joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Axel von Kothen (säveltäjä)

Carl Axel von Kothen (15. elokuuta 1871 Hamina – 7. heinäkuuta 1927 Tammisaari) oli suomalainen laulaja, laulunopettaja ja säveltäjä.

Henkilöhistoria
Von Kothenin vanhemmat olivat kenraalimajuri Mauritz Ferdinand von Kothen ja Valborg Forsblom. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1898-1910 oli Anna Sofia Eugenia Danielsson, toinen 1911-1916 Katarina Vilhelmina Mjahkin ja kolmas vuodesta 1916 Valborg Antonia Hellström. Hän tuli ylioppilaaksi 1894, opiskeli Helsingin musiikkiopistossa laulua Abraham Ojanperän ja sävellystä Martin Wegeliuksen johdolla ja harjoitti musiikkiopintoja sen jälkeen useaan otteeseen Euroopassa Roomassa, Pietarissa, Wienissä, Dresdenissä, Pariisissa ja Münchenissä. Von Kothen toimi yksityisenä laulunopettajana 1901-1924 ja Helsingin musiikkiopiston laulunopettajana 1908-1924. Hän oli myös Finsk Musikrevy -lehden perustaja ja päätoimittaja 1905-1906, Nya Pressen -lehden musiikkikriitikko 1908 ja Die Musik -lehden avustaja 1910-1914. Taiteilijaeläke von Kothenille myönnettiin vuonna 1920.

Taiteellinen tuotanto
Von Kothen sävelsi yksin- ja kuorolauluja, piano- ja orkesteriteoksia kuten muun muassa sinfonian, sekä kantaatteja. Hän konsertoi laulajana kotimaassa, Pietarissa, Berliinissä ja Pariisissa. Von Kothen sävelsi vuonna 1919 Suomen armeijan kilpailua varten rukousmusiikin Bevare Gud vårt fosterland, joka lunastettiin Suomen puolustusvoimien omaisuudeksi ja jota käytetään edelleen armeijan hartaustilaisuuksissa ja kenttähartauksissa. Kappale on tunnettu nimellä Kothenin hymni. Sota-ajan radioidut sotilasiltahartaudet tekivät sen laajemminkin tunnetuksi. Nykyään se on myös sävelmänä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virressä nro 551, Sinua, Kristus, kiitämme.

Sävellyksiä
Von Kothenin sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
 sinfonia A-duuri, 1906
 sinfonia e-molli (I osa), 1908
 orkesterisarja näytelmään Kristina Vasa op. 16
 hymni
 useita kantaatteja
 yli 100 yksin- ja kuorolaulua, osin orkesterin säestyksellä
 noin 20 pianosävellystä, kuten surumarssi Patria, op. 1, 1900.

Lähteet

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset musiikkipedagogit
Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset musiikkikriitikot
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Mauno Kotilainen

Mauno Johannes Kotilainen (30. huhtikuuta 1895 Kuopio – 16. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Kotilainen väitteli tohtoriksi 1924, väitöskirja käsitteli Luoteis-Enontekiön sammalia ja sammalkasvillisuutta. 

Kotilainen oli Suomen Suonviljelysyhdistyksen botanisti 1925–1926, Helsingin yliopistossa kasvitieteen apulainen 1934–1943 ja kasvimaantieteen ylimääräinen professori 1943–1961. Lisäksi hän opetti Teknillisessä korkeakoulussa suotiedettä ja kasvitiedettä. Hän julkaisi tutkimuksia suokasvitieteen, sammaltutkimuksen ja kasvimaantieteen alalta. Kaikkiaan Kotilainen kirjoitti 144 julkaisua joista 13 käsitteli yksinomaan sammalia. Hän sai Helsingin yliopiston maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvon 1958.

Lähteet

Suomalaiset kasvitieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1895 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Suomalaiset professorit
Kraftman

Kraftman on sukunimi:

Anders Kraftman (1711–1791), suomalainen opettaja ja valtiopäivämies (myssy)
Johan Kraftman (1713–1791), suomalainen taloustieteilijä ja professori
Maria Kraftman (1812–1884), suomalainen kauppias ja kirjailija
Krogius

Krogius on seuraavien henkilöiden sukunimi:

 Ali Krogius (1864–1939), suomalainen lääkäri, professori
 Andrée Krogius, kirjailijanimi Maud Morris (1888–1940), suomenruotsalainen kirjailija
 Birger Krogius (1901–1997), suomalainen laivanvarustaja
 Edvard Krogius (1850–1933), suomalainen valtioneuvos, lennätinlaitoksen päällikkö, kuvernööri
 Ernst Krogius (1865–1955), suomalainen lakimies, laivanvarustaja, kilpapurjehtija, olympiamitalisti
 Fredrik Krogius (1770–1833), aateloituna Edelheim, suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos, Paul Krogiuksen poika
 Håkan Krogius (1927–2007), suomalainen diplomaatti
 Lars Karl Krogius (1860–1935), suomalainen laivanvarustaja ja kauppaneuvos
 Lars Thiodolf Krogius (1832–1890), suomalainen laivanvarustaja, hovineuvos ja merikapteeni
 Lilly Krogius (1861–1921), suomalainen Marttaliiton perustajajäsen ja puheenjohtaja
 Paul Krogius vanhempi (1689–1762), suomalainen kirkkoherra
 Paul Krogius nuorempi (1724–1792), Porvoon piispa

Katso myös
 Sininen talo, Turussa sijainnut jugentyylinen puutalo
Lars Karl Krogius

Lars Karl Krogius (5. elokuuta 1860 Ajan, Itä-Siperia – 13. lokakuuta 1935 Huopalahti [nyk. Helsinki]) oli suomalainen laivanvarustaja ja valtiopäivämies.

Henkilöhistoria
Lars Krogiuksen isä oli laivanvarustaja Lars Krogius vanhempi ja veli Ernst Krogius. Lars Krogiuksen poika Birger Krogius toimi Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1946–1969. Krogius sai kauppaneuvoksen arvon 1898. Hän oli Ab Lars Krogius & C:o Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1882, Suomen Höyrylaiva Oy:n toimitusjohtaja 1890–1920, sen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1920–1935. Hän kehitti Krogius-yritystä suuryritykseksi ja aloitti talviliikenteen. Suomen sisällissodan aikana Krogiuksen alus Arcturus toi jääkärit Suomeen ja hänen muut laivansa kuljettivat maahan aseita ja ammuksia. Krogius oli myös huomattava urheiluvaikuttaja, hänen oma lajinsa oli pyöräily. 

Krogius oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1904–1905.

Julkaisuja
  En resa till Sverige vid upprorets utbrott: En farlig och äventyrlig färd. 1919.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Suomalaiset yritysjohtajat
Suomalaiset laivanvarustajat
Suomen suuriruhtinaskunnan porvarissäädyn valtiopäivämiehet
Kauppaneuvokset
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1935 kuolleet
Ilmari Hiitonen

Henrik Ilmari Augustus Hiitonen, vuoteen 1932 Hidén (28. elokuuta 1898 Helsinki  – 10. helmikuuta 1986) oli suomalainen kasvitieteilijä.

Henkilöhistoria
Hiitosen vanhemmat olivat filosofian tohtori Karl Julius Hidén ja Helmi Liisi Partanen ja puoliso vuodesta 1939 Irja Anne Jokinen. Ylioppilaaksi Hiitonen tuli 1916 ja valmistui filosofian maisteriksi 1927 ja lisensiaatiksi 1946. Hän toimi Helsingin yliopistossa kasvitieteen dosenttina vuosina 1947−1967. Yliopiston palveluksessa hän oli jo vuodesta 1926 alkaen.  Kasvimuseon putkilokasviosaston kustoksena Hiitonen työskenteli vuosina 1962−1965. Hiitonen laati putkilokasveja esitteleviä kansioita. Hän toimi myös opettajana useissa eri kouluissa.

Hiitonen sai professorin arvonimen vuonna 1978.

Teoksia
 Suomen kasvio, 1933
 Suomen putkilokasvit, 1934
 Karjalan kannas kasvien vaellustienä lajien nykylevinneisyyden valossa, 1946 
 Koulu- ja retkeilykasvio, 5. painos 1947, Arvi Poijärven kanssa

Lähteet

Aiheesta muualla
 The International Plant Names Index Author Details 

Suomalaiset kasvitieteilijät
Suomalaiset opettajat
Suomalaiset professorin arvonimen saaneet
Vuonna 1898 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Tor Krook

Tor Krook (14. toukokuuta 1893 Närpiö – 15. toukokuuta 1970 Kokkola) oli suomalainen teologi, Kaarlelan kirkkoherra vuodesta 1934. Hän oli Porvoon tuomiokapitulin asessori 1944–1950, Helsingin yliopiston kirkkohistorian dosentti 1932–1935. Hän on kirjoittanut elämäkertateokset Jonas Lagus (2 osaa, 1933–1935), Jonas Lagus. En österbottnisk väckelsehövding (1948) sekä Anders Chydenius (1952).

Lähteet

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1893 syntyneet
Vuonna 1970 kuolleet
Svanström

Svanström tai Swanström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 André Swanström (s. 1974), suomalainen kirkkohistorian dosentti
 August Robert Svanström (1838–1901), suomalainen metsänhoitaja, harrastajanäytelmäkirjailija ja Aleksis Kiven luottoystävä
 Fredrik Svanström (1885–1959), suomalainen yleisurheilija
 Hanna Svanström-Lodenius (1879–1975), suomalainen taidemaalari
 Jorma Svanström (s. 1929), suomalainen kapellimestari ja musiikkineuvos
 Karin Swanström (1873–1942), ruotsalainen näyttelijä
 Seija Simonen-Svanström (s. 1935), suomalainen balettitanssija
 Torsten Svanström (1904–1970), suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
 Väinö Svanström (1884–1966), suomalainen tykistön kenraalimajuri
Jääkiekon SM-sarjakausi 1956–1957

Vuonna 1957 jääkiekon SM-sarja pelattiin kahdessa viiden joukkueen lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja toiseksi sijoittuneet pronssiottelussa. Lohkojen viimeisiksi sijoittuneet putosivat suomensarjaan. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves, jolle mestaruus oli jo seuran kymmenes.

Sarjataulukko

A-lohko

B-lohko

Uusinta lohkovoitosta

Sarjasta putosivat Karhu-Kissat ja Tampereen Kilpa-Veljet. Tilalle nousivat Helsingin IFK ja Kalevan Pallo.

Pistepörssi 

O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.

Pronssiottelu

Loppuottelu

Lopulliset sijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Jääkiekon SM-sarja
Vuoden 1956 jääkiekko
Vuoden 1957 jääkiekko
Uljana Semjonova

Uljana Larionovna Semjonova (; s. 9. maaliskuuta 1952 Zarasai, Liettuan SNT) on latvialainen uransa lopettanut koripalloilija. Hän on Latvian kansalainen vaikka edustikin kilpaurallaan Neuvostoliittoa. Semjonova valittiin uransa aikana 12 kertaa Latvian suosituimmaksi urheilijaksi. Koripallouransa jälkeen hänet valittiin Basketball Hall of Fameen sekä FIBA Hall of Fameen.

Semjonova edusti valtaosan seurajoukkueurastaan riikalaista TTT Rīgaa, joka hallitsi Eurooppaa 1970-luvulla. Hän voitti seuran paidassa 11 kertaa Euroliiga-mestaruuden sekä 15 kertaa Neuvostoliiton mestaruuden. Uransa viimeisen kaudet Semjonova edusti espanjalaista Tintorettoa sekä ranskalaista Valenciennesia.

Maajoukkuetasolla Semjonova edusti Neuvostoliittoa vuosina 1968–1986, jolloin joukkue ei hävinnyt yhtäkään maaottelua. Hän voitti maajoukkueuransa aikana kaksi olympiakultaa, kolme MM-kultaa sekä kymmenen perättäistä Euroopan-mestaruutta. Hän onkin naiskoripallon kaikkien aikojen menestynein pelaaja maajoukkuetasolla.

Lähteet 
 Uļjana Semjonova Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com

Viitteet

Aiheesta muualla 

 FIBA Hall of Fame 
 Basketball Hall of Fame  

Neuvostoliittolaiset koripalloilijat
Neuvostoliittolaiset olympiavoittajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Lolo Krusius-Ahrenberg

Helene Charlotte Johanna (Lolo) Krusius-Ahrenberg (21. kesäkuuta 1909 Marburg, Saksa – 13. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli saksalaissyntyinen suomalainen historioitsija, Helsingin yliopiston dosentti 1945–1954, Helsingin ruotsinkielisen kauppakorkeakoulun valtio-opin ja historian professori 1948–1972 Hänestä tuli Helsingin yliopiston valtiotieteen kunniatohtori 1981.

Krusius-Ahrenberg väitteli filosofian tohtoriksi 1934 tutkimuksellaan Der Durcbruch des Nationalismus und Liberalismus im politischen Leben Finnlands 1856–1863. Hän kuului Suomen eduskunnan historiatoimikuntaan ja kirjoitti suurimman osan teosta Suomen kansanedustuslaitoksen historia 2. osa (1981).

Hän kuului Etelä-Saksasta kotoisin olevaan sukuun, ja hänen veljensä oli professori Franz-Eduard Krusius.

Lähteet

Suomalaiset historioitsijat
Suomalaiset professorit
Svenska handelshögskolanin professorit
Vuonna 1909 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
Raaseporin jäähalli

Raaseporin jäähalli (sponsorinimeltään Aktia Ishall – Jäähalli) sijaitsee Raaseporissa, Karjaan urheilupuistossa. Halli on moderni harjoitushalli, joka valmistui syksyllä 2012. Hallissa on kansainväliset mitat täyttävä turvakaukalo, runsaan 500 katsojan katsomo, neljä joukkuepukuhuonetta ja kahvilatilat. Halli toimii kotiareenana Ice Team Raaseporin eri ikäluokkien joukkueille.

Halli vihittiin virallisesti käyttöön marraskuussa 2012, jolloin siellä pelattiin juniorimaaottelu U-19 Suomi–Tšekki.

Hallin toteutuminen varmistui keväällä 2011, jolloin valtio myönsi hankkeelle merkittävän avustuksen. Lisäksi ratkaisevina tahoina hankkeen toteutumisen takana olivat Raaseporin kaupunki sekä Karjaan-Pohjan Säästöpankkisäätiö. Myös useat muut toimijat ja yksityiset mahdollistivat toiminnallaan ja tuellaan hankkeen toteutumisen. Hallin rakentaminen aloitettiin myönteisen ja erittäin nopean rakennuslupakäsittelyn jälkeen syys-lokakuussa 2011 ja harjannostajaisia vietettiin jo 19.6.2012. Rakentamisessa mukana olivat:
Arkkitehti: Timo Ruohola, Ark-Bau
Pääurakoitsija: Rakennus- ja louhintaliike Toivo Ajalin 
LVIAS-urakoitsija: Hangon sähkö
Projektijohto: Tero Nissinen, Procofin

Hallin toiminnasta vastaa Raseborgs Ishall Ab Oy.

Lähteet
Länsi-Uusimaa
Salon Seudun Sanomat
Perniönseudun Lehti

Aiheesta muualla
Aktia Ishall - Jäähalli viralliset kotisivut
Leijonat.fi seurasi halliprojektia
Ice Team Raaseporin kotisivut

Suomen jäähallit
Raaseporin urheilu
Raaseporin rakennukset ja rakennelmat
Sidi Mogdoul

Sidi Mogdoul (myös Sidi Megdoul) oli keskiajalla elänyt muslimipyhimys (marabout). Sidi Mogdoulin kerrotaan kuuluneen regragaveljeskuntaan ja tehneen 20 pyhiinvaellusta islamin pyhiin paikkoihin. Sidi Mogdoul taisteli tarinoiden mukaan 40 vuoden ajan vääräuskoisia vastaan ja kuoli vasta 140-vuotiaana. Hänet on haudattu läntisessä Marokossa sijaitsevaan Essaouiran kaupunkiin.

Sidi Mogdoulin nimestä on yleisen hyväksynnän mukaan muotoutunut Essaouiran kaupungin entinen nimi Mogador. Erään väitteen mukaan Sidi Mogdoul olisikin ollut skotlantilainen merenkulkija nimeltään MacDougal, joka haaksirikkoutui Essaouiran rannikolle vuosisatoja sitten. Väitteen mukaan MacDougal olisi hankkinut muslimipyhimyksen arvon sekä nimensä erilaisen ääntämysasun.

Sidi Mogdoulin mukaan on nimetty hautapaikasta lounaaseen sijaitseva 17 metriä korkea majakka.

Lähteet 

Uskonnolliset hahmot
Marokon historia
Marokkolaiset henkilöt
Yrjö Hanste

Yrjö Johannes Hanste (vuoteen 1935 Hanstén) (15. marraskuuta 1897 Jyväskylä – 16. huhtikuuta 1962) oli suomalainen kenraalimajuri. 

Hanste kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon yhteiskoulusta 1917 ja opiskeli sitten Haminan Kadettikoulun 1. kadettikurssilla vuosina 1919–1920 sekä Sotakorkeakoulussa 1938–1939 (ye-upseeri 1942). Hän toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä Käkisalmen läänin rykmentissä 1920–1921. Vuosina 1921–1930 hän palveli Savon jääkärirykmentissä eri tehtävissä ja komppanianpäällikkönä. Savon prikaatin aliupseerikoulua hän johti 1930–1933. Savon jääkäripataljoonaa Hanste komensi 1933–1934 sekä Savon jääkärirykmentin II pataljoonaa 1934–1936. Hän toimi 2. divisioonan esikunnassa 1. ye-upseerina 1936–1938. Karjalan Kaartin rykmentin II pataljoonaa Hanste komensi 1938–1939. Talvisodan sytyttyä hän komensi JR 4:n III pataljoonaa 1939–1940. I armeijakunnan esikuntapäällikkönä hän toimi 1940–1941. II armeijakunnan operatiivisen osaston päällikkönä hän palveli 1941–1942. Jalkaväkirykmentti 101:tä Hanste komensi 1942–1944 ja Jalkaväkirykmentti 12:ta 1944. Sodan jälkeen Hanste toimi muun muassa Kokkolan sotilaspiirin komentajana sekä Kokkolan kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Vuosina 1946–1947 Hanste oli pidätettynä 22 kuukautta niin sanotun asekätkentäjutun yhteydessä.

Ylennykset  
Reservin vänrikki 1918
Vänrikki 1920
Luutnantti 1920
Kapteeni 1924
Majuri 1930
Everstiluutnantti 1940
Eversti 1942
Kenraalimajuri 1955

Kunniamerkit 
 1.lk Vapaudenristi sotilaallisista ansioista rauhan aikana
 Suomen Leijonan komentajamerkki
 2.lk Vapaudenristi tammenlehvien kera
 2.lk Vapaudenristi miekkojen kera
 Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki
 2.lk Vapauden mitali
 Talvisodan muistomitali
 Jatkosodan muistomitali
 Vapaussodan muistomitali soljen kera
 Tampereen taistelujen muistomitali
 2.lk Rautaristi

Lähteet 

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1897 syntyneet
Vuonna 1962 kuolleet
Reetta Hurske

Reetta Sofi Kaarina Hurske (s. 15. toukokuuta 1995 Ikaalinen) on suomalainen pika-aitajuoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Häntä valmentaa Marjukka Suihko. Vuodenvaihteen 2020–2021 tienoilla häntä valmensi muutaman kuukauden ajan Antti Haapakoski.

Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Hurske oli 100 metrin aidoissa viides, 4 × 100 metrin viestissä seitsemäs ja karsiutui pituushypyssä loppukilpailusta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 hän sijoittui 100 metrin aidoissa seitsemänneksi. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui välierissä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän selviytyi välieriin. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui neljänneksi ajalla 8,02 hävittyään pronssimitalin vain 0,02 sekunnilla. Vuoden 2019 Universiadeissa Napolissa hän sijoittui toiseksi ajalla 13,02. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 Dohassa Hurske karsiutui välierässä, jossa juoksi ajan 13,24. Vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Hän karsiutui Eugenen MM-kisoissa 2022 välierässä ajalla 13,15. Hän karsiutui samana vuonna välierissä myös Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 12,95.

Hurske on voittanut 100 metrin aitajuoksun Kalevan kisoissa Lappeenrannassa 2019 ajalla 13,05, Tampereella 2021 ajalla 13,12 ja Joensuussa 2022 tuulituloksella 12,87, ollut toinen Oulussa 2016 ajalla 13,39 ja Seinäjoella 2017 ajalla 13,23 sekä kolmas Porissa 2015 ajalla 13,48, Jyväskylässä 2018 ajalla 13,16 ja Turussa 2020 ajalla 13,02. Vuoden 2013 sisäratojen SM-kilpailuissa Hurske voitti 4 × 200 metrin viestijuoksussa kultaa SE-ajalla ja pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2018 hän voitti kultaa 4 × 200 metrin viestissä ja hopeaa 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2012 hän voitti Suomen mestaruuden 4 × 300 metrin viestijuoksussa ja 2015 oli pronssilla 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia 4 × 200 metrin viestissä. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2019 hän sai 60 metrin aitajuoksussa hopeaa Suomen ennätystä sivunneella ajalla 7,97. Myös kilpailun voittanut Nooralotta Neziri juoksi saman ajan. Viestijuoksun SM-kilpailuissa Hurske voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä 2018.

Hurskeen ennätys 100 metrin aitajuoksussa on heinäkuussa 2019 Joensuussa juostu 12,78 sekuntia. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on 7,93 sekuntia. Pituushypyssä Hurske on hypännyt ulkona 590 cm ja hallissa tasan kuusi metriä.

Hurske seurustelee koripalloilija Topias Palmin kanssa.

Lähteet 

Suomalaiset pika-aitajuoksijat
Vuonna 1995 syntyneet
Elävät henkilöt
Rannikkolaivasto

Rannikkolaivasto (lyh. RLAIV) on Suomen merivoimien alusyksiköistä vastaava laivastovalmiusyhtymä. Rannikkolaivasto perustettiin vuoden 2015 alussa, kun tällöin lakkautettujen meripuolustusalueiden laivastojoukot yhdistettiin Rannikkolaivastoksi. Muutos oli osa vuoden 2015 puolustusvoimien suurta puolustusvoimauudistusta. 

Rannikkolaivaston esikunta toimii Turussa Pansion varuskunnassa ja sen yksiköitä on sijoitettuna lisäksi Upinniemen varuskuntaan Kirkkonummella.

Tehtävä 
Rannikkolaivasto keskittyy liikkuvaan alueelliseen koskemattomuuden turvaamiseen ja tulenkäyttöön merellä, mitä tuetaan miinantorjunnalla ja merellisellä huollolla.

Rannikkolaivaston tehtäviä ovat:
 alueellisen koskemattomuuden turvaaminen
 meriliikenteen suojaaminen
 merellisten hyökkäysten torjunta
 sodanajan joukkojen kouluttaminen merivoimille
 muiden viranomaisten tukeminen
 kansainvälisiin kriisinhallintatehtäviin osallistuminen
Rannikkolaivasto toimii koko Suomen merialueilla itäiseltä Suomenlahdelta aina Pohjanlahden perukalle.

Yksiköt 
Rannikkolaivastoon kuuluvat:
 4. miinantorjuntalaivue (Pansio)
 6. pintatorjuntalaivue (Pansio)
 2. Miinaviirikkö
 2. Ohjusviirikkö
 7. pintatorjuntalaivue (Upinniemi)
 MLC Hämeenmaa
 1. Miinaviirikkö
 1. Ohjusviirikkö
 8. huoltolaivue
 Tukikohtakomppania (Pansio)
 1. Kuljetusviirikkö (Upinniemi)
2. Kuljetusviirikkö (Pansio)

Historia
Aikaisemmin Rannikkolaivasto oli Suomen merivoimien vuosina 1980–1992 toiminut joukko-osasto, joka toimi Turun Pansion varuskunnassa ja Saaristomerellä. Aiemmin se oli toiminut muun muassa Laivastolippueena ja myöhemmin Saaristomeren meripuolustusalueena.

Rannikkolaivaston virallinen lyhenne oli RLaiv ja siihen kuuluivat muun muassa Rannikkolaivaston esikunta (E/RLaiv), Tykkilaivue (TkiLv/RLaiv), Vartiolaivue (VartLv/RLaiv) ja Ohjusvenelaivue (OhjvLv/RLaiv). Se lakkautettiin kun Turun Laivastoasema lakkautettiin 1. tammikuuta 1993.

Joukko-osaston edeltäjä tunnettiin nimellä Turun Laivastoasema (TurLA), joka myöhemmin muuttui lyhenteeltään TurLAs:ksi. Uusi nimi oli käytössä 31. joulukuuta 1997 asti.

Johto 

Joukko-osaston komentajina ovat toimineet:

Rannikkolaivasto 1980–1992
 kommodori Juha Tikka (1980–1983)
 kommodori Seppo Reinivuo (1984–1987)
 kommodori Kalle Wester (1987–1989)
 kommodori Seppo Sarelius (1989–1992)

Rannikkolaivasto 2015–
 kommodori Timo Hirvonen (2015–2016)
 kommodori Erkki Mikkola (2016–2019)
 lippueamiraali Jukka Anteroinen (2019–2022)
 kommodori Patrik Lillqvist (1.7.2022–)

Lähteet

Aiheesta muualla
Ndong

Ndong on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

 François Ndong (1906-1989), gabonilainen katolinen piispa
 Jean Eyeghe Ndong (s. 1946), Gabonin pääministeri
 Reginaldo Ndong (s. 1986), päiväntasaajanguinealainen pikajuoksija
 Steeve Nguema Ndong (1971-2009), gabonilainen judoka
 Patrick Nguema Ndong (1957-2021), ranskalais-gabonilainen toimittaja
Vilhonvuori

Vilhonvuori () on Helsingin Sörnäisten kaupungin­osaan kuuluva osa-alue. Se käsittää suurimman osan Hämeentien ja Sörnäisten rantatien välisistä kortteleista sekä Sörnäisten ranta­tien itä­puolella, meren rannalla sijaitsevan Meri­haan. Erilliseksi osa-alueeksi Vilhon­vuori muodostettiin vuoden 2013 alusta.  Alue on suurelta osin ollut vanhastaan teollisuus­aluetta, mutta viime vuosikymmeninä se on vähitellen muuttunut asunto- ja toimistoalueeksi. Asukkaita Vilhonvuoressa on 7 177 (31.12.2020) ja työpaikkoja noin 7 793 (31.12.2017).

Nimen alkuperä 

Vilhonvuoren nimi johtuu siellä sijainneesta Wilhelms­berg -nimisestä huvilasta, jonka Wilhelm Andstén 1800-luvulla rakennutti alueella sijainneen fajanssi- ja kaakelitehtaansa (Wilh. Andsténin Tehdas Oy:n) vierelle. Sen mukaan sai jo vuonna 1901 nimensä alueella kulkeva Vilhelms­perin­katu (), jonka suomen­kielinen nimi vuonna 1928 muutettiin muotoon Vilhon­vuoren­katu.  Vilhon­vuoreksi tai myös Marjatan­mäeksi on vanhastaan kutsuttu nykyisen osa-alueen pohjois­osassa sijaitsevaa kukkulaa, jolla sijaitseva puisto sai vuonna 1953 nimen Katri Valan puisto.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sörnäinen
Helsingin osa-alueet
Bamboo Engineering

Bamboo Engineering on brittiläinen autourheilutalli, joka kilpailee World Touring Car Championship -sarjassa. Talli perustettiin vuonna 2009 jolloin se osallistui Britannian Touring Car Championsip (BTCC) -sarjaan. Vuonna 2010 talli osallistui WTCC-sarjaan, jossa se sijoittui Yokohama Trophy -luokassa toiseksi. Vuonna 2011 talli jäi pisteissä viidenneksi ja vuonna 2012 neljänneksi.

Vuonna 2013 talli osallistui GP3-sarjaan korvaten Atech CRS GP -tallin. Talli saavutti kauden aikana yhden voiton ja  75 pistettä sijoittuen tallipisteissä kuudenneksi. Kauden jälkeen tallin korvasi saksalainen Hilmer Motorsport -talli.

GP3-tulokset 

GP3-tallit
Brittiläiset autourheilutallit
Amazing Race (5. tuotantokausi)

Amazing Racen  viides tuotantokausi alkoi 6. heinäkuuta 2004. Siinä kisasi 11 kahden hengen tiimiä kilpailussa ympäri maailmaa. Aviopari Chip ja Kim McAllister voitti kilpailun ollen ensimmäinen afroamerikkalainen voittaja. He ovat myös kilpailun tähän mennessä vanhin voittajatiimi. Pääpalkinto oli 1 000 000 $.

Tippumisjärjestys
Dennis ja Erika (11. sija)

Alison ja Donny (10. sija)

Jim ja Marsha (9. sija)

Bob ja Joyce (8. sija)

Marshall ja Lance (7. sija)

Charla ja Mirna (6. sija)

Kami ja Karli (5. sija)

Linda ja Karen (4. sija)

Brandon ja Nicole (3. sija)

Colin ja Christie (2. sija)

Chip ja Kim (voittajapari)

Valtiot

Yhdysvallat

Uruguay

Argentiina

Venäjä

Egypti

Kenia

Tansania

Yhdistyneet arabiemiirikunnat

Intia

Uusi-Seelanti

Filippiinit

Kanada

Amazing Race
Tuotantokaudet
Johdannaissuure

Johdannaissuure on suure, eli jonkin asian tai esineen mitattava ominaisuus, joka voidaan määritellä perussuureiden yksinkertaisten laskutoimitusten kuten tulon, osamäärän ja murtopotenssien avulla. Perussuureita ovat pituus, massa, aika, sähkövirta, lämpötila, ainemäärä ja valovoima . Esimerkiksi nopeus saadaan pituuden ja ajan osamääränä, joten se on johdannaissuure. Perussuureiden yksiköitä kutsutaan perusyksiköiksi ja johdannaissuureiden yksiköitä kutsutaan johdannaisyksiköiksi.

Kattavaa luetteloa mahdollisista johdannaissuureista ei ole olemassa, koska perussuureista ja jo määritellyistä johdannaissuureista voidaan määritellä uusia johdannaissuureita periaatteessa rajattomasti.

Johdannaissuureiden määrittäminen 
Johdannaissuure saadaan käyttämällä perussuureita luovalla tavalla. Esimerkiksi suure nopeus   määritellään kuljetun matkan eli pituuden ja kulkuun käytetyn ajan osamääränä

Nopeuden yksikkö saadaan samalla tavalla laskemalla pituuden m (metri) ja ajan yksikön s (sekunti) osamäärä

Johdannaissuureiden johdannaisyksiköt lasketaan samalla tavalla kuin ne määritellään. Kaikki johdannaisyksiköt voidaan ilmaista perusyksiköistä johdettuina lausekkeina. Muutamilla niistä on kuitenkin erityisnimiä, esimerkiksi voiman yksikkö newton (1 N = 1 kg·m/s2) ja energian yksikkö joule (1 J = 1 kg·m2/s2) sekä monet näiden ja ampeerin avulla johdetut sähkösuureiden yksiköt.

Pituudesta johdettuja johdannaissuureita 
Pituuden avulla johdetuilla suureilla ilmaistaan tilaan liittyviä asioita. Näiden yksiköt johdetaan pituuden yksikön metrin tuloina ja osamäärinä.

Ajasta ja pituudesta johdettuja johdannaissuureita 
Pituuden ja ajan avulla johdetaan liiketiloihin liittyviä suureita.

Massasta, pituudesta ja ajasta johdettuja johdannaissuureita 
Pituuden, ajan ja massan avulla johdetaan paineeseen, voimaan ja energiaan liittyviä suureita.

Muita yleisesti käytettyjä johdannaissuureita 
Samalla periaatteella kuin edelläkin.

Katso myös 
 Perussuure
 Kansainvälinen yksikköjärjestelmä

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 International Bureau of Weights and Measures (BIPM): SI-järjestelmä
 Conversion tables / unit conversion online
Oi! Mikä ihana sota

Oi! Mikä ihana sota () on vuonna 1969 ensi-iltansa saanut Richard Attenborough’n ohjaama brittiläinen elokuvamusikaali, joka kertoo satiirisesti ensimmäisestä maailmansodasta. Elokuvassa esiintyvät muun muassa Dirk Bogarde, Phyllis Calvert, Jean Pierre Cassel, John Clements, John Gielgud, Jack Hawkins, Kenneth More, Laurence Olivier, Michael Redgrave, Vanessa Redgrave, Ralph Richardson, Maggie Smith, Susannah York ja John Mills.

Oi! Mikä ihana sota perustuu samannimiseen Oi! Mikä ihana sota -teatterimusikaaliin vuodelta 1963.

Näyttelijät

Tuotanto
Alkuperäinen Oi! Mikä ihana sota -musikaali avattiin Broadwaylla Broadhurst Theaterissa New Yorkissa 30. syyskuuta vuonna 1964; musikaalia esitettiin 125 näytöstä. Musikaali oli ehdolla myös parhaan musikaalin Tony-palkintoon.

Oi! Mikä ihana sota kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Kentin Lamberhurstissa ja East Sussexin Brightonissa kesällä vuonna 1968.

Oi! Mikä ihana sota on Jane Seymourin elokuvadebyytti.

Julkaisu
Oi! Mikä ihana sota sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 10. maaliskuuta vuonna 1969. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 3. lokakuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 11. syyskuuta vuonna 1970. Paramount Pictures toimi elokuvan jakelijana.

Elokuva on saatavilla myös DVD:nä.

Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 
 

Vuoden 1969 brittiläiset elokuvat
Brittiläiset elokuvamusikaalit
Brittiläiset sotaelokuvat
Richard Attenborough'n ohjaamat elokuvat
Tony Chapron

Tony Chapron (s. 23. huhtikuuta 1972 Flers, Ranska) on ranskalainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2007.

Aiheesta muualla 
 Tony Chapronin esittely World Referee -sivustolla 

Ranskalaiset jalkapallotuomarit
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Christian Atsu

Christian Atsu Twasam (s. 10. tammikuuta 1992 Ada Foah, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Newcastle Unitedia.

Seurajoukkueura 
Atsu siirtyi 17-vuotiaana Porton junioriakatemiaan. 14. toukokuuta 2011 Atsu sai ensimmäistä kertaa kutsun edustusjoukkueeseen otteluun CS Marítimoa vastaan, mutta hän ei kuitenkaan tuolloin päässyt vielä tekemään ensiesiintymistään.

Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi joukkuetoverinsa Kelvinin tavoin lainasopimuksella Rio Aveen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 28. elokuuta 2011 SC Olhanensea vastaan. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 27 sarjaottelua ja teki niissä kuusi (6) maalia.

Lainakautensa jälkeen hän palasi takaisin Portoon. Atsu teki ensimmäisen maalinsa Portossa 15. helmikuuta 2013 pelatussa vierasottelussa SC Beira-Maria vastaan. Hän voitti tuolla kaudella Portugalin-mestaruuden ja supercupin.

Atsu siirtyi 2,7 miljoonan punnan siirtosummalla Englannin Valioliigan Chelseaan kesällä 2013. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa otteluakaan, vaan oli kauden 2013–2014 lainalla Eredivisien Vitesse Arnhemissa, seuraavan kauden Valioliigan Evertonissa, syyskauden 2015 saman sarjan Bournemouthissa, kevätkauden 2016 Primera Divisiónin Málagassa ja kauden 2016–2017 Englannin Mestaruussarjassa Newcastle Unitedissa. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Newcastleen pysyvästi kesällä 2017.

Maajoukkueura 
Atsu teki ensiesiintymisensä Ghanan maajoukkueessa 1. kesäkuuta 2012 pelatussa vuoden 2014 MM-kilpailujen karsintaottelussa Lesothoa vastaan, ja teki ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 Ghanan kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa.

Atsu on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2017 ja 2019. Vuoden 2015 turnauksessa Ghana saavutti hopeaa ja Atsu teki kaksi maalia Ghanan 3–0-voittoon päättyneessä puolivälieräottelussa Guineaa vastaan. Vuoden 2013 turnauksessa Atsu teki maalin alkulohko-ottelussa Nigeriä vastaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Christian Atsun esittely ja tilastot Footballzz-sivustolla 

Ghanalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Sverre Magnus

Norjan prinssi Sverre Magnus (s. 3. joulukuuta 2005 Oslo) on Norjan kruununprinssi Haakonin ja Mette-Maritin poika. Hänellä on isosisko Ingrid Alexandra, joka on syntynyt edellisenä vuonna sekä velipuoli Marius.

Lähteet 

Vuonna 2005 syntyneet
Norjan kuninkaalliset
Prinssit
Elävät henkilöt

de:Haakon von Norwegen#Kinder
Arimo Raeste

Mika Väinö Arimo Raeste (12. helmikuuta 1930 – kesä 1995) oli suomalainen diplomaatti ja Presidentinlinnan pitkäaikainen linnanvouti.

Raeste valmistui ylioppilaaksi Helsingin SYK:sta. Hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulusta ja suoritti ekonomin tutkinnon. Ulkoministeriöön Arimo Raeste palkattiin 27-vuotiaana. Hän toimi muun muassa Pariisin suurlähetystössä avustajana ja varakonsulina, sittemmin kymmenkunta vuotta ulkoministeriön hankintapäällikkönä.

Arimo Raeste palveli linnanvoutina kahta presidenttiä vuosina 1973–1990. Valtiovierailujen, kongressien, SALT I:n, Etykin, kansallisten ja kansainvälisten tapahtumien järjestelyistä ja muista ansioista hän sai lukuisia kunniamerkkejä niin kotimaasta kuin ulkomailtakin. Raesteen voutikauden loppujaksoon kuului keskeisesti osallistuminen Mäntyniemen ideointiin, suunnitteluun ja toteutukseen.

Eläkkeelle siirryttyään Arimo Raeste kirjoitti kaksi muistelmakirjaa.

Teokset 
 Paroni von Raesteen ihmeelliset seikkailut (1991) ISBN 951-26-3619-0.
 Tyyppejä (1992) ISBN 951-26-3748-0

Lähteet 

Suomalaiset diplomaatit
Vuonna 1930 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Jukka Hakoköngäs

Jukka Tapio Hakoköngäs (29. joulukuuta 1957 Rovaniemi – 18. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen kosketinsoittaja ja säveltäjä. Hakoköngäs opiskeli Lapin Musiikkiopistossa 1968–1976 ja Oulunkylän Pop-jazz opistossa 1976–1978.

Yhtyeitä, joissa toiminut
 Arcticus 1972–1976
 Freeman & Stage Band 1977–1978
 Pepe Willberg & Paradise 1978–1979
 Danny-show 78 (Paradise), 1979 (The Boys) Kirka -1979
Johnny Savage and the Riders 1979–1980
 Nono Söderberg Group 1979–1981
 Kajaanin Big Band 1980–1981
 Jokke Seppälä & Proto 1981–1984
 MonAmi-show (Monica ja Ami Aspelund, Kari Kuusamo & Proto)
 Pave Maijanen & Palava Sydän 1985–1987
 Hector 1982–1989
 Olympia-orkesteri 1995–2013
 Aki Sirkesalo & Lemmen Jättiläiset 1997–2004 
 Eero Koivistoinen & Aerophone 1998–1999

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 
 

Suomalaiset kosketinsoittajat
Suomalaiset sanoittajat
Suomalaiset sovittajat
Suomalaiset säveltäjät
Vuonna 1957 syntyneet
Vuonna 2013 kuolleet
Oliver Rowland

Oliver Rowland (s. 10. elokuuta 1992 Sheffield, Englanti) on brittiläinen rata-autoilija.

Ura 
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Karting-vuosinaan hän voitti kaksi Super 1 National Cadet Championship-luokan mestaruutta vuosina 2003-04, Super 1 JICA-luokan mestaruuden vuonna 2007, KF2 World Cup -luokan mestaruuden vuonna 2008 ja Super KF -luokan mestaruuden vuonna 2010. Vuonna 2010 Rowland sijoittui seitsemänneksi Formula Renault UK talvisarjassa. Seuraavana vuonna Rowland sijoittui toiseksi pääsarjassa ja voitti Finals Series -luokan mestaruuden. Palkinnoksi hyvistä suorituksistaan Rowland voitti McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon ja sai mahdollisuuden testata McLarenin F1-autoa. Vuonna 2012 Rowland kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä kolmanneksi. Vuonna 2013 Rowland jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen kolme voittoa sijoittuen sarjan toiseksi.

Vuonna 2014 Rowland siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan saavuttaen kaksi voittoa ja kolme paalupaikkaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2015 Rowland jatkoi FR 3.5 -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja GP2-sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Joulukuussa 2015 Rowland debytoi Formula E -sarjassa osallistuen Uruguayn GP:hen Mahindra Racingillä. Vuonna 2016 Rowland jatkoi GP2-sarjassa kilpaillen MP Motorsport -tallissa. Rowland ei saavuttanut kauden aikana yhtään voittoa, ja oli kuljettajien MM-sarjan yhdeksäs. Vuodeksi 2017 hän siirtyi DAMS-tallin kuljettajaksi.

F1-ura 
Helmikuussa 2016 Rowland nimitettiin Renault F1 -tallin nuorten kuljettajien ohjelmaan.

Formula E -tulokset

GP2-tulokset

Formula 2 -tulokset

Aiheesta muualla
http://www.driverdb.com/drivers/oliver-rowland/career/

Brittiläiset autourheilijat
Formula E -kuljettajat
Formula Renault 3.5 -kuljettajat
GP2-kuljettajat
Vuonna 1992 syntyneet
Elävät henkilöt
Erkki Kukkonen

Erkki William Kukkonen (1903– 8. elokuuta 1961 Rovaniemi) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Kukkonen osallistui Suomen sisällissotaan Rautalammin suojeluskunnassa ja Aunuksen retkikuntaan 1919. Sotakorkeakoulun johtajana hän toimi 1956–1957 ja Pääesikunnan huoltopäällikkönä 1957–1961, jolloin sai 1958 ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Hän kuoli lento-onnettomuudessa Rovaniemen Perunkajärvellä puolustusvoimien de Havilland Canada Beaver -koneen pudotessa.

Julkaisuja 
Nimellä E. V. Kukkonen:
 Itäarmeijan huolto Viipurin operaatiossa v. 1918. Tiede ja ase 6/1938  
Nimellä E. W. Kukkonen:
 Hugo Salmela, Punaisen pohjoisen rintaman ylipäällikkö v. 1918. Tiede ja ase 10/1952

Lähteet

Suomalaiset kenraalit
Suomen sisällissodan valkoiset
Vuonna 1903 syntyneet
Vuonna 1961 kuolleet
Lento-onnettomuudessa kuolleet
Raimund Kull

Raimund Kull (1892 – 1942) oli virolainen säveltäjä. Hän oli Estonia-teatterin musiikinjohtaja 1912–1927, Tallinnan konservatorion professori vuodesta 1937 ja Viron yleisradion musiikkipäällikkö 1934–1939. Hän vieraili Suomessa orkesterinjohtajana. Hänen tuotantoonsa kuuluu lauluja ja orkesteriteoksia. Hän oli vuodesta 1916 naimisissa näyttelijä Liina Reimanin kanssa.

Lähteet

Aiheesta muualla
Raimund Kull Viron elämäkertatietokannassa

Virolaiset kapellimestarit
Virolaiset säveltäjät
Virolaiset professorit
Viron yliopistojen professorit
Vuonna 1892 syntyneet
Vuonna 1942 kuolleet
Hypotensio

Hypotensio tarkoittaa matalaa tai alentunutta verenpainetta. Yleisimpiä matalan verenpaineen aiheuttamia oireita ovat kova väsymys, fyysisen kunnon romahtaminen, keskittymiskyvyn heikkeneminen, masennus, apatia, kasvanut unentarve tai muunlaiset unihäiriöt, voimattomuus, heikotus, pyörryttävä olo, palelu etenkin käsissä ja jaloissa ja verisuonten supistumisesta johtuva kasvojen kalpeus. Muita mahdollisia oireita ovat huimaus, vakavat päänsäryt, pyörtyminen, sumentunut näkö tai muut näköoireet, takykardia. Matala verenpaine heikentää aivojen hapensaantia. Kuumuus ja ruokailu saattavat lisätä oireita. Matala verenpaine ei aiheuta terveillä ihmisillä välttämättä lainkaan oireita.

Matala verenpaine vähentää ateroskleroosin eli valtimoahtaumataudin riskiä. Ikääntyneillä henkilöillä alentuneen verenpaineen syynä on kuitenkin monesti jokin sydän- tai verisuonisairaus.

Syitä 
Melko usein verenpaine laskee varsinkin äkkiseltään seisomaan noustessa vanhetessa jäykistyneiden valtimoiden vuoksi sen verran, että siitä aiheutuu lyhytaikaista huimausta. Tällaisessa tilanteessa laskevaa verenpainetta kutsutaan pystyasentoon liittyväksi eli ortostaattiseksi hypotensioksi. Ilmiötä voivat aiheuttaa myös jotkin lääkkeet, kuten esimerkiksi verenpainelääkkeet. Lievä ortostaattinen hypotensio ei yleensä ole vaarallinen ilmiö ja sitä voidaan välttää nousemalla ylös makuu- tai istuma-asennosta asteittain ja rauhallisesti. Iäkkäillä hypotensiota saattaa esiintyä sydäntautien kuten sydämen vajaatoiminnan yhteydessä.

Harvinaisissa tapauksissa matala verenpaine voi liittyä myös aineenvaihdunnan häiriöihin, kuten lisämunuaisen vajaatoimintaan. Tällöin esiintyy kuitenkin myös muitakin oireita, kuten voimakasta heikotusta ja väsymystä.

Hoito 
Jos matalaan verenpaineeseen liittyy huimausoireita, saattaa tavallista runsaampi suolan käyttö auttaa. Tällöin on myös pidettävä huoli riittävästä nesteiden saannista. Todettuun hypotensioon liittyessä huolestuttavan paljon huimausta pystyasennossa on perusteltua hakeutua lääkärin vastaanotolle.

Katso myös
Ortostaattinen hypotensio
Kohonnut verenpaine

Lähteet 

Verenkierto
Luettelo Andorrassa ilmestyvistä sanomalehdistä

Tämä on luettelo Andorrassa ilmestyvistä sanomalehdistä. Kaikki Andorrassa ilmestyvät sanomalehdet ovat katalaaninkielisiä.

Bondia
Crónica Económica Andorra (Andorra la Vella)
Diari d'Andorra (Andorra la Vella)
diari més (aka més Andorra) (Andorra la Vella)
El Periòdic d'Andorra / El Periòdic (Escaldes-Engordany)
Encamp Jove (Encamp)

Aiheesta muualla 
 Crónica Económica Andorra
 Diari d'Andorra
 diari més
 El Periòdic d'Andorra
 Encamp Jove

Luettelot lehdistä
Ahvenanmaan valtuuskunta

Ahvenanmaan valtuuskunta () on maakunnan ja muun valtakunnan yhteinen toimielin, jonka virkakieli on ruotsi. Sen tehtävänä on
 antaa pyynnöstä lausuntoja valtioneuvostolle, ministeriöille, maakuntahallitukselle ja maakunnan tuomioistuimille
 ratkaista erimielisyydet uusista kauppamerenkulun väylistä ja valtionhallinnon tarvitsemista maa-alueista
 toimittaa tasoitus, jolla katetaan maakunnan itsehallinnosta aiheutuvat menot
 vahvistaa ennakko vuosittain toimitettavasta tasoituksesta
 vahvistaa verohyvitys eli maakunnalle kuuluva osuus tulo- ja varallisuusverosta, jos se ylittää 0,5 prosenttia koko maan vastaavista veroista
 myöntää poikkeuksellisen suuriin kertamenoihin tarvittavat määrärahat ja erityinen avustus taloudellisten häiriöiden estämiseksi tai poistamiseksi sekä kustannusten kattamiseksi tuhoisasta luonnontapahtumasta, ydinonnettomuudesta, öljypäästöstä tai muusta niihin rinnastettavasta tapahtumasta.

Valtuuskunnan puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana toimii henkilö, jonka tasavallan presidentti tehtävään määrää sovittuaan siitä maakuntapäivien puhemiehen kanssa. Valtuuskunnassa on neljä jäsentä, joista valtioneuvosto valitsee kaksi ja maakuntapäivät kaksi. Lisäksi ne valitsevat kullekin jäsenelle kaksi varamiestä. Valtuuskunnalla on myös oikeus kuulla asiantuntijoita. Päätösvaltainen tämä toimielin on vain täysilukuisena. Maakuntapäivien valitsemien edustajien kustannuksista vastaa maakunta ja muista kuluista Suomen valtio

Lähteet

Ahvenanmaa
Suomen hallinto
Borodino-luokka (taistelulaiva)

Borodino-luokka oli Venäjän keisarikunnan laivaston viiden pre-dreadnought-taistelulaivan muodostama alusluokka. Luokan alukset valmistettiin 1899-1905 Itämeren alueen telakoilla.

Alukset 
Alukset muistuttivat edeltänyttä Tsesarevichia, mutta niiden panssarointi oli erilainen. Panssarivyö oli ohuempi ja sen korkeus oli 30 senttimetriä matalampi. Samoin kolmituumainen pää- ja yläkannen välinen yhdentoista naulan tykkejä suojaava panssarointi oli lähes arvoton. Yläkannella patterin suojana oli ainoastaan 2,5- 1,5 tuuman panssari ja pääkansikin oli vain kaksituumainen ja alakansi 1,5 - 1 tuumaan. Torpedovyö oli ainoastaan 1,25 tuumaa paksu ja sitä ei oltu kytketty alakanteen kaarena, vaan kapeana liitoksena.

Lähteet

Viitteet
Kurtén

Kurtén tai Kurten on seuraavien henkilöiden sukunimi:

Bertel Kurtén, suomalainen Ranskan muukalaislegioonassa 1920-luvulla palvellut sotilas ja muistelmakirjailija
Björn Kurtén (1924–1988), suomalainen paleontologi ja kirjailija
Fredrik Wilhelm Kurtén (1834–1913), suomalainen juristi ja Naantalin pormestari
Joachim Kurtén (1836–1899), vaasalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies
Karl Kurtén (1867–1940), vaasalainen liikemies ja varakonsuli, Joachim Kurténin poika
Martin Kurtén (s. 1935), suomenruotsalainen näyttelijä, kääntäjä ja teatterinjohtaja
Uno Kurtén (1845–1927), valtiopäivämies, kollegiasessori, vakuutusyhtiöjohtaja

Katso myös
Kürten
Kürten (täsmennyssivu)

Kürten ja Kuerten viittaavat seuraaviin asioihin:

 Kürten, kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenissa

Sukunimi Kürten 
 Carlernst Kürten (1921–2000), saksalainen kuvanveistäjä
 Franz Peter Kürten (1891–1957), saksalainen kirjailija
 Jessica Kürten (s. 1969), irlantilainen esteratsastaja
 Kurt Kürten (1920–1993), saksalainen runoilija
 Peter Kürten (1883–1932), saksalainen sarjamurhaaja, "Düssedorfin vampyyri"
 Wilhelm Kürten (s. 1905), saksalainen näyttelijä

Sukunimi Kuerten
 Gustavo Kuerten (s. 1976), brasilialainen tennispelaaja
 Luiz Kuerten (s. 1946), brasilialainen poliitikko

Katso myös
Kurtén

Sukunimet
Yleisluistelun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut 1919

Yleisluistelun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran Norjan Kristianiassa 13.-14. helmikuuta 1919. Kilpailu korvasi maailmansodan jäljiltä tauolla olleet Maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailut. Mestaruus ratkesi sijalukupistein. PM-kilpailut järjestettiin vuosittain 1919-1922, jonka jälkeen ne lakkautettiin MM- ja EM-kisojen palattua ohjelmaan. 1950-luvulla järjestettiin kolmet PM-kilpailut 1951, 1953 ja 1955.

Miesten yleismestaruus

Lähteet 
 Suomen urheilutietäjien artikkeli
 Helsingin Sanomat 18.7.1955
 Suomalaisluistelijat arvokisoissa 

Pikaluistelun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut
Vuoden 1919 pikaluistelu
Norjan urheilutapahtumat
Norjan pikaluistelu
Oslon urheilu
Kohde (televisiosarja)

Kohde () on yhdysvaltalainen Jonathan Nolanin luoma rikosdraamasarja. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavalla 22. syyskuuta 2011. Suomessa sarjaa esitettiin MTV3-kanavalla 20. helmikuuta 2013 alkaen.

CBS ilmoitti sarjan lopettamisesta viidennen tuotantokauden jälkeen. Finaalijakso esitettiin 21. kesäkuuta 2016.

Näyttelijät

Tarina 
Sarja kertoo kuolleeksi luullusta entisestä CIA-agentista ja Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukkojen sotilaasta John Reesestä (Jim Caviezel), joka lyöttäytyy yhteen salamyhkäisen miljardöörin Harold Finchin (Michael Emerson) kanssa estääkseen suunnitteilla olevia väkivaltarikoksia New Yorkissa.

Finch on kehittänyt terroristien ja epäilyttävien tapahtumien seuraamiseen tietotekniikkaa hyödyntävän maanlaajuisen valvontalaitteiston, joka pyrkii tunnistamaan epäilyttäviä henkilöitä ja ehkäisemään terroritekojaennalta . Hallitus käyttää järjestelmää terrorismin ehkäisemiseen. Järjestelmä pystyy myös ennakoimaan tavallisiin ihmisiin kohdistuvia väkivaltarikoksia, mistä hallitus ei ole kiinnostunut. Finch käyttää hallituksen tietämättä luomaansa järjestelmää henkirikosten ehkäisemiseen ja uhrien pelastamiseen yhdessä Reesen kanssa. Heillä on käytettävissään ainoastaan tulevan rikoksen uhrin tai rikoksen tekijän henkilötunnus.

Reeseä metsästää NYPD:n väkivaltarikosyksikön tutkija Joss Carter (Taraji P. Henson). Korruptoitunut etsivä Lionel Fusco (Kevin Chapman) toimii Reesen vastentahtoisena myyränä poliisivoimissa.

Tuotanto 
CBS kertoi tilanneensa sarjan toukokuussa 2011. Saman vuoden kesäkuussa CBS ilmoitti sarjan alkavan 22. syyskuuta 2011.

CBS ilmoitti tilanneensa toisen tuotantokauden 14. maaliskuuta 2012 ja kolmannen 27. maaliskuuta 2013.

Ennen kolmatta kautta kerrottiin sivurooleissa esiintyvien Sarah Shahin ja Amy Ackerin nousevan pysyviin rooleihin.

CBS tilasi neljännen tuotantokauden 13. maaliskuuta 2014 ja viidennen finaalikauden 11. toukokuuta 2015.

Soundtrack 
Sarjasta on julkaistu kolme ääniraitaa.

 Person of Interest [Original TV Soundtrack] (2012)
 Person of Interest: Season 2 [Original TV Soundtrack] (2014)
 Person of Interest: Seasons 3 and 4 [Original TV Soundtrack] (2016)

Vastaanotto 
CBS kertoi sarjan saaneen parhaat arvostelut draamasarjojen testeissään yli 15-vuoteen.

Rotten Tomatoes antoi sille arvosanaksi 92 % ja Metacritic antoi pisteiksi 66/100.

TV.comin arvostelija Tim Surette piti ensimmäisen kauden "Many Happy Returns" jaksoa yhtenä sarjan parhaista keskittyen Caviezelin roolisuoritukseen sekä hahmojen tutkimiseen.

Lähteet

Aiheesta muualla

 
 Kohde TV.comissa  

Yhdysvaltalaiset rikossarjat
2010-luvun televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
CBS:n televisio-ohjelmat
Beasts of the Southern Wild

Beasts of the Southern Wild on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2012. Sen on ohjannut Benh Zeitlin ja käsikirjoittanut Lucy Alibar ja Benh Zeitlin. Elokuva perustuu Alibarin näytelmään Juicy and Delicious. Elokuva sai neljä Oscar -ehdokkuutta kategorioissa paras elokuva, ohjaus, sovitettu käsikirjoitus ja naispääosa (Quvenzhané Wallis). Wallis on kaikkien aikojen nuorin parhaasta naispääosasta ehdolla ollut; hän oli ehdokkuusaikana 9-vuotias ja elokuvan kuvauksissa vasta kuusivuotias.

Näyttelijät

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Viralliset sivut 
 
 Beasts of the Southern Wild Box Office Majossa 
 Beasts of the Southern Wild Rotten Tomatoesissa 
 Beasts of the Southern Wild Metacriticissä 

Vuoden 2012 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset fantasiaelokuvat
Yhdysvaltalaiset näytelmiin perustuvat elokuvat
Yhdysvaltalaiset draamaelokuvat
Fox Searchlight Picturesin elokuvat
Fantasiadraamaelokuvat
Leatherman (henkilö)

Leatherman (n. 1839–1889, suomeksi ”Nahkamies”) oli kulkuri, joka pukeutui nahkavaatteisiin ja vaelsi vuosikausia Connecticut- ja Hudsonjokien välisellä alueella. Leathermanin taustasta ei tiedetä juuri mitään, mutta hän oli ehkä alun perin kanadanranskalainen tai ranskalainen, koska hän osasi puhua ranskaa.

Leatherman kulki lähes 600 kilometrin pituista reittiä Uuden-Englannin Connecticutissa ja osan matkaa New Yorkin osavaltion puolella. Yhteen lenkkiin kului 34–36 päivää, jonka jälkeen hän aloitti saman alusta. Hän asui reittinsä varrella luolissa ja kivenkoloissa, joita nykyään kutsutaan nimellä ”leatherman caves”. Ihmiset suhtautuivat häneen yleensä ystävällisesti ja antoivat hänelle ruokaa. Muutamat kaupungit tekivät irtolaislakiin poikkeuksen Leathermania varten, jotta hän sai kulkea vapaana.

Keväällä 1888 Uutta-Englantia koetteli yksi Yhdysvaltojen historian pahimmista lumimyrskyistä. Leatherman selvisi siitä luultavasti pitämällä tulta luolassaan, mutta hän kuoli seuraavana vuonna. Kuolinsyyksi todettiin suusyöpä.

Nykyään suurimmat kaupungit, joiden läpi Leatherman kulki toistuvasti, ovat Bridgeport, New Haven ja Stamford.

Nahkamies populaarikulttuurissa
Pearl Jam -yhtye levytti Leatherman-nimisen kappaleen vuonna 1998.
"Uuden-Englannin nahkamies" mainitaan J. Karjalaisen kappaleessa "Mennyt mies" albumilta Et ole yksin (2013).

Lähteet

Aiheesta muualla
 Dokumentti Leathermanista Youtube.

Eksentrikot
Yhdysvaltalainen kansanperinne
Tunnistamattomat henkilöt
Yhdysvaltalaiset henkilöt
Vuonna 1889 kuolleet
Syntymävuosi tuntematon