joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tehlo

Tehlo on kylä Keski-Suomessa, Uuraisten kunnassa. Tehlolla on aikaisemmin ollut sekä kauppa että koulu. Nykyisin Tehlolla asuu vakituisesti noin 200 ihmistä, ja asutus on nauhamaisesti Höytiän–Uuraisten tien varressa ja Tehlojärven rannassa. Tehlon hajanaisen kyläkunnan läheisyydessä sijaitsee samanniminen järvi, joka kuuluu Kyynämöisten järviryhmään. Sen järviä ovat Kyynämöinen, Pieni-Sääkspää, Sääkspää, Tehlo, Kiijanen, Muikkulampi, Kukkaroinen ja Pieni-Kukkaroinen. Näistä Tehlo on suosittu järvi virkistyskalastajien keskuudessa, koska järven kalakanta on runsas.

Aiheesta muualla

 hoytia.info

Uuraisen kylät
Kansainvälinen journalistiliitto

Kansainvälinen journalistiliitto () on laajin sanomalehtimiesten kansainvälinen ammattiliittojen keskusliitto. Se pyrkii maailmanlaajuisesti suojelemaan ja vahvistamaan sanomalehtimiesten vapauksia. 

Liitto perustettiin nykyisessä muodossaan vuonna 1952.

IFJ:n suomalainen jäsenliitto on vuodesta 1956 ollut Suomen Journalistiliitto.

Lähteet

Aiheesta muualla
 International Federation of Journalists 

Ammattiliittojen kansainväliset järjestöt
Journalismi
Intonaatio

Intonaatio on puheen sävelkulkua. Se on yksi prosodian osatekijöistä.

Intonaatio voidaan jakaa tavuintonaatioon, sanaintonaatioon ja lauseintonaatioon.

Sävelkielissä tietyn sanaintonaatiotyypin nimi on tooni. Lauseintonaatiolla voidaan ilmaista puhefunktiota eli onko lause toteamus vai kysymys. Toteamus lausutaan yleensä laskevalla intonaatiolla. Monessa kielessä kysymyslause lausutaan nousevalla intonaatiolla, mutta suomessa kysymyslauseenkin intonaatio on laskeva. Lauseintonaatiolla puhuja voi lisäksi ilmaista suhtautumisensa sanomaansa tai ilmaista onko hän aikeissa jatkaa puheenvuoroaan.

Suomenkielisessä puheessa yhden intonaatiojakson sävelkulku on yleensä tasaisen laskeva. Painolliset tavut muodostavat intonaatiojakson sisällä sävelkulkuun pieniä nousuja. Intonaatiojaksot voidaan erottaa toisistaan myös taukojen, värähdyslaajuuden heikkenemisen sekä viimeisen tavun pitenemisen perusteella. Yksi intonaatiojakso kestää suomen kielessä noin puolitoista sekuntia.

Lähteet

Fonologia
Investituura

Investituura tarkoittaa viran tai maaomaisuuteen kohdistuvan hallintoikeuden antamista sekä läänittämistä. Keskiaikaisessa kirkko-oikeudessa investituura tarkoitti hallitsijan oikeutta nimittää piispat ja apotit tai vahvistaa virkanimitys sauvan ja sormuksen antamisella. Niin sanottu investituurariita syntyi 1000-luvulla Saksan, Ranskan ja Englannin hallitsijoiden ja paavin välillä, kun paavit eivät halunneet ruhtinaiden antavan vallanmerkkiä kirkollisille henkilöille. Kiista päättyi 1100-luvulla.

Lähteet

Keskiaika
Robert Korzeniowski

Robert Marek Korzeniowski (s. 30. heinäkuuta 1968, Lubaczów, Puola) on puolalainen kävelijä ja nelinkertainen olympiavoittaja sekä kolminkertainen maailmanmestari.

Korzeniowski sijoittui 1989 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä neljänneksikymmenenneksi ajalla 1.26.53. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Universiadit sekä sijoittui kävelyn maailmancupissa seitsemänneksi ajalla 1.21.19 ja Tokion MM-kisoissa kymmenenneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän keskeytti 20 kilometrin kävelyssä ja hylättiin 50 kilometrin kävelyssä 45 kilometrin jälkeen hänen ollessaan kilpailussa kolmantena. Vuonna 1993 Korzeniowski voitti hopeaa Toronton sisäratojen MM-kisoissa 5 000 metrin ratakävelyssä ajalla 18.35,91. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadit sekä oli kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä neljäs.

Korzeniowski käveli 1995 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä yhdeksänneksi. Samana vuonna hän voitti pronssia Göteborgin MM-kisoissa 50 kilometrillä ajalla 3.45.57. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin 20 kilometrillä. Atlantan olympialaisissa hän oli 20 kilometrillä kahdeksas ajalla 1.21.13, mutta voitti 50 kilometrillä olympiakultaa ajalla 3.43.30. Hän voitti MM-kultaa Ateenan MM-kisoissa 1997 50 kilometrillä. Seuraavana vuonna hän oli toinen Euroopan cupissa, mutta voitti Budapestin EM-kisoissa kultaa 50 kilometrillä. Vuonna 1999 hän käveli neljänneksi kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä ajalla 1.20.52. Sydneyn olympialaisissa 2000 Korzeniowski voitti olympiakultaa sekä 20 kilometrillä ajalla 1.18.59 että 50 kilometrillä ajalla 3.42.22.

Korzeniowski voitti MM-kultaa Edmontonin MM-kisoissa 2001 50 kilometrillä ajalla 3.42.08. Seuraavana vuonna hän voitti EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa ajalla 3.36.39. Hän uusi maailmanmestaruutensa Pariisin MM-kisoissa 2003 voittamalla 50 kilometrin kilpailun ajalla 3.36.03. Seuraavana vuonna hän käveli toiseksi 20 kilometrillä kävelyn maailmancupissa ja voitti olympiakultaa Ateenan olympialaisissa 50 kilometrillä.

Korzeniowski teki urallaan maailmanennätykset 5 kilometrin maantiekävelyssä sekä 5 000 metrin ratakävelyssä. Hän voitti uransa aikana 15 maansa mestaruutta 20 kilometrin kävelyssä vuosina 1990–2004. Lisäksi hän voitti Puolan-mestaruuden 50 kilometrin kävelyssä vuonna 1993 sekä maansa sisäratojen mestaruuden 5 000 metrin ratakävelyssä vuonna 2004.

Henkilökohtaiset ennätykset
 3 000 metrin ratakävely: 11.05,40 (1997)
 5 000 metrin ratakävely: 18.17,22 (1992)
 10 000 metrin ratakävely: 38.26,53 (2002)
 10 kilometrin kävely: 37.57 (2002)
 20 000 metrin ratakävely: 1.19.52,0 (2001)
 20 kilometrin kävely: 1.18.22 (2000)
 30 kilometrin kävely: 2.10.57 (2004)
 35 kilometrin kävely: 2.28.30 (1993)
 50 kilometrin kävely: 3.36.03 (2003)
 Tunnin kävely: 14 794 m (1992)

Lähteet

Aiheesta muualla
 http://www.korzeniowski.pl/ 

Puolalaiset kävelijät
Puolalaiset olympiavoittajat
Vuonna 1968 syntyneet
Elävät henkilöt
Erik Koskenmaa

Erik Johan Koskenmaa (1. lokakuuta 1878 Hausjärvi – 8. maaliskuuta 1957) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Kivimäen hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1932–1936 ja kahden viikon ajan kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä syksyllä 1936. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.

Lähteet 
 

Suomen ministerit
Vuonna 1878 syntyneet
Vuonna 1957 kuolleet
Se (minisarja)

Se (It) on vuonna 1990 tehty minisarja. Se perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen teokseen. Minisarjan on ohjannut Tommy Lee Wallace. Se esitettiin kahdessa osassa, 18. marraskuuta ja 20. marraskuuta 1990 ABC-televisiokanavalla.

Elokuva on hyvin tunnettu teos erityisesti elokuvan pahiksen, Pennywise-klovnin takia, jota elokuvassa tulkitsee näyttelijä Tim Curry. Pennywise antoi uuden käsitteen koulrofobialle eli klovnikammolle, sillä monen 90-luvulla elokuvan nähneistä väitetään saaneen traumoja kyseisestä hahmosta ja moni onkin sanonut Pennywisen olevan yksi pelottavimmista elokuvissa esiintyvistä fiktiivisistä hahmoista.

Juoni 

Elokuva kertoo joukosta nuoria joille ilmestyy Pennywise-niminen demoni, usein ulkomuotonaan klovni. Pennywise toteuttaa nuorten pahimmat pelot. Lähes toivonsa menettäneet 7 nuorta tekevät suunnitelman tämän ilkeän klovnin tuhoamiseksi ja päättävät toimia tehdäkseen lopun Sen ilkeistä teoista.

30 vuotta myöhemmin ainut seitsikosta Derryyn jäänyt huomaa yhteyksiä katoamisien ja kuolemien välillä ja on siten varma että Se on palannut. Hän päättää muistuttaa muita seitsikon jäseniä 30 vuoden takaisesta sopimuksesta, jonka he antoivat mikäli Se palaisi.

Rooleissa

Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano valittaa pitkän minisarjan latistuvan loppua kohti ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

Vuoden 2017 ja 2019 elokuvasovitusten, Se ja Se: Toinen luku elokuvien ohjaaja Andrés Muschietti on ilmaissut Variety-lehden haastattelussa, ettei arvosta lainkaan vuoden 1990 minisarjaa ja määrittelee sitä muutenkin "vesitetyksi Stephen Kingiksi", joka ei palvele kirjaa riittävän hyvin.

Lähteet

Kauhusarjat
Stephen Kingin teoksiin perustuvat televisiosarjat
Yhdysvaltalaiset kauhusarjat
1990-luvun televisiosarjat
Seulonnan keskeiset artikkelit
Holli

Holli voi tarkoittaa:

 Hollikyyti, historiallinen virkamiesten kuljetuspalvelu

Sukunimenä 
 Harri Holli (s. 1949), jalkapalloilija
 Kaija Holli (s. 1950), professori
 Marja Holli (s. 1950), kirjailija ja toimittaja
 Tuomas Holli (s. 1979), koripalloilija
 Vesa Holli (s. 1963), jalkapallomaalivahti

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Buddy Rich

Bernard ”Buddy” Rich (30. syyskuuta 1917 – 2. huhtikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jota usein pidetään edelleen maailman parhaana rumpalina. Hänen vaikutuksensa rumpujen soittoon ja soittajiin on kiistaton. Richin ura alkoi vain 18-kuukautisena, ja jatkui hänen kuolemaansa saakka. Rich pystyi soittamaan äärettömän monimutkaisia sovituksia tarkasti, esiintyen tuntikausia big bandin kanssa – vaikka ei koskaan oppinut lukemaan nuotteja kuin auttavasti – ja kieltäytyi harjoittelemasta, soittaen vain esiintyessään. Erityisesti virvelityöskentely oli omaa luokkaansa. 

Vuonna 1948 Rich mursi urheillessaan vasemman kätensä, ja joutui pitämään kipsiä kuusi viikkoa. Koska hän oli sopinut kahden viikon keikan New Yorkin Paramount Theatreen ja lukuisia muita esiintymisiä, hän soitti kaikki keikat vasen käsi kipsissä. Rumpali Jo Jones totesi, että jos Richin käsi paranee tulisi jonkun murtaa se uudelleen. 

Vuonna 1949 Rich – hyvin tietoisena omista taidoistaan – suivaantui Louie Bellsonin kehittämästä ideasta käyttää kahta bassorumpua rumpusetissä. Bellson esitti 20 minuuttia pitkän soolon kahdella bassorummulla Paramount Theatressa, jolle yleisö hurrasi kymmenen minuuttia. Tähän Rich totesi kuivasti, että Belssonin tulisi opetella soittamaan ensin yhtä bassorumpua kunnolla, ennen kuin lisäisi toista settiinsä. 

Heinäkuussa 1965 Rich esiintyi mestarirumpaleiden Elvin Jonesin, Art Blakeyn ja Louie Bellsonin kanssa. Konsertin viimeisenä esiintyjänä oli Rich, joka paikalla olleiden kriitikoiden ja yleisön mukaan todisti olevansa mestareiden mestari. 

Rich esiintyi ja levytti lukemattomien jazzin supertähtien kanssa, kuten Dizzy Gillespie, Louis Armstrong, Art Tatum, Tommy Dorsey, Duke Ellington, Artie Shaw, Charlie Parker, Miles Davis, Frank Sinatra, Gene Krupa, Lionel Hampton, Mel Tormé, Harry James ja Charlie Ventura. Hänet tunnettiin erittäin kriittisenä ja vaativana muusikkona, joka ei hyväksynyt keskinkertaisuutta tai ammattitaidottomuutta. Toisaalta hän oli myös huumorintajuinen ja hauska persoona, jonka vuoksi hän esiintyi useasti Johnny Carsonin The Tonight Show’ssa ja lukuisissa muissa televisio-ohjelmissa. Suomalainen trumpetisti Simo Salminen soitti 1980-luvun taitteessa puolitoista vuotta Buddy Richin bändissä.

Richillä todettiin aivokasvain 1987 ja hän menehtyi sydänkohtaukseen vaativan aivoleikkauksen jälkeen. 

Tämän päivän huippurumpaleista muun muassa Neil Peart, Charlie Watts, Steve Smith, Steve Gadd, Phil Collins, Carl Palmer, Dave Weckl, Vinnie Colaiuta ja Ed Shaughnessy pitävät Richiä esikuvanaan. Myös edesmennyt Led Zeppelinin rumpali John Bonham aloitti uransa kopiomalla Richin soittoa. Rich piti Bonhamin tyylistä, ja nimesi hänet yhdeksi rumpaleista, jolta hän voisi oppia jotain uutta.

Richille on myönnetty useita arvostettuja palkintoja, kuten Down Beat ja The Modern Drummer -lehtien Hall of Fame -palkinnot sekä The Jazz Unlimited Immortals of Jazz Award.

Kirjallisuutta 
 Tormé, Mel: Traps the Drum Wonder: The Life of Buddy Rich

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Drummerworld: Buddy Rich. 
  http://www.buddyrich.com/ 

Yhdysvaltalaiset jazzrumpalit
Vuonna 1917 syntyneet
Vuonna 1987 kuolleet
Luettelo Suomen ministereistä

Tämä on luettelo Suomen valtioneuvostossa toimineista ministereistä. Ministereitä on ollut yhteensä 611.

Taulukossa sinertävällä taustavärillä on korostettu nykyisen hallituksen ministerit (tilanne 19.11.2021).

Lähteet 
 

Luettelot Suomen ministereistä
Nummelan Palloseura

Nummelan Palloseura on vuonna 1964 perustettu vihtiläinen urheiluseura, jossa jalkapallo on ollut vahva laji alusta alkaen. NuPS on ollut jalkapalloilun erikoisseura vuodesta 1996 lähtien. Kaudella 2007 NuPSilla on 32 joukkuetta 22 ikäluokassa aina vuonna 2000 syntyneistä I-junioreista ikämiehiin ja -naisiin. Seuralla on virallisten sarjojen ja turnausten ulkopuolista toimintaa niin alle viisivuotiaille vesseleille kuin lähinnä kehitysvammaisista lapsista koostuvalle erityisryhmälle sekä kuntofutista kaiken ikäisille palloilijoille. Vuonna 2016 NuPSilla oli noin 550 jäsentä.

NuPSin miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2017 Kakkosessa, jonne se nousi edelliskauden päätteeksi. Seuraavaksi kaudeksi joukkue kuitenkin putosi Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin Kolmoseen.

Seuran lajeja olivat vuonna 2016 jalkapallo ja futsal. Aiemmin Nummelan Palloseurassa on pelattu jääkiekkoa ja maahockeytä.

Seuran kasvattamia pääsarjapelaajia

Jalkapallo
 Paulus Arajuuri
 Kristian Kunnas
 Satu Kunnas
 Tero Pilvi

Jääkiekko
 Aleksi Ainali
 Niklas Huovila
 Reetta Lindholm
 Eetu Pylkkänen
 Roope Taponen
 Atte Tolvanen
 Eeli Tolvanen
 Joona Tolvanen

Kentät 
Nummelassa on seuraavat olosuhteet jalkapalloilulle:

 2 x nurmikenttä (täysmittaisia)
 2 x tekonurmi (täysmittaisia)
 1 x hiekka (täysmittaisia)
 5 x hiekka (pieni)
 1 x kuplahalli (täysimittaisia)

Lähteet

Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
Nummelan Palloseura Twitterissä

Suomalaiset jalkapalloseurat
Vihtiläiset urheiluseurat
Vuonna 1964 perustetut urheiluseurat
Nummela
3
Al-Anbar

Anbarin maakunta () on yksi Irakin yhdeksästätoista kuvernementistä (maakunnasta). Se sijaitsee Irakin länsiosassa. Sen pinta-ala on 138 228 neliökilometriä, josta valtaosa asumatonta aavikkoa, ja se on Irakin laajin maakunta (32 prosenttia valtion pinta-alasta). Maakunta rajoittuu lounaassa Saudi-Arabiaan, lännessä Jordaniaan ja luoteessa Syyriaan. Pohjoisessa sen naapurina on Ninawan sekä idässä Saladinin, Bagdadin, Babilin, Karbalan ja Najafin maakunnat.
 
Maakunnan asukasluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 1 023 736. Vuoden 2014 alussa väkiluvuksi arvioitiin runsas 1,48 miljoonaa. Anbarin maakunnan pääkaupunki on Ramadi (Ar-Ramādī), joka sijaitsee Fallujan tavoin maakunnan itäosassa lähellä Bagdadia. Asukkaista suurin osa on sunnimuslimeja.

Historia 
Al-Anbarin maakunnan nimi oli vuoteen 1962 asti Dulaim ja vuosina 1962-1976 Ramadi.

Vuosien 2003–2010  Irakin sodassa se oli aluksi Irakin vastarintaliikkeiden tärkein tukialue. Erityisesti Fallujassa käytiin rajuja taisteluita. Yli neljäsosa Irakissa kuolleista amerikkalaissotilaista sai surmansa al-Anbarissa. Vuonna 2006 sunnikapinalliset kääntyivät al-Qaedaa vastaan, ja ottivat alueen turvallisuuden vastuulleen. Yhdysvallat poistui alueelta 2008. 

Syksyllä 2014 jihadistijärjestö Isis on saanut suurimman osan maakuntaa hallintaansa. Yli kolmannes maakunnan väestöstä (558 000 henkeä) oli pelkästään tammi–elokuussa 2014 lähtenyt kotoaan evakkoon suojaan väkivallan varalta.

Toukokuussa 2015 Isis onnistui valtaamaan maakunnan hallintokeskuksen, Ramadin kaupungin.

Hallinnollinen jako

Maakunta jakautuu aluehallinnon toisella tasolla paikallishallitoa varten kahdeksaan piirikuntaan. Maakunnan väestö 1 482 044 (1/2014) jakautui piirikuntiin seuraavasti:

 Ana (2 %),
 Falluja (35 %), 
 Haditha (6 %),
 Hit (Heet; 9 %), 
 al-Qa’im (al-Ka’im, al-Qaim; 10 %),
 Rutba (ar-Rutba; 3 %),
 Ra’ua (Rawa; 2 %) ja
 Ramadi (al-Ramadi; 33 %),  Ramadin kaupunki on maakunnan hallintokeskus

Piirikunnat jakautuvat edelleen alipiirikuntiin (subdistrict), ja aluehallinnon neljännellä tasolla sijaitsevat kaupungit.

Lähteet

Aiheesta muualla

Attack in Ramadi kills 2 senior Iraqi commanders (Reuters, 27.8.2015)  (businessinsider.com)

Irakin maakunnat
Ruotsin Sanomat

Päivälehti Ruotsin Sanomat oli sanomalehti Viikkoviestin jatkaja. Jukka Tuurala osti 1998 lakkautusuhan alla olleen Viikkoviestin. Lehti alkoi ilmestyä 1. syyskuuta 2003 viisipäiväisenä päivälehtenä Ruotsin Sanomat. Lehden toimitus sijaitsi Vällingbyssä Tukholmassa.

Viikkolehden tilaajia oli ollut noin 7 000 ja lehden toiminta oli tappiollista 2003, kun päätös päivälehdeksi siirtymiseksi tehtiin. Lehden tilanne kuitenkin ajautui yhä huonommaksi. Tilaajamäärä putosi puoleen ja lehti meni konkurssiin 7. huhtikuuta 2005.

Vakinaista henkilökuntaa lehdellä oli toistakymmentä avustajien lisäksi.

Ruotsin Sanomissa julkaistiin STT:n ja TT:n välittämiä uutisia, pääkirjoituksia vähemmistöpolitiikasta, yleisönosastolla käytiin kiivaitakin keskusteluja ja lehdessä oli myös novelleja, runoja ja kolumneja. Tunnetuin avustaja taisi olla Asko Sahlberg.

Lähteet

Ruotsalaiset sanomalehdet
Ruotsinsuomalaiset sanomalehdet
Pääkaupunkialue (Tanska)

Pääkaupunkialue () on yksi Tanskan viidestä hallinnollisesta alueesta (). Alueen pinta-ala on 2 562,8 km² ja vuoden 2020 alussa siellä oli 1 847 147 asukasta.Väentiheys alueella oli 720,8 asukasta neliökilometriä kohti. Alueellinen pääkaupunki on Hillerød, mutta suurin taajama on koko Tanskan pääkaupunki Kööpenhamina.

Pääkaupunkialue muodostettiin 1. tammikuuta 2007 osana Tanskan kuntauudistusta. Alueeseen kuuluu kaksi entistä amtia (Kööpenhaminan amt ja Frederiksborgin amt) sekä Kööpenhaminan, Frederiksbergin ja Bornholmin kunnat.

Kunnat

Katso myös 
Luettelo Tanskan kunnista
Tanskan kuntauudistus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 RegionHovedstaden.dk
Sjællandin alue

Sjællandin alue (suomeksi myös Sjellannin alue, ) on yksi Tanskan viidestä alueesta (). Alueen pinta-ala on 7 225,8 neliökilometriä ja vuoden 2020 huhtikuussa siellä oli 837 225 asukasta. Väentiheys alueella oli 115,9 asukasta neliökilometriä kohti. Alueen pääkaupunki on Sorø, mutta suurin taajama on Roskilde.

Sjællandin alue muodostettiin 1. tammikuuta 2007 osana Tanskan kuntauudistusta. Alueeseen kuuluu kolme entistä amtia: Roskilden amt, Storstrømin amt ja Länsi-Sjællandin amt.

Kunnat

Katso myös
Luettelo Tanskan kunnista
Tanskan kuntauudistus

Lähteet

Aiheesta muualla

 Region Sjælland
Keski-Jyllannin alue

Keski-Jyllannin alue () on yksi Tanskan viidestä alueesta (). Alueen pinta-ala on 13 008,0 km² ja vuoden 2020 huhtikuussa siellä oli 1 327 214 asukasta. Väentiheys alueella oli 102,0 asukasta neliökilometriä kohti. Alueen pääkaupunki on Viborg, mutta alueen suurin taajama on Aarhus.

Keski-Jyllannin alue muodostettiin 1. tammikuuta 2007 osana Tanskan kuntauudistusta. Alue kuuluu entinen Ringkøbingin amt, suurin osa Aarhusin amtista, suurin osa Viborgin amtista ja pohjoisosa Vejlen amtista.

Kunnat

Katso myös 
 Luettelo Tanskan kunnista
 Tanskan kuntauudistus

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Region Midtjylland
Pohjois-Jyllannin alue

Pohjois-Jyllannin alue () on yksi Tanskan viidestä alueesta (). Alueen pinta-ala on 7 885,5 km² ja vuoden 2020 huhtikuussa siellä oli 589 712 asukasta. Väentiheys alueella oli 74,8 asukasta neliökilometriä kohti. Alueen pääkaupunki ja suurin taajama on Aalborg.

Pohjois-Jyllannin alue muodostettiin 1. tammikuuta 2007 osana Tanskan kuntauudistusta. Alueeseen kuuluvat entiset Nordjyllandin amt, osa Viborgin amtista ja pieni osa Aarhusin amtista.

Kunnat

Katso myös
Luettelo Tanskan kunnista
Tanskan kuntauudistus

Lähteet

Aiheesta muualla

 Region Nordjylland
Etelä-Tanskan alue

Etelä-Tanskan alue () on yksi Tanskan viidestä alueesta (). Alueen pinta-ala on 12 261,7 km² ja vuoden 2020 huhtikuussa siellä oli 1 223 559 asukasta. Väentiheys alueella oli 99,8 asukasta neliökilometriä kohti. Alueen pääkaupunki on Vejle, mutta suurin taajama on Odense.

Etelä-Tanskan alue luotiin 1. tammikuuta 2007 osana Tanskan kuntauudistusta. Alue muodostettiin yhdistämällä Fynin amt, Riben amt ja Etelä-Jyllannin amt sekä osa Vejlen amtista.

Kunnat

Katso myös
Luettelo Tanskan kunnista
Tanskan kuntauudistus

Lähteet

Aiheesta muualla

 Region Syddanmark
Kirkon viestintäpalkinto

Kirkon viestintäpalkinto on kirkkohallituksen joka toinen vuosi myöntämä palkinto, joka annetaan tunnustuksena kristillisen sanoman, kristillisen tiedon tai kristinuskon mukaisten elämänarvojen ansiokkaasta välittämisestä viestinnän keinoin. Sen myöntäminen perustuu kahden edeltävän vuoden ansioihin. Palkinnon suuruus oli 7 500 euroa vuonna 2018.

Sen edeltäjä vuoteen 2010 saakka oli Kirkon tiedonvälityspalkinto, joka jaettiin vuosittain tammikuussa Kirkon tiedotuskeskuksen perustamisen vuosipäivänä eli niin kutsuttuna KT:n päivänä.

Palkitut

Kirkon tiedonvälityspalkinto 
1975 maisteri Sakari Virkkunen
1976 toimittaja Aarre Huuskonen
1977 maisteri Martti Silvennoinen
1978 päätoimittaja Eila Jokela
1979 apulaisprofessori Pentti Lempiäinen
1980 teol.tri hc Irja Kilpeläinen
1981 erikoistoimittaja Jarmo Jääskeläinen
1982 toimittaja Tapani Ruokanen
1983 toimittaja Meta Torvalds
1984 toimittajat Eeva Haapakoski ja Unto Lahtonen
1985 dosentti Martti Lindqvist
1986 toimituspäällikkö Niilo Ihamäki
1987 päätoimittaja, pastori Olli Valtonen
1988 toimittaja Elina Pylkkänen
1989 toimittajat Heikki Ellonen ja Matti Kaukinen
1990 professori Lars Pettersson
1991 Viron kirkon tiedotustyö: tiedotusjohtaja, lääninrovasti Tiit Salumäe
1992 päätoimittaja, apulaisprofessori Seikko Eskola
1993 professori Tarmo Kunnas
1994 toimittaja Vesa Toijonen
1995 Etsijä-lehden päätoimittajat Marianne Heikkilä, Taneli Heikka ja Jari Jolkkonen
1996 toimittaja Hannu Taanila, Yleisradio
1997 valokuvaaja Hans Paul
1998 toimittaja Riittasisko Räike
1999 toimittaja Stig Kankkonen
2000 päätoimittaja, toimitusjohtaja Kirsi Rostamo
2001 päätoimittaja Heikki Hakala
2002 Inhimillinen tekijä -ohjelman toimittajat Anne Flinkkilä ja Helena Itkonen
2003 toimittaja Eeva Nikkilä-Kiipula
2004 professori Juha Siltala
2005 taiteilija, kirjailija Maija Paavilainen
2006 päätoimittaja Jan-Erik Andelin
2007 YLE Radio 1:n Jumalainen heinäkuu -projektin toteuttajat, kanavapäällikkö Antti Pajamo ja ohjelmapäällikkö Minna Lindgren
2008 lastenpsykiatri, kirjailija Jari Sinkkonen
2009 palkintoa ei jaettu, sillä kirkkohallitus ei suostunut myöntämään sitä sarjakuvataiteilija Ville Rannalle
2010 tietokirjailija, pappi Jaakko Heinimäki.

Kirkon viestintäpalkinto 
2012 YLE TV1:n Voimala-ohjelman toimittajat Marketta Mattila ja Raisa Rauhamaa
2014 Lilli Paasikivi Suvivirsi-tempauksesta Helsingin Töölöntorilla
2016 Olli Sirén Aleppon kellot -tapahtumasta
2018 toimittaja Anna-Stina Nykänen 
2020 Erätauko-säätiö

Lähteet
Aggtelekin kansallispuisto

Aggtelekin kansallispuisto on kansallispuisto Unkarin pohjoisosassa Aggtelekin karstialueella. Puisto perustettiin vuonna 1985 ja se lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995.

Kansallispuisto on pinta-alaltaan 198,92 neliökilometriä, josta 39,22 neliökilometriä on tarkennetussa suojelussa. Se sijaitsee noin 700–900 m. korkeudessa. Keski-Euroopan suurin stalaktiittiluolasto nimeltään Baradla-Domican luolat sijaitsee alueella. Se on 25 kilometriä pitkä ja jatkuu Slovakian puolelle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Kansallispuiston kotisivut 
Aggtelekin ja Slovakian karstimaan luolat UNESCOn sivuilla  

Unkarin kansallispuistot
Unescon maailmanperintökohteet Unkarissa
Radio Sputnik

Radio Sputnik oli suomalainen venäjänkielinen radioasema, joka toimi Suomessa FM-taajuudella. Lähetyksen kuuluvuusalue ylsi E18-valtatietä Viipurista Helsinkiin, mukaan lukien kolme rajanylityspaikkaa. Radio Sputnik tarjosi sekä venäläisiä että neuvostoaikaisia hittejä ympäri vuorokauden. Lisäksi kanava lähetti uutisia, mainoksia ja erilaisia teema- ja asiaohjelmia.

Radio Sputnik aloitti lähetyksensä 21. syyskuuta 1999 ja viralliset avajaiset olivat 29. syyskuuta 1999. Suomen Gallup Oy:n kesällä 2000 tekemän tutkimuksen mukaan 75 prosenttia venäläisistä matkailijoista kuunteli Radio Sputnikia Suomen vierailunsa aikana. Saman vuoden syksynä jo 89 prosenttia kyselyyn osallistuneista Suomessa asuvista venäjänkielisistä kuunteli radioasemaa säännöllisesti. Radio Sputnik toimi vuoden 2015 huhtikuusta heinäkuuhun nimellä Spirit FM, kunnes Radio Sputnik aloitti taas vanhalla nimellään Spirit FM:n rinnalla. Samalla se muutti musiikkilinjansa rockmusiikkiin ja sen alalajeihin.

Kesäkuussa 2018 ilmoitettiin, että Radio Sputnikin ja Spirit FM:n taajuudet siirtyvät Basso Median käyttöön. Basso Media käynnistää kaksi uutta radiokanavaa, jotka eivät jatka lopettaneiden radiokanavien brändeillä.

21. kesäkuuta 2018 Radio Sputnikin entisillä taajuuksilla aloitti lähetykset I LUV 2K.

Lähteet 

Suomalaiset radioasemat
Basso Media
Seitsemän (televisiosarja)

Seitsemän on vuonna 2001 Yle TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja. Sarja on TV1:n Kotikatsomon viides niin sanottu kausisarja. Ensiesityksellä sen jokainen jakso keräsi yli miljoona katsojaa. Sarja nähtiin uusintana 7.6.–23.8.2010 TV1:n Kotikatsomossa.

Juoni

Viiden perheen taloyhtiö voittaa lotossa pääpotin, 28,8 miljoonaa markkaa. Mutta mihin ihmeeseen katoaa yksi miljoonien arvoinen lottolappu?

Rooleissa

Jaksoluettelo

Suomalaiset draamasarjat
Suomalaiset komediasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
James Abourezk

James George Abourezk (s. 24. helmikuuta 1931) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Abourezk syntyi libanonilaisille vanhemmille ja kouluttautui insinööriksi ja juristiksi. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1971–1973 ja edusti sen jälkeen vuoteen 1979 Etelä-Dakotaa Yhdysvaltain senaatissa.

Abourezk on ensimmäinen Yhdysvaltain senaattiin päässyt arabi. Hän perusti vuonna 1980 American-Arab Anti-Discrimination Committeen ja on julkaissut 1989 kirjan Advise and Dissent: Memoirs of South Dakota and the U.S. Senate.

Abourezk asuu Sioux Fallsissa.

Lähteet 

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenet
Yhdysvaltain senaatin jäsenet
Yhdysvaltalaiset demokraattipoliitikot
Amerikanlibanonilaiset
Vuonna 1931 syntyneet
Elävät henkilöt
WLAN-verkot Suomessa

WLAN-verkot Suomessa koostuvat yksityisistä ja julkisista langattomista verkoista. Verkot ovat avoimia tai suljettuja. Yksityisiä suljettuja verkkoja ovat mm. hotellien asiakkailleen tarjoamat verkot ja yksityisiä avoimia verkkoja ovat jotkin ravintoloiden ja kahviloiden asiakkailleen tarjoamat verkot. Julkisia suljettuja verkkoja on eri laitoksissa ja julkiset avoimet verkot ovat yleensä kirjasto- ja yliopistolaitoksen ylläpitämiä.

Kattavuus
Hallituksen tietoyhteiskuntaohjelman mobiilityöryhmä ehdotti, että kuntien tietotekniikkapanostusten lisäksi olisi koko maahan saatava avoin langaton verkko vuoteen 2010 mennessä. Maanlaajuista palvelua on tällä hetkellä vain GPRS-palvelut matkapuhelinoperaattoreiden verkoissa, mutta ongelmaksi niissä nähdään hitaus ja heikot vasteajat.

Merkittävimmät verkot Suomessa

Kansainväliset verkot
Kansainvälisistä kaupallisista verkoista esimerkkinä myös Suomessa toimiva TeliaSonera HomeRun. Tukiasemia löytyy esimerkiksi lentokentillä, käyttömaksut ovat korkeita ja suunnattu yrityskäyttäjille. TeliaSonera HomeRun muodostui kun Soneran vastaava wGate-palvelu yhdistettiin tuotenimenä Telian HomeRun-palveluksi.

Kunnalliset verkot
Langattomien verkkojen tehtävästä kunnallisena palveluna käydään laajaa keskustelua. Oulun panOULU on esimerkki laajasta ja kattavasta julkisesta avoimesta verkosta, kun taas Helsingissä avoimen verkottamisen laajentaminen on ollut kunnallispoliittinen keskustelun aihe lähinnä siksi, että siellä on myös runsaasti yksityistä tarjontaa, mihin ei ole haluttu kaupungin vaikuttavan tarjoamalla julkisia avoimia verkkoja nykyistä laajemmin.

Oulun panOULUn jälkeen toiseksi laajin verkko on Lahden Mastonet. Helsingissä tai pääkaupunkiseudulla asia ei ole edennyt. Kaupunginvaltuutetut Osku Pajamäki ja Jouko Malinen tekivät asiasta valtuustoaloitteen. Helsingin kaupunki kokeilee joitain WLAN-yhteyksiä joukkoliikenteessä.

Lista WLAN-verkoista Suomessa

 DNA WLAN
 eduroam (yliopistot, ammattikorkeakoulut ja tutkimuslaitokset)
 Saunalahti Wippies
 freedom (Kuusiokunnat)
 Helsingin kaupungin opetusvirasto ja kaupunginkirjasto
 Hese WLAN (osa Suomea)
 Langaton Tampere (Tampere)
 Mastonet (Lahti)
 Netikka WLAN
 panOULU (Oulu)
 Pori WLAN (Pori)
 Sainet (Lappeenranta)
 SparkNet ja OpenSpark (Turun seutu, osa Suomea)
 Titanix WLAN (Pori)
 TeliaSonera HomeRun
 Zonet - Rauman, Porvoon ja Mäntsälän kaupalliset WLAN verkot

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Suomen ilmaiset WLAN hotspotit 
 Luettelo langattomista verkoista Suomessa 
 Viestintävirastolta kannanotto WLAN-palveluntarjoajien velvoitteisiin, 22.08.2006
Samettivälskäri

Samettivälskäri (Acanthurus nigricans) on välskärikaloihin kuuluva kala.

Koko ja ulkonäkö 
Samettivälskäri kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon pastellivälskäriä Acanthurus japonicus. Ruumis on luumunvärinen, kiekkomainen, ja peräosaa kiertää keltainen kapea raita. Pyrstö on vaaleansininen, ja siinä on keltainen poikkiraita. Silmän alla on valkoinen läikkä, pienempi kuin pastellivälskärillä.

Alkuperä 
Samettivälskäri on kotoisin Havaijilta ja Tyynenmeren keskiosista.

Käyttäytyminen 
Samettivälskäri on usein aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan, mutta ei kiusaa pienempiään.

Ravinto 
Samettivälskäri on levänsyöjä.

Lähteet

Aiheesta muualla

Meriakvaariokalat
Välskärikalat
Ruusupapu

Ruusupapu (Phaseolus coccineus) on ravinto- ja koristekasvina kasvatettava köynnöspapu.

Ulkonäkö ja koko 
Ruusupapu kasvaa 2–4 m korkeaksi. Sen lehdet ovat halkaisijaltaan noin 10 cm ja muodostuvat kolmesta lehdykästä. Kukat ovat valkoiset, punaiset tai oranssinsävyiset. Palot ovat keitettyinä syötäviä, kun ne ovat vielä litteitä ja korkeintaan n. 16 cm pitkiä. Sitä isommista, jo pullistuneista paloista otetaan talteen ja keitetään pelkät pavut.

Alkuperä 
Ruusupapu on kotoisin Keski-Amerikasta, missä se on monivuotinen kasvi. Intiaanit ovat käyttäneet sen tärkkelyspitoisia juuria ravinnoksi.

Viljely 
Ruusupapu kasvatetaan yleensä siemenistä taimiksi sisätiloissa ja istutetaan kasvupaikalle pieninä taimina hallojen mentyä  tai kylvetään suoraan lämpimään maahan. Se kasvaa vehreäksi seinämäksi varsin nopeasti. Se pitää tukea säleikköön tai muuhun vastaavaan. Se kukkii heinäkuulta syyskuulle. Jos köynnöksestä haluaa siemeniä talteen seuraavaksi vuodeksi, siemenpalon täytyy antaa tuleentua aivan ruskeaksi ja kuivaksi, ennen kuin se poimitaan. Musta-violetinkirjavat pavut otetaan sisältä talteen siemeniksi. Siemenet säilytetään kuivassa, ilmavassa ja pimeässä paikassa, missä ne saavat jatkaa kuivumistaan, kunnes ne kylvetään keväällä.

Lähteet

Aiheesta muualla 
ITIS: Phaseolus coccineus 
United States Department of Agriculture (USDA): Phaseolus coccineus 
Flora of China: Phaseolus coccineus 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Phaseolus coccineus 
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Phaseolus coccineus (runner bean) 

Pavut
Köynnökset
Viljeltävät ravintokasvit
Tärkkelysperuna

Tärkkelysperuna kuuluu perunalajikkeisiin, jotka ovat erittäin tärkkelyspitoisia ja siksi sopivia elintarvike- ja kemianteollisuuden raaka-aineiksi. Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka määrittelee Euroopan unionin jäsenvaltioille suurimmat tuotantomäärät perunantärkkelyksen osalta.

Euroopan unionin säädösten mukaan ei perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, voida pitää tärkkelysperunoina. 

Tärkeimmät tärkkelysperunalajikkeet Suomessa ovat Hankkijan Tanu, Kardal, Posmo ja Saturna. Jonkin verran viljellään myös merkittävässä määrin Serestraa  ja Van Goghia.

Hankkijan Tanu on sopiva tärkkelysperunoiden kauden aloitusperunaksi elokuussa. Vasta syyskuussa Suomessa korjattuna muut Suomessa käytettävät tärkkelysperunat ovat satoisampia.

EU-maille on jaettu tärkkelysperunan osalta markkinointivuoden 2006-2007 loppuun saakka enimmäiskiintiöt tärkkelysperunantuotantoa varten:

Saksa, 656 298 000 kg
Alankomaat, 507 403 000 kg
Ranska, 265 354 000 kg
Tanska, 168 215 000 kg
Puola, 144 985 000 kg
Suomi, 53 178 000 kg, josta Finnamyl, 39 554 000 kg, Järviseudun Peruna, 8 306 000 kg, Evijärven Peruna, 5 318 000 kg
Itävalta, 47 691 000 kg
Tšekki, 33 660 000 kg
Latvia, 5 778 kg
Espanja, 1 943 000 kg
Liettua, 1 211 000 kg
Slovakia, 729 000 kg
Viro, 250 000 kg

Tärkkelysperunaa viljellään Suomessa noin 8 000 hehtaarin pinta-alalla. Sitä tuottaa noin 850 perunanviljelijää pääasiassa Etelä-Pohjanmaalla ja Satakunnassa. Tärkkelysperunanviljely on noin 4-6 kertaa niin työllistävää kuin viljanviljely.

Teollisuuden käyttöön tärkkelysperunaksi menevät Kardal 1994- (Raisio Yhtymä) tärkkelysteollisuus, Posmo 1986- (S. G. Nieminen), Saturna 1977- (Raisio Yhtymä tärkkelysteollisuus) ja Hankkijan Tanu 1990- (Boreal Kasvinjalostus) sekä sitä korvaamaan Hankkijan Tomppa (Boreal Kasvinjalostus), Ute 1993- (S. G. Nieminen). 

Tärkkelysperunan hinta on ollut 2006 noin 0,22 € / kg tärkkelykselle laskettuna.

Muuta 

Kemira GrowHow on kehittänyt LORIS Expert-menetelmän, jolla tärkkelysperunan viljelyä voidaan seurata peltolohkoittain. Kerättävän tiedon analysoinnilla uskotaan voitavan parantaan tärkkelysperunan tärkkelyspitoisuutta viljelyssä.

Perunantutkimuslaitos koeviljelee BASF:n Amfloraa ja toista geenimanipuloitua tärkkelysperunaa Suomessa 2010.

Lähteet 

Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka
Pavol Paška

Pavol Paška (23. helmikuuta 1958 Košice, Tšekkoslovakia – 6. huhtikuuta 2018 Košice, Slovakia) oli slovakialainen poliitikko. Hän oli parlamentin puhemies 2006–2010 ja 2012–2014. Hän edusti SMER - sociálna demokracia -puoluetta. Paška tuki vahvasti Kroatian EU-jäsenyyttä.

Pavol Paška kuoli 6. huhtikuuta 2018 saamaansa infarktiin synnyinkaupungissaan Košicessa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Slovakialaiset poliitikot
Vuonna 1958 syntyneet
Vuonna 2018 kuolleet
Pax Americana

Pax Americana (Latinaksi: "Amerikan rauha" tai "amerikkalainen rauha") on termi, joka kuvaa toisen maailmansodan jälkeen vuodesta 1945 saakka länsimaissa vallinnutta verrattain rauhallista aikaa, jota kuvastaa myös Yhdysvaltojen hallitseva sotilaallinen ja taloudellinen asema. Se asettaa Yhdysvallat Rooman valtakuntaa vastaavaan sotilaalliseen ja diplomaattiseen rooliin (katso Pax Romana), brittiläisen imperiumin seuraajaksi. Pax Americanan aikana tärkeimpien länsimaiden kesken ei ole puhjennut aseellisia konflikteja, eikä ydinaseita ole käytetty, vaikka Yhdysvallat ja sen liittolaiset ovatkin osallistuneet erinäisiin paikallisiin sotiin kuten Korean, Vietnamin, Falklandin, Persianlahden, Afganistanin ja Irakin sotiin.

Termiä Pax Americana käyttävät niin Yhdysvaltain ulkopolitiikan kannattajat kuin vastustajatkin, joten siihen liittyy erilaisia painotuksia riippuen asiayhteydestä. Esimerkiksi uuskonservatiivinen ajatushautomo Project for the New American Century käyttää termiä raportissaan Rebuilding America's Defences, mutta sitä ovat käyttäneet myös ne, jotka syyttävät Yhdysvaltain toimintaa supervaltana imperialistiseksi ja hyökkääväksi.

Pax Americana on verrattavissa Rooman valtakunnassa vallinneeseen rauhan aikaan (Pax Romana). Molemmissa tapauksissa rauha tarkoittaa "suhteellista rauhaa", jolloin sotia kyllä käydään, mutta ne ovat verrattain pienimuotoisia eivätkä vaaranna hallitsevan valtion olemassaoloa tai asemaa teollisuuden, kaupankäynnin, maatalouden tai sotilaallisen voiman alueilla.

Pax Americanan alkuperä
Termi juontuu osittain Yhdysvaltain suorasta vaikutusvallasta, mutta myös amerikkalaisen taloudellisella ja diplomaattisella tuella toimivista kansainvälisistä instituutioista. 

Kun toinen maailmansota päättyi vuonna 1945, Yhdysvalloilla oli etulyöntiasema kaikkiin muihin teollisuusmaihin verrattuna. Se oli maailman ainoa ydinasevaltio, hallitsi puolta maailman teollisuustuotannosta, 80 prosenttia maailman kultavarannoista, maan infrastruktuuri oli säilynyt sodassa vahingoittumattomana ja sen asevoimat olivat ennennäkemättömän voimakkaat. Euroopan suurvaltojen kokemat infrastruktuurin, pääoman ja ihmishenkien menetykset olivat kova isku niin voittajien kuin häviäjienkin imperialismille.

Sodan jälkeen Yhdysvallat investoi voimakkaasti Länsi-Euroopan ja Japanin jälleenrakennukseen esimerkiksi Marshall-avun kautta, mikä vahvisti sen taloudellista vaikutusvaltaa alueilla, joita se jo hallitsi sotilaallisesti. Tämä edesauttoi rautaesiripun laskeutumista ja kylmän sodan kehittymistä, kun länsiliittoutuneet ja Neuvostoliitto ryhtyivät kehittämään sodassa miehittämiään alueita omien taloudellisten näkemystensä mukaisesti. Yhdysvallat luopui perinteisestä isolationismistaan ja ryhtyi kehittämään kansainvälisiä instituutioita, jotka ylläpitäisivät sille suotuisaa maailmanjärjestystä. Näihin instituutioihin kuuluvat muun muassa Maailmanpankki, Nato, Maailman kauppajärjestön (WTO) edeltäjä GATT sekä YK, jonka turvallisuusneuvostossa pysyvillä jäsenvaltioilla on veto-oikeus.

Poliittiset käsitteet
Suhteellisen rauhan ajanjaksot
Yhdysvaltain politiikka
Yleisperunat

Yleisperunat ovat perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on keskinkertainen verrattuna kiinteämaltoisiin ja jauhoisiin perunoihin. Ne pysyvät kohtalaisen hyvin koossa keitettäessä, paremmin kuin jauhoiset perunat.

Yleisperunoita Suomessa ovat Asterix (Pohjoisen Kantaperuna), Bellona (Ravintoraisio), Idole (Kesko/Agrico), Matilda (Kesko/Svalöf Weibull ja Sabina (Kesko/Svalöf Weibull). Yleisperunoiden pakkauksissa olevan täplän väri vähittäiskaupassa on keltainen. Muita yleisperunoita ovat aikainen talviperuna Sabina.

Aiheesta muualla
Paavon Perunasivu
Puikula

Puikula on Lapissa ja myös Pohjois-Pohjanmaalla viljeltävä erittäin jauhoinen perunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 18,5 prosenttia. Ruotsissa sama lajike tunnetaan nimellä mandelpotatis.

Euroopan unionin myöntämän suojatun alkuperänimityksen vuoksi vain Lapissa tuotettua ja pakattua puikulaperunaa voi markkinoida Lapin puikula -nimellä. Puikulaa on viljelty lajikkeena Lapissa 1700-luvulta alkaen. Lajikkeella on kiinteä yhteys maantieteelliseen alueeseen, ja sen laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisestä alueesta. Myös perunan tuotanto tapahtuu alueella, johon nimi viittaa. Pohjoisessa viljeltynä se menestyy paremmin kuin etelässä, jossa kasvitaudit uhkaavat sitä. 

Erittäin tärkkelyspitoisena puikula hajoaa helposti keitettäessä. Tätä varten sitä on joskus suositeltu kypsennettäväksi höyryttämällä.

Lähteet  
 Kasvilajikeluettelo 2006 (PDF). Maa- ja metsätalousministeriö.

Viitteet

Aiheesta muualla  
 Lapin puikula on nyt suojattu nimi. Sarka (43) 1997, s. 8.
 Antti Hannukkala: Lapin Puikula – paradoksi lajikeluettelossamme. Tuottava peruna (32) 2005:1, s. 18–19.
 Puikula Suomen Siemenperunakeskus.

Perunalajikkeet
Jauhoiset perunat
Euroopan unionin suojatut alkuperäisnimitykset
Bintje

Bintje on alankomaalainen kiinteämaltoinen perunalajike. Bintjen tärkkelyspitoisuus on 15,2 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan kiinteämaltoiseksi perunaksi. Perunan risteytti 1904 KL de Vries ja viljelyyn se tuli 1910.

Bintjeä on käytetty Matildan risteyttämiseen.

Märkinä kesinä Bintje on altis yleisimmille perunan taudeille.

Lajiketta viljellään myös muun muassa Ruotsissa

Satoisuus Suomessa

Lähteet
 Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf)
Kantaperunan ruokaperunalajikkeiden vertailu (pdf)

Lähdeviitteet

Aiheesta muualla
Bintje 
 European cultivated potato database - Bintje
Bintje

Kiinteämaltoiset perunat
Melko aikaiset perunalajikkeet
Talviperunat
Ruokateollisuusperunat
Fambo

Fambo on  kiinteämaltoinen perunalajike. Fambon tärkkelyspitoisuus on 15,1 prosenttia.

Lähteet
Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf)

Viitteet

Aiheesta muualla
Suomen Siemenperunakeskus: Fambo 
The European Cultivated Potato Database: Fambo

Kiinteämaltoiset perunat
Varhaisperunalajikkeet
Ruokateollisuusperunat
Ostara (peruna)

Ostara on varhainen kiinteämaltoinen perunalajike, joka on alun perin jalostettu Alankomaissa. Ostaran tärkkelyspitoisuus on 14,0 prosenttia. Vähäisen tärkkelyspitoisuuden vuoksi Ostara sopii käytettäväksi muun muassa laatikoissa ja salaateissa. Ostaran mukulat kasvavat suuriksi, litteiksi ja pitkänsoikeiksi. Kuori on vaaleaa ja verkkomaista, itukuopat ja mukuloiden silmät matalia. 

Ostaran suosio on kasvussa, sillä tekee satoa jo elokuussa ja runsaasti. Sillä on kuitenkin vähäisen kuiva-ainepitoisuuden vuoksi huono keittolaatu, mikä vähentää sen suosiota ja minkä takia sitä suositellaan käytettäväksi vain varhaisperunalajikkeena. Ostaran viljeleminen talviperunalajikkeena on kuitenkin lisääntynyt.

Lähteet
 Kasvilajikeluettelo 2006 Maa- ja metsätalousministeriö(pdf)

Viitteet

Aiheesta muualla
 Ostara The European Cultivated Potato Database

Kiinteämaltoiset perunat
Varhaisperunalajikkeet
Siikli

Siikli, alun perin Sieglinde, on saksalainen varhainen kiinteämaltoinen perunalajike vuodesta 1935, joka on risteytys 'Böhm 155/06' × 'Juli'. Siiklin tärkkelyspitoisuus on 15,2 prosenttia. Se on altis lehtirutolle ja mukularutolle, mitä voidaan torjua varhaisella korjaamisella.

Lähteet
Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006(pdf)
Suomen siemenperunakeskus Oy: Lajikeopas 2019 (pdf)

Lähdeviitteet

Aiheesta muualla
Siikli  
Siikli
Suomen Siemenperunakeskus: Siikli 
The European Cultivated Potato Database: Sieglinde
Welt: Sieglinde - auch mit 65 noch begehrt
Kartoffel nyt: Sieglinde 

Kiinteämaltoiset perunat
Aikaiset perunalajikkeet
Syysperunat
Velox (peruna)

Velox on  jauhoinen kiinteämaltoinen perunalajike. Veloxin tärkkelyspitoisuus on 14,0 prosenttia.

Suomessa viljelty Velox on myös vientiperuna. Sen siemeniä viedään Venäjälle.

Veloxia viljellään myös Ukrainassa yhtenä maan 43 lajikkeesta.

Lähteet
 Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf) 
 Kantaperunan ruokaperunalajikkeiden vertailu (Arkistoitu versio, pdf)

Viitteet

Aiheesta muualla
Velox 
The European Cultivated Potato Database: Velox
Arto Virtanen: Felsina, Velox ja Adora esittelyssä. Tuottava peruna (27) 2000, s. 14-15 ja 17.
Arjo Kangas: Velox ja Columbo uusia varhaisia ruokaperunoita. Koetoiminta ja käytäntö (56) 1999:2, s. 8.

Kiinteämaltoiset perunat
Aikaiset perunalajikkeet
Kesäperunat
Syysperunat
Venla (peruna)

Venla on  kiinteämaltoinen perunalajike, jonka tärkkelyspitoisuus on 14,5 prosenttia. Venlan alkuperämaa on Ruotsi ja Suomessa sitä ylläpitää Suomen Siemenperunakeskus. Venla on kiinteämaltoinen peruna.

Lähteet
Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf)

Viitteet

Aiheesta muualla
Suomen Siemenperunakeskus: Venla 
K-Maatalous: Perunan siementen valintataulukko  
The European Cultivated Potato Database: Venla 

Kiinteämaltoiset perunat
Varhaisperunalajikkeet
HE 1523-0901

HE 1523-0901 on toistaiseksi vanhin löydetty tähti. Sen iäksi on arvioitu 13,2 miljardia vuotta, eli se olisi siten syntynyt maailmankaikkeuden ollessa vain noin 500 miljoonan vuoden ikäinen. Anna Frebelin johtama ryhmä havaitsi tähden ESO:n 8,2-metrisellä VLT-teleskoopilla, ja sen ikä määriteltiin radioaktiivisen hajoamisen perusteella.

HE 1523-0901 on tyypiltään kirkas jättiläistähti, ja se sijaitsee Linnunradassa, jossa myös Maa sijaitsee. Tähdessä on arvioitu olevan energiaa vielä puolet jäljellä, ja energian loppuessa siitä tulee valkoinen kääpiötähti.

Tutkimustulokset julkaistiin Astrophysical Journal -lehden 10. toukokuuta 2007 ilmestyneessä numerossa.

Lähteet
Ylen tiedeuutiset: Tähtivanhus löytyi omasta linnunradastamme

Aiheesta muualla
Astronomy magazine: Researchers identify a Milky Way star that is 13.2 billion years old 
ESO:n lehdistötiedote , 10. toukokuuta 2007 

Jättiläistähdet
M-spektriluokan tähdet
Mikko Salonen

Mikko Salonen (s. ) on suomalainen kendōka (renshi 7. dan) ja Suomen kendoseurojen keskusliiton koulutusvastaava. Hän on aloittanut kendon harjoittelemisen vuonna 1987. Salonen on Markus Frey lisäksi toinen Suomen kahdesta 7. danin kendokasta, ja renshi opettaja-arvon omaavista kendon opettajista. 

Salonen on esiintynyt Aleksi Mäkelän ohjaamassa elokuvassa Vares – yksityisetsivä ja Bomfunk MC’s musiikkivideolla Something Going On.

Mikko Salonen julkaisi vuonna 2010 Nippon kendo kata : johdatus japanilaiseen miekkailuun kirjan joka on ensimmäinen suomenkielellä kendosta julkaistu kirja. 

21. huhtikuuta 2012 Suomen Kendoseurojen keskusliitto kutsui Mikko Salosen kendoliiton kunniajäseneksi.

ZNKR:n lajeissa suoritetut graduoinnit 
 Kendōssa 7. dan 6. helmikuuta 2011 Belgia Bryssel. 
 Kendōssa Renshi 30. marraskuuta 2007
 Kendōssa 6. dan 25. huhtikuuta 2004 Unkari Budapest. 
 Kendōssa 5. dan 18. huhtikuuta 1999 Ranska Lourdes. 
 Kendōssa 4. dan 25. huhtikuuta 1995 Skotlanti Glasgow. 
 Kendōssa 3. dan 12. toukokuuta 1993 Suomi Helsinki. 
 Kendōssa 2. dan 7. tammikuuta 1991 Kanada Toronto. 
 Kendōssa 1. dan 12. huhtikuuta 1990 Saksa Berliini.

Kendoliiton kilpailusaavutukset 
 Lukuisia Kendon yksilö- ja joukkue-SM -mitaleita
 Suomen kendō-maajoukkueen jäsen vuosina 1989–2005
 Sijoittui Kendon maailmanmestaruuskisoissa 2003 kendon miesten yksilökisoissa Skotlannissa kahdeksan parhaan joukkoon ja voitti () palkinnon.

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset kendokat
Suomalaiset budokat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Pulituuri

Pulituuri (tai polituuri <  <  'kiilto') tai puusepänlakka on yleisnimike pintakäsittelyn viimeistelyyn käytetyille kiillotusnesteille. Tunnetuin merkitys pulituurille on niin sanotussa ranskalaisessa kiillotuksessa käytetty spriipohjainen sellakkaliuos. 

Rappioalkoholistit tapasivat erottaa liuoksesta sellakan käyttääkseen spriitä päihteenä. Pulituuriin liuotettiin suolaa, pulloa ravistettiin, ja näin lakka putosi sakkana pohjalle, jättäen juomakelpoisen pirtun pintaan. Sellakan spriistä erotteluun käytettiin myöhemmin myös hiilihapotettuja virvoitusjuomia. Tästä tavasta sai alkunsa nimitys "puliukko", vaikka pulituurin käyttö olikin muihin korvikealkoholeihin verrattuna vähäistä.

Puleeraus 
Pulituurilla kiillottamisesta käytetään nimitystä puleeraus. Puleeraus tehdään eri lakkatyypeille erilaisilla liuoksilla, mutta muuten työtavat ovat yhteneväiset. Yleensä puleeraus tehdään entisöintityön päätteeksi nitroselluloosalakoille, joita on käytetty varsinkin 1920–1940-luvun kalusteissa. Tätäkin vanhemmissa kalusteissa käytetyille sellakkapinnoille tehtävä puleeraus tunnetaan nimellä ranskalainen kiillotus. Alkydi-, uretaani-, uretaanialkydi- ja muut lakat puleerataan yleensä hiomatahnalla, jolloin hionnan voi jättää väliin. Puleerauksen aluksi valmis lakkapinta vesihiotaan noin 600–1000-lukuisella vesihiomapaperilla kauttaaltaan. Puleerauksessa käytetään työvälineenä tolloa, joka on nukkaamattomasta puuvillakankaasta ja vanusta tai strasselista tehty nyytti. Nyytti kastellaan pulituuriin ja puristetaan kuivaksi kangasta tai paperia vasten. Pinta sivellään nihkeällä tollolla tarpeen vaatiessa tolloa kastellen. Tollo saa kulkea yhdestä kohdasta vain kerran, eikä saa pysähtyä työn aikana. Tollo tuodaan pintaan pinnan päädystä tai vinosti reunaa myöten kevyesti pintaa sivellen. Puleeraustyö on tarkkaa käsityötä, jossa puleerattava lakkapinta pilaantuu helposti, jos tollo pysähtyy puleerattavalla pinnalla tai kulkee juuri pulituuriin kastuneen pinnan yli.

Lähteet 

Pintakäsittely
Päihteet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Kauhukomedia

Kauhukomedia on kirjallisuudessa ja elokuvissa käytetty tyylilaji, jossa yhdistellään kauhua ja komediaa.

Kirjallisuudessa Edgar Allan Poe yhdisteli kauhua ja huumoria jo 1800–luvulla. Yhdysvaltalaisen kirjailijan Washington Irvingin vuonna 1820 julkaisema kauhukomediatarina The Legend of Sleepy Hollow on yksi lajityypin ensimmäisistä suurista teoksista.

Elokuvissa usein hirviöt on kuvattu koomisella tavalla tai elokuvien päähenkilöt ovat typeriä ja yleensä uhkeita povipommeja kuten kauhuelokuvissa. Tunnettuja nykyisiä kauhukomedioita ovat muun muassa Scary Movie ja Shaun of the Dead.

Merkittäviä kauhukomedioita 
 Child’s Play (1988)
 Elävien kuolleiden paluu (1985)
 Evil Dead (1981)
 Kauhun Yö (1985)
 Naapurissa kummittelee (1986)
 Scary Movie (2000)
 Shaun of the Dead (2004)
 Verisempi viikonloppu (2006)
 Zombieland (2009)

Lähteet
Perun lippu

Perun lippu otettiin käyttöön 25. helmikuuta 1825. Sen mittasuhteet ovat 2:3.

Historia
Argentiinasta ja Chilestä Peruun vuonna 1820 saapunut itsenäisyystaistelija José de San Martín suunnitteli Perulle aluksi punavalkoisen lipun, jonka värit kertoman mukaan tulivat hänen maahan saapuessaan näkemistään flamingoista. Hänen lippunsa koostui kolmionmuotoisista kentistä ja vaakunasta. Perulaiset itsenäisyystaistelijat ottivat vuonna 1822 käyttöön samanvärisen lipun, jossa oli punaiset ja valkoiset vaakakentät sekä punainen aurinko, perinteinen Inkavaltakunnan symboli. Lippu muistutti liikaa Espanjan lippua, joten kentät käännettiin pystysuuntaisiksi. Lopullisessa lipussa, joka otettiin käyttöön vuonna 1825, auringon korvasi uusi vaakuna, jota käytetään valtiolipussa. Lipun punaiset raidat edustavat isänmaanystävien verta ja valkoinen raita puhtautta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Valtioiden liput
Lippu