joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Coral Browne

Coral Edith Browne (23. heinäkuuta 1913 Melbourne, Australia – 29. toukokuuta 1991 Los Angeles, Yhdysvallat) oli australialainen näyttelijä, joka näytteli muun muassa elokuvissa Taistelu kullasta, Tapahtuipa Piccadillyllä, Jännittävä tätini, Mrs. Stonen Rooman kevät, Tri Crippen - Ihmispeto?, Villikkotyttö Tahitilla, Kenraalien yö, Harhakuva, Sisar Georgen surma, Kauhujen teatteri, Kasvot vedessä, Xanadu, Amerikkalainen uneksija ja Ihmelapsi. Browne voitti Saturn Award -palkinnon elokuvasta Ihmelapsi.

Aiheesta muualla 
 
 Coral Brownen verkkosivut 

Australialaiset näyttelijät
Vuonna 1913 syntyneet
Vuonna 1991 kuolleet
Ruususiipisirkka

Ruususiipisirkka (Bryodemella tuberculata) on erittäin uhanalainen, kookas heinäsirkkalaji.  Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR).

Koko ja ulkonäkö 
Ruususiipisirkka on kookas heinäsirkkalaji, jonka koiras on 27–31 mm pitkä naaraan pituuden ollessa noin 33–39 mm. Sirkan väritys vaihtelee yksilöittäin. Suomalaiset yksilöt ovat lähinnä harmaita, mutta muualta tunnetaan myös sirkkoja, joiden väritys on voimakkaastikin sammaleenvihreän kirjavaa. Takasiivet ovat tyviosastaan voimakkaan ruusunpunaiset, siiven poikki kulkee tumma vyö ja kärkiosa on jokseenkin väritön. Lepäävällä sirkalla takasiivet jäävät kuitenkin kokonaan etusiipien alle piiloon. Etuselässä on matala keskiharjanne, jonka katkaisee kaksi poikittaisuurretta.

Levinneisyys 
Ruususiipisirkan levinneisyys ulottuu Keski-Euroopasta Keski-Aasiaan, mutta Euroopassa se on hävinnyt useista maista. Euroopassa useimmat nykyiset elinpaikat ovat Alppien pohjoisrintellä jokivarsien sora-alueilla, missä ajoittain esiintyvät tulvat pitävät maaston sopivan avonaisena. Laji esiintyy myös Ruotsin Öölannin alvareilla. Suomessa ruususiipisirkka esiintyy ainoastaan Säkylässä, Puolustusvoimien kovapanosammunta-alueella, missä maasto on paahteista ja avointa kangasta.

Elinympäristö ja elintavat 
Elinpaikaltaan ruususiipisirkka edellyttää avointa maastoa, jossa on korkeintaan matalaa kasvillisuutta. Ruotsissa esiintymät ovat alvareilla eli puuttomilla, kalkkipitoisilla nummilla. Suomen ainoa esiintymä on kovapanosammuntojen avoimena pitämällä, kuivalla harjunrinteellä.  Keski-Euroopassa Alppien pohjoispuolisissa esiintymissä laji säilyy ilmeisesti ainoastaan metapopulaatioiden avulla. Yksittäisillä esiintymispaikoilla sirkat häviävät vähitellen maaston umpeenkasvun ja tavanomaista suurempien tulvien seurauksena, mutta samaan aikaan toisilla paikoilla vuosittaiset tulvat ovat vastaavasti synnyttäneet uusia lajille sopivia, avoimia elinpaikkoja, joille sirkat vähitellen ovat levinneet.

Koiraat liikkuvat elinympäristössään selvästi naaraita enemmän. Keski-Euroopassa on todettu, että vain muutamat naaraat päätyvät elinaikanaan uusille, lajille sopiville elinpaikoille. Tämä naaraiden vähäinen levittäytyminen rajoittaa lajin leviämistä huomattavasti ja tekee ruususiipisirkan esiintymät hyvin haavoittuviksi ympäristön muutoksille. Sirkat osaavat lentää ja etenkin koiraat tuottavat lentäessään pehmeän surisevaa ääntä, naaraatkin joskus. Naaras munii maaperään muutaman senttimetrin syvyyteen useita munaryhmiä, joissa voi olla jopa parikymmentä munaa. Munat talvehtivat.

Suomessa laji on äärimmäisen uhanalainen, Ruotsissa se on vaarantunut. Säkylän populaation kooksi arvioidaan vain 2–20 yksilöä, mutta esiintymispaikalla lajista on löydetty 2000-luvun aikana melko säännöllisesti muutamia yksilöitä. Sirkkoja tavataan kuitenkin vain parillisina vuosina.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Turun Sanomat (artikkeli 24.01.2005)
 Orthoptera Species File 
 Biopix (kuva)

Heinäsirkat
Marko Torenius

Marko Torenius (s. 10. helmikuuta 1977 Säkylä) on maalivahtivalmentaja, joka työskentelee tällä hetkellä Vancouver Canucksin organisaatiossa. Hän työskenteli aiemmin KHL:ssä Sibir Novosibirskissa sekä Espoo Bluesissa SM-Liigassa 2006–2013 joukkueenjohtajana ja maalivahtivalmentajana. Hän on valmentanut mm. Bernd Bruckleriä, Iiro Tarkkia, Mikko Koskista ja Riku Heleniusta. Saavuttanut 2 kertaa KHL:ssä Gagarin cup mestaruuden sekä 2 SM-Liiga hopeaa. 

Torenius on aiemmin valmentanut Ilveksen ja Tapparan juniorijoukkueissa. Pelaajaurallaan hän edusti pääasiassa Tapparaa.

Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Sakari Orava

Yrjö Sakari Orava (s. 17. kesäkuuta 1945 Kokkola) on suomalainen kirurgi ja ortopedi, joka jäi eläkkeelle vuoden 2020 alussa. Orava on yksi maailman arvostetuimmista urheilukirurgeista ja hän on toiminut Suomen olympiajoukkueen ylilääkärinä vuosina 1988–2000. Orava on myös itse urheillut, ja hän on voittanut nyrkkeilyssä nuorten SM-kultaa 54 kg:n sarjassa vuonna 1962.

Orava valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Oulun yliopistosta 1972 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1980. Liikuntalääketieteen erikoislääkäriksi hän valmistui 1986. Orava on erikoistunut urheilulääketieteeseen ja tehnyt urallaan yli 25 000 leikkausta ympäri maailmaa. Hänellä oli vastaanotot Turussa, Madridissa ja Roomassa.

Kuuluisia Oravan operoimia urheilijoita ovat muun muassa yleisurheilijat Haile Gebrselassie ja Merlene Ottey sekä jalkapalloilijat David Beckham, Lionel Messi, Didier Deschamps, Josep Guardiola, Thomas Vermaelen ja Nicklas Bendtner. Hän on myös operoinut Serbian presidentin Boris Tadićin.

Oravalla on pitkäaikainen yhteistyösuhde AC Milanin lääkäreiden kanssa. Orava asui  Naantalissa 1996–2020 välisenä aikana. Vuodesta 2020 alkaen hän on asunut Kauniaisissa.

Orava on yhdessä Tarja Lappalaisen kanssa kirjoittanut omaelämäkerran Elämäni urheilukirurgina, joka julkaistiin vuonna 2020.

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

Suomalaiset kirurgit
Suomalaiset urheilulääkärit
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Suomalaiset nyrkkeilijät
Vuonna 1945 syntyneet
Elävät henkilöt
Svenska Handelshögskolans Studentkår

Svenska Handelshögskolans Studentkår (SHS) () on Svenska Handelshögskolanin eli Hankenin ylioppilaskunta.

Ylioppilaskunta perustettiin vuonna 1909 nimellä Kamratföreningen Niord.

Aiheesta muualla
SHS:n kotisivut 
SHS:n kotisivut

Lähteet 

Ylioppilaskunnat
Luettelo 1990-luvun komediaelokuvista

Tämä on luettelo komediaelokuvista, jotka on julkaistu 1990-luvulla.

Yhdysvaltalaiset elokuvat

1990
Ford Fairlane
Air America
Paluu tulevaisuuteen III
Turhuuksien rovio
Saksikäsi Edward
Ernest joutuu poseen
Flashback
Mafiakokelas
Girlfriend from Hell
Gremlins 2 – uusi pesue
Yksin kotona
House Party
Rakastan sinua kuoliaaksi
Joe ja tulivuori
Lastentarhan kyttä
Roskakuskit
Ninjaopisto
Terveisiä unelmien reunalta
Pretty Woman
Kauhukakara
Yön äänet
Manattu mikä manattu
Keikka putkessa
Uranus
Sydämen koti
Why Me?

1991
Mestarivalehtelija
Bill and Ted's Bogus Journey
Villi yö
Kaupunkicowboyt
Matkalla taivaaseen
Ojasta allikkoon
Doc Hollywood
Apua! Lastenvahti kuoli - eihän kerrota äidille?
Riiviö-Fred 
Tulen hulluksi!
Homma hanskassa
Morsiamen isä
Frankie & Johnny
Hot Shots! – kaikkien elokuvien äiti
Sekopäiden kotibileet
King Ralph
Löyhkäävä elämä
Mies ja alaston ase 2½
Boltsi hukassa
Oscar
Kauhukakara 2
Rooveri - kaupunkilaiskoira
Kersantti Kabukiman
Saippuakuplia
Naimavoltti bisneskierteellä
Talkin' Dirty After Dark
Entäs Bob?

1992
3 Ninjaa 
Beethoven
Bumerangi
Boris and Natasha: The Movie
Älykääpiöt
Koko koulun rap-pari
Unelma jäällä
Kuolema pukee häntä
The Double 0 Kid
California Man - svengaava fossiili
Satunnaisia sankareita
Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa
Kultsi, suurensin kakaran
Kuherruskuukausi Vegasissa
Kuokkavieras
Inside Monkey Zetterland
Lemmenjuoma nro 9 
Kuffs - konnaakin kovempi
Omaa luokkaansa
Lisää fyrkkaa
Serkkuni Vinny
Maailman kipein komedia
Nörttien kosto
Pähkähullu klovni
Nunnia ja konnia
Seis! Tai mamma ampuu
Toys
Wayne’s World

1993
Kaikkien kidnappausten kingi
Toinen kyttäyskeikka
Beethovenin toinen
Benny ja Joon
Juntit Beverly Hillsissä
CB4
Coneheads
Bobbgänget
Dave
Surutta? Sekaisin
Ville Vallaton
Ernest sekoilee jälleen
Fatal Instinct
Freaked
Päiväni murmelina
Äksyt vanhat herrat
Sydän ja sielut
Tyrmäystreffit
Hot Shots 2 – kaikkien jatko-osien äiti
Just One of the Girls
Last Action Hero
Ladattu Ase 1
Made in America
Isä sisäkkönä
Suuteleva zombie
Robin Hood – sankarit sukkahousuissa
Nunnia ja konnia 2 - Lisää säpinää
Apua, vaimoni on teurastaja
Vihoviimeinen vävypoika
Surf Ninjas
Wayne’s World 2
Kauan eläköön Bernie 2
Gilbert Grape

1994
Ace Ventura – lemmikkidekkari
Sekopäät
Enkeleitä takapesällä
Vauva vapaalla
Beverly Hills kyttä 3
Pikku pohatta
Kammottava merimatka
Hurja kesäleiri
Kaupunkicowboyt kultakuumeessa
Clerks: tiskirotat
The Cowboy Way
Mestarit 2
Nuija ja tosinuija
Ed Wood
Fast Getaway II
N.W.H. - Hei me räpätään!
Forrest Gump
Nyt ollaan sujut, isä!
Oma pikku agenttini
Kokemusten kesä
Rakkauden arpa
Jimmy Hollywood
Junior
Pikku jättiläiset
Rasavillit
Shame - terästäkin kovempi
Pallo hukassa 2
Naamio
Maverick
Joulun hengenpelastajat
Varokaa naapuria
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus
National Lampoon's Last Resort
Bailaajien paratiisi
Poliisiopisto 7: Moskovan keikka
Reality Bites
Pähkähullut panttivangit
Nörttien kosto 2
Ri¢hie Ri¢h
Mutta mitä tapahtui joulupukille? 
Kohtalon peliä
The Stoned Age
Kolmenkesken
Tosi valheita
Wagons East - eli kuinka Villi Länsi hävitettiin

Luettelot elokuvista
Harald Schmidt

Harald Schmidt (s. 18. elokuuta 1957) on saksalainen näyttelijä, koomikko ja talk show -juontaja.

Televisio-ohjelmat

Harald Schmidt Show
Harald Schmidt Show on saksalainen talk show -ohjelma, joka on verrattavissa Late Night with Conan O'Brien tai Late Night with David Letterman -ohjelmiin. Ohjelmassa on stand up -komiikkaa sekä tunnettuja saksalaisia ja ulkomaisia vieraita. Ohjelmaa tuotettiin Sat.1-kanavalle 5. joulukuuta 1995 – 23. joulukuuta 2003.

Harald Schmidt
Harald Schmidt -ohjelma alkoi 23. joulukuuta 2004 ARD-kanavalla. Ohjelmaan kuului vähemmän julkkishaastatteluita ja enemmän vapaamuotoista keskustelua ajankohtaisista aiheista. Schmidtin kanssa ohjelmassa esiintyi Manuel Andrack.

Schmidt & Pocher
Vuoden 2007 lopulla tuli Andrackin tilalle koomikko Oliver Pocher ja ohjelman nimeksi muutettiin Schmidt & Pocher.

Aiheesta muualla

Saksalaiset näyttelijät
Juontajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 1987

Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 1987 järjestettiin Iglsissä, Itävallassa. Kilpailut olivat järjestyksessään lajin 22. maailmanmestaruuskilpailut.

Miesten yksikkö

Naisten yksikkö

Miesten kaksikko

Mitalitaulukko

Lähteet 
Miesten kaksikon maailmanmestarit
Miesten yksikön maailmanmestarit
Naisten yksikön maailmanmestarit

1987
Vuoden 1987 urheilu
Innsbruckin urheilu
Itävallan urheilutapahtumat
Gwendal Peizerat

Gwendal Peizerat (s. 21. huhtikuuta 1972) on ranskalainen taitoluistelija. Hän voitti jäätanssista vuoden 1998 talviolympialaisissa pronssia ja vuonna 2002 kultaa. Peizerat’n parina oli aktiiviuran aikana Marina Anisina.

Hän on valmistunut EMLYON Business Schoolista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ranskalaiset taitoluistelijat
Ranskalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut

Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1955. Kilpailuja ei ole vuotta 1960 lukuun ottamatta järjestetty koskaan samana vuonna olympialaisten kanssa. Ne on pidetty suurimman osan historiasta vuoden välein, joskus kuitenkin kahden vuoden välein. Naisten ja miesten yksikkö sekä miesten kaksikko ovat olleet alusta asti kisaohjelmassa. Sekajoukkue on ollut ohjelmassa vuodesta 1989 lähtien.

Kilpailupaikat 
1955 Oslo
1957 Davos
1958 Krynica
1959 Villard-de-Lans
1960 Garmisch-Partenkirchen
1961 Girenbad
1962 Krynica
1963 Imst
1965 Davos
1967 Hammarstrand
1969 Königssee 
1970 Königssee
1971 Olang
1973 Oberhof
1974 Königssee
1975 Hammarstrand
1977 Igls
1978 Imst
1979 Königssee
1981 Hammarstrand
1983 Lake Placid
1985 Oberhof
1987 Igls
1989 Winterberg
1990 Calgary
1991 Winterberg
1993 Calgary
1995 Lillehammer
1996 Altenberg
1997 Igls
1999 Königssee
2000 St. Moritz
2001 Calgary
2003 Sigulda
2004 Nagano
2005 Park City
2007 Igls
2008 Oberhof
2009 Lake Placid
2011 Cesana
2012 Altenberg
2013 Whistler
2015 Sigulda
2016 Königssee
2017 Igls
2019 Winterberg
2020 Sotši
2021 Königssee
2023 Oberhof

Lähteet 
FIL, Fédération Internationale de Luge de Course
Technical Difficulties

Technical Difficulties on Racer X:n albumi. Se julkaistiin vuonna 1999. Albumin nimikkokappaletta pidetään kitaristi Paul Gilbertin hurjimpana soittona.

Kappaleet 

"Phallic Tractor" - 0:56
"Fire of Rock" - 4:57
"Snakebite" - 4:23
"Technical Difficulties" - 4:21 *
"Miss Mistreater" - 4:32
"Bolt in My Heart" - 4:11
"17th Moon" - 4:06
"Waiting" - 4:30
"Poison Eyes" - 4:18
"B.R.O." - 1:20 **
"God of the Sun" - 5:16
"Give It to Me" - 3:16
"The Executioner's Song" - 4:09
"Children of the Grave" (Black Sabbath cover) - 5:16

 "Children of the Grave" vain Japanin julkaisussa.

Kokoonpano 

 Jeff Martin - laulu
 Paul Gilbert - kitarat
 John Alderete - basso
 Scott Travis - rummut

Vuoden 1999 albumit
Racer X:n albumit
Hjalmar Appelgren-Kivalo

Otto Hjalmar Appelgren-Kivalo (vuoteen 1906 Appelgren; 5. huhtikuuta 1853 Hyrynsalmi – 26. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli Suomen valtionarkeologi. Aarne Äyräpään mukaan hän oli Suomen ensimmäinen täysimittainen muinaisjäännösten kaivaja.

Hjalmar Appelgren-Kivalo valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1884. Valmistumisensa jälkeen hänet nimitettiin yliopiston historialliskansatieteellisen museon amanuenssiksi. Toimen ohessa Appelgren-Kivalo toimi myös Suomen muinaismuistoyhdistyksen sihteerinä lähes koko kauden 1885–1898. Tänä aikana hän oli mukana perustamassa vuosikirjoja Suomen museo sekä Finskt museum.

Kun yliopiston museo yhdistettiin eräiden muiden museoiden kanssa vuonna 1893 muinaistieteellisen toimikunnan alaiseksi Valtion historialliseksi museoksi (nyk. Suomen kansallismuseo), Appelgren-Kivalo nimitettiin toimikunnan konservaattoriksi. Vuonna 1915 Hjalmar Appelgren-Kivalo nimitettiin J. R. Aspelinin kuoltua valtionarkeologiksi. Tässä tehtävässä hän toimi eläkkeelle jääntiinsä saakka vuoteen 1926. 

Professorin arvonimi Appelgren-Kivalolle myönnettiin vuonna 1922.

Hjalmar Appelgren-Kivalon puoliso vuodesta 1893 oli soitonopettaja Linda Elisabeth Elmgren (1868–1894). Heidät on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.

Bibliografia 

 Suomen muinaislinnat; tutkimus vertailevan muinaistieteen alalla. Muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1891. (väitöskirja)
 Kreftings Methode für Reinigung und Konservierung von Metallgegenständen. Helsinki 1896.
 Muinaisjäännöksiä ja tarinoita Kemin kihlakunnan itäisissä osissa. Suomen Muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1882.
 Svenskarnes inflyttning till Finland. Suomen muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1897.
 Synpunkter i museifrågan. Helsinki 1900.
 Suomalaisia pukuja myöhemmältä rautakaudelta, osa I. Helsinki 1907.
 Kivikauden tutkimuksia. Suomen muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1908.
 Kaitaisten perintöhopeat. Helsinki 1910.
 Die Grundzüge des skythisch-permischen Ornamentstiles. Suomen muinaismuisto-yhdistys, Helsinki 1912.
 Opetusta muinaistieteessä. Helsinki 1920.
 Alt-altaische Kunstdenkmäler: Briefe und Bildermaterial von J. R. Aspelins Reisen in Sibirien und der Mongolei 1887-1889. Finnische Altertumsgesellschaft, Helsinki 1931.
 Appelgren-suku. Helsinki 1936.

Lähteet 
 
 Vilkuna, Janne: 75 vuotta museoiden hyväksi. Suomen museoliitto 1923–1998. Suomen museoliiton julkaisuja 45. Vammala 1998.

Viitteet 

Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Suomalaiset kansanperinteen kerääjät
Suomalaiset arkeologit
Vuonna 1853 syntyneet
Vuonna 1937 kuolleet
Museoviraston johtajat
Italian ympäriajo 2006

Italian ympäriajo 2006 oli järjestyksessään 89. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Se järjestettiin 6. – 28. toukokuuta 2006. Kilpailun neljä ensimmäistä etappia ajettiin Belgiassa. Lähtöpaikkana oli Seraing ja maalina perinteiseen tapaan Milano. Reitin pituus oli 3 526 kilometriä. 

Italian ympäriajossa järjestettiin joukkueaika-ajo ensimmäisen kerran vuoden 1988 jälkeen. Henkilökohtaisia aika-ajoja oli kaksi: prologi ja 50 kilometrin aika-ajo. Kilpailussa ylitettiin myös useita tunnettuja vuoria, kuten Mortirolo, Monte Bondone ja Plan de Corones.

Ivan Basso hallitsi kilpailua ylivoimaisesti voittaen toiseksi tulleen José Enrique Gutiérrezin yli yhdeksällä minuutilla. Basso voitti kolme henkilökohtaista etappia ja lisäksi hänen tallinsa Team CSC oli paras joukkueaika-ajossa. Suomen Jussi Veikkanen oli 70. lähes kaksi ja puoli tuntia Bassolle hävinneenä.

Tulokset

Kokonaiskilpailu

Mäkikilpailu

Pistekilpailu

Intergiro -välikirikilpailu

Joukkuekilpailu

Etappien tulokset

Lähteet 
La Gazzetta dello Sportin sivusto vuoden 2006 Italian ympäriajosta    

2006
Pyöräilykausi 2006
Star Trek – uusi sukupolvi

Star Trek – uusi sukupolvi (Star Trek: The Next Generation, ST: TNG, TNG) on alun perin vuosina 1987–1994 esitetty yhdysvaltalainen televisiosarja. Se sijoittuu Star Trekin maailmaan, kronologisesti noin sadan vuoden päähän alkuperäisen sarjan tapahtumista.

Asetelma 
Sarja kertoo edelleen avaruusalus Enterprisen miehistöstä – alus on jo viides samaa nimeä kantava Liiton tähtilaiva. Sarjan keskeisiä henkilöitä ovat muun muassa kapteeni Jean-Luc Picard (Patrick Stewart), ensimmäinen upseeri ("försti") William Riker (Jonathan Frakes) sekä operaatioupseerina palveleva androidi Data (Brent Spiner).

Entiset Liiton viholliset, klingonit, ovat nyt liittolaisia (tai ainakin ystäviä) ja uudeksi viholliseksi nousevat pysäyttämättömän voimakkaat ja teknologisesti kehittyneet borgit. Eräs tärkeimmistä vierailevista hahmoista on Q (John de Lancie), kaikkivoipa, kaikkitietävä ja omahyväinen olento, joka ei ole erityisen kiinnostunut alempien olentojen asioista viihdytystarkoitusta enempää.

Vierailuja alkuperäisestä sarjasta 

Sarjan jaksoissa nähdään muutamia alkuperäisen sarjan hahmojen vierailuja. Sarjan pilottijaksossa lääkintäamiraali McCoy on lyhyesti esillä pienessä sivuroolissa. Spock ja hänen isänsä Sarek nähdään viidennellä tuotantokaudella kaksiosaisessa jaksossa. Sarek nähdään lisäksi  omassa jaksossaan kolmannella tuotantokaudella. Avaruusalus USS Jenolenin siirtimen puskurimuistissa vuosikausia jumissa ollut Scotty tavataan niin ikään kuudennella tuotantokaudella neljännessä jaksossa. Lisäksi elokuvassa Star Trek – sukupolvet kapteeni Picard tapaa James T. Kirkin, joka on tempautunut tulevaisuuteen merkillisen ilmiön seurauksena.

Jaksot

Sarja Suomessa 
Suomessa TNG:n kolme ensimmäistä kautta esitti Kolmoskanava, jolta se siirtyi PTV-kaapelikanavalle, joka esitti sarjan loppukaudet. Subtv on esittänyt sarjan kaksi ensimmäistä kautta. Vuonna 2012 syyskuussa sarjaa alkoi näyttää Kutonen.

Sarjaan liittyvät elokuvat 
Star Trek – uusi sukupolvi -televisiosarjan tähdet on nähty lisäksi myös neljässä elokuvassa:
 Star Trek – sukupolvet (1994, Star Trek: Generations)
 Star Trek – ensimmäinen yhteys (1996, Star Trek: First Contact)
 Star Trek – kapina (1998, Star Trek: Insurrection)
 Star Trek: Nemesis (2002)

Lähteet 

Star Trek
Seulonnan keskeiset artikkelit
Moncton

Moncton on kaupunki New Brunswickin provinssissa Kanadassa. Moncton on provinssin suurin kaupunki ja noin kolmasosa sen asukkaista on ranskankielisiä.

Maantiede

Moncton sijaitsee New Brunswickin provinssin itäosassa Petitcodiacjoen varrella noin 40 kilometriä joen suulta sisämaahan. Pinta-alaa kaupungilla on 141,92 km². Monctonin suurempaan metropolialueeseen kuuluvat myös viereiset Dieppe ja Riverview.

Historia
Nykyisen Monctonin alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat mikmakit, joilla oli seudulla oma kylänsä. Vuoden 1698 jälkeen alueelle saapui puolestaan acadialaisia ranskalaisia. Acadialaiset tunsivat asuttamansa paikan nimellä Le Coude. Acadialaiset pakkosiirrettiin muualle vuonna 1755 ja vuonna 1766 heidän tilalleen saapui uusia pennsylvaniansaksalaisia siirtolaisia, jotka käyttivät paikasta nimeä The Bend. Nykyinen nimi Moncton on annettu käytetty vasta 1860-luvulta lähtien ja se on annettu Nova Scotian luutnanttikuvernööri Robert Moncktonin mukaan.

Moncton alkoi kasvaa 1800-luvulla kehittyneen telakkateollisuuden myöntä. Ensimmäisen telakan paikalle avasi Joseph Salter vuonna 1849. Salterista tuli myös Monctonin ensimmäinen pormestari, kun Monctonin kaupunki perustettiin hallinnollisesti vuonna 1855. Vielä saman vuoden aikana avautui myös kaupungin ensimmäinen pankki. Pian kaupunki koki kuitenkin suuren takaiskun puurakenteisten laivojen rakennuttamisen taantuman myötä. Paikallinen pankki meni konkurssiin ja Moncton menetti myös asemansa kaupunkina vuonna 1862. Onni kääntyi kun kaupungista tuli liikenteen solmukohta rautateiden saapumisen myötä. Moncton sai takaisin menettämänsä aseman kaupunkina vuonna 1875.

Väestö
Monctonin asukasluku oli Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 71 889. Vuoden 2011 vastaavan laskennan mukaan asukasluku oli 69 074. Asukasluvultaan Moncton on New Brunswickin suurin kaupunki.

Kaupungin asukkaista vuonna 2016 43 720 puhui äidinkielenään englantia ja 21 580 ranskaa. Moncton on ollut vuodesta 2002 lähtien virallisesti kaksikielinen kaupunki.

Lähteet

Aiheesta muualla 

New Brunswickin kaupungit
New Brunswickin kunnat
Laavatunneli

Laavatunneli (myös laavaputki) on nopeasti virtaavan laavan synnyttämä tunneli. Laavatunneleita syntyy pinnanalaisissa laavan virtauksissa ja silloin, kun laava virtaa pinnalla niin sanotussa laavakanavassa. 

Japanilaisen Kaguya-luotaimen Kuusta ottamissa kuvissa havaitun 65-metrisen reiän arvellaan olevan laavatunnelin suu.

Lähteet 

Tulivuoret
Vulkanologia
Grovsnus

Grovsnus on ruotsalainen kostean suunuuskan nuuskamerkki, jota valmistaa Swedish Match. Grovsnusia alettiin valmistaa Pohjois-Ruotsissa 1800-luvulla. Se on levinnyt sittemmin eri puolille Ruotsia. Nuuskamerkki on rekisteröity 1872 – sen laatu on niin sanotusti "karkeaa" ja nuuskan maun antaa "puhdas" tupakka. Grovsnusia on tarjolla pussiversiona: Grov Stark Portion, Grov original portion ja Grov white portion sekä löysänä. Irtonuuskapurkin paino on 42 ja annosnuuskan 24 grammaa. Annosnuuska on tuotu markkinoille vuonna 1983.

Lähteet
Grovsnus Swedish Matchin sivuilla

Nuuskamerkit
Ruutupaidat

Ruutupaidat on vaasalainen jalkapallo- ja futsalseura. Se on perustettu vuonna 1975. Futsalissa seuran edustusjoukkue pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa ja jalkapallossa Kutosessa.

Futsal 
Futsaltoiminta Ruutupaidoissa aloitettiin kaudella 1999–2000. Tuolloin joukkue pelasi piirisarjassa. Kaudella 2000–2001 seura voitti piirisarjan ja nousi kaudeksi 2001–2002 Futsal-liigaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan Ruutupaidat hävisi pronssiottelun maalein 2–10, mutta liigan paras maalintekijä ja pistepörssin voittaja oli joukkueen Pasi Nevanperä. Kaudella 2002–2003 Ruutupaidat hävisi jälleen pronssiottelun, nyt Tervareille lukemin 1–10. Seuraavalla kaudella se sijoittui kuudenneksi. Kaudella 2004–2005 joukkue voitti runkosarjan, mutta jäi mitalisarjassa toiseksi. Kausi toi kuitenkin seuralle historiansa ensimmäisen mitalin, joka oli hopeaa. Seuraavalla kaudella sijoitus oli yhdestoista, mutta edelliskauden mitalisarjan pistepörssin voittaja ja maalikuningas, Ruutupaitojen Tom Svarvar voitti jälleen pistepörssin. Keväällä 2007 Ruutupaidat saavutti toisen mitalinsa, tällä kertaa pronssisen. Se myös valittiin liigan fair play -joukkueeksi. Kaudella 2007–2008 joukkue sijoittui neljänneksi.

Kaudella 2009–2010 Ruutupaidat putosi Futsal-Ykköseen sijoituttuaan liigassa yhdeksänneksi. Kaudella 2010–2011 joukkue sijoittui Ykkösessä viidenneksi.  Kaudeksi 2012–2013 joukkue ilmoitti luopuvansa paikastaan Futsal-Ykkösessä sekä talous- että henkilöstöresurssien vähäisyyden takia. Kaudella 2013-2014 joukkue oli ylivoimainen Kakkosessa ja palasi Ykköseen.Kaudella 2014-2015 Ruutupaidat voitti Ykkösen ja nousi viiden vuoden tauon jälkeen takaisin Futsal-liigaan.

Saavutukset 
 SM-hopea: 2004–2005
 SM-pronssi: 2006–2007

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Ruutupaitojen sivusto (futsal)
 Ruutupaitojen sivusto (jalkapallo)

Suomalaiset jalkapalloseurat
Vaasalaiset urheiluseurat
Suomalaiset futsalseurat
Vuonna 1975 perustetut urheiluseurat
Poseidon (täsmennyssivu)

Poseidon voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Poseidon, meren jumala kreikkalaisessa mytologiassa
Poseidon, Wolfgang Petersenin vuonna 2006 ohjaama elokuva (vuoden 1972 Poseidon Adventure -elokuvan uudelleenfilmatisointi)
Poseidon, Vantaalla toimiva uimaseura
Miinalaiva Poseidon, Suomen merivoimien miinalaiva
TOPEX/Poseidon, merenpinnan korkeutta kartoittanut satelliitti
Pasiphaë, Jupiterin kuu, jota kutsuttiin epävirallisesti Poseidoniksi vuosina 1955–1975.
Dzongkhan kieli

Dzongkhan kieli (, ) on sinotiibetiläiseen kielikuntaan kuuluva kieli ja Bhutanin virallinen kieli. Se lukeutuu bodilaisten kieliryhmän eteläiseen haaraan. Kielen nimi tarkoittaa bhutanilaisessa luostarilinnoituksessa, dzongissa, puhuttavaa kieltä. Sillä on useita murteita.

Dzongkhan lähimpiin sukulaiskieliin lukeutuu Intian Sikkimissä puhuttu drenjoke ja kielet ovat osittain keskenään ymmärrettäviä.

Bhutanilainen elokuva Kulkureita ja taikureita on kokonaan dzongkhankielinen.

Vaikka dzongkhaa puhuu äidinkielenään vähemmistö bhutanilaisista (28 %), se on pakollinen oppiaine maan kouluissa ja toimii etnisten ryhmien välisenä lingua francana kautta maan. Dzongkha alkoi kehittyä Bhutanin kansalliskieleksi 1960-luvulla.

Fonologia

Konsonantit 

Lähde:

Vokaalit 

Lähde:

Kirjakieli 
Dzonkhan kirjoittamiseen käytetään tiibetiläisen kirjaimiston versiota, josta käytetään nimityksiä joyi (mgyogs yig) ja joshum (mgyogs tshugs ma). Kieltä äidinkielenään puhuvista lukutaitoisia on noin puolet.

Johtuen tiibetiläisen kirjaimiston konservatiivisuudesta, mikä puolestaan johtuu siitä, että kirjaimistoa pidetään pyhänä, dzongkhan kirjoittaminen ja lukeminen on huomattavasti vaikeampaa kuin puhuminen. Tiibetiläistä kirjaimistoa ei ole juurikaan uudistettu, vaikka kieli on kehittynyt aikojen saatossa..

Sanasto ja kielioppi 
Lukusanat 1–10 dzongkhaksi:

Lähteet

Aiheesta muualla 

The Dzongkha Development Authority  
Learn Dzongkha

Dzongkha tietokoneella 
Jomolhari-fontti dzongkhankielisten tekstien näyttämiseen 
näppäimistöasettelu  
OpenOffice.orgin virittäminen  
Bhutanin kielet
Bodilaiset kielet
Propionihappo

Propionihappo eli propaanihappo (C2H5COOH) on pistävän eltaantuneen hajuinen karboksyylihappo. Proprionihapon anioneja, suoloja ja estereitä  kutsutaan propionaateiksi. Aineesta käytetään myös nimiä etyylimuurahaishappo, metyylietikkahappo ja etaanikarboksyylihappo.

Propionihapon rakennekaava on CH3CH2COOH.
Sen happovakio pKa on 4,87, leimahduspiste 54 °C c.c. eli suljetun astian (closed cup) menetelmällä ja 57 °C o.c. eli avoimen astian (open cup) menetelmällä mitattuna ja itsesyttymislämpötila 485 °C.

Propaanihappoa valmistetaan hapettamalla propanolia tai etanolin ja hiilimonoksidin välisellä reaktiolla. Myös eräät bakteerit tuottavat sitä heksooseista. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä sekä viljan säilöntään.

Propionihappoa esiintyy monissa juustoissa. Sitä käytetään myös elintarvikkeissa säilöntäaineena ja sen E-koodi on E 280. Propionihapon suoloista on elintarvikkeissa sallittu käytettäväksi natriumpropionaatti (E 281), kalsiumpropionaatti (E 282) ja kaliumpropionaatti (E 283).

Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Katso myös 
Propionihappobakteerit
Propionihappokäyminen

Lähteet

Aiheesta muualla 

Propionihapon käyttöturvallisuustiedote
Human Metabolome Database: Propionic acid 
DrugBank: Propanoic acid 
KEGG: Propionic acid 
ChemBlink: Propionic acid 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Propionic-acid 
Pherobase: Floral Compound – 3Acid 
Pherobase: Semiochemical – 3Acid 

Karboksyylihapot
Säilöntäaineet
Superheroes

Superheroes on Racer X:n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin ensin Japanissa vuoden 2000 lopulla, ja sitten Yhdysvalloissa seuraavassa helmikuussa.

Kappaleet 

 "Superheroes"
 "Let The Spirit Fly"
 "Godzilla"
 "Dead Man's Shoes"
 "King Of The Monsters"
 "Mad At The World"
 "Evil Joe"
 "That Hormone Thing"
 "Viking Kong"
 "Time Before The Sun"
 "O.H.B. (One Hot Bitch)"

Kokoonpano 

 Jeff Martin - laulu
 Paul Gilbert - kitara
 John Alderete - basso
 Scott Travis - rummut

Vuoden 2000 albumit
Racer X:n albumit
Laatukustannukset

Laatukustannukset ovat kustannuksia, jotka aiheutuvat tavoitellun laatutason saavuttamisesta sekä huonosta laadusta johtuvista kustannuksista (cost of poor quality).
Laatukustannuksia käytetään laadunohjauksessa ja laadun optimoinnissa ohjaamaan laatua ja kustannuksia. Yrityksissä laatukustannuksia verrataan yleensä liikevaihtoon, ilmaisten ne prosentuaalisena osuutena liikevaihdosta.

Kustannukset tavoitellun laatutason saavuttamisesta 

Kustannukset tavoitellun laatutason saavuttamisesta voidaan jakaa ennalta ehkäisevän toiminnan kustannuksiin sekä tarkastus-, arviointi- ja seurantakustannuksiin. Ennalta ehkäisevän toiminnan kustannuksiin kuuluvat kustannukset siitä, että varmistetaan että asiat tehdään oikein, esimerkiksi koulutus, sisäinen arviointi, itsearviointi ja katselmukset.

Huonosta laadusta johtuvat kustannukset
Huonosta laadusta johtuvat kustannukset käsittää kustannukset, jotka aiheutuvat tavoitellun ja aikaansaadun tuotteen tai palvelun laatueroista. Huonon laadun kustannuksiin kuuluvat työnteon kustannukset, korjaamisen, uudelleen tekemisen ja hävittämisen kustannukset, sekä uusien materiaalien kustannukset. Huonosta laadusta johtuvat kustannukset sisältävät myös kustannukset siitä, että virheiden korjaamiseen tarvittavia resursseja ei voida käyttää muihin tarkoituksiin. 

Muita huonosta laadusta johtuvia epäsuoria kustannuksia ovat:

 Kustannukset siitä että asiakkaan tarpeita ei täytetä ensimmäisellä kerralla
 Mahdollisuus suurempiin tuottoihin tai tuottavuuteen
 Markkinaosuuksien menettäminen
 Mahdollisen tuotoksen menettäminen.

Klassinen ja uusi laatukustannusmalli
Klassisessa laatukustannusmallissa laadun kokonaiskustannukset muodostavat U-käyrän. Kun ehkäisykustannukset kasvavat, virhekustannukset pienenevät. Laadun optimaalinen pisteessä, jossa pienenevät virhekustannukset ja kasvavat ennaltaehkäisykustannukset leikkaavat toisensa.
Uudessa laatukustannusmallissa lisääntyvä laatu ei välttämättä maksa mitään, sillä laadun tekeminen riippuu eniten asenteista. Tuotteen voi tehdä oikein ja väärin, samoilla kustannuksilla.

Lean ajattelu
Lean ajattelun mukaan tarpeettomia kustannuksia aiheutuu ylituotannosta, odottamisesta, kuljettamisesta, epäasianmukaisesta tuotantotavasta, tarpeettomasta varastoinnista, tarpeettomista siirroista ja liikkeistä, virheistä. Kun mietitään laatukustannuksia, voidaan ajatteluun sisällyttää näitä kaikkia kustannuslajeja.

Katso myös
Prosessinkehittäminen
Laatujohtaminen
Laatu
6 Sigma

Lähteet
http://www.isixsigma.com/dictionary/Cost_of_Poor_Quality_-_COPQ-63.htm
http://cgi.qualitas-fennica.fi/artikkelit/laatukustannus.html 
http://www.kotiposti.net/tuurala/Laatukustannukset.htm
http://www.emsstrategies.com/dm090203article2.html

Liiketaloustiede
Johtaminen
Laatu
Peter Flinckenberg

Peter Flinckenberg (s. 1971, Helsinki) on suomalainen elokuvaaja.  

Flinckenberg aloitti uransa Suomessa 2000-luvun vaihteessa ja siirtyi 2010-luvun puolessavälissä Hollywoodiin, jossa hän on kuvannut televisiosarjoja muun muassa Netflix-suoratoistopalvelulle. Flinckenberg on saanut parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon peräkkäisinä vuosina 2014 (Betoniyö) ja 2015 (Tuulensieppaajat). 

Vuonna 2015 Flinckenberg voitti Betoniyöllä American Society of Cinematographers -järjestön Spotlight-palkinnon, jonka muina ehdokkaina olivat Darius Khondji elokuvalla The Immigrant sekä Daniel Landin elokuvalla Under the Skin. 

Flinckenberg valmistui elokuvataiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2003, mitä ennen hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Draamatuotantojen lisäksi hän on kuvannut mainoksia, musiikkivideoita ja dokumentteja. Flinckenberg on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen sekä Oscar-palkintoa jakavan Yhdysvaltain elokuva-alakatemian jäsen. 

Flinckenbergin avopuoliso on dokumentaristi ja kauppatieteiden maisteri Sonja Lindén.

Filmografia

Elokuvat 
 Hengittämättä ja nauramatta (2002)
 Nousukausi (2003)
 Riot-On! (2004)
 Sooloilua (2007)
 Toinen jalka haudasta (2009)
 Hella W (2011)
 Sinkkuelämän säännöt (2011)
 Ikuisesti sinun (2011)
 Virtuaalinen vapaus (2011)
 Miss Farkku-Suomi (2012)
 Pitääkö mun kaikki hoitaa? (lyhytelokuva, 2012)
 Betoniyö (2013)
 Love & Engineering - Rakkauden insinöörit (2014)
 Tuulensieppaajat (2014)
 Valkoinen raivo (2015)
 Siperiaan, rakkaani (2016)
 Joka toinen pari (2017)
 Woodshock (2017)
 Tyhjiö (2018)
 Silk Road (2021)
 Huda's Salon (2021)
 Luzifer (2021)
 Lansky (2021)

Televisiosarjat 
 I'm Dying Up Here (5 jaksoa, 2017)
 How It Ends (Netflix 2018)
 Ina <3 porno (3 jaksoa, 2018)
 Come Sunday (2018)
 Raising Dion (3 jaksoa, Netflix, 2019)
 Westworld (4 jaksoa, 2022)

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 Andrew Fish: Long Road Home: How It Ends. American Cinematographer, September 16. 2018.

Suomalaiset elokuvaajat
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Stepanakert

Stepanakert (, ) on virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvan, mutta käytännössä itsenäisen Artsakhin tasavallan pääkaupunki. Se sijaitsee Karabahvuorten itärinteen juurella Karkarjoen laaksossa. Kaupungissa on 54 500 asukasta (vuonna 2013).

Historia
Keskiajalla nykyisen kaupungin paikalla oli armenialaisten lähteiden mukaan Vararakn-niminen kylä. Azerbaidžanilaisten lähteiden mukaan se tunnettiin 1700-luvulta lähtien nimellä Xankəndi, kaanin kylä. Vuonna 1847 paikalle perustettiin Venäjän Kaukasian ratsuväkidivisioonan päämaja. 1800-luvun loppuun mennessä siitä kehittyi armenialaisten ja venäläisten asuttama pieni kaupunki.

Vuonna 1923 Xankəndista tuli Vuoristo-Karabahin autonomisen alueen pääkaupunki. Samalla se sai armenialaisen bolševikkijohtaja Stepan Šaumjanin mukaan nimen Stepanakert. Neuvostoaikana Stepanakertista kehittyi huomattava teollisuuskeskus, jossa oli tekstiili-, elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta sekä valaisin- ja huonekalutehtaat. Kaupungissa toimi opettajainstituutti, maatalousteknikumi, sairaanhoitaja- ja musiikkiopistot, kotiseutumuseo ja teatteri. 1960- ja 1970-luvuilla entisen Leninaukion, nykyisen Veratsnund-aukion ympärille pystytettiin joukko hallintorakennuksia. Neuvostoaikana kaupunki oli myös sitä ympäröineen Stepanakertin piirin hallinnollinen keskus.

Azerbaidžanin hallitus nimesi Stepanakertin jälleen Xankəndiksi vuonna 1991. Kaupunki vaurioitui pahasti Vuoristo-Karabahin sodan aikana, mutta on sen jälkeen rakennettu uudelleen.

Vuonna 2020 syttyi uusi sota, jossa Azerbaidžanin armeija tulitti Stepanakertia raskailla aseilla. Monia rakennuksia tuhoutui, asukkaat pakenivat pommisuojiin.

Nähtävyydet
Vuorten ja metsien ympäröimässä Stepanakertissä on paljon puistoja ja vapaa-ajanviettopaikkoja. Kaupungissa toimii yliopisto, kotiseutumuseo ja kaksi Vuoristo-Karabahin sodalle omistettua museota. Nähtävyyksiin kuuluvat myös kaupungin pääkatu Azatamartikneri-prospekti, keskustori sekä Armenian ja Azerbaidžanin konfliktin muistomerkit. Stepanakertin ja koko Vuoristo-Karabahin symbolina toimii kaupungin sisääntuloväylän vieressä kohoavalle kukkulalle pystytetty muistomerkki, jota paikalliset kutsuvat nimellä Papik-Tatik (”Ukko ja Akka”).

Lentokenttä
Noin yhdeksän kilometriä Stepanakertin pohjoispuolelle on rakenteilla lentokenttä. Alueen poliittista jännitystä kuvaa, että Azerbaidžan on kuitenkin uhannut ampua alas tälle ehkä toukokuussa 2011 avautuvalle Stepanakertin kansainväliselle lentokentälle lentävät siviililentokoneet.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Stepanakertin kaupungin sivusto 
 Azerbaidžanilainen Xankəndi-sivusto  , 

Aasian pääkaupungit
Azerbaidžanin kaupungit
Vuoristo-Karabah
Tariq Ramadan

Tariq Said Ramadan (s. 26. syyskuuta 1962) on sveitsiläinen islamintutkija. Hänen isoisänsä oli Muslimiveljeskunnan egyptiläinen perustaja Hassan al-Banna. Ramadan on työssään keskittynyt ennen kaikkea muslimien asemaan nyky-Euroopassa. Hän ylsi 58. sijalle Maailman intellektuellit 2005 -äänestyksessä.

Ramadan on entinen Oxfordin yliopiston professori.

Ramadan ei hyväksy jihadistijärjestö Isisin julistamaa islamilaista kalifaattia.

Ramadanin oli määrä puhua Helsingin yliopiston keskustelutilaisuudessa 10. marraskuuta 2017, mutta tapahtuma siirrettiin, kun kaksi ranskalaisnaista syytti Ramadania raiskauksesta. Ramadan oli vieraillut Suomessa viimeksi 2006, jolloin visiitti synnytti kohua Ramadanin Muslimiveljeskuntaan liittyvien yhteyksien vuoksi. Hän on ollut vapaana takuita vastaan, kun hänestä tehtiin vuonna 2019 rikosilmoitus raiskauksesta, joka tapahtui 2014.

Valittuja teoksia 
 Arab Awakening, 2012. ISBN 978-1-84-614650-3
 The Quest for Meaning: Developing A Philosophy of Pluralism, 2010. ISBN 978-0-14-191957-7
 What I Believe, 2009. ISBN 978-0-19-538785-8
 Radical Reform: Islamic Ethics and Liberation, 2009. ISBN 978-0-19-533171-4
 In the Footsteps of the Prophet: Lessons from the Life of Muhammad, 2007. ISBN 978-0-19-530880-8
 Western Muslims and the future of Islam, 2004. ISBN 0-19-517111-X
 Islam, the West, and the Challenge of Modernity, 2001. ISBN 0-86037-311-8
 To Be a European Muslim, 1999. ISBN 0-86037-300-2

Lähteet

Aiheesta muualla 
Tariq Ramadan: 'ISIL is not Islamic  Aljazeeran haastattelu (Lähetetty 11.10.2014)
Tariq Ramadanin oma sivusto 
Tariq Ramadanin audio- ja video- luentoja Halal Tube
Tariq Ramadan: Mitä merkitsee käsite "maltillinen" muslimi
Tariq Ramadan influences – Tariq Ramadanin oma video 
Change is possible after Tunisia,but Egypt is different, Nina zu zu Fürstenbergin haastattelee, Reset-dialogi kulttuurien vuorovaikutuksesta
VIDEO: "We cannot accept a dogmatic interpretation of Islam", Reset-dialogi kulttuurien vuorovaikutuksesta
VIDEO: "Shari'a and Democracy in Arab Constitutions", Tariq Ramadanin keskustelu Abdullahi Ahmed An-Na'imin kanssa, Reset-dialogi kulttuurien vuorovaikutuksesta

Islamin tutkijat
Sveitsiläiset tieteilijät
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
Toni Livers

Toni Livers (s. 2. kesäkuuta 1983 Trun) on sveitsiläinen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2003–2004 lähtien.

Livers sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 50 kilometrillä 32:nneksi. Seuraavan vuoden Sapporon MM-kisoissa hän sijoittui takaa-ajossa yhdeksänneksi. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 50 kilometrillä neljästoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 15 kilometrin vapaan kilpailussa viidestoista.

Ensimmäisen voittonsa, ja toistaiseksi ainoan palkintokorokepaikkansa maailmancupissa, hän saavutti voitettuaan 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailun Davosissa 3. helmikuuta 2007.

Livers edustaa Gardes Frontière -seuraa.

Lähteet 
 Toni Livers FIS:n tietokannassa

Aiheesta muualla 
 Kotisivut 

Sveitsiläiset maastohiihtäjät
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Linnean Society

Linnean Society of London on taksonomian ja luonnonhistorian tutkimusseura. Se on perustettu vuonna 1788 ja on maailman vanhin aktiivinen biologian alan tiedeseura. Nimensä se sai ruotsalaiselta luonnonhistorioitsijalta Carl von Linnéltä.

Seura julkaisee lehtiä Zoological Journal, The Biological Journal, The Botanical Journal ja The Linnean, järjestää konferensseja ja ylläpitää Lontoossa yli 90 000 luonnonhistorian alan kirjojen ja julkaisujen kokoelmaa.

Seura jakaa vuosittain yleensä kahdelle ansioituneelle tutkijalle Linné-mitalin, joka vuoteen 1976 tunnettiin Linnean Societyn kultamitalin nimellä. Ennen vuotta 1958 tavallisesti vain yksi tutkija vuodessa palkittiin.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Seuran kotisivu

Tiedejärjestöt
Brittiläiset järjestöt
Geron krusifiksi

Geron krusifiksi (, rak. 969 - 976) on varhaisin tunnettu kuvaus Kristuksen kärsimyksestä ristillä, sillä aikaisemmissa krusifikseissa pyrittiin kuvaamaan kärsimyksen sijaan aiheen sakramentaalista merkitystä. Krusifiksi sijaitsee Kölnin tuomiokirkossa Saksassa, ja se valmistui aikoinaan Kölnin arkkipiispa Geron tilauksesta, mistä se on saanut nimensä. Se on rakennettu tammesta, ja se on 187 cm korkea.

Lähteet

Kristillinen taide
Keskiajan taideteokset
Veistokset
Saksan taide
Kölnin historia
Alfonso V (Aragonia)

Alfonso V (1396 – 27. kesäkuuta 1458) oli renessanssin ajan eurooppalainen hallitsija. Hän toimi Aragonian, Valencian, Mallorcan, Sardinian & Korsikan ja Sisilian kuninkaana sekä Barcelonan kreivinä vuodesta 1416 ja lisäksi Napolin kuninkaana vuodesta 1442 kuolemaansa.

Alfonso oli Aragonian Ferdinand I:n ja Eleanor Alburquerquelaisen poika. Hänen palveluksessaan oli muun muassa runoilija ja kronikoitsija Antonio Beccadelli.

Alfonson kuoltua Aragonian kruunu siirtyi hänen veljelleen Juhana II:lle (1458–1479).

Aragonian kuninkaalliset
Vuonna 1396 syntyneet
Vuonna 1458 kuolleet
Jaakko I (Aragonia)

Jaakko I ”Valloittaja” (; 2. helmikuuta 1208 – 27. heinäkuuta 1276) oli eurooppalainen hallitsija myöhäiskeskiajalla. Hän oli Aragonian kuningas vuodesta 1213 kuolemaansa, jonka jälkeen häntä seurasi hänen poikansa Pietari III.

Jaakko I on keskiaikaisista Aragonian kuninkaista tunnetuin. Hän laajensi valtakuntaansa Baleaareille ja Valenciaan.

Jaakon isä Pietari II kuoli ristiretkellä pojan ollessa viisivuotias. Jaakko kasvoi Temppeliherrain ritarikunnan suojeluksessa Monzonissa, ja isosetä Sancho Roussilon hoiti sijaishallitsijan tehtäviä vuoteen 1218 asti. Silloin aateliset syrjäyttivät sijaishallitsijan, ja nuori kuningas joutui taistelemaan asemansa ja joskus henkensäkin puolesta. Virallisesti hän nousi valaistuimelle vuonna 1227 ja alkoi heti suunnitella valtakunnan laajentamista.

Jaakko valloitti ensin Baleaarien saaret yksi kerrallaan ja karkotti sitten saraseenit Valenciasta vuonna 1238.

Jaakko I oli naimisissa kaksi kertaa: Vuonna 1221 solmittu liitto Eleanor Kastilialaisen kanssa päättyi eroon. Toinen puoliso Violanta Unkarilainen synnytti useita lapsia.

Jaakko I suosi katalaania ja kirjoitti sillä omasta elämästään kronikan Llibre dels fets. Hän edisti olennaisella tavalla aikansa katalaaninkielisen kirjallisuuden leviämistä. Hän ihaili varsinkin proosaa – toisin kuin poikansa Pietari III, joka oli runouden ystävä.

Lähteet 

Aragonian kuninkaalliset
Vuonna 1208 syntyneet
Vuonna 1276 kuolleet
Michael Dibdin

Michael Dibdin  (21. maaliskuuta 1947, Wolverhampton, Englanti – 30. maaliskuuta, 2007, Seattle, Washington) oli englantilainen salapoliisikirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten italialaisen Aurelio Zenin dekkareista, jonka lisäksi häneltä ilmestyi seitsemän muutakin kirjaa.

Aurelio Zenin sarja

 Ratking (Rottakuningas, 1988)
 Vendetta (Verikosto, 1990)
 Cabal (Salaseura, 1992)
 Dead Lagoon (Kuollut laguuni, 1994)
 Cosi Fan Tutti (Cosi Fan Tutti, 1996)
 A Long Finish (Loppusilaus, 1998)
 Blood Rain (Verisade, 1999)
 And Then You Die (Ja sitten kuolet, 2002)
 Medusa (ei vielä suomennettu, 2003)
 Back to Bologna (ei vielä suomennettu, 2005)
 End Games (ei vielä suomennettu, 2007 ilmestyi postuumisti kirjailijan kuoleman jälkeen)

Aiheesta muualla
 Michael Dibdinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 Tietoja Dibdinistä suomeksi

Englantilaiset kirjailijat
Vuonna 1947 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
Rele Kosunen

Heikki Juha Kalervo ”Rele” Kosunen (s. 30. heinäkuuta 1962 Varkaus) on suomalainen muusikko ja viihdetaiteilija. Kosunen on näytellyt Uuden Iloisen Teatterin näyttelijänä 1987 - 1994, ja toiminut myös taustalaulajana. Kosusen puoliso oli laulaja Leena Nilsson. Leena on jopa sanoittanut Relelle kappaleen Kuunpoika.

Kosusen isä oli varkautelainen muusikko Svante Kosunen.

Lähteet 

Suomalaiset laulajat
Vuonna 1962 syntyneet
Elävät henkilöt
TGB R50X

TGB R50X on TGB:n skootterimalli.

Tekniset Tiedot 
Moottorin tyyppi: 2-tahtinen.
Kuutiotilavuus: 49,3 cm³
Sytytys: CDI.
Jäähdytys: ilma.
Käynnistys: Sähköstartti ja poljinkäynnistys.
Maksimi teho: 4,9hv/ 7500rpm.
Puristussuhde: 7,8.
Vaihteisto: Variaattori.
Jarrut: levy edessä ja takana.
Renkaat: 130/60-13.
Pituus: 1830 mm.
Leveys: 670 mm.
Korkeus: 1125 mm.
Paino: 95 kg
Bensatankki: 6,8 l

Lähde 
www.tgb.com.tw/

R50X
Tamanna Bhatia

Tamanna Bhatia (s. 21. joulukuuta 1989 Bombay, Maharashtra, Intia), myös Tamannaah, on intialainen näyttelijä ja malli. 

Bhatian ensimmäinen elokuva oli vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Chand Sa Roshan Chehra. Se oli hindinkielinen, mutta sittemmin näyttelijä on esiintynyt pääasiassa tamilin- ja telugunkielisissä elokuvissa.

Filmografia

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Intialaiset mallit
Intialaiset näyttelijät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Sonny Barger

Ralph Hubert ”Sonny” Barger (8. lokakuuta 1938 Modesto, Kalifornia, Yhdysvallat – 29. kesäkuuta 2022) oli Helvetin enkeleiden Kalifornian Oakland-osaston perustajajäsen. Barger liittyi Helvetin enkeleihin vuonna 1957. Barger värväytyi armeijaan vuonna 1954 jo 16-vuotiaana, mutta 14 kuukauden palveluksen jälkeen armeija sai selville että hän on alaikäinen ja Barger erotettiin. Hän oli myös yksi Rolling Stonesin pahamaineisen vuoden 1969 Altamontin konsertin Helvetin enkeleihin lukeutuneista järjestysmiehistä. 

1980-luvun alussa Bargerin terveys oli vaakalaudalla, sillä hänellä todettiin kurkunpään syöpä. Hänelle tehtiin kurkunpään poistoleikkaus jossa poistettiin imusolmukkeet ja äänihuulet. Lisäksi hänelle tehtiin aukko kurkkuun hengittämistä ja puhumista varten. Nykyisin Barger asuu Arizonassa ja harrastaa moottoripyöräilyä edelleen. Hän ajaa Harley-Davidsonillaan päivittäin ja vierailee kokoontumisajoissa eri puolilla Yhdysvaltoja ja Eurooppaa.

Hunter S. Thompson on kuvannut oman kokemuksensa Bargerin ja moottoripyöräjengin elämästä kirjassaan Hell’s Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs. Todenmukaisemmin Bargerin elämää ovat kuvanneet Keith ja Kent Zimmerman kirjassa The Life and Times of Sonny Barger and The Hell’s Angels Motorcycle Club (2000), jossa hän kertoo vaiheistaan omin sanoin. Teos on myös suomennettu.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Sonny Bargerin kotisivut

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1938 syntyneet
Moottoripyöräily
Vuonna 2022 kuolleet
Can-Am (mönkijämerkki)

Can-Am on kanadalaisen BRP:n mönkijämerkki. BRP omistaa myös Lynx- ja Ski-Doo -moottorikelkat sekä itävaltalaisen moottorivalmistaja Rotaxin.

Historia 
Joseph-Armand Bombardier hankki ensimmäisen patentin telalliseen ajoneuvoon vuonna 1937. Bombardier perusti vuonna 1942 yrityksen, joka alkoi valmistaa moottorikelkkoja. Yrityksen ensimmäinen mönkijä esiteltiin vuonna 1998 ja vuonna 2006 Bombardier-mönkijöiden nimeksi vaihdettiin Can-Am.

Nykyiset mallit 
 Renegade 800
 Outlander Max 800 Ltd
 Outlander 800
 Outlander 650
 Outlander 500
 Outlander 400
 DS 650 X
 DS 450
 DS 250
 DS 90
 Rally 200
 Maverick 800

Lähteet 
 BRP Finland 
 BRP

Mönkijät
Patricio Guzmán

Patricio Guzmán Lozanes (s. 11. elokuuta 1941 Santiago de Chile) on chileläinen elokuvaohjaaja. Hänen työtään on muun muassa Chilen entistä presidenttiä käsittelevä dokumentti Salvador Allende (2004).

Guzmán kirjoitti nuorena romaaneja, opiskeli sitten elokuvaa ensin Santiagon katolisessa yliopistossa kunnes lähti Madridin Escuela oficial de cinematografia -oppilaitokseen (EOC), josta valmistui 1969. Palattuaan hän sai paikan kansallisesta Chile-Films-yhtiöstä dokumenttiosaston päällikkönä. Vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen Guzmán oli hetken vangittuna ja lähti sitten maanpakoon ensin Kuubaan 1977 ja sitten Espanjaan 1980.

Guzmánin on saanut uransa aikana lukuisia palkintoja ja palkintoehdokkuuksia eri maissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
  

Chileläiset elokuvaohjaajat
Vuonna 1941 syntyneet
Elävät henkilöt
Simo Salminen (muusikko)

Simo Salminen (16. joulukuuta 1956 Helsinki – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen jazztrumpetisti.

Ura 
Salminen soitti 1970-luvulta alkaen useissa nimekkäissä suomalaisissa jazzorkestereissa, kuten Tapiola Big Bandissa, Paradisessa ja UMOssa. Vuonna 1978 Salminen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän oli mukana toista vuotta muun muassa Buddy Richin isossa yhtyeessä sekä Eddie Palmierin ja Machiton yhtyeissä. Vuonna 1979 hän oli mukana Mike Oldfieldin Euroopan-kiertueella ja soittaa siltä äänitetyllä albumilla Exposed. 

Vuonna 1983 hän palasi Suomeen ja toimi muun muassa Oulunkylän Pop & Jazz konservatorion opettajana. Hän liittyi uudestaan myös UMOon. Salminen vastasi yleensä orkestereissa trumpettisektion johtotehtävistä ja soitti vähemmän solistiosuuksia.

Muuta 
Simo Salminen oli jazz-saksofonisti ja -klarinetisti Teemu Salmisen veli.

Lähteet

Kirjallisuutta 
 

Suomalaiset jazzmuusikot
Suomalaiset trumpetistit
Jazztrumpetistit
Vuonna 1956 syntyneet
Vuonna 2014 kuolleet