joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Japanin kansanterveyslaitos

Japanin kansanterveyslaitos (; ; lyhennys NIPH) on Japanin Suur-Tokion suurkaupunkialueen Saitaman prefektuurin Wakōn kaupungissa toimiva valtiollinen kansanterveyteen keskittynyt tutkimuslaitos. Se antaa kansanterveysalan koulutusta, laatii erilaisia selvityksiä ja tekee tutkimusta kansanterveyden alalta.

Japanin kansanterveyslaitos on perustettu 1. huhtikuuta 2002. Sen edeltäjiin kuuluu muun muassa vuonna 1938 perustettu kansanterveyslaitos seuraajineen, vuonna 1949 perustettu kansallinen terveyspalvelujen hallinnon laitos sekä 1959 perustettu kansallisen terveyslaitoksen (NIH, eli vuodesta 1997 lähtien NIID, Japanin tartuntatautilaitos) hammashygieninen osasto seuraajineen. 

Tammikuun lopussa 2020 Japanin evakuoidessa kansalaisiaan koronaviruksen aiheuttaman covid-19-taudin tautikeskittymästä Kiinassa Japanin kansanterveyslaitos osallistui karanteenin järjestelyihin Kiinasta palanneille.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 国立保健医療科学院 (NIPH:n kotisivut) 
 National Institute of Public Health (2019, esite, pdf) 

Kansanterveyslaitokset
Tutkimuslaitokset
Japanin tiede ja tekniikka
Adam Drese

Adam Drese (15. joulukuuta 1620 mahd. Weimar, Thüringen, Saksa – 15. helmikuuta 1701 Arnstadt, Thüringen) oli saksalainen kapellimestari ja säveltäjä.

Drese toimi vuodesta 1652 muusikkona Saksin-Weimarin herttuan Wilhelmin hovissa ja hänet lähetettiin saamaan lisää oppia Varsovaan Marco Scacchin johdolla, ja hänet nimitettiin kapellimestariksi 1655. Herttuan kuoleman jälkeen hänen poikansa herttua Bernhard otti Dresen mukaansa Jenaan, nimitti hänet sihteerikseen ja vuonna 1672 pormestariksi. Drese jäi Jenaan vuoteen 1683 saakka, jolloin hänet nimitettiin Arnstadtiin hoviin kapellimestariksi. 

Hänen sävellyksiään on säilynyt vähän, ja ne ovat pääasiassa sarjoja ja tansseja juhlatilaisuuksia vasten, hengellisiä motetteja ja koraaleja.  Hänen säveltämiään koraaleja säilynyt niin Weimarin hovin sihteerin Georg Neumarkin kuin kreivi Nicolaus Ludwig von Zinzendorfin kirjoittamiin virsiin. Tunnetuin hänen sävelmänsä on hänen omaan tekstiinsä ”Seelenbräutigam, Jesu, Gottes Lamm” kirjoitettu sävelmä, joka on tullut yleisemmin tunnetuksi Zinzendorfin tekstiin "Jesu, geh voran". 

Johann Sebastian Bach on käyttänyt Dresen melodiaa koraalisävellyksiään BWV 496 ja  BWV 497. 

Dresden sävelmä "Seelenbräutgam" suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa

Suomen ev. lut. kirkon virsikirja

 388 Jeesus, johdata (Nikolaus Ludwig von Zinzendorf 1725, Jesu, geh voran. Suom. Elias Lönnrot 1874, uud. Jooseppi Mustakallio 1900, komitea 1984.)
 471 Hyvä Jumala, kiitän kodista  (Heikki Vaahtoniemi 1984)
 816 Luoja teidät loi (Niilo Rauhala 2001)

Ruotsin kirkon virsikirja

 284 Sana ikuinen, puhuit taitaen / Ord av evighet (Emil Liedgren 1919, suom. Pekka Kivekäs 1997)
 566 Valvo rukoillen, kestä taistellen/ Vaka själ, och bed (Johan O. Wallin, Anders Frostenson 1979, suom. Martti Ruuth 1903, uud. suom. Niilo Rauhala 1997)

Hengellinen laulukirja

 340 Jeesus, johdata

Seurakunta laulaa

 341 Jeesus, johdata  Elias Lönnrot 1874, uud)
 432 Hyvä Jumala kiitäs kodista  (Heikki Vaahtoniemi 1984)

Hengellisiä lauluja ja virsiä

 227 Valvo rukoillen, Kestä taistellen (Johan Olof Wallin, suom. Martti Ruuth 1903)

Lähteet 

Saksalaiset säveltäjät 
Saksalaiset henkilöt
Vuonna 1620 syntyneet
Vuonna 1701 kuolleet
Aerosmithin diskografia

Aerosmith on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1970 Massachusettsissa. Aerosmith on myynyt maailmanlaajuisesti yli 150 miljoonaa levyä.

Studioalbumit 
Aerosmith (1973)
Get Your Wings (1974)
Toys in the Attic (1975)
Rocks (1976)
Draw the Line (1977)
Night in the Ruts (1979)
Rock in a Hard Place (1982)
Done with Mirrors (1985)
Permanent Vacation (1987)
Pump (1989) 
Get a Grip (1993)
Nine Lives (1997)
Just Push Play (2001)
Honkin' on Bobo (2004)
Music From Another Dimension! (2012)

Livealbumit 
Live Bootleg (1978)
Classics Live! (1986)
Classics Live! II (1987)
A Little South of Sanity (1998)
Rockin' the Joint (2005)Live In Berlin (2015)

 Kokoelmat Greatest Hits (1980)Anthology (1988)Gems (1988) Pandora's Box (1991)
 Pandora's Toys (1994)Big Ones (1994)Box of Fire (1994)Aerosmith: 3 Pak - Aerosmith/Get Your Wings/Toys in the Attic (1998)Classic Aerosmith: The Universal Masters Collection (2000)Young Lust: The Aerosmith Anthology (2001) O, Yeah! The Ultimate Aerosmith Hits (2002)20th Century Masters: The Millennium Collection – The Best of Aerosmith (2003)Aerosmith: The Collection - Aerosmith/Get Your Wings/Toys in the Attic (2004)Devil's Got a New Disguise: The Very Best of Aerosmith (2006)Tough Love: Best of the Ballads (2011)The Essential Aerosmith (2011)

EP:t 
 Vacation Club (1988)
 Made in America (1997)

Diskografiat
Ivar Widéen

Karl Ivar Natanael Widéen (21. maaliskuuta 1871 Bellön pitäjä, Smoolanti – 16. maaliskuuta 1951 Lidköping) oli ruotsalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä.

Widéen suoritti urkurintutkinnon Tukholman musiikkikorkeakoulussa 1889. Hän toimi Laholmissa urkurina ja vuodesta 1900 Skaran tuomiokirkkourkurina, sekä sen ohella  musiikinopettajana 1901-33

Hän sävelsi useita teoksia kirkkovuoden juhlapäiviä varten. Elinaikanaan hän oli tunnettu ja arvostettu kuoromusiikin säveltää ja hänet valittiin Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan 1921. Hänen sävellystuotantoon kuuluu mm. Requiem, Jouluoratorio, noin 20 kantaattia, kamarimusiikkia, n. 200 kansallisromanttista laulua ja kuoroteosta sekä koraaleja ja noin 150 urkukoraalia.

Hän on säveltänyt 1916  mm. Viktor Rydbergin runon Gläns över sjö och strand, josta on Ruotsin kirkon virsikirjassa Anna-Maija Raittilan tekemä suomennos ”Kirkkaus yllä maan” (virsi 134, Alice Tegnérin sävelmä). Widéenin sävelmä julkaistiin Ruotsin vuoden 1917 koraalikirjaehdotuksessa ja sitä käytetään kuoro- ja soololauluna. 

Vuonna 1910 hän sävelsi sisarensa Linnea Andrén kirjoittaman Smoolannin kotiseutulaulun (Röd lyser stugan), joka esitettiin kolmen muun Widéenin laulun kanssa Tukholman olympialaisten yhteydessä järjestetyssä kuorofestivaalissa, ja jonka sävelmään Martti Korpilahti sittemmin kirjoitti Keski-Suomen kotiseutulaulun sanat (”Männikkömetsät ja rantojen raidat”).

Widéenin virsisävelmiä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa

Suomen ev. lut. kirkon virsikirja

 492 Ystävä sä lapsien (Säk. 1 ruotsalainen 1780. Gud som haver barnen kär (Suom. Arvi Jännes 1889:  Säk. 2 Siri Dahlquist 1911. Säk. 1–2 suom. Lauri Pohjanpää 1923, säk. 3 komitea 1937. Sävelmä vuodelta: 1919)
 806 Otsaani ja rintaani (Niilo Rauhala 2001 Sävelmä:1919)
 808 Herra, olet Luojani (Sakari Häkkinen 2002, muod. Niilo Rauhala 2002 Sävelmä:1919)
 813 Lapsuudesta lähtien (Pia Perkiö 2002. Sävelmä:1919)
 831 Siunaa, Herra, kotini (Pia Perkiö 1986. Sävelmä:1919)

 Ruotsin kirkon virsikirja 
 193 Jeesus, lasten ystävä/Gud, som haver barnen kär (Tuntematon ruotsalainen 1780, suom. Lauri Pohjanpää 1923, uud. Suomen. vk.-komitea 1984. Sävelmä 1912)
 512 Jo soi ehtookello ja taukoaa työ/Det ringer till vila (Johan O. Wallin 1838, suom. Georg Gripenstad ja Anna-Maija Raittila 1946, 1969, uud. suom. Pekka Kivekäs 1995. Sävelmä 1916)
 743 Ystävä sä lapsien/Gud, som haver barnen kär (Ruotsalainen 1780, 1.säk, Siri Jonsson (Dahlquist) 1911 2. ja 3. säk. suom. Lauri Pohjanpää 1923 ja Suomen vk.-komitea 1937 3. säk. Sävelmä: 1919)

Hengellinen laulukirja

 556 Ystävä sä lapsien (Tuntematon ruotsalainen 1780, 1. säk, Siri Dahlqvist 1911 2. ja 3. säk. Sävelmä 1919) 

Seurakunta laulaa

 Ystävä sä lapsien (1. säk. ruotsalainen 1780, 2. ja 3. säk. Siri Dahlqvist 1911 Sävelmä 1919)

Lähteet 

Ruotsalaiset säveltäjät
Vuonna 1871 syntyneet
Vuonna 1951 kuolleet
Yhdystie 2260

Yhdystie 2260 on tie mikä kulkee Koski Tl:stä Loimaan Mellilään. Tien pituus on noin 21 kilometriä.

Tien osoitenimenä on Koski Tl:n alueella koko matkalta Koskentie. Loimaan alueella osoitenimenä on myös Koskentie kuntarajalta yhdystien 2261 risteykseen ja loppumatkan ajan eli eurooppatien 63 ja valtatien 9 risteykseen asti Melliläntie.

Lähteet

2260
Koski Tl:n liikenne
Loimaan liikenne
Rovaniemen joukkoliikenne

Rovaniemen joukkoliikenne, kutsumanimeltään Linkkari, on Rovaniemellä liikennöitävää linja-autoliikennettä. Paikallisliikenne on Rovaniemen kaupungin järjestämää, jota hoitaa kilpailutuksessa voittanut linja-autoyritys Koskilinjat Oy. 4.6.2018 lähtien Rovaniemen kaupunki on ollut Rovaniemen paikallisliikenteen järjestäjä, sitä ennen siitä vastasivat yksityiset yritykset eli Ketosen Liikenne, Kutilan Liikenne ja Pikakuljetus Rovaniemi.

Paikallisliikennelinjojen lisäksi Rovaniemen keskustan alueella liikennöi kaksi palvelulinjaa: Nätti-Jussi ja Citybussi. Rautatieaseman, lentoaseman ja Joulupukin Pajakylän välillä ajavat kahden yksityisen yrityksen linjat Santa's Express ja Santa Claus Bus.

Suurin osa Koskilinjojen Rovaniemellä ajavista paikallisliikennebusseista on teipattu kaupungin vaatimaan tilaajaväritykseen. Väritys on sinivihreä, ja kylkiin on teipattu porokuviota.

Linjat

Lippujärjestelmä 
Rovaniemellä on käytössä valtakunnallinen Waltti-matkalippujärjestelmä . Samaa lippujärjestelmää käytetään 14:ssä eri kaupungissa kuten Oulussa, Kajaanissa, Kuopiossa ja Jyväskylässä. Tämä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi Rovaniemellä asuva voi käyttää omaa Rovaniemen Waltti-korttia matkustaessaan Oulussa paikallis- ja seutuliikenteessä. Linja-autoon mennessä kortti täytyy antaa kuljettajalle ja kertoa minkä paikkakunnan kortti se on, jotta kuljettaja voi ottaa siitä maksun, tosin toisen kaupungin Waltti-lipputuotetta "kausilippu" ei voi käyttää toisessa kaupungissa.

Katso myös 

 Luettelo Suomen joukkoliikenteen linjoista kaupungeittain

Lähteet 

Rovaniemen liikenne
Suomen joukkoliikenne
Suomen ja Turkin suhteet

Suomen ja Turkin suhteet alkoivat Turkin tasavallan ja Suomen valtion välillä 21. helmikuuta 1918. Suomen suurlähetystö sijaitsee Ankarassa ja Turkin suurlähetystö Helsingissä. Suomen Ankaran-suurlähettiläänä toimii Ari Mäki. Turkin Helsingin-suurlähettiläänä toimii Deniz Çakar.
Suomi on Euroopan unionin täysjäsen Turkki on Naton täysjäsen.

Korkean tason vierailut
7–9. lokakuuta 2008 Presidentti Abdullah Gül vieraili Helsingissä. Tarja Halonen toimi silloin emäntänä.
6. lokakuuta 2009 Pääministeri Matti Vanhanen vieraili Istanbulissa. Isäntänä toimi Pääministeri Recep Tayyip Erdoğan.
19–20. lokakuuta 2010 Pääministeri Recep Tayyip Erdoğan vieraili Helsingissä. Emäntänä toimi Pääministeri Mari Kiviniemi.
29–30 maaliskuuta 2011 Presidentti Tarja Halonen vieraili Ankarassa ja Şanlıurfassa. Isäntänä toimi Presidentti Abdullah Gül.
5–6. marraskuuta 2013 Pääministeri Recep Tayyip Erdoğan vieraili Helsingissä. Isäntänä toimi pääministeri Jyrki Katainen. 
12–15. lokakuuta 2015 Presidentti Sauli Niinistö vieraili Ankarassa ja Istanbulissa. Isäntänä toimi Presidentti Recep Tayyip Erdoğan.
6. huhtikuuta 2016 Pääministeri Ahmet Davutoğlu vieraili Helsingissä. Isäntänä toimi pääministeri Juha Sipilä.

Katso myös
Suomen ulkopolitiikka
Suomen turkkilaiset

Aiheesta muualla
  Turkin Suurlähetystö Helsingissä (turkiksi ja englanniksi)
  Turkin Ulkoministeriön sivu poliittisista, taloudellisista ja kaupallisista suhteista Suomen kanssa
  Suomen Ulkoministeriön sivu suhteista Turkin kanssa
  Suomen Suurlähetystö Ankarassa

Suomen kahdenväliset suhteet
Turkin kahdenväliset suhteet
Kantasillit

Kantasillit (Alosinae) ovat sillien heimoon kuuluvista kaloista koostuva alaheimo. Alaheimoon kuuluu seitsemän sukua ympäri maailmaa ja 37 lajia.

Kantasillit ovat pelagisia kaloja ja monet niistä ovat myös anadromisia. Useilla lajeilla on taloudellista merkitystä, kuten joillakin Alosa-, Brevoortia- ja Hilsa-sukujen lajeilla.

Lähteet 

Sillit
Agneta Andersson

Agneta Monica Andersson (25. huhtikuuta 1961 Örebro) on ruotsalainen entinen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Andersson voitti urallaan kolme olympiakultaa ja yhteensä seitsemän mitalia.

Andersson kilpaili urallaan viisissä olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana olympialaisissa Moskovassa 1980. Moskovassa hän oli kajakkiyksikön 500 metrin kilpailun kuudes ja kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa viides. Hän kilpaili kaksikossa Karin Olssonin parina. Neljä vuotta myöhemmin Los Angelesin olympialaisissa hän voitti kaksi olympiakultaa sekä yhden -hopean. Hän voitti sekä kajakkiyksikön 500 metrin kilpailun sekä kajakkikaksikon 500 metrin kilpailun. Kajakkikaksikkokilpailun hän voitti Anna Olssonin kanssa. Olympiahopeaa hän saavutti kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa. Soulin olympialaisissa 1988 hän ei voittanut yhtään mitalia: hän oli kajakkiyksikön 500 metrin kilpailun kahdeksas, kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa kuudes ja kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa samoin kuudes. Barcelonan olympialaisissa 1992 Andersson voitti kaksi mitalia. Hän oli toinen kajakkikaksikon 500 metrin kilpailussa Susanne Wiberg-Gunnarssonin kanssa ja kolmas kajakkinelikon 500 metrin kilpailussa. Viimeiset olympialaiset oli Atlantan olympialaiset vuonna 1996. Hän voitti kajakkikaksikon 500 metrin kilpailun jälleen Wiberg-Gunnarssonin kanssa. Ruotsin joukkue oli kajakkinelikkokilpailun kolmas.

Andersson voitti urallaan 11 mitalia maailmanmestaruuskilpailuista. Ainoan kultansa hän voitti Kööpenhaminassa vuonna 1993, kun hän voitti kajakkikaksikon 500 metrin kilpailun. Hänellä on hopeaa vuosilta 1981 (kajakkikaksikon 500 metriä), 1982 (kajakkiyksikön 500 metriä) ja 1993 (kajakkinelikon 500 metriä). Pronssia hän saavutti vuonna 1981 kahdesti (kajakkiyksikön ja kajakkinelikon 500 metrin kilpailut), vuosina 1982, 1983 ja 1991 kajakkikaksikon 500 metrin kilpailusta sekä kajakkiyksikön 500 metrin kilpailusta vuosilta 1985 ja 1987.

Lähteet

Ruotsalaiset melojat
Ruotsalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Rasvatorstai

Rasvatorstai (puolaksi tłusty czwartek) on Puolassa sekä joissain muissakin Euroopan maissa joka vuosi viimeisenä torstaina ennen laskiaista ja paastonajan alkua. Se on yleensä helmikuun päivä (joskus myös tammikuun) jolloin on tapana syödä suuri määrä makeaa, etenkin munkkeja. Rasvatorstai on tärkeä osa monien maiden kulttuuria.

Helmikuun juhlapäivät
Puolalainen keittiö
Pääsiäisen perinteet
Laskiainen
Luettelo arabialaisista salaateista

Arabialaisen keittiön salaatit tarjoillaan yleensä minkä tahansa pääruoan kera arabimaailmassa. Tabbouleh, hapanpersilja-, bulgur- ja tomaattisalaatit, jotka on kuullotettu munakoison, tomaatin, jogurtin ja pinaatin kanssa, ovat melko suosittuja. Pita, joka tunnetaan myös nimellä "arabialainen leipä", ja muut litteät leivät ovat hyvin yleisiä, mutta samoin ovat happamat leivät, mukaan lukien perinteinen challah ja muut happamat leivät. Arabialaiset salaatit eivät ole kovin monimutkaisia, eikä niitä ole vaikea valmistaa. Useimmat arabialaiset salaatit, kuten tabbouleh, ovat kypsentämättömiä. Tabbouleh on yksi arabikeittiön suosituimmista salaateista.

Perinteisiä arabialaisia salaatteja ei ole monia. Tabboulehin lisäksi toinen erittäin suosittu salaatti on vihreä salaatti, joka tunnetaan paremmin nimellä "Salata Khadra". Tämä salaatti vaatii yleensä kuusi kurkkua, vähän mustapippuria, muutaman tomaatin, nipun tuoretta persiljaa, suolaa ja yhden sitruunan mehun. Tämä perinteinen arabialainen salaatti on yksi helpoimmista valmistaa.

Arabialaiseen ruokakulttuuriin kuuluu runsas salaatin käyttö, pienet lautaset ja terveellisiä kerroksia suhteessa raskaisiin ruokiin. Vihanneksia ja yrttejä käyttämällä arabit säilyttivät valtaperinteet jokapäiväisessä elämässä.

Arabialaisten salaattien tyypit

Katso myös 
 Arabikeittiö

Lähteet 

Salaattiruoat
Arabialainen keittiö
Eduard Melkus

Eduard Melkus (s. 1. syyskuuta 1928 Baden) on itävaltalainen viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari.

Melkus syntyi musikaalisille vanhemmille. Hän toimi vuosina 1958–1998 viulunsoiton, barokkiviulun ja historiallisen esityskäytännön professorina Wienin musiikkiyliopistossa. Hän perusti periodisoittimia käyttäneet Cappella Academica Wien - ja Melkus Ensemble -orkesterit. Hänet tunnetaankin varsinkin varhaisen musiikin esittäjänä, mutta hänen ohjelmistoonsa on kuulunut sekä viulistina että alttoviulistina myös esimerkiksi Robert Schumannin, Max Regerin, Béla Bartókin, Alban Bergin, Anton Webernin, Paul Hindemithin ja Egon Welleszin teoksia. Varhaisia säveltäjiä, joiden tuotantoa Melkus on tulkinnut, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Georg Philipp Telemann, Heinrich Ignaz Franz Biber, Georg Matthias Monn, Emilio de' Cavalieri, Antonio Vivaldi, François Couperin ja Giuseppe Tartini.

Melkus on johtanut kvartetteja Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Hän toimi aikoinaan alttoviulistina Richard Farrellin perustamassa pianokvartetissa. Melkusin saamia tunnustuksia ovat olleet Suuri hopeinen kunniamerkki palveluksista Itävallan tasavallalle, Wienin kaupungin kunniamitali ja Ordre des Arts et des Lettres'n upseerin arvo.

Lähteet 

Itävaltalaiset viulistit
Itävaltalaiset alttoviulistit
Itävaltalaiset kapellimestarit
Vuonna 1928 syntyneet
Elävät henkilöt
Power (täsmennyssivu)

Power voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Power, norjalainen kodinkoneketju
 Power-arkkitehtuuri, IBM:n suoritinarkkitehtuuri
 Power Records, suomalainen levy-yhtiö
 Power, vuoden 2014 intialainen elokuva
 Power!!, Shizuru Seinon vuosina 1999–2002 julkaistu manga
 ”Power”, Rainbow’n kappale albumilta Straight Between the Eyes (1982)
 ”Power”, Helloweenin kappale albumilta The Time of the Oath (1995)
 ”Power”, Ellie Gouldingin kappale vuodelta 2020
 ”Power”, Kanye Westin kappale albumilta My Beautiful Dark Twisted Fantasy (2010)

Henkilöt 

 Cat Power, oik. Charlyn Marie Marshall (s. 1972), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
 David Power (1928–2014), australialainen kestävyysjuoksija
 Dominic Power (s. 1973), englantilainen näyttelijä
 Harry Power (1819–1891), australialainen bushranger
 Lawrence Power (s. 1977), brittiläinen alttoviulisti
 Lawrence Eliot Power (1864–1927), brittiläinen amiraali
 Leonel Power (k. 1445), englantilainen säveltäjä
 Manley Power (1773–1826), brittiläinen kenraali
 Manley Lawrence Power (1904–1981), brittiläinen amiraali
 Owen Power (s. 2002), kanadalainen jääkiekkoilija
 Romina Power (s. 1951), yhdysvaltalainen laulaja
 Samantha Power (s. 1970), yhdysvaltalainen diplomaatti
 Thomas S. Power (1905–1970), yhdysvaltalainen ilmavoimien kenraali
 Tyrone Power (1914–1958), yhdysvaltalainen näyttelijä
 Will Power (s. 1981), australialainen kilpa-autoilija.
Tik Tok (täsmennyssivu)

Tik Tok voi tarkoittaa:
 Tik Tok, Keshan soolosingle
 TikTok, mobiilisovellus
 Tik-Tok, John Sladekin romaani
Georgios Pisides

Georgios Pisides () oli bysanttilainen runoilija, joka eli keisari Herakleioksen (610–641) aikana. Hän on kirjoittanut muodoltaan taidokkaita runoelmia, joissa hän käsittelee osaksi oman aikansa valtiollisia tapauksia, osaksi filosofis-teologisia aiheita, esimerkkinä oppirunoelma Heksaemeron. Lisäksi hän on kirjoittanut epigrammeja ja muuta. Teokset on julkaistu muun muassa Jacques-Paul Mignen Patrologia graecassa.

Lähteet 

600-luku
Bysanttilaiset kirjailijat
Kronikoitsijat
Syntymävuosi tuntematon
Kuolinvuosi tuntematon
Elena G. Maquiso

Elena G. Maquiso (1914–1995) oli filippiiniläinen virsirunoilija ja -säveltäjä.

Maquiso oli kotoisin Etelä-Filippiineiltä ja oli opiskellut United Church of Christ-kirkon kanssa läheisessä yhteydessä olevassa Silliman yliopistossa (Silliman University) Dumaguetessa, Negrosin saarella. Hän valmistui uskontopedagoogikan tohtoriksi 1960 ja opiskeli myös USAːssa, Hartford Seminary Foundationissa, Connecticutissa ja  New Yorkissa, School of Sacred Music oppilaitoksessa, Union Theological Seminaryssä.

Jo 1950-luvun alussa Maquiso alkoi opettaa kirkkomusiikkia ja uskonnonopetusta Sillimanin yliopistossa. Hän toimi myös hallinnollisissa tehtävissä yliopistossa. Hän on toimittanut 1973 virsikirjan Awitan sa Pagtoo cebuanon kielelle, jota puhuu noin 21 miljoonaa ihmistä Etelä-Filippiineillä. Virsikirjassa on hänen omia virsitekstejä ja -sävelmiä. Maquiso on tehnyt pajon yhteistyötä Sri Lankalaisen D. T. Nilesin kanssa ”Asian Institute for Liturgi and Music” organisaation kautta.

Kenties tunnetuin Maquison säveltämä virsi  D.T. Nilesin tekstiin ”Father in heaven, grant to your children”. Maquison sävelmä pohjautuu erään etnisen ryhmän, Ilingon, sävelmään. Toisten tietojen mukaan teksti olisi Maquison, jonka Niles on kääntänyt englanniksi.

Virsi " Father in heaven, grant to your children" on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 339, "Himmelske Fader, ge åt oss alla" Anders Frostensonin 1987 tekemänä käännöksenä. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on Pekka Turusen käännöksenä, jonka Pekka Kivekäs on uudistanut 1995 "Oi Isä taivaan, annathan meille".

Lähteet 

Filippiiniläiset säveltäjät 
Virsirunoilijat
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Kevättädyke

Kevättädyke (Veronica verna) on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon, tädykkeiden (Veronica) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pienikokoinen ja yksivuotinen ruohovartinen kasvilaji, joka muistuttaa muista tädykelajeista eniten ketotädykettä (Veronica arvensis). Lajit ovat erotettavissa toisistaan lehtien ulkonäön perusteella. Kevättädyke muistuttaa jonkin verran myös alvaritädykettä (Veronica praecox) sekä tahmatädykettä (Veronica triphyllos), joista kevättädyke eroaa kukkiensa sekä siemenaiheidensa ulkonäön perusteella.

Kevättädykkeen varret voivat kasvaa reilut 10 cm korkeiksi ja ne ovat kasvutavaltaan pystyjä sekä jokseenkin siirottavia. Lehdet ovat yleensä liuskoittuneita; ylimmissä lehdissä on kolmesta seitsemään liuskaa, kun taas alimmat lehdet ovat pariliuskaisia tai syvään hammaslaitaisia. Kevättädykkeen kukintona on harsu latvaterttu, jonka kukat ovat pieniä sekä lyhytperäisiä. Kukkien verhiö on karvainen ja teriö on vain 2–3 mm leveä. Kevättädykkeen hedelmä on myös karvainen. Kevättädyke kukkii huhti–toukokuussa.

Kevättädyke kasvaa tyypillisesti kuivilla mäenrinteillä. Suomessa kevättädykettä tavataan eri puolilla maata Oulun eteläpuolella, joskaan se ei ole Suomessa kovin yleinen. Ruotsissa kevättädyke on melko yleinen Etelä- ja Keski-Ruotsissa, mutta sitä tavataan harvinaisena pohjoisempanakin.

Kevättädykkeen tieteellisen nimen lajinimi (verna) tulee latinan sanasta ver (suom. kevät) ja viittaa lajin kukinnan ajankohtaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Laji.fi: Kevättädyke (Veronica verna)
 Luontoportti: Kevättädyke (Veronica verna)
 Pohjolan kasvien pauloissa: Veronica verna - kevättädyke
 Luopioisten kasvisto: Kevättädyke (Veronica verna)
 ITIS: Veronica verna 
 United States Department of Agriculture (USDA): Veronica verna 
 Flora of China: Veronica verna 

Tädykkeet
Ostfildern

Ostfildern on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Se muodostettiin vuonna 1975 neljästä maalaiskunnasta, jotka olivat urbanisoitumisen myötä kasvaneet yhteen.

Maantiede 
Ostfildern sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa seitsemisen kilometriä Stuttgartin keskustasta kaakkoon. Ostfildern ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Filder on Esslingenin piirikunnan länsipuoliskon ja Stuttgartin eteläiset kaupunginosat kattava hedelmällinen ylänkö. Nimensä mukaisesti Ostfildern sijaitsee Filderin itäosassa. Kaupungin viralliset osa-alueet ovat Kemnat, Nellingen, Ruit ja Scharnhausen. Ostfildern-nimistä kantakaupunkia ei ole, vaan osa-alueisiin viitataan laittamalla niiden nimet Ostfildern-nimen perään.

Historia 

Ensimmäiset asiakirjamaininnat Ostfildernin osa-alueista ovat 1100- ja 1200-luvuilta. Nellingen mainitaan ensi kerran 1120, Ruit 1173, Kemnat 1229 ja Scharnhausen 1242. Nykyisen Ostfildernin itäosassa sijaitseva Nellingen oli seutukunnan tärkein kylä ja Nellingenin rovastikunnan keskus 1200-luvulta 1600-luvulle. Neckarin pohjoispuolella uhkasi kuitenkin valtakunnankaupunki Esslingen, jonka joukot tuhosivat Nellingenin ja Kemnatin kylät vuoden 1449 kahakassa. Ruit koki saman kohtalon 1519. Scharnhausen puolestaan kärsi kaupunginpalosta 1590.

Herttua Carl Heugen rakennutti Scharnhauseniin uusklassisen linnan 1780-luvulla. Sen puutarhaa laajennettiin 1800-luvun alussa, jolloin syntyi Scharnhauser Park. Maatalous oli Ostfildernin alueen pääelinkeino vielä 1800-luvulla, sillä alueen sijainti oli teollisuuden kannalta epäedullinen. Neckarin jokilaakso ja Stuttgart sen sijaan alkoivat teollistua, ja Ostfildernin kylistä käytiin enenevässä määrin töissä lähialueilla jopa jalan. Vanhat talonpoikaiskylät alkoivat muuttua työläisten yhdyskunniksi. 1920-luvulla rakennettiin raitiotieyhteyksiä, jotka yhdistivät Nellingenin ja Scharnhausenin naapurikaupunkeihin.

1960- ja 1970-luvuilla yrityksiä alkoi siirtyä Filderiin, minkä myötä myös Ostfildernin asema muuttui täysin. Väkimäärä moninkertaistui toisen maailmansodan jälkeen, kasvua tuli paitsi tavanomaisesta muuttoliikkeestä, myös ihmisistä, jotka pakenivat idästä. Ostfildern oli 1900-luvun jälkipuoliskolla muuttunut kylien rykelmästä esikaupunkialueeksi. Väkiluku kasvoi edelleen vuodesta 1975 vuoteen 2018 noin 40 %.

Talous ja liikenne 
Ostfildernissä toimii useita kirjankustantamoita, joiden ympärille on kehittynyt klusteri. Kaupungissa harjoitetaan koneenrakennusta ja siellä toimii erinäisiä ammatillisia oppilaitoksia. Ostfildern on myös kongressikaupunki.

Ostfildern liitettiin Stuttgartin kaupunkirataverkkoon vuonna 2000. Moottoritie BAB 8 kulkee aivan kaupungin eteläpuolitse. Stuttgartin lentoasema sijaitsee välittömästi Ostfildernin lounaispuolella.

Lähteet ja viitteet

Aiheesta muualla 
Ostfildern, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Chiyonofuji Mitsugu

Chiyonofuji Mitsugu (千代の富士 貢,  1. kesäkuuta 1955 – 31. heinäkuuta 2016), alun perin Mitsugu Akimoto, oli japanilainen sumopainija. Hän on järjestyksessä 58. sumopainin suurmestari eli yokozuna, ja häntä pidetään yhtenä viime vuosikymmenten parhaimpana suurmestarina. Chiyonofuji voitti urallaan 31 turnausmestaruutta, ja on kaikkien aikojen listalla kolmantena Hakuhōn ja Taihōn jälkeen. Chiyonofujin kausi yokozunana kesti poikkeuksellisen pitkään, vuodesta 1981 vuoteen 1991, jolloin hän hallitsi lajia suvereenisti. Chiyonofujin suosio nosti lajin tunnettuutta.

Chiyonofuji sai lempinimen ”Susi” komean ulkomuotonsa, uhkaavan ottelutyylinsä ja nopeiden liikkeidensä ansiosta. Chiyonofuji oli uransa alussa kevytrakenteisempi kuin useimmat kilpakumppaninsa, ja kärsi sen vuoksi olkapäiden sijoiltaan menemisestä. Tästä sisuuntuneena hän aloitti raivoisan harjoitteluohjelman, johon kuului muun muassa 500 päivittäistä punnerrusta. Chiyonofuji myös kehitti omintakeisen, suoraviivaisen rynnistystyylin otteluita varten. Aktiiviuransa aikana hän oli 183 senttiä pitkä, painoi 115 kiloa ja oli tyypillistä sumopainijaa lihaksikkaampi. Voimiensa ja räväkän ottelutapansa ansiosta  hän pystyi voittamaan itseään huomattavasti massiivisempia painijoita.

Chiyonofuji sai mestarin eli ozekin arvon vuonna 1981 voitettuaan ensimmäisen turnauksensa, ja hän sai yokozunan arvon samana vuonna, voitettuaan Nagoyan turnauksen. Tämän jälkeen hän pysyi voittamattomana 54 ottelun ajan. Vuonna 1990 Chiyonofujista tuli ensimmäinen sumopainija, joka oli voittanut urallaan 1000 ottelua. Vuoden 1991 kesäturnauksessa Chiyonofuji hävisi myöhemmin yokozunaksi nousseelle Takanohanalle ja vetäytyi sen jälkeen kilpauralta. Seuraavana vuonna Chiyonofujista tuli Kokonoen painitallin johtaja.

Lähteet 

Japanilaiset sumopainijat
Vuonna 1955 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Kitsune

Kitsune on japanilainen uskonnollista ja kuvitteellista kettuhahmoa tarkoittava sana. Kitsunea pidetään Inarin viestinviejänä. Kitsunet ovat peräisin japanilaisesta kansantarusta ja kitsunepatsaita on paljon japanilaisilla pelloilla tai puutarhoissa.

Kitsunella voi olla enintään yhdeksän häntää.

Lähteet 

Japanilainen mytologia
Notre Damen College (Dhaka)

Notre Damen College on Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa sijaitseva high school (opetusta luokille 11–12) sekä tutkinto-yliopisto, joka on sidoksissa Kansalliseen yliopistoon. Pyhän Ristin seurakunta perusti koulun 1949 roomalaiskatolisen kirkon seminaarikouluksi nimellä St. Gregory College. sitä pidetään yhtenä parhaista Bangladeshin college.

Julkaisut 
Blue and Gold on Notre Dame -koulun vuosikirja. Notre Dame College julkaisee opiskelijoiden neljännesvuosittain ilmestyvää Dhak Dhol-Chit Chat -lehteä . Jokaisella klubilla on oma vuosittainen aikakauslehti. Niistä tunnetuin on Notre Dame Science Clubin AUDRI.

Muun luokan klubit 
Tällä korkeakoululla on 24 luokan ulkopuolista klubia:

 Notre Damen keskustelukerho (NDDC)
 Notre Damen tiedekerho (NDSC)
 Notre Dame -seikkailuseura (OBAC)
 Notre Dame Rover -ryhmä (NDCRS)
 Notre Damen yrityskerho (NDBC)
 Notre Damen shakkiklubi (NDCC)
 Notre Dame Manabik Shongho (humanitaarinen klubi)
 Notre Damen luonnontieteiden klubi (NDNSC)
 Notre Damen tutkintokerho
 Notre Dame Yuva (Nuorten) Punaisen Puolikuun klubi
 Notre Dame Rotaract -kerho (NDRC)
 Notre Dame Natya dal (teatteriryhmä)
 Notre Dame Abritti Dal (virkistyskerho)
 Notre Damen historiakerho
 Notre Damen ympäristö- ja avaruuskerho (NDESC)
 Notre Damen kansainvälinen yhteisymmärrys- ja suhdekerho (NDIURC)
 Notre Damen kulttuuriklubi
 Notre Dame Lekhok Kunjo (Kirjailijakerho) (NDWC)
 Notre Dame English Club (NDEC)
 Notre Damen taidemuseo (NDAC)
 Notre Damen matematiikkakerho (NDMC)
 Notre Damen etiikkakerho (NDEC)
 Notre Damen valokuvauskerho (NDPC)
 Notre Damen tieto- ja teknologiakerho (NDITC)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Yliopiston verkkosivut
 Notre Dame Science Club
 Notre Damen kansainvälinen yhteisymmärrys- ja suhdekerho
 Notre Damen yliopiston Rotaract-klubi
 Notre Dame IT-klubi

Dhaka
Bangladeshin yliopistot ja korkeakoulut
Saint Vincent ja Grenadiinien parlamentti

Saint Vincentin ja Grenadiinien parlamentti (eng. House of Assembly) on Saint Vincent ja Grenadiinien lakia säätävä elin. Maassa ei ole paikallishallintoa, vaan kuntatason päätökset tulevat keskushallinnolta.

Parlamentti koostuu 15 vaaleilla valitusta edustajasta sekä kuudesta senaattorista. Lisäksi läsnä ovat myös parlamentin puhemies ja korkeimman oikeuden presidentti, mutta heitä ei lasketa kansanedustajiksi..

Vaaleilla valitut edustajat valitaan yleisillä vaaleilla viiden vuoden välein. Äänioikeus on kaikilla vähintään 18-vuotiailla kansainyhteisön kansalaisilla, jotka ovat asuneet vakituisesti Saint Vincent ja Grenadiineilla vähintään 12 kuukautta.. Viimeisimmät vaalit pidettiin 2015. Ainoat edustajapaikkoja voittaneet puolueet olivat ULP ja NDP.. 

Senaattorit ja virkamiehet ovat kenraalikuvernöörin nimittämiä.

Parlamentti kokoontuu parlamenttitalossa, joka on aiemmin toiminut oikeustalona.

Lähteet 

Saint Vincent ja Grenadiinit
Parlamentit
Stepanov

Stepanov, naisilla Stepanova, on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aleksandr Stepanov (s. 1979), venäläinen jääkiekkoilija
Aleksandra Stepanova (s. 1995), venäläinen taitoluistelija
Andrei Stepanov (s. 1979), virolainen jalkapalloilija
Galina Stepanova, Galina Prozumenštšikova (1948–2015), venäläinen uimari ja olympiavoittaja
Juri Stepanov (1933–2007), venäläinen korkeushyppääjä
Maksim Stepanov (s. 1980), venäläinen riistamaaliampuja ja maailmanmestari
Milan Stepanov (s. 1983), serbialainen jalkapalloilija
Oleg Stepanov (1939–2010), neuvostoliittolais-venäläinen judoka ja olympiamitalisti
Ortjo Stepanov (1920–1998), vienankarjalainen kirjailija
Sergei Stepanov (s. 1984), moldovalainen saksofonisti ja vuoden 2010 euroviisuedustaja
Veronika Stepanova (s. 2001), venäläinen maastohiihtäjä, taustaltaan kamtšadaali
Viktor Stepanov (s. 1947), venäläinen poliitikko
Vladimir Stepanov (1927–2022), neuvostoliittolainen diplomaatti ja tiedustelu-upseeri.
Sinikka Larsen

Sinikka Larsen (o.s. Laitinen) on filosofian maisteri ja eläköitynyt avoimen yliopisto-opetuksen kehittäjä.

Hän  toimi koko työuransa ajan johtotehtävissä, ensin Heinolan kansalaisopiston rehtorina 1971–1985 ja sitten Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksen (myöhemmin Palmenia) koulutusjohtajana, varajohtajana ja johtajana 1985–2003.

Luottamustoimia hänellä on ollut Jyränkölän Setlementissä, Heinolan koulutuskuntayhtymässä, Mikkelin läänin taidetoimikunnassa, Kansalais- ja työväenopistojen liiton valtuustossa ja Lahden Muotoiluinstituutin johtokunnassa.

Lisäksi hän on toiminut Heinolan kaupunginvaltuustossa, Heinolan kirjastolautakunnan ja kaupunkikuvatoimikunnan puheenjohtajana sekä Lahden ammattikorkeakoulun johtokunnan varapuheenjohtajana.

Valtakunnallisia rooleja hänellä on ollut Valtioneuvoston Aikuiskoulutusneuvostossa ja Opetusministeriön Korkeakoulujen arviointiprojektissa. Työryhmäjäsenyyksiä hänellä on ollut Ikääntyvien yliopistotoiminnan valtakunnallisessa neuvottelukunnassa ja johtoryhmässä sekä Lahden korkeakoulu- ja yliopistotyöryhmissä.

Hän on saanut työstään lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Näitä ovat Helsingin yliopiston tiedotuspalkinto vuonna 1989, Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki 1999 ja Suomen Kuntaliiton pronssinen ansiomerkki 1999. Sinikka Larsen sai vuoden 1999 J. V. Snellman -palkinnon pyrkimyksistään aikuiskoulutuksen järjestämiseen ja kehittämiseen Helsingin yliopistossa, jonka opetusministeriö arvioi yhdeksi korkealaatuisista aikuiskoulutusta tarjoavista yliopistoista vuosina 1999–2000.

Lähteet

Aiheesta muualla
 

Koululaitoksen kehittäjät
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Sisko Loikkanen

Sisko Loikkanen (s. 1953) on suomalainen tiedetoimittaja ja diplomi-insinööri, joka työskenteli Yleisradion tiedetoimituksessa vuodet 1991–2018. Hän oli mukana tekemässä Radiaattori- ja Tiedeykkönen-radio-ohjelmia. Loikkanen palkittiin vuonna 2018 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.

Nuoruus, opiskelu ja ensimmäiset työt 
Loikkanen oli jo nuorena kiinnostunut luonnontieteistä, ja hän muun muassa katseli planeettoja isoveljensä kaukoputkella. Hän myös luki aiheesta paljon ja haaveili urasta tähtitieteilijänä. Loikkanen kiinnostui kemiasta Rantasalmen yhteiskoulun opettajan ansiosta. Lukio-opinnot hän suoritti Savonlinnan lyseossa, jonka maine luonnontieteissä on hyvä. Loikkanen opiskeli alkuun Helsingin yliopistossa kielenopettajan kehotuksesta germaanista filologiaa. Hän vaihtoi vuoden jälkeen kemiaan. Loikkanen ei kuitenkaan viihtynyt siellä ja siirtyi Teknilliseen korkeakouluun, missä opiskeli ensin puunjalostusta ja sitten lopulta kemiaa.

Loikkanen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1983. Hän suunnitteli jatko-opintoja, mutta päätyi kuitenkin Tampereen teknillisen oppilaitoksen opettajaksi. Opettajien pitkien kesälomien aikana hän opiskeli ranskaa Pariisissa. Loikkanen vaihtoi opetustehtävät Suomen Akatemian hallintovirastoon, jossa hän valmisteli tutkimusrahoituspäätöksiä. Suomen Akatemian jälkeen Loikkanen työskenteli kahden vuoden ajan teollisuussihteeriavustajana Pariisissa.

Ura tiedetoimittajana 
Yleisradion tiedetoimitukseen Loikkanen pääsi vuonna 1991 haettuaan paikkaa, jossa luvattiin mahdollisuutta ”tyydyttää uteliaisuuttasi ihmisten asioiden ja paikkojen suhteen niin paljon kuin jaksat”. Hän oli vastuussa vuoden 2011 loppuun asti vuonna 1994 perustetusta Radiaattori-ohjelmasta. Se alkoi 50-minuuttisena ohjelmana, mutta loppuaikoina ohjelman kesto oli puolituntia. Sen jälkeen Loikkanen kuului Tiedeykkönen-ohjelman tuotantoryhmään. Loikkanen jätti Yleisradion tiedetoimituksen vuonna 2018, mutta on sen jälkeenkin tehnyt radio-ohjelmia freelancerina.

Loikkanen on tehnyt Yleisradiolle radio-ohjelmien lisäksi artikkeleita. Kuukauden tähtitaivas -katsauksia hän on kirjoittanut yhteistyössä professori Markku Poutasen kanssa. Loikkanen on kirjoittanut vuodesta 1998 artikkeleita myös Kemia-lehteen, ja 2000-luvun alussa hän piti tiedeviestinnän kursseja Helsingin yliopiston biotieteellisessä tiedekunnassa.

Tunnustukset 
Opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi vuonna 2018 Loikkaselle Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Palkintoperusteluissa Loikkanen mainittiin ”asiantuntevana ja monimutkaisia asioita valaiseman tiedetoimittajana”. Kemian hyväksi -palkinto myönnettiin Loikkaselle puolestaan vuonna 2019. Se annetaan joka toinen vuosi suomalaiselle henkilölle, ryhmälle tai yhteisölle, joka on edisätnyt kemian teollisuutta, opetusta ja innovaatioita sekä edistänyt alan yhteiskunnallista merkitystä ja yleistä mainetta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Loikkanen Ylen sivuilla

Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset tiedetoimittajat
Vuonna 1953 syntyneet
Elävät henkilöt
Vasili Golovnin

Vasili Mihailovitš Golovnin (1776–1831) oli venäläinen löytöretkeilijä. Hän osallistui merisotaan Ruotsia vastaan 1790. Hän teki 1806 korvetti Dianalla maailmanympäripurjehduksen, jonka tehtävä oli tutkia Koillis-Aasian ja Luoteis-Amerikan rannikoita. Kuriileilla asukkaat hyökkäsivät hänen kimppuunsa, ja hän joutui seitsemän toverinsa kanssa vuosiksi 1811–1813 Japanin hallituksen vangiksi. 1817–1819 hän teki korvetti Kamtšatkalla toisen maailmanympäripurjehduksen. Golovnin sai ylennyksen Venäjän laivaston vara-amiraaliksi ja yli-intendentiksi. Hän julkaisi matkoistaan perusteelliset, monelle kielelle käännetyt kuvaukset (ei suomennettu).
 

Golovninin poika oli venäläinen valtiomies Aleksandr Golovnin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Venäjän keisarikunnan laivaston amiraalit
Venäläiset tutkimusmatkailijat‎
Vuonna 1776 syntyneet
Vuonna 1831 kuolleet
Kirsi Siponen

Kirsi Siponen (s. 1. helmikuuta 1969 Lapinlahti) on suomalainen taidevalaja ja kuvanveistäjä.

Siponen on peruskoulutukseltaan metalliseppä-artesaani. Taidevalajaksi hän opiskeli oppisopimuskoulutuksella. Kuvanveistäjänä hän on itseoppinut; hän on lapsena piirtänyt ja myöhemmin myös maalannut, mutta kuvanveisto vei voiton. Sipposen veistosten materiaaleina on savi, mutta myös vaha ja kipsi. Teokset valetaan lopulta pronssiin. Aineena on usein lehmät, joita Sipponen piirteli jo lapsena.

Sipposen julkisia veistoksia ovat muun muassa Ypykkä vuodelta 1998 Lapinlahdella ja  vuonna 2004 paljastettu Kirmaavat vasikat -veistos Kiuruvedellä.

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Riitta Helevä

Riitta Helevä (s. 1951 Oulu) on suomalainen kuvanveistäjä, joka työskentelee Oulussa. Helevä on opiskellut kuvataidetta Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1975–1976 koulutuskeskuksessa ja vuosina 1976–1981 keramiikkataidetta tuote- ja ympäristösuunnittelun laitoksella.

Riitta Helevä katsoo innostuksen kuvanveistoon tulleen 1970-luvulla taideleireillä, joissa ohjaajina olivat muun muassa Pirkko Nukari ja Tapio Junno. Helevä painottaa työskentelyssään materiaalien kestävyyttä.

Julkiset teokset 
Helevän julkisia teoksia ovat muun muassa eduskunnan puhemiehenä ja ministerinä toimineen Kauno Kleemolan vuonna 1990 paljastettu muistomerkki Elämän pelto ja pöytä Kannuksessa ja Oulun Maikkulan torilla oleva corten-teräksinen veistos Kehrääjä, joka on paljastettu vuonna 1995.

Lähteet 

Suomalaiset kuvanveistäjät
Vuonna 1951 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdystie 1830

Yhdystie 1830 on tie joka kulkee Kemiönsaaren Dragsfjärdistä saman kunnan alueella sijaitsevaan Hiittisiin. Tien pituus ilman Kasnäsin ja Hiitisten välistä lauttayhteyttä on 21 kilometriä.

Tien osoitenimenä on ensin Kirkonkyläntie seututieltä 183 Ytterölmosintien risteykseen, Söderlångvikintie Bodbackenin pohjoispuolella sijaitsevaan risteykseen ja Kasnäsintie  Kasnäsin lauttasatamaan.

Lähteet

1830
Kemiönsaaren liikenne
Yhdysvaltalainen ekseptionalismi

Yhdysvaltalainen ekseptionalismi eli amerikkalainen ekseptionalismi () on uskomus Yhdysvaltain ainutlaatuisuudesta muihin valtioihin nähden. Tähän ainutlaatuisuuteen usein liittyy ajatus Yhdysvaltain paremmuudesta ja muiden valtioiden yhteisten sääntöjen yläpuolella olemisesta. Yhdysvaltalaisella ekseptionalismilla on pitkät juuret yhdysvaltalaisessa kulttuurissa, ja se on tärkeä osa Yhdysvaltain kansalaisuskontoa.

Katso myös
City upon a Hill

Lähteet 

ekseptionalismi
ekseptionalismi
Alankomaiden ja Turkin suhteet

Alankomaiden ja Turkin suhteet alkoivat Turkin tasavallan ja Alankomaiden valtion välillä 1612. Alankomaiden suurlähetystö sijaitsee Ankarassa ja Turkin suurlähetystö Haagssä. Alankomaiden Ankaran-suurlähettiläänä toimii Marjanne De Kwaasteniet. Turkin Haagin-suurlähettiläänä toimii Şaban Dişli.
Alankomaiden kahdenväliset suhteet
Turkin kahdenväliset suhteet
Suomi-Unkari Seura

Suomi-Unkari Seura on suomalainen ystävyysseura, joka tekee Unkaria tunnetuksi Suomessa ja kehittää suomalaisten ja unkarilaisten keskinäistä vuorovaikutusta. Seura järjestää muun muassa kielikursseja ja muita kursseja, ylläpitää unkarilaisen kulinarismin ja viinien harrastusta Suomessa, järjestää matkoja, myyjäisiä sekä koululais- ja opiskelijavaihtoa.

Suomi-Unkari Seuralla on noin 3 000 jäsentä ja noin 40 paikallisyhdistystä. Seuran lehti on nimeltään Suomi-Unkari. Vuonna 2019 seuran puheenjohtaja on Irmeli Kniivilä. Seuran toimisto on Helsingissä Unkarin kulttuuri- ja tiedekeskuksen tilojen yhteydessä osoitteessa Kaisaniemenkatu 10.

Suomi-Unkari Seura on perustettu Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1950. Seura on vuodesta 1984 ollut neljän vuoden välein järjestettävän valtakunnallisen ”Koulujen Unkari-viikot” -tapahtuman pääjärjestäjä.

Rahoitus 

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Suomi-Unkari Seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Unkari Seura
Suomalais-ugrilaiset sukukansajärjestöt
Paras vuosi ikinä

Paras vuosi ikinä on suomalainen komediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Lotta Kaihua ja Ella Lahdenmäki. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa ja esitettiin televisiossa MTV3-kanavalla vuonna 2020. Toinen kausi julkaistiin C Moressa keväällä 2021. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Jenni Toivoniemi ja Kirsikka Saari. Saari on myös ohjannut sarjan ensimmäisen kauden yhdessä Selma Vilhusen kanssa. Toisella kaudella Jenni Toivoniemi korvasi Vilhusen sarjan toisena ohjaajana.

Sarja kertoo mainostomiston AD:sta Karlasta (Kaihua), joka sarjan alussa irtisanoutuu työstään ja hänen ystävästään Miinasta (Lahdenmäki), joka puolestaan eroaa 17 vuoden avoliitosta. He päättävät alkaa elää ”parasta vuottaan ikinä”, johon kuuluu tehtävälista: perusta rokkibändi, sano suoraan mitä ajattelet, kokeile huumeita, älä rakastu, henkisty, paranna maailma ja pane. Toisella tuotantokaudella Karla ja Miina jatkavat parhaan vuotensa elämistä.

Ensimmäinen tuotantokausi 
Sarjan 10-osaisen ensimmäisen tuotantokauden julkaisu alkoi C More -suoratoistopalvelussa 26. maaliskuuta 2020. Sarjaa julkaistiin palveluun kaksi jaksoa viikossa 23. huhtikuuta 2020 asti. Televisiossa sarja esitettiin MTV3-kanavalla elo-syyskuussa 2020. Ensimmäisen kauden budjetti oli 827 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 80 000 euroa.

Jaksot

Rooleissa

Toinen tuotantokausi 
Toisen kauden julkaisu alkoi C Moressa 22. huhtikuuta 2021. Sarjaa julkaistiin katsottavaksi kaksi jaksoa viikossa. Televisiossa kausi esitetään MTV3-kanavalla maaliskuusta 2022 alkaen.

Jaksot

Rooleissa

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Paras vuosi ikinä maksullisessa C More -palvelussa
 Sarjan ensimmäisen kauden traileri YouTubessa

2020-luvun televisiosarjat
C More -alkuperäissarjat
MTV3:n televisio-ohjelmat
Suomalaiset komediasarjat
Fredrik Gabriel Nyberg

Fredrik Gabriel Nyberg (24. toukokuuta 1797 Pernaja – 22. huhtikuuta 1870 Porvoo) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Nybergin vanhemmat olivat Haapaniemen sotakoulun johtaja eversti Gustaf Gabriel Nyberg ja Ebba Regina von Schoultz.  Nyberg opiskeli ensin kuukauden Haapaniemen sotakoulussa ja sitten heinäkuusta 1821 heinäkuuhun 1827 Haminan kadettikoulussa. Hän oli toiminut joulukuusta 1817 Haapaniemen sotakoulun alemman matematiikan opettajana aliluutnantin arvossa ja jatkoi opettajana Haminan kadettikoulussa  vuoteen 1827 asti. Hänet oli merkitty yleisesikunnan upseeriluetteloihin jo vuonna 1823, jonne hänet vakinaistettiin luutnantiksi ylennettynä vuonna 1827. Turkin sotaan 1828–1829 osallistunut Nyberg ylennettiin sodan aikana alikapteeniksi, kapteeniksi ja everstiluutnantiksi. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan Venäjän armeijan yleisesikunnassa. Vuonna 1833 hänet komennettiin everstinä 5. jalkaväkiarmeijakunnan ylimajoitusmestariksi, mistä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina vuonna 1835. Reserviin siirryttyään Nyberg hoiti Saksanniemen tilaa Porvoon pitäjässä, mutta myi tilan ja asui viimeiset vuotensa Porvoon kaupungissa.

Lähteet

 Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1797 syntyneet
Vuonna 1870 kuolleet
Silja Seppälä

Silja Seppälä (s. 20. maaliskuuta 1933) on suomalainen yleisurheilija. Hän saavutti pituushypyssä SM-hopeaa vuonna 1951 ja sijoittui SM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 1952. Hän edusti Suomea naisten ensimmäisessä Suomi–Ruotsi-maaottelussa Göteborgissa syyskuussa 1951. Kotimaassa hän edusti Heinolan Iskua.

Lähteet 

Suomalaiset pituushyppääjät
Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Esteri Kallio

Esteri Kallio (o.s. Kissala, s. 7. syyskuuta 1932 Kemin maalaiskunta – 14. kesäkuuta 2020 Kemi) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti kuulantyönnössä SM-mitaleja 1950-luvulla. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti aktiivivuosinaan Lautiosaaren Lukkoa, Kemin Intoa, Karihaaran Karua ja Kemin Kuntoa.

Kallio voitti kuulantyönnössä Suomen-mestaruuden vuonna 1957, saavutti SM-pronssia vuonna 1954 sekä sijoittui neljänneksi vuosina 1951 ja 1964. Hän edusti Suomea maaotteluissa Ruotsia ja Viroa vastaan vuonna 1957.

Kallion kuulantyöntöennätys oli syyskuussa 1964 tehty 13,16 m.

Lähteet 

Suomalaiset kuulantyöntäjät
Vuonna 1932 syntyneet
Vuonna 2020 kuolleet
Bidiya

Bidiya on kaupunki Omanissa. Se on suosittu turistikohde koska siellä on niin paljon dyynejä jotka houkuttelevat ihmisiä. Bidiya sijaitsee Omanin itäosassa.

Omanin kaupungit
Anak Krakatau

Anak Krakatau on saari Indonesiassa, Sundasalmessa Lampungin provinssissa Jaavan ja Sumatran välissä. Se on syntynyt suuremman Krakatau-tulivuoren kraatterista. Tulivuori sijaitsee pääosin meren alla, mutta sen ympärille purkautunut laava on muodostanut pienen saaren. Anak Krakatau on ollut pitkään aktiivinen. Suuremman Krakatau-tulivuoren purkautuminen vuonna 1883 on yksi historian tuhoisimmista purkauksista.

Anak Krakatau romahti joulukuussa 2018 aiheuttaen tuhoisan tsunamin, jossa kuoli yli 420 ihmistä Indonesiassa. Arvioiden mukaan tulivuori menetti romahduksen ja purkauksen seurauksena kolme neljäsosaa koostaan.

Historia 
Anak Krakatau kohosi vuonna 1927 merenkorkeuden yläpuolelle ja on kasvanut siitä saakka. Purkaukset ovat jatkuneet vuoden 1927 jälkeen säännöllisesti muutamien vuosien välein. Krakataun tulivuori on purkautunut muun muassa vuosina 2011–2012 sekä 17. lokakuuta 2018.

Joulukuun 2018 purkaus ja tsunami 
22. joulukuuta 2018 purkaus käynnisti vedenalaisen maanvyöryn, joka aiheutti tsunamin. Kaksi peräkkäistä aaltoa iski Jaavan ja Sundansalmen välisiin rantoihin aiheuttaen ihmisuhreja ja merkittävää tuhoa. Jaavan länsirannikolle, Pandeglangin alueelle iskeneiden aaltojen kerrottiin olleen pari metriä korkeita. Alueella asuu noin 1,3 miljoonaa ihmistä ja siellä on myös suosittuja turistikohteita.

Tsunami iski lauantaina 22. joulukuuta 21.30 paikallista aikaa. Maanjäristysanturit eivät varoittaneet seismisestä toiminnasta, joten tsunamin arvellaan syntyneen Anak Krakataun purkauksen aiheuttamista maanvyöryistä. Kuolonuhreja oli yli 420 ja 40 000 menetti kotinsa.

Lähteet 

Indonesian tulivuoret
Indonesian vuoret
Kaislikossa kuhisee

Kaislikossa kuhisee (tunnetaan myös nimellä Kuhinat) on Säkylässä järjestettävä vuotuinen tapahtuma. Se on sekä maksuton että ikärajaton tapahtuma ja sen järjestää Säkylän Yrittäjät aina kesäkuun toisen viikon perjantaina. Tapahtuma on kerännyt keskimäärin 15 000 kävijää vuosittain. Lukuisten myyntikojujen sekä ruokatelttojen ylläpidon lisäksi tapahtumassa pidetään aina muun muassa Säkylän Yrittäjien yleispuhe sekä järjestetään kuhinakulkue.

Esiintyjät

Kuhinoilla on järjestetty vuosittain myös lukuisia artistien esiintymisiä. Tässä on joitakin niistä.

 2014 - Mimi ja Kuku ja Anna Abreu
 2015 - Hundred Reasons ja Jonne Aaron
 2016 - Sanni ja Arttu Wiskari
 2017 - Jun­ni­la-Ran­ta­mä­ki Flash­back ja Mikael Gabriel
 2018 - Heikki Hilander ja Elastinen
 2019 - Saara Aalto ja Arttu Wiskari

Lähteet

Tapahtumat
Säkylä