joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Holstein-Gottorp (suku)

Holstein-Gottorp on eurooppalainen hallitsijasuku, alkujaan tanskalaisen Oldenburgin hallitsijasuvun haara. Se hallitsi Holstein-Gottorpin herttuakuntaa vuosina 1544–1773, Ruotsia vuosina 1751–1818, Oldenburgin suurherttuakuntaa (alkuaan herttuakuntaa) vuosina 1773–1918 ja Venäjän keisarikuntaa vuosina 1762 sekä 1796–1917.

Suvun historia
Suku polveutuu Tanskan kuningas Fredrik I:n nuorimmasta pojasta Adolfista, jolle annettiin vuonna 1544 Holstein-Gottorpin herttuan arvo. Suku jakautui myöhemmin neljään sukuhaaraan. Vanhimman sukuhaaran päämies, Holstein-Gottorpin herttua Karl Peter Ulrich, jonka äiti oli venäläinen suuriruhtinatar Anna Petrovna, valittiin vuonna 1762 Venäjän keisariksi nimellä Pietari III kun alkuperäinen Romanovin hallitsijasuku oli sammunut. Vaikka Pietari III:n hallitsijakausi jäi lyhyeksi, kaikki Venäjän keisarit vuonna 1796 valtaan tulleesta Paavali I:stä lähtien olivat hänen jälkeläisiään ja Holstein-Gottorpin suku oli siten tosiasiassa Venäjän keisarisukuna vuoteen 1917, vaikka käyttikin siellä nimeä Romanov.

Vuonna 1751 Ruotsin kuninkaaksi valittu Aadolf Fredrik edusti suvun erästä nuorempaa haaraa. Hänen sukunsa hallitsi Ruotsia vuoteen 1818, jolloin kruunu siirrettiin Bernadotten suvulle. Ruotsalaisen sukuhaaran viimeinen miespuolinen edustaja oli vuonna 1877 kuollut Kustaa IV Aadolfin poika, Vaasan prinssi Kustaa. Vuosina 1814–1818 suku hallitsi myös Ruotsin kanssa personaaliunionissa ollutta Norjaa.

Holstein-Gottorpin herttuan arvo oli siirtynyt Pietari III:n keisariksi tulon yhteydessä hänen pojalleen Paavalille, joka vuonna 1773 luovutti sopimuksella herttuakuntansa Tanskalle ja sai vastineena Oldenburgin herttuakunnan ja Delmenhorstin. Hän lahjoitti ne samana vuonna isoisänsä serkulle, Ruotsin kuningas Aadolf Fredrikin veljelle Fredrik Augustille, joka sai seuraavana vuonna Oldenburgin herttuan arvon. Holstein-Gottorpit hallitsivat sen jälkeen Oldenburgia, vuodesta 1815 suurherttuakuntana ja vuodesta 1871 osana Saksan keisarikuntaa. Suvun viimeinen hallitsija oli vuonna 1918 vallankumouksella syrjäytetty Oldenburgin suurherttua Fredrik August II.

Suvun hallitsijat

Ruotsin kuninkaat
Aadolf Fredrik 1751–1771
Kustaa III 1771–1792
Kustaa IV Aadolf 1792–1809
Kaarle XIII 1809–1818 (myös Norjan kuningas 1814–1818)

Venäjän keisarit
Pietari III 1762
Paavali I 1796–1801
Aleksanteri I 1801–1825
Nikolai I 1825–1856
Aleksanteri II 1856–1881
Aleksanteri III 1881–1894
Nikolai II 1894–1917

Oldenburgin hallitsijat
Hallitsijanimenä vuoteen 1774 kreivi, vuosina 1774–1829 herttua, vuodesta 1829 suurherttua.

Fredrik August I 1773–1785
Vilhelm 1785–1823 (syrjäytetty 1810–1813)
Pietari I 1823–1829
August 1829–1853
Pietari II 1853–1900
Fredrik August II 1900–1918

Lähteet

Aiheesta muualla 

Ruotsin hallitsijasuvut
Hallitsijasuvut
Esselte

Esselte on alun perin ruotsalainen konttoritarvikkeita valmistava ja markkinoiva yritys, jonka pääpaikka on nykyisin Luxemburgissa. Se perustettiin vuonna 1913 yhdistämällä 13 pientä kirjapainoa yhtiöksi nimeltä Sveriges Litografiska Tryckerier (SLT). Lyhenteeseen perustuvasta kutsumanimestä tuli niin suosittu, että vuonna 1970 yrityksen nimeksi otettiin Esselte.

Ensimmäisinä vuosikymmeninään SLT kehittyi Ruotsiin suurimpiin kuuluvaksi painotuotteiden painajaksi. Vuosina 1944–1974 yritykseen kuului oma paperitehdas Örebrossa (sittemmin Örebron kartonkitehdas, joka suljettiin 2010). Yrityksellä oli vahva jalansija myös pakkaustuotannossa aaltopahvipakkauksia valmistavan tytäryhtiön Esselte Well kautta. Kuluttajapakkauksia teki Esselte Pac, mutta nämä molemmat myytiin pois 1980-luvulla. 1970- ja 1980-luvulla Esselte hankki omistukseensa myös muun muassa kohokirjoittimia valmistavan Dymon, siirtokirjaimia valmistavan Letrasetin, riippukansiojärjestelmiä valmistavan Oxford Pendaflexin sekä nitojia, rei’ittimiä ja asiakirjasäilyttimiä valmistavan Leitzin. Esselte-konserniin kuuluivat 1970- ja 1980-luvulla myös kustannusyhtiö Norstedts Förlag, tietosanakirjoja kustantanut Fokus, karttoja tehnyt Esselte Map, oppikirjakustantaja Esselte Studium ja kirjapaino Almqvist & Wiksell. Esselte oli mukana myös vuokra- ja myyntivideoiden julkaisutoiminnassa ja tunnettiin videovuokraamojen alkuaikojen vuokrattavasta videosoittimesta Moviebox. Esselte Pay TV oli maksullista kaapelitelevisiotoimintaa, Esselte Scribona -merkillä valmistettiin sähkökirjoituskoneita ja varhaisia tekstinkäsittelylaitteita. Näistä kaikista toimialoista luovuttiin 1990-luvulle tultaessa. Sen jälkeen Esselte on keskittynyt konttoritarvikkeisiin kuten kansioihin, lomakelaatikoihin, nitojiin (Leitz ja Rapid), rei’ittimiin, kylmälaminointilaitteisiin (Xyron) ja tietokonetarvikkeisiin.

Esselte oli pörssiyhtiö vuoteen 2002 saakka, jolloin sen osti yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö J. W. Childs. Vuodesta 2017 Esselten on omistanut yhdysvaltalainen konttoritarvikejätti ja pörssiyhtiö Acco Brands, jonka liikevaihto vuonna 2016 oli noin 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja henkilöstömäärä noin 5 000. Accon muita tuotemerkkejä Esselten ohella ovat muun muassa Artline-kynät, Mead- ja At-A-Glance-kalenterit ja -muistikirjat, Derwent-taiteilijatarvikkeet, Five Star- ja Hilroy-koulutarvikkeet, GBC-laminointikoneet, Kensington-tietokonetarvikkeet, Rexel-asiakirjantuhoojat ja -sidontalaitteet sekä Leitz-arkistointitarvikkeet.

Lähteet

Media-alan tuotemerkit
Ruotsalaiset teollisuusyritykset
Toimistotekniikka
Hämeenlinnan uimahalli

Hämeenlinnan uimahalli on Hämeenlinnan Hämeensaaressa sijaitseva uimahalli. Vanajaveden rantaan sijoittuva uimahalli on rakennettu vuonna 1976 ja sitä on laajennettu ja remontoitu vuosina 2001 ja 2017. Uusimman remontin valmistuttua uimahallin altaisiin lukeutuvat 25 metrin kilpauintiallas, hyppyallas, vesijumppa-/kuntoallas, porealtaat, lastenallas, kahluuallas, ulkoallas ja säädettäväpohjainen monitoimiallas. Sekä miesten että naisten pesutiloissa on kaksi perinteistä saunaa, yksi höyrysauna ja yksi infrapunasauna. Lisäksi uimahallissa on kuntosali, vesiliukumäki, ryhmien käyttöön varattavissa oleva liikuntasali sekä aulatilassa kahvio. Uusimmassa remontissa myös hallin julkisivumateriaali vaihtui tiilestä lasiin ja teräkseen. Uimahallin vieressä olevalla rannalla sijaitsee suosittu Hämeensaaren uimaranta.

Lähteet

Uimahallit
Hämeensaari
Uimahalli
Uimahalli
Ylä-Kitulampi

Ylä-Kitulampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Taka-Keljolla sijaitseva lampi.

Maantietoa 
Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,17 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 6,2 metriä ja suurin syvyys on 13,0 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä lampea. Lammen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,8 metriä mpy. Sen itäranaan tulee Selkäjärven laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee sen luoteisrannasta ja se laskee Ylä-Sallaajärveen. Ojalle tulee pudotusta 15,3 metriä.

Lähteet 

Muuratjärven valuma-alue
Jyväskylän järvet
Sega Saturn Magazine

Sega Saturn Magazine oli brittiläinen Segan pelikonsoleihin ja peleihin keskittynyt lehti, joka tunnettiin myös nimellä Sega Magazine.

Lehti perustettiin kun Mean Machines lehti jaettiin kahtia Mean Machines Sega ja Nintendo Magazine System -lehdiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sega-aiheisia lehtiä fanisivustolla 

Brittiläiset videopelilehdet
Brittiläiset aikakauslehdet
Lakkautetut lehdet
Sega
Sosiaalilääketieteellinen aikakauslehti

Sosiaalilääketieteellinen aikakauslehti on aikakauslehti, jossa käsitellään sosiaalilääketiedettä eli terveyteen, sairauteen ja hyvinvointiin liittyviä aiheita yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Artikkelit edustavat mm. kansanterveystiedettä, terveyssosiologiaa, yhteiskuntapolitiikkaa, terveystaloustiedettä ja terveydenhuoltotutkimusta. Lehti julkaisee empiirisiä, teoreettisia ja metodisia alkuperäisartikkeleita, tieteellisiä katsauksia ja tutkijapuheenvuoroja sekä muita kirjoituksia.

Lehteä julkaisee Sosiaalilääketieteen yhdistys ja se ilmestyy neljästi vuodessa painettuja ja verkossa. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.

Päätoimittajat 

Vuonna 2017 lehden päätoimittaja oli Sari Räisänen. Vuodesta 2019 päätoimittajana on toiminut Riikka Lämsä.

Lähteet 

Suomalaiset ammattilehdet
Suomalaiset tiedelehdet
Harlekiinileppäpirkko

Harlekiinileppäpirkko eli harlekiinipirkko (Harmonia axyridis) on 5-9 millimetriä pitkä leppäkerttulaji, jonka pohjaväri voi olla, keltaoranssi, oranssinpunainen, punainen tai musta. Pilkut ovat mustia tai punaisia. Harlekiinileppäpirkko on peräisin Itä-Aasiasta, mutta se on laajalle levinnyt myös Eurooppaan. Suomeen laji ei ole levinnyt. Harlekiinileppäpirkkoa on käytetty pitkään USA:ssa ja myös Portugalissa, Kreikassa, Ukrainassa, Tunisiassa ja Italiassa kirvojen ja kilpikirvojen biologisessa torjunnassa. Sen on havaittu kuitenkin olevan helposti leviävä vieraslaji. Nykyään harlekiinileppäpirkon käyttö biologisessa torjunnassa on kiellettyä Suomessa. Harlekiinileppäpirkon pelätään syrjäyttävän eurooppalaisia leppäpirkkolajeja. 

Lajin eräät värimuodot muistuttavat melko paljon isopirkkoa (Anatis ocellata). Harlekiinileppäpirkon toukalla on musta pää ja oranssi raita ruumiin keskellä. Täysikokoinen toukka on kooltaan 12 millimetriä. Lajin kotelo on väriltään oranssi.

Harlekiinileppäpirkon saalistajia luonnossa ovat ainakin: harmaapäätikka (Picus canus), toukkatyppylude (Podisus maculiventris) ja pähkinänakkeli (Sitta europaea).

Lähteet

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Harlekiinileppäpirkko (Harmonia axyridis)
Vieraslajit: Harlekiinipirkko (Harmonia axyridis)
Ötökkätieto: Harlekiinileppäpirkko (Harmonia axyridis)
ITIS: Harmonia axyridis 
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Harmonia axyridis 
Iowa State University, Bug Guide: Species Harmonia axyridis - Asian Lady Beetle 
Plantwise: Harlequin ladybird (Harmonia axyridis) 
Pherobase: Semiochemicals of Harmonia axyridis, the Asian ladybird beetle 

59.6 Selkärangattomat
Leppäkertut
Kevin Stenlund

Kevin Stenlund (s. 20. syyskuuta 1996 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Stenlund laukoo oikealta. Elite Prospects -sivuston Curtis Joen vuonna 2014 tekemän analyysin mukaan hän on älykäs ja isokokoinen sentteri, joka hallitsee kiekkoa erinomaisesti. Joen mukaan Stenlundin suurin vahvuus on hänen peliälynsä. Stenlund pelaa yksinkertaista, kokonaisvaltaista ja tasaista peliä ja hän käyttää vahvuuksiaan hyväksi. Stenlund pelaa myös varsin fyysisesti ja häneltä on vaikea riistää kiekkoa,
mutta Stenlundilla on kuitenkin kehitettävää luistelussa.

Ura

Seuraura
Stenlund on IFK Tumban kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Botkyrka HC:hen. Stenlund oli kaudella 2011–2012 seuran J18-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 24+15=39. Hän jakoi koko J18 Division 1:n maalipörssin viidennen sijan IFK Oren Joel Bondin kanssa. Stenlund oli myös nousukarsintasarjassa Botkyrkan paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 4+4=8. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun vain 15-vuotiaana Ruotsin II-divisioonassa.

Kaudeksi 2012–2013 Stenlund siirtyi HV71:n J18-junioreihin. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti J20 SuperElitin mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Stenlund nousi HV71:n J20-junioreiden kapteeniksi. Hän oli tehoilla 14+22=36 joukkueen paras syöttäjä Filip Ahlin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Stenlund debytoi samalla kaudella myös HV71:n SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 17 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Stenlund teki SHL-debyyttinsä 18. marraskuuta 2014 Färjestad BK:ta vastaan. SHL-uransa avausmaalin hän teki 3. maaliskuuta 2015 vieraissa Leksands IF:ää vastaan.

Columbus Blue Jackets varasi Stenlundin toisella kierroksella 58. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Ennen tätä, maaliskuussa 2015 hän teki HV71:n kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Stenlund teki siellä varsinaisen tulokaskautensa 2015–2016 aikana 43 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2, kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin ja viidessä Mestarien liigan ottelussa yhden maalin. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästenissä lokakuussa 2015. Kaudella 2016–2017 Stenlund teki SHL:n runkosarjassa tehot 13+7=20 ja pudotuspeleissä tehot 4+6=10. Hänellä oli CHL:ssä HV71:n paras teholukema (+4). Stenlund voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Allsvenskan-ottelua lainalla Västerviks IK:ssa syyskuussa 2016.

Toukokuussa 2017 Stenlund teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 vielä lainalle HV71:een.

Maajoukkueura
Stenlund on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet

Ruotsalaiset jääkiekkoilijat
Columbus Blue Jacketsin pelaajat
Columbus Blue Jacketsin varaamat pelaajat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Advance Publications

Advance Publications on suuri yhdysvaltalainen, yksityisesti omistettu mediakonserni. Vuonna 1922 perustetun yhtiön pääkonttori on Staten Islandilla New Yorkissa. Vuonna 2016 Advance Publicationsin palveluksessa oli noin 9 000 työntekijää. Konsernin liikevaihto oli noin 2,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria (2016). Tämä merkitsi huomattavaa (noin 70 prosentin) laskua edelliseen tilikauteen (liikevaihto tuolloin 6,42 mrd. USD), ja oli paljolti seurausta Bright House Networks -kapelitv-yhtiön myymisestä Charter Communications -yhtiölle.

Lehtikonsernin julkaisutoiminta tapahtuu useiden tytäryhtiöiden kautta. Tytäryhtiöitä ovat muun muassa Condé Nast Publications, Parade Publications, Fairchild Publications, American City Business Journals, ja Golf Digest. Konsernin julkaisuja ovat muun muassa Glamour, Vogue, Vanity Fair, ja GQ, ja useat yhdysvaltalaiset sanomalehdet. Se omistaa myös 31 prosentin osuuden Discovery Communications -yhtiöstä.

Lähteet

Aiheesta muualla
Advance Publications, Inc.  (bizjournals.com)

Lehtitalot
Yhdysvaltalaiset viestintäyhtiöt
Hämeenlinnan VPK

Hämeenlinnan VPK on Hämeenlinnassa toimiva vapaaehtoinen palokunta. Palokunta on perustettu vuonna 1873 ja on siten Suomen vapaaehtoisista palokunnista kahdeksanneksi vanhin ja Hämeenlinnan toiseksi vanhin toimiva yhdistys. Palokunnan tärkeimpänä tehtävänä on edelleen palonsammutus- ja pelastustoiminta. Yhdistyksen toiminnan keskuksena on Hämeenlinnan keskustassa sijaitseva vuonna 1893 valmistunut Palokunnantalo. Hämeenlinnan VPK on yksi Kanta-Hämeen kolmesta sopimuspalokunnasta.

Lähteet

Vapaaehtoiset palokunnat
Hämeenlinna
Kanta-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunnat
Riku Illukka

Riku Jalmari Illukka (s. 21. syyskuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Vantaan Salamia. Illukan ennätys 100 metrillä on 10,26, jonka hän juoksi alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 ja 200 metrillä 21,31, jonka hän juoksi Genevessä kesäkuussa 2018. Häntä ovat valmentaneet Sanna Ruotoistenmäki (2011–2014) ja Olli-Pekka Mykkänen (2014–).

Illukka saavutti Kalevan kisoissa 2019 hopeaa 100 metrillä ja 200 metrillä, ja jälkimmäisellä matkalla hän sivusi ennätystään 21,31. Turun Kalevan kisoissa 2020 hän sai pronssia 100 metrillä. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 60 metrillä pronssia vuosina 2020 ja 2021.

Illukka sijoittui alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 seitsemänneksi 4 × 100 metrin viestissä ja karsiutui 100 metrin alkuerissä. Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 hän eteni 100 metrillä välieriin ja karsiutui 200 metrillä alkuerissä. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän karsiutui pikaviestin alkuerissä. Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 hän karsiutui 60 metrin alkuerissä.

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
Kunto Plus

Kunto Plus on Bonnier Publicationsin kustantama aikakauslehti. Lehti on erikoistunut hyvinvointiin ja terveyteen, ja sen kohderyhmänä ovat työssäkäyvät yli 30-vuotiaat naishenkilöt.

Lähteet 

Suomalaiset naistenlehdet
Suomalaiset liikuntalehdet
Köynnöstattaret

Köynnöstattaret eli kiertotattaret (Fallopia) on tatarkasvien (Polygonaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi noin 15 lajia sekä muutama lajiristeymä. Köynnöstattaret on aiemmin luokiteltu kuuluviksi suurempaan tatarsukuun, joka on sittemmin jaettu useaksi pienemmäksi tatarsuvuksi. Köynnöstattarien ohella omiksi suvuikseen on eroteltu niveltattaret eli pihatattaret (Polygonum), kosteikkotattaret eli ukontattaret (Persicaria), konnantattaret (Bistorta), röyhytattaret (Aconogonon), kurjentattaret (Koenigia) ja jättitattaret (Reynoutria).

Köynnöstattaret ovat yksi- tai monivuotisia kasveja, joiden varsi on joko hento ja köynnösmäinen tai vankka ja pysty. Köynnöstatarten lehdet ovat ruodillisia ja muodoltaan kolmiomaisia tai herttamaisia sekä hertta- tai nuolityvisiä. Köynnöstatarten kukat ovat kaksineuvoisia sekä usein roikkuvia ja niissä on viisi valkoista, vihertävää tai punertavaa kehälehteä. Emit ovat kolmiluottisia. Köynnöstatarten hedelmä on kolmikulmainen ja musta pähkylä, joka on kehälehtien ympäröimä.

Köynnöstattareihin kuuluvia lajeja ovat olleet Suomessa haitallisiksi vieraslajeiksi luokitellut sahalinintatar eli jättitatar (Fallopia sachalinensis) ja japanintatar (Fallopia japonica) sekä niiden lajiristeymä tarhatatar eli hörtsätatar (Fallopia × bohemica). Tosin nykyisin nämä kolme luokitellaan yleensä jättitatarten (Reynoutria) sukuun.

Lajeja ja lajiristeymiä 
 Fallopia aubertii – vallitatar
 Fallopia baldschuanica – muuritatar
 Fallopia convolvulus – kiertotatar
 Fallopia dumetorum – pensaikkotatar
 Fallopia multiflora – kiinantatar (syn. Reynoutria multiflora) 

Nykyisin jättitattareihin (Reynoutria) luokitellut lajit:
 Reynoutria × bohemica, syn. Fallopia × bohemica – tarhatatar eli hörtsätatar
 Reynoutria compacta, syn. R. japonica var. compacta, Fallopia japonica var. compacta – neidontatar
 Reynoutria japonica, syn. Fallopia japonica – japanintatar
 Reynoutria sachalinensis, syn. Fallopia sachalinensis – sahalinintatar eli jättitatar

Lähteet
Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim

Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim on lääketieteellinen aikakauslehti, joka katsoo pääasialliseksi tehtäväkseen lääkäreiden ja lääketieteen opiskelijoiden tieteellisen ja ammatillisen täydennyskoulutuksen. Lehteä julkaisee Suomalainen Lääkäriseura Duodecim ja se ilmestyy kaksi kertaa kuukaudessa sekä painettuna että verkossa. Lehden artikkelit ovat ensimmäisestä numerosta eli vuodesta 1885 alkaen luettavissa verkossa. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.

Lehden päätoimittaja on Janne Rapola.

Lähteet 

Suomalaiset ammattilehdet
Suomalaiset tiedelehdet
Lääketiede
Brasilian Open

Brasilian Open on Brasiliassa vuosittain käytävä Kyokushinin karateturnaus. Se järjestettiin ensimmäistä kertaa 1987. Brasilian mestaruudesta käytiin edeltävässä Brasilian kansallisessa turnauksessa vuodesta 1976 lähtien. Turnaus käydään avoimessa painoluokassa eli ilman painorajaa.

Tulokset

Mitalitaulukko

Menestyneimmät ottelijat

Lähteet

Karatekilpailut
Kyokushin
Brasilian urheilu
Onttonen

Onttonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

Lotta Onttonen (s. 1970-luvulla), näyttelijä ja vaatesuunnittelija
Markku Onttonen (1947–2004), käsikirjoittaja ja ohjaaja
Veikko Onttonen (1923–1996), kirjailija
Kodin Pellervo

Kodin Pellervo on suomalainen aikakauslehti. Lehteä mainostetaan koko perheen hyötylehtenä, ja sen kohderyhmä on yli 50-vuotiaat pariskunnat sekä 40-49-vuotiaat perheet, joissa asuu teini-ikäisiä. Lehden levikki on 42 119 (LT 2016). Lehden päätoimittaja on Anna Malk. Lehteä julkaisee ja kustantaa Pellervo-Media Oy, joka on Osuustoimintakeskus Pellervon osakkuusyhteisö.

Kodin Pellervon edeltäjänä oli vuoteen 1998 Pellervo-seuran julkaisema Pellervo, joka lehtiuudistuksen jälkeen eriytettiin vuonna 1999 kahdeksi lehdeksi: maataloutta käsitteleväksi Maatilan Pellervoksi ja yleisemmin kotia ja maaseutua käsitteleväksi Kodin Pellervoksi.

Lähteet 

Suomalaiset aikakauslehdet
Osuustoimintakeskus Pellervo
Jättitatar

Jättitatar eli sahalinintatar (Reynoutria sachalinensis, syn. Fallopia sachalinensis) on suuri, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu jättitatarten (Reynoutria) sukuun. Se on peräisin Aasian ja Tyynenmeren alueelta (Hokkaidō, Honshū, Kuriilit ja Sahalin), mutta sitä on istutettu Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan, missä se on haitallinen vieraslaji. Jättitattaren ja japanintattaren risteymää kutsutaan nimellä hörtsätatar (Reynoutria × bohemica).

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Sahalinintatar (Reynoutria sachalinensis)
 Kasviatlas 2018: Sahalinintattaren (Reynoutria sachalinensis) levinneisyys Suomessa
 Vieraslajit: Jättitatar (Fallopia sachalinensis)
 Arboretum Mustila: Jättitatar (Fallopia sachalinensis)
 Den virtuella floran: Jätteslide (Fallopia sachalinensis) 
 ITIS: Fallopia sachalinensis 
 Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Fallopia sachalinensis (giant knotweed) 

Jättitattaret
Tee Itse

Tee Itse on Bonnier Publicationsin kustantama aikakauslehti, miehille suunnattu nikkarointi- ja remontointilehti. Sen alaotsikkona on ”sisustus, korjaukset, työkalut, tarvikkeet, uutuudet”. Lehti ilmestyy 18 kertaa vuodessa, ja sen levikki on 10 961 (LT 2013).

Aiempi samanniminen lehti Tee itse oli Yhtyneiden Kuvalehtien kustantama, naisten käsityölehden Omin Käsin (1938–1972) seuraaja, joka ilmestyi vuoteen 1978 asti.

Lähteet 

suomalaiset aikakauslehdet
B. V. Bowden

Bertram Vivian Bowden, Bowdenin paroni (18. tammikuuta 1910 Chesterfield, Yhdistynyt kuningaskunta – 28. heinäkuuta 1989 Altrincham, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen tieteilijä, tietokonepioneeri, pedagogi ja ministeri. Hän opiskeli ydinfysiikkaa, mutta elektroniikkayritys Ferrantissa hänestä tuli Mark 1 -tietokoneen myyntimies. Bowden painosti koulutuksen merkitystä, ja hän toimi 1953–1964 Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtorina ja 1964–1965 koulutus- ja tiedeministerinä.

Nuoruus ja opiskelu 
Bertram Bowden syntyi 1910 Chesterfieldissä. Hänen isänsä oli koulun rehtori. Chesterfield Grammar Schoolin jälkeen Bowden opiskeli Cambrigen yliopistoon kuuluvassa Emmanuel Collegessa. Valmistuttuaan maisteriksi Bowden työskenteli 1931–1934 Cavendish-laboratoriossa Ernest Rutherfordin alaisuudessa radioaktiivisuuteen liittyvässä tutkimuksessa.

Bowden valmistui tohtoriksi 1934. Stipendin turvin hän jatkoi Cambridgestä Amsterdamin yliopistoon. Amsterdamin hän jätti kuitenkin vuoden jälkeen ja palasi Englantiin opettamaan, ensin Liverpoolissa ja sitten Oundlessa.

Tietokonepioneeriksi 
Toisen maailmansodan aikana Bowden työskenteli Telecommunications Research Establishmentissa tutkatutkimuksen parissa. Hän oli TRE:ssä tieteellinen upseeri, ja hänen kumppaneihinsa kuului muun muassa Frederic Calland Williams. Bowden johti 1943 brittiläistä ryhmää Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaboratoriossa toimineessa yhteishankkeessa.

Britannissa Bowden työskenteli vuodet 1946–1947 Yhdistyneen kuningaskunnan atomienergiavirastossa ja vuodet 1950–1953 elektroniikkayritys Ferrantissa. Ferranti kehitti kaupallista versiota Manchesterin yliopistolle valmistetulle Mark 1 -tietokoneelle. Bowdenin vastuulla oli tutkia erilaisia mahdollisuuksia uusien laitteiden myynnille. Bowden kertoi myöhemmin olleensa maailman ensimmäinen tietokoneiden myyntimies.

Bowden julkaisi vuonna 1953 kirjan Faster than Thought, joka alkoi jonkinlaisena myyntilehtisenä, mutta siitä tuli lopulta laaja kirja. Sitä voi kutsua Britannian tietokonemaailman ”Kuka kukin on” -teokseksi. Se nosti muun muassa Charles Babbagen ja Ada Lovelacen mainetta tietokonealan pioneereina.

Rehtorina ja ministerinä 
Bowden siirtyi 1953 Ferrantilta Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtoriksi. Bowden toimi rehtorina sen nopean laajentumisen aikana. Hän oli rehtorina 1953–1964. Bowden pyrki herättämään Britannian teollisuusmiesten huomion tieteen ja teknologian merkitykseen. Saavutusten ansiosta pääministeri Harold Wilson myönsi Bowdenilla vuonna 1963 aatelisarvon. Seuraavana vuonna Wilson valitsi Bowdenin koulutus- ja tiedeministeriksi. Bowden jätti paikkansa 1965, mutta jatkoi edelleen aktiivisena koulutuksen, tieteen ja teknologian puolestapuhujana.

Lähteet

Viitteet 

Rehtorit
Yhdistyneen kuningaskunnan ministerit
Vuonna 1910 syntyneet
Vuonna 1989 kuolleet
Laura Luostarinen

Laura Ulrica Luostarinen (s. 1952 Joutseno) on suomalainen taidemuseonjohtaja. Hän toimi Salon taidemuseon johtajana ja museopalvelujen esimiehenä eläkkeelle jääntiinsä 2018 saakka.

Luostarinen opiskeli taidehistoriaa Åbo Akademissa ja valmistui maisteriksi Turun yliopistosta. Hän aloitti uransa Etelä-Savon aluetaidemuseossa ja työskenteli siellä kaksikymmentä vuotta näyttelyjä valmistavana ja kokoelmia hoitava amanuenssina. Hän harrastaa valokuvausta ja osallistui Mikkelin valokuvakeskuksen toimintaan, ja hänestä tuli kuopiolaisen Victor Barsokevitsch -valokuvakeskuksen johtaja vuonna 1998. Salon taidemuseon johtaja hänestä tuli 2002.

Luostarinen sai Finnfoto-palkinnon vuonna 2014. Hänen johtajakaudellaan Salon taidemuseo profiloitui laadukkaan fotojournalistisen taiteen esittelijänä.

Luostarinen on toimittanut ja kirjoittanut yhdessä muiden kanssa runsaasti näyttelyluetteloita, kuten Lyyli Säilä: taidemaalari Salosta ja Salon taidemuseon julkaisusarjaan muun muassa Uuno Eskola: taiteellisen veren viettelys ja Sakari Mäkipuro: taidemaalari ja kullankaivaja sekä osallistunut teoksen Suomen kirkot ja kirkkotaide 2 tekemiseen.

Lähteet 

Suomalaiset taidemuseonjohtajat
Suomalaiset valokuvaajat
Vuonna 1952 syntyneet
Elävät henkilöt
Aurora-mitalin saajat
Hugo E. Saurén

Hugo Emil Saurén (3. kesäkuuta 1860 Helsinki – 24. syyskuuta 1927) oli suomalainen arkkitehti.

Saurénin vanhemmat olivat senaatinkamreeri, valtioneuvos Karl Emil Konstantin Saurén (1817–1892) ja Emelie Sofia Natalia Brummer (1833–1890). Hän oli naimisissa 1885–1910 Elin Sigrid Klärichin (1865-1910) kanssa jonka isä Frans Andreas Henrik Klärich (1816–1884) johti helsinkiläistä Tollander & Klärichin tupakkatehdasta. Saurén siirtyi tehtaan johtoon 1889 ja tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö 1897. Tehtaan toiminta päättyi vuonna 1926.

Saurén on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle Helsingissä.

Suunnittelutöitä 

 Aavasaksan Keisarinmaja 1882
 Työväen Säästöpankki, Erottajankatu 15–17, Helsinki, yhdessä Helge Ranckenin kanssa 1886
 Asuinkerrostalo "Makrilli", Korkeavuorenkatu 1 - Vuorimiehenkatu 25, Helsinki 1888

Lähteet

Suomalaiset arkkitehdit
Vuonna 1860 syntyneet
Vuonna 1927 kuolleet
Kaarle Fredrik

Kaarle Fredrik (, ; 30. huhtikuuta 1700 Gottorp – 18. kesäkuuta 1739 Rohlsfhagen, lähellä Oldesloea) oli Holstein-Gottorpin herttua, jota kaavailtiin Ruotsin kuninkaaksi Kaarle XII:n kuoleman jälkeen. Hän oli myös Venäjän keisari Pietari III:n isä.

Kaarle Fredrikin vanhemmat olivat Holstein-Gottorpin herttua Fredrik IV ja Ruotsin kuningas Kaarle XII:n vanhempi sisko Hedvig Sofia. Hänen isänsä kaatui suuren Pohjan sodan Kliszówin taistelussa hänen ollessaan vain kaksivuotias, minkä jälkeen hän varttui Ruotsin hovissa. Kaarle XII määräsi Arvid Hornin siskonpoikansa holhoojaksi. Kaarle Fredrik menetti kahdeksanvuotiaana myös äitinsä, minkä jälkeen hänen kasvatuksestaan vastasi hänen isoisoäitinsä Hedvig Eleonoora. Holstein-Gottorpin sijaishallitsijana toimi samaan aikaan Kaarle Fredrikin setä Kristian August, kunnes Tanska valtasi herttuakunnan vuonna 1713.

Kaarle XII:n kuollessa lapsettomana vuonna 1718 Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku sammui mieslinjalta, jolloin nuoresta Kaarle Fredrikistä tuli ehdokas uudeksi hallitsijaksi. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kuitenkin valitsivat hallitsijaksi Kaarle XII:n nuoremman siskon Ulriika Eleonooran, Kaarle Fredrik lähti maasta toukokuussa 1719 ja muutti vuonna 1721 Venäjälle tsaari Pietari Suuren kutsumana. Samaan aikaan Ruotsin valtiopäiville syntyi niin sanottu holsteinilainen puolue, joka kannatti Kaarle Fredrikiä vuoden 1720 uudessa kuninkaanvaalissa, mutta kuninkaaksi valittiin Ulriika Eleonooran puoliso, Hessenin prinssi Fredrik. Holsteinilaiset saivat vuonna 1723 valtiopäivillä läpi päätöksen, jolla Kaarle Fredrikille myönnettiin ”kuninkaallisen korkeuden” arvonimi ja 50 000 taalarin vuotuinen eläke. Venäjän avoin tuki alkoi kuitenkin vähentää hänen suosiotaan Ruotsissa ja holsteinilaisen puolueen kannatus romahti vuoden 1727 valtiopäivillä.

Kaarle Fredrik nai vuonna 1725 Pietari Suuren tyttären Anna Petrovnan. Kaksi vuotta keisarinnana hallinnut Pietari Suuren leski Katariina I tuki Kaarle Fredrikin valtapyrkimyksiä Ruotsissa ja Slesvigissä, mutta Katariinan kuoltua vuonna 1727 hän palasi takaisin Holstein-Gottorpiin ja asettui asumaan Kieliin. Slesvigiin kuulunut osa herttuakuntaa oli jäänyt vuoden 1720 Frederiksborgin rauhassa Tanskalle, mutta Holsteinin puolisko oli palautettu hänelle. Kaarle Fredrik kuoli 39-vuotiaana vuonna 1739. Hänen vuonna 1728 syntynyt poikansa Karl Peter Ulrich valittiin myöhemmin Venäjän kruununperijäksi ja nousi aikanaan hallitsijaksi nimellä Pietari III. Kaarle Fredrikin serkku Aadolf Fredrik valittiin vuonna 1751 Ruotsin kuninkaaksi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Saksalaiset aateliset
Vuonna 1700 syntyneet
Vuonna 1739 kuolleet
Riverdale

Riverdale on yhdysvaltalainen teinidraamasarja, joka perustuu Archie Comicsin luoman Justus-sarjakuvan hahmoihin. Fox aloitti vuonna 2015 projektin tuoda sarjakuvahahmot televisioruutuun, mutta vasta The CW:n otettua projekti itselleen siitä tilattiin pilottijakso.

Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 26. tammikuuta 2017 The CW -kanavalla.

Juoni 

Riverdale muuttui kokonaan Clifford ja Penelope Blossomin pojan Jason Blossomin kuollessa 4. heinäkuuta. Jason Blossomin kuolemaa yrittävät selvittää Riverdalen lukiota käyvät oppilaat Archie Andrews, Betty Cooper, Veronica Lodge, Cheryl Blossom (Jason Blossomin kaksossisko) ja Jughead Jones. Archie ja Betty ovat naapureita ja he ovat tunteneet toisensa lapsuudesta asti. Veronica on juuri muuttanut New Yorkista Riverdaleen isänsä Hiram Lodgen jouduttua vankilaan. Jugheadin isä FP Jones on mukana moottoripyöräjengissä, (Southside Serpents) joka on sekaantunut huumeiden myyntiin ja muuhun rikolliseen toimintaan. Yhden jos toisenkin perheen sisällä paljastuu synkkiä salaisuuksia.

Rooleissa

Tuotanto 
Warner Bros. kertoi suunnittelevansa tuomaan Archie Comicsin sarjakuvahahmoja näyteltyyn elokuvaan kesäkuussa 2013. Projekti kuitenkin hautautui muiden töiden takia, kunnes Fox alkoi suunnittelemaan projektia televisiosarjan muodossa vuonna 2014. Sekään ei edennyt pitkälle ja seuraavana vuonna The CW otti sen haltuunsa.

Tammikuussa 2016 The CW ilmoitti tilanneensa sarjasta pilottijakson.

Kuvaaminen 
Sarjaa kuvataan Kanadassa Vancouverin kaupungissa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan kotisivut 
 

Yhdysvaltalaiset draamasarjat
2010-luvun televisiosarjat
2020-luvun televisiosarjat
Sarjakuviin perustuvat televisiosarjat
The CW:n televisio-ohjelmat
Holstein-Gottorp

Holstein-Gottorp eli herttuallinen Holstein oli nykyisen Saksan ja Tanskan alueella vuosina 1544–1773 sijainnut, ajoittain itsenäinen herttuakunta, joka oli kahdesti sodassa Tanskaa vastaan. Holstein-Gottorpiksi kutsuttiin Schleswigin ja Holsteinin herttuakuntien niitä osia, joita Holstein-Gottorpin herttuat hallitsivat suvereenisti. Samojen herttuakuntien muita osia hallitsivat Tanskan kuningas tai Tanskalle uskolliset Oldenburg-suvun herttuat ja kreivit. Holstein-Gottorpia hallinnut Oldenburgien haara, Holstein-Gottorpin suku, nousi myöhemmin myös monen muun valtion valtaistuimelle.

Historia
Schleswig ja Holstein olivat kuuluneet Tanskan kuninkaille keskiajalta lähtien. Vuonna 1490 molemmat herttuakunnat jaettiin kuningas Kristian I:n poikien kesken segebergiläiseen ja gottorpilaiseen alueeseen, jotka nimettiin Segebergin ja Gottorpin linnojen mukaan. Vuonna 1544 Gottorpin alue ja Holstein-Gottorpin herttuan arvo annettiin kuningas Fredrik I:n nuorimmalle pojalle Aadolfille, josta tuli myös Holstein-Gottorpin suvun kantaisä. Osa kuninkaan toiselle pojalle Hansille annetuista alueista yhdistettiin Adolfin läänitykseen, kun Hans kuoli lapsettomana vuonna 1580.

Muut osat Schleswigistä ja Holsteinista jäivät Tanskan kuninkaiden suoraan alaisuuteen (kuninkaallinen Holstein), joskin osa niistä lohkottiin läänityksiksi kruunulle uskollisena pysyneelle Sönderborg-Augustenborgin sukuhaaralle ja eräästä alueesta muodostettiin itsenäinen Rantzaun kreivikunta. Holstein-Gottorpin suku sitä vastoin loi 1600-luvun aikana naimakauppojen kautta tiiviit suhteet Ruotsin kuningashuoneeseen. Holstein-Gottorpin herttuakunnasta tuli tämän seurauksena Ruotsin liittolainen ja Tanskan vihollinen 1650-luvulla käydyssä pohjoismaisessa sodassa ja 1700-luvun alussa suuressa Pohjan sodassa. Vuoden 1658 Roskilden rauhassa Tanska joutui tunnustamaan sen suvereniteetin Schleswigissä. Kun suuressa Pohjan sodassa tappioita kärsinyt Ruotsi ei enää voinut suojella liittolaistaan, Tanska valloitti Holstein-Gottorpin schleswigiläisen osan vuonna 1713 ja se yhdistettiin virallisesti Tanskan kuninkaan alueisiin Frederiksborgin rauhassa vuonna 1720, minkä jälkeen Holstein-Gottorp käsitti enää Holsteinin puolella sijainneet alueet.

Holstein-Gottorpin herttua Karl Peter Ulrichista tuli vuonna 1762 Venäjän keisari nimellä Pietari III, jolloin herttuan arvo siirtyi hänen pojalleen Paavalille. Tämä vaihtoi herttuakunnan vuonna 1773 Tanskan kuninkaan kanssa niin sanotulla Tsarskoje Selon sopimuksella Tanskalle kuuluneeseen Oldenburgin herttuakuntaan. Tämän seurauksena loputkin Holstein-Gottorpista yhdistettiin suoraan Tanskaan.

Holstein-Gottorpin herttuat
Aadolf 1544–1586 
Fredrik II 1586–1587 
Filip 1587–1590 
Juhana Aadolf 1590–1616 
Fredrik III 1616–1659 
Kristian Albrekt 1659–1695 
Fredrik IV 1695–1702 
Kaarle Fredrik 1702–1739 
Karl Peter Ulrich (Venäjän Pietari III) 1739–1762 
Paavali I 1762–1773

Lähteet

Saksan entiset valtiot ja valtiomuodostelmat
Tanskan historia
Schleswig-Holsteinin historia
Kustaa (Ruotsin kruununprinssi)

Kustaa, Vaasan prinssi (9. marraskuuta 1799 Tukholma – 5. elokuuta 1877 Pillnitz, Saksi) oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin poika ja kruununprinssi, joka asui pääosan elämästään maanpaossa.

Kustaan vanhemmat olivat kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea. Isänsä vallasta syrjäyttämisen jälkeen hänet vietiin pois Ruotsista 10-vuotiaana joulukuussa 1809. Kreivi Jacob Gustaf De la Gardien johtamat ”kustavilaiset” yrittivät huonolla menestyksellä saada hänet nimetyksi kruununperijäksi Kaarle XIII:n jälkeen. Prinssi Kustaa varttui äitinsä luona ja liittyi aikuisena Itävallan armeijaan, jossa hän sai 1836 sotamarsalkkaluutnantin arvon. Hän käytti aluksi titteliä Ruotsin prinssi, mutta luopui siitä kuningas Kaarle XIV Juhanan vaatimuksesta vuonna 1829, jolloin keisari Frans I antoi hänelle Ruotsin historiaan viittavan ”Vaasan prinssin” arvon. Kustaa kävi aikuisiällä Ruotsissa vain kerran, vuonna 1862 tuntemattomana. Hän kuoli Saksassa vuonna 1877 ja hänet haudattiin Tukholman Riddarholmenin kirkkoon vuonna 1884. Hänen kuollessaan sammui mieslinjalta Holstein-Gottorpin hallitsijasuvun ruotsalainen haara.

Lähteet

Aiheesta muualla

Ruotsin kuninkaalliset
Kruununperijät
Prinssit
Itävaltalaiset kenraalit
Vuonna 1799 syntyneet
Vuonna 1877 kuolleet
Linda Wiklund

Linda Wiklund (s. 1988 Turku) on suomalainen näyttelijä. Wiklund aloitti näyttelemisen 12-vuotiaana Turun Nuoressa Teatterissa. Hän valmistui vuonna 2015 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.

Hän on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa, Tampereen Teatterissa ja Espoon Kaupunginteatterissa. Kesällä 2015 Wiklund oli mukana Turun Kaupunginteatterin ja Emma Teatterin Hockey Night -lätkäkomediassa ja kesällä 2016 hän esiintyi Linnan juhlat -komediassa. Vuonna 2017 hänet nähtiin Naantalin Emma Teatterin Fingerpori-näytelmässä sekä Linnateatterin Mieletön elokuvan historia -näytelmässä.

Vuonna 2017 Wiklund näytteli Annaa Suomen Konttori-sarjassa. Hän on vuodesta 2018 lähtien yksi MTV3:n komediaohjelma Kingin näyttelijöistä.

Hän on sukua Turun tunnetuimman tavaratalon Sokos Wiklundin perustajalle Axel Wiklundille. Linda Wiklund on naimisissa näyttelijä Mikko Nousiaisen kanssa. Nousiaisella ja Wiklundilla on kesällä 2019 syntynyt poika.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Teatterirooleja 
Vadelmavenepakolainen, Tampereen Teatteri 2012
Nelinpeli, Mustion kesäteatteri 2013
Vuosisadan Rakkaustarinat, Kansallisteatteri 2013
Pohjalla, Kansallisteatteri 2014
Hockey Night, Turun Kaupunginteatteri 2015
Toimitusjohtaja, Espoon Kaupunginteatteri 2015
Linnan juhlat, Turun Kaupunginteatteri 2016
Fingerpori, Emma Teatteri 2017
Mieletön elokuvan historia, Linnateatteri 2017
Sketsijengi, Peacock-teatteri 2019

Lähteet

Aiheesta muualla
 
 

Suomalaiset näyttelijät
Vuonna 1988 syntyneet
Elävät henkilöt
Jessie’s Girl

Jessie’s Girl on australialaisen laulajan Rick Springfieldin sanoittama ja esittämä kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin albumilla Working Class Dog. Kappale kertoo yksipuoleisesta rakkaudesta, ja keskittyy nuoren miehen ympärille, joka rakastaa parhaan ystävänsä tyttöystävää. 

Kappale sijoittui Billboardin The Hot 100 -listan sijalle 1. 

Springfield nauhoitti akustisen version kappaleesta vuoden 1999 albumilleen Karma.

Lähteet

Vuoden 1981 kappaleet
Australialaiset hard rock -kappaleet
Harri-Pekka Kaukonen

Harri-Pekka Antero Kaukonen (s. 1963) oli Sanoman toimitusjohtaja vuosina 2011–2015. Ennen Sanomaa hän toimi muun muassa Fazerin talousjohtajana ja McKinseyssä konsulttina. Hän on ollut Lindströmin hallituksen jäsen vuodesta 2015. Nuoruudessaan Kaukonen pelasi koripalloa ja ylsi SM-mitaleille ja nuorten maajoukkueeseen.

Kaukonen on ollut YIT:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2018.

Koripalloilijana 

Kaukonen pelasi koripalloa kasvattajaseurassaan Panttereissa miesten SM-sarjassa seitsemän kautta vuosina 1982–1987. Hän saavutti Panttereissa SM-hopeaa vuonna 1983 ja SM-pronssia vuonna 1989 sekä kahdesti Suomen cupin hopeaa. Hän kuului myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan vuoden 1982 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui kahdeksanneksi.

Sanoman toimitusjohtajana 
Kaukonen nimitettiin Sanoman toimitusjohtajaksi tammikuussa 2011. Kaukosen heinäkuussa 2015 antaman lausunnon mukaan Sanoma ei kyennyt sopeutumaan muutokseen ja tarvitsee sopeutumisohjelmia ja suoraviivaisempaa toimintaa. Jääkiekon SM-liigan lähetysoikeuksien ostamista 2012 hän piti yli-investointina. Sanoman markkina-arvosta hävisi viidessä vuodessa kolme neljännestä. Sanoma antoi Kaukoselle potkut syyskuussa 2015. Analyytikko Sauli Vilénin mukaan Kaukonen joutui ensin toteuttamaan ja sitten purkamaan aiemman johdon uskaliaita investointipäätöksiä.

Esperi Care ja laiminlyönnit 
Kokoomuksen kansanedustaja Eero Lehti vaadi 30. tammikuuta 2019 Esperi Caren hallituksen puheenjohtaja Harri-Pekka Kaukosen eroa Esperi Caressa esiintyneiden laiminlyöntien takia. Edeltävänä päivänä 29.  tammikuuta Esperi Caren toimitusjohtaja Marja Aarnio-Isohanni erosi.

Keskeinen työkokemus 
 Sanoma Oy, toimitusjohtaja 2011–2015
 Oy Karl Fazer Ab, useita eri johtotason tehtäviä 2003–2011
 McKinsey & Company, osakas 1999–2003

Luottamustehtäviä 
 YIT, hallituksen puheenjohtaja 2018–2019
 Ahlstrom-Munksjö, hallituksen jäsen ja tarkastusvaliokunnan puheenjohtaja
 Esperi, hallituksen puheenjohtaja
 Evli, hallituksen puheenjohtaja
 Lindström Oy, hallituksen puheenjohtaja (hallituksen jäsen 2015–)
 Tieto-Evry, hallituksen jäsen 2016–
 Suomen Vaka-palvelut II Oy (Touhula varhaiskasvatus), hallituksen puheenjohtaja
 Suomen Asuntoneuvoja Oy, hallituksen puheenjohtaja

Lähteet 

Suomalaiset yritysjohtajat
Sanoman henkilöstö
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Älä jäädy

Älä jäädy on MTV3-kanavalla esitetty suomalainen viihdeohjelma, jossa näyttelijät suorittivat erilaisia improvisaatioon perustuvia tehtäviä. Ohjelmaa juonsi Ernest Lawson ja sen vakinäyttelijöitä olivat Veera Lehtinen, Mikko Penttilä sekä Roope Salminen. Kohtauksia säesti Suvimarja Halmetoja.

Näyttelijät saivat jakson edetessä pisteitä, joita jakson alussa suurmestariksi valittu näyttelijä mielivaltaisesti jakoi.

Jaksot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sarjan jaksot MTV:n suoratoistopalvelussa

2010-luvun televisiosarjat
Suomalaiset televisio-ohjelmat
Viihdeohjelmat
Juuvanjoki

Juuvanjoki on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva joki Oulun kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, entisten Kiimingin ja Ylikiimingin kuntien alueella. 

Joen alkupiste on Kiimingin keskustaajamasta reilun kymmenen kilometrin päässä sijaitseva Iso Juuvanjärvi, joki laskee Kiiminkijokeen pohjoispuolelta Pasonmäellä, kolmisen kilometriä Koitelinkoskesta alavirtaan. Jokivarsi on asumaton alavirran Purolantien ympäristöä lukuun ottamatta. Ainoa tieyhteys joelle on metsäautotie Purontien Purosta Lellikosken lähelle joen keskivaiheille. Jokeen laskee suo-ojia sekä ylävirralla Kourioja- ja Joutsenoja -nimiset purot. Joen yläosa ja Iso Juuvanjärvi rajoittuvat luonnonsuojelualueeseen.

Lähteet

Kiimingin luonto
Kiiminkijoen vesistö
Oulun joet
Nomi Enckell

Nomi Patricia Enckell (s. 1997) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka on osallistunut muun muassa Talent Suomen neljännelle kaudelle sekä Idolsin seitsemännelle kaudelle, jossa hän putosi juuri ennen finaalia sijoittuen jaetulle kolmannelle sijalle.

Ura 
Vuosina 2014–2016 Enckell julkaisi viisi singleä Eurorecords-levy-yhtiölle. Huhtikuussa 2017 hän allekirjoitti levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Samana keväänä hän oli avustajana Helsingin Kaupunginteatterin Kirka-musikaalissa.

Ensimmäinen Sonyn julkaisema single, ”Ota mut takas”, julkaistiin syyskuussa 2017. ”Ota mut takas” oli Ylen radiokanavien seitsemänneksi soitetuin kappale vuonna 2018. Vuonna 2018 Enckell oli yksi artisteista, joka oli mukana Ylen ja Sony Musicin yhteisessä Anna laulu lahjaksi -projektissa, jossa esitettiin uusia joululauluja. Enckellin esikoisalbumi Pieni minä julkaistiin 29. marraskuuta 2019. Albumin nimikkokappaleen tekstin Enckell on tehnyt kokonaan itse ja sävellyksen tekoonkin hän on osallistunut. Huhtikuussa 2021 Nomi allekirjoitti uuden levytyssopimuksen Suomen Musiikki -levy-yhtiön kanssa. Yhteistyön ensimmäinen single ”Pienestä kii” julkaistiin kesäkuussa 2021. Lokakuussa 2021 Enckell on mukana Syksyn sävel -kilpailussa ”Repivää”-kappaleellaan.

Ylioppilaaksi Enckell kirjoitti Sibelius-lukiosta syksyllä 2016. Kesäkuussa 2021 hänet hyväksyttiin opiskelijaksi teatterikorkeakouluun näyttelijätaiteen koulutusohjelmaan.

Diskografia

Studioalbumit

Singlet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Nomin viralliset internet-sivut
 Nomin virallinen Facebook-sivu
 Nomin VEVO-kanava YouTubessa

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Brothers (vuoden 2015 elokuva)

Brothers on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen urheiludraamaelokuva, jonka on ohjannut Karan Malhotra. Elokuva on virallinen uudelleenfilmatisointi yhdysvaltalaisesta elokuvasta Warrior.

Näyttelijät

Soundtrack

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2015 intialaiset elokuvat
Hindinkieliset elokuvat
Urheiluelokuvat
Elokuvat kamppailulajeista
Intialaiset draamaelokuvat
Intialaiset uudelleenfilmatisoinnit
Juri Orlov

Juri Fjodorovitš Orlov (13. elokuuta 1924 – 27. syyskuuta 2020) oli venäläinen ydinfyysikko ja ihmisoikeusaktivisti sekä entinen neuvostoliittolainen toisinajattelija. Hän perusti Moskovan Helsinki-ryhmän vuonna 1976 valvomaan Helsingin päätösasiakirjan ihmisoikeuksia koskevien kohtien eli kolmannen korin toteutumista Neuvostoliitossa. Hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi pakkotyöleirille ja viideksi vuodeksi Neuvostoliiton sisäiseen maanpakoon toimintansa vuoksi. Vankeudessa Orlovin terveys heikkeni ja hänelle sanottiin, ettei hän tule elämään vankeusaikansa loppuun asti.

Orlov vapautettiin sisäisestä karkotuksesta Siperiasta vuonna 1986 Yhdysvaltojen kanssa neuvotellun sopimuksen mukaisesti. Hän työskenteli Cornellin yliopistossa vuodesta 1987 muun muassa hiukkaskiihdyttimien suunnitteluun ja kvanttimekaniikkaan liittyvien kysymysten parissa. Vuonna 1990 Mihail Gorbatšov palautti Orloville Neuvostoliiton kansalaisuuden, jonka tämä oli menettänyt neljä vuotta aiemmin maasta poistumisen yhteydessä. Orlov sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1993.

American Physical Society myönsi Orloville ensimmäisen Andrei Saharov -palkinnon vuonna 2005. Orlov oli mukana perustamassa Neuvostoliiton ensimmäistä Amnesty Internationalin osastoa vuonna 1973, ja hän puolusti Andrei Saharovia, jota syytettiin tuolloin epäisänmaallisesta toiminnasta.

Toisen maailmansodan aikana Orlov työskenteli tehtaassa, jossa valmistettiin T-34 -panssarivaunuja. Sodan loppupuolella hän palveli tykistöupseerina.

Lähteet

Venäläiset fyysikot
Neuvostoliittolaiset fyysikot
Yhdysvaltalaiset fyysikot
Ydinfyysikot
Neuvostoliittolaiset toisinajattelijat
Venäläiset ihmisoikeusaktivistit
Vuonna 1924 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Gekkan Shōnen Magazine

Gekkan Shōnen Magazine () on japanilainen shōnen mangalehti, jota julkaisee Kōdansha.

Vuonna 2009 lehden levikki oli 904 084.

Lähteet 

Japanilaiset mangalehdet
Shōnen
Gekkan Shōnen Sirius

Gekkan Shōnen Sirius () on japanilainen shōnen mangalehti, jota julkaisee Kōdansha.

Vuonna 2009 lehden levikki oli 17 334.

Lehti on suunnattu 16-21-vuotiaille pojille.

Lähteet 

Japanilaiset mangalehdet
Shōnen
Konttorityö

Oy Konttorityö on vuodesta 1938 toiminut konttorikoneiden ja toimistotekniikan maahantuojayritys. Perheyrityksen perusti Viipurin Systema-yhtiössä Viipurissa työskennellyt Markus Hynninen. Hänen työtään jatkoi hänen poikansa, yrittäjäneuvos Tom Hynninen. Vuosikymmenten mittaan Konttorityö on toiminut muun muassa Olivettin maahantuojana 1955–1968. Yrityksen erikoisalaa ovat nykyisin terveydenhuollon sanelu- ja puheentunnistusjärjestelmät, joita yritys on tuonut maahan 1960-luvulta lähtien. Konttorityöllä on nelisenkymmentä jälleenmyyjää ympäri Suomen. Yrityksen toimitusjohtaja on Perttu Hynninen.

Historiaa

Systema-yrityksen konkurssin 1931 jälkeen Viipurin Systema oli yksi itsenäisistä jälleenmyyjistä, joka saattoi jatkaa toimintaansa. Sen pääomistajia 1930-luvulla olivat Markus Hynninen ja Paul Pöyhönen. Hynninen oli lisäksi mukana helsinkiläisessä Oy Mercedes Ab:ssa, joka toi maahan saksalaisia Roto-monistuskoneita ja toimi myöhemmin nimellä Oy Merso Ab. Kun Hynnisen ja Pöyhösen välille syntyi kitkaa, Hynninen muutti Helsinkiin ja siirsi kaikki Viipurin Systeman edustukset uuteen yhtiöönsä Konttorityö Oy:hyn. Sen nimen hän otti Viipurin Systeman muutaman numeron verran julkaisemasta Konttorityö-lehdestä. Hynninen sai pian myös Tampereen, Vaasan, Oulun, Kuopion ja Lahden konkurssilta välttyneet Systemat muuttamaan nimensä Konttorityöksi ja liittymään näin Hynnisen ketjuun.

Markus Hynninen värväytyi vapaaehtoisena talvisotaan, vapautui palveluksesta 1942 ja kuoli vuonna 1944 sydäninfarktiin. Heti sotien jälkeen Konttorityöllä oli muiden suomalaisyritysten tavoin vaikeuksia saada myytävää tavaraa Saksasta ja Yhdysvalloista, ja päätuotteiksi muodostuivat ruotsalaiset Addo- ja Original-Odhner-laskukoneet. Sotien jälkeenkin Konttorityö säilytti kuitenkin asemansa muun muassa maan suurimpana konttorikoneiden korjaamona. 1950-luvun puolivälissä Konttorityö sai italialaisen Olivettin maahantuonnin itselleen Paul Pöyhösen perustamalta Vistemalta.

1960-luvun lopulla Olivettin uudet yhteyshenkilöt asettivat Konttorityölle uusia ehtoja, joita yritys ei hyväksynyt. Konttorityö luopui Olivettin maahantuonnista mutta jatkoi sen laitteiden korjaamista. Onnekseen yritys oli juuri aloittanut sanelukoneyhteistyön Philipsin kanssa, mihin Konttorityön nykyinenkin liiketoiminta paljolti perustuu. 1970-luvun alussa Philips kehitti ja valmisti myös laskukoneita ja varhaisia tietokoneita. Suomen valtion kanssa tehdyn ison tietotekniikkakaupan toimitusvaikeudet aiheuttivat välien viilenemisen Philipsiin, ja päädyttiin Konttorityön tietokoneosaston myymiseen Philipsille. 1970-luvulla Konttorityö markkinoi myös japanilaisten valmistajien Casion, Seikon ja Citizenin toimistotekniikkaa, ja myöhemmin toi maahan Infotec-merkkisiä kopiokoneita ja fakseja, mutta päätuotteiksi muodostuivat sanelu- ja puheentunnistuslaitteet.

Lähteet

Viitteet

Suomalaiset yritykset
Toimistotekniikka