joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Holismi

Holismi (, holos; ’kokonainen’) on filosofinen ja ontologinen käsite. Holismin arkimääritelmän mukaan kokonaisuus on enemmän kuin osiensa summa, mutta täsmällisemmin ilmaistuna holismilla tarkoitetaan, että jonkin kokonaisuuden ominaisuudet ovat enemmän kuin sen osien ominaisuuksien summa. Kokonaisuuteen sanotaan syntyvän emergenttejä ominaisuuksia, joita ei esiinny yhdessäkään sen osassa sinänsä. Holismin vastakohtana on reduktionismi.

Holismi voi ilmetä toisaalta ontologisessa muodossa eli kannanottoina olemassaolon kysymyksiin sekä toisaalta asioiden selittämisen ja ymmärrettäväksi tekemisen kysymysten yhteydessä (metodologinen holismi, semanttinen holismi).

Holismi tieteenkritiikkinä
Holismi kritisoi läntisen tieteen perinteistä näkemystä, jonka mukaan tutkimusongelma on jaettava osiin ja selvitettävä ongelmaa osa kerrallaan. Osissa ei ilmene kokonaisuuden emergenttejä piirteitä, eikä kokonaisuutta voi ymmärtää pelkästään osista lähtemällä. Esimerkkejä:
 yksittäisellä kulta-atomilla ei ole muotoa, väriä eikä ulottuvaisuutta, mutta kultahipulla on nuo ominaisuudet
 (biologisessa) molekyylissa ei ole yhtään elämää, mutta osana solua se on osa elämää
 neuronissa ei ole tietoisuutta, mutta osana aivoja neuroni on osa tietoisuutta
 auton ohjauspyörällä ei voi ajaa tai kuljettaa ihmisiä, mutta osana autoa ohjauspyörä on osa kuljetuskykyistä yksikköä, autoa.

Holismi, systeemit ja kompleksisuus
Edellä mainitun tyyppinen ajattelu johtaa kokonaisuuden tutkimiseen kokonaisuutena, tarkemmin sanottuna kompleksisuuden hallintaan. Holismin mukaiset peruskysymykset tutkimuksessa kuuluvat seuraavasti:
 mistä osista kokonaisuus muodostuu?
 mitkä ovat osien vuorovaikutukset toisiinsa, minkälaisen verkon osat muodostavat?
 mitä emergenttejä ominaisuuksia kokonaisuuteen syntyy osien vuorovaikutuksen seurauksena?
Holismin kannalta kolmas kysymys on oleellisin ja myös vaikein.

Koska kokonaisuutta systeeminä ei voi ymmärtää tutkimatta sen ympäristöä, on mainituissa kysymyksissä otettava huomioon myös kokonaisuuden (systeemin) ympäristö. Viimeistään tässä tullaan kompleksisuuden hallintaan jopa yksinkertaisissakin ongelmissa. 

Jo Aristoteles esitti Metafysiikka-teoksessa ajatuksen, että kokonaisuus on enemmän kuin osiensa summa. Termi holismi esiintyi kuitenkin ensimmäisen kerran vasta Jan Smutsin kirjassa Holism and Evolution vuonna 1926. Kvanttifyysikoista mm. David Bohm kannatti holismia.

Aiheesta seuraavana tieteen paradigmana on kirjoittanut mm. amerikkalainen filosofi ja fyysikko Heinz R. Pagels.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Holismin määritelmiä Googlessa.

Filosofian termit
Systeemit
Tieteenfilosofia
Seulonnan keskeiset artikkelit
Reduktionismi

Reduktionismi on filosofinen oppi, jonka mukaan tietty kokonaisuus on palautettavissa eli redusoitavissa osiinsa.

Reduktionismin eri muodot 
Ontologisen reduktionismin mukaan ylemmän tason kokonaisuus ei todellisuudessa ole muuta kuin alemman tason kokonaisuuden ilmiöitä. Voidaan ajatella myös, että kokonaisuus ei ole enempää kuin osiensa summa ja emergenteiltä vaikuttavat ilmiöt ovat tosiasiassa sen osien ominaisuuksia. 

Teoreettisessa reduktiossa jonkin teorian lainalaisuuksien osoitetaan olevan toisen teorian lainalaisuuksien ilmenemismuotoja. 

Loogisessa reduktiossa jotakin ilmiökenttää kuvaavat väitteet palautetaan jotakin toista ilmiökenttää koskeviin väitteisiin. 

Kausaalisessa reduktiossa jonkin entiteetin kausaalisten vaikutusten osoitetaan olevan selitettävissä jonkin toisen entiteetin kausaalisilla vaikutuksilla. 

Epistemologisessa eli tieto-opillisessa reduktiossa ajatellaan, että ylemmän tason kokonaisuudesta saadaan tietoa analysoimalla se alemman tason kokonaisuuden avulla. Reduktionismi on holismin vastakohta. 

Ernest Nagelin mukaan ylemmän tason teoria redusoituu alemman tason teoriaan, mikäli ylemmän tason teorian väitteet voidaan johtaa alemman tason teorian väitteistä deduktiivisesti ns. siltalakien avulla.

Reduktionistinen materialisti katsoo, että kaikkeus on täysin palautettavissa atomeihin ja muihin pienempiin hiukkasiin, eikä ilmiöiden taustalla ole viime kädessä mitään muuta.

Katso myös 

 Antireduktionismi
 Eliminativismi
 Ontologia
 Reduktio

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Pyysiäinen, Ilkka: Reduktio kielletty! Sortumisvaara!: Uskontotieteen perinteet ja ”reduktionismi”. Tieteessä tapahtuu 5/2001

Filosofiset opit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nousuvarjo

Nousuvarjo, toiselta nimeltään vetovarjo, on etelän rannoilta monelle tuttu pyöreä varjotyyppi, jota hinataan esimerkiksi autolla, moottoriveneellä, vesiskootterilla tai moottorikelkalla. Hinausköysi pidetään koko lennon ajan kiinni hinaavassa ajoneuvossa ja näin lentäjältä ei edellytetä koulutusta tai ilmailulupakirjaa. Suomessa käytetään  yleensä 100–200 metrin köysiä. Lentokorkeus riippuu hinausköyden pituudesta ollen 65–140 metriä. Nousuvarjolla lennetään ympäri vuoden ja sääolosuhteet tulevat melko harvoin esteeksi. 

Ilmailuviranomaiset eivät määrittele nousuvarjoa  ilma-alukseksi tai muuksi ilmaan tarkoitetuksi laitteeksi, eikä nousuvarjon käyttäjiltä näin ollen vaadita viranomaisten järjestämää koulutusta eikä lupakirjoja. Suomessa suurin osa nousuvarjoa lennättävistä henkilöistä on kuitenkin saanut Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry.:n antaman koulutuksen. 

Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry. on riippumaton lajin harrastajien muodostama järjestö, joka kehittää koulutusjärjestelmiä ja pyrkii jatkuvasti parantamaan lajin turvallisuutta. Koulutus lisää turvallisuutta ja on suositeltavaa, että ilman koulutusta ei nousuvarjoa lennätettäisi. 
Koulutusjärjestelmä on monitasoinen lennättäjäharjoittelijasta kouluttajaan ja ansiolennättäjään. 

Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry. myös ylläpitää ja kehittää kilpailutoimintaa, johon harjoittelu sekä osallistuminen on nousuvarjoilun harrastetoimintaa. Lentopaikkoja ovat järvet, pellot ja lentokentät. Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry on Suomen Ilmailuliiton jäsenjärjestö.

Aiheesta muualla 

 Suomen Nousuvarjo- ja Leijaliitto ry.
 Velos Oy|Vetovarjo 
 Nousuvarjon koulutusjärjestelmä

Harrastukset
Kesäpäivä Kangasalla

Kesäpäivä Kangasalla (ruotsinkielinen alkuperäisnimi En sommardag i Kangasala), jota joskus kutsutaan ensimmäisen säkeensä mukaan nimellä Mä oksalla ylimmällä, on Zacharias Topeliuksen 1853 kirjoittama runo ja osa Sylvian laulut -sarjaa. Runosta on kaksikin käännöstä suomeksi, yleisemmin käytetty P. J. Hannikaisen (1854–1924) käännös ja harvinaisempi Otto Mannisen (1872–1950) käännös.

Gabriel Linsén sävelsi runon lauluksi 1864. Kesäpäivä Kangasalla nimettiin Pirkanmaan maakuntalauluksi 1995 ja sitä lauletaan kesäisenä kotiseutulauluna Kangasalla. Laulu tunnetaan ympäri Suomea, sillä se on ollut vanhastaan yksi suosituimpia koululauluja. Lauluversioissa on yleensä mukana vain runon ensimmäinen, viides ja kuudes säkeistö. Laulu on myös soitinteoksena tunnettu Oskar Merikannon pianoimprovisaationa.

Laulussa esiintyviä paikkoja ovat mm. Längelmävesi- sekä Roine-nimiset järvet ja Harjulan seljänne. Huomattavaa on, että ruotsinkielisessä versiossa laulun paikka on Haralan harju, josta näkyy Vesijärvi. Suomenkielinen versio sijoittuu jommallekummalle Längelmävettä ja Roinetta erottavista harjuista, Keisarinharjulle tai Vehoniemenharjulle.

Kesäpäivä Kangasalla on levytetty useaan otteeseen. Laulettuja levytyksiä ovat tehneet mm. tamperelainen Nekalan tyttökuoro ja yksinlauluna Mauno Kuusisto sekä pianolla Eero Heinonen ja Izumi Tateno.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

 

Kangasala
Suomen maakuntalaulut
Pirkanmaa
Suomalaiset isänmaalliset laulut
Zachris Topeliuksen runot
México

México ( eli Meksikon kaupunki) on Meksikon pääkaupunki. Kaupungista käytetään usein myös englanninkielistä nimeä Mexico City, sillä useissa kielissä kaupungin nimi kirjoitetaan samalla tavalla tai lähes samalla tavalla kuin koko maan nimi.

Maantiede ja ilmasto 
Kaupungin ydin sijaitsee Meksikon osavaltioista erillisellä liittovaltion alueella (Distrito Federal de México tai México, D.F.), jonka asukasluku oli vuonna 2010 noin . Kaupungin pinta-ala on  (Distrito Federal). Metropolialueella asui vuonna 2009 noin  ihmistä.

Kaupungin keskimääräinen korkeus merenpinnasta on . Se sijaitsee ympäröivän vuoriston keskelle jäävässä maljassa, mikä pahentaa alueen vakavaa ilmansaasteongelmaa. Kaupunkia uhkaavat myös maanjäristykset: vuonna 1985 suurta tuhoa aiheutti järistys, jonka voimakkuus oli  asteikolla. Järistyksessä kuoli yli 10 000 ihmistä. Tasan 32 vuotta edellisen tuhoisan järistyksen jälkeen Méxicoa runteli jälleen voimakas maanjäristys, voimakkuudeltaan 7,1. Järistyksessä kuoli yli 220 ihmistä. Järistys aiheutti myös Popocatépetl-tulivuoren purkauksen Pueblan osavaltiossa.

México oli maailman pahiten saastuneita kaupunkeja 1980-luvulla. Ilmanlaatua on pyritty parantamaan monenlaisilla toimilla ja rajoituksilla, ja monien saasteiden määrät pienenivät neljäsosaansa vuosina 1992–2013. Kaupungin kasvu on kuitenkin lisännyt liikenteen määrää ja päästöjä.

México sijaitsee aiemman asteekkien pääkaupungin Tenochtitlánin paikalla.

Hallintoalueet 

México on jaettu  (), joilla on kunnallinen itsehallinto. Hallintoalueet jakautuvat edelleen kaupunginosiin (esp. colonias). Hallintoalueet ovat:

Liikenne 

Méxicon liikenne on vilkasta kaupungin asukastiheyden ja yksityisautojen määrän vuoksi.

Yksityisautoilun haittoja pyritään pienentämään Hoy No Circula -ohjelmalla, joka rajoittaa auton käyttöä eri viikonpäivinä auton rekisterinumeron mukaan. Mielipiteet ohjelman toimivuudesta vaihtelevat, ja kerrotaan, että tarkastuksia voi välttää lahjuksilla.

Kaupungin metrojärjestelmä on maailman vilkkaimpia: enimmillään vuonna 2012 sitä käytti päivittäin  matkustajaa. Järjestelmä koostuu  ja . Lipulla voi matkustaa metrossa, kunnes poistuu metroaseman porteilla eristetyltä alueelta. Sarja- tai kuukausilippuja ei ole. Vaikka metrolinjoja on paljon, ei metro tavoita läheskään koko jatkuvasti kasvavaa kaupunkia. Tämän ongelman helpottamiseksi tietyillä pääteasemilla metroverkon laidoilla matkaa pääsee jatkamaan paikallisjunalla. Aamun ja iltapäivän ruuhka-aikoina osa vaunuista on rajattu naisten ja lasten käyttöön.

Méxicon kansainvälinen lentoasema palvelee metropolialuetta.

Urheilu 
Kaupungissa järjestettiin Pan-Amerikan kisat vuonna 1955 ja kesäolympialaiset vuonna 1968.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Malmin lentokenttä

Malmin lentokenttä () on Malmin kaupunginosaan ja peruspiiriin kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä, pääradan varrella sijaitsevan Tapanilan itäpuolella ja Lahdenväylän pohjoispuolella. Lentokentän lisäksi siihen kuuluvat myös sen länsipuolella olevat pientaloalue Sunnuntaipalstat sekä Fallkulla kartanoineen ja kerrostaloalueineen. Alueen naapurikaupunginosia ovat Ala-Malmi kentän etelä- ja länsipuolella, Tapanila ja Puistola alueen pohjoispuolella sekä työpaikka-alueena toimivat Tattarisuo ja Tattariharju alueen itäsivustalla. Lisäksi vieressä on Kivikon kaupunginosa Lahdenväylän itäpuolella.

Malmin lentokentän osa-alueen maapinta-ala on 2,25 neliökilometriä ja asukasluku on 2 374 henkeä (1.1.2015). Työpaikkoja alue tarjosi 254:lle (31. joulukuuta 2013). Malmin lentokentän palvelutarjonta kunnallisten peruspalvelujen osalta on vähäistä. Alueella sijaitsee lähinnä nuorisotila. Muiden palvelujen, kuten päiväkotien, koulujen, terveyspalvelujen ja kirjaston, osalta lentokenttäläiset joutuvat kääntymään erityisesti Tapanilan ja Ala-Malmin palvelutarjonnan puoleen.  
 
Alueliitoksessa vuonna 1946 Malmin lentokenttä liitettiin muun Malmin yhteydessä Helsinkiin. Alueen tulevaisuudesta, erityisesti alueen keskeisimmän toiminnan eli Helsinki-Malmin lentoaseman lentotoiminnan jatkumisesta ja vastaavasti asuntorakentamisen lisäämisestä, on käyty vuosien varrella kiivaita keskusteluja. 

Alueen kaavoitus ja muu suunnittelu olivat jo pitkällä, kun Helsingissä ehdokkaana olleen toimitusministeri Kimmo Tiilikaisen johtama ympäristöministeriö palautti lentoaseman rakennussuojeluasian huhtikuussa 2019 viikkoa ennen vaaleja valmisteluun, ja suunnitelmat menivät jäihin. Helsingin Sanomien toimittaja Lari Malmberg pohtii artikkelin kommenttiosuudessaan, oliko kyseessä ”vaalitemppu, jolla kosiskellaan kentän puolustajia”.

Lähteet 
 Malmin palvelut Opas 2006. 
 Malmin lentoaseman ystävät ry
 malmiairport.fi

Viitteet

Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Malmin lentokentän vihkiäiset
 Helsingin lentokenttä toisen rakennusvuoden lähestyessä loppuaan, Hakkapeliitta, 29.09.1936, nro 39, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Malmi
Helsingin osa-alueet
Deus Ex

Deus Ex on Ion Stormin kehittämä sekä Eidos Interactiven ja Aspyrin julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu  vuonna  Mac OS:lle ja Windowsille sekä myöhemmin PlayStation 2:lle
Peli on julkaistu PlayStation 2:lle nimellä Deus Ex: The Conspiracy

Deus Exiä pidetään yhtenä parhaista videopeleistä.

Pelaaminen 
Pelissä on julkaisuajankohtaansa nähden poikkeuksellisen suuret mahdollisuudet valita etenemistapansa. Samat tehtävät voidaan suorittaa joko toiminnallisena ammuskeluna tai varovaisena hiiviskelynä. Pelaaja voi muun muassa päättää tappaako, tainnuttaako, hämääkö tai kiertääkö vihollisensa. Vain harvassa tehtävässä on määrätty etenemistapa ja monissa on useita ratkaisuja.

Juoni 

Pelin tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2052, jolloin maailman tilanne on ajautunut entistä huonompaan suuntaan, ja Harmaaksi surmaksi kutsuttu virus on tarttunut moniin ihmisiin. Virukseen on jo valmistettu lääke nimeltään Ambrosia, mutta se on erittäin kallista ja vain vaikutusvaltaisilla ja rikkailla henkilöillä on mahdollisuus saada sitä. Tämän seurauksena terroristijärjestö NSF (National Secessionist Forces) on asettunut valtiovaltaa vastaan ja sen tavoitteena on lääkeannosten varastaminen ja kuljettaminen siviileille väkivaltaisin ottein. Pelin ensimmäisenä vihollisena esitetäänkin NSF, jota vastaan Yhdistyneiden kansakuntien terrorisminvastaisen yksikön UNATCO:n (The United Nations Anti-Terrorist Coalition) agentti JC Denton lähetetään. 

Pelissä tapahtuu kuitenkin juonenkäänne, jonka seurauksena peli keskittyy salaliittoteorioihin ja Harmaan surman parantamiseen, jossa aiemmin esitetyt käsitteet muuttavat merkitystään, ja peli saa kokonaan uuden päätavoitteen.

Vastaanotto 
IGN antoi pelille arvosanaksi 9.4/10 arvostelussaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Deus Ex Internet Movie Databasessa

Deus Ex
2050-luvulle sijoittuvat videopelit
Scifipelit
Toimintaroolipelit
Verkkomoninpelit
Eidos Interactiven videopelit
Vuoden 2000 videopelit
Windows-pelit
Mac OS -pelit
PlayStation 2 -pelit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Unreal Engine -pelit
Samuli Putro

Samuli Tapani Putro (s. 21. elokuuta 1970 Helsinki) on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Putro on syntynyt Helsingissä, mutta perhe muutti heti hänen synnyttyään Raaheen.

Ura 

Vuosina 1992–2007 Putro oli Zen Café -yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. Yhtyeen jäätyä yhä jatkuvalle tauolle Putro on keskittynyt soolouraan. Ensimmäisen soololevynsä Putro julkaisi 17. syyskuuta 2004. Kyseessä on EP, joka sisältää musiikkia elokuvasta Lapsia ja aikuisia. 11. helmikuuta 2009 julkaistiin Putron ensimmäinen sooloalbumi Elämä on juhla, joka rakentuu paljolti samannimisen esityksen ympärille, mutta sisältää myös joitakin sellaisia kappaleita, joita esityksessä ei ollut. Vuonna 2009 Putro sävelsi musiikkia Mika Ronkaisen dokumenttielokuvaan Freetime Machos. Putron toinen sooloalbumi Älä sammu aurinko ilmestyi 16. maaliskuuta 2011. Kolmas sooloalbumi Tavalliset hautajaiset julkaistiin 24. elokuuta 2012, ja puolitoista vuotta myöhemmin, 28. helmikuuta 2014, julkaistiin neljäs soolona tehty albumi Taitekohdassa. Putron viides sooloalbumi Valkoinen hetero julkaistiin 24. helmikuuta 2017 ja kuudes sooloalbumi Pienet rukoukset 1. maaliskuuta 2019. Putron seitsemäs sooloalbumi Keskellä kesää julkaistiin 19. helmikuuta 2021.

Putro on tehnyt musiikkia myös Hannu Tuomaisen ohjaamaan Menolippu Mombasaan -elokuvaan ja Mika Ronkaisen ohjaaman Kaikki synnit -televisiosarjan toiselle tuotantokaudelle.

Julkaisut

Zen Café 

 Romuna (1997)
 Idiootti (1998)
 Ua ua (1999)
 Helvetisti järkeä (2001)
 Vuokralainen (2002)
 Laiska, tyhmä ja saamaton (2005)
 STOP (2006)

Soolo 

 Elämä on juhla (2009)
 Älä sammu aurinko (2011)
 Tavalliset hautajaiset (2012)
 Taitekohdassa (2014)
 Valkoinen hetero (2017)
 Pienet rukoukset (2019)
 Keskellä kesää (2021)

Palkinnot 
 Emma-gaala, vuoden miessolisti (Elämä on juhla, 2010)
 Juha Vainio -palkinto, tunnustuspalkinto taiteellisesta työstä (2012)

Ehdokkuudet 
 Jussi-palkinto, paras musiikki (Menolippu Mombasaan, 2003)
 Emma-gaala, vuoden debyyttialbumi (Elämä on juhla, 2010)
 Emma-gaala, kriitikoiden valinta (Elämä on juhla, 2010)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 Samuli Putro Ylen Elävässä arkistossa

Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Paalutus

Paalutus on pohjarakennustekniikka, jonka avulla perustuksilta/yläpuolisilta rakenteilta tulevat kuormat siirretään kantavaan/tiiviiseen maaperään tai kallioon. Paalutus mahdollistaa erilaisten rakenteiden perustamisen, kun perusmaa on liian heikko kantavuudeltaan tai painumat ovat suurempia, kuin sallitaan. Tekniikkana paalutus on satoja vuosia vanha, esimerkiksi Venetsian rakennukset ovat paalutettuja. Suomessa Turku on laajalti paalutettujen perustusten varassa, ja Malmin lentokenttä on rakennettu paalutetulle suoalueelle.

Paalutyypit 

Aikaisemmin paalutuksessa käytettiin yksinomaan puuta, mutta sen rajallinen kestävyys ja lahoaminen ovat edistäneet erilaisten uusien materiaalien käyttöönottoa. Puupaalutukset ovat kärsineet erityisesti viime vuosikymmeninä, kun rakentaminen ja ojitus on laskenut pohjavesipintaa ja ennen vedessä olleet paalut ovat joutuneet pinnan yläpuolelle. Puupaalutusta käytetään kuitenkin yhä, erityisesti väliaikaisten rakenteiden alla (esimerkiksi kiertoteiden penkoissa).

Yleisimmät nykyaikaiset paalutyypit ovat teräsbetonipaalut ja teräsputkipaalut.

Paalutuskoneet ja niiden käyttö 

Paalutus tapahtuu erityisillä paalutuskoneilla, paalun päähän isketään suurimassaisella järkäleellä joka voi olla vapaasti pudotettu tai hydraulisesti kiihdytetty. Myös hydrauliseen puristukseen ja värinään perustuvia laitteita on kehitetty. Paalun päähän annettu iskuaalto kulkee pitkin paalua jolloin energia siirtyy paalun päähän ja kärki uppoaa maaperään. Paalua voidaan jatkaa kunnes saavutetaan kantava pohja, esimerkiksi peruskallio. Peruskallioon paalutettaessa käytetään paalun alapäässä kalliokärkeä, kun kallion pinta vaihtelee merkittävästi. Kun ei ole tarkoitus päästä kantavaan pohjaan asti puhutaan koheesio-, tiivistys- ja kitkapaaluista.

Omana lukunaan on porapaalutus, jolloin teräsputki asennetaan poraamalla kallioon, jolloin se toimii tukipaaluna. Porapaalutuksessa teräsputki toimii porausputkena porauksen aikana ja valmiissa paalussa kantavana rakenteena. Porapaalutuksen etuna on, että sillä voidaan läpäistä kivisiä täyttöjä ja paalu saadaan varmasti kallioon asti. Lisäksi porausmenetelmästä johtuen porapaalut ovat asennustarkempia kuin perinteiset lyöntipaalut.

Paalutuksen kustannukset ja vaihtoehtoiset ratkaisut 

Paalutuksen hinta määräytyy käytettävän materiaalin ja lyöntisyvyyden perusteella. Paalutuskustannuksien osuus rakennushankkeesta vaihtelee kohteen ja paalutussyvyyden mukaisesti noin 3-20 % välillä rakennuskustannuksista. Paalutus voidaan korvata talonrakennuskohteissa tekemällä massanvaihto, pitämällä ylipengertä rakennuskohteessa tai tekemällä kevennysrakenteita esim. kevytsorasta. Tie- ja ratarakennuskohteissa käytetään lisäksi ylipenkereen kanssa pystysalaojia. Tie- ja ratapuolella myös stabiliteetin parantamiseksi käytetään vastapengerratkaisuja.

Katso myös
 Kaivinpaalu
 Mikropaalu
 Junttan, paalutuskonevalmistaja

Maa- ja vesirakennus
Perustus

cs:Piloty
en:Deep foundation
FreeBSD

FreeBSD on vapaa Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä. FreeBSD-projekti on erityisesti keskittynyt luomaan tehokasta käyttöjärjestelmää PowerPC-, PC98-, Sparc64-, Intel- ja AMD-yhteensopiville tietokoneille.

Tunnettuja FreeBSD-johdannaisia ovat muun muassa DragonFly BSD, GhostBSD, MidnightBSD ja PC-BSD.

FreeBSD tukee myös ladattavia ytimen moduuleja.

Vuonna 2020 FreeBSD-projekti siirsi kehitykseen käytettävän versionhallinnan Subversionista Gitiin.

Käyttökohteet 
Applen Macintosh-tietokoneiden sekä iOS-pohjaisten laitteiden käyttämä Darwin-käyttöjärjestelmä ja sen XNU-ydin hyödyntävät osia FreeBSD:sta, kuten myös Sonyn PlayStation 4 -pelikonsoli.

Historia 

FreeBSD on lähtöisin 386BSD:stä, josta se haarautui erilleen. Nimi FreeBSD on valittu 19. kesäkuuta 1993. Ensimmäinen julkaistu versio 1.0 julkaistiin 1. marraskuuta 1993.
Marraskuussa 1994 julkaistu versio 2.0 oli ensimmäinen, joka perustui BSD:n 4.4-Lite -versioon: tässä versiossa ei ollut mukana koodia, josta AT&T aiemmin nosti lakikiistan.

Lähteet

Aiheesta muualla

 FreeBSD-projekti 
 Suomeksi Freebsd:stä
 FreeBSDWiki
OpenBSD

OpenBSD on Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä, joka on yksi Berkeley Software Distributionin (BSD) johdannaisista. OpenBSD-projekti tunnetaan erityisesti sen painotuksesta tietoturvaan. Esimerkiksi laajalti käytetty OpenSSH-palvelinohjelmisto on OpenBSD-projektin ylläpitämä.

OpenBSD on forkattu NetBSD:stä kun Theo de Raadtia pyydettiin eroamaan NetBSD-projektista. Projektin tavoitteisiin kuuluvat siirrettävyys, standardisointi, virheettömyys, ennaltaehkäisevä turvallisuus ja integroitu salaus. Näiden painotusten vuoksi OpenBSD:tä käytetään varsinkin palvelimissa, mutta myös tavallisissa työpöytäkäyttöön tarkoitetuissa tietokoneissa.

Yleisin tapa asentaa OpenBSD on käynnistää tietokone muutaman megatavun kokoiselta käynnistys-CD:ltä ja sitten hakea varsinaiset tiedostot FTP-palvelimelta. Versioon 6.0 saakka OpenBSD oli saatavilla ja myynnissä virallisilla CD-levyillä.

OpenBSD:stä julkaistaan uusi versio kahdesti vuodessa kuuden kuukauden välein siten, että julkaisupäivät tähdätään touko- ja marraskuuhun. OpenBSD-projektin maskotti on pallokala nimeltään Puffy.

OpenBSD:ssä on mukana X.Orgiin perustuva graafinen ikkunointijärjestelmä Xenocara, joka sisältää vakiona kolme ikkunamanageria -- FVWM, twm ja OpenBSD:n oma cwm.

Vuonna 2014 ytimestä poistettiin tuki ladattaville ytimen moduuleille.

Taustaa
Unix-käyttöjärjestelmän omaan käyttöönsä kehittänyt AT&T ei saanut 1970-luvulla toimia kilpailulainsäädännön asettamien rajoitusten vuoksi tietokoneteollisuudessa. AT&T ei voinut myydä ohjelmistoaan muille ja julkaisi lähdekoodit nimellistä korvausta vastaan kaikille sitä pyytäville.

University of California (Berkeley) kehitti AT&T:n Unixiin omia muutoksia, jotka saivat nimen Berkeley Software Distribution (BSD). 1990-luvun alkupuolella BSD:stä poistettiin AT&T:n tekemät osat ja puuttuvat kirjoitettiin uudestaan. BSD:lle perustuva 386BSD johti muihin versioihin.

386BSD:stä kehittyivät FreeBSD ja NetBSD. Theo de Raadt oli yksi NetBSD-kehittäjistä, kunnes häntä pyydettiin lähtemään projektista.

Versiohistoria 
OpenBSD 6.6 -versiossa esiteltiin automatisoitu järjestelmäpäivitys 'sysupgrade', joka helpottaa siirtymistä kahden perättäisen version välillä uudempaan.

Versiossa 7.0 on lisätty tuki 64-bittiselle RISC-V-suorittimelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

OpenBSD-projekti
OpenBSD-päiväkirja

NetBSD
Lennonjohto

Lennonjohto tarkoittaa kaikkia niitä maanpäällisiä palveluja, joita on järjestetty ilmaliikenteen sujumiseksi turvallisesti ja joustavasti.

Lennonjohto alueittain 
 Aluelennonjohto, jonka vastuualueena on lentotiedotusalue (, lyh. FIR), tai osa siitä. Suomessa aluelennonjohtopalvelujen antamista varten Suomessa toimi aikaisemmin kaksi aluelennonjohtokeskusta: Etelä-Suomen lennonvarmistuskeskus, joka sijaitsi Tampereella, ja Pohjois-Suomen lennonvarmistuskeskus Rovaniemellä.  Vielä aiemmassa vaiheessa keskuksia oli tätäkin useampia. Vuonna 2010 nämä lakkautettiin ja tilalle perustettiin Suomen aluelennonjohto, jonka toimialueena on koko Suomi.
 Lähestymislennonjohto vastaa lentoliikenteestä lähestymisalueella (, lyh. TMA). Erillinen lähestymislennonjohto on vain vilkkaammilla lentoasemilla, kuten Helsinki-Vantaalla ja ilmavoimien tukikohdissa. Pienemmillä lentoasemilla lähestymislennonjohtopalvelusta vastaavat yhteistoiminnassa aluelennonjohto ja lentokentän lähilennonjohto.
 Lähilennonjohto vastaa lentopaikan lähialueella (, lyh. CTR) ja lentokenttäalueella tapahtuvasta ilma- ja maaliikenteestä.

Lennonjohto Suomessa 
Lennonjohtopalvelua annetaan Suomessa 19 lentokentällä. Lisäksi kahdeksalla lentokentällä annetaan lentopaikan lentotiedotuspalvelua (, lyh. AFIS). AFIS-palvelu antaa lentäjille turvallisen lentotoiminnan vaatimia sää- ja liikennetietoja, muttei ole juridisesti lennonjohtopalvelua. AFIS otettiin käyttöön Suomessa 1970-luvun lopulla ja sen tavoitteena oli alentaa lennonvarmistuksen kustannuksia. Lähes kaikilla nykyisillä AFIS-lentopaikoilla on aiemmin ollut täysimittainen lennonjohto. AFIS-palveluun siirryttiin pienillä kentillä enenevässä määrin 1990-luvun laman seurauksena.

Lennonjohto- ja lentopaikan lentotiedotuspalveluiden antamisesta Suomessa vastaa (pois lukien Mikkelin ja Seinäjoen lentoasemat) valtion kokonaan omistama Air Navigation Services Finland (ANS Finland), jonka pääkonttori sijaitsee Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Maaliskuun 2017 loppuun saakka lennonjohtopalveluista Suomessa vastasi Finavia. Suomessa Avia College kouluttaa lennonjohtajia ja lennontiedottajia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 
 
 

Ilmailu
Paula Risikko

Paula Sinikka Risikko (o.s. Pelttari, s. 4. kesäkuuta 1960 Ylihärmä) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän on kansanedustaja ja ollut eduskunnan puhemies ja toiminut ministerinä monessa hallituksessa. Hän on mukana myös Seinäjoen paikallispolitiikassa ja terveysalan järjestötoiminnassa.

Risikko toimi peruspalveluministerinä Vanhasen toisessa ja Kiviniemen hallituksissa vuosina 2007–2011, sosiaali- ja terveysministerinä Kataisen hallituksessa vuosina 2011–2014, liikenne- ja kuntaministerinä Stubbin hallituksessa vuosina 2014–2015 ja sisäministerinä Sipilän hallituksessa vuosina 2016–2018. Hän on johtanut eduskunnan sivistysvaliokuntaa vuodesta 2019 alkaen. Kansanedustajana hän on toiminut vuodesta 2003 edustaen Vaasan vaalipiiriä. Risikko on Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen (2001–) ja entinen valtuuston 1. varapuheenjohtaja (2005–2008). Risikko on Suomen toiseksi pisimpään valtioneuvoston jäsenenä toiminut nainen. Häntä enemmän ministeripäiviä on naisista ainoastaan Sinikka Mönkäreellä. Risikko on syksystä 2021 alkaen toiminut Seinäjoen kaupunginhallituksen puheenjohtajana.

Koulutus ja ura
Risikko kirjoitti ylioppilaaksi Härmän lukiosta vuonna 1979. Sairaanhoitajaksi hän valmistui vuonna 1983 ja erikoissairaanhoitajaksi vuonna 1985 Seinäjoen sairaanhoito-oppilaitoksesta. Vuonna 1987 hän valmistui sairaanhoidon opettajaksi Oulun sairaanhoito-oppilaitoksesta. Terveydenhuollon maisteri hänestä tuli 1990 Kuopion yliopistosta ja terveystieteiden tohtoriksi hän väitteli vuonna 1997 Tampereen yliopistosta. Hoitotieteen alalta valmistuneen väitöskirjan otsikkona oli Sairaanhoitajan työn nykyiset ja tulevaisuuden kvalifikaatiovaatimukset.

Risikko on nimitetty hallintotieteiden kunniatohtoriksi Vaasan yliopistossa vuonna 2011 sekä lääketieteen kunniatohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2012. Risikko on virkavapaalla Seinäjoen ammattikorkeakoulun vararehtorin virasta.

Eduskuntaan Risikko valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa. Toukokuussa 2014 Risikko ilmoitti tavoittelevansa kokoomuksen puheenjohtajan paikkaa Jyrki Kataisen jättäessä tehtävän kesän puoluekokouksessa. Risikko eteni puheenjohtajavaaleissa toiselle kierrokselle, mutta hävisi Alexander Stubbille äänin 349–500.

Risikko on vaikuttanut lukuisissa terveysalan järjestöissä, kuten Autismi- ja Aspergerliitossa, Suomen Syöpäyhdistyksen valtuuskunnassa, Diabetesliitossa, Suomen MS-liitossa, Reumasäätiössä sekä muun muassa Alfred Kordelinin säätiössä ja Suomen Unifem -järjestössä.

Yksityiselämä
Risikko on ollut naimisissa entisen Pohjanmaan Kokoomuksen toiminnanjohtajan Heikki Risikon kanssa vuodesta 2000. Heikki Risikko on Etelä-Pohjanmaan Yrittäjien toimitusjohtaja. Heillä on vuonna 2006 Kiinasta adoptoitu tytär. Perhe asuu Seinäjoella.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Paula Risikon kotisivu
 

Nykyiset kansanedustajat
Vaasan vaalipiiri
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Suomen sisäministerit
Suomen liikenneministerit
Eduskunnan puhemiehet
Seinäjoen kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset sairaanhoitajat
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen peruspalveluministerit
Suupohjan seutukunta

Suupohjan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 141. Nimestään huolimatta seutukunta kattaa ainoastaan osan sitä laajemman Suupohjan alueen kunnista. Alueen ruotsinkieliset kunnat muodostavat Suupohjan rannikkoseudun, joka sijaitsee Suupohjan seutukunnan länsipuolella Pohjanmaan maakunnassa.

Kunnat

Yleistä 

Alueella oli asukkaita  yhteensä . Suupohja on merkittävä tyrnimarjan ja ruokaperunan tuotantoalue. Yli puolet Suomen ruokaperunasadosta tuotetaan Suupohjassa. Alueella sijaitsevat myös Suomen suurimmat spelttivehnän ja öljypellavan tuotantoalueet.

Historia 
 1. heinäkuuta 2001 Kauhajoki muuttui kaupungiksi.
 1. tammikuuta 2009 Jurva jätti seutukunnan liityttyään Kurikan kaupunkiin.

Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suupohjan seutuportaali
 Isojoen kunnan kotisivut
 Karijoen kunnan kotisivut
 Kauhajoen kaupungin kotisivut
 Teuvan kunnan kotisivut
 Suupohjan elinkeinotoimen kotisivu

Etelä-Pohjanmaan maakunnan seutukunnat
Niilo Pielinen

Niilo Pielinen (Gaston Lagaffe) on belgialaisen sarjakuvantekijän Andre Franquinin vuonna 1957 Spirou-lehteen luoma sarjakuvahahmo. Gaffe tarkoittaa ranskaksi kömpelystä.

Pielinen on Ranskassa hyvin suosittu. Franquin piirsi Niilo Pielistä kuolemaansa saakka vuoteen 1997, tosin epäsäännöllisesti 1980-luvun alusta.

Pielisen työnkuva Journal de Spiroussa on aina ollut hieman epäselvä, mutta usein hänen työnään oli postin läpikäyminen, minkä ohella hän on pitänyt huolta ainakin arkistosta. Suuren osan työajastaan hän käyttää "hupaisiin pikku kokeisiinsa." Niilo ja hänen lemmikkinsä (kissa ja naurulokki) estävät myös toistuvasti Fantasiota ja häntä myöhemmin Niilon esimiehenä seurannutta Kursiota (Léon Prunelle) allekirjoittamasta sopimusta johtaja Pappenskiöldin (Monsieur Demesmaeker) kanssa. Tilintarkastaja Alakielo (Monsieur Boulier) tekee toistuvasti käyntejä toimistoon ja hän onkin suositellut kustannusjohtajalle työntekijöille vaarallisen työn lisää.

On arvoitus, miksi Pielistä ei ole erotettu; se tosin saattaa johtua siitä, ettei häntä liene koskaan virallisesti palkattukaan. Niilo vain asettui taloksi toimitukseen, koska lehti julkaisi hänen seikkailujaan sarjakuvina. Pielinen seurustelee sihteeri Johannan (Mademoiselle Jeanne) kanssa. Pielisen tunnetuin keksintö on soittoväline pielofoni, kieli- ja puhallinsoittimen yhdistelmä, jonka vähäinenkin soitto aiheuttaa esineissä ja rakenteissa valtavan resonoinnin saaden ikkunat särkymään, katot romahtamaan ja lentokoneet suistumaan reitiltään.

Ranskaksi Niilo huudahtaa aina hämmästyneenä "M'enfin!", suomeksi se on usein käännetty "No mutta!"

Vuonna 1981 Ranskassa tehtiin Niilo Pielinen -elokuva Fais gaffe à la gaffe! Sen ohjasi Paul Boujenah ja pääosaa näytteli Roger Mirmont. Elokuva ei menestynyt.
 
Suomessa on julkaistu myös parodia-albumi Niilo Pöljänen (Semic 1991).

Julkaisut

Lehdissä 
Yksisivuisia, yleensä lehtien kolmanneilla sivuilla: 
Ruutu, 1973-1975 
Non Stop, 1975–1979

Albumit
Semicin julkaisema sarja 1987–96
 Pieleen menee
 No mutta, Niilo!
 Kaikenkarvaisia keksintöjä
 Jo tärppäsi, Niilo!
 Eläimellistä menoa
 Nero nukkuu...
 Toimituksen tuholainen
 Kolossaalinen koheltaja
 Pelastukoon ken voi!
 Lintsari vailla vertaa 
 Juoksupojasta terroristiksi
 Pielisen pikavoitto
 
 Kenelle kellot soivat, Niilo?
 Vaarallinen neropatti 
 Ampu tulee
 Passipoliisin painajainen
 Keksijöiden kuningas

Kootut stripit:
 
 
 
 
 
 
 
Muissa

Muissa albumeissa 
Trumf-sarja n:o 9: Viiruhännät: Villiä vauhtia viidakossa (1973, Semic), lisätarinassa nimellä "Vinksu ja Vonksu". Tiettävästi ensiesiintyminen Suomessa.

Aiheesta muualla 

 Gaston Lagaffen virallinen kotisivu. 
 Suomennetut albumit. Kimmo Lakoman sivut.
 Matti Komulainen: Toisinajattelija Niilo Pielinen pitää pintansa. Turun sanomat 24.3.2007.
 Wade Koivurinne: Niilo Pielinen on täällä! Kvaak.fi 21.5.2007.

Piko ja Fantasio
Strippisarjakuva
Belgialainen sarjakuva
Pielinen, Niilo
Pielinen, Niilo

pt:Gaston Lagaffe
vi:Gaston Lagaffe
Ohjelmointivirhe

Ohjelmointivirhe (puhekielessä bugi) on tietokoneohjelman lähdekoodissa oleva virhe. Virheet jaetaan kahteen pääluokkaan: syntaksivirheet ja semanttiset virheet. Syntaksivirheet paljastuvat heti, koska kääntäjä ei pysty kääntämään sellaista ohjelmakoodia eikä ohjelmointikielen tulkki voi tulkaten suorittaa sellaista ohjelmakäskyä. Semanttinen virhe saa ohjelman toimimaan väärin jossain tilanteessa. Virheellinen toiminta saattaa johtua myös kääntäjän tai tulkin virheellisestä toiminnasta. Väärä toiminta määritellään tapauskohtaisesti ja joissain tapauksissa voi olla epäselvää, onko yllättävä toiminta virheellistä. Ohjelmointivirhe tapahtuu ohjelmointi- (implementointi eli toteutus) tai suunnitteluvaiheessa (speksaus) ja ilmenee ohjelmaa ajettaessa. Virheen korjaamisen kannalta on hankalaa, että se saattaa ilmetä vain jossain yksittäisessä ja harvinaisessa tilanteessa, jota on vaikea hahmottaa. Kaikissa hyödyllisissä tietokoneohjelmissa sanotaan olevan virheitä. 

Ohjelmankirjoituksessa pätee virheen suurusluokkaan seuraava: Mitä myöhemmässä ohjelmistonkehityksen vaiheessa virhe tehdään, sitä helpompi se on korjata. Jos virhe tapahtuu jo suunnittelu- ja määrittelyvaiheessa, korjaaminen on usein hankalaa ja jopa mahdotonta. Hyvin kirjoitetuissa ohjelmissa niitä on suhteellisen vähän, ja ne ovat niin lieviä, etteivät ne estä ohjelmaa täyttämästä tarkoitustaan. Ohjelman, jossa on paljon vakavia virheitä, sanotaan olevan buginen. Sana tulee englannin kielen ludetta ja hyönteistä tarkoittavasta sanasta bug (suom. ötökkä). Sana on vanha insinööritermi, jota esimerkiksi Edison käytti kirjoittaessaan vuonna 1878:

Ohjelmointivirheellä selitetään myös usein ohjelmistosodankäyntiin liittyviä ohjelmistojen ”ominaisuuksia”, esimerkiksi ohjelmistoon jääneitä takaportteja ja turvallisuusrakenteiden ohituksia tai puskurin ylivuotovirhettä (ohjelmointivirheitä). Käytännössä tarkoituksellisen vian ja tahattomasti syntyneen ohjelmointivirheen erottaminen on lähes mahdotonta. Ne voidaan erottaa vain tietämällä virheen tavoite.

Ohjelmointivirheitä voidaan jäljittää muun muassa debuggerilla.

Bugi-termin väitetään syntyneen vuonna 1946, kun Grace Hopper jäljitti virheen Harvard Mark II -tietokoneen releeseen jääneeseen yöperhoseen. Perhonen poistettiin ja liitettiin lokikirjaan. Hopper on sanonut, ettei ollut tapahtuma-aikana paikalla, mutta se oli yksi hänen mielikertomuksistaan. Hopper ja ryhmä vaikutti termin debugata () yleistymiseen.
Hopperin mukaan termiä bugi käytettiin kuvaamaan tutkaongelmia toisen maailmansodan aikana.

Katso myös
 Puskurin ylivuotovirhe
 Ohjelmistosodankäynti
 Beetatestaus
 Profilointi

Lähteet

Aiheesta muualla

 Why are there Bugs in Software?
Beta

Beta voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

 beeta, kreikkalaisen kirjaimiston kirjain
 Beta, juurikkaiden suku
 Beta, Love Kustannuksen levymerkki
 beetaversio, tietokoneohjelman kokeiluversio.
 Hurrikaani Beta
 Beta, viiniköynnöslajike
 Beta, Nav-räppäri

Seulonnan keskeiset artikkelit
Pietaryrtti

Pietaryrtti eli rohtopietaryrtti (Tanacetum vulgare, syn. Chrysanthemum vulgare; nappikukka) on asterikasveihin kuuluva keltakukkainen monivuotinen ruoho. Se kasvaa alkuperäisenä Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa se on yleinen maan etelä- ja keskiosissa Oulun korkeudelle asti. Monin paikoin pietaryrttiä tavataan viljelyjäänteenä. Pohjois-Amerikkaan se on levinnyt viljelykasvien mukana rikkaruohona.

Kuvaus 
Pietaryrtti kasvaa 20–120 cm korkeaksi. Sen varsi on jäykkä ja mykeröt kohoavat tasalatvaisena huiskilona, joka jää kasvin kuihduttua törröttämään pystyyn. Lehdet ovat pariosaiset, sinivihreät.

Pietaryrtti on kuivien pientareiden ja joutomaiden kasvi, joka kukkii loppukesästä. Sen mykerökukinto muistuttaa päivänkakkaran kukinnon keskiosaa.

Käyttö 
Pietaryrttiä on käytetty mausteena ja muurahaisten karkotteena. Pietaryrtin haju on voimakas ja vastenmielinen, mikä selittää kasvin käyttöä keskiajalla rohtona ja karkotteena. Sen ajateltiin auttavan esimerkiksi ruuansulatushäiriöihin, kuukautiskipuihin, hermosairauksiin ja matolääkkeenä. Pietaryrtti oli tärkeä rohtoyrtti ruotsalaisten luostarien yrttitarhoissa. Pietaryrtti kestää kuivuutta erittäin hyvin, ja siksi sen viljelyä on jälleen alettu kokeilla muun muassa piennaralueilla.

Pietaryrtti on nyttemmin todettu myrkylliseksi, joten sen rohtokäyttö on kielletty monissa maissa. Kasvi sisältää muun muassa tujonia. Toisaalla se on apteekkitavaraa. Ongelmana on myrkkypitoisuuden vaihtelu kasviyksilöstä toiseen.

Pietaryrttiä käytetään myös lankojen värjäykseen; lehdistä ja juurista saadaan vihreää väriä ja kukista keltaista.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kasviatlas: Pietaryrtin (rohtopietaryrtin) levinneisyys Suomessa.
 Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pietaryrtti (Tanacetum vulgare)
 Luontoportti: Pietaryrtti (rohtopietaryrtti) (Tanacetum vulgare)
 Eliaksen yrttitarha: Pietaryrtti (Tanacetum vulgare) (Internet Archive)
 Valokki - nettikasvio: Pietaryrtti (Tanacetum vulgare)
 Den virtuella floran: Pietaryrtti (Tanacetum vulgare) 
 ITIS: Tanacetum vulgare 
 United States Department of Agriculture (USDA): Tanacetum vulgare 
 Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Tanacetum vulgare 

Pietaryrtit
Maustekasvit
Hyönteistorjunta-aineet
Värikasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Eeta

Eeta (isona kirjaimena Η, pienenä η, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston seitsemäs kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa pitkä , kun taas nykykreikassa se äännetään lyhyenä . Tätä kreikan kielessä tapahtunutta äänteenmuutosta sanotaan itasismiksi. Kreikkalaisissa numeroissa eetan lukuarvo on 8.

Suomen kieleen eeta translitteroidaan muinaiskreikasta e tai ē ja nykykreikasta i.

Muoto ja sen historia 

Eeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta  (het). Sen alkuperäinen nimi ja käyttö useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa oli foinikialaisen esikuvan mukaan heeta, sillä tuolloin se sisälsi vielä /h/-äänteen eli vahvan alkuhenkosen (spiritus asper). Tällaisena se kopioitui myös latinalaisen kirjaimiston H-kirjaimeksi. Alkuhenkosta vailla olleen pitkän äänteen [ɛ:] merkkinä toimi joissakin kirjaimistoissa epsilon, kunnes heetan merkki siirtyi tähän käyttöön ja sen nimi muuttui eetaksi. Eeta tunnettiin ensimmäisenä muun muassa Joonian, Knidoksen ja Kreetan sekä Deloksen ja eräiden muiden Kykladien polisten kirjaimistoissa.

Heetan ja eetan muodossa oli paikallisissa kirjaimistoissa paljon vaihtelua. Useimmiten kirjain muistutti foinikialaisen esikuvan tavoin suorakulmiota, jonka poikki oli vedetty viiva, tai oli muodoltaan vinompi. Ajan kuluessa se kehittyi nykyiseen muotoonsa, jossa on vain yksi poikkiviiva. Ensimmäisenä tämä muoto esiintyy muun muassa Aitolian, Epeiroksen, Sikyonin, Knidoksen ja eräiden Kykladien polisten kirjaimistoissa.

Epigrafisissa lähteissä eetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:

Pientä eetaa η ei pidä sekoittaa äng-äänteen IPA-merkkiin ŋ eikä isoa eetaa Η samannäköiseen latinalaisen kirjaimiston H- tai kyrillisen kirjaimiston Н-kirjaimeen.

Merkityksiä 

Fysiikassa

 η on hyötysuhteen tunnus.
 η on virtausmekaniikassa dynaamisen viskositeetin tunnus.

Muita merkityksiä

 η´ on kreikkalaisissa numeroissa luku 8.

Tietokonejärjestelmissä 

Latinalaisessa, kreikkalaisessa ja kyrillisessä kirjaimistossa, jotka ovat kehittyneet yhteisestä alkumuodosta, on kaikissa ison latinalaisen H-kirjaimen näköinen merkki. Vaikka nämä merkit ovat useimmissa fonteissa samannäköiset, ne eivät ole sama merkki. Jos esimerkiksi haetaan merkkejä tiedostosta tai tekstinkäsittelyohjelmalle annetaan komento muuttaa suuraakkoset pienaakkosiksi, tulos riippuu siitä, mikä merkki on kyseessä. Kreikkalaisessa kirjaimistossa latinalaisen H-kirjaimen näköinen on iso eeta (Η), kyrillisissä n-äänteen merkki (Н). Nämä koodataan eri järjestelmissä mm. seuraavilla tavoilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikkalaiset kirjaimet
Eukleideen algoritmi

Eukleideen algoritmi on Eukleideen mukaan nimetty menetelmä, jonka avulla voidaan selvittää kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä (syt). Algoritmi perustuu jakoyhtälön perättäiseen käyttöön.

Eukleideen algoritmi etenee seuraavasti:

Ensin kirjoitetaan jakoyhtälö luvuilla a ja b
Seuraavaksi kirjoitetaan jakoyhtälö luvulle b ja edellisen jakoyhtälön jakojäännökselle
Toistetaan niin usein, että jakojäännökseksi saadaan nolla.
Lukujen a ja b suurin yhteinen tekijä on viimeisin nollasta eroava jakojäännös

Algoritmi 

Olkoot luvut a ja b kokonaislukuja ja b erisuuri kuin nolla. Käyttämällä toistuvasti jakoyhtälöä saadaan:

...

.

Algoritmi päättyy, koska luvut r0, r1, ...,rn muodostavat aidosti vähenevän jonon positiivisia kokonaislukuja.

Viimeinen jakojäännös rn jakaa (tasan) luvut a ja b:

Alimmasta yhtälöstä rn jakaa luvun rn-1.
Koska , niin rn jakaa luvun rn-2
Näin jatkamalla saadaan lopulta, että rn jakaa b:n ja a:n.

Jos luvuilla a ja b on yhteinen tekijä c, ts. sanoen a ja b ovat tasan jaollisia luvulla c, c jakaa luvun r0, r1, ... yllä olevien yhtälöiden nojalla. Näin siis c jakaa luvun rn, joka on siten yhteisistä tekijöistä suurin.

Esimerkkejä
Määritetään lukujen 112 ja 408 suurin yhteinen tekijä eli syt(112, 408).

Määritetään lukujen suurin yhteinen tekijä Eukleideen algoritmin avulla:

Lukujen 112 ja 408 suurin yhteinen tekijä on siis kahdeksan eli syt(112, 408)=8.

Suoritus peräkkäisten jakokulmien avulla 
Edellä johdettu laskutoimitus voidaan kynällä ja paperilla laskettaessa suorittaa myös peräkkäisten jakokulmien avulla seuraavaan muotoon:

                  408|112
                 -336|  3
             112|  72
             -72|   1
          72| 40
         -40|  1
      40| 32
     -32|  1 
  32|  8
 -32|  4
   0

Ensimmäisessä jakolaskussa on suurempi alkuperäisistä luvuista jaettavana, pienempi jakajana. Kussakin jakokulmassa on ylävasemmalla jaettava ja yläoikealla jakaja. Osamäärän kokonaisosa merkitään alaoikealle, kun taas alavasemmalla suoritetaan vähennyslasku, josta saadaan jakojäännös. Kun jakolasku on suoritettu, jaetaan edellisen jakolaskun jakaja saadulla jakojäännöksellä, mikä suoritetaan merkitsemällä se jakojäännöksen vasemmalle puolelle ja suorittamalla jakolasku tavalliseen tapaan. Näin jatketaan, kunnes jakojäännös on nolla, jolloin viimeinen sitä edeltänyt jakaja (tässä esimerkissä 8) on alkuperäisten lukujen suurin yhteinen tekijä.

Kiinalaisten käyttämä algoritmi 
Kiinalaiset suorittivat saman algoritmin helmitaulussa seuraavasti:

Vähennä toistuvasti pienempi luku suuremmasta. Kun luvut ovat keskenään yhtä suuret, algoritmi päättyy ja kyseinen luku on suurin yhteinen tekijä.

Esimerkki etsitään syt(15,25).

25 = 1 * 15 + 10.
15 = 1 * 10 +  5.
10 = 2 *  5 +  0.

eli syt(15,25) = 5.

"Kiinalaisittain":

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Eukleideen algoritmi, online sovellus

Lukuteoria
Algoritmit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Wietse Venema

Wietse Zweitze Venema (s. 1951) on hollantilainen ohjelmoija ja fyysikko, joka tunnetaan parhaiten Postfix-sähköpostipalvelinohjelmasta. Tohtori Venema on kirjoittanut myös muita tunnettuja tietoturvaohjelmia, kuten TCP Wrapper -suojausjärjestelmän, SATAN-tietoturvaskannerin ja Coroner's toolkit -työkalusarjan.

Venema opiskeli Groningenin yliopistossa ja työskenteli matematiikan ja tietotekniikan laitoksella Eindhovenin teknillisessä korkeakoulussa ja vuodesta 1996 IBM:n Thomas J. Watson Research Centerissa Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltiossa.

Aiheesta muualla

Wietsen kotisivut
Postfix-kotisivut
The Coroner's Toolkit -kotisivut
TCP-wrapper -ohjelma

Ohjelmoijat
Alankomaalaiset henkilöt
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Carrols

Carrols oli suomalainen pikaruokaketju. Carrols tuli Suomeen vuonna 1975, kun Tukoon kuulunut Tukku Oy Parti Ab perusti Helsinkiin maan toisen nykymuotoisen hampurilaisravintolan. Ensimmäinen oli Matkaravinnon Englannista lisensioima Wimpy’s vuonna 1973. Carrols tuli Suomeen hiukan ennen kuin Yhdysvalloissa toimiva Carrols Restaurant Group lopetti alkuperäisen tuotemerkkinsä käytön. Tällöin Carrolsin tuotenimi jäi elämään pelkästään Suomessa.

Helsingistä lähtöisin oleva Carrols profiloitui ”stadilaiseksi” ja trendikkääksi vaihtoehdoksi, ja se muotoutui nopeasti osaksi Helsingin kaupunkikuvaa. Ensimmäinen ravintola oli Citykäytävässä, holvikaarten alla olevassa tilassa, joka nyttemmin on muutettu avoimeksi läpikulkukäytäväksi. Toinen ravintola perustettiin Mannerheimintielle Töölön Kisahallin viereen. Kolmas oli Puotinharjun ostoskeskuksen toimipiste.

Carrols siirtyi Tuko-kaupassa Keskolle vuonna 1997. Kesko myi Carrolsin Hesburgerille eli turkulaiselle Burger-In-konsernille maaliskuussa 2002. Hesburger muutti Carrols-toimipisteet omiksi Hesburger-ravintoloikseen muutamia pääkaupunkiseudun poikkeuksia lukuun ottamatta (Aleksanterinkatu 17, Stockmann, Itäkeskus ja Iso Omena). Tuotevalikoima ei täysin vastannut alkuperäisten Carrolsien valikoimaa, mutta Carrolsien alkuperäinen imago, ravintoloiden sisustus ja työntekijöiden asut kestivät aikaa hyvin. Viimeinen yksityisyrittäjän pyörittämä Carrols, joka sijaitsi Helsinki-Vantaan lentoasemalla, lopetettiin elokuun lopussa vuokrasopimuksen päätyttyä vuonna 2004.

Vuonna 2006 Carrols-toimipaikkojen lukumäärä nousi kuuteen, kun avattiin ravintolat Vantaan Rajatorppaan ja Imatralle, joista Rajatorpan Carrols lopetettiin pari vuotta myöhemmin. Lisäksi vuonna 2007 avattiin Carrols-ravintola Helsingin Eläintarhan Nesteelle ja vuonna 2009 Oulunkylän Nesteelle. Oulunkylän Neste-asema kuitenkin paloi saman vuoden lokakuussa. 

Keväällä 2010 avattiin uusi Carrols-ravintola Lahden Kariston Nesteen yhteyteen ja lokakuussa Helsingin Itäkeskuksessa sijaitsevaan kauppakeskus City-Jättiin. Keväällä 2011 Oulunkylän Neste Oil sekä sen yhteydessä oleva Carrols avasi jälleen ovensa. Ketjun ravintoloita oli vuoden 2012 alussa kahdeksan. Helsingissä Aleksanterinkadulla lähes Carrolsin aloittamisesta asti ollut toimipiste lopetti toimintansa kesäkuussa 2011.

Hesburger ilmoitti, että Carrols-hampurilaisravintolat muuttuvat Hesburgereiksi kevään 2012 aikana. Ensimmäisenä Hesburgereiksi muutettiin Helsingin ulkopuolella sijainneet Carrolsit. Carrols katosi lopullisesti katukuvasta myös Helsingissä toukokuun lopussa: Itäkeskuksen ja Eläintarhan Carrolsit muuttuivat Hesburgeriksi 24. toukokuuta ja Oulunkylän Carrols 29. toukokuuta.

Tunnetuimpia tuotteita 
Carrolsin tunnetuimpia tuotteita olivat Carolina-hampurilainen ja Clubburger-kerroshampurilainen. Clubburger on nykyään yksi Hesburgerin vaihtuvista kampanjahampurilaisista.

Lähteet

Aiheesta muualla
Carrolsin hinnasto vuodelta 2011

Suomalaiset pikaruokaketjut
Entiset suomalaiset yritykset