joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Epimanikia

Epimanikia eli hiha (, ) on ortodoksisen diakonin, papin tai piispan jumalanpalveluspukuun kuuluva n. 10 - 15 cm leveä, ranteen kohdalle nauhoilla kiinnitettävä kalvosin. Hihoihin on kuvattu risti.

Pappi solmii hihoilla eräiden muiden asujen hihat kiinni ranteeseen.

Pappi ei voi toimittaa mitään jumalanpalveluksia ilman hihoja ja epitrakiilia.

Aiheesta muualla 
Ortodoksi.net / Hihat 

Ortodoksinen kirkko
Liturginen vaatetus
Kauluslisko

Kauluslisko (Chlamydosaurus kingii) on agamien heimoon kuuluva liskolaji ja sukunsa ainoa laji. Laji elää 8–12-vuotiaaksi.

Koko ja ulkonäkö 
Kaulusliskon paras tuntomerkki on kirkkaan värinen kaulus, joka luo vastakohdan harmaanruskealle ruumiille. Liskon kaulus levittäytyy vain hätätilanteessa. Eläimen pituus on noin 60–70 cm ja paino 0,5–1 kg.

Levinneisyys 
Kaulusliskon kotiseutua ovat trooppiset metsät ja ruohomaat eteläisessä Papua-Uudessa-Guineassa ja Irian Jayassa Indonesiassa sekä Australian pohjois- ja koillisosan rannikkoseudut.

Lisääntyminen 
Lisääntymisajan koittaessa alkavat koiraiden soidinnäytökset. Liskot levittävät ja sulkevat kauluksensa, ja kilpailevat koiraat taistelevat keskenään kaulus auki häntäänsä ja etujalkojaan huojuttaen ja päätään nyökyttäen. Liskot parittelevat sadeaikana, jolloin ne ovat muutenkin aktiivisimmillaan. Naaras munii marraskuussa aurinkoiselle, paahteiselle paikalle hiekkaiseen maahan. Vastakuoriutuneet poikaset ovat pieniä ja herkästi haavoittuvia, mutta niiden on heti tultava toimeen omin päin. Kuivalla kaudella kauluslisko muuttuu vähemmän aktiiviseksi, sillä sen aineenvaihdunta hidastuu.

Ravinto 
Syödessään kauluslisko pitää kauluksensa supussa. Enimmän osan ajasta se etsii puista hyönteisiä. Sen on nähty tappavan ja syövän pikkuliskoja ja pieniä nisäkkäitäkin, jotka uskaltautuvat kovin lähelle sitä. Kauluslisko syö myös joukoittain muurahaisia asettumalla muurahaisten polulle tai aivan pesän viereen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kaulusliskon hoito-ohje

Agamat
EVP

EVP voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

EVP (engl. Electronic Voice Phenomena), yliluonnolliseksi väitetty, sähkölaitteisiin liittyvä ääni-ilmiö
 Sveitsin evankelinen kansanpuolue, EVP (saks. Evangelische Volkspartei der Schweiz), sveitsiläinen puolue
 evp (erossa vakinaisesta palveluksesta), vakinaisesta tai määräaikaisesta palveluksesta eronneen sotilaan sotilas- ja palvelusarvojen jäljessä käytettävä lyhenne. Käytetään joskus myös muissa yhteyksissä leikillisenä ilmaisuna eläkkeellä olemisesta ('elää vaimonsa palkalla').

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Missouri (joki)

Missouri on Mississippijoen sivujoki ja Yhdysvaltojen pisin joki. Missourin pituus on 3 767 kilometriä. Sen virtaussuunta on luoteesta kaakkoon. 

Missourin alkukohta on 1200 metrin korkeudessa Gallatinin piirikunnassa lounaisessa Montanassa Kalliovuorilla, missä sen muodostavat Jefferson-, Madison- ja Gallatinjoet. Jeffersonin sivujoen Red Rock Riverin alkulähde on koko jokijärjestelmän kaukaisin kohta.

Missouri syöksyy Great Fallsin kaupungin kohdalla putoukseen, joka on myös perinteinen purjehduskelpoisuuden ääripiste. Joki kulkee Pohjois- ja Etelä-Dakotan kautta Nebraskan ja Iowan rajajoeksi, virtaa Sioux Cityn ja Omahan kaupunkien ohi, sen jälkeen Kansasin ja Missourin rajaksi, ja Kansas Cityn kaupungin kohdalla se kääntyy kohti Saint Louisia, jonka yläpuolella se yhtyy Mississippiin. Missourijoessa on huomattava savipitoisuus, mikä näkyy Mississippin veden samentumisena yhtymäkohdassa.

Missourin valuma-alue on 1,371 miljoonaa neliökilometriä, josta pieni osa on Kanadan puolella. Joen maksimivirtaama on 25 500 kuutiometriä sekunnissa.

Missourin suurimpia sivujokia ovat Cheyenne, Kansas, Niobrara, Osage, Platte ja Yellowstone etelästä ja lännestä, sekä James ja Milk pohjoisesta.

Ensimmäiset eurooppalaiset joen suulla olivat ranskalaiset tutkimusmatkailijat Jacques Marquette ja Louis Jolliet vuonna 1673, kun he laskeutuivat Mississippiä pitkin. Ensimmäinen tutkimusmatka joen latvoille tehtiin 1804–1805. Jokea pitkin kuljetettiin lähinnä turkiksia. Ensimmäiset höyrylaivat tulivat joelle 1830. Vuonna 1944 joelle alettiin suunnitella patoja ja tulvaesteitä, jotka ovat huomattavasti vähentäneet tulvia. Joen yläjuoksulla on vesivoimalaitoksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltain joet
Mississippin vesistö
Seulonnan keskeiset artikkelit
Pierre Laclède

Perre Lacléde Liguet oli turkiskauppias ja Amerikan uudisraivaaja. Hän syntyi vuoden 1724 paikkeilla Bedoisissa Ranskassa. Hän eli parisuhteessa miehensä hylkäämän naisen kanssa, mutta katolinen kirkko ei sallinut avioeroa, joten suhde pysyi laillistamattomana. Poikapuoli Auguste Chouteau seurasi Laclèdea Amerikkaan. He yhdessä löysivät Mississippin varrelta vuonna 1763 hyvän kauppapaikan, jonka nimesivät St. Louisiksi. Tähän kehittyi myöhemmin Saint Louisin kaupunki, nykyisten Yhdysvaltojen Missourin ja Illinoisin osavaltioiden rajalle. Laclede kuoli köyhtyneenä ja sairaana laivalla Mississippijoella lähellä Arkansasia vuonna 1778. 

Saint Louisin Laclede Avenue, Laclede Countyn piirikunta ja Laclede Landing, jossa on turismia ja viihdettä, ovat saaneet nimensä Perre Laclèden mukaan.

Ranskalaiset henkilöt
Turkiskauppiaat
Syntymävuosi puuttuu
Kuolinvuosi puuttuu
Apogee

Apogee voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 3D Realms, virallisesti Apogee Software Ltd., vuonna 1987 perustettu yhdysvaltalainen videopeliyritys
 Apogee Software, LLC., vuonna 2008 perustettu 3D Realmsin tytäryritys
 Apogee Stadium, stadion Texasissa Yhdysvalloissa
Tutkijatohtori

Tutkijatohtori on eräs yliopistossa tutkimustyötä tekevän henkilön työnimike. Tutkijatohtorin tehtävät on yleensä tarkoitettu suhteellisen vastaväitelleille tohtoreille. Vastaavantasoinen nimike on yliassistentti, joka on poistumassa. Suomessa tutkijatohtorit työskentelevät yliopistoilla, mutta joissain tapauksissa virallinen työnantaja ja palkanmaksaja on Suomen Akatemia, joka myöntää vuosittain hakumenettelyn kautta tietyn määrän tutkijatohtorin projektirahoituksia. Suomen Akatemian tutkijatohtorin tehtävään edellytyksenä on äskettäin suoritettu tohtorintutkinto. Tehtävä on yleensä määräaikainen (3–5 vuotta). Tavoitteena on itsenäistyminen tutkijana.

Katso myös 

Akatemiatutkija
Akatemiaprofessori

Lähteet

Yliopiston virat
Ammattikorkeakoulututkinto

Ammattikorkeakoulututkinto on käytännönläheinen ja ammattiin suuntaava korkeakoulututkinto, joka valmistaa erilaisiin asiantuntija-, suunnittelu-, kehittämis- ja esimiestehtäviin. Ammattikorkeakoulututkinnot on kirjattu lainsäädäntöön korkeakoulututkintoina ja ne antavat pätevyyden hakea sellaisia kuntien ja valtion virkoja sekä julkisia tehtäviä, joihin on säädetty pätevyysvaatimukseksi korkeakoulututkinto, alempi korkeakoulututkinto tai ammattikorkeakoulututkinto. Tältä osin ammattikorkeakoulututkinto on rinnasteinen alempaan korkeakoulututkintoon, vaikka sitä ei muutoin lueta yliopistotutkinnoksi. Yliopistojen maisteriohjelmiin haettaessa ammattikorkeakoulututkintoa ei usein kelpuuteta sellaisenaan korvaamaan suoritettua alempaa korkeakoulututkintoa, vaan hakijalta vaaditaan myös siltaopintoja. 

Ammattikorkeakoulututkinnon laajuus on koulutusohjelmasta riippuen 210, 240 tai 270 opintopistettä. Kokopäiväisesti opiskellen opiskeluaika on 3,5–4,5 vuotta. Saman alan aikaisemmat opinnot tai työkokemus voivat lyhentää opiskeluaikaa. Tutkinto muodostuu perusopinnoista, ammattiopinnoista, vapaasti valittavista opinnoista, työharjoittelusta sekä opinnäytetyöstä. Opinnot ovat tyypillisesti yliopisto-opintoja käytännönläheisempiä ja sisältävät enemmän pakollisia työharjoitteluosuuksia.

Ammattikorkeakoulututkinnon voi suorittaa seuraavilla koulutusaloilla: 
Humanistinen ja kasvatusala
Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto
Kulttuuriala
Kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinto
Luonnontieteiden ala
Liiketalouden ammattikorkeakoulututkinto
Luonnonvara- ja ympäristöala
Luonnonvara-alan ammattikorkeakoulututkinto
Matkailu-, ravitsemis- ja talousala
Matkailu- ja ravitsemisalan ammattikorkeakoulututkinto
Sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala
Kauneudenhoitoalan ammattikorkeakoulututkinto
Liikunnan ammattikorkeakoulututkinto
Sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinto
Tekniikan ja liikenteen ala
Merenkulun ammattikorkeakoulututkinto
Tekniikan ammattikorkeakoulututkinto
Yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon ala
Liiketalouden ammattikorkeakoulututkinto

Katso myös 

Ammattikorkeakoulu
Luettelo ammattikorkeakoulututkinnoista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ammattikorkeakoulut - Opetushallitus
 Ammattikorkeakoulu - Opintopolku
Kouvolan jäähalli

Kouvolan jäähalli (markkinointinimeltään Lumon Areena) on Kouvolassa, lähellä keskustaa Urheilupuistossa sijaitseva jäähalli. Se on muun muassa jääkiekon SM-liigassa pelaavan KooKoon kotihalli. Halli on valmistunut vuonna 1982 ja sitä uudistettiin viimeksi kesällä 2015, jolloin sen katsomokapasiteetiksi tuli 6 400. Kesän 2016 kioskiremonttien johdosta kapasiteetti putosi 6 200 katsojaan. Kesällä 2019 B-katsomon takana olevat seisomakatsomot purettiin ja niiden tilalle rakennettiin lisää WC-tiloja, jolloin katsojakapasiteetiksi muodostui nykyinen 5 950 katsojaa. 

Jäähallissa on muun muassa juoksusuora, pituushyppypaikka, juoksurata katsomoiden yläpuolella sekä B-katsomon alla oleva harjoitusjää. Jäähallissa voidaan myös järjestää konsertteja ja musiikkitapahtumia, joista merkittävin on vapputapahtuma Vappugospel. Jäähallin kunnostus valmistui vuonna 2006, jolloin rakennettiin C-katsomon yläpuolella oleva ravintolataso. Kouvolan jäähallin nimi vaihtui Lumon Areenaksi, kun KooKoo ja Lumon solmivat yhteistyösopimuksen. Kouvolan jäähallissa on pelattu vuonna 2016 yksittäinen EHT ottelu, jossa vastakkain olivat Suomen ja Tšekin maajoukkueet. Ottelu päättyi Suomen 4-1 voittoon. Keväällä 2019 Kouvolan jäähallissa pelattiin Suomen A-maajoukkueen toiseksi viimeinen harjoitusottelu, vuoden 2019 MM-kisoja varten. Vieraileva joukkue oli Ruotsin A-maajoukkue ja ottelu päättyi Suomen 5-4 voittoon. Syyskuussa 2019 Kouvolan jäähallissa järjestettiin ylimääräinen Keskustan puoluekokous. Lumon Areenalle on tulossa miljoonaremontti vuonna 2024, jolloin myös kaikki istuimet uusitaan.

Suuria yleisömääriä 
Jäähallin yleisöennätys nähtiin Liigapelissä KooKoo-Jukurit 1. helmikuuta 2020, kun katsojia oli 5903. Se oli vuosittain järjestettävä Mustaoranssi peli, johon KooKoon yhteistyökumppanit mahdollistivat ilmaiset liput katsojille. Jäähallin virallinen yleisöennätys on vuodelta 1985 I-divisioonan ottelusta KooKoo-SaiPa, jota seurasi 5 350 katsojaa. Kouvolan jäähalli pitää hallussaan Mestiksen yleisöennätystä, kun KooKoon ja Jukurien kauden 2013-2014 välistä 5. loppuottelua oli seuraamassa 5 194 katsojaa.

Jäädytetyt pelipaidat 
 # 36 Mikko Outinen
 # 81 Timo Nurmberg

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kouvolan jäähallin tiedot Kouvolan verkkosivuilla 
 Kuvia jäähallista 

Kouvolan rakennukset ja rakennelmat
Kouvolan urheilu
Suomen jäähallit
Geomantia

Geomantia () on ennustusmenetelmä, jolla tarkoitetaan ennustamista maahan heitetyistä esineistä ja niiden varjoista ja väreistä, esimerkiksi luista, tikuista, simpukankuorista tai kivistä. Myös maata, hiekkaa tai multaa voidaan heittää ja tulkita sen aikaansaamat kuviot. Historiallisesti oletetaan, että geomantia on syntynyt Pohjois-Afrikan arabiankielisellä alueella. 

Usein geomantialla tarkoitetaan kuitenkin erilaisia ajateltuja maan energiavirtoja tai ley-linjoja ja näiden tutkimista. 

Sanaa geomantia käytetään joskus fengshuin synonyymina. Tämä on perintöä 1800-luvulta, jolloin länsimaiset lähetyssaarnaajat joutuivat keksimään käännöksen sanalle fengshui.

Lähteet
 

Ennustaminen
Ajos

Ajos on saari, kaupunginosa ja taajama Kemissä. Kaupunginosa on tunnettu Veitsiluodon teollisuusalueesta (Stora Enson Veitsiluodon tehtaat) ja Kemin satamasta. Ajoksen saari on myös pientalovaltainen asuinalue.

Ajos kuuluu Hepolan suuralueeseen, johon kuuluvat myös Hepolan ja Rytikarin kaupunginosat. Ajoksen maapinta-ala on noin 14,64 km², väkiluku  () ja työpaikkojen lukumäärä 1 868 (2006). Ajoksen taajaman väkiluku puolestaan oli vuoden 2011 lopussa 350 henkeä ja maapinta-ala 0,81 km².

Tärkeimpiä nähtävyyksiä 

 Kemin Merimieskirkko, Ajoksen satamassa
 Matkailujäänmurtaja Sampo, Ajoksen satamassa
 Murhaniemen luonnonsuojelualue
 Tuulivoimapuisto, Murhaniemessä

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kemin saaret
Kemin kaupunginosat
Kemin taajamat
Tskhinvali

Tskhinvali (, ) on kaupunki Georgian pohjoisosassa maasta irrottautuneen ja osittain tunnustetun Etelä-Ossetian alueella. Etelä-Ossetia pitää sitä pääkaupunkinaan, mutta Georgian aluejaon mukaan se on piirivapaa kaupunki Šida Kartlin hallintoalueella. Kaupunki sijaitsee Didi Liakhvi -joen varrella Gorin kaupungin luoteispuolella.

Vuosina 1934–1961 kaupungin nimi oli ”Staliniri” Josif Stalinin mukaan. Osseetit kutsuvat kaupunkia nimellä ”Cxinval”, jossa ei ole georgian kielen nominatiivisuffiksia ”-i”. Toinen osseetinkielinen nimi kaupungille on ”Tšreba”. Tskhinvali perustettiin vuonna 1922 ja liitettiin Georgian rautatieverkkoon 1940. Kaupunki oli aiemmin alueellinen teollisuuskeskus, ja siellä toimi sahoja, elintarvike-, tekstiili- ja kemiantehtaita. Vuonna 1989 74 prosenttia asukkaista oli osseetteja, 16 prosenttia georgialaisia ja 9 prosenttia muita.

Suurin osa georgialaisista on jättänyt kaupungin. Etelä-Ossetian sodassa 1990–1992 kaupunki vaurioitui pahoin Georgian hallituksen ja ossetialaisten separatistien taistellessa keskenään. Se kärsi jälleen vahinkoja Venäjän–Georgian sodassa vuonna 2008.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Toivo Martikainen, 2014: Venäjän pelinappulat, mm. ”Etelä-Ossetia ja Abhasia ovat Venäjän suorassa kontrollissa. Venäläiset johtavat niin asevoimia, ministeriöitä kuin turvallisuuspalveluitakin”  (ulkopolitiikka.fi)

Etelä-Ossetia
Georgian kaupungit
Buick 8

Buick 8 () on Stephen Kingin kirjoittama kauhuromaani vuodelta 2002. Kuten vuonna 1983 ilmestyneessä Christine, tappaja-autossa, myös tässäkin tarina keskittyy yliluonnollisen auton ympärille, auton ollessa tällä kertaa mallia Buick Roadmaster. Alkuperäinen nimi From a Buick 8 on tullut Bob Dylanin vuoden 1965 albumin Highway 61 Revisited kappaleesta "From a Buick 6".

Juoni
Kirjan tapahtumat sijoittuvat pennsylvanialaisen poliisiaseman D-yksikköön, jonka vajassa on vuodesta 1979 lähtien säilytetty tuntemattoman kuljettajan hylkäämän vuoden 1953 Buick Roadmaster. Autossa kaikki ei ole kuitenkaan aivan kohdallaan: esineet katoavat sen läheisyydessä, lämpötilat sen ympärillä laskevat ja nousevat, myöskään autoon ei tartu mikään lika eikä se naarmuunnu. Kenties kummallisin piirre Buickissa on, että auton sisältä ilmaantuu kasveja ja olentoja, jotka eivät ole tästä maailmasta. Asemalla vieraileva Ned Wilcox, jonka edesmennyt Curtis-isä toimi poliisina asemalla, saa kuulla tämän vuosikaudet ulkopuolisilta salatun tarinan D-yksikön johtajalta Sandy Dearbornilta, jonka jälkeen Ned päättää selvittää, onko Buickilla jokin mahdollinen yhteys isänsä kuolemaan.

Suunniteltu filmatisointi
Kirjan elokuvasovituksesta ilmoitettiin ensikertaa vuonna 2005 ja sen ohjaajaksi oli suunniteltu George A. Romero, mutta vuonna 2007 hänet korvattiin Tobe Hooperilla, joka oli aikaisemmin ohjannut myös parista Kingin tarinasta elokuvia, Kauhujen kaupungin ja Luunmurskaajan. Projekti kumminkin kaatui vuonna 2009 rahoitusongelmiin.

Projektia on yritetty herätellä uudestaan henkiin ja William Brent Bell, joka on muun muassa ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvan The Devil Inside, on suunniteltu hoitamaan Buick 8:n ohjaamisen ja käsikirjoittamisen.

Lähteet

Stephen Kingin romaanit
Yhdysvaltalaiset tieteisromaanit
Vuoden 2002 kirjat
MP3-soitin

MP3-soitin, Digital audio player (DAP) on laite, joka kykenee toistamaan MP3-ääniformaattia ja mahdollisesti muita tiedostoformaatteja. MP3-soitin voi olla erillinen kannettava soitin (, PAP). 
Nykyisin erillisen laitteen sijaan MP3-soittimena käytetään älypuhelimen sovellusta. MP3-musiikkia voi toistaa myös esimerkiksi tietokoneilla, DVD-soittimella ja pelikonsolilla. 

MP3-soittimet yleistyivät nopeasti vuosituhannen alussa ja niiden myynti oli huipussaan 2000-vuosikymmenen loppupuolella. Soittimien valmistajia oli monia, joista tunnetuimmat lienevät Apple (iPod) ja Creative. Muodin mukaisesti useita soittimia oli saatavina eri värisinä. Älypuhelimien yleistyminen päätti erillisten MP3-soittimien suosion, koska älypuhelin voi toistaa mp3 tiedostoja ja ne mahdollistivat myös musiikin streamaamisen internetistä ja videoiden katselun, jotka eivät olleet mahdollisia MP3 soittimilla.

MP3-soittimeen ladataan musiikkia USB-yhteyden välityksellä, joissakin laitteissa voi olla paikka erilliselle muistille kuten USB-muistitikulle tai SD-muistikortille jolloin soittimeen mahtuvan musiikin määrä voi riippua myös erillisen muistin koosta. Sisäänrakennettujen muistien koot ovat tosin nykyisin useimpiin tarkoituksiin riittävät. 

MP3-tiedostoja voi ladata verkosta käyttämällä vertaisverkko-ohjelmia tai verkkokauppoja. Niitä voi myös tallentaa CD-levyiltä tarkoitukseen sopivalla ohjelmalla. Varhaisimmat CD-soittimet eivät tukeneet MP3-formaattia. Yleensä soittimessa on teksti MP3, mikäli soitin toistaa myös MP3-tiedostoja. Tällöin yhdelle CD-levylle mahtuu paljon enemmän musiikkia koska MP3-tiedosto on pakattu.

Katso myös 
  
iPod
MP3
Ogg
Korvalappustereot

Lähteet

Äänentoistotekniikka
Viihde-elektroniikka
Kemin kaupungintalo

Kemin kaupungintalo toimii kaupungintalona, vesitornina ja maamerkkinä. Talo on 52 metriä korkea. Kaupungintalo valmistui vuonna 1940 ja siihen on myöhemmin tehty laajennuksia. Kaupungintalo on otettu modernin arkkitehtuurin tutkimus- ja suojelujärjestö Docomomon kohdelistalle vuonna 2010.

Talon katolla on näköalatasanne ja kahvio.

Historiaa 

Kemin ensimmäinen kaupungintalo valmistui vuonna 1896. Koska samaan rakennukseen siirtyivät myös kaupunginkirjasto ja kansakoulu, alettiin taloa kutsua lukuhuoneentaloksi. Vuosina 1905–1930 rakennus oli Kemin Suomalaisen Porvari-yhteiskoulun käytössä. Kun yhteiskoulu sai oman koulurakennuksen, kunnostettiin lukuhuoneentalo uudelleen kaupungin virastotaloksi. Kauan eivät virastot ehtineet lukuhuoneentalossa sijaita, kun talo tuhoutui tulipalossa 13. helmikuuta 1931.

Kaupungin virastoja varten tarvittiin tiloja, mutta lisäksi kasvavassa kaupungissa ei ollut vielä vesitornia ja vesijohtoverkostoa. Kaupunginjohto päätti yhdistää nämä hankkeet yhteen tornitaloon. Talon suunnitteleminen annettiin Tampereen kaupunginarkkitehdille Bertel Strömmerille. Strömmerin suunnitelmat hyväksyttiin huhtikuussa 1939 ja niiden pohjalta päästiin rakentamaan uutta kaupungintaloa nykyiselle paikalleen. Rakennus valmistui kesällä 1940. Rakennukseen tuli 13 maanpäällistä kerrosta, joista ylimmät neljä kerrosta sisälsivät 500 m³:n suuruisen vesisäiliön. Näin Kemin kaupunki sai kaupungintalon lisäksi vesitornin.

Lapin sodan aikana 1944 saksalaiset joukot yrittivät räjäyttää talon, mutta kuin ihmeen kaupalla se jäi pystyyn. Tämä johtui siitä, että saksalaiset eivät olleet tietoisia vesitornin tyhjentämisestä, joka vähensi ratkaisevasti ylimpien kerrosten painoa. Myös rakennuksen luja raudoittaminen rakennusvaiheessa esti romahdusta. Räjäytysyrityksestä on muistolaatta talon vanhanosan kivijalassa. Muistolaatassa lukee: ”7. lokakuuta 1944 Hitlerin joukot yrittivät tuhota räjäyttämällä tämän talon, mutta rakentajien työ kesti.”

Sodan jälkeen kaupungintalo kunnostettiin  ja siihen rakennettiin Strömmerin suunnitelmien pohjalta nelikerroksinen lisäosa.

Kemin kaupunki järjesti syksyllä 1963 suunnittelukilpailun kaupungintalon laajentamiseksi. Kilpailuun kutsuttiin arkkitehdit Aarne Ervi, Risto-Veikko Luukkonen ja Heikki Siren. Kilpailun parhaaksi valittiin Ervin suunnitelma Kehittyvä Kemi, jonka pohjalta Ervi laati lopulliset suunnitelmat. Rakennustyöt aloitettiin helmikuussa 1965 ja rakennuksen lopputarkastus pidettiin helmikuussa 1969. Laajennuksen yhteydessä remontoitiin myös rakennuksen vanha osa. Vanhan osan valkeaksi rapatut julkisivut päällystettiin samanlaisilla laattapintaisilla betonielementeillä kuin uudisosakin. Uuteen osaan sijoitettiin kolme 500 kuution vesisäiliötä, joten kaupungintalon vesisäiliöiden kokonaistilavuus on 2 000 kuutiota.

Kuvia

Katso myös 
 Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista ja rakennelmista

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kemin nähtävyydet
Suomen vesitornit
Kemin rakennukset ja rakennelmat
Suomen kaupungintalot
Aarne Ervin suunnittelemat rakennukset
Sauvosaari
Suomen tornitalot
Mira

Mira (Omikron Ceti /ο Cet /ο Ceti) on Valaan tähdistössä sijaitseva kirkkaudeltaan muuttuva tähti, joka on myös kaksoistähti. Mira A oli punainen jättiläinen. Mira B on K-spektrityypin pääsarjan tähti, jonka ympärillä on kaasurengas. Mira on pitkäjaksoisten Mira-tyyppisten tähtien prototyyppi. Vuonna 2007 ajateltiin, että Mira on oranssi pääsarjan tähti, mutta vuonna 2010 julkaistiin havaintoja, jotka tukevat käsitystä, että se on sittenkin valkea kääpiö.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Mira – Bizarre Star at NASA 
SEDS Mira 
AAVSO Mira 
Daviddarling Mira 
Kaler: mira 
Alcyone.de Mira 
TCAEP Miran  arkistokopio Internet archivessa
Domeofthesky Mira 

Kaksoistähdet
Mira-tähdet
M-spektriluokan tähdet
Jättiläistähdet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Susan Sarandon

Susan Sarandon (alk. Susan Abigail Tomalin, s. 4. lokakuuta 1946 Jackson Heights, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja aktivisti. Hän kuuluu sukupolvensa arvostetuimpiin elokuvatähtiin. Nuorena Eileen Fordin toimiston mallina toiminut Sarandon aloitti elokuvauransa 1970-luvulla, jolloin hän esiintyi muun muassa kulttielokuvassa The Rocky Horror Picture Show (1975). Klassikoksi ovat nousseet myös Thelma ja Louise (1991) sekä Pikku naisia (1994).

Susan Sarandon sai naispääosan Oscarin roolistaan elokuvassa Kuolemaantuomittu (1995), jonka ohjasi hänen tuolloinen elämänkumppaninsa, näyttelijä Tim Robbins. Sarandon ja Robbins seurustelivat vuodesta 1988 lähtien, mutta joulukuussa 2009 he ilmoittivat eronneensa. Heillä on kaksi lasta, pojat Jack Henry Robbins (s. 1989) ja Miles Guthrie Robbins (s. 1992). Sarandonilla on myös tytär, näyttelijä Eva Amurri (s. 1985), jonka isä on Franco Amurri.

Näyttelemisen lisäksi Sarandon tunnetaan aktivismistaan. Hän on kampanjoinut muun muassa seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolesta ja Irakin sotaa vastaan. Joulukuussa 2015 hän vieraili Lesboksen saarella Kreikassa tapaamassa Eurooppaan pyrkiviä pakolaisia. Vuoden 2016 presidentinvaaleissa Sarandon kampanjoi Bernie Sandersin puolesta.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Hollywood Walk of Fame
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajat
SAG-palkinnon saajat
Amerikanitalialaiset
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Luuvalo

Luuvalo on suomalaisen kansanperinteen tuntema sairaus, joka tuntuu ajoittaisena tai jatkuvana kolotuksena samoissa jäsenissä. Nimityksellä luuvalo on viitattu moniin, eri syistä johtuviin kipuihin. Luuvalo erosi noidannuolesta siten, että jälkimmäinen tuntui kipuna pienellä alueella.
Yhdyssanan loppuosa ”valo” on nykysuomeksi ”kipu”, (nykyviroksi valu). Nykyään sanaa luuvalo käytetään lähinnä synonyymina sanalle ”kihti”.

Muuta 

Loitsussa luuvalo tai hammaskipu käskettiin pois potilaasta ”suurille sotikedoille, jossa on luutonta lihaa purtavaksi ja kalvettavaksi”.

Oiva Paloheimon lastenkirjassa Tirlittan on kohtaus rouvasta, jolla oli luuvalo. Rouva hoiti "luuvaloaan" kainaloon laitetuilla muurahaisilla ja ampiaisilla, ne kun pistävät ja pitävät mielen virkeänä.

Lähteet 

Kansanparannus

Suomalainen kansanparannus
Agathias

Agathias (, noin 536–582) oli runoilija ja historioitsija, joka oli kotoisin Myrinasta Vähästä-Aasiasta. Hän on yksi tärkeimmistä lähteistä keisari Justinianus I:n ajalta.

Agathias opiskeli Aleksandriassa ja siirtyi vuonna 554 Konstantinopoliin. Siellä hän jatkoi opintojansa ja toimi asianajajana. Hän kirjoitti kokoelman Dafniaka joka koostui lyhyistä rakkausrunoista. Agathias kokosi myös antologian oman aikansa ja antiikin runoilijoiden epigrammeista.

Justinianuksen kuoleman jälkeen Agathiaan ystävät ylipuhuivat hänet kirjoittamaan historian omasta ajastaan. Agathiaan teos käsittää vuodet 552–558 ja on suora jatko Prokopioksen teoksille. Agathias myös matkii teoksessaan Prokopioksen tyyliä. Teos kertoo pääasiassa Itä-Rooman kamppailusta gootteja, vandaaleja frankkeja ja persialaisia vastaan. Edward Gibbon kuvailee Agathiasta "runoilijana ja reetorina", vastakohtana Prokopiokselle joka on "valtionmies ja sotilas". On myös huomautettu, että Agathias ilmeisesti oli vain nimellisesti kristitty.

Agathias on ainut tunnettu lähde vuonna 529 tapahtuneesta Ateenan akatemian sulkemisesta.

Lähteet 

530-luvulla syntyneet
580-luvulla kuolleet
Bysanttilaiset historioitsijat
Bysanttilaiset kirjailijat
Jääpingviini

Jääpingviini (Pygoscelis adeliae) on keisaripingviinin ohella toinen Etelämantereella elävistä pingviinilajeista.

Koko ja ulkonäkö 
Jääpingviinin ruumis on mustavalkoinen, sillä on evämäiset siivet ja pyöreähkö pää. Nokka on väriltään tummanpunainen, mutta sitä peittävät osaksi höyhenet.

Pituus: 46–71 cm Paino: 4–5,5 kg

Levinneisyys 
Jääpingviini elää lähinnä Etelämantereen ja subantarktisen vyöhykkeen ahtojääalueella. Se pesii Antarktiksen ja sen syrjäisten lähisaarten kalliorannoilla, mutta siirtyy pesimäkauden jälkeen pohjoisemmaksi.

Elinympäristö 
Rannikkoseudut ja jääpeitteiset alueet.

Lisääntyminen 
Naaras munii 2 munaa, joita se hautoo 30–43 vuorokautta.

Ravinto 
Jääpingviinit saalistavat usein parvina ja voivat siirtyä antoisille vesille kilometrien päähän yhdyskunnastaan. Ne pyydystävät etenkin krillejä ja löytävät näitä pikkuäyriäisiä usein ahtojäiden lähivesiltä. Jääpingviini pystyy tavoittamaan myös nopealiikkeisiä mereneläviä, kuten kaloja ja mustekaloja. Tarvittaessa se sukeltaa 20 metrin syvyyteen ja kykenee kirimään vauhtiaan entisestään.

Makean veden puute ei tuota pingviinille ongelmia, sillä linnun munuaiset ja sierainten alla sijaitsevat erityisrauhaset poistavat ravinnon mukana tulleen ylimääräisen suolan. Janoisten yksilöiden on kuitenkin nähty syövän silloin tällöin lunta. Ne ovat lähinnä olleet maissa pesimässä olleita lintuja, jotka eivät ole päässeet merelle syömään.

Lähteet 

Pingviinilinnut
Archie Moore

Archie Moore (oik. Archibald Lee Wright, 13. joulukuuta 1913 Benoit, Mississippi – 9. joulukuuta 1998 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen keskiraskaan ja raskaansarjan  ammattinyrkkeilijä. Moorea pidetään yhtenä maailman kaikkien aikojen lahjakkaimmista painoluokassaan.

Lapsuus 
Archie Moore itse väitti syntyneensä 13. joulukuuta 1916, mutta hänen äitinsä mielestä oikea syntymäpäivä oli kolme vuotta aikaisemmin 1913. Jälkimmäistä pidetään nykyään oikeellisempana, vaikka syntymäaika on kiistanalainen.

Ammattiura 

Archie siirtyi ammattilaiseksi ("riisui paitansa") 1930-luvulla. Ura alkoi välisarjasta, nousten siitä hiljalleen raskaaseen keskisarjaan. Uran alku oli todella kivinen. Pienistä palkkioista johtuen ottelutahti oli pidettävä tiiviinä, jos mieli elättää itsensä. Välillä sattui tappioitakin, sillä osa nyrkkeilijöistä oli niin kovia, että niitä ei voinut voittaa ilman tyrmäystä. Tyrmäykset estettiin maksamalla Archielle ylimääräistä rahaa. Rahaa maksettiin siksi, että tuona aikana rasismi kukoisti, ja Archie oli "colored fighter", halusi hän tai ei. 

Oman aikakautensa ihmiseksi Archie matkusteli poikkeuksellisen paljon. Hän kävi nyrkkeilemässä muun muassa Australiassa ja Brasiliassa. Syy matkustamiseen oli raha, sillä värillisillä palkkiot olivat mitättömiä, joten otteluita piti olla paljon, jos aikoi elää nyrkkeilyllä. Moore joutui itse toimimaan omana promoottorinaan, ja sen taidon hän osasi hyvin. Kerrotaan jopa Muhammad Alin saaneen vaikutteita hänestä.

Uran loppupuolella Moorelle tarjoutui tilaisuus päästä vihdoin iskemään titteliotteluun. Vastakkaiseen kulmaukseen astui hallitseva maailmanmestari Joey Maxim. Archie onnistui kukistamaan kivikovan Maximin 15 erän jälkeen. Unelman saavuttaminen vei häneltä 17 vuotta. Hän oli kehässä keskimäärin jokaisena noiden 17 vuoden kuukautena. Palkkaa Moore sai menojen jälkeen vain 800 dollaria. 

Vuonna 1955 Archie sai ottelun itseään Rocky Marcianoa vastaan pilkattuaan tätä ensin pitkän aikaa. Marciano oli suunnitellut lopettavansa uran piakkoin. Ennen ottelua Moore ei ollut hävinnyt kertaakaan liki neljään vuoteen, ja näistä otteluista suurimman osan hän kävi ajan huippumiehiä vastaan. Moore sai kunnian käyttää Marcianoa hänen uransa toisen ja viimeisen kerran lattiassa ottelun toisessa erässä. Marciano kuitenkin tyrmäsi Mooren ottelun yhdeksännessä erässä ja lopetti uransa voittamattomana raskaan sarjan maailmanmestarina. 

Uransa loppuvaiheilla Moore kohtasi Rooman olympialaisten voittajan, suurisuisen Muhammad Alin. Ali ei antanut kokeneemmalle vastustajalleen mitään armoa vaan tyrmäsi hänet neljännessä erässä. Pian tämän jälkeen Moore lopetti nyrkkeilyuransa.

Uran jälkeen 
Vaikka Moore lopetti nyrkkeilemisen, hän ei jättänyt kehää lopullisesti. Hän toimi Alin uran alkuaikoina hänen avustajanaan. Myöhemmin hän avusti George Foremania Rumble in the Jungle -ottelussa. Uransa jälkeen Moore ryhtyi ajamaan afroamerikkalaisten oikeuksia. Moore kuoli 84-vuotiaana sairastettuaan lyhyen aikaa.

Lähteet 

 
Old Mongoose Archie Moore, Ammattinyrkkeily.net

Viitteet

Aiheesta muualla 
Boxrec.com

Yhdysvaltalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1998 kuolleet
Dolly (perävaunu)

Dolly on rekisteröitävä yksi- tai kaksiakselinen apuvaunu, joka on varustettu vetopöydällä. Tämän apuvaunun ja puoliperävaunun yhdistämisen jälkeen saadaan kuorma-autoon miltei samanlainen perävaunu, kuin varsinainen perävaunu. Dollyssa pitää olla jarrut ja takavalot. Katsastus vuosittain.

Suomessa haetaan satamista Manner-Euroopasta saapuneet puoliperävaunut usein myös dollyn avulla puoliperävaunun vetoauton asemesta. Tähän on syynä Suomen Manner-Eurooppaa vapaammat pituussäännökset. Dolly kytketään normaalisti vetokytkimellä varustettuun kuorma-autoon. Vetokytkimen tulee olla hyväksytty dollyn vetoon, koska dollyn aisa on kiinteä, toisin kuin varsinaisen perävaunun aisa, joka on helakiinnitteinen.

Henkilöautodolly 

Dolly voi olla myös henkilöauton vetokoukkuun kytkettävä 1- tai 2-akselinen toisen ajoneuvon hinaamiseen tarkoitettu laite. Yleensä siinä on irrotettavat ajorampit. Hinattaessa dollylla hinattavan ajoneuvon etupyörät tai takapyörät ajetaan dollylle ja auto sidotaan kiinni siihen. Toinen akseli autosta tulee hinauksessa dollyn kantaessa toisen. Suomessa nopeusrajoitus on 60 km/h eikä dollyä tarvitse rekisteröidä.
Dollyn hinaaminen henkilöautolla on kielletty 06/2020 alkaen.

Kameradolly 

Elokuvien teossa dolly on kameravaunu, jolla tehdään kamera-ajoja.

Tieliikenne
Autotekniikka
Hinattavat ajoneuvot
Samara

Samara () on venäläinen kaupunki Volgajoen rannalla. Kaupungissa on 1 170 381 asukasta (2012), esikaupunkeineen yli kaksi ja puoli miljoonaa. Se on Samaran alueen pääkaupunki.

Historiaa

Samaran perustivat venäläiset vallattuaan alueen mongoleilta vuonna 1586. Se kasvoi nopeasti viljakaupan keskukseksi. 1800-luvun puolivälistä vuoteen 1928 se oli Samaran kuvernementin keskus. Esimerkiksi 1897 väestönlaskennan mukaan kaupunki oli tuolloin vahvasti ei-venäläinen, sillä venäläisiä oli vain 1,5 % kaupungin noin 90 000 asukkaasta.

Vuosina 1935–1991 kaupunkia kutsuttiin nimellä Kuibyšev (Куйбышев) poliitikko ja vallankumoussankari Valerian Kuibyševin mukaan. Samara toimi Neuvostoliiton toissijaisena pääkaupunkina, kun Moskova oli uhattuna toisessa maailmansodassa vuosina 1941–1943. Neuvostoliiton aikana Kuibyšev oli sotilaallisista syistä suljettu kaupunki.

Kaupungin keskustasta ammattikoulun kellarista löytyi 1990-luvulla Josif Stalinille sota-aikana tehty salainen bunkkeri, joka nykyään on matkailunähtävyys.

Väestö

Asukasluvun kehitys

Nykypäivä
Nykyään kaupunki on tärkeä teollisuuskeskus ja liikenteen solmukohta.

Kaupungissa on tärkeä jokisatama Volgan varrella. Samaran rautatieasema on kaupungin pääasema. Valtatie M5, joka on osa eurooppatie E30:sta, kulkee kaupungin pohjoispuolitse ja valtatie M32 (eurooppatie E131) lähtee kaupungista etelään. Samaran kansainvälinen lentoasema sijaitsee hieman kaupungin pohjoispuolella. Tätä lentoasemaa kutsutaan sijaintipaikkansa () perusteella myös Samara-Kurumotšin lentoasemaksi ja se palvelee myös noin 50 kilometrin päässä lännessä sijaitsevaa Toljattia.

Lada Samara -merkkistä autoa tehdään läheisessä kaupungissa Toljattissa.

Ystävyyskaupungit
 Zhengzhou, Kiina
 St. Louis, Yhdysvallat
 Stara Zagora, Bulgaria
 Stuttgart, Saksa
 Dnipro, Ukraina
 Denizli, Turkki
 Koper, Slovenia
 Palermo, Italia

Katso myös
 Samaran metro
 Samaran rautatieasema

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Kaupungin kotisivut  
 Kaupunkipiirin sivusto 
 Matkailutietoa Samarasta 
 Valokuvia Samarasta   
 Kuvia Samarasta  
Samara 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Filippos

Nimi Filippos tai Filippus voi viitata seuraaviin henkilöihin:

Antiikin henkilöitä 
 Filippus, apostoli
 Filippos, Apostolien teoissa mainittu evankelista
 Filippos I, Makedonian kuningas
 Filippos II, Makedonian kuningas
 Filippos III, Makedonian kuningas
 Filippos IV, Makedonian kuningas
 Filippos V, Makedonian kuningas
 Filippos VI, Makedonian kuningas
 Filippos I Filadelfos, Seleukidien valtakunnan kuningas (95–84 tai 83 eaa.)
 Filippos II Filoromaios, Seleukidien valtakunnan kuningas (65–63 eaa.)
 Filippos Agathokleen poika, makedinoalainen sotilas Aleksanteri Suuren aikana
 Filippos Opuslainen (300-luku eaa.), Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi, matemaatikko ja tähtitieteilijä
 Philippus Arabs, Rooman keisari 244–249
 Philippus II, Philippus Arabsin poika, kanssahallitsija ja konsuli

Keskiajan henkilöitä 

 Filippus, vastapaavi vuonna 768
 Filippus Simonsson, Norjan hallitsija 1207–1217

Nykyajan ja lähimenneisyyden henkilöitä 

 Fílippos Kaïáfas, kreikkalainen vesipalloilija
 Fílippos Karvelás, kreikkalainen telinevoimistelija

Katso myös 
 Filip, useiden eri henkilöiden nimi
Paavola (kunta)

Paavola (aiemmin Pehkola) on Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Paavola yhdistettiin 1973 Revonlahden kanssa Ruukin kunnaksi, ja edelleen 1. tammikuuta 2007 Siikajoen kanssa Siikajoen kunnaksi. Paavolan naapurikunnat olivat Liminka, Revonlahti, Pattijoki, Vihanti ja Rantsila. 

Paavolassa järjestettiin Herättäjäjuhlat vuonna 1895.

Paavolassa risteävät seututie 807 ja kantatie 86. 

Paavolan puukirkko on vuodelta 1756, ja sen on suunnitellut Matti Honka.

Kyliä
 Hartaanselkä
 Kirkonkylä (Pehkola, Paavola)
 Lappi (myöhemmin Tuomioja)
 Luohua
 Ruukki

Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Paavolan taajamat olivat Ruukki (1 148 asukasta, joista 1 145 Paavolan puolella) ja Kirkonkylä (282 asukasta). Vuonna 1960 taajamaksi määriteltiin myös Luohua, joka ei kuitenkaan enää ollut taajama vuonna 1970.

Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Paavolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.

Tunnettuja paavolalaisia
 Matti Arvola (1883–1959), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Hannes Eskola (1885–1951), kansanedustaja (Maalaisliitto) ja pankinjohtaja
 Soile Isokoski (s. 1957), laulaja ja pedagogi
 Hannes Leinonen (1916–1986), Oulun hiippakunnan piispa
 Keijo Minerva (s. 1951 Ruukin kylässä), muusikko
 Kari Nenonen (s. 1953), Oulun ja Vantaan kaupunginjohtaja
 Leena Nissilä, os. Karhumaa (s. 1969), suomen kielen tutkija, Kotimaisten kielten keskuksen johtaja 1.10.2021 lähtien
 Anna-Maija Ylimaula (s. 1950), arkkitehti, kirjailija ja professori

Lähteet

Aiheesta muualla

 Paavolan kirkon historia 
 Paavolan kylä- ja kotiseutuyhdistys (Facebook)
Frengers

Frengers on vuonna 2003 julkaistu tanskalaisyhtye Mewin kolmas albumi. Levy sai huomattavaa suosiota arvostelijoilta ja se nosti Mewin kansainväliseen maineeseen. Levy on pääosin kokoelma kappaleita aikaisemmilta levyiltä Half The World Is Watching Me ja A Triumph For Man.

Tunnetuimmat kappaleet levyltä ovat "Am I Wry? No", "156", "Snow Brigade" ja "Comforting Sounds". Levyn nimi tulee englannin kielen sanoista friend (ystävä) ja stranger (tuntematon, vieras), frenger (monikossa frengers) on henkilö jota ei voi sanoa ystäväksi muttei myöskään tuntemattomaksi.

Kappaleet 

Vuoden 2003 albumit
Mew’n albumit
Kirurgi

Kirurgi on lääkäri, joka suorittaa leikkauksia. Kouluttautuakseen kirurgiksi Suomessa ensin tulee suorittaa 6-vuotinen lääketieteen lisensiaatin (LL) tutkinto ja sen lisäksi erikoislääkärin kuusi vuotta kestävä tutkinto. 

Kirurgisia erikoistumisaloja Suomen lääketieteellisissä tiedekunnissa ovat:

gastroenterologinen kirurgia (eli maha-suolikirurgia)
käsikirurgia 
lastenkirurgia
plastiikkakirurgia
suu- ja leukakirurgia (yhteinen erikoisala hammaslääketieteen kanssa)
sydän- ja rintaelinkirurgia
verisuonikirurgia
yleiskirurgia
ortopedia (tuki- ja liikuntaelimistön kirurgia)
neurokirurgia (eli aivojen ja hermoston kirurgia)
traumatologia (Suomessa sisältyy ortopedian opetukseen)
urologia

Erikoislääkäritutkintoon kuuluu yhdeksän kuukautta kestävä perusterveydenhuollon jakso, kahden vuoden ja kolmen kuukauden mittainen kirurgian runkokoulutusvaihe, sekä kolme vuotta kestävä eriytyvä koulutus. Runkokoulutusvaihe palvellaan pääsääntöisesti yliopistosairaalan ulkopuolisissa sairaaloissa käytännön työssä sairaalalääkärinä, eri kirurgian osa-alueilla. Runkokoulutuksen jälkeen suoritettava eriytyvä koulutusosio palvellaan pääsääntöisesti yliopistosairaalassa, yhteensä kolmen vuoden ajan.

Neurokirurgiaan erikoistuminen ei sisällä kirurgian runkokoulutusta, vaan erikoistuminen tapahtuu Helsingin yliopistossa täysin erillisessä koulutusohjelmassa. 

Suu- ja leukakirurgiaan erikoislääkärit ovat suorittaneet joko hammaslääketieteen tai lääketieteen lisensiaatin tutkinnon sekä vuodesta 1999 lähtien kuuden vuoden kirurgisen erikoistumisjakson. Suu- ja leukakirurgian erikoistuminen hammaslääketieteen puolelta sisältää valikoidusti kolme vuotta yleislääketieteen opintoja (mm. sisätaudeista mutta ei gynekologiasta) sekä kolme vuotta kirurgian opintoja. Yleislääkärin erikoistuminen suu- ja leukakirurgiaan sisältää hammaslääketieteen yleisiä opintoja sekä kirurgian opintoja. Hammaslääketieteen lisensiaatti voi suu- ja leukakirurgiaan erikoistuessaan opiskella opintosuunnitelmansa lisäksi vielä yhden vuoden lisää, jolloin hän saavuttaa erikoistumisensa lisäksi myös lääketieteen lisensiaatin tutkinnon. 

Lääketieteen ja kirurgian tohtorin (LKT) tutkinto on Helsingin yliopiston nykyisen lääketieteen tohtorin (LT) tutkinnon vanha tutkintonimike, joka ei välttämättä tarkoita sitä, että lääkäri olisi koulutukseltaan kirurgi.

Aiheesta muualla 

 Kirurgin haastattelu
 Suomen Kirurgiyhdistys r.y
 Lääkäri

Kirurgia
Terveydenhuollon ammatit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Bolometrinen kirkkaus

Bolometrinen kirkkaus tarkoittaa kaikkea tähdestä tulevaa säteilyä, johon on laskettu yhteen säteily kaikilta sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksilta. Se on todellisesta luminositeetista laskettu tähden suuruusluokka Mbol. Bolometrinen kirkkaus on hieman vaikea määrittää, koska tähden koko säteilyä ei pystytä yleensä mittamaan. Bolometrinen kirkkaus voidaan arvioida väri-indeksistä CI tai B-V ja näennäisestä kirkkaudesta MV. Bolometrisen kirkkauden laskemisessa käytetään "bolometristä korrektiota" eli korjaustermiä BC (B.C.).

Tähtien ominaisuudet
Kansanparannus

Kansanparannus tai kansanlääkintä tarkoittaa vuosituhansien kokemuksiin ja perinteisiin kansanuskomuksiin ja myytteihin perustuvia käsityksiä sairauksista ja vammoista, ja niiden hoitokeinoja. Kansanparantajat ovat olleet usein maallikkoja, jotka ovat saaneet oppinsa suvultaan. Toisaalta myös yhteisöjen arvostetut tietäjät eli samaanit ovat olleet kansanparantajia, mutta he ovat osanneet paljon muutakin. 

Nykyaikainen lääketiede on kehittynyt kansanparannuksesta, mutta vastustaa usein ankarasti kansanparannuksen hoitokeinoja ennen kuin löydetään tieteellinen selitys miksi perinteinen hoitokeino toimii. Näin on käynyt usein. Esimerkiksi kuusenpihkavoide, joka on ikivanha kansanlääkinnän keino haavojen ja ihon infektioiden hoidossa, hyväksyttiin vasta vuonna 2008 lääkinnälliseksi tuotteeksi. Kuusenpihka on näin ensimmäinen suomalainen luonnontuote, joka on läpäissyt Lääkelaitoksen testin ja saanut CE-hyväksynnän.

Nykyisin aito kansanparannus eroaa nykyajan näennäistieteellisistä hoitomuodoista siten, ettei se edes yritä olla tieteellistä.  Näennäistieteelle tunnusomainen tieteellisyyden esittäminen ja tieteellisten termien väärinkäyttö ei kuulu aitoon kansanperinteeseen, vaan on nykyajan ilmiö. Myös näennäistieteellisiä hoitoja on kuitenkin yritetty markkinoida kansanparannuksena.

Kansanparannuksen historiaa 

Kansanparannuksen ja jäsenkorjauksen historia ulottuu alkuaikojen hämäriin. Kansanparannus on kansan keskuudesta lähtöisin olevaa parannustoimintaa, joka on kehittynyt aikojen kuluessa kokemuksen kautta ja perinteen mukaisesti. Lähes 80 prosenttia maailman väestöstä on vielä nykyisinkin länsimaisen lääketieteen ulottumattomissa.

Kansanparannus elää ja on voimissaan vielä nykyisinkin myös teollistuneissa maissa. Kansanparantajiin on totuttu luottamaan ja heiltä haetaan apua moniin sellaisiin vaivoihin, joihin ei lääketieteestä ole löytynyt apua. Aikaisemmin kansanparannuksessa käytettiin apuna taikoja, loitsuja ja erilaisia maagisia parantamisrituaaleja. Lääkkeitten tehoa voitiin myös lisätä lukemalla erilaisia loitsuja. Usein käytettiin erilaisia taikakaluja sairauden määrittelyssä sekä kertomaan parantajalle, mistä tauti oli tullut.

Kansanparannukseen kuului jo varhaisina aikoina hyvin monenlaisia puhtaasti mekaanisiakin hoitoja. Hierominen, kuppaus, veren lasku, jäsenten sitominen ja jopa jotkut alkeelliset kirurgiset toimenpiteet kuuluivat kansanparantajien hoitokeinoihin, samoin kuin erilaiset lääkeyrtit, hauteet ja voiteet, joita valmistettiin sukupolvelta toiselle säilyneiden reseptien mukaan. Kansanlääkintätaidot ovat kehittyneet satojen vuosien kuluessa yritysten ja erehdysten — joskus kohtalokkaidenkin — kautta.

Katso myös 
 Suomalainen kansanparannus

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Theo van Gogh (taidekauppias)

Théodore ”Theo” van Gogh (1. toukokuuta 1857 – 25. tammikuuta 1891) oli hollantilainen taidekauppias. Hän oli taidemaalari Vincent van Goghin veli. Theo van Gogh toimi koko elämänsä ajan taidekauppiaana. Hän tuki veljeään taloudellisesti ja myymällä tämän tauluja. Van Gogh innostui taidekaupasta nähtyään tunnettujen ranskalaisten taidemaalarien, muun muassa Georges Seurat’n ja Pierre-Auguste Renoirin, töitä. 

Vincent oli töissä ranskalaisen Goupil & Cien taidevälityskeskuksen Haagin toimistossa ja Theo saman yrityksen Brysselin toimistossa. Kun Vincent sai siirron yrityksen Lontoon toimistoon, Theo sai hänen paikkansa Haagissa ja yleni taidevälittäjäksi. Vuonna 1884 hän sai siirron yrityksen pääkonttoriin Pariisiin. Ollessaan Pariisissa talvella 1880–1881 hän lähetti veljelleen Alankomaihin taidemateriaalia ja kuukausittain rahallista tukea. Vincent oli riippuvainen Theosta, joka tuki häntä niin taloudellisesti kuin asuntoasioissakin. Vincentin ja Theon kirjeenvaihto oli vilkasta. Kun Vincent teki itsemurhan vuonna 1890, Theo vaipui vakavaan masennukseen ja hän kuoli puoli vuotta myöhemmin.

Theo van Goghin pojanpojanpoika, myös nimeltään Theo van Gogh, oli hollantilainen elokuvaohjaaja, joka murhattiin Amsterdamissa 2004.

Taide-elämän vaikuttajat
Taidekauppiaat
Vuonna 1857 syntyneet
Vuonna 1891 kuolleet
Alankomaalaiset henkilöt
Almanakka

Almanakka (kr. almenikhiaká) on painotuote, joka esittää vuoden kierron, tärkeät yleiset merkkipäivät sekä muuta ajankohtaista tietoa.

Suomalaiset almanakat 
Suomessa Helsingin yliopistolla ja sen edeltäjillä oli vuodesta 1811 aina vuoden 1995 alkuun saakka yksinoikeus almanakkojen ja kalenterien julkaisemiseen. Yliopisto kuitenkin vuokrasi tämän oikeuden aluksi Frenckellin kirjapainolle, myöhemmin vuodesta 1888 lähtien lähes sadan vuoden ajaksi Weilin+Göösille.

Vanhimpia suomalaisia almanakkoja ovat ns. kansanalmanakka, nykyisin Yliopiston almanakka, jota on julkaistu 1700-luvulta saakka sekä Suomen Valtiokalenteri. Niiden ohella alettiin 1800-luvun lopulta lähtien ja varsinkin 1900-luvulla julkaista laajeneva valikoima muitakin kalentereita.

Helsingin yliopiston Almanakkatoimisto myy kalenterien julkaisijoille kalenteritietoutta ja laatii valmiita kalenterisivuja. Almanakkatoimiston sivuilta löytyy kuluvan vuoden kalenteri, johon on merkitty muun muassa nimipäivät sekä auringon nousut ja laskut. Sivuille on myös skannattu vanhoja Yliopiston almanakkoja. Yliopiston nimipäiväalmanakka on ilmestynyt verkossa vuodesta 2009. 

Yksittäisen nimipäivän julkaisuun yhdellä kertaa ei tarvita almanakkatoimiston lupaa aina 13 nimeen asti.

Almanakan sisältöä 
Almanakan pääosana on varsinainen kalenteriosasto, jossa on lueteltu kaikki vuoden päivät siten, että siitä näkyy, miksi viikonpäiväksi mikin vuoden päivä kyseisenä vuonna sattuu. Usein samoille taulukkomaisille sivuille on merkitty myös juhlapäivät, nimipäivät, liputuspäivät, kuun vaiheet sekä auringon nousu- ja laskuajat.

Monissa almanakoissa on varattu tilaa myös muistiinpanoja varten. Monissa kalentereissa on lisäksi tietosivuja, jotka voivat sisältää esimerkiksi

 auringon- ja kuunpimennysten ajankohdat
 kansallispäivät
 ikuisen kalenterin 
 maatunnukset
 mittayksiköt
 hätänumerot
 suuntanumerot
 karttasivuja.

Katso myös 
 Kalenteri

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Helsingin yliopiston almanakkatoimisto.
 Forsius, Arno: Kalenteri ja almanakka. 4.1.2003.
Tofu

Tofu (, ), jota kutsutaan myös nimellä soijajuusto, on soijamaidosta juoksettamalla tehty ruoka-aine. Se sisältää runsaasti proteiinia, kalsiumia, rautaa ja sinkkiä.

Tofua valmistetaan juoksettamalla soijamaitoa ja valuttamalla tai puristamalla pois ylimääräinen neste. Valmistukseen voidaan käyttää esivalmistettua soijamaitoa, mutta yleensä valmistukseen käytetään soijapavuista liottamalla, jauhamalla, keittämällä ja puristamalla valmistettua tuoretta soijamaitoa.

Tofun valmistaminen muistuttaa tekniikaltaan juuston valmistamista, mutta käyttö ja maku ovat erilaiset. Kiinteää, kuutioitua tofua käytetäänkin enemmän kanan tapaan, mutta pehmeää tofua voi käyttää esimerkiksi kakuissa. Tofu sellaisenaan on hyvin mautonta, mutta se imee itseensä tehokkaasti makuja mausteliemistä ja kastikkeista.

Tofun juuret ovat Kiinassa ajalta ennen ajanlaskun alkua.

Ravintosisältö 
Finelin mittaamassa tofuvalmisteessa oli energiaa 343 kJ (82 kcal) sataa grammaa kohti. Tästä 51 % tuli rasvoista, 40 % proteiineista ja 8 % imeytyvistä hiilihydraateista.

Valikoima
Tofua löytyy laaja valikoima niin länsimaista kuin idästä. Tofua on kahdenlaista: tuoretofu valmistetaan tuoreesta soijamaidosta ja prosessoitu tofu valmistetaan tuoreesta tofusta.

 Tuoretofu pakataan umpinaiseen pakkaukseen, jonka neste pitää tofun kosteana.
 (Silken juokseva tofu tai kiinteä tofu)
 Prosessoitu tofu – valmistuksen päämäärä joko pitkä säilyvyys tai tofun esimaustaminen.
 (esimarinoitu tofu)

Tofua käytetään myös maidottoman jäätelön raaka-aineena.

Katso myös
 Miso
 Seitan
 Tempe

Lähteet 
 Tatu Lehtovaara: Vaihtoehdot lihalle. Minerva, 2017

Viitteet

Aiheesta muualla

Soya Tofu:kotimainen tofun valmistaja
AntroBlogi: Kaunis ja kuolematon tofu

 

Soija
Japanilainen keittiö
Kiinalainen keittiö
Lihan korvikkeet
Seulonnan keskeiset artikkelit