joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pulkajärvi

Pulkajärvi  on Pirkanmaalla Pirkkalan Keskisenkulmalta sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Pulkajärvi on osa Sikojoen valuma-aluetta.

Maantietoa 
Järvi on 750 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Järvi sijaitsee eteläisen Pirkkalan erämaa-alueella laajan painauman pohjukassa. Järveen laskee vain yksi mökin ympärille kaivettu suo-oja. Järven laskuoja lähtee pohjoisrannasta ja juoksee vajaa 600 metriä luoteeseen 14 metriä alempana olevaan Keskisenjärveen. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa jyrkähköä moreenimaastoa, joka on muutamissa tasaisemmissa paikoissa soistunutta. Erikoinen paikannimi on järven länsipuolella sijaitsevalla jyrkkäreunaisella kalliolla, jota kutsutaan Tanssinkallioksi. Tasaisiin paikkoihin on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Sorkkalan Ylinenjärveltä, johon pääsee yhdystieltä 3003. Yli puolet järven rannoista kuuluvat yhtenäiseen luonnonsuojelualueeseen. Se alkaa 200 metrin päässä kulkevalta Lempäälän rajasta ja ulottuu myös järven pohjoispuolelle Tanilankalliolle asti.

Vedenlaatu 
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1977, 1988, 1993, 1995, 1996, 2005, 2010 ja 2015. Järven vedenväri on lievästi ruskeaa, koska siihen on liuennut hieman humusta. Vesi on kuitenkin kirkasta. Järven pintaveden happamuustaso on normaali ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Pohjan lähellä vesi on lievästi hapanta siellä tapahtuvan hajoitustoiminnan vuoksi. Vesi lämpötilakerrostuu kesäisin ja talvisin. Talvella happivajetta esiintyy yleensä alusvedessä. Kesällä happivaje on voimakkaampaa yli 5 metrin syvyydessä. Heikoin tilanne syntyi kesällä 2005, jolloin täydellinen happikato syntyi juuri yli 5 metrin syvyyteen. Pohjan läheisyydessä hapettomuus aiheuttaa pohjan sedimenttien ravinteiden ja metallien liukenemisen takaisin veteen. Kesällä 2015 tilanne oli parempi ja tilannetta voidaan pitää tyydyttävänä. Veden ravinnepitoisuudet ovat karuille järville ominaiset. Vähäinen ravinnepitoisuus on pitänyt levien määrät alhaisina. Kuitenkin klorofyllipitoisuudet ovat kohonneet reheville järville ominaisiksi. Leväongelmat ovat kuitenkin pienet verrattuna Ylinenjärvessä ja Keskinenjärvessä. Pulkajärvi soveltuu hyvin virkistyskäyttöön.

Historiaa 
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin pelkästään ”Pukkajärvi”. Järvi oli tuolloin autio eikä kartturi tiennyt alueen soista mitään.

Pulkajärvi on säilynyt erämaajärvenä pitkään ja vielä vuoden 1961 peruskartassa järvellä ei näy raskasta ihmistoimintaa. Vuoden 1975 kartassa uutta onkin Keskisenkulmalle ja siitä koilliseen kulkeva tie, jonka varrelle aivan Pulkajärven pohjoispuolelle on perustettu kaatopaikka. Samassa kartassa on järvelle ilmaantunut neljä vapaa-ajan asuntoa, vaikka järvelle ei johda vielä tietäkään. Vuonna 1980 kartassa näkyy laajentuneen kaatopaikan viereen rakennettu tie Lempäälän Asemankylän suuntaan. Vasta tämän jälkeen rakennettiin tiet järven vapaa-ajan asunnoille Ylinenjärveltä.

Lähteet 

Pyhäjärven alue (Tampere)
Pirkkalan järvet
Sing

Sing on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Garth Jennings. Elokuvassa on myös hahmojen englanninkielisten ääninäyttelijöiden, kuten Tori Kellyn (Meena), Taron Egertonin (Johnny), Scarlett Johanssonin (Ash), Seth McFarlanden (Mike), Reese Witherspoonin ja hänen duoparinsa Nick Krollin (Gunnar), esittämää musiikkia.

24. kesäkuuta 2021 julkaistiin elokuvan jatko-osan traileri. Elokuva on nimeltään Sing 2 ja se saa ensi-iltansa Suomessa 22. joulukuuta 2021.

Ääninäyttelijät

Arvioita 
Helsingin Sanomien Anna Möttölän mielestä Sing ei ole toteutukseltaan erityisen omaperäinen, mutta se on hyväntuulinen ja täynnä laulun riemua. Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan Sing lainaa juonikuvioihinsa ja hahmoihinsa aineksia tositelevision kykykisoista ja klassisesta backstage-musikaalista, jossa lavan tapahtumien lisäksi seurataan myös kuhinaa kulisseissa. Kierrätetyistä ideoista on hänestä saatu aikaan mukavasti toimiva hyvän mielen musiikkielokuva.

Kappaleet 
 I'm still standing - Taron Egerton (orig. Elton John)
 Set it all free - Scarlett Johansson
 Dont you worry bout a thing - Tori Kelly (orig. Stevie Wonder cover)
 Set it all free- Reese Witherspoon and Nick Kroll (orig. Taylor Swift)
 Hallelujah - Tori Kelly

Lähteet 

Vuoden 2016 yhdysvaltalaiset elokuvat 
Yhdysvaltalaiset animaatioelokuvat
Universal Picturesin elokuvat
Yhdysvaltalaiset elokuvamusikaalit
Santeri Suistio

Santeri Suistio (s. 16. huhtikuuta 1998 Rauma) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Tanskan Metal Ligaenin Frederikshavn White Hawksissa.

Ura

Seuraura 
Suistio on Rauman Lukon kasvatti. Hän nousi kaudella 2014–2015 seuran B-nuorten varakapteeniksi ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+13=21.

Suistio nousi jo ensimmäisellä A-juniorikaudellaan 2016–2017 Lukon kapteenistoon. Hän voitti joukkueessa kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia. Suistio debytoi samalla kaudella myös SM-liigassa. Hän sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa 16. joulukuuta 2016 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Suistio merkittiin Lukon seitsemänneksi puolustajaksi ja hän jäi lopulta ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa Suistio sai kolmannessa ottelussaan 5. tammikuuta 2017 JYPiä vastaan. Hänet merkittiin jälleen Lukon seitsemänneksi puolustajaksi. Suistio sai ottelussa peliaikaa 9.15 minuuttia. Samassa kuussa hän teki Lukon kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Suistio pelasi kauden aikana myös yhden Mestis-ottelun lainalla KeuPa HT:ssä.

Alkukauden 2017–2018 Suistio pelasi suurimmaksi osaksi Lukon A-nuorissa, joiden sisäisen tehotilaston hän voitti lukemalla +21. Suistio pelasi SM-liigassa kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän siirtyi loppukaudella kuitenkin lainalle KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen, jossa Suistio pelasi kauden loppuun ja voitti Mestiksen mestaruuden. Elokuussa 2018 Lukko lainasi hänet jälleen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella KeuPaan. Suistio pelasi alkukaudella 2018–2019 neljä Suomen Cupin ja kolme runkosarjaottelua, kunnes lokakuussa Lukko lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Frederikshavn White Hawksiin. Suistio pelasi siellä lopulta kauden loppuun. Hän teki 32 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11 ja 15 playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Suistio voitti kauden päätteeksi pronssia. Hän pelasi myös kaksi Metal Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2019–2020 Suistio teki Frederikshavn White Hawksin kanssa vuoden mittaisen sopimuksen.

Suistio siirtyi syyskuussa 2020 toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella II-divisioonajoukkue Laitilan Jyskeen riveihin. Vain yhden siellä pelatun ottelun jälkeen hän palasi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Suistio kuitenkin loukkaantui heti paluuottelussaan ja hänen kautensa todettiin päättyneeksi leikkaushoitoa vaatineen alavartalovamman vuoksi lokakuussa. Toukokuussa 2021 Suistio teki KeuPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.

Kaudeksi 2022–2023 Suistio palasi vuoden mittaisella sopimuksella Metal Ligaenin Frederikshavn White Hawksiin.

Maajoukkueura 
Suistio on pelannut kymmenen nuorten maaottelua.

Tilastot

Lähteet

Viitteet 

Suomalaiset jääkiekkoilijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Rauno Sainio

Rauno Sainio (s. 1983) on suomalainen kielenkääntäjä ja toimittaja, joka on keskittynyt erityisesti kiinankielisen kaunokirjallisuuden suomentamiseen. Sainio on opiskellut kiinaa muun muassa Jinhuan ja Kunmingin kaupungeissa Kiinassa.

Vuonna 2017 järjestetyssä Suomi–Kiina-kulttuurigaalassa Sainio sai tunnustuksen työstään kiinalaisen kirjallisuuden suomentajana.

Sainion suomentama Liu Cixinin tieteisromaani Kolmen kappaleen probleema oli ehdolla vuoden 2019 Tähtivaeltaja-palkinnon saajaksi.  Vuonna 2021 ehdokkuuden sai myös saman kirjasarjan kolmas osa Kuolema on ikuinen.

Sainiolle myönnettiin vuonna 2020 puolivuotinen valtion taiteilija-apuraha.

Suomennokset 
 Han Han: Kolme porttia (Basam Books, 2014)
 Murong Xuecun: Unohda minut tänä yönä, Chengdu (Basam Books, 2015)
 Yu Hua: Elämänkaari (Aula & Co, 2016)
 Mai Jia: Koodinmurtaja (Aula & Co, 2017)
 Yu Hua: Xu Sanguanin elämä ja verikaupat (Aula & Co, 2017)
 Mai Jia: Pimeä voima (Aula & Co, 2018)
Liu Cixin: Kolmen kappaleen probleema (Aula & Co, 2018)
 Yu Hua: Kiina kymmenellä sanalla (Aula & Co, 2019)
Liu Cixin: Synkkä metsä (Aula & Co, 2019)
A Yi: Täydellinen rikos (Aula & Co, 2020)
Liu Cixin: Kuolema on ikuinen (Aula & Co, 2020)
Fang Fang: Kun kaupunki suljettiin: Wuhanin kohtalonhetket (Into, 2021)
Ge Fei: Näkymättömyysviitta (Aula & Co, 2021)
Chen Qiufan: Jättömaa (Aula & Co, 2021)

Liu Cixin: Pallosalama. Aula & Co, 2022. ISBN 978-952-364-264-5.

Novelli 
 Liu Cixin: "Ihmiselämä" (Tähtivaeltaja 2/2018)

Lähteet 

Elävät henkilöt
Vuonna 1983 syntyneet
Suomentajat
Ida Digert

Ida Josafa Digert (1874–1940) oli suomalainen Marttilan pitäjän Kosken kappelin Tuimalan kylässä asunut ompelija ja päiväkirjan pitäjä.

Ida Digertin vanhemmat olivat muurari, sahankirjuri, torppari Kaarlo (Karl) Digert ja Anna Liisa Kustaantytär. Ida kävi vain vuoden verran kansakoulua mutta kaksi hänen veljeään valmistui maistereiksi. Ida Digert piti päiväkirjaansa vuosina 1894–1899. Kaarlo Digert oli joutunut 1894 käräjille syytettynä epärehellisyydestä kirjurin toimessaan. Syytteet raukesivat parin vuoden kuluttua näytön puutteeseen mutta Kaarlo Digertin maine puhdistettiin vasta senaatin päätöksellä vuonna 1899. Hänelle ei kuitenkaan myönnetty korvauksia aiheettomista syytteistä. Samaan aikaan myös Ida Digertin veli maisteri Juho Heikki (Janne) Digert (1865–1895) menehtyi munuaissairauteen. Molempia tapauksia Ida Digert kuvasi päiväkirjassaan yksityiskohtaisesti. Lisäksi Ida kuvaa isänsä kiistoja paikallisen mahtimiehen, Marttilan nimismiehen Evald Sjömanin kanssa. Päiväkirjassa on myös kuvauksia Marttilan kylässä pidetyistä esitelmätilaisuuksista ja lukukinkereistä sekä Idan painetuista lähteistä lainaamia runonpätkiä. Ida Digertin päiväkirja on julkaistu vuonna 2005.

Ida Dagert jatkoi ompelijan työtään lopetettuaan päiväkirjan pitämisen. Hän meni vuonna 1909 naimisiin kanttori Antti Paasmäen kanssa. Vuonna 1926 hän erosi evankelis-luterilaisesta kirkosta ja liittyi Marttilan ja Kosken vapaaseen evankeliseen seurakuntaan.

Kirjallisuutta 
 Anna Makkonen : Kadonnut kangas : retkiä Ida Digertin päiväkirjaan. Kansanelämän kuvauksia 67. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2005 ISBN 9517467249

Lähteet 

Suomalaiset henkilöt
Vuonna 1874 syntyneet
Vuonna 1940 kuolleet
Kalliojärvi (Lempäälä)

Kalliojärvi  on Pirkanmaalla Lempäälän erämaassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kalliojärvi on osana Sikojoen valuma-aluetta, vaikka sillä ei ole laskuojaa.

Maantietoa 
Järvi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Se sijaitsee kallioisen ylängön loivassa painaumassa olevalla suolla. Siihen laskee yksi suo-oja, mutta Kalliojärvellä ei ole omaa laskuojaa. Silti sen katsotaan kuuluvan Sikojoen valuma-alueeseen. Järven rantaviivan pituus on 750 metriä ja rannat ovat paikoin leveääkin suota. Lyhimmät matkat moreenimäille on etelärannoilla. Järvellä on kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Lempäälän Nurmesta tai Asemakylästä.

Historiaa 
Vuoden 1975 peruskartassa järven lähelle ei ollut vielä rakennettu teitä eikä järvelle ollut rakennettu vielä mitään. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa näkyy järven pohjoispuolelle ilmaantunut metsäautotie. Pohjoisrannalle ilmaantui 1991 karttaan kaksi vapaa-ajan asuntoa ja myöhemmin kolmas.

Lähteet 

Pyhäjärven alue (Tampere)
Lempäälän järvet
Timo Hirvonen (sotilas)

Timo Hirvonen (s. 29. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen lippueamiraali evp. Hän toimi urallaan muun muassa Merivoimien esikuntapäällikkönä ja Rannikkolaivaston komentajana.

Hirvonen valmistui merikadettikurssilta vuonna 1987. Hän toimi urallaan muun muassa taistelualuksen päällikkönä 1997-1999, valmiuspäällikkönä Suomenlahden meripuolustusalueella 2000-2002, stragisen suunnittelusektorin johtajana Merivoimien esikunnassa 2002-2004, laivueen komentajana 2004-2008, kansallisena edustajana NATO ACT:ssa 2008-2010, strategisen suunnittelusektorin johtajana 2010-2013 Pääesikunnassa, Saaristomeren meripuolustusalueen komentajana 2013–2014, Rannikkolaivaston komentajana 2015–2016 ja Merivoimien esikuntapäällikkönä 2016–2018. Hänet ylennettiin lippueamiraaliksi 1. syyskuuta 2016 ja määrättiin Pääesikuntaan erityistehtäviin koordinoimaan Suomen EU-puheenjohtajuutta vuoden 2019 alusta.

Häntä pidettiin vahvana ehdokkana merivoimien komentajaksi. Hirvoseen kohdistui nimettömistä kirjeistä lähtenyt esteellisyysepäily 2018. Korkein oikeus antoi päätösen asiassa heinäkuussa 2021 tuottamuksellisesta palvelusrikoksesta, jossa hänelle ei tuomittu rangaistusta. Oikeus totesi hänen olleen esteellinen, mutta Hirvosen menettelyllä ei ole ollut tosiasiallista vaikutusta asioiden lopputulokseen.

Hirvonen on myös hokutoryu ju-jutsun musta vyö ja ju-jutsuohjaaja.

Lähteet

Korkeimman oikeuden jäsenet
Suomalaiset amiraalit
Vuonna 1963 syntyneet
Elävät henkilöt
Ylikomisario Banks

Ylikomisario Banks (engl. DCI Banks) on brittiläinen rikosdraamasarja, jota esitettiin ITV-kanavalla vuosina 2010–2016. Sarja perustuu Peter Robinsonin Alan Banks -romaaneihin. Pääosaa ylikomisario Alan Banksia näyttelee Stephen Tompkinson. 

Syksyllä 2016 ilmoitettiin, että sarja päättyy viidennen kauden jälkeen. Suomessa sarjaa esitti Yle TV1. Suomessa viimeinen kausi esitettiin alkuvuodesta 2017.

Rooleissa

Jaksot 
Britanniassa sarjan yksi rikostapaus oli jaettu kahteen 45 minuutin osaan. Suomessa osat tapauksen osat oli yhdistetty 90 minuutin jaksoiksi. Tästä syystä Iso-Britanniassa sarjan jaksoja on 32, ja Suomessa vain 16.

Lähteet 

Brittiläiset draamasarjat
Brittiläiset rikossarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Jack Deam

Jack Deam (s. Ian Deam, 29. kesäkuuta 1972 Oldham, Lancashire, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän käyttää isoisänsä nimeään taiteilija-nimenään. 

Deam tunnetaan parhaiten Touretten oireyhtymää sairastavan pyromaanikon Marty Fisherin roolista Channel 4:n sarjassa Hävytöntä (Shameless). Hän on näytellyt roolia vuosina 2004–2007 sekä 2011–2013. 

Lisäksi hän näytteli vuosina 2010–2016 rikosylikonstaapeli Ken Blackstonea ITV:n rikosdraamasarjassa Ylikomisario Banks (DCI Banks). Vuodesta 2016 lähtien Deam on näytellyt komisario Mallorya BBC Onen rikosdraamasarjassa Isä Brown ja hänen laumansa (Father Brown).

Brittiläiset näyttelijät
Vuonna 1972 syntyneet
Elävät henkilöt
Maavaikutus

Maavaikutus eli maaefekti () on liikkuvan siiven ja maan pinnan välillä syntyvä ilmiö. Ilmiön yhteydessä kiinteäsiipinen lentokone havaitsee suuremman nostovoiman ja pienentyneen ilmanvastuksen.

Myös pyöriväsiipiset ilma-alukset kuten helikopterit havaitsevat ilmiön.

Maaefekti muuttaa väliaikaisesti sakkausnopeutta.

Maavaikutus autoissa 

Kilpa-autoissa on hyödynnetty maavaikutusta pitovoiman lisäämiseksi. Ilmiön käyttöä on toisinaan myös rajoitettu tai kielletty kuten Formula 1 -sarjassa vuoteen 2022 asti.

Katso myös 

 Maaefektialus
 Formula 1

Ilmailu
Aerodynamiikka
Motorola 68300

Motorola 68300 sarja mikrokontrolleriperhe, jossa on Motorola 68000n ydin tai CPU32-niminen muokattu Motorola 68020 ydin.

Sarjaan kuuluvat DragonBall mallit ovat eri kuin DragonBall MX (nyk. i.MX) suorittimessa, joka perustuu ARM-ytimeen.

Käyttökohteet 

Käyttökohteena olivat mm. QUICC kommunikaatiopiirit telekommunikaatiojärjestelmissä kuten matkapuhelimien tukiasemissa.

Näiden seuraajina olivat PowerPC pohjaiset PowerQUICC kommunikaatiopiirit.

DragonBall-sarjan suorittimia on käytetty kämmentietokoneissa kuten Palmin laitteissa.

Mallit 

 MC68306
 MC68328, DragonBall
 MC68331
 MC68332, 
 MC68340, 
 MC68360

DragonBall 

 DragonBall (MC68328)
 MC68EC000 suorittimeen perustuva
 DragonBall EZ (MC68EZ328)
 MC68EC000 suorittimeen perustuva
 DragonBall VZ (MC68VZ328)
 FLX68000 suorittimeen perustuva ("static" versio MC68EC000 suorittimesta)
 DragonBall Super VZ (MC68SZ328)
 FLX68000 suorittimeen perustuva ("static" versio MC68EC000 suorittimesta)
 sisältää mm. USB-ohjaimen ja LCD-ohjaimen

Katso myös 
 Englanninkielisen Wikipedian artikkeli aiheesta QUICC 
 Englanninkielisen Wikipedian artikkeli aiheesta PowerQUICC

Lähteet

Aiheesta muualla 
 MC68360 QUICC datasheet

Mikrokontrollerit
Motorolan suorittimet
Sininen Risti

Sininen Risti on Vapaussodan Perinneliiton myöntämä muistoristi. Sinistä Ristiä jaetaan kahdessa luokassa: Sininen Risti miekan kera ja Sininen Risti havunoksatunnuksin.

Vapaussoturien Huoltosäätiö hyväksyi 9. tammikuuta 1967 taiteilija, lehtori Armas Lähteenkorvan suunnitelman muistoristiksi ja päätti sen nimeksi Sininen Risti. Muistoristiä päätettiin aluksi myöntää aktivisteille, jääkäreille, vapaussotaan osallistuneille, heimosotureille, suojeluskuntalaisille, lotille ja ennen vuotta 1945 sotilaskotityössä mukana olleille. Muistoesineenä, ilman kanto-oikeutta  merkin ovat voineet lunastaa em. henkilöiden omaiset. Nykyään Sininen Risti havunoksatunnuksin voidaan myöntää Vapaussodan Perinneliiton tai muun liiton tarkoituksia ja maanpuolustusta palvelevaan toimintaan osallistuneelle henkilölle.

Lähteet 

Ansiomerkit
Jääkäriaktivismi
Lotat
Suojeluskunta
Suomen heimosodat
Suomen sisällissota
Komisario Maigret (televisiosarja)

Komisario Maigret (engl. Maigret) on brittiläinen rikosdraamasarja, joka alkoi ITV-kanavalla keväällä 2016. Sarja perustuu Georges Simenonin Maigret-rikosromaaneihin. Pääosaa, ranskalaista rikostutkija Jules Maigret’ta, esittää Rowan Atkinson.

Ensimmäinen kausi sisältää kaksi puolitoistatuntista osaa. Ensimmäinen kausi alkoi Suomessa Yleisradion TV1-kanavalla 8. tammikuuta 2017. Toinen kausi alkoi Iso-Britanniassa keväällä 2017. Suomessa toinen kausi esitettiin alkuvuodesta 2018.

Ensimmäinen jakso ”Maigret virittää ansan” perustuu vuonna 1955 ilmestyneeseen teokseen Maigret tend un piège (Maigret virittää ansan, suom. 1957). Toinen jakso perustuu kirjaan Maigret et son mort (1948, Maigret ja hänen vainajansa, suom. 1954).

Näyttelijät

Arvostelut
Leena Virtanen kirjoitti Helsingin Sanomien arvostelussaan, että ensimmäinen jakso on verryttelyä, mutta toinen on ”täysipainoisempaa jännitysviihdettä”.

Lähteet 

Brittiläiset draamasarjat
Brittiläiset rikossarjat
Kirjoihin perustuvat televisiosarjat
ITV:n televisio-ohjelmat
Foreign Beggars

Foreign Beggars on englantilainen hip-hop ja dubstep -yhtye. Ryhmä koostuu neljästä artistista, jotka yksilöllisesti tunnetaan nimillä Orifice Vulgatron (MC), Metropolis (MC), DJ Nonames ja Dag Nabbit (tuottaja). Orifice Vulgatron ja Metropolis loivat Noisian kanssa sivuprojektin "I Am Legion". He julkaisivat yhteistyössä albumin "I Am Legion" 2. syyskuuta 2013.

Historia
Orifice Vulgatron ja Dag Nabbit tapasivat Dubaissa soittaen metalli-, grunge- ja indiebändeissä 1993. He myöhemmin muodostivat Hip-hop musiikkia tekevän ryhmän 1996/1997 and pian alkoivat pitämään DnB ja Rave juhlia liikuntahalleissa ja palloiluhalleissa. Dag Nabbit muutti Norjaan vuonna 1998, Orifice Vulgatron muutti Lontooseen vuonna 1999, kummatkin jatkoivat tuottamista, ja esiintymistä.

DJ Nonames tapasi Metropoliksen yliopistossa vuonna 2000. He pian liittyivät Hip-hop yhtyeeseen "Focused Few" ja alkoivat pitämään "varastobileitä". Orifice Vulgatron tutustui Nonamesiin DJ Gizrockin kautta, joka oli silloin osa Mixologists Crewiä. Orifice Vulgatron työsti ääniä ja valoja "The Wizard of Oz"ia varten, jossa Nonames teki soundia Technics 1210:llä ja Vestax 05:lla. 2002 vuoden lopussa Orifice Vulgatron ja Dag Nabbit päättivät julkaista Foreign Beggarsin heidän omalla merkillä Dented Recordsilla, ja alkoivat esiintymään ja äänittämään DJ Nonamesin, Metropoliksen ja beatboxerin Shlomon kanssa.

Diskografia

Albumit
Asylum Speakers (2003, Dented)
Bukkake Ski Trip (2006, Dented)
Stray Point Agenda (2006, Dented)
Asylum Agenda (2008)
United Colours Of Beggattron (2009, Dented)
Beggattron Remixed (2010, Dented)
The Uprising (2012, mau5trap)
I Am Legion (Noisian kanssa) (2013, Division/OWSLA/Par Excellence)
48 (2017)
2 2 K A R M A (2018)
Matriachy (2019)

Singlet ja EP:t
"Where Did the Sun Go?" (2002, Dented)
"Seasons Beatings" (2003, Dented)
"Hold On" / "Frosted Perspects" (2003, Dented)
Crypt Drawl (2005, Dented)
"Let Go" (2005, Dented)
"Slow Broiled Ilk" (2006, Dented)
"In It for a Minute" / "Black Hole Prophecies" (2007, Dented)
"Hit That G@$h" (vs. Rouge À Levres) (2008, Dented)
"Contact" (Noisian kanssa) (2009, Dented)
"Seven Figure Swagger" / "Don't Dhoow It" (2009, Dented)
"No Holds Barred" / "Get a Bit More" (2010, Never Say Die)
Beggattron Remixed EP 1 (2010, Dented)
Beggattron Remixed EP 2 (2010, Dented)
"Badman Riddim (Jump)" (Vato Gonzalesin kanssa) (2011, Ministry of Sound)
The Harder They Fall EP (2011, Never Say Die)
"Still Getting It" (2011, Never Say Die)
"Palm of My Hand" (2012, mau5trap)
"Flying To Mars" (2012, mau5trap)
"Anywhere" (2012, mau5trap)
"Apex" (2012, mau5trap)
Modus EP (2014, Par Excellence)
"The Bits" (feat. Asa & Sorrow) / "100 Standard" (feat. Fracture, Machinedrum ja Ocean Wisdom) (2016, Par Excellence)
"Toast" (feat. Alix Perez, Izzie Gibbs, Dizmack & SGT. Pokes) (2017, Foreign Beggars Live Ltd.)

Aiheesta muualla
 Viralliset sivut 

Brittiläiset hip hop -yhtyeet
Dubstep
Brittiläiset elektronisen musiikin yhtyeet
Maria del Mar Bonet

Maria del Mar Bonet i Verdaguer (s. 27. huhtikuuta 1947 Palma de Mallorca, Baleaarit, Espanja) on katalaaniksi laulava espanjalainen laulaja. Hän nauttii suosiota kotimaansa lisäksi etenkin Ranskassa, Yhdysvalloissa ja Latinalaisessa Amerikassa.

Diskografia 
Maria del Mar Bonet (Maria del Mar Bonet) 1969
Maria del Mar Bonet (Maria del Mar Bonet) 1971
Maria del Mar Bonet (Maria del Mar Bonet) 1974
A l'Olympia (Maria del Mar Bonet) 1975
Cançons de festa (Maria del Mar Bonet) 1976
Alenar (Maria del Mar Bonet) 1977
Saba de terrer (Maria del Mar Bonet) 1979
Quico-Maria del Mar (Maria del Mar Bonet + Francesc Pi de la Serra) 1979
Sempre (Maria del Mar Bonet) 1981
L'àguila negra (Maria del Mar Bonet) 1981
Jardí tancat (Maria del Mar Bonet) 1981
Breviari d'amor (Maria del Mar Bonet) 1982
Cançons de la nostra mediterrània (Maria del Mar Bonet + Al Tall) 1982
Anells d'aigua (Maria del Mar Bonet) 1985
Gavines i dragons (Maria del Mar Bonet) 1987
Ben a prop (Maria del Mar Bonet + Manel Camp) 1989
Bon viatge faci la cadernera (Maria del Mar Bonet) 1990
Coreografies (Maria del Mar Bonet) 1990
El·las (Maria del Mar Bonet) 1993
Salmaia (Maria del Mar Bonet) 1995
Primeres cançons (Maria del Mar Bonet) 1997
El cor del temps (Maria del Mar Bonet) 1997
Cavall de foc (Maria del Mar Bonet) 1999
Raixa (Maria del Mar Bonet) 2001
Cants d'Abelone (Maria del Mar Bonet + Rafael Subirachs) 2001
Collita pròpia (Maria del Mar Bonet) 2003
Amic, amat (Maria del Mar Bonet) 2004
Terra Secreta (Maria del Mar Bonet) 2007
Bellver (Maria del Mar Bonet) 2010
Blaus de l'ànima, més de 20 anys ben a prop (Maria del Mar Bonet + Manel Camp) 2011

Aiheesta muualla 
  Virallinen kotisivu]

Vuonna 1947 syntyneet
Espanjalaiset laulajat
Elävät henkilöt
Samuli Voutila

Samuli Voutila (s. 5. syyskuuta 1989 Kuopio) on perussuomalainen poliitikko ja yrittäjä. Hän on ollut Kuopion kaupunginvaltuutettu 2017–2020 ja Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtaja 2017–2018.

Vuoden 2015 syyskokouksessa Voutila haastoi Perussuomalaisten Nuorten istuvan puheenjohtajan Sebastian Tynkkysen pyrkimällä nuorisojärjestön puheenjohtajaksi. Voutila hävisi äänestyksen, mutta hänet valittiin tehtävään seuraavalla yrityksellä marraskuussa 2016, kun Tynkkynen ei enää tavoitellut jatkokautta vuodelle 2017. Ennen Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajuutta Voutila toimi Kuopion seudun Perussuomalaiset ry:n puheenjohtajana.

Vuoden 2017 kuntavaaleissa Voutila valittiin 421 äänellä Kuopion kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2020 Voutila erosi kunnallisista ja maakunnallisista luottamustoimistaan, koska hän muutti Kuopiosta Helsinkiin.

Perussuomalaisten Pohjois-Savon piiri nimesi Voutilan ehdokkaaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleihin toukokuussa 2018. Savo-Karjalan vaalipiirissä ehdolla ollut Voutila sai vuoden 2019 vaaleissa 2 842 ääntä eikä tullut valituksi kansanedustajaksi.

Heinäkuussa 2018 Voutila ilmoitti väistyvänsä Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajuudesta, eikä pyrkinyt jatkokaudelle marraskuun 2018 syyskokouksessa.

Yksityiselämä 
Koulutukseltaan Voutila on merkonomi. Hän valmistui Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta. Hänellä on yritys, joka tarjoaa muun muassa varauspalveluita sekä asiakastyytyväisyystutkimuksia yrityksille. Voutila kutsuu itseään aktiiviseksi reserviläiseksi. Hän on ortodoksi.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Voutilan verkkosivusto

Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajat
Perussuomalaiset poliitikot
Kuopion kaupunginvaltuutetut
Suomalaiset yrittäjät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Power-arkkitehtuuri

Power on IBM:n kehittämä suoritinarkkitehtuuri.

Käskykannan nimeäminen noudattaa aikaisemman POWER-arkkitehtuurin nimeämistä. Käskykanta on läheistä sukua PowerPC:lle.

Uusin versio arkkitehtuurista on Power ISA 3.1.

Historia 
ROMP-suorittimen jälkeen IBM keskittyi uuden arkkitehtuurin suunnitteluun, joka perustui osittain IBM 801 -projektiin.

Ensimmäinen POWER-arkkitehtuurin suoritin (POWER1) toteutettiin kolmella mikropiirillä (haarautuminen, kokonaisluku- ja liukulukulaskentayksikkö) sekä kaksi tai neljä välimuistipiiriä. Kokonaislukuyksikössä oli 32 32-bittistä rekisteriä. Liukulukuyksikössä oli 32 64-bittistä rekisteriä.

IBM, Motorola ja Apple perustivat noin vuonna 1992 yhteenliittymän, joka tuottaisi mikroprosessoriversion POWER-arkkitehtuurista johtaen PowerPC-suorittimeen. PowerPC:tä varten käskykannasta jätettiin pois käskyjä jotka vaikeuttaisivat superskalaarisen ratkaisun toteuttamista. Ensimmäinen PowerPC-suoritin PowerPC 601 (1993, ensimmäinen sukupolvi eli G1) perustui POWER1-suorittimeen.

POWER2-suoritin julkaistiin vuonna 1993. PowerPC-mallit 603 ja 604 (toinen sukupolvi, G2) julkaistiin vuosina 1993–1995, joita seurasi 620. Kolmannen sukupolven (G3) PowerPC 750 julkaistiin vuonna 1998 ja samana vuonna julkaistiin myös POWER3-suoritin. POWER4-suoritin julkaistiin vuonna 2001. POWER4 tuki ”millikoodattuja” operaatioita, jossa tietyt toiminnot puretaan kahteen tai useampaan sisäiseen komentoon.

Vuonna 2013 IBM, Mellanox, Nvidia ja Tyan ilmoittivat OpenPOWER Consortiumin perustamisesta, joka tarjoaisi firmwarea avoimen laitteiston lisenssillä.

Vuonna 2019 OpenPOWER Foundation ilmoitti siirtymisestä Linux Foundationin alle.

Käyttökohteita 

Arkkitehtuurin mukaisia prosessoreja on käytössä palvelin- ja supertietokoneratkaisuissa:
 IBM iSeries / System i
 IBM pSeries / System p
 IBM Blue Gene
 IBM Sequoia
 Summit
 IBM Power Systems (ent. RS/6000 ja AS/400 sarjat)
 RAD6000 ja RAD750, säteilyä vastaan vahvistettuja malleja avaruuskäyttöön BAE Systemsltä
 RAD5500-sarja (RAD5510, RAD5515 ja RAD5545), PowerPC e5500 -pohjaisia säteilysuojattuja malleja

Suorittimia käytetään myös sulautetuissa järjestelmissä ja pelikonsoleissa.

 Cell (suoritin) (PlayStation 3), POWER4
 Xenon (suoritin) (Xbox 360)
 Espresso (suoritin) (Wii U)
 Broadway (suoritin) (Wii)
 Gekko (suoritin) (Nintendo GameCube)

Määrittelyversiot 

Power ISA -versiot määrittelevät käskykannan ja arkkitehtuurin, joka eri prosessoreissa toteutetaan.
 Power ISA 3.1 (2020)
 POWER10 (2021)
 Power ISA 3.0 (2015)
 POWER9, 2017
 Power ISA 2.07 (2013)
 POWER8, 2013
 PowerPC e6500, Freescale Semiconductor
 Power ISA 2.06 (2009, 2010)
 POWER7, 2010
 PowerPC A2, IBM
 PowerPC e5500, Freescale Semiconductor
 PowerPC e500mc, Freescale Semiconductor
 Power ISA 2.05 (2007)
 PowerPC 476, IBM, LSI
 Power ISA 2.04 (2007)
 PA6T, P.A. Semi
 Titan (suoritin), AMCC
 Power ISA 2.03 (-2007)
 POWER6, 2007
 POWER5, 2007
 Cell (suoritin)
 Xenon (suoritin)
 PowerPC e500, Freescale Semiconductor
 PowerPC e200, Freescale Semiconductor

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Power Architecture 
 IBM POWER Instruction Set Architecture 
 IBM POWER microprocessors 

Suoritinarkkitehtuurit
Elina Veistäjä

Elina Veistäjä (o.s. Snellman, 16. marraskuuta 1914 Helsinki – 3. maaliskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen partioaktiivi. Hän toimi 1957–1963 Suomen Partiotyttöjärjestön pääsihteerinä ja 1963–1969 taloudenhoitajana.

Veistäjä valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta ja työskenteli leipätyönsä rinnalla monissa luottamustoimissa. Hän oli nuoresta lähtien aktiivinen partiolainen ja tuli sitä kautta Partiotyttöjärjestön pääsihteeriksi. Hän oli vuodesta 1979 Suomen Naisten Huoltosäätiön hallituksen puheenjohtaja ja Suomalaisen Konkordia-liiton rahastonhoitaja. Hän oli Helsingin evankelis-luterilaisen seurakuntayhtymän palveluksessa ennen kuin jäi eläkkeelle ja oli myös seurakunnallisissa luottamustehtävissä, muun muassa kirkkovaltuustossa vuodesta 1979. Hän toimi useissa naisjärjestöissä vuodesta 1930 alkaen. Hän kuoli yllättäen, ja tehtävät jäivät kesken.

Veistäjän puoliso oli teatterihistorioitsija Verneri Veistäjä.

Tunnustukset
 Suomen Leijonan Ritarimerkki
 Vapaudenmitali 2. luokka
 Talvisodan muistomitali
 Jatkosodan muistomitali
 Mitali inhimillisestä auliudesta (Pro Benignitate Humana)
 Suomen Punaisen Ristin pronssinen ansiomitali

Lähteet 

Suomalaiset järjestöjohtajat
Suomalaiset partiolaiset
Vuonna 1914 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Terah

Terah () on Vanhan testamentin ensimmäisessä Mooseksen kirjassa esiintyvä henkilö, Abrahamin isä.

Terah Raamatussa
Terah oli Nahorin poika ja Nooan jälkeläinen kymmenennessä sukupolvessa. Kun Terah oli 70-vuotias, hänelle syntyivät Nahor, Haran sekä Abram (myöhemmin Abraham), juutalaisuuden, kristinuskon ja islamin patriarkoista ensimmäinen

Terah eli Vanhan testamentin mukaan 205-vuotiaaksi ja kuoli sitten Harranissa. 

Samarialaisten Mooseksen kirjojen mukaan Terah eli 145-vuotiaaksi, minkä jälkeen Abram lähti Harranista.

Lähteet

Vanhan testamentin henkilöt
Kääpiökurjenmiekka

Kääpiökurjenmiekka (Iris pumila) on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Sitä käytetään koristekasvina.

Ulkonäkö 
Kääpiökurjenmiekka on matalakasvuinen, 10–17 senttimetriä korkea. Lehdet ovat harmaanvihreät, suippokärkiset, 6–20 millimetriä leveät. Kukassa on kuusi kehälehteä kahtena kiehkurana, joista ulommat ovat lyhyemmät kuin sisemmät. Lajilla on useita lajikkeita, ja kukan pääväri vaihtelee: sinivioletti, vaaleanpunainen, keltainen tai valkoinen.

Levinneisyys 
Kääpiökurjenmiekka esiintyy luonnonvaraisena Keski-Euroopasta Länsi-Aasiaan. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Itävalta, Unkari, Tšekki, Slovakia, Ukraina, Venäjä, Romania, Bulgaria, Kreikka, Balkanin maat ja Kaukasian maat. Viljelykarkulaisena lajia kasvaa muuallakin, kuten Pohjois-Amerikassa ja Pohjoismaissa.

Lähteet 

Kurjenmiekat
The Evil Divide


The Evil Divide on thrash metal -yhtye Death Angelin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi on tyyliltään edeltäjiään orgaanisempi ja siinä on vaikutteita NWOBHM:sta.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 98.

Vastaanotto 
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Henri Eerola antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi yhtyeen parantaneen otettaan jokaisella julkaisullaan. Hänestä laulaja Mark Oseguedan ulosanti on parantunut, kappaleiden melodian ja rakenteen kokeneen tietoisen muutoksen ja albumin olevan kahdeksas perättäinen tasapainoinen kokonaisuus yhtyeen julkaisuhistoriassa. Myös Metal Injectionin arvioija sanoi positiivissävytteisesti lauluäänen menettäneen ”Hollywoodia”. Hän väitti albumin jakavan uuden ja vanhan koulukunnan fanit, ja uskoo ajan näyttävän miten se kestää aikaa. Hän piti albumia yhtyeen siihenastisista raskaimpana. Viihdesivusto Imperiumin Marko Saarinen antoi albumille yhdeksän tähteä kymmenestä. Hän luonnehti albumia tyylipuhtaaksi thrash metaliksi, jonka erinomaiset soundit eivät välttämättä miellytä yhtyeen vanhoja, vannoutuneita faneja.

Kappaleet

Rajoitetun digipak painoksen bonuskappale

Kokoonpano 
 Mark Osegueda – laulu
 Rob Cavestany – kitara
 Ted Aguilar – kitara
 Damien Sisson – basso
 Will Carroll – rummut

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Imperiumi.net: 
 Metal Injection: 7.5/10
 Soundi:

Lähteet 

Vuoden 2016 albumit
Death Angelin albumit
Hurmejuuri

Hurmejuuri (Hydrastis canadensis) on leinikkikasvien heimon Hydrastidoideae-alaheimon ainoa kasvilaji. Se on myrkyllinen, monivuotinen vaakajuurakollinen ruohokasvi. Sitä käytetään lääkekasvina, sillä kasvi sisältää muun muassa hydrastiini-alkaloidia (C21H21NO6) sekä berberiiniä, kanadiinia (C20H21NO4) ja tetrahydroberberiinia (C20H21NO4).

Levinneisyys 
Hurmejuuri esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa, Yhdysvaltojen itäpuolella ja Kanadan Ontariossa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hurmejuuri (Hydrastis canadensis)
ITIS: Hydrastis canadensis 
United States Department of Agriculture (USDA): Hydrastis canadensis 
Holly A. Weber, Matthew K. Zart, Andrew E. Hodges, H. Michael Molloy, Brandon M. O'Brien, Leslie A. Moody, Alice P. Clark, Roger K. Harris, J. Diane Overstreet, and Cynthia S. Smith: Chemical Comparison of Goldenseal (Hydrastis canadensis L.) Root Powder from Three Commercial Suppliers, Journal of Agricultural and Food Chemistry, 51 (25), pp 7352–7358, November 4, 2003 
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Hydrastis canadensis 

Leinikkikasvit
Myrkylliset kasvit
Uhanalaiset kasvit
Teo Martín Motorsport

Teo Martín Motorsport on espanjalainen autourheilutalli. Tallin perusti vuonna 1997 entinen F1-kuljettaja Emilio de Villota nimellä EV Racing. Talli debytoi Espanjan F3-sarjassa vuonna 2001 saavuttaen kaksi palkintosijaa. Seuraavana vuonna talli voitti sarjan mestaruuden Marcel Costan voimin. Vuosina 2010-2011 talli kilpaili Superleague Formula-sarjassa. Vuonna 2015 talli voitti International GP Open-sarjan mestaruuden Álvaro Parenten ja Miguel Ramosin voimin. Samana vuonna tallin nimeksi tuli Teo Martín Motorsport. Vuonna 2016 talli kilpaili Formula V8 3.5-sarjassa.

Espanjalaiset autourheilutallit
Konstantínos Stefanópoulos

Konstantínos Stefanópoulos (, 15. elokuuta 1926 Patras, Kreikka – 20. marraskuuta 2016 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen poliitikko, joka toimi Kreikan presidenttinä 10. maaliskuuta 1995 – 12. maaliskuuta 2005.

Elämä ja ura 

Stefanópoulos syntyi Patraksessa Peloponnesoksella vuonna 1926. Hän opiskeli oikeustiedettä Ateenan yliopistossa ja toimi lakimiehenä vuosina 1954–1974. Stefanópoulos asettui ensimmäisen kerran ehdolle Kreikan parlamenttiin vuonna 1958 puolueenaan kansallisradikaali unioni Ethnikí Rizospastikí Énosis (ERE), ja hänet valittiin parlamentaarikoksi ensimmäisen kerran vuonna 1964. Hänet valittiin parlamenttiin uudelleen Uusi demokratia (ND) -puolueesta vuosina 1974, 1977, 1981 ja 1985. Vuosina 1981–1985 hän toimi parlamentin sihteeristössä ja puolueensa ryhmäpuhujana.

Stefanópoulos toimi useissa eri ministerintehtävissä Konstantínos Karamanlísin hallituksissa vuosina 1974–1981. Hän erosi Uudesta demokratiasta vuonna 1985 ja perusti oman puolueen Dimokratikí Ananéosi (DIANA). Hänet valittiin parlamenttiin puolueesta vuonna 1989, ja hän toimi puolueen puheenjohtajana sen lakkauttamiseen vuonna 1994 saakka.

Stefanópoulos valittiin presidentiksi riippumattomana ehdokkaana 8. maaliskuuta 1995. Hän voitti tuolloin parlamentin kolmannen äänestyksen 181 äänellä 300:sta. Hän astui virkaan 10. maaliskuuta. Stefanópoulos valittiin presidentiksi uudelleen 8. helmikuuta 2000. Tuolloin hän voitti ensimmäisen äänestyksen 269 äänellä läsnä olleesta 298:sta. 13. elokuuta 2004 presidentti Stefanópouloksella oli kunnia avata Ateenan olympialaiset.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Kreikan presidentit
Vuonna 1926 syntyneet
Vuonna 2016 kuolleet
Tenonsuolaheinä

Tenonsuolaheinä (Rumex graminifolius) on levinneisyydeltään pohjoinen hierakkalaji.

Ulkonäkö 
Tenonsuolaheinä on monivuotinen ruoho, joka kasvaa 5–25 senttimetriä korkeaksi. Se kasvaa usein mätästävästi. Juurakko on pysty ja vanhojen lehtien jäänteiden peittämä. Laji muistuttaa pientä ahosuolaheinää, mutta lehdet ovat heinämäiset, tyviliuskattomat ja tasasoukan kapeat, 2–4 millimetriä.

Levinneisyys 
Tenonsuolaheinä esiintyy varmasti Pohjoismaiden pohjoisosassa Suomessa ja Norjassa, Grönlannissa ja Alaskassa. Tiedot Kanadan Newfoundlandista ja Pohjois-Venäjältä kuuluvat mahdollisesti hyvin samankaltaisiin lähilajeihin.

Suomessa tenonsuolaheinä kasvaa harvinaisena Inarissa ja Utsjoella Tenojoen laakson soraisilla järven- ja joenrannoilla. Laji on Suomen uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä.

Lähteet 

Hierakat
Gese Althna

Gese Althna (mainittu 1637 – 1646) oli saksalaissyntyinen leskirouva, joka toimi Ruotsin vastikään perustetun postilaitoksen johtajana eli ylipostimestarina vuosina 1637–1643. Hän oli vastuussa myös Suomen postilaitoksen järjestämisestä.

Althna oli syntynyt Saksassa ja tuli Ruotsiin Leipzigista yhdessä miehensä, Andreas Wechselin kanssa. Hän oli aiemmin ollut Ruotsin suurlähettiläs Anders Svenssonin palvelijatar. Kun Ruotsin posti perustettiin vuonna 1635, nimitti Axel Oxenstierna hänen miehensä johtamaan sitä. Andreas Wechsel kuoli kuitenkin jo vuonna 1637, mutta ennen kuolemaansa hän pyysi tehtävän antamista vaimolleen. Althna oli siis "Svean valtakunnan ylipostimestari" vuoteen 1643 saakka.

Ylipostimestarin toimensa lisäksi hän vastasi myös Tukholman postin toiminnasta. Hänen tärkeimmät uskottunsa olivat valtakunnanvouti Bernhard Steen von Steenhausen ja Olof Jönsson. Yhdessä he suunnittelivat ja organisoivat Suomen postin. Vaikka Althna tunnetusti hoiti tehtävänsä menestyksellä, pantiin hänet viralta vuonna 1643. Irtisanomista perusteltiin muun muassa sillä, että hän oli nainen. Häntä pidettiin heikkona ja sopimattomana tämän tyyppiseen työhön.

Althna sairastui irtisanomisen jälkeen ja muutti takaisin Saksaan. Lähteet eivät kerro, miten hän vietti loppuelämänsä. Hänen ja Andreas Wechselin poika jatkoi kuitenkin elämäänsä Ruotsissa.

Kirjallisuus 
 
 

Ruotsalaiset virkamiehet
Saksalaiset henkilöt
Syntymävuosi tuntematon
1600-luvulla kuolleet
Aerosucren lento 157

Aerosucren lento 157 oli Aerosucren rahtilento Kolumbian Puerto Carreñon Germán Olanon lentoasemalta El Doradon kansainvälinen lentoasemalle, Bogotáan. Lentoa operoinut Boeing 727-2J0F -rahtilentokone (rek. tunnus HK-4544) putosi hieman lentoonlähdön jälkeen noin kymmenen kilometrin päässä Germán Olanon lentoasemalta, jonka kiitotieltä se oli noussut 20. joulukuuta 2016 kello 17.20 paikallista aikaa. Koneen nousu meni pitkäksi, ja se pääsi lopulta ilmaan kynnettyään matkalla kiitotien päädyn raja-aidan läpi. Kolumbian ilmailuviranomaisen, Aerocivilin, mukaan kone törmäsi maahan kolme minuuttia lentoonlähdön jälkeen.

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
        "marker-color": "#ff0000",
        "marker-size": "medium",
        "marker-symbol": "airport"
      },
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [
          -67.49227523803711,
          6.1850141415877875
        ]
      }
    },
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
        "marker-color": "#7e7e7e",
        "marker-size": "medium",
        "marker-symbol": "airport"
      },
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [
          -74.1408920288086,
          4.698846500584376
        ]
      }
    }
  ]
}

Lennon kuusihenkisestä miehistöstä neljä menehtyi suoraan onnettomuuspaikalla ja yksi myöhemmin sairaalassa. Onnettomuudesta selvisi yksi miehistön jäsen.

Lähteet 

Vuoden 2016 lento-onnettomuudet
Lento-onnettomuudet Kolumbiassa
Kuntokeskus Liikku

Kuntokeskus Liikku on valtakunnallisesti toimiva suomalainen kuntosaliketju. Johanna ja Heikki Riihijärvi perustivat Liikku Oy:n ja toivat matalan kynnyksen budjettisali-konseptin Ouluun vuonna 2010. Liikku sai Oulun Yrittäjien myöntämän Vuoden Yrittäjä -palkinnon  2014.

Yritys on kasvanut sekä jäsenmäärällä että toimipisteiden määrällä mitattuna yhdeksi Suomen suurimmaksi alan toimijaksi ja aikoo jatkaa vahvaa kasvua tulevina vuosina. 

Marraskuussa 2016 yritys laajensi omistuspohjaansa. Uuden Kuntokeskus Liikku Oy:n osakkaiksi tulivat hyvinvointialan konserni COR Group ja Sirpa Turves-Mankila SPM Invest Oy:stä sekä kuntokeskuksen aiemmat omistajat Johanna ja Heikki Riihijärvi, jotka jatkavat ketjun operatiivista toimintaa. Kaupan myötä Liikku tuli osaksi Cor Group -konsernia  ja Cor Groupista yhtiön pääomistaja. 

Vuonna 2020 Liikun liikevaihto oli 8,9 miljoonaa euroa ja tappio 991 000 euroa. Yrityksellä oli vuoden 2022 alussa 34 kuntokeskusta.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuntokeskus Liikun kotisivu

Suomalaiset yritykset
Oulu
Outi Les Pyy

Outi Pyy eli Outi Les Pyy (s. 1977) on suomalainen tekstiilien vastuullisuuteen ja tekstiilikierrätykseen erikoistunut somevaikuttaja, liiketoimintakonsultti ja puhuja. Pyy on valmistunut vuonna 2000 Heinolan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksesta designompelu artenomiksi eli mittatilausompelijaksi. Hän suunnitteli ja valmisti Nespresson alumiinisista kahvikapseleista Satu Taiveaholle asun Linnan juhliin. Hän työskennellyt visualistina vaatteiden maahantuontifirmassa vuosina 2009-2012.

Kirjat  
 Trashion!: tee itse huippumuotisi, Atena, 2012 ISBN 978-951-796-850-8

Lähteet

Aiheesta muualla
 Trashionista Outi Pyy: Vaatteella pitää olla tarina. Yle.fi 25.3.2015 viitattu 10.1.2017
 Kierrätysmuodin moniosaaja Outi Pyy, Punainen Risti 19.8.2016

Suomalaiset muotisuunnittelijat
Suomalaiset somevaikuttajat
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Färjsundet

Färjsundet on Ahvenanmaalla Finströmin ja Saltvikin kuntien välissä sijaitseva salmi, joka on osa Manner-Ahvenanmaa itäiseen ja läntiseen osaan jakavaa merenlahtea. Färjsundetin jälkeen lahti jatkuu edelleen kahtena kapeana haarana kohti pohjoista. Färjsundet on noin 20–30 syvyinen merenlahti, jonka molemmilla puolilla kohoavat jyrkät rantakalliot. Lännenpuoleisen kallio huipulla on Höga C -niminen näkötorni. Salmen kapean suuaukon yli johtaa vuonna 1937 valmistunut Färjsundin silta. 

Färjsundetin Finströmin puoleisella rannalla sijaitsee pieni öljysatama ja Saltivikin puoleisella bulkkisatama, joka toimii myös virallisena rajanylityspaikkana. 

Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918 manner-Suomesta tulleet valkoiset teloittivat Färjsundetin jäällä kahdeksan Godbyn taistelussa vangiksi jäänyttä punakaartilaista.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Finström
Saltvik
Ahvenanmaan maantiede
Suomen salmet
Hulkko

Hulkko on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

 Antti Hulkko eli Andy McCoy (s. 1962), rockmuusikko
 Ida Hulkko (s. 1998), uimari
 Ilkka Hulkko, rockmuusikko
 Johanna Hulkko (s. 1969), kirjailija, käsikirjoittaja ja kirjoittamisen ohjaaja
 Kullervo Hulkko (1914–1965), vanhoillislestadiolainen saarnaaja, lääninrovasti ja kirkkoherra
 Olavi Hulkko (1904–1988), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
 Petri Hulkko (s. 1961), kenraaliluutnantti
 Petteri Hulkko (1991–2016), salibandyn pelaaja
 Veikko Hulkko (1928–2011), valokuvaaja.
Olli Pahkala

Olli Pahkala on suomalainen autosimulaattorikilpailija. Häntä pidetään yhtenä lajin parhaista kuljettajista.

Pahkala oli yksi neljästä suomalaisesta kilpapelaajasta, jotka olivat mukana Formula E -sarjan järjestämässä Visa Vegas eRace -tapahtumassa vuonna 2017. Pahkala toimi tapahtumassa Mahindra Racingin kanssa yhteistyössä. Pahkala nappasi kilpailussa voiton alustavasti itselleen. Kisatuomariston mukaan pelissä oli  kuitenkin ollut tekninen vika, jonka ansiosta Pahkala oli päässyt käyttämään autossaan fanboost-toimintoa sallittua pidempään. Pahkalalle tuomittiin 12 sekunnin aikasakko, mikä pudotti hänet kilpailun kärjestä kolmannelle sijalle. Samalla Pahkalan palkintopotti putosi 50 000 dollariin. 

Visa Vegas eRacen jälkeen Pahkala on kilpaillut F1 Esports -sarjassa vuonna 2017 ja 2018. Hän oli yksi kolmesta suomalaisesta, joka valittiin F1 Pro Draft -tilaisuudessa viralliseen Formula 1 -talliin edustamaan heitä F1 Pro -sarjassa vuonna 2018. Vuorolla 7/27 Pahkala valittiin McLaren F1 -talliin. Pahkalan alkukausi joutui aallokkoon kalusto-ongelmien myötä, mutta myöhemmin hän väläytteli vauhtiaan esim. Singaporen osakilpailussa nousten viimeisestä ruudusta kahdeksanneksi.

Pahkala kuuluu McLaren F1 -tallin lisäksi Team Redlineen, joka on yksi maailman menestyneimmistä Sim Racing -talleista. Pahkalan rooli Redlinessä on kuljettaja ja manageri.

Ammatiltaan Pahkala on lennonjohtaja.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Pahkalan F1 Esports profiili
McLaren Shadow

Suomalaiset elektronisen urheilun ammattilaiset
Syntymävuosi puuttuu
Elävät henkilöt
Skandinaavinen museoliitto

Skandinaavinen museoliitto (Skandinaviska museiförbundet) on vuonna 1915 perustettu Pohjoismaiden yhteistyöjärjestö, jonka jäseniksi voi liittyä kaikki museoissa työskentelevät tieteellisen koulutuksen saaneet henkilöt.

Historia ja toiminta 
Skandinaavinen museoliitto perustettiin 1915 Kööpenhaminassa tanskalaisten aloitteesta. Suomi liittyi järjestön toimintaan vuonna 1923. Ensimmäisinä vuosina liitto piti kokouksia joka vuosi, mutta jo 1920-luvulla ne harvenivat joka kolmas vuosi pidettäväksi. Liiton kokoukset pidetään vuorotellen eri Pohjoismaissa. Puheenjohtajana toimii aina sen seuraavan kokouksen vastuulla olevan kansallisen osaston puheenjohtaja.

Liiton jäseniksi pääsevät kaikki Pohjoismaissa museoissa työskentelevät tieteellisesti koulutetut henkilöt. Luonnontieteilijät hyväksyttiin jäseniksi vasta vuonna 1974. Toiminta on jaettu kansallisiin osastoihin, joilla jokaisella on oma hallinto. Liiton viralliset kielet ovat ruotsi, norja ja tanska.

Liitto käsittelee kokouksissaan museoalan ajankohtaisia asioita ja tutustuu eri maiden museotoimintaan. Kokoukset koostuvatkin luennoista ja museoihin suuntautuvista opintokäynneistä. Kokousten avulla Pohjoismaiden museot pystyvät luomaan yhteyksiä toisiinsa ja vaihtamaan ajatuksia. Liitto julkaisee myös kolmen vuoden välein Nordens museer -kirjaa, joka esittelee Pohjoismaiden museoita ja niiden toimintaa sekä henkilökuntaa.

Lähteet

Viitteet 

Museot
Kulttuurijärjestöt
Kansainväliset järjestöt
The One

The One voi tarkoittaa seuraavia asioita:

 The One, brittiläinen tietokonelehti
 The One, James Wongin ohjaama elokuva vuodelta 2001
 The One, brittiläinen tv-sarja vuodelta 2021

Musiikissa 
 "The One", Foo Fightersin kappale
 "The One", Kylie Minoguen kappale
 "The One", Backstreet Boysin kappale
 The One, Elton Johnin albumi
 The One, Sergei Lazarevin albumi
Eksploitaatioelokuva

Eksploitaatioelokuva on elokuva, joka pyrkii käyttämään hyväksi jotakin myyvää, pinnalla olevaa elementtiä tai aihetta. Usein hyödynnettävä aihe näyttelee elokuvassa suurempaa roolia kuin varsinainen tarina. Eksploitaatioelokuvat on usein tehty pienellä budjetilla nopean tuoton saamiseksi. Niiden käyttämiä aiheita voivat olla huumeidenkäyttö, alastomuus, seksuaaliset poikkeavuudet, kapinalliset nuoret, jengit, väkivalta yhteiskunnassa, muukaisvihamielisyys tai terrorismin pelko.

Eksploitaatioelokuva voidaan jakaa useisiin alalajeihin. Tällaisia ovat muun muassa blaxploitaatioelokuvat, joiden näyttelijät ovat mustia ja jotka ovat suunnattu mustille, tai seksploitaatioelokuvat, jotka keskittyvät alastomiin tai puolialastomiin naisiin.

Katso myös 

 B-elokuva

Lähteet

Aiheesta muualla 

Elokuvalajityypit
V – The Devil’s Fire


V: The Devil’s Fire on black metal -yhtye Baptismin viides studioalbumi. Se julkaistiin 22. heinäkuuta 2016 levymerkillä Season of Mist. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 49.

Viihdesivusto Imperiumin Serpent antoi albumille arvosanan 8/10. Hän piti albumia pidättyväisenä ja pehmeänä, mutta laski sen yhtyeen julkaisujen parhaimmistoon. Hän kuvaili äänimaailman ja Lord Sarcofagianin laulullisen ulosannin olevan erinomaista, ja totesi juuri varmuuden antavan albumista jopa tylsähkön mielikuvan.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Lord Sarcofagian – laulu, kitara

Vierailevat muusikot 
 Infection – laulu (kappale ”Satananda”)
 SG.7 – laulu (kappale ”Abyss”)
 Mikko Kotamäki – muu laulu (kappale ”The Sacrament of Blood and Ash”)
 Antti Boman – muu laulu (kappale ”Buried with Him”)
 TG – soolokitara
 Syphon – basso
 LRH – rummut

Arvostelut 
 Angry Metal Guy: 
 Imperiumi.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Vuoden 2016 albumit
Baptismin albumit