Pihlajamäki

Pihlajamäki () on Helsingin Malmin kaupunginosan osa-alue. Helsingin piirijaossa se kuuluu kuitenkin Latokartanon peruspiiriin.

Pihlajamäen nimi juontaa alueella aikoinaan sijainneesta Malminkylään kuuluneesta Rönnbacka-nimisestä torpasta.

Luonnehdinta alueesta

Suomen ensimmäinen teollisesti tuotettu lähiö edustaa yhtenäistä ja korkeatasoista 60-luvun rakentamista. Kaupunginosa on yleiskaavassa merkitty rakennustaiteellisesti arvokkaaksi alueeksi. Yleisvaikutelma on väljä ja luonnonläheinen. Metsää ja kallioita on joka puolella, pihat ovat valtavia. Korkeat tornitalot toimivat kauas näkyvinä maamerkkeinä. Tornit jakaantuvat kolmeen viiden talon ryhmään. Suurin osa muista taloista on pitkiä lamellitaloja. Asemakaavaltaan lähin vastaava alue on Siilitie Herttoniemessä.

Vuolukiventien ja Graniittitien 8-kerroksiset tornit ovat klassisen kauniita, modernismin mestariteoksia. Maasälväntien tornit ovat kerrosta matalampia. Lamellitaloista mainittakoon tyypillisenä esimerkkinä Liusketie 6, jossa on 18 rappua (A–T, puuttuvat ovat J ja Q). Erikoisin ratkaisu on Liusketie 2:ssa, joka on sijoitettu maastoon siten, että talon itäpää on 4-kerroksinen, länsipää 8-kerroksinen.

Pihlajamäentien ja Lahdenväylän välissä on 1980-luvun täydennysrakentamista. Alue on matalasti rakennettu ja tiivis. Marmoritiellä lähiön koillisosassa on rivitaloja. Täydennysrakentamista on jonkin verran myös ostoskeskuksen ympäristössä ja Liuskekujalla hautausmaan vieressä.

Pihlajamäellä on luonnolliset rajat joka puolella: pohjoisessa Kehä I ja Longinoja, lännessä Vantaanjoki ja etelässä Lahden moottoritie. Alueen itäpuolella on laaja Malmin hautausmaa. Pihlajamäki erottuukin selvästi muusta Koillis-Helsingistä.

Historia 

Pihlajamäellä oli sotilaallisesti tärkeä sijainti pikkuvihan aikana ja sen kalliot olivat taistelevien osapuolten tähystyspaikkoja. Alue säilyi sotilasharjoitusalueena aina vuoteen 1890 saakka, jolloin Malmin hautausmaata ryhdyttiin rakentamaan. Ensimmäisessä maailmansodassa Aarnikanmäki toimi linnoitustukikohtana. 

Pihlajamäen alueella asui 1930-luvulla 73 perhettä ja siellä toimi muun muassa matkalaukkutehdas. Suurin osa asukkaista oli pienviljelijöitä. Läheinen Malmin hautausmaa tarjosi töitä kivenhakkaamoille.

Nykyinen Pihlajamäki suunniteltiin ja rakennettiin pääosin vuosina 1959-1965. Se oli ensimmäisiä aluerakennuskohteita Suomessa. Alueen asemakaavan laati vuonna 1960 arkkitehti Olli Kivinen. Alueen koillisosan rakennutti Helsingin asunto-osuuskunta Haka, lounaisosan Sato. Hakan rakennuttamien talojen suunnittelijoina toimivat Esko Korhonen ja Sulo Savolainen, Saton rakennuttamien taas alueen arkkitehtuurikilpailun voittanut Lauri Silvennoinen.

Asemakaava luonnonmuotojen mukaan 

Kivisen kaava perustuu alueen luonnonmuotojen hyväksikäyttöön ja kansainvälisen funktionalistisen kaupunkisuunnittelun perinteiden soveltamiseen suomalaiseen maisemaan. Kaavan suunnittelussa on saatu vaikutteita myös modernin arkkitehtuurin esikuvan Le Corbusier'n kaupunkivisiosta, joissa vapaasti seisovat suuret kerrostalot sijoittuivat laajojen viheralueiden keskelle.

Asuntoja 

Pihlajamäki oli myös ensimmäisiä betonielementtirakentamisen kohteita Suomessa. Siirrettäviä suurmuotteja ja puolielementtitekniikkaa käytettiin sekä Hakan että Saton puolella. Elementtirakentaminen nähtiin keinona rakentaa asuntoja edullisesti. Pihlajamäessä uusi rakentamistekniikka yhdistettiin Tapiolan kaltaiseen puutarhakaupunki-ideologiaan.

Myöhempi rakentaminen 

Myöhempi rakentaminen Pihlajamäessä kuvastaa kaupunkisuunnittelun tavoitteiden muuttumista. Niissä tehokkuus, tiiveys ja sosiaaliset kontaktit olivat ajan avainsanoja. Suunnitteluideologian muutokseen liittyi usein asuntoarkkitehtuurin heikkeneminen, mikä on nähtävissä myös Pihlajamäessä. Uudemmasta rakentamisesta löytyy myös monia onnistuneita esimerkkejä. Pihlajamäessä on muun muassa vuoden 1989 rakennuskohteena palkittu arkkitehtitoimisto Veli-Pekka Tuomisen pienkerrostaloalue Liusketien pohjoispäässä.

Pihlajamäen terveysasema valmistui Pihlajamäen ostoskeskuksen (1963) eteläpuolelle vuonna 1994.

Luonto 

Pihlajamäki on rakennettu korkeille kallioille ja niiden välisiin laaksoihin. Pihlajamäki sijaitsee laajan Helsinkipuiston kupeessa ja lähellä Vantaanjokea.

Hiidenkirnut 

Pihlajamäessä Rapakiventien varressa olevan kallion rinteessä sijaitsevat Suomen vanhimmat tunnetut hiidenkirnut, joille on annettu nimet Aarnipata ja Rauninmalja. Suomen muista hiidenkirnuista poiketen ne ovat peräisin viimeistä jäätiköitymiskautta edeltävältä ajalta ja ovat ainakin 50 000, ehkä jopa 100 000 vuotta vanhoja. Ne löydettiin vuosina 1993–1994, kun kulkuyhteyksiä paranneltiin Rapakiventien alikulkutunneliin. Suurempi hiidenkirnu, Aarnipata, on 8,5 metriä syvä ja sen halkaisija on noin 6,9 metriä. Rauninmaljan halkaisija on 1,6 ja syvyys 3,2 metriä.

Yhteisö

Pihlajamäki-Seura 

Pihlajamäki on yhteisönä vireä ja elinvoimainen. Alueen tunnetuimpia toimijoita on Pihlajamäki-Seura, joka perustettiin vuonna 1964. Seura toimii aktiivisesti Pihlajamäen viihtyisyyden lisäämiseksi ja palvelujen parantamiseksi. Pihlajamäki-Seura on ollut mukana muun muassa Pihlajamäen koulujen, leikkikenttien, urheilukentän, pukusuojatilojen, kirkon, terveysaseman ja nuorisotilojen hankkimisessa.

Pihlajamäki-Seura toimii myös lähialueiden viihtyisyyden puolesta. Esimerkiksi Vantaanjoen rantojen säilyttäminen viheralueena on Pihlajamäestä lähtöisin oleva idea. Siinä onnistuttiin, koska sen taakse saatiin kaikki alueen kaupunginosayhdistykset.

Pihlajamäessä järjestetään useita vuosittaisia tapahtumia, kuten Pihlajamäki goes Blues, Pihlajamarkkinat, Puurojuhla ja Pihlajapäivä. Helsinki-päivänä Pihlajamäessä järjestetään useita tapahtumia leikkipuistoissa sekä luontoretkiä, joissa tutustutaan Pihlajamäen luontoon ja vanhoihin kulttuurimuistomerkkeihin.

Muut Pihlajamäessä toimivat yhdistykset 

Muita Pihlajamäessä toimivia yhdistyksiä ovat muun muassa partiolippukunnat Aarnikarhut ja Aarnivalkeat, Lions Club Helsinki / Pihlajamäki, Mannerheimin lastensuojeluliiton Pihlajamäen paikallisyhdistys, jalkapalloseura Marmiksen Kuula, Pihlajamäen kirkon kuoro, Pihlajamäki-Pihlajiston eläkeläiset, PK-35, PK-35 Huvigaanit ry, Pihlajamäen ISKU, Punaisen Ristin Helsingin pohjoinen osasto, Rapakiven palstaviljelijät ja Savelan palstaviljelijät. Lähes kaikilla puolueilla on oma paikallisosastonsa joko Pihlajamäessä tai Koillis-Helsingissä laajemmin.

Pihlajamäessä sijaitsee Pihlajamäen tukikoti, joka on tarkoitettu päihdeongelmaisille ja muille asunnottomille miehille.

Liikenneyhteyksiä Pihlajamäkeen 

VR:
I-, K-, P- ja T-junat Pukinmäen asemalle

Helsingin Bussiliikenne:
70  (Kamppi - Pihlajamäki - Pukinmäki - Malmi)
Nobina Finland
71 (Rautatientori - Pihlajisto - Pihlajamäki - Malmi)
77N (Rautatientori - Arabia - Pihlajamäki - Malmi - Jakomäki)
79 (Herttoniemi (M) - Latokartano - Pihlajamäki - Malmi - Siltamäki - Puistolan asema)
Savonlinja Oy
73 (Hakaniemi - Pihlajamäki - Malmi - Puistolan asema - Ala-Tikkurila
73N (Rautatientori - Pihlajamäki - Malmi - Puistolan asema - Ala-Tikkurila)
74 (Hakaniemi - Pihlajamäki - Malmi - Tapanila - Puistola - Heikinlaakso)
74N (Rautatientori - Pihlajamäki - Malmi - Tapanila - Puistola - Heikinlaakso)
Oy Pohjolan Liikenne Ab
77 (Rautatientori - Pihlajamäki - Tattarisuo - Jakomäki)
79N (Rautatientori - Pihlajamäki - Malmi - Siltamäki - Puistolan asema)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Pihlajamäen viralliset kotisivut
 Pihlajamäki-Seura
 Pihlajamäen Lähiölehti
 Pihlajamäen kartta 
 HS Oma kaupunki: Pihlajamäki 
 Pihlajamäki Arkkitehtuuripolku 
 HS: Helsingin Pihlajamäki suojellaan ensimmäisenä 1960-luvun lähiönä (28.4.2006)
 HS: Kansainvälisesti arvokas lähiö (28.4.2006)
 HS: Pihlajamäen väljyys ihastutti ulkomaisia arkkitehtejä (6.6.2006)
 Pihlajamäki - Näköalalähiö Helsingissä. Kuvia ja historiaa

Malmi
Helsingin lähiöt
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa
Helsingin osa-alueet