joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hitlerjugend

Hitlerjugend (, lyhenne HJ) oli Saksan kansallissosialistisen puolueen perustama nuoriso-organisaatio, jonka tehtävänä oli kouluttaa saksalaista nuorisoa kansallissosialistiseen ideologiaan sopivaksi. Järjestö korosti sotilaallisuutta, terveitä elämäntapoja ja tottelevaisuutta.

Historia

Alkuvuodet 

Hitlerjugendin juuret olivat Jugendbund der NSDAP:ssa (lyhenne JdN, ’NSDAP:n nuorisoliitto’), joka perustettiin maaliskuussa 1922 ja kokoontui ensi kertaa saman vuoden toukokuussa. Se oli tarkoitettu ainoastaan 14–18-vuotiaille pojille, joista 14–16-vuotiaat järjestäytyivät Jungmannschafteniin ja vanhemmat Jungsturm Adolf Hitleriin. Organisaatiota valvoi SA ja sitä johti aluksi Adolf Lenk.

JdN romahti oluttupavallankaappauksen epäonnistuttua ja Adolf Hitlerin jouduttua vankilaan. Tilalle perustettiin muita korvaavia nuorisoryhmiä kuten Grossdeutsche Jugendbewegung ja Schilljugend. Edellä mainittu nimettiin vuonna 1926 Hitlerjugendiksi.

Vuonna 1928 Hitlerjugendiin perustettiin oma ryhmä 10–14-vuotiaille pojille, jota alkuun kutsuttiin Deutsch Knabenschaftiksi, sittemmin nimellä Deutsche Jungvolk in der Hitler-Jugend. Tytöille perustettiin myös oma osastonsa 1929, jota kutsuttiin alkuun nimellä Schwesternschaft der Hitler-Jugend ja vuodesta 1930 Bund Deutscher Mädeliksi. Staatsjugend oli nuorten järjestöjen yläjärjestö.

Vuonna 1931 perustettiin uusi virka, Reichsjugendführer (valtakunnannuorisojohtaja), johon nimitettiin Baldur von Schirach, jonka alaisuuteen Hitlerjugend asetettiin. 
Toukokuussa 1932 Hitlerjugend erotettiin SA:n komennosta, mutta Weimarin tasavallan hallinto kielsi kesäkuussa molempien ryhmittymien toiminnan.

Kansallissosialistien valtaannousu 

Kun kansallissosialistit nousivat valtaan, muut oikeistolaiset nuorisoryhmät sulautettiin Hitlerjugendiin. Vuodesta 1936 kaikki muut nuorisoryhmät olivat kiellettyjä. Hitlerjugendin jäsenyydestä tehtiin vuonna 1936 pakollinen koko nuorisolle. Vuonna 1941 pakollisuuden ikäraja laskettiin kymmeneen vuoteen.

Toisen maailmansodan aikana ryhmittymä teki asevoimiin kutsuttujen miesten töitä, miehitti ilmapuolustusta ja koulutti sotilaita armeijaan ja SS:ään. Liittoutuneiden joukkojen edetessä sodan lopussa Saksaan Hitlerjugendin riveistä värvättiin lisäjoukkoja yhä nuorempien joukosta. Berliinin taistelussa jo suurin osa saksalaisista joukoista koostui Hitlerjugendista.

Järjestön lakkauttaminen 
Sodan päätyttyä Hitlerjugend lakkautettiin. Silloisen Hitlerjugendin jäsenyys on kuitenkin ollut pakollisesta luonteestaan huolimatta raskas taakka monelle siihen kuuluneelle saksalaiselle.

Sinimustat ja Hitlerjugend 
Suomessa oikeistoradikaali Lapuan liikettä ja IKL:ttä myötäilyt poliittinen nuorisojärjestö sinimustat otti vaikutteita Italian fasistien lisäksi myös Saksan kansallissosialisteilta. Kulttuurisuhteita pidettiin yllä etenkin Saksan Hitlerjugendin kanssa, jolta otettiin runsaasti vaikutteita.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Poliittiset nuorisojärjestöt
Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Seulonnan keskeiset artikkelit
Werwolf

Werwolf (”Ihmissusi”) oli natsien 1944 luoma suunnitelma vastarintayksiköstä, joka jatkaisi taistelua miehittäjiä vastaan mahdollisen tappion tullessa.

Werwolfin toimintataktiikka lainattiin neuvostopartisaaneilta. Werwolf-yksiköiden suunniteltuna tehtävänä olisi harjoittaa sabotaasia, salamurhia ja muuta häirintää vihollisen miehittämillä alueilla. Tähän tarkoitukseen suunniteltiin mielikuvituksellisia räjähteitä ja aseita. Taistelijat oli tarkoitus kouluttaa toimimaan kuin erikoisjoukot kuristuslankoineen ja vaimennettuine aseineen. Jäsenet värvättiin lähinnä Hitler-Jugendin joukosta.

Tunnukseksi ryhmittymä sai erään hakaristiä edeltäneistä natsitunnuksista, Susikoukun jota muun muassa hollantilaiset natsit käyttivät loppuun asti kunniamerkeissään ja vyönsoljissa.

Sodan jälkeen Werwolfin toiminta oli varsin aikaansaamatonta, lukuun ottamatta muutamaa salamurhaa ja siviiliväestön pelottelua. Suurin osa piilotettuihin bunkkereihin sijoitetuista Hitler-Jugendin jäsenistä antautui liittoutuneille heti mahdollisuuden tultua.

Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Vastarintaliikkeet toisen maailmansodan aikana
TSS-oikeudet

Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet viittaavat sellaisiin oikeuksiin kuin oikeus asuntoon, terveydenhuoltoon, minimitoimeentulon takaavaan tulotasoon, oikeudenmukaisiin työoloihin ja palkkaan, sekä vähintään peruskoulutukseen, ja oikeuteen päästä osalliseksi tiedosta ja kulttuurista.

Taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeva kansainvälinen yleissopimus on toinen YK:n keskeinen ihmisoikeussopimus kansalais- ja poliittisia (KP) oikeuksia koskevan ihmisoikeussopimuksen lisäksi. Suomi on ratifioinut sopimuksen 1975.

Aiheesta muualla
TSS-sopimus Suomen säädöskokoelmassa

Oikeudet ja vapaudet
Kansainvälinen politiikka
Paluukanava

Mobiilipaluukanava on käytännössä sitä, että katsojan tekemät valinnat tai toiminnot palautuvat palveluntarjoajalta lähettäjälle matkapuhelinverkon kautta. Nykyiset vakiintuneet paluukanavan liityntätavat ovat kiinteän puhelinverkon modeemi tai kaapelimodeemi. 
Tarjolla olevissa päätelaitteissa ei olekaan tarpeeksi otettu huomioon matkapuhelinverkkojen kehitystä ja yleistymistä. Päätelaitteista on puuttunut mobiilipaluuyhteys, vaikka sen voi olettaa olevan jokaisella. Sen sijaan kiinteän verkon puhelinliittymä ei ole enää itsestäänselvyys. 

GSM–matkapuhelinliittymää ei ainakaan toistaiseksi olla yhdistämässä digisovittimiin. Syynä tähän ovat GSM-puhelinten aiheuttamat häiriöt muissa laitteissa. Häiriöttömän yhteyden vähimmäisvaatimus olisi sijoittaa päätelaitteen GSM-osan antenni muutaman metrin etäisyydelle digisovittimesta. Yhteys on mahdollista toteuttaa ilman häiriöitä myös langattomasti esimerkiksi Bluetoothin avulla. Tämä vaihtoehto onkin ilmeisempi, sillä matkapuhelimissa  on valmiina paluuyhteyden vaatimat tunnistus- ja laskutustoiminnot. Yhteys matkapuhelimesta palveluntarjoajalle tapahtuisi tällä hetkellä esimerkiksi GPRS:n avulla, mutta EDGE:n tuleminen tarkoittaa nopeampia yhteyksiä ja luultavasti sen johdosta myös mobiilipaluukanavan toteutumisen vauhdittumista. Tällä hetkellä ainakin Nokian Medimaster -digivastaanottimessa on olemassa Bluetooth-ominaisuus kuvien katseluun.

Mobiilipaluukanava mahdollistaa siis mobiili-digi-tv:n, joka tuo vuorovaikutteisen digitaalisen television vaikka veneeseen, autoon tai junaan. Tosin on todettava, että nykyisellä tekniikalla lähetystä voidaan jakaa ”jopa” yli sadan kilometrin tuntinopeudella liikkuvaan laitteeseen, eli vauhti ei riitä vielä esimerkiksi VR:n Pendolino- tai IC-juniin.

Realistisin toteutus mobiili-TV:stä tunnetaan nimellä DVB-H eli Digital Video Broadcasting - Handheld. Suomessa on pääkaupunkiseudulla pilotoitu järjestelmää.

Tietoliikenne
Ilma-alus

Ilma-alus on ilmakehässä lentävä kulkuneuvo. Yleisimpiä ilma-aluksia ovat lentokoneet, helikopterit, kuumailmapallot ja ilmalaivat. Jotkut niistä pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat), toisten nostovoima syntyy aerodynaamisesti ilman virratessa vaakasuoraan liikkuvan laitteen tai sen osien ohi.

Määritelmistä 
Ilma-alus on Suomessa määritelty ilmailulaissa (864/2014). Lain 2 §:n 1 momentin 6 kohdan mukaan ilma-alus on laite, ”jota kannattavat ilmakehässä muut ilman reaktiot kuin ilman reaktiot maan tai veden pintaa vastaan”. Määritelmä vastaa pitkälti kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (Chicagon yleissopimuksen) liitteissä käytettyä. Ilma-alukset jaetaan yleisesti ilmaa kevyempiin ja ilmaa raskaampiin ilma-aluksiin.

Satelliitit ja avaruusraketit eivät ole ilma-aluksia, koska ne liikkuvat ilmakehän ulkopuolella.
Maaefektialukset eli pintaliitäjät, jotka ”lentävät” veden pinnan yläpuolella niin kutsutun maavaikutuksen avustamana, ja ilmatyynyalukset eivät ole ilma-aluksia, vaan niitä koskevat merenkulkuun liittyvät säädökset.

Ilma-aluksiin liittyviä ennätyksiä 
Maailman suurin käyttöön päässyt lentokone on Antonov An-225. Se painaa 640 tonnia, on 84 m pitkä ja siipien kärkiväli on 88 metriä.

Nopein ilma-alustyyppi on avaruussukkula. Sen nopeus nousee 29 000 kilometriin tunnissa. Suihkukoneista nopein on SR-71 Blackbird 3418 km/h. 
Nopein sotilaskone oli Mikojan MiG-31. Nopeimmat matkustajakoneet olivat Tupolev Tu-144  ja Concorde.

Muuta 
Ilma-aluksen propulsio voi tulla potkurista, suihkumoottorista tai raketista.

Ilma-alusten tunnukset ilmaistaan kirjain- ja numerokoodilla, kuten esimerkiksi OH-CAA (moottorikone) tai OH-999 (purjelentokone), missä OH on Suomen maatunnus.

Maapallon lisäksi myös Venus-planeetan yläilmakehässä on lentänyt ilma-alus, tarkemmin sanottuna automaattinen vetypallo tai heliumpallo.

Ilma-alustyyppejä

Ilmaa kevyemmät eli aerostaatit 
Aerostaatit pysyvät ilmassa, koska ovat ilmaa kevyempiä (kuumailmapallot ja ilmalaivat). On myös kapeampi määritelmä sanalle aerostaatti, jolloin se tarkoittaa vain kaapelilla / hihnalla maahan, laivaan tai meren pohjaan kiinnitettyä ilmaa kevyempää alusta, toiselta nimitykseltään kiintopallo. On myös kiintopallotyyppi, jossa on leijan kaltainen aerodynamiikka, jotta se pysyy tuulessa vakaampana. Näistä käytetään nimiä helikite tai kytoon.
 
Ilmalaiva
Kuumailmapallo
Kiintopallo

Ilmaa raskaammat 
Avaruussukkula
Autogiro eli gyrokopteri
Helikopteri
Lennokki
Lentokone
Liidin
Multikopteri
Purjelentokone
Ornitopteri - linnun lentotapaa jäljittelevä lennokki tai lentokone, joka räpyttää siipiä.

Katso myös 
Aerodynamiikka
Ilmailu
Lentäjä
Liikenne

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Aksiomaattinen joukko-oppi

Aksiomaattinen joukko-oppi on toinen niistä osista, joihin joukko-oppi tavallisesti jaetaan. Toinen osista on naiivi joukko-oppi. Joukko-opin kehitti 1800-luvun lopulla saksalaisen matemaatikko Georg Cantor matematiikan haaraksi. Se on nykyisen matematiikan perustava osa.

Aksiomaattinen joukko-oppi 

Nykyisin eniten tutkittu ja käytetty joukko-opin aksiomaattinen järjestelmä on Zermelo-Fraenkelin aksioomat, lyhenne ZF. Usein aksioomien joukkoon lisätään myös valinta-aksiooma C, jolloin käytetään lyhennettä ZFC. Aksioomia on kymmenen:
 Ekstensionaalisuusaksiooma: Kaksi joukkoa ovat samat jos ja vain jos niillä on samat alkiot.  
 Tyhjän joukon aksiooma: On olemassa alkioton joukko. Merkitsemme tätä tyhjää joukkoa .
 Pariaksiooma: Jos  ja  ovat joukkoja, niin myös  on joukko, joka sisältää vain alkiot  ja .  
 Yhdisteaksiooma: Jokaista joukkoa  kohti on olemassa joukko , jonka alkiot ovat samat kuin joukon  alkioiden alkiot. 
 Äärettömyysaksiooma: On olemassa sellainen joukko , että  on :n alkio ja aina kun  on :n alkio, niin on myös unioni .
 Erotteluaksiooma (erotusaksiooma, separaatioaksiooma tai osajoukkoaksiooma): Jokaista joukkoa ja jokaista propositiota (ehtoa, relaatiota)  kohti on olemassa sellainen alkuperäisen joukon osajoukko, joka sisältää täsmälleen ne joukon  alkiot, joille  pätee.
 Korvausaksiooma: Jokaista joukkoa ja kuvausta, joka määritellään formaalisti relaationa  missä ehdosta  ja  seuraa , kohti on olemassa joukko, joka sisältää täsmälleen alkuperäisen joukon alkioiden kuvat.
 Potenssijoukkoaksiooma: Jokaisella joukolla on potenssijoukko eli sen kaikkien osajoukkojen joukko. Se on: jokaista joukkoa  kohti on olemassa joukko , joka sisältää vain kaikki :n osajoukot.
 Säännöllisyysaksiooma: Jokainen epätyhjä joukko  sisältää sellaisen alkion , että  ja  ovat erillisiä joukkoja. 
 Valinta-aksiooma: (Zermelon versio) Jokaista keskenään erillisten ei-tyhjien joukkojen joukkoa  kohti on olemassa joukko  joka sisältää täsmälleen yhden alkion jokaisesta :n alkiosta.

Kirjallisuutta
 

en:Set theory#Axiomatic set theory
Sosiaalidarvinismi

Sosiaalidarvinismi on kumottu näennäistieteellinen 1800-luvulla noussut yhteiskunnallinen näkemys, jonka mukaan Charles Darwinin (1809–1882) evoluutioteorian mukainen lajien välinen kamppailu ja luonnonvalinta eläin- ja kasvikunnassa koskisivat myös kulttuureita ja yhteiskuntia. Tällöin ihmisyhteisö ymmärretään taistelukenttänä ”olemassaolosta”, jossa vahvin alistaa luonnon lakien mukaisesti heikomman. Herbert Spencer (1820–1903) oli sosiaalidarvinismin isä. Spencer kannatti liberalismia ja suhtautui epäilevästi yhteiskunnan ohjailuun.

Jouko Jokisalon mukaan sisäpolitiikassa sosiaalidarvinismi merkitsee tasa-arvon hylkäämistä ja yhteiskunnan autoritaaristen, ei-demokraattisten, rakenteiden oikeuttamista ”luonnonlakina”. Sosiaalidarvinismi suhtautuu erityisen suvaitsemattomasti yhteiskunnan vähäosaisiin kuten köyhiin, sairaisiin, työttömiin, vammautuneisiin ja vähävaraisiin. Sosiaalidarvinistinen ajattelu valmisti tietä Adolf Hitlerin valtaannousulle. Se myös loi aatteelliset perustelut rotuhygieniapolitiikalle natsi-Saksassa, johon kuului elinkelvottomina pidettyjen yksilöiden ja roturyhmien tuhoaminen. Ruotsalainen tutkija Sven Lindqvist toteaa: ”Darwinin jälkeen oli muodikasta todeta kansanmurhien olevan tulosta luonnollisesta valinnasta ja evoluutiosta.” Anarkisti Pjotr Kropotkin toteaa, että eläinkunnassa tapahtuva molemminpuolinen yhteistyö luo paremmat edellytykset selviytymiselle kuin sosiaalidarwinismin kuvailema yksilöllinen kärsimys.

Katso myös 
 Eettinen egoismi
 Eläinten käyttäytyminen
 Humen giljotiini
 Luonnontila

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 
 

Konservatismi
Politiikan teoriat
Sosiologia
Yhteiskuntafilosofia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Susanna Penttilä

Susanna Penttilä (s. 13. huhtikuuta 1972 Pori) on yrittäjä, joka pitää Férrer-muotiliikettä Helsingin Korkeavuorenkadulla. Penttilä oli vain 19-vuotias avatessaan Korkeavuorenkadun liikkeensä. Penttilästä tuli julkisuuden henkilö keväällä 2004 poseerattuaan yhdysvaltalaisessa Playboyssa.  Hän on neljäs suomalainen nainen, joka on esiintynyt Playboy-konsernin lehdissä, ja hän on esiintynyt yhteensä kuudessa Playboy-lehdessä. 

Penttilä oli kilpailijana Viidakon tähtöset -ohjelman vuonna 2012 esitetyllä ensimmäisellä tuotantokaudella sekä Kaksi julkkista ja yhdet häät- ja Tavallista elämää -sarjoissa vuosina 2013 ja 2014. Hänellä oli myös sivuosa elokuvassa Uuno Turhapuro – This Is My Life vuonna 2004. Penttilällä on yksi lapsi, kesäkuussa 2009 syntynyt poika ja hän seurusteli rockmuusikko Ronnie Roosin kanssa vuodesta 2012–2020.

Penttilä on yksi Selviytyjät Suomi -ohjelman 6. kauden kilpailijoista.

Harrastukset
Penttilä harrastaa esteratsastusta ja hän on myös menestynyt kilpatasolla. Hän aloitti ratsastuksen viisivuotiaana ja kilpaili jo 8-vuotiaana. Penttilä on kertonut olevansa eläinten oikeuksien puolustaja, ja hän on aktiivinen Animalia-järjestön jäsen.

Lähteet

Aiheesta muualla
Susanna Penttilä kertoo miten pääsi Playboy-lehteen Egorazzi 8.1.2011

Suomalaiset julkisuuden henkilöt
Suomalaiset mallit
Playboy
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
24 (luku)

24 (kaksikymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 23 ja seuraa luku 25.

Matematiikassa 
 24 on yhdistetty luku.
 24 on viides puolitäydellinen luku.
 24 on kolmas yhdeksänkulmioluku.
 24 on Harshad-luku.
 24 on jaollinen kahdeksalla luvulla eli useammalla kuin mikään pienempi luku.
 24 on jaollinen tekijöidensä määrällä.
 24 voidaan muodostaa kahden peräkkäisen alkuluvun summana: .
 24 voidaan muodostaa kuutio- ja neliöluvun summana: .

Luonnontieteissä 
 Jaksollisessa järjestelmässä 24 on kromin järjestysluku.
 Magnesium-24 on magnesiumin vakaa isotooppi.
 Lukuja 1024 ja 10−24 vastaavat SI-etuliitteet ovat jotta (tunnus Y) ja jokto (tunnus y). Ne ovat tällä hetkellä suurin ja pienin SI-etuliite.

Muualla 
 Vuorokaudessa on 24 tuntia.
 Puhdas kulta on pitoisuudeltaan 24-karaattista.
 Klassisessa ja modernissa kreikan kielessä on 24 kirjainta.
 Consolidated B-24 Liberator oli amerikkalainen pommikone.
 televisiosarja 24
 Valtatie 24 kulkee Lahden ja Jämsän välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Landtag (Liechtenstein)

Liechtensteinin maapäivät (saks. Landtag des Fürstentums Liechtenstein) on Liechtensteinin ruhtinaskunnan parlamentti. Maapäivillä on 25 kansan suorissa vaaleissa valitsemaa edustajaa ja ne ovat näin ollen kansainvälisessä vertailussa hyvin pieni kansanedustuslaitos. Vaalit järjestetään neljän vuoden välein.

Maapäivät kokoontuvat kahdeksasta kymmeneen kertaan vuodessa aina yhdestä kolmeen päivään kerrallaan, riippuen kulloisestakin työmäärästä. Tavallisesti istunnot ovat julkisia ja ne esitetään suorana lähetyksenä kansallisella televisiokanavalla. Joskus istunnot ovat suljettuja, esimerkiksi silloin, kun käsitellään vaikkapa maapäivien työntekijöiden asioita (palkkoja jne.) tai hallitus esittää luottamuksellista tietoa, valtiosalaisuuksia. Laeista on päätettävä julkisissa istunnoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Liechtensteinin politiikka
Parlamentit
Samoan saaristo

Samoan saaristo sijaitsee Polynesiassa, eteläisellä Tyynellämerellä. Siihen kuuluu 20 saarta, joista pituuspiirin 171° W itäpuolella sijaitsevat kuusi saarta kuuluvat Yhdysvalloille, ja yhdeksän asuttua ja viisi asumatonta saarta pituuspiirin itäpuolella muodostavat itsenäisen Samoan valtion.

1800-luvun lopulla Britannia, Saksa ja Yhdysvallat tavoittelivat saaristoa itselleen. Vuoden 1889 Berliinin sopimuksella ne takasivat saaristolle itsenäisyyden, mutta vuonna 1899 nämä kolme valtiota tekivät uuden sopimuksen, jolla saaret jaettiin  Saksan ja Yhdysvaltojen kesken. Saksan puoli on nykyisin itsenäinen Samoa, Yhdysvaltojen puoli on Amerikan Samoa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Polynesia
42 (luku)

42 (neljäkymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 41 ja seuraa luku 43.

Matematiikassa 
 42 on parillinen yhdistetty luku.
 42 on yksi Catalanin luvuista.
 42 on Harshad-luku kymmenjärjestelmässä.
 42 on palindromi nelijärjestelmässä: .
 42 voidaan ilmaista kahden peräkkäisen luonnollisen luvun tulona: .
 42 voidaan ilmaista kahden peräkkäisen alkuluvun summana: .
 42 voidaan ilmaista kolmen neliöluvun summana: .
 42 on alkulukuparin (41, 43) keskiarvo.

Luonnontieteissä 
 Molybdeenin järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä on 42.
 Kalsium-42 on kalsiumin vakaa isotooppi.

42 on myös… 
 sääntö Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjassa: kaikkien yli mailin pituisten henkilöiden on poistuttava oikeudesta.
 Kraukijahti -kirjassa konttien lukumäärä.
 ”Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen” Douglas Adamsin kirjassa Linnunradan käsikirja liftareille.
 viimeinen luku yhdysvaltalaisessa Lost-televisiosarjassa esiintyvässä arvoituksellisessa numerosarjassa.
 Jackie Robinsonille kuulunut, nykyään jäädytetty pelaajanumero Amerikan baseball-liigassa. Mikään joukkue ei voi käyttää numeroa 42. Jäädytyksen syynä oli hänen pitkä uransa ja asemansa ensimmäisenä tummaihoisena pelaajana.
 Fox Mulderin asunnon numero televisiosarjassa Salaiset kansiot.
 kappale Coldplayn albumilla Viva la Vida or Death and All His Friends.
 sukupolvien lukumäärä Abrahamista Jeesukseen.
 entinen kantatie Rauman ja Huittisten välillä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Luonnolliset luvut
Fahrenheit (videopeli)

Fahrenheit (tunnetaan myös nimellä Indigo Prophecy) on Quantic Dreamin kehittämä ja Atarin vuonna 2005 julkaisema seikkailupeli PlayStation 2:lle, Xboxille ja Windowsille.

Juoni 

Peli on vuoden 2009 New Yorkiin sijoittuva trilleri. Sarja samankaltaisia, mystisiä murhia on saanut kaupungin ymmälleen: näennäisen normaali ihminen saa yhtäkkiä raivokohtauksen ja hyökkää ventovieraan kimppuun. Tavallinen newyorkilainen Lucas Kane joutuu keskelle mystistä juonikuviota, jossa hänen täytyy saada selville mikä ajoi hänet murhaamaan vastoin tahtoaan. Poliisin jahtaamana Lucasin täytyy hylätä pitkästyttävä elämänsä ja ryhtyä takaa-ajetuksi. Lucas on päättänyt selvittää kuka kaiken takana on ja todistaa syyttömyytensä. Hän huomaa ettei vihollisia olekaan ne joita hän sellaisiksi luuli, ja että totuutta ei ole aina hyvä selvittää. Lucas joutuu keskelle monimutkaista seikkailua ja intensiivisiä toimintakohtauksia, jonka taustalla on rituaalisarjamurhia aavistuksen futuristisessa Manhattanissa.

Julkaisut 
Pelille julkaistiin vuonna 2015 remastered uusioversio, jonka kehitti Aspyr.

Vastaanotto 
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.4/10.

Peli on voittanut Golden Joystick Awards palkinnon kategoriassa Unsung Hero of the Year.

Peli valittiin Tilt.tv:ssä Vuoden 2005 Yllätyspeliksi.

Peli oli ehdolla Spike Video Game Awards palkinnolle kategoriassa Best Original Score.

Remastered-versio sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6.2/10. Kritiikkiä peli sai hätäisistä napin painalluskohdista, hiiviskelystä ja uusista virheistä.

Ääninäyttelijät

Ääniraita 
Pelin ääniraidan on säveltänyt Angelo Badalamenti ja sillä ovat esiintyneet Theory of a Deadman, Teddy Pendergrass, Ben E. King, Patrice Rushen, Bobby Byrd, Society's Bag, Leee John, Nina Simone ja Martina Topley-Bird.
Ääniraidalla on peliin sävellettyä musiikkia sekä lisensoituja kappaleita.

Jatko-osa 
Fahrenheitille huhuttiin olevan tulossa jatko-osa, Fahrenheit 2, joka jatkaisi Lucasin tarinaa. Myöhemmin Quantic Dream ilmoitti kyseisen Fahrenheitia muistuttavan pelin olevan Heavy Rain, jossa on myös elokuvamainen tunnelma sekä draamaa ja jännitystä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 Fahrenheitin kotisivut 

Vuoden 2005 videopelit
Quantic Dream
Seikkailupelit
PlayStation 2 -pelit
Xbox-pelit
Windows-pelit
Yhdiste

Kemiallinen yhdiste on kahdesta tai useammasta keskenään reagoineesta alkuaineesta koostuva aine. Yhdisteessä alkuaineiden määrät ovat tietyssä suhteessa toisiinsa nähden. Esimerkiksi vesi on yhdiste, jossa on vetyatomeja kaksi kertaa niin paljon kuin happiatomeja.

Yhdisteen koostumusta kuvataan kemiallisella kaavalla. Veden kaava on H2O.

Yhdisteen pienin rakenneyksikkö on molekyyli. Tämän vuoksi seos ei ole yhdiste, koska seoksen komponentit eivät ole kemiallisesti sitoutuneet toisiinsa. Esimerkiksi messinki on metalliseos, joka muodostuu erillisistä kupari- ja sinkkiatomeista, joiden suhde messingissä vaihtelee.

Yhdisteet jaetaan orgaanisiin ja epäorgaanisiin. Hiiltä sisältävät yhdisteet ovat joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta orgaanisia. Kaikki hiiltä sisältämättömät yhdisteet ovat epäorgaanisia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdisteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Raetia

Raetia eli Reetia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alueen nykyisessä Sveitsissä ja Etelä-Saksassa.

Maantiede 

Raetian provinssi käsitti nykyisen Graubündenin ja Tirolin sekä myös nykyistä Etelä-Baijeria vastaavan Vindelician. Provinssin itäpuolella sijaitsi Noricumin provinssi, eteläpuolella Italia ja Gallia Cisalpinan alue, lounaispuolella Alpes Poeninaen tai Alpes Poeninae et Graiaen provinssi, länsipuolella Gallia Belgican provinssi, luoteispuolella Germania Superiorin provinssi ja pohjoispuolella Germania Magna eli Suur-Germania, jota roomalaiset eivät vallanneet.

Raetian väestöstä huomattava osa oli kelttejä. Heitä asui etenkin Rhône- ja Reinjokien laaksoissa. Alue on alppivuoristoa, ja siellä on suuria järviä Alppien kummallakin puolella. Alue tuotti muun muassa puuta, viinejä ja juustoja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Augusta Vindelicum (Augusta Vindelicorum).

Kaupunkeja 

Raetian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:

 Abodiacum
 Abusina
 Augusta Vindelicum
 Bauzanum
 Brigantium
 Cambodunum
 Clavenna
 Curia
 Guntia
 Parthanum
 Reginum
 Veldidena
 Vipitenum

Historia 

Roomalaiset valtasivat Raetian vuonna 15 eaa. Raetian provinssi perustettiin vuonna 17. Se sai nimensä alueen reetialaisten (Raeti tai Rhaeti) heimosta. Provinssien jaossa Raetia luettiin keisarin provinsseihin. Vuonna 47 Raetiasta erotettiin Alpes Poeninaen provinssi.

Raetian provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssi jaettiin keisari Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Raetia Prima ja Raetia Secunda.

Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:

Lähteet 

Rooman provinssit
Saksan historia
Sveitsin historia
Stasi

Ministerium für Staatssicherheit, lyhennettynä MfS, kansanomaisesti Stasi, oli Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) valtiollinen turvallisuuselin 1950–1989. Se oli kymmenistä osastoista muodostunut organisaatio, jonka toiminta kattoi lähes kaiken mahdollisen DDR:n omien kansalaisten valvonnasta ulkomaanvakoiluun, vastavakoiluun ja radiotiedusteluun. Stasi toimi läheisessä yhteistyössä Neuvostoliiton turvallisuuspalvelun KGB:n kanssa.

DDR:n asukaslukuun (noin 16 miljoonaa) suhteutettuna Stasi oli maailman suurin salainen poliisi. Sen palveluksessa oli DDR:n loppuvaiheessa noin 91 000 päätoimista työntekijää ja 300 000 epävirallista työntekijää (IM, Inoffizieller Mitarbeiter).

Johtajat 
 Wilhelm Zaisser (1950–1953)
 Ernst Wollweber (1953–1957)
 Erich Mielke (1957–1989)

Kuuluisia Stasi-henkilöitä olivat myös ulkomaanvakoiluosasto HVA:n (Hauptverwaltung Aufklärung) johtaja Markus Wolf ja niin sanottu kanslerivakooja Günter Guillaume.

Stasin jälkeen 
Starin seuraajaorganisaatio oli Amt für Nationale Sicherheit (AfNS) vuosina 1989–1990. Stasin päämaja oli Itä-Berliinissä Normannenstrassella. Stasin jälkeenjääneitä papereita hallinnoi Saksassa BStU-niminen viranomainen, jota johtaa Roland Jahn.

Vaikka Stasin arkistot osin tuhoutuivatkin Itä-Saksan romahtaessa vuonna 1989, onnistui Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu hankkimaan Stasin ulkomaanvakoiluosaston arkistoista kriisitilannetta varten tehdyn kopion toisesta Itä-Euroopan maasta niin sanotussa Rosewood-operaatiossa (Rosenholz).

Stasin arkistojen paljastukset ovat herättäneet huomiota eri maissa. Suomessa ovat julkisuudessa puhututtaneet Tiitisen lista ja eräät yksittäiset henkilöt. 

Ruotsissa ilmeni vuonna 2011, että kirkkoherra, uskonnonhistorian professori Aleksander Radler oli ollut Stasin ilmiantaja. Itävaltalaissyntyisen papin 25 vuotta jatkuneen toiminnan vahvisti Ruotsin kirkko elokuussa 2012. Radler on Dagen-lehden haastattelussa tunnustanut toimintansa.

Kuvia

Katso myös 
 Luettelo tiedustelupalveluista

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Prokonsuli

Prokonsuli (, konsulin sijasta) oli Rooman tasavallan aikainen virkanimike, jonka haltijat toimivat yleensä provinssien käskynhaltijoina. Viran haltijat olivat yleensä toimineet ensin konsuleina, ja siirtyivät virkakautensa jälkeen provinssien hallintoon. Virka perustettiin, kun lukumäärältään ja merkitykseltään kasvavat provinssit alkoivat vaatia enemmän huomiota kuin konsulit ja preettorit ehtivät niille suoda. Tämän vuoksi tarvittiin myös uusia virkamiehiä, joilla olisi hallussaan imperium eli toimeenpanovalta provinssissaan (aiemmin imperium oli ollut vain konsuleilla, preettoreilla ja diktaattoreilla). Myöhemmin virkaan alettiin nimetä muitakin kuin vain entisiä konsuleita.

Katso myös
Konsuli
Preettori
Propreettori

Lähteet
Pekka Tuomisto: Rooman konsulit. Karisto, 2002. ISBN 951-23-4363-0.

Roomalaiset virat ja arvonimet
Turo’s Hevi Gee

Turo's Hevi Gee on lahtelainen huumoriorkesteri. Yhtyeen kappaleita ovat mm. "Shellin paariin", "Kyntäjän poika" ja "Punaiset on silmät". Yhtye viettää vuosittain Turonpäivää Lahdessa 8. heinäkuuta. Yhtyeen kappaleille on tavallista jonkin tunnetun hitin sanojen muokkaaminen humoristiseen sävyyn. Harri "Hara" Laukkanen perusti Turo's Hevi Geen syksyllä 1985 Teemu Nousiaisen, Pekka "Keppi" Heinäsen ja Ari Hukkasen kanssa.

Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Turo's Hevi Gentlemen, joka mukaili Pedro Hietasen silloisen yhtyeen Pedro's Heavy Gentlemen nimeä. Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa sekaannusten välttämiseksi ensimmäisen singlen julkaisun jälkeen Hietasen ehdotuksesta.

Nykyinen kokoonpano 
 Janne Piiroinen - laulu (1992-1994, 2006-)
 Pekka "Keppi" Heinänen - kitara (1986-1991, 1994-)
 Ismo Karonen - kitara (1992-)
 Ari "Arska" Hukkanen - basso, taustalaulu (1985-)
 Harri Kinnunen - rummut (1994-1996, 2005-)

Entiset jäsenet  
 Harri Laukkanen - laulu (1985-1991, 1994-2005)
 Rauno Rautiainen - laulu (1991-1992)
 Samuli Halonen - rummut (1997-2005)
 Kuja Salmi - rummut (1985-1993)
 Timo Leinonen - rummut (1996-1997)
 Mikko Saira - koskettimet (1985-1993)

Diskografia

Albumit 
 Santapaperia (1989)
 Rankimmat joululaulut (1989)
 Elämää suurempi äänilevy (1990)
 Tuleva keräilyharvinaisuus (1991)
 Putket mutkalla (1995)
 Ei se mitn! (1999)
 Mitäs tilasit!! (2000)
 Live! No Sleep 'til Pitkämäki (2001)
 Rock'n'rollia G-Pisteestä (2003)
 Lahest! (2006)
 Turo's Hevi Gee (2007)
 Paha nakki (2010)
 Yhden tähden tähden (2014)

Kokoelmat 
 Turoimmat keräilyharvinaisuudet & Elämää suuremmat santapaperit (1992)
 20 Turo's Hevi Geetä (1997)
 Tuplaturo (2000)
 20 turointa (2000)
 20 vielä turompaa (2000)
 Posetiivinen orkesteri (2005)
 Kaikkien aikojen parhaat (2010)

Singlet 
 "Olé! Olé! Saunomaan/Santapaperi" (1989)
 "Kaunis mies (jos oisin)/Kulkee, kulkee..." (1989)
 "Punaiset on silmät/Bule, bule" (1990)
 "Välkkärööki roihuu/Härmä-rock (on poikaa)" (1990)
 "Portsarin elämää/Turon ikioma rock'n'roll" (1991)
 "Portsarin elämää/Turon ikioma rock'n'roll/Hyvännäköinen" (1991)
 "Kolmospullo/Aja vaan" (1991)
 "Shellin paariin/Peeniskateus" (1995)
 "Peeniskateus/Mr. Bass man/Katsastuslaulu/Santapaperi" (1995)
 "Varrelle virtaa" (1997)
 "Satumaisen jahkailijan Scätländ/Salaiset ansiot" (1997)
 "Siiderihai" (1998)
 "Ei se mitn!" (1999)
 "Velkavankilalaulu/Haluatko nostaa fyrkkaa?" (1999)
 "Siiderihai(Turot)/Tuhansien pubien maa (Jösse Järvenpää)" (1999)
 "Ei se mitn!/Areenalla jyrää!" (1999)
 "Tampere" (2000)
 "Mitäs tilasit!!/Mä oon roku!" (2000)
 "Sä oot kaikkea kumista ja muovista (Lapinlahden linnut)/Tampere (Turot)" (2000)
 "Kuusamoon/Kyntäjän poika" (2001)
 "Tuu muijaksi timpurille" (2003)
Promot
 "Poliisi/Valomerkin ajan blues (promosingle)" (1989)
 "20vee (promosingle)" (2005) 
 "Antabus (promosingle)" (2007)

Katso myös 

 Luettelo Turo's Hevi Geen kappaleista

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen verkkosivut

Suomalaiset rockyhtyeet
Suomalaiset huumoriyhtyeet
Lahtelaiset yhtyeet
Laipanmaa

Laipanmaa on metsäalue Pirkanmaalla Pälkäneen ja Kangasalan alueilla. Metsäalue jää Längelmäveden, Pälkäneveden ja Kukkian väliselle alueelle. Laipanmaan pinta-ala on noin 15 000 hehtaaria eli 150 neliökilometriä, ja se on suurimmaksi osaksi talousmetsää. Suurin metsänomistaja on UPM Kymmene.

Laipanmaan merkitys virkistyskäytössä on lisääntymässä, ja sinne on rakennettu ulkoilureittejä. Opastettuja polkuja on noin 30 kilometriä. Alueen keskellä sijaitseva Rajalan kämppä on kunnostettu virkistys- ja museokäyttöön. Laipanmaan reunalla sijaitsee Sappeen matkailukeskus.

Luontokohteita 
Laipanmaalla on runsaasti järviä, jonne alueen retkeilyreitistö ulottuu (osa järvistä on merkitty retkikohteeksi).

Jouttesselän alue 
Pikkulammi • Vuorilammi

Sappeenjärvenojan valuma-alue 
Sammasjärvi • Iso Kiimasjärvi • Vähä Kiimasjärvi • Vähätjärvet • Iso Arajärvi • Vähä Arajärvi • Iso Saarijärvi • Leppäjärvi • Vähä Saarijärvi • Sammakkojärvi • Vasajärvi • Koiransuoli • Verkkojärvi (retkikohde) • Suojärvi • Ruokojärvi (retkikohde) • Vähä Hirvijärvi  (retkikohde) • Iso Hirvijärvi  (retkikohde) • Särkijärvi (retkikohde) • Syväjärvi • Masolammi • Musta-Sorsamo • Ahvenainen • Pikku-Kaila • Haisjärvi • Pikku-Sorsamo • Iso-Sorsamo • Kailajärvi

Keljonjärven valuma-alue 
Ojajärvi • Pikku Kaakkojärvi • Iso Kaakkojärvi • Iso Saksijärvi • Lakeenjärvi • Ahvenaisjärvi • Vähä Saksjärvi • Taivasjärvi • Hämeenjärvi • Valkeajärvi • Hanhiluppo • Elamonjärvi (retkikohde) • Hallijärvi • Vähä-Laippa (retkikohde) • Iso-Laippa (retkikohde) • Haukijärvi

Längelmäveden lähialue 
Haukijärvi • Pentojärvi • Harijärvi • Vähäjärvi • Kalliojärvi • Tervajärvi

Kukkian alue 
Heinäjärvi • Vahlajärvi • Pihtilampi (retkikohde)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Vaellusreitit Kangasalan kunnan verkkosivulla
 Riekki, Heikki: Elamon kierros, Laipanmaa, 27.6.2016, viitattu 14.1.2018
 Sappeen matkailukeskus: Laipanmaan vaellusreitit

Pälkäneen luonto
Luopioinen
Kuhmalahti
Kangasalan luonto
Retkeilyalueet
Sahalahti
Kauppila
Noksioinen
Vähä-Pento
Polynesia

Polynesia (kreikan kielestä, "paljon saaria") on suuri saariryhmä keskisellä ja eteläisellä Tyynellämerellä.

Maantieteellisesti Polynesia on kolmio, jonka kulmat ovat Havaiji, Uusi-Seelanti ja Pääsiäissaari. Muut merkittävät saaristot ovat Samoa, Tonga, Cookinsaaret, Ranskan Polynesia ja Tuvalu.

Polynesian alkuperäiskansat puhuvat polynesialaisia kieliä. Kulttuurillisesti Polynesia jakautuu kahteen ryhmään, Itä- ja Länsi-Polynesiaan.

Länsi-Polynesian kulttuuriin ovat vaikuttaneet väenpaljous ja tarttuvat taudit. Siellä on voimakas avioliittoinstituutio ja voimakkaat perinteet oikeuden, kaupan ja rahatalouden suhteen. Länsi-Polynesia ulottuu lähes Japanista Indonesian kautta Marquesassaarille niitä lukuun ottamatta. Saarilla omaksuttiin kristinusko varsin helposti.

Marquesassaarten itäpuolella kulttuurit ovat mukautuneet eristykseen. Maanviljely, kalastus, sään ennustaminen, katamaraanien rakentaminen ja suunnistaminen merellä olivat erittäin kehittyneitä taitoja, sillä koko saaren väestö saattoi olla niistä riippuvainen. Monilla matalilla saarilla vallitsi nälänhädän uhka, jos hurrikaanien nostattama suolavesi myrkytti viljelykset. Silloin ei edes kalastus, joka oli pääasiallinen proteiinin lähde, auttanut kalorien menetyksessä. Varsinkin navigoijia kohdeltiin kuin päälliköitä.

Seuraavia saaria ja saariryhmiä on perinteisesti pidetty osana Polynesiaa:

Itsenäiset valtiot

Epäitsenäiset alueet

Lähteet

Aiheesta muualla 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Jussi Linnamo

Jussi Linnamo (vuoteen 1929 Lindgren; 13. lokakuuta 1924 Viipuri – 18. toukokuuta 2004 Espoo) oli suomalainen virkamies, joka toimi Koiviston, Paasion ja Sorsan hallitusten ministerinä (SDP) 1970-luvulla ja Pankkitarkastusviraston johtajana vuosina 1970–1988. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1999.

Jussi Linnamo valmistui yhteiskuntatieteen kandidaatiksi vuonna 1949 ja lisensiaatiksi vuonna 1955. Hän toimi Haminan työväenopiston johtajana vuosina 1951–1952, Yhteiskuntatieteellisen tutkimuslaitoksen assistenttina sekä kansantaloustieteen ja tilastotieteen opettajana Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa vuosina 1952–1955, tutkijana Suomen Pankin taloustieteellisessä tutkimuslaitoksessa vuosina 1955–1960, Suomen Säästöpankkiliiton osastopäällikkönä vuosina 1961–1962 sekä valtiovarainministeriön kansantalousosaston toimistopäällikkönä ja vt. osastopäällikkönä vuosina 1962–1967. Hän työskenteli lisäksi YK:n päämajassa New Yorkissa taloudellisten ennusteiden jaoston päällikkönä.

Linnamo kuului suomalaisten taloustieteilijöiden O-ryhmään.

Ministerinura 
 22. maaliskuuta 1968 – 31. tammikuuta 1970 Koiviston I hallitus: ministeri valtioneuvoston kansliassa
 23. helmikuuta 1972 – 4. syyskuuta 1972 Paasion II hallitus: kauppa- ja teollisuusministeri 
 25. helmikuuta 1972 – 4. syyskuuta 1972: ministeri sosiaali- ja terveysministeriössä 
 4. syyskuuta 1972 – 5. toukokuuta 1973 Sorsan I hallitus: ministeri ulkoasiainministeriössä sekä ministeri kauppa- ja teollisuusministeriössä

Linnamo joutui eroamaan ministerin paikalta Zavidovo-vuodon jälkimainingeissa. Oikeuskansleri Risto Leskinen esitti Linnamon asettamista syytteeseen valtakunnanoikeudessa, koska jutun tutkimuksissa oli todettu, että Linnamo oli antanut saamansa salaisen neuvottelumuistion luettavaksi SDP:n tutkimusosaston päällikölle Aimo Kairamolle ja SDP:n kansainvälisten suhteiden sihteerille Paavo Lipposelle. Presidentti Urho Kekkonen katsoi kuitenkin, ettei Linnamoa ollut asetettava syytteeseen, koska tämän ei ollut todettu olleen varsinaisen vuodon takana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset taloustieteilijät
Suomen kauppa- ja teollisuusministerit
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Suomen Pankin henkilöstö
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2004 kuolleet
H

H (h) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten kahdeksas kirjain. H-kirjaimen nimi on suomen kielessä hoo ja äännearvo joko soinniton  tai soinnillinen .

Kreikkalaisessa kirjaimistossa on latinalaista H-kirjainta edeltänyt eeta (Η, η). Kyrillisessä kirjaimistossa on myös samannäköisiä kirjaimia: kyrillinen Н (н) sekä Һ (һ). Yhdennäköisyydestään huolimatta nämä kaikki ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä. Eeta ja kyrillinen Н eivät myöskään merkitse h:n tapaista äännettä; siihen tarkoitukseen käytetään kirjaimia khii (Χ, χ) ja kyrillinen Х (х).

Historiaa
H-kirjain on kehittynyt kreikan kirjaimesta eeta (Η). Sen seemiläinen ja myös vanhin kreikkalainen muoto on ollut , josta myöhemmin muodostui Η.

H suomen kielessä
H on suomen kielessä konsonantti, joka ääntyy glottaalifrikatiivina. Äänne voi olla joko soinniton  tai soinnillinen  riippuen sen sijainnista sanassa. Tavallisimmin h on melko hälytön, puolivokaalimainen äänne. h:lla on suomessa allofoneja, jollaisia ovat palataalinen  ja velaarinen  variantti kuten sanoissa vihje  ja tuhka . Joidenkin tulkintojen mukaan h on oikeastaan soinniton vokaali.

Kaksoiskonsonanttina hh on suomessa hyvin harvinainen. Poikkeuksia ovat sana hihhuli, muutamat lainasanat (kuten wahhabismi) ja eräät onomatopoieettiset ilmaukset (hohhoijaa, hahhah jne.). Hh esiintyy myös yleisgeminaation johdosta joissakin murteissa kuten savon sanassa rahhoo.

H muissa kielissä
H ääntyy h-äänteenä suomen lisäksi mm. unkarissa ja puolassa.

Monissa kielissä h-kirjain jää usein ääntymättä. Näin on esimerkiksi espanjassa ja portugalissa. Ranskan kielessä h ei tavallisesti äänny lainkaan, mutta ääntyy erityistapauksissa glottaaliklusiilina (jolloin sitä nimitetään harhaanjohtavasti aspiroiduksi h-kirjaimeksi).

Saksan kielessä h ääntyy sanan alussa kuten suomessa. Muutoin se ilmaisee vokaalin pidentymistä paitsi kirjainyhdistelmissä sch ja ch. Esimerkiksi Sahne (suom. "kerma") ääntyy /za:ne/.

H-kirjainta käytetään monien kielten kirjainyhdistelmissä kuvaamaan sellaisia konsonanttiäänteitä, joille ei ole omaa merkkiä: esimerkiksi ch, sh, sch ja th.

Muita esitystapoja

H-kirjaimen merkityksiä
SI-järjestelmässä
 h tarkoittaa tuntia.
 h tarkoittaa yksikön etuliitteenä hehtoa eli satakertaista (102).
Fysiikassa
h on Planckin vakion tunnus.
h on lämmönsiirtymiskerroin.
h merkitsee korkeutta (myös teknillisissä piirustuksissa ja kaavoissa).
H on magneettikentän voimakkuuden tunnus
H on induktanssin yksikön henryn tunnus.
H tarkoittaa termodynamiikassa entalpiaa.
 merkitsee matematiikassa kvaternioita.
H on vedyn kemiallinen merkki.
H merkitsee biokemiassa histidiinia.
H on musiikissa C-duuriasteikon seitsemäs sävel (monissa maissa B).
H ajoneuvon kansallisuustunnuksena merkitsee Unkaria.
H merkitsee VR:n yleisöaikatauluissa taajamajunaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen fonetiikkaa: konsonantti h

Suomen kielen kirjaimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
I

I (i) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten yhdeksäs kirjain. I-kirjaimen nimi on suomen kielessä ii ja äännearvo [i].

Latinalaista I-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain ioota (Ι, ι), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan И ja valkovenäläis-ukrainalainen І. Yhdennäköisyydestään huolimatta eri I:t ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.

I suomen kielessä 
I-kirjaimella merkitään suomen kielessä illabiaalista suppeaa etuvokaalia [i]. 

Suomen vokaalisoinnun kannalta i on neutraali vokaali. Neutraalius tarkoittaa, että vaikka se on etuvokaali, se esiintyy myös takavokaalisissa suomen sanoissa. Tosin saman sanan takavokaalit voivat taentaa sen ääntämystä, esim. sanassa silta i saattaa a:n vaikutuksesta ääntyä taempana kuin sanassa siltä. I:tä käytetään suomessa konsonanttiloppuisten myöhäisten lainasanojen (kuten designin) ja erisnimien (kuten Allanin, Julinin) sidosvokaalina, joka tuon sanan kanssa muodostaa vartalon. Useisiin lähtökohdaltaan konsonanttiloppuisiin lainasanoihin se taas on lisätty perusmuodossakin esiintyväksi, esim. sanaan atomi, muissa kielissä atom ja -ismi-loppuisiin, muissa kielissä -ism.

I on suomen yleiskielen toiseksi yleisin kirjain.

I muissa kielissä 
I-kirjainta vastaava pieni kirjain on yleensä i. Turkkilaisessa aakkostossa kuitenkin vastaava pieni kirjain on pisteetön ı. Pisteellistä İ:tä vastaava pieni kirjain on pisteellinen i.

Muita esitystapoja

I-kirjaimen merkityksiä 
 Fysiikassa
 I on sähkövirran tunnus.
 I on hitausmomentin tunnus (usein myös J).
 I on isospinin tunnus.
 Kemiassa
 I on jodin kemiallinen merkki.
 I tarkoittaa ionisoitumisenergiaa.
 I merkitsee biokemiassa isoleusiinia.
 Matematiikassa
 i tarkoittaa imaginääriyksikköä.
 i on vektori- ja matriisilaskennassa käytettävä indeksi. Matriiseissa se liitetään yleensä riveihin; sarakkeiden indeksi on j.
 I tarkoittaa yksikkömatriisia.
 I on roomalainen numero yksi, usein järjestysluku ensimmäinen.
 I ajoneuvon kansallisuustunnuksena tarkoittaa Italiaa.
 I on arvosana improbatur ("hylätään").
 <i> on tietotekniikassa HTML-kielen elementti, jolla teksti kursivoidaan.

Lähteet 

Suomen kielen kirjaimet
Kerberos

Kerberos (, "ker berethrou", 'kuopan hirviö' tai 'kuopan demoni') on Kreikan mytologiassa koira, joka vartioi Haadeen eli manalan porttia. Kerberos esiintyy jo Homeroksen runoissa – tosin ainoastaan vahtikoirana ilman nimeä. Pausanias tosin kertoo, että eräiden mukaan kyseessä olisikin ollut manalan vahtikoirana tunnettu valtava käärme mutta Homeros ei kuvauksessaan ota mitään kantaa olennon ulkomuotoon.

Kerberoksen tehtävänä oli päästää ainoastaan kuolleiden haamut sisään manalaan ja estää niitä pääsemästä sieltä pois. Kerberoksella on Hesiodoksen Jumalten synty -teoksen mukaan 50 päätä, mutta myöhemmät runoilijat kertoivat päiden määräksi kolme. Sillä oli lohikäärme häntänään, ja sen harja koostui joukosta käärmeitä. Tuoreimmissa kertomuksissa Kerberos kuvataan sata- tai monipäiseksi. Joissakin taas Kerberoksella on kolme tai yksi lohikäärmeen häntää joissa on terävät ja pelottavat piikit. Kerberos oli Ekhidnan ja Typhonin jälkeläinen, ja siten Khimairan ja Orthoksen veli.

Kerberoksen ohi elävänä pääsivät seuraavat:
 Herakles paini sen kanssa, kunnes se talttui.
 Orfeus nukutti sen musiikilla.
 Hermes juotti sille Lethejoen vettä.
 Aineias syötti sille huumaavia kakkuja.
 Psykhe niin ikään syötti sille huumaavia kakkuja.

Herakleen kahdestoista urotyö 

Herakleen kahdestoista ja viimeinen urotyö, jonka Eurystheus oli tälle määrännyt, vei Herakleen sieppaamaan Kerberosta. Hän lähti Eleusiihin tutustuakseen Eleusiin mysteeriin, jotta hän voisi oppia tietämään, kuinka päästä Manalaan ja sieltä takaisin, mutta ensin hänen täytyi puhdistautua kentaurien surmaamisesta. Vihkiydyttyään mysteeriin hän löysi Haadeen luolan suuaukon Tainarumista ja astui alas sisäänkäynnistä.

Heti haadeen porttien läheltä hän löysi Theseuksen ja Peirithooksen sidottuina. Näiden ojentaessa kätensä Herakles sai Theseuksen pelastettua, mutta kun hän yritti nostaa Peirithoosta, maa järkkyi ja yritys jäi kesken. Toisen version mukaan Herakles sai pelastettua molemmat maan pinnalle Hadeksen vaimon, Persefonen avustuksella. Seuraavaksi hän vieritti Askalafoksen kiven syrjään ja jatkoi tappamalla Haadeksen karjasta eläimen antaakseen sieluille verta.

Kun Herakles pyysi Kerberosta Haadeelta, tämä lupasi sen hänelle, jos hän pystyisi pitämään sen kurissa ilman aseita. Niin Herakles paini koiran kanssa ja piti sitä aloillaan, kunnes se talttui, ja raahasi koiran sitten Eurystheuksen palatsiin. Tehtävänsä suoritettuaan Herakles palautti Kerberoksen takaisin isännälleen Haadeeseen.

Myrkyllisten leinikkikasvien kerrotaan saaneen alkunsa Kerberoksen kuolasta, jota sen suusta valui Herakleen urotyön aikana.

Muut mytologiat 

Skandinaavisesta mytologiasta löytyy Kerberosta vastaava koirahahmo Garm.

Lähteet 

Herakleen urotyöt
Kreikkalaisen mytologian taruolennot
Roomalainen mytologia
Kuvitteelliset koirat
Seulonnan keskeiset artikkelit
J

J (j) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten kymmenes kirjain. J-kirjaimen nimi on suomen kielessä jii ja äännearvo .

Kyrillisessä kirjaimistossa latinalaista J-kirjainta vastaavat Й (й) ja kyrillinen Ј (ј).

Historiaa 
J ei alkujaan kuulunut latinalaiseen kirjaimistoon, vaan latinassa i-kirjaimella merkittiin sekä i-vokaalia että toisen vokaalin edessä suomen j:n kaltaista konsonanttia. Erilliseksi kirjaimeksi j muodostettiin vasta keskiajan lopulla. Latinassa j-kirjainta on ruvettu käyttämään 1500-luvulla j-äänteen merkkinä.

Nykyään kirjoitetaan kuitenkin yleensä j:llä myös sellaiset roomalaiset nimet, joissa tämä äänne esiintyy, esimerkiksi Juvenalis (alkujaan Iuvenalis).

J suomen kielessä 
J-kirjaimella merkitään suomen kielessä puolivokaalia , josta fonetiikassa käytetään nimitystä soinnillinen prepalataalinen puolivokaali. Puolivokaali tarkoittaa konsonanttia, joka ääntyy kuin vokaali, mutta käyttäytyy kielessä kuin konsonantti.

J esiintyy yleiskielessä vain lyhyenä äänteenä; pitkänä (jj) se esiintyy vain murteissa (ajjaa).

J muissa kielissä 
Useissa eurooppalaisissa kielissä j äännetään samoin kuin suomessakin. Näin on laita mm. unkarissa, saksassa, skandinaavisissa sekä latinalaisin kirjaimin kirjoitetuissa slaavilaisissa kielissä.

Ranskassa ja portugalissa j kuitenkin merkitsee suhu-s:n kaltaista soinnillista -äännettä, englannissa äänneyhdistelmää (affrikaattaa) /dʒ/ ja espanjassa voimakkaan h:n tapaista -äännettä.

Joissakin romaanisissa kielissä, esimerkiksi italiassa, j-kirjain esiintyy edelleenkin vain lainasanoissa.

Muita esitystapoja

J-kirjaimen merkityksiä

Pienen j:n merkityksiä
 j on fysiikassa ja matematiikassa joskus imaginaariyksikön symboli. Yleensä käytetään i-kirjainta.
 j merkitsee matematiikassa y-akselin suuntaista yksikkövektoria.

Ison J:n merkityksiä
 J on SI-järjestelmässä energian yksikkö joule.
 J on hitausmomentin tunnus (usein myös I).
 J on aikoinaan ollut I:n ohella jodin kemiallinen merkki. Nykyisin jodin merkkinä käytetään yksinomaan I:tä.
 J ajoneuvon kansallisuustunnuksena tarkoittaa Japania.
 J tarkoittaa pelikorteissa jätkää.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Suomen kielen kirjaimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Piimä

Piimä on maidosta hapattamalla valmistettu juotava hapanmaitotuote. Piimä on maultaan hapanta ja rakenteeltaan maitoa sakeampaa.

Valmistus
Aluksi maidon rasvapitoisuus vakioidaan. Maito esilämmitetään, homogenoidaan, korkeapastöroidaan 90–95 asteessa 2–5 minuutin ajan ja jäähdytetään. Sen jälkeen maito hapatetaan tankissa noin 18–24 asteessa 15–24 tunnin ajan. Hapatteet vaikuttavat piimässä muun muassa hapokkuuteen ja makuun, sekä pilkkovat rasvaa, proteiineja ja laktoosia.

Piimä sekoitetaan ja jäähdytetään levylämmönvaihtimella alle 8 asteeseen. Lopuksi tuote pakataan kartonkiseen harjapakkaukseen. Piimä säilyy noin kahden viikon ajan.

Erilaisia piimiä
Erilaisia piimiä ovat esimerkiksi rasvaton piimä, kirnupiimä, asidofiluspiimä ja kefiiri.

Kirnupiimää tehdään voinvalmistuksen yhteydessä syntyneestä happamasta nesteestä, johon sekoitetaan rasvatonta piimää.

Kefiirissä käytettyjen hapatteiden hiivat antavat tuotteelle kirpeän ja käyneen maun ja lisäävät tuotteeseen hiukan alkoholia.

Tavallisen piimän laktoosipitoisuus on noin 3,6 prosenttia. Vähälaktoosinen piimä sisältää glukoosia ja galaktoosia laktoosin sijaan.

Suomi jakautuu kahtia läntisen pitkän piimän ja itäisen kokkelipiimän kulttuureihin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Piimien ravintoarvoja  fineli.fi

Maitotuotteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Retkibanaani

Retkibanaani oli vuonna 1994 Hämeenlinnassa perustettu suomalainen punkpop- ja ramopunk-yhtye. Trion alkuperäisjäsenet olivat Juuso Tillanen, Toni Helin ja Tomi Honkamäki. vuonna 1997 Tomi Honkamäen tilalle yhtyeeseen tuli Olli Vartiainen.

Retkibanaani lopetti toimintansa kymmenvuotiaana, tehtyään uransa aikana parisataa keikkaa ympäri Suomen. Viimeinen keikka oli Semifinalissa Helsingissä 11. joulukuuta 2004.

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Singlet 
 ”Kari tulee kaupunkiin” (1998, Megamania)
 ”Ämy 25 v. (1999, Megamania, Kari Peitsamon kanssa)

Kokoelmilla

Demot

Lähteet 
 Retkibanaani Retkibanaani discogs.com -sivustolla
 Finnmusic
 ramopunk.com

Suomalaiset punkyhtyeet