joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lee Ritenour

Lee Mack Ritenour (s. 11. tammikuuta 1952) on kansainvälisesti arvostettu kitaristi, säveltäjä ja tuottaja. Hän aloitti uransa jo 16-vuotiaana sessiomuusikkona. Kokonaisuudessaan sessioita on kertynyt yli 3 000, lisäksi noin 40 omaa levytystä yksin tai yhtyeen jäsenenä. Ritenourin kappaleet "Is It You" ja "Mr. Briefcase" soivat MTV-musiikkikanavan ensimmäisen tunnin aikana, kukaan muu artisti ei tätä kunniaa saanut. Suurin esikuva soittajana on Wes Montgomery, Ritenour nimesi jopa poikansa Wesleyksi.

Ura 
Ritenour syntyi Los Angelesissa 11. tammikuuta 1952. Ensimmäinen sessio studiomuusikkona tapahtui Leen ollessa 16-vuotias, artistina tuolloin oli The Mamas & the Papas. Lempinimen "Captain Fingers" saanut kitaristi oli erittäin haluttu muusikko jo 1970-luvun puoliväliin mennessä. Hän voitti Guitar Player -lehden vuoden studiokitaristi arvon kahdesti 1970-luvulla.

Ensimmäinen sooloalbumi valmistui 1976, nimeltään First Course. Seuraava albumi, joka on vahvasti fuusiojazzia, kantoi nimeä Captain Fingers. Vuonna 2002 julkaistu Rit's House oli artistin 30 albumi. Hän on ollut ehdolla 17 Grammy-palkintoon, mutta voittanut vain kerran.

Ritenour oli yksi perustajajäsen jazzin super-yhtye Fourplayssa. Fourplayn ensimmäinen levy vietti 33 viikkoa ykköspaikalla Billboardin Contemporary jazz listalla. Yhtyeen seuraava levy Between the Sheets oli ehdolla Grammy-palkintoon.

Koko uransa ajan Ritenour on ollut kokeilunhaluinen eri musiikkityyleille, mutta silti unohtamatta kaupallista puolta. Ritenour käyttää pääasiassa Gibsonin kitaroita, ja Gibson julkaisikin Ritenourin nimikkokitaran LR-10 vuonna 1981.

Aiheesta muualla
 Lee Ritenourin viralliset kotisivut
 Albumit, joilla Ritenour esiintyy

Yhdysvaltalaiset sessiomuusikot
Grammy-palkinnon saajat
Yhdysvaltalaiset jazzkitaristit
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Varpunen jouluaamuna

Varpunen jouluaamuna () on Zacharias Topeliuksen runo vuodelta 1859. Sen on suomentanut Konrad Alexis Hougberg (myöh. Waaranen). Runossa kajastaa Topeliuksen oma suru: hänen poikansa Rafael kuoli vain vuoden ikäisenä runon kirjoittamista edeltäneen vuoden keväänä.

Runo on sävelletty lauluksi useaan kertaan. Tunnetuin niistä lienee Otto Kotilaisen säveltämä joululaulu, joka ilmestyi vuonna 1913 Joulupukki-lehdessä. Sovituksia laulusta ovat levyttäneet muun muassa Jamppa Kääriäinen,  Anna Eriksson, Mauno Kuusisto, Sulo Saarits, Tapani Kansa, Hector, Marco Hietala, Vesa-Matti Loiri, Viikate & Timo Rautiainen, Matti Esko, Jani Wickholm, Pepe Willberg, Tarja Turunen, Matti ja Teppo, Petri Laaksonen, Richard Järnefelt, lauluyhtye Rajaton, Remastered, Suvi Teräsniska, Diandra, Club for Five, Jarkko Ahola, Elastinen ja Waltteri Torikka.

Sanat

Sparven om julmorgonen

Nu så föll den vita snö, föll på björk och lindar.
Frusen är den klara sjö, väntar vårens vindar. 
Liten sparv, fattig sparv, ätit upp sitt sommararv. 
Frusen är den klara sjö, väntar vårens vindar.
 
Vid den gröna stugans dörr stod en liten flicka:
– Sparvelilla, kom som förr, kom ett korn att picka! 
Nu är jul i vart skjul, sparvelilla, grå och ful. 
Sparvelilla, kom som förr, kom ett korn att picka!
 
Sparven flög till flickans fot, flög på glada vingar: 
– Gärna tar jag kornet mot, kornet som du bringar. 
Gud skall än löna den, som är här de armas vän. 
Gärna tar jag kornet mot, kornet som du bringar. 

– Jag är icke den du tror, ty ditt öga tåras.
Jag är ju din lilla bror, som dog bort i våras.
När du bjöd glad ditt bröd åt den fattige i nöd,
bjöd du åt din lilla bror, som dog bort i våras.

Varpunen jouluaamuna

Lumi on jo peittänyt kukat laaksosessa,
järven aalto jäätynyt talvipakkasessa.
Varpunen pienoinen, syönyt kesäeinehen,
järven aalto jäätynyt talvipakkasessa.

Pienen pirtin portailla oli tyttökulta:
– Tule, varpu, riemulla, ota siemen multa!
Joulu on, koditon varpuseni onneton,
tule tänne riemulla, ota siemen multa!

Tytön luo nyt riemuiten lensi varpukulta:
– Kiitollisna siemenen otan kyllä sulta.
Palkita Jumala tahtoo kerran sinua.
kiitollisna siemenen otan kyllä sulta!

– En mä ole, lapseni, lintu tästä maasta,
olen pieni veljesi, tulin taivahasta.
Siemenen pienoisen, jonka annoit köyhällen,
pieni sai sun veljesi enkeleitten maasta.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Laulun nuotit ja sanat sekä suomeksi että ruotsiksi 

1859
Joululaulut
Suomalaiset musiikkikappaleet
Zachris Topeliuksen runot
Japaninlehtikuusi

Japaninlehtikuusi (Larix kaempferi) on lehtikuusiin kuuluva puulaji. Sen luontainen esiintymisalue on Japanissa Honshūn saaren vuoristoissa. Suomessa lajia voidaan käyttää koristepuuna. Metsätalouskäyttöön se ei kunnolla sovellu pienen kokonsa ja huonon teknisen laadun vuoksi.

Lähteet 

Lehtikuuset
Byggmax

Byggmax on ruotsalainen vuonna 1993 perustettu rautakauppaketju. Ketjulla on 37 myymälää Ruotsissa ja seitsemän Norjassa. Ketju avasi ensimmäisen Suomen myymälänsä Turun Itäharjulle maaliskuun 2008 lopussa. Vuonna 2020 sillä oli Suomessa 10 myymälää: Espoossa, Kangasalla, Kokkolassa, Lahdessa, Porissa, Porvoossa, Raisiossa, Riihimäellä, Vaasassa ja Vantaalla.

Tukholman pörssissä noteerattavan yhtiön pääomistaja oli joulukuusta 2005 Altors 2003 -rahasto. Vuonna 2016 yrityksen suurimmaksi omistajaksi ilmoitettiin Nordea Investment Funds 10,5 prosentin osuudella.

Vuonna 2019 ketjulla oli yhteensä 161 myymälää, 109 Ruotsissa, 42 Norjassa ja 10 Suomessa.

Heinäkuussa 2017 Byggmax kertoi aloittavansa Suomessa yt-neuvottelut. Syyskuussa se ilmoitti irtisanovansa 11 työntekijää ja sulkevansa Jyväskylän, Oulun, Pirkkalan ja Seinäjoen myymälät. Turun myymälä suljettiin vuonna 2019.

Lähteet

Rautakauppa
Ruotsalaiset kauppaketjut
Ruotsalaiset pörssiyhtiöt
Entressen kirjasto

Entressen kirjasto on Espoon keskuksessa Entresse-kauppakeskuksessa  sijaitseva Espoon kaupunginkirjaston palvelupiste. Suvelan kirjasto -nimellä vuonna 1978 toimintansa aloittanut, 630 neliömetrin kokoinen Keski-Espoon kirjasto muutti uusiin tiloihin huhtikuussa 2009. Se on lainausmäärissä mitattuna Espoon kaupunginkirjaston neljänneksi vilkkain palvelupiste.

Historia 
Espoon ensimmäinen kirjasto perustettiin Espoon keskukseen 1860-luvulla. Kirjasto aloitti toimintansa Espoon kirkon sakastissa. Vuonna 1873 kirjasto siirtyi Lagstadin kansakoululle, josta kirjasto muutti vuonna 1954 Lagstadin uuteen koulurakennukseen. Espoon kirjastolaitosten yhdistyttyä vuonna 1962 suomenkielisestä kantakirjastosta tuli uusi pääkirjasto ja ruotsinkielinen kirjasto muuttui Lagstadin sivukirjastoksi. 

Tuomarilan kansakoululle oli perustettu vuonna 1960 suomenkielinen piirikirjasto. Vuonna 1978 Lagstadin ja Tuomarilan kirjastot yhdistyivät Suvelan kirjastoksi, joka sai tilat Suvelan koulusta. 1990-luvun alussa Suvelan kirjaston nimi muutettiin Keski-Espoon kirjastoksi. Myös Suvelan koulun nimi muuttui Keski-Espoon kouluksi.

Toiminta 
Entressen kirjasto on osa Espoon kaupunginkirjastoa ja Helmet-kirjastoa. Entressen kirjasto on Espoon keskuksen aluekirjasto.

Entressen kirjasto  
Kirjasto numeroina vuonna 2010

 Lainaus: 560 055 nidettä.
 Kokoelma: 78 387 nidettä.
 Kävijät: 389 630 kävijää.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Entressen kirjasto
 Kuvia Entressern kirjastosta 
 Espoon kaupunginkirjasto 

Espoon kaupunginkirjasto
Entresse
Epstori

Epstori on Seinäjoen ydinkeskustassa sijaitseva ostoskeskus. Rakennuksen rakennutti Etelä-Pohjanmaan Säästöpankki ja suunnitteli seinäjokelainen Arkkitehtitoimisto Jääskeläinen Oy. Epstori aloitti toimintansa marras–joulukuun vaihteessa vuonna 1990. Alkujaan keskus suunniteltiin toimisto- ja liiketiloiksi, mutta nykyisin kaikki toimistotilat on muutettu liiketiloiksi. Marraskuussa 2003 ostoskeskus oli remontissa, jonka aikana keskuksen kerrospinta-ala kasvoi 3 500 neliömetristä nykyiseen 4 000 neliömetriin.

Liikkeet

Katso myös 
 Torikeskus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Epstorin kotisivut

Seinäjoen kauppakeskukset
Seinäjoen keskusta
Torikeskus (Seinäjoki)

Torikeskus on Seinäjoen keskustassa sijaitseva kauppakeskus. Se perustettiin vuonna 1992 ja sitä uudistettiin vuosina 2007, 2009 ja 2011–2012. Torikeskuksen omisti aiemmin Citycon, joka myi sen loppuvuonna 2013 paikalliselle sijoittajalle. Kauppakeskuksen nimi on peräisin sen edustalla sijaitsevasta Kauppatorista.

Torikeskuksessa on noin 11 000 neliömetriä vuokrattavaa pinta-alaa, josta liiketilaa on noin 8 500 neliömetriä. Keskuksessa on erikoisliikkeitä, ravintoloita ja kahviloita sekä ylemmissä kerroksissa eri alojen yritysten ja virastojen toimistoja, joihin kulku tapahtuu usein rakennuksen ulkopuolen porraskäytävien kautta.

Vuonna 2012 Torikeskuksella oli noin 1,3 miljoonaa kävijää, ja sen myynti oli 17,8 miljoonaa euroa. Torikeskuksen yhteydessä on 328-paikkainen pysäköintihalli.

Torikeskuksen liikkeet

Torikeskuksessa toimii reilut 30 liikettä ja palvelua. Vuonna 2013 liikkeistä 53 % oli vaateliikkeitä (mm. H&M, KappAhl, Lindex), 20 % kahviloita ja ravintoloita (mm. Amarillo, Arnolds, Hesburger, Subway) ja 14,4 % sisustus- ja kodintarvikeliikkeitä (mm. Pentik). Tiloista 2,4 % oli kauneuden ja terveyden liikkeitä (mm. Body Shop) ja 2 % vapaa-ajan liikkeitä. Loput 8,3 % oli muita kaupallisia palveluita.

Toimistopinta-alaa Torikeskuksessa on 3 500 neliömetriä. Tiloissa toimivat muiden muassa Adven, Etelä-Pohjanmaan Sairaanhoitopiiri, Gapcon, If, Matka-Vekka ja Peab.

Katso myös 
 Epstori

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Torikeskuksen kotisivut

Seinäjoen kauppakeskukset
Seinäjoen keskusta
Vesa Hietalahti

Vesa Hietalahti (s. 27. syyskuuta 1969 Kauhajoki) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä, MM-mitalisti.

Hietalahti kilpaili ensimmäisissä arvokisoissaan Albertvillen olympialaisissa 1992. Siellä hän sijoittui normaalimatkalla (20 kilometriä) kuudenneksi ja sprintissä (10 kilometriä) 17:nneksi sekä kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen viestijoukkueeseen. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli jälleen viidenneksi sijoittuneen viestijoukkueen jäsen, mutta Naganon kisat 1998 päättyivät polvivammaan. Salt Lake Cityssä 2002 Hietalahti sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksitoista, sprintissä 25:nneksi, takaa-ajossa 22:nneksi ja viestijoukkueen mukana kahdenneksitoista.

Hietalahti osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1993–2005. Hän voitti hieman yllättäen hopeaa normaalimatkalta Khanty-Mansiyskistä 2003, joka jäi hänen ainoaksi arvokisamitalikseen ja uran parhaaksi saavutukseksi. Samoissa kisoissa hän oli yhteislähtökilpailussa viidestoista. Hietalahti sijoittui 20 parhaan joukkoon lisäksi Ruhpoldingissa 1996 oltuaan sprintissä kahdeksastoista, Oslossa 1999 oltuaan normaalimatkalla 20., samassa kaupungissa 2000 oltuaan normaalimatkalla kolmastoista ja takaa-ajossa yhdeksästoista sekä Hochfilzenissä 2005, jossa oli normaalimatkalla seitsemäs 

MM-kilpailujen viesteissä hän oli Suomen joukkueen mukana parhaimmillaan viides Pokljukassa 2001, kuudes Ruhpoldingissa 1996 ja Kontiolahdella 1999 sekä seitsemäs Brezno-Osrbliessä 1997.

Maailmancupissa hän voitti kolme osakilpailua: kaudella 1994–1995 Lillehammerin normaalimatkalla, kaudella 1995–1996 Östersundin normaalimatkalla ja kaudella 2001–2002 Brezno-Osrblien yhteislähtökilpailussa. Hän sijoittui yhteensä yhdeksän kertaa kolmen parhaan joukkoon ja oli kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdeksäs kaudella 2001–2002.

Kauhajoen Karhua edustanut Hietalahti lopetti uransa kauden 2004–2005 jälkeen.

Uransa jälkeen Hietalahti on toiminut muutamaan otteeseen Suomen ampumahiihtomaajoukkueen apuvalmentajana. Nykyään Hietalahti toimii maanviljelijänä sukutilallaan Kauhajoen Nummijärvellä viljellen luomurehua.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset ampumahiihtäjät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Juhani Rinne (meteorologi)

Heikki Juhani Rinne (s. 5. maaliskuuta 1939 Helsinki)  on Suomen ilmatieteen laitoksen emeritusprofessori.

Henkilöhistoria
Rinne opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa, fysiikkaa, kemiaa, tilastotiedettä, ohjelmointia ja meteorologiaa. Hän väitteli meteorologiasta ja on julkaissut useita artikkeleita empiirisistä ortogonaalifunktioista ja numeeristen analyysien virhelähteistä. Rinne oli mukana 1970-luvulla luomassa Suomen ensimmäistä sääennustuksia palvelevaa ilmastomallia. Hän oli ensimmäinen suomalainen tieteilijä, joka nosti ilmastonmuutoksen keskustelunaiheeksi 1976 Helsingin Sanomissa julkaisemassaan kirjoituksessa. 

Rinne jäi eläkkeelle vuonna 2002 Ilmatieteen laitokselta tutkimusprofessorina, mutta on yhä aktiivinen ilmastokysymysten asiantuntija ja esitelmöijä. Rinteen mukaan toimet ilmastonmuutoksen estämiseksi ovat riittämättömät. Vuonna 2007 professori Rinne arvioi: Ei ole oikein mitään ajatustakaan siitä, miten vakavasta asiasta on kysymys.

Rinne harrastaa ornitologiaa ja on julkaissut kirjoituksia linnuista, erityisesti sirittäjistä ja kurjista. Rinne muutti Helsingistä Kirkkonummen Masalaan vuonna 1972. Hänen puolisonsa on johtaja Raili Rolig, perheessä on yksi poika.

Julkaisuja
 Suomalainen sääkirja. Jarmo Koistinen ja Juhani Rinne, Otava 2005. ISBN 9511154834

Lähteet

Aiheesta muualla 
Ilmastotieto - Juhani Rinteen haastattelu ja videoitu yleisöluento

Suomalaiset professorit
Suomalaiset meteorologit
Ilmatieteen laitos
Vuonna 1939 syntyneet
Elävät henkilöt
The Roundhouse Tapes


The Roundhouse Tapes on ruotsalaisen metalliyhtye Opethin toinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2007. DVD-versio julkaistiin lähes vuotta myöhemmin talvella 2008.

Albumi on Opethin viimeinen julkaisu, jolla esiintyy yhtyeestä vuonna 2007 eronnut kitaristi Peter Lindgren. Sitä vastoin albumi on ensimmäinen, jolla vuonna 2006 eronneen rumpali Martin Lopezin korvannut Martin Axenrot soittaa.

Albumi on äänitetty ja kuvattu Lontoossa Camdenin Roundhousessa 9. marraskuuta 2006. Albumi sisältää kappaleita lähes koko yhtyeen tuotannosta, albumeilta Ghost Reveries (2005), Damnation (2003), Blackwater Park (2001), Still Life (1999), My Arms, Your Hearse (1998), Morningrise (1996) ja Orchid (1995).

Albumin nimi viittaa livetaltioinnin esiintymispaikan lisäksi myös The Soundhouse Tapesiin, heavy metal -yhtye Iron Maidenin ensimmäiseen viralliseen äänitteeseen vuodelta 1979.

Kappaleet 
CD 1
 
 
 
 
 
 

CD 2

DVD

Kokoonpano 
 Mikael Åkerfeldt − kitara, laulu, tuottaja
 Peter Lindgren − kitara
 Martín Méndez − basso
 Martin Axenrot − rummut
 Per Wiberg − koskettimet, taustalaulu

+

 Jens Bogren − miksaaja

Arvostelut 
 About.com: 
 Allmusic: 
 Alternative Press:

Lähteet 

Vuoden 2007 konserttitallenteet
Opethin albumit
Musiikki-DVD:t
Etelä-Afrikan Grand Prix 1982

Etelä-Afrikan Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan kauden  avausosakilpailu, joka ajettiin 23. tammikuuta 1982 Kyalamin radalla Etelä-Afrikassa. 

Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost. Carlos Reutemann oli vapaasti hengittävällä Williamsilla toinen. Toisella Renault-tallin turboautolla kymmenettä kertaa urallaan paalulta startannut René Arnoux oli kolmas.

Tulokset

Muuta 

Nelson Piquet'n 50. kilpailu
Raul Boeselin ja Manfred Winkelhockin ensimmäinen kilpailu
René Arnouxin kymmenes paalupaikka
Alfa Romeon 50. kilpailu
Osakilpailuviikonlopun alussa kuljettajat menivät hetkellisesti lakkoon ja lukittautuivat hotelliin mielenilmauksena FISA:n päätökselle vaatia kuljettajilta superlisenssiä Formula 1 -sarjaa varten.

Lähteet 

Etelä-Afrikan Grand Prix
Arvid Horn

Arvid Bernhard Horn (6. huhtikuuta 1664 Halikko – 17. huhtikuuta 1742) oli Suomessa syntynyt poliitikko, sotilas ja diplomaatti Ruotsin kuningaskunnan palveluksessa. Hän toimi maamarsalkkana ja kansliapresidenttinä vapauden ajan alussa.

Arvid Horn kansliapresidenttinä
Horn toimi kansliapresidenttinä vuosina 1710–1719 ja 1720–1738.

Horn oli vaikuttamassa siihen, että Ruotsi liittyi Hannoverin liittoon holsteinilaisen puolueen vaikutusvallan vähennyttyä.

Hattupuolueen nousu ja Arvid Hornin ero virasta
Hornin vastustajat ryhmittäytyivät hattupuolueeksi vuoden 1734 valtiopäivillä. Kun nämä saivat vuoden 1738 valtiopäivillä enemmistön aatelissäätyyn ja porvarissäätyyn, erosi kansliapresidentti Arvid Horn ja hänen tilalleen nousi hattupuolueen Carl Gyllenborg.

Muu toiminta
Arvid Horn avusti Ruotsin konventikkeliplakaatin syntymisessä. Sen sääti Ruotsin kuningas Fredrik I vuonna 1726.

Arvid Horn rakennutti suvulleen hautakuorin Halikon kirkkoon, ja hänet on haudattu sinne.

Katso myös
 Horn-suku

Lähteet

Suomalaiset aateliset
Suomen historia
Ruotsin historia
Vuonna 1664 syntyneet
Vuonna 1742 kuolleet
Raul Boesel

Raul Boesel (s. 4. joulukuuta 1957 Curitiba, Brasilia) on entinen brasilialainen kilpa-autoilija. Hän kilpaili Formula 1 -sarjassa kausina – saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä.

Ura

Formula 1
Kaudeksi 1982 Boesel sai kilpakuljettajan paikan March-tallista. Kauden aikana hän selviytyi maaliin neljästi, ollen parhaimmillaan kahdeksas Belgian GP:ssa.

Ranskalaisesta Ligier-tallista vapautui kuljettajan paikka Boeselille kaudeksi 1983. Nyt hän selviyti maaliin seitsemän kertaa, mutta ei saavuttanut kertaakaan MM-pisteitä. Parhaimmillaan hän oli seitsemäs Länsi-Yhdysvaltain GP:ssa, joka on hänen uransa paras sijoitus. Tämän kauden jälkeen Boeselia ei enää nähty F1:sissä.

CART-sarja
Vuonna 1985 Boesel siirtyi kilpailemaan Pohjois-Amerikan CART-sarjaan. Siellä hän kilpaili aina vuoteen 2002 lukuun ottamatta vuotta 1987, jolloin hän kilpaili World Sportscar -sarjassa voittaen myös sen mestaruuden. CART-sarjassa Boesel osallistui 171 kilpailuun, joissa hän saavutti kolme paalupaikkaa ja oli parhaimmillaan kilpailussa toinen.

Lähteet

Viitteet 

Brasilialaiset Formula 1 -kuljettajat
Champ Car -kuljettajat
Vuonna 1957 syntyneet
Elävät henkilöt
Lörrach

Lörrach on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Kaupunki on Lörrachin piirikunnan keskuskaupunki ja kuuluu Freiburgin hallintopiiriin. Siellä on arviolta 49 347 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 39,4 neliökilometriä.

Lörrach sijaitsee alle viiden kilometrin päässä Ranskan, Saksan ja Sveitsin valtiorajojen kohtauspaikasta Schwarzwaldin metsäalueella. Lisäksi se kuuluu Baselin noin 760 000 asukkaan kolmikansalliseen metropolialueeseen.

Historia 
Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Lörrachista (Lorracho) on peräisin vuodelta 1102. Vuonna 1452 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik III vahvisti Lörrachille kauppaoikeudet. Ne teki mahdolliseksi kaupungin sijainti tärkeiden kauppareittien varrella. 

Baden-Durlachin rajakreivi Friedrich VII Magnus myönsi Lörrachille kaupunkioikeudet 18. marraskuuta vuonna 1682. Jatkuvan ja sekasortoisen sotatilan vuoksi kaupunkioikeuksia ei kuitenkaan todettu toimiviksi ja ne vaipuivat nopeasti unohduksiin. Kaupunkioikeudet myönsi uudelleen rajakreivi Karl Friedrich saman vuoden kesäkuun 3. päivänä.

Ystävyyskaupungit 
  Sens (Ranska)
  Senigallia (Italia)
  Meerane (Saksa)
  Chester (Iso-Britannia)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Lörrachin kaupungin viralliset Internet-sivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Brasilian Grand Prix 1982

Brasilian Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. maaliskuuta 1982 Jacarepaguan radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.

Nelson Piquet olisi voittanut kilpailun ja Keke Rosberg ollut toinen, mikäli heitä ei olisi hylätty alipainoisten autojen takia. Tapauksen johdosto FOCA-tallit vetäytyivät San Marinon GP:sta.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alain Prost – 1.28,888
Nopein kierros: Alain Prost – 1.37,016 (kierroksella 36)
Kymmenes Brasilian Grand Prix
René Arnouxin 50. kilpailu
Mauro Baldin ensimmäinen kilpailu
Michele Alboreton	ensimmäiset MM-pisteet
Renault'n kymmenes	kilpailun nopein kierros
 Carlos Reutemanin viimeinen kilpailu
 Manfred Winkelhockin ensimmäinen ja ainoa pistesija

Lähteet 

Brasilian Grand Prix
ISS Dome

ISS Dome (kutsutaan myös nimillä Dome in Rath ja Dome) on jäähalli Düsseldorfissa, Saksassa. Se avattiin vuonna 2006. Sitä on käytetty enimmäkseen jääkiekko-otteluihin, joissa kotijoukkueena on DEG Metro Stars. Hallin rakentaminen maksoi 70 miljoonaa euroa, mukaan lukien pysäköintihalli. Sinne mahtuu jääkiekko-otteluissa 13 400 katsojaa ja konserteissa 12 500 katsojaa.

Aiheesta muualla 

Jäähallin kotisivut

Saksan jäähallit
Nordrhein-Westfalenin urheilupaikat
Düsseldorfin urheilu
Invitation


Invitation on Altarian esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. huhtikuuta 2003.

Kappaleet

Japanin ja Korean julkaisujen bonuskappale
 Unicorn (demo)

Kokoonpano

Yhtye 
 Marko Pukkila – basso
 Tony Smedjebacka – rummut
 Emppu Vuorinen – kitara
 Jani Liimatainen – kitara, kosketinsoitin
 Jouni Nikula – laulu

Tuotanto 
 Nino Laurenne – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Axel "Ironfinger" Ritt – äänittäjä
 Mika Jussila – masteroija
 Rainer Kalwitz – kansikuva, logo
 Manuela Häusler – layout, design
 Jörn Zimmermann – layout, design

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 
 Soundi:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yhtyeen kotisivu
 

Vuoden 2003 esikoisalbumit
Altarian albumit
Divinity


Divinity on Altarian toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2004. Albumi julkaistaan remasteroituna 27. maaliskuuta 2020.

Kappaleet

Euroopan erikoispainoksen bonuskappale

Japanin bonuskappale
Stranger Cacophony-cover

Kokoonpano 
 Marko Pukkila – basso
 Tony Smedjebacka – rummut
 Jani Liimatainen – kitara, kosketinsoitin
 Taage Laiho – laulu

Vierailevat muusikot
 Andy Engberg – laulu kappaleessa "Balls to the Wall"

Tuotanto
 Ahti Kortelainen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
 Mika Jussila – masteroija

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 8+/10
 The Metal Temple:

Lähteet 
 Viralliset kotisivut

Viitteet 

Vuoden 2004 albumit
Altarian albumit
Rolf Wiik

Rolf Reinhold Wiik (30. tammikuuta 1929 Tampere – 9. elokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen miekkailija.

Wiik edusti Suomea kolmien olympialaisten kalpamiekkailussa. Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960 hän karsiutui alkuerissä niin henkilökohtaisessa kilpailussa kuin joukkuekilpailussakin. Melbournessa 1956 hän osallistui vain henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Se on yhä suomalaismiekkailijoiden kaikkien aikojen paras sijoitus olympialaisissa.

Maailmanmestaruuskilpailuihin Wiik osallistui kuudesti vuosina 1951–1963. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti kalvalla vuonna 1951.

Kotimaassaan "Rolle" Wiik edusti Miekka-Miehiä. Hän voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden kalvalla vuosina 1954, 1956, 1959 ja 1960 sekä säilällä 1956. Joukkuemestaruuksia hän voitti kalvan ja säilän lisäksi myös floretilla. Hän oli toinen suomalainen miekkailun suurmestari. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi Suomen Miekkailuliiton valmentajana ja hallituksen jäsenenä.

Lähteet

Kirjallisuus

Viitteet

Suomalaiset miekkailijat
Vuonna 1929 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
AAW Racing Team

AAW Racing Team oli yksityinen suomalainen kilpa-autotalli, jolla Leo Kinnunen osallistui kuuteen kisaviikonloppuun Formula 1 -kaudella 1974. Ennen osallistumistaan F1-sarjaan talli kilpaili urheiluauto- ja Formula 3 -sarjoissa. Talli sai rahoitusta muun muassa Saloralta ja Colt-tupakkamerkiltä. Kirjaimet AAW tulevat Antti Aarnio-Wihurin nimikirjaimista.

AAW Racing Team käytti Surtees-tallin TS16-autoa, minkä takia kilpailujen virallisissa tuloksissa lukee Kinnusen tallin kohdalla Surtees. Auto oli Surtees-tallin vanha testiauto, joka ei ollut enää erityisen hyvässä kunnossa ja johon Surteesilta palkattu kanadalainen mekaanikko oli asentanut vaihdelaatikon väärin. Esimerkiksi runko oli kärsinyt vaurioita, minkä lisäksi ylipainoiseen ja alitehoiseen autoon ei enää saatu parhaita mahdollisia renkaita. Tallin koeajot ajettiin Keimolassa.

Kinnunen ei selvittänyt autollaan osakilpailuviikonlopun karsintoja kertaakaan, mutta ajoi silti yhdessä osakilpailussa, Ruotsin GP:ssä. Hänet päästettiin karsinnasta kisaan ulkopuolisena PR-syiden vuoksi. Kilpailun hän joutui keskeyttämään moottorivikaan, koska mekaanikkojen alustavien ennusteiden mukaan ristijohdottamalla sytytystulpat moottori kestäisi parhaimmillaan kahdeksan kierrosta. Auto on tällä hetkellä nähtävissä Turun Sanomien auto- ja viestintämuseossa.

Formula 1 -tulokset

Lähteet

Aiheesta muualla 

 ChicaneF1.com – AAW Racing Team 

Suomalaiset Formula 1 -tallit
Daniel Bell

Daniel Bell (10. toukokuuta 1919 New York – 25. tammikuuta 2011 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen sosiologi. 

Bell syntyi Manhattanilla Lower East Sidessa. Hänen vanhempansa olivat siirtolaisia Itä-Euroopasta ja perheen sukunimi oli alkujaan Bolotsky. Perheen isä kuoli Danielin ollessa 8-vuotias ja hänen ollessaan 13-vuotias sukunimeksi vaihdettiin Bell.

Bell valmistui City College of New Yorkista vuonna 1939. Hän opetti Chicagon yliopistossa 1940-luvulla ja toimi sosiologian professorina Columbian yliopistossa 1959–1969, minkä jälkeen hän siirtyi Harvardin yliopistoon. Bell tutki muun muassa sosialismin epäonnistumisia Yhdysvalloissa, modernin kulttuurin hiipumista ja kapitalismin siirtymää teollisuusyhteiskunnasta kulutusyhteiskunnaksi. Hänet tunnetaan kansainvälisesti muun muassa kirjoista The End of Ideology (1960), The Coming of Post-Industrial Society (1973) ja Cultural Contradictions of Capitalism (1978).

Bellin poika David Bell on historioitsija, joka on työskennellyt muun muassa Johns Hopkinsin yliopiston ja Princetonin yliopiston professorina.

Tammikuussa 2011 Bell kuoli 91-vuotiaana kotonaan Cambridgessa, Massachusettsissa lyhyen sairauden jälkeen.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset sosiologit
Vuonna 1919 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1982

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. huhtikuuta 1982 Long Beachin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Niki Lauda, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Andrea de Cesaris – 1.27,316
Nopein kierros: Niki Lauda – 1.30,831 (kierroksella 12)
Gilles Villeneuve hylättiin sääntöjenvastaisen takasiiven takia. Ilman hylkäystä hän olisi ollut kilpailun kolmas.
Roberto Guerreron ensimmäinen kilpailu
Andrea de Cesarisin ensimmäinen paalupaikka ja ensimmäinen kilpailun johtokierros

Lähteet 

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix
San Marinon Grand Prix 1982

San Marinon Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. huhtikuuta 1982 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Didier Pironi, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

McLaren, Williams, Brabham, Ligier, Lotus, March, Arrows, Fittipaldi, Ensign ja Theodore vetäytyivät kilpailusta protestina Nelson Piquet'n ja Keke Rosbergin hylkäämiselle Brasilian GP:ssa. Kilpailun aikana johdossa olivat Rene Arnoux, Gilles Villeneuve ja Didier Pironi.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: René Arnoux – 1.29,765
Nopein kierros: Didier Pironi – 1.35,036 (kierroksella 44)
Manfred Winkelhock hylättiin alipainoisen auton takia.
Eliseo Salazarin paras sijoitus (5. sija)
Teo Fabin ja Riccardo Palettin ensimmäinen Grand Prix
Michele Alboreto ensimmäinen palkintosija
Osellan ensimmäiset MM-pisteet
Renault'n 20. paalupaikka

Lähteet 

San Marinon Grand Prix
Josef Blösche

Josef Blösche (12. helmikuuta 1912 – 29. heinäkuuta 1969) oli SS:n Rottenführer ja tuomittu sotarikollinen. Blösche tunnetaan parhaiten eräistä Varsovan gheton tapahtumia kuvaavista valokuvista, joissa hän muun muassa poseeraa SS-kenraali Stroopin vieressä seuraamassa Varsovan gheton tuhoamista.

Hän työskenteli nuoruudessaan maatilalla ja liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1938 sen jälkeen kun Saksa oli vallannut Sudeettimaan. Blösche toimi saksalaisten valtaamassa Puolassa vuodesta 1940, jolloin hän liittyi turvallisuuspalvelu Sicherheitsdienstin (SD) SS-divisioonaan ja palveli Varsovan ghetossa kesällä 1942 jolloin alkoivat juutalaisten joukkosiirrot Treblinkaan. Hän toimi Varsovan ison ja pienen gheton yhdistävän puusillan vahtina. Hänen toimiaan kuvataan muun muassa elokuvassa Pianisti, jossa hän ampuu naisen joka erehtyy kysymään Blöscheltä minne heitä ollaan kuljettamassa.

Blösche tunnettiin Varsovan Frankensteinina sadistisista tavoistaan kohdella juutalaisia. Hänen tiedetään raiskanneen ja ampuneen naisia. Natsit palkitsivat hänet mitaleilla ansioistaan Varsovan kansannousun kukistamisessa.

Toukokuussa 1945 Blösche joutui Neuvostoliittoon sotavankeuteen ja oli lyhyen aikaa pakkotyössä työleirillä. Vuoden 1946 alussa hänet palautettiin Saksan demokraattiseen tasavaltaan. Elokuussa 1946 hänen kasvonsa vaurioituivat pahoin työtapaturmassa, mikä myöhemmin esti hänen tunnistamisensa. Vuonna 1947 Blösche pääsi vapaaksi ja eli normaalia elämää, meni naimisiin ja sai kaksi lasta.

Blösche tunnistettiin ja pidätettiin vuonna 1967. Hän joutui Efurtissa Saksassa oikeuteen ja todettiin syylliseksi noin 300 000 juutalaisen kuljetuksen järjestämiseen keskitysleirille ja mahdollisesti 2 000 murhaan.

Hänet teloitettiin ampumalla Leipzigissä 29. heinäkuuta 1969.

Aiheesta muualla 

Holokaustin toteuttamiseen osallistuneet
SS-sotilaat
Sotarikoksista teloitetut
Vuonna 1912 syntyneet
Vuonna 1969 kuolleet
Arvid Henrikinpoika Horn

Arvid Henrikinpoika Horn af Kanckas (syntynyt ennen vuotta 1577 – kuollut 1606) oli Pohjanmaan käskynhaltija ja valtaneuvos. Hänen vanhempansa olivat Henrik Klaunpoika Horn ja Elin Arvidintytär Stålarm.
Arvid Horn oli kirjoilla Frankfurtin yliopistossa 1574 ja hän oli päälippueen ratsumiehenä 1579. Luutnantti hänestä tuli 1583. Hän matkasi Sigismundin seurueessa 1587 Puolaan. Horn oli Ivangorodin käskynhaltijana. Hänet vangittiin 1590, jolloin hänen veljensä Kaarle oli Ivangorodin, Kaprion ja Jaman käskynhaltijana. Hänet vapautettiin 1592.

Horn sai 17. syyskuuta 1594 läänityksekseen Muurlan Kaninkolan. Hän osallistui 1595 Turun aateliston kokoukseen, ja hänet nimitettiin 27. toukokuuta 1602 valtaneuvokseksi. Vuonna 1605 hänet nimitettiin Pohjanmaan käskynhaltijaksi ja edelleen 18. helmikuuta samana vuonna rauhanneuvottelijaksi. Hän kuoli joko 1606 tai 1607.

Arvid Horn avioitui Ingeborg Ivarintytär kanssa. Vaimon vanhemmat olivat kenttäeversti Ivar Månsson Stiernkors ja Elin Jönsdotter Kurck. Parilla oli neljä lasta:
 Elin (n. 1602 – 1690), aviopuoliso majuri Johan Gyldenär
 Erik Horn (n. 1603 – 1626), luutnantti
 Kristiina Horn (1604 – 1673), aviopuolisot Torsten Stålhandske ja Jöns Knutsson Kurck
 Ingeborg (1606 – 1671), puoliso Mauritz Horn af Åminne.

Lähteet 

Valtaneuvokset
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1606 kuolleet
Avdat

Avdat tai Ovdat () on arkeologinen kohde Israelissa ja nabatealaisten muinainen kaupunki. Se sijaitsee Negevin autiomaassa ja se on rakennettu 580 metriä korkean kukkulan päälle vartioimaan kauppareittiä. 

Avdat on suojeltu kansallispuistona ja se lisättiin kolmen muun kaupungin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2005.

Historia 
Nabatealaisten perustivat tieaseman 200-luvulla eaa. luultavasti nimellä Oboda kuningas Oboda I:sen mukaan. Makkabealaiskuningas Aleksanteri Jannaios valtasi vauraana kauppapaikkana tunnetun Obodan luultavasti ensimmäisellä vuosisadalla eaa., minkä seurauksena kaupunki hylättiin. 

Oboda III:nnen aikana Avdat rakennettiin uudelleen muutama vuosikymmen ennen ajanlaskun alkua . Kuningas haudattiin myös kaupunkiin, mistä tulee myös kaupungin nykyinen nimi, sillä Abdah on Obodan arabialainen nimi . Aretas IV:nnen (9 eaa. – 40) aikana Avdat saavutti vaurautensa huipun, jolloin kaupungin akropolis linnoitettiin ja sinne rakennettiin suuri temppeli. Obodan ja Aretaksen aikoina Avdat oli kotieläinten jalostuksen keskus. 

Ensimmäisen vuosisadan puolessa välissä kauppa alueella pieneni ja nabatealaiset vaihtoivat elinkeinonsa kaupankäynnistä ja maatalouteen. Hieman myöhemmin alue kärsi pahoin arabialaisten hyökkäyksissä. Roomalaiset valloittivat nabatealaisten alueet vuonna 106, minkä jälkeen Avdatista kehittyi myös merkittävä roomalaiskeskus. Avdat kuului valtakunnan etelärajan puolustusketjuun ja siellä asui paljon sotilaita, jotka olivat saaneet maata palvelusvuosiensa kunniaksi. Roomalaisaikana kaupunkiin rakennettiin myös monia uusia rakennuksia ja asuinalueita. 

Kristinusko levisi Avdatiinkiin 300-luvun puolivälissä ja kaupunkiin rakennettiin kirkko ja luostari. Asutus siirtyi hieman tuona aikana kukkulan länsirinteelle ja maanviljelysalueita laajennettiin. Viinintuotannosta tuli merkittävä elinkeino. Lopulta Bysantin heikentyessä Avdat jäi paimentolaisheimojen armoille. Kaupunki tuhoutui osittain 600-luvulla persialaisten ja arabien valloitusten jälkeen ja lopulta hylättiin kokonaan 900-luvulla. 

Merkittävimmät kaivaukset Avdatissa suoritettiin 1958–1961. Tämän jälkeen alueella on ollut useita pienempiä arkeologisia kaivauksia.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Avdat Unescon sivuilla  
Kuvia Avdatista 

Arkeologiset kohteet Israelissa

Historialliset kaupungit
Unescon maailmanperintökohteet Israelissa
Rephlex Records

Rephlex Records on Richard D. Jamesin ja Grant Wilson-Claridgen 1991 perustama levy-yhtiö, joka on julkaissut monien merkittävien elektronisen musiikin artistien musiikkia. Rephlex aloitti julkaisemalla acid housea ja teknoa, ja nykyään se suuntautuu laajaan skaalaan kokeellista elektronista musiikkia. Levy-yhtiö itse kutsuu julkaisemaansa musiikkiaan braindanceksi.

Artisteja
AFX
Bogdan Raczynski
Ceephax Acid Crew
Cylob
DMX Krew
The Kosmik Kommando
Luke Vibert
Aleksi Perälä

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivusto
 Rephlex-julkaisut
 The Rephlex Manifesto
 Rephlex Records Discogs.com:issa
 a&d  Rephlex 'a&d' revolution

Brittiläiset levy-yhtiöt
Lääketieteellinen tekniikka

Lääketieteellinen tekniikka on tekniikan ala, jossa kehitetään teknis-tieteellisiä menetelmiä ja ratkaisuja lääketieteen ja terveydenhuollon tarpeisiin. Lääketieteellinen tekniikka on suhteellisen uusi tieteenala, ja sille on tyypillistä monien muiden tieteen ja tekniikan alojen soveltaminen. Yleisimpiä sovellettavia aloja ovat sähkötekniikka, tietotekniikka ja materiaalitekniikka.

Käytännön esimerkkejä lääketieteellisen tekniikan sovellutuksista ovat muun muassa sydämentahdistin, keinoelimet ja magneettikuvaus.

Alan professuureja on Aalto-yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa, Oulun yliopistossa,Tampereen teknillisessä yliopistossa ja Turun yliopistossa. Alalla toimii Lääketieteellisen fysiikan ja tekniikan yhdistys LFTY, jonka vuosittain järjestämät LFT-päivät pidetään vuorollaan eri yliopistoissa. LFT-päivillä esitellään alan kehitystä, paikallista alan tutkimusta ja yritystoimintaa sekä alan opinnäytetöitä.

Lääketieteellisen tekniikan osa-alueita 
 Biofysiikka – elävän kudoksen fysikaalisten ilmiöiden tutkimista
 Bioinformatiikka
 Biomateriaalitekniikka ja kudostekniikka
 Biomekaniikka
 Fysiologisten järjestelmien matemaattinen mallintaminen
 Lääketieteellinen signaalinkäsittely – fysiologisten signaalien ja kuvien käsittelyä sekä analysointia
 Lääketieteelliset laitteet
 Lääketieteelliset mittaukset – instrumentit, anturit, mittaustekniikka
 Terveydenhuollon tietotekniikka
 Radiologinen kuvantaminen – laitteistot ja fysikaalinen perusta

Aiheesta muualla

 Itä-Suomen yliopiston sovelletun fysiikan laitos
 Aalto-yliopiston lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitos 
 Tampereen teknillisen yliopiston biolääketieteen tekniikan laitos
 Oulu School of Biomedical Engineering
”Lonkkasi muistuttaa himmeliä” – potilailta ja jopa lääkäreiltä pimitetään lääkinnällisiin laitteisiin liittyviä vaaratilanteita Yle, 2018

Opiskelumahdollisuudet Suomessa
Itä-Suomen yliopiston sovelletun fysiikan laitos
Idolatria

Idolatria on kuvien, esineiden, asioiden, ajatusten ynnä muiden sellaisten uskonnollista palvontaa. Idolatrian kohde on idoli, joka nykykielessä on alkanut tarkoittaa varsinaista palvontaa arkisemman ihannoinnin kohdetta. Sanan juurena on kreikan eidololatria, joka on yhdistetty sanoista eidolon ’kuva, hahmo’ ja latreia ’palvonta’. Varhaisempi kanta saattaa olla heprean avodat elilim.

Epäjumala on leimaava ja halventava nimitys toisen uskonnon jumaluudesta tai tällaisen kuvasta tai patsaasta. Epäjumala tarkoittaa jumalaa, jota ei ole (jumalana) olemassa, mutta jota palvotaan. Epäjumala saattaa kuitenkin olla muutoin olemassa, esimerkiksi esineenä kuten idolina eli jumalankuvana tai joskus harvemmin jumalaa mitättömämpänä pahana henkenä. Suomen sana epäjumala on ollut käytössä lähes yksinomaan kristityssä merkityksessä, mutta viime aikoina myös jonkin verran islamilaisessa.

Sana idolatria sisältää usein kielteisen sävyn, sillä sitä on käytetty kuvaamaan juutalais-kristillisessä perinteessä synnillistä esineiden, asioiden ja kuvitelmien palvontaa oikeana pidetyn jumalan sijaan. Se minkä palvominen on uskontoa ja minkä idolatriaa, vaihtelee kulttuurista ja uskonnosta toiseen. 
Esimerkiksi kristinusko, islam ja juutalaisuus leimaavat kaikki muut jumalat kuin Jahven epäjumaliksi. Näissä yhteyksissä käsitykset epäjumalista on toisinaan pelkistetty siihen, että kaikki muut jumalat ovat pelkkiä esineitä, joita palvotaan. Tämä käsityksen mukaista väitettyä toimintaa nimitetään myös kuvainpalvonnaksi. Kuitenkin suurin osa eri uskontojen jumalankuvista tai muista pyhistä kuvista on vain vertauskuvallisia, samaan tapaan kuin esimerkiksi kristittyjen krusifiksit. Kuvia ei siis palvota niiden itsensä vuoksi, vaan niiden olentojen tai asioiden vertauskuvina, joita ne edustavat.

Agricolan epäjumalien luettelo 
Mikael Agricola kirjoitti suomentamansa Vanhan testamentin psalmikokoelman eli Psalttarin (1551) esipuheeseen runomuotoisen luettelon suomalaisista ”epäjumalista” eli palvotuista henkiolennoista. Sana epäjumala saattoi olla Agricolan omaa keksintöä. Hän luetteli yhteensä 24 epäjumalaa, 12 karjalaisilta ja 12 hämäläisiltä. Suurin osa näistä on myös uudemman tutkimuksen mukaan ollut suomalaisten uskomusolentoja.

Hän aloittaa luettelonsa näin:
Epejumalat monet tesse muinen palveltin caucan ja lesse.
”Epäjumalat monet tässä muinoin palveltiin kaukana ja läsnä”

Hän lisää: 
Eikö se Cansa wimmattu ole joca neite wsko ja rucole.
”Eikös se kansa vimmattu ole joka näitä uskoo ja rukoilee?”

Aiheesta muualla 

 Epäjumala suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)

Uskonnollinen kokemus ja toiminta
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kuuvan kanava

Kuuvan kanava on Inarijärven koillisosassa Pisterniemessä, Partakosta itään Vasikkaselän ja Suolisvuonon välillä sijaitseva kanava. Se on Suomen pohjoisin kanava. Tämän noin 200 metriä pitkän ja vähintään neljä metriä leveän kanavan kaivoi yksistään lapiolla inarilainen Matti Kuuva 1900-luvun alussa. Kanava on kaksiosainen, sillä kannaksen keskellä on pitkähkö lampi, jonka molemmista päistä kanava jatkuu.  Kanavan kaivutyöhön meni aikaa noin kymmenen vuotta, ja Kuuva ryhtyi urakkaansa, koska kanava lyhensi valmistuttuaan hänen venematkaansa 30 kilometrillä. Myöhemmin Kuuva hankki tuloja keräämällä maksuja kanavan muilta käyttäjiltä.

Nykyisin kanava on edelleen päivittäisessä käytössä ja ajettavissa läpi moottoriveneelläkin. Kanavan kunnostamista on harkittu.

Lähteet 

 Suomen kanavat - Kuuva
 Merja Ukkola: Surnujärvi - Inarijärvi - Nitsijärvi kanootilla: Kuuvan kanava 

Suomen kanavat
Inarinjärven alue
Inarin rakennukset ja rakennelmat
Melontapaikat ja -reitit
Kaisa Hiilelä

Amanda Katariina (Kaisa) Hiilelä (sukunimi vuoteen 1936 Hildén) (23. lokakuuta 1891 Lempäälä – 4. huhtikuuta 1977 Tampere) oli suomalainen Paperityöntekijäin liiton taloudenhoitaja ja pitkäaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.

Hiilelän vanhemmat olivat muonarenki Johan Kustaa Hildén ja Johanna Paunu. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli kotiapulaisena ja sen jälkeen vuosina 1907–1916 Finlaysonin kehräämön kutomotyöläisenä Tampereella. Hiilelä oli Tampereen työväenyhdistyksen rahastonhoitajana 1916–1919 ja toimi osapäiväisenä työntekijänä Paperityöntekijäin liitossa 1919–1920. Vuosina 1920–1946 Hiilelä oli Paperityöntekijäin liiton taloudenhoitaja ja liittotoimikunnan sihteeri.

Hiilelä oli sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1930–1958 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa ja oli jäsenenä Tampereen kaupunginvaltuustossa. Hiilelä kuului Suomen Pankin tilintarkastajiin ja oli myös Valmet Oy:n tilintarkastajana.

Kansanedustaja Iida Vihuri oli Kaisa Hiilelän sisar. Opetusministeri Reino Oittinen oli heidän sisarenpoikansa.

Lähteet

Viitteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Tampereen kaupunginvaltuutetut
Pirkanmaan vaalipiiri
Vuonna 1891 syntyneet
Vuonna 1977 kuolleet
Toivo Tarjanne

Toivo Tarjanne (8. helmikuuta 1893 Helsinki – 23. elokuuta 1988) oli suomalainen juristi, joka toimi oikeuskanslerina ja korkeimman oikeuden presidenttinä.

Tarjanteen vanhemmat olivat arkkitehti Onni Tarjanne ja Margareta Josefiina "Iina" Veijola (8. lokakuuta 1865 Ii – 14. tammikuuta 1942 Helsinki). Tarjanne pääsi ylioppilaaksi 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 ja mol. oik. kandidaatiksi 1921. Hän oli esittelijänä KHO:ssa 1930–1931, kauppa- ja teollisuusministeriön nuorempana hallitussihteerinä 1931–1932 ja vanhempana oikeuskanslerin sihteerinä 1932 sekä hoiti apulaisoikeuskanslerin ja oikeuskanslerin virkoja 1937–1941.

Tarjanne toimi Vaasan läänin maaherrana 1943–1944 ja oli syyttäjänä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä 1945–1946. Hän oli oikeuskanslerina 1944–1950 ja sen jälkeen korkeimman oikeuden presidenttinä 1950–1963. Tarjanne nimitettiin 22. lokakuuta 1953 hovioikeuksien aluerajoja pohtineen komitean puheenjohtajaksi.

Toivo Tarjanteen serkku oli lakimies Päivö Tarjanne.

Lähteet 
 Kuka kukin oli (Wikiaineisto)

Viitteet

Aiheesta muualla 
 

Korkeimman oikeuden presidentit
Vaasan läänin maaherrat
Oikeuskanslerit
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Belgian Grand Prix 1982

Belgian Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. toukokuuta 1982 Zolderin radalla Belgiassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut John Watson, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.

Ferrari-kuljettaja Gilles Villeneuve kuoli lauantain aika-ajoissa kolaroituaan Jochen Massin kanssa. Tapauksen johdosta Ferrari päätti vetäytyä kilpailusta.

Tulokset

Muuta 

Paalupaikka: Alain Prost – 1.15,701
Nopein kierros: John Watson – 1.20,214 (kierroksella 67)
Niki Lauda hylättiin alipainoisen auton takia.
Jochen Massin sadas Grand Prix
Chico Serran ensimmäinen MM-piste
Eddie Cheeverin ensimmäinen palkintosija
Keke Rosbergin ensimmäinen kilpailun johtokierros
Lotus-tallin 300. GP

Lähteet 

Belgian Grand Prix
Pudotuspelit

Pudotuspelit () on urheilussa pelijärjestelmä, jossa joukkueet tai pelaajat kohtaavat toisensa pareittain. Otteluparien voittajat jatkavat seuraavalle kierrokselle, kunnes jäljellä on enää kaksi kaikki ottelunsa voittanutta. Joskus myös putoamissarja pelataan pudotuspelimenetelmällä. Tällöin siitä usein käytetään suomessakin englanninkielistä nimitystä playout. Tällaisissa käänteisissä pudotuspeleissä otteluparien voittajat säilyvät sarjassa, ja hävinneet jatkavat pelaamista putoamista vastaan kohdaten toisensa tai mahdollisia nousijoita.

Pudotuspelien otteluparit pelataan tyypillisesti paras kolmesta, paras viidestä tai paras seitsemästä -menetelmällä. Näissä otteluparin voittamiseen edellytetään vastaavasti kahta, kolmea tai neljää voittoa. Pudotuspeleihin osallistuvien määrä on tyypillisesti numeron kaksi kokonaislukupotenssi kuten 2, 4, 8 tai 16. Joissakin kilpailuissa runkosarjassa parhaiten menestyneet pääsevät kuitenkin suoraan pudotuspelien ylemmälle tasolle, ja seuraavaksi parhaat pelaavat keskenään pudotuspelien ensimmäiset kierrokset.

Cup-muotoisessa pelityylissä jatkoon menijä ratkaistaan kerrasta poikki eli niin sanotulla paras yhdestä -menetelmällä tai kahden ottelun yhteistuloksen perusteella. Pelissä voidaan joutua pelaamaan myös jatkoaika, jos yhteistulos on mahdollisen vierasmaalisäännönkin jälkeen tasan.

Pudotuspeliottelun nimi määräytyy sen mukaan, kuinka monta kilpailijaa turnauksessa on vielä jäljellä. Toisin kuin esimerkiksi englannissa tai ruotsissa, suomen kielessä pelin nimessä murto-osia lasketaan välieristä eikä loppuottelusta. Turnauksessa jäljellä olevien kilpailijoiden määrä on alla olevan taulukon sarakkeessa N.

Playoff-otteluita pelataan muun muassa jääkiekossa, koripallossa, lentopallossa ja salibandyssa. Cup-muotoisia otteluja suositaan jalkapallossa.

Joukkuelajit 
Yleensä joukkuelajeissa, kuten jääkiekossa tai salibandyssä, otteluparien runkosarjassa paremmin sijoittunut joukkue saa niin sanotun kotiedun, mikä tarkoittaa, että ensimmäinen ottelu pelataan kyseisen joukkueen kotihallissa. Myös otteluparit määräytyvät runkosarjan sijoituksen perusteella. Tyypillisesti runkosarjan voittaja kohtaa kahdeksanneksi sijoittuneen, mutta esimerkiksi salibandyssa runkosarjan voittaja saa valita vastustajansa sijoille 5.–8. sijoittuneista joukkueista.

Turnausjärjestelmät
Ijiraq (kuu)

Ijiraq on Saturnuksen epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2000. Se tunnettiin väliaikaisella nimellä S/2000 S 6 vuoteen 2003, jolloin se nimettiin Ijiraqiksi. Se kuuluu Saturnuksen kuitten inuitti-ryhmään.

Ijiraqin uskotaan olevan Kozain resonanssissa eli sen eksentrisyys ja inklinaatio vaihtelevat.

Lähteet 

Saturnuksen kuut
Hämeen-Anttila

Hämeen-Anttila on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:

 Antero Hämeen-Anttila (1931–2001), tähtitieteen professori.
 Jaakko Hämeen-Anttila (s. 1963), Helsingin yliopiston arabian kielen ja islamin tutkimuksen professori
 Laura Hämeen-Anttila (s. 2000), salibandyn pelaaja
 Virpi Hämeen-Anttila (s. 1958), kirjailija, kuvittaja, kääntäjä ja tutkija.
 Väinö Hämeen-Anttila, vuoteen 1906 Andelin (1878–1942), kirjailija, kääntäjä ja Kariston kustannusliikkeen johtaja
 Yrjö Sakari (Y. S.) Hämeen-Anttila, vuoteen 1906 Andelin (1901–1989), everstiluutnantti, tietokirjailija.

Lähteet
Rothera

Rothera on Yhdistyneen kuningaskunnan tutkimusasema Etelämantereella. Tutkimusasema tuli tunnetuksi Live Earth -konserttiin osallistumisesta.

Aiheesta muualla 

 British Antarctic Survey: Rothera Research Station 

Yhdistyneen kuningaskunnan erillisalueet
Donald Bradman

Sir Donald (Don) George Bradman (27. elokuuta 1908 Cootamundra, Uusi Etelä-Wales – 25. helmikuuta 2001 Adelaide, Etelä-Australia) oli australialainen kriketinpelaaja. 

Bradmania pidetään kriketin kaikkien aikojen parhaana lyöjänä. Hän pelasi Australian maajoukkueessa vuosina 1928–1948 yhteensä 52 maaottelua, test matchia, joissa pelasi 80 sisävuoroa tehden yhteensä 6 996 juoksua. Erilaiset lisäpisteet mukaan laskien hänen keskiarvokseen lyöntivuoroa kohti tuli 99,94 juoksua. Ironista on, että maajoukkueuransa viimeisessä sisävuorossa vuonna 1948 Lontoon Oval-stadionilla Bradman jäi juoksuitta – neljä juoksua olisi nostanut hänen uransa keskiarvon yli sadan juoksun. Bradmanin ylivoimaa kuvaa, että uransa päättäneistä pelaajista toiseksi paras keskiarvo on Etelä-Afrikan Graeme Pollockilla: 60,97. 

Bradmanin uran aikana Australia hävisi seitsemästä maaottelusarjastaan Englantia vastaan vain yhden, vuosina 1932–1933, jolloin Englanti käytti häntä vastaan bodyline-syöttötapaa, jota monet pitivät sääntöjenvastaisena.

Lähteet
Donald Bradman Cricinfo Australia -tietokannassa 

Australialaiset kriketinpelaajat
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 2001 kuolleet
Seulonnan keskeiset artikkelit