joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Thomas Nast

Thomas Nast (27. syyskuuta 1840 Landau, Baden – 7. joulukuuta 1902 Guayaquil, Ecuador) oli amerikansaksalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä. Hän loi republikaanisen puolueen tunnushahmona käytetyn norsun ja erään tunnetuimmista joulupukin ulkonäköä esittävistä kuvista. Myös demokraattien tunnuksena käytetty aasi tuli tunnetuksi hänen piirroksistaan. Nast teki myös maalauksia ja kirjankuvituksia, mutta ensisijaisesti hänet muistetaan vaikuttavista pilapiirroksistaan.

Saksassa syntynyt Nast saapui New Yorkiin kuusivuotiaana. Hän suoritti taideopintoja National Academy of Designissa ja hänet palkattiin 15-vuotiaana Frank Leslie’s Illustrated Newspaper -lehteen. Nast siirtyi 18-vuotiaana Harper’s Weeklyn palvelukseen ja kaksi vuotta myöhemmin hän matkusti Eurooppaan, jossa hän toimi ensin New York Illustrated Newsin kirjeenvaihtajana Englannissa ja sitten Illustrated London Newsin kirjeenvaihtajana Italiassa. Yhdysvaltain sisällissodan aikana hän palasi Yhdysvaltoihin Harper’s Weeklyn piirtäjäksi ja tuki intohimoisesti Pohjoisvaltioiden asiaa tekemällä orjuutta arvostelevia piirroksia.

Kuuluisimmat pilapiirroksensa Nast teki 1870-luvulla hyökätessään korruptoitunutta newyorkilaista poliitikkoa William M. Tweediä ja tämän johtamaa Tammany Hallina tunnettua poliittista koneistoa vastaan. Hänen piirroksensa ”Tammany Tiger Loose” teki raivoisasta tiikeristä pysyvästi Tammany Hallin symbolin. Nastin piirrosten on arveltu vaikuttaneen merkittävästi Tweedin koneiston sortumiseen ja siihen, että maasta paennut Tweed tunnistettiin ja saatiin kiinni Espanjassa vuonna 1876. Jouduttuaan riitoihin muun toimituskunnan kanssa Nast lopetti Harper’s Weeklyyn piirtämisen vuonna 1886. Hän piirteli sen jälkeen satunnaisesti muihin lehtiin. Nast joutui taloudelliseen ahdinkoon sijoitettuaan varansa meklariyritykseen, joka meni vuonna 1884 konkurssiin. Hänet nimitettiin vuonna 1902 Yhdysvaltain pääkonsuliksi Ecuadorin Guayaquiliin, jossa hän kuoli samana vuonna.

Lähteet

Aiheesta muualla

Yhdysvaltalaiset pilapiirtäjät
Amerikansaksalaiset
Vuonna 1840 syntyneet
Vuonna 1902 kuolleet
Yhdysvaltalaiset kuvittajat
Vilho Osonen

Vilho Kalervo Osonen (26. toukokuuta 1884 Tampere – 22. syyskuuta 1952 Tampere) oli opettaja ja Aamulehden päätoimittaja.

Ososen vanhemmat olivat kauppias Gustavi Wilhelm  Osonen ja Zuleima Gustava Savander. Ylioppilaaksi hän tuli Tampereen lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Kansallistunteen innoittamana Osonen teki opiskeluaikana perinnetiedon ja runojen keruumatkat Aunukseen 1908 ja Värmlannin metsäsuomalaisten pariin 1909. Myöhemmin hän toimi Tampereella Turun Suomalaisen Yliopistoseuran paikallisena asiamiehenä ja keräsi huomattavan summan perustettavalle yliopistolle. Ososen isä oli Aamulehteä julkaisevan Tampereen Kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen ja historian opettajana toiminut poika jatkoi isänsä jälkeen johtokunnassa vuodesta 1924. Jo aiemmin hän oli ollut hetken lehden isännöitsijänä ja toimittajana. Seuraavana vuonna Ososen oli sairastuneen  päätoimittaja Eetu A. Alhan sijainen ja vuodesta 1926 lehden vakinainen päätoimittaja. Maltillinen Osonen ajautui 1930-luvun alkuun mennessä ristiriitaan lehden johtokunnassa vähemmistönä olleiden Isänmaallisen Kansanliikkeen jäsenten kanssa, erosi tehtävästään vuoden 1931 alussa ja palasi opettajaksi. Aamulehden johtokunnan jäsen hän oli silti kuolemaansa saakka.

Ososen ensimmäinen puoliso 1909-1922 oli Elina Vartiainen. Avioliiton päätyttyä eroon Osonen avioitui 1923 Else Martinin kanssa.

Toimitustöitä 
 Tampereen lyseo 1884-1934. Muistojulkaisu ; toimituskunta K. A. Niinikoski, Kaapo Murros, Vilho Osonen, Kaarlo Nieminen, H. J. Linna, Yrjö Kulovesi, Aarne Rekola, Väinö Vartio, Lauri Kivekäs, Erkki Salminen. Helsinki 1934

Lähteet

 Suomalaiset päätoimittajat
 Suomalaiset toimittajat
 Suomalaiset opettajat
 Vuonna 1884 syntyneet
 Vuonna 1952 kuolleet
Säästäri

Säästäri oli suomalainen myymäläketju. Se perustettiin nimellä Pakastetalo vuonna 1976 myymään pääasiassa pakasteita. Liikeidean malli oli otettu Isosta-Britanniasta, jossa se oli osoittautunut menestykseksi. Myöhemmin osuusliike Elanto osti Pakastetalon Oy:n, ja yhtiön uudeksi nimeksi tuli lokakuussa 1986 Säästäri Oy. Helsingissä sijainneista, Koti-Elannon nimellä toimineista pienistä elintarvikekaupoista osa muutettiin Säästäreiksi 1990-luvun alussa. Ne olivat valikoimiltaan rajattuja niin sanottuja laatikkomyymälöitä. 

Säästärit suljettiin 1990-luvun kuluessa, ja Säästäri Oy lakkautettiin syksyllä 1998.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Säästäri Oy Pörssitiedon netissä

Suomalaiset kauppaketjut
Elintarvikekaupat
 Entiset suomalaiset yritykset
Kaarina Paajatar

Kaarina Paajatar (Paajanen) (1715 Joroinen – 4. syyskuuta 1779 Juva) oli piikana 46 vuotta mutta ennätti kuolla ennen kuin ehti ottaa vastaan hopeisen kaulaketjun Isänmaallisen Seuran palkintona pitkästä työurastaan.  

Paajattaren isä oli sotilas, joka kuoli pian tyttärensä syntymän jälkeen, eikä hänen äidistään ole tietoa. Paajatar sai oleskella välillä veljensä luona mutta joutui aloittamaan työnteon jo hyvin varhain. Hän oli ensin kapteeni Svartin palkkaama paimen ja sitten tämän taloudessa palvelijana eli piikana. Neljän osin säätyläisen isännän jälkeen Paajatar päätyi maisteri Henrik Poppiuksen (1721–1786) palvelukseen, josta tuli Juvan kirkkoherra 1775 ja joka oli rovasti ja myös sahanomistaja. Paajatar seurasi Poppiuksen perhettä Joroisilta Pieksämäelle ja edelleen Juvalle. Paajattaren oltua palvelijana Poppiuksella yli 30 vuotta ja yhteensä 46 vuotta hänelle haettiin 1779 palkintoa Isänmaalliselta Seuralta. Hän oli tuolloin edelleen Poppiuksen vaimon Katarina Nylanderin palvelija. Paajatar kuoli kuitenkin syyskuussa halvaukseen, ennen kuin palkinnoksi tarkoitettu hopeinen kaulaketju ehti Juvalle Tukholmasta. Se palautettiin, mutta seura halusi korvauksena antaa viisi riksiä lähimmälle sukulaiselle. Sellaiseksi ilmoittautui veljenpoika, rakuuna Pekka Paajanen Joroisten Kotkalahden kylästä. Paajanen otti vastaan tätinsä kautta saadun summan syksyllä 1780 Juvalla onnistuttuaan vakuuttamaan Poppiukset sukulaisuudestaan.

Lähteet

Suomalaiset henkilöt
Etelä-Savon historia
Vuonna 1715 syntyneet
Vuonna 1779 kuolleet
Henrik Poppius

Henrik Poppius (4. tammikuuta 1721 Juva – 5. syyskuuta 1786 Juva) oli kirkkoherra, maanviljelijä ja sahanomistaja.

Poppius oli pappissukua, hänen isänsä oli Juvan kirkkoherra, rovasti Abraham Poppius ja äitinsä Anna Custor. Porvoon lukioon Poppius lähetettiin 18-vuotiaana, mutta jo vuoden siellä opiskelun jälkeen hän kirjoittautui Turun akatemiaan. Valmistuttuaan 1745 hän hoiti useaan otteeseen sairastelleen isänsä sijaisena Juvan kirkkoherran tehtäviä ja tämän kuoltua 1753 hänet valittiin isänsä seuraajaksi 1755. Rovastin arvon Poppius sai 1767 ja teologian tohtori hänestä tuli 1779. Juvalla hän käynnisti rippikoulun ja toimi pitkään Rantasalmen triviaalikoulun inspehtorina. Pappissäädyn edustajana valtiopäivillä Poppius toimi 1771-1772. Kirkkoherran työnsä ohella Poppius harjoitti maataloutta, vuonna 1772 hankkimassaan Vehmaan kartanossa  ja sen lähistöllä sijainneilla Tarkialan ja Härkälän tiloilla hänellä oli yhteensä 2 700 tynnyrinalaa eli 1 300 hehtaaria maata. Hänen perustamansa saha ja mylly eivät kuitenkaan menestyneet hyvin. Poppiuksen kuoltua 1786 kuolinpesästä myytiin Vehmaa ja Tarkiala, kun taas leski piti Härkälän ja testamentilla 1788 saamansa Inkilänhovin.
  
Poppiuksen puoliso vuodesta 1752 oli Katarina Nylander (1732-1802), jonka isä oli Porvoon piispa Johan Nylander (1698-1761). Perheeseen syntyi kaikkiaan yhdeksän lasta, joista seitsemän eli aikuisiksi. Heistä Johan Poppius (1758-1802) valittiin vaikeuksista huolimatta isänsä tavoin Juvan kirkkoherraksi vuoden 1788 vaalissa, kun taas Gabriel Poppius (1769–1856) oli kauppakollegion presidentti ja korkeimman oikeuden ja valtioneuvoston jäsen. Perheessä yli 30 vuotta palvelijana toiminut Kaarina Paajatar taas palkittiin työstään Isänmaallisen Seuran myöntämällä hopeisella kaulaketjulla 1779, jota hän ei kuitenkaan kerinnyt ottaa vastaan ennen kuolemaansa.

Lähteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1721 syntyneet
Vuonna 1786 kuolleet
Dylan Strome

Dylan Strome (s. 7. maaliskuuta 1997 Mississauga, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsissa. NHL:n vuoden 2015 varaustilaisuudessa Arizona Coyotes varasi Stromen kolmantena pelaajana Connor McDavidin sekä Jack Eichelin jälkeen.

Strome sai huomiota pelattuaan alaikäisenä GTHL-joukkue Toronto Marlborosissa, jossa hänet valittiin vuoden pelaajaksi kaudella 2012–2013. Hänet varattiin toisena pelaajana Erie Ottersiin vuoden 2013 OHL:n varaustilaisuudessa. Hän on pelannut joukkueessa kaudesta 2013–2014 lähtien.

Tammikuussa 2021 Strome teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa. Sopimuksen cap hit on kolme miljoonaa dollaria.

Heinäkuussa 2022 Strome teki Washington Capitalsin kanssa yksivuotisen ja 3,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Tilastot

Lähteet 

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Washington Capitalsin pelaajat
Arizona Coyotesin varaamat pelaajat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Jack Dougherty

Jack Dougherty (s. 25. toukokuuta 1996 St. Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-seura Belleville Senatorsissa. Hän on Nashville Predatorsin toisen kierroksen varaus vuodelta 2014, mutta hän ei ollut kesään 2020 mennessä pelannut yhtäkään NHL-ottelua.

Saavutukset 
 hopeaa Ivan Hlinkan muistoturnauksessa 2013
 kultaa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2014

Lähteet 

Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdysvaltalaiset jääkiekkoilijat
Nashville Predatorsin varaamat pelaajat
PermaCredits

PermaCredits on tuleva virallisella valuutalla taattu kryptovaluutta, jonka tarkoituksena on toimia erilaisten permakulttuuri- ja kestävän kehityksen mukaisten hankkeiden toiminta- ja rahoitusväylänä. Se käyttää Bitcoinin blockchainia, ja perustuu Bitcoin 2.0:aan.

Katso myös 
 Kryptovaluutta
 FairCoin
 Rinnakkaisvaluutta
 Vaihtoehtoiset valuutat

Lähteet 

Talous
Andreas Englund

Andreas Englund (s. 21. tammikuuta 1996) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka teki keväällä 2016 kolmivuotisen NHL-sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Pohjois-Amerikkaan hän siirtyi SHL-joukkue Djurgårdenista. Hän on Senatorsin toisen kierroksen varaus vuodelta 2014. 

Englund debytoi SHL:ssä kaudella 2014–2015, jolloin hän pelasi Djurgårdenissa 49 ottelua. Toisella kaudellaan hän edusti Djurgårdenia 46 ottelussa. Hän teki kauden jälkeen kolmivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Ottawa Senatorsin kanssa.

Lähteet  

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Ottawa Senatorsin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Alex Nedeljkovic

Alex Nedeljkovic (s. 7. tammikuuta 1996 Parma, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Detroit Red Wingsin organisaatiossa. Hän on Carolina Hurricanesin toisen kierroksen varaus vuodelta 2014.

Ura 
Nedeljkovic siirtyi vuonna 2012 Plymouth Whalersiin, jossa tulokaskaudellaan kirjasi 2.28 päästettyjen maalien keskiarvon ja voitti F. W. "Dinty" Moore Trophyn sekä tuli valituksi tulokkaiden tähdistöön kaudella 2012–2013. Seuraavalla kaudella hän oli Yhdysvaltojen joukkueen mukana voittamassa hopeaa vuoden 2013 Ivan Hlinkan muistoturnauksessa. Hän pelasi vuonna 2014 CHL:n lupaavien tulokkaiden ottelussa. Kaudella 2015–2016 Nedeljkovic pelasi OHL:n Flint Firebirdsissä ja Niagara IceDogsissa.

Nedeljkovic teki maalin AHL:ssä maaliskuussa 2018.

Heinäkuussa 2021 Carolina Hurricanes kauppasi Nedeljkovicin Detroit Red Wingsiin vaihdossa Jonathan Bernierin pelaajaoikeuksiin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon.

Heinäkuussa 2021 Nedeljkovic solmi kahden vuoden ja arvoltaan kuuden miljoonan dollarin sopimuksen Red Wingsin kanssa.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset jääkiekkomaalivahdit
Maalin tehneet jääkiekkomaalivahdit
Detroit Red Wingsin pelaajat
Carolina Hurricanesin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Dasos Capital

Dasos Capital on suomalainen, vuonna 2005 perustettu metsärahastoyhtiö. Se lukeutuu toimialansa ensimmäisiin Euroopassa. Yhtiö keskittyy metsäomistusten hallinnointiin ja kehittämiseen Euroopassa ja kehittyvissä talouksissa. Hallinnoitujen rahastojen sijoittajat ovat instituutioita, pääosin eläke- ja vakuutusyhtiöitä. Suurin osa asiakkaista on ulkomaisia instituutioita.

Kaikki rahastoihin kuuluvat metsät ovat PEFC-sertifioituja ja/tai FSC-sertifioituja.

Dasos Capital on sitoutunut YK:n vastuullisen sijoittamisen periaatteisiin. Lisäksi se on jäsenenä Suomen vastuullisen sijoittamisen foorumissa (FINSIF).

Konsultointiyhtiöt
Suomalaiset yritykset

Lähteet
Jukka-Pekka Ujula

Jukka-Pekka Ujula (s. 2. elokuuta 1973 Rauma) on ollut Porvoon kaupunginjohtaja vuodesta 2009. Kesäkuussa 2015 Porvoon kaupunginvaltuusto valitsi Ujulan jatkamaan kaupunginjohtajana seitsemän vuoden määräajan 22. syyskuuta 2016 alkaen.

Ujula valmistui ylioppilaaksi vuonna 1992 ja valtiotieteiden maisteriksi 1999 Turun yliopistosta. Vuonna 2006 hän valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi ja suoritti vuonna 2014 eMBA-tutkinnon Jyväskylän yliopistossa.

Aiemmin Ujula on ollut Rauman kaupungin elinkeinoasiamies (1999–2000), Satakuntaliiton vs. hallintopäällikkö (2000–2003), Huittisten kaupungin elinkeinojohtaja (2003–2005) ja vs. kaupunginjohtaja (2005–2007) sekä Porvoon apulaiskaupunginjohtaja (2008–2009). Kesäkuussa 2009 Porvoon kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi seitsemän vuoden määräajaksi 7. elokuuta 2009 alkaen.

Syyskuussa 2015 Porvoon kaupinginhallitus päätti nostaa Ujulan palkkaa 941 eurolla kuukaudessa. Korotuksen jälkeen Ujulan kuukausipalkka on 12 320 euroa. Palkankorotus herätti kritiikkiä valtuustossa, sillä samaan aikaan Suomessa on vaadittu työntekijöiltä palkkamalttia.

Ujula on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.

Lähteet 

Porvoon pormestarit ja kaupunginjohtajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen käsipalloliitto

Suomen käsipalloliitto (SKPL) on vuonna 1941 perustettu suomalaisen käsipalloilun kattojärjestö. Sen tehtävänä on hallinnoida suomalaista joista erityisesti Suomen käsipallomaajoukkuetta, käsipallon SM-liigaa sekä muuta kansallista kilpailu- ja edustustoimintaa. Suomen käsipalloliiton nykyisenä toiminnajohtajana toimii Päivi Mitrunen.

Talous

Rahoitus

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen käsipalloliiton kotisivut

Liitto
Käsipalloliitto
Jukka Varonen

Jukka Varonen on toiminut Valkeakosken kaupunginjohtajana sekä aikaisemmin talous- ja kehittämisjohtajana. Valkeakosken valtuuston valitessa kaupunginjohtajan maaliskuussa 2013 vt. kaupunginjohtaja Varonen voitti äänin 28-15 Anne Heusalan. Varonen kannatti kuntaliitoksia Valkeakosken seudulla ja toivoi, että Valkeakoski olisi vuonna 2030 yli 50 000 asukkaan kunta. Varonen irtisanoutui kaupunginjohtajan tehtävästä joulukuussa 2020.

Varonen työskentelee Tampereen kaupungin hallintojohtajana ja johtaa konserniyksiköistä hallintoyksikköä.

Lähteet 

Valkeakosken kaupunginjohtajat
Kelhäjärvi

Kelhäjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

Maantiede 
Järven pinta-ala on 58,2 hehtaaria ja sen pituus on 1,8 kilometriä ja leveys 500 metriä. Järven kapein kohta on 150 metriä leveä. Järveen laskee useita metsäojia ja sen luusua sijaitsee järven xxrannalla, josta saa alkunsa 950 kilometriä pitkä Kelhäoja, joka laskee Ahmausjärveen. Järvessä on kuusi saarta, joilet ovat esimerkiksi Isosaari ja Mäntysaari.

Järven rantaviiva on 7,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Muutamin paikoin rantaan rajautuu peltoja. Rannoilla onkin kolme tilaa ja runsaasti loma-asuntoja. Sastamalan raja kulkee järven yli siten, että suurin osa jää Hämeenkyrön puolelle.

Lähteet 

Saikkalanjoen alaosan alue
Hämeenkyrön järvet
Mouhijärven järvet
Richard Diamond, Private Detective

Richard Diamond, Private Detective (televisiossa myös Call Mr. D) oli yhdysvaltalainen rikossarja, jota esitettiin radiossa 1949–1954 ja televisiossa 1957–1960. Newyorkilaista yksityisetsivä Richard Diamondia esitti radiossa Dick Powell ja televisiossa David Janssen.

Radio 

Radioversion jaksot käsikirjoitti ja ohjasi sarjan luoja Blake Edwards, joka myöhemmin tuli tunnetuksi muun muassa Vaaleanpunainen pantteri -elokuvien ohjaajana. Tuottajana toimi nimiroolin esittäjä Dick Powell. Sarjan muita vakionäyttelijöitä olivat poliisiluutnantti Walt Levinsonia esittänyt Ed Begley, Virginia Gregg, joka näytteli Diamondin tyttöystävää Helen Asheria ja Wilms Herbert, joka esitti sekä poliisikersantti Otisia että Helenin hovimestaria Francisia.

Televisio 

Richard Diamondin siirtyessä televisioon pääosaa esittämään tuli David Meyer, joka tuottajana toimineen Powellin neuvosta muutti sukunimensä Jansseniksi. Tuotantoyhtiönä oli Powellin osin omistama Four Star Productions. Sarjan kahden ensimmäisen tuotantokauden vakionäyttelijöihin kuului Regis Toomey, joka esitti Dennis "Mac" McGoughia. Kolmannella tuotantokaudella sarjan tapahtumapaikka siirtyi New Yorkista Los Angelesiin, jossa uusina hahmoina mukaan tulivat Barbara Bainin näyttelemä tyttöystävä Karen ja Mary Tyler Mooren näyttelemä puhelinvastauspalvelun Sam. Samin kasvoja ei koskaan näytetty televisiosarjassa, ja kun Moore kertoi roolistaan ja poseerasi TV Guide -lehdessä hänet korvattiin kesken kolmannen tuotantokauden Roxane Brooksilla.

Vierailevina näyttelijöinä sarjassa esiintyivät muun muassa Jack Albertson, Joey Bishop, Dan Blocker, Charles Bronson, Jack Cassidy, James Coburn, DeForest Kelley, Keye Luke, Vic Morrow, Mort Sahl ja Lee Van Cleef.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Radiosarjan jaksoja MP3-muodossa Internet Archivessa 
 The Digital Deli Too: The Richard Diamond, Private Detective Radio Program 

Yhdysvaltalaiset radiokuunnelmat
Yhdysvaltalaiset rikossarjat
1950-luvun televisiosarjat
1950-luvun televisiosarjat
CBS:n televisio-ohjelmat
NBC:n televisio-ohjelmat
Viikinkien hyökkäykset Englantiin

Viikingit tekivät hyökkäyksiä Englantiin vuosina 793–1016.

Vuonna 1016 tanskalainen viikinki Knuut Suuri nousi Englannin kuninkaaksi.

Ensimmäiset hyökkäykset (793–870) 
Ensimmäinen tunnettu viikinkien hyökkäys Englantiin tapahtui vuonna 793, kun norjalaiset ryöstivät Lindisfarnen luostarin.

Alfred Suuren aika (871–899)

Myöhemmät hyökkäykset (899–1016) 
Englannin kuningas Alfred Suuren seuraajat yrittivät vuoden 899 jälkeen vallata pikku hiljaa takaisin tanskalaisten hallitseman danelagenin alueen. Danelagen käsitti noin kolmanneksen Englannista. Englannin kuningas Edvard Vanhempi hävisi tanskalaisille East Angliassa vuonna 902, mutta voitti Northumbrian tanskalaiset vuonna 910 Tettenhallin taistelussa. Vuonna 918 hän voitti Tempsfordin taistelun ja tappoivat Tempsfordin tanskalaispäällikön. Tämän jälkeen koko East Anglia oli valloitettu.

Englantilaiset valtasivat Yorkin takaisin vuonna 927. Vallatakseen tanskalaisten menettämät alueet takaisin Dublinin viikingit tekivät liiton skottien ja Strathclyden britonien kanssa. Joukot hyökkäsivät Englantiin tavoitteenaan syrjäyttää Englannin kuningas Athelstan. Joukot valtasivat Yorkin takaisin, mutta hävisivät Brunanburhin taistelun vuonna 937. Voitto varmisti Athelstanin ylivallan Englannissa.

Viikingit tekivät uusia voimakkaita hyökkäyksiä vuodesta 980 lähtien. Hyökkäykset kohdistuivat erityisesti Lontoon lähelle. Viikinkien retkikunnat olivat muuttuneet suuremmiksi ja entistä ammattimaisemmiksi. Englannin heikko kuningas Ethelred Neuvoton ei kyennyt vastustamaan viikinkejä. Ethelred yritti päästä eroon viikingeistä maksamalla viikingeille pakkoveron, danegeldin eli tanskalaisrahan. Rahat eivät kuitenkaan auttaneet, sillä viikingit käyttivät ne uusien retkien järjestämiseen. Vuonna 991 norjalaiset viikingit voittivat Maldonin taistelun. Ethelred maksoi 21 000 punnan tanskalaisrahan ja pakeni Normandiaan. Tanskalaiset hyökkäsivät Lontooseen vuosina 994 ja 1002, jolloin heille maksettiin 24 000 punnan tanskalaisraha. Vuonna 1002 Ethelred järjesti Pyhän Bricen päivän verilöylyn, jossa murhattiin Englannin tanskalaissyntyisiä asukkaita. Vuonna 1011 viikingit ryöstivät Canterburyn ja tappoivat arkkipiispan. Tanskan kuningas Knuut Suuri hyökkäsi Englantiin vuonna 1015. Ethelred kuoli vuonna 1016 ja uudeksi kuninkaaksi nousi hänen poikansa Edmund Rautakylki, joka jatkoi taistelua viikinkejä vastaan. Edmund hävisi Assandunin taistelun, jonka jälkeen Knuut sai haltuunsa danelagin alueen ja Mercian. Vuoden 1016 lopussa Edmund kuitenkin kuoli ja Knut nousi Englannin kuninkaaksi. Tanskalaisvalta jatkui Englannissa vuoteen 1042 asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Englannin keskiaika
Englannin sodat
Viikinkiaika
Barry Salovaara

Barry John Salovaara (s. ) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:n Detroit Red Wingsissä kahden kauden aikana yhteensä 90 peliä.

Salovaara pelasi juniorina Chicago Black Hawksin sponsoroimassa OHA:n St. Catharines Black Hawksissa. Syksystä 1968 hän jatkoi uraansa Chicagon organisaatiossa EHL:n Greensboro Generalsissa kolmen kauden ajan. Kesällä 1971 hänet myytiin Detroit Red Wingsin organisaatioon, jossa ura jatkui kolmen kauden ajan AHL:ssä. Kaudella 1974–75 Salovaara pääsi lopulta NHL:ään, jossa pelasi 27 peliä tehopisteillä 0+2. Suurin osa kaudesta meni kuitenkin farmijoukkueessa. Seuraavalla kaudella Salovaara kuului Detroitin vakiokokoonpanoon ja pelejä tuli NHL:ssä jo 67 tehoilla 2+11.
 
Kaudeksi 1976–77 Salovaara siirtyi Itävallan Klagenfurter AC:hen, jossa pelasi kaksi kautta. Kaudella 1978–79 Hän edusti SM-liigassa pelannutta KOO-VEE:ta.

Loukkaantumiset pakottivat Salovaaran lopettamaan uransa.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Kanadalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Fay Spain

Fay Spain (6. lokakuuta 1932 Phoenix – 8. toukokuuta 1983 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.

Spain aloitti uransa 1950-luvulla televisiosarjojen sivuosissa sekä b-elokuvien seksikkäänä teinityttönä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Edward L. Cahnin ohjaama Dragstrip Girl vuonna 1957. Vuosikymmenen lopulla Spain esiintyi muutamissa laadukkaammissa elokuvissa kuten Anthony Mannin Luojan oma maatilkku (God's Little Acre, 1958) ja Richard Wilsonin Lain ja oikeuden voitto (Al Capone, 1959), mutta palasi pian roskaleffojen viettelijän rooleihin. Vuonna 1961 hän näytteli italialaisessa peplumelokuvassa Herkules – Atlantiksen valloittaja. Spainin televisioura jatkui episodimaisesti 1970-luvulle saakka. Hänen viimeinen elokuvansa oli Francis Ford Coppolan Kummisetä osa II vuonna 1974.

Aiheesta muualla
 Elonet: Fay Spain
 Internet Movie Database: Fay Spain 

Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 1983 kuolleet
Simonswald

Simonswald (; ) on kunta eteläisessä Saksassa Emmendingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Baden-Württembergin kunnat
Munkkiniemen pensionaatti

Munkkiniemen pensionaatti (nyk. Munkkiniemen koulutustalo) on vuonna 1918 valmistunut Eliel Saarisen suunnittelema jugendrakennus Helsingin Munkkiniemessä osoitteessa Hollantilaisentie 11. Saarinen on suunnitellut myös rakennuksen sisustuksen. Kyseessä on yksi viimeisistä Saarisen Suomessa toteutuneista hankkeista. Yhdessä saman kadun varrella olevien rivitalojen kanssa kyseessä oli ainoa konkreettinen toimeksianto, joka seurasi Saarisen 1915 valmistuneesta Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmasta.

Rakennus toimi pensionaattina vain vuoteen 1923 asti. Vuonna 1924 rakennuksessa aloitti toimintansa Kadettikoulu, joka siirtyi Santahaminaan vuonna 1940. Sen tilalle tuli Ilmavoimien esikunta, joka toimi talossa 1940–1973. Rakennuksessa toteutettiin seuraavaksi peruskunnostus, jonka jälkeen vuonna 1976 talo siirtyi Valtion koulutuskeskuksen käyttöön. Vuonna 2002 koulutuskeskus yhtiöitettiin HAUS kehittämiskeskus Oy:ksi. Rakennuksen päävuokralaiseksi tuli vuonna 2004 tullihallitus ja siellä aloitti Suomen tullin koulutuskeskus, sittemmin Tullikoulu. Tullin koulutuskeskuksen siirryttyä Pasilaan myös tiloissa toiminut HAUS kehittämiskeskus muutti keskustaan tammikuussa 2018 jättäen talon suurimmaksi osaksi tyhjilleen.

Helsingin kaupunginhallitus on vuonna 2019 hyväksynyt omalta osaltaan kaavaehdotuksen, jonka tarkoituksena on rakennuksen muuttaminen asuinkäyttöön. Rakennukseen tulisi 45 asuntoa. Koulutuskeskuksen ravintola Kadetin käytössä olleet ravintolatilat säilyisivät toimistokäytössä. Rakennuksen ulkonäkö ja sisätilat tulisivat muuttumaan jonkin verran. Talon tornisalonki tulisi asuinkäyttöön ja uusia parvekkeita rakennettaisiin. Rakennus on suojeltu.

Marraskuussa 2019 Senaatti-kiinteistöt myi rakennuksen AALTO Ympäristönkehitys Oy:lle, joka aloittaa rakennuksen saneerauksen asunnoiksi.

Lähteet
Pensionaatista Munkkinimen koulutustaloksi, Tullihallituksen koulutusyksikön julkaisu, Tullihallituksen offset 2009

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Munkkiniemen pensionaatti, Suomen Kuvalehti 22.02.1919, nro 8, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 Johanna Luhtala, Markus Manninen, Kerttu Loukusa, Pyry Vihanninjoki: Rakennushistoriaselvitys - Munkkiniemen koulutustalo, Arkkitehtitoimisto Schulman, 2012, 123 sivua

Eliel Saarisen suunnittelemat rakennukset
Pensionaatti
Helsingin suojellut rakennukset
Rasheed Dwyer

Rasheed Dwyer (s. 29. tammikuuta 1989) on jamaikalainen pikajuoksija. Hänen päämatkansa on 200 metriä, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2015 Torontossa juostu 19,80. Sivulajissaan 100 metrillä Dwyer on parhaimmillaan juossut aikaan 10,10 vuonna 2016 Kingstonissa.

Dwyer oli mukana voittamassa pikaviestin maailmanmestaruutta vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä juoksemalla alkuerissä. Lontoon 2017, Dohan 2019 ja Eugenen 2022 MM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin välierissä. IAAF World Relays -kilpailuissa hän sai pronssia 4 × 200 metrin viestissä 2017. Hän voitti vuonna 2011 kultaa kesäuniversiadien 200 metriltä Shenzhenistä. Kahta vuotta myöhemmin Dwyer oli universiadien 200 metrillä jälleen mitaleilla, nyt sijoitus oli toinen. Vuonna 2014 hän voitti kultaa Kansainyhteisön kisojen 200 metriltä Glasgow'sta. Vuonna 2010 Dwyer saavutti hopeaa Kansainyhteisön kisojen 4×100 metrin viestistä Delhistä. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Dwyer saavutti hopeaa 200 metriltä juostuaan kisaennätyksen 19,80 välierissä.

Dwyer on voittanut yhden hopeamitalin Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa sekä kaksi hopeaa ja yhden pronssin Keski-Amerikan ja Karibian kisoista. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän sai 4 × 100 metrin viestissä hopeaa juostuaan alkuerissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi.

Lähteet 
 
 Tilastopaja 

Jamaikalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Adrien Rabiot

Adrien Rabiot (s. 3. huhtikuuta 1995 Saint-Maurice) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta. Vasenjalkainen Rabiot on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Rabiot edusti nuorten tasolla viittä seuraa; US Créteil-Lusitanosia kolmeen otteeseen, Alfortvilleä, muutaman kuukauden Manchester Cityä, Pau FC:tä sekä Paris Saint-Germainia. PSG:n kanssa Rabiot teki ammattilaissopimuksen heinäkuussa 2012. Hän debytoi seuran paidassa Ligue 1:ssä elokuussa 2012 Bordeaux'ta vastaan. Mestareiden liigassa Rabiot teki debyyttinsä marraskuussa 2012 lohkovaiheen ottelussa Dinamo Zagrebia vastaan. Kevätkauden kaudesta 2012–2013 Rabiot vietti lainalla niin ikään Ligue 1:ssä pelanneessa Toulouse FC:ssä, jossa hän teki 13 ottelussa yhden osuman. Kauden päätteeksi Rabiot juhli Ligue 1:n mestaruutta PSG:n kanssa. Tämän jälkeen hän on voittanut Ranskan mestaruuden myös vuosina 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2019. Hän pelasi PSG:ssä seitsemän kauden aikana kaikkiaan 150 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä 13 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 36 ottelua ja teki niissä neljä maalia, joista kolme kaudella 2015–2016.

Rabiot edusti Paris Saint-Germainia vuoteen 2019 saakka. Hän siirtyi kesällä 2019 italialaisseura Juventukseen. Ensimmäisellä Italian-kaudellaan hän voitti liigamestaruuden ja toisella Italian cupin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 28 Serie A -ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi Serie A:ssa 34 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän pelasi molempina kausina myös Mestarien liigassa ja teki maaliskuussa 2021 toisessa neljännesvälierässä FC Portoa vastaan jatkoaikamaalin, mikä ei kuitenkaan riittänyt joukkueelle jatkopaikkaan.

Maajoukkueura 
Rabiot on edustanut käytännössä kaikkia Ranskan nuorten maajoukkueita alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen saakka. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Kesäkuun 3. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 15 maaottelua, joista viisi on kuulunut MM-karsintoihin ja viisi Kansojen liigaan.

Lähteet 
 

Ranskalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Lahti)

Pyhän Kolminaisuuden kirkko on Lahdessa sijaitseva ortodoksinen kirkko, jonka suunnitteli vuonna 1953 helsinkiläinen arkkitehti Toivo Paatela. Kirkkorakennus valmistui vuonna 1955, jolloin tontille sijoitettiin myös pappila. Kirkon vihki käyttöön piispa Aleksanteri 9. joulukuuta 1956.

Pyhän Kolminaisuuden kirkkoa peruskorjattiin vuonna 1978, jolloin rakennettiin myös seurakuntasali. Rakennukseen palautettiin alkuperäisen kaltainen vaalea pinta vuoden 1996 kunnostuksen yhteydessä.

Ylidiakoni Leo Kasanko on suunnitellut kirkon ikonostaasin. Kirkossa on useita esineitä ja ikoneita, jotka ovat peräisin Suomen menettämiltä alueilta Karjalasta. Esimerkiksi kattokruunut ovat peräisin vanhasta Valamosta.

Kirkkorakennus suojeltiin asemakaavalla vuonna 1988.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Suomen ortodoksinen kirkko – Pyhän Kolminaisuuden kirkko ja seurakuntakeskus

Lahden kirkkorakennukset
Suomen ortodoksiset kirkkorakennukset
Suomen kivikirkot
Muutosliike

Muutosliike () (lyh. ΚΙΝΑΛ, KINAL) on kreikkalainen keskusta-vasemmistolainen puolue. Se on perustettu vuonna 2018. Muutosliike on vaaliliittopuolue, jonka muodostavat ennen kaikkea Pasok ja Demokraattisten sosialistien liike.

Muutosliike korvasi aikaisemman Demokraattinen ryhmittymä -vaaliliiton. Puolueella on 22 paikkaa Kreikan parlamentissa vuoden 2019 parlamenttivaalien jälkeen ja kaksi paikkaa Euroopan parlamentissa vuoden 2019 europarlamenttivaalien jälkeen.

Jäsenpuolueet 

Muutosliikkeen jäsenpuolueet tai -liikkeet ovat:

Vaalitulokset 

Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Κίνημα Αλλαγής. Puolueen verkkosivut. 

Kreikkalaiset puolueet
Timo Toikka (koripalloilija)

Timo Teuvo Ilmari Toikka (3. maaliskuuta 1938 Kotka – 9. helmikuuta 2018 Kotka) oli suomalainen koripalloilija.

Toikka pelasi miesten SM-sarjaa Kotkan Työväen Palloilijoissa 13 kautta vuosina 1957–1970. Hän saavutti pelaajaurallaan kaksi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja viisi SM-pronssia. Yhteensä Toikka pelasi KTP:ssä 257 runkosarjaottelua 10,6 pisteen keskiarvolla.

Koripallon lisäksi Toikka kilpaili nuorena myös muissa urheilulajeissa. Hän muun muassa voitti seiväshypyn nuorten Suomen mestaruuden vuonna 1955 ja jalkapallossa Kymenlaakson nuorten piirinmestaruuden. Toikka toimi KTP:n puheenjohtajana vuosina 1972–1981. Hän toimi KTP:n joukkueenjohtajana mestaruusvuonna 1988.

Saavutukset 
 Suomen mestaruus 1958 ja 1967
 SM-hopeaa 1960 ja 1961
 SM-pronssia 1957, 1959, 1964, 1966 ja 1970

Lähteet 
 
 Timo Toikka baskethotel.com

Viitteet 

Suomalaiset koripalloilijat
Vuonna 1938 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Rajamäki (sukunimi)

Rajamäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Antti Rajamäki (s. 1952), pikajuoksija
Eino Rajamäki (s. 1939), kokoomuslainen poliitikko ja yrittäjä
Erkki Rajamäki, bassobaritoni ja laulupedagogi
Erkki Rajamäki (s. 1978), jääkiekkoilija
Kari Rajamäki (s. 1948), sosiaalidemokraattinen poliitikko ja ministeri
Marko Rajamäki (s. 1968), jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija
Reino Rajamäki (1932–2014), insinööri, yrittäjä, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Susanna Rajamäki (s. 1979), yleisurheilija
Teemu Rajamäki (s. 1981), basisti
Tommi Rajamäki (s. 1976), jääkiekkoilija
Tuukka Rajamäki (s. 1991), jääkiekkoilija
Viivi Rajamäki (1924−2008), kirjailija
Stará Ľubovňa

Stará Ľubovňa on kaupunki koillisessa Slovakiassa. Se sijaitsee Popradjoen varrella, 15 kilometriä Puolan rajasta etelään. Kaupungin asukasluku oli 16 341 vuonna 2010.

Tunnettuja staráľubovňalaisia 
 Marcel Hossa, ammattilaisjääkiekkoilija
 Marián Hossa, ammattilaisjääkiekkoilija
 Zita Pleštinská, poliitikko, Euroopan parlamentin jäsen

Lähteet

Aiheesta muualla 

Slovakian kaupungit
Saturnian Mist

Saturnian Mist on suomalainen black metal -yhtye, jonka perustivat vokalisti fra. Zetekh ja kitaristi fra. Chaoswind  Kuopiossa vuonna 2006. Sanoituksellisesti yhtye ammentaa vaikutteensa okkultismista, mystiikasta, filosofiasta ja satanismista.

Jäsenet
 fra. Zetekh – laulu (2006–)
 fra. Chaoswind – kitara (2006–)
 fra. Ptahaz – kitara (2012-), basso (2009-2012)
 fra. Macabrum – bassokitara (2013–)
 fra. Sota – perkussiot (2015–)
 fra. Kult - perkussiot (2015-)
 fra. Vile – rummut (2012–)

Entiset jäsenet
 fra. Psychonaught - perkussiot (2013-2015)
 Desolate – bassokitara (2012–2013)
 Flamen – bassokitara (live) (2012–2012)
 A – rummut (2008–2009 & 2012–2012)
 Shu-Ananda – kitara (2010–2012)
 Wyrmfang – rummut (2009–2011)
 Det – bassokitara (live) (2012–2012)
 Noxifer – kitarat, rummut (2009–2010)

Diskografia

Studioalbumit

EP:t

Musiikkivideot

Split-albumit

Demot

Katso myös 
 Black metal

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Saturnian Mistin virallinen kotisivu
 
 

Suomalaiset black metal -yhtyeet
Church of God (Anderson)

Church of God () on Yhdysvalloista käsin toimiva kristillinen yhteisö, joka oman katsomuksensa mukaan ei ole erillinen kirkko vaan kaikkien kristittyjen parissa toimiva uudistusliike. Sen katsotaan olevan niin sanottu pyhityskirkko, joka korostaa kääntymisen jälkeen tapahtuvaa ihmisen synnillisestä elämästä vapauttavaa uskonnollista kokemusta. Sen päämaja on Andersonin kaupungissa Indianan osavaltiossa. Sillä ei ole historiallista yhteyttä muihin Yhdysvalloissa toimiviin Church of God -nimisiin kirkkoihin.

Church of Godin opin mukaan kirkko muodostuu kaikkien kristittyjen yhteisöstä eikä voi rajoittua mihinkään tiettyyn organisaatioon. Yhteisö kutsuu itseään kirkoksi vain käytännöllisistä syistä. Church of Godin perusti pastori Daniel Sidney Warner, joka yhdessä viiden muun miehen kanssa erosi vuonna 1881 General Eldership of the Churches of God in North America -nimisestä kirkosta. Church of Godin tarkoitus oli tavoittaa alkukristillisyyttä vastannut tilanne, jossa organisaatiot eivät rajoittaneet uskovien yhteisöä. Teologisissa kysymyksissä Warner seuraajineen oli lähellä John Wesleyn varhaista metodismia. Church of God kielsi pitkään jäseniltään alkoholin käytön, tupakanpolton ja ”maallisiin huveihin” osallistumisen.

Church of Godilla on oman ilmoituksensa mukaan yli 7 300 seurakuntaa ja 875 000 jäsentä 89 eri maassa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa seurakuntia on noin 2 300 ja jäseniä noin 250 000. Kirkon pappiskokous pidetään kerran vuodessa Andersonissa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Church of Godin kotisivu 

Kristinusko Yhdysvalloissa
Ahvenjärvi (Sastamala)

Ahvenjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

Maantiede 
Järven pinta-ala on 29,2 hehtaaria ja sen pituus on 1,3 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee suo-ojia eri suunnista. Sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa neljä kilometriä pitkä Raijonoja, joka laskee Kallojärveen.

Järven rantaviiva on 3,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille kuljee tiet Vesunnista. Pohjoisosassa on kolme luotomaista saarta.

Historiaa 
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ahvenusjärvi".

Lähteet 

Kirkkojärven valuma-alue
Mouhijärven järvet
Kaivaus

Kaivaus on arkeologiassa tärkein lähdeaineiston hankintamenetelmä. Arkeologisessa kaivauksessa maaperä poistetaan vähä vähältä ja löydöt sekä havaitut rakenteet dokumentoidaan ja otetaan talteen mikäli mahdollista.

Kaivauksessa tutkttavia ja niistä saatavia lähdeaineistoja ovat etenkin irtaimet muinaisesineet tai artefaktit kuten esineistö tai niiden valmistuksessa syntynyt jäte, tai ravinnontähteet; sekä kiinteät muinaisjäännökset, kuten haudat, kalmistot, asuinpaikat tai linnat.

Kaivausta edeltävät inventointi ja prospektointi, joissa maasto tarkastetaan arkistoista ja paikan päältä, ja kaivauskohteet etsitään ja paikallistetaan. Prospektointiin voi kuulua myös koekaivaus.

Arkeologisia kaivauksia ovat koekaivaus, pelastuskaivaus ja tutkimuksellinen kaivaus. Pelastuskaivauksia suoritetaan sellaisissa kohteissa, jotka tuhoutuvat rakennushankkeen alle. Siinä muinaisjäännös dokumentoidaan ennen tuhoutumista, ja irtaimet löydöt otetaan talteen. Tutkimuksellisella kaivauksella voi olla monenlaisia tutkimuksellisia tavoitteita. Kaivausten päätarkoitus ei ole esineiden kerääminen näyttelytarkoituksiin, vaan löytöjen kontekstin, käyttötarkoituksen ja merkityksen selvittäminen.

Yleisimpiä kaivausmenetelmiä ovat tasokaivaus, profiilikaivaus ja yksikkökaivaus. Tasokaivauksessa laaja kaivausalue kaivetaan tasaisen paksuisena kerroksena, minkä jälkeen pinta dokumentoidaan. Menetelmä soveltuu sellaisiin paikkoihin, joiden maaperässä ei ole tapahtunut suuria mullistuksia. Profiilikaivauksessa tai sektorikaivauksessa kulttuurikerrosta dokumentoidaan pystysuunnassa. Siinä kaivetaan esimerkiksi syviä neliönmuotoisia kuoppia rinnakkain tai kohteen puolikas kaivetaan pois, jotta sen poikkileikkaus saadaan esiin. Menetelmä soveltuu sellaisiin muinaisjäännöksiin, joissa on paksulti päällekkäisiä kulttuurikerroksia. Yksikkökaivauksessa eli stratigrafisessa kaivauksessa ihmisen toimista muodostuneet muinaisjäännökset yksilöidään ja kaivetaan erikseen nuorimmasta vanhimpaan. Menetelmää käytetään tyypillisesti klassisessa arkeologiassa, Lähi-idän asuinpaikoilla, ja Suomessa historiallisen ajan kaivauksilla.

Kaivauksen aluksi pintamaa poistetaan varovasti. Sen jälkeen maata raaputetaan vähä vähältä pois. Löytöjen ympäriltä maa poistetaan hellävaroen sudeilla, pensseleillä, lusikoilla tai palettiveitsillä. Löytöjen löytökohdat ja asennot merkitään ylös, ja ne otetaan talteen. Hauraimmat löydöt toimitetaan konservointiin. Kaivausta jatketaan kunnes saavutetaan koskematon pohjamaa. Sen jälkeen irtomaa palautetaan kaivaukseen ja se peitetään, jotta se palautuisi mahdollisimman entiselleen.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Arkeologia
Leandro Paredes

Leandro Daniel Paredes (s. 29. kesäkuuta 1994 San Justo, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2021–2022 ranskalaisseura Paris Saint-Germainia.

Seurajoukkueura 
Paredes teki ensiesiintymisensä Argentiinan Primera Divisiónissa 16-vuotiaana 7. marraskuuta 2010, kun hänen edustamansa Club Atlético Boca Juniors hävisi kotonaan 0–2 Argentinos Juniorsille. Hän tuli kentälle 83. minuutilla Lucas Viatrin tilalle. Ottelu oli Paredesin ainoa liigaottelu kaudella 2010–2011. Kaudella 2011–2012 hän pääsi kertaalleen avauskokoonpanoon pelaten yhteensä kolme ottelua. Läpimurtonsa Paredes teki kaudella 2012–2013, jonka aikana hän pelasi 20 liigaottelua ja teki neljä maalia.

Kaudella 2013–2014 hän ehti pelata neljä liigaottelua, kunnes Boca Juniors lainasi hänet tammikuussa 2014 Italian Serie A -seura AC Chievo Veronaan. Paredes pelasi ainoan sarjaottelunsa Chievossa 4. toukokuuta joukkueen hävitessä kotonaan Torino FC:lle 0–1. Hän korvasi Cyril Théréaun ottelun 75. minuutilla. Heinäkuussa 2014 Boca Juniors lainasi hänet kaudeksi 2014–2015 niin ikään Serie A:ssa pelaavaan Romaan. Romassa Paredes pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa 27. syyskuuta, kun joukkue voitti kotonaan Hellas Veronan maalein 2–0. Hän tuli ottelunsa kentälle 83. minuutilla Radja Nainggolanin tilalle. Hän teki kauden kymmenessä Serie A -ottelussaan yhden maalin, ja siirtyi Romaan kuudella miljoonalla eurolla heinäkuussa 2015. 

Roma lainasi Paredesin kaudeksi 2015–2016 Serie A:n Empoliin, jossa hän pelasi 33 liigaottelua ja viimeisteli kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Romassa 27 Italian pääsarjaottelua, ja teki kolme maalia. Hän siirtyi FC Zenit Saint Petersburgin 23 miljoonalla eurolla kesällä 2017. Avauskaudellaan Venäjän Valioliigassa hän viimeisteli 28 ottelussa neljä ja syötti kahdeksan maalia. Seuraavalla kaudella hän ehti pelata 15 ottelua ja tehdä kolme maalia lopulta mestaruuden voittaneessa Zenitin joukkueessa ennen kuin siirtyi Ligue 1:n Paris Saint-Germainiin 40 miljoonalla eurolla tammikuussa 2019.

Paredes pelasi kevätkauden 2019 aikana 16 Ligue 1:n ottelua PSG:n voittaessa mestaruuden. Koronaviruspandemian vuoksi kesken jääneellä ja Paris Saint-Germainin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2019–2020 hän pelasi 17 liigaottelua. Hän voitti myös Ranskan cupin, liigacupin ja Trophée des Championsin. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa loppuottelussa.

Maajoukkueura 
Paredes pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Singaporea vastaan ja teki siinä ensimmäisen maaottelumaalinsakin. Hän teki maalin  myös syyskuussa 2019 Meksikoa ja lokakuussa 2019 Ecuadoria vastaan. Hän saavutti pronssia vuoden 2019 Copa Américassa ja pelasi turnauksessa Argentiinan kaikki kuusi ottelua alusta loppuun. Hän on pelannut viisi MM-karsintaottelua ja kaikkiaan 28 maaottelua.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Argentiinalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Kashinath Naik

Kashinath Naik (s. 12. toukokuuta 1983 Sirsi, Karnataka) on intialainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on syyskuussa 2009 Hyderabadissa heitetty 77,33.

Naikin suurin saavutus hänen tähänastisella urallaan on pronssimitali vuoden 2010 Kansainyhteisön kisoista hänen kotimaastaan, Delhistä. Naik heitti kilpailussa parhaimmillaan 74,29 metriä kantaneen heiton, joka riitti pronssiseen mitaliin.

Naik työskentelee myös Intian armeijassa. Hänen arvonimensä on Naik Subedar.

Lähteet 
 

Intialaiset keihäänheittäjät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Kaukasia 30 päivässä

Kaukasia 30 päivässä on tammikuun 7. päivänä 2015 alkanut kymmenosainen kulttuuriohjelmasarja, jossa seurataan Ville Haapasalon tutustumismatkaa Kaukasian seudulle. Sarja kuvattiin kesän ja syksyn 2014 aikana. 

Ohjelmasarjassa tutustutaan Venäjän federaation hallitsemiin Pohjois-Kaukasuksen alueisiin ja tasavaltoihin sekä Georgiaan, Armeniaan ja Azerbaidžaniin. 

Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin tammikuun 7. päivänä 2015 kello 21.00–21.45 Yle Teema -kanavalla. Ohjelmasarjan jaksot uusitaan ensiesityksen jälkeen kahdesti samalla viikolla. Sarjan kaikki jaksot ovat katseltavissa Yle Areenassa huhtikuun 12. päivään 2015 saakka.

Jaksot
Ville Haapasalo liikkuu kuvausryhmineen jakson eri osissa erityisesti seuraavilla alueilla ja paikkakunnilla.

Ohjelmasarjan tutustumiskohteita

Katso myös 
 EU:n Itäinen kumppanuus
 Silkkitie 30 päivässä
 Venäjän halki 30 päivässä
 Suomensukuiset 30 päivässä
 Jäämeri 30 päivässä

Lähteet

Aiheesta muualla
Kurkistus kulissien taakse (Kuinka Kaukasia 30 päivässä syntyi, 2*video, 28.1.2015) (yle.fi)
Ville 30 päivässä -nettisivusto: http://ville30paivassa.yle.fi/
Pipopää-renttu reissaa taas – Ville Haapasalon uutuussarja vie Kaukasiaan (7.1.2015) (menaiset.fi)
Illalla televisiossa: On yksi outo asia, jota ilman Ville Haapasalo ei matkusta minnekään (7.1.2015)  (iltasanomat.fi)
Kaukasian kauniit kasvot (6.1.2015)  (lapinkansa.fi)
Turvallisuuspalvelu pysäytti Ville Haapasalon rajalla (4.12.2014) (iltalehti.fi)

Suomalaiset televisio-ohjelmat
Matkailuohjelmat
Kaukasia
2010-luvun televisiosarjat
Larry Ferguson

Larry Ferguson (s. 1940) on yhdysvaltalainen ohjaaja sekä käsikirjoittaja. Hän on tunnettu elokuvista Highlander – kuolematon (1986), Punaisen lokakuun metsästys (1990) ja Alien 3 (1992).

Filmografia 
 St. Helens (1981) (käsikirjoittaja)
 Highlander – kuolematon (1986) (käsikirjoittaja)
 Beverly Hills kyttä 2 (1987) (käsikirjoittaja)
 Rikospaikkana Presidio (1988) (käsikirjoittaja)
 Punaisen lokakuun metsästys (1990) (käsikirjoittaja)
 Talent for the Game (1991) (käsikirjoittaja)
 Alien 3 (1992) (käsikirjoittaja)
 Nails (1992) (televisioelokuva) (käsikirjoittaja)
 Arizona kyttä - Beyond the Law (1992) (televisioelokuva) (käsikirjoittaja) (ohjaaja)
 Last Action Hero (1993) (näyttelijä)
 Maximum Risk (1996) (käsikirjoittaja)
 Gunfighter's Moon (1997) (käsikirjoittaja) (ohjaaja)
 Rollerball (vuoden 2002 elokuva) (2002) (käsikirjoittaja)

Lähteet 
 Larry Ferguson Filmography , The New York Times (englanniksi)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1940 syntyneet
Elävät henkilöt
Unto Ojonen

Unto Ojonen () oli suomalainen arkkitehti. Hän vaikutti erityisesti Lahden kaupunkikuvaan. Ojonen oli tuottelias arkkitehti, jonka ura kesti noin neljä vuosikymmentä. Hänen päätuotantonsa on 1950- ja 1960-luvuilta.

Lapsuus ja nuoruus 
Unto Ojonen oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hänen syntyessään perhe asui Lahdessa Aleksanterinkadun ja Kauppakadun kulmassa sijainneessa puutalossa, jonka omisti Ojosen äidin isä. He kuitenkin muuttivat pian Lahdesta Helsinkiin ja myöhemmin Tampereelle ja Viipuriin. Perhe palasi kuitenkin Lahteen, jossa Unto Ojonen ehti aloittaa kansakoulun ennen kuin Ojoset jälleen muuttivat Tampereelle. Siellä noin kymmenvuotias Ojonen näki sisällissodan tapahtumia.

Perhe kuitenkin palasi asumaan Lahteen, koska Ojosen äiti sai töitä puhelinkeskuksesta.

Tunnettuja rakennuksia 

 Iitin siunauskappeli, Iitti (1958)
 Joutjärven kirkko, Lahti (1960–1961)
 Pääskylahden siunauskappeli, Savonlinna (1963)
 Vuolenkosken siunauskappeli, Iitti (1965)
 Kalkkisten siunauskappeli, Asikkala (1965)
 Nuoramoisten siunauskappeli, Sysmä (1967)

Lähteet 

Suomalaiset arkkitehdit
Suomen rakennusalan vaikuttajat
Kirkkojen suunnittelijat
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1997 kuolleet
Timo Rusanen

Timo Rusanen (s. 1964) on Saarijärven entinen kaupunginjohtaja. Hänen seuraajakseen valittiin 24. tammikuuta 2022 Satu Autiosalo. Aiemmin hän on toiminut Korpilahden kunnanjohtajana ja Jyväskylän kehitysjohtajana. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1964 syntyneet
Korpilahden kunnanjohtajat
Saarijärven kunnan- ja kaupunginjohtajat
CHL Top Prospects Game

CHL/NHL Top Prospects Game on vuosittain Canadian Hockey Leaguen järjestämä tähdistöottelu, johon osallistuu potentiaaliset mahdollisimman pienellä numerolla seuraavana kesänä NHL:ään varattavat pelaajat Kanadan junioriliigoista WHL:stä, OHL:stä ja QMJHL:stä. Valinnat tähdistöotteluun tekee NHL-seurojen toimistusjohtajat ja kykyjenetsijät. Vuosina 1992–1995 tähdistöottelu tunnettiin nimellä CHL All-Star Challenge. Ottelun yhteydessä järjestetään myös taitokilpailut.

Tähdistöottelun joukkueet ovat kulkeneet useimmiten Don Cherryn ja Bobby Orrin mukaan nimettyinä ja he ovat myös valmentaneet joukkueitaan. Vuodesta 1996 asti poikkeuksen joukkueisiin on tehnyt vuonna 2002 Tiger Williamsin ja Kelly Hrudeyn mukaan nimetyt joukkeet, vuonna 2005 John Davidsonin mukaan nimetty joukkue sekä vuonna 2007 Pat Burnsin valmentama Team Red ja Scotty Bowmanin valmentama Team White. Vuonna 2008 Team Redia valmensi Lanny MacDonald ja Mike Vernon ja Team Whitea Grant Fuhr ja Glenn Anderson.

Suomalaisista tähdistöottelussa ovat pelanneet Aki Seitsonen (2004), Jyri Niemi (2008), Tommi Kivistö (2009), Christopher Gibson (2011), Julius Honka (2014), Olli Juolevi (2016), Markus Niemeläinen (2016), Otto Somppi (2016), Henri Jokiharju (2017), Eemeli Räsänen (2017), Juuso Välimäki (2017), Lassi Thomson (2019) ja Kasper Puutio (2020). Lisäksi Olli Määttä valittiin otteluun vuonna 2012, mutta loukkaantuminen esti hänen osallistumisensa. Määttä, Honka, Juolevi, Välimäki ja Jokiharju ovat tulleet sittemmin varatuiksi ensimmäisellä kierroksella NHL:ään. Jyri Niemi saavutti vuonna 2009 taitokilpailussa kovimman lyöntilaukauksen tuloksella 158 km/h. Henri Jokiharju puolestaan teki vuonna 2017 edustamansa Team Cherryn 7–5-voittoon päättyneessä ottelussa kolme syöttöpistettä ja hänet palkittiin joukkueensa parhaana pelaajana.

Tähdistöottelut ja tapahtumapaikat

Katso myös
CCM/USA Hockey All-American Prospects Game

Lähteet

Aiheesta muualla
 Home Hardware Top Prospects Game  
 CHL:n kotisivut 

Kanadan jääkiekko
NHL:n varaustilaisuus
Tähdistöottelut