup (2): 2000, 2002

Kansainväliset saavutukset
 Arabian Cup-voittajien cup (2): 1990, 2002

Joukkue 2011/12

Päävalmentajat

Tunnettuja entisiä pelaajia
1980-luku
  Djamel Limam (1986–1988)

1990-luku
  Oussema Sellami (1999–2004)

2000-luku
  Tarek Ziadi (2000–2006)
  Anis Ayari (2001–2004)
  Anis Boussaïdi (2001–2004)
  José Clayton (2001)
  Mohamed Selliti (2002–2003, 2007–2009)
  Hassen Bejaoui (2002–2005)
  Wissem Naouali (2002–2009)

Aiheesta muualla
 Virallinen fanisivu 
 Fanisivu  

Tunisialaiset jalkapalloseurat
Kerässieppi

Kerässieppi on noin 50 asukkaan kylä Muonion kunnassa. Kylä sijaitsee Pallastunturien länsipuolella, aivan kansallispuiston rajalla, noin 21 kilometrin päässä Muonion kirkonkylältä koilliseen. 

Kerässieppi valittiin vuoden lappilaiseksi kyläksi vuonna 2015.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Kerässiepin kyläyhdistys ry

Muonion kylät
Vuoden lappilaiset kylät
Yellow (suomalainen yhtye)

Yellow oli turkulainen popyhtye, joka toimi 1960-luvun loppupuolelta vuoteen 1977. Se esiintyi alun perin nimellä Only Five ja muutti kesällä 1969 nimensä Yellow'ksi.

Yhtye julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa Keltakuume vuonna 1975. 

Vuoteen 1977 saakka toimineeseen yhtyeeseen kuuluivat eri aikoina muun muassa laulusolistit Olli Lundstedt (1969–70), Hannu Takala, Johnny Gustafsson ja Mike Varness, kitaristit Jouko Linko (1969–70, myöhemmin basistina), Melvin McRae (1971–75), Ilpo Murtojärvi, Bert Karlsson, Sakari Kivinen, Kari Kilpeläinen, Jan Stolpe ja viimeisenä Tom Knif. Rumpaleina yhtyeessä toimivat ainakin Taisto Keinänen (1969–70), Johnny Gustafsson (1971–), Rami Österman ja Eero Valkonen (1975-1977). Rytmikitaristina ja myöhemmin basistina toimi Helge Koskela (1969–). Muita Yellow’n basisteja olivat ainakin Timo Kurki (1969–70) ja Alarik Repo. Kosketinsoittajista lähteet mainitsevat Markku Silanderin.

Albumin Keltakuume ohella Yellow’n musisointia on tallennettu vuoden 1994 kokoelmalle Anna mulle Lovee ja vuoden 2007 kokoelmalle Föribeat.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ylen Elävä arkisto: Yellow: Fresh Garbage (live 1972)

Suomalaiset popyhtyeet
Chullpa

Chullpa on aimara-intiaanien Perun ja Bolivian Andien ylätasangolle altiplanolle rakentama kivinen tornihauta heimon ylhäisiä kuten päälliköitä varten. Chullpat saattoivat olla jopa 12 metriä korkeita. Pohjoiset chullpat ovat tyypillisesti kivisiä ja pyöreitä, eteläiset neliömäisiä ja tehty auringossa kuivatuista savitiilistä. Moniin chullpiin oli kaiverrettu liskoja, jotka olivat elämän symboli, koska ne pystyvät kasvattamaan uuden hännän katkaistun tilalle. Myös inkat saattoivat käyttää chullpoja hautauksiin valloitettuaan aimara-alueen.

Aiheesta muualla 

Haudat ja hautamuistomerkit
Etelä-Amerikan alkuperäiskansojen kulttuuri
Valentyn Sylvestrov

Valentyn Vasylovytš Sylvestrov (; s. 30. syyskuuta 1937, Kiova) on ukrainalainen nykysäveltäjä. Hänen päätyönään pidetään Mahler-vaikutteista viidettä sinfoniaa.

Ura 
Sylvestrov alkoi käydä yksityisesti musiikin oppitunneilla 15-vuotiaana. Hän opiskeli pianonsoittoa Kiovan musiikkikoulussa 1955–1958, sitten Kiovan konservatoriossa 1958–1964; siellä hänen opiskelutovereihinsa lukeutuivat Alfred Schnittke, Arvo Pärt ja Sofia Gubaidulina.

Ukrainalaiset säveltäjät
Vuonna 1937 syntyneet
Elävät henkilöt
Christopher Villiers

Christopher Villiers (s. 7. syyskuuta 1960 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän näyttelee tällä hetkellä brittisarjassa Emmerdale Grayson Sinclairia. Hän on näytellyt myös sarjassa Kymppikerho sekä elokuvissa Verinen sunnuntai, Lancelot - ensimmäinen ritari, Sliding doors - yksi hetki, kaksi tarinaa ja Kidulthood: Streets of London.

Yksityiselämä 
Villiers oli naimisissa Kathryn Threlfallin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.

Aiheesta muualla 

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Enjoy the Ride

Enjoy the Ride on ruotsalaisen pop-laulajan Marie Serneholtin ensimmäinen levy, joka ilmestyi vuonna 2006. Levyä on myyty maailmanlaajuisesti miljoona kappaletta. Levy sisältää 10 kappaletta. Niistä suurhittejä ovat olleet That's The Way My Heart Goes ja I Need A House. Myös singlenä on ollut kappale Oxygen. Enjoy the ride on suomeksi "Nauti kyydistä".

Kappaleet 
 Enjoy the Ride                                      
 Wasted Love
 That's the Way My Heart Goes
 I Need a House                                                
 Beyond Tonight
 I Love Making Love in the Morning
 The Boy I Used to Know
 Calling All Detectives
 Can't Be Loved
 Oxygen

Arvostelut 
 Teen Today:

Aiheesta muualla 
 Enjoy the Ride discogs.com -sivustolla

Lähteet 

Vuoden 2006 esikoisalbumit
Ruotsalaiset popalbumit
Edussana

Edussana on kieliopissa lausekkeen keskeisin sana, jonka mukaisesti koko lauseke käyttäytyy lauseessa. Edussana ja koko lauseke sopivat samanlaisiin lauseyhteyksiin: esimerkiksi lauseke punaisen auton kuljettaja voi esiintyä lauseessa samassa asemassa kuin sen edussana kuljettaja yksinään. Edussana ilmaisee usein lausekkeen keskeisimmän merkityssisällön.

Edussana "edustaa" lausekettaan siten, että se kantaa lauseyhteyden lausekkeelta edellyttämiä piirteitä. Edussana on esimerkiksi lauseyhteyden määräämässä taivutusmuodossa: Puhuin [punaisen auton kuljettajalle]. Tosin myös lausekkeen muut sanat voivat kongruenssin vuoksi taipua edussanan mukana: Puhuin [vihaiselle kuljettajalle].

Edussana on yleensä lausekkeen pakollinen osa, lukuun ottamatta elliptisiä tapauksia.

Lausekkeet nimetään yleensä edussanan sanaluokan mukaan. Esimerkiksi punaisen auton kuljettaja on substantiivilauseke (NP), jonka edussana kuljettaja on substantiivi (N). Erittäin suuri on adjektiivilauseke (AP), jonka edussana suuri on adjektiivi (A).

Edussana ja pääsana
Termejä edussana ja pääsana on vanhastaan suomen kieliopissa käytetty synonyymeinä, mutta nyttemmin ne erotetaan toisistaan. Pääsana on sana, jota jokin toinen sana tai lauseke määrittää tai täydentää. Esimerkiksi lausekkeessa [punaisen auton] [kuljettaja] sana kuljettaja on koko lausekkeen edussana, mutta osalausekkeen [punaisen auton] pääsana. Termi edussana liittyy läheisemmin konstituenttikielioppiin (jossa lauseen ajatellaan koostuvan lausekkeista), termi pääsana puolestaan dependenssikielioppiin (jossa lauseen ajatellaan koostuvan sanoista, joiden välisiä riippuvuussuhteita tarkastellaan).

Lähteet

 Lauseoppi
Tunisian cup

Tunisian cup () on Tunisian jalkapallon kansallinen cup-kilpailu. Sitä on pelattu vuodesta 1922 lähtien. Eniten voittoja on kerännyt Espérance Sportive de Tunis (14). Cup toimii pudotuspelin tavoin.

Mestarit 

 1922–1923 – Avant Garde
 1923–1924 – Racing Club
 1924–1925 – Stade Gaulois
 1925–1926 – Sporting Club
 1926–1927 – Stade Gaulois
 1927–1928 – Ei pelattu
 1928–1929 – Ei pelattu
 1929–1930 – US Tunisienne
 1930–1931 – US Tunisienne
 1931–1932 – Racing Club
 1932–1933 – US Tunisienne
 1933–1934 – US Tunisienne
 1934–1935 – US Tunisienne
 1935–1936 – Italia
 1936–1937 – Stade Gaulois
 1937–1938 – Sporting Club
 1938–1939 – Espérance
 1939–1940 – Ei pelattu
 1940–1941 – Ei pelattu
 1941–1942 – US Ferryville
 1942–1943 – Ei pelattu
 1943–1944 – Ei pelattu
 1944–1945 – Olympique Tunis
 1945–1946 – Patrie FC
 1946–1947 – CS Hammam-Lif
 1947–1948 – CS Hammam-Lif
 1948–1949 – CS Hammam-Lif
 1949–1950 – CS Hammam-Lif
 1950–1951 – CS Hammam-Lif
 1951–1952 – Ei pelattu
 1952–1953 – Ei pelattu
 1953–1954 – CS Hammam-Lif
 1954–1955 – CS Hammam-Lif

 1956 – Stade Tunisien
 1957 – Espérance
 1958 – Stade Tunisien
 1959 – ES Sahel
 1960 – Stade Tunisien
 1961 – AS Marsa
 1962 – Stade Tunisien
 1963 – ES Sahel
 1964 – Espérance
 1965 – Club Africain
 1966 – Stade Tunisien
 1967 – Club Africain
 1968 – Club Africain
 1969 – Club Africain
 1970 – Club Africain
 1971 – CS Sfaxien
 1972 – Club Africain
 1973 – Club Africain
 1974 – ES Sahel
 1975 – ES Sahel
 1976 – Club Africain
 1977 – AS Marsa
 1978 – Ei pelattu
 1979 – Espérance
 1980 – Espérance
 1981 – ES Sahel
 1982 – CA Bizertin
 1983 – ES Sahel
 1984 – AS Marsa
 1985 – CS Hammam-Lif
 1986 – Espérance
 1987 – CA Bizertin
 1988 – CO Transports

 1989 – Espérance
 1990 – AS Marsa
 1991 – Espérance
 1992 – Club Africain
 1993 – Olympique de Béja
 1994 – AS Marsa
 1995 – CS Sfaxien
 1996 – ES Sahel
 1997 – Espérance
 1998 – Club Africain
 1999 – Espérance
 2000 – Club Africain
 2001 – CS Hammam-Lif
 2002 – Ei pelattu
 2003 – Stade Tunisien
 2004 – CS Sfaxien
 2005 – ES Zarzis
 2006 – Espérance
 2007 – Espérance
 2008 – Espérance
 2009 – CS Sfaxien
 2010 – Olympique de Béja
 2011 – Espérance
 2012 – Ei pelattu
 2013 - CA Bizertin
 2014 – ES Sahel
 2015 – ES Sahel

Joukkueiden mestaruudet cupissa 

Tunisian jalkapallocupit
Siilikalat

Siilikalat (Diodontidae) on jäykkäleukakalojen heimo. Siihen kuuluu 19 lajia, jotka jaetaan kuuteen sukuun.  Niitä tavataan Atlantilla, Intian valtamerellä ja Tyynellämerellä. Kahden suvun, Diodon ja Chilomycterus, jäseniä pidetään myös akvaariokaloina.

Siilikalojen ihoa peittävät piikit, ja ne voivat hädän hetkellä pullistaa vartalonsa pallomaiseksi. Joillakin lajeilla, kuten juovasiilikalalla,  piikit ovat jatkuvasti pörhöllään, toiset voivat pörhistää ne halutessaan. 

Siilikalat syövät kovakuorisia selkärangattomia, joiden kuoren ne murskaavat kovalla nokallaan. Nokka muodostuu yhteen sulautuneista hampaista, mistä tulee heimon tieteellinen nimi Diodontidae, kaksihampainen.

Katso myös 
Isosiilikala Diodon hystrix

Lähteet 
 

Jäykkäleukakalat
Den nordisk-katolske kirke

Den nordisk-katolske kirke on norjalainen, amerikkalaiseen vanhakatoliseen Polish National Catholic Churchiin täydessä kirkollisessa yhteydessä oleva luterilaistaustainen itsenäinen katolinen kirkko.

Den nordisk-katolske kirken perusti 1999 ryhmä Norjan kirkon tunnustukselliseen, naispappeutta vastustavaan oppositioon kuuluvia korkeakirkollisia pappeja. Uuden kirkkokunnan muodostaminen tapahtui prosessissa, jossa  anglikaaninen Forward in Faith sekä Svenska kyrkans fria synod pidettiin mukana. Ruotsin kirkossa tätä seurasi myöhemmin Missionsprovinsenin perustaminen.

Kirkon jäsenet kokoontuvat jumalanpalveluksiin Harstadiin, Ålesundiin, Bergeniin, Kristiansandiin, Sarpsborgiin ja Osloon. Ruotsissa jumalanpalveluksia pidetään Tukholmassa.

Norjalainen Roald Flemestad vihittiin Den nordisk-katolske kirken piispaksi 2011.

Aiheesta muualla
Den nordisk-katolske kirke

Scandinavian Lutherans form "Continuing" Church  
William J. Tighe: Out on a Limb in Norway  (Touchstone, heinäkuu/elokuu 2002)
Report from Norway - Fr Roald Flemestad  - The National Assembly of Forward in Faith UK, 2006

Kristilliset kirkkokunnat
Kristinusko Norjassa
Maailman ympäristöpäivä

Maailman ympäristöpäivä on vuodesta 1972 alkaen 5. kesäkuuta järjestetty Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman vuosipäivä, jolloin kiinnitetään huomiota ympäristökysymyksiin.

Aikaisemmat maailman ympäristöpäivät
 2022 – Ruotsi Only One Earth
 2021 – Pakistan Ecosystem Restoration
 2020 – Kolumbia Time for Nature
 2019 – Kiina Beat Air Pollution
 2018 – New Delhi Beat Plastic Pollution
 2017 – Ottawa Connecting People to Nature – in the city and on the land, from the poles to the equator
 2016 – Luanda Zero Tolerance for the Illegal Wildlife Trade
 2015 – Rooma Seven Billion Dreams. One Planet. Consume with Care
 2014 – Bridgetown Raise Your Voice, Not the Sea Level
 2013 – Ulaanbaatar Think.Eat.Save. Reduce Your Foodprint
 2012 – Brasília Green Economy: Does it include you?
 2011 – New Delhi Forests: Nature at your Service
2010 – Kigali Many Species. One Planet. One Future
2009 – México Your Planet Needs You – UNite to Combat Climate Change
2008 – Wellington Kick The Habit – Towards A Low Carbon Economy
2007 – Tromssa Melting Ice – a Hot Topic?
2006 – Alger Deserts and Desertification – Don't Desert Drylands!
2005 – San Francisco Green Cities – Plan for the Planet!
2004 – Barcelona Wanted! Seas and Oceans – Dead or Alive?
2003 – Beirut Water – Two Billion People are Dying for It!
2002 – Shenzhen Give Earth a Chance
2001 – Torino ja Havanna Connect with the World Wide Web of Life
2000 – Adelaide The Environment Millennium – Time to Act
1999 – Tokio Our Earth – Our Future – Just Save It!
1998 – Moskova For Life on Earth – Save Our Seas
1997 – Soul For Life on Earth
1996 – Istanbul Our Earth, Our Habitat, Our Home
1995 – Pretoria We the Peoples: United for the Global Environment
1994 – Lontoo One Earth One Family
1993 – Peking Poverty and the Environment – Breaking the Vicious Circle
1992 – Rio de Janeiro Only One Earth, Care and Share
1991 – Tukholma Climate Change. Need for Global Partnership
1990 – México Children and the Environment
1989 – Bryssel Global Warming; Global Warning
1988 – Bangkok When People Put the Environment First, Development Will Last
1987 – Nairobi Environment and Shelter: More Than A Roof
1986 – A Tree for Peace
1985 – Youth: Population and the Environment
1984 – Desertification
1983 – Managing and Disposing Hazardous Waste: Acid Rain and Energy 
1982 – Ten Years After Stockholm (Renewal of Environmental Concerns)
1981 – Ground Water; Toxic Chemicals in Human Food Chains
1980 – A New Challenge for the New Decade: Development Without Destruction
1979 – Only One Future for Our Children – Development Without Destruction
1978 – Development Without Destruction
1977 – Ozone Layer Environmental Concern; Lands Loss and Soil Degradation
1976 – Water: Vital Resource for Life
1975 – Human Settlements
1974 – Only one Earth

Aiheesta muualla

YK-liitto: Maailman ympäristöpäivä
UNEP: World Environment Day 

Yhdistyneiden kansakuntien päivät
Ruatokansan uamunkoetto


Ruatokansan uamunkoetto (kirjakielellä "raatokansan aamunkoitto") on kuopiolaisen metalliyhtye Verjnuarmun toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 

 Puijon Perkele – laulu
 Viitakemies – soolokitara, taustalaulu
 Savon Surma – basso, kitarat, kosketinsoitin, laulu
 Woema – basso
 Musta Savo – rummut, laulu

Tuotanto 
 Tero Holopainen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, kitarasoolo (kappale 8)
 Kimmo Hämäläinen – miksaaja
 Dragan Tanaskovic – masteroija
 Tarmo Luostarinen – grafiikka

Arvostelut 
 Desibeli.net: 
 Imperiumi.net: 
 Metal Crypt: 3.75/5

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivu
 

Verjnuarmun albumit
Vuoden 2008 albumit
Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2007

Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2007 pidettiin Leipzigissä, Saksassa 5. heinäkuuta - 17. heinäkuuta.

Mitalistit

Lähteet
 
 Tulokset sports123.com-sivustolla 

Vuoden 2007 urheilu
2007
Leipzigin urheilu
OSEO

OSEO on Ranskan valtion innovaatiotoimintaa rahoittava organisaatio, jolla on yrityksen juridinen asema.

Sitä rahoittavat Talous- ja työvoimaministeriö sekä Opetus- ja tutkimusministeriö. Sen toiminnan painopiste on pk-yrityksissä. Se auttaa yrityksiä myös kansainvälistymisessä. Se myös antaa takauksia lainoille.

Sen budjetti on 460 miljoonaa euroa. Sillä on 450 työntekijää.

Vuoden 2008 alussa AII-organisaation () piti liittyä OSEOoon.

Katso myös 
 TAFTIE

Aiheesta muualla 
 OSEOn sivusto 

Ranskan tiede ja tekniikka
Suomihuiput (Lapinlahden Linnut)

Suomihuiput on Lapinlahden Linnut -yhtyeen vuonna 2003 julkaistu kokoelmalevy. Levy on osa Suomihuiput-kokoelmalevysarjaa.

Kappaleet 
 Sedät jaksaa heilua
 Älä pure mun ananasta
 Ihmistä kiusataan
 Se tekee gutaa
 Tavallinen Jörndonner
 Rakas, ukulele soi
 Kalliossa
 Älä viskaa mua pihalle
 Ojasta noustaan
 Se ei käy
 Paina kaasua Morgan
 Sateet tulevat
 Sisäinen ahdistus
 Miksei asioista puhuta
 Helppoa elämää
 Sä teet mut hulluksi
 Elämä janottaa
 Tapasin naisen
 Sain satiaiset
 Kyllä elämä on ihanaa

Vuoden 2003 kokoelma-albumit
Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumit
Desperado (yhtye)

Desperado oli yhdysvaltalainen rockmusiikkia esittänyt yhtye, jonka laulaja Dee Snider perusti vuonna 1988. Sniderin ohella yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat kitaristi Bernie Tormé, basisti Marc Russell ja rumpali Clive Burr. Yhtye nauhoitti ensimmäisen studioalbuminsa Bloodied, but Unbowed vuonna 1988 ja levy-yhtiö Elektra Recordsin oli määrä julkaista albumi piakkoin sen valmistumisen jälkeen, mutta sen sijaan yhtiö jätti albumin julkaisematta. Albumi julkaistiin virallisesti ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1996 levy-yhtiö Destroyer Recordsin avustuksella kahdella uudella kappaleella vahvistettuna.

Bloodied, but Unbowed julkaistiin alkuperäisessä muodossaan, 11 kappaleen mittaisena, vuonna 2006 nimellä Ace. Ennen albumin virallista julkaisua se oli levinnyt jo vuosia epävirallisena bootleg-nauhoitteena.

Yhtye ei ole enää aktiivinen. Rumpali Clive Burr sairastui 2000-luvun alussa MS-tautiin, johon hän menehtyi kotonaan vuoden 2013 keväällä. Dee Snider vaikuttaa tätä nykyä paluun tehneen Twisted Sisterin laulajana, Bernie Tormé sooloartistina ja säveltäjänä ja Marc Russell on levyttänyt sooloartistina.

Diskografia 
 Bloodied, but Unbowed (1996)
 Ace (2006)

Kokoonpano 
Dee Snider - laulu 
Bernie Tormé - soolo- ja rytmikitara 
Marc Russell - basso 
Clive Burr - rummut

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
SingTel

SingTel (Singapore Telecommunications Limited) on singaporelainen julkinen telekommunikaatioalan yritys. Sillä on yli 600 miljoonaa asiakasta 25 maassa, mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista telekommunikaatioalan yrityksistä.

SingTel toimi Singaporen Grand Prix'n pääsponsorina vuodet 2008–2013.

Lähteet

Valtionyhtiöt
Singaporelaiset yritykset
Google Kääntäjä

Google Kääntäjä () on Googlen ilmainen käännöskone, jolla voi kääntää sanoja, tekstikatkelmia, puhetta ja internet-sivuja kielestä toiseen. Heinäkuussa 2018 sen avulla pystyi kääntämään yli  välillä.

Toimintaperiaate
Googlen käännöspalvelu perustui alun perin tilastolliseen kääntämiseen. Siinä tietokoneohjelmalle syötetään opetusaineistona valtava määrä ihmisen kääntämiä tekstikatkelmia, ja ohjelma pyrkii oppimaan niistä, millaiset sanat ja sanajonot vastaavat toisiaan eri kielissä. Kuitenkin joidenkin kielten, kuten ranskan, saksan ja japanin kohdalla kääntäjä käyttää tekoälyyn pohjautuvaa menetelmää. Lisäksi kääntäjän mahdolliset käyttötavat (esimerkiksi suoraan puheesta kääntäminen tai kuvasta poimitun tekstin kääntäminen) eroavat eri kielten välillä. 

Käännösmenetelmästä johtuen käännöksissä on usein erikoisia virheitä erityisesti kielten- ja paikannimien kohdalla. Käännöksissä tulee usein virheitä, koska kääntäjä ei välttämättä tunne asiayhteyttä. Joissain lauseissa kääntäjä voi päätellä sen, mutta ei kaikissa.

Google-kääntäjä alkoi käyttää hyväkseen neuroverkkoja syksyllä 2016. Käännin hyödyntää voimakkaasti Googlen itse keräämiä hakutuloksia ja verkosta löytyvää tietoa.

Joitakin tuettuja kieliä

 afrikaans 
 albania 
 arabia 
 armenia 
 azeri 
 baski 
 bengali 
 bosnia 
 bulgaria 
 cebu 
 englanti 
 espanja 
 esperanto 
 galego 

 georgia 
 gudžarati 
 filipino 
 haitin kreoli 
 hausa 
 heprea 
 hindi 
 hmong 
 hollanti 
 igbo 
 iiri 
 indonesia 
 islanti 
 italia 

 jaava 
 japani 
 jiddiš 
 joruba 
 kannada 
 katalaani 
 khmer 
 kiina (yksinkertainen ja perinteinen) 
 korea 
 kreikka 
 kroatia 
 kymri
 lao 
 latina 

 latvia 
 liettua 
 makedonia 
 malaiji 
 malta 
 maori 
 marathi 
 mongoli 
 nepal 
 norja 
 persia 
 portugali 
 punjabi
 puola 

 ranska 
 romania 
 ruotsi 
 saksa 
 serbia 
 slovakki 
 sloveeni 
 somali 
 suomi 
 swahili 
 tagalog 
 tamil 
 tanska 
 telugu
 
 thai 
 tšekki 
 turkki 
 ukraina 
 unkari 
 urdu 
 valkovenäjä 
 venäjä 
 vietnam 
 viro 
 zulu

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Google Translate
Teach You Backwards: An In-Depth Study of Google Translate for 103 Languages

Google
Kieliohjelmistot
Seulonnan keskeiset artikkelit
Duncan MacPherson

Doug MacPherson (s. 3. helmikuuta 1966 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada – k. elokuu 1989 Itävalta) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän katosi elokuussa 1989 Itävallan Alpeilla ja hänen ruumiinsa löydettiin vasta vuonna 2003.

MacPherson pelasi juniorina jääkiekkoa kotikaupunkinsa Saskatoon Bladesissa WHL:ssa. Vaikka hän ei pelannut koko kautta 1983–84 loukkaantumisen takia, New York Islanders varasi lupaavan puolustavan puolustajan kesällä 1984 ensimmäisen kierroksen toiseksi viimeisenä pelaajana.

MacPherson osallistui Islandersin harjoitusleirille syyskuussa 1984, mutta loukkaantui ja leiri jäi kesken. Hän pelasi kaksi seuraavaakin kautta vielä juniorina Saskatoonissa, kunnes syksyllä 1986 aloitti ammattilaisuransa Islandersin farmijoukkue Springfield Indiansissa. Hän kuitenkin pelasi vain murto-osan kaudesta loukattuaan polvensa lokakuussa 1986. MacPhersonia pidettiin liian hitaana NHL:aan ja keväällä 1989 New York Islanders purki hänen sopimuksensa. Lähimmäksi NHL:a MacPherson pääsi, kun hänet kutsuttiin korvaamaan loukkaantunut Gord Dineen, mutta tämä päättikin pelata, ja MacPherson joutui seuraamaan ottelun katsomosta.

Elokuussa 1989 MacPherson harkitsi skotlantilaisen Dundee Tigersin tarjoamaa pelaaja-valmentajan paikkaa. Hän matkusti 2. elokuuta Länsi-Saksaan, jossa hän tapasi ystäviään, ennen kuin aikoi jatkaa matkaansa Skotlantiin. MacPherson kuitenkin katosi 12. elokuuta. Myöhemmin hänen käyttämänsä auto löydettiin Itävallasta läheltä Stubain jäätikköä, ja etsijät olettivat hänen joutuneen onnettomuuteen jäätiköllä. Salaperäinen katoaminen selvisi vasta heinäkuussa 2003, kun MacPhersonin ruumis löydettiin jäätikön sulettua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
New York Islandersin varaamat pelaajat
Vuonna 1966 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Lester James Peries

Lester James Peries (5. huhtikuuta 1919 – 29. huhtikuuta 2018) oli srilankalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän ohjasi pitkällä urallaan 18 täyspitkää elokuvaa. Töiden joukossa on myös lyhytelokuvia ja dokumentteja. Peries oli ensimmäisiä tyyliltään srilankalaisia elokuvia tehnyt ohjaaja, ja häntä on kutsuttu myös Sri Lankan elokuvan isäksi.

Ura 
Peries syntyi 1919 Colombossa katoliseen lääkäriperheeseen. Hän muutti vuonna 1947 Iso-Britanniaan, missä hän työskenteli kuuden vuoden ajan The Times of Ceylonin kirjeenvaihtajana. Hän teki Britanniassa useita lyhytelokuvia.

Peries palasi Sri Lankaan ja toimi siellä alkuun brittiläisen dokumentaristin Ralph Keenen johtamassa hallituksen elokuvayksikössä. Periesin ensimmäinen täyspitkäelokuva oli Rekava. Antti Alanen kuvaa teoksessaan sitä omanlaisen srilankalaisen elokuvan avauksena. Peries sai Kultainen palmu -ehdokkuuden elokuvasta Cannesin elokuvajuhlilla 1957.

Vaikka Rekava saikin Cannesissa hyvän vastaanoton, se eikä seuraava elokuva Sandesaya eivät menestyneet taloudellisesti. Hän jatkoikin työtään toimittajana. Peries taisteli koko uransa ajan rahoituksen kanssa eikä tehnyt 50 vuotta kestäneen uransa aikana kuin 18 täyspitkää elokuvaa.

Peries pystyi 1960- ja 1970-luvulla työskentelemään säännöllisesti elokuvien parissa, sillä monet hänet teoksistaan olivat tuolloin taloudellisesti menestyneitä. Peries palasi 1990-luvulla ohjaajaksi oltuaan sivussa yli vuosikymmenen ajan. Hänen viimienen elokuvansa oli Ammawarune (2006).

Perhe ja tunnustukset 
Kasvaessaan Peries käytti kotikielenään englantia. Hän meni vuonna 1964 naimisiin elokuvaohjaaja Sumitra Periesin (o.s. Gunawardena) kanssa. Hänet palkittiin vuonna 2007 Sri Lankabhimanyalla. Hänestä tehtiin vuonna 1997 Ordre des Arts et des Lettres’n komentaja.

Aiheesta muualla

Lähteet 

Srilankalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
High Speed 1

High Speed 1 (lyh. HS1, ent. Channel Tunnel Rail Link) on Lontoon St Pancrasin ja Kanaalin tunnelin suun välinen suurnopeusrata. Rata avattiin liikenteelle kahdessa osassa: ensimmäinen 28. syyskuuta 2003 ja toinen osa 14. joulukuuta 2007.

Historia

Kanaalin tunnelin ja Pariisin välille avattiin suurnopeuslinja, LGV Nord, vuonna 1994. Samantyyppinen suurnopeusrata avattiin myös Lillen ja Brysselin välille vuonna 1997. 

Eurostar-junat saattoivat ajaa näillä osuuksilla 300 kilometriä tunnissa, mutta Englannin puolella ne joutuivat käyttämään tavallista rataa hiljaisemmilla nopeuksilla. Koska paikallisliikenne kulki samoja raiteita, siitä aiheutui paljon myöhästymisiä eikä vuoroja voinut ajaa yhtä usein kuin nykyään.

Alkuperäisen suunnitelman mukaan Channel Tunnel Rail Link olisi tullut Lontooseen kaakosta ja sen pääteasema olisi sijainnut maan alla lähellä King's Crossin rautatieasemaa. Toteutuneen suunnitelman mukaan rata linjattiin idästä kohti Lontoota. Tämä avasi mahdollisuuden käyttää hiljentynyttä St Pancrasin asemaa terminaalina, josta olisi myös yhteys North London Linelle. Idea yhteydestä sille kuitenkin hyllytettiin myöhemmin.

Alkujaan rata piti rakentaa yhtenä kokonaisuutena, mutta vuonna 1998 hanke ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Tämän seurauksena se jaettiin kahteen osaan. 

Radan ensimmäinen 74 kilometriä pitkä osuus Kanaalin tunnelilta Fawkham Junctioniin lähellä Ebbsfleetin asemaa Kentissä otettiin käyttöön 28. syyskuuta 2003. Suurin osa tästä osuudesta kulkee moottoriteiden M2 ja M20 vieressä. Osuuden turvallisuustesteissä 30. heinäkuuta Eurostar kulki parhaimmillaan 334,7 km/h, joka oli Ison-Britannian raideliikenteen nopeusennätys.

Toinen, 39,4-kilometrinen osuus avattiin 14. joulukuuta 2007. Etelästä tullessa Ebbsfleetin jälkeen rata menee Thames-joen alitse 2,5 kilometriä pitkässä tunnelissa. Kuljettuaan noin kymmenen kilometriä Lontoon esikaupunkien reunoilla rata menee kahteen yhteensä noin 19 kilometriä pitkään tunneliin. Sen katkaisee kilometrin mittainen osuus Stratfordissa, jossa sijaitseva asema avataan helmikuussa 2009. Asemalta on myös raideyhteys North Polen varikolle. Tunneli päättyy St Pancrasin aseman pohjoispuolelle. 

Rata lyhensi matka-aikoja Ranskasta ja Belgiasta noin 40 minuutilla. Pariisista Lontooseen matka kestää nykyisin kaksi tuntia 15 minuuttia.

Vuoden 2012 kesäolympialaisten aikaan radalla tulee kulkemaan Southeasternin liikennöimä Olympic Javelin -suurnopeusjuna.

Lähteet

Aiheesta muualla

Kotisivut 

Suurnopeusradat
Yhdistyneen kuningaskunnan rataverkko
Azura Skye

Azura Skye, alk. Azura Dawn Storozynski (s. 8. marraskuuta 1981, Northridge, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoista Zoe, Duncan, Jack and Jane (1999–2000) ja Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003).

Ura

Zoe, Duncan, Jack and Jane
Skyen tunnetuimpiin rooleihin kuuluu kenties Janen rooli televisiosarjassa Zoe, Duncan, Jack and Jane. Sarja alkoi vuonna 1999 ja päättyi vuotta myöhemmin vuonna 2000 kahden tuotantokauden ja 26 jakson jälkeen. Toisella tuotantokaudella sarjan nimeksi vaihdettiin lyhyempi Zoe.... Skyen lisäksi muissa nimirooleissa näyttelivät muun muassa Michael Rosenbaum ja Selma Blair.

Buffy
Vuonna 2002 Skye vieraili Buffy, vampyyrintappaja -sarjassa sen seitsemännellä ja viimeiseksi jääneellä tuotantokaudella yhteensä kaksi kertaa. Hän vieraili Cassie Newtonina ensi kertaa kauden neljännessä jaksossa Avun tarpeessa, ja seuraavan kerran hän esiintyi kauden seitsemännessä jaksossa Pahan pauloissa tällä kertaa Ensimmäisen pahan roolissa. Hänen ei alun perin ollut määrä esiintyä jälkimmäisessä jaksossa vaan Taraa näytelleen Amber Bensonin oli määrä palata jakson ajaksi sarjaan. Benson oli kuitenkin haluton kuvaamaan Taraa pahana eikä halunnut palata rooliin, minkä vuoksi Cassien hahmo otettiin vielä kerran mukaan sarjaan.

Muut työt
Skye on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa ja esiintynyt useissa elokuvissa. Hän on vieraillut muun muassa televisiosarjassa CSI: Miami vuosina 2003–2005 yhteensä neljän jakson verran. Hänen muihin televisiovierailunsa kuuluvat muun muassa sarjat House, Bones ja Aavekuiskaaja. Skye on esiintynyt muun muassa elokuvissa 28 päivää (2000), Red Dragon (2002), Carolina (2003) ja One Missed Call (2008). Hänen uusimman elokuvansa Like Moles, Like Rats on määrä ilmestyä vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla
Azura Skye IMDb:ssä

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1981 syntyneet
Elävät henkilöt
Muodin huipulle

Muodin huipulle (Project Runway) on huippumalli Heidi Klumin juontama yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelma, jossa 12–16 muotisuunnittelijaa kilpailee asukokonaisuuksia suunnittelemalla kilpailun voitoista: 100 000 dollarin apurahasta oman malliston luomiseksi ja kokonaisesta muotinäytöksestä New Yorkin muotiviikolla.

Joka viikko kilpailijat saavat uuden tehtävän. Heidän on suoriuduttava tehtävästä määrätyn ajan sisällä, yleensä päivässä tai kahdessa. Kun he ovat valmistaneet vaateluomuksensa, ne esitellään tavallisesti kilpailijoiden valitsemien mallien päällä. Tuomarit arvostelevat asut: parhaimman asun tehnyt voittaa tehtävän ja saa kilpailun alkuvaiheilla koskemattomuuden seuraavan jaksoon, sekä toisinaan jonkin palkinnon, kuten artikkelin johonkin muotilehteen tai suunnittelemansa asun myyntiin. Huonoimman asun tehnyt suunnittelija pudotetaan kisasta. Kauden finaali järjestetään New Yorkin arvostetuilla Olympus-muotiviikoilla, joille finalistit tekevät omat mallistot.

Suomalainen versio
Sarjasta on valmistettu myös suomalainen versio, jonka ensimmäinen kausi nähtiin MTV3:lla ja Subilla syksyllä 2009. Ohjelman vetäjänä toimi Minna Cheung ja muotisuunnittelijoiden mentorina Jaakko Selin. Ensimmäisen suomalaisen Muodin huipulle -kilpailun voitti Katri Niskanen. Toisella tuotantokaudella ohjelmaa juonsi Nora Vilva ja suunnittelijoiden mentorina toimi muotisuunnittelija Janne Renvall. Selin puolestaan jatkoi vakiotuomarina. Toisen tuotantokauden voittajaksi valittiin Linda Sipilä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Sub-ohjelmainfo: Muodin huipulle
Suomalainen Muodin huipulle -ohjelma
Muodin huipulle 2011 -taustablogi

Tositelevisiosarjat
Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Amen break

Amen break on nopeatempoinen, noin kuusi sekuntia pitkä neljän tahdin rumpusoolo, josta on tullut yksi populaarimusiikin käytetyimmistä sampleista. Se on peräisin soul- ja funk-yhtye The Winstonsin 1969 levyttämästä "Amen, Brother" -instrumentaalikappaleesta. Kappale oli versiointi vanhasta gospel-klassikosta, ja se julkaistiin alun perin seitsemäntuumaisen "Color Him Father" -vinyylisinglen B-puolena.

Soinniltaan se on vahvasti kompressoitu, mikä teki sen pätkimisestä ja muokkaamisesta samplereilla helppoa.

Amen break nousi suosioon hip hop -artistien piireissä 1980-luvun lopulla, minkä jälkeen sitä on käytetty hyvin laajasti elektronisessa musiikissa. Se tunnetaan erityisesti jungle-musiikin keskeisenä elementtinä ja on olennainen osa myös siitä kehittyneitä musiikkityylejä kuten drum'n'bassia ja breakcorea.

Kuten monilla muilla sampleilla, Amen breakin tekijänoikeuksien tila on ollut epäselvä. Tekijänoikeusmaksuja sen käytöstä ei ole saanut The Winstonsin rumpali Gregory Sylvester Coleman eikä myöskään kappaleen säveltäjä Richard Lewis Spencer.

Rumputabulatuuri
Alla on Amen breakin ensimmäinen tahti rumputabulatuurein esitettynä. R on ride- eli komppisymbaali, S on snare eli virvelirumpu ja B on bassorumpu. 

 ride        |R-R-R-R-R-R-R-R-|
 virveli     |----S--S-S--S--S|
 bassorumpu  |B-B-------BB----|

Aiheesta muualla
 "Can I Get An Amen?" – äänidokumentti Amen breakin historiasta ja tekijänoikeuksista  (Youtube, Archive.org)

Samplaaminen
Breakbeat
Samettikukat

Samettikukat (Tagetes) on asterikasvien suku, jonka jäseniä käytetään koristekasveina. Suvun suomenkielinen nimi viittaa sen lajien terälehtien samettimaiseen pintaan. Voimakkaan tuoksunsa samettikukkia käytetään palstanvälikasvina karkottamaan tuhohyönteisiä esimerkiksi luonnonmukaisessa viljelyssä ja pihapalstoilla. Samettikukkia kasvaa luonnossa Yhdysvaltojen eteläosissa ja siitä etelään Etelä-Amerikassa asti.

Samettikukat kasvavat 15–70 cm korkeiksi ja kukkivat keltaisen, oranssin, punaisen ja punaruskean sävyisin, yksinkertaisin tai kerratuin kukin. Erinäköisiä lajikkeita on satoja.

Samettikukka on lokakuun synnyinkukka.

Lajeja 
 isosamettikukka (Tagetes erecta)
 kääpiösamettikukka (Tagetes tenuifolia)
 pikkusamettikukka (Tagetes minuta)
 rohtosamettikukka eli tuoksusamettikukka (Tagetes lucida)
 ryhmäsamettikukka (Tagetes patula)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tagetes
 Samettikukat (Tagetes)
ITIS: Tagetes 

Asterikasvit
Hyönteistorjunta-aineet