joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nicanor Duarte Frutos

Óscar Nicanor Duarte Frutos (s. 11. lokakuuta 1956) oli Paraguayn presidentti vuosina 2003–2008. Coronel Oviedossa syntynyt Duarte kasvoi Alfredo Stroessnerin diktatuurin aikana ja liittyi jo 14-vuotiaana vuonna 1971 vanhempiensa vaikutuksesta Colorado-puolueeseen, joka oli ainoa sallittu vuoteen 1963.

Duarte on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi 1989. Hän opiskeli Universidad Nacional de Asunciónissa ja Universidad Católica de Asunciónissa. Hän on työskennellyt toimittajana Última Horassa 1981–1991 ja opettanut sosiologiaa ja etiikkaa Universidad Nacional de Asunciónissa. Hän oli opetusministerinä Juan Carlos Wasmosyn (1993–1998) ja Luis Ángel González Macchin (1999-2003) hallituksissa. Helmikuussa 1997 hän erosi hallituksesta erimielisyyksien vuoksi ja liittyi Movimiento de Reconciliación Coloradaan.

Tammikuussa 2001 Duarte oli ANR-PC:n ehdokkaana puheenjohtajaksi vuosiksi 2001–2004. Huhtikuun 27. 2003 vaaleissa hän sai 37,1 % äänistä ja valittiin kaudelle 2003–2008 yhdentenätoista perättäisenä ANR-PC:n presidenttinä. Hän on myös ensimmäinen joka ei ole katolilainen. Hänen varapresidenttinään on Luis Alberto Castiglioni. Duarte on ajanut edeltäjiään vasemmistolaisempaa politiikkaa. Virkaanastujaisissaan hän puhui uusliberalismia vastaan ja on vastustanut ALCAa.

Tammikuussa 2004 lehdet raportoivat salajuonesta murhata Duarte. 8. maaliskuuta 2006 korkein oikeus antoi päätöksen jonka mukaan Duarte sai olla samaan aikaan presidentti ja puoluejohtaja, mitä kongressiedustajat pitivät perustuslain vastaisena.

Duarte väitti joutuneensa attentaatin kohteeksi myös helmikuussa 2008 vieraillessaan asevoimien päämajassa, jossa hän sai juotavakseen lasin vettä, joka sisälsi suolahappoa.
Ainoan sallitun viisivuotisen kautensa lopulla Duarte asettui ehdolle huhtikuun 2008 vaaleihin ja ilmoitti eroavansa presidentinvirasta ryhtyäkseen senaattoriksi.
Hänen seuraajakseen presidentiksi valittiin vasemmistolainen entinen piispa Fernando Lugo.
Duarte jätti kesäkuun 2008 lopulla, kaksi kuukautta ennen virkakautensa loppua, eronanomuksensa kongressin puhemiehelle ryhtyäkseen 1. heinäkuuta senaattoriksi.
Parlamentti kutsuttiin kokoon keskustelemaan anomuksen hyväksymisestä. Jos Duarte olisi saanut eron, hän olisi seurannut presidenttinä varapresidentti Francisco Oviedo, mutta parlamentin torjuessa eronpyynnön Duartesta tulee kautensa jälkeen äänioikeudeton elinikäinen senaattori. Opposition mukaan Duarte yritti päästä syytesuojaan korruptiosyytteiltä ryhtymällä senaattoriksi.

Aiheesta muualla
 http://www.cidob.org/es/documentacion/biografias_lideres_politicos/america_del_sur/paraguay/nicanor_duarte_frutos
 http://elecciones.pyglobal.com/presianr.php

Lähteet

Paraguayn presidentit
Opetusministerit
Vuonna 1956 syntyneet
Elävät henkilöt
Yhdistynyt kansallinen tasavaltalaispuolue

Yhdistynyt kansallinen tasavaltalaispuolue (esp. Asociación Nacional Republicana, Partido Colorado) (ANR-PC) on vuonna 1887 perustettu konservatiivipuolue, joka hallitsi Paraguayta yhtämittaisesti tammikuuhun 1947 saakka ja oli vuosina 1947–1962 ainut sallittu. Colorado-puolue oli myös Alfredo Stroessnerin vuosien 1954–1989 diktatuurin toinen tukipilari, toisen ollessa asevoimat.

Puolueen perusti 11. syyskuuta 1887 kenraali Bernardino Caballero nimellä Partido Nacional Republicano. Puolueen yhtämittaisen valtakauden keskeytti presidentti Higinio Morínigon maastapako sisällissodan vuoksi.

27. huhtikuuta 2003 vaaleissa Colorado-puolue sai 35,3 % äänistä ja 37 paikkaa 80 paikkaiseen parlamenttiin ja 16 senaatin 45 paikasta. Sen ehdokas Nicanor Duarte Frutos voitti presidentinvaalit ja valittiin maan presidentiksi.

Aiheesta muualla
 http://www.anr.org.py/

Paraguaylaiset puolueet
Konservatiiviset puolueet
Stone (albumi)

Stone on metalliyhtye Stonen vuonna 1988 julkaistu ensimmäinen pitkäsoitto. Levyn tuottivat Mikko Karmila ja Stone. Levyltä on julkaistu singlenä kappale ”Real Delusion”. Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi on noussut avausraita "Get Stoned", joka on Suomen metallipiireissä erittäin tunnettu.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8, ja se pysyi listalla yhteensä 15 viikkoa.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Janne Joutsenniemi – laulu, basso
 Roope Latvala – kitara
 Jiri Jalkanen – kitara
 Pekka Kasari – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net

Lähteet

Vuoden 1988 esikoisalbumit
Stonen albumit
Mikko Karmilan tuottamat albumit
Platu 25

Platu 25 on 25-jalkainen urheilullinen kilpapurjevene. Platu 25 on Euroopan suurin nykyaikainen yksityyppiluokka. Euroopassa veneitä on yli 500 kappaletta. Vuonna 2005 ISAF -tunnustuksen saaneen luokan maailmanmestaruuskilpailuihin odotetaan vuosittain yli 100 venekuntaa. MM-kilpailuihin osallistuu lukuisia purjehduksen ammattilaisia, joten harrastuksessa pitkälle edenneille amatööreille riittää myös haasteita. Luokka on tunnettu hyvästä tunnelmasta ja tasokkaasta kilpapurjehduksesta. Suomessa veneluokan toimintaa hallinnoi ja kehittää Suomen Urheiluveneliitto ry.
Platu on esitelty kotimaisten venelehtien artikkeleissa; Vene-lehti 4/2006 ja syksyn 2005 Pro Sail -lehdessä

Historia 
Platu syntyi suunnittelija Bruce Farrin kynästä 1990-luvun puolivälissä urheiluveneiden aaltoon. Siitä tuli nopeasti kaikilla mantereilla suosittu yksityyppiluokka. Euroopassa Beneteau 25 nimellä tunnetun Platun suunnittelu perustuu Farrin tekemiin havaintoihin hänen kehitellessään Volvo Ocean Race -veneitä. Platussa on samankaltaisuuksia edellisten sukupolvien ”VOR”-veneiden kanssa.

Suomen Platu-laivue 
 s/y Peto Jr, Helsinki
 s/y Lutfisk, Helsinki
 s/y Averell Dalton, Rauma
 s/y Woosh, Helsinki
 s/y Pyssy, Helsinki
 s/y Farrina, Helsinki
 John Doe, Helsinki
 s/y Oona, Jyväskylä

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

 Suomen Platu-liitto
 Platu-keskustelupalsta
  Kansainvälinen Platu-sivusto

Köliveneet
Koisjärvi (Pusula)

Koisjärvi on kylä Pusulassa Lohjalla Somerolle vievän seututie 280:n ja Hyrsylä–Vihti-tien (yhdystie 1223) risteyksessä. Koisjärven postinumero on 09630, ja postinumeroalueen väkiluku on 499 asukasta (31.12.2015).

Koisjärven nähtävyyksiin kuuluu mänty, jonka on sanottu olevan kuvattuna 50, 20 ja 10 markan ja pennin kolikoissa. Ehdokkaita kolikoissa kuvatuksi männyksi on kuitenkin myös muualla, ja Rahamuseon mukaan todisteita sille, että kolikossa kuvatulla puulla olisi mitään todellista esikuvaa, ei ole. Mänty esiintyy myös Pekka ja Susi -yhtyeen vuonna 1994 ilmestyneen Pekka ja Susi -albumin kannessa. Kylän toinen maamerkki on saman risteyksen luona oleva, tielle hyvin näkyvä seinäkirjoitus "Koisjärven disko" vanhassa punamullalla maalatussa rakennuksessa.

Tärkeä luonnonkohde on kylän nimikkojärvi Koisjärvi, joka on ulottunut myös Salonkylän, Hakulan ja Hyrsylän alueelle. Kylän ja [seututie 110]:n väliin jäävä järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Vedenpinnan laskemisen vuoksi järvi on kasvanut lähes umpeen, ja vesialaa on alle puoli hehtaaria.

Vuonna 2014 lakkautettu kuusiluokkainen Koisjärven kyläkoulu oli perustettu 1903. Lukuvuonna 2011–2012 oppilaita oli 27, mutta syyskuussa 2013 enää 19..

Lähteet 

Pusulan kylät
Endemol

Endemol oli televisioyhtiö, jonka omisti italialainen Mediaset. Yrityksellä oli tytäryhtiöitä 23 eri maassa, mukaan lukien Iso-Britannia, Yhdysvallat, Espanja, Italia, Saksa, Puola, Australia ja Meksiko.

Tammikuussa 2015 Endemol yhdistyi Shine Groupin ja Core Median kanssa Endemol Shine Groupiksi.

Historiaa 
Endemolin perustivat 1994 John de Mol ja Joop van den Ende. Yhtiön nimi muodostuu
heidän sukunimiensä yhdistelmästä. Endemolin suurin menestys on tositelevisio-ohjelma Big Brother, jota on esitetty useissa maissa sen jälkeen, kun 1. tuotantokausi tehtiin Alankomaissa syyskuusta 1999 alkaen.

Vuonna 2000 yhtiö myytiin espanjalaisella teleoperaattorille ja mediayhtiölle Telefónicalle 5,5 miljardin euron hintaan.

Endemol haastoi oikeuteen brasilialaisen tv-kanavan SBT:n Big Brotherin plagioimisen takia ja on uhannut tehdä saman venäläiselle yritykselle Behind The Glass -ohjelman takia.

Endemolin Suomessa esitettyjä televisio-ohjelmia 
 Big Brother (Sub)
 Hurja remontti (Nelonen)
 Ota tai jätä (Nelonen)
 Pelkokerroin (Nelonen)

Muita Endemolin tuottamia televisio-ohjelmia 
 1 vs. 100
 Cronicas Marcianas
 Eliminator
 Midnight Money Madness
 Participiaton TV
 Ani Tore! EX

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Endemol
 Endemol USA 

Alankomaalaiset televisioyhtiöt
Big Brother
Oulun Tarmo

Voimistelu- ja urheiluseura Oulun Tarmo ry on vuonna 1907 perustettu oululainen urheilun yleisseura, jonka lajeina ovat nyrkkeily, suunnistus, pyöräily, pikaluistelu, rullaluistelu, naisvoimistelu, salibandy, jalkapallo, futsal ja koripallo.

Naisten harrastekoripallo on uusin lisäys Tarmon lajivalikoimaan.

Historia
Sosiaalidemokraattisen Nuorisoliiton urheiluseuran perustamiskokous pidettiin 19. elokuuta 1907 Oulussa Heinätorin koululla. Jatkokokous päätti ottaa nimen Sosiaalidemokraattisen Nuorisoliiton Voimistelu- ja Urheiluseura Tarmo. Työväen Urheiluliitto (TUL) perustettiin 26. tammikuuta 1919 Helsingissä. Puheenjohtaja Erkki Suonperä edusti kokouksessa Tarmon lisäksi Koskelankylän Rientoa, VPK:n Sauvaa, Raahen Ponnistusta ja Kemin Intoa. Yhteiskunnallisesti uhkaavat kommunistiset järjestöt päätettiin lopettaa Suomessa, joten Tarmokin lopetettiin 13. lokakuuta 1931.

Tarmo perustettiin uudelleen 26. lokakuuta 1945 parinkymmenen vanhan tarmolaisen voimin.

Myöhemmät ajat
Aikoinaan myös jääpallo kuului seuran ohjelmaan. Tarmon joukkue pelasikin 1950–1970-luvuilla yhteensä viisi kautta pääsarjassa.

Kaudella 2007 seura juhli satavuotista taivaltaan erilaisten tapahtumien merkeissä. Varsinaisen pääjuhlan sijoittuessa syksylle, luistelijat järjestivät Oulussa pikaluistelun SM-kisat ja jalkapalloilijat kohtasivat Suomen Cupin 4. kierroksella Rovaniemen Palloseuran. Ottelu oli samalla myös osa Palloliiton satavuotisjuhlakiertuetta sekä Palloliiton valitsema Suomen Cupin neljännen kierroksen Kierroksen Ottelu.

Jalkapallo
Jalkapalloilussa seuran paras saavutus on vuodelta 1968, jolloin joukkue pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla eli Suomi-sarjassa. Vuonna 2008 joukkue pelasi Pohjois-Suomen Kolmosta sijoittuen viidenneksi. Joukkue osallistuu myös futsalin Kakkoseen, jossa kausi 2007–2008 ei tuonut nousua Ykköseen hyvistä karsinnoista huolimatta. Vuonna 2015 toimintaan kuuluu miesten joukkueen lisäksi naisten kilpa- ja harrastejoukkueet ja C-junioripoikien joukkue.

Rullaluistelu
Oulun Tarmon luistelu- ja pyöräilyjaosto järjestää vuosittain elokuussa Pohjois-Suomen ainoan rullaluistelumaratonin Oulun Virpiniemessä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Oulun Tarmon kotisivut

Tarmo
Suomalaiset urheilun yleisseurat
Suomalaiset jalkapalloseurat
Suomalaiset pikaluisteluseurat
Suomalaiset salibandyseurat
Suomalaiset suunnistusseurat
Vuonna 1907 perustetut urheiluseurat
Quayn veljekset

Stephen ja Timothy Quay ovat yhdysvaltalaisia nukkeanimaation tekijöitä. He syntyivät identtisinä kaksosina Philadelphiassa vuonna 1947. 1960-luvun lopulla he muuttivat Britanniaan opiskelemaan Royal College of Artsiin. He jäivät työskentelemään Eurooppaan. Heidän tunnetuin työnsä on Street of Crocodiles (1986]), joka on unenomainen sovitus Bruno Schulzin Krokotiilikuja''-nimisestä tarinasta.

Filmografia 
Nocturna Artificialia (1979)
Punch & Judy: Tragical Comedy or Comical Tragedy (1980)
Ein Brudermord (1981)
Stravinsky - The Paris Years (1983)
The Cabinet of Jan Svankmajer (1984) 
This Unnameable Little Broom (1985)
Street of Crocodiles (1986)
Stille Nacht I (1988)
Rehearsals for Extinct Anatomies (1988)
The Comb / Kampa (1990) 
De Artificiali Perspectiva (1991)
Tales from the Vienna Woods (1992) 
Are We Still Married (1992)
Stille Nacht IV (1993) 
Institute Benjamenta, or This Dream People Call Human Life (1995) 
The Sandman (2000) [TV]
Duet (2000)
In Absentia (2000)
The Phantom Museum: Random Forays Into the Vaults of Sir Henry Wellcome's Medical Collection (2003) [TV]
The Piano Tuner of Earthquakes (2005)

Aiheesta muualla 
 Brothers Quay Faculty Page European Graduate School (Archive.org) 

Yhdysvaltalaiset animaattorit
Elokuvantekijäsisarukset
Vuonna 1947 syntyneet
Valkokulmapingviini

Valkokulmapingviini (Pygoscelis papua) on pingviinilaji. Virallisesti hyväksyttyjä alalajeja ovat Pygoscelis papua papua ja Pygoscelis papua ellsworthii. Kolmantena mahdollisena alalajina mainitaan Pygoscelis papua taeniata.

Koko ja ulkonäkö
Valkokulmapingviinin tunnistaa helposti leveästä valkoisesta raidasta päässä. Aikuisten yksilöiden koko on 75–90 cm. Koiras painaa 5,5–8 kiloa ja naaras 5–7,5 kiloa.

Levinneisyys
Laji pesii useilla Etelämannerta ympäröivillä alueilla. Suurimmat yhdyskunnat ovat Falklandinsaarilla, Etelä-Georgialla ja Kergueleninsaarilla. Pienempiä yhdyskuntia on Macquariensaarella, Heard-saarilla, Eteläisillä Shetlandsaarilla ja Antarktiksen niemimaalla.

Lisääntyminen
Valkokulmapingviinien pesät ovat yleensä noin 20–25 cm halkaisijaltaan olevia kivirenkaita. Naaras munii kaksi noin 500 gramman painoista munaa. Sekä koiras että naaras osallistuvat haudontaan vaihtaen vuoroa päivittäin. Poikaset kuoriutuvat 34–36 päivän haudonnan jälkeen. Pesässä poikaset olevat noin 30 päivää, jonka jälkeen muodostavat poikasryhmiä. Saatuaan aikuismaisen höyhenpeitteen 80–100 päivän ikäisenä poikaset ovat valmiit lähtemään merelle.

Ravinto
Laji syö pääasiassa äyriäisiä kuten krillejä sekä kaloja.

Lähteet

Pingviinilinnut
Taka-Keljo

Taka-Keljo on metsäinen kaupunginosa Jyväskylän kaupungin keskustan lounaispuolella. Asukkaita siellä on vain noin 130.

Taka-Keljossa on useita yli 200 metrin korkuisia mäkiä. Siellä on myös muutama lampi ja pieni järvi, muiden muassa Kolmisoppinen, Ylä-Kitulampi, Ala-Kitulampi, Ylä-Sallaajärvi, Pirttijärvi, Selkäjärvi, Uimalampi ja Myllyjärvi. Alueella on lain nojalla rauhoitettu Sallaajärven aarnialue ja Jyväskylän ladun hiihtomaja ja hiihtolenkkejä.

Roninmäen kaatopaikkana tunnettu Mustankorkean jätteenkäsittelykeskus sijaitsee Taka-Keljoon Jyväskylän keskustaajamasta vievän tien varrella, mutta kaatopaikan siirtämistä on suunniteltu. Uudeksi paikaksi on esitetty ainakin Laukaan mörkökorpea.

Digita Oy:n Jyväskylän lähetysasema ja masto sijaitsevat Taka-Keljossa.

Taka-Keljossa on toiminut myös Taka-Keljon koulu, mutta se on lakkautettu jo aikoja sitten. Nykyisin entisen koulun tiloissa toimii Jyväskylän Katulähetyksen tuetun asumisen yksikkö ja päiväkeskus Etappi.

Jyväskylän korkein kohta
Taka-Keljon mäistä korkein on 249 metrin korkuinen Pirttimäki. Sen huippu oli Jyväskylän maalaiskunnan korkein kohta ennen vuotta 1965, jolloin Taka-Keljo liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin. Jyväskylän kaupungin korkein kohta se oli vuodesta 1965 vuodenvaihteeseen 2008–2009. Tällöin Jyväskylän korkeimmaksi kohdaksi tuli siihen liitetyllä Korpilahdella sijaitsevan Uutelanmäen huippu.

Lähteet

Aiheesta muualla
Rimonabantti

Rimonabantti (rimonabant, SR141716) on ensimmäinen selektiivinen CB1-kannabinoidireseptorin salpaaja (antagonisti), joka vähentää endokannabinoidijärjestelmän säätelemää ruokahalua ja kiihdyttää elimistön rasva- ja sokeriaineenvaihduntaa. Lääkkeen on myös todettu auttaneen koehenkilöitä tupakoinnin lopettamisessa. Lääkkeen kehitti ranskalainen Sanofi-Aventis -lääkeyritys ja sitä oli Suomessa saatavissa reseptilääkkeenä kauppanimellä Acomplia. Lääke vedettiin Suomen markkinoilta pois lokakuussa 2008. Ilmoitettuina perusteina olivat masentuneisuus, ahdistuneisuus, aggressiokohtaukset ja lisääntynyt itsemurhariski.

Rimonabantti on tarkoitettu ylipainoisille ja lihaville, joiden painoindeksi (BMI) on yli 27 kg/m2 ja joilla on vähintään yksi sydän- ja verisuonitautien riskitekijä sekä niille, joiden painoindeksi on vähintään 30 kg/m2.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Acomplia Resources 
 Acomplia Report 
 Kliinistä informaatiota lääkäreille
 Uusi laihdutuslääke Suomen markkinoille
PubChem: Rimonabant 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Rimonabant 
ChemBlink: Rimonabant 

Lääkkeet
Synteettiset kannabinoidit
Markkinoilta poistuneet lääkkeet
Piperidiinit
Kankkunen

Kankkunen on suomalainen sukunini, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Eero Kankkunen (1920–2004), lavastaja
 Juha Kankkunen (s. 1959), ralliautoilija
 Juho Kankkunen (1860–1926), kansanedustaja (Maalaisliitto)
 Kaarlo Kankkunen (s. 1971), jalkapalloilija, jalkapallovaikuttaja ja yritysjohtaja
 Pasi Kankkunen, muusikko
 Pekka Kankkunen (1890–1972), kansanedustaja (Maalaisliitto)
 Tarja Kankkunen (s. 1974), kilpakävelijä
 Teemu Kankkunen (s. 1980), jalkapalloilija.
Tokyo Tales

Tokyo Tales on ensimmäinen Blind Guardianin julkaisema live-levy. Se julkaistiin vuonna 1993 neljän täyspitkän albumin jälkeen. Tokyo Tales on nauhoitettu Somewhere Far Beyond -levyn jälkeisellä kiertueella Tokiossa. Albumi on koottu kahdesta eri Tokion konsertista ja se sisältää kappaleita kattavasti jokaiselta silloin julkaistulta Guardian-levyltä.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Hansi Kürsch – laulu
 André Olbrich – kitara
 Marcus Siepen – kitara
 Thomen Stauch – rummut
 Marc Zee (vieraileva muusikko) – koskettimet, taustalaulu

Lähteet 
 http://www.blind-guardian.com
 Blind Guardianin julkaisut

Viitteet 

Vuoden 1993 konserttitallenteet
Blind Guardianin albumit
Zaum

Zaum (ven. за 'yli' + ум 'mieli, järki' > заумь 'mielen ylittävä; metalooginen; rikkiviisaus, viisastelu', заумный язык 'hölynpöly, nonsense') on käsite, joka liittyy venäläisten futuristirunoilijoiden kielikokeiluihin. Zaum tarkoittaa mielen tuolla puolen olevaa, loogisen ajattelun ja järjen tavoittamattomissa olevaa. Samalla tavoin kuin dada, zaum kuvastaa ensimmäisen maailmansodan aikana syntynyttä epäluottamusta sanojen ja kielen merkitykseen. Zaum on sukua länsieurooppalaisen kirjallisuuden nonsenselle, esimerkiksi Lewis Carrollin runolle Jabberwocky.

Zaum 1900-luvun alkupuoliskolla 
Zaum-käsitettä käytti ensimmäisenä venäläinen runoilija Aleksei Krutšonyh vuonna 1913. Hän kuului venäläisen futurismin radikaaleimpiin edustajiin. 1900-luvun alkupuolella avantgardistiset runoilijat ja taiteilijat, kuten Velimir Hlebnikov, Vasili Kamenski ja Kazimir Malevitš olivat kiinnostuneita aistihavainnon ylittävän todellisuuden kuvaamisesta. 

Maalaustaiteessa tämä pyrkimys ilmeni suprematismissa, kubismissa ja kubofuturismissa. Kuvataiteilijat alkoivat maalata abstrakteja teoksia, joissa ei ole aihetta, subjektia, eikä myöskään objektia. Kuvallisuus ja esittävyys oli tahallisesti rikottu. Aiheet muuttuivat abstrakteiksi, geometrisiksi muodoiksi ja kuvakollaaseiksi.

Kirjallisuudessa korostettiin kielen visuaalisuutta ja äänteellisyyttä merkityksen kustannuksella. Krutšonyh kirjoitti libreton futuristiseen oopperaan nimeltään Voitto auringosta, johon Malevitš suunnitteli puvut ja lavastuksen. 

Tambovin alueella Venäjällä toimii Sergei Birjukovin perustama Zaum-akatemia, johon kuuluvat muun muassa Sergei Sigei ja Ry Nikonova. 

Runoilija Krutšonyh pakeni Venäjältä Georgian Tiflisiin, jonka gruusialais-armenialaisella kielialueella, Tiflisin keskustassa sijainneen underground-kabareen Futuristiakatemiassa hänelle aukeni uudenlainen, tuoreen ulottuvuuden tarjonnut mahdollisuus kielikokeiluihin, jotka ovat tarjonneet myöhemmille tutkijoille paljon analysoitavaa.

Katso myös 
 Kulkukoiran kellari
 Voitto auringosta

Lähteet

Kirjallisuutta 
 Janecek, Gerald (1996): Zaum: The Transrational Poetry of Russian Futurism. San Diego, California: San Diego State University Press. ISBN 1-879691-41-8
 Pasanen, Kimmo (2004): Musta neliö. Abstraktin taiteen salat. Helsinki: Kustannus Oy Taide. ISBN 951-608-052-9

Aiheesta muualla 
 Victory over The Sun (Voitto auringosta) 
 Mail Art Russia  
  Aleksei Krutšonyh, Kirill Zdanevitš: Onyi, 1918. 
 Gerald Janecek, Zaum: The Transrational Poetry of Russian Futurism. 
 Peter Conrad, The Early 20th-century Crisis of Confidence in Language 
 Velimir Hlebnikov, esittely 

Runous
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Imaginations from the Other Side

Imaginations from the Other Side on Blind Guardianin vuonna 1995 julkaistu albumi. Tällä albumilla Blind Guardian otti tyylillisesti suunnan kohti melko puhdasta power metallia. Albumin tuotti Metallicankin kanssa yhteistyötä tehnyt Flemming Rasmussen. 

Albumilta julkaistiin Blind Guardianin ensimmäinen single, A Past and Future Secret. Japanin versiossa julkaistiin kaksi bonuskappaletta.

Kappaleet 	 	
 Imaginations from the Other Side – 7:18
 I'm Alive – 5:29
 A Past and Future Secret – 3:47
 The Script for My Requiem – 6:08
 Mordred's Song – 5:28
 Born in a Mourning Hall – 5:14
 Bright Eyes – 5:15
 Another Holy War – 4:31
 And the Story Ends – 6:01

Kokoonpano 
 Hansi Kürsch - laulu, basso
 André Olbrich - kitara
 Marcus Siepen - kitara
 Thomen Stauch - rummut

Lähteet 
 http://www.blind-guardian.com
 Blind Guardianin julkaisut 

Vuoden 1995 albumit
Blind Guardianin albumit
Flemming Rasmussenin tuottamat albumit
Pershing (ohjus)

Pershing oli Yhdysvaltain keskimatkan strateginen ohjus, josta oli kehitetty kaksi versiota, MGM-31 Pershing ja MGM-31B Pershing II. Ohjus oli nimetty kenraali John J. Pershingin mukaan. Ohjus kehitettiin korvaamaan Redstone-ohjus. Ohjuksen tarkkuus perustuu tutkaohjaukseen. Tämä eurostrateginen ohjus hävitettiin vuoden 1987 INF-sopimuksen mukaan.

Pershing I 
Alkuperäisen Pershing-ohjuksen ensimmäinen koelaukaisu tehtiin vuonna 1960, ja ohjus otettiin käyttöön viimeistään 1963. Sitä alettiin välittömästi sijoittaa Länsi-Saksaan. Ohjuksen W50-ydinkärjen räjähdysvoima oli 400 kilotonnia.

Pershing Ia

Vuosian 1969–1970 käyttöönotettu Pershing Ia oli Pershing I, jossa oli nopeampi laukaisuaika ja uudempi elektroniikka, korvasti lähes täysin Pershing I -järjestelmän. Ohjuksen kantama 740 km, tarkkuus 150 metriä, kärjen suurin räjähdysvoima 400 kilotonnia.

Pershing II

Pershing II laukaistiin ensi kerran koemielessä 1977. Ohjuksessa oli MARV-kärki, eli ohjautuva paluukärki. Sen tutkaohjaus mahdollisti jopa 50 metrin tarkkuuden.

Korkeus 10,6 metriä
kaksi rakettivaihetta, kiinteä polttoaine
Kantomatka 1 770 kilometriä
Taistelukärki W85-lämpöydinkärki, räjähdysteho 5–50 kilotonnia
Inertiaohjaus ja loppuvaiheessa aktiivinen tutkaohjaus	
Valmistaja Martin Marietta Corporation, Orlando, Florida, USA

Lähteet

Aiheesta muualla 
FAS Pershing 1
FAS Pershing 2

Keskimatkan ballistiset ohjukset
Yhdysvaltalaiset ohjukset
The Forgotten Tales

The Forgotten Tales on Blind Guardianin vuonna 1996 julkaisema kokoelmalevy. Kokoelmaksi se on kuitenkin varsin erikoinen, sillä suurin osa sen kappaleista on joko coverkappaleita tai uusia versioita vanhoista kappaleista. Levyltä löytyy The Chordettesin, Queenin, Uriah Heepin, The Beach Boysin ja Mike Oldfieldin kappaleita.

Albumilta julkaistiin singlenä ”Mr. Sandman”.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Hansi Kürsch – laulu, basso
 André Olbrich – kitara
 Marcus Siepen – kitara
 Thomen Stauch – rummut

Lähteet 
 http://www.blind-guardian.com
 Blind Guardianin julkaisut 

Vuoden 1996 albumit
Blind Guardianin albumit
Flemming Rasmussenin tuottamat albumit
Espanjanmastiffi

Espanjanmastiffi (mastín español) on espanjalainen molossikoirarotu. Käyttötarkoituksena on alun perin ollut lampaiden suojeleminen susilta. Kotimaansa ulkopuolella rotu on aika harvinainen.

Ulkonäkö 

Espanjanmastiffi on suurikokoinen, vahva, tiivisrakenteinen ja ketterä koira. Karvapeite on tiheä, paksu, keskipitkä ja sileä. Paksun turkkinsa ansiosta koira pystyy olemaan ulkona ympäri vuoden, mutta sillä on kuitenkin oltava mahdollisuus päästä suojaan. Rotu on vielä melko alkukantainen eli jalostukselta rotu on välttynyt. Espanjanmastiffilla tulee olla leukapussi, joka suojelee koiran kurkkua mahdolliselta hyökkäykseltä.

Espanjanmastiffeista toivotaan mieluiten yksivärisiä, esimerkiksi keltaisia, leijonanvärisiä, punaisia, mustia, suden- tai hirvenvärisiä, mutta myös tiikerijuovaisia tai valkoisia mustin laikuin. Uroksien säkäkorkeus vähintään 77 cm ja narttujen vähintään 72 cm.

Luonne ja käyttäytyminen 

Espanjanmastiffi on erittäin rohkea ja kunnioitusta herättävä, mutta silti lempeä ja miellyttävä koira. Luonteeltaan espanjanmastiffi on varauksellinen ja se tutustuu itse vieraisiin, ei pakottamalla. Omaa isäntäväkeään se kuitenkin rakastaa yli kaiken ja on hyvin kiintynyt perheeseensä. Rotu ei ole luonteeltaan kovin aktiivinen, mutta toimintahalua kuitenkin löytyy. Espanjanmastiffi on lisäksi erinomainen vahtikoira ja soveltuu myös jäljestämiseen ja vetotehtäviin.

Alkuperä 

Espanjanmastiffia on käytetty jo 1600-luvulla Mestan (karjankasvattajien yhteenliittymä 1600-luvulla) aikoina karjan, erityisesti lampaiden ajamiseen. Koiran tehtävä oli viedä lampaat laitumelle kesäksi ja tuoda ne takaisin talveksi. Laitumella ja laumaa kuljetettaessa espanjanmastiffi suojeli lampaita susilta ja muilta pedoilta. Rotua käytetään yhä edelleen laumojen kuljetuksiin alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisesti. Lisäksi sitä käytetään nykyisin myös vahtikoirana esimerkiksi maatilojen, ihmisten ja yleensä omaisuuden vartiointiin ja suojeluun.

Lähteet
Koirat.com

Aiheesta muualla 

Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)

Espanjalaiset koirarodut
FCI 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat
Vuoristokoirat
Seulonnan keskeiset artikkelit
RT-2PM Topol

RT-2PM Topol (venäjäksi РТ-2ПМ "Poppeli", DIA/Naton nimitys SS-25 Sickle "Sirppi") on Venäjän mannertenvälinen ohjus, jota alettiin sijoittaa asemiin vuonna 1988. Topol on ensimmäinen onnistunut liikkuvalta alustalta laukaistava kiinteäpolttoaineinen venäläinen mannertenvälinen ohjus. Se edustaa Venäjän mannertenvälisissä ohjuksissa ns. viidettä sukupolvea. Ohjuksen venäläinen GRAU-tunnus on 15Ж58 ("15Zh58"). Tunnetumpi on ohjuksen uudempi versio Topol-M.

Ohjus muistuttaa kooltaan ja muodoltaan USA:n Minuteman II-ohjusta, se on kolmivaiheinen ja kiinteäpolttoaineinen. Topol-ohjus laukaistaan maantiellä liikkuvalta laukaisualustalta kuorma-auton lavalta. Liikkuvalta laukaisualustalta laukaistava ohjus vaatii enemmän miehistöä ja on kalliimpi ylläpitää kuin siilosta laukaistava. Tämäntyyppisen ohjuksen etuna on se, että se ei ole niin haavoittuvainen ydinasehyökkäystä vastaan kuin kiinteään paikkaan sijoitettu ohjus – ensimmäinen ydinasein tehty hyökkäys ei ehdi tuhota kaikkia maanteillä liikkeellä olevia ohjuksia. Ohjus voidaan laukaista mistä tahansa partioreitin pisteestä.

Ennen Topolia venäläiset yrittivät moneen otteeseen kehittää eri suunnittelutoimistoissa liikkuvan, kiinteäpolttoaineisen mannertenvälisen ohjuksen. Ohjuksen kehittely alkoi 1977, koelennot alkoivat 1983 ja päättyivät 1987, ohjus oli operatiivisessa käyttökunnossa jo 1985. Kehittelyssä oli vaikutuksia mm. taistelunjohtojärjestelmän kehittämisessä.

Ohjuksen kantama on 10500 km. Venäläisten mukaan ohjuksen tarkkuus on 900 m, läntisten lähteiden mukaan 150–250 m. Ydinkärki on räjähdysvoimaltaan 550 kilotonnia ja koko ohjuksen kärki painaa 1000–1200 kiloa. Ohjuksen laukaisukanisteri on 22,3 metriä pitkä, 2 metrin läpimittainen putki.

Aiheesta muualla 

 FAS Topol
 MissileThreat Topol
 Globalsecurity.org SS-25 info
 Russian Topol
 Softwar SS-25 Topol
 http://kapyar.km.ru/  (in Russian)
 Russian nuclear forces 2005
 Spacetoday SS25
 Astronautux Topol

Venäläiset mannertenväliset ballistiset ohjukset
Neuvostoliittolaiset ohjukset
Timo T. Kaukonen

Timo Taavetti Kaukonen (15. toukokuuta 1933 Helsinki – 5. tammikuuta 1996 Kuopio) oli tunnettu television tietokilpailuohjelmien vetäjä ja ravintoloitsija.

Hän juonsi Tauno Rautiaisen 1940-luvulla aloittamia Yleisradion Ota tai jätä -visailuja vuodesta 1963 noin kymmenen vuoden ajan. Kaukonen oli myös luomassa suomalais-virolaista Naapurivisaa ja oli sen ensimmäisen lähetyksen juontaja vuonna 1966. Hän juonsi myös Kaikki yhtä vastaan -visailua ja esiintyi pienissä rooleissa elokuvissa Millipilleri (1966) ja Pähkähullu Suomi (1967).

Kaukonen oli erikoistunut venäläisiin ruokaravintoloihin. Hän perusti Helsinkiin kolme venäläisravintolaa: Troikka (Caloniuksenkatu 3), Kasakka (Meritullinkatu 13) ja Saslik (Neitsytpolku 3). Troikka oli näistä ensimmäinen, ja Kasakan hän perusti vuonna 1969. Näistä Troikka ja Saslik toimivat edelleen. Kasakka lopetti toimintansa vuoden 2015 alussa.

Lähteet 

Suomalaiset ravintoloitsijat
Suomalaiset radiotoimittajat
Suomalaiset televisiotoimittajat
Suomalaiset tietokilpailujuontajat
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 1996 kuolleet
R-9 Desna

R-9 Desna eli SS-8 Sasin oli neuvostoliittolainen 1. tai 2. sukupolven mannertenvälinen ohjus, joka vanhentui teknisesti 1960-luvulla. Näitä ohjuksia oli Neuvostoliiton asevoimien käytössä 1964–1976. 

Ohjuksen detaljisuunnittelu alkoi huhtikuussa 1958 ja ohjus hyväksyttiin valmistusohjelmaan vuoden 1959 lopulla. Ohjuksen esisuunnitelua johti Sergei Koroljov, mutta lopullinen suunnittelu on tuntemattomampien insinöörien käsialaa. Koroljoville tyypillisesti ajoaineena oli nestehappi ja alkoholi, joista nestehappi ei operatiiviselle asejärjestelmälle ole kovin hyvä ratkaisu. Raketin laukaisumassa oli alle puolet R-7-ohjuksesta, joka oli merkittävä kehitysaskel. Ohjus käytti maaliin ohjautumisen loppuvaiheessa radan korjaamiseen vastaanotettuja radiokomentoja, jonka vuoksi se olisi ollut altis häirinnälle kuten Yhdysvaltain keskimatkanohjus Corporal. Tästäkin syystä ohjus edustaa nykyajan mittapuun mukaan alkeellista tekniikkaa. Tästä ohjuksesta kehitettiin kolme eri versioita.

Se muistuttaa SS-7 Saddler-ohjusta. Ohjuksen kantama oli 12 000–13 000 km ja tarkkuus venäläisten mukaan 3 000–3 500 metriä, läntisten tietojen mukaan 1 800–2 000 metriä. Ohjuksessa oli joko 1,65Mt tai suurempi 2,3Mt ydinkärki.

Aiheesta muualla 
R-9 Globalsecurity
FAS SS-8
SS-8 Sasin

Mannertenväliset ballistiset ohjukset
Amerikanponi

Amerikanponi (eng. Pony of the Americas, lyhenne POA) on yhdysvaltalainen ponirotu. Amerikanponi on peräisin 1950-luvulta, jolloin haluttiin jalostaa lasten käyttöön täydellinen ratsu.

Ominaisuudet 
Vaikka amerikanponi on pienikokoinen (säkäkorkeus noin 116–140 cm), se näyttää ennemmin pieneltä hevoselta kuin ponilta. Sillä on kaunis arabimainen pää ja kaareva, sopusuhtainen kaula. Rintakehä on syvä ja runko pyöreä, lyhyt ja lihaksikas. Takaosa on vahva ja jalat hyvärakenteiset. Rodun hyviä tuntomerkkejä ovat tiikerinkirjava väritys ja siihen liittyen hyvin erottuvat silmänvalkuaiset, ihon täplikkyys turvan ja sukuelinten alueella sekä usein pystysuorat raidat kavioissa.

Toimelias amerikanponi sopii hyvin lasten harraste- ja kilparatsuksi. Yhdysvalloissa on nykyään noin 40 000 rekisteröityä amerikanponia.

Historia 
Ensimmäinen amerikanponi, tiikerinkirjava ori Black Hand, syntyi Iowassa, Yhdysvalloissa vuonna 1954. Se oli shetlanninponioriin ja appaloosa-arabianhevosristeytystamman jälkeläinen. Shetlanninponikasvattaja Leslie Boomhower kiinnostui varsan ulkomuodosta, osti sen itselleen ja ryhtyi kehittämään tältä pohjalta uutta ponirotua. Amerikanponia jalostettiin muun muassa arabilla, welsh-poneilla, englannintäysiverisellä ja quarterilla. Näin parannettiin ponin suorituskykyä, kokoa ja erityisesti kestävyyttä. Shetlanninponin käyttö jalostuksessa lopetettiin melko pian, rodun tavoitekokoa kasvatettiin ja rakenteessa tähdättiin hevosmaisuuteen.

Aiheesta muualla
Pony of the Americas Club 
Amerikanponi Hevosmaailma.netissä

Yhdysvaltalaiset hevosrodut
Ponit
Akryylinitriili

Akryylinitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä tai vaaleankeltaista, herkkäliikkeistä, herkästi haihtuvaa nestettä, jolla on pistävä haju. Aine muuttuu valon vaikutuksesta kellertäväksi. Sen kemiallinen kaava on C3H3N ja rakennekaava on CH2CHCN. Akryylinitriilistä käytetään myös nimityksiä syanoetyleeni, 2-propeeninitriili ja vinyylisyanidi.

Akryylinitriilin moolimassa on 53,1 g/mol, sulamispiste −84 °C, kiehumispiste 77 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 7 g/100 ml, leimahduspiste −1 °C c.c., itsesyttymislämpötila 481 °C ja CAS-numero 107-13-1. 

Akryylinitriili reagoi vahvojen emästen, amiinien, vahvojen happojen ja vahvojen hapettimien, esimerkiksi bromin, kanssa. Aine syövyttää messinkiä, kuparia ja kuparilejeerinkejä. Akryylinitriili polymeroituu helposti lämmön, valon tai emästen vaikutuksesta. Aineen polymeroitumista voidaan rajoittaa lisäämällä siihen polymeraatioinhibiittorina käytettävää hydrokinonimonometyylieetteriä eli 4-metoksifenolia.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 

Lyhytaikainen altistus aineelle ja höyrylle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Akryylinitriili on perimälle myrkyllistä ja mutaatioita aiheuttavaa ainetta. Eläinkokeiden perusteella aine on mahdollisesti ihmiselle syöpää aiheuttavaa (ryhmä 2B).

Katso myös 
 ABS-muovi

Lähteet 

OVA-ohje: Akryylinitriili
Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (TUKES): Akryylinitriili  (pdf)
PubChem: Acrylonitrile 
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Acrylonitrile 
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acrylonitrile 
National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Acrylonitrile (pdf) 

Nitriilit
Coreper

Pysyvien edustajien komitea eli lyhennettynä Coreper (, ) on Euroopan unionin elin, jonka tehtävänä on valmistella Euroopan unionin neuvoston työtä erityisesti valmistelemalla neuvoston kokouksissa tehtäviä päätöksiä. Coreper kokoontuu viikoittain.

Coreper kokoontuu kahdessa kokoonpanossa (I ja II). Niiden toimialat ulottuvat koko EU:n toimialalle pois lukien maatalouskysymykset, joita valmistelee maatalouden erityiskomitea.

Coreper II valmistelee seuraavien neuvoston kokoonpanojen toimintaa:
 yleiset asiat ja ulkosuhteet
 talous- ja rahoitusasiat (Ecofin-neuvosto)
 oikeus- ja sisäasiat

Coreper I puolestaan valmistelee neuvoston muiden kokoonpanojen toimintaa:
 työllisyys, sosiaalipolitiikka, terveys ja kuluttaja-asiat
 kilpailukyky (sisämarkkinat, teollisuus ja tutkimus)
 liikenne, televiestintä ja energia
 ympäristö
 koulutus, nuoriso ja kulttuuri
 maatalous ja kalastus

Komitea koostuu nimensä mukaisesti unionin jäsenvaltioiden edustajista. Jäsenvaltioiden suurlähettiläät EU:ssa toimivat edustajina Coreper II:ssa ja heidän sijaisensa Coreper I:ssä. Komitean puheenjohtajana toimii kulloisenkin puheenjohtajavaltion edustaja.

Coreper on perustettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa eli Rooman sopimuksessa, jonka 207. artiklan mukaan jäsenvaltioiden pysyvistä edustajista koostuva komitea huolehtii neuvoston työn valmistelusta sekä suorittaa neuvoston sille antamat toimeksiannot.

Myös Coreperin työtä valmistellaan. Ns. mertensit valmistelevat Coreper I:n työskentelyä ja ns. anticit vastaavasti Coreper II:n. Myös näissä kokoonpanoissa on virkamiesedustaja jokaisesta jäsenvaltiosta.

Aiheesta muualla
 Suomen pysyvä edustusto EU:ssa
  Coreper EU:n virallisen kotisivun EU-sanastossa

Euroopan unioni
Nightfall in Middle-Earth

Nightfall in Middle-Earth on Blind Guardianin kuudes studioalbumi. Yhtye eteni tällä levyllä yhä eeppisempiin ja mahtipontisempiin sävellyksiin. Vuonna 1998 julkaistu levy on konseptialbumi ja pohjautuu J. R. R. Tolkienin Silmarillion-teokseen. Tarinaa kuljettavat levyllä eteenpäin varsinaisten kappaleiden lisäksi erityiset väliosat, jotka koostuvat kirjan hahmojen vuoropuheluista, pienistä laulelmista ja kerrontaosioista.

Tällä levyllä tapahtui myös ensimmäinen muutos yhtyeen kokoonpanoon sitten demoaikojen. Hansi Kürsch otti laulutunteja ja ryhtyi panostamaan entistäkin upeampiin laulusuorituksiin. Basson varteen palkattiin Oliver Holzwarth, joka toimii edelleen Blind Guardianin sessio- ja livebasistina.

Levyltä julkaistiin single Mirror Mirror.

Kappaleet 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

(*) väliosa

Kokoonpano 

 Hansi Kürsch - laulu
 André Olbrich - kitara
 Marcus Siepen - kitara
 Thomen Stauch - rummut

 Oliver Holzwarth (vieraileva muusikko) - basso
 Michael Schüren (vieraileva muusikko) - piano
 Mathias Wiesner (vieraileva muusikko) - koskettimet
 Max Zelzner (vieraileva muusikko) - huilut

Lähteet 
 http://www.blind-guardian.com
 Blind Guardianin julkaisut 

Vuoden 1998 albumit
Blind Guardianin albumit
Konseptialbumit
Flemming Rasmussenin tuottamat albumit
Silmarillion
Mäntykangas (Kokkola)

Mäntykangas on pääosin asuinalueeksi rakennettu kaupunginosa Kokkolassa.

Sijainti 
Kaupunginosa sijaitsee Kokkolan keskustan länsipuolella.

Historia 

1700- ja  1800-luvuilla puuttomalla mäellä sijaitsi tuulimyllyjä, ja alueella oli kaupungin rangaistuspaikka. Aiemmin louhikkoinen mäki raivattiin 1700-luvulla pelloksi. Kaupunginosan jugendtyylinen, vapaamuotoinen asemakaava valmistui 1909; katuverkosto myötäilee maaston muotoja.

Rakennuskanta 
Jugendtyylinen rakennuskanta, joka koostuu lähinnä puolitoistakerroksisista puutaloista, on peräisin pääosin 1920-luvulta. Mäntykankaalla sijaitsee 1907 valmistunut Renlundin kansakoulu sekä 1928 valmistunut entinen suojeluskuntatalo Vartiolinna, nykyinen Kokkolatalo, jossa toimii Kokkolan kaupunginteatteri. Kaupunginosan etelänurkassa sijaitsee 1700-luvun lopulta peräisin oleva Katariinan kalmisto. Kokkolan vanha vesitorni sijaitsee Mäntykankaan korkeimmalla kohdalla. Vuonna 1930 valmistuneessa Mäntykankaan koulussa toimi sota-aikana sotilassairaala.

Lähteet 
Kokkolan kaupungin lausunto Keski-Pohjanmaan maakuntakaavan 2. vaiheen maakuntakaavan kaavaluonnoksesta, Liite A

Kokkolan kaupunginosat
Tamara Dernjatin

Tamara Dernjatin (omaa sukua Hramova, 6. kesäkuuta 1926 Muolaa – 3. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli venäläissukuinen suomalainen laulaja. Hän oli syntynyt luovutetun Karjalan Muolaassa ortodoksiseen venäläiseen emigranttiperheeseen. 

Hramovin kymmenlapsinen perhe muutti sotien jälkeen Karjalasta Turkuun, jossa perheen tyttäristä Tamara, Katja (Kati, myöhemmin Tevilin) ja Olga (myöhemmin Levonen) perustivat lauluyhtyeen Sävelsiskot. Yhtye levytti viisi levyä, joista kolme Olavi Virran kanssa vuonna 1950. Metro-tyttöjen Annikki Väkeväisen mentyä naimisiin, Tamara Hramova liittyi yhtyeen sopraanoksi (laulajia koelauluun haettiin lehti-ilmoituksella). 

Tamara Hramova/Dernjatin esiintyi myös soolosolistina, toisinaan myös taiteilijanimellä Marianne (tai Tamara). Hänen soolosinglejään olivat muun muassa ”Pienet kellot” ja ”Jos luulet mun kaipaavan”. Olavi Virran kanssa hän levytti laulut ”Vuoden vaihtuessa”, ”Näin lapsuusjouluina laulettiin” (mukana myös lapsilaulajat Virve ja Károly) sekä ”Keittiöpolkka”. Viimeisen levytyksensä hän teki 1969.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Tamara Hramova Populaarimusiikin museon tietokannassa

Suomalaiset iskelmälaulajat
Suomen venäläiset
1950-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2003 kuolleet
A Night at the Opera (Blind Guardianin albumi)

A Night at the Opera on Blind Guardianin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2002. Edellisestä levystä Nightfall in Middle-Earthista oli kulunut jo neljä vuotta, koska etenkin laulaja Hansi Kürschillä oli ollut kiireitä Demons & Wizards -projektinsa kanssa.

Levy on samanniminen kuin Queenin klassikkoalbumi A Night at the Opera (1975), ja osa Blind Guardianin jäsenistä onkin tunnustautunut vankoiksi Queen-faneiksi.

Albumilta julkaistiin singlenä sen 14-minuuttinen päätöskappale ”And Then There Was Silence”, joka kertoo Troijan sodasta.  Ennen albumin äänityksiä yhtyeen nettisivuilla oli äänestys, jossa fanit saivat äänestää mistä tulevan levyn yksi kappale kertoo. Voittajaksi selviytyi Dragonlance-kirjasarja pohjoisen mytologian tullessa toiseksi (yhtyeen kotisivu, 02.02.2001). Albumin seitsemäs kappale The Soulforged” on selkeästi tämä voittajakappale, koska se ”kertoo Dragonlance-kirjasarjan Raistlin Majeresta. Kappaleen lyriikoissa viitataan muun muassa hänen kultaisiin silmiinsä ja tiimalasin muotoisiin pupilleihinsa sekä hänen tulevaan tuhoonsa.

Kappaleet

Kokoonpano 
Yhtye
 Hansi Kürsch – laulu
 André Olbrich – kitara
 Marcus Siepen – kitara
 Thomen Stauch – rummut

Vierailevat muusikot
 Oliver Holzwarth – basso
 Mathias Wiesner – koskettimet
 Michael Schüren – piano

Arvostelut 
 AllMusic:

Lähteet 

Blind Guardianin albumit
Vuoden 2002 albumit
Kevolan observatorio

Kevolan observatorio sijaitsee Paimion Kevolassa, vanhan ja uuden ykköstien välissä pienellä mäellä. Observatorion omistaa tähtitieteen harrastusyhdistys Turun Ursa r.y. Rakennuksiin kuuluvat tähtitorni, zeniittitorni ja lämmitettävä mökki. Kevolan observatorio on IAU:n observatorioluettelossa numero 64.

Valaistusolosuhteet ovat Kevolassa tähtitieteellisten havaintojen kannalta paljon paremmat kuin kaupungissa, mutta vanhan ykköstien ja läheisen radiomaston valot häiritsevät havaitsemista jonkin verran.

Historia 

Kevolan observatorio on alun perin Tähtitieteellis-optillisen seuran rakentama, mutta seuran lakkautettua toimintansa rakennukset siirrettiin Turun Ursan omistukseen. Tähtitorni rakennettiin Tuorlan observaattorin Hilkka Rantaseppä-Heleniuksen kotitilalle. Tontti oli pitkään vuokralla paikalliselta maanviljelijältä, kunnes Turun Ursa osti sen vuonna 2002 Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän rahaston myöntämän apurahan turvin.

Havaintovälineet 

Kevolan tähtitornissa on nykyään 50 cm:n anastigmaattinen Schmidt-Väisälä-kaukoputki, joka oli aikoinaan maailmankuulu laajan, mutta vääristymättömän kuvakenttänsä ansiosta. Korjauslasin halkaisija on 50 cm ja pääpeilin 60 cm. Filmitasosta 3 mm:n etäisyydellä on lisäksi  12 cm:n kaksoiskonveksi korjauslasi. Optiikka mahdollistaa 6,7 asteen kuvakentän 12x12 cm:n laakafilmillä. Kaukoputken polttoväli on 103,1 cm.

Valokuvauskaukoputki sijaitsi aiemmin Iso-Heikkilän tähtitornissa Turussa, jossa sen avulla löydettiin 807 pikkuplaneettaa. Kaukoputken etsinkaukoputkena toimii 18 cm:n linssikaukoputki, polttoväliltään 230 cm, jota on usein käytetty mm. Pluton havainnointiin. Patterissa on myös pienempi 8 cm:n etsinputki, 120 cm:n polttovälillä.

Zeniittitornissa on aiemmin sijainnut zeniittikaukoputki, joka on suunnattu suoraan ylöspäin kohti taivaanlakea eli zeniittiä. Zeniittikaukoputkella on tehty mm. tutkimuksia maapallon navan liikkumisesta. Se on sittemmin siirretty Turun yliopistoon kuuluvaan Tuorlan observatorioon Kaarinassa.

Suomen observatoriot
Paimion rakennukset ja rakennelmat
RT-2

RT-2 (SS-13 Savage tai venäläisittäin 8K98) oli Neuvostoliiton ensimmäinen kiinteäpolttoaineinen ohjus. Näitä ohjuksia oli siiloissa 1969–1996. Ohjus muistutti jossain määrin Minuteman III-ohjusta, ja siinä oli yksi 750 kilotonnin ydinkärki, joka painoi 500 kg. Se oli ns. kolmannen sukupolven venäläinen mannertenvälinen ohjus. Tämä ohjus kehitettiin aikaisemmasta RT-2-sarjasta. Vain noin 60 ohjusta valmistui.
Kahdesta RT-15:n ylemmästä vaiheesta kehitettiin RT-15-tyypin liikkuva IRBM.

Aiheesta muualla 

FAS RT-2
Globalsecurity RT-2
Missilethreat RT-2

 Mannertenväliset ballistiset ohjukset
Pohjois-Karjalan Vihreät

Pohjois-Karjalan Vihreät oli Vihreän liiton Pohjois-Karjalan vaalipiirissä toiminut piirijärjestö. Vuoden 2013 alussa piiri yhdistyi Pohjois-Savon Vihreiden kanssa muodostaen Savo-Karjalan vihreät. Piirin ainoa kansanedustaja oli Tarja Cronberg vaalikaudella 2003–2007. Cronberg toimi myös Vihreän liiton puheenjohtajana 2005–2009 ja työministerinä 2007–2009. 

Pohjois-Karjalassa Vihreillä on kolme paikallisyhdistystä ja kaksi muuta yhdistystä: Joensuun Vihreät, Kontiolahden Vihreät ja Vihreä Pohjois-Karjala (paikallisyhdistys muissa kunnissa) sekä Pohjois-Karjalan Vihreät nuoret ja opiskelijat ja Pohjois-Karjalan Vihreät naiset. 

Pohjois-Karjalan Vihreät on julkaissut Vihreä pallo -lehteä.

Vaalit

Eduskuntavaalit
Vuoden 1999 vaaleissa Vihreät oli pienpuolueiden vaaliliitossa ja puolue asetti 4 ehdokasta. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Vihreät oli vaaliliitossa Suomen Keskustan kanssa (2 ehdokasta). Tarja Cronberg nousi eduskuntaan.

Vuonna 2007 puolue lähti vaaleihin yksin ja täydellä 14 ehdokkaan listalla. Vihreiden kannatus nousi 11,7 prosenttiin (+5,1), mutta puolue ei saanut edustajaa. Tarja Cronbergin paikka jäi alle 200 äänen päähän. Cronberg keräsi vaalipiirin toiseksi suurimman äänisaaliin, 7 804 ääntä. 

Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Vihreillä oli täysi 14 ehdokkaan lista eikä vaaliliittoja. Vihreät jäivät ilman paikkaa.

Kunnallisvaalit

Kunnallisvaaleissa 2008 Vihreät sai valtuutettuja Joensuuhun, Kiteelle, Kontiolahdelle, Nurmekseen, Outokumpuun, Polvijärvelle ja Rääkkylään.

Europarlamenttivaalit

Europarlamenttivaaleissa 2009 ehdokkaana oli puolueen puheenjohtajan tehtävät juuri ennen vaaleja jättänyt Tarja Cronberg. Vihreät sai 18,5 prosenttia Pohjois-Karjalan äänistä. Joensuussa vihreät oli suurin puolue 24,4 prosentin kannatuksella. Cronberg jäi ensimmäiselle varasijalle, mutta nousi parlamenttiin kesäkuussa 2011, kun Heidi Hautala luopui paikasta noustuaan ministeriksi.

Katso myös
 Keskustan Pohjois-Karjalan piiri
 Pohjois-Karjalan Kokoomus
 Pohjois-Karjalan Sosialidemokraattinen Piiri
 SKP:n Joensuun piirijärjestö
 Vasemmistoliiton Pohjois-Karjalan piirijärjestö

Lähteet

Aiheesta muualla
 Pohjois-Karjalan Vihreät

Vihreän liiton piirit
Pohjois-Karjalan vaalipiiri
3 Juno

3 Juno (symboli: ) on yksi asteroidivyöhykkeen suurimmista asteroideista. Saksalainen astronomi Karl L. Harding löysi asteroidin 1. syyskuuta 1804 ja nimesi sen Juno-jumalattaren mukaan. Junoa pidettiin aluksi Cereksen, Pallaksen ja Vestan tavoin planeettana, kunnes ne lopulta menettivät asemansa uusien asteroidien löytymisen myötä.

Juno, kolmas löydetty asteroidi, on massaltaan toiseksi suurin S-tyypin asteroidi ja käsittää noin 1,0 % asteroidivyöhykkeen massasta. Kaikista tunnetuista asteroideista Juno on kymmenenneksi suurin.

Ominaisuudet 

Juno kiertää Aurinkoa hieman lähempää kuin Ceres ja Pallas. Sen inklinaatio on 13°, mutta sen eksentrisyys on melko suuri. Juno oli tunnetuista taivaankappaleista eksentrisin, kunnes 33 Polyhymnia löydettiin vuonna 1854.

Junon pyörähdysakseli on kallistunut 50° kulmaan. Tämä voi johtua asteroidin varhaisessa historiassa tapahtuneesta törmäyksestä, sillä Junon pinnalla on noin sata kilometriä leveä törmäyskraatteri.

Junon maksimilämpötilaksi on arvioitu 301 K eli 28 °C. Juno oli myös ensimmäinen asteroidi, jonka havaittiin tekevän tähdenpeitto.

Lähteet

Aiheesta muualla 
JPL Small-Body Database Browser: 3 Juno 
When did the asteroids become minor planets?  
 

Päävyöhykkeen asteroidit
Fat Joe

Fat Joe (oikealta nimeltään Jose Antonio Cartagena, s. 19. elokuuta 1970 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti.

Elämä ja ura 
Cartagena varttui vähävaraisessa perheessä New Yorkin etelä-Bronxissa. Hänen sukujuurensa ovat Kuubasta ja Puerto Ricosta. Cartagena kiinnoistui hip hopista 6-vuotiaana isoveljensä kautta. Latinotaustansa vuoksi hänellä oli aluksi vaikeuksia saada levysopimusta alalla, jossa enemmistö oli mustia. Hän sai lopulta levytyssopimuksen voitettuaan amatöörikilpailuja ja DJ:n soitettua hänen demoaan radiossa.

Fat Joe oli suosittu New Yorkin rapin underground-piireissä 1990-luvulla. Hän kuului myös Diggin' in the Crates Crew -nimiseen hip hop -kollektiiviin. Vuonna 2001 julkaistu Jealous Ones Still Envy (J.O.S.E.) nosti Fat Joen kuuluisuuteen. Single "What's Luv?", jossa oli mukana Ashanti, oli yksi vuoden 2002 menestyneimpiä hittejä Yhdysvalloissa ja johti Grammy-ehdokkuuteen. Myös Fat Joen ja Remy Man vuoden 2016 single  "All the Way Up" sai Grammy-ehdokkuuksia. 

Fat Joe esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 2. heinäkuuta 2008, Helsingin Nosturissa. 

Fat Joe oli vuonna 2000 menehtyneen rap-artisti Big Punin läheinen ystävä ja teki yhteistyötä tämän kanssa.

Diskografia

Sooloalbumit 
1993: Represent
1995: Jealous One's Envy #199 US 
1998: Don Cartagena #7 US 
2001: Jealous Ones Still Envy (J.O.S.E.) #21 US 
2002: Loyalty #31 US 
2005: All or Nothing #6 US 
2006: Me Myself & I
2008: The Elephant in the Room!
2009: Jealous Ones Still Envy 2 (J.O.S.E. 2)
2010: The Darkside Vol. 1

Yhteisalbumit 
 1999: The Album (mukana Terror Squad)
 2004: True Story (mukana Terror Squad)
 2017: Plata O Plomo (mukana Remy Ma)

Lähteet

Aiheesta muualla

 Fat Joen kotisivut 
 Fat Joe MySpace -sivustolla
 

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1970 syntyneet
Elävät henkilöt
Amerikankuubalaiset
Surveyor 2

Surveyor 2 oli toinen avaruusluotain, joka kuului NASAn Surveyor-luokan kuulaskeutujiin. Luotain laukaistiin 20. syyskuuta 1966. Kurssinohjauksen epäonnistumisesta seurasi, että luotaimen lasku epäonnistui ja se iskeytyi 23. syyskuuta 1966 lähelle Kopernikuksen kraatteria. Luotaimen massa oli laskeuduttaessa 292 kg.

Surveyor-ohjelma
Avaruusluotaimet