joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Osmo Kupiainen

Osmo Aukusti Kupiainen (10. toukokuuta 1909 Viipuri – 22. syyskuuta 1987 Tampere) oli suomalainen pesäpalloilija ja poliittinen vaikuttaja.

Kupiainen teki merkittävää työtä pesäpalloilun hyväksi sääntöjen ja pelitaktiikan kehittäjänä sekä kouluttajana. Pelaajaurallaan hän kuului Viipurin Pallonlyöjäin suursarjajoukkueeseen varamiehenä. Vuoden 1932 Itä-Länsi-ottelussa hän toimi Idän joukkueenjohtajana. Vuosina 1931–1939 Kupiainen oli Pesäpalloliiton (PPL) päävalmentajana ja koulutustoiminnan johtajana. Vuosina 1939–1940 Kupiainen hoiti PPL:n toiminnanjohtajan tehtäviä. Kupiainen oli myös Laaka (myöhemmin Kiri) -lehden päätoimittaja ja kirjoitti pesäpallosta eri lehtiin nimimerkillä Piikki. Vuonna 1939 Kupiainen toimi matkanjohtajana Koripallon EM-kisoissa Kaunasissa. Kupiaiselle myönnettiin Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki, SVUL:n hopeinen ansiomerkki ja Suomen Urheilun hopeinen ansioristi. Hänet nimettiin 2012 pesäpallon kunniagallerian jäseneksi.

Kupiainen osallistui politiikkaan Kansallisen Edistyspuolueen viimeisenä puoluesihteerinä vuosina 1950–1951. Edistyspuolueen lopetettua toimintansa hän toimi Suomen Kansanpuolueen ensimmäisenä puoluesihteerinä. Vuosina 1952–1974 Kupiainen oli oikeistolaisen Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiön toiminnanjohtajana.

Lähteet
 
 http://www.pumu.fi/index.php?option=com_content&view=article&id=441:kupiainen-osmo&catid=164:pelaajaesittelyt&Itemid=299

Viitteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Suomalaisten puolueiden puoluesihteerit
Kansallisen Edistyspuolueen poliitikot
Suomen Kansanpuolueen poliitikot
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Skate 3

Skate 3 on EA Black Boxin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema rullalautailuun perustuva urheilupeli, joka on Skate-pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin toukokuussa 2010 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.

Pelaaminen 
Peliin on lisätty kolme vaikeustasoa. Helppo (easy) tekee hypyistä ilmavampia, nopeuttaa pyörimistä ja tekee grindeistä ”magneettisempia”, jolloin lauta pysyy paremmin reilissä. Normaali (normal) on hyvä pelisarjaa ennenkin pelanneille. Vaikea (hardcore) taas muuttaa peliä toiseen suuntaan ja tekee hypyistä matalampia, grindeistä vaikeampia, vauhdin ottamisesta hitaampaa ja muuttaa temppujen tekemisen vaikeammaksi.

Skate Park on myös iso ominaisuus Skate 3:ssa. Tämä ominaisuus antaa pelaajalle mahdollisuuden rakentaa omia parkkeja. Kun oma skeittaamispuisto on valmis, voit rullalautailla Skate Parkissasi ystäviesi kanssa netissä. 

Pelin tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Port Carvertonin kaupunkiin. Toisin kuin Skate 2:ssa kaupunki on paljon värikkäämmän näköinen ja sallivampi skeittaamisen suhteen; kun skeittaat vartijan ohi hän ei lähde perääsi, Kaupunki jakaantuu kolmeen alueeseen: yliopisto- ja teollisuusalueeseen sekä keskustaan. Yliopistoalueella on jyrkkiä alamäkiä ja isoja avoimia alueita. Keskustassa taas on tasaisia reunoja ja reilejä. Teollisuusalueella on muun muassa mahtava louhos, joka koostuu yli 10 000 käsintehdystä kivestä.

Skate 3:ssa on myös harjoitusosio ”Stereo Skate School”, jossa voi opetella uusia temppuja Coach Frankin kanssa. Coach Frankille äänensä on antanut Jason Lee.

Demo 
Demo julkaistiin 15. huhtikuuta 2010. Se sisältää osia harjoitusosiosta, kaksi aluetta Port Carvertonin yliopistoalueelta sekä neljä haastetta, joita voit pelata yksin. Niistä kahta voi pelata myös internetissä tiimihaasteina. Demossa on 20 minuutin aikarajoitus, jonka jälkeen peli nollaantuu ja voit joko poistua tai aloittaa alusta.

Pelissä esiintyvät rullalautailijat 

 Joey Brezinski
 Lizard King
 Danny Way
 Terry Kennedy
 John Cardiel
 Chris Haslam
 Pat Duffy
 Jason Dill
 Braydon Szarfranski
 Dennis Busenitz
 Eric Koston
 Lucas Puig
 PJ Ladd
 Ryan Smith
 Ryan Gallant

 Darren Navarette
 Chris Cole
 Ray Barbee
 Jerry Hsu
 Colin McKay
 Andrew Reynolds
 Jason Lee (Coach Frank)
 Benny Fairfax
 Dan Drehobl
 Mark Appleyard
 Josh Kalis
 Mike Carroll
 Rob Dyrdek
 John Rattray
 Giovanni Reda

Lähteet

Aiheesta muualla 
Virallinen kotisivu 

Skate-pelisarja
Avoin pelimaailma -pelit
Vuoden 2010 videopelit
PlayStation 3 -pelit
Xbox 360 -pelit
Särkyneille

Särkyneille on Laulu-Miesten vuonna 2003 julkaisema, kuoron hengellistä ohjelmistoa sisältävä tallenne. Kuoroa johtaa tallenteella sen taiteellinen johtaja, professori Matti Hyökki.

Kappaleet

Muut muusikot 
 Matti Paatelma – piano (kappaleet 1 ja 11)
 Petri Laaksonen – laulu (kappaleet 1 ja 11)
 Sauli Tiilikainen – baritonilaulu (kappale 12)
 Suomalainen Poikakuoro (kappale 18)

Lähteet 

Vuoden 2003 albumit
Laulu-Miesten albumit
Talo Ranskassa

Talo Ranskassa on vuonna 2009 kuvattu ja Yle Teema -kanavalla kevään 2010 aikana esitetty tosi-TV-pohjainen ranskan kielen opetussarja ja siihen liittyvä samanniminen verkkokurssi. Ohjelmaa juonsi Ella Kanninen. Sarja on jatkoa aiemmille sarjoille Talo Espanjassa ja Talo Italiassa.

Kilpailun kulku 
Kilpailuun valittiin hakijoiden joukosta seitsemän kilpailijaa, jotka matkustivat Montpellier’hen Etelä-Ranskaan, jossa he aloittivat ranskan opiskelun ranskankielisen opettajan johdolla. Kirjalliset kokeet ja käytännön kieliharjoitukset toimivat pudotustehtävinä, joiden kautta kussakin jaksossa yksi kilpailija pudotettiin kilpailusta, kunnes voittaja oli selvillä. Opiskelun lomassa kilpailijoille järjestettiin myös vapaa-ajan ohjelmaa. Katsojille näytettiin myös Montpellier’n ja sen ympäristön matkailukohteisiin liittyviä inserttejä.

Kilpailijat 
 Virpi Hietanen (43), Inari, ravintolatoimenjohtaja. Putosi neljäntenä.
 Mika Hytti (39), Kotka, markkinointiassistentti. Putosi toisena.
 Mikko Salmilahti (35), Helsinki, myyntijohtaja. Voittaja.
 Jaana Siipola (51), Turku, fysioterapeutti. Putosi kolmantena.
 Eero Tolvanen (57), Jyväskylä, projektityöntekijä. Putosi viidentenä.
 Annamaija Vakkuri (67), Kellokoski, eläkeläinen. Putosi ensimmäisenä.
 Laura Åkerlund (22), Helsinki , pianonsoiton ja musiikkitieteen opiskelija. Toinen.

Verkkokurssi 
Yleisradion nettisivuilla julkaistiin mm. kilpailijoille tehdyt koekysymykset ja kilpailijoiden blogimerkintöjä sitä mukaa kuin ohjelma eteni. Näin jokaisella oli mahdollisuus seurata kilpailijoiden edistymistä ja opiskella ranskaa samaan tahtiin heidän kanssaan.

Aiheesta muualla 
 Talo Ranskassa. Web Archive 30.1.2010 (Ylen juttuarkisto).

Tositelevisiosarjat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
LVDS

LVDS (engl. Low-voltage differential signaling) on matalajännitteinen ja eromuotoinen signaalinsiirtotapa elektroniikan logiikkapiireissä nopeita signaaleita varten. LVDS-signaali terminoidaan noin 100 ohmin vastuksella, eromuotoinen jännite on noin 350 mV ja yhteismuotoinen jännitetaso on noin 1,2 V. LVDS-signaalin kytkemistä varten tarvitaan johdinpari, joka on siirtoimpedanssiltaan noin 100 ohmia. Siirtonopeudessa päästään luokkaan Gbit/s. LVDS-datasiirron etuna on pienehköt tehohäviöt pienen jännite-eron takia ja häiriöttömyys eromuotoisen signaalinsiirron takia. LVDS-signaaleita käytetään esim. PC:n SCSI, FireWire, DisplayPort-liitännöissä ja PCI Express -korteissa.

Aiheesta muualla 
LVDS Owner's Manual, National Semiconductor 

Tietokonetekniikka
Elektroniikka
Frederik Petrus Koumans

Frederik Petrus Koumans (1905-1977) oli hollantilainen biologi. Hän opiskeli biologiaa Leidenin yliopistossa ja suoritti siellä myös tohtorin tutkintonsa. Hän oli aluksi kiinnostunut valaista, myöhemmin kaloista. Hän keräsi 17 500 lajin nilviäiskokoelman ja lahjoitti sen museolle vuonna 1945. Hänestä tuli Leidenin museon kala-asioiden kuraattori. Koumans nimesi monia kalalajeja. Vuonna 1938 hän teki maailmanympärimatkan, jolla hän keräsi näytteinä museoille kaksituhatta kalaa ja 14 000 nilviäislajia.

Lähteet 

Alankomaalaiset biologit
Vuonna 1905 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
GW-BASIC

GW-BASIC on Microsoftin vuonna 1983 julkaisema BASIC-tulkki, kehitetty BASICA:n pohjalta. Se kehitettiin alun perin Compaqille. GW-BASIC:in jälkeen Microsoftilta alkoi tulla entistä kehittyneempiä BASIC-tulkkeja, kuten QBASIC ja QuickBASIC ja nykyisin se on BASIC-kielten yksi johtavista kehittäjistä (esimerkiksi VB.NET).

Lähteet 

BASIC
Microsoftin ohjelmistot
Viron kansallismuseo

Viron kansallismuseo (, ERM) on Tartossa sijaitseva museo, jonka kokoelmissa on esineitä, piirroksia ja muuta aineistoa virolaisen ja suomalais-ugrilaisten kulttuurien aloilta.

Historia 
Viron kansallismuseo perustettiin Tartossa 14. huhtikuuta 1909. Kiireellisimpänä tavoitteena oli tuolloin talonpoikaiskulttuurin perinnön säilyttäminen. Tarton kaupunki antoi ensimmäisen museohuoneen kansallismuseon käyttöön Gildi-kadulta. Vuonna 1922 kansallismuseolle nimettiin ensimmäinen pääjohtaja, suomalainen Ilmari Manninen ja museo sai toimitilakseen Raadin kartanon päärakennuksen Tarton laitamilta. Sotavuotena 1944 Raadin kartano vaurioitui tulipalossa ja kartanon alue jäi neuvostoarmeijan haltuun. Museo siirrettiin Tarttoon entiseen tuomioistuimen rakennuksen Veski-kadulle, mutta osa museon kokoelmista hajautettiin eri paikkoihin kuten neuvostovallan takavarikoimaan Paavalinkirkkoon.

Uudisrakennus 
Vuonna 2003 tehtiin päätös kansallismuseon uudisrakennuksesta Raadin kartanon maille, ja kansainvälinen arkkitehtuurikilpailu päättyi vuonna 2006. Kilpailun voitti arkkitehtien Dan Dorellin, Lina Ghotmehin ja Tsuyoshi Tanen Muistojen kenttä. Kansallismuseo rakennettiin Raadin entisen lentokentän kiitotielle. Rakennuksesta tuli Viron suurin museorakennus. Rakennuksen pituus on 356 metriä, pinta-ala 33 876 m² ja se ylittää Raadi järven 43 metriä pitkällä sillalla. Uuden museorakennuksen avajaiset pidettiin 22. syyskuuta 2016.

Näyttelyt  
Viron kansallismuseossa on kaksi pysyvää näyttelyä. Suurin osa näyttelytilasta on omistettu Kohtaamisia-näyttelylle, joka esittelee Viron historiaa nykypäivästä aikaan 11 000 eaa. Toinen pysyvä näyttely Uralin kaiku keskittyy suomalais-ugrilaisten kansojen kuten vepsäläisten, liiviläisten ja marien kieliin ja kulttuureihin. Neuvostoliiton vallan aikana tutkijat kävivät kenttätöissä täydentämässä kokoelmia ja tallentamassa nykyhetkeä toisten suomalais-ugrilaisten kansojen parissa. Kansallismuseon suomalais-ugrilaiset kokoelmat ovatkin tällä hetkellä yksi merkittävimpiä katoavien suomalais-ugrilaisten kansojen tietolähteitä. 

Pysyvien näyttelyiden lisäksi on vuosittain vaihtuvia näyttelyitä, ja osa tiloista on annettu yhteisöjen ja yhdistysten käyttöön, esimerkiksi amatööriarkeologeille. Museossa on hyvin varustettu auditorio, musta laatikko -teatteri ja kirjasto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Visit Estonia:  Eesti Rahva Muuseum (Viron kansallismuseo)
Sikses kiva paikka: Eesti rahva muuseum - Viron uusi kansallismuseo (blogi).
Kansan uutiset: Viron kansallismuseo on ottanut paikkansa
Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan verkkolehti - Hiiskuttua: Eesti Rahva Muuseum: Viron uusi kansallismuseo Raadissa
ICON: Estonian National Museum by DGT: "The museum had to play a role in regenerating the area"  

Tarton rakennukset ja rakennelmat
Viron museot
Kansallismuseot
Etnografiset museot
Vseslav

Vseslav (;   n. 1039–1101) oli Polotskin ruhtinaskunnan kuuluisin ruhtinas. Hän oli maansa johdossa yli viidenkymmenen vuoden ajan, vuodesta 1044 kuolemaansa asti. Hänen valtakuntansa sijaitsi nykyisellä Valko-Venäjällä Pihkovan kaakkoispuolella, ja se oli käytännössä Kiovan Venäjän vasallivaltio. Vseslav toimi myös jonkin aikaa Kiovan suuriruhtinaan kanssahallitsijana Izjaslavin rinnalla 1068–1069.

Lähteet 

Venäjän hallitsijat
Kiovan ruhtinaat
Polatskin historia
1030-luvulla syntyneet
Vuonna 1101 kuolleet
In the Year 2525

In the Year 2525 (Exordium and Terminus) on yhdysvaltalaisen Zager & Evans -duon kappale ja menestyssingle vuodelta 1969. Se nousi listaykköseksi ainakin Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Alankomaissa, Norjassa ja Sveitsissä myyden maailmanlaajuisesti noin neljä miljoonaa kappaletta. Laulun science fiction -vaikutteinen sanoitus arvuuttelee ihmiskunnan tilaa seuraavien tuhansien vuosien aikana.

Laulun nimeen liitetään usein suluissa sanat Exordium & Terminus ()

Taustaa ja julkaisu
Denny Zager ja Rick Evans olivat soittaneet yhdessä vuodesta 1962, jolloin he kuuluivat samaan The Eccentrics -nimiseen yhtyeeseen. Kaksi vuotta myöhemmin Evans sävelsi kappaleen ”In the Year 2525”, mutta se levytettiin vasta marraskuussa 1968, jolloin hetkellisesti erossa olleet Zager ja Evans olivat ryhtyneet esiintymään duona.
He lainasivat äänitystä varten 500 dollaria ja lisäksi Evans oli sovittanut kappaleen uudelleen.

Kappale julkaistiin alun perin kaksikon itse perustamalla pienellä Truth Recordsilla ja ensipainos oli vain tuhannen kappaleen suuruinen. Kun paikallinen kiinnostus kasvoi, otettiin singlestä seuraavaksi 10 000:n kappaleen painos. Lopulta, kun Zager ja Evans olivat lähettäneet singleä usealle levy-yhtiölle, RCA Recordsin Ernie Altschuler tarjosi heille sopimusta. Suuren promootion siivittämänä ”In the Year 2525” ilmestyi kesäkuun lopussa 1969 ja jo 12. heinäkuuta se oli noussut Yhdysvaltain Billboard-listan kärkeen. Piikkipaikalla se pysyi seuraavat kuusi viikkoa. Britanniassa kappale nousi listalle 9. elokuuta ja listaykköseksi 30. elokuuta. Kärkipaikkaa se piti Britanniassa puolestaan hallussaan kolme viikkoa.

”In the Year 2525”:n jälkeen Zager & Evans ei onnistunut enää saavuttamaan minkäänasteista menestystä. Ainoastaan samana vuonna julkaistu studioalbumi 2525 (Exordium & Terminus) onnistui nousemaan Yhdysvaltain listalla sijalle 30.

Sanoitus ja kappaleen rakenne
Kappaleessa ei ole kertosäkeistöä, vaan laulu alkaa nimensä mukaisesti vuodesta 2525, ja jatkuu ihmiskunnan kohtaloita ennustellen noin tuhannen vuoden välein. Sanoituksissa mainitaan erilaisia tulevaisuuden laitteita sekä ravintopillereitä ja koeputkia. Sävellyksessä on kaksi puolen sävelaskelen modulaatiota. Lopulta kappale ”alkaa alusta” palaten vuoteen 2525, kunnes fade outin myötä häivyttäen päättyy, sanoitusten ollessa toistamiseen vuodessa 3535.

Muita versioita
Suomenkielisen version julkaisi samana vuonna Robin. Kappaleen ”Vuonna 2525” teksti oli hyvin alkuperäisen sanoituksen mukaisesti tehty ja siitä vastasi Jussi Kylätasku. ”Vuonna 2525” nousi elokuussa 1969 Suomen listan sijalle 7.

Ruotsiksi kappaleen lauloi nimellä ”Anno 2202” Lenne Broberg (1969) ja italiankielisen version ”Nel 2023” tulkitsi Caterina Caselli (1970).

Lähteet

Viitteet

Vuoden 1969 kappaleet
Mary Mallon

Mary Mallon (23. syyskuuta 1869, Cookstown, Irlanti – 11. marraskuuta 1938, North Brother Island, New York, Yhdysvallat), tunnettu lisänimellä Typhoid Mary (Lavantauti-Mary), oli ensimmäinen Yhdysvalloissa tavattu oireeton lavantaudin kantaja.

Keittäjänä ja pyykkärinä toiminut Mallon tartutti lavantaudin ainakin 53 ihmiseen, joista 3 kuoli tartuntaan.  

Mallon eristettiin North Brother Islandilla sijaitsevaan sairaalaan vuosiksi 1907–1910, mutta hänet vapautettiin Mallonin luvattua hankkia jonkin muun kuin keittäjän työn. Vapauttamisensa jälkeen Mallon toimi jonkin aikaa muun muassa pyykkärinä, mutta palasi paremmin palkattuun entiseen ammattiinsa. Hänet määrättiin vuonna 1915 uudelleen eristettäväksi North Brother Islandille, ja eristys jatkui hänen kuolemaansa vuonna 1938 saakka.

Lähteet

Aiheesta muualla 

About.com: Typhoid Mary
Crime Library: Typhoid Mary

Yhdysvaltalaiset henkilöt
Tieteellisen mielenkiinnon kohteena olevat henkilöt
Vuonna 1869 syntyneet
Vuonna 1938 kuolleet
Lääketieteen historia
Sähköalojen ammattiliitto

Sähköalojen ammattiliitto eli Sähköliitto on suomalainen sähköalan työntekijöiden etujärjestö. Keskusjärjestö SAK:hon kuuluvalla ammattiliitolla on noin 34 000 jäsentä  ja 126 ammattiosastoa. Liitto on julkaissut jäsenlehteä Vasama vuodesta 1957 alkaen.

Järjestö perustettiin lokakuussa 1955 nimellä Suomen Sähköalantyöntekijäin Liitto (SSTL). Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1996. Ennen SSTL:ää sähköalan työläiset olivat järjestäytyneet Metallityöväen Liittoon. Päätös erkanemisesta jakoi sähkötyöläisiä. Metalliliitto piti Sähköliittoa hajotusjärjestönä eikä uutta liittoa koskaan päästetty Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. 1960-luvulla Sähköliitto oli sosialidemokraattien muodostaman Suomen ammattijärjestön jäsen. Liitto on kuulunut nykyiseen SAK:hon keskusjärjestön perustamisesta (1969) lähtien. 2000-vuosikymmenen jälkipuolella Sähköliitto neuvotteli yhdistymisestä Teollisuusalojen ammattiliittoon, mutta se jäi lopulta TEAMin ulkopuolelle.

Edustajisto

Korkeinta päätäntävaltaa kaikissa Sähköliittoa koskevissa asioissa käyttää edustajisto, joka on valittu vuodesta 1996 alkaen. Edustajiston edeltäjä oli liittokokous. Edustajat edustajistoon valitaan vaaleilla joka neljäs vuosi.

Edustajiston vahvuus vuosina 2016–2020 on 70 jäsentä, jotka edustavat kolmea poliittisesti sitoutumatonta ryhmää: Sähköliiton Edunvalvonnantekijöitä (31 paikkaa), Sähköistenalojen ammattilaisia (22 paikkaa) ja Jäsenten Sähköliittoa (17 paikkaa).

Edustajiston puheenjohtajat aikajärjestyksessä:
Antti Nieminen 1996‒2004
Eero Wilkman 2004‒2012
Seppo Fahlström 2012‒2016
Jari Räsänen 2016‒2018
Niilo Ojala 2018-

Puheenjohtajat
Erkki Pohjolainen 1955–1976
Vilho Pekkonen 1976–?
Seppo Salisma 1986–1997
Lauri Lyly 1997–2004
Martti Alakoski 2004–2016
Tero Heiniluoma 2016
Sauli Väntti 2016–

Lähteet

Aiheesta muualla
Sähköliitto

SAK:n jäsenjärjestöt
Ramat

Ramat ovat yksi Nicaraguan alkuperäiskansa. Rama-intiaaneja on kaikkiaan noin 1 500, ja heistä suurin osa elää Nicaraguan Karibianmeren-puoleisella rannikolla, maan eteläosassa. Rama Cay -saarella asuu kaksikolmasosaa ramoista.

Ramojen elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja muun muassa banaanin ja valkoisten kaakaopapujen viljely.

Kieli
Ramat puhuvat kreolienglantia. Omaa rama-kieltä puhuu vain muutama kymmenen henkeä, mutta kieltä elvytetään muun muassa kouluopetuksella.
Rama-kielen systeemaattinen tutkimus ja elvytys aloitettiin 1980-luvulla. Työn tuloksena on muun muassa sanakirja Turulka. Kielentutkijat mainitsevat tärkeimmäksi informantikseen Rama Caylla asuneen Eleanora Rigby Danielin (1924–2001).

Rama kuuluu chibcha-kieliperheeseen.

Alue
Ramat ovat jatkuvasta kolonisaation paineesta huolimatta säilyttäneet yhteyden perinteisiin maa-alueisiinsa sukupolvilta toisille siirtyneiden hengellisten, kulttuuristen, taloudellisten ja historialliseen muistiin liittyvien siteiden ansiosta. Ramat ovat taistelleet Nicaraguan hallitusta ja mestitsimaanomistajia vastaan perinteisten maa-alueidensa hallinnasta. Maa-asioissa ramat ovat yhdistäneet voimansa miskitojen ja sumojen kanssa.

Ramoja asuu yhteensä kuudessa kyläyhteisössä: Rama Cay, Sumu Kaat, Tiktik Kaanu, Wiring Cay, Bangkukuk ja Indian River. Alue ulottuu Bluefieldsin lahdesta etelään Rio San Juanin tienoille.

Kun vuonna 2003 tuli voimaan etnisten yhteisöjen alueita koskeva maanomistuslaki (laki 445), ramojen kylät ja kreolialueiksi nimetyt kylät, muun muassa Monkey Point, päättivät toimia yhdessä lain toteutumiseksi. Kreolikylillä on läheinen etninen yhteys ramoihin. Alueen hallinto-organisaation nimi on Gobierno Terrotorial Rama y Kriol. Alueeseen kuuluu noin 4 800 neliökilometriä maata ja lähes yhtä paljon merta.

Ramaterritoriossa on neljä laajaa suojelualuetta: Reserva Natural de Cerro Silva, Punta Corda, Reserva Biológica Indio-Maiz ja Refugio de Vida Silvestre Río San Juan.

Lähteet

Aiheesta muualla
CALPI an organization of Nicaraguan Indigenous peoples
Information about the Rama at Ethnologue

Ramojen kielestä
Turkulka, raman sanakirja.
Rama Language Project home page
La Prensa 8.5.2010 Especial: El mundo de la lengua rama

Nicaragua
Karibian etniset ryhmät
Joutsenon Opisto

Joutsenon Opisto on poliittisesti sitoutumaton kansanopisto, jonka taustayhteisönä toimii Joutsenon opiston kannatusyhdistys ry. Opisto sijaitsee Lappeenrannassa entisen Joutsenon alueella.

Joutsenon opisto tarjoaa avoimen yliopiston opetusta (psykologia, kasvastustiede, erityispedagogiikka, terveyden edistäminen, yhteiskuntatieteet ja filosofia, englanti ja japani), maahanmuuttajakoulutusta, vuoden mittaisia yleissivistäviä linjoja (lääkislinja, välivuosilinja, pelilinja, kuvataidelinja) sekä taideopetusta. Opistolla on myös puoli vuotta kestäviä opintoja (mm. sarjakuvalinja, korean linja). Kesäisin opisto järjestää Joutsenon Taidekesän.

Aiheesta muualla 
Joutsenon Opiston kotisivut

Joutseno
Suomen kansanopistot
Arantxa Parra Santonja

Arantxa Parra Santonja (s. 9. marraskuuta 1982, Valencia) on espanjalainen tennispelaaja. Hänen korkein sijoituksensa tenniksen maailmanlistalla on kaksinpelissä 46, jonka hän saavutti heinäkuussa 2010.

Parra Santonja ei ole voittanut yhtään kaksinpelin WTA-turnausta, mutta ITF-turnausvoittoja hänellä on 11. Lisäksi nelinpelissä hän on voittanut kuusi WTA-turnausta. Ensimmäinen tuli Lourdes Domínguez Linon kanssa Acapulcossa maaliskuussa 2007, toinen Nuria Llagostera Vivesin kanssa Barcelonassa kesäkuussa 2007, kolmas Lourdes Domínguez Linon kanssa Barcelonassa kesäkuussa 2008, neljäs Lourdes Domínguez Linon kanssa Marbellassa huhtikuussa 2011, viides Nuria Llagostera Vivesin kanssa Brisbanessa tammikuussa 2012 ja kuudes Lourdes Domínguez Linon kanssa Acapulcossa maaliskuussa 2013.

Vuonna 2010 Parra Santonja pääsi kaksinpelin finaaliin Estorilin WTA-turnauksessa, mutta hävisi sen Latvian Anastasija Sevastovalle lukemin 6–2, 7–5. Vuonna 2011 hän pääsi finaaliin Acapulcossa, mutta hävisi sen Gisela Dulkolle.

Aiheesta muualla 

Arantxa Parra Santonjan kotisivut
Arantxa Parra Santonja WTA:n sivuilla

Espanjalaiset tennispelaajat
Vuonna 1982 syntyneet
Elävät henkilöt
Minne tuuli kuljettaa (kappale)

Minne tuuli kuljettaa on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama kappale, jolla Katri Helena osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan 1965. Suosittuun letkajenkka-rytmiin sovitettu laulu oli kansan suosikki, mutta raati päättää lähettää kilpailufinaaliin Viktor Klimenkon esittämän laulun ”Aurinko laskee länteen”, jonka Kärki kirjoitti Reino Helismaan kanssa. Kärki oli vakuuttunut siitä, että ”Minne tuuli kuljettaa” olisi menestynyt kilpailussa Klimenkolle säveltämäänsä laulua paremmin. Myös suuren yleisön samanlainen käsitys vain vahvistui loppukilpailun jälkeen, kun voittajaksi selviytyi monien mielestä hyvin ”letkajenkkamainen”  ”Poupée de cire, poupée de son”.

Reino Helismaan piti alun perin kirjoittaa sanat ”Aurinko laskee länteen” -kappaleen lisäksi myös tähän Kärjen sävellykseen, mutta hän ehti kuolla eikä ehtinyt kirjoittaa lauluun juuri muuta kuin otsikon ”Minne tuuli kuljettaa”. Vainio otti paikan Kärjen sanoittajana ja viimeisteli sanoitukset. 

Katri Helena levytti kappaleen 12. huhtikuuta 1965. Kappale julkaistiin singlenä, ja b-puolella oli ”Helsinki-letkis”.

Laulun julkaisuaikoina lehdistö piti laulua muiden silloin suosittujen letkajenkkojen tapaan hyvin suomalaisena. Laulun sanojen katsottiin kuvaavan suomalaista sisua ja luonnon karuutta. Mikko S. Lehtonen katsoo laulun tarinan liittyvän topeliaaniseen suomalaisuuskäsitykseen, jossa pohjoisella luonnolla on ollut keskeinen merkitys. Hänen mukaansa sekä laulussa että topeliaanisessa puhetavassa luonto on feminiininen ankara ”äiti” (”tuuli tuutii lastaan”) ja suomalainen subjekti yleensä miespuolinen selviytyjä, mutta tässä laulussa naispuolinen. Laulun sanoitus onkin ensimmäisiä ilmentymiä Suomessa suositun kulkuriromantiikan laajentumisesta myös naissukupuolelle sopivaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävä arkisto: Katri Helena: Minne tuuli kuljettaa

Vuoden 1965 kappaleet
Katri Helenan kappaleet
Toivo Kärjen säveltämät kappaleet
Juha Vainion sanoittamat kappaleet
Asha

Asha voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 Asha, Microsoft Mobilen puhelinbrändi
 Aša, venäläinen kaupunki
Asha, intialainen naisen nimi, joka tarkoittaa ”toivo”, ”toive”
Asha Bhosle (s. 1933), intialainen laulaja
Helsingin Jäätelötehdas

Helsingin Jäätelötehdas on vanhin toiminnassa oleva jäätelön valmistaja Suomessa. Helsingissä kotipaikkaa pitävä perheyritys omistaa muutamia jäätelökioskeja Helsingissä ja toimittaa jäätelöään ravintoloihin, mutta muualta sitä ei ole saatavilla.

Helsingin jäätelötehtaan perustivat Helsingin Keskuskadulle italialaisen Magi-suvun kuusi veljestä vuonna 1922. Helsingin Jäätelötehtaan jäätelö valittiin Suomen parhaaksi jäätelöksi MTV:n Suomen Paras -ohjelmassa vuonna 1994. Lisäksi se on menestynyt erinomaisesti myös lukuisissa muissa jäätelövertailuissa; myös kansainvälisissä.

Historia
Helsingin Jäätelötehdas sai alkunsa, kun italialaisen Magi-suvun kuusi veljestä lähtivät kotoaan Toscanasta Italiasta. Veljekset suuntasivat ensin Venäjälle Pietariin, jossa alkoivat valmistaa kipsipatsaita. Vallankumouksen takia he joutuivat kuitenkin lähtemään Venäjältä, ja he siirtyivät Helsinkiin. Vuonna 1922 veljekset perustivat Keskuskadulle Helsingin ensimmäisen jäätelötehtaan. 

Yrityksen toiminta lopetettiin väliaikaisesti sotavuosien ajaksi vuonna 1939. Toiminta käynnistettiin uudelleen Eerikinkadulla vuonna 1946. Sittemmin tehdas on toiminut Liisankadulla vuosina 1960–1998 ja 1998–2014 Mäkelänkadulla. Helsingin Jäätelötehdas on edelleen Magien perheyritys, nykyisin neljännessä sukupolvessa. Sen jälkeen tehdas siirtyi Espooseen.

Toiminta
Helsingin Jäätelötehtaan tuotantotilat sijaitsevat Espoon Koskelossa. Myyntipisteitä sillä on kesäaikaan neljä. Touko–syyskuussa jäätelöä voi ostaa kioskeista, jotka sijaitsevat Kaivopuiston Merisatamanrannassa, Uunisaaren laiturin kohdalla puiston puolella, Mattolaiturilla  sekä Etelä-Hesperiankadulla Taivallahden tenniskenttien vieressä. Lisäksi yritys on vuodesta 2001 lähtien toimittanut jäätelöään myös ravintoloihin. 

Helsingin Jäätelötehtaan jälleenmyyntipisteissä myydään 17 eri jäätelömakua. Yritys valmistaa yhä Wanhanajan Vaniljapuikkoja, jotka ovat kuuluneet valikoimaan alkuajoista lähtien ja edustavat siten lajinsa klassikoita. Helsingin jäätelötehdas on menestynyt suurten teollisten jättien, Ingmanin ja Valiojäätelön rinnalla, osaksi varmaankin pitkien perinteidensä sekä hyvän maineensa vuoksi. Helsingin Jäätelötehdas korostaa markkinoinnissaan yhtiön pitkiä perinteitä sekä jäätelöiden suuria annoskokoja ja ylivertaista tuoreutta. Tehtaan myytävät jäätelöt valmistetaan edellisenä päivänä..

Lähteet

Suomalaiset elintarvikeyritykset
Suomalaiset perheyritykset
Karabaš

Karabaš () on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin eteläosassa 96 kilometriä Tšeljabinskista luoteeseen. Kaupungissa on Jekaterinburgin ja Tšeljabinskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 15 600 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1822 perustetusta kullankaivajien asutuksesta. Myöhemmin seudun malmiesiintymien yhteyteen rakennettiin kuparisulattamoja. Vuonna 1933 Karabašista tuli kaupunki. Nykyään siellä toimii metallitehdas, joka on aiheuttanut vakavia ympäristövahinkoja.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Karabašin kaupungin sivusto 

Tšeljabinskin alueen kaupungit
Mustanaamio (elokuva)

Mustanaamio (The Phantom) on 7. kesäkuuta 1996 ensi-iltansa saanut toimintaseikkailu, joka pohjautuu Lee Falkin luomaan sarjakuvahahmoon, Mustanaamioon. Elokuvan pääosissa esiintyvät Billy Zane ja Kristy Swanson. Elokuvan ohjasi Simon Wincer. Elokuva perustuu osittain kahteen ensimmäiseen Mustanaamio-tarinaan, The Singh Broterhood ja The Sky Band.

Juoni 

Elokuva alkaa, kun tutkimusretkikunta rantautuu Bengalla-nimisen saaren autiolle rannalle. Tunnetun legendan mukaan sinne on kätketty Tougandan pääkalloaarre. Aarteen muodostavat kolme hohtavaa pääkalloa, ja henkilö jolla on kaikki kolme kalloa pystyy hallitsemaan maailmaa yksinvaltiaana. Pahamaineinen rikollinen Xander Drax (Treat Williams) on päättänyt saada kallot haltuunsa, hinnalla millä hyvänsä. Ainoastaan yksi mies voi pysäyttää hänet – itse vaeltava aave, kuolematon Mustanaamio.

Kuvaukset  
Elokuva kuvattiin mm. Australiassa, Thaimaassa ja USA:ssa.
Elokuva kuvattiin 3. lokakuuta 1995 - 13. helmikuuta 1996 välisenä aikana.

Rooleissa 

Yhdysvaltalaiset toimintaelokuvat
Vuoden 1996 yhdysvaltalaiset elokuvat
Simon Wincerin ohjaamat elokuvat
Supersankarielokuvat
Sarjakuviin pohjautuvat elokuvat
BV Veendam

BV Veendam oli alankomaalainen jalkapalloseura, joka lakkautettiin 25. maaliskuuta 2013.   Seuran viralliset värit olivat keltainen ja musta.

Historia 
Seura perustettiin 4. syyskuuta 1894 mikä teki siitä yhden Alankomaiden vanhimmista seuroista. Joukkueen ensimmäinen nimi oli Look Out, joka vaihdettiin 1909 Prinses Juliana Veendamiksi. Pian tämän jälkeen nimi lyhentyi muotoon Veendam.

Ammattilaisjoukkueena BV Veendam on pelannut suurimman osan ajastaan (42 kautta) Jupiler Leaguessa eli Eerste Divisiessä. Seura on pelannut kuusi kautta kakkosdivisioonassa. Eredivisiessä BV Veendam on pelannut yhteensä kolme kautta.

Kaudella 2009–10 BV Veendam kärsi talousongelmista ja seura haettiin konkurssiin 28. huhtikuuta 2010 ylivelkaantumisen vuoksi.

Entisiä pelaajia 

  Johan Derksen
  Dick Nanninga
  Frans de Munck
  Jurrie Koolhof
  Jan Korte

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Seuran viralliset nettisivut
 BV Veendam Jupiler Leaguen sivuilla 

Alankomaalaiset jalkapalloseurat
Turku Modern

Turku Modern on Turun keskustassa heinäkuussa järjestettävä elektronisen ja tanssimusiikin kaupunkifestivaali. Festivaali järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2009. Yleisöä tapahtumassa oli vuonna 2009 yli 3 000.  Turku Modern on suunnittellut Shanghain maailmannäyttelyn Suomi-päivän musiikkiosion. 

Kun Koneisto-festivaali siirrettiin Helsinkiin ja Uuden Musiikin Festivaali (UMF) lopetettiin vuonna 2008, tilalle kehitettiin Turku Modern, joka jatkaa Turun kaupungissa järjestettävien tanssimusiikin festivaalien perinnettä.

Festivaali järjestetään erityisen alueen sijasta Turun klubeilla ja ravintoloissa. Esiintyjät ovat pitkälti dj-artisteja Suomesta ja ulkomailta ja edustavat musiikkityyleillään kaikkea indiestä dancehallin ja dubstepin kautta houseen.

Esiintyjät

Lähteet

Aiheesta muualla

 Turun Sanomien artikkeli Turku Modernista

 Festivaalin viralliset sivut 

Elektronisen musiikin tapahtumat Suomessa
Turun tapahtumat
Turun musiikki
Martinhalli

Martinhalli on Hyvinkäällä, Martissa sijaitseva urheiluhalli.

Miesten II-divisioonajoukkue SC Hyvinkää ja naisten salibandyliigaseura SB-Pro pelaa Martinhallissa kotiottelunsa. Se on myös Futsal-Ykkösessä pelaavan PS Villan kotikenttä sekä koripallojoukkue Hyvinkään Pontevan kotikenttä. Hallirakennuksen yhteydessä sijaitsee myös Hyvinkään kaupungin Martin koulu, joka tarjoaa perusopetusta 1–6. luokkalaisille.

Hyvinkään urheilu
Hyvinkään rakennukset ja rakennelmat
Suomen urheiluhallit
Samu Kuitunen

Samu Kuitunen on  suomalainen jääkiekko- ja salibandyn ammattivalmentaja. Nykyisin Kuitunen toimii salibandyn liiga-seura SC Classicn päävalmentajana. Classic on hänen alaisuudessaan v. 2019 hallitseva Suomen Cupin, Suomen ja Euroopan mestari.
Parivaljakko Petteri Nykky ja  Samu Kuitunen ovat vastuussa Suomen miesten Maajoukkueesta keväästä 2017 lähtien.
Kuitunen on toiminut myös Sveitsin ja Australian maajoukkuvalmentajana.
Kuitunen on urallaan toiminut jääkiekkossa Suomen kaikkien juniorimajoukkueiden, alle 20-vuotiaiden maajoukkueen, Olympiajoukkueen, HPK:n, Karhu-Kissojen, Jokipoikien ja Haukkojen, HIFK U-20 sekä Kiekko-Vantaan päävalmentajana. HIFK valmentajana sekä Suomen Jääkiekkoliiton, Porvoon Huntersin, PiTan, HIFK, EHC ja Viikinkien valmennuspäällikkönä. Salibandyssa Kuitunen kuului ennen Kiekko-Vantaan uraansa Suomen salibandymaajoukkueen taustaryhmään ja on voittanut salibandyn maailmanmestaruuden valmentajana vuonna 2008 ja myöhemmin 2018 

Kuitunen oli Suomen rullakiekkomaajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja vuosina 1995–1997. Kuitusen alaisuudessa Suomi voitti pronssia FIRS:in kisoissa 1995 ja IIHF:n kisoissa 1996.
Hänet on valittu kaikissa 3 lajissa vuoden valmentajaksi

Lähteet

Suomalaiset jääkiekkovalmentajat
Suomalaiset salibandyvalmentajat
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Kari Reenpää

Kari Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist; 26. huhtikuuta 1902 Helsinki – 13. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja Otavan toimitusjohtaja. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri.

Hänen vanhempansa olivat Alvar Renqvist ja Karin Elisabet o.s. Serlachius ja hänen veljiään Yrjö Reenpää 1894–1976, Heikki Reenpää, Hannes Reenpää ja Jorma Reenpää, joka oli hänen kaksoisveljensä. 

Hän ajautui Otavan kriisivuosina itsemurhaan.

Kirjallisuutta

Lähteet
Martti Strang -GeneaNet

Viitteet

Aiheesta muualla 

Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa. Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815–2015. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset insinöörit
Vuorineuvokset
Itsemurhan tehneet
Vuonna 1902 syntyneet
Vuonna 1968 kuolleet
Eugénie Blanchard

Anne Eugénie Blanchard (16. helmikuuta 1896 – 4. marraskuuta 2010) oli ranskalainen nainen ja maailman vanhin ihminen 2. toukokuuta – 4. marraskuuta 2010.

Blanchard syntyi Saint-Barthélemyn saarella Karibialla. Tuolloin Saint-Barthélemy kuului vielä Guadeloupen saaristoon. Blanchard toimi jonkin aikaa nunnana, ja hän muutti 33 vuoden ikäisenä Curaçaolle, Alankomaiden Antillien suurimmalle saarelle. Hän muutti takaisin Saint-Bathélemy'lle vuonna 1956. Vuodesta 1980 hän asui vanhainkodissa. Hänen lempinimensä oli "Douchy", joka oli makeisia tarkoittaneen sanan johdannainen Curaçaolla puhuttavalla kreolikielellä. Tämän hän sai, koska hän jakoi lapsille mielellään karkkeja saadakseen heidät osallistumaan kirkonmenoihin. Hän oli viimeinen elossa ollut ihminen, joka oli syntynyt ennen ensimmäisiä nykyaikaisia olympialaisia.

Blanchardista tuli vanhin Ranskan kansalainen 25. toukokuuta 2008, ja maailman vanhin ihminen Kama Chinenin kuoltua 2. toukokuuta 2010. Blanchard kuoli 4. marraskuuta 2010 114-vuotiaana Saint Barthélemy'lla. Hänen jälkeensä maailman vanhimman ihmisen tittelin peri brasilialainen Maria Gomes Valentim.

Lähteet 

Maailman vanhimmat henkilöt
Yli 110-vuotiaiksi eläneet ranskalaiset
Vuonna 1896 syntyneet
Vuonna 2010 kuolleet
Vesa-Pekka Koljonen

Vesa-Pekka Koljonen (s. 28. syyskuuta 1942 Joensuu) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Ilta-Sanomien päätoimittajana vuosina 1984–2003. Sitä ennen hän oli Helsingin Sanomissa eri tehtävissä, muun muassa esimiehenä kuva- ja ajankohtaistoimituksissa. Hänelle on myönnetty lehdistöneuvoksen arvonimi vuonna 2004.

Tunnustuksia 
 Päätoimittajien journalistipalkinto 2006
 Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 1995

Lähteet 
 Päätoimittajien journalistipalkinto Vesa-Pekka Koljoselle 31.3.2006 MTV3.fi

Viitteet 

Suomalaiset toimittajat
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Reijo Lehtovirta

Reijo Kalevi Lehtovirta (16. huhtikuuta 1935 – 16. maaliskuuta 1999) oli suomalainen saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja. Lehtovirta teki läheistä yhteistyötä muun muassa Juha Vainion kanssa. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat muun muassa Vainion kappaleet ”Kaunissaari” ja ”Tappara on terästä”. Lehtovirta soitti muun muassa Pertti Metsärinteen yhtyeessä.

Lehtovirta käytti salanimeä V. Hehtolitra säveltäessään Vainion pornolauluja 1970-luvun lopulla. Lisäksi hän käytti salanimeä Kalevi Virta.

Lehtovirta soitti nuorempana myös klarinettia ja huilua.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Reijo Lehtovirran sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa 

Suomalaiset saksofonistit
Suomalaiset säveltäjät
Suomalaiset sovittajat
Vuonna 1935 syntyneet
Vuonna 1999 kuolleet
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1974

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1974 järjestettiin 28. helmikuuta. Vaaleissa yksikään puolue ei saanut enemmistöä parlamenttiin, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta toisen maailmansodan jälkeen, kun näin kävi. Uudet vaalit järjestettiin saman vuoden lokakuussa, jolloin työväenpuolue sai enemmistön.

Aiheesta muualla

Lähteet 

1974
Vuoden 1974 vaalit
Helminen

Helminen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Alli Helminen (1911–2000), suomalainen kirjailija
 Anne Helminen, suomalainen näyttelijä ja teatteripedagogi
 Arvo Helminen (1903–1988), Suomen oikeusministeri 1956–1957
 Dwight Helminen (s. 1983), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Frans Helminen (1894–1957), Suomen ilmavoimien komentaja 1945–1952
 Heikki Fabian Helminen (1847–1892), suomalainen liikemies, Keskisuomalaisen perustaja
 Heimo Helminen (1878–1974), suomalainen poliitikko ja ministeri (Edistyspuolue), oikeusministeri 1921–1922
 Helmi Helminen (1905–1976), suomalainen museonjohtaja ja historioitsija, vuodesta 1963 Helminen-Nordberg
 Jouni Helminen (s. 1970), suomalainen keilaaja
 Jouni Helminen, DJ Jokke (k. 2017), suomalainen DJ
 Juha Helminen (1958–2013), suomalainen kitaristi
 Jukka Helminen (s. 1958), suomalainen budo-opettaja
 Jussi Helminen (s. 1947), suomalainen ohjaaja, näytelmäkirjailija ja teatterinjohtaja
 Kaj Helminen (s. 1944), suomalainen kolmiloikkaaja
 Lars Helminen (s. 1985), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
 Liisa Helminen (s. 1950), suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
 Marjut Helminen (s. 1948), suomalainen toimittaja ja kirjailija
 Martta Helminen (s. 1890–1983), suomalainen taiteilija
 Matti Helminen (1931–2015), biologi, Luontoillan raadin jäsen
 Matti Helminen (s. 1975), kilpapyöräilijä
 Olli Helminen (s. 1933), suomalainen poliitikko, Kansaneläkelaitoksen johtaja 1984–1996
 Oskari Helminen (1889–1977), suomalainen rakennusmestari
 Otto Ferdinand Helminen (1886–1970), suomalainen diplomi-insinööri, Aaltosen Kenkätehtaan teknillinen johtaja
 Raimo Helminen (s. 1964), suomalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Rauli Helminen (s. 1933), kenraaliluutnantti
 Riitta-Liisa Helminen (s. 1946), suomalainen näyttelijä
 Sini Helminen (s. 1987), suomalainen kirjailija
 Uuno Helminen (1897–1972), suomalainen rakennusmestari ja rakennusurakoitsija.

Kuvitteellisia henkilöitä 
 Maija, Pyry, Kaisla ja Aava Helminen, televisiosarjassa Uusi päivä
Miss Divet

Marko Vainio on turkulainen drag-artisti. Marko loi aikoinaan drag-hahmon nimeltä Miss Divet, mutta käyttää nykyään showsta nimeä Divet Show. Vainion ura lähti nousuun vuonna 2003, jolloin hänet valittiin Turun Tähdeksi sekä City-lehti nimesi Miss Divet Drag shown ”Kaupungin Parhaaksi”. Samana vuonna Divet voitti arvostetun Miss Drag Queen 2004 -tittelin. Vainio työskenteli aloittaessaan uraansa risteilyisäntänä Viking Linen m/s Isabella-aluksella ja esiintyi työnsä ohessa myös laivalla. Teuvo Loman suunnitteli ja toteutti hänen ensimmäisen shownsa puvustuksen. Vuonna 2005 hän irtisanoutui palkkatyöstään ja alkoi esiintymään kokopäiväisesti.

Lähteet

Aiheesta muualla
Divet Shown kotisivut

Suomalaiset drag-artistit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Michael Berryman

Michael John Berryman (s. 4. syyskuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvassa Yön silmät (The Hills Have Eyes). Hän on myös näytellyt monissa muissa kauhuelokuvissa ja B-elokuvissa.

Filmografiaa 
 Yksi lensi yli käenpesän (1975)
 Yön silmät (The Hills Have Eyes, 1977)
 Deadly Blessing (1981)
 My Science Project (1985)
 The Hills Have Eyes 2 (1985)
 Star Trek 4: The Voyage Home (1986)
 The Barbarians (1987)
 Solar Crisis (1990)
 Double Dragon (1994)
 Spy Hard (1996)
 The Independent (2000)
 The Devil's Rejects (2005)
 Brutal (2007)
 Necrosis (2009)

Aiheesta muualla 
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
IBK Lockerud Mariestad

IBK Lockerud on Ruotsin Mariestadista tuleva salibandyseura. Seura on perustettu vuonna 1983 nimellä IBK Lockerudsgården. Seura on Ruotsin salibandyn menestyneimpiä ja on saavuttanut urheilumenestyksensä pääosin 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. 

Seuran miesten edustusjoukkue on voittanu Ruotsin mestaruuden viisi kertaa ja naisten joukkue neljä kertaa. Kaudella 2009-2010 Seuran naisten edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Superliigassa.

Saavutukset

Miehet 
 Salibandyn Ruotsin mestari: 1987, 1988, 1990, 1991 ja 1992

Naiset 
 Salibandyn Ruotsin mestari: 1987, 1988, 1990, 1995
 Hopeaa: 1989, 1990, 1992, 1993
 Pronssia: 1994, 2000

Ruotsalaiset salibandyseurat
Mariestadin kunta
Colin Norris

Colin Norris (s. 12. helmikuuta 1976 Glasgow) on sairaanhoitaja, joka murhasi neljä iäkästä potilasta insuliinilla kahdessa leedsiläisessä sairaalassa vuonna 2002. Uhrit olivat Doris Ludlam (80), Bridget Bourke (88), Irene Crookes (79) ja Ethel Hall (86); heidän lisäkseen Norris yritti surmata Vera Wilbyn (90), mutta hänet onnistuttiin pelastamaan. Syyllinen tuomittiin maaliskuussa 2008 neljään elinkautiseen ja 20 lisävankeusvuoteen murhan yrityksestä. Ennen armahduksen mahdollisuutta hän joutuu istumaan vähintään 30 vuotta.

Norrisin tuntema viha vanhuksia kohtaan alkoi kehittyä jo hänen harjoittelija-aikoinaan. Moneen otteeseen hän jopa kieltäytyi työskentelemään heidän parissaan. Hänen mieleensä oli jäänyt sairaanhoitaja Jessie McTavishia koskenut luento. McTavish oli vuonna 1974 saanut insuliinisurmasta elinkautisen, vaikkakin valitus vuonna 1976 oli johtanut tuomion kumoamiseen.

Valmistuttuaan Norris muutti Leedsiin vuonna 2001. Hän työskenteli toukokuussa 2002 ortopedisellä osastolla, jossa päätti kokeilla modus operandiaan 90-vuotiaalla Vera Wilbyllä. Nainen oli ollut lonkkaleikkauksessa kaaduttuaan. Norris antoi tälle morfiinia ja sitten insuliinia. Uhri oli hädin tuskin tajuissaan, kun hänen havaittiin saaneen äkillisen, selittämättömän hypoglykeemisen kohtauksen. Wilby selvisi, mutta Norris päätti epäonnistumisesta huolimatta jatkaa.

Ludlamin, Bourken ja Crookesin kohdalla Norris onnistui. Heidän jälkeensä hän valitsi uhrikseen Ethel Hallin. Hallin tilassa tapahtui 20. marraskuuta 2002 merkittävä käänne huonompaan. Hän vajosi koomaan ja kuoli tajuihinsa palaamatta 11. joulukuuta. Norris oli jopa "ennustanut" tarkalleen potilaan kuolinajan. Diabetesasiantuntija tri Emma Ward hämmästyi Ethel Hallin joutumisesta koomaan niin suuresti, että määräsi verikokeet, jotka paljastivatkin noin 12-kertaisiksi tavallisesta kohonneet insuliinitasot. Epäilykset heräsivät, koska potilas ei ollut diabeetikko. Todistusaineistoa kertyi, ja oikeudenkäynti alkoi lokakuussa 2007. 

Norris on homoseksuaalinen.

Lähteet 
 

Brittiläiset sarjamurhaajat
Sairaanhoitajat
Vuonna 1976 syntyneet
Elävät henkilöt
Georgian sisällissota

Georgian sisällissota käytiin Georgiassa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen 1990-luvun alkupuolella. Siihen kuului neljä osittain samanaikaista osaa: konfliktit itsenäisyyttä tavoittelevissa Abhasiassa (1992–1993) ja Etelä-Ossetiassa (1988–1992), sotilasvallankaappaus vuoden 1991 lopussa ja siinä syrjäytetyn Zviad Gamsakhurdian nousu takaisin valtaan vuonna 1993.

Levottomuudet Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa alkoivat jo ennen Georgian itsenäistymistä. Vuonna 1989 Neuvostoliitto lähetti rauhanturvaajia Etelä-Ossetiaan hillitsemään georgialaisten ja osseettien välisiä kahakoita. Etelä-Ossetian sota (1991–1992) päättyi siihen, että Etelä-Ossetia käytännössä irtautui Georgian keskushallinnosta. Gamsakhurdian kausi Georgian johtajana kuitenkin päättyi 1993. Vuonna 1994 Georgia solmi Abhasian kanssa tulitauon, johon sisällissodan katsotaan päättyneen. Vuonna 2001 ne solmivat hyökkäämättömyyssopimuksen.

Lähteet 

1900-luvun sodat
1990-luku
Sisällissota
Aasian valtioiden sisällissodat
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit

Tämä on luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaaleista vuoden 1802 vaaleista alkaen.

Kaksipuoluejärjestelmää käyttävässä Britanniassa yksi puolue on saanut tavallisesti enemmistön parlamenttiin, mutta vuoden 2010 vaaleissa näin ei kuitenkaan käynyt, ja puolueet aloittivat hallitusneuvottelut. Edellisen kerran pääpuolue ei saanut enemmistöä vuoden 1974 vaaleissa, jolloin pidettiinkin pikaisesti uudet vaalit.

Lähteet

az:Böyük Britaniyada seçkilər
de:Britische Unterhauswahlen
sv:Parlamentsval i Storbritannien
Berninan rautatie

Berninan rautatie () on osa sveitsiläisen Rhätische Bahn -rautatieyhtiön (RhB) rataverkkoa Graubündenin kantonissa. Rataosuuden pituus on 61 kilometriä.  Rata ylittää Bernina-solan, jossa radan korkein kohta (2 253 metriä) on Ospizio Berninassa. Berninan rautatie on otettu koko pituudeltaan käyttöön 7.5.1910.

Radan toinen pää on Italian Tiranossa, toinen Sveitsin St. Moritzissa. Radan varrella on kaksi kaupunkia (Pontresina ja Poschiavo) sekä useita laskettelukeskuksia (Diavolezza, Muottas Muragl, Piz Lagalb) ja muita matkailukohteita (Ospizio Bernina, Alp Grüm).

Rautatie on kapearaiteinen (1 000 mm), kuten koko RhB:n verkko. Sähköteknisesti Berninan rautatie muodostaa oman alueensa (tasavirta 1 000 V).

Berninan rautatietä kulkee Bernina Express -juna, jonka pääteasemat ovat Chur ja Tirano. Berninan rautatie on osa Unescon maailmanperintökohdetta, joka koostuu Berninan ja  Albulan rautateistä.. 

Radalla on henkilö- ja tavaraliikennettä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Rhätischen Bahnin kotisivut

Sveitsin rautatieliikenne
Unescon maailmanperintökohteet Sveitsissä
Graubünden
Nissan Navara

Nissan Navara on Nissanin vuodesta 1988 lähtien valmistama lava-automalli. Mallin nimi Navara tulee espanjalaisesta Navarran maakunnasta. Pohjois- ja Etelä-Amerikan markkina-alueilla autoa myydään nimellä Nissan Frontier.

Nissan Navara D23 (2014–) 
Neljännen sukupolven Navaralla on sisarmallit Mercedes-Benz X-sarja ja Renault Alaskan, joiden erot alkuperäismalliin ovat lähinnä kosmeettisia.

Kuvia

Katso myös 
 Nissan Pathfinder (kolmannen sukupolven maasturiversio)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Uusi Navara-mallisto

Navara
Lava-autot
1980-luvun autot
1990-luvun autot
2000-vuosikymmenen autot
2010-luvun autot
2020-luvun autot
Punalehtiruusu

Punalehtiruusu (Rosa glauca) on Keski-Euroopan vuoristoalueilta kotoisin oleva kesävihanta ruusulaji, jota kasvatetaan yleisesti puutarhojen koristepensaana.

Ulkonäkö ja koko 

Punalehtiruusu on 1–3 metriä korkea, juurivesaton pensas, jolla on siirottavat, hennot haarat. Sen haararanka on nuorena sinihärmäinen, mutta muuttuu vanhemmiten ruskeanpunaiseksi. Suorat tai hieman käyrät piikit ovat hennohkot ja sijaitsevat pareittain kasvin nivelissä. Lehtilavat muodostuvat 5–9 lehdykästä ja niiden tyvessä on kapeakärkiset korvakkeet. Soikean- tai puikeanmuotoiset lehdykät ovat sahalaitaiset, 2–4,5 senttiä pitkät ja punertavan sinivihreät.

Punalehtiruusu kukkii kesä–elokuussa. Sen kukat ovat yksittäiset tai muodostavat kukintoja, joissa on 2–5 kukkaa. Kukan teriö on ruusunpunainen ja 3–4 senttiä leveä. Kukkaperä on yleensä kalju, mutta joskus myös nystykarvainen. Pitkät, kapeat verholehdet ovat kaljut ja ehytlaitaiset, ja niiden tyvessä on joskus nauhamaisia, pystyjä lisäkkeitä. Lähes pallomaiset, kaljut kiulukat ovat punaiset ja 1,5 senttiä leveät. Kiulukoiden kypsyttyä verholehdet karisevat pois.

Levinneisyys 
Punalehtiruusu kasvaa luonnonvaraisena Ranskassa ja Saksassa. Sitä esiintyy koristepensaana ja viljelmiltä karanneena vieraslajina lähes koko Suomessa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.

Elinympäristö 
Punalehtiruusu viihtyy boreaalisella vyöhykkeellä kuivahkoissa, keskiravinteisissa vuoristometsissä ja -pensaikoissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Punalehtiruusu (Rosa glauca)
 Kasviatlas 2018: Punalehtiruusun (Rosa glauca) levinneisyys Suomessa
 Luontoportti: Punalehtiruusu (Rosa glauca)
 Den virtuella floran: Daggros (Rosa glauca) 

Ruusulajit
Viru Keskus

Viru Keskus on Tallinnan ydinkeskustassa sijaitseva  kauppakeskus, joka sisältää yli sata liikettä. Kauppakeskuksessa on liikepinta-alaa 32 000 m², ja keskuksen liikkeet ovat avoinna päivittäin kello 9–21. Keskukseen kuuluu muun muassa vaateliikkeitä, ravintoloita, pikaruokapaikkoja ja kahviloita.

Kauppakeskuksessa on yli 90 liikettä. Vuotuinen liikevaihto on noin 142 miljoonaa euroa ja kävijöitä vuodessa noin 16 miljoonaa.

Viru Keskuksen omistaa suomalainen Pontos.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Viru Keskuksen kotisivut

Tallinnan rakennukset ja rakennelmat
Viron kauppakeskukset