joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jeepers Creepers

Jeepers Creepers on vuonna 2001 tehty kauhuelokuva. Elokuvan nimi tulee kappaleesta Jeepers Creepers. Elokuva sai jatko-osan, Jeepers Creepers 2, vuonna 2003. Elokuvan on ohjannut Victor Salva.

Elokuva kertoo kahdesta opiskelijasta, Trishistä ja Darrystä, jotka ovat matkalla kotiin collegesta. Heidän ohitseen ajaa ylinopeutta auto, joka melkein suistaa kaksikon auton ojaan. Vähän ajan päästä he pääsevät vanhan kirkon luokse ja sitä ohittaessaan he huomaavat saman auton ja kuinka auton kuljettaja heittää verisen säkin kaivoon. Tutkiessaan kaivoa he saavat tietää helvetillisestä pedosta Creeperistä ja nuoret ovat seuraavia hänen ruokalistallaan.

Creeper 
Creeper on demoni, joka tulee suoraan helvetistä maan päälle. Joka 23. vuosi se tulee tappamaan ihmisiä syödäkseen heidän ruumiinosiaan. Creeper on 23 päivää maan päällä, jonka jälkeen hänen täytyy palata takaisin helvettiin.

Näyttelijät 

Vuoden 2001 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Elokuvat hirviöistä
Väinö Jokinen

Väinö Jokinen (31. maaliskuuta 1879 Suoniemi – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli suomalainen toimittaja, joka oli sosialidemokraattien kansanedustaja vuosina 1908–1918. Suomen sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan sihteerinä ja oli myös Työväen pääneuvoston jäsen.

Elämä 
Väinö Jokisen vanhemmat olivat pehtori Efraim Jokinen ja Fanny Wilhelmiina Tamlander. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1899, ja teki suomennostöitä jo kouluvuosinaan. Vuosina 1904–1905 hän työskenteli Kanerva-lehden toimittajana Hämeenlinnassa, 1906–1908 Kansan Lehden toimittajana Tampereella, sekä Työmiehen toimittajana ja toimitussihteerinä Helsingissä. Vuosina 1908–1912 Jokinen työskenteli Hämeen Voiman vastaavana toimittajana Hämeenlinnassa ja 1912–1917 Sosialistin päätoimittajana Turussa.

Jokinen oli SDP:n kansanedustajana 1908–1918. Hän oli eduskunnan II varapuhemies 1917, ja toimi myös eduskunnan suuren valiokunnan ja toimitusvaliokunnan puheenjohtajana. Vuonna 1917 Jokinen toimi Suomen Ammattijärjestön sihteerinä ja sisällissodan aikana hän oli Työväen pääneuvoston sihteeri sekä Kansanvaltuuskunnan lainvalmistelukunnan jäsen.

Sodan loppuvaiheessa Jokinen siirtyi Neuvosto-Venäjälle, jossa hän oli Permin neuvoston palveluksessa, Kumous-lehden ja suomalaisten kommunistijulkaisujen toimittajana sekä teki suomennostöitä. Jokinen oli SKP:n keskuskomitean jäsen ja Venäjän kommunistisen puolueen suomalaisten järjestöjen keskustoimiston puheenjohtaja. Jokinen kuoli 31. elokuuta 1920 Pietarissa yhtenä Kuusisen klubin murhien uhreista. Hänet on haudattu Pietarin Mars-kentälle.

Väinö Jokinen oli naimisissa SDP:n kansanedustaja Alma Jokisen kanssa.

Teoksia

Lähteet 
 
 
 
 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
SKP:ssä (1918–1990) vaikuttaneet henkilöt
Hämeen vaalipiiri
Työväen pääneuvoston jäsenet
Suomalaiset päätoimittajat
Suomen sisällissodan punaiset
Suomalaiset henkirikosten uhrit
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1920 kuolleet
Jeepers Creepers 2

Jeepers Creepers 2 on vuonna 2003 tehty kauhuelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2001 elokuvalle Jeepers Creepers. Elokuvan ohjasi Victor Salva, joka ohjasi myös ensimmäisen osan.

Elokuva kertoo maanviljelijästä nimeltä Jack, joka asuu maatilallaan kahden poikansa, Billyn ja Jack Jr:n kanssa. Eräänä päivänä Jack kuulee poikansa Billyn avunhuutoja pellolta. Jack juoksee toisen poikansa kanssa ääniä kohti niin kovaa kuin he vain pystyvät, mutta on jo liian myöhäistä, sillä silloin keskeltä peltoa nousee siivekäs olento, joka lentää pois kiljuva Billy mukanaan. Jack jää katsomaan avuttomana tätä...

Samaan aikaan koulubussi kuljettaa joukkueellista poikia takaisin kotiin voitetun ottelun jälkeen. Matka kuitenkin keskeytyy siihen, kun bussin rengas puhkeaa ja renkaasta löytyy outo esine, jossa on neljä terävää kynttä. Kuljettaja vaihtaa renkaan ja matka voi jatkua, mutta he eivät pääse pitkällekään, kun rengas puhkeaa uudelleen ja siitä löytyy taas samanlainen outo esine. Toista vararengasta ei enää ole eikä auta muu kuin odotella seuraavaa paikalle tulevaa autoa. Illan pimetessä taivaalta lentää sama siivekäs olento, joka vei Billyn, ja tällä kertaa hän nappaa mukaansa joukkueen valmentajan ja kuljettajan. Nuoret jäävät yksin bussiin ja alkavat vähitellen tajuta tilanteen vakavuuden ja sen mikä peto heitä ajaa takaa.

Creeper 
Creeper on demoni, joka tulee suoraan helvetistä maan päälle. Joka 23. vuosi se tulee tappamaan ihmisiä syödäkseen heidän ruumiinosiaan. Creeper on 23 päivää maan päällä, jonka jälkeen hänen täytyy palata takaisin helvettiin.

Näyttelijät 

Yhdysvaltalaiset kauhuelokuvat
Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat
Yhdysvaltalaiset nuortenelokuvat
Elokuvat hirviöistä
Olga Jokisalo

Olga Karoliina Jokisalo (vuoteen 1908 Koskinen, 12. syyskuuta 1879 Tammela – 17. maaliskuuta 1916 Tampere) oli suomalainen tehdastyöläinen ja kansanedustaja. Jokisalo toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä.

Renki Josef Koskisen ja Vilhelmiina Johanintyttären lapsi Olga kävi kiertokoulun ja aloitti työelämän palvelijana. Tampereella hän pääsi villakutomoon, jossa hän sai aatteellisen herätyksen. Jokisalo työskenteli myös sosialidemokraattisen Tampereen piirijärjestön puhujana.

Jokisalo kuoli keuhkotautiin 36-vuotiaana maaliskuussa 1916.

Lähteet 

Kansanedustajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Pirkanmaan vaalipiiri
Vuonna 1879 syntyneet
Vuonna 1916 kuolleet
World Wide Live

World Wide Live on Scorpionsin vuonna 1985 julkaisema live-albumi. Kappaleet on nauhoitettu eri keikoilta kiertueen aikana.

Kappaleet

Kokoonpano
 Klaus Meine - Laulu
 Rudolf Schenker - Kitara ja Laulu
 Matthias Jabs - Kitara
 Francis Buchholz - Basso
 Herman Rarebell - Rummut

Aiheesta muualla
Scorpions.com

Vuoden 1985 konserttitallenteet
Scorpionsin albumit
Prince George Circuit

Prince George Circuit on 3,920 metriä pitkä kilparata East Londonissa, Etelä-Afrikassa.

Rata avattiin 1930-luvulla. Se isännöi Etelä-Afrikan Grand Prix'ta 1934 ja 1936–1939. Radasta rakennettiin Formula 1 -säännöksiä vastaava versio vuonna 1959. Radalla järjestettiin kolme kertaa Formula 1 -sarjan Etelä-Afrikan Grand Prix 1960-luvulla, mutta koska rata oli liian pieni F1-autoille, siirrettiin kilpailu Kyalamin radalle.

F1-sarjan kilpailuista ainoastaan brittiläisiä kuljettajia on yltänyt voittoon. Eniten voittoja on Jim Clarkilla, jolla voittoja on kaksi.

Tulokset 
(Punataustaiset eivät kuuluneet Formula 1 -sarjaan)

Lähteet 
 F1-ruutu – East London

Formula 1 -radat

Etelä-Afrikan moottoriradat
Midsomerin murhat

Midsomerin murhat () on brittiläinen television draamasarja. Se käsittelee kuvitteellisessa Midsomerin kreivikunnassa tapahtuvia murhia. Sarja pohjautuu Caroline Grahamin rikosromaaneihin. Käsikirjoitukset on alkuun sovittanut Anthony Horowitz. Ensimmäinen jakso esitettiin Britanniassa 23. maaliskuuta 1997. Sittemmin on sarjaa esitetty monissa muissakin maissa. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. 

Sarjan tunnusmusiikin melodian esittää Celia Sheen harvinaisella Theremin-antennisoittimella.

Näyttelijät
Sarjan päähenkilönä oli John Nettlesin vuosina 1997–2011 esittämä rikosylikomisario Tom Barnaby. Nettlesin jäätyä 2011 eläkkeelle tuli päähenkilöksi tuotantokaudesta 14 lähtien Tom Barnabyn serkku rikosylikomisario John Barnaby, jota esittää Neil Dudgeon. Barnabyn apuna on nuorempi ylikonstaapeli, joka vaihtui useita kertoja sarjan aikana. Viimeksi tehtävässä oli ylikonstaapeli Ben Jones (Jason Hughes), jonka tilalle tulee 2013 kuvatuista 16. tuotantokauden jaksoista alkaen Charlie Nelson (Gwilym Lee).

Kohut
Sarja joutui kohun keskelle vuonna 2011, kun tuottaja Brian True-May sanoi Radio Times -lehden haastattelussa sarjan menestyksen perustuvan idylliseen perusenglantilaisuuteen. Sarjassa on kielletty kiroilu, väkivalta ja seksikohtaukset, mutta se ei estä haastavien juonten luomista. ”Etnisiä vähemmistöjä ei ole, koska se ei sopisi englantilaiseen kylään. Pian oltaisiin Sloughissa (jota Causton, yksi sarjan pääpaikoista, esittää). Ja siellä ei näe yhtään valkoista naamaa.” Haastattelun julkaisun jälkeen tuottajayhtiö hyllytti True-Mayn tehtävästään.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Midsomerin murhat ITV:n verkkosivuilla 
 Midsomerin murhat Internet Movie Databasessa 
 Midsomerin murhat  TV.com-sivustolla 
 Midsomerin murhat  Yle Areenassa
 Visit Midsomer South Oxfordshire District Council. 

Brittiläiset draamasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Kaupunkilehti Tori

Kaupunkilehti Tori oli helmikuusta 2006 heinäkuuhun 2012 ilmestynyt Tampereen seudun kaupunkilehti. Lehden julkaisija oli Kustannus Oy Otsikko, joka on Kustannus Oy Aamulehden tytäryhtiö. 

Tori jaettiin lähes jokaiseen talouteen Tampereella, Kangasalla, Lempäälässä, Nokialla, Pirkkalassa sekä Ylöjärvellä.  Lehteä jakoi Tampereen Ykkösjakelu keskiviikkoisin Tamperelaisen välissä. Kaupunkilehti Torin toimitus sijaitsi erillään Aamulehdestä, Kauppahallin virastotalon toisessa kerroksessa Hämeenkadulla.

Lehdessä oli normaalisti noin 20 sivua ja se sisälsi paljon paikallisia mainoksia. Ensimmäisellä sivulla oli lähes poikkeuksetta yleisönosastokirjoituksia ja kolumni. Vakiona lehden numeroissa oli ylikonstaapeli Esa Vuorisen Lain koura -artikkeli, gallup, menovinkkejä, paikallista asiaa, Kuminaama sekä tehtäviä ja sarjakuvia. Bonuksena lehden alussa oli myös Forecan säätiedote neljälle seuraavalle päivälle.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Näköislehti  Kaupunkilehti Torin koko sisältö on luettavissa pdf-näköislehtenä
 Kaupunkilehti Tori 
 Aamulehti 
 Alma Media 

Aamulehti
Suomalaiset kaupunkilehdet
Tampereen media
Tinneri

Tinneri () on liuotin, jota käytetään öljypohjaisten maalien ohenteena () ja maalausvälineiden tai -roiskeiden puhdistusaineena. Tinneriä käsiteltäessä on syytä käyttää suojakäsineitä, koska se kuivattaa ihoa ja voi imeytyä elimistöön suoraan ihon läpi. Tinnerin vähittäismyynnissä noudatetaan lain mukaisia myyntirajoituksia.

Väärinkäyttö
Tinneriä käytetään joskus imppaamiseen. Tämä voi kuitenkin olla jopa hengenvaarallista, sillä se saattaa johtaa hengityskeskuksen lamautumiseen tai aiheuttaa sydämen rytmihäiriön.

Valmistusaineet
Eri valmistajilla on omat sekoituksensa tinnerin aineosista. Yleensä ne sisältävät joitakin seuraavista:
asetoni
tolueeni
N-butyyliasetaatti
etyyliasetaatti
etanoli
mineraalitärpätti
ksyleeni

Lähteet

Liuottimet
Seulonnan keskeiset artikkelit
Nuukin lentoasema

Nuukin lentoasema (IATA GOH, ICAO BGGH) on Nuukin, Grönlannin pääkaupungin, lentoasema. Se sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen. Kentällä on yksi kiitotie, joka on vain 950 metriä pitkä. Sen takia pääosan Grönlannin kansainvälisestä liikenteestä hoidetaan Kangerlussuaqin lentoasemalta ja Narsarsuaqin lentoasemalta. Vuonna 2007 Air Iceland aloitti kuitenkin lennot Reykjavíkiin. Lentoasema on Air Greenlandin päämaja. Sieltä liikennöi de Havilland Canada Dash 7 -lentokoneita. Lentoasema on suljettu sunnuntaisin.

Kohteet 
Air Greenland
Ilulissat
Kangerlussuaq
Kulusuk
Maniitsoq
Narsarsuaq
Paamiut
Sisimiut

Lähteet

Aiheesta muualla 

Grönlannin lentoasemat
Nuuk
Takaisin kotiin

Takaisin kotiin on MTV3:n vuonna 1995 esittämä 10-osainen komediasarja.

Sarjan käsikirjoittivat Pirkka-Pekka Petelius ja Juha Siltanen. Ohjauksesta vastasi Anitta Pankkonen.

Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 11. syyskuuta ja viimeinen 13. marraskuuta 1995. Sarjaa esitettiin kerran viikossa, maanantaisin klo 19.30–20.00.

Näyttelijät

Jaksot 
 Raatokukat haisee
 Keinulauta
 Vili ja Hilppa palaavat rikospaikalle
 Aboriginaalit on muotia
 Naisen käden jälkeä
 Mä koivu yksin kankahalla kasvan
 Ihana syvähenkinen matka
 Let’s talk live a father and son
 En kai pahasti valehtele, jos sanon: myöhä
 Niinhän maailmassa ylimalkaankin, lopulta kaikki menee hyvin 

Suomalaiset komediasarjat
1990-luvun televisiosarjat
Chris Elliott

Christopher N. ”Chris” Elliott (s. 31. toukokuuta 1960 New York) on yhdysvaltalainen koomikko. Hänen isänsä oli koomikko Bob Elliott. 

Elliott tuli 1980-luvun alussa televisiosta tutuksi Late Night with David Letterman -talk show’sta. Hän perusti vuonna 1990 oman tilannekomediansa, Get a Lifen, jota näytettiin vuoteen 1992. 

Nyttemmin Elliott on esiintynyt muun muassa kahdessa Scary Movie -sarjan elokuvassa. Scary Movie 2:ssa (2001) hän esitti talonmies Hansonia ja Scary Movie 4:ssa (2006) Ezekiel-nimistä ”vinksahtanutta” kyläläistä. Hänellä oli vuonna 1998 rooli elokuvassa Sekaisin Marista.

Elliott on julkaissut kaksi kirjaa. Hän meni 8. maaliskuuta 1986 naimisiin Paula Niedertin kanssa ja hänellä on kaksi lasta.

Chris Elliott näytteli myös aikoinaan huippusuositussa sarjassa Kaikki rakastavat Raymondia Robert Baronen (Brad Garrett) rakastetun Amy MacDougallin (Monica Horan) veljeä.

Lähteet 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1960 syntyneet
Elävät henkilöt
Sandra Dee

Alexandra Cymboliak Zuck eli Sandra Dee (23. huhtikuuta 1942 Bayonne, New Jersey – 20. helmikuuta 2005 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijätär. 

Dee syntyi Bayonnessa, New Jerseyn osavaltiossa. Hänen vanhempansa olivat ruteenitaustaiset John ja Mary Zuck. Hän joutui lapsena isäpuolensa seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi ja sairastui anoreksiaan jo noin 9-vuotiaana.

Dee voitti vuonna 1958 "lupaavimman tulokkaan" Golden Globe -palkinnon. Hänellä oli mm. vuonna 1959 roolit elokuvissa Hyttyselläkin on tunteet (Gidget), Suurinta elämässä (Imitation of Life) ja Kesäpaikka (A Summer Place). 

Deellä oli 1970-luvulla enää harvoja elokuvarooleja. Hän teki silti satunnaisia esiintymisiä televisiossa. Hänen inspiroimansa laulu "Look At Me, I'm Sandra Dee" sisältyi musikaaliin Grease.

Sandra Dee meni vuonna 1960 naimisiin laulaja-näyttelijä Bobby Darinin kanssa. Pari sai yhden pojan, Doddin, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1967. Dee kärsi elämänsä aikana pitkäaikaisesta masennuksesta, anoreksiasta ja alkoholismista. Yhä enemmän Deetä masensi avioero, Bobby Darinin kuolema 1973 ja äidin kuolema 1988. 

Dee kuoli munuaistautiin ja keuhkokuumeeseen Thousand Oaksissa, Kaliforniassa vuonna 2005. Hän oli saanut dialyysihoitoa nelisen vuotta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Sandra Deen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Vuonna 1942 syntyneet
Vuonna 2005 kuolleet
Laakso (yhtye)

Laakso on ruotsalainen indierock-yhtye, joka tekee musiikkinsa pääosin englanniksi. Yhtyeen perustajajäsenillä, Markus Krunegårdilla ja David Nygårdilla on kuitenkin molemmilla sukua Tornionjokilaaksossa (mistä myös nimi tulee), ja musiikissa onkin paljon suomalaisia vaikutteita; yhtye itse mainitsee muun muassa Juice Leskisen. 18. huhtikuuta 2007 Laakso julkaisi samana päivänä kaksi uutta levyä: kolmannen englanninkielisen levynsä ”Mother, Am I Good Looking?" ja suomenkielisen "Mämmilärock" -albumin. Sittemmin yhtye on ollut levytystauolla, minkä aikana Markus Krunegård on julkaissut kolme ruotsinkielistä sooloalbumia. Huhtikuun 22. vuonna 2016 julkaistiin yhtyeen viides levy Grateful Dead.

Yhtyeen jäsenet
 Markus Krunegård – kitara, laulu
 Micke Fritz – basso
 Lars Skoglund – rummut
 David Nygård – haitari, syntetisaattori, kellopeli, vetopasuuna, trumpetti, taustalaulu

Diskografia

Studioalbumit
2003: I miss you - I'm pregnant
2005: My Gods
2007: Mother Am I Good Looking?
2007: Mämmilä Rock
2016: Grateful Dead

EP:t
2003: Long Beach EP
2004: Aussie Girl
2005: High Drama EP
2005: In My Blood EP
2007: Västerbron & Vampires

Singlet
2003: Demon
2004: Laakso
2015: Time of My Life

Lähteet 
 http://www.laakso.nu
 http://www.welldone.fi/news.asp?id=1436

Viitteet 

Laakso
The Pale Ontologist

The Pale Ontologist on rap-artisti Palefacen debyyttialbumi vuodelta 2001. Albumi julkaistiin Sony BMG -levy-yhtiön kautta. Albumilta julkaistiin singlet "The Ultimate Jedi Mind Trick - Episode IV" ja "Back to Square One".

Kappalelista

Biitit 
 Lex Luthor & Paleface: 1, 2, 4, 5, 6, 9, 10, 11
 Jonny Bro: 3
 Aksim: 7
 Tiedemies: 8

Aiheesta muualla 
 Albumin arvostelu Desibeli -sivustolla
 Albumin arvostelu Findance -sivustolla
 Albumin arvostelu Soundi  -sivustolla
 Albumin tiedot Meteli  -sivustolla

Vuoden 2001 esikoisalbumit
Palefacen albumit
Joniveljen tuottamat albumit
Aksimin tuottamat albumit
Tiedemiehen tuottamat albumit
Antti Suomalaisen tuottamat albumit
Hessin laki

Hessin laki on lämpökemiaan kuuluva tulos, jonka mukaan reaktion entalpia saadaan jakamalla reaktio osareaktioihin ja laskemalla yhteen näiden entalpiat. Hessin lain avulla voidaan laskea sellaisia reaktioentalpioita, joita ei pystytä suoraan mittaamaan.

Hessin lakia soveltamalla voidaan selvittää esimerkiksi tuntemattomasta reaktioketjusta koostuvan kokonaisreaktion entalpia, jos löydetään toinen reitti lähtöaineiden ja tuotteiden välille. Esimerkiksi kun hiilihydraatit ja rasvat vapauttavat energiaa elimistössä, ne muuttuvat monivaiheisissa reaktioissa vedeksi ja hiilidioksidiksi. Kokonaisreaktio on kuitenkin sama kuin, jos aineet palaisivat puhtaassa hapessa. Tämä palamisentalpia voidaan mitata ja siten pystytään päättelemään ravintoaineiden energiasisältö.

Hessin laki perustuu siihen, että entalpia on tilan funktio. Tilan funktion muutos riippuu vain alku- ja lopputilasta eikä siitä, miten näiden tilojen välillä kuljetaan. Siten on sama, eteneekö reaktio suoraan vai usean välivaiheen kautta. Entalpian tavoin voidaan laskea yhteen esimerkiksi reaktioiden entropioita ja Gibbsin energioita.

Käyttö 

Hessin lakia sovellettaessa tavoitteena on saada muodostettua osareaktioista haluttu kokonaisreaktio. Osareaktioiden ketjun ei tarvitse olla käytännössä mahdollinen. Riittää, että osareaktioiden entalpiat tunnetaan ja että yhteen laskemalla saadaan kokonaisreaktio. Reaktioyhtälöitä voidaan kertoa luvuilla ja kääntää, kunhan samalla kerrotaan myös entalpian arvo tai vaihdetaan sen etumerkki.

Esimerkiksi metaanin palamisentalpia voidaan laskea seuraavien perusmuodostumisentalpioiden avulla:
{|
|C(s) + 2 H2(g) || → CH4(g) || || ΔH1 = −74,8 kJ/mol
|-
|H2(g) + ½ O2(g) || → H2O(l) || || ΔH2 = −285,8 kJ/mol
|-
|C(s) + O2(g) || → CO2(g) || || ΔH3 = −393,5 kJ/mol
|}

Kun käännetään ensimmäinen reaktio ja kerrotaan toinen reaktio kahdella, saadaan osareaktiot yhteen laskemalla haluttu kokonaisreaktio:
CH4(g) + 2 O2(g) → CO2(g) + 2 H2O(l).
Palamisentalpiaksi tulee ΔH = −(−74,8 kJ/mol) + 2(−285,8 kJ/mol) + (−393,5 kJ/mol) = −889 kJ/mol.

Historia 
Hessin laki on nimetty Germain Henri Hessin mukaan. Hän teki mittauksia useilla eri aineilla ja julkaisi lakia koskevat tuloksensa vuonna 1840. Siihen aikaan ei vielä tunnettu energian säilymislakia.

Hess tutki muun muassa rikkihapon neutralointia. Kun tietty määrä rikkihappoa neutraloitiin ammoniakilla, lämpöä kehittyi aina yhtä paljon, tehtiinpä reaktio suoraan tai välivaiheittain. Jos rikkihappoa neutraloitiin täydellisesti ammoniakilla, syntyvä lämpömäärä oli 595,8 yksikköä. Jos taas rikkihappo ensin laimennettiin vedellä suhteessa 1:1, laimenemislämpö oli 77,8 ja neutraloitumislämpö oli 518,9. Kokonaislämmöksi tuli täten 596,7 eli suunnilleen yhtä paljon kuin suoraan neutraloitaessa. Hess teki kokeensa samassa ilmanpaineessa, joten hän pystyi laskemaan lämpömääriä yhteen. Jos paine tai tilavuus ei pysy vakiona, lämpöjä ei voi laskea yhteen. Tällöinkin pätee kuitenkin lain nykyinen muotoilu, jossa lasketaan yhteen entalpioita.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Opetus TV: Hessin laki

Termodynamiikka
Riihimäen Cocks

Riihimäen Cocks on riihimäkeläinen käsipalloseura, joka pelaa nykyisin käsipallon SM-liigassa ja kaudesta 2017–2018 lähtien myös Mestarien liigassa.

Joukkueen kotihalli on elokuussa 2019 avattu, 2 500 istumapaikan Cocks-areena.

Seuran kasvatteja on muiden muassa Ari-Pekka Tuomi, Jyri Welling, Reima Nieminen  ja Kai Elomaa. Cocksin entisiä ulkomaanvahvistuksia ovat olleet muun muassa Roman Denisov, Sergei Klénov, Indrek Lillsoo ja Valentyn Koshovy.

Historia 
Riihimäellä aloitettiin käsipallon pelaaminen vuonna 1966 Riihimäen Palloseurassa. Cocks perustettiin vuonna 1973, ja seura nousi heti ensimmäisen kauden jälkeen SM-sarjaan.

Seura on voittanut miesten Suomen-mestaruuden vuosina 2007–2010, 2013–2019 ja 2021. Cocks pelasi kaudella 2008–2009 myös Baltian-liigaa sijoittuen viidenneksi. Seuraavalla kaudella 2009–2010 Cocks sijoittui Baltian-liigassa toiseksi, tosin osanottajia oli selvästi vähemmän kuin edellisenä vuotena. Kaudella 2009–2010 joukkue ei hävinnyt SM-sarjassa yhtäkään ottelua. Cocks on pelannut myös kausilla 2013–2014 ja 2014–2015 miesten kolmanneksi tasokkaimmassa sarjassa, EHF Challenge Cupissa. Kumpanakin kautena Cocks eteni puolivälieriin asti.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Riihimäen Cocks

Suomalaiset käsipalloseurat
Riihimäkeläiset urheiluseurat
Ericus-kuoro

Ericus-kuoro on turkulainen kuoro. Kuoron toiminta oli hiipumassa mutta se herätettiin uudelleen henkiin värväämällä uusia laulajia mainostoimiston avulla. Kuoroon on liittynyt myös karaokelaulajia.

Diskografia 
 Ericus kuoro (1974)

Lähteet

Aiheesta muualla 

 

Turun musiikki
Suomalaiset kuorot
Harrachov

Harrachov () on kaupunki Semilyn piirikunnassa Liberecin läänissä Pohjois-Tšekissä Mumlavajoen varrella. Sen pinta-ala on 36,6 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2020 arvion mukaan 1 396. Mäkihyppykeskus Čertak sijaitsee Harrachovissa.

Historia 
Ensimmäiset kirjoitetut maininnat Harrachovista ovat 1600-luvulta, kun saksalaiset perustivat kylän nykyisen kaupungin alueelle. 1714 sen nimeksi tuli Harrachsdorf erään jalosukuisen maanomistajan mukaan. 1800-luvun lopusta lähtien kaupunki on ollut tunnettu lasin valmistuksesta, tekstiiliteollisuudesta ja kaivostoiminnasta. 1900-luvun alussa teollisuustoiminta kasvoi valmistuneen rautatien ansiosta. Suurin osa viennistä kulki pohjoiseen Itävalta-Unkarin rajojen taakse Saksaan.

Toisen maailmansodan jälkeen yhteydet pohjoiseen katkesivat Puolan laajenemisen myötä, ja kaupunki alkoi näivettyä. Rajoja ei avattu Tšekkoslovakian ja Puolan kommunististen hallintojen kiistojen vuoksi, mutta raja-alueita vaihdettiin siten, että kaksi pientä puolalaista rajakylää liitettiin Harrachoviin 1973.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Harrachovin kotisivu    

Tšekin kaupungit
Evanescent, Everfading

Evanescent, Everfading on Fall of the Leafen debyyttialbumi, se nauhoitettiin toukokuussa 1997 ja julkaistiin huhtikuussa 1998. Albumin julkaisi Yhdysvaltojen Coloradossa toimiva Defiled Records-levy-yhtiö. Musiikki-tyyli on melodista death metallia.

Kappaleet

Kokoonpano
 Jani Lindström – laulu
 Jussi Hänninen – kitarat
 Kaj Gustafsson – kitarat
 Juha Kouhi – basso
 Marko Hyytiä – rummut

Aiheesta muualla
 

Vuoden 1998 esikoisalbumit
Fall of the Leafen albumit
Hydroletalus

Hydroletalus on sairaus, joka aiheuttaa vesipäisyyttä, keskushermoston epämuodostumia, polydaktyliaa ja muita oireita, kuten hengitysteiden ahtautumista sekä huuli- ja kitalakihalkioita. Se aiheuttaa kuolleena syntymisen tai pian syntymän jälkeen tapahtuvan menehtymisen. 

Hydroletalus on autosomin kautta peittyvästi periytyvä, suomalaiseen tautiperintöön kuuluva oireyhtymä. Suomalaiset tutkijat kuvasivat sen ensimmäistä kertaa vuonna 1981, ja sairautta aiheuttava geenivirhe on peräisin Itä-Suomen harvaan asutuilta alueilta. Suomessa hydroletalus on yhdellä noin 20 000 syntyvästä lapsesta.

Mahdolliset epämuodostumat todetaan ennen lapsen syntymää ultraäänitutkimuksella.

Lähteet 
 

Oireyhtymät
Synnynnäiset epämuodostumat
Suomalainen tautiperintö
Quarter Past

Quarter Past on rap-artisti Palefacen toinen albumi vuodelta 2003. Levy nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 30 mutta putosi pois seuraavalla viikolla.

Albumilta julkaistiin singlet "'Til the Break of Dawn" (singlelistan 10.) ja "Colgate Soulmate", josta on tehty myös video. 


Kappaleet

Biitit 
 Paleface & Lex Luthor: 1, 2, 5, 6, 10, 11
 Mark B: 3
 Jukka Immonen: 4
 Tiedemies: 7
 Paleface, Lex Luthor & Hans Sjöblad: 8
 Jimmy Ledrac: 9
 Lawrence "The Law" Hodge: 12

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Albumin arvostelu Desibeli -sivustolla
 Albumin arvostelu Findance -sivustolla
 Albumin arvostelu Noise -sivustolla
 Albumin arvostelu Soundi -sivustolla

Palefacen albumit
Tiedemiehen tuottamat albumit
Antti Suomalaisen tuottamat albumit
Vuoden 2003 albumit
Long Beachin katurata

Toyota Grand Prix of Long Beach on katurata Kalifornian Long Beachissä, Yhdysvalloissa. Sen lähtöruutu on Ocean Boulevardilla. Ahtaan radan ja tiukkojen mutkien takia rata on hyvin hidas verrattuna muihin ratoihin, ja rataa onkin kutsuttu "Yhdysvaltojen Monacon GP:ksi".

Rata rakennettiin 1975 Formula 5000:n kilparadaksi, mutta sitä käytettiin vain kyseisenä vuotena. Vuosina 1976–1983 radalla ajettiin Formula 1:sten Länsi-Yhdysvaltain GP. Vuodesta 1984 rataa kiersi Champ Car -luokka, kunnes sarjan romahduksen jälkeen kisa siirtyi vuonna 2009 IndyCarille. Myös American Le Mans Series- ja Formula E -sarja käyttävät rataa.

Rataa on muuteltu hieman sen alkuperäisestä muodosta, mutta pääosin se noudattelee samaa linjaa, kuin alussakin.

Voittajat

Formula E

Formula 5000

Formula 1

CART / Champ Car

Lähteet

Kalifornian moottoriradat
Formula 1 -radat

Formula E -radat

Champ Car -radat
American Le Mans Series -radat
Los Angelesin piirikunnan rakennukset ja rakennelmat
Luettelo Suomen vanhimmista ihmisistä

Tämä on epätäydellinen luettelo Suomen vanhimmista ihmisistä. Luettelo sisältää vähintään 108-vuotiaiksi eläneet henkilöt.

Ikä-sarakkeessa symboli  tarkoittaa, että henkilö on ollut aikanaan Suomen vanhin asukas.

Tilastoja
Sata vuotta täyttäneiden määrä kasvaa Suomessa joka vuosi noin viidellä prosentilla. Tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2070 heitä olisi jo noin 7 000. Ikäluokkien vanhetessa joukossa on enenevissä määrin naisia ja yli satavuotiaista heitä on selvästi enemmän kuin miehiä. 85 vuotta täyttäneissä miesten ja naisten välinen suhde on 1:3, 90-vuotiaissa se on 1:5 ja 100-vuotiaissa 1:8.

1960-luvun alussa satavuotiaita oli Suomessa 19, 1970-luvun alussa 40, ja 1980-luvun alussa 52 henkilöä. 1990-luvulle tultaessa määrä oli kasvanut jo 157 henkilöön. Vuosituhannen vaihtuessa heitä oli 268 ja vuonna 2010 jo 566 henkilöä. Vuonna 2017 yli satavuotiaita oli 830 ja heistä 31 oli yli 105-vuotiaita.

Lähteet

Suomen vanhimmat ihmiset
Vanhimmat ihmiset

Suomen vanhimmat ihmiset
Mardinin maakunta

Mardinin maakunta (; ) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 788 996 vuonna 2014.  Maakunta rajoittuu etelässä Syyrian Hasakan maakuntaan ja on melko lähellä myös Irakin rajaa. Maradinin maakunta on osa Turkin kurdialuetta.

Maakunnan pääkaupunki on Mardin (88 768 as., 31.12.2014 arvio). Muita suuria kaupunkeja ovat Kızıltepe (158 979 as., arvio) ja rajakaupunki Nusaybin (90 152 as., arvio).

Sana Mardin on alun perin arameaa.

Piirikunnat 

Mardinin maakunta on jaettu 10 piirikuntaan. Pääkaupunki lihavoidulla tekstillä.

Dargeçit
Derik
Kızıltepe
Mardin
Mazıdağı

Midyat
Nusaybin
Ömerli
Savur
Yeşilli

Lähteet

Aiheesta muualla

Kuvia maakunnan pääkaupungista

Turkin maakunnat
Astalo

Astalo on mikä tahansa esine, jota ei ole valmistettu aseeksi, mutta jota tilapäisesti käytetään lyömäaseen tavoin. Sanana astalo on harvinainen yleiskielessä, mutta sitä käytetään lakikielessä. Sanan harvinainen rinnakkaismuoto on ”astala”.

Astaloa käytetään tavallisesti nuijan tavoin lyömäaseena, jolloin tarkoituksena on tainnuttaa toinen tai vahingoittaa häntä. Esimerkiksi ikkuna tai peili taas on teräaseen kaltainen astalo. Tilanteen mukaan astaloksi voidaan valita hyvinkin erilaisia esineitä, kuten työkaluja, urheiluvälineitä, keittiötarvikkeita tai siivousvälineitä.

Sana lainsäädännössä 
Nykyisin Suomessa voimassa olevassa rikoslaissa sanaa ei käytetä, mutta se esiintyi lakitekstissä aiemmin merkityksessä lyömäase. Astalon nostamisesta toista vastaan pahoinpitelyn aikomuksessa säädettiin rangaistus vuoden 1889 rikoslain 21. luvun 13 §:ssä.  

Korkein oikeus katsoi päätöksessään vuonna 1959 olutpullon hengenvaaralliseksi astaloksi.

Lähteet

Lakiviitteet

Lähitaisteluaseet
Lois Maxwell

Lois Ruth Maxwell (synt. Hooker; 14. helmikuuta 1927 – 29. syyskuuta 2007) oli kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten salaisen palvelun sihteerin, Miss Moneypennyn roolista, jota hän esitti neljässätoista James Bond -elokuvassa.

Maxwell syntyi Kitchenerissä, Ontariossa opettajan ja sairaanhoitajan tyttärenä. Hän oli toisessa maailmansodassa armeijan viihdyttäjänä ja matkusti Eurooppaan. Hän aloitti opiskelun Royal Academy of Dramatic Artissa välttääkseen karkotuksen Britanniasta hänen todellisen ikänsä paljastuttua. 

Maxwell lähti 20-vuotiaana Hollywoodiin ja sai jo pian parhaan naisnäyttelijätulokkaan Golden Globen roolistaan elokuvassa Kaupungissa juorutaan (1947). Hän esiintyi vuonna 1949 Life Magazinen valokuvassa yhdessä Marilyn Monroen kanssa. Hän omaksui suunnilleen tässä vaiheessa taiteilijanimensä ”Maxwell”, jota myös hänen muu perheensä alkoi käyttää.

Maxwell palasi Hollywoodista Eurooppaan ja vietti vuodet 1950–1955 Roomassa. Hän tapasi Pariisissa Peter Marriottin, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1957–1973. Pari muutti Lontooseen, jossa syntyivät lapset Melinda (s. 1958) ja Christian (s. 1959). Mies kuoli vuonna 1973.

Maxwell esitti Miss Moneypennyn osan neljässätoista ensimmäisessä James Bondissa vuosina 1962–1985. Kyseinen rooli on yhä esittäjänsä tunnetuin.

Viimeiset vaiheet 
Maxwell teki viimeisen elokuvaesiintymisensä vuonna 2001. Hän sairastui samana vuonna suolistosyöpään ja muutti Perthiin, Australiaan, jossa hän asui poikansa perheen kanssa ja työsti omaelämäkertaa. Maxwell ei koskaan toipunut sairaudestaan, vaan menehtyi Australiassa 29. syyskuuta 2007. Hän oli 80 vuoden ikäinen.

Bond-elokuvat 
 Salainen agentti 007 ja tohtori No
 Salainen agentti 007 Istanbulissa
 007 ja Kultasormi
 Pallosalama
 Elät vain kahdesti
 Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa
 Timantit ovat ikuisia
 Elä ja anna toisten kuolla
 007 ja kultainen ase
 007 rakastettuni
 Kuuraketti
 Erittäin salainen
 Octopussy
 007 ja kuoleman katse

Aiheesta muualla 
 Lois Maxwellin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa

Kanadalaiset televisionäyttelijät
Kanadalaiset elokuvanäyttelijät
James Bond
Vuonna 1927 syntyneet
Vuonna 2007 kuolleet
1,4-butaanidioli

1,4-butaanidioli lyhennettynä BDO on orgaaninen yhdiste (alkoholi, dioli). Se muodostuu butaanista, jonka molempiin päihin on liittynyt alkoholiryhmä (OH). 1,4-butaanidioli on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan  kiinteää, mutta huoneenlämmössä (20 °C) se sulaa värittömäksi jähmeäksi nesteeksi. Sen kemiallinen kaava on C4H10O2 ja rakennekaava on HO(CH2)4OH. 1,4-butaanidiolista käytetään myös nimityksiä 1,4-butyleeniglykoli, 1,4-dihydroksibutaani, 1,4-tetrametyleeniglykoli ja tetrametyleeni-1,4-dioli. 1,4-butaanidioli on eräs butaanidiolien isomeerisistä muodoista, joita ovat muun muassa 1,2-butaanidioli, 1,3-butaanidioli ja 2,3-butaanidioli.

1,4-butaanidiolin leimahduspiste on 121 °C (o.c.) ja itsesyttymislämpötila on 350 °C.

1,4-butaanidiolia käytetään liuottimena ja siitä käytetään ainakin seuraavia kaupallisia nimiä: Dabco DBO, Diol 14B, Polycure D, Sucol B, Agrisynth B1D.

Ympäristö- ja terveysvaikutukset 
Lyhytaikainen altistus voi vaikuttaa keskushermostoon ja aiheuttaa narkoosin. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan 1,4-butaanidiolista katsotaan olevan vaaraa perimälle, sikiölle ja lisääntymiselle. BDO:ta on käytetty lisäravinteena ja päihteenä, koska se muuttuu elimistössä gammahydroksivoihappoksi.

Valmistus ja käyttö
1,4-butaanidiolia valmistetaan pääasiassa 1,4-butyynidiolin katalyyttisellä vedytyksellä. Muita synteesivaihtoehtoja ovat allyylialkoholin hydroformylaatio ja etikkahapon ja butadieenin välisen reaktiotuotteen, 1,4-diasetoksibutaanin, pelkistäminen ja sitä seuraava hydrolyysi. Tärkeimpiä 1,4-butaanidiolin käyttökohteita ovat tetrahydrofuraanin ja butyrolaktonin sekä eräiden polyestereiden ja polyuretaanien valmistus. Sitä voidaan käyttää myös liuottimena ja tekstiiliteollisuudessa.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 
PubChem: 1,4-butanediol 
DrugBank: 1,4-Butanediol 
ChemBlink: 1,4-Butanediol 
Inchem: 1,4-Butanediol, CAS N°:110-63-4  pdf 

Liuottimet
Sedatiivit
Primääriset alkoholit
Tokot

Tokot (Gobiidae) on tokkokalojen lahkoon kuuluva kalaheimo, joka on levinnyt kaikkiin maailman meriin ja jonka jäsenet ovat yleisiä etenkin lauhkeassa vyöhykkeessä. 

Tokkoja tunnetaan yli 1 800 lajia, jotka on jaettu kahteensataan sukuun. Vuosittain löytyy 10-20 uutta lajia. Muun muassa hiekkatokkojen (Kraemeriidae), nuolikkojen (Microdesmidae) ja toukkakalojen (Schindleriidae) entisten heimojen lajit sisällytetään nykyisin tokkojen heimoon.

Ulkonäkö ja koko 
Tokot ovat pienikokoisia kaloja. Suurin tokko, Karibialla elävä Gobioides broussenetii voi kasvaa puolimetriseksi. Useimmat ovat kuitenkin alle kymmensenttisiä, ja Filippiineillä elävä kääpiötokko (Pandaka pygmaea) jää alle 13 mm pitkäksi ja kuuluu maailman pienimpiin selkärankaisiin. Tokkojen vartalo on pitkulainen, niiden selkä- ja rasvaevät muodostavat yhden evän selkäpuolelle ja niiltä puuttuu kylkiviiva. Monet ovat kirkasvärisiä, jotkut lähes läpinäkyviä.

Levinneisyys ja elinympäristö 
Tokkoja tavataan sekä merivedessä, murtovedessä että makeassa vedessä. Suurin osa lajeista elää Indopasifisella merialueella. Niitä on paljon koralliriutoilla sekä valtamerten saarien makeavetisissä lammikoissa. Jotkut lajit leviävät laivojen vesijärjestelmissä tai painolastin mukana.

Suomessa tokkoja esiintyy viittä lajia: hietatokko (Pomatoschistus minutus), liejutokko (Pomatoschistus microps), mustatokko (Gobius niger), seitsenruototokko (Gobiusculus flavescens) sekä vieraslaji mustatäplätokko (Neogobius melanostomus).

Käyttäytyminen 
Useat lajit asuvat pehmeään merenpohjaan tekemissään koloissa. Jotkut toimivat puhdistajakaloina ja nyppivät loisia isompien kalojen iholta.

Lähteet

Aiheesta muualla

ITIS: Gobiidae 

Seulonnan keskeiset artikkelit
Merda d’artista

Merda d’artista (suom. Taiteilijan paska) on italialaisen taiteilijan Piero Manzonin teos. Manzoni otti teoksessaan vaikutteita Marcel Duchampin readymade-taiteesta.

Manzoni keräsi toukokuussa 1961 ulosteensa 90 numeroituun tölkkiin, joista jokainen sisältää 30 grammaa ulostetta. Tölkeissä lukee ”100 % aitoa taiteilijan paskaa” italiaksi, englanniksi, ranskaksi ja saksaksi. Manzoni myi ulosteensa niiden painon arvona kullassa. Tölkkien nykyinen hinta on noin 30 500 euroa.

Jotkin tölkeistä ovat räjähtäneet tai vuotaneet tölkkien korroosion tai niiden sisällä olevan paineen takia.

Aiheesta muualla
Merda d’Artista, or, You Call That Shit Art? 
Tate-galleria osti Merda d’artista -tölkkejä 

Italian taide
Taideteokset (kuvataide)
Uloste
Děčín

Děčín (ääntämys ['ɟɛtʃi:n], ) on kaupunki Tšekissä Ústín läänissä Děčínin piirikunnassa aivan Saksan rajalla. Asukkaita kaupungissa on 52 282 (vuonna 2009). Kaupunki sijaitsee Elbe- ja Ploučnice-jokien yhtymäkohdassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 virtual show

Tšekin kaupungit
Tommi Kärkkäinen

Tommi Kärkkäinen (s. 15. kesäkuuta 1969 Savonlinna) on suomalainen säveltäjä. Kärkkäinen on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Paavo Heinisen oppilaana. Hänen tuotantonsa sisältää pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Kärkkäisen orkesteriteos Seitsemän miniatyyriä voitti vuonna 1998 Unescon kansainvälisen säveltäjärostrumin sarjan alle 30-vuotiaille.

Kärkkäisen tyyli sisältää vaikutteita jälkisarjallisuudesta.

Kärkkäinen on soittanut kosketinsoittimia YUP-yhtyeessä.

Lähteet 
 
 

Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Paavo Heinisen sävellysoppilaat
Vuonna 1969 syntyneet
Elävät henkilöt
Avec

Avec voi tarkoittaa seuraavia:

 Avec, seuralainen juhlatilaisuudessa
 Kahvin kanssa tarjoiltava alkoholijuoma, usein aterian päätteeksi nautittava konjakki tai likööri
 AVEC, Saska Helmikalliota säestävä yhtye
 Avec, Kauko Röyhkän kirja
Saliva

Saliva on Yhdysvalloissa perustettu rock/hard rock -yhtye, joka sai alkunsa syyskuussa vuonna 1996, Memphisissä Tennesseessä. Yhtye sekoittaa musiikissaan genrejä, kuten alternative rock, nu-metal ja hard rock. Yhtye on julkaissut 9 studioalbumia.

Jäsenet 

Nykyiset jäsenet
 Bobby Amaru - laulu, kitara  (2012-) 
 Wayne Swinny - soolokitara  (1996-) 
 Dave Novotny - basso  (1996-) 
 Paul Crosby - rummut, lyömäsoittimet  (2001-) 

Entiset jäsenet
 Josey Scott - laulu  (1996-2011) 
 Chris D'Abaldo - kitara  (1996-2005) 
 Todd Poole - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu  (1996-2001) 
 Jonathan Montoya - kitara  (2007-2010) 

Kiertuemuusikot
 Chris Hahn - kitara  (2005-2006) 
 Jake Stutevoss - kitara  (2006-2007) 
 Zach Myers - basso  (2004, 2005) 
 Eric Bice - rummut, lyömäsoittimet  (2009, 2012)

Aikajana

Diskografia

Studioalbumit 
Saliva (1997)
Every Six Seconds (2001)
Back into Your System (2002)
Survival of the Sickest (2004)
Blood Stained Love Story (2007)
Cinco Diablo (2008)
Under Your Skin (2011)
In It to Win It (2013)
Rise Up (2014)

Kokoelmat 
Moving Forward in Reverse: Greatest Hits (2010)

EP:t 
Rest in Pieces (2003)
Ladies and Gentlemen Hit Pack (2007)

Aiheesta muualla 
Viralliset sivut

Yhdysvaltalaiset rockyhtyeet
Yhdysvaltalaiset hard rock -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset nu metal -yhtyeet
Yhdysvaltalaiset post-grunge-yhtyeet
Kaikki kunnossa

Kaikki kunnossa on 12-osainen draamasarja, jota alettiin esittää Nelosella 3. huhtikuuta 2007 alkaen. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Liisa Kuoppamäki ja Vera Kiiskinen.

Sarja kertoo perheellisen Oonan (Liisa Kuoppamäki) ja hänen sinkkuna elävän siskonsa Tean (Matleena Kuusniemi) halusta siirtyä toistensa elämään. Tea haluaisi löytää oikean miehen ja perustaa perheen. Oona taas on miehensä Ilarin (Kari-Pekka Toivonen) ja kahden lapsensa kanssa muuttanut vastikään Helsinkiin, ja Oonalla on työn alla hänen esikoisromaaninsa. Hän on myös kyllästynyt mustasukkaisesti ja typerästi käyttäytyvään mieheensä. Sarjan vakioideana on, että Tea haluaa perustaa perheen ja Oona haluaa päästä perheestään eroon.

Sarjan tunnusmusiikkina on käytetty Scandinavian Music Groupin kappaletta Hölmö rakkaus.

Näyttelijät

Jaksot 

Suomalaiset draamasarjat
2000-vuosikymmenen televisiosarjat
Keskuslukitus

Keskuslukitus on autojen varuste ja osa lähes kaikkien uusien autojen sähköjärjestelmiä. Sen tehtävänä on avata ja lukita ajoneuvon ovien ja luukkujen lukot.

Historia 

Pitkään 1980-luvulle keskuslukitus oli vain kalliimmissa malleissa, joko vakiona tai lisävarusteena. Joihinkin malleihin oli mahdollista asentaa jälkikäteen tarvikesarja, tämä koostui useista johtonipuista, kytkimistä ja muista osista. Usein monen automallin erikoisvarustellut versiot sisälsivät poikkeuksetta keskuslukituksen. 1990-luvun lopulla keskuslukitus alkoi yleistyä nopeasti. Yksi yleistymisen syy oli etenkin CAN-väylän käyttöönotto autojen sähköjärjestelmissä. Koska keskuslukituksen komponentit saavat ohjauskomennot väylältä, jonka johdotus on joka tapauksessa olemassa, tarvitsee tehtaalla sen lisäksi asentaa vain kyseinen huokea alihankkijan toimittama yleismallinen vakiokomponentti.

Nykyään keskuslukitus on autoissa vakiovarusteena.

Keskuslukituksen eri muodot 
Keskuslukitusta on pääasiassa kolmea eri tyyppiä:

Kauko-ohjaamattomassa keskuslukituksessa avainta kierretään yhdessä lukossa, jolloin lukitus aukesi muistakin lukoista.

Kauko-ohjatun keskuslukituksen käyttö tapahtuu lähes aina avaimenperässä tai itse avaimessa olevalla radiotoimisella kaukosäätimellä.

Avaimeton järjestelmä on uudemmissa automalleissa tavattava ominaisuus. Auto tunnistaa kuljettajan, mikäli auton oikea avain on esimerkiksi taskussa. Tällöin kuljettajan ei tarvitse kuin tarttua oven kahvasta, jolloin lukitus avautuu. Myös auton moottorin käynnistys tapahtuu käynnistyspainikkeella, lähettimen ollessa esimerkiksi kuljettajan taskussa. Kun auto sammutetaan ja kuljettaja poistuu tarpeeksi kauas autosta, ovet lukkiutuvat automaattisesti.

Auton sähköjärjestelmät
Mike Conway

Mike Conway (s. 19. elokuuta 1983 Iso-Britannia) on brittiläinen kilpa-ajaja.

Ura

Karting ja pienet Formula-sarjat
Mike Conway aloitti uransa kartingissa. Hän ajoi kartingia vuosina 1996–2000. Vuonna 2001 Conway ajoi Britannian Formula Ford Zeter Junior -sarjassa, jossa hän sijoittui pisteissä kuudenneksi. Vuonna 2002 Conway ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa, tuloksena sarjan neljäs sija loppupisteissä.

Formula Renault ja F3-luokat
Vuonna 2003 Conway ajoi Britannian Formula Renault 2000 -sarjassa ja Britannian Formula Renault 2000 -talvisarjassa. Sijoitukset sarjoissa olivat neljäs ja toinen sija. Vuonna 2004 Conway ajoi Britannian Formula Renault 2.0 -sarjassa ja voitti samalla kaudella sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Conway ajoi Britannian F3-sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hän ajoi myös arvostetussa Macaon F3-kisassa, jossa hän sijoittui neljänneksitoista. Hän ajoi myös mestareiden F3-kisassa, jossa hän sijoittui kolmanneksitoista. Kaudella 2006 Conway voitti Britannian F3-sarjan mestaruuden ja myös Macaon F3-kisan.

GP2
Conway ajoi vuonna 2006 F3-sarjan ohella myös pari kilpailua GP2-sarjassa DPR-tallissa. Kaudeksi 2007 Conway siirtyi vakituiseksi kilpailukuljettajaksi Super Novalle. Sarjan loppupisteissä hän sijoittui neljänneksitoista saavuttaen yhden kakkossijan. Conway jatkoi uraansa kaudella 2008 Tridentillä voittaen Monacon sprinttikilpailun ja sijoittuen loppupisteissä 12:nneksi.

IndyCar
Kaudeksi 2009 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan IndyCar-sarjaan. Indy 500 -kilpailussa 31. toukokuuta 2010 Conway törmäsi kilpailun viimeisellä kierroksella Ryan Hunter-Reayn autoon. Conwayn auto hajosi kahteen osaan, kun se törmäyksestä lensi ilmaan ja osui aitaan. Hän sai onnettomuudessa murtumia sääreensä ja selkäänsä. Conway toipui kuitenkin nopeasti ja jatkoi IndyCar-sarjassa vuonna 2011 voittaen Long Beachin kilpailun.

Formula E ja WEC-sarja
Vuodesta 2012 lähtien Conway on ajanut Le Mans, IndyCar ja WEC-sarjoissa. Conwayn oli tarkoitus ajaa vuonna 2014 Formula E-sarjan debyyttikaudella Dragon Racingin kuljettajana, mutta hän päätti keskittyä Toyotan LMP1-projektiin FIA World Endurance Championshipissä ja Dragon valitsi hänen tilalleen Oriol Servian. Vuonna 2016 Conway sai paikan Venturi Grand Prix -tallista korvaten Jacques Villeneuven.

Formula E -tulokset

GP2 -tulokset

FIA WEC -tulokset

Lähteet 

Brittiläiset autourheilijat
GP2-kuljettajat
American Le Mans Series -kuljettajat
Formula E -kuljettajat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Luna 13

Luna 13 () oli Neuvostoliiton 21. joulukuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta lähettämä kuuluotain. Se laskeutui pehmeästi Kuun Myrskyjen valtameren pinnalle 24. joulukuuta 1966. Suojakuorien avautumisen ja antennien nostamisen jälkeen luotain aloitti radiolähetykset neljä minuuttia laskeutumisensa jälkeen. Luotaimen lähetysten uskotaan päättyneet joulukuussa 1966 kuluessa, erään lähteen mukaan 28. joulukuuta 1966.

Laskeutumispaikka oli Myrskyjen valtameressä Krafft- ja Seleucus-kraatterien välissä. Sen koordinaatit ovat 18°52° pohjoista leveyttä, 62°03' läntistä pituutta (latitudi= 18,87°, longitudi 297,95°).

Luotaimessa oli Kuun pintaan tunkeutuvia mittareita, dynamograafi ja säteilyntiheysmittari. Työntämällä laskeutuessaan puikkoja Kuun pintaan se tutki kiihtyvyysmittareilla Kuun pinnan lujuutta. Tutkimusten mukaan lujuus muistuttaa keskitiheää Maan kamaraa, kuten märkää rantahiekkaa. Radiometri mittasi Kuun pinnan lämpötilaksi keskipäivällä 117 °C. Luotain otti myös kuvia.

Yhden panoraamakuvan lähettäminen Maan pinnalle kesti noin sata minuuttia. Maahan lähetettiin yhteensä viisi laajaa panoraamakuvaa Auringon eri korkeuskulmilla (6, 19 ja 32 astetta). Toinen luotaimen kameroista ei toiminut, mutta toisen kuvat olivat hyvälaatuisia.

Luna 13 kuului E-6M-sarjaan; se oli hieman paranneltu versio Luna 9:stä. Luotaimen massaksi ilmoitetaan 1 620 tai 1 700 kilogrammaa. Venäläislähteen mukaan Kuuhun laskeutuneen luotaimen massa oli vain 112 kilogrammaa  (110–116 kg).

Lähteet

Aiheesta muualla
Luna - Exploring the Moon  (zarya.info)

Luna-ohjelma
Vuoden 1966 avaruustoiminta
Shy–Dragerin oireyhtymä

Shy–Dragerin oireyhtymä on harvinainen, tuntemattomasta syystä aiheutuva sairaus, joka etenevästi vaurioittaa potilaan keskushermostoa. Oireisiin kuuluvat vapina, verenpaineen lasku, liikehäiriöt, erektiohäiriöt, näköhäiriöt sekä ongelmat virtsanerityksessä, suolen toiminnassa ja puheessa. 

Shy–Dragerin oireyhtymä on parantumaton sairaus. Se johtaa kuolemaan keskimäärin noin 7–10 vuoden kuluessa oireiden alkamisesta. Tavallisimmat kuolinsyyt ovat keuhkokuume ja rytmihäiriöt.

Shy–Dragerin oireyhtymä sai nimensä Milton Shyltä ja Glenn Dragerilta, jotka ensimmäisinä kuvasivat häiriön vuonna 1960.

Lähteet 
 

Oireyhtymät
Neurologiset sairaudet

ru:Синдром Шая — Дрейджера
Luna 11

Luna 11 () oli toinen Kuuta kiertävä venäläinen luotain Luna 10:n jälkeen. Kuuluotain laukaistiin 24. elokuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta. Se asettui kiertämään Kuuta (tarkastelupaikasta/lähteestä riippuen) 27. elokuuta–28. elokuuta 1966.

Kuun kierto toteutettiin käyttäen rataa, joinka inklinaatio oli 27 astetta ja kiertoaika 178 minuuttia. Radan matalin kohta oli 1,09  ja kaukaisin 1,69 kertaa Kuun säteen (1 738 km) etäisyydellä Kuusta tai 160 km ja 1200 kilometriä pinnalta. Luotaimen akut loppuivat 1. lokakuuta 1966. Tätä ennen Luna 11 lähetti 137 radiolähetystä ja kiersi 277 kertaa Kuun.
Venäläislähde ilmoittaa luotaimen painon (AMS) olleen 1 640 kilogrammaa, yhdysvaltalaislähteen mukaan massa oli 3 616 kg.
       
Luotaimen televisiokamera ei toiminut, koska asennonsäätörakettiin oli mennyt jokin sirpale tukkeeksi, mutta muut laitteet toimivat hyvin.

Lähteet

Aiheesta muualla
Luna - Exploring the Moon  (zarya.info)

Luna-ohjelma
Vuoden 1966 avaruustoiminta
Luna 12

Luna 12 () oli ensimmäinen onnistunut neuvostoliittolainen kuvia ottanut Kuuta kiertävä luotain lokakuussa 1966. Se laukaistiin 22. lokakuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta ja saavutti Kuun kiertoradan 25. lokakuuta,  toisen lähteen mukaan 26. lokakuuta.

Kuuluotain kuului kuuluontainten E6LF-tuotantosarjaan ja oli varustettu televisiokameralla, joka lähetti kuvia kuun pinnasta. Kuvausjärjestelmässä oli 1 100 skannausriviä ja kuvien tarkkuus oli enimmillään 15–20 metriä, jopa 5 metrin kokoisia yksittäisiä kohteita. Ensimmäiset kuvat välitettiin maahan 27. lokakuuta. Radiolähetykset Luna 12 -luotaimelta loppuivat 19. tammikuuta 1967. Kaikkiaan lähetyksiä oli 302 kertaa. Aktiivinen toiminta-aika oli 85 päivää.

Luotain kiersi Kuuta radalla, jonka inklinaatio oli 4 astetta, kiertoaika 205 minuuttia ja eksentrisyys 0,31. Radan lähin piste oli 1,08 ja kaukaisin piste 2 kertaa Kuun säteen (1 738 km) etäisyydellä Kuun keskipisteestä, tai toisen lähteen tavoin: rata oli alimmillaan 100 ja korkeimmillaan 1740 kilometriä Kuun pinnasta.

Luotaimen massa oli 1 620 kilogrammaa, toisen lähteen mukaan luotaimen ratamassa (AMS, ISL) oli 1 148 kg.

Lähteet

Aiheesta muualla
Luna - Exploring the Moon  (zarya.info)

Luna-ohjelma
Vuoden 1966 avaruustoiminta
Depolarisaatio

Jännitteen purkautuminen eli depolarisaatio on hermosolun tapahtuma, jossa lepotilassa olevan hermosolun lepojännite pienenee sekunnin tuhannesosan ajaksi aina yhdessä kohdassa kerrallaan. Depolarisaation etenemistä pitkin hermosolua kutsutaan toimintajännitteeksi. Myös lihassolut voivat saada aikaan jännitteen purkautumisen ja toimintajännitteen. Kaikkien solujen ulkokalvot ovat polarisoituneet eli niiden ulkopuoli on positiivisesti varautunut ja sisäpuoli negatiivisesti varautunut. Polarisaation eli varausten jakautumisen aiheuttavat ionipitoisuuksien erot kalvon eri puolilla. Yhdet tärkeimmistä polarisaation ylläpitäjistä ovat natrium-kaliumpumput. Jännitteen purkautumisessa hermosolun kalvon normaali polarisoituminen muuttuu, koska positiivisesti varautuneita natriumioneja pääsee virtaamaan soluun tasoittamaan varaus-eroa.

Katso myös
 Toimintajännite
 Kalvojännite
 Repolarisaatio
 Hyperpolarisaatio

Lähteet
 
  

Hermoston fysiologia
Talo Espanjassa

Talo Espanjassa on vuonna 2007 kuvattu ja Yle Teema -kanavalla esitetty tosi-TV-pohjainen espanjan kielen opetussarja ja siihen liittyvä verkkokielikurssi Yle Oppimisen sivustolla. Ohjelmaa juonsi Kristo Kentala, ja sen tuotti Broadcasters. Kilpailun kulku oli samanlainen kuin vuonna 2005 Yle TV1 -kanavalla esitetyssä Talo Italiassa -sarjassa. Maaliskuussa 2010 Yle Teema alkoi esittää kolmatta kautta Talo Ranskassa.

Kilpailijat
Kurt Eriksson – 74-vuotias vårdölainen (3. putoaja)
Roy Gonzalez – 27-vuotias turkulainen (toinen)
Katja Hämeenoja – 35-vuotias rovaniemeläinen (voittaja)
Sirpa Jompero – 59-vuotias kankaanpääläinen (4. putoaja)
Virve Puumalainen – 37-vuotias kirkkonummelainen (kolmas)
Risto Pynnönen – 55-vuotias saarijärveläinen (2. putoaja)
Heta Räsänen – 19-vuotias leppävirtalainen (5. putoaja)
Joni Salmi – 20-vuotias naantalilainen (1. putoaja)

Aiheesta muualla
Ohjelman verkkokurssi 
Ohjelman traileri 

Tositelevisiosarjat
Suomalaiset televisio-ohjelmat