joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Catalina Denis

Catalina Zarate Denis (s. 1985, Bucaramanga) on kolumbialainen näyttelijä ja malli.

Ura 
Denis aloitti näyttelijänuran vuonna 2007 esiintymällä vauhdikkaassa komediaelokuvassa Taxi 4. Vuonna 2010 hän näytteli stripparia ranskalaisessa elokuvassa Le mac.

Vuonna 2014 Denis esitti toimintaelokuvassa Brick Mansions päähahmon kidnapattua tyttöystävää, Lolaa. Elokuva julkaistiin viisi kuukautta toisen päänäyttelijän (Paul Walker) kuoleman jälkeen.

Denis esiintyi vuonna 2015 ABC:n draamasarjassa The Whispers.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Catalina Denisin kotisivut 
 
 

Vuonna 1985 syntyneet
Elävät henkilöt
Kolumbialaiset näyttelijät
Kolumbialaiset mallit
Lucy Stitzer

Lucy C. MacMillan Stitzer (s. 1961) on yhdysvaltalainen rahoitusalalla työskentelevä yritysjohtaja ja miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill -suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Stitzerin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Alexandra Daitch, Sarah MacMillan ja Katherine Tanner.

Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä.  

Stitzer suoritti vuonna 1982 alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Virginian Hollins-yliopistosta englannin kieli pääaineenaan. Hän työskennellyt pankkialalla useissa yrityksissä (Citibank, Sandler O'Neill & Partners, AmeriGroup). Sittemmin hän on toiminut toimii muun muassa suvun sijoitusyhtiö Waycrossen johdossa ja Cargill Inc.:n johtokunnan jäsenenä. Hän asuu Yhdysvaltain Connecticutin osavaltion Greenwichissä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Eija Nivala

Eija Hannele Nivala (s. 27. helmikuuta 1967 Joensuu) on suomalainen rovasti, joka toimii Kirkon akateemiset AKI:n ja Suomen kirkon pappisliiton puheenjohtajana. Nivala on toiminut Ylivieskan kirkkoherrana 1. syyskuuta 2018 lähtien. Lisäksi hän on toiminut lyhyen aikaa kansanedustajana kesällä 2018.

Ura 
Nivala vihittiin papiksi vuonna 1992, ja hän toimi aluksi seurakuntapastorina Sievin seurakunnassa. Vuosina 1997–2003 hän oli perheineen lähetystyöntekijänä Angolassa. Nivala aloitti Alavieskan seurakunnan kirkkoherrana vuonna 2010. Vuonna 2017 hänet siirrettiin kyseisestä virasta virkamääräyksellä Oulaisten seurakunnan kirkkoherraksi määräajaksi kesäkuun 2018 loppuun asti.

Nivala on ollut AKI:n puheenjohtaja kausilla 2013–2014, 2015–2016 ja 2017–2018 sekä Pappisliiton puheenjohtaja kausilla 2012–2014, 2015–2016 ja 2017–2018.

Kaudella 2012–2016 Nivala oli toinen Kirkkohallituksen täysistunnon pappisjäsenistä. Kaudella 2016–2020 Nivala on Mahdollisuuksien kirkko -ryhmän varaedustaja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksessa.

Nivala oli eduskuntavaaleissa 2015 keskustan ehdokas ja sai 4 476 ääntä, mutta ei tullut valituksi eduskuntaan. Kansanedustaja Mirja Vehkaperä nousi kesällä 2018 Paavo Väyrysen tilalle Euroopan parlamenttiin. Nivala nousi hänen tilalleen eduskuntaan 18. kesäkuuta 2018. Hän kuitenkin erosi 25. kesäkuuta 2018, jolloin hänen tilalleen nousi Hanna-Leena Mattila. Nivala aloitti Ylivieskan kirkkoherrana 1. syyskuuta 2018. Hän on ilmoittanut, ettei Ylivieskan kirkkoherrana ole ehdolla tu­le­vis­sa edus­kun­ta-, eu­ro-, tai maa­kun­ta­vaa­leis­sa.

Nivalalla on rovastin arvonimi.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Keskustan poliitikot
Oulun vaalipiiri
Suomalaiset ammattiyhdistysjohtajat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1967 syntyneet
Elävät henkilöt
Katherine Tanner

Katherine Tanner (s. 1955) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill -suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Tannerin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Alexandra Daitch, Sarah MacMillan ja Lucy Stitzer.

Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä.  

Tanner asuu Yhdysvaltain Floridan osavaltion Marathonissa.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Alexandra Daitch

Alexandra Daitch (s. 1963) on  yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill -suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Daitchin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Sarah MacMillan, Lucy Stitzer ja Katherine Tanner.

Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä.  

Daitch asuu Connecticutin osavaltion Old Lymessä.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Sarah MacMillan

Sarah MacMillan, aiemman avioliiton aikana Sarah Stevens Chaney (MacMillan) (s. 1954) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill -suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi maaliskuussa 2018 Daitchin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Alexandra Daitch, Lucy Stitzer ja Katherine Tanner.

Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä.  

MacMillan asuu Los Angelesissa, Yhdysvaltain Kalifornian osavaltiossa. Hän on eronnut, kolme lasta.

Lähteet

Yhdysvaltalaiset miljardöörit
Vuonna 1954 syntyneet
Elävät henkilöt
Tavastia Lakeland

Tavastia Lakeland ry on Tavastia Lakeland -konseptin ympärille syntynyt matkailun kehittämisyhdistys, jonka tavoitteena on saada Hämeenlinna-Valkeakoski-Tampere-Orivesi -akselin ja Päijänteen väliselle järviseudulle tunnettuutta, etenkin kansainvälistä näkyvyyttä, kehittää toimijoiden yhteistyötä ja hankkia matkailun kehittämiseen lisää resursseja.

Tavastia Lakelandin verkkosivusto esittelee alueen vetovoimatekijöitä, alueen nähtävyys- ja palvelutarjontaa sekä alueen kyliä ja taajamia.

Tavastia Lakeland kehittää uusia matkailukonsepteja. Näitä ovat esimerkiksi Wilderhutting, mökkiretkeily, joka tähtää alueen mökkikapasiteetin käytön tehostamiseen. Toinen konsepti on Fall in love with lakes, jonka puitteissa luodaan vesistöön liittyviä elämyspaketteja.

Matkailukonsepti 

Matkailukonsepti Tavastia Lakeland kattaa karkeasti ottaen Hämeenlinna-Valkeakoski-Tampere-Orivesi -akselin ja Päijänteen välisen järvialueen. Alue on osa sitä Järvi-Suomea, jonka perusteella Suomea markkinoidaan ulkomailla tuhansien järvien maana, jonka keskeinen osa on Saimaan järvialue.

Tavastia Lakeland sopii myös luontomatkailun suosion nousuun. Alueella on saaririkkaita vesistöjä, Vanajavesi, Mallasvesi, Längelmävesi, Pälkänevesi, Hauhon reitti Päijänteen rantamille asti sekä osia Päijänteestä. Lisäksi alueella on kaksi kansallispuistoa, Isojärven ja Päijänteen kansallispuistot, sekä Evon ja Laipanmaan retkeilyalueet.

Tavastia Lakeland -alueella on aktiivinen kylä- ja taajamaverkosto. Se sijaitsee Oriveden, Tampereen ja Hämeenlinnan kaupunkien vaikutuspiirissä ja on helposti saavutettavissa myös kansainvälisten matkailijoiden näkökulmasta.

Suomalaiset järjestöt
Kanta-Häme
Matkailu
T18 (haupitsi)

T18 oli yhdysvaltalainen telatykki. Sen kehittäminen aloitettiin syyskuussa 1941 ja siinä käytettiin M3 Stuartin alustaa. Sen etuosan oikealle puolelle kiinnitettiin 75 millimetrin haupitsi. Koska armeija ei pitänyt T18:sta, sen suunnittelu hylättiin vuonna 1942, ja T41:n suunnittelu aloitettiin.

T18-prototyyppejä säilytettiin Aberdeenin koekentällä vuoteen 1947 asti, jolloin ne tuhottiin.

Kehitys
T18:n kehittely alkoi vuonna 1941. Se perustui M3 Stuartin -alustaan, mutta se valmistettiin lievästä teräksestä. 75 millimetrin haupitsi asennettiin T18:n etuosaan.
T18:sta valmistettiin kaksi prototyyppiä, jotka lähetettiin Aberdeenin koekentille. Vaunut olivat epätyydyttäviä painonsa takia. Siihen aikaan ensimmäinen pilottimalli oli puolivälissä, mutta projekti keskeytettiin, koska armeija ei pitänyt sen painosta ja vertikaalisesta panssarista. Lopulta T41 projekti korvasi T18 projektin.

Lähteet

 Chamberlain & Ellis (1969), s. 90.
 Zaloga (1999), s. 19
 http://mailer.fsu.edu/~akirk/tanks/UnitedStates/selfpropelledguns/selfpropelledguns.html

Kirjallisuutta

Chamberlain, Peter; Ellis, Chris (1969). British and American Tanks of WWII. New York, NY: Arco Publishing Inc. ISBN 0-304-35529-1.
Hunnicutt, R. P. (1992). Stuart: A History of the American Light Tank. Novato, Calif: Presidio Press. ISBN 0-89141-462-2.
Zaloga, Steven J. (1999). M3 and M5 Stuart Light Tank 1940–1945. New Vanguard. Oxford, UK: Osprey Publishing. ISBN 1-85532-911-5.

Telatykit
The Sciences



The Sciences on yhdysvaltalaisen stoner metal -yhtyeen Sleepin neljäs studioalbumi, jonka julkaisi Third Man Records yllätysjulkaisuna 20. huhtikuuta 2018, noin kaksikymmentä vuotta myöhemmin edellisestä Dopesmoker-albumista.

Yhtye erosi vuonna 1998, mutta jäsenet palasivat lopulta yhteen vuonna 2009. He julkaisivat uuden singlen The Clarityn vuonna 2014. Yhtye ilmoitti vuonna 2017 nettisivullaan, että heidän uusin albuminsa on melkein valmis.

Kappaleet

Arvostelut 
 Metacritic: 86/100
 Pitchfork: 8.4/10
 Kaaoszine: 
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2018 albumit
Yhdysvaltalaiset doom metal -albumit
Stoner rock -albumit
Constanza (kuningatar)

Constanza (1154–1198) oli Sisilian kuningatar ja Henrik VI:n puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. Hänen avioliittonsa Henrikin kanssa antoi Saksalle syyn vaatia Sisilian kruunua itselleen. Hänen poliittinen taitonsa auttoi hänen poikaansa Fredrik II:ta nousemaan keisariksi.

Constanzan isä oli Sisilian kuningas Roger II.

Lähteet 

Hauteville-suku
Keisarinnat
Hallitsevat kuningattaret
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Vuonna 1154 syntyneet
Vuonna 1198 kuolleet
Briljanttikäsi

Briljanttikäsi () on Leonid Gaidain ohjaama neuvostoliittolainen komediaelokuva vuodelta 1969. Sen pääosaa esittää Neuvostoliiton kuuluisin koomikko ja klovni Juri Nikulin, ja muissa rooleissa näyttelevät muiden muassa Nina Grebeškova, Nonna Mordjukova, Svetlana Svetlitšnaja, Anatoli Papanov ja Andrei Mironov.

Juoni
Virkamies Semjon Semjonovitš (Nikulin) on lähdössä Mustanmeren risteilylle Sotšista Istanbuliin ilman perhettään, joka saattaa tämän laiturille. Laivassa Semjon tutustuu toiseen mieheen, kiiltäväpukuiseen ja liukasliikkeiseen   Gešaan, muttei tiedä että tämä on matkalla rikollisin aikein. Perillä turkkilaisroistot erehtyvät henkilöstä ja luulevat Semjonia sovituksi jalokivien salakuljettajaksi, vaikka oikea henkilö olisi Geša. He paketoivat Semjonin käsikipsiin timantteja ja kolikoita, ja tästä tietämätön Semjon joutuu Neuvostoliittoon palattuaan ajojahdin kohteeksi ja tutustumaan kommunistiyhteiskunnan rikollisiin piireihin.

Tuotanto
Elokuvan alun Istanbul-kohtaukset kuvattiin Neuvostoliittoon kuuluneen Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa.  Elokuvan yleisilme on aurinkoisen värikäs. Elokuvassa käytetään monia mykkäelokuvan keinoja, kuten nopeutettua kuvaa. Toisaalta elokuvan näppärästä dialogista on jäänyt elämään monia sanontoja venäjän kieleen. Myös elokuvassa esitettävistä lauluista on tullut suosittuja.

Briljanttikädessä on monia uskaliaita jaksoja ja viittauksia, jotka koettelivat neuvostoyhteiskunnan sopivaisuuden rajoja: salakuljetuksen lisäksi siinä puhutaan muun muassa seksityöstä ja muusta rikollisuudesta, ja elokuvan lopussa nähdään jopa striptease-esitys.

Vastaanotto
Neuvostoliiton suojasään viimeisinä vuosina tehdystä Briljanttikädestä on tullut Venäjällä suosittu kulttielokuva, ja sitä arvostetaan komediana myös kansainvälisesti. Tuoreeltaan se sai Neuvostoliiton teattereissa lähes 77 miljoonaa katsojaa.

Lähteet

Vuoden 1969 neuvostoliittolaiset elokuvat
Neuvostoliittolaiset komediaelokuvat
Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Maria Teresa (Napoli)

Maria Teresa (6. kesäkuuta 1772 – 13. huhtikuuta 1807) oli Habsburg-sukuun kuuluva Sisilian ja Napolin prinsessa, josta tuli serkkunsa Frans I:n puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna (1792–1806) ja sen jälkeen Itävallan keisarinna. 

Maria Teresa oli Molempain Sisilian kuninkaan Ferdinand I:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Karoliina tytär. Hänen ja Ferdinadin sukulaisuussuhteet olivat Habsburgienkin mittakaavassa läheiset - he olivat serkkuja sekä isän että äidin puolelta. He saivat kaksitoista lasta, mutta vain seitsemän saavutti aikuisiän.

 Marie Louise, josta tuli Napoléon Bonaparten toinen vaimo
 Ferdinand, kruununperillinen ja myöhempi keisari Ferdinand I
 Maria Leopoldina, joka nai Brasilian Pedro I:n
 Maria Clementina (1798–1881), joka nai enonsa prinssi Leopoldon (Molempain Sisilian Ferdinand I:n poika).
 Marie Caroline (1801–1832), joka nai Saksin kuningas Friedrich August II:n
 Franz Karl, jonka pojasta tuli keisari Frans Joosef I
 Maria Anna (1804–1858).

Aikalaiset ovat kuvanneet Maria Teresaa eloisaksi ja energiseksi. Avioliitto oli tasapainoinen, puolisoita yhdisti rakkaus musiikkiin. Maria Teresa kuoli vain 35-vuotiaana keskenmenon aiheuttamiin komplikaatioihin.

Lähteet 

Habsburgin hallitsijasuku
Prinsessat
Keisarinnat
Vuonna 1772 syntyneet
Vuonna 1807 kuolleet
Anu Avaskari

Anu Avaskari (s. 1956, Tornio) on inarinsaamelainen poliitikko. Avaskari on pitkäaikainen Inarin kunnanvaltuuston puheenjohtaja, saamelaiskäräjien jäsen ja Anarâšah:n (Inarinsaamelaiset ry:n) puheenjohtaja. Koulutukseltaan Avaskari on sosionomi (AMK) ja on työskennellyt päihdetyöntekijänä. Avaskari on ollut Inarin kunnanvaltuustossa Sitoutumattomien valtuustoryhmässä, Keskustan ja nyt Kokoomuksen kunnanvaltuutettuna. Maaliskuussa 2018 Avaskari sai rajavartiolaitoksen ansiomitalin.

Anu Avaskari on valittu Inarin kunnanvaltuustoon, aluksi varavaltuutetuksi 1989 ja valtuutetuksi 1993. 

Avaskari on Eero Avaskarin lapsi ja Kunnan-Antti Avaskarin pojantytär.

Lähteet 
Rauna Kaukovalta: Sukukirja Inarin Aikioista. Waasa Graphics, Vaasa, 2015. ISBN 978-952-93-6034-5.

Viitteet 

Elävät henkilöt
Saamelaiset henkilöt
Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi)
Suomalaiset saamelaispoliitikot
Suomen Keskustan poliitikot
Kansallisen Kokoomuksen poliitikot
Syntymävuosi puuttuu
Claire Falkenstein

Claire Falkenstein (1908 Coos Bay, Oregon, Yhdysvallat – 1997 Venice, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hän muutti vuonna 1920 perheineen Berkeleyhyn, Kaliforniaan, ja sai vuonna 1930 taiteiden kandidaatin arvon Kalifornian yliopistosta, Berkeleysta, jossa oli opiskellut taidetta, antropologiaa ja filosofiaa. Opiskeluaikoinaan vuonna 1930 Falkenstein järjesti ensimmäisen oman näyttelynsä East-West Galleryssa, San Franciscossa. Ainoan muodollisen opetuksensa kuvanveistossa Falkenstein sai vuonna 1933 Mills Collegessa, Oaklandissa, johon hänet oli kutsuttu opiskelemaan Alexander Archipenkon johdolla.

Falkensteinin merkittävä puuveistosten kokoelma The Set Structures (1941–44) johti hänen ensimmäiseen omaan näyttelyynsä New Yorkissa. Se järjestettiin Bonestall-galleriassa vuonna 1944. 1950–60-luvuilla Falkenstein työskenteli Euroopassa, jossa häneltä valmistui lukuisia merkittäviä tilaustöitä. Ollessaan Pariisissa hän teki yhteistyötä Jean Arpin sekä Alberto Giacomettin kanssa ja liittyi taiteilijaryhmään, johon kuuluivat myös yhdysvaltalaiset abstraktin ekspressionismin edustajat Sam Francis ja Paul Jenkins.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Maria Amalia

Maria Amalia Christina Franziska Xaveria Flora Walburga (24. marraskuuta 1724 – 27. syyskuuta 1760) oli saksilainen prinsessa, josta tuli Kaarle III:n puolisona Sisilian ja Napolin kuningatar ja myöhemmin myös Espanjan kuningatar. Hän oli poliittisesti aktiivinen ja osallistui valtion asioiden hoitamiseen.

Maria Amalian vanhemmat olivat Saksin vaaliruhtinas, myöhemmin Puolan kuningas August III ja Maria Josepha. Hän meni Kaarlen kanssa naimisiin vuonna 1738.
Kaarle III kuvaili vaimoaan sukkelaksi kuin enkeli, ja sanoi olevansa onnellisin aviomies maan päällä. Heille syntyi kaikkiaan kolmetoista lasta, joiden joukossa olivat 
 Kaarle IV (Espanja)
 Ferdinand I (Sisilia)
 Marie Louise, Leopold II:n puoliso

Lähteet 

Vuonna 1724 syntyneet
Vuonna 1760 kuolleet
Pikkuluikka

Pikkuluikka (Eleocharis parvula) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja luikkien (Eleocharis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yleisesti ottaen hyvin pienikokoinen kasvilaji, joka kasvaa rannoilla, usein kokonaan vedenpinnan alla. Veden alla kasvaessaan se ei muodosta lainkaan kukintotähkiä. Pikkuluikka muistuttaa useita muita luikkalajeja, mutta on erotettavissa niistä rönsyjensä päissä olevien talvehtimissilmujen perusteella.

Pikkuluikan varret ovat noin viisi senttimetriä korkeita, velttoja, ohuita ja vaaleanvihreitä. Varret kasvavat pieninä, ruusukemaisina ryhminä. Pikkuluikka muodostaa juurakostaan kapeita rönsyjä, joiden kärkiin muodostuu valkoisia talvehtimissilmuja. Pikkuluikan kukintona on varren päässä oleva yksittäinen tähkä, joka on lähestulkoon surkastunut. Tähkä on noin pari millimetriä pitkä ja siinä on muutamia kukkia. Tähkäsuomut ovat munanmuotoisia sekä vaaleanvihreitä ja alimmat niistä ovat pituudeltaan ainakin puolet koko tähkän pituudesta. Kukat ovat kolmiluottisia. Pikkuluikan hedelmä on kolmikulmainen, vaaleankullanruskea ja kiiltävä pähkylä.

Pikkuluikka kasvaa merenrannoilla yleensä vedessä pehmeillä ja savisilla pohjilla. Pikkuluikkaa tavataan usein yhdessä pikkuhauran (Zannichellia palustris) sekä näkinpartaislevien kanssa. Suomessa pikkuluikkaa tavataan koko merenrannikkoalueella, joskaan se ei ole erityisen yleinen.

Pikkuluikan on löytänyt Ruotsissa N. H. Nilsson 21.07.1887 Skånesta ja löytö julkaistiin seuraavana vuonna.

Pikkuluikkaa käytetään akvaariokasvina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen Lajitietokeskus: Pikkuluikka (Eleocharis parvula)
 United States Department of Agriculture (USDA): Eleocharis parvula 
 Flora of China: Eleocharis parvula 

Luikat
Pikkusorsimo

Pikkusorsimo (Glyceria declinata) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, sorsimoiden (Glyceria) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen keskikokoinen heinälaji. Pikkusorsimo muistuttaa ojasorsimoa (Glyceria fluitans), mutta eroaa siitä lehtiensä värin sekä tähkylöidensä ulkohelpeiden ulkonäön perusteella.

Pikkusorsimon varret voivat kasvaa noin puoli metriä pitkiksi, mutta jäävät usein lyhyemmiksi. Varret ovat kasvutavaltaan maanmyötäisiä tai kohenevia. Lehdet ovat sinivihreitä, noin puoli senttimetriä leveitä, melko lyhyitä ja kärjistään äkillisesti kapenevia. Lehtitupet ovat sileitä, ja kieleke on pitkä. Pikkusorsimon kukinto on noin 10–20 cm pitkä, enemmän tai vähemmän yksipuoleinen röyhy, jonka tähkylät painuvat yhteen kukinnan jälkeen. Röyhyn alimmassa nivelestä lähtee yleensä vain yksi tai kaksi röyhyn haaraa. Tähkylät ovat isoja sekä liereitä ja niissä on noin kymmenen kukkaa. Tähkylöiden ulkohelpeet ovat leveitä sekä tylppäkärkisiä ja kärjistään tyypillisesti hammaslaitaisia. Ulkohelpeiden suonien kärjet ovat tummia. Sisähelpeet ovat usein ulkohelpeitä pidempiä ja kärjistään tyypillisesti kaksikärkisiä. Pikkusorsimo kukkii kesä–heinäkuussa.

Pikkusorsimo kasvaa kosteilla kasvupaikoilla, useimmiten ihmisvaikutteisella ja runsasravinteisella savimaalla, ojissa, laidunmailla, suonlaiteilla ja lammikoissa. Pikkusorsimoa tavataan yleisesti eri puolilla Eurooppaa aivan pohjoisimpia ja itäisimpiä osia lukuun ottamatta. Suomessa pikkusorsimoa on tavattu vain Helsingin seudulla 1990-luvulla. Suomea lähimpänä pikkusorsimoa tavataan Etelä-Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa.

Pikkusorsimon tieteellisen nimen lajinimi (declinata) tulee latinan kielen sanasta declinare (suom. kaartua alas).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Pikkusorsimo (Glyceria declinata)

Sorsimot
Tahmikit

Tahmikit (Collomia) on sinilatvakasvien (Polemoniaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 15–30 lajia.

Suvun lajeista Suomessa on tavattu kaitatahmikkia (Collomia linearis) satunnaisesti eri puolilla maata.

Lajeja 
 Collomia cavanillesii – andientahmikki
 Collomia linearis – kaitatahmikki eli tahmikki

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Collomia

Sinilatvakasvit
Kiurunkukat

Kiurunkukat (Gilia) on sinilatvakasvien (Polemoniaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 40 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu lähes 200 muutakin lajia, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.

Useita kiurunkukkalajeja käytetään koristekasveina.

Lajeja 
 Gilia achilleaefolia – harsukiurunkukka
 Gilia capitata – pallerokiurunkukka
 Gilia laciniata – liuskakiurunkukka
 Gilia tricolor – kirjokiurunkukka

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kiurunkukat (Gilia)
 United States Department of Agriculture (USDA): Gilia 

Sinilatvakasvit
Luettelo Apache Software Foundationin projekteista

Tämä on luettelo Apache Software Foundationin projekteista.

Projektit 

Abdera: Atom-protokollan toteutus
Accumulo: Bigtable-toteutus
ActiveMQ: viestivälitysmekanismi
Allura
Ant: Java-pohjainen käännöstyökalu
Apache Arrow
APR: Apache Portable Runtime, C-kielellä toteutettu kirjasto
Archiva
Apache Beam
Beehive
Bloodhound
Calcite
Camel
Celix: OSGi-määrittelyn toteutus
CloudStack: pilvipalvelusovellus
Cocoon: XML sovelluskehys
Commons: Uudelleenkäytettäviä Java-kielellä tehtyjä kirjastoja
Continuum: jatkuvan integraation palvelin
Cordova: mobiilikehityksen sovelluskehys
cTAKES
Curator
CXF: verkkopalveluiden sovelluskehys
DB: tietokantajärjestelmiä
Cassandra: hajautettu tietokanta
Cayenne: Java ORM sovelluskehys
CouchDB: dokumenttitietokanta
Derby: Java-pohjainen relaatiotietokanta
Java Data Objects
Torque: ORM Java-kielelle
Directory: LDAP-hakemistopalvelin
Drill
Excalibur
Falcon
Felix: OSGi-määrittelyn sovelluskehys
Flex
Flink
Flume
Forrest
Geronimo: Java EE-palvelin
Giraph
Groovy
Guacamole: HTML5 verkkosovellus etäkäyttöön
Gump: 
Harmony: Java-kielen toteutus (vanhentunut)
Hadoop: sovelluskehys hajautetulle tiedonkäsittelylle
HiveMind
Apache HttpComponents
HTTP Server: WWW-palvelin
mod_perl: moduuli, joka integroi Perl-kielen tulkin Apache-palvelimeen
mod_python: moduuli, joka integroi Python-kielen tulkin Apache-palvelimeen. Vanhentunut, korvaava on mod_wsgi.
iBATIS
Jackrabbit
Jakarta
James: sähköposti- ja usenet-palvelin
jclouds
Jena (framework)
Kafka: viestivälitys
Kylin
Lenya
Logging
log4j
Lucene
Solr
Lucy
Mahout
Marmotta
Maven
Mesos: klusterinhallinta
MINA
FtpServer: FTP-palvelin
MyFaces: JavaServer Faces toteutus
NetBeans: ohjelmointiympäristö ja ohjelmistoalusta
NiFi
Nutch
OFBiz
Olingo
OODT
Oozie
OpenJPA
OpenNLP
OpenOffice: toimistosovellus
ORC
PDFBox
Pivot
Phoenix
POI
Polygene
Portals
Qpid
Rivet
Samza
Santuario
ServiceMix
Shale
Singa
SpamAssassin
Spark
Stanbol
Stonehenge
Stratos
Struts
Subversion: versionhallintajärjestelmä
Synapse
SystemML
Tapestry
Tajo
Thrift
Tika
TCL integraatio Apache httpd -palvelimeen
Tomcat: säiliösovellus Java servleteille ja JSP-sivuille
Traffic Server: proxy-palvelin
UIMA
Velocity
Wave
Web services
Axis
Muse
Rampart
Tuscany
Wicket
Xalan: XSLT-käsittelijöitä
Xerces: XML-parseri
XMLBeans
XML Graphics: XML-formaattien muunnos graafiseksi
Batik
FOP
Zookeeper

Lähteet

Apache Software Foundation
Tanja Sanila

Tanja Sanila (s. 1979 Sevettijärvi, Inari) on Saamelaiskäräjien jäsen.

Hän oli kolttien luottamusmies vuosina 2015–2017. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena kolttien korkeimpaan luottamustehtävään. Ennen luottamusmiehenä olemistaan hän toimi saamelaiskulttuurin läänintaiteilijan sijaisena. 

Koulutukseltaan Sanila on taiteiden maisteri Lapin yliopistosta, ja hänellä on porotalouden ammattitutkinto. Vuonna 2007 Sanila perusti graafisen alan yrityksen Disainarin. Sanila on Kokoomuksen edustaja Inarin kunnanvaltuustossa valtuustokaudella 2017–2021 ja Saamelaiskäräjien kulttuurilautakunnan jäsen 2016–2019.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 MIN ÁRBI - Tanja Sanila, Katrilli kolttakulttuurissa (Youtube, 10.10.2016)

Suomalaiset saamelaispoliitikot
Saamelaiskäräjien jäsenet (Suomi)
Elävät henkilöt
Vuonna 1979 syntyneet
Koltat
Rautjärven asemanseutu

Rautjärven asemanseutu (aiemmin Korjola) on Rautjärven kunnan eteläosassa sijaitseva, Rautjärven rautatieaseman ympärille syntynyt runsaan 200 asukkaan taajama. Vuoden 2018 lopussa asukkaita oli yhteensä 213. Taajaman vaikutusalueella lähikylissä asuu noin 800 asukasta.

Asemanseudulta on matkaa Rautjärven kuntakeskukseen Simpeleelle 21 km ja Imatran Vuoksenniskalle 18 km.

Taajamassa toimi aiemmin vuonna 1995 perustettu Aseman koulu (luokka-asteiden 1–6 alakoulu). Sittemmin asemanseudulle on jäänyt vain Otsolassa (Urheilijankatu 9) annettava luokka-asteiden 0–2 alkuopetus; samassa kiinteistössä toimii päiväkoti Karhunpesä. Asemanseudulla toimii myös Rautjärven kunnankirjaston lähikirjasto Asemankirjasto. Asemanseudun palveluihin lukeutuvat lisäksi muun muassa päivittäistavarakauppa M Aseman Puoti ja Pub Kahvila Aseman Kello.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Rautjärven kylät: Asemanseutu

Rautjärven kylät
Etelä-Karjalan maakunnan taajamat
Järvisammaleläimet

Järvisammaleläimet (Phylactolaemata) on sammaleläinten luokka, jonka jäsenet elävät yksinomaan makeassa vedessä. Siihen kuuluu vain yksi lahko, Plumatellida. Ne muodostavat runkokuntia, jotka koostuvat identtisistä, mikroskooppisista yksilöistä. Yksilöt kykenevät itsenäiseen syömiseen, ruoansulatukseen ja lisääntymiseen. Järvisammaleläimet siivilöivät ravinnokseen alkueläimiä, bakteereja ja orgaanista ainesta vedestä.

Lähteet 

Sammaleläimet
Oleksandr Kornijtšuk

Oleksandr Jevdokimovitš Kornijtšuk (, ; 25. toukokuuta 1905 Hristinovkan kylä, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 14. toukokuuta 1972 Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen näytelmäkirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Oleksandr Kornijtšuk syntyi rautatietyöläisen perheeseen. Hän valmistui Kiovan kansanvalistusinstituutista vuonna 1929, työskenteli Kiovan ja Odessan elokuvastudioilla ja toimi myöhemmin diplomaattina, Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana vuodesta 1937) Ukrainan kirjailijaliiton puheenjohtajana (1938–1941 ja 1946–1954), Ukrainan SNT:n ministerineuvoston varapuheenjohtajana (1953–1954) ja Ukrainan SNT:n korkeimman neuvoston puheenohtajana (vuodesta 1959).

Kornijtšuk aloitti kirjallisen toimintansa vuonna 1925. Hän kirjoitti sekä ukrainaksi että venäjäksi. Kornijtšuk oli yksi sosialistisen realismin näkyvimpiä edustajia, joka pyrki aina noudattamaan NKP:n linjaa. Hän on kirjoittanut historiallisia, vallankumous- ja sota-aiheisia draamoja, mutta myös psykologisia, satiirisia ja lyyrisiä näytelmiä. Kornijtšuk sai viidesti Stalin-palkinnon ja Leninin rauhanpalkinnon vuonna 1960. Hän oli naimisissa kirjailija Wanda Wasilewskan kanssa.

Kornijtšukin näytelmä Zahybel eskadry sai paljon huomiota, ja sitä esitettiin laajalti Neuvostoliitossa. Sen jälkeisessä tuotannossa hänen tyylinsä edustaa sosialistista realismia ja näytelmät noudattavat puolueen ohjeita ja propagandistisia tarpeita. Muun muassa näytelmässä Pravda (1937, ) hän kirjoittaa Venäjän kansan ”isällisestä avusta” Ukrainalle. Eeppinen historiallinen näytelmä Bohdan Hemelnytskyi (1939) on Ukrainan ja Venäjän yhdistämisen puolustelua. Siihen perustuu elokuva vuodelta 1939 ja Kostjantyn Dankevytšin säveltämä saman niminen ooppera vuodelta 1951. Ivan Košelivetsin mukaan hän kritisoi tuotannossaan neuvostojärjestelmän virheitä näennäisesti mutta pysyi kuitenkin aina puolueen sensoreiden hyväksymissä rajoissa.

Suomennettuja teoksia
 
Sisältää Kornijtšukin kolminäytöksisen näytelmän Platon Kretshet, jonka on suomentanut Walter Suni.

Lähteet

Neuvostoliittolaiset kirjailijat
Ukrainalaiset näytelmäkirjailijat
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1972 kuolleet
Maria Leopoldina (Brasilia)

Maria Leopoldina (22. tammikuuta 1797 – 11. joulukuuta 1826) oli Habsburgien hallitsijasukuun kuulunut Itävallan arkkiherttuatar, josta tuli Pedro I:n puolisona Brasilian keisarinna ja Portugalin kuningatar.

Marian vanhemmat olivat Frans I ja Maria Teresa. Hän sai hyvän koulutuksen, oli taitava kuvataiteissa ja osoitti kiinnotusta luonnontieteisiin. Hän meni naimisiin portugalilaisen prinssin kanssa edustajan välityksellä vuonna 1817 ja matkusti sitten aviomiehensä luokse Brasiliaan, mihin tämä oli paennut Napoleonin joukkoja. Aviomies osoittautui komeaksi mutta oppimattomksi, ja oli pettynyt kun Maria Leopoldina ei ollut kaunis. Pariskunta viihtyi kuitenkin yhdessä. Vuonna 1819 syntyi tytär Maria II, josta tuli Portugalin hallitsija. Lapsia syntyi lisää lähes joka vuosi. Vuonna 1825 syntyi Pedro II, joka seurasi isäänsä Portugalin hallitsijana. Maria Leopoldina kuoli keskenmenoon vuonna 1826.

Lähteet 

Portugalin kuninkaalliset
Habsburgin hallitsijasuku
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1826 kuolleet
12 tuolia

12 tuolia () on Leonid Gaidain ohjaama neuvostoliittolainen komediaelokuva vuodelta 1971. Sen käsikirjoituksen laativat yhdessä ohjaaja ja Vladlen Bahnov, ja tarina perustuu Ilja Ilfin ja Jevgeni Petrovin veijariromaaniin Kaksitoista tuolia. Pääosia näyttelevät Sergei Filippov ja Artšil Gomiašvili.

Juoni
Yli kaksi ja puoli tuntia kestävä farssimainen, mykkäelokuvankin keinoja käyttävä tarina kertoo 1920-luvun Neuvostoliitossa elävästä huijari Ostap Benderistä, joka pettää ihmisiä hyötyäkseen. Entinen aatelismies Vorobjaninov kuulee anoppinsa piilottaneen sukunsa omistamia jalokiviä bolševikeiltä yhteen kahdestatoista ruokasalin tuolista. Tuolit on myyty pois, ja niin Vorobjaninov pestaa huijari Benderin kanssaan etsimään tuota yhtä tuolia.

Rooleissa

Vastaanotto
Elokuvasta tuli valtavan suosittu kotimaassaan Neuvostoliitossa, ja siitä on jäänyt kansan suussa elämään monta repliikkiä. Suomessa 12 tuolia tuotiin ensi-iltaan 10. maaliskuuta 1972 ja se sai 12 674 teatterikatsojaa, millä se sijoittuu ensi-iltavuotensa 282 uutuuselokuvasta sijalle 153. Vuoden 1988 televisioesityksen alla Helsingin Sanomien Mikael Fränti pitää elokuvaa hersyvänä veijaritarinana ja hyvänä satiirina ahneudesta, mutta sanoo ohjaaja Gaidain sortuvan hänelle ominaiseen tyypittelyyn, liioitteluun ja kikkailuun. Fränti moittii myös elokuvan liiallista pituutta.

Aiempi Hollywood-versio
Yhdysvaltalainen komediaohjaaja Mel Brooks teki Kaksitoista tuolia -romaanista vain vuotta Gaidaita aiemmin elokuvasovituksen 12 pallia eli kevät koittaa anopille (1970).

Lähteet

Vuoden 1971 elokuvat
Neuvostoliittolaiset elokuvat
Neuvostoliittolaiset komediaelokuvat
Romaaneihin perustuvat elokuvat
Neuvostoliitossa tapahtuvat elokuvat
Luettelo Kostajista

Kostajat on supersankareista koostuva fiktiivinen supersankarijoukko, jonka seikkailuja julkaisee Marvel Comics. Lehtinumerot viittaavat alkuperäisiin Yhdysvalloissa julkaistuihin lehtiin. 

Tämä luettelo sisältää pää Kostajat tiimin jäsenien lisäksi myös kaikkien Kostajien spin-off tiimien kuten Länsirannikon Kostajien ja Nuorten Kostajien jäsenet.

Alkuperäiset kostajat

1960-luku

1970-luku

Galaksin Vartijat 
Ryhmä supersankareita 3000-luvulta Galaksin vartijat matkusti 1900-luvulle Avengers #168 (helmikuu 1978). He palvelivat kunniajäseninä Korvac-saagan aikana.

1980-luku

Länsirannikon Kostajat 
80-luvun puolivälissä Vision perusti ensimmäisen Avengersin spin-off tiimin, Länsirannikon Kostajat. Tämä osio sisältää ryhmän ensimmäiset jäsenet ja joitain myöhempiä jäseniä.

Suurten Järvien Kostajat 
Ryhmä F-luokan sankareita, jotka muodostivat oman Kostajat tiiminsä West Coast Avengersissa (Vol. 2) #46 (heinäkuu 1989).

Värväykset ennen Uudestisyntymä-tarinaa (1990-1997) 
Nämä jäsenet liittyivät 1990-luvulla ennen Uudestisyntymä tarinaa jossa Onslaught siirtää sankarit toiseen universumiin vuodeksi.

2000-luku

2010-luku

Kunniajäsenet 
Sankarit, joille on myönnetty kunniajäsenstatus heidän elämänsä aikana tai kuoleman jälkeen suuresta rohkeudesta ja/tai uhrautumisesta.

Soluttautujat 
Henkilöt, jotka soluttautuivat Kostajiin erinäisistä rikollisista syistä.

Kostajat
Marvel-universumin henkilöt
Polina Seronosova

Polina Seronosova (s. 22. tammikuuta 1993) on valkovenäläinen maastohiihtäjä.

Lahden MM-kilpailuissa 2017 Serosonova sijoittui parisprintissä 11:nneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 41:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi. Serosonova osallistui Pyeongchangin olympialaisiin 2018, missä hän sijoittui viestijoukkueen mukana 14:nneksi, parisprintissä 16:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 40:nneksi, perinteisen hiihtotavan sprintissä 41:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 46:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 48:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Serosonova kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.

Lähteet 

Valkovenäläiset maastohiihtäjät
Vuonna 1993 syntyneet
Elävät henkilöt
Alexandrine

Alexandrine (24. joulukuuta 1879 – 28. joulukuuta 1952) oli saksalainen herttuatar, josta tuli Kristian X:n puolisona Tanskan kuningatar.

Alexandrine kasvoi Mecklenburg-Schwerinin herttuaparin tyttärenä vuoroin Scwerinissä, Pohjois-Saksassa, vuoroin Cannesissa Ranskassa, missä perhe vietti aikaansa isän heikon terveyden takia. Hän harrasti urheilua ja musiikkia nuoresta asti. Luonteeltaan ujolla Alexandrinella oli aluksi vaikeuksia tottua julkisen huomion kohteena olemiseen. Hän harjoitti hyväntekeväisyyttä koko elämänsä ajan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tanskan kuninkaalliset
Saksalaiset aateliset
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1952 kuolleet
Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1662–1689)

Marie Louise d'Orleans (1662–1689) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Kaarle II:n puolisona Espanjan kuningatar. Hän oli Orléansin herttua Filipin tytär; Ranskan kuningas Ludvig XIV oli hänen setänsä ja Englannin Kaarle I hänen äidinisänsä. Ludvig XIV kihlasi hänet Espanjan kuninkaalle vahvistaakseen rauhaa Ranskan ja Espanjan välillä.

Maria Luisan asema oli hankala. Aviomies, liikanimeltään Kaarle Noiduttu, oli henkisesti jälkeenjäänyt ja fyysisesti vammainen. Maria Luisa vetäytyi arvokkaaseen hurskauteen. Hän kuoli vuonna 1689, vain 27-vuotiaana. Kuoleman huhuttiin olleen myrkytys, mutta siitä ei ole mitään todisteita.

Lähteet 

Espanjan kuninkaalliset
Ranskan kuninkaalliset
Prinsessat
Vuonna 1662 syntyneet
Vuonna 1689 kuolleet
Polixeni Papapetrou

Polixeni Papapetrou (21. marraskuuta 1960 Melbourne – 11. huhtikuuta 2018 Fitzroy) oli australialainen valokuvaaja. Hänen vanhempansa olivat kreikkalaisia maahanmuuttajia, ja hänen miehensä Robert Nelson on Monash-yliopiston professori ja taidearvostelija.

Papapetrou usein kuvasi teoksissaan lapsiaan ja näiden ystäviä oudoissa asuissa. Ehkä eniten huomiota kuitenkin sai hänen alastonta 5- tai 6-vuotiasta tytärtään Olympiaa esittänyt kuva, joka herätti vuonna 2008 kiistan siitä, erotisoiko teos lapsia. Papapetrou kuoli 57-vuotiaana rintasyöpään.

Lähteet 

Australialaiset valokuvaajat
Vuonna 1960 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Tom Axberg

Tom Erik Axberg (s. 21. heinäkuuta 1951 Turku) on suomalainen virkamies, joka on toiminut Kaskisen ja Hangon kaupunginjohtajana.

Tom Axberg syntyi ylikonemestari Erik Alfred Axbergin ja lastenhoitaja Hagar Helena Lindblomin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on sairaanhoitaja Kaarina Margareta Reijonen. Axberg tuli ylioppilaaksi 1971 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi Åbo Akademista 1978. Hän toimi opetusministeriön tutkijana 1979–1980 ja Brändön kunnansihteerinä 1980–1986. Kaskisen kaupunginjohtajaksi hänet valittiin 1986. Hangon kaupunginjohtajaksi Axberg tuli viran pitkäaikaisen haltijan Arvi Suvannon jälkeen vuonna 1996. Hän siirtyi tästä tehtävästä terveydenhuolto-organisaation hallintojohtajaksi Ahvenanmaalle vuonna 2009.

Lähteet 

Suomalaiset virkamiehet
Kaskisten pormestarit ja kaupunginjohtajat
Hangon kaupunginjohtajat
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Audrey Tcheuméo

Audrey Tcheuméo (s. 20. huhtikuuta 1990 Bondy, Ranska) on ranskalainen judon olympiamitalisti sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut lähes koko kansainvälisen uransa alle 78 kg:n painoluokassa..

Tcheuméo saavutti alle 78 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa 2008. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008 ja 2009 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009.

Tcheuméo voitti vuonna 2011 alle 78-kiloisten  Euroopan-mestaruuden Istanbulissa ja maailmanmestaruuden Pariisissa. Seuraavana vuonna hän sai EM-hopeaa Tšeljabinskissa ja olympiapronssia Lontoossa. Budapestin EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti joukkuehopeaa ja sijoittui alle 78-kiloisissa viidenneksi. Saman vuoden Rio de Janeiron MM-kilpaiuissa hän sai pronssia alle 78 kg:n sarjassa.

Tcheuméo voitti Montpellier’ssa 2014 Euroopan-mestaruuden alle 78 kg:n painoluokassa ja joukkuekilpailussa. Saman vuoden Tšeljabinskin MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa alle 78-kiloisissa. Vuonna 2015 hän oli viides sekä Bakun Euroopan kisoissa että Astanan MM-kilpailuissa.

Tcheuméo voitti alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Kayla Harrisonille. Hän voitti alle 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden jälleen Varsovassa 2017. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs. Hän sai hopeaa Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Saman vuoden Bakun MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa. Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui viidenneksi.

Tcheuméo on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolmetoista turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa ja yksi kakkossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Ranskan-mestaruutta.

Lähteet 

Ranskalaiset judokat
Ranskalaiset olympiamitalistit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Synnøve Persen

Synnøve Persen (22.2.1950, Porsanger, Norja) on pohjoissaameksi kirjoittava runoilija ja kuvataiteilija. Urallaan Persen laajasti edistänyt saamelaisen taiteen järjestäytymistä.

Ura 
Persen oli 1970-luvulla yksi kahdeksasta Masi-ryhmän, Mázejoavkku, jäsenestä. Ryhmä edusti uutta ja nykyaikaista suuntausta saamelaisessa taiteessa ja toimi saamelaisten taiteilijaseuran esiasteena. Hän valmistui Norjan Statens kunstakademi -taideoppilaitokosesta 1978. Saamen lipun ensimmäinen versio vuodelta 1977, joka oli kolmivärinen ja ilman ympyrää, on Persenin oppilastyökseen tekemä.

Persenin esikoisrunoteos Alit lottit girdilit julkaistiin 1981.  Runokirjoilleen on tyypillistä kirjojen vahva visuaalinen ulkoasu. Kirjat Biekkakeahtes bálggis ja šuvas bohcciidit sága on julkaistu myös äänikirjoina joissa runoille rinnalle on sävelletty musiikkia. 

Vuosina 1997-2001 Synnøve Persen oli Norjan kulttuurineuvoston jäsen ja hänellä on ollut myös muita saamelaisten taiteeseen liittyviä luottamustehtäviä. Hän on ollut keskeisessä roolissa mm. saamelaisten-taideteollisen korkeakoulun ja taidekoulun,  Kaarasjoen taidekeskuksen perustamisessa ja saamelaisten taidemuseon perustamisessa.

Tunnustukset 
Persen on ollut Pohjoismaiden kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuosina 1993 ja 2008. Biret Elle Memorial Prize -palkinnon vuonna 2000 ja Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 2006.

Biografia 
 Alit lottit girdilit (1981)
 Ábiid eadni (1994) 
 Muora II galgga sojahit eambbo go gierdá (2000)
 Meahci šuvas bohciidit ságat (2005) 
 ruoná rieggá vuol váccašit (2017)

Lähteet

Aiheesta muualla 
Synnøve Persen tildeles Kulturrådets ærespris 2018 

Saamelaiset henkilöt
Norjalaiset runoilijat
Elävät henkilöt
Vuonna 1950 syntyneet
Distria Krasniqi

Distria Krasniqi (s. 10. joulukuuta 1995) on kosovolainen judon olympiavoittaja, Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Hän kilpailee 52 kg:n sarjassa kilpailtuaan välillä, syksystä 2018 vuoteen 2021, 48-kiloisissa.

Krasniqi saavutti 52 kg:n painoluokassa alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 2012 ja 2013 sekä alle 21-vuotiaiden EM-pronssia 2013 ja 2015. Hän voitti alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2015 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016 ja 2017.

Krasniqi sijoittui vuonna 2017 seitsemänneksi sekä Varsovan EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Hän saavutti Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa hävittyään 52-kiloisten loppuottelussa venäläiselle Natalja Kuzjutinalle. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailuissa.

Krasniqi saavutti 48 kg:n painoluokassa MM-pronssia Tokiossa 2019 ja EM-pronssia Prahassa 2020. Hän voitti saman sarjan Euroopan-mestaruuden Lissabonissa 2021 kukistettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Darja Bilodidin. Budapestin MM-kilpailuissa hän oli samana vuonna viides. Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa kukistamalla loppuottelussa japanilaisen Funa Tonakin.

Krasniqi saavutti 52 kg:n painoluokassa vuonna 2022 EM-pronssia Sofiassa ja MM-pronssia Taškentissa. Välimeren kilpailuissa hän voitti kultaa.

Krasniqi on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kolmetoista turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran ensimmäinen, toinen ja kolmas.

Lähteet 

Kosovolaiset judokat
Kosovolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Henry Williams

Henry Williams (6. kesäkuuta 1970 Indianapolis, Indiana – 13. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.

Takamiehenä pelannut Williams kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen saavuttaessa MM-pronssia Argentiinassa 1990. Yliopistotasolla Pohjois-Carolinaa (Charlotte) edustanut Williams teki menestyksekkään ammattilaisuransa pääosin Italiassa ja etenkin Trevison joukkueessa. Pelaajauransa jälkeen hän toimi liikemiehenä erilaisissa yrityksissä ja ryhtyi baptistikirkon pastoriksi. Williams kuoli munuaissairauteen vain 47-vuotiaana 13. maaliskuuta 2018.

Lähteet 
 Profiili web.legabasket.it

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Profiili FIBA Archive 

Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Vuonna 1970 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Aline Danioth

Aline Danioth (s. 12. maaliskuuta 1998) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.

Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla Malbunissa 2015 Danioth saavutti pujottelussa pronssia. Lillehammerin nuorten talviolympialaisissa 2016 hän voitti kultaa pujottelussa ja alppiyhdistetyssä sekä saavutti pronssia suurpujottelussa ja supersuurpujottelussa. Nuorten MM-kilpailuissa 2016 Danioth voitti kultaa alppiyhdistetyssä. Vuoden 2018 nuorten MM-kilpailuissa hän voitti kultaa alppiyhdistetyssä ja saavutti pronssia pujottelussa. Vuonna 2019 hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa pujottelussa.

Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Åressa 2019 Danioth voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli viidestoista pujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa kymmenenneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Danioth kilpaili ensimmäisen kerran Courchevelissä joulukuussa 2015. Ensimmäisen kerran hän pääsi toiselle kierrokselle Lienzin pujottelussa joulukuussa 2017. Hän sijoittui kilpailussa 19:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Flachaun pujottelussa kaudella 2018–2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Lienzin pujottelussa joulukuussa 2019 ja kahdeksanneksi Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2020.

Lähteet 

Sveitsiläiset alppihiihtäjät
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Silje Opseth

Silje Opseth (s. 28. huhtikuuta 1999) on norjalainen mäkihyppääjä. Hänen seuransa on Holevaringen Il. Hän on saavuttanut joukkuekilpailuissa kolme MM-mitalia ja sijoittunut arvokilpailujen henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi.

Opseth sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 31:nneksi ja sekajoukkuemäessä viidenneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 16:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Opseth voitti pronssia ensimmäisessä naisten MM-joukkuemäessä. Normaalimäessä hän oli yhdestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti sekajoukkuemäessä hopeaa, joukkuemäessä pronssia sekä sijoittui suurmäessä viidenneksi ja normaalimäessä kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä kuudenneksi.

Maailmancupissa Opseth esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 Lillehammerissa sijoittuen 37:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 27:s Oslossa helmikuussa 2016. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lillehammerissa joulukuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Lillehammerissa maaliskuussa 2020 oltuaan kolmas ja toinen. Raw Airin yhteispisteissä hän oli toinen ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes. Lisäksi hän on sijoittunut toiseksi ja kolmanneksi Titisee-Neustadtissa tammikuussa 2021 sekä kolmanneksi kahdesti Hinzenbachissa. Helmikuussa 2021 hän oli Râșnovissa kolmas ja toinen sekä maaliskuussa 2021 toinen Tšaikovskissa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli neljäs. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Lillehammerissa kolmanneksi ja Klingenthalissa kahdesti toiseksi. Hän voitti Oslossa ja oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudes. Kaudella 2022–2023 hän voitti avauskilpailun Wisłassa.

Nuorten MM-kilpailuihin Opseth on osallistunut viisi kertaa. Vuonna 2015 hän sijoittui normaalimäessä kuudenneksi. Vuonna 2016 Opseth hyppäsi normaalimäessä 11:nneksi ja sijoittui sekajoukkuemäessä neljänneksi. Vuoden 2017 kisoissa hän oli neljäs sekä joukkuemäessä että sekajoukkuemäessä. Normaalimäessä hän oli 22:s. Vuoden 2018 kilpailuissa Kanderstegissa hän voitti sekajoukkuemäessä nuorten maailmanmestaruuden, oli joukkuemäessä viides ja hyppäsi normaalimäen kilpailussa 12:nneksi. Vuoden 2019 kilpailuissa Lahdessa Opseth oli sekajoukkuemäessä toinen, normaalimäessä neljäs ja joukkuemäessä yhdeksäs.

Lähteet 

Norjalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Chang Xinyue

Chang Xinyue (s. 13. helmikuuta 1994) on kiinalainen mäkihyppääjä.

Chang sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 normaalimäessä 30:nneksi, Falunin MM-kilpailuissa 2015 38:nneksi ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 35:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 20:nneksi.

Maailmancupissa Chang esiintyi ensimmäisen kerran helmikuussa 2013 Ljubnossa sijoittuen 32:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kymmenenneksi tammikuussa 2018 Sapporossa.

Vuoden 2013 nuorten MM-kilpailuissa Chang oli normaalimäessä 41:s.

Lähteet 

Kiinalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt