Akselivallat

Akselivallat oli toinen toisen maailmansodan osapuolista. Se taisteli liittoutuneita vastaan.

Akselivallat-termi syntyi 25. lokakuuta 1936 allekirjoitetusta Berliinin–Rooman akseliksi kutsutusta liitosta Saksan ja Italian välillä. Nimitystä käytti Benito Mussolini 1. marraskuuta 1936 pitämässään puheessa. Japani liittyi akselivaltoihin Antikomintern-sopimuksella kuukautta myöhemmin.

22. toukokuuta 1939 Berliinin–Rooman akseli muutettiin liittosopimukseksi, jota kutsuttiin terässopimukseksi. Liitto laajennettiin kolmen vallan sopimukseksi 27. syyskuuta 1940 Berliinissä. Se virallisti liittosuhteen ja varoitti Yhdysvaltoja liittymästä sotaan. Kolmen vallan sopimukseen liittyivät myös Unkari (20. marraskuuta 1940), Romania (23. marraskuuta 1940) ja Bulgaria (1. maaliskuuta 1941).

Neuvostoliitto solmi Saksan kanssa hyökkäämättömyyssopimuksen Moskovassa 23. elokuuta 1939. Sopimus oli Antikomintern-sopimuksen vastainen, ja Japani vetäytyi vastalauseena. Sopimuksen salainen lisäpöytäkirja sisälsi jaon, jossa Itä-Eurooppa jäi Saksan ja Neuvostoliiton etupiireihin. Sopimuksen neutraalisuuspykälän vuoksi Saksa pysäytti Italian Suomelle talvisotaan lähettämän avun, muun muassa Fiat G.50 -hävittäjien toimittamisen Neuvostoliiton esitettyä vastalauseen. Saksan valtakunta Neuvostoliittoa käytännössä tukevana oli muodollisesti puolueeton.

Antikomintern-sopimus elvytettiin vuonna 1941 Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Siihen liittyivät lopulta Saksa, Japani, Italia, Unkari, Espanja, Mantšukuo, Bulgaria, Kroatia, Tanska, Suomi, Romania, Slovakia ja Nanjingin hallitus Kiinassa.

Jugoslavian kuningaskunnan valtionhoitaja ruhtinas Paul allekirjoitti kolmen vallan sopimuksen 25. maaliskuuta 1941 Wienissä, mutta maassa tapahtui vallankaappaus kolme päivää myöhemmin Ison-Britannian tuella. Tämän seurauksena Jugoslavia ja Kreikka joutuivat miehitetyiksi kesällä 1941. Tämän jälkeen äärioikeistolainen Ustaša julisti Itsenäisen Kroatian valtion osassa miehitettyä Jugoslaviaa, johtajanaan Ante Pavelić.

Italian sosiaalinen tasavalta (Salòn tasavalta) perustettiin 1943 Italian antauduttua liittoutuneille. Saksalaiset kommandot vapauttivat vangitun Benito Mussolinin, joka nousi saksalaisten tuella valtaan Pohjois-Italiassa pääkaupunkinaan Salò.

Valtiot
Johtavat akselivallat:
 Natsi-Saksa, Führer Adolf Hitler
Italia, pääministeri Benito Mussolini
Japani, pääministerit Hideki Tōjō (1941–1944), Kuniaki Koiso (1944–1945) ja Kantarō Suzuki (1945)

Pienemmät akselivallat:
Bulgaria (vuoteen 1944, sodassa ainoastaan länsiliittoutuneita vastaan)
Unkari
Romania (vuoteen 1944)

Akselivaltojen kanssa taistelleet maat:
Irak (maa oli hetken aikaa akselivaltojen puolella, mutta Britanniaa vastaan käydyn Englannin–Irakin sodan tuloksena se erosi akselivalloista)
 Mantšukuo (elokuuhun 1945)
 Neuvostoliitto (23. elokuuta 1939 – 22. kesäkuuta 1941, Molotov–Ribbentrop-sopimus)
 Suomi de facto jo kesäkuussa 1941, Antikomintern-sopimus 25. marraskuuta 1941, Ryti–Ribbentrop-sopimus 26. kesäkuuta 1944 – 4. elokuuta 1944.

Akselivaltojen hallinnassa:
 Norja, miehitetty
 Tanska, miehitetty, solmi Antikomintern-sopimuksen 1941
 Alankomaat, miehitetty
 Belgia, miehitetty
 Vichyn Ranska (elokuuhun 1944)

Akselivaltojen hallinnassa olleet maat, jotka osallistuivat sotatoimiin:
 Itsenäinen Kroatian valtio
 Siam (nykyinen Thaimaa)
 Slovakia
 Serbia
 Montenegro

Puolueettomat maat, joilla oli hyvät suhteet akselivaltoihin:
 Argentiina (julisti lopulta Yhdysvaltain painostuksesta sodan Saksalle ja Japanille 27. maaliskuuta 1945)
Espanja
 Monaco
 Portugali (piti samaan aikaan sekulaarisen liiton Ison-Britannian kanssa)
 Ruotsi (sodan loppupuolella oli kallistuneena liittoutuneiden puolelle)
 Sveitsi (muun muassa käytti saksalaisia Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä)
 Turkki (otti Saksalta vastaan sotilaallista materiaalia ja kävi sen kanssa kauppaa)

Komentajat 
 Führer Adolf Hitler
 Kriegsmarinen komentaja Karl Dönitz
 Luftwaffen komentaja Hermann Göring
 Heerin komentaja Walther von Brauchitsch
 keisari Hirohito
 pääministeri Hideki Tōjō
 amiraali Isoroku Yamamoto
 pääministeri Benito Mussolini
 marsalkka Pietro Badoglio
 marsalkka Ugo Cavallero
 valtionhoitaja Miklós Horthy
 pääministeri Ion Antonescu
 kuningas Boris III
 presidentti Risto Ryti
 Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim
 pääministeri Rašid Ali al-Kailani
 marsalkka Ferdinand Čatloš

Lähteet

Viitteet 

Toisen maailmansodan politiikka
Seulonnan keskeiset artikkelit