joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eduskuntavaalit 1910

Suomen neljännet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. helmikuuta 1910. Keisari Nikolai II oli edellisen vuoden marras­kuussa hajottanut eduskunnan ja määrännyt pidettäväksi uudet vaalit, koska edus­kunta oli suhtautunut torjuvasti Venäjän vaatimiin sotilas­miljooniin eli korvauksiin siitä, ettei Suomessa sovellettu yleistä ase­velvollisuutta.

Uusia kansanedustajia olivat mm. SDP:n Jussi Kautto, Kustaa Kopila, Heikki Kääriäinen, Kullervo Manner ja Emil Saarinen, Maalaisliiton Eero Hatva, Antti Junes, Oskari Lahdensuo, Lauri Kristian Relander ja Filip Saalasti, Suomalaisen puolueen Hugo Rautapää, Nuorsuomalaisen puolueen Matti Kekki ja Tilda Löthman-Koponen, sekä RKP:n Viktor Magnus von Born, Leo Mechelin ja Rabbe Wrede.

Tulokset 

!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
|-
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|Osuus
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|Lukumäärä
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
| 86
| +2
| 40,04 %
| +0,2
| 316 951
| −20 734
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Suomalainen puolue
| 42
| −6
| 22,07 %
| −1,6
| 174 661
| −25 259
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Nuorsuomalainen Puolue
| 28
| −1
| 14,44 %
| −0,1
| 114 291
| −8 479
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Ruotsalainen kansanpuolue
| 26
| +1
| 13,53 %
| +1,2
| 107 121
| +2 930
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Maalaisliitto
| 17
| +4
| 7,60 %
| +0,9
| 60 157
| +3 214
|- align=right
|style="width: 10px" bgcolor= align="center" |
|align=left|Kristillinen työväenliitto
| 1
| 
| 2,19 %
| −0,6
| 17 344
| −5 915
|- align=right
|style="width: 10px" bgcolor=grey align="center" |
|align=left|Muut
| 
| 
| 0,13 %
| −0,1
| 1 034
| −669
|- align=right bgcolor="efefef"
|style="width: 10px" bgcolor=grey align="center" |
|align=left|Yhteensä
| 200
| 
| 100 %
| 
| 791 559
| −54 912
|}

Lähteet 

Eduskuntavaalit
1910
Silverchair

Silverchair on australialainen vuonna 1994 perustettu grungea ja vaihtoehtorockia soittava yhtye. Se on AC/DC:n ohella yksi tunnetuimmista australialaisista raskaan rockin yhtyeistä. Yhtye on Suomessa melko tuntematon, mutta on muun muassa kotimaassaan julkaissut lukuisia hittejä ja tunnetaan hyvin Yhdysvalloissakin. Silverchair on myynyt yli 6 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti.

Kokoonpano

Daniel Johns (laulu, kitara)
Chris Joannou (basso)
Ben Gillies (rummut)

Paul Mac (syntetisaattori), mukana kiertueilla

Diskografia

Albumit

Frogstomp (1995)
Freak Show (1997)
Neon Ballroom (1999)
The Best of Vol.1 (2000), kokoelma
Diorama (2002)
Live from Faraway Stables (2003)
''Young Modern (2007)

Singlet

Tomorrow (1994)
Pure Massacre (1995)
Israel's Son (1995)
Shade (1995)
Freak (1997)
Abuse Me (1997)
Cemetery (1997)
The Door (1997)
Anthem For The Year 2000 (1999)
Ana's Song (Open Fire) (1999)
Miss You Love (1999)
The Greatest View (2002)
Without You (2002)
Love Your Life (2002)
Across The Night (2003)
After All These Years (2003)
Straight Lines (2007)
Reflections of a Sound (2007)
If You Keep Losing Sleep (2007)
Mind Reader (2008)

Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Fanisivu
Silverchair 

Australialaiset rockyhtyeet
Eduskuntavaalit 1917

Suomen kahdeksannet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta 1917. Venäjän väliaikainen hallitus oli antanut määräyksen uusien vaalien toimeenpanosta sen jälkeen, kun vuonna 1916 valittu eduskunta oli säätänyt valtalain.

Uusia kansanedustajia olivat mm. Maalaisliiton Kusti Arhama, Vilkku Joukahainen, Bertta Leppälä ja Albin Manner, Suomalaisen puolueen Erkki Kaila, Nuorsuomalaisten Johannes Lundson, sekä RKP:n Ragnar Furuhjelm ja Emil Hästbacka. Näissä vaaleissa valittu eduskunta hyväksyi 6. joulukuuta 1917 P. E. Svinhufvudin senaatin antaman itsenäisyysjulistuksen.

Tulokset 

!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
|-
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|Osuus
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|Lukumäärä
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
| align=center | 92
| align=center | −11
| 44,79 %
| −2,5
| 444 670
| +68 640
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Suomalainen puolue
| align=center | 32
| align=center | −1
|rowspan=3| 30,17 %
|rowspan=3| – 
|rowspan=3| 299 516*
|rowspan=3| – 
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Nuorsuomalainen Puolue
| align=center |24
| align=center | +1
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Kansanpuolue
| align=center | 5
| align=center | +5
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Maalaisliitto
| align=center | 26
| align=center | +7
| 12,38 %
| +3,4
| 122 900*
| +51 292
|- align=right
| style="background: "| 
|align=left|Ruotsalainen kansanpuolue
| align=center | 21
| align=center | 
| 10,90 %
| −0,9
| 108 190*
| +14 635
|- align=right
|style="width: 10px" bgcolor= align="center" |
|align=left|Kristillinen työväenliitto
| align=center | 
| align=center | −1
| 1,56 %
| −0,3
| 15 489
| +863
|- align=right
|style="width: 10px" bgcolor=grey align="center" |
|align=left|Muut
| align=center | 
| align=center | 
| 0,20 %
| +0,1
| 1 997
| +1 137
|- bgcolor="efefef" align=right
|style="width: 10px" bgcolor=grey align="center" |
|align=left|Yhteensä
| align=center | 200
| align=center | 
| 100 %
| 
| 992 762
| +197 553
|- bgcolor="e3e3e3" align=left
|  colspan=8 |* Suomalainen puolue, Nuorsuomalainen puolue ja Kansanpuolue tekivät vaaliliiton kaikissa muissa paitsi Lapin vaalipiirissä. Yksittäisten puolueiden äänimääriä on vaikea selvittää, sillä (toisin kuin aiempien vaalien yhteydessä) käytettiin useissa vaalipiireissä sekalistoja, joissa oli kolmenkin puolueen ehdokkaita. Kyseisen vaaliliiton äänimäärässä on mukana myös joissain vaalipiireissä siihen kuuluneiden Maalaisliiton ja Ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokkaiden ääniä. 
|}

Lähteet 

Eduskuntavaalit
1917
Kari Heusala

Kari Heusala on fysioterapeutti ja Suomen seksologisen seuran jäsen. Hän on kirjoittanut niin miehen kuin naisenkin seksuaalisuudesta viisi eri teosta. Lisäksi Heusala on vastaillut lukijoiden lähettämiin kysymyksiin  Helsingin Sanomien Elämä ja terveys-palstalla. Tällä hetkellä Heusala kirjoittaa artikkeleita MTV3:n miehille suunnatulla sivustolla, Oivassa. Sexpo ry valitsi Heusalan kirja Penis – asento ja lepo seksuaalivalistuksen alalla vuoden kirjaksi 1998.

Teokset 

 
 
 
 
 

Suomalaiset tietokirjailijat
Suomalaiset fysioterapeutit
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Ole Torvalds

Ole Torvald Elis Torvalds (4. elokuuta 1916 Tammisaari – 8. helmikuuta 1995 Turku) oli suomenruotsalainen toimittaja ja runoilija. Hän oli Nils Torvaldsin isä ja Linus Torvaldsin isoisä.

Torvaldsin nimi oli Ole Torvald Elis Saxberg, ja hänet tunnettiin myös nimellä Karanko isäpuolensa Toivo Karangon mukaan. Hän muutti nimensä Torvaldsiksi muutettuaan Helsinkiin opiskelemaan 1935. Vuonna 1944 Torvalds sai Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon (jaettu palkinto Harry Martinsonin, Lars Ahlinin ja Elly Jannesin kanssa). Hän sai Åbo Akademin kunniatohtorin arvon 1978.

Toimittajan uransa Torvalds aloitti Västra Nylandissa toimittajana ja oli sen päätoimittaja 1941–1945 Hän asui tuolloin Tammisaaressa, missä hän asui aina toiseen maailmansotaan saakka. Hän työskenteli Kokkolassa ilmestyvän Österbottningenin toimittajana 1947–1948. Myöhemmin hänestä tuli Åbo Underrättelserin toimittaja, ja hän työskenteli lehdessä 1948–1981.

Ole Torvalds käänsi ruotsiksi Mika Waltarin pääteoksen Sinuhe egyptiläinen.

Torvalds oli naimisissa Märta von Wendtin kanssa, ja he saivat kolme lasta. He erosivat, ja hän avioitui 1948 Elin Margareta Gyllenbergin (Meta Torvalds) kanssa.

Teoksia 
 Vi sjunger inte för dem, 1939
 Ointagligt land, runoja, 1942
 Hemligt medansvar, runoja, 1944
 Svår glädje, novelleja, 1946
 Strängar av aska, runoja, 1954
 Mellan is och eld, runoja, 1957
 Vid källorna, 1961
 Speglingar i en å, 1972
 Livstecken, runoja, 1986
 Vågmärken, runoja 1937–1987, 1988

Lähteet

Suomalaiset päätoimittajat
Suomalaiset runoilijat
Vuonna 1916 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Aurora-mitalin saajat
Olli Keskinen

Olli Juhani Keskinen (s. 18. joulukuuta 1966 Tampere) on suomalainen televisiovaikuttaja, yrittäjä ja puhuja. Keskinen tunnetaan yhtenä Kummeli-sketsisarjan luojista ja ryhmän alkuperäisjäsenistä. Kummelin lisäksi hän on esiintynyt televisiossa urheilu- ja viihdeohjelmien juontajana.

Ura

Kummelin perustaminen (1991–) 
Keskinen perusti Kummelin yhdessä Heikki Silvennoisen kanssa vuonna 1991, ja ohjelmasta tuli nopeasti menestys. Hänen tunnetuin hahmonsa Kummelissa oli juontaja ja toimittaja Eero Kakko, joka esiintyi sarjassa ensimmäisestä jaksosta lähtien. Keskinen erosi Kummeli-ryhmästä vuonna 1994, mutta esiintyi siinä jälleen 1999–2000 sekä saman tuotantoryhmän Mankeli-sarjassa vuosina 2000–2001. Hän on lisäksi toiminut käsikirjoittajana ja tuottajana muissa Yleisradion, MTV:n, Nelosen ja Canal+:n televisio-ohjelmissa. Keskinen on ollut esimerkiksi tietokilpailujen, kuten Lätkäneron, Olympianeron ja Onnenruutujen juontajana ja tuottajana. Keskinen toimi Yleisradiossa studio-osuuksien juontajana Helsingin yleisurheilun EM-kilpailuissa vuonna 1994, kisastudion isäntänä jääkiekon MM-kisoissa 1995 ja 1996, sekä Atlantan kesäolympialaisissa vuonna 1996 kotimaan kisastudion isäntänä. Keskinen kirjoitti sanat Heikki Silvennoisen Mature And Cool -levyn kappaleisiin yhtä lukuun ottamatta.

Televisioalalta yrityselämään 
Keskinen toimi valmennuskonsulttina Trainers’ Housessa vuosina 2003–2013. Hän on valmentanut yli 10 000 esimiestä ja työntekijää lähes 800:ssa valmennustilaisuudessa, jonka lisäksi hän on toiminut juontajana muun muassa yritystapahtumissa ja puhujana seminaareissa. Keskinen on yksi Suomen suosituimmista puhujista yritystapahtumissa.

Keskinen teki paluun televisioon alkuperäisen Kummeli-ryhmän kanssa lokakuussa 2021, jolloin julkaistiin Kummeli 30 v -erikoisjakso. Samana syksynä hän oli vastaanottamassa Kummeli-ryhmän kanssa Tampereen kaupungin myöntämää palkintoa ansiokkaasta toiminnasta Tampereen kulttuurielämän hyväksi.

Yksityiselämä 
Keskinen asuu nykyään Helsingissä ja toimii b-to-b-alan yrittäjänä. Hän on kertonut harrastavansa muun muassa jääkiekkoa ja tennistä. Keskinen on näyttelijä Mikko Leppilammen eno.

Filmografia ja julkaisut

TV-sarjat 
 Kummeli (1991–)
 Lihaksia ja luoteja (1996)
 Mankeli (2000–2001)

Kirjat 
 Ajattelua Halvalla (1995)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Kummeli
Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset televisiojuontajat
Suomalaiset tietokilpailujuontajat
Vuonna 1966 syntyneet
Elävät henkilöt
Aku-Palat

Aku-Palat on sarjakuva-albumisarja, joka sisältää aiemmin Aku Ankka -lehdessä julkaistuja tarinoita. Vuosina 1983–98 sarjan nimi oli Aku Ankan karuselli, mutta vuonna 1999 nimi muuttui Aku-Paloiksi. Ilmestyminen loppui vuonna 2004, koska aineisto alkoi käydä vähiin. Kyseiset albumit (sekä vuonna 1999 ilmestyneet Joulu-Aku ja Koulu-Aku) sisälsivät alun perin sarjakuvien lisäksi tehtäviä, mutta jo kymmenennen albumin kohdalla lähes pelkkää sarjakuvaa. Aku-Palojen lisäksi on ilmestynyt melkein samannäköisiä ja -kokoisia albumeita: Jatkopalat, Pikkupalat, Kesäpalat, Vauhtipalat (lisäksi hieman poikkeavat Joulu-Aku, Koulu-Aku ja Punkkapomppu). Alla olevassa taulukossa albumit on esitelty lyhyesti.

Aku-Palat 

|}

Jatkopalat 

|}

Pikkupalat 

|}

Kesäpalat 

|}

Vauhtipalat 

|}

Joulu-Aku 

|}

Koulu-Aku 

|}

Punkkapomppu 

|}

Parhaat palat 

|}

Lähteet 
 Inducks-tietokanta

Aku Ankka -sarjakuvakirjat ja -lehdet
Bronius Kutavičius

Bronius Vaidutis Kutavičius (13. syyskuuta 1932 Molainiai, Panevėžys, Liettua – 29. syyskuuta 2021 Vilna, Liettua) oli liettualainen säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1959–1964 sävellystä Antanas Raciunasin johdolla. Kutavičius sävelsi muun muassa kamari- ja orkesterimusiikkia. Hän myös opetti musiikkia, ja hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Onutė Narbutaitė.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Liettualaiset säveltäjät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2021 kuolleet
Manne Maalismaa

Manne Maalismaa on tamperelainen tv-kasvo. Hän oli ensimmäisiä Yle TV2:n vakituisista mieskuuluttajista. Tammikuusta 2008 hän on työskennellyt kanavajuontajana Sub-kanavalla. Maalismaa on opiskellut puheoppia Tampereen yliopistossa.

Maalismaalla on puolisonsa kanssa kampaamoyritys Tampereella, ja hän on ollut Seta ry:n hallituksessa vuosina 2006–2010. Hän asuu Tampereella rekisteröidyssä parisuhteessa.

Lähteet

Suomalaiset televisiokuuluttajat
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajaneet aktivistit
Elävät henkilöt
Syntymävuosi puuttuu
Dagen (norjalainen lehti)

Dagen, aiemmin Magazinet, on norjalainen evankelinen sanomalehti, jota julkaisi Elämän Sana ("Livets Ord")-niminen seurakunta 1980- ja 1990-luvuilla. Lehti ilmestyi aluksi kuukausittain viikkolehtityyppisin artikkelein kiiltävin etusivuin sisältäen keskellä kullanvärisen uutisliitteen.
Myöhemmin lehti alkoi ilmestyä viikkolehtenä muistuttaen ulkoasultaan iltapäivälehteä. 

Lehden toimituksellinen linja keskittyi kristillisyyteen Ruotsissa ja maailmassa, Israeliin ja juutalaisiin sekä ruotsalaiseen ja eurooppalaiseen politiikkaan eettisistä kysymyksistä. Lehden päätoimittajana oli Ruben Agnarsson. Magazinet-lehden journalistista perintöä on jäljellä päivälehdessä Världren idag ("Maailma tänään"), mikä kuitenkin käsittelee tätä laajemmin ruotsalaista kristillisyyttä. Norjassa on Magazinetin sisarjulkaisu, joka jatkaa samalla nimellä viikkolehtenä.

Muhammad-pilapiirrosjupakka 

Magazinet tuli ulkomailla kuuluisaksi tukemalla Jyllands-Postenia profeetta Muhammadiin liittyvien piirrosten julkaisuasiassa (Muhammad-pilapiirrosjupakka) ja sai Norjan samalla Tanskan tapaan kiistan osapuoleksi. 

10. tammikuuta 2006 julkaisee Magazinet Jyllands-Postenin Flemming Rosen tilaamat 12 profeetta Muhammadia ja islamia loukkaaviksi todetut 30. syyskuuta 2005 julkaisemat pilakuvat.

9. helmikuuta 2006 kello 09:57 sai lehden päätoimittaja Vedbjörn Selbekk uhkaussähköpostin lehden verkkosivuille Lähi-idässä suositulta anonyymipalvelimelta, missä luki:"Olet kuollut mies!". 

10. helmikuuta 2006 päätoimittaja Vedbjörn Selbekk pyysi anteeksi sitä, että lehti julkaisi profeetta Muhammadia pilkanneet kuvat. Norjan imaamineuvosto oli tyytyväinen anteeksipyyntöön ja tuomitsi kaikenlaisen väkivallan.

Katso myös 
 Muhammad-pilapiirrosjupakka
 Jyllands-Posten

Aiheesta muualla 
Dagen 

Norjalaiset sanomalehdet
Kristillinen media
Mae Lehto

Mae Lehto, o.s. Navarro, (s. 22. toukokuuta 1980 Mambajao, Camiguin, Filippiinit) on alun perin Filippiineiltä kotoisin oleva näyttelijä. Mae Navarro muutti perheineen Suomeen vuonna 1990.

Lehdolla oli rooli televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän näytteli Chiqi Liitä. Roolissaan hän näytteli vaihto-oppilasta Salinien kolmelapsisessa perheessä.

Aiheesta muualla
 
 By Mae Navarro: The story of my family in English  

Suomalaiset televisionäyttelijät
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Yuna Itō

Yuna Itō (, s. 20. syyskuuta 1983 Havaiji, Yhdysvallat) on japanilais-yhdysvaltalainen laulaja. 

Itō kiinnostui laulamisesta jo nuorena, ja hänen suosikkejaan olivat Mariah Carey ja Janet Jackson. Hän voitti 50 koulun välisen laulukilpailun Havaijilla ja nousi ihmisten tietoisuuteen.

High schoolin jälkeen Itō matkusti Japaniin, isänsä kotimaahan. Siellä tapahtui hänen läpimurtonsa, kun hän sai yhden päärooleista Ai Yazawan suosittuun mangaan perustuvassa elokuvassa Nana (2005). Itō näytteli Reiraa, ja yhdessä elokuvan tärkeimmistä kohtauksista hän esitti ensimmäisen kappaleensa ”Endless Story”, joka on versio Dawn Ann Thomasin kappaleesta ”If I’m not in love with you”.

”Endless Story” julkaistiin singlenä elokuvan ohessa. Se nousi nopeasti Oriconin listan toiseksi ja se valittiin myös vuoden 2005 rakkauslauluksi. Single oli vuoden 20 ostetuimman joukossa. Iton seuraava single Faith / Pureyes ilmestyi 1. maaliskuuta 2006.

Studioalbumit 
 Heart (2007)
 Wish (2008)
 Dream (2009)

Aiheesta muualla
Yuna Itōn viralliset sivut

Amerikanjapanilaiset
Japanilaiset laulajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Vaalimaa

Vaalimaa on kylä Virolahdella Venäjän rajalla. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1370.

Vaalimaan raja-asema on Suomen vilkkaimmin liikennöity rajanylityspaikka Venäjälle mentäessä. Tulli- ja raja-aseman kautta tapahtuu vuosittain yli kolmemiljoonaa (3 000 000) rajanylitystä.

Vaalimaan kautta kulkee Venäjälle jatkuva E18-tie. Suomen puolella tie on samalla valtatie 7.

Lähteet 

Virolahden kylät
Rodion Gataullin

Rodion Gataullin () (s. 23. marraskuuta 1965 Taškent) on uzbekistanilainen entinen seiväshyppääjä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa ja Venäjää. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut seiväshyppyvalmentajana. 

Vuonna 1983 Gataullin voitti Schwechatissa juniorien Euroopan mestaruuden tuloksella 555, ja seuraavana vuonna hän saavutti kultamitalin universiadeissa. Vuoden 1987 Rooman MM-kisoista Gataullin saavutti pronssia ja vuoden 1988 Soulin olympialaisista hopeaa. Sisäratojen maailmanmestaruuden hän voitti kahdesti: 1989 Budapestissa ja 1993 Torontossa.

Euroopan mestaruuksia Gataullin voitti neljä: Ulkoradoilla hän voitti kultaa Splitissä 1990 ja Helsingissä 1994. Sisäradoilla hän vei mestaruuden Budapestissa 1988 ja Glasgow'ssa 1990.

Gataullin ylitti kautta aikain toisena seiväshyppääjänä maailmassa, Serhi Bubkan jälkeen, kuusi metriä.

Katso myös
Luettelo kuusi metriä ylittäneistä seiväshyppääjistä

Lähteet
 

Neuvostoliittolaiset olympiamitalistit
Neuvostoliittolaiset seiväshyppääjät
Venäläiset seiväshyppääjät
Vuonna 1965 syntyneet
Elävät henkilöt
Kylmyysaavikko

Kylmyysaavikko (myös polaariaavikko, napa-aavikko tai arktinen aavikko) on tundran kylmä pohjoisosa, jossa vuotuinen sademäärä on alle 250 millimetriä ja lämpimimmän kuukauden keskilämpötila alle +10 °C. Kylmyysaavikkoa on maailmassa viisi miljoonaa neliökilometriä, ja ne ovat yleensä kallioperä- tai soratasankoja. Kylmyysaavikko on tundran pohjoisin osa tai jäätikön keskellä oleva jäätön alue. Kylmyysaavikkoa ei saa sekoittaa jäätiköihin, vaikka jäätiköitä sanotaankin monesti kylmyysaavikoiksi. Se sijaitsee tundran pohjoisosissa tai tundran ja jäätikön välissä. Alue on enimmäkseen kalliota, kivikkoa tai soraa. 

Eteläisemmällä tundralla paksu lumi suojaa talvella monia kasveja, ja sulaa melko lämpimässä kesässä kuitenkin pois kasvukauden ajaksi. Talvisin on synkkä kaamosaika, jolloin aurinko ei nouse horisontin yläpuolelle. Kasvillisuuden kannalta tärkeitä lämmittäviä föhntuulia on joillain vuoristoalueilla. Se mitä sanotaan Pohjois-Amerikassa polaaripuoliaavikoksi, luetaan Euraasiassa polaariaavikoksi, jonka eteläpuolella kasvaa arktinen tundra.

Ylä-arktista kylmyysaavikkoa tavataan niukkasateisilla arktisella alueella, joilla ei ole jäätiköitä. Kylmyysaavikoilla kasvaa pääasiassa jäkälää, sammalia, leviä ja matalia ruohoja ja yrttikasveja. Kasvillisuus on alle 10 senttimetrin korkuista. Kylmyysaavikoilla tavattavia eläinlajeja ovat esimerkiksi jääkarhu, napakettu, napasusi, napajänis, mursu, ja lokkimaiset linnut. 

Polaariaavikoilla on alueita, joiden ominaisuudet yllättäen suosivat kasvien kasvua. Vesi säilyy alavalla maalla, jonne kylmät tuulet eivät pääse tunkeutumaan. Alueelle voi kehittyä arktisissa mitoissa hyvä maaperä. Näitä sanotaan monesti ylä-arktisiksi keitaiksi. Jos keidas on kyllin suuri, siellä voi elää melko monipuolinen eläimistö. Esimerkiksi Ellesmerensaarella Hazenin tasangolla Lake Hazenin ympärillä on ympäröivää aluetta lämpimämpi keidas, jossa elää ympäröivää aluetta huomattavasti enemmän kasveja ja eläimiä.

Lähteet 

Aavikot
Arktis
Tundra
Raumalainen

Raumalainen, (entinen Uusi Rauma) on vuonna 1979 perustettu, kerran viikossa ilmestyvä kaupunkilehti, jonka jakelualueeseen kuuluvat Rauma, Eurajoki, Pyhäranta, Eura ja Laitila sekä noutojakeluna Uusikaupunki ja Säkylä.  Nimi Raumalainen tuli käyttöön vuoden 2014 alussa, aiemmin nimenä oli Uusi Rauma. Vuodesta 2019 lähtien lehti ilmestyy kerran viikossa, jakelupäivänä säilyy edelleen keskiviikko. 

Uusi Rauma on valittu vuoden kaupunkilehti -kilpailussa kolmesti vuoden parhaaksi kaupunkilehdeksi Suomessa. 

Raumalaisesta ilmestyy kerran vuodessa kokonaan Rauman murteella kirjoitettu lehti nimeltä Uus Raum. Verkkolehden Uusi Rauma aloitti aivan ensimmäisten kaupunkilehtien joukossa, jo vuonna 1998. Digitaalista näköislehteä voi lukea verkossa.

Janne Rantanen toimi kaupunkilehden päätoimittajana vuosina 1994–2013. Rauma-päivänä, 17.4.2013, UR liitettiin osaksi uutta Marva Mediaa ja päätoimittajaksi tuli Pasi Katajamäki. 

Hänen jälkeensä marraskuussa 2014 tuli vastaavaksi päätoimittajaksi Kaija Ulmanen toukokuuhun 2015 saakka. Marva Media omistaa muitakin raumalaisia medioita, kuten sanomalehti Länsi-Suomen sekä Radio Ramonan.

Janne Rantanen aloitti toukokuussa 2015 Raumalaisen ja Länsi-Suomen päätoimittajana.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Raumalainen.fi

Suomalaiset kaupunkilehdet
Ilmaisjakelulehdet
Rauman media
Feyenoord Rotterdam

Feyenoord Rotterdam on vuonna 1908 perustettu jalkapalloseura Rotterdamista, Alankomaista. Alkujaan seuran nimi oli Feijenoord samannimisen kaupunginosan mukaan, mutta vuonna 1973 nimen kirjoitustapa muutettiin nykyiseen asuunsa.

Yhdessä Ajaxin ja PSV Eindhovenin kanssa Feyenoord on yksi Eredivisien kolmesta suuresta, jotka hallitsivat liigaa puolen vuosisadan ajan. 2000-luvulla seuran liigamenestys on kuitenkin jäänyt kilpakumppaneitaan vähäisemmäksi.

Feyenoord tunnetaan myös väkivaltaisista kannattajaryhmistään. Het Legioenin tiedetään joutuneen usein yhteenottoihin varsinkin Ajaxin kannattajien kanssa. Vuonna 1997 Beverwijkissä kannattajien välinen kahakka johti Ajax-fanin kuolemaan.

Joukkue suljettiin UEFA Cupista katsojien häiriköityä ottelussa AS Nancy-Lorrainea vastaan 30. marraskuuta 2006. Seura sai lisäksi 100 000 Sveitsin frangin sakot.

Feyenoord on saavuttanut kuitenkin myös huomattavaa kansainvälistä menestystä voittaen Euroopan cupin kerran (1970) sekä UEFA Cupin kahdesti (1974 & 2002).

Saavutukset 
 Alankomaiden mestaruus (15) 
1924, 1928, 1936, 1938, 1940, 1961, 1962, 1965, 1969, 1971, 1974, 1984, 1993, 1999, 2017

 Alankomaiden cup (13)
1930, 1935, 1965, 1969, 1980, 1984, 1991, 1992, 1994, 1995, 2008, 2016, 2018

 Alankomaiden supercup (4)
1991, 1999, 2017, 2018

 Euroopan cup (1)
1970

 Intercontinental Cup (1)
1970

 UEFA Cup (2)
1974, 2002

Edustusjoukkue 
Päivitetty 16. elokuuta 2018.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Virallinen sivu

Alankomaalaiset jalkapalloseurat
Rotterdamin urheilu
Johnny Knoxville

Johnny Knoxville (oikealta nimeltään Philip John "PJ" Clapp  s. 11. maaliskuuta 1971 Knoxville, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten esiintymisistään Jackassissa, ja Wildboyzissa.
Knoxville toimi myös Jackassissa ohjaaja-tuottajana Jeff Tremainen kanssa.

Lapsuuden elämä 
Knoxville syntyi Knoxvillessä, Tennesseen osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat Philip Clapp Sr ja Lemoyne Clapp. Valmistuttuaan South-Doylen lukiosta, hän muutti Kaliforniaan tullakseen näyttelijäksi. Aluksi hän teki pelkästään mainoksia ja muutaman pienemmän osan sivuosanäyttelijänä.

Ura 
Knoxville tunnetaan parhaimmin Jackassin yhtenä perustajana. Alussa Knoxvilleä ja muita auttoi ohjaaja Spike Jonze, jonka avulla Knoxville ja muut saivat sopimuksen yhdysvaltalaisen MTV:n kanssa.

Yksityiselämä
Knoxvillellä on tytär nimeltä Madison (s. 1996), jonka nimi on tatuoitu hänen rintaansa sydämen yläpuolelle. Knoxville ja hänen vaimonsa Melanie erosivat 2007 oltuaan naimisissa yksitoista vuotta. 

Knoxville ja hänen tyttöystävänsä Naomi Nelson saivat pojan, Rockon joulukuussa 2009. He menivät naimisiin syyskuussa 2010 ja vuotta myöhemmin heille syntyi toinen lapsi. Knoxville haki avioeroa vaimostaan kesäkuussa 2022. 

Knoxville ehti ystävystyä kahden sankarinsa, Johnny Cashin ja Hunter S. Thompsonin, kanssa ennen kuin he kuolivat. Hän jopa osti kesämökin Johnny Cashilta.

Filmografiaa
 Coyote Ugly (2000)
 Elämäni ilman minua (2001)
 Big Trouble (2002)
 Jackass: The Movie (2002)
 Deuces wild - Katujen kesyttömät (2002)
 MIB II – miehet mustissa 2 (2002)
 Grand Theft Parsons (2003)
 Walking Tall (2004)
 A Dirty Shame (2004)
 Lords of Dogtown (2005)
 The Dukes of Hazzard (2005)
 Daltry Calhoun (2005)
 Älyvapaa veto (2005)
 Jackass: Number Two (2006)
 Jackass 2.5 (2007)Jackass 3D (2010)
 Jackass 3.5 (2011)
 The Last Stand (2013)
 Jackass Presents: Bad Grandpa (2013)
 Teenage Mutant Ninja Turtles (2014, ääni)

Aiheesta muualla

 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Johnny Knowville
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kansallinen liitto (Tšad)

Kansallinen liitto () on tšadilainen puolue. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai yhden edustajapaikan.

Tšadilaiset puolueet
Love Spreads

Love Spreads on brittiläisen rock-yhtyeen The Stone Rosesin kuuluisimpia kappaleita ja se on julkaistu yhtyeen toisella albumilla Second Coming vuonna 1994. Kappaleesta on tehty single samana vuonna ja se oli albumin ensimmäinen singlejulkaisu. Kappaleessa on hyvin paljon vaikutteita rock-yhtye Led Zeppelininiltä.

Kappaleet

Aiheesta muualla 
 Discogs

Vuoden 1994 kappaleet
The Stone Rosesin kappaleet
Työväen näyttämöpäivät

Työväen näyttämöpäivät on vuosittain, tammi–helmikuun vaihteessa järjestettävä festivaali harrastajateattereille.  Tapahtuman järjestää Työväen Näyttämöpäivien kannatusyhdistys ry, jonka jäsenjärjestöinä ovat Mikkelin teatteri, Mikkelin kaupunki, TNL, KSL, SAK ja TSL.  Ensimmäisen kerran se järjestettiin 1976 Lahdessa. Sen jälkeen tapahtumapaikkana on ollut Mikkeli.

Festivaaleille valitaan vuosittain 10–15 kotimaista ja 1–3 ulkomaista ryhmää. Festivaaleilla toimii ammattilaisista nimetty raati, joka katsoo esitykset ja antaa palautetta esiintyjille. Tapahtumassa ei varsinaisesti palkita voittajaa, mutta yleisöäänestyksen suosikki saa kiertopalkinnon, antiikkituolin.

Aiheesta muualla
Tapahtuman oma sivusto

Teatteritapahtumat
Mikkelin tapahtumat
Lahden tapahtumat
Harrastajateatteri
Harrastustapahtumat
Mikkelin kulttuuri
Everybody Needs Dancemusic Sometimes

Everybody Needs Dancemusic Sometimes on lyhytikäisen suomalaisen rock-yhtyeen Rock’n’Roll Bandin debyyttialbumi ja jäi yhtyeen ainoaksi studioalbumiksi. Yhtye oli jo hajonnut levyn julkaisuaikana. Albumin tutuin kappale lienee "I’m Gonna Roll", joka nauhoitettiin 9. toukokuuta 1975 kuten myös kappale "Come 'Round Betty", jotka julkaistiin singlellä.

Albumista on julkaistu 2004 remasteroitu CD-painos, joka sisältää kolme bonusraitaa albumin lisäksi. Bonusraidat "Fever" ja "Seventh Son" on nauhoitettu 1974 keväällä ennen varsinaista Rock'n'Roll Band -kokoonpanoa. Mukana kyseisissä raidoissa olivat mm. Janne Ödner (kitara, laulu kappaleessa "Seventh Son"), Affe Forsman (rummut), Esa Kotilainen (mellotron kappaleessa "Fever") ja Pave Maijanen (basso, laulu kappaleessa "Fever").

Kappaleet

Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Kokoonpano 
 Dave Lindholm – laulu, kitara
 Pave Maijanen – basso 
 Affe Forsman – rummut

Muut tekijät 
 Antti Joki – äänittäjä
 Erkki Hyvönen – äänittäjä
 Paul Jyrälä – äänittäjä

Singlet

Kirjallisuutta 
 

Vuoden 1975 esikoisalbumit
Suomalaiset rockalbumit
Love Recordsin albumit
Pave Maijasen tuottamat albumit
Tapiirit

Tapiirit (Tapiridae) on kavioeläimiin kuuluva nisäkäsheimo, johon kuuluu yksi suku (Tapirus) ja siinä neljä lajia. Näistä yksi elää Kaakkois-Aasiassa ja muut Keski- ja Etelä-Amerikassa. Heimon historia ulottuu yli 50 miljoonan vuoden päähän. Tapiirit ovat sukua sarvikuonoille, vaikka muistuttavatkin enemmän sikaa ja norsua. Niiden koko vaihtelee lajeittain, mutta ne ovat yleensä noin kaksi metriä pitkiä, metrin korkuisia ja painavat 150–300 kilogrammaa. Tapiirit elävät luonnonolosuhteissa noin 30-vuotiaaksi.

Tapiirit ovat varsin arkoja ja viettävät piilottelevaa elämää. Ne liikkuvat enimmäkseen öisin.

Tapiireilla on lyhyt kärsämäinen kuono. Tapiirit muistuttavat käyttäytymiseltään lähinnä sarvikuonoja. Niiden ainoa puolustuskeino vaaran uhatessa on juokseminen metsän suojiin. Sarvikuonojen tapaan tapiirin haju- ja kuuloaisti ovat hyvät, mutta näkökyky on varsin heikko.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 The Tapir Gallery - The Tapir Preservation Fund 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Valtion tietokonekeskus

Valtion tietokonekeskus (lyhenne Vtkk, lempimi Vetski) oli valtiovarainministeriön alainen laitos, joka hoiti valtionhallinnon tietojenkäsittelytehtäviä. Vtkk perustettiin vuonna 1964. 1990-luvulla se ensin muutettiin liikelaitokseksi ja sen jälkeen yhtiöitettiin VTKK-yhtymä Oy:ksi. Vuoden 1996 alussa se fuusioitiin Tietotehdas Oy:n ja Unic Oy:n kanssa TT Tieto Oy:ksi (nyk. TietoEVRY Oyj).

Vtkk:n tehtävänä oli tarjota valtionhallinnon yksiköille niiden tarvitsemia tietotekniikkapalveluja omakustannushintaan. Näitä palveluja oli tietojärjestelmien määrittely, suunnittelu ja toteutus sekä konekeskuspalvelut. Pien- ja mikrotietokoneiden yleistyessä VTKK alkoi myös toimittaa laitteistoja asiakkailleen. 

Vtkk:n suuria asiakkaita olivat muun muassa Autorekisterikeskus (ARK), sittemmin Ajoneuvohallintokeskus (AKE), nykyisin Liikenteen turvallisuusvirasto (Trafi), verohallinto, Väestörekisterikeskus (VRK), poliisi ja Valtiokonttori. VTKK ylläpiti valtionhallinnon suuria keskusrekistereitä kuten esimerkiksi Väestörekisteriä ja Ajoneuvorekisteriä. Valtionhallinnon yksiköillä oli VTKK:n toiminta-aikana velvollisuus käyttää VTKK:n palveluja, ellei muulle ratkaisulle ollut perusteltuja syitä, kuten omaa toteutusta, VTKK:n resurssivaikeuksia tai muuta sellaista.

Vtkk:n yhteydessä toimi tuolloin myös CSC – Tieteen tietotekniikan keskus.

1960-luvun lopulla Vtkk:ssa otettiin käyttöön omalla tutkimusosastolla kehitetty ohjelmointikieli, FAS. Sen pohjalta kehitettiin myös muita varusohjelmistoja, kuten käyttöjärjestelmät FASOS Nokian Mikko- ja Televan TDS-pienkoneille ja Mini-FAS PC-koneille, sekä joukko tekstieditoreita, kuten Teko, ja tietoliikenneohjelmistoja ym. FAS-järjestelmiä myytiin kehitysympäristöiksi myös jonkin verran valtionhallinnon ulkopuolelle ja ulkomaille, ainakin Norjaan.

Henkilöstö 

Vtkk:n henkilöstöstä ylijohtaja oli virkamies. Muut olivat toimihenkilöitä. Ylijohtajina toimivat:
 Otto Karttunen
 Jukka Wallenius
 Juhani Ryhänen

Katso myös
 Valtion tieto- ja viestintätekniikkakeskus Valtori

Aiheesta muualla 
 Valtion tietokonekeskuksen arkisto (1964-1992) Finnassa

Valtion entiset liikelaitokset
Anneli Ranta

Anneli Ranta-Meriläinen (s. 11. syyskuuta 1955 Alavus) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja vuorovaikutuskouluttaja. 

Ranta kävi Tampereen yliopiston IV ammattinäyttelijäkurssin vuosina 1977–1981. Hänen vuosikurssitovereitaan olivat muun muassa Tommi Auvinen, Markku Eskelinen, Ilpo Hakala, Ritva Jalonen, Teija Auvinen, Seppo Pääkkönen, Aliisa Pulkkinen, Jukka Rantanen, Vesa Wallgren ja Tiina Weckström. Hän korotti alempaa korkeakoulututkintoa vastaavan ammattinäyttelijätutkinnon teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1997.

Teatteritaiteen lisäksi Ranta on tehnyt lauluopintoja Tampereen konservatoriossa vuosina 1992–1998, Vera Rózsan johdolla Lontoossa vuosina 1997–1999 ja Arla Salon johdolla vuodesta 2014 lähtien. Lisäksi hän on tehnyt Alexander-tekniikan opintoja Tampereen yliopistossa ja Walther Carringtonin koulussa Lontoossa vuosina 1996–1999.

Ranta on näytellyt useissa rooleissa muun muassa Tampereen Teatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, ja tuottanut runsaasti erilaisia teatteriproduktioita kuten Wisława Szymborskan runoesityksiä, lastennäytelmän Ronja Ryövärintytär, Risto Aution komedian Sainks mä? ja kabareen Kylän komeimmat kumpareet. Hän on myös laulaja ja esiintynyt pääroolissa Gian Carlo Menottin oopperassa Puhelin sekä useissa musikaaleissa.

Rannan tunnetuin näyttelijäntyö lienee Helena Kuulan rooli saippuasarjassa Salatut elämät. Rannan roolihahmo nähtiin sarjassa ensimmäisen kerran keväällä 2008 ja viimeisen kerran syksyllä 2015. Sitä edelsi merkittävä rooli Matti Ijäksen televisioelokuvassa Kolme Suudelmaa yhdessä Sulevi Peltolan kanssa. 

Vuonna 2012 Ranta oli ehdolla kunnallisvaaleissa Vihreiden listalla Tampereella. Hän oli myös ehdolla kuntavaaleissa 2017 saaden 58 ääntä eikä tullut valituksi.

Anneli Rannalla on kolme lasta: Jetro Meriläinen, Peetu Meriläinen ja Vihreiden entinen kansanedustaja Rosa Meriläinen, jonka kanssa hän näytteli Metsoloissa. Rannan puoliso on televisiotuottaja Ari Meriläinen.

Filmografia

Elokuvat

Televisiosarjat

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Henkilökohtaiset kotisivut
 Näyttelijäosuuskunta Koitos
  

Suomalaiset näyttelijät
Suomalaiset teatterinäyttelijät
Suomalaiset laulajat
Vuonna 1955 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Kristillisen Työväen Liitto

Suomen Kristillisen Työväen Liitto (, lyhenne KrTL) on vuonna 1906 perustettu puoluepoliittisesti sitoutumaton kristillinen järjestö. Se toimi poliittisena puolueena 1906–1922.

Puolue lohkesi vuonna 1906 SDP:stä ja sen taustalla oli tyytymättömyys ajan materialistiseen henkeen. Puolue pysyi vasemmistohenkisenä, osana poliittista työväenliikettä, vaikka solmikin muutamia vaaliliittoja porvaripuolueiden kanssa.

Historia 
Kristillisiä työväenyhdistyksiä alettiin perustaa vastavetona työväenliikkeen, varsinkin sosialidemokraattien Forssan puoluekokouksen 1903 jälkeiselle kirkkovastaisuudelle. Ensimmäinen kristillinen työväenyhdistys perustettiin Tampereella 1905, mutta useita muitakin yhdistyksiä perustettiin samoihin aikoihin. Seuraavana vuonna päätettiin perustaa Suomen Kristillisen Työväen Liitto (SKrTL) kattojärjestöksi. Liiton perustava kokous pidettiin 1906 Tampereella, johon saapui edustajia 26:sta kristillisestä työväenyhdistyksestä.

Liitto nousi eduskuntaan ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1907 ja pysyi siellä 1913 saakka. Se sai kansanedustajiaan uudelleen eduskuntavaaleissa 1916, mutta ei vaaleissa 1917. SKrTL pääsi vielä eduskuntavaaleissa 1919 eduskuntaan, mutta ei osallistunut eduskuntavaaleihin 1922 protestoiden mielestään pieniä puolueita syrjinyttä vaalilakia. Liitto osallistui kunnallisvaaleihin vuosittain 1918-1922, jonka jälkeen se lopetti poliittisen toimintansa.

Nykyinen toiminta 
Nykyiseltä nimeltään Kristillisen Työväen Liitto (SKrTL) toimii edelleen yhdyssiteenä kristillisten työväenyhdistysten välillä. Liitto toimii evankelioivana ja sosiaalityötä tekevänä evankelis-luterilaisen kirkon yhteydessä. Liitto julkaisee kerran kuukaudessa ilmestyvää lehteä Sana ja Työ.

Äänenkannattajat 
 Työkansa (1906–1936), Kristillinen Työkansa (1936–1967), Ristin Kansa (1967–1978), Sana ja Työ (1978–)
 Tähti (1905–1913)
 Veljeys (1906–1909), Uusi Aika (1910–1912), Uurtaja (1912–1914)

Vaalimenestys

Eduskuntavaalit

Merkittäviä poliitikkoja

Puheenjohtajat 
Antti Kaarne 1906–1918
Aali Äyräs 1918–1920
Antti Kettunen 1920–1922

Kansanedustajat 
 Kaarlo Heininen 1907–1908
 Matti Helenius-Seppälä 1908-1909, 1911-1914, 1917, 1919-1920
 Antti Kaarne 1908–1911
 Juho Kekkonen 1919–1922
 Matti Merivirta 1907–1908
 Eelis Rantanen 1921–1922
 Oskari Vihantola 1909

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
 Sanan ja Työn kotisivut.

Suomalaiset kristilliset järjestöt
Suomalaiset kristilliset puolueet
Entiset suomalaiset puolueet
H5N1

H5N1 eli Hongkongin lintuinfluenssa on ihmiseen tarttuva lintuinfluenssaviruksen alalaji. Se kuuluu A-virusten H5-luokkaan, joka on H7-luokan ohella erityisen vaarallinen. Vuoden 1997 jälkeen H5N1-epidemiat ovat surmanneet kymmeniä miljoonia lintuja joko suoraan tai välillisesti, kun sairastuneet linnut on hävitetty pandemian ehkäisemiseksi. Yli sata ihmistä on saanut H5N1-tartunnan, ja kuolleisuus on 20–50 %.

H5N1 on herättänyt laajaa huolta, sillä viruksen on pelätty voivan muuntua laajan pandemian aiheuttavaksi tappajavirukseksi. Tämä edellyttää viruksen muuntumista ihmisestä ihmiseen ilmateitse tarttuvaksi, mitä ei tiedettävästi vielä ole tapahtunut. Virus on levinnyt maailmalle hitaasti – ensimmäinen tapaus Afrikan mantereella raportoitiin 8. helmikuuta 2006 Nigeriassa.

Vuoden 2011 marraskuussa hollantilaisen virologian professorin Ron Fouchierin johtama tutkimusryhmä onnistui luomaan erittäin tarttuvan version lintuinfluenssavirus H5N1:stä. Jos tämä mutaatio pääsisi leviämään, se voisi tappaa puolet Maapallon väestöstä.

H5N1 Euroopassa 
Ensimmäinen tapaus, jossa H5N1:n todettiin tarttuneen EU:n alueella siipikarjaan, raportoitiin 23. helmikuuta 2006 itäranskalaisesta kalkkunatarhasta, jonka alueella oli aiemmin todettu kahdessa kuolleessa sorsassa H5N1-virusta. Tapauksen johdosta Japani on kieltänyt siipikarjan lihan tuonnin Japaniin ja on uhannut laajentaa kieltoaan myös hollantilaisiin tuotteisiin.

Keväällä 2021 todettiin Suomessa ensimmäinen H5N1-tapaus, joka oli valkoposkihanhella Helsingin Arabianrannassa.

Muuntuminen ihmisestä ihmiseen tarttuvaksi 

Virus voi muuttua ihmisestä ihmiseen leviäväksi, jos virus muuntautuu esimerkiksi siassa, joka kantaa samanaikaisesti lintuinfluenssavirusta sekä ihmisen influenssavirusta.

Maailman terveysjärjestön mukaan vuonna 2006 todettiin ensimmäinen tapaus, jossa H5N1 oli todistettavasti muuntunut ihmisestä ihmiseen tarttuvaksi: pohjoissumatralainen nainen oli tartuttanut seitsemän perheenjäsentään. Perheenjäsenet olivat ennen tartunnan saamista oleskelleet pitkiä aikoja tartunnan lähteenä toimineen naisen seurassa pienessä huoneessa. Kaikissa epäillyissä ihmisestä toiseen tarttumisissa tauti on levinnyt vain perheen sisällä, minkä jälkeen muuntunut virus on kuollut.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 
 

Lintuinfluenssa
Seulonnan keskeiset artikkelit

it:Influenza aviaria#H5N1
Juha Muje

Juha Herman Muje () oli suomalainen näyttelijä.

Ura

Teatteri 

Koulu­aikoinaan Muje esiintyi harrastaja­teatterissa koti­kaupungissaan Pietar­saaressa ja haki Teatteri­korkea­kouluun vuonna 1968 Suomessa vierailleen neuvostoliittolaisen teatteri­ohjaajan Toivo Lankisen kehotuksesta. Hänet palkattiin heti teatteri­koulusta valmistuttuaan 1971 Turun kaupunginteatteriin. Hän oli mukana monissa Kalle Holmbergin ja Ralf Långbackan ohjauksissa, kuten Eeron roolissa 1970-luvun puolen­välin Seitsemässä veljeksessä. Hän näytteli myös Helsingin Kaupunginteatterissa, Kom-teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä vuodesta 1997 Kansallis­teatterissa, josta jäi eläkkeelle 2013.

Vuonna 2017 ilmestyi Mujeen elämää ja uraa käsittelevä teos Juha Muje – näyttämöllä ja kulisseissa.

Elokuvat 

Mujeen ensimmäinen elo­kuva­rooli oli vuonna 1971 elo­kuvassa Kujan­juoksu. Tunnetuimpia Mujeen rooleja ovat muun muassa pornokauppias Sundmanin rooli Raid-televisio­sarjassa (2000) ja myöhemmin elo­kuvassa (2003). Ääni­näyttelijänä Muje esitti Ujoa elo­kuvassa Lumikki ja seitsemän kääpiötä, Lumierea Kaunotar ja hirviö -elo­kuvassa ja Wallacea elokuvan Wallace & Gromit: Kanin kirous suomen­kielisessä versiossa.

Yksityiselämä 

Mujeen kolmesta lapsesta esikoinen Samuli Muje on myös näyttelijä.

Mujeelle tehtiin 2000-luvun alussa sepelvaltimon ohitusleikkaus. Muje kuoli sunnuntai-iltana 9. helmi­kuuta 2020 haima­syöpään, joka hänellä oli vähän ennen kuolemaansa todettu.

Filmografia 

Ääninäyttelijänä

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Suomalaiset näyttelijät
Jussi-palkinnon saajat
Vuonna 1950 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Simo (täsmennyssivu)

Simo tarkoittaa seuraavia asioita:

 Simo, kunta Suomessa
 
 Simo, miehen etunimi
 Simo, sukunimenä:
 Anna Simó (s. 1968), katalonialainen poliitikko
 Gabriel Simo (1937–2017), kamerunilainen katolinen piispa
 Samu-Petri Simo (s. 1978), suomalainen moukarinheittäjä
 Siskot ja Simot, vanhuksille suunnattuja tapahtumia järjestävä luovan välittämisen yhteisö
 Simojoki, joki
 Simojärvi, Simojoen alkulähde Ranualla.
 Simonkylä, kaupunginosa Vantaalla.
 Simonkylä, kylä Simossa.
Ulpu Iivari

Ulpu Marjatta Iivari (ent. Iivari-Tapiola, s. 20. maaliskuuta 1948 Salla) on suomalainen sosialidemokraattinen poliitikko ja toimittaja. 

Iivari toimi Helsingin Sanomien kulttuuritoimittajana vuosina 1968−1971. Hän oli SDP:n lehdistösihteeri vuosina 1974−1976 ja Suomen Sosialidemokraatin kirjeenvaihtaja New Yorkissa vuosina 1976−1978. Vuosina 1978−1980 ja 1982−1987 Iivari oli eduskuntaryhmän sihteeri. Hän oli SDP:n puoluesihteeri (Suomen ensimmäisenä naispuoluesihteerinä) vuosina 1987−1991. Vuonna 1986 Iivari oli Suomen YK-valtuuskunnan jäsen. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1988 presidentinvaaleissa.

Iivari toimi SDP:n kansanedustajana vaalikauden 1991–1995 ja siirtyi myöhemmin europarlamenttiin. Hän ei kuitenkaan tullut valituksi europarlamenttiin vuoden 2004 vaaleissa. Iivari oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993−1996.

Iivari on työskennellyt viestintäkonsulttina ja valtiosihteerinä. Hän on myös ollut yksityisen vastaanottokeskusyrityksen Luona Oy:n hallituksen jäsenenä.

Ulpu Iivarin puoliso vuosina 1969−1979 oli toimittaja Kari Tapani Tapiola. Heillä on vuonna 1970 syntynyt poika.

Julkaisut

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen europarlamentaarikot
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerit
Helsingin kaupunginvaltuutetut
Helsingin vaalipiiri
Määräaikaiset valtiosihteerit
Ulkomaankirjeenvaihtajat
Vuonna 1948 syntyneet
Elävät henkilöt
Sirpa Paatero

Sirpa Hannele Paatero (o.s. Peltonen, s. 9. syyskuuta 1964 Karhula) on suomalainen poliitikko ja kuntaministeri Marinin hallituksessa. Puoluetaustaltaan hän on sosiaalidemokraatti. Paatero nousi kansanedustajaksi 1. helmikuuta 2006 varasijalta Sinikka Mönkäreen luovuttua kansanedustajan paikasta. Hänet valittiin kehitysministeriksi Stubbin hallitukseen syyskuussa 2014. Paatero nimitettiin Rinteen hallituksen kunta- ja omistajaohjausministeriksi 6. kesäkuuta 2019. Hän ilmoitti pyytävänsä eroa ministerin tehtävistä 29. marraskuuta 2019. Pääministeri Antti Rinteen mukaan Paatero ei ollut noudattanut pääministerin Postin omistajaohjausta koskevia ohjeita. Paateron kirjallisesti 2. joulukuuta jättämää eronpyyntöä valtioneuvoston jäsenyydestä ei käsitelty, koska Rinne jätti koko hallituksen eronpyynnön 3. joulukuuta 2019. Huolimatta aiemmasta eronpyynnöstään Paatero nimettiin kuntaministeriksi Rinteen hallitusta seuranneeseen Marinin hallitukseen. SDP:n Tampereen puoluekokouksessa 2020 Paatero valittiin jatkamaan puoluevaltuuston puheenjohtajana vuodet 2020–2023. Puheenjohtajuudesta käytiin tiukka kamppailu Paateron ja turkulaisen Aki Lindénin välillä Paateron voittaessa äänin 252–237.
Kansanedustajan toimen lisäksi Paatero on toiminut 2007–2016 urheilujärjestö TUL:n puheenjohtajana. Vuodesta 2000 alkaen hän on ollut kotikaupunkinsa Kotkan kaupunginvaltuutettuna.

Poliittisia näkemyksiä 

Paatero kannattaa pakkoruotsia.

Yksityiselämä
Paateron puoliso on ollut vuodesta 1987 rakennusinsinööri Antti Paatero. Heillä on vuosina 1988 ja 1993 syntyneet tyttäret.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Omat sivut
 

Nykyiset kansanedustajat
Kotkan kaupunginvaltuutetut
Suomen nykyiset ministerit
Kymen vaalipiiri
Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
One Man Army and the Undead Quartet

One Man Army and the Undead Quartet oli ruotsalainen metalliyhtye. Sen perusti joulukuussa 2004 samana vuonna hajonneen The Crown -yhtyeen laulaja Johan Lindstrand. Yhtyeen musiikki on tyyliltään death- ja thrash metalin sekoitusta.

One Man Army and the Undead Quartetin debyyttialbumi 21st Century Killing Machine julkaistiin saksalaisen Nuclear Blast -levy-yhtiön kautta 6. tammikuuta 2006. Joulukuusta 2005 helmikuuhun 2006 yhtye kiersi Eurooppaa yhdessä Children of Bodomin ja Ektomorfin kanssa. Huhtikuussa 2006 yhtye lähti Neckbreakers Ball -nimiselle kiertueelle, jolla olivat mukana myös Hypocrisy, Soilwork, Amorphis ja Scar Symmetry.

Yhtye hajosi vuonna 2012.

Jäsenet
Robert Axelsson – bassokitara (2005–2012)
Marek Dobrowolski – rummut (2005–2012)
Pekka Kiviaho – rytmikitara (2005–2007)
Mikael Lagerblad – soolokitara (2005–2009)
Johan Lindstrand – laulu 
Valle Adzic – bassokitara (2005)
Jonas Blom – kitara (2009–2012)
Mattias Bolander – kitara (2008–2011)

Diskografia

Studioalbumit 
 21st Century Killing Machine (Album, Nuclear Blast, 2006)
 Error in Evolution (Album, Nuclear Blast, 2007)
 Grim Tales (Album, Massacre Records, 2008)
 The Dark Epic (Album, Massacre Records, 2011)

Single/EP 
 When Hatred Comes to Life (EP, 2005)
 Christmas for the Lobotomizer (Single, 2006)

Aiheesta muualla

One Man Army and the Undead Quartetin virallinen sivusto
The Crown Tribute Page - http://www.RememberTheGods.de

Levyarviot
Imperiumi.net
Noise.fi
Sonos Metallicos

Ruotsalaiset thrash metal -yhtyeet
Ruotsalaiset death metal -yhtyeet
Nurmela

Nurmela viittaa seuraaviin:

 Nurmela, Ylämaan kylä
1696 Nurmela, asteroidi

Sukunimi 
Anne Nurmela (s. 1968), pesäpalloilija
Anselmi Nurmela (s. 1996), jääkiekkoilija
Anton Nurmela, alk. Hasti (1874–1918), työmies, näytelmäkirjailija
Holger Nurmela (1920–2005), ruotsalainen jääkiekkoilija
Ilmo Nurmela (1903–1974), Kesko Oy:n pääjohtaja, vuorineuvos, ministeri
Kalle Nurmela (1882–1941), maanmittausinsinööri ja kansanedustaja (maalaisliitto)
Kari Nurmela (1933–1984), oopperalaulaja
Kim-Jussi Nurmela (s. 1978), painija
Maria Nurmela (s. 1978), tanssitaiteilija
Marjukka Nurmela-Antikainen (s. 1942), kouluneuvos ja tietokirjailija
Mika Nurmela (s. 1971), jalkapalloilija
Mimmi Nurmela (s. 1996), jalkapalloilija
Sulo Nurmela (1908–1999), kilpahiihtäjä 
Tapio Nurmela (s. 1975), yhdistetyn hiihtäjä
Tauno Nurmela (1907–1985), akateemikko, romaanisten kielten professori, Turun yliopiston rehtori, kansleri
Tuomas Nurmela (s. 1981), Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtaja.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Rosalind Ayres

Rosalind Ayres (s. 7. joulukuuta 1946 Birmingham, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Titanicissa, jossa hän näytteli Lady Lucile Duff-Gordonia. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Martin Jarvisin kanssa vuodesta 1974 ja heillä on kaksi lasta.

Filmografiaa
 Lasikenkä (1976)
 Titanic (1997)
 Frankensteinin isä (1998)

Aiheesta muualla
  

Englantilaiset näyttelijät
Vuonna 1946 syntyneet
Elävät henkilöt
Sosiobiologia

Sosiobiologia on yhteisöllisten ilmiöiden biologisten perusteiden järjestelmällistä tutkimista. Sanan sosiobiologia teki tunnetuksi Edward O. Wilson teoksessaan Sociobiology: The new synthesis vuonna 1975.

Sosiobiologian mukaan ihmisen käyttäytyminen, kulttuuri ja yhteiskunta perustuu joko kokonaan tai hyödyllisten ominaisuuksien osalta luonnonvalinnan suosimiin adaptaatioihin. Sosiobiologiaa ei tule sekoittaa evoluutiopsykologiaan, vaikka sosiobiologiaa voikin pitää tämän eräänlaisena edeltäjänä.

Esimerkiksi suomalainen biologian ja evoluutiopsykologian tutkija Markus J. Rantala luonnehtii sosiobiologian ja evoluutiopsykologian välistä eroa seuraavasti: sosiobiologisen näkemyksen mukaan geenit pakottavat meidät tekemään jotakin, kun taas evoluutiopsykologisessa näkemyksessä ajatellaan, että geenit synnyttävät viettimme, jotka vaikuttavat käyttäytymiseemme kulttuurillisten tekijöiden rinnalla.

Sosiobiologiassa on keskitytty enemmän tarkastelemaan esimerkiksi ekologisten seikkojen vaikutusta eläinyhteisöjen sisäisiin käyttäytymismalleihin ja samalla on kiinnitetty vähemmän huomiota yksilöiden neurologiaan ja psykologiaan liittyvien seikkojen vaikutukseen. Sosiobiologian tutkimusmenetelmät ovat olleet laadultaan teoreettisia, metodologisia ja joskus fylogeneettisia. Filosofisesta näkökulmasta käsin on kiistelty siitä, että kuinka paljon yksilön käyttäytymiseen vaikuttavat geenit ja kuinka paljon ympäristöön sopeutuminen ja opitut asiat. Sosiobiologiaan on vaikuttanut kognitiivinen psykologia. Jotkut käyttäytymisekologiset teoriat ovat päteviä vain tarkasteltaessa yksilöiden käyttäytymistä näennäisessä mielessä, mutta eivät päde käyttäytymistä tarkasteltaessa monimutkaisemmilla käyttäytysmistutkimusmenetelmillä.

Katso myös 

 Evoluutiopsykologia
 Käyttäytymisgenetiikka

Lähteet

Kirjallisuutta

Aiheesta muualla 

 Ahteensuu, Marko: Sosiobiologia ja sitoutumisteoria . Tieteessä tapahtuu 4/2003. (PDF)
 
 Lång, Markus: Sosiobiologia koettelee tieteellisyyden rajoja. Tieteessä tapahtuu 2/2003. (HTML)
 Lång, Markus: Perimän vaikutusta tutkailemassa . Tieteessä tapahtuu 5/2003. (PDF)
 Portin, Petter: Ihmisluonnosta, evoluutiopsykologiasta ja sosiobiologiasta . Tieteessä tapahtuu 1/2003. (PDF)
 Vanhanen, Tatu: Joko nyt sosiobiologian läpimurto? . Tieteessä tapahtuu 3/2003. (PDF)