joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
M-Sport

M-Sport on vuonna 1979 perustettu brittiläinen moottoriurheiluun ja erityisesti ralliautoiluun erikoistunut yritys. Yrityksen perustaja ja johtaja on entinen ralliautoilija Malcolm Wilson. M-Sportin päämaja sijaitsee Cockermouthissa, Cumbrian kreivikunnassa Luoteis-Englannissa.

M-Sport vastasi vuosina 1997–2012 Fordin virallisen tehdastallin toiminnasta rallin MM-sarjassa. Vuonna 2006 talli voitti valmistajien mestaruuden ensimmäistä kertaa 25 vuoteen. Sittemmin M-Sport on ajattanut Ford Fiesta RS WRC -autoja yksityistallina tehtaan osittaisella tuella M-Sport World Rally Team -nimellä.

Ralli
Brittiläiset yritykset
Lohikäärmeen ritarikunta

Lohikäärmen Ritarikunta oli kunniaritarikunta valituille aateliston jäsenille. Unkarin kuningas Sigismund, josta tulisi myöhemmin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari, perusti sen vuonna 1408. Se perustettiin ristiretkeläisritarikuntien malliin, eli taistelemaan epäuskoisia vastaan ja eritysesti ottomaaneja vastaan.

Ritarikunta kukoisti ensimmäisen puoliskon 1400-lukua enimmäkseen Saksassa ja Italiassa. Sigismundin kuoleman jälkeen (1437) sen tärkeys laski Länsi-Euroopassa, mutta Konstantinopolin kaaduttua vuonna 1453 se jatkoi rooliaan Unkarissa sisältäen Kroatian, Bosnian, Bulgarian, Serbian ja Romanian, koska tämä alue kohtasi ottomaanien pääjoukot.

Vlad II Dracul, Vlad Seivästäjän isä, Draculan esikuva, oli myös järjestön jäsen.

Lähteet

Ritarikunnat
Unkarin historia
Unkarin keskiaika
Elina Arlin

Elina Arlin (o.s. Orkoneva) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän osallistui vuonna 2013 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella "He's Not My Man". Arlin eteni kilpailussa finaaliin, jossa sijoittui kuudenneksi. Arlin on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta ja toimii laulunopettajana Turun konservatoriossa. Lisäksi hän on laulanut eri kokoonpanoissa, kuten Local Voices, the3ees ja Sense.  Arlinin albumi New Name julkaistiin elokuussa 2014. Arlin on itse sanoittanut ja säveltänyt kaikki sen kappaleet.

Diskografia

Albumit

Singlet

Musiikkivideot 
 He's Not My Man (2013 – ohj. Miika Hakala)
 Poser (2014 – ohj. Miika Hakala)
 Jealousy (2014 – ohj. Miika Hakala)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Elina Arlinin viralliset kotisivut

Suomalaiset laulajat
Suomalaiset lauluntekijät
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Maya Nepal

Maya Nepal ry on Suomessa vuonna 2007 rekisteröity hyväntekeväisyysjärjestö. Maya Nepal on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestö, joka pyrkii auttamaan nepalilaisia kodittomia lapsia. Maya Nepalin päätukikohde on järjestön lastenkoti Bhaktapurissa Nepalissa. Lastenkotitoiminnan lisäksi järjestö on aloittanut myös naisprojektin, jonka tarkoituksena on tukea taloudellisissa vaikeuksissa olevia äitejä.

Historia 
Järjestön toiminta pohjautuu nepalilaisten aloittamaan työhön lasten oikeuksien parantamiseksi. Ajatus Maya Nepalin perustamisesta sai alkunsa Enni Mikkosen ja Ulla Liukkosen Maailmanvaihto ry:n kautta tekemästä vapaaehtoistyömatkasta nepalilaiseen lastenkotiin. Nepalissa Mikkonen ja Liukkonen kohtasivat todellisuuden, jossa lasten oikeuksia rikottiin räikeästi. Samaan aikaan myös nepalilainen Bikash Khatri työskenteli vapaaehtoisena samassa lastenkodissa. Siellä hän tapasi työntekijät Nanda Shahin ja Bibechana Bayalkotin, jotka joutuivat työskentelemään palkatta huonoissa olosuhteissa. Khatrin ja työntekijöiden kohtaaminen johti taisteluun lapsien olosuhteiden parantamiseksi. Bikash vetosi useisiin virallisiin tahoihin, mutta korruptoituneessa Nepalissa avunpyyntöihin ei kyetty vastaamaan. Bikash sai kuitenkin tukea australialaisilta ystäviltään, joiden avulla hän perusti vuonna 2005 lastenkodin - Meg´s Children Homen- paikan jossa kaltoinkohdellut lapset olisivat oikeasti turvassa. Kaikkia lastenkodin lapsia ei kuitenkaan kyetty pelastamaan uuteen lastenkotiin ja niin syntyi tarve toiselle kodille.

Toiminta 
Maya Nepal ylläpitää Maya Nepal-kotia 22 lapselle ja nuorelle. Paikallisten toimijoiden lisäksi kodissa työskentelee useimmiten myös joku järjestön suomalainen jäsen. Lastenkotitoiminnan lisäksi toiminta on laajentunut myös naisprojektilla, jonka tavoitteena on mahdollistaa vaikeuksissa olevien äitien toimeentulo sekä suunnata varoja naisten terveyden kohentamiseen ja koulutukseen. Toiminta rahoitetaan lahjoituksilla ja erilaisilla tukitapahtumilla. Suomessa Maya Nepal toimii vapaaehtoisvoimin ja tällä hetkellä järjestöllä toimii Helsingissä, Oulussa, Rovaniemellä ja Ylivieskassa.

Lähteet 
 http://www.mayanepalry.com
 http://www.kepa.fi

Hyväntekeväisyysjärjestöt
Juhani Lehtonen

Juhani Urmas Eerikki Lehtonen (s. 20. marraskuuta 1942 Helsinki) on suomalainen kansatieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kansatieteen dosentti 1972–1980 ja kansatieteen viimeinen tosiasiallinen professori vuodesta 1980 vuoteen 2011. Hän on tutkinut elinkeinoja, kaupunkikulttuuria ja kansatieteen historiaa. Lehtosen elämäntyön ohjaavana pääperiaatteena oli kuitenkin antaa laadukasta opetusta aina peruskurssista syventäviin opintoihin, varsinkin pro-gradujen ohjaamiseen asti. Lehtosen ansioiksi katsotaan hyvä kielellinen lahjakkuus, kyky hahmottaa laajoja kokonaisuuksia ja eritellä suuretkin kysymyksenasettelut pieniksi osa-alueiksi. Hyvät käytöstavat, etiikka ja muodollisen protokollan noudattaminen ja näissä asioissa kollegojensa ja opiskelijoidensa ohjaaminen ovat tehneet Lehtosen muistetuksi todellisena herrasmiehenä yliopistotutkijaksi-, opettajaksi- ja professoriksi.

Lähteet 

Suomalaiset kansatieteilijät
Helsingin yliopiston professorit
Vuonna 1942 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomalaiset professorit
Lehtovirta

Lehtovirta on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

Aapo Lehtovirta, (1913–1986) apulaisoikeusasiamies
Eero Lehtovirta, (1926–2003), kilpasoutaja
Kalevi Lehtovirta, (1928–2016) jalkapalloilija
Reijo Lehtovirta, (1935–1999) saksofonisti, säveltäjä
João Cancelo

João Pedro Cavaco Cancelo (s. 27. toukokuuta 1994 Barreiro, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä ja on pelipaikaltaan laitapuolustaja.

Seurajoukkueura 
Cancelo siirtyi FC Barreirensesta Benfican junioriorganisaatioon vuonna 2007. Hän pelasi Benfican kakkosjoukkueessa 51 Segunda Ligan ottelua kausilla 2012–2014. Seuran ykkösjoukkueessa hän pelasi yhden Primeira Ligan ottelun toukokuussa 2014. Hän siirtyi 20. elokuuta 2014 Benficasta kauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Valenciaan. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 25. syyskuuta 2014 ottelussa Córdobaa vastaan. Kesällä 2015 hän siirtyi pysyvästi Valenciaan. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 74 Primera Divisiónin ottelua, joissa teki kaksi ja syötti kahdeksan maalia. Mestarien liigan kuudessa ottelussa hän sekä viimeisteli että alusti yhden maalin.

Kauden 2017–2018 Cancelo pelasi lainalla Italian Serie A:ssa Interin joukkueessa. Pelaamissaan 26 liigaottelussa hän teki yhden maalin ja antoi neljä maalisyöttöä. Kesällä 2018 Cancelo siirtyi runsaan 40 miljoonan euron siirtosummalla italialaisseura Juventukseen. Hän oli voittamassa Italian-mestaruutta 2019 ja supercupia 2018. Hän pelasi 25 liigaottelua, joissa teki yhden ja syötti kaksi maalia. Mestarien liigan seitsemässä ottelussa hän antoi kolme maalisyöttöä.

Elokuussa 2019 Cancelo siirtyi 65 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigan Manchester Cityyn. Avauskaudellaan hän pelasi 17 valioliigaottelua ja kahdeksan peliä Mestarien liigassa ilman tehomerkintöjä sekä voitti Englannin liigacupin. Seuraavalla kaudella hän voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet. Hän pelasi Valioliigassa 28 ottelua, joissa teki kaksi ja alusti neljä maalia. Hänet nimettiin sarjan tähdistöjoukkueeseen. Mestarien liigassa pelaamissaan yhdeksässä ottelussa hän sekä teki että syötti yhden maalin. Tappiollisessa Mestarien liigan finaalissa hän oli vaihtopenkillä.

Cancelo teki kaudella 2021–2022 pelaamissaan 36 valioliigaottelussa yhden maalin ja antoi seitsemän maalisyöttöä Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Hänet valittiin Valioliigan kauden joukkueeseen. Mestarien liigan yhdeksässä ottelussa hän teki kaksi ja syötti kolme maalia.

Maajoukkueura 
Cancelo pelasi kaikissa Portugalin ikäkausimaajoukkueissa alle 16-vuotiaista lähtien. Hän pelasi Portugalin kaikki ottelut alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 ja 2013 sekä kaksi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi yhdessä ottelussa Portugalin saavuttaessa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän pelasi kaikki kolme ottelua saman ikäluokan EM-kilpailuissa 2017.

Cancelo pelasi ensimmäisen ottelunsa Portugalin jalkapallomaajoukkueessa Gibraltaria vastaan syyskuussa 2016. Hän teki ottelussa maalin, kuten myös kahdessa seuraavassa maaottelussaan, MM-karsintapeleissä Andorraa ja Färsaaria vastaan. Hän joutui jättämään EM-kilpailut 2021 väliin sairastuttuaan koronaan.

Lähteet

Aiheesta muualla 

 João Cancelon tilastot Soccerway-sivustolla 

Portugalilaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Jouko Lehtovuori

Jouko Tuomas Lehtovuori (1933 – 23. maaliskuuta 1986) oli suomalainen taloustieteilijä ja vuodesta 1976 Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori. Hänen tutkimusalaansa oli kirjanpito.

Julkaisut 
 Honko Jaakko & Lehtovuori Jouko: Suomalaista liiketaloustiedettä 1966

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)

Suomalaiset kauppatieteilijät
Suomalaiset taloustieteilijät
Helsingin kauppakorkeakoulun professorit
Suomalaiset professorit
Vuonna 1933 syntyneet
Vuonna 1986 kuolleet
Kansalaissota (yleistermi)

Kansalaissota () on yleisesti käytetty rinnakkaisnimitys sisällissodalle. Vaikka molempia termejä käytetään neutraaleina synonyymeina esimerkiksi Suomen sisällissodasta puhuttaessa, niillä on silti käsitteellisiä eroavaisuuksia. Terminä kansalaissota rajaa sodankäynnin valtion kansalaisten väliseksi, kun termi sisällissota rajaa valtion maatieteelliseksi tai poliittiseksi kokonaisuudeksi. Tällöin sisällissodan osapuoliin voi kuulua esimerkiksi muiden valtioiden sotavoimia. Professori Heikki Ylikangas onkin ehdottanut, että kansalaissodan tilalla käytettäisiin sisällissotaa silloin kun puhutaan vuoden 1918 tapahtumista Suomessa.

Lisäksi termi kansalaissota liittyy yleensä olemassa oleviin kansallisiin kokonaisuuksiin, kansakuntaan ja kansallisvaltioon. Kansalaissotaan tarvitaan kansallisen identiteetin omaavat osapuolet. Niinpä esimerkiksi viikinkikansojen keskinäisten välienselvittelyjen ja valtataistelujen kohdalla ei voi puhua kansalaissodista, sillä heidän identiteettinsä perustui enemmän aseveljeyteen, perheeseen ja asuinpaikkaan kuin selvästi hahmotettavaan kiinteään kansakuntaan ja sen jäsenyyteen.

Vanhoissa suomenkielisissä lähteissä on käytetty toisinaan sanamuotoa kansallissota, kuten esimerkiksi Päivälehdessä vuonna 1891 ja Kyösti Kallion kirjeessä vuonna 1917.

Etymologia 

Suomen kielen sana kansalaissota pohjautuu latinankieliseen alkuperäistermiin bellum civile, jossa yhdistyvät sotaa (bellum) ja kansalaisia koskevaa (civilis) tarkoittavat sanat. Antiikin Roomassa sisällissotaa kutsuttiin myös nimillä bellum domesticum ja bellum intestinum. Domesticum tarkoittaa kotimaista, kun intestinum tarkoittaa suolta ja suolistoa, viitateen näin sotaan, joka tapahtuu valtion sisällä, "sen sydämessä ja suolistossa".

Homeros käytti ensimmäisenä kansalaissotaa tarkoittavaa termiä polemos epidemios (πολέμου ἐπιδημίου) 700-luvulla eaa. Sotaa tarkoittava polemos oli myös kreikkalaisessa mytologiassa sodan henkilöitymä tai ruumiillistuma, joka ei varsinaisesti kuulunut jumaliin, toisin kuin sodan jumala Ares. Myöhemmin epideemistä tarkoittamaan tullut sana epidemios muodostuu prepositiosta epi (päällä) ja substantiivista demos (kansa).

Katso myös
 Sota
 Sisällissota

Lähteet 

Sodat tyypeittäin
Humalajärvi (Toivakka)

Humalajärvi  on Keski-Suomessa Toivakan Humalamäellä sijaitseva järvi.

Maantietoa 
Järven pinta-ala on 123 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä, se on 3,1 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se sijaitsee Toivakan kirkonkylältä lähes viisi kilometriä pohjoiseen Humalamäellä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta, joista suurin sijaitsee pohjoispäässä Huikonlahden suulla aivan rannan tuntumassa. Saareen johtaa yksityistie siltaa pitkin. Toinen saari Paasinkivi on keskellä järveä sijaitseva luoto. Järven eteläpäässä on länteen työntyvä erillinen lahti Lammiste, joka on 250 metriä pitkä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 3,67 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00367 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Järven pohja vaikuttaa luotaustietojen mukaan olevan tasapohjainen. Järven rantaviivan pituus on 9,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta etläpään rantoja ja pohjoispään länsirantaa, jonne ulottuu peltomaita. Järven ympäristössä on 14 kiinteästi asuttua tilaa, joista maantiloja on noin viisi. Rannoille on lisäksi rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet järven itärantaa seuraavalta yhdystieltä 16669 ja luoteeseen järven eteläpäästä kääntyvältä yhdystieltä 6181. Sen rannalla on Jyväskylän helluntaiseurakunnan leirikeskus .

Luontoarvoja 
Järvi on lievästi rehevä. Siihen on istutettu kuhaa, järvitaimenta, siikaa, planktonsiikaa sekä järvisiikaa.

Vesistösuhteet 
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pitkäjoen valuma-alueeseen (14.318) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,2 metriä mpy. Järvi on valuma-alueensa latvajärviä. Siihen on johdettu metsäojia sen omasta lähiympäristöstä. Järven laskujoki Kalajoki lähtee sen eteläpäästä ja se yhtyy 2,3 kilometrin päässä Saarisen ja Vuojärven läpi virtaavaan Pitkäjokeen, joka laskee itse Leppäveden eteläosaan.

Historiaa  
Vuoden 1963 peruskartassa on järven ympärillä kymmenen maatilaa ja niiden peltoja ylettyi rantoihin asti järven keskikohtia lukuun ottamatta. Järven pohjoispäässä sijaitsi kansakoulu vielä vuoden 1983 peruskartassa.

Lähteet 

Toivakan järvet
Leppäveden alue
Bildungshaus Wolfsburg

Wolfsburgin kaupunginkirjasto ja koulutuskeskus (Bildungshaus Wolfsburg) on Saksan Ala-Saksissa olevaan Wolfsburgin kaupunkiin suunniteltu rakennus, johon tulee kaupunginkirjasto, mediakeskus, lukio ja aikuiskoulutuskeskus. Rakennuksen on suunnitellut Esa Ruskeepään toimisto, joka voitti suunnittelukilpailun. Voittajan valinta julkistettiin tammikuussa 2015. 

Rakennus sijoittuu Klieversbergin puiston laidalle siten, että puisto jatkuu rakennuksen sisään. Rakennuksen pinta ala on 16500 neliömetriä ja sen todennäköinen valmistumisvuosi on 2017.

Lähteet

Aiheesta muualla
Finnish Architecture  
Wolfsburgin kaupunginkirjaston sivusto 

Wolfsburg
Kari Renko

Kari Juhani Renko (s. 23. kesäkuuta 1961 Salo) on suomalainen erikoisupseeri ja insinöörikenraalimajuri. Hän toimii Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen johtajana vuoden 2020 alusta lähtien. Sitä ennen hän palveli logistiikkalaitoksen apulaisjohtajana 2015–2019 ja sotavarustepäällikkönä Pääesikunnassa 2014.

Renko valmistui ylioppilaaksi Heinolan Lyseonmäen lukiosta 1981 ja lentokoneinsinööriksi (DI) Teknillisestä korkeakoulusta 1987. Opiskeluaikoinaan Renko toimi Polyteknikkojen ilmailukerhon puheenjohtajana. Valmistuttuaan hän toimi tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa 1987–1992. Vuonna 2016 Renko promovoitiin Aalto-yliopiston tekniikan kunniatohtoriksi.

Renko aloitti uransa Puolustusvoimissa vuonna 1992. Hän työskenteli Ilmavoimien esikunnassa toimistoinsinöörinä 1992–1997, teknillisenä johtajana 1997–2004 ja apulaisosastopäällikkönä 2006–2007. Vuodet 2004–2006 hän työskenteli Karjalan lennoston lentoteknillisenä johtajana. Vuosina 2007–2010 Renko toimi apulaispuolustusasiamiehenä Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 hän toimi Ilmavoimien materiaalilaitoksen apulaisosastopäällikkönä ja 2010–2014 osastopäällikkönä.

Renko ylennettiin insinööriprikaatikenraaliksi ja nimitettiin puolustusvoimien pääinsinööriksi vuonna 2014. Insinöörikenraalimajuriksi hänet ylennettiin vuonna 2018.

Lähteet 

Suomalaiset kenraalit
Vuonna 1961 syntyneet
Elävät henkilöt
Autoilun verotus Suomessa

Autoilun verotus Suomessa tarkoittaa Suomessa autoilusta perittäviä veroja. Autoilusta peritään useita veroja. Tällaisia veroja ovat autovero, ajoneuvovero ja liikennepolttoaineiden sisältämä polttoainevero. Lisäksi autoiluun liittyvät käyttövoimavero ja liikenne- ja autovakuutusten sisältämä vakuutusmaksuvero. Autoista ja liikennepolttoaineista peritään lisäksi arvonlisäveroa. Liikennevakuutus on Suomessa pakollinen vakuutus.

Verojen kerääminen
Valtiovarainministeriö arvioi kerättävän 4,5 miljardia euroa vuodessa erilaisista autoiluun liittyvistä veroista. Autoalan Tiedotuskeskuksen mukaan valtio kerää lähes 8,0 miljardia euroa vuodessa autoilusta, kun laskelmassa on huomioitu mm. autoista ja liikennepolttoaineista perittävä arvonlisävero. Valtiovarainministeriön arvion mukaan bensiini-, diesel- ja korvaavien biopolttoaineiden valmisteveroina kerätään yhteensä noin 2,7 miljardia euroa vuodessa. Verojen osuus litrassa 95E10-bensiiniä on hieman yli 80 senttiä.

Verovarojen käyttö
Vuonna 2014 liikenneverkolle osoitettiin valtion budjetissa 1701 miljoonaa euroa, josta valtion omistaman liikenneverkon ylläpitoon esitettiin 1061 miljoonaa euroa. Tämän lisäksi aikaisemmin päätettyjen hankkeiden toteuttamiseen varattiin 378 miljoonaa euroa. Ilta-Sanomissa vuoden 2014 alussa julkaistun jutun mukaan suurin osa autoilijoiden maksamista veroista kuluu muualla kuin liikenteen hyväksi. Suomessa autoilusta kannettavia veroja ei ole korvamerkitty. Autoalan Tiedotuskeskuksen mukaan tieliikenteen ja auton hankinnan verotus on Suomessa korkea.

Liikenneviraston vuonna 2012 julkaiseman Liikennejärjestelmän tuet-raportin mukaan kuitenkin: Kustannusvastaavuustarkasteluista nähdään, että tieliikenteen verotuksen yleisesti suureksi mielletty ylijäämä kutistuu merkittävästi kun tarkasteluun lisätään infrastruktuurikulujen ja ulkoisten kustannusten ohella tieliikenteeseen kohdentuvat tuet. Samoin myös muiden liikennemuotojen ja infrastruktuurien ylijäämä muuttuu alijäämäksi tai alijäämät kasvavat. On kuitenkin huomattava, että tuet-raportissa mainituista tukien muodoista merkittävimmät ovat polttoaineverotuksen verotuet, julkisen liikenteen suorat tuet sekä yksityisautoilun ja julkisen liikenteen käytön verotuet, jolloin ministeriössä lasketaan mm. aluepolitiikan aiheuttamat tukikustannukset sekä julkisen liikenteen tukeminen autoilun kustannuksiksi.

Lähteet

Aiheesta muualla
Ilta-Sanomat: Autoilun verotuloja ei ole Suomessa korvamerkitty 
Ilta-Sanomat: Autoilun veroeurot siirtyvät heikosti tiestön hyväksi 
Autoalan Tiedotuskeskus: Autoilun verotus 

Suomen tieliikenne
Verotus Suomessa
Hossa (täsmennyssivu)

Hossa voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

 Hossan kansallispuisto Suomussalmella
 Hossa, kulmakunta Kittilässä
 František Hossa, slovakialainen jääkiekkoilija ja valmentaja
 Marcel Hossa, slovakialainen jääkiekkoilija
 Marián Hossa, slovakialainen jääkiekkoilija.

Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Giulio Cesare contro i pirati

Giulio Cesare contro i pirati (”Julius Caesar vastaan merirosvot”) on vuonna 1962 valmistunut elokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Sergio Grieco. Sen pääosia esittävät Gustavo Rojo, Abbe Lane ja Gordon Mitchell.

Juoni
Elokuva perustuu löyhästi tositapahtumaan, jossa Julius Caesar joutui kilikialaisten merirosvojen vangiksi.

Ylimyspuolueen johtajan Sullan vainoama Caesar pakenee ystävänsä Publiuksen kanssa Bithyniaan. Sen kuningas Nikomedes antaa hänen orjakseen merirosvo Hamarin rakastajattaren Plautian, jonka Caesar vapauttaa. He lähtevät laivalla Rodokselle mukanaan konsuli Valerius Torquatuksen tytär Quintilia. Hamar kaappaa laivan, mutta Plautian väliintulo säästää Caesarin ja hänen ystäviensä hengen. Publius lähetetään Roomaan hakemaan lunnaita Caesarin vaimolta Cornelialta. Nikomedesin sotapäällikkö Edom ryöstää lunnaat, mutta Plautia auttaa Caesaria pakenemaan. Caesar ja Valerius Torquatus kukistavat merirosvot ja Caesar palaa Roomaan, jossa Sulla on sillä välin kuollut.

Näyttelijät

Tuotanto 
Giulio Cesare contro i pirati on kuvattu Dyaliscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incomin studiolla Roomassa sekä Dalmatian rannikolla Jugoslaviassa. Se on kömpelösti toteutettu historiaseikkailu, jonka heikkoa käsikirjoitusta ja näyttelijäsuorituksia kompensoivat Gordon Mitchellin sekä Abbe Lanen ja elokuvan muiden naisten ulkoiset avut. Elokuva tuotti Italiassa vaatimattomat 209 miljoonan liiran pääsylipputulot.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Historialliset elokuvat
Italialaiset seikkailuelokuvat
Vuoden 1962 italialaiset elokuvat
Neto (jalkapalloilija)

Norberto Murara Neto eli Neto (s. 19. heinäkuuta 1989 Araxá, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigan Bournemouthia.

Seurajoukkueura 
Neto teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Brasilian Campeonato Brasileiro Série A:ssa 16. elokuuta 2009, kun hänen seuransa Atlético Paranaense voitti Grêmio Baruerin kotonaan 3–0. Yhteensä hän pelasi kaudella 2009 kaksi pääsarjaottelua. Kaudella 2010 Neto nousi seuran ykkösmaalivahdiksi pelaten 34 Série A -ottelua. Tammikuussa 2011 Italian Serie A:n Fiorentina hankki hänet 3,5 miljoonalla eurolla.

Kaudella 2010–2011 Neto ei vielä päässyt pelaamaan Italian Serie A:ssa, ja myös kaksi seuraavaa kautta hän istui enimmäkseen vaihtopenkillä pelaten niiden aikana yhteensä kahdeksan sarjaottelua. Kaudella 2013–2014 Neto nousi Fiorentinan ykkösmaalivahdiksi pelaten 35 sarjaottelua. Fiorentina saavutti kauden aikana Italian cupin toisen sijan.

Heinäkuussa 2015 Juventus hankki Neton ilmaisella siirrolla, kun hänen sopimuksensa Fiorentinan kanssa umpeutui. Hän viipyi Juventuksessa lopulta kaksi kautta, joiden aikana hän pelasi 11 Serie A:n ottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun. Kesällä 2017 Neto siirtyi Espanjaan, jossa hän pelasi Valenciassa kahtena kautena 67 Espanjan liigan, viisi Mestarien liigan ja kahdeksan Eurooppa-liigan ottelua sekä Barcelonassa kolmen kauden aikana 12 Espanjan liigan ja neljä Mestarien liigan ottelua.

Neto siirtyi elokuussa 2022 englantilaisseura Bournemouthiin.

Maajoukkueura 

 
 

Neto oli mukana kesäolympialaisissa 2012, joissa Brasilia saavutti hopeaa. Hän pelasi joukkueensa kaksi ensimmäistä ottelua ja oli sen jälkeen vaihtopelaajana. Hän pelasi Brasilian A-maajoukkueessa ystävyysottelun El Salvadoria vastaan syyskuussa 2018. Hän oli varamaalivahtina Copa Américassa 2015.

Lähteet 

Brasilialaiset jalkapallomaalivahdit
Brasilialaiset olympiamitalistit
Vuonna 1989 syntyneet
Elävät henkilöt
Hinterzarten

Hinterzarten on matkailukohteena tunnettu kunta lounaisessa Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa.

Hinterzarten sijaitsee keskellä Schwarzwaldia eli Mustaametsää. Sen asukasluku oli vuonna 2012 2 453 ja sen pinta-ala on 33,37 neliökilometriä.

Hinterzarten on tunnettu talviurheilukaupunki. Siellä sijaitsee muun muassa nelimäkinen mäkihyppykeskus sekä monia muita urheilukeskuksia. Pohjoismaisten hiihtolajien nuorten MM-kilpailut järjestettiin tammikuussa 2010 Hinterzartenissa. Hinterzartenista on kotoisin monia menestyneitä mäkihyppääjiä, kuten muun muassa olympiavoiton saavuttaneet Dieter ja Georg Thoma sekä Sven Hannawald.

Lähteet 
 http://www.hinterzarten.de/
Cafe Regatta

Cafe Regatta on kahvila Helsingin Taka-Töölössä. Kahvilarakennus on pieni punainen hirsimökki, joka on sijainnut samalla paikalla Merikannontiellä, Taivallahden rannalla, jo 120 vuotta. Lähistöllä on useita nähtävyyksiä, kuten Sibelius-monumentti, Soutustadion, joka rakennettiin Helsingin olympialaisia varten, sekä vanha Pauligin huvila. Kahvilamökki onkin alkujaan Pauligin kahvisuvun kalastusvaja 1800-luvun lopulta.

Cafe Regatta on sisätiloiltaan pieni, mutta asiakaspaikkoja on sään salliessa lisää kahvilan terassilta, josta levittäytyy merinäkymä. Kahvilan terasseineen on omistaja koristellut omaperäisesti erilaisin käyttöesinein ja kyltein.

Kahvilan terassilla on nuotiopaikka makkaran paistamista varten. Kahvilatuotteiden lisäksi Regatan valikoimiin kuuluu välinevuokrausta. Kesäkaudella kahvilalta voi vuokrata käyttöönsä kanootin, kajakin, soutuveneen tai SUP-laudan.

Kahvila Regatta on mainittu erilaisilla Helsinkiä esittelevillä matkailusivustoilla, siksi siellä käy paikallisten lisäksi myös turisteja. TripAdvisor-palvelussa kahvila on saanut lukuisia arvosteluja ja korkeat 4,5/5 tähteä. Regatta voitti myös City-lehden suuressa ravintolaäänestyksessä 2014 kaupungin parhaan kahvilan tittelin.

Lähteet

Aiheesta muualla

Cafe Regatan Facebook-sivu
Cafe Regatta Google Mapsissa

Kahvilat
Taka-Töölö
Eva Pinkelnig

Eva Pinkelnig (s. 27. toukokuuta 1988 Dornbirn) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla Pinkelnig edustaa SK Kehlegg-Vorarlbergiä.

Pinkelnig sijoittui kahdeksanneksi Falunin MM-kilpailuissa 2015. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Pinkelnig saavutti hopeaa ensimmäistä kertaa ohjelmassa olleessa naisten joukkuemäessä. Hän saavutti hopeaa myös sekajoukkuemäessä ja sijoittui normaalimäen kilpailussa viidenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 32:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 20:nneksi.

Pinkelnig debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2014 Lillehammerissa normaalimäen kilpailussa. Hän sijoittui tuolloin sijalle 15 ja saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Sapporossa tammikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Nižni Tagilissa joulukuussa 2015. Toisen ja kolmannen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Lillehammerissa ja Trondheimissa maaliskuussa 2019. Hän sijoittui kauden 2018–2019 kokonaiskilpailussa kuudenneksi. Seuraavalla kaudella hän saavutti ensimmäisen osakilpailuvoittonsa tammikuussa Sapporossa. Lisäksi hän voitti kaksi kertaa Zaōssa, sijoittui Lillehammerissa toiseksi ja Sapporossa kolmanneksi. Sekä Râșnovissa että Hinzenbachissa hän sijoittui kolmanneksi ja toiseksi. Ljubnossa hän oli toinen. Hän oli kolmas sekä Raw Airin yhteispisteissä että maailmancupin kokonaiskilpailussa. Marraskuussa 2022 hän sijoittui Wisłassa kauden avauksessa kolmanneksi ja voitti seuraavan päivän kilpailun.

Continental Cupissa Pinkelnig on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi Notoddenin kilpailussa joulukuussa 2014.

Lähteet 
 

Itävaltalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1986 syntyneet
Elävät henkilöt
World Student Christian Federation

World Student Christian Federation, WSCF, (Ylioppilaiden kristillinen maailmanliitto) on maailman vanhin kansainvälinen opiskelijaliike ja vanhin ekumeeninen järjestö. Se on  perustettu vuonna 1895. 
WSCF:llä on jäsenjärjestöjä yli sadassa maassa. Keskustoimisto sijaitsee Geneven lähellä Le Grand-Saconnex’ssa, Sveitsissä.

Suomalaisia jäsenjärjestöjä ovat Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto, SKY, ja Ortodoksisen Opiskelijaliitto (OOL).

WSCF:ssa toimineita henkilöitä
Suomalaisia
Inga-Brita Castrén,  Afrikan-työn sihteeri 1959–62
 Risto Lehtonen, pääsihteeri
Muita
John R. Mott, yhdysvalt., pääsihteeri 1895–1920, sai Nobelin rauhanpalkinnon 1946

Lisää aiheesta
 WSCF

Lähteet

Kristilliset järjestöt
Kansainväliset järjestöt
Le Grand-Saconnex
Kreikan hallitus

Kreikan hallitus () on Kreikassa ylintä toimeenpanovaltaa käyttävä elin. Hallituksen on nautittava Kreikan parlamentin luottamusta. Hallituksen nimittää Kreikan presidentti ja sitä johtaa pääministeri.

Hallitus kokoontuu parlamentin tavoin Kreikan parlamenttitalossa Ateenan keskustassa.

Viimeaikaiset hallitukset 

 Samarásin hallitus (21. kesäkuuta 2012 – 27. tammikuuta 2015)
 Tsíprasin I hallitus (27. tammikuuta 2015 – 27. elokuuta 2015)
 Tsíprasin II hallitus (21. syyskuuta 2015 – 8. heinäkuuta 2019)
 Mitsotákisin hallitus (8. heinäkuuta 2019 –)

Katso myös 

 Luettelo Kreikan ministeriöistä

Lähteet
Risto Leppänen (pappi)

Risto Samuli Leppänen (s. 7. huhtikuuta 1977 Vantaa) on teologian tohtori, joka työskentelee Liedon seurakunnan kirkkoherrana.
 
Aikaisemmin Risto Leppänen on toiminut pappina Kontiolahden ja Liedon seurakunnissa sekä lisäksi tuntiopettajana Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Risto Leppäsen väitöskirja Pappi ja Raamattu vuodelta 2010 käsittelee Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappien raamattunäkemyksiä.

Leppänen on aiemmin toiminut myös Mikael Agricola -seuran hallituksen jäsenenä. Risto Leppäsen puoliso on Turun piispa Mari Leppänen.

Teokset

Lähteet

Aiheesta muualla 
Väitöstutkimus: Papit haluavat irtautua fundamentalistisesta raamatuntulkinnasta
Opiskeluaika herättää tulevien pappien raamattuprosessit
Väitöskirja paljastaa eroja nais- ja miespappien raamattunäkemyksissä

Suomalaiset teologit
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Vuonna 1977 syntyneet
Elävät henkilöt
Candy Cane / Oranssi Pazuzu

Candy Cane / Oranssi Pazuzu on kahden tamperelaisen metalliyhtyeen Oranssin Pazuzun sekä Candy Canen split-albumi. Se julkaistiin marraskuussa 2010 levymerkillä Verdura Records.

Kappaleet 
Candy Cane

Oranssi Pazuzu

Kokoonpano 
Oranssi Pazuzu
 Jun-His ‎– laulu, kitara
 EviL ‎– kosketinsoitin, urut, laulu, efektit
 Moit ‎– kitara
 Korjak ‎– rummut
 Ontto ‎– basso, laulu

Candy Cane
 MN ‎– kitara, laulu
 JL ‎– kosketinsoitin
 MS ‎– kitara
 RN ‎– rummut
 TI ‎– bassokitara, taustalaulu

Arvostelut 
 Desibeli.net:

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Candy Cane / Oranssi Pazuzu discogs.com -sivustolla

Avantgardemetallialbumit
Oranssin Pazuzun albumit
Vuoden 2010 split-albumit
Teemu Bergman

Teemu Bergman (s. 1978 Kouvola) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten punkrockyhtye Pää Kiin keulakuvana, laulajana ja sanoittajana. Bergman on soittanut Pää Kiin lisäksi myös monissa muissa yhtyeissä joista tunnetuimmat ovat The Heartburns, Kakka-hätä 77, Nazi Death Camp ja Vaasankatu SS.

Elämä ja ura 
Teemu Bergman syntyi Kouvolassa vuonna 1978. Hän sai ensimmäisen kitaransa 13-vuotiaana lahjaksi äidiltään. Bergman teki 15-vuotiaana ensimmäiset kappaleet. Bergman muutti Turkuun ja kävi siellä siviilipalveluksen. Hän olisi jäänyt Kouvolaan, mutta koska siellä ei ollut siviilipalveluspaikkoja vapaana, hän joutui muuttamaan Turkuun. Siviilipalveluksen jälkeen Bergman jäi Turkuun opiskelemaan sairaanhoitoalaa. Siellä hän perusti myös yhtyeen The Heartburns, jonka hajoamisen jälkeen perustettiin Kakka-hätä 77. Vuonna 2006 Bergman muutti Helsingin Kallioon.

Bergman julkaisi kaksi studioalbumia Kakka-hätä 77:n kanssa. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi Totaalinen kakkahätä julkaistiin vuonna 2007 koostuen yhtyeen kahdesta aiemmin julkaisemasta EP-levystä, Kakkahätä tappaa ja WTC räjähtää. Se ylsi Suomen virallisella listalla sijalle 15. Yhtyeen toinen studioalbumi Huoltoasemalle unohdettu mies julkaistiin vuonna 2011 saavuttaen virallisen listan 27. sijan. Kakka-hätä 77 hajosi samana vuonna, mutta jatkoi vuonna 2012.

Bergmanin menestynein yhtye Pää Kii perustettiin vuonna 2012. Yhtyeen samanniminen esikoisalbumi julkaistiin 30. marraskuuta 2012. Albumi menestyi hyvin ja se ylsi Suomen virallisella listalla kuudennelle sijalle. Se palkittiin myös Emma-gaalassa kriitikko-Emmalla ja se valittiin Soundi ja Rumba -lehtien vuoden albumiksi.

Bergmanilla on myös yhtye nimeltään Kytänsoittajat. Vuonna 2017 Bergmanin tuore projekti Pitsanaama on esittänyt folkhenkisiä versioita taiteilijan tuotannosta.

Bergmania on viime aikoina kiinnostanut myös kantri. 

Sosiaalisessa mediassa levitettiin heinäkuussa 2021 syytöksiä, joista ainakin osa kohdistui Bergmaniin. Väitteet koskevat muun muassa sanallista ja fyysistä seksuaalista häirintää. Kohun seurauksena Pää Kii -yhtyeen keikat syksyltä 2021 peruttiin. Vastineessaan Bergman myönsi syyllistyneensä epäasialliseen käytökseen mutta kiisti rikossyytteet. Hän jätti rikosilmoituksen törkeästä kunnianloukkauksesta.

Lähteet 

Suomalaiset muusikot
Punkmuusikot
Suomalaiset rockmusiikin säveltäjät
Vuonna 1978 syntyneet
Elävät henkilöt
Gavlyn

Gavlyn (s. 29. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen rap-artisti, joka on Broken Complex- ja Organized Threat -liikkeiden jäsen.

Yksityiselämä 
Gavlyn on syntynyt Los Angelesissa, San Fernandossa "The Valley" 29. tammikuuta 1990. Nykyään hän asuu Studio Cityssä.

Diskografia

Studioalbumi

Lähteet

Aiheesta muualla 
 http://gavlyn.com/about/
 https://soundcloud.com/gavlyn

Yhdysvaltalaiset hip hop -artistit
Vuonna 1990 syntyneet
Elävät henkilöt
Äitien sota

Äitien sota on suomalainen televisio-ohjelma, joka alkoi Liv-kanavalla 5. helmikuuta 2015. Ohjelman jaksoissa kolme perheenäitiä vaihtaa keskenään paikkoja ja arvostelevat toistensa taidot kodinhoidossa ja kasvatuksessa. Jakson lopussa paras kolmesta kruunataan viikon äidiksi. Sarjaan kuuluu myös erikoisjakso, jonka keskiössä on erityislapsien äidit. Jaksoissa esiintyy julkisuuden henkilöitä, kuten Nina Mikkonen ja Claudia Eve.

Kilpailijat ja sijoitukset

Lähteet

Aiheesta muualla
Äitien sota -ohjelman viralliset sivut

Suomalaiset tositelevisiosarjat
2010-luvun televisiosarjat
Livin televisio-ohjelmat
Boom (albumi)

Boom on garage rock yhtye The Sonicsin toinen levy vuodelta 1966.

Kappaleet

A-puoli

B-puoli

Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet 
  (Alternate Take)
  (Live) 
  (Live)

Kokoonpano 
 Gerry Roslie – kosketinsoittimet, laulu
 Andy Parypa – basso, laulu
 Larry Parypa – soolokitara, laulu
 Rob Lind – saksofoni, laulu, 
 Bob Bennett – rummut

Arviot 
 Allmusic:

Lähteet 

The Sonicsin albumit
Vuoden 1966 albumit
Jyrki Konola

Jyrki Tapani Konola (s. 1971 Kemi) on Palvelualojen ammattiliiton johdon neuvonantaja ja toiminnanjohtaja 4.6.2015 lukien. Sitä ennen Konola toimi valtiovarainministeri Antti Rinteen erityisavustajana ja sosialidemokraattisen ministeriryhmän sihteerinä. Puoluetta repineen puheenjohtajavaalin jälkeen Rinne luotti paljolti ay-taustaan oman lähipiirinsä kokoamisessa. Konola luettiin entisistä demarijohtajista enemmän Eero Heinäluoman kuin Urpilaisen luotettuihin, ja hän sai ainoana jatkaa. Tämä ja Rinteen muiden avustajien ammattiyhdistystausta nähtiin yleisesti ay-liikkeen otteen vahvistumisena puolueessa. Tätä edeltänyt Jutta Urpilaisen erityisavustajan pesti Konolalla kesti vain vajaan vuoden ja jo siinä nähtiin merkkejä em. kehityksestä. Tulkinnan taustalla olivat sekä Konolan läheiset välit Eero Heinäluomaan että Konolan puolueosasto NUS (Nuorsosialidemokraattinen puolueosasto), joka nähtiin puolueen sisällä kilpailijana TUS:lle (Tölö Unga Socialister).  

Vuosina 2011–2013 Konola toimi Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän pääsihteerinä ja alkuvuoden 2011 Kuluttajaliiton pääsihteerinä. Muista työtehtävistä (toimittaja, trukkikuski, kaupankassa, projektipäällikkö) huolimatta Konola on tehnyt uransa käytännössä pelkästään politiikassa – vuodesta 1997 alkaen lähes keskeytyksettä. Vuosina 2004–2008 Konola oli kotikaupunkinsa kaupunginvaltuutettu ja pyrki Lapin vaalipiiristä eduskuntaan vuonna 2007. Hän sai 1 045 ääntä ja jäi SDP:n listan kolmanneksi: valituksi tulleen Johanna Ojala-Niemelän ja Maija Raskin taakse. Konola valmistui maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2008, pääaineena sosiologia. Lopputyön aiheena oli ”Suomalainen yleisödemokratia – Suomen sosialidemokraattisen puolueen johdon ja jäsenistön käsityksiä edustuksellisesta demokratiasta”. Suoraan puolueen palveluksessa hän ei ole ollut koskaan, vaikka esimerkiksi SDP:n puoluesihteerispekulaatioissa nimi onkin pyörinyt.

Yksityiselämä 
Konola harrastaa moottoripyöräilyä sekä metsästystä ja kalastusta.

Lähteet 

Suomalaiset_ammattiyhdistysjohtajat
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen poliitikot
Kemin kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1971 syntyneet
Elävät henkilöt
Niko Kytösaho

Niko Kytösaho (s. 18. joulukuuta 1999) on suomalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla Paimion Urheilijoita. 

Kytösaho osallistui ensimmäistä kertaa mäkihypyn maailmancupiin kansallisessa ryhmässä Rukalla marraskuun lopussa 2015. Maailmancupin kilpailuun hän selviytyi ensimmäisen kerran Lahdessa helmikuussa 2016 sijoittuen 48:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 21:s Rukalla marraskuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut 18:s Engelbergissä joulukuussa 2020 sekä Nižni Tagilissa marraskuussa 2021.

Kytösaho on kilpaillut mäkihypyn Continental Cupissa vuodesta 2014 asti. Hänen paras sijoituksensa Continental Cupin osakilpailussa on seitsemäs sija, jonka Kytösaho saavutti Klingenthalissa syyskuussa 2019. FIS Cupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 4.

Tammikuussa 2015 Kytösaho voitti ylivoimaisesti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleista Schruns-Tschaggunsin mäkikeskuksesta Tschaggunsin kylästä. Hän oli toiseksi sijoittunutta Slovenian Domen Prevciä peräti 27 pistettä parempi. Lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 2020 hän karsiutui henkilökohtaisesta kilpailusta ja oli joukkuekilpailussa kahdeksas. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 26:nneksi, suurmäessä 30:nneksi ja molemmissa joukkuekilpailuissa yhdeksänneksi. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 27:s ja joukkuekilpailussa seitsemäs.

Kytösaho voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa normaalimäessä 30. tammikuuta 2016 Lahdessa. Hän pitää hallussaan Salpausselän normaalimäen kesämäkiennätystä 101,5 metriä. 

Kytösahoa on keväästä 2017 lähtien valmentanut Ari Saukko. Aikaisemmin häntä valmensivat isänsä Pasi Kytösaho ja setänsä Pekka Kytösaho.

Mäkihyppy on kulkenut Paimiosta kotoisin olevan Kytösahon suvussa jo ainakin kolme sukupolvea: Nikon isoisä Veikko Kytösaho teki aikanaan maineikkaita, palkittuja hyppyjä kotimäessä Paimion Varasvuorella, ja samassa mäessä uransa aloitti myös Nikon isä Pasi Kytösaho.

Keväällä 2015 Niko Kytösaholla diagnoisoitiin tyypin 1 diabetes, jonka takia hänen painonsa nousi kymmenen kiloa.

Lähteet 

 Niko Kytösahon www-sivu 
 Niko Kytösaho liiteli ylivoimaiseen voittoon

Viitteet 

Suomalaiset mäkihyppääjät
Vuonna 1999 syntyneet
Elävät henkilöt
The Masters 2015

The Masters 2015, sponsorinimeltään Dafabet Masters 2015, oli snookerin kutsuturnaus, joka järjestettiin 11.-18.1.2015 Alexandra Palacessa Lontoossa Englannissa. Turnaukseen pääsi maailmanlistan 16 parasta pelaajaa. Turnaus oli 40. Masters turnaus. Masters turnausta pidetään toiseksi arvokkaimpana turnauksena heti maailmanmestaruusturnauksen jälkeen.

Shaun Murphy voitti ensimmäistä kertaa Mastersin, voittamalla finaalissa Neil Robertsonin luvuin 10–2.

Marco Fu teki 112. virallisen maksimibreikin avausottelussaan Stuart Binghamia vastaan. Se oli Fun kolmas henkilökohtainen ja myös Masters turnauksen kolmas maksimibreikki, sekä kauden 2014–2015 seitsemäs maksimibreikki.

Ronnie O’Sullivan siirtyi Stephen Hendryn ohi kaikkien aikojan sadanbreikki listalla tehden turnauksessa 776. sadanbreikkinsä, kun Hendy teki sadanbreikkejä urallaan 775. O’Sullivan rikkoi myös Hendryn ennätyksen Masters ottelu voittojen määrässä, kun hän voitti 43. kerran Masters ottelunsa tämän vuoden turnauksessa.

Sadanbreikit

Lähteet
http://livescores.worldsnookerdata.com/RoundList/Tournament/13788 

Snookerin ammattilaisturnaukset
Englannin snooker
Lontoon urheilu
Heikki Leskinen

Heikki Olavi Leskinen (s. 10. lokakuuta 1930 Kurkijoki) on suomalainen kielentutkija ja emeritusprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston suomen kielen professori vuodesta 1967. Hänen tutkimusalaansa ovat itämerensuomalaisten kielten äänne- ja muotohistoria sekä suomen kielen murteet. Hän oli 1966–1970 Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan dosentti.

Lähteet 

Suomalaiset kielitieteilijät
Suomalaiset professorit
Jyväskylän yliopiston professorit
Vuonna 1930 syntyneet
Elävät henkilöt
Suomen Rautatiehistoriallinen Seura

Suomen Rautatiehistoriallinen Seura ry (SRHS) on valtakunnallinen rautatieharrastusta edistävä järjestö. Seuran kotipaikka on Helsinki ja seura julkaisee yhdessä Museorautatieyhdistyksen kanssa Resiina-lehteä ja vaunut.org-verkkosivustoa. Seura järjestää jäsenilleen rautatieaiheisia kerhoiltoja sekä matkoja erityisesti sellaisille rataosuuksille kotimaassa, joilla ei muuten ole matkustajaliikennettä. Seuran kautta järjestetään myös tutustumismatkoja ulkomaisiin rautateihin. Päätavoitteena toiminnassa on olla yhdysside suomalaisille rautatieharrastajille sekä rautatiehistoriallisen tiedon tallentaminen seuran lehteen ja verkkopalveluun. Seura on jäsenenä alan edunvalvontajärjestössä Museorautatieliitto ry:ssä.

Historia
Yhdistys perustettiin vuonna 1967 ja se toimi vuoteen 1975 nimellä Veturien Ystävät ry. Seuran perustamiseen vaikutti tuolloin käynnissä ollut höyryveturiliikenteen alasajo Suomessa. SRHS:n perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja oli Arne Boström. Resiina-lehti perustettiin kaksi vuotta seuran perustamisen jälkeen. Alkuaikoja leimasi pyrkimys oman kaluston hankintaan, mutta tämä jäi melko varhaisessa vaiheessa paikallisten yhdistysten vastuulle SRHS:n keskittyessä yleiseen rautatiehistorian harrastustoimintaan. 

Toiminta kuihtui 1970-luvun loppupuolella ja 1980-luvun alkupuolella höyryveturien kadottua rataverkolta. Kari Salon puheenjohtajakaudella 1987–1999 lehden julkaisussa tapahtuneet uudistukset saattoivat jäsenmäärän nousuun 1980-luvun loppuvuosina ja se on noussut siitä asti vaihtelevalla tahdilla vuosittain. Lari Nylundin puheenjohtajakaudella 2008–2014 jäsenmäärä harppasi merkittävästi ja saavutti ensi kerran 1 000 jäsenen rajan. Seuran pitkäaikainen jäsenyys ei ole harvinaista ja jäsenistössä on yhä useita henkilöitä, jotka ovat olleet toiminnassa mukana alusta asti.

SRHS ryhtyi ylläpitämään aiemmin yksityishenkilön hoidossa ollutta Vaunut.org -kuvastoa vuonna 2008. Jo ennen seuran aikoja merkittävässä asemassa ollut sivusto on noussut Suomen johtavaksi rautatieaiheisten kuvien arkistoksi. Hieman myöhemmin seura ilmaantui Facebookiin.

Lähteet

 Suomalaiset rautatieyhdistykset
Inkaliljakasvit

Inkaliljakasvit (Alstroemeriaceae) on kasviheimo koppisiemenisten Liliales-lahkossa.

Tuntomerkit 
Inkaliljakasvien lehdet ovat leveälapaisia ja kiertyneet ympäri kannastaan niin, että lavan alapinta on yläpuolella. Kukinto on enemmän tai vähemmän viuhkomainen.

Levinneisyys 
Inkaliljakasvit kasvavat Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Itä-Australiassa, Tasmaniassa ja Uudessa-Seelannissa.

Luokittelu 
Inkaliljakasveihin kuuluu viisi sukua ja 170 lajia, jotka jaetaan kahteen tribukseen:
 Alstroemerieae-tribuksen kasveilla on turvonneita vararavintojuuria, kierteinen lehtiasento ja vastakohtaiset kukat, jotka ovat lehtien tavoin kiertyneet ylösalaiseen asentoon; ne sijaitsevat lähes sarjamaisissa kukinnoissa tai yksittäin. Kehälehdet ovat pilkullisia, ja sisäkiehkuran kehälehdissä on usein mettä erittävä kynsi. Sikiäin on kehänalainen ja siinä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on kotamainen tai avautumaton. Tribus käsittää kolme sukua ja 165 lajia. Bomarea-lajit ovat kiipeileviä köynnöksiä, ja lajeja on 100. Inkaliljoja (Alstroemeria) on 65 lajia. Tribus kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikan trooppisissa ja lauhkeissa osissa.
 Luzuriageae käsittää pensasmaisia tai könnösmäisiä lajeja, joilla on vaihtelevassa määrässä puutuneet varret. Lehdet ovat kahdessa rivissä ja ruodillisia tai ruodittomia; tuppi on avonainen. Kukat ovat nivelikäsperäisiä, huomaamattomia, valkoisia ja vastakohtaisia; ryhmityneet kukinnoiksi. Eräillä lajeilla kehä on pieni. Sikiäin on kehänpäällinen ja siinä on muutamia tai paljon siemenaiheita. Hedelmä on marja, ja siemenet ovat pyöreitä. Tribuksen kaksi sukua ja viisi lajia kasvavat Etelä-Amerikassa Perusta Tulimaahan, Falklandinsaarilla sekä Uudessa-Seelannissa, Kaakkois-Australiassa ja Tasmaniassa.

Suvut 
Heimon suvut ovat:
 Alstroemeria L. – inkaliljat eli alströmeriat
 Bomarea Mirb.
 Drymophila R.Br.
 Leontochir Phil.
 Luzuriaga Ruiz & Pavon
 Schickendantzia Pax

Lähteet 
 Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

Viitteet 

Liliales
Kasviheimot
Canmore

Canmore on Albertan provinsissa Kanadassa sijaitseva kaupunki. Se sijaitsee noin 80 kilometriä länteen provinssin suurimmasta kaupungista Calgarysta. Se sijaitsee Bow Valley -laaksossa osan Kalliovuorista välissä. Canmoren asukasluku oli vuonna 2011 12 288, joka tekee kaupungista Albertan yhdeksänneksi väkirikkaimman paikkakunnan.

20. vuosisadalla Canmoressa on ollut hiilikaivostoimintaa. Vuonna 1965 2 000 asukkaan Canmore julistettiin kaupungiksi. Nykyisin kaupungin pormestarina toimii John Borrowman.

Canmore on tunnettu talviurheilukaupunki. Siellä järjestettiin Calgaryssä pidettyjen talviolympialaisten 1988 maastohiihtokilpailut. Se on ollut myös sekä maastohiihdon että ampumahiihdon maailmancup-kalenterissa.

Lähteet 
 http://canmore.ca/

Albertan kaupungit
Talviolympialaiset 1988
Durlești

Durlești () on kaupunki Moldovan pääkaupunki Chișinăun kaupunkipiirissä. Durlești on pientalovaltainen kaupunki, joka sijaitsee Chișinăun länsireunalla. Keskustojen (kaupungintalojen) välinen etäisyys on vajaa seitsemän kilometriä.  

Durleștissa asuu noin 2,5 prosenttia eli 19 800 koko Chișinăun kaupunkipiirin 804 500 asukkaasta (2014). Kaupungin asukasluku on kasvussa; vuonna 2004 asukkaita oli 15 395.

Lähteet

Aiheesta muualla

Durlești Wikimapiassa  (wikimapia.org)
Durleștiin liittyviä verkkouutisia  (publika.md)

Durlești
Leukakyhmy

Leukakyhmy on alaleuan ulkoneva kärki suun alapuolella.

Nykyihminen on ainoa kädellinen laji, jolla on leukakyhmy. Edes nykyihmisen välittömällä edeltäjällä heidelberginihmisellä ei vielä ollut leukakyhmyä.

Leukakyhmyn tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa, ja sille on annettu useita selityksiä. Yhden selityksen mukaan sen kehitys on seurausta puhekyvyn kehityksestä. Se suojaa alaleukaa kielen lihasten supistumisen aiheuttamalta rasitukselta. Leukakyhmyn on myös arveltu kehittyneen suojaamaan alaleukaa puremisen aiheuttamalta rasitukselta. Tällainen suojaava vaikutus onkin havaittu tutkimuksessa. Leukakyhmyn on myös arveltu syntyneen sukupuolivalinnan kautta. Miehen leukakyhmy on keskimäärin voimakkaampi kuin naisen. Erään teorian mukaan miehellä iso leukakyhmy kertoisi hyvistä geeneistä tai johtajanominaisuuksista, ja naisella kapea leuka korkeasta estrogeenitasosta.

Lähteet

Aiheesta muualla 

Pään luusto
Kasvot
The Apocalyptic Triumphator

The Apocalyptic Triumphator on Archgoatin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 26. tammikuuta 2015. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.

Albumin kansitaiteen on toteuttanut Chris Moyen.

Kappaleet

Kokoonpano 
 Lord Angelslayer – bassokitara, laulu
 Ritual Butcherer – kitara
 Sinisterror – rummut

Arvostelut 
 Imperiumi.net: 7.5/10
 Kaaoszine.fi: 10/10

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Archgoatin albumit
Vuoden 2015 albumit
Dondușeni

Dondușeni (, ) on pikkukaupunki ja Dondușenin piirin keskus Pohjois-Moldovassa. Kaupunki sijaitsee noin 75 kilometriä Pohjois-Moldovan keskuskaupunki Bălțista pohjoiseen. Pääkaupunki Chișinăuhun on noin 215 kilometriä.

Dondușenissa on noin 10 600 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 43 700 asukasta (2014). Kaupunki on kasvanut hieman viime vuosikymmenen aikana; vuonna 2004 asukkaita oli 9 801.

Kaupungin kautta kulkee Moldovan rautateiden pohjoisosan ratayhteys Bălți-Drochia-Dondușeni-Ocnița (Ukrainan vastainen rajakaupunki pohjoisessa). Kaupungin kehitys liittyy läheisesti tämän ratayhteyden rakentamiseen. Seutu oli 1800-luvun lopussa osa Venäjän keisarikunnan Bessarabian kuvernementtiä. Rakentaminen alkoi vuonna 1888 ja rata valmistui 1893. Syksyllä 1893 junaliikenne alkoi ja tätä vuotta pidetäänkin Donduşenin lähtösysäyksenä, sillä radalle pystytettiin asema tällä nimellä. Vuosina 1902–1905 aseman läheisyyteen rakennettiin pumppuasema ja vesitorni, kaksi viljavarastoa lastauslaitureineen, kaksi kilometriä tietä ja kolme taloa. Tämän jälkeen nykyisin Itsenäisyyden katuna tunnetun tien molemmille puolille nousivat ensimmäiset yksityiset asuintalot. Vuonna 1910 alettiin markkinoiden pito ja vuonna 1915 perustettiin ensimmäiset käsityö- ja liikeyritykset.

Vuonna 1918 Bessarabia liitettitiin osaksi Romaniaa. Asemanseutu kasvoi erityisesti 1930-luvulla. Vuonna 1940 paikkakunnalla oli jo 1 314 asukasta. 22.kesäkuuta 1941 alkoi 1 418 päivää kestäneet sotatoimet Saksan ja Neuvostoliiton välillä. Sotaa seurasivat vuosien 1946–1947 nälänhätä, vuoden 1949 stalinistiset karkotukset Siperiaan ja pakkokollektivisointi. Vuonna 1957 käynnistettiin sokerijuurikkaita käyttävä sokeritehdas ja 450 oppilaan Koulu numero yksi. 9. huhtikuuta 1957 paikkakunnalle myönnettiin kaupungin asema. Kaupunki kasvoi 1960- ja 1970-luvuilla.

Nykyään Dondușenin pikkukaupunki on maaseutupiirin keskus, jossa maaseudulta käydään asioimassa.

Lähteet 

Dondușeni