joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Standard

Standard tai Standart voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

Automerkkejä
Standard-merkkisiä autoja on valmistanut kaikkiaan 12 valmistajaa:  

 Standard Motor Co Ltd, Coventry, Warvickshire, Iso-Britannia, vuosina 1903–1963
 Standard Motor Construction, Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat, vuosina 1903–1907
 Fabbrica Automobili Standard, Torino, Italia, vuosina 1906–1912
 St Louis Motor Car Co / St Louis Car Co, Saint Louis, Yhdysvallat, vuosina 1909–1910
 Standard Gas Electric Power Co, Philadelphia, Yhdysvallat, vuonna 1910
 Standard Automobilfabrik GmbH, Berliini-Charlottenburg, Saksa, vuosina 1911–1912
 Standard Electric Car Co, Jackson, Michigan, Yhdysvallat, vuosina 1912–1915
 Standard Steel Car Co / Standard Auto Vehicle Co, Buttler, Pennsylvania, Yhdysvallat, vuosina 1912–1923
 Standard Engineering Co, Chicago, Yhdysvallat, vuonna 1914
 Standard Engineering Co, Saint Louis, Yhdysvallat, vuosina 1920–1921
 Standard Fahrzeugfabrik GmbH, Ludwigsburg, Saksa, vuosina 1933–1935
 Standard Motor Products of India Ltd, Madras, Intia, vuosina 1961–1987

Henkilöitä 

 Franklin Standard (1949–2021), kuubalainen koripalloilija

Muita merkityksiä 
 Standard tai Standart, keisarillinen huvialus
 Standard & Poor's, McGraw-Hilliin kuuluva luottoluokitusyksikkö
 Standard Athletic Club, pariisilainen jalkapalloseura
 Standard Fruit Company, yhdysvaltalainen elintarvikeyhtiö
 Standard Liège, belgialainen jalkapalloseura
 Standard Oil, vuonna 1911 pilkottu yhdysvaltalainen öljy-yhtiö
 RIM-66 Standard, Yhdysvaltain merivoimien ilmatorjuntaohjus
 Der Standard, itävaltalainen lehti
 Russki Standart, venäläinen vodkamerkki

Katso myös
Standardi
Standartti
Standaari

Lähteet
Karvavyökääpä

Karvavyökääpä (Trametes hirsuta) on yksivuotinen pienehkö kääpä. Se on yleinen koko Suomessa kasvaen kuolleella lehtipuulla. Itiöemä on ohut ja hyllymäinen. Kasvuvyöhykkeinen yläpinta on karvainen ja vaihtelee väriltään kermanvalkoisesta harmaaseen ja vihreään. Karvavyökäävän kermanvaalea pillistö muuttuu iän myötä harmaaksi. Lohkopinnasta erottuu ylinnä karvakerros, jonka alapuolella on korkkimainen malto. Sienen tuoksu muistuttaa lievästi kalan tai kloorin hajua. Karvavyökäävän lisäksi Suomessa kasvaa vain kolme muuta karvaista kääpää: koivunhelttakääpä (Lenzites betulinus), pörrökääpä (Cerrena unicolor) ja harjaskääpä (Funalia trogii). Karvavyökääpä aiheuttaa valkolahoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kainuun Luontokuvat: Karvavyökääpä (Trametes hirsuta) 
Trametes hirsuta, karvavyökääpä @ Natural Fungi in Finland

Vyökäävät
Valkolahosienet
Südwestrundfunk

Südwestrundfunk (SWR) on saksalainen alueellinen yleisradioyhtiö. Sen toimialueeseen kuuluvat etenkin Baden-Württembergin ja Rheinland-Pfalzin osavaltiot. SWR on ARD:n tytäryhtiö, ja se lähettää ohjelmaa kahdella televisio- ja usealla radiokanavalla. SWR:n päätoimistot sijaitsevat Stuttgartissa, Baden-Badenissa ja Mainzissa. Sen lähetysalueella elää noin 14,7 miljoonaa ihmistä, ja sen palkkalistoilla on noin 3 700 työntekijää.

Aiheesta muualla 

Yrityksen kotisivut 

Saksalaiset viestintäyhtiöt
ARD
Ihmiskunnan aarteita

Ihmiskunnan aarteita () on saksalainen dokumenttisarja, joka käsittelee Unescon maailmanperintökohteita. Südwestrundfunk-televisioyhtiö on tehnyt ohjelmaa yhteistyössä Unescon kanssa.

Maailmanperintökesksu ja Südwestrundfunk sopivat sarjan tuottamisesta vuonna 1995. Sarjaa levittää müncheniläinen Telepool. Ihmiskunnan aarteita on saksankielinen dokumenttisarja, ja sen tavoitteena edistää maailmanperintösopimusta ja -kohteita. Idean dokumenttisarjasta sai Südwestrundfunkin kulttuuriohjelmien johtaja Gustav-Adolf Bähr jo vuonna 1987. Ajatuksesta televisioon oli kuitenkin pitkä tie, ja sarjan ensimmäinen osa lähetettiin 1. huhtikuuta 1995. Se käsitteli Maltan pääkaupunkia Vallettaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sarjan kotisivut 

Saksalaiset televisiosarjat
Dokumenttiohjelmat
Unescon maailmanperintökohteet
1990-luvun televisiosarjat
Raikas tuuli ja kirkas kuu

Raikas tuuli ja kirkas kuu () on vuonna 2003 valmistunut elokuvatarina joka sijoittuu Korean historiassa 1600-luvun loppuun joka oli sekasortoista aikaa. Silloin japanilaiset halusivat hyökätä Kiinaan Korean kautta, Korealaiset eivät kuitenkaan suostuneet japanilaisten läpikulkuun. Elokuva kertoo kahdesta keisarilisten vartijoiden eliittisotilaasta Ji-Hwanista ja Gyu-yupista tuona aikana. Huipputaitavat miekkamiehet ovat läheisiä ystäviä, kunnes vallankaappauksen myötä Gyu-yup pakotetaan tappamaan vanha mestarinsa sekä Ji-Hwan.

Rooleissa

Lähteet 

Eteläkorealaiset elokuvat
Draamaelokuvat
Toimintaelokuvat
Vuoden 2003 elokuvat
Pihlaja-angervot

Pihlaja-angervot (Sorbaria) on suku ruusukasvien (Rosaceae) heimossa. Suvussa on 10 lajia, jotka ovat kaikki kotoisin Itä-Aasiasta. Useita lajeja käytetään koristekasveina.

Kuvaus 
Pihlaja-angervot ovat kesävihantia yksikotisia pienehköjä tai keskikokoisia pensaita. Haarat ovat pystyjä tai kaarevia, ja pensaat ovat tiheitä ja tekevät maarönsyjä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti. Lehtilapa on päätöparinen. Kukinto on huiskilo. Terä- ja verholehtiä on viisi. Teriö on valkoinen. Hedelmä on monisiemeninen tuppilo.

Lajeja 
 Sorbaria grandiflora – helmipihlaja-angervo
 Sorbaria kirilowii – isopihlaja-angervo
 Sorbaria pallasii
 Sorbaria sorbifolia – viitapihlaja-angervo eli pihlaja-angervo
 Sorbaria tomentosa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Den virtuella floran: Sorbaria 
 ITIS: Sorbaria 
 United States Department of Agriculture (USDA): Sorbaria 
 Flora of China: Sorbaria
Impressions in Blood


Impressions in Blood on Vaderin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2006.

Kappaleet 

Raining Blood (Slayer cover, vain Japanin painoksessa

Kokoonpano 
 Peter – kitarat, laulu
 Mauser – kitarat
 Novy – bassokitara
 Daray – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic: 
 Blabbermouth: 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2006 albumit
Vaderin albumit
Vlado Taneski

Vlado Taneski (1952 – 23. kesäkuuta 2008) oli pohjoismakedonialainen journalisti, joka joutui epäillyksi ainakin kolmen naisen murhasta, kun oli lehtijutuissaan tiennyt asioita, joista poliisi ei ollut kertonut julkisuudessa. Hänet pidätettiin, kun DNA-testi yhdisti hänet tekoihin. Murhat tehtiin Kičevossa vuosien 2003 ja 2008 välillä. Uhrit kaapattiin, pahoinpideltiin ja raiskattiin. Heidän ruumiinsa paloiteltiin ja vietiin muovipusseissa eri puolille kaupunkia. Taneski työskenteli Nova Makedonijalle, mutta kirjoitti myös muihin lehtiin. Hänen uhrinsa muistuttivat hänen äitiään. Uhrit myös tunsivat äidin. Kaikki olivat köyhiä, kouluttamattomia siivoojia.

Taneski teki itsemurhan Tetovon vankilassa hukuttautumalla ämpäriin.

Uhrit 
Živana Temelkoskan (65) jäänteet löydettiin vuonna 2008. Ljubica Licoska (56) oli löydetty 2007 ja Mitra Simjanoska (64) vuonna 2005. Lisäksi vuonna 2003 kadonnutta 78-vuotiasta naista on epäilty Taneskin uhriksi.

Lähteet 

Pohjoismakedonialaiset henkilöt
Sarjamurhaajat
Toimittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Vuonna 2008 kuolleet
AFC Champions League

AFC Champions League () on vuosittainen kansainvälinen jalkapalloturnaus aasialaisille seurajoukkueille. Turnauksen järjestäjänä Asian Football Confederation (AFC).

Kilpailun edeltäjä, Asian Club Championship, käynnistyi 1967 ja lakkautettiin 1972. Seurajoukkuemestaruudesta ryhdyttiin pelaamaan uudelleen vuonna 1986, jolloin alkoi Asian Champions' Cup (). Kaudeksi 2002–2003 Aasian cup-voittajien cup yhdistyi mestarien cupiin. Kilpailu uudistettiin ja se sai uudeksi nimekseen AFC Champions League. Turnauksen voittaja saa paikan FIFA:n seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuissa.

Sarjajärjestelmä 

AFC Champions League koostuu karsintakierroksesta, lohkovaiheesta ja pudotuspeleistä. Kilpailuun pääsevät mukaan vain parhaiden Aasian liigojen joukkueet. Suoraan lohkovaiheeseen pääsee yhteensä 30 joukkuetta 11 parhaasta liigasta. Lisäksi kuuden muun liigan mestarit ja AFC Cupin kaksi parasta pelaavat karsintavaiheen, josta kaksi joukkuetta pääsee mukaan lohkovaiheeseen. Lohkovaiheessa joukkueista muodostetaan kahdeksan 4 joukkueen lohkoa, joissa pelataan kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pääsevät jatko-otteluihin. Neljännesvälierät, puolivälierät ja välierät pelataan kaksiosaisena. Mestaruus ratkaistaan puolueettomalla kentällä pelattavassa yksiosaisessa finaalissa.

Voittajat

Asian Club Championship (1967-1971) 

1Maccabi julistettiin voittajaksi, koska Al-Shorta kieltäytyi pelaamasta poliittisista syistä.

Asian Champions' Cup (1986-2002)

AFC Champions League (2003-)

Lähteet

Tilastot

Viitteet

Aiheesta muualla 

Jalkapallon seurajoukkuekilpailut
Arginusain taistelu

Arginusain taistelu käytiin vuonna 406 eaa. osana peloponnesolaissotaa Arginusain saarten ja Kanain kaupungin edustalla Lesboksen saaren itäpuolella. Taistelussa Ateenan laivasto, johtajanaan kahdeksan strategosta, voittivat Kallikratidaan komentaman Spartan laivaston.

Taistelu oli seurausta siitä, että Kononin komentama laivasto-osasto oli spartalaisten saartamana Mytilenessä. Ateenalaiset kokosivat laivaston, joka koostui enimmäkseen uusista laivoista ja kokemattomasta miehistöstä, auttamaan Kononia. Kokematon laivasto oli taktisesti alakynnessä, mutta kykeni yllätysvoittoon käyttämällä epätavallista taktiikkaa.

Antiikin taistelut
Meritaistelut
Peloponnesolaissota
Armenian vallankumouksellinen liitto

Armenian vallankumouksellinen liitto (, vanha kirjoitusasu: Հայ Յեղափոխական Դաշնակցութիւն), lyhyemmin Dašnaktsutjun () on armenialainen, vasemmistolainen kansallismielinen puolue. Sen jäsenistä käytetään joskus nimitystä dašnak (դաշնակ) ja puolueesta dašnak-puolue. Nykyisin puolue kuuluu sosiaalidemokraattisten puolueiden Sosialistiseen internationaaliin.

Puolue on perustettu 1890 silloisessa Tiflisissä. Puolue johti ensimmäisen Armenian tasavallan perustamista 1918 ja oli vallassa sen olemassaolon ajan. Vuonna 1920 bolševikkien valloitettua Armenian sen johto pakeni ulkomaille. Maapaossa puolueen toiminta keskittyi maan itsenäisyyden ajamiseen ja armenialaisen kulttuurin suojeluun.

Puolue järjestettiin uudelleen Armeniassa 1990. Joulukuussa 1994 sen toiminta kiellettiin "väliaikaisesti". Oikeusministeriö salli sen uudelleen 9. helmikuuta 1998, alle viikko presidentti Levon Ter-Petrosjanin eron jälkeen.

Puolue ajaa historiallisen Armenian jälleenyhdistämistä Sèvresin sopimuksen mukaisissa rajoissa. Näistä alueista merkittävä osa kuuluu nykyiseen Turkkiin.
Toisen puolueen huolenaihe on historiallisesti Armeniaan kuulunut Javakhk, osa Samtskhe-Džavakhetia nykyisessä Georgiassa.

Puolueella on merkittävä vaikutusvalta kansainvälisesti ulkoarmenialaisten keskuudessa, joita asuu mm. Yhdysvalloissa, Ranskassa ja Libanonissa. Puolue on ajanut voimakkaasti armenialaisten kansanmurhan kansainvälistä tunnustamista.

Lähteet

Aiheesta muualla

 http://www.arfd.info/
 http://www.arfd.am/ 

Armenialaiset puolueet
Grindelwald

Grindelwald on kunta Bernin kantonissa Sveitsissä. Grindelwald on tunnettu kesä- ja talvimatkailukeskus.

Maantiede
Kylä sijaitsee Grindelwaldtalina tunnetun laakson itäosassa. Schwarze Lütschine -joki virtaa laaksoa pitkin Grindelwaldin läpi kohti Brienzjärveä. 

Bernin Alpit kohoavat noin kilometrin korkeudella sijaitsevan Grindelwaldin kylän eteläpuolella jyrkästi, osa yli neljän kilometrin korkeuteen. Grindelwaldin korkeimmat vuoret ovat Mönch (4 107 m mpy.), Schreckhorn (4 078 m), Fiescherhörner (4 049 m), Lauteraarhorn (4 042 m) ja Eiger (3 970 m). Kunnan eteläosassa sijaitsee myös jäätiköitä, kuten Unterer Grindelwaldgletscher ja Oberer Grindelwaldgletscher.

Liikenneyhteydet 
Grindelwaldiin on maantieyhteys moottoritieltä A8 Wilderswilistä, Interlakenin eteläpuolelta. Grindelwaldiin kulkee myös Berner Oberland-Bahnen -yhtiön Berner Oberland-Bahn Lütschinejoen vartta Interlaken Ostista.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
Grindelwaldin matkailusivut

Sveitsin talviurheilukeskukset
XXV (Vaderin albumi)


XXV on Vaderin 25-vuotisen taipaleen johdosta julkaistu kokoelma-albumi, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2008. Albumi on kokoelma uudelleennauhoitettuja kappaleita yhtyeen aiemmilta albumeilta, The Ultimate Incantationista The Beastiin saakka. Levyn erikoijulkaisu sisältää kolme bonuskappaletta sekä DVD:n, joka sisältää vanhoja ja harvinaisia VHS-livetaltiointeja yhtyeen uran varrelta.

Kappaleet

CD 1

CD 2

Bonuskappaleet 
Trupi Jad
Dark Transmission (V.999)
Reborn in Flames (V.Panzer)

DVD 
Gin Psie (Olsztyn, 1986)
Trupi Jad (Białystok, 1989)
Vicious Circle (Moskova, 1990)
Demons Wind/Decapitated Saints (Białystok, 1992)
Intro/Dark Age (Piekary Śl., 1992)
Breath of Centuries (Varsova, 1992)
Chaos (Groningen, 1993)
Decapitated Saints (Brooklyn, 1993)
Reign-Carrion (Łódź, 1993)
Blood of Kingu (Torino, 1995)
Crucified Ones (Sopot, 1995)
Testimony (Hampuri, 1996)
Black to the Blind/Silent Empire (Madrid, 1998)
Distant Dream (Stolzenhain, 1998)
Forwards to Die/North (Houston, 2000)
Sothis (Essen, 2001)

Kokoonpano 
 Peter – sähkökitara, laulu
 Mauser – sähkökitara, taustalaulu
 Novy – bassokitara, taustalaulu
 Daray – rummut

Arvostelut 
 About.com: 
 AllMusic: 
 Blabbermouth: 
 Imperiumi.net: 
 Teraz Rock:

Lähteet 

Vuoden 2008 kokoelma-albumit
Vaderin albumit
Necropolis

Necropolis on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009.

Kappaleet

CD

DVD

Kokoonpano 
 Peter – kitarat, bassokitara, laulu
 Paul – rummut
 Reyash – bassokitara (vain DVD)
 Vogg – rytmikitara, soolokitara (vain DVD)
 Spider – kitara (kappaleet 3, 9, 11, 13)

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Chronicles of Chaos: 
 Imperiumi.net: 
 Teraz Rock:

Lähteet 

Vaderin albumit
Vuoden 2009 albumit
Tue Madsenin tuottamat albumit
ETTU

European Table Tennis Union (ETTU) () on perustettu Tokiossa 13. maaliskuuta 1956. Liittoa olivat perustamassa silloin 17 maata mukaan lukien Suomi. Nykyään liitolla on 56 jäsenmaata. Liitto järjestää myös pöytätenniksen Euroopan-mestaruuskilpailuja.

Jäsenmaat

Katso myös 
 ITTF
 Pöytätenniksen Euroopan-mestaruuskilpailut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto 

Kansainväliset urheilujärjestöt
Pöytätennis
Lead Us!!!


Lead Us!!! on Vaderin kuudes EP-levy, joka julkaistiin 22. tammikuuta 2008.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Peter – sähkökitara, laulu
 Mauser – sähkökitara
 Novy – bassokitara
 Daray – rummut

Arvostelut 
 Metal Injection:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2008 EP:t
Vaderin albumit
CCCF

Confederacion Centroamericana y del Caribe de Futbol eli CCCF oli Keski-Amerikan ja Karibian jalkapalloliitto. Liitto perustettiin 1941 ja vuonna 1961 CCCF yhdistyi NAFC:n kanssa muodostaen CONCACAFin. CCCF järjesti toiminta-aikanaan kymmenen mestaruusturnausta.

Jäsenet
CCCF:ssä oli 37 jäsentä.

Lähteet 

Kansainväliset jalkapalloliitot
NAFC

North American Football Confederation eli NAFC on entinen Pohjois-Amerikan jalkapalloliitto. Se perustettiin 1946 ja se fuusioitui CCCF:n kanssa 1961 muodostaen CONCACAFin. Liiton tärkein turnaus oli NAFC:n Mestaruusturnaus, joka järjestettiin neljästi. Liittoon kuului neljä jäsentä: Kanada, Yhdysvallat, Meksiko ja Kuuba.

Lähteet

Kansainväliset jalkapalloliitot
Sami Ruusuvuori

Sami Ruusuvuori (os. Hannula, s. 27. joulukuuta 1976 Toholampi) on suomalainen kapellimestari ja puhallinmuusikko. Hän toimii Helsingin poliisisoittokunnan ylikapellimestarina. 

Sami Ruusuvuori valmistui vuonna 2005 Sibelius-Akatemian puhallinkapellimestariluokalta musiikin maisteriksi. Hän on opiskellut myös Päijät-Hämeen konservatoriossa ja Göteborgin musiikkikorkeakoulussa. 

Ruusuvuori on sotilasarvoltaan musiikkikapteeni. Hän toimi vuosina 2006-2011 Suomen Puolustusvoimien edustussoittokunnan, Kaartin Soittokunnan kapellimestarina. Konserttikokoonpanon ohella hän työskenteli Kaartin Combon sekä Kaartin Seitsikon kanssa, joka on hänen johdollaan konsertoinut aina Japania myöten. Hän oli perustamassa Kaartin Soittokunta -festivaalia ja toimi sen taiteellisena johtajana.

Ruusuvuori työskenteli Puolustusvoimien varusmiessoittokunnan päällikkökapellimestarina 2011-2012. Soittokunta teki tuolloin konserttikiertueet Italiaan ja Sveitsiin Modena ja Basel Tattoo -tapahtumiin. Kotimaassa hän johti varusmiessoittokunnan historian mittavimman konserttikiertueen Suomi Sävelin.

Helsingin poliisisoittokunnan ylikapellimestarina Ruusuvuori aloitti marraskuussa 2012. 

Ruusuvuoren laaja-alainen osaaminen ulottuu klassisen musiikin lisäksi rytmimusiikkiin. Hän on työskennellyt lähes kaikkien Suomen tähtiartistien kanssa. Ruusuvuori on johtanut orkestereiden kiertueita Japanissa, Venäjällä, Keski-Euroopassa, Baltian maissa sekä kaikissa Pohjoismaissa. Vierailevana kapellimestarina hän on ollut niin ikään Pohjoismaissa, Baltiassa, Venäjällä sekä Yhdysvalloissa. Hän on toiminut myös lukuisten kansainvälisten kilpailujen tuomaristossa. Opettajana hän on työskennellyt Sibelius-Akatemiassa sekä useilla mestarikursseilla. 

Nykysäveltäjien kanssa Ruusuvuori tekee läheistä yhteistyötä tilaamalla ja johtamalla säännöllisesti uutta musiikkia. Ruusuvuori on johtanut kymmenen äänitettä eri orkestereiden kanssa. 

Ruusuvuoren omat soittimet ovat pasuuna ja tenoritorvi, joilla hän soittaa aktiivisesti kamarimusiikkia Helsinki Brass Quartetissa  sekä Solistiseitsikko Imperialissa. Kokoonpanot ovat konsertoineet Suomen lisäksi mm. Iso-Britanniassa, Keski- ja Itä-Euroopassa ja Venäjällä sekä tehneet viisi äänitettä.

Ruusuvuori tekee Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohdon tohtoriopintoja aiheenaan Länsimainen sinfoninen puhallinorkesteriohjelmisto 1900 -luvulta nykypäivään.

Lähteet 

Suomalaiset sotilaskapellimestarit
Suomalaiset pasunistit
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Panakeia

Panakeia (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa parantamisen jumalatar ja Asklepioksen ja Epionen tytär. 

Yhdessä sisariensa kanssa he harjoittivat kukin yhtä puolta Apollonin tieteistä: Panakeia oli lääkeaineiden, Iaso parantamisen, Hygieia terveyden, Akeso toipumisen ja Aigle luonnollisen kauneuden jumalatar. Hänen veljensä olivat mestaridiagnostikko Podaleirios, mestarikirurgi Makhaon sekä Telesforos ja Aratos. Podaleirios ja Makhaon hallitsivat Trikkan kaupunkia kaksoismonarkkeina.

Panakeian nimestä juontuu myös käsite panacea, yleislääke, joka parantaisi kaikki mahdolliset sairaudet.

Antiikin Kreikan jumalattaret
Jyrki Tähtinen

Jyrki Juhani Tähtinen (s. 16. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen asianajaja ja Borenius Asianajotoimisto Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Hän on pääomarahastojen muodostamiseen ja pääomasijoituksiin liittyvien asioiden asiantuntija. Tähtinen toimii neuvonantajana pääomasijoitukseen ja yrityskauppoihin liittyvissä kysymyksissä. Hän on lisäksi toiminut pesänhoitajana, selvittäjänä ja valvojana useissa suurissa yrityssaneerauksissa
ja konkursseissa. 

Jyrki Tähtinen on muun muassa Tulikivi Oyj:n hallituksen sekä Suomen ja Euroopan pääomasijoittajayhdistysten (Venture Capital Associations) Taxation and legal -komiteoiden jäsen. Hän kirjoittaa artikkeleita ja luennoi säännöllisesti omaan erityisosaamiseensa liittyvistä aiheista.

Tähtinen on ollut Borenius Asianajotoimisto Oy:n osakas vuodesta 1991 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2008. Vuosina 1997–2008 hän toimi Boreniuksen toimitusjohtajana.

Julkaisut

Lähteet 

Suomalaiset asianajajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Var det du

Var det du on ruotsalainen laulelma. Alun perin laulu oli pelimannikappale, johon kirjoitettiin myöhemmin sanat. Ruotsiksi laulun on levyttänyt mm. Anna-Lena Löfgren vuonna 1964 (laulun sanoittaja ei ole tiedossa). Suomalaiset sanat kirjoitti Jukka Kuoppamäki, ja sen levytti Anki Lindqvist vuonna 1967 nimellä "Niin aikaisin". Laura Kinnunen on levyttänyt laulun Kari Tuomisaaren sanoittamana nimellä "Näitkö sen" vuonna 1965.

Ruotsalaiset musiikkikappaleet
Journal of Ornithology

Journal of Ornithology on Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen (Deutsche Ornithologen-Gesellschaft, DO-G) julkaisema lintutieteellinen aikakauslehti.

Alkuperäiseltä nimeltään Journal für Ornithologien ensimmäinen numero ilmestyi 1. tammikuuta 1853. Lehden perustivat lintutieteilijät Gustav Hartlaub ja Jean Cabanis, joista Cabanis toimi ensimmäisenä päätoimittajana 41 vuoden ajan. DO-G oli perustettu kolme vuotta aikaisemmin, vuonna 1850. Lehden nimi muuttui vuonna 2004 Journal of Ornithologyksi ja sitä julkaisee Springer-Verlag. Thomson Reutersin (nyk. Clarivate Analyticsin) Journal Citation Reportsin laskelmien mukaan lehden vaikuttavuuskerroin oli 1,927 vuonna 2013.

Lehden päätoimittajat
 1853–1893: Jean Cabanis
 1894–1921: Anton Reichenow
 1922–1955: Erwin Stresemann
 1956–1961: Erwin Stresemann ja Günther Niethammer
 1962–1970: Günther Niethammer
 1971–1997: Einhard Bezzel
 1997-: Franz Bairlein

Lähteet

Aiheesta muualla 

Journal of Ornithologyn kotisivu 
Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen kotisivu  

Ornitologia
Tiedelehdet
Saksalaiset aikakauslehdet
Petrus Dacus

Petrus Dacus de Finlandia oli Turun Pyhän Olavin luostarin dominikaaniveli, joka lähetettiin Tanskan Århusiin opiskelemaan logiikkaa vuonna 1291. Hän on ensimmäinen suomalainen, jonka tiedetään opiskelleen ulkomailla.

Katso myös
Petrus Kaikewalde

Lähteet
Markku löytönen (toim.): Suomalaiset tutkimusmatkat 
Osmo Pekonen: tiedemiehet tien päällä Nettiversio

Suomen keskiajan henkilöt
Kristityt munkit
Dominikaanit
Syntymävuosi tuntematon
Kuolinvuosi tuntematon
Einhard Bezzel

Einhard Bezzel (26. elokuuta 1934) on saksalainen lintutieteilijä, kirjailija ja luontokuvaaja.

Bezzel oli perustamassa saksalaisten lintutieteilijöiden ja -harrastajien kattojärjestöä Dachverbandes Deutscher Avifaunisten (DDA) vuonna 1970. Bezzel toimi Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen aikakauslehden Journal für Ornithologien päätoimittajana vuosina 1971–1997, ja Der Falken päätoimittajana 1996–2007. Hän on ollut Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen varapuheenjohtaja vuodesta 1997 lähtien.

Bezzel on kirjoittanut yli 500 artikkelia ja osallistunut useiden kirjojen kirjoittamiseen.

Teoksia 
 Verhaltensforschung : Das Verhalten der Tiere, 1967
 Die Tafelente (Aythya ferina) , 1969
 Vogelparadiese in Bayern, 1970
 Verstummen die Vögel?, 1973
 Belauschte Vogelwelt, 1973
 Praktische Vogelkunde, 1974, yhdessä Gerhard Thielcken kanssa
 Vogelleben – Spiegel unserer Umwelt, 1975
 Ornithologie, 1977
 Vögel Mittel- und Nordeuropas, 1978
 Mein Hobby: Vögel beobachten, 1982
 Kompendium der Vögel Mitteleuropas. Nonpasseriformes · Nichtsingvögel, 1985
 Kompendium der Vögel Mitteleuropas. Passeres · Singvögel, 1993
 Vogelfedern, 2003
 Die BLV Enzyklopädie Vögel der Welt, 2004, yhdessä Christopher Perrinsin kanssa.

Saksalaiset ornitologit
Vuonna 1934 syntyneet
Elävät henkilöt
Hyviä enteitä

Hyviä enteitä: Noita Agnes Nutterin Hienot ja Oikeat Ennustukset () on Terry Pratchettin ja Neil Gaimanin vuonna 1990 ilmestynyt yhteistyöromaani. Kirjasta julkaistiin uusi suomennos vuonna 2020.

Kirjan päähenkilöt
 Agnes Nutter – 1600-luvulla elänyt noita 
 Newton Pulsifer – noidanmetsästäjä
 Anathema Nippell – noita, Agnes Nutterin jälkeläinen
 Aziraphale – enkeli
 Crowley – demoni
 Ne (Adam, Wensleydale, Pepper, Brian) – neljä kylän lasta
 Sota, Nälänhätä, Kuolema, Saastuminen – neljä maailmanlopun ratsastajaa

Sovitukset

5. syyskuuta 2014 BBC julkaisi uutisen, jonka mukaan kirjailijat Pratchett ja Gaiman tulevat tekemään ensimmäisen radioon tarkoitetun dramatisoinnin teoksesta yhteistyössä BBC Radio 4:n kanssa. Molemmilla tulee olemaan kuunnelmassa myös cameorooli. Kuunnelman päärooleissa ovat Colin Morgan (Newton Pulsifer), Charlotte Ritchie (Anathema Nippell), Mark Heap (Aziraphale) ja Peter Serafinowicz (Crowley). 

Huhtikuussa 2016 uutisoitiin että Neil Gaiman on kirjoittamassa kirjan pohjalta kuusiosaista televisiosarjaa. Kirjailijoiden oli tarkoitus tehdä projekti alun perin yhteistyönä, mutta Pratchett antoi vähän ennen kuolemaansa Gaimanille siunauksen tehdä työ yksin. Sarja julkaistiin Amazon Prime -suoratoistopalvelussa vuonna 2019.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Johanna Sinisalo: Hyviä enteitä. Aikakone 3/1992.
 The Good Omens Lexicon. 
 Viitteitä kirjaan. L-Space. 

Englantilaiset fantasiaromaanit
Vuoden 1990 kirjat
Paolo Nocera

Paolo Maria Nocera (s. 22. heinäkuuta 1985 Rooma) on italialainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula Renault sarjoissa vuosina 2003-04, Italian F3 ja F3000 luokissa vuosina 2004-05 ja 2006-07, F3 Euroseries ja Euroseries 3000 luokissa vuonna 2006 ja GP2 ja World Series by Renault luokissa vuonna 2008. Nocera ajoi kaksi kilpailua BCN Competicion -tallissa vuonna 2008 saavuttamatta pisteitä. Nocera voitti italian F3 sarjan mestaruuden vuonna 2007. Hän ajoi neljä kilpailua WSR luokassa korvaten Duncan Tappyn.

GP2 -tulokset 

GP2-kuljettajat
Italialaiset autourheilijat
Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Viikingit (täsmennyssivu)

Viikingit tai viikinki voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 viikingit, skandinaavista alkuperää olevia aseistautuneita merenkulkijoita 700–1000-luvuilla
 Vuosaaren Viikingit, helsinkiläinen urheiluseura
 FC Viikingit, helsinkiläinen jalkapalloseura
 Viikingit HC, vuosaarelainen jääkiekkoseura
 Salibandyseura Viikingit, helsinkiläinen salibandyseura
 Viikingit (The Vikings), Richard Fleischerin ohjaama elokuva vuodelta 1958
 Viikingit (Vikings), kanadalais-irlantilainen televisiosarja vuodelta 2013
 ”viikingit”, Suomessa svekomaaneista 1800-luvun lopulla käytetty pilkkanimi
 Viikinki, moottorivene
 ”Viikinki”, Tony Halmeen käyttämä taiteilijanimi
 Viikinki, suomalainen dokumenttielokuva Tony Halmeesta vuodelta 2022.

Katso myös
Viking
Vikingen
Vikingarna
Belfast (täsmennyssivu)

Belfast tarkoittaa seuraavia:

Belfast, Pohjois-Irlannin pääkaupunki
HMS Belfast, Britannian kuninkaallisen laivaston kevyt risteilijä
USS Belfast (PF-35), yhdysvaltalainen fregatti
Nauta (täsmennyssivu)

Nauta voi tarkoittaa seuraavaa:

 Nauta (Bos taurus), märehtivä sorkkaeläin
 Naudanliha
 Nautaeläimet (Bovinae), onttosarvisten sorkkaeläinten heimon alaheimo
 Nauta, FABA Kotieläinjalostuksen julkaisema lehti
 Nauta, kaupunki Perussa
 Nauta, uuden aallon punk-yhtye

Sukunimenä 

 Kate Nauta (s. 1982), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
 Walle Nauta (1916–1994), alankomaalais-yhdysvaltalainen neurotieteilijä
 Yvonne Nauta (s. 1991), alankomaalainen pikaluistelija
Marcello Puglisi

Marcello Puglisi (s. 17. toukokuuta 1986 Trescore Balneario) on italialainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut urallaan Formula Renault-, Formula 3-, Formula 3000-, Le Mans Series-, GP2- ja International Formula Masters -sarjoissa. Puglisi ajoi GP2-urallaan kaksi kilpailua Durango-tallissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili Aasian GP2 -sarjassa Piquet Sports-tallissa ja sijoittui parhaimmillaan 9:nneksi. Puglisi voitti Italian Formula Masters -sarjan mestaruuden vuonna 2008.

GP2 -tulokset

Aasian GP2 -tulokset

Lähteet 

Aasian GP2 -kuljettajat
Elävät henkilöt
GP2-kuljettajat
Italialaiset autourheilijat
Urheilutyngät
Vuonna 1986 syntyneet
Dumfriesshirenkettukoira

Dumfriesshirenkettukoira (Dumfriesshire Black and Tan Foxhound) on sukupuuttoon kuollut skotlantilainen koirarotu. Sitä käytettiin saukkokoiran jalostuksessa, mikä kuitenkin lopetettiin vuonna 1978 saukon metsästyksen kieltämisen jälkeen.

Ulkonäkö 
Dumfriesshirenkettukoira oli kookkaampi kuin normaalit kettukoirat ja aina väriltään musta ruosteenruskein merkein.

Alkuperä 
Sir John Buchanan Jardine, vuonna 1937 ilmestyneen Hounds of the World -teoksen kirjoittaja kehitti rodun toisen maailmansodan jälkeen käyttämällä vihikoiraa, isogascognenajokoiraa ja englanninkettukoiraa. Se koostui Dumfries and Gallowayn Kettleholmissa (Lockerbien lähellä) sijainneen Glenholme-kennelin kettukoira-ajueesta, joka lakkautti toimintansa vuonna 2001.

Dumfriesshirenkettukoirat esittivät vihikoiria vuoden 1978 elokuvassa The Thirty Nine Steps, joka kuvattiin osittain Kettleholmissa.

Katso myös 
 Virginiankettukoira

Lähteet 

Ajokoirat
Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Skotlantilaiset koirarodut
Kelttienvinttikoira

Kelttienvinttikoira (Celtic Hound) on sukupuuttoon kuollut koirarotu Britteinsaarilta.

Alkuperä
Kuninkaalliset ja sotilaat kunnioittivat kelttienvinttikoiraa suuresti. Se oli tyypillinen kunniakkaille miehille annettu lahja, ja moni sotilas ja johtaja otti sen nimen tittelikseen osoittaakseen uskollisuutensa ja rohkeutensa. Se esiintyy myös kelttiläisissä jalokivissä ja maalauksissa 1600-luvulta lähtien.

Kelttiläisissä legendoissa rotu oli metsästyksen, parantamisen ja tuonpuoleisen symboli. Se oli perinteinen teiden ja risteysten vahtikoira ja sen uskottiin suojelevan ja opastavan kadonneita sieluja tuonpuoleisessa.

Kuuluisimmassa irlantilaisessa legendassa kelttiläinen sankari Cuchulainn (Ulsterin koira tai Culannin koira) tappoi Culann-nimisen rautasepän kelttienvinttikoiran paljain käsin. Kun rautaseppä kysyi kuka vartioisi nyt hänen kauppaansa, nuori Cuchulainn tarjoutui ottamaan koiran paikan, mistä seurasi nimitys Culannin koira. Tarjous hylättiin, ja sen sijaan Cuchulainnista tuli yksi aikakauden suurimmista sotilaslegendoista, mutta lempinimi säilyi silti.

Muita kuuluisia koiria legendoissa olivat Bran ja Seolan, jotka kuuluivat soturi Fionn Mac Cumhaillille. Niiden emä oli Fionn Mac Cumhaillin täti Tuiren, jonka Sidhen haltija oli muuttanut koiraksi. 

Walesiläisessä mytologiassa Gwyn ap Nudd oli Annwnin (Manala) johtaja, joka saattoi siellä kuolleiden sieluja ja johti yliluonnollisten koirien ajuetta nimeltä Cŵn Annwn (Annwn'n vinttikoirat). Toinen tunnettu walesilaislegenda kertoo prinssi Llewellynin vinttikoirasta Gelertistä, jonka hän epäoikeudenmukaisesti tappoi luultuaan virheellisesti sen tappaneen lapsen.

Kelttienvinttikoiraa käytettiin suden, hirven ja pienten nisäkkäiden metsästykseen. Se oli myös sotakoira, joka hyökkäsi hevosten selässä olleisiin miehiin ja kaatoi heidät satuloistaan, jotta toiset olisivat voineet tappaa heidät.

Rodun uskotaan olleen englanninvinttikoiran, skotlanninhirvikoiran ja irlanninsusikoiran kantarotu ja mahdollisesti myös alkumuoto. Espanjanvinttikoiran, itävallanajokoiran ja tirolinajokoiran uskotaan myös polveutuneen siitä.

Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Vinttikoirat
Irlantilaiset koirarodut
Brittiläiset koirarodut
Makrobioottinen ruokavalio

Makrobioottinen ruokavalio (kreikkalaisperäinen "makro" tarkoittaa suurta ja "bioottinen" elämää) tarkoittaa ruokavaliota, jonka kannattajat uskovat sen vaikuttavan fyysiseen ja henkiseen hyvinvointiin. 

Dieetissä syödään tyypillisesti ruokaa, johon kuuluu paljon kuituja, vähän rasvaa, paljon kasviksia ja jyviä, kasvisproteiinia sekä rajoitetusti lihaa. Ruokavaliossa painotetaan luomuruokia.

Historia 
1800-luvun lopulla japanilainen armeijalääkäri Sagen Ishizuka keksi ravinnosta ja lääkkeistä teorian, jonka pohjana hän käytti perinteistä itämaista dieettiä. Hän sovelsi teoriaansa länsimaiden kemian, biologian, biokemian ja fysiologian piirteitä. Ishizuka itse oli syntynyt heikkona, ja hän kärsi munuais- ja ihosairaudesta. Saadakseen terveytensä takaisin Ishizuka opiskeli laajasti sekä länsimaista että itämaista lääketiedettä. Tietonsa ja päätelmänsä tutkimuksistaan Ishizuka kokosi kahteen kirjaan, vuonna 1896 julkaistuun "Pitkän iän kemialliseen teoriaan" ja vuonna 1898 julkaistuun "Terveelliseen dieettiin".

Vuonna 1907 Ishizukan sen ajan aatelisista, kongressiedustajista, valtuuston jäsenistä ja menestyksekkäistä liikemiehistä koostunut seuraajien joukko perusti "Shoku-Yo-Kail"-nimisen yhdistyksen. Niihin aikoihin Japanin kulttuuriin vaikutti suuresti Euroopan kulttuuri ja tiede. Ishizuka oli tätä vastaan ja hän kritisoi sopeutumista lännen moderniin tieteeseen ja teorioihin, ja päätyi suosittelemaan perinteistä japanilaista dieettiä. Siihen kuului täysiä, puhdistamattomia ruokia, joissa oli hyvin vähän tai ei lainkaan maitoa ja eläinperäisiä ruoka-aineksia.

Ishizuka väitti parantaneensa luonnonriisistä ja meri- ja maakasviksista koostuneella dieetillään monia potilaita. Ishizukan parannustekniikka perustui neljään periaatteeseen:

Ruoat ovat terveyden ja iloisuuden perusta.
Natrium ja kalium ovat ruokien pääasialliset vastustavat ja täydentävät ainesosat. Niiden välinen suhde määrittelee vahvimmin makrobioottisen dieetin "yin/yang"-tasapainon.
Vilja on asianmukaisesti ihmisen peruselintarvike.
Ruoan pitäisi olla täyttä ja luonnollista.

Ruokavalion toi Japanin ulkopuolelle George Ohsawa, joka oli Ranskassa asuessaan tuottelias kirjoittaja.

Lähteet

 Herman Aihara: Basic Macrobiotics. George Ishawa Macrobiotic, 1998. ISBN 9780918860552

Viitteet 

Erityisruokavaliot
Taolaisuus
Aleksandr Ponomarjov

Aleksandr Ponomarjov ( 23. huhtikuuta 1918 Horlivka – 7. heinäkuuta 1973 Moskova) oli neuvostoliittolainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

Aiheesta muualla 
Russian Team 
Ukr Soccer 

Neuvostoliittolaiset jalkapalloilijat
Neuvostoliittolaiset jalkapallovalmentajat
Vuonna 1918 syntyneet
Vuonna 1973 kuolleet
Kansainvälinen oikeus

Kansainvälinen oikeus on oikeudenala, joka koskee kansainvälisen oikeuden subjektien toimintaa ja suhteita kansainvälisellä tasolla. Kansainvälisen oikeuden merkittävimpiä toimijoita ovat valtiot ja kansainväliset järjestöt. Kansainvälinen oikeus, kuten muutkin oikeudenalat, jakautuu osa-alueisiin. Kansainvälinen oikeus käsittelee valtioiden välisiä suhteita, joita säätelevät tapaoikeus ja valtioiden kansainväliset sopimukset.

Kansainvälisen oikeuden merkittävimpiä alueita ovat valtiosopimukset, kansainvälinen lainkäyttö, kansainvälisen oikeuden käyttäminen kansallisissa tuomioistumissa, ihmisoikeudet, sota ja rauha sekä kansainväliset järjestöt. Kansainvälisen oikeuden säädöksiä ei ole koottu lakikokoelmaksi, vaan se on osittain tapaoikeutta. Osittain se on muodostunut valtioiden välisistä sopimuksista, kuten Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjasta ja ihmisoikeussopimuksista.

Kansainvälistä oikeutta ei voi rinnastaa valtionsisäiseen oikeusjärjestelmään, sillä ei ole olemassa valtioiden yläpuolella olevaa tahoa, joka voisi pakottaa tottelemaan sitä. Kuitenkin esimerkiksi yhteisellä painostuksella valtiot voidaan saada noudattamaan kansainvälistä oikeutta. Valtiot voivat yhdessä liittoutua ja tuomita kansainvälistä oikeutta rikkoneen valtion esimerkiksi talouspakotteisiin. Lisäksi erityisesti ihmisoikeusrikkomuksissa, joissa valtiot eivät välttämättä halua puuttua toisen valtion sisäisiin asioihin, voidaan käyttää mediaa keskittämään negatiivista huomiota rikkomuksiin, mikä herättää yleensä poliittiset järjestöt tai jopa valtion päättäjät puuttumaan asioihin.

Esimerkkejä 

Yhdysvallat vaihtoi Grenadan hallituksen kansainvälisen oikeuden periaatteiden vastaisesti vuonna 1983.

Lähteet

Aiheesta muualla 

YK:n kansainvälisen oikeuden sivut
Takamaa

Takamaa voi tarkoittaa seuraavia:

 takamaa, keskuspaikkakunnan vaikutusalueesta talousmaantieteessä ja taloushistoriassa käytetty nimitys
 takamaa, historiallisissa yhteyksissä myös talon, kylän, jakokunnan tai pitäjän erillään sijaitseva omistus tai nautinta-alue
 Outback, Australian mantereen kuivat sisäosat eli Australian takamaat

Paikannimenä
Takamaa on myös yleinen suomenkielinen paikannimi. Takamaa-nimisiä paikkoja ovat:
Takamaa, kaupunginosa Ylöjärvellä
Takamaa, kylä Pirkkalassa
Takamaa, kylä Elimäellä 
Takamaa, kylä Kouvolan Anjalankoskella
Rabbelugnin kartano (myös Takamaan kartano), kartano Kouvolassa entisen Anjalan kunnan alueella
Blake

Blake tarkoittaa seuraavia:

 Blake, suomalainen yhtye
 Blake, brittiläinen lauluyhtye
 BLAKE, kryptografinen tiivistealgoritmi

Britannian kuninkaallinen laivasto
 HMS Blake (1808), Blake-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Blake (1819), Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
 HMS Blake (1889), Blake-luokan panssarikansiristeilijä
 HMS Blake (C99), Tiger-luokan risteilijä

Sukunimi
Amanda Blake (1929–1989), yhdysvaltalainen näyttelijä
Andrew Blake, brittiläinen kulttuurintutkija
Arthur Blake (1872–1944), yhdysvaltalainen yleisurheilija
Arthur Blake, "Blind Blake" (n. 1895–1937), yhdysvaltalainen sokea kitaristi
Bud Blake (1918–2006), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
David Blake (s. 1970), yhdysvaltalainen rap-artisti taiteilijanimeltään DJ Quik
Emmet Reid Blake (1908–1997), yhdysvaltalainen lintutieteilijä
George Blake (1922–2020), alankomaalais-brittiläinen vakooja ja Neuvostoliiton kaksoisagentti
Howard Blake (s. 1938), brittiläinen säveltäjä
James Blake (s. 1979), yhdysvaltalainen tennispelaaja
James Blake (s. 1988), englantilainen elektronisen musiikin tuottaja, laulaja ja lauluntekijä
Jason Blake (s. 1973), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Julia Blake (s. 1936), brittiläinen näyttelijä
Kayla Blake (s. 1963), yhdysvaltalainen näyttelijä
Michael Blake (1945–2015), yhdysvaltalainen kirjailija ja käsikirjoittaja
Nicholas Blake, kirjailija Cecil Day Lewisin (1904–1972) salanimi
Peter Blake (s. 1932), englantilainen taidemaalari ja graafinen suunnittelija
Quentin Blake (s. 1932), brittiläinen piirtäjä ja kuvittaja
Rob Blake (s. 1969), kanadalainen jääkiekkoilija
Robert Blake (s. 1933), yhdysvaltalainen näyttelijä
Syan Blake (s. 1972), brittiläinen näyttelijä
Sylvan Ebanks-Blake (s. 1986), englantilainen jalkapalloilija
Tim Blake (s. 1952), englantilainen kosketinsoittaja
Toe Blake (1912–1995), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
William Blake (1757–1827), englantilainen runoilija, kuvataiteilija ja kirjanpainaja
Yohan Blake (s. 1989), jamaikalainen pikajuoksija

Kuvitteellisia henkilöitä 
Daphne Blake, hahmo piirrossarjassa Scooby-Doo
Francis Blake, hahmo sarjakuvassa Blake ja Mortimer
Blake Hill, hahmo tilannekomediasarjassa Jake ja Blake

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Urho Partanen

Urho Partanen (s. 8. syyskuuta 1941) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Puolustajana pelannut Partanen edusti urallaan Lappeenrannan Palloa 1960–1961 ja 1964–1966, Simpeleen Urheilijoita 1962–1963, Lahden Reipasta 1967–1970, 1972–1975 ja 1981 sekä FC Kuusysiä 1971. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1970 ja Suomen Cupin kolmesti vuosina 1972–1974. Partanen pelasi urallaan kaikkiaan 139 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 14 maalia.

Partanen pääsi myös Suomen maajoukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi maaottelua vuonna 1967.

Lähteet 

Suomalaiset jalkapalloilijat
Jalkapallon Suomen mestarit
Jalkapallon Suomen Cupin mestarit
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Alfred Lichtwark

Alfred Lichtwark (14. marraskuuta 1852 Hampuri - 13. tammikuuta 1914 Hampuri) oli saksalainen Hampurissa toiminut taidehistorioitsija, museonjohtaja ja pedagogi. Hän oli yksi museopedagogiikan ja taidekasvatusliikkeen perustajista.

Lichtwark oli Hampurin taidehallin ensimmäinen johtaja vuodesta 1889 alkaen. Hän toi museolle maailmanlaajuista mainetta löytämällä uudelleen merkittävät gotiikan ajan hampurilaiset maalarit Mestari Francken ja Mestari Bertramin, sekä romantiikan ajan maalarit Rungen ja Friedrichin. Hän myös hankki museoon näiden taiteilijoiden teoksia ja laajensi monien uudempien taiteilijoiden, kuten ranskalaisten impressionistien teosten kokoelmaa museossa.

Lichtwark ja taidekasvatus

Lichtwarkin teosta Taideteoksia oppimassa (Übungen in der Betrachtung von Kunstwerken 1897) pidetään taidekasvatuskirjallisuuden klassikkona. Se on yksi ensimmäisistä teoksista, jossa pohditaan museossa tehtävää taidekasvatusta ja yleisötyötä. Kirja käännettiin suomeksi noin kolmekymmentä vuotta ilmestymisensä jälkeen. Koulutusaatteet yleensäkin tulivat Suomessa 1800-luvun alkupuolelta toiseen maailmansotaan asti pitkälti saksalaiselta kielialueelta.

Lichtwark painotti omakohtaista kokemusta, eli lasten saattamista taideteosten äärelle. Taiteen ymmärtäminen lähti avoimesta havainnoinnista ja vastaanottaminen edellytti heittäytymistä katsomistilanteeseen. Teoksen äärellä tuli viipyä mahdollisimman pitkään ja pienimmästäkin yksityiskohdasta voitiin keskustella. Lichtwark kuitenkin varoitti opettajia tyrkyttämästä omia mielipiteitään. Oppilaiden tuli saada ajatella vapaasti.<ref name="mustekala">[http://www.mustekala.info/node/4 Susanna Pettersson: Jonka voi vain tuntea...''' Mustekalan pääkirjoitus 16.10.2006] Viitattu 19.8.2010</ref>

Lapsiin oli Lichtwarkin mukaan hyvä vaikuttaa taidekasvatuksen keinoin jo varhain. Heille oli hyvä tarjota taidetta aloittaen helposti avautuvista ja tutuimmista teoksista. Sen jälkeen oli vaikeampien ja moniselitteisempien teosten vuoro. Hyvä kohde aloitukselle oli myös paikallinen aikalaistaide, joka todennäköisesti sisälsi jotain tuttua.

 Lichtwark-palkinto 
Lichtwarkin nimeä kantava palkinto perustettiin vuonna 1951 Lichtwarkin 100-vuotissyntymäpäivän kunniaksi. Palkinto jaetaan joka viides vuosi.

 Julkaisuja 

 Taideteoksia oppimassa, Porvoo: WSOY, 1926.

Kirjallisuutta

 Tapio Suominen: Alfred Lichtwark: saksalaisen taidekasvatusliikkeen jäljillä. Tampere: Tampereen taidemuseo, 1999. (Tampereen taidemuseon julkaisuja; 85). Lisensiaatintutkimus. 
 Rudolf Großkopff: Alfred Lichtwark. Ellert und Richter, Hamburg 2002, ISBN 3-8319-0076-0 (elämäkerta)
 Nobumasa Kiyonaga: Alfred Lichtwark: Kunsterziehung als Kulturpolitik''. Kopäd, München 2008, ISBN 3-867-36117-7

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Lichtwark-seura, Hampuri

Saksalaiset taidehistorioitsijat
Vuonna 1852 syntyneet
Vuonna 1914 kuolleet
E.C. Was Here

E.C. Was Here on kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Eric Claptonin livealbumi vuodelta 1975. Sen on julkaissut RSO Records ja tuottanut ja remiksannut Tom Dowd Floridan Miamissa Criteria Recording –studioilla.

Levy oli rauhallisemman vaiheen jälkeen Claptonin paluu kitaravetoisemman musiikin ja tässä tapauksessa bluesin pariin. Niinpä levyllä onkin esimerkiksi perinnekappale "Rambling on My Mind", joka esiintyi jo klassikkolevyllä John Mayall Blues Breakers with Eric Clapton.

Albumi on äänitetty kolmessa vaiheessa. Ensiksi mainitaan Wally Heider Recording Studio Mobile Unit, jossa äänittäjänä on ollut Ed Barton apunaan Bill Brovas, Brian Engolds, Jim Gehr ja Jack Crymes. Toisena studiona on ollut Ronnie Lane's Mobile Unit, jossa äänittäjinä ovat olleet Andy Knight ja Ron Fawcus. Kolmas studio on ollut Record Plant Recording Studio Mobile Unit, ja siellä äänittäjinä ovat olleet Ralph Moss ja Dave Hewitt.

Kappaleet 

Sivu 1

1. Have You Ever Loved a Woman
 (Billy Myles)
 Lark Music Ltd.
2. Presence of the Lord
 (Eric Clapton)
 Throat Music Ltd.
3. Drifting Blues
 (Johnny Moore, Charles Brown & Eddie Williams)
 United Artists Music Ltd.

Sivu 2

1. Can't Find My Way Home
 (Steve Winwood)
 Island Music Ltd.
2. Rambling on My Mind
 (Trad., sov. Eric Clapton)
 Throat Music Ltd.
3. Further on Up the Road
 (Joel Medwich Veasey & Don D. Robey)
 E.H. Morris & Co. Ltd.

Levyetiketissä aloituskappaleen tekijäksi on merkitty Billy Miles ja päätöskappaleen tekijöiksi Joel Nedwick Veasey ja Don G. Robey.

Muusikot 

 Eric Clapton – kitarat ja laulu
 Jamie Oldaker – rummut
 Carl Radle – basso
 Dick Sims – urut
 Yvonne Elliman – laulu
 George Terry – kitara
 Marcy Levy – tamburiini

Yvonne Elliman duetoi laulajana Claptonin kanssa kappaleilla "Presence of the Lord" ja "Can't Find My Way Home".

Lähteet 

 Eric Clapton LP E.C. Was Here (RSO 2394 160, 1975)

Aiheesta muualla 

 

 Vuoden 1975 albumit
 Eric Claptonin albumit
Maratinvinttikoira

Maratinvinttikoira on intialainen koirarotu. Se on harvinainen ja kotialueensa Maratin maakunnan ulkopuolella tuntematon.

Ulkonäkö
Maratinvinttikoira on pieni, sileäkarvainen vinttikoira. Sitä kuvaillaan usein lyhytkarvaisen salukin näköiseksi, jota hieman pienempi se on. Se antaa vaikutelman nopeudesta yhdistettynä kestävyyteen. Se on tiivisrakenteinen, lihaksikas ja syvärintainen. Karvapeite on lyhyt ja antaa hyvän suojan Intian olosuhteita vastaan. Yleisimpiä värityksiä ovat valkoinen liuskeensinisin ja ruosteenruskein merkein (blue tricolor) ja sininen keltaisin merkein (blue&tan), mutta myös brindle on melko tavallinen. Säkäkorkeus on 56 cm.

Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on vaistomaisen rohkea ja metsästyskykyinen. Se käyttää kyseisiä ominaisuuksiaan hyödyksi erinomaisen näkökykynsä, nopeiden raajojensa ja terveiden lihastensa lisäksi. Sitä käytetään lähes yksinomaan metsästykseen; Intian elintaso tekee pelkän lemmikkikoiran omistamisesta vähäpätöisen harrastuksen. Kuitenkin muutama seurakoirana pidetty yksilö on todistettavasti onnistunut tehtävässään ja ollut isäntäväelleen uskollinen kumppani.

Alkuperä
Maratinvinttikoiran alkuperä on epäselvä: se on joko salukin jälkeläinen tai muiden kotoperäisten intialaisten vinttikoirien paikallismuunnos. Sen pieni koko rampurinvinttikoiraan ja muihin intialaisiin koiriin verrattuna viittaisi joko saluki-esi-isään tai puhtaaseen, muinaiseen alkuperään - näistä jälkimmäinen on rodun harrastajien suosima teoria. Poikkeuksellisen nopeutensa ja voimansa vuoksi se on menestynyt pienen ja keskikokoisen riistan jäljestyksessä alkuperäismaakunnassaan Maratissa. Yksikään suurempi kenneljärjestö ei ole tunnustanut sitä.

Lähteet 

FCI:n ulkopuoliset rodut
Vinttikoirat
Intialaiset koirarodut
Elon Lindenstrauss

Elon Lindenstrauss (; s. 1. elokuuta 1970 Jerusalem, Israel) on israelilainen matemaatikko, joka palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 2010.

Lindenstrauss syntyi vuonna 1970 Jerusalemissa. Hänen vanhempansa ovat Naomi and Joram Lindenstrauss, joka oli tunnettu matemaatikko. Elon Lindenstrauss voitti 18-vuotiaana pronssimitalin kansainvälisistä matematiikkaolympialaisista. Tämän jälkeen hän suoritti asepalveluksensa Israelin puolustusvoimien Talpiot-ohjelmassa. Lindenstrauss opiskeli Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Alemman korkeakoulututkinnon hän suoritti matematiikasta ja fysiikasta vuonna 1991, ja maisterin paperit hän sai matematiikasta vuonna 1995. Tohtorin arvon Lindenstrauss sai vuonna 1999, ja hänen väitöskirjansa nimi oli Entropy Properties of Dynamical Systems.

Lindenstrauss opetti Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa jo ennen valmistumistaan, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli Princetonissa sijaitsevassa Institute for Advanced Studyssä vuodet 1999–2001. Seuraavat kaksi vuotta hän toimi apulaisprofessorina Stanfordin yliopistossa, ja vuodet 2003–2005 hän työskenteli Clay-instituutissa. Vuodet 2004–2010 hän toimi professorina Princetonin yliopistossa, ja vuodesta 2008 hän on ollut myös Jerusalemin heprealaisen yliopiston professori.

Vuonna 2010 Lindenstraussille myönnettiin Fieldsin mitali työstään lukuteorian parissa. Mitali tuli erityisesti ergodisen teorian tutkimuksesta, ja sen soveltamisesta lukuteoriaan.

Lähteet 

Israelilaiset matemaatikot
Fieldsin mitalistit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Sinfonia nro 4 (Mendelssohn)

Felix Mendelssohn Bartholdyn neljäs sinfonia A-duurissa (op. 90) tunnetaan lisänimellä Italialainen. Teoksen historia juontaa juurensa Mendelssohnin vuosien 1829–1831 Euroopan-kiertueeseen. Säveltäjä luonnosteli teostaan jo Italiassa, mutta jätti työnsä kesken. Se kuitenkin valmistui myöhemmin Berliinissä vastauksena Lontoon filharmonisen seuran pyyntöön. Säveltäjä itse johti teoksensa kantaesityksen Lontoossa 13. toukokuuta 1833. Hän kuitenkin oli tyytymätön siihen ja teki sinfoniasta uudistetun version vuonna 1837. Hän jopa suunnitteli säveltävänsä vaihtoehtoiset versiot kolmesta viimeisestä osasta. Teosta ei julkaistu Mendelssohnin elinaikana, vaan se painettiin vasta vuonna 1851.

Teoksen vaatima orkesteri koostuu kahdesta huilusta, kahdesta oboesta, kahdesta klarinetista, kahdesta fagotista, kahdesta käyrätorvesta, kahdesta trumpetista, patarummuista ja jousista.

Osat 
 Allegro vivace
 Andante con moto
 Con moto moderato
 Saltarello: Presto

Riemukas ensimmäinen osa on sonaattimuotoinen. Sitä seuraava osa on d-mollissa ja perustuu vaikutelmaan uskonnollisista menoista, joita säveltäjä todisti Napolissa. Kolmas osa on menuetti. Neljäs osa on mollissa, ja siinä on vaikutteita roomalaisesta saltarellosta sekä napolilaisesta tarantellasta. Koko teoksen tyypillinen esitys kestää puolisen tuntia.

Aiheesta muualla 
 Allmusic.com: Symphony No. 4 in A major ("Italian"), Op. 90 
 IMSLP: Symphony No.4, Op.90 (Mendelssohn, Felix) (nuotteja)

Felix Mendelssohnin sinfoniat
1830-luvun musiikkiteokset
Suomen Chiliyhdistys

Suomen Chiliyhdistys ry on suomalainen chiliharrastajien järjestö, joka on perustettu 2007. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Kai Mattlar.

Yhdistyksen tarkoituksena on levittää chileihin ja niiden kasvatukseen liittyvää tietoutta. 

Yhdistys järjesti elokuussa 2010 ensimmäiset Naga Morich -chilin syönnin MM-kilpailut. 

Chiliyhdistys ja Poppamies oy järjestävät vuosittain Tampereella Chilifest Finland -tapahtuman.

Lähteet

Aiheesta muualla
Chilifoorumin yhdistysosio
Chiliyhdistyksen kotisivut

Suomalaiset järjestöt
Paprikat