joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kulgu jõgi

Kulgu jõgi () on Virossa Narvan ja Narva-Jõesuun kaupungin Itä-Virumaalla Alutagusen alangolla virtaava pieni joki.

Joen kulku 
Joki alkaa Sinimäen kylän eteläpuolella suomaalla ja se virtaa lyhyen matkan Narvanjoen läheisillä soilla kohti itää. Siihen yhtyy pieniä sivuojia suon pohjoispuolelta. Joen luontainen kulku on katkaistu neljä kilometriä ennen Baltian lämpövoimalan tuhkanläjitysalueita ja sen kulku on käännetty etelään, missä se neljän kilometrin matkalla ylittää Kõrkesoon ja laskee Narvan tekojärveen Vääskasaarten kohdalla. Vanhan uoman kohdalla sijaitsee myös lämpövoimalan laudutuskanava.

Lähteet 

Viron joet
Narvanjoen alue
Virun alavesistöalue
Tõrvajõgi

Tõrvajõgi (, ) on Virossa Itä-Virumaalla Narva-Jõesuun kaupungissa virtaava pieni joki, joka yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta Riigikülassa.

Joen kulku 
Joki, joka sijaitsee Alutagusen alangolla, alkaa Laagnan kylästä Hiiemetsästä. Se virtaa soistuneen metsäalueen halki alittaen sitten valtatien 1 Tõrvajõessa. Täällä sijaitsee pieni Tõrvajõen vesiputous (), jolla on pudotusta 2,5 metriä. Putouksen jälkeen joki virtaa alajuoksulla viisi kilometriä muutamia metriä syvässä kanjonissa (). Se yhtyy Narvanjokeen Riigikülassa noin seitsemän kilometriä ennen suistoa. Tõrvajõen valuma-alueen pinta-ala on 44 neliökilometriä.

Kuvia

Huomautuksia

Lähteet 

Narvanjoen alue
Virun alavesistöalue
Viron joet
Heimo Palander

Heimo Herman Palander (12. heinäkuuta 1928 Karstula – 27. tammikuuta 2011 Tampere) oli suomalainen elokuvaaja, tv-ohjaaja ja filmituotantopäällikkö.

Palander aloitti uransa vuonna 1944 Suomen Filmiteollisuuden laboratoriossa. Hän kuvasi aluksi matkailuaiheisia lyhytelokuvia sekä elokuvien alkutekstejä. Palander oli 1952–1959 työssä Kansan Elokuva -yhtiössä, nimi vuodesta 1955 Allotria-Filmi, jossa hän teki lyhyt- ja mainoselokuvia sekä Ajan kuvastin -uutiskatsausfilmejä. Palander toimi kuvaajana, leikkaajana, ohjaajana ja selostajana. Vuonna 1955 hän kuvasi ja leikkasi Ossi Skurnikin kanssa elokuvan Kesäyön lapset. Vuonna 1959 Palander siirtyi Mainos-TV:hen, jossa hän ohjasi muun muassa Me Tammelat-, TV-tanssiaiset- ja Pekka Lipposen seikkailut -televisiosarjoja. Palander sai vuonna 1958 Jussi-palkinnon parhaasta lyhytelokuvasta yhdessä Ulf Bäckströmin kanssa, palkittu elokuva oli Perämeren hylkeenpyytäjät.

Palander oli TV 2:ssa pääohjaajana ja myöhemmin filmituotannon päällikkönä vuodesta 1965 alkaen. Hän toimi myös Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolla tv-tuotannon opettajana 1960-luvulla. Vuonna 1966 Palander vastasi Kansallisteatterissa nauhoitetun, Eino Kaliman ohjaaman Anton Tšehovin Lokki-näytelmän televisio-ohjauksesta, ja 1968 hän oli Vaasan Oopperayhdistyksen esittämän Giuseppe Verdin oopperan Aida tv-ohjaajana.

Lähteet 

 

Suomalaiset elokuvaajat
Vuonna 1928 syntyneet
Vuonna 2011 kuolleet
Gorodenka oja

Gorodenka oja () on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava pieni joki. Joki yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta 19 kilometriä Peipsijärven luusuasta.

Ojan kulku 
Oja on 18,5 kilometriä pitkä metsäoja ja se virtaa kohti itää. Se kulkee ojitetulla metsäalueella suoraksi kaivettuna ja perattuna. Siitä huolimatta oja virtaa kalliopaljastumien kohdalla paikoitellen kalliopintaisia virtapaikkoja pitkin. Puolivälissä se saavuttaa Puhatu soon sekä Kasesoon ja Laukasoon, joiden välistä se kulkee. Soiden jälkeen se jatkaa lähteen Kuningakülaan. Ojan suu on kuin Narvanjoen sivulahti.

Valuma-alue 
Oja kerää vetensä valuma-alueelta, joka on pinta-alaltaan 120 neliökilometriä suuri. Ojan valuma-alue sijaitsee Alutagusen alangolla. Sen pääuoma alkaa Nurkjärvestä, jolla on itsellään pieniä tulo-ojia lähiympäristöstään Kuremäen Puhatussa. Yhdellä ojalla on lampikin: Puujala järv. Järven laskuoja on Puhatu oja ja se seuraa Puhatu soon reunaa kaakkoon päin. Etelässä siihen yhtyy lännestä Paeoja, ja siitä alaspäin noin 3–4 kilometriä, tulee ojaan pohjoiselta Puhatu soolta suojärvien kautta kaivettu purkuoja. Suon isompia järviä ovat Martiska järv, Koproni järv ja Puhatu järv. Pian tämän jälkeen luontainen metsäoja muuttuu suoraksi kaivannoksi, jota kutsutaan Gorodenka ojaksi. Siihen yhtyy lännestä Dobrina kanal. Gorodenkan ojan eteläpuolelle jää Laukasoo ja pohjoispuolelle suuri Puhatu soostik.

Huomautuksia

Lähteet 

Alutaguse
Virun alavesistöalue
Narvanjoen alue
Viron joet
Sonny Landham

William M. "Sonny" Landham (11. helmikuuta 1941 – 17. elokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, stuntmies ja poliitikko. Hänet tunnetaan parhaiten Billy Solen roolista kulttitoimintaelokuvassa Predator – saalistaja.

Landham oli republikaani. Vuonna 2003 hän yritti Kentuckyn kuvernööriksi, mutta huonolla menestyksellä.

Hän kuoli 17. elokuuta 2017 sydämen vajaatoimintaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Yhdysvaltalaiset näyttelijät
Yhdysvaltalaiset poliitikot
Vuonna 1941 syntyneet
Vuonna 2017 kuolleet
Kalmistopiiri

Kalmistopiiri on jatkuvasti ilmestyvä  arkeologinen julkaisu ISSN 2489-9305, joka painottaa hautausten ja ihmisjäännösten tutkimusta, eläinosteologiaa ja sairauksien historiaa. Turkulaiset opiskelijat perustivat Kalmistopiirin 2000-luvulla hauta-aiheisena opintopiirinä, jonka toiminta siirtyi vähitellen nettiin. Sittemmin Kalmistopiirin tarkoituksena on ollut tuottaa suomenkielistä tietoa menneisyydestä ja muinaisesta elämästä sekä ammattilaisille että kaikille aihepiiristä kiinnostuneille. Kalmistopiirissä julkaistaan mm. artikkeleita, esseitä, opinnäytteitä ja viimeisimpiä uutisia arkeologian ja lähialojen aiheista. Kirjoittajat ovat pääasiassa arkeologiasta tai lähialoilta valmistuneita ammattilaisia, tai alojen opiskelijoita 
.

Kalmistopiirin toimituskunta 2020–2021

FM, arkeologi Ulla Moilanen, Turun yliopisto (päätoimittaja)
FT, arkeologi Marja Ahola, Helsingin yliopisto
FM, arkeologi Heli Etu-Sihvola, Helsingin yliopisto
FM, yliopisto-opettaja Sofia Paasikivi, Turun yliopisto
FT, MSc, arkeologi Nina Maaranen, Bournemouthin yliopisto
MSc, arkeologi Nelli-Johanna Saari, Helsingin yliopisto, Durhamin yliopisto
FM, arkeologi Teemu Väisänen, Helsingin yliopisto

Kalmistopiirin toimituskunta 2019–2020

FM, arkeologi Ulla Moilanen (päätoimittaja)
FM, arkeologi Heli Etu-Sihvola
FM, yliopisto-opettaja Sofia Paasikivi
FM, MSc, arkeologi Nina Maaranen

Lähteet  

Suomalaiset tiedelehdet
Blogit
Tietokirjallisuus
Verkkosivustot

Arkeologia
Reino Tenkanen

Reino Ensio Tenkanen (9. kesäkuuta 1899 Mikkeli – 19. syyskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen sotilaselokuvaaja.

Reino Tenkasen vanhemmat olivat valokuvaaja ja liikemies Eudoksius Tenkanen (1878–1955) ja Hilma Mathilda Kronlund (1878–1947). Eudoksius Tenkanen omisti Kotkassa sijainneen Ateljee Kotka-valokuvaamon sen jälkeen kun perhe muutti Kotkaan 1904. Reino Tenkanen kävi kolme vuotta Kotkan suomalaista yhteiskoulua ja sitten hän opiskeli valimo- ja koneistustekniikkaa, konepiirustusta ja konesuunnittelua Kotkan poika-ammattikoulussa 1914–1917. Suomen itsenäistyttyä Tenkaset muuttivat Helsinkiin, josta he ostivat valokuvausateljee Universalin ja Reino Tenkanen oli sitten studion valokuvaajana kuvaten erilaisia juhlatilaisuuksia. Vuonna 1921 hän pestautui merimieheksi norjalaiseen nelimastoparkki Odineen joka matkasi puutavaralastissa Suomesta Pohjois-Afrikkaan. Suomeen palattuaan hän meni 1922 vuoden ajaksi ilmavoimien palvelukseen ja sai mekaanikkokoulutuksen Santahaminan ilmailukoulussa sekä suoritti ohjaajan A-kurssitutkinnon.

Tenkanen oli sen jälkeen 1923–1925 näyttelijänä Kotkan Teatterissa ja 1925–1941 Helsingin kaupungin poliisilaitoksen liikennetoimistossa liikennetapaturmien tutkijana ja tilastoitsijana. Hän oli innokas moottoripyöräilijä ja toimi Helsingin Moottoripyöräkerhon retkeilypäällikkönä. Jatkosodan alkaessa Tenkanen komennettiin taistelulähettien ja sotapoliisien kouluttajaksi puolustusvoimien moottoripyöräkoulutuskeskukseen Jyväskylään. Vuonna 1942 hänestä tuli  pääesikunnan tiedotuskomppanian sotilaselokuvaaja eli TK-kuvaaja. Hän oli paikalla kuvaamassa Immolassa kesäkuussa 1942 kun Adolf Hitler tuli onnittelemaan marsalkka Mannerheimia tämän 75-vuotispäivänä. Hän oli myös kuvaamassa kun Suomen rauhanvaltuuskunta pääministeri Antti Hackzellin johdolla ylitti 7. syyskuuta 1944 Yliveden maantiellä rintamalinjan matkalla Moskovaan välirauhanneuvotteluihin. Tenkanen oli vielä kuvaamassa Lapin sodan taisteluja ja sodan jälkeen hän kuvasi miinanraivausta Suomenlahdella ja Porkkalan vuokra-alueen luovutusta Neuvostoliitolle. Sodanaikaisten TK-filmien 6 tonnin painoinen arkisto oli myös tilapäisesti sijoitettuna Tenkasen kesäasunnolle Espoon Lippajärvellä.

Sotien jälkeen Tenkanen oli kuvaamassa Helsingin olympiakisoja vuonna 1952, professori Aapeli Saarisalon kanssa kuvaamassa Raamatun tapahtumapaikkoja Israelissa 1954 sekä 1958 Saarisalon kanssa Irakissa, Jordaniassa ja Syyriassa kuvaamassa arkeologisia kaivauksia. Tenkanen jäi eläkkeelle puolustusvoimien palveluksesta kesäkuussa 1959 sotilasvirkamieskapteenina. Vuonna 1964 hän oli vielä Suomen YK-toimiston lähettämänä Kyproksella kuvaamassa Suomen rauhanturvajoukkojen toimintaa. Tenkanen kuvasi kaikkiaan 36 dokumenttielokuvaa joista hänet palkittiin Jussi-kunniakirjalla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Ylen Elävö arkisto : Ensimmäinen maailmansota kotkalaisnuorukaisen näkemänä
Reino Tenkasen kokoelma
 

Suomalaiset elokuvaajat
Vuonna 1899 syntyneet
Vuonna 1995 kuolleet
Sakari Hinneri

Sakari Hinneri (12. tammikuuta 1940 Akaa – 20. heinäkuuta 2019 Uusikaupunki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hinneri toimi kasvitieteen professorina Turun yliopistossa vuosina 1976–2003. Vuosina 1987–1995 hän oli Turun yliopiston Ruissalon kasvitieteellisen puutarhan esimiehenä. Hinneri oli tekijänä myös lukuisissa yleistajuisissa tietokirjoissa.

Tunnustuksia
 Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1986
 Varsinais-Suomen liiton Aurora-mitali 2001
 Turun yliopiston muistomitali 2003

Lähteet

Vuonna 1940 syntyneet
Vuonna 2019 kuolleet
Suomalaiset kasvitieteilijät
Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan professorit
Suomalaiset tietokirjailijat
Aurora-mitalin saajat
Perinteinen partio

Perinteinen partio tai perinteinen partiointi on ns. vanhanajan partiotoimintaa joka painottuu ulkoilma-aktiviteetteihin. Kyseessä on yksi perinteistä partiotoimintaa kannattavista partion muodoista. Sen tarkoituksena on palauttaa partio juurilleen, sen perinteiseen tyyliin ja toimintaan. Perinteisessä partiossa on hylätty modernisoimistoimenpiteet joiden tarkoituksena on ollut saada partio nykyaikaisemmaksi ja houkuttelevammaksi nuorille ja joissa on määritelty nuorempien lasten ohjelmat partiotoiminnaksi. 

Perinteisessä partiossa seurataan tiukasti Baden-Powellin partiointimallia ja hänen kirjoittamansa  Partiopojan kirjan ohjeita.  

Perinteinen partio on erittäin suosittua joissain osissa Kanadaa ja Yhdysvaltoja. Eräs perinteisen partiotoiminnan muodoista on Baden-Powell–partiointi, joka syntyi Isossa-Britanniassa vuonna 1970. Pathfinder Scouts Association, European Scout Federation ja British Boy Scouts and British Girl Scouts Association ovat myös perinteisemmän partiotoiminnan kannalla.

Erot 
Perinteisen partion keskeisiä eroja nykyaikaiseen partioon verrattuna:

 Partiopolulla eteneminen perustuu tiukasti partiotaitojen hallintaan ja erilaisiin taitomerkkeihin.  Perinteinen partio on kuin vaativa peli jota pelataan kurinalaisesti kansalaistaitojen oppimiseksi epäsuorilla menetelmillä. 
 Kaikki johtajat ovat vapaaehtoisia, kukaan ei saa palkkaa. 
 Halpa univormu on suunniteltu käytettäväksi ulkoilmatoiminnassa. Ei käytetä kallista sisävaatetta muodollisia tilaisuuksia varten. Partiopukua tulisi olla ilo käyttää erämaassa.  
 Nykyaikaiseen partiointiin osallistuu yhä nuorempia ikäryhmiä ja lisääntynyttä aikuisten osallistumista ja koko perheen toimintaa.
Monissa maissa partiolaki on korvattu huomattavasti helpommin täytettävissä olevilla partioihanteilla. Perinteisessä partiossa sen sijaan on edelleen käytössä alkuperäinen Baden-Powellin partiolaki.

Partio
Tom Davies

Thomas "Tom" Davies (s. 30. kesäkuuta 1998 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.

Davies nousi Evertonin junioreista edustusjoukkueeseen keväällä 2016 ja pelasi seuraavalla kaudella Valioliigassa jo 24 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Valioliigassa 33 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hän jäi useammin vaihtopenkille ja pelasi vain 16 liigaottelua.

Davies on pelannut useissa Englannin juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi vuonna 2015 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa.

Lähteet 

Englantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Richarlison

Richarlison de Andrade (s. 10. toukokuuta 1997 Nova Venécia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.

Richarlison edusti kotimaassaan América Mineiroa ja Fluminensea kunnes siirtyi vuonna 2017 Englantiin. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Valioliigassa Watfordin kaikissa 38 ottelussa ja teki niissä viisi maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Evertoniin ja pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 35 ottelua, joissa hän teki 13 maalia; hän oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä samaan maalimäärään yltäneen Gylfi Sigurðssonin kanssa. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigan 36 ottelussaan 13 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä Dominic Calvert-Lewinin kanssa. Seuraavalla kaudella Richarlison pelasi Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 valioliigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, millä hän oli yksin joukkueensa paras maalintekijä.

Richarlison siirtyi kesällä 2022 Tottenham Hotspuriin.

Richarlison pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2018. Hän kuului Copa Américan mestaruuden vuonna 2019 voittaneeseen joukkueeseen ja teki rangaistuspotkusta joukkueensa kolmannen maalin loppuottelussa, jossa Brasilia voitti Perun 3–1. Copa Américassa 2021 hän saavutti hopeaa. Heinäkuun 2022 loppuun mennessä hän on pelannut 36 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Richarlison voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2021 ja teki turnauksen alkulohkossa kolme maalia Saksaa ja kaksi maalia Saudi-Arabiaa vastaan.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1997 syntyneet
Elävät henkilöt
Chris Wood (jalkapalloilija)

Christopher Grant "Chris" Wood (s. 7.  joulukuuta 1991 Auckland) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia.

Wood siirtyi Englantiin kesällä 2008. Hän on edustanut West Bromwich Albionia, Leicester Cityä, Leeds Unitedia ja Burnleyä sekä lainasopimuksilla Barnsleya, Brighton & Hove Albionia, Birmingham Cityä, Bristol Cityä, Millwallia ja Ipswich Townia. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Burnleystä Newcastleen. Helmikuun 20. päivään 2022 mennessä hän on pelannut Valioliigassa 158 ottelua, joissa hän on tehnyt 50 maalia, ja Englannin mestaruussarjassa 223 ottelua, joissa hän on tehnyt 78 maalia. Kaudella 2016–2017 hän teki mestaruussarjassa Leeds Unitedille 27 maalia ja oli sarjan paras maalintekijä. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigassa Burnleylle 14 maalia ja oli joukkueen paras maalintekijä sekä koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla 13. sijalla. Seuraavalla kaudella hän teki Valioliigassa 12 maalia ja oli jälleen Burnleyn paras maalintekijä sekä koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla 11. sijalla.

Wood on pelannut Uuden-Seelannin maajoukkueessa 61 maaottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2009 Tansaniaa vastaan. MM-kilpailuissa 2010 hän tuli vaihtopelaajana kentälle Uuden-Seelannin kaikissa kolmessa ottelussa. Wood on tehnyt kolme maalia eli hattutempun Salomonsaaria vastaan MM-karsinnassa sekä kesäkuussa 2012 että syyskuussa 2017.

Lähteet 

Uusiseelantilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1991 syntyneet
Elävät henkilöt
Solidarité africaine pour la démocratie et l’indépendance

Solidarité africaine pour la démocratie et l’indépendance eli SADI on poliittinen puolue Malissa.

Vuonna 1996 perustettu SADI on radikaali vasemmistopuolue. Sen pääsihteeri on entinen opiskelijajohtaja Oumar Mariko. Puheenjohtajana toimii elokuvaohjaaja Cheick Oumar Sissoko.

SADI:n presidenttiehdokkaana on toiminut Oumar Mariko. Vuoden 2002 vaaleissa hän sai 0,88 ja vuonna 2007 2,72 prosenttia äänistä. Kansalliskokousvaaleissa SADI sai kuusi edustajanpaikkaa vuonna 2002 ja neljä paikkaa vuonna 2007. Cheick Oumar Sissoko toimi Malin kulttuuriministerinä vuodesta 2002.

Vuoden 2012 vallankaappauksen aikana SADI asettui tukemaan sotilasjunttaa. Vuoden 2013 presidentinvaaleissa Mariko sai 2,57 prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa SADI sai viisi edustajanpaikkaa. Puolue muodosti parlamenttiryhmän FARE-puolueen viiden edustajan kanssa. Jälkimmäisten siirryttyä presidentti Ibrahim Boubacar Keïtaa tukevaan RPM-ryhmään SADI:n edustajat ovat toimineet sitoutumattomina. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Mariko sai 2,33 prosenttia äänistä.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Puolueen sivusto  

Malilaiset puolueet
Lotta Virkkunen

Lotta Marie Virkkunen (s. 13. heinäkuuta 1980 Tampere) on tamperelainen viulisti.  Virkkunen on kirjoittanut ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukion musiikkilinjalta 1999, jonka jälkeen hän on opiskellut musiikkipedagogiksi TAMK:ssa Tampereella. Hänen opettajiaan olivat Ari Angervo ja Nikolai Fadeev, jonka lisäksi hän on opiskellut mestarikursseilla mm. Petri Aarnion, Réka Szilvayn, Vera Vaidmanin ja Uusi Helsinki -Kvartetin johdolla. Vuonna 2007 Virkkunen aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa kansanmusiikin osastolla. Vuodet 2009–2011 hän opiskeli Sibelius-Akatemian vanhan musiikin osastolla pääinstrumenttinaan barokkiviulu Minna Kankaan johdolla. Virkkunen valmistui musiikin kandidaatiksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2011.

Virkkunen on esiintynyt mm. E5- ja Orkester Norden -orkestereiden riveissä viulistina ja äänenjohtajana, sekä esiintynyt kamarimuusikkona Ruotsissa ja Suomessa, mm. Ung Nordisk Musik- sekä Musik vid Gästriksland- ja Sääksmäki Soi -festivaaleilla.  Hän on esiintynyt mm. Helsingin Barokkiorkesterin, Suomalaisen Barokkiorkesterin sekä Irish Baroque Orchestran kanssa. 

Vuodet 2011–2018 Virkkunen asui Irlannissa. Vuosina 2016–2018 hän opiskeli CIT Cork School of Musicissa esittävän säveltaiteen osastolla (klassinen musiikki), josta hän valmistui erinomaisin arvosanoin musiikin maisteriksi (MA in Music Performance) vuonna 2018. Cork School Of Musicissa Virkkusen opettajana toimi Elisabeth Charleson.

Irlannissa Virkkunen saavutti menestyksekkään kansainvälisen uran esiintyen muun muassa Women Of Ireland-, Gaelforce Dance- ja Dance Masters -produktioissa Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hän on esiintynyt Irlannin presidentille Michael D. Higginsille ja Sir Rod Stewardille. Virkkunen on esiintynyt myös Shane Filanin (Westlife) ja Daniel O’Donnellin kanssa. Vuonna 2018 hän palasi Suomeen, jossa työskentelee freelance-muusikkona klassisen musiikin, kevyen musiikin ja irlantilaisen kansanmusiikin aloilla.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 https://www.ksml.fi/tv/Päivän-video-Nyt-on-säihkettä-Suomalaiselta-showviulistilta-näyttävä-versio-Coldplay-klassikosta/1330410
 https://www.abqtodo.com/performance-review-women-ireland/

Suomalaiset viulistit
Vuonna 1980 syntyneet
Elävät henkilöt
Peder Joninpoika

Peder (Haak, Bonde) Joninpoika (k. n. 1342) oli ritari, valtaneuvos ja Viipurin linnan päällikkö vuodesta 1321 noin vuoteen 1340.  

Peder kuului smoolantilaiseen Bååt-sukuun. Viipurin linnan hän sai johdettavakseen todennäköisesti kesällä 1321. Valtaneuvoksena hän esiintyi seuraavasta vuodesta, jolloin hän joutui torjumaan suuriruhtinas Jurin hyökkäystä Viipuriin. Hyökkäyksessä pahoin kärsinyttä linnaa jouduttiin uusimaan niin perusteellisesti, että Pederiä on mahdollista pitää Viipurin perustajana. Hän otti osaa Pähkinäsaaren rauhan neuvotteluihin, samoin kuin toimi yhteistyössä käskynhaltijan, Turun linnan päällikön Matias Kettilmundinpojan kanssa. Tämän kuoltua Peder järjesti linnalääninsä hallintoa, mahdollisesti piispa Pentti Gregoriuksenpojan avulla. Ritariksi hänet lyötiin vuonna 1336. Peder palasi 1340-luvun vaihteessa Ruotsiin, jossa hän kuoli todennäköisesti vuoden 1342 tienoilla. Hänen arvellaan olleen naimisissa Kristiina Hemmingintytär Tannen kanssa.

Lähteet

Suomen keskiajan henkilöt
 Suomen linnanvoudit ja linnanpäälliköt
Valtaneuvokset
Syntymävuosi tuntematon
Vuonna 1342 kuolleet
Ljuta (Pljussa)

Ljuta () on Luoteis-Venäjän Pihkovan alueen Strugi-Krasnyjen- ja Pljussan piireissä virtaava pieni sivujoki, joka yhtyy Pljussajokeen sen vasemmalta puolelta.

Joen kulku 
Joen alkulähde sijaitsee Mogutovon () kylän lähellä Lugan ylänköalueella, missä korkeuserot vaihtelevat 100–200 metriä mpy. Joen latvaosa sijaitsee Pljussan valuma-alueen eteläosissa yhdessä Kurejan latvaosien kanssa. Vaikka joki mutkittelee kukkuloiden välissä, on sen perussuunta koko ajan kohti pohjoista. Ljuta yhtyy Pljussaan noin 135 kilometriä Narvan tekojärvestä yläjuoksulle.

Valuma-alue ja sivujoet 
Ljuta sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Pljussan valuma-alueella, jonka pääuoman Pljussajoen sivujoki se on. Joen valuma-alueen pinta-ala on 660 neliökilometriä. Joella on pieniä sivujokia tai -ojia, joista merkittävimmät ovat alle talukoituna:

Lähde: 1 =

Huomautuksia

Lähteet 

Pljussan valuma-alue
Pihkovan alueen joet
Karén

Karén on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Aarre Karén (1932–2021), näyttelijä
Arnold Karén, oik. Uno Högnäs (1899–1951), kirjailija
Lauri Karén (1927–2006),  ulkomaankirjeenvaihtaja
Veli-Matti Karén (s. 1967), näyttelijä, muusikko ja ohjaaja.
Kurarukkaset

Kurarukkaset (myös kurakintaat) ovat vedenpitävät käsineet, jotka puetaan usein ulkoiluhansikkaiden päälle. Kurakintaissa ei ole erillisiä koloja muille sormille kuin peukalolle. Kurakintaita käytetään paljon lasten vaatetuksen osana esimerkiksi päiväkodeissa.

Käsineet
Liberian kansalliskirjasto

Liberian kansalliskirjasto tai kirjaimellisemmin Liberian kansallinen julkinen kirjasto () on  Liberian pääkaupunkiin Monroviaan suunniteltu, joidenkin lähteiden mukaan jo olemassa oleva kansalliskirjasto. Se on osa Liberian kansallisarkistoa vastaavan viraston (, lyhennys CNDRA) hanketta maan kirjastolaitoksen kehittämiseksi.

Vuonna 2013 kansalliskirjaston kokoelmien laajuudeksi raportoitiin 15 000 kirjaa.

Liberian aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan 42,9 prosenttia (vuotta 2016 edeltäneen vuosikymmenen aikana).

Lähteet

Suunnitteilla olevat rakennukset ja rakennelmat
Kansalliskirjastot
Afrikan kirjastot
Liberialainen kulttuuri
Jón Nordal

Jón Nordal (s. 1926) on islantilainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli Reykjavíkissa, Zürichissä, Kööpenhaminassa, Pariisissa, Roomassa ja Darmstadtissa.

Nordalin varhaisessa tuotannossa Paul Hindemithin tyyli vaikutti esimerkiksi teokseen Konsertto orkesterille (1949). Hän omaksui vaikutteita myös muiden muassa Theodor Adornolta, Anton Weberniltä ja Darmstadtin koulukunnan jäseniltä. Viimeksi mainitun vaikutus tulee esiin orkesteriteoksessa Brotospril (1962). Nordalin muiden teosten joukossa on Mstislav Rostropovitšin tilaama Choralis (orkesterille, 1982). 

Nordal toimi vuosina 1957–1992 Reykjavíkin musiikkikorkeakoulun johdossa.

Johannes Gustavssonin johtama Islannin sinfoniaorkesteri julkaisi vuonna 2016 Ondinella levytyksen Nordalin orkesteriteoksista, joihin kuului Choralis.

Lähteet 

Islantilaiset säveltäjät
Islantilaiset pianistit
Vuonna 1926 syntyneet
Elävät henkilöt
Työkieli

Työkielellä tarkoitetaan jossain tietyssä työympäristössä käytettävää kieltä. Se voi olla joko virallinen tai epävirallinen.

Työkielen käsite liittyy vahvasti lingua francaan, mutta siitä erotuksena työkieli rajoittuu nimensä mukaisesti työympäristöön.

Esimerkkejä maailmalta 
Itä-Timorin perustuslain mukaan englanti ja indonesia ovat valtion työkieliä virallisten kielten rinnalla siviiliasioissa. 

Yleensä kansainväliset järjestöt ovat määritelleet itselleen tietyt työkielet: FIFA:n viralliset työkielet ovat englanti, ranska, saksa ja espanja.  ASEA:n virallinen työkieli on englanti, jolla on virallinen asema vain Singaporessa ja Filippiineillä.

Lähteet 

Työ
Sosiolingvistiikka
Beklometasonidipropionaatti

Beklometasonidipropionaatti (C28H37ClO7) eli usein vain beklometasoni on kortikosteroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä  astman ja allergisen nuhan hoitoon. Beklometasonidipropionaatti kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.

Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa beklometasonidipropionaatti on kiteistä ainetta. joka on väriltään valkeahkoa. Aine liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin etanoliin, asetoniin ja kloroformiin. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky dioksaaniliuoksessa on +98. Beklometasonidipropionaatti on aihiolääke ja se muuttuu ihmisen kudoksissa, muun muassa keuhkoissa, beklometasoni-17-propionaatiksi, joka on varsinainen aktiivinen lääkeaine. Tämä aineenvaihduntatuote on glukokortikoidi ja sitoutuu glukokortikoidireseptoreihin. Beklometasonidopropionaatti vähentää tulehdusta välittävien välitysaineiden tuotantoa ja vähentää siten tulehdusta ja helpottaa astman oireita. Beklometasonidipropionaattia annostellaan hengitettävänä valmisteena tai nenäsuihkeena..

Haittavaikutukset
Beklometasonidipropionaattiaerosolin haittavaikutuksia voivat olla käheä ääni, lisääntynyt Candida-infektion riski, osteoporoosi ja lapsilla luiden kasvun hidastuminen.

Lähteet

WHO:n tärkeimmät lääkkeet
Kortikosteroidit
Nefertitin rintakuva

Nefertitin rintakuva on Egyptin muinaista kuningatarta Nefertitiä esittävä veistos. Sen veisti noin vuonna 1340 eaa. kuninkaallinen kuvanveistäjä Thutmose. Veistosta arvostetaan sen kauneuden johdosta, ja sitä on kutsuttu yhdeksi tunnetuimmista muinaisaikojen taideteoksista. Sitä säilytetään Berliinin egyptiläisessä museossa.

Nefertitin rintakuva noudattaa klassista egyptiläistä tyyliä. Veistos on 50 senttimetriä korkea. Se on tehty kalkkikivestä, joka on päällystetty stukkokerroksin. Toinen silmä on kvartsia ja mustaa vahaa, mutta toisessa silmässä ei ole upotuskoristelua.

Stukkon alla olevan kalkkikiviveistoksen kuva kuningattaresta on hiukan erilainen kuin pintakerroksen antama kuva, sillä se paljastaa ihoryppyjä, vähemmän erottuvat poskiluut ja muhkuran nenässä.

Rintakuvan löysi Ludwig Borchardtin johtama saksalainen arkeologiryhmä vuonna 1912 Keski-Egyptistä Tell el-Amarnan kylän läheisyydessä sijaitsevasta kuvanveistäjä Thutmosen työpajasta. Veistos tunnistettiin Nefertitiksi sinisen kruunun vuoksi, joka Nefertitiin yhdistetään.

Veistoksen löytöpaikassa oli paljon muidenkin veistosten kappaleita. Sen vuoksi on ehdotettu, että rintakuva oli tarkoitettu virallisten muotokuvien malliksi tai osoitukseksi kuvanveistäjän taidoista. Tuthmose ei jostain syystä ottanut veistosta mukaansa kun hän joutui siirtymään Thebaan faarao Akhenatenin kuoleman jälkeen.

Egyptin hallituksen kanssa tekemänsä sopimuksen johdosta Borchardt sai pitää veistoksen, oletetusti koska hän esitti siitä viranomaisille heikkolaatuisen kuvan sekä väitti sen olevan kipsiä ja esittävän alempiarvoista prinsessaa.

Veistos vietiin Egyptistä Saksaan Berliiniin. Sitä ei heti asetettu näytteille, sillä Borchardt pelkäsi egyptiläisten alkavan vaatia sitä takaisin. Veistos asetettiin lopulta vuonna 1924 näytteille Berliiniin egyptiläiseen museoon, ja siitä tuli sen jälkeen maailmankuulu. Egypti alkoi heti vaatia sen palauttamista Egyptiin, mutta veistos on edelleen Berliinissä. Esimerkiksi tunnettu egyptologi Zahi Hawass on vaatinut voimakkaasti sen palauttamista. Egypti esitti vuonna 2011 Saksalle virallisen palauttamisvaatimuksen. Egyptin mukaan veistos vietiin maasta vuonna 1912 väärennetyillä asiakirjoilla.

Sveitsiläinen taidehistorioitsija Henri Stierlin on väittänyt veistosta väärennetyksi ja esittänyt, että se olisi tehty vuonna 1912 mutta että sitä ei alkujaan olisi ollut tarkoitettu väärennökseksi. Stierlinin mukaan egyptologi Borchardt olisi tehnyt sen esitelläkseen siinä egyptiläisiä koruja, mutta kun arvovaltaiset vieraat olivat ihastelleet sitä aitona, Borchardt ei olisi halunnut nolata heitä. Berliinin egyptiläisen museon johtaja Dietrich Wildung on kuitenkin torjunut väitteen.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Muinaisen Egyptin taide
Veistokset
Uudenmaan Yrittäjät – Nylands Företagare

Uudenmaan Yrittäjät on pääkaupunkiseutua ympäröivän Uudenmaan pienten ja keskisuurten yritysten ja niiden yrittäjien edunvalvoja ja verkostoitumisfoorumi. Siihen kuuluu noin 8000 yrittäjäjäsentä 27 paikallisyhdistyksen kautta. Uudenmaan Yrittäjät on Suomen Yrittäjien toiseksi suurin aluejärjestö.

Uudenmaan Yrittäjien puheenjohtajana toimii Markku Aalto ja aluejohtajana Petri Ovaska. Uudenmaan Yrittäjien toimisto sijaitsee Järvenpäässä.

Uudenmaan Yrittäjät on perustettu 25.10.1938.

Aiheesta muualla
 Uudenmaan Yrittäjien kotisivut

Suomalaiset yrittäjäjärjestöt
Uusimaa
Amalia Eriksson

Amalia Eriksson (o.s. Lundström; 18. marraskuuta 1824 Jönköping – 25. tammikuuta 1923 Gränna) oli ruotsalainen yrittäjä. Hänen yrityksessään valmistettiin hänen kehittämäänsä polkagris-makeisia.

Elämä

Tausta 
Amalia Eriksson oli jönköpingläisen kengitysseppä Jonas Lundströmin ja Katarina Hagen Andersdotterin tytär. Amalian vanhemmat ja sisarukset kuolivat koleraepidemiassa tämän ollessa kymmenvuotias.

Ollessaan 31-vuotias hän työskenteli piikana ja muutti palvelusperheensä mukana Grännaan. Kaksi vuotta myöhemmin hän meni naimisiin räätäli Anders Eriksonin kanssa. Mies menehtyi kuitenkin jo 1858, vain viikko parin tyttären syntymän jälkeen.

Polkagris-makeisten valmistus 
Vielä 1800-luvun puolivälissä naisten oikeutta harjoittaa liiketoimintaa rajoitettiin. Naiset saattoivat tietyissä olosuhteissa saada poikkeusluvan yrittäjänä toimimiseen. Näin Amalia Eriksson sai vuonna 1859 aviomiehensä kuoleman jälkeen Grännan maistraatilta luvan sokerileipomon pitämiseen sekä makeisten valmistukseen.

Eriksson lanseerasi polkagris-makeisen vuonna 1859 ja hän oli niiden ensimmäinen valmistaja. Aluksi makeiset valmistettiin vanhassa tullirakennuksessa Grännan eteläpuolella. Valmistus kehittyi ja menestyksen myötä Amalia Erikssonia seurasi myös muita polkagris-makeisia valmistavia yrittäjiä. Vanha tullirakennus, jossa makeiset alussa valmistettiin, sijaitsee yhä samalla paikalla ja on toiminut hotellina vuodesta 2003.

Kuolema ja tuotannon jatkuminen 
Amalia Erikssonin kuoltua vuonna 1923 jatkoi hänen tyttärensä Ida liiketoimintaa. Myös Ida johti polkagris-makeisia valmistavaa yritystä kuolemaansa asti, vuoteen 1945.

Amalia Eriksson on haudattu Grännan hautausmaalle. Samassa haudassa lepää hänen tyttärensä Ida.

Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla 

 Historien om Amalia Eriksson på Hotel Amalias Hus webbplats

Ruotsalaiset yrittäjät
Vuonna 1824 syntyneet
Vuonna 1923 kuolleet
Ælle

Ælle, myös Aelle, Aella tai Aelli, oli anglosaksinen hallitsija, jonka katsotaan perustaneen eteläsaksien kuningaskunnan eli Sussexin kuningaskunnan. Ællen kerrotaan rantautuneen Englantiin lähellä Selsey Billiä nykyisessä Länsi-Sussexissa vuonna 477. Hän alkoi heti sotia brittejä vastaan, ja vuonna 491 Ælle ja hänen poikansa Cissa teurastivat kokonaisen brittien varuskunnan roomalaisten perustamassa Anderidan linnoituksessa.

Ællen myöhemmistä vaiheista ei ole tarkempaa tietoa, mutta 700-luvun historioitsija Beda kirjoitti, että Ælle oli ensimmäinen kuningas, joka tunnustettiin kaikkien Humberjoen eteläpuolisten Englannin kansojen kuninkaaksi. Myös Anglosaksien kronikka kutsuu Ællea ensimmäiseksi bretwaldaksi eli Britannian hallitsijaksi.

Lähteet 

Englannin anglosaksikuninkaat
Sussexin historia
400-luvulla syntyneet
500-luvulla kuolleet
Rosario Flores

Rosario Flores (s. 4. marraskuuta 1963 Madrid) on espanjalainen näyttelijä ja laulaja.

Flores julkaisi kappaleen ”¿Que querrá decir esto?” nimellä Rosario Ríos vuonna 1976 ja näytteli elokuvassa Al fin solos, pero vuonna 1977. Albumi Vuela de noche ilmestyi vuonna 1984. Albumi De ley (1992), jonka kappaleet kirjoitti Floresin veli Antonio Flores, oli hänen läpimurtonsa.

Muchas flores (2001) oli kansainvälinen menestys ja sijoittui hyvin listoilla. Albumi palkittiin Latin Grammy -palkinnolla parhaasta naispuolisesta pop-albumista vuonna 2002. Hän voitti palkinnon uudelleen vuonna 2004 albumin jatko-osalla De mil colores (2003). Contigo me voy oli Latin Grammy -ehdokkaana vuonna 2006. Parte de mí (2008) myi Espanjassa platinaa.

Flores sävelsi ja sanoitti albumin Raskatriski kaikki kappaleet. Albumi sai hyvät arvostelut.

Rosario Flores on ollut La Voz -televisio-ohjelman tähtivalmentaja Espanjassa 2012–2013 ja La Voz Kids -ohjelman tähtivalmentaja 2014–2019.

Flores oli yksi pääosan esittäjistä Pedro Almodóvarin elokuvassa Puhu hänelle.

Floresin isä on kitaristi Antonio González (”El Pescaílla”), äiti laulaja Lola Flores, veli muusikko Antonio Flores ja sisar laulaja Lolita Flores.

Diskografia
Vuela de noche (1984)
De ley (1992)
Siento (1995)
Mucho por vivir (1996)
Jugar a la locura (1999)
Muchas flores (2001)
De mil colores (2004)Contigo me voy (2006)Parte de mí (2008)Cuéntame (2009; Cuéntame cómo pasó -televisiosarjan 11. tuotantokauden soundtrack)Raskatriski (2011)Rosario (2013)Gloria a ti (2016)Noche de gloria en el Teatro Real (2017)

Filmografia (valikoima)El taxi de los conflictos (1969)Al fin solos, pero... (1976)Colegas (1982)Calé (1986)Diario de invierno (1988)Puhu hänelle (2002)El jardín de las hespérides'' (2005)

Lähteet
 Discogs
 IMDb

Viitteet 

Espanjalaiset laulajat
Espanjalaiset lauluntekijät
Romanitaustaiset henkilöt
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Katalonialainen rumba

Katalonialainen rumba (rumba catalana) on Barcelonassa kehittynyt musiikkityyli.

Katalonialainen rumba sekoitetaan usein flamencoon tai muuhun latinalaismusiikkiin. Se ei ole pop- eikä rockmusiikkia, mutta siinä on vaikutteita flamencosta, kuubalaisesta musiikista, popista ja rockista sekä perinteisestä Välimeren alueen musiikista. Tahtilaji on 4/4-osaa, ja siinä on kuvioita kuubalaisesta son- ja guaracha-musiikista.

Katalonialaisen rumban elementit ovat laulu ja käsien taputukset, klassinen kitara, bongorummut, guiro, timbaalit, congarummut, pienet lyömäsoittimet, piano, sähköbasso, puhallinsoittimet ja sähköiset kosketinsoittimet.

Katalonialaista rumbaa kutsutaan myös nimellä mustalaisrumba (rumba gitana). Se kehittyi Barcelonan romaniyhteisöissä 1950-luvulla. 1960-luvulla tunnetuimmat esittäjät olivat Peret, Josep Maria Valenti (“El Chacho”) ja Antonio González (”El Pescaílla”). He esiintyivät Gràcian, El Ravalin ja Hostafrancsin kaupunginosissa Barcelonassa.

Sosiaaliantropologi Martí Marfàn mukaan Francon aikana katalonialaisesta rumbasta tuli aikakauden soundtrack, kun hallinto pyrki miellyttämään ulkomaisia matkailijoita. Yhteys Francon diktatuuriin aiheutti katalonialaisen rumban suosion laskun Espanjan siirtyessä demokratiaan 1970-luvulla.

José ja Delfín Amaya perustivat Los Amaya -nimisen duon vuonna 1969. Gato Pérez kehitti 1970-luvulla katalonialaista rumbaa uudella tavalla yhdistämällä siihen jazzia ja salsaa. Vuonna 1989 Rumba Tres -yhtyeen Rumbamania sijoittui hyvin Latin Pop Albums -listalla. 1980–1990-luvuilta alkaen Gipsy Kings ja Los Manolos ovat olleet tunnettuja musiikkityylin edustajia. La Málaga on vuonna 2009 perustettu yhtye.

Lähteet 

Katalonian musiikki
Espanjan musiikki
Romanit
Prosciutto

Prosciutto on italialainen, suolattu ja ilmakuivattu kinkku, joka tarjoillaan yleensä kypsentämättömänä ja hyvin ohuiksi viipaleiksi leikattuna. Tätä kutsutaan italiaksi nimellä prosciutto crudo tai pelkkä crudo, erotuksena kypsennetystä kinkusta, prosciutto cotto.

Prosciuttosta on eri seuduilla monia muunnoksia, joista tunnetuimpia ovat Prosciutto di Parma Parman lähialueilta Emilia-Romagnasta ja Prosciutto di San Daniele  Friuli-Venezia Giulian alueelta. Näillä molemmilla on EU:n nimisuoja.

Nimen alkuperä
Sana prosciutto tulee alun perin latinasta (pro + exsuctus) ja on samaa juurta kuin nykyitalian verbi prosciugare, "kuivata läpikotaisin".

Valmistus

Prosciutto tehdään sian tai villisian takajalasta. Kinkun valmistukseen menee aikaa yhdeksästä kuukaudesta aina kahteen vuoteen, riippuen sen koosta. 

Kinkku puhdistetaan, suolataan, ja jätetään kypsymään noin kahdeksi kuukaudeksi. Sitä pidetään painon alla jotta kaikki veri poistuisi lihasta. Seuraavaksi se pestään liian suolan poistamiseksi, ja sitä riiputetaan pimeässä kellarissa, missä on hyvä ilmanvaihto, kunnes se on kokonaan kuivanut. Parhaat tulokset saadaan kylmässä ilmanalassa. Kuivauksen jälkeen kinkku siirretään tuulettumaan huoneenlämpöön. 

Geneerinen prosciutto suolataan joskus natrium- tai kaliumnitriitillä, joita käytetään antamaan kinkuille punainen väri ja luonteenomainen maku, mutta alkuperäsuojatuissa kinkuissa käytetään vain merisuolaa.

Käyttö 
Italialaisessa keittiössä viipaloitu prosciutto crudo tarjoillaan usein antipastona, leipätikun ympärille kääräistynä, tai hedelmien kuten viikunoiden ja melonin kanssa, ja se on suosittu parsan tai kevätherneiden seuralainen. Prosciuttoa käytetään myös pastan höysteenä, liharuokien ja voileipien täytteenä, ja pizzan päällä.

Saltimbocca on italialainen ruokalaji missä vasikanleikkeet maustetaan salvialla, kiedotaan prosciuttoviipaleisiin, ja paistetaan pannussa.

Samantapaisia kinkkuja

Culatello

Culatello muistuttaa prosciuttoa, mutta se tehdään fileestä tai takajalan ylimmästä osasta. Se suolataan ja kypsytetään sian rakosta tehdyssä kuoressa. Culatello tarjotaan yleensä alkupalana. Culatello di Zibello on saanut EU:n nimisuojan.

Pršut
Adrianmeren itäpuolella valmistetaan ilmakuivattuja kinkkuja, joita kutsutaan prosciuttosta johdetulla nimellä pršut. Dalmatiassa, Herzegovinassa ja Serbiassa pršut myös savustetaan, kun taas Slovenialainen ja Istriassa ja Krkin saarella tehty pršut on alkuperäisen italialaisen mallin mukaan savustamatonta. Myös osa pršut-kinkuista on saanut EU:n nimisuojan.

Katso myös
 Jamon serrano, espanjalainen ilmakuivattu vuoristokinkku
 Schwarzwaldin kinkku, saksalainen ilmakuivattu kinkku Schwarzwaldista
 Jambon de Bayonne, ranskalainen ilmakuivattu kinkku Bayonnesta

Lähteet

Aiheesta muualla 

Sianliha
Italialainen keittiö
Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue

Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue () eli JPDP on japanilainen keskusta-vasemmistolainen ja liberaali puolue. Puolueen johtajana toimii Izumi Kenta.

Puolue on Council of Asian Liberals and Democrats -järjestön tarkkailijajäsen.

Historia 
Puolue on perustettu vuonna 2017, kun Demokraattisen puolueen eli DP keskusta-vasemmistolaiset kannattajat perustivat uuden puolueen vuoden 2017 parlamenttivaaleihin. Puolue perustettiin 2. lokakuuta kun DP:n apulaispuheenjohtaja Yukio Edano piti lehdistötilaisuuden puolueen liberaaleille ja vasemmistolaisemmille kannattajille, joita ei oltu otettu mukaan Kibō no Tō -puolueeseen. 

3. lokakuuta 2017 vasta perustettu puolue ilmoitti ettei se kilpaile vaaleissa samoista paikoista Kibō no Tō -puolueen kanssa. Puolue kuitenkin perui sanansa, koska Kibō no Tō asetti ehdokkaan Edanon vaalipiiriin. Japanin kommunistinen puolue veti kuitenkin ehdokkaansa pois, koska se halusi varmistaa Edanon menestykseen. JPDP voitti 55 paikkaa ja nousi yhdeksi suurimmista oppositiopuolueista. Puolueesta tuli myös johtava pasifistisen blokin jäsen, Japanin kommunistisen puolueen ja Sosialidemokraattisen puolueen kanssa. Pasifistisesta blokista tuli suurin oppositio blokki.

Ideologia 
JPDP:n vaalilupauksiin on kuulunut ruohonjuuritason demokratian tuominen Japaniin. Puolue on myös pyrkinyt profiloitumaan ennen kaikkea liberaalidemokraattisen puolueen vastavoimana ja vastustaa mm. Aben hallituksen aikeita muuttaa Japanin perustuslakia, joka kieltää mm. sodan julistamisen ja armeijan ylläpitämisen.. 

Puolueohjelmansa mukaan puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:

 Sukupuolikiintiöitä tasa-arvoisemman edustuksen varmistamiseksi 
 Samaa sukupuolta olevien avioliittojen laillistamista
 Japanin itsemurhaongelmaan puuttumista
 Ydinvoimasta luopumista
 Kasinojen sulkemista

Vaalimenestys

Lähteet 
https://www.hs.fi/paivanlehti/23102017/art-2000005418703.html Viitattu: 11.11.2019

Aiheesta muualla 

 Puolueen Facebook-tili
 Puolueen Twitter-tili

Japanilaiset puolueet
Naja Abelsen

Naja Abelsen (s. 19. huhtikuuta 1964 Brønderslev, Tanska) on tanskalais-grönlantilainen taidemaalari ja kuvittaja. Hän on kuvittanut lasten- ja oppikirjoja sekä suunnitelut logoja ja grönlantilaisia postimerkkejä.

Lapsuus ja nuoruus 
Abelsen syntyi Brønderslevissa Tanskassa vuonna 1964. Hänen isänsä on grönlantilainen opettaja Adolf Konrad Boas Henrik Abelsen ja äiti on tanskalainen Kirsten Fokdal joka vanhainkodin johtaja. Abelsen vietti lapsuutensa Frederikssundissa Tanskassa. Vuonna 1971 hän muutti Qaqortoqiin, Etelä-Grönlantiin jossa asui vuoteen 1980 asti. Hän omaksui tuona aikana grönlantilaisen- ja tanskalaisenkulttuurin joiden vaikutukset näkyvät hänen teoksissan.

Taide 
Abelsen on kuvittanut lasten- ja oppikirjoja, suunnitellut logoja ja 18 grönlantilaista postimerkkiä. Hänen postimerkkinsä ”Haavoittuvat eläinlajit” () valittiin vuonna 2013 vuoden postimerkiksi. Valinnan suorittivat postimerkkien keräilijät ympäri maailman. Postimerkin kuvassa on jääkarhu ja se julkaistiin yhteistyössä Israelin postilaitoksen kanssa.

Abelsenin piirustustyyli on naturalistinen mutta hän ei pyri kuvissaan valokuvamaisuuteen. Hänen saa kuviensa aiheet Grönlannista, sen myyteistä ja legendoista. Niissä on kuvattu ihmisiä, eläimiä, shamaaneja, rakkautta ja tanssia. Hän piirtää kuvansa musteella ja vesiväreillä. Hän on pitänyt lukuisia taidenäyttelyitä Grönlannissa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa.

Abelsen on opiskellut useissa oppilaitoksiassa taidetta ennen kun hän valmistui Danmarks Design Skolesta jossa opiskeli vuosina 1990–1996. 

Abelsen avasi oman gallerian Ærøskøbingissa Ærø saarella Tanskassa vuonna 2017. Hän on asunut saarella vuodesta 2010 lähtien.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

 

Eskimokansoihin kuuluvat henkilöt
Tanskalaiset taidemaalarit
Vuonna 1964 syntyneet
Elävät henkilöt
Tanskalaiset kuvittajat
Heinilä

Heinilä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

Kalevi Heinilä (s. 1924), liikuntatieteilijä ja Jyväskylän yliopiston rehtori
Kristian Heinilä (s. 1976), kilpapurjehtija
Sonny Heinilä (s. 1966),  saksofonisti ja huilisti
Terhi Heinilä (s. 1962), Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteeri.
Aleksei Bondarev

Aleksei Bondarev (s. 9. tammikuuta 1983 Öskemen, Kazakstan) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL-seura Avangard Omskia. Bondarev laukoo vasemmalta.

Bondarev on edustanut KHL:ssä aiemmin myös Spartak Moskovaa, Lokomotiv Jaroslavlia, Metallurg Magnitogorskia, Traktor Tšeljabinskia, TsSKA Moskovaa ja Neftehimik Nižnekamskia. Hän toimi Spartak Moskovan varakapteenina kaudella 2017–2018.

Lähteet 

Venäläiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1983 syntyneet
Elävät henkilöt
Boeing Commercial Airplanes

Boeing Commercial Airplanes on yhdysvaltalaisten Boeing-yhtiöiden liiketoimintayksikkö, joka suunnittelee ja rakentaa liikennelentokoneita, ja tukee asiakkaitaan päivittäisessä lentotoiminnassa tarjoten mm. huolto- ja koulutuspalveluita. Yksikön pääkonttori sijaitsee Washingtonin Rentonissa, mutta maailmanlaajuisesti sillä on toistakymmentä toimitilakokonaisuutta. Yksikköön kuuluvat myös entisen Douglas Aircraftin omaisuuserät, jotka siirtyivät sille Boeingin ja McDonnell-Douglas-yhtiöiden fuusiossa vuonna 1997. Vuonna 2016 yksiköllä oli 78 000 työntekijää.

Organisaatio 

 Ilma-aluskehitys
 Renton –  737, BBJ
 Everett –  747, 767, 777, 787
 Charleston –  787
 Valmistusosasto
 Kansainvälinen yhteistyöosasto
 Moottorikehitys
 Liikenneilmailun palvelut

Tytäryhtiöt

 Aeroinfo Systems
 Aviall
 Aviation Partners Boeing, yhteisomistus Aviation Partnersin kanssa
 Boeing Canada
 Koulutus- ja lentotoimintaosasto (entinen Alteon)
 CDG
 Jeppesen, entinen Jeppesen Sanderson.
 Preston Aviation Solutions
 Global Aeronautica, entinen yhteisomistus Alenia Aeronautican kanssa.

Tuotteet 
Lähes kaikki yhtiön käyttämät mallinimet ovat muotoa 7X7, jossa X on vaihtuva numero. Mallinimen jälkiosa viittaa malliin sarjan sisällä. Joissain mallinimissä on lisätietotunniste, esim. 777-200LR. Harvemmin käytetään ns. laajennettua mallinimeä, jossa on lopun nollien tilalla yksilöllinen asiakastunniste, esim. 757-2QB. Tällä yksilöidään kunkin asiakkaan tilaama varustelu.

Nykyiset lentokonemallit:

Lähteet
Çorum

Çorum on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Pohjois-Turkissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa siellä oli noin 161 000 asukasta, arvio vuodelle 2018 on 263 000.

Maantiede 
Çorum sijaitsee viljavan tasangon reunalla, vanhan Anatoliasta Mustallemerelle kulkevan kauppareitin varrella.  Sen etäisyys maan pääkaupungista Ankarasta on noin 240 km. 

Corumin ilmasto on Turkin oloissa kylmä ja vastaa Keski-Eurooppaa. Päivälämpötilat ovat kesällä 30 asteen yläpuolella mutta talvella nollan vaiheilla. Vähiten sadetta saadaan elo- ja syyskuussa. Kaupungin ympöristössä on useita kuumia lähteitä. Muutaman kilometrin päässä on myös hiihtokeskus.

Corumissa on moskeija 1200-luvulta ja useita ottomaanien aikaisia rakennuksia. Çorumin kaupunginmuseota pidetään hyvänä johdatuksena Hattušaan ja alueen historiallisiin ja esihistoriallisiin kohteisiin tutustumista varten.

Historia 
Çorumin alueen historia ja kulttuuri alkavat seitsemän tuhannen vuoden takaa. Paleoliittiselta ja neoliittiselta kaudelta on löytynyt kivisiä työkaluja, mutta niihin ei voida varmasti yhdistää asutuksen jäänteitä. Ensimmäiset asutuksen jäänteet ovat kalkoliittiselta kaudelta suunnilleen 5000-luvulta eaa. Tuohon aikaan työkalujen valmistamiseen käytettiin kuparia, ja Çorumin seudulla on kuparimalmia, mikä auttoi teknologian nopeaa kehittymistä. Nykyisen kaupuungin ympäristöstä on löytynyt pronssikauden kaupunkivaltioiden muureja. Assyrialaiset kävivät seudulla kauppaa noin 2000-luvulla eaa. Tuolta ajalta on peräisin kirjoitustaito nykyisen Anatolian alueella. 

Heettiläiset aloittivat Anatolian valloittamisen tältä alueelta assyrialaisten vetäydyttyä. Heidän valtakuntansa kukoisti 1650-1200 eaa. Boğazkalen kansallispuistossa lähellä Çorumia on monia arkeologisia kohteita tuolta ajalta.

Heettiläisten valtakunnan hajottua valta siirtyi fryygialaisille, joiden aikana Çorum siirtyi rautakauteen. Heidän jälkeensä tulivat kimmerialaiset, persialaiset ja Aleksanteri Suuri. Roomalaiset valloittivat seudun Julius Caesarin aikana, ja Rooman jakautumisen jälkeen alue kuului Bysanttiin.

Çorum kehittyi voimakkaasti Seldžukkien valtakunnan aikana. Kılıç Arslan I tarvitsi kaupungin tukea taistelussa ristiretkeläisiä vastaan, ja rakennutti sinne linnoituksen. Myös monet moskeijat ovat tältä ajalta. 

Çorum oli yksi kaupungeista, joka kärsi pahimmin Turkin itsenäisyyssodan (1919–1923) taisteluista.

Talous ja liikenne 
Çorumin perinteisiä tuotteita ovat puuvilla-, kupari- ja nahkatuotteet. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, hedelmiä, tupakkaa ja sokerijuurikasta. Kaupungin kuuluisin herkku on paahdetut kikherneet.

Turkin ensimmäisen mantereelle tehtävän nesteytetyn maakaasun tuotantolaitoksen ja varaston suunnittelu Corumiin aloitettiin vuonna 2018.

Çorumista on linja-autoyhteys Ankaraan, Samsuniin ja Amasyaan.

Väestö 
Çorumin väkiluvuun arvioidaan kasvaneen 2010-luvulla 2,24 % vuodessa.

Koulutus 
Hitit-yliopisto on perustettu Çorumiin vuonna 2006. Siellä on noin 650 opetushenkilökuntaa ja 19 000 opiskelijaa.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Turkin kaupungit
Schwäbisch Hall

Schwäbisch Hall on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Se on Schwäbisch Hallin piirikunnan pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee laaksossa Kocherin joen varrella Baden-Württebergin koillisosassa.

Historia
Kaupunki oli itsenäinen valtakunnankaupunki satoja vuosia kunnes se liitettiin Württembergiin vuonna 1802. Vuonna 1934 silloinen Hall sai virallisesti nimekseen Schwäbisch Hall.

Väestö
Kaupungissa asui 40 440 asukasta vuoden 2018 lopussa.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Schwäbisch Hallin viralliset sivut

Baden-Württembergin kunnat
Saksan kaupungit
Wyandotte (Oklahoma)

Wyandotte on kaupunki Ottawan piirikunnassa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen asukasluku oli 333 vuonna 2015, mikä tarkoittaa, että se on pysynyt samana vuodesta 2010 asti. Kaupunki sijaitsee 19 kilometriä kaakkoon piirikunnan pääkaupungista Miamista.

Väestö 
Kaupungissa oli 159 kotia vuonna 2010, joka tarkoittaa, että jokaisessa kodissa asui keskimäärin 2,09 ihmistä. Vuonna 2000 kaupungin mediaani-ikä oli 32 vuotta ja siellä oli 100 naista kohden 90,1 miestä.

Lähteet 

Oklahoman kaupungit