joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vivien Leigh

Vivien Leigh (oik. Vivian Mary Hartley; ) oli Oscar-palkittu englantilainen näyttelijä. Hän loi menestyksekkään uran niin teatterissa kuin elokuvissakin.

Ura 
Leigh opiskeli Englannissa, Ranskassa, Italiassa ja Saksassa. Hän aloitti uransa teatterissa 1930-luvun alkupuolella. Old Vic -teatterissa hän pääsi näyttelemään Shakespearea vastanäyttelijänään Laurence Olivier. Olivier ja Leigh näyttelivät yhdessä myös englantilaisissa elokuvissa, ja heidän välilleen syntyi suhde, vaikka kumpikin oli tahollaan naimisissa.

Vuonna 1938 Leigh meni Olivierin perässä Yhdysvaltoihin ja tapasi siellä Tuulen viemää -elokuvan tekijät. Elokuvalle ei ollut löytynyt naistähteä, ja kohtalaisen tuntematon Vivien Leigh sai pääosan Scarlett O’Harana, koska hän muistutti niin paljon romaanin kuvaamaa Scarlettia. Hän sai roolin, vaikka siihen oltiin povattu muun muassa Norma Sheareria, Bette Davisia, Jean Arthuria, Katharine Hepburnia ja Barbara Stanwyckia. Tuulen viemää valmistui vuonna 1939, ja siitä tuli yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä elokuvia. Leigh’stä tuli kansainvälisesti tunnettu elokuvatähti, ja hän sai Scarlettin roolista ensimmäisen Oscar-palkintonsa. 

Leigh jatkoi kuitenkin uraansa teatterissa menestyksestä huolimatta, ja vuonna 1949 Lontoossa hän loisti Blanche DuBois’n roolissa Tennessee Williamsin näytelmässä Viettelyksen vaunu. Hän sai pääroolin myös Viettelyksen vaunun elokuvaversiossa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Marlon Brando. Tämä elokuva toi Leigh’lle toisen Oscarinsa. 

Leigh teki tämän jälkeen vain kolme elokuvaa, joista vuonna 1961 valmistuneessa Mrs. Stonen Rooman kevät hänellä oli vastanäyttelijänään Warren Beatty. American Film Institute on valinnut Leigh’n vuosisadan 25 tärkeimmän naisnäyttelijän joukkoon. Hän on saanut urastaan myös tähden Hollywood Walk of Famelle.

Yksityiselämä 
Vivien Leigh meni naimisiin Herbert Leigh Holmanin kanssa vuonna 1932, ja heidän tyttärensä Suzanne syntyi 1933. Vivien käytti koko uransa ajan sukunimenään ensimmäisen aviomiehensä keskimmäistä nimeä Leigh. 1930-luvun alussa hän tapasi Laurence Olivierin, johon rakastui intohimoisesti. Heistä tuli rakastavaiset, vaikka molemmat olivat tahoillaan naimisissa.  

Leigh ja Olivier avioituivat vuonna 1940. Pian Leigh’n mielenterveys alkoi kuitenkin horjua hänen sairastuttuaan maanis-depressiivisyyteen, josta hän kärsi loppuelämänsä ajan. Vuonna 1960 hän ja Olivier erosivat. Vivien Leigh kuoli 53-vuotiaana tuberkuloosiin.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

  Epäviralliset kotisivut
 Vivien Leigh NNDB:ssä

Kirjallisuutta 
Strachan, Alan: Dark Star : A Biography of Vivien Leigh. London : I. B. Tauris, 2019. ISBN 9781788312080.
Vivien Leigh : Actress and Icon. Toim. Kate Dorney ja Maggie B. Gale . Manchester University Press, 2018.  ISBN 978-1-5261-2508-8.

Englantilaiset näyttelijät
Englantilaiset teatterinäyttelijät
Royal Shakespeare Companyn jäsenet
Hollywood Walk of Fame
Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajat
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1967 kuolleet
Tony-palkinnon saajat
Seulonnan keskeiset artikkelit
OIRT

OIRT (Organisation Internationale de Radiodiffusion et de Télévision) oli 1926 perustettu kansainvälinen radio- ja televisioliitto, jonka tehtävänä oli koordinoida yhteistyötä eri maiden radioyhtiöiden välillä. Neuvostoliitto ja sen liittolaiset jäivät OIRT:hen, kun taas Yhdysvaltain liittolaiset ja puolueettomat maat perustivat 12. helmikuuta 1950 Torquayssa Britanniassa Euroopan yleisradiounionin (EBU).

Suomi molemminsuuntaista puolueettomuuttaan korostavana jäi sekä OIRT:hen että osallistui perustettuun EBU:hun. Muut jäsenet olivat Bulgaria, Tšekkoslovakia, Saksan demokraattinen tasavalta (DDR), Unkari, Puola, Romania ja Neuvostoliitto. Vuosina 1977–1980 OIRT järjesti vastapainona Eurovision laulukilpailuille vuosittain Intervision laulukilpailun Puolan Sopotissa. Vuonna 1993 OIRT yhdistyi EBU:hun.

Lähteet

Radiotoiminta
Neuvostoliiton televisio
Hertz

Hertz voi tarkoittaa:

 hertsi, taajuuden yksikkö, lyhenne Hz
 Hertz, autovuokraamo

Sukunimi 
 Arne Hertz (s. 1939), ruotsalainen kartanlukija
 Gustav Ludwig Hertz (1887–1975), saksalainen fyysikko, toinen Franckin ja Hertzin kokeen keksijöistä, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
 Heinrich Rudolf Hertz (1857–1894), saksalainen fyysikko, radioaaltojen löytäjä
 Henrik Hertz (1797 tai 1798–1870), tanskalainen kirjailija
 Martti Hertz, Martti Tertti (1898–1940), suomalainen metsätieteilijä ja metsänhoitaja

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Nuorisokulttuuri

Nuorisokulttuuri on teinien tai laajemmin nuorten alakulttuuri, joka koostuu nuorten tulkinnasta nykymaailmasta ja siitä pohjautuvasta käyttäytymis- ja pukeutumistavoista, se on myös nuorien reaktio sille mitä senhetkinen elämänympäristö on, ja se mitä nuorilta vaaditaan ja odotetaan aikuisena. Se on yhteiskunnallinen ilmiö, joka on saanut alkunsa Yhdysvalloissa 1950-luvun alkupuolella, leviten hiljan myöhemmin myös muihin läntisiin teollisuusmaihin. Eräät kulttuurin piirteet vetoavat työläisnuorisoon kun taas jotkut keski- ja yläluokan nuorisoon. Kaupallistamisella on myös erittäin merkittävä osa nuorisokulttuurissa, sillä mm. tavarat ja vaatteet toimivat nuorison tyylien rakentajina, jolloin voidaan puhua pikemminkin nuorisomuodista tai nuorisomainonnasta.

Suomessa nuoriso omaksuu nopeasti kansainvälisiä tyylejä ja muoteja.

Muun muassa sosiologit tutkivat alakulttuurien ja nuorisoliikkeiden syntyä, laajenemista sekä sammumisen kiertokulkua.

Lähteet
Tietokonetaide

Tietokonetaiteessa eli digitaalisessa taiteessa on joko tekemisen apuvälineenä tai sen esittämisessä tietokoneella, siihen liittyvillä lisälaitteilla, ohjelmilla tai näiden kokonaisuuksilla eli järjestelmillä keskeinen osa. Suurin osa tietokonetaiteesta kytkeytyy perinteisempiin taiteenaloihin kuten animaatioon, typografiaan, kuvataiteisiin ja musiikkiin, mutta tietokoneilla on luotu myös vuorovaikutuksellista eli interaktiivista ja ohjelmien avulla syntyvää taidetta.

Tietokoneistuminen on aiheuttanut digitaalitaiteen ja monien perinteisten taiteiden tekemisen välisen rajan hämärtymisen. Tietokoneesta on tullut yksi väline muiden joukkoon.

Mainonta ja graafinen suunnittelu ovat käyttäneet tietokoneen avulla valmistettavia ja muokattavia kuvia hyväkseen varsinkin siitä asti, kun kuvalliset käyttöliittymät yleistyivät ja näyttötekniikka parani 1990-luvulla. Graafiset ohjelmat mahdollistavat nykyisin erilaisten maalausten ja piirustusten tekemisen piirtopöydän avulla. 

Tietokonetta voidaan käyttää myös muun muassa sarjakuvien piirtämisessä.

Tietokonetaidetta voidaan tehdä myös algoritmien avulla kuten fraktaalitaidetta.

Historia 
Tietokonetaiteen edeltäjiin kuuluu muun muassa Andy Warhol. Warhol teki Debbie Harryn maalauksen Commodore Amigalla yleisön edessä kesällä 1985. Videokameralla digitoitu kuva tuotiin tietokoneen näytölle, jossa Warhol muokkasi kuvaa ohjelmalla.
Warhol teki Amigalla myös muita töitä, jotka on saatu talteen levykkeiltä.

Katso myös 
 Digitaalinen piirtäminen ja maalaaminen
 Digitaalinen kuvanveisto
 Tietokonemusiikki
 Demo
 Pikselitaide
 ASCII-taide
 ANSI-taide

Lähteet

Aiheesta muualla 

Tietokonegrafiikka
Graafinen suunnittelu
Animaatio
Mediataide
Digitaalinen media

he:אמנות דיגיטלית
hi:डिजिटल आर्ट
ar:فن رقمي
de:Digitale Kunst
fr:Art numérique
it:Arte digitale
nl:Digitale kunst
ru:Компьютерное искусство
sv:Digital konst
tr:Dijital sanat
zh:数字艺术
Vasemmisto yhteen

Vasemmisto yhteen oli suomalainen aatteellinen yhdistys, joka toimi työväenliikkeen vuonna 1918 alkaneen kahtiajaon lopettamiseksi. Järjestön tavoitteena oli SDP:hen ja Vasemmistoliittoon järjestäytyneiden vasemmistovoimien kokoaminen yhteen puolueeseen. VY:n mielestä yhdistymällä olisi voitu luoda ”kiistatta Suomen vaikutusvaltaisin puolue”.

Vasemmisto yhteen perustettiin vuonna 2005. Yhdistyksen kantavia voimia ja perustajia olivat vasemmistoliittolaiset Matti Viialainen (pj.) ja Timo Roppola (vpj.). Sihteerinä toimi Tanja Harjuniemi. Viialainen ja Roppola levittivät alkuvuonna 2005 vasemmistoliittolaisissa ay-piireissä muistiota, jossa ehdotettiin vasemmistopuolueiden yhdistämistä. Vasemmistoliiton johto ei lämmennyt idealle. SAK:n vasemmistoryhmä ilmoitti Viialaisen menettäneen luottamuksensa. Metalliliiton vasemmistoryhmä erotti Roppolan liiton työvaliokunnasta.

Viialainen erosi Vasemmistoliitosta toukokuussa 2006 sen jälkeen, kun Martti Korhonen valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Hän piti puheenjohtajavaalia osoituksena takertumisesta menneisyyteen ja äärivasemmistolaisuuteen. Myös Roppola erosi ja liittyi SDP:hen. Viialainen oli eduskuntavaaleissa 2007 SDP:n ehdokkaana mutta hän jäi eduskunnan ulkopuolelle.

Lähteet

Suomalaiset vasemmistolaiset järjestöt
Vasemmistoliitto
James Chadwick

Sir  James Chadwick  () oli brittiläinen fyysikko. Chadwick palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla vuonna 1935 neutronin löytämisestä.

Opiskelu ja perhe
Chadwick syntyi Cheshiressä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 1908 hän aloitti opiskelut Manchesterin yliopistossa ja opiskeltuaan muun muassa Ernest Rutherfordin opetuksessa hän valmistui maisteriksi 1913. Opiskeluaikanaan hän työskenteli erilaisten radioaktiivisuuteen liittyvien ongelmien parissa. Hän meni naimisiin 1925 ja perheeseen syntyi kaksoistyttäret.

Ura
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Chadwick työskenteli Rutherfordin kanssa Cambridgessä Cavendish-laboratoriossa. Vuonna 1932 hän osoitti uuden alkeishiukkasen, neutronin, olemassaolon. Vain kolme vuotta löydön jälkeen, 1935, hänelle myönnettiin löydöstä Nobelin palkinto. Keksinnöllä tuli olemaan hyvin pian käytännön merkitystä toisessa maailmansodassa ydinaseen kehittämisessä, mutta myös rauhan ajan sovellutuksissa kuten ydinvoiman hyötykäytössä ja materiaalien tutkimuksessa.

Vuonna 1935 Chadwick nimitettiin fysiikan professoriksi Liverpoolin yliopistoon ja toisen maailmansodan aikana 1943–1946 hän työskenteli Manhattan-projektissa Yhdysvalloissa kehittämässä atomipommia. Hän jäi virastaan eläkkeelle 1948 ja palasi Englantiin.

Lähteet
Nobelprize.org James Chadwickin elämäkerta

Viitteet

Aiheesta muualla 

Brittiläiset fyysikot
Nobelin fysiikanpalkinnon saajat
Copley-mitalin saajat
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1974 kuolleet
Oak Ridge

Oak Ridge on noin 30 000 asukkaan kaupunki Tennesseen osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki, joka sijaitsee Knoxvillen lähettyvillä ja Clinch-joen varrella, tunnetaan ydinfysiikan tutkimuksesta ja on ensimmäisen plutoniumia tuottaneen ydinreaktorin sijaintipaikka. Fysiikan tutkimus on keskittynyt Oak Ridge National Laboratoryyn. Suomeksi paikan nimi on Tammiharju. Atomikaupunkina tunnettua paikkaa ovat varjelleet tiukat turvallisuuteen liittyvät suojatoimet.

Lähteet
Popp, Georg & Pleticha, Heinrich: Miljoona Vuotta - Viisi Sekuntia (Wir leben seit fünf sekunden, alk. saksaksi: 1958, Arena-Verlag. Würzburg, Länsi-Saksa), Wsoy 1962, suom. Aarno Peromies. (s.445-446)

Viitteet

Aiheesta muualla
http://www.theatlantic.com/photo/2012/06/the-secret-city/100326/
http://www.atomicheritage.org/location/oak-ridge-tn

Ydintutkimuslaitokset
Tennesseen kaupungit
Rautalankamusiikki

Rautalankamusiikki on alun perin 1960-luvun instrumentaalimusiikkia, jota esitetään neljän soittajan voimin: kahdella sähkökitaralla (soolo- ja komppikitara), sähköbassolla sekä rummuilla. Rautalankamusiikki voi sisältää myös muita soittimia sekä laulua. Nimi "rautalankamusiikki" tulee sähkökitaran kielistä. Melodinen instrumentaalimusiikki oli 1960-luvun alussa suosittua kaikkialla Euroopassa, mutta Suomessa se vaikutti pitkällisesti populaarimusiikkiin vielä varsinaisen suosion hiipumisen jälkeenkin.

Rautalankamusiikki-termiä käytetään vain Suomessa. Englannin kielellä puhutaan sen sijaan vain "instrumentaalirockista", kun viitataan The Shadowsin kaltaisten yhtyeiden musiikkiin.

Ensimmäinen rautalankayhtye Suomessa oli ilmeisesti sessiokokoonpanoksi jäänyt Guitar Strangers.

Tunnettuja suomalaisia rautalankayhtyeitä

 Agents
 The Avengers
 The Beatfox
 Beatmakers
 The Blazers
 The Esquires
 FBI-beat

 The Mustangs
 Pekka Tiilikainen & Beatmakers
 The Quiets
 The Sounds
 The Steelers
 The Strangers
Taivalkunta Beat
 Viikate

Tunnettuja ulkomaalaisia rautalankayhtyeitä

 The Shadows
 The Spotnicks
 The Ventures

Katso myös
 Surf-musiikki

Lähteet

Kirjallisuutta 
 
 Hannu Nyberg: Rockista rautalankaan. Otava 1984.

Aiheesta muualla
 Rautalanka.org Keikkatietoja, keskustelufoorumi yms.
 Rautalankamusiikin Ystävät (RAMY) ry.
Mikko Leppilampi

Mikko Johannes Leppilampi (s. 22. syyskuuta 1978 Pälkäne) on suomalainen näyttelijä, juontaja, laulaja ja alamäkiluistelija.

Leppilammen esikoisalbumi Mikko Leppilampi julkaistiin 10. toukokuuta 2006. Albumilta on julkaistu singlet ”Salaisuus” ja ”Tähti”.

Leppilampi pääsi Teatterikorkeakouluun vuonna 2000, mutta opinnot jäivät kesken elokuvauran alkaessa. Leppilampi voitti vuonna 2004 parhaan miespääosan Jussi-palkinnon ensimmäisestä elokuvaroolistaan Helmiä ja sikoja -elokuvassa.

Leppilampi on juontanut televisio-ohjelmia, muun muassa syksystä 2010 lähtien Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaa sekä Tähdet, Tähdet- ja SuomiLove -ohjelmia. Vuonna 2007 Leppilampi juonsi yhdessä Jaana Pelkosen kanssa Suomessa järjestetyt Eurovision laulukilpailujen semifinaalit ja finaalin.

Mikko julkaisi Krista Siegfridsin kanssa marraskuussa 2021 joulusinglen Valkea joulu, jossa kappale tulkitaan suomeksi ja ruotsiksi.

Yksityiselämä 
Leppilampi on gospelmuusikko Jukka Leppilammen poika. Leppilammen eno on Kummelista tuttu Olli Keskinen.

Leppilampi harrasti nuorena jääkiekkoa. 

Mikko Leppilampi ja lääkäri Emilia Vuorisalmi avioituivat kesällä 2005. Heidän tyttärensä syntyi vuonna 2005 ja aviopari erosi tammikuussa 2011. Leppilampi seurusteli ja asui avoliitossa vuosina 2011–2018 valokuvamalli Maryam Razavin kanssa. Leppilampi on ollut naimisissa Beata Leppilammen kanssa vuodesta 2021. Heillä on yksi yhteinen lapsi, joka syntyi syksyllä 2021.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Ääniroolit

Diskografia

Albumit

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
  
 Ylen Elävä arkisto: TV:stä tuttu laulajanäyttelijä Mikko Leppilampi

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset laulajat
Suomalaiset televisiojuontajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset alamäkiluistelijat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Talviolympialaiset 1994

XVII talviolympialaiset pidettiin Lillehammerissa Norjassa. Ne olivat ensimmäiset talviolympialaiset, jotka järjestettiin eri vuonna kuin kesäolympialaiset. Lillehammerin talviolympialaiset olivat toiset Norjassa järjestetyt talviolympialaiset Oslon vuoden 1952 olympialaisten jälkeen.

Valintaprosessi 
Kisojen valintaäänestys pidettiin 15. syyskuuta 1988 ja järjestettiin Etelä-Korean Soulissa kaksi päivää ennen kesäolympialaisten 1988 avajaisia. Lillehammer yritti hakea jo vuoden 1992 talviolympialaisia, mutta ne myönnettiin Albertvillelle.

Lajit  
Olympiaohjelmassa oli 61 tapahtumaa 12 eri urheilulajissa.

Osallistujamaat 
Kisoihin osallistui 1 737 urheilijaa 67 maasta. Urheilijoista miehiä oli 1215 ja naisia 522.

Mitalitaulukko 

Vuoden 1994 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Venäjä.

Kohokohtia 
Mäkihyppääjä toi olympiatulen kisojen avajaisiin. Paikallinen urheilutähti Johann Olav Koss voitti kolme pikaluistelumatkaa tehden samalla kolme uutta maailmanennätystä. Sveitsiläinen Vreni Schneider voitti alppihiihdossa sekä kultaa, hopeaa että pronssia, ja italialainen Manuela Di Centa voitti mitalin kaikissa viidessä maastohiihtokilpailussaan. Kanadalainen Myriam Bédard voitti molemmat naisten henkilökohtaiset ampumahiihtomatkat.

Gustav Wederistä ja Donat Acklinista tuli ensimmäiset urheilijat, jotka ovat uusineet olympiavoittonsa kahden miehen rattikelkkailussa. Pariluistelijat Ekaterina Gordeeva ja Sergei Grinkov uusivat vuoden 1988 voittonsa. Suuri norjalaiskatsomo hiljeni hetkeksi heidän nähdessään Norjan miesten maastoviestijoukkueen häviävän italialaisille täpärästi viime metreillä.

Kuukautta ennen kisoja taitoluistelija Tonya Hardingin entinen aviomies Jeff Gillooly palkkasi Shane Shantin lyömään toista luistelijaa Nancy Kerrigania polveen metalliputkella. Kerrigan voitti lopulta hopeaa ukrainalaisen Oksana Bajulin sijoituttua ensimmäiseksi. Harding sijoittui kahdeksanneksi ja Yhdysvaltain taitoluisteluliitto asetti hänet elinikäiseen kilpailukieltoon.

Kymmenen vuoden takaiset jäätanssin voittajat Jayne Torvill ja Christopher Dean kilpailivat jälleen amatöörisäännösten kevennyttyä. He olivat siirtyneet ammattilaisiksi 1980-luvulla. Norjalainen pop-yhtye A-ha esiintyi viimeistä kertaa olympialaisissa ennen vuotta 1998.

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Kannada

Kannada (ಕನ್ನಡ kannaɖa) on yksi vanhimmista dravidakielistä. Sitä puhutaan pääsääntöisesti Karnatakan osavaltiossa Intiassa, jossa kannada on virallinen kieli.. Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kielellä oli 43 706 512 puhujaa. Kun mukaan otetaan myös toisena kielenä puhujat, arvioitu puhujamäärä on yli 56,4 miljoonaa, mikä tekee kannadasta maailman 30. puhutuimman kielen. Vuodesta 2008 kannada on kuulunut Intian klassisiin kieliin. Kannada on yksi Intian kansallisista kielistä.

Kannadan katsotaan olevan elinvoimainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. sholaga, jennu-kurumba ja holiya.

Itse kannadan kielen historia ulottuu 2500 vuoden ja kirjoitusjärjestelmänkin 1900 vuoden taakse. Kannadassa on kolme kieliopillista sukua. Sanoja taivutetaan myös luvussa (yksikkö ja monikko). Kirjoitetun ja puhuttujen varianttien välillä on suuria eroja. Siinä missä kielen kirjoitettu muoto on suhteellisen samankaltainen eri alueilla, puhuttu kieli vaihtelee suurestikin.

Fonologia

Vokaalit 

Lähde:

Konsonantit 

Lähde:

Kirjaimisto
Kannadan foneemisessa kirjaimistossa on 52 kirjainta, mutta merkkien kokonaismäärä on suurempi sillä kannadassa on paljon ns. yhdistettyjä kirjaimia sekä kirjaimiin liitettäviä pienempiä merkkejä. Se polveutuu Intian muiden pääkielien kirjaimistojen tavoin muinaisesta brahmi-kirjaimistosta ja on suhteellisen monimutkainen. Jokainen kirjoitussymboli vastaa yhtä tavua kun esimerkiksi suomessa se vastaa yhtä foneemia.

Puhuma-alueet
Suurin osa puhujista asuu Karnatakassa, Intiassa, mutta heitä on myös viereisissä osavaltioissa. Yhdysvalloissa (noin 48 000 puhujaa) ja Englannissa on myös suhteellisen merkittäviä kannadankielisiä yhteisöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 SIL:n Ethnologuen raportti kannadasta
 Kielen kuvaus englanniksi
 Virallinen unicode-taulukko kannadalle (PDF-muodossa)
 Kannadankielisen kirjallisuuden historiaa
 kielikurssi ääninäyttein
 kielikurssi
 Kannadankielinen Wikipedia

Intian kielet
Dravidakielet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Flanderi

Flanderi () on Belgian liittovaltion pohjoinen, pääosin hollanninkielinen osa. Belgian eteläinen osa, Vallonia on pääosin ranskankielinen lukuun ottamatta itäisiä saksankielisiä raja-alueita. Belgian liittovaltio muodostuu hallintoalueista () sekä kieliyhteisöistä (). Siten Flanderi voidaan käsittää joko Flanderin alueena (), joka ei sisällä pääkaupunki Brysseliä, tai Flanderin (kieli)yhteisönä (), joka käsittää myös kaksikielisen Brysselin, joka on sekä liittovaltion että Flanderin pääkaupunki.

Toisin kuin ranskankielisessä Valloniassa, jossa Vallonian alueella ja ranskankielisellä yhteisöllä on erilliset hallinnolliset roolit, Flanderissa vuodesta 1980 lähtien kaikki hallinnolliset tehtävät on siirretty yhdelle Flanderin  hallitukselle. Flanderin alueella ja kieliyhteisöllä on myös yhteinen oma vaaleilla valittu parlamentti. Flanderin alueella (ilman Brysseliä) asuu 6,25 miljoonaa ihmistä (2010) ja alueen kokonaispinta-ala on 13 522 km². Flanderin alueen suurin kaupunki on Antwerpen. Muita merkittävän kokoisia kaupunkeja ovat Gent, Brugge, Leuven, Mechelen ja Kortrijk.

Flanderi ja Bryssel

Vaikka Bryssel on sekä Flanderin että Belgian liittovaltion pääkaupunki, Flanderilla ei ole aluehallinnollisia oikeuksia Brysselissä, jolla on oma aluehallinto, kuntarakenne ja alueellinen parlamentti. Flanderin yhteisö vastaa kuitenkin myös Brysselissä sille liittovaltiorakenteessa kuuluvista hollanninkielisten koulutus-, kulttuuri-, ja terveydenhoitopalveluiden tuottamisesta, kuten vastaavasti myös ranskankielinen yhteisö vastaa myös Brysselissä vastaavien ranskankielisten palveluiden tuottamisesta.

Läänit

Flanderin alue jakaantuu viiteen provinssiin, joilla on omat aluehallinnolliset tehtävänsä. Flanderin provinssit ovat:

Väestö

Useimmat Flanderin asukkaat kokevat olevansa flaameja ja vasta toissijaisesti tai ei ollenkaan belgialaisia. Flanderi on yksikielisesti hollanninkielinen, mutta muutamissa alueen kunnissa, etupäässä Brysselin välittömässä ympäristössä on mahdollista saada julkisia palveluita ranskan kielellä. Tarkkoja tilastoja alueen väestön äidinkielistä ei kuitenkaan ole kerätty Belgian väestörekisteriin.

Lähteet 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Juustohöylä

Juustohöylä on pieni kotitalouskäyttöön tehty höylä, jolla juustosta saadaan leikatuksi ohuita viipaleita. Nykyaikaisen juustohöylän kehitti vuonna 1925 norjalainen puuseppä Thor Bjørklund.

Kuvaus 

Nykyinen juustohöylä koostuu tyypillisesti ohuesta kädensijasta ja lapion muotoisesta päästä: Päässä on halkio, jonka pohjalla on terä.

Historia 
Jonkinlaisia juustohöyliä on saattanut olla yhtä kauan kuin juustoakin. Roomasta on esimerkiksi löytynyt ajanlaskun alun ajan tienoilta peräisin oleva kupariesine, jossa on jäämiä juustosta. Nykyaikaisen juustohöylän kehitti kuitenkin norjalainen huonekalupuuseppä Thor Bjørklund vuonna 1925. Bjørklund halusi kehittää työkalun, jolla kovakin juusto olisi helposti leikattavissa tasapaksuiksi viipaleiksi, mikä oli vaikeaa veistä käyttäen. Työkalun innoittaja oli tavallinen höylä. Juustohöylän valmistus aloitettiin Lillehammerin tehtaalla vuonna 1927. Suomessa juustohöyliä on löytynyt Hackmanin tuotevalikoimasta ainakin vuodesta 1939 lähtien. Bjørklund kuoli vuonna 1975 ja suurin osa nykyisin markkinoilla olevista juustohöylistä pohjautuu hänen keksimälleen alkuperäiselle juustohöylälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Keittiövälineet
Rapsi

Rapsi eli kaalirapsi (Brassica napus subsp. oleifera) on juureskaalin alalaji, jota viljellään öljykasvina sekä Suomessa että muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Suomessa kevätrapsia voidaan viljellä eteläisimmässä osassa maata eli ns. I vyöhykkeellä. Tavanomaiset syysrapsilajikkeet eivät ole menestyneet Suomessa, mutta puolikääpiöivät, matalakasvuiset hybridilajikkeet vaikuttavat lupaavilta. Niillä on matalan kasvupisteen ansiosta paremmat mahdollisuudet selvitä kylmyydestä.

Rapsin siemenistä puristetaan öljyä, puristustähteestä saadaan karjanrehuksi käytettäviä rapsikakkuja (sisältävät noin 21 % muuntuvaa valkuaisainetta). Rapsiöljyä käytetään ruoanlaitossa, mutta sen käyttöä energialähteenä on myös tutkittu.

Suomessa vuonna 2017 rapsin viljelyala oli 37 000 hehtaaria, mikä on ohittanut rypsin 28 500:n hehtaarin viljelyalan.

Katso myös
Rypsi

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kaalit
Öljykasvit
Rehukasvit
Seulonnan keskeiset artikkelit
Windows Embedded Compact

Windows Embedded Compact (aikaisemmin Windows Embedded CE, Windows CE, tai Windows Powered) on Microsoftin kehittämä käyttöjärjestelmä pienitehoisiin ja laiteresursseiltaan vaatimattomiin laitteisiin. Sen ydin eroaa huomattavasti työpöytäkoneisiin tarkoitetuista Windows-versioista. Käyttöjärjestelmän tukemia suoritinarkkitehtuureja ovat MIPS, ARM, Intelin x86 ja Hitachin SuperH, ja ohjelmistot on useimmiten käännetty kahdelle ensimmäiselle.

Windows CE:tä käytetään etenkin kämmentietokoneissa (Pocket PC:ssä) sekä muutamissa matkapuhelimissa (Windows Mobile -jakelut). Se toimii myös Sega Dreamcastissa ja Xboxissa, joskaan Xboxin normaali käyttöjärjestelmä ei ole CE vaan ominaisuuksiltaan riisuttu Windows 2000.

Viimeisen 2013-version laajennettu tuki päättyy 10. lokakuuta 2023.

Historia 
Alkuvuosina Windows CE -laitteissa oli Windows-logo kotelossa ja myöhemmin lisensoijat saivat muokata järjestelmää ja käyttää omaa käyttöliittymää sen päällä. Käyttöjärjestelmää lisensoitiin vain laitteistovalmistajille, mutta Microsoft mainosti sitä Windows 95:n käyttöliittymän kanssa. Windows CE oli Microsoftin kolmas yritys tehdä mobiilialusta kun kaksi muuta ei edennyt markkinoille asti: Microsoftilla oli aiemmin WinPad ja Pulsar -projektit, joista ensimmäinen oli suunnattu yrityskäyttöön ja jälkimmäinen kuluttajamarkkinoille. Käyttöliittymästä oli dokumenttien ympärille suunniteltu prototyyppi, joka sittemmin korvattiin Windows 95:n kaltaisella käyttöliittymällä, joka oli tyhjästä toteutettu. Ensimmäiset CE-laitteet julkaistiin Yhdysvalloissa lokakuussa 1996, jolloin Palm oli noussut merkittäväksi valmistajaksi kädessäpidettävien markkinoille.
CE:ssä oli 95:n kaltainen käyttöliittymä, mutta siitä puuttui useita ominaisuuksia joka turhautti käyttäjiä.

Huhtikuussa 2000 julkaistua Pocket PC -alustaa varten käyttöjärjestelmästä poistettiin asiat, joissa ei ollut järkeä kämmenlaitteilla ja Microsoft alkoi siirtyä pois CE:n brändistä. Handheld PC 2000 ja Smartphone 2002 -muunnelmat perustuivat myös CE:lle, mutta "Windows" ei enää ollut nimessä. Microsoft ilmoitti myös Windows Powered -brändistä.
Vuonna 2005 Pocket PC ja Smartphone -alustat yhdistettiin Windows Mobile -alustaksi ja Windows Powered -brändi pysyi tuntemattomana.

Ensimmäinen Windows CE (koodinimi Pegasus tai Alder) ei sisältänyt värejä.

Tekniikka 
CE 5.0 -versio tuki vain 32 prosessia ja prosessien muistiavaruus oli jaettu 32 megatavun "slotteihin". Tämä rajoite prosessien määrälle poistui CE 6.0 -versiossa.

Versiohistoria

1.0 julkaistiin 1996
2.0 julkaistiin 1997
3.0 julkaistiin 2000
4.x julkaistiin 2002
5.x julkaistiin 2004
6.0 julkaistiin 2006
7.0 julkaistiin 2011
2013 julkaistiin 2013

Lähteet

Aiheesta muualla
The History of Windows CE : Contents
 

Sulautetut käyttöjärjestelmät
Windows-versiot
BMP-2

BMP-2 (, bojevaja mašina pehoty, "jalkaväen taisteluajoneuvo") on 1980-luvun alussa käyttöön otettu paranneltu versio BMP-1-rynnäkköpanssarivaunusta. Merkittävin ero uudessa versiossa on suurempi kahden miehen torni ja uusi pääase. Tämä muutos tosin vaati kahden ilma-ampumaluukun poistamista kannelta ja miehistötilan pienentämistä, johon mahtuu siten kaksi sotilasta vähemmän.

Aseistuksen osalta aiempi, BMP-1:ssä ollut 73 mm tykki on vaihdettu 30 mm konetykkiin ja panssarintorjuntaohjuksen ampumalaite on päivitetty uudempaan. Uusi konetykki on BMP-1:n tykkiä tulivoimaisempi ja sillä pystytään tulittamaan myös ilmamaaleja. Uusi panssarintorjuntaohjus teki BMP-2:sta merkittävän uhan vihollisen raskaammille vaunuille, nykypäivänä tosin senkin merkitys on laskenut panssarointien ja suojamenetelmien parantuessa. Vaunussa on myös kuusi suojasavunheitintä jotka voidaan laukaista yksitellen tai kolmen putken yhteislaukauksina.

Vaunu on täysin uintikykyinen sekä varustettu ABC-aseilta suojaavalla järjestelmällä. Nopeus vedessä 7 km/h.

Käyttö 
Suomessa BMP-2-vaunuja käytetään esikuvansa tavoin panssarijääkärien kuljettamiseen ja tulituen antamiseen. Suomella oli vuonna 2001 käytössä 110 BMP-2-vaunua. Suomalaisissa vaunuissa ei enää ole panssaritorjuntaohjusjärjestelmää.

Suomen lisäksi BMP-2 on laajalti palveluskäytössä useissa entisen Varsovan liiton maissa ja useissa Lähi-idän ja Afrikan maissa.

Vaunusta on valmistettu lukuisia muunnoksia eri käyttötarkoituksiin.

Iranin puolustusteollisuusorganisaatio valmistaa vaunusta versiota, jota kutsutaan nimellä Boragh.

Päivitys 

Vuonna 2017 Puolustusvoimat hankkii uuden pääaseen yhdeksään BMP-2MD-vaunuun Naton logistiikkavirastolta. Hankintaan kuuluu lisähankintavaraus 91 tykin hankintaan varaosineen vuosina 2018–2021. Aseet toimittaa slovakialainen ZTS Special AS.

Lähteet
BMP-2 Fighting Vehicle Federation of American Scientists

Viitteet

Suomen puolustusvoimien kalusto
Venäjän maavoimat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Neuvostoliittolaiset rynnäkköpanssarivaunut
Horna

Horna on suomalainen black metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1993 Lappeenrannassa.

Jäsenet
 Spellgoth – laulu (2010–)
 Shatraug – kitara, laulu (1993–)
 Infection – kitara (2008-), basso (2003–2008)
 Hex Inferi – basso (2012–)
 Kassara – rummut (2016–)

Entiset jäsenet
 Moredhel – kitara, bassokitara (1993–2000)
 Gorthaur – rummut (1994–2005)
 Werwolf/Nazgul – laulu (1996–2001)
 Skratt – bassokitara (1997–1998)
 Vrasjarn – bassokitara (2000–2001)
 A.T.Otava – kitara (2000–2002)
 Moredhel – bassokitara (2000–?)
 Corvus – laulu (2001–2010)
 Saturnus – kitara (2003–2007)
 Ravenum – rummut (2005)
 Vainaja – rummut (2006–2016)
 Qraken – basso (2008–2013)

Hornan kokoonpanohistoriasta on varmaankin merkillepantavinta solistin vaihdos ennen vuoden 2001 Sudentaival-albumin julkaisua. Edellinen solisti Werwolf tunnetaan nykyään yhtyeestä Satanic Warmaster. Myös pitkäaikainen rumpali Gorthaur vaihtui vuoden 2005 lopussa Hammeristakin tutuksi tulleeseen Ravenumiin ja myöhemmin Vitsauksesta tutuksi tulleeseen Vainajaan. Saturnus erosi vuonna 2007 yhtyeestä henkilökohtaisten syiden vuoksi. Vuonna 2009 Corvus päätti keskittyä enemmän Totalselfhatred-nimiseen toiseen yhtyeeseensä, mutta ei ole lopullisesti eronnut Hornasta. Spellgoth hoitaa toistaiseksi laulut livenä.

Diskografia

Studioalbumit

Kokoelma-albumit

EP:t

Livealbumit

Demot

Split-albumit 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Hornalla on lukuisia 7" split- ja EP-julkaisuja, joiden jakelu on usein rajoittunut täysin underground-piiriin. Useimpien painokset ovat 500–1000 kappaleen väliltä.

Katso myös 
 Black metal

Aiheesta muualla 

 Hornan virallinen kotisivu
 
 

Lappeenrannan musiikki
Suomalaiset black metal -yhtyeet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kuuterneito

Kuuterneito eli Kullitar on suomalaisessa kansanperinteessä kaulan kasvaimia ja kyhmyjä, ”kaulakupuja” parantava naispuolinen henkiolento. Kullitar auttaa myös kaalien kasvatuksessa ja tekee puihin pahkoja. Kullitar on yhdistetty usein pyhään Luciaan. Nimi Kullitar tulee sanasta kulli, joka tarkoitti jotakin ruumiin pullistumaa.

Aiheesta muualla 

 Arno Forsius: Pyhä Lucia 

Suomalaiset jumalat ja taruolennot
Saarland

Saarland, joskus myös Saarinmaa, on pieni osavaltio Saksan länsiosassa lähellä Ranskan rajaa. Sen pääkaupunki on Saarbrücken. Alueella asuu hieman yli miljoona asukasta, ja sen pinta-ala on 2 569 km². Sitä pienempiä ovat vain kaupunkiosavaltiot Berliini, Bremen ja Hampuri. Osavaltion nimi johtuu sen kautta kulkevasta Saarjoesta.

Alueen muodostuminen 
Saarlandia ei käytännössä ollut yhtenäisenä alueena vielä ennen 1900-lukua. Campo Formion rauhassa 1797 alue siirtyi Ranskalle. Pariisin rauha 1815 puolestaan jakoi sen Preussin ja Baijerin kuningaskunnan kesken. Alue alkoi kehittyä vuoden 1871 jälkeen, kun Elsass-Lothringen liitettiin Saksan keisarikuntaan ja nykyisen Saarlandin alue teollistui Lothringenin hiilikaivosten ansiosta.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen 
Saarin alue syntyi 1919 osana Versailles’n sopimusta, jossa siitä tehtiin autonominen alue, jota hallitsi Ranska Kansainliiton valvonnassa. Sen muodostivat siihen saakka Preussiin kuuluneen Reininmaan lounaiskolkka sekä länsiosa Baijeriin ekslaavina kuulunutta Reinpfalzia.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeisissä rauhanneuvotteluissa Ranska vaati Saarin aluetta itselleen. Britannia ja Yhdysvallat vastustivat tätä vaatimusta, mutta hyväksyivät kompromissina, että alue tulisi Kansainliiton valvontaan ja että Ranska korvauksena sodassa tuhoutuneista kivihiilikaivoksista sekä jälleenrakennuskustannusten peittämiseksi saisi hallintaansa Saarin alueen kivihiilikaivokset. Vuonna 1935 alueella oli määrä järjestää kansanäänestys siitä, liitettäisiinkö alue Ranskaan vai palautettaisiinko se Saksalle.

Vuodesta 1920 lähtien Saarin alueen hallintoa johti Kansainliiton nimissä viisihenkinen hallituskomissio. Vuonna 1922 perustettiin neuvoa-antava kansanedustuslaitos, maaneuvosto (). Vuodesta 1925 lähtien alue kuului Ranskan tullialueeseen. Ranskan miehitysjoukot poistuivat sieltä vuonna 1927, minkä jälkeen järjestystä alueella ylläpitivät paikallisesta väestöstä muodostetut poliisivoimat.

Kun alueen valtiollista asemaa koskenut kansanäänestys tammikuussa 1935 lopulta pidettiin, yli 90 prosenttia äänestäjistä kannatti alueen liittämistä jälleen Saksaan. Noin 9 % äänestäneistä kannatti vallitsevan tilanteen jäämistä ennalleen, kun taas Ranskaan liittäminen sai vain vähän kannatusta. Äänestyksen tuloksen mukaisesti alue liitettiinkin 1. maaliskuuta 1935 Saksaan.

Toisen maailmansodan jälkeen 
Toisen maailmansodan loppuvaiheilla Saarlandissa käytiin ankaria taisteluita. Sodan jälkeen se oli Ranskan valvonnassa 1945–1947. Sillä oli tuona aikana autonominen hallinto, ja vuonna 1948 kansanäänestyksessä äänestettiin Ranskan ja Saarlandin välisen talousliiton puolesta. Vuosina 1947–1957 alue muodosti Ranskan hallitseman Saarin protektoraatin. Saarland osallistui muun muassa vuonna 1952 Helsingissä järjestettyihin kesäolympialaisiin omalla joukkueellaan. Loppuvuonna 1955 järjestettiin toinen kansanäänestys, jossa alueelle tarjottu itsenäisyys hylättiin, ja alue liitettiin Saksan liittotasavaltaan sen kymmenenneksi osavaltioksi 1. tammikuuta 1957.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Versailles’n rauha
Thüringen

Thüringenin vapaavaltio on Keski-Saksassa sijaitseva osavaltio. Osavaltiossa asui 2 158 128 ihmistä vuoden 2016 lopussa. Alueen pääkaupunki on Erfurt, jossa asuu 200 000 asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Gera, Jena, Weimar, Gotha, Eisenach ja Suhl.

Historia 
Thüringen on saanut nimensä thüringien germaaniheimolta. He perustivat 300-luvun puolivälissä valtakunnan Harzvuoriston ja Tonavan väliselle alueelle. Thüringit joutuivat hunnien alaisiksi 400-luvulla, mutta hunnien kukistuttua thüringit perustivat kuningaskuntansa uudelleen 400-luvun lopulla. Frankit kukistivat Thüringenin kuninkaan Erminfredin vuonna 531, ja thüringien kuningaskunta liitettiin herttuakuntana osaksi frankkien valtakuntaa. Herttuakunta hajotettiin 700-luvun alussa joukoksi kreivikuntia. Samoihin aikoihin thüringit kääntyivät kristinuskoon.

Kaarle Suuri muodosti vuonna 804 uuden Thüringenin rajakreivikunnan suojatakseen frankkien valtakuntaa sorbien hyökkäyksiltä. Frankkien valtakunnan jakauduttua Ludvig Pyhän kuoleman jälkeen Thüringen kuului Saksan kuningaskuntaan ja sittemmin Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Saksin herttua Otto I liitti Thüringenin maihinsa vuonna 908.

Thüringen oli jakautuneena useaksi pikkuvaltioksi 1500-luvulta alkaen. Vuonna 1920 nämä yhdistettiin Saksan valtakunnan Thüringenin osavaltioksi. DDR lakkautti osavaltion vuonna 1952. Thüringen palautettiin osavaltioksi vuonna 1990 Saksojen yhdistyttyä. Thüringenin naapuriosavaltioita ovat Saksi-Anhalt pohjoisessa, Saksi idässä, Baijeri etelässä, Hessen lännessä ja Ala-Saksi luoteessa.

Thüringenin piirittömät kaupungit
 Eisenach
 Erfurt
 Gera
 Jena
 Suhl
 Weimar

Katso Saksan piirikunnat.

Thüringenin piirikunnat

 Altenburger Land
 Eichsfeld
 Gotha
 Greiz
 Hildburghausen
 Ilm-Kreis
 Kyffhäuserkreis
 Nordhausen
 Saale-Holzland-Kreis
 Saale-Orla-Kreis
 Saalfeld-Rudolstadt
 Schmalkalden-Meiningen
 Sömmerda
 Sonneberg
 Unstrut-Hainich-Kreis
 Wartburgkreis
 Weimarer Land

Katso myös 
 Thüringeninmetsä

Lähteet
 Kari, Risto: Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot 5. Tammi 2001. ISBN 951-31-1097-4

Viitteet

Aiheesta muualla
Esa Pulliainen

Esa Pekka Pulliainen (s. 1. tammikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kitaristi. Hänet tunnetaan Agents-yhtyeen kitaristina ja sovittajana. Hän on myös tuottanut muiden artistien levyjä. Vuonna 2003 Esa Pulliaiselle myönnettiin säveltaiteen valtionpalkinto. Vuonna 2015 hän sai Vantaan kulttuuripalkinnon (10 000 eur).

Pulliainen työskenteli ensin eri yhtyeiden roudarina (mm. Dave Lindholm) ennen liittymistään Tuomari Nurmion Köyhien ystävät -yhtyeeseen. Hän oli mukana yhtyeen ainoaksi jääneellä levyllä Kohdusta hautaan vuonna 1979. Köyhien ystävien hajottua Pulliainen ja osa sen muusta jäsenistöstä perustivat Agents-yhtyeen.

Esa Pulliainen on tunnettu myös luomastaan, niin sanotusta ”Agents-soundista”, jonka on sanottu yhdistelevän 1960-luvun rautalankamusiikkia, rockia ja iskelmää. Vuosina 1979–2006 hän käytti yleensä vaaleansinistä, Suomen lipulla koristettua Fender Stratocaster -sähkökitaraa, jonka perusteella F-Musiikki teetti aikanaan erän replikoita.

Esa Pulliainen on tehnyt myös sävellyksiä, esimerkiksi ”Luonasi”-kappale on Esa Pulliaisen säveltämä ja sanoituksen hän on tehnyt yhdessä Jorma Kääriäisen kanssa. Suurin osa Pulliaisen sävellyksistä on julkaistu Agentsin levyillä. Myös Tuomari Nurmion Kohdusta hautaan -levyllä on yksi Esa Pulliaisen säveltämä instrumentaalikappale ”7-Ender” sekä joitakin Tuomari Nurmion ja hänen yhteissävellyksiä kuten "Ankara". Lisäksi Pulliainen on tehnyt sävellyksiä myös muun muassa Milanalle, Kari Tapiolle, The Swinghufvuds -yhtyeelle, The JP’sille ja Fourbangersille.

Esa Pulliaisella on myös kokoonpano Esa Pulliainen C-Combo, joka aloitti vuonna 2008 nimellä Esa Pulliainen Cocktail Combo. Yhtye aloitti toimintansa aluksi instrumentaaliyhtyeenä ja vuonna 2013 julkaistiin instrumentaalilevy yhtyeen nimellä. Nykyään yhtye tekee yhteistyötä Mr. Breathlessin ja muiden artistien kanssa, esimerkiksi Mr. Breathlessin kanssa on ilmestynyt uusi albumi nimeltään Keep on Rockin’.  

Pulliaisen sukujuuret ovat luovutetussa Karjalassa, hänen isänsä on kotoisin Salmista.

Muiden levyillä 
 Sakari Kuosmanen: Ihana elämä (1986)
 Stam1na: SLK (2014)

Katso myös 
 Help

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ylen Elävä arkisto: Esa Pulliainen ja Topi Sorsakoski
 Esa Pulliainen (28.10.2011) Tarinaa kitaroista (youtube.com)

Suomalaiset kitaristit
Suomalaiset rockmuusikot
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset musiikkituottajat
Agentsin jäsenet
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Vantaan kulttuuripalkinto
Stabiae

Stabiae oli Rooman valtakunnan kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi noin 15 km Herculaneumista kaakkoon Napolinlahden rannalla. Kaupunki tuhoutui Pompejin ja Herculaneumin ohella Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79.

Ennen roomalaisia ja heidän huviloitaan aluetta asuttivat oskin kieltä puhuneet samnilaiset. Alueelta on tehty hautalöytöjä ajalta 700 eaa. – 300 eaa.

Purkauksen jälkeen kaupunki rakennettiin pian uudelleen, nykyisin paikalla sijaitsee Castellammare di Stabian kaupunki. Antiikin Stabiaesta on jäljellä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia muun muassa Villa San Marcossa ja Villa Ariannassa.

Rooman valtakunnan kaupungit
Oplontis

Oplontis oli muinaisitalialainen kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi Herculaneumista kaakkoon, Pompeijista länteen ja Stabiaesta pohjoiseen Napolinlahden rannalla. Kaupunki tuhoutui Pompejin, Herculaneumin ja Stabiaen kera Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79.

Nykyisin paikalla sijaitsee Torre Annunziatan kaupunki.

Antiikin Oplontiksesta on jäljellä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia  Villa Poppaeassa. Toinen merkittävä löytö tehtiin vuonna 1974 kun löydettiin L. Crassius Tertiuksen huvila. Se löytyi 300 metriä Villa Poppaeasta itään kun paikalle rakennettiin koulua. Sieltä löydettyä esineistöä on Napolin arkeologisessa museossa.

Yksityiskohtia Villa Poppaeasta löydetyistä freskoista

Rooman valtakunnan kaupungit
Napolin metropolikaupunki
Boscoreale

Boscoreale oli muinaisitalialainen kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi Pompejista pohjoiseen ja Oplontiksesta koilliseen Vesuviuksen juurella. Kaupunki tuhoutui Pompejin ja Herculaneumin kera Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79. Antiikin Boscorealesta on jäljellä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia muun muassa Villa Pisanellassa ja Publius Fannius Synistorin huvilassa.

Boscoreale on myös nykyinen kaupunki, jossa asui vuoden 2021 alussa noin 26 000 asukasta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Campanian kaupungit
Napolin metropolikaupungin kunnat
Rooman valtakunnan kaupungit
Tietokonegrafiikka

Tietokonegrafiikka on tietotekniikan ala, joka keskittyy digitaalisten kuvien tuottamiseen ja käsittelyyn tietokoneen avulla. Toimisto-ohjelmissa käytettyä esitysgrafiikka kutsutaan karkeaksi tietokonegrafiikaksi.

Tietokonegrafiikka voidaan jaotella seuraaviin osa-alueisiin:
 3D-grafiikka ja tietokoneanimaatio
 Graafiset käyttöliittymät
 Kuvankäsittely
 Videoeditointi, tehosteet, kompositointi
 CGI-grafiikka, tietokoneella luodut kuvat kuten elokuvissa käytetyt

Katso myös
 Bittikarttagrafiikka
 Vektorigrafiikka
 Renderointi

Aiheesta muualla

Kirjallisuutta 
 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Sveitsiläiskaarti

Sveitsiläiskaarti (, , ) on sveitsiläisistä koostuva sotilasyksikkö, jonka tehtävänä on paavin ja Vatikaanivaltion turvallisuuden takaaminen.

Sen perusti paavi Julius II vuonna 1506 pyytämällä hyvinä palkkasotilaina tunnettuja sveitsiläisiä turvaamaan Vatikaania aseilla. Vatikaanin Sveitsiläiskaarti on yksi maailman vanhimpia edelleen toimivia sotilasosastoja. Sen vuosipäivä on 6. toukokuuta.

Sveitsiläiskaarti Vatikaanissa
Sveitsiläiskaarti on Vatikaanin ainoa sotilaallinen yksikkö, ja sen päätehtävä on huolehtia paavin turvallisuudesta. Seremoniaroolin ohella kaarti on nykyaikainen ja hyvin koulutettu turvallisuusyksikkö. Italian armeija vastaa tarvittaessa Vatikaanivaltion sotilaallisesta puolustuksesta. Paavi Johannes Paavali II:ta vastaan tehdyn murhayrityksen jälkeen osa sveitsiläiskaartilaisista toimii vartiointitehtävissään siviilipukuisina esittäen turisteja tai Pietarinkirkon henkilökuntaa. Kaarti on joutunut taisteluun vain kerran historiansa aikana, kun se vuonna 1527 puolusti paavia Kaarle V:n sotajoukkoja vastaan. Kaartin vahvuus on ollut 135 miestä vuodesta 2018.

Kaartilaiset 
Perusvaatimukset kaartiin pääsemiseksi ovat:
 katolinen
 miespuolinen Sveitsin kansalainen
 suorittanut asepalveluksen Sveitsin armeijassa
 terve ja hyväkuntoinen, sekä fyysisesti että psyykkisesti
 hyvämaineinen
 naimaton, sitoutunut selibaattiin 25-vuotiaaksi
 19–30-vuotias (yli 30-vuotias voi päästä uudestaan kaartiin)
 vähintään kolmivuotinen jatko- tai ammatillinen koulutus.

Kaartilainen saa automaattisesti Vatikaanin kansalaisuuden. Kaartilaiselle kyse on kunniatehtävästä, ja yksikköön onkin hakijoita paljon enemmän kuin tarvitaan. Kahden vuoden palveluksen jälkeen kaartilainen voi halutessaan päättää palveluksensa, jolloin hän menettää kansalaisoikeutensa. Kaarti käyttää italian ja saksan kieliä.

Vatikaanin sveitsiläiskaartin kuuluisat juhla-asut on suunnitellut Jules Repond, joka toimi kaartin komentajana vuosina 1910–1921. Ei siis taiteilija Michelangelo kuten joskus väitetään. Juhla-asuja käytetään vain juhlapäivinä, arkisin sotilailla on tummansininen sotilaspuku.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Sveitsiläiskaartin kotisivut 
 Sveitsiläiskaarti Vatikaanin verkkosivuilla
 Artikkeli Turun Sanomissa 
 BBC:n artikkeli sveitsiläiskaartin 500-vuotisjuhlasta
 Maailman rauhallisin armeija, Kuva, 18.01.1939, nro 2, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Katso myös 
 Ranskan hovissa palvellut sveitsiläiskaarti
 Sveitsiläiset palkkasoturit 

Sveitsi
Vatikaanivaltio
Seulonnan keskeiset artikkelit
Mukkula

Mukkula () on Lahden kaupunginosa noin viiden kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta.

Sijainti ja historia
Aluetta rajaavat etelässä Niemen teollisuualue, lännessä Vesijärvi, pohjoisessa Kilpiäisten asuinalue ja idässä Vääksyntie eli valtatie 24. Mukkula on kuulunut Hollolaan, josta se liitettiin Lahteen vuonna 1933. Ruotsiksi nimi on ollut Mokulla tai Muckula. Hollolan syyskäräjillä 1466 on esiintynyt lautamiehenä Lars Mukkain. Tuuloksessa on vastaavasti elänyt Hein Muckulan -niminen asukas.

Palvelut ja liikenne 
Mukkulan palveluihin kuuluvat muun muassa peruskoulu (lukio lakkautettiin vuonna 2007). Mukkulassa on myös kirjasto, ostoskeskus, Keski-Lahden seurakuntaan kuuluva Mukkulan kirkko, päiväkoti, kesähotellina toimiva Lahden ammattikorkeakoulun opiskelija-asuntola, 1700-luvun lopulla rakennetun Mukkulan kartanon yhteydessä toimiva leirintäalue ympäröivine puistoineen. Mukkulan kartanon alue tarjoaa mahdollisuuden virkistyskäyttöön kesällä ja talvella. 

Pyörätiet ja bussiyhteydet Lahden keskustaan ovat hyvät. Linja 21 ajaa Niemenkadun kautta Mukkulaan ja kääntyy ostoskeskukselta Pilkotunmäelle, linjat 31 ja 32 ajavat Mukkulankatua ohi ja palvelulinja 35 ajaa Niemenkadun kautta ohi. Näillä busseilla pääsee ilman vaihtoa Riihelään (21), Renkomäkeen (31), Saksalaan (32) ja Päijät-Hämeen Keskussairaalalle (35). Mukkulan läpi kulkee tieyhteys sekä pyöräily- ja retkeilyreitti Kilpiäisten kautta Hollolan Kukkilan kylään. Väylän kautta ajetaan Lahden ja Kalliolan välisiä linja-autovuoroja. 

Vääksyntien (vt 24) pysäkeiltä pääsee lähiliikenteen busseilla Vääksyn suuntaan. Merrasjärven pikavuoropysäkiltä pääsee pikavuoroilla suoraan Helsinkiin, Jämsään, Jyväskylään ja Hartolaan. Merrasjärven pysäkkiä käyttävät myös Helsinki–Jämsä–Jyväskylä-erikoispikavuorot, jotka ohittavat Lahden keskustan. Mukkulan laidalla Holman pikavuoropysäkiltä pääsee linja-autolla Heinolan suuntaan.

Mukkulassa on Nesteen jakeluketjuun kuuluva Neste Express -kylmäasema ja Neste-Taukotuuli -liikenneasema.

Tapahtumat
Mukkula järjestettiin aiemmin joka toinen vuosi kansainvälinen Lahden kansainvälinen kirjailijakokous, joka kesällä 2009 siirtyi pidettäväksi Hollolan Messilässä. Vuodesta 2003 alkaen Mukkulan rannassa on lisäksi vuosittain juhlittu Summer Up -festivaalia, joka on kaksipäiväinen urbaanin musiikin festivaali. Se keräsi vuonna 2013 noin 30 000 kävijää.

Tunnettuja mukkulalaisia 
 Brädi, hip hop -artisti

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Vellamo: Mukkula
 Summer Up -festivaali

Suomen lähiöt
SlowGang

SlowGang on vuonna 1991 perustettu porilainen bileyhtye, jonka musiikillinen linja pohjautuu vanhaan soul- ja rhythm and blues -musiikkiin, sen alkuperäistä ja vanhoja perinteitä kunnioittavassa muodossa. Yhtye keikkailee harvakseltaan.

Soittajat 
 Stefan Meusel (laulu, huuliharppu)
 Maarit Rossnell (laulu)
 Minna Mustasilta (laulu)
 Kim Holmbäck (trumpetti)
 Juha Unkila (saksofoni)
 Pete Nuotio (pasuuna)
 Jussi Reunamäki (kosketinsoittimet)
 Jari Leskinen (kitara, laulu)
 Markku Penttilä (basso)
 Mika Koski (rummut)

Suomalaiset yhtyeet
Urim ja tummim

Urim ja tummim olivat välineet, joilla leeviläinen ylimmäinen pappi tulkitsi ja sai ilmoitusta Jumalan tahdosta. Niillä ilmeisesti heitettiin arpaa ja Jumalan ajateltiin näin antavan vastauksen (2. Moos. 28:30   ja 4. Moos. 27:21). 

Ylimmäinen pappi kantoi urimia ja tummimia juhlallisen pukunsa rintakilvessä. Urim on suomeksi "valo", "kirkkaus" tai "ilmoitus", ja tummim on "täydellisyys", "totuus" tai "oikeus" (mormonismissa käännös annetaan usein muodossa "valot ja täydellisyydet" johtuen sanojen -im monikkomuodosta).

Mormonikirkossa 
Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä käsite urim ja tummim on merkittävässä osassa. Kyseisen MAP-kirkon perustaja Joseph Smith kertoi kääntäneensä Mormonin kirjan löytämistään kultalevyistä kahden urimiksi ja tummimiksi sittemmin kutsutun kristallikivien avulla.

Lähteet 

 Urim ja tummim MAP-kirkon Pyhien kirjoitusten oppaassa
 Joseph Smith 

Juutalaisuuden historia
Mormonismi
Kadonneet esineet
Tobin kieli

Tobi on austronesialainen kieli, jota puhutaan Palaussa, Tyynellä valtamerellä. Kieli on lähes hävinnyt. Sillä oli vuonna 1995 jäljellä 22 äidinkielistä puhujaa. Kieli on läheistä sukua sonsorolin kielelle. Kaikki tobin puhujat ovat kaksikielisiä englannin ja palaun kielten kanssa. Tobi on virallinen kieli Hatohobein osavaltiossa Palaulla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tobian language 

Palaun kielet
Chuukilaiset kielet
Kruja

Kruja (, ) on kaupunki Albaniassa 29 kilometriä Tiranasta koilliseen. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 59 814 asukasta. Kaupungissa on Albanian kansallissankarin Skanderbegin linnakkeen rauniot, joka on tärkeä matkailukohde. Nimen uskotaan tulevan albanian kielen lähdettä tarkoittavasta sanasta krua.

Historia

Krujan kaupungin lähellä on illyrialaisen Zgërdheshin linnakkeen rauniot, jotka ajoittuvat 500-luvulle eaa. Bysantin valtakaudella kaupungissa sijaitsi 800-luvulla piispanistuin ja kaupunki pysyi Bysantin hallinnassa 1100-luvulle. Kruja oli 1400-luvulla ottomaanien vastaisen kapinan keskus, jota johti Albanian kansallissankariksi julistettu Skanderbeg, jonka aikana kaupunkia piiritettiin kahdesti, mutta se ei kukistunut. Lopulta ottomaanit onnistuivat valloittamaan Krujan vuonna 1478, kymmenen vuotta Skanderbegin kuoleman jälkeen.

Nähtävyydet
Krujan linnake on rakennettu 548 metriä korkealla olevalle kallionkielekkeelle, josta on avoin näköala ympäröivään maaseutuun. Linnakkeen alueella on museona toimiva, 1982 valmistunut Skanderbegin linnan "rekonstruktio", jonka on suunnitellut Albanian kommunistisen diktaattorin Enver Hoxhan tytär Pranvera.

Lähteet

Aiheesta muualla

Albanian kaupungit
Albanian kunnat