joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Euromissile

Euromissile oli saksalais-ranskalainen aseteollisuusyritys, jonka Aérospatiale ja Messerschmitt-Bölkow-Blohm perustivat vuonna 1972.

Myöhemmin EADSin perustamisvaiheessa yhtiöt sopivat yhdessä Finmeccanican ja BAE Systemsin kanssa siirtävänsä ohjusteollisuusyrityksensä MBDA-yhtiöön.

Tuotteet 
 HOT (ohjus)
 MILAN
 Roland (ohjus)

Lähteet

Aiheesta muualla 
 GlobalSecurity.org 

Aseteollisuusyritykset
Kanta-Hämeen keskussairaala

Kanta-Hämeen keskussairaala on Hämeenlinnan Ahveniston kaupunginosassa toimiva keskussairaala. Se palvelee Kanta-Hämeen sairaanhoitopiiriä, jonka alue on täysin sama kuin Kanta-Hämeen maakunnan.

Kanta-Hämeen keskussairaalan Riihimäen yksikkö sijaitsee samassa kiinteistössä Riihimäen seudun terveyskeskuksen kanssa. Kokonaisuutta kutsutaan Riihimäen sairaalaksi.

Katso myös 

 Luettelo Suomen sairaaloista

Lähteet

Aiheesta muualla
 Kanta-Hämeen keskussairaalan Ensiapu (khshp.fi)

Hämeenlinnan sairaalat
Ahvenisto
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Suomen sairaalat
Viipurintien terveysasema

Viipurintien terveysasema ("Hämeenlinnan terveyskeskus") on yksi Hämeenlinnan kantakaupungin/keskustaajaman neljästä terveysasemasta. Keinusaaren kaupunginosassa toimiva terveysasema sijaitsee osoitteessa Viipurintie 1–3. Samoissa tiloissa toimii myös kaupungin omistama Vanajaveden sairaala. Terveyskeskus jatkaa samalla paikalla toimintansa vuonna 1844 aloittaneen lääninsairaalan toimintaa. Tiloja on tämän jälkeen laajennettu useasti. Keskussairaala siirtyi 1970-luvulla Ahvenistolle, minkä jälkeen rakennukset ovat toimineet kaupungin terveysasemana. Vuodesta 2023 alkaen Viipurintien terveysasema toimii Kanta-Hämeen hyvinvointialueen alaisuudessa.

Lähteet

Hämeenlinnan rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Keinusaari
Suomen 1800-luvulla rakennetut rakennukset ja rakennelmat
Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia

Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia on katoliseen kirkkoon kuuluvan Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon eparkia, joka toimii Ukrainassa Tšernivtsin alueella. Sen keskuspaikkana toimii Tšernivtsi.

Hiippakunnan perustaminen 
12. syyskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen Tšernivtsin ukrainalais-katolisen eparkian perustamisesta. Se toteutettiin jakamalla Kolomyja-Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia kahtia, Kolomyjan eparkiaksi ja Tšernivtsin eparkiaksi. Eparkian toimialueena on Tšernivtsin alue.

Piispat 
 Josafat Moschych: 2017 -

Lähteet 

Katolisen kirkon hiippakunnat
Kristinusko Ukrainassa
Idän katoliset kirkot
Francistownin roomalaiskatolinen hiippakunta

Francistownin roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Botswanassa. Sen keskuspaikkana toimii Francistown.

Historia 
27. kesäkuuta 1998 perustettiin Francistownin apostolinen vikariaatti erottamalla se Gaboronen hiippakunnasta. Vuonna 1999 siihen kuului 9 seurakuntaa ja 17 262 jäsentä, käsittäen 2,4% alueen väestöstä. Vuonna 2010 seurakuntia oli 17 ja jäseniä 19 094, 2,3% väestöstä. 2. lokakuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen vikariaatin muuttamisesta Francistownin hiippakunnaksi. Tuolloin seurakuntia oli 17, pappeja 26 ja jäseniä noin 17 000, 1,4% väestöstä.

Piispat

Apostoliset vikaarit 
 Franklyn Nubuasah: 1998 - 2017

Piispat 
 Franklyn Nubuasah: 2017 -

Lähteet 

Katolisen kirkon hiippakunnat
Botswana
Raskone

Raskone Oy on hyötyajoneuvoja huoltava ja korjaava yritys, jolla on 18 korjaamoa eri puolilla Suomea. Yhtiön liikevaihto on noin 60 miljoonaa euroa ja sillä on noin 450 työntekijää. Raskoneen omistaa monialakonserni Relais Group.

Raskone huoltaa ja korjaa kuorma-autot, perävaunut, päällirakenteet sekä työkoneet merkistä ja iästä riippumatta. Raskoneelta saa myös huollot ja korjauspalvelut henkilö- ja pakettiautoille. 

Korjaamot sijaitsevat Kirkkonummella, Hämeenlinnassa, Joensuussa, Jyväskylässä, Kajaanissa, Kouvolan Kuusankoskella, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Oulussa, Seinäjoella, Tampereella, Turussa, Vaasassa, Vantaalla ja Ylivieskassa.

Lähteet

Aiheesta muualla 
Raskoneen verkkosivusto

Suomalaiset yritykset
Valtion entiset liikelaitokset
Tuukka Huuskola

Tuukka Artturi Huuskola (s. 24. toukokuuta 1998) on suomalainen pikajuoksija. Hänen edustamansa seura on Viipurin Urheilijat. Vuoteen 2020 asti hän edusti Esbo Idrottsföreningiä. Huuskolan valmentajana on vuodesta 2021 lähtien toiminut Mikael Ylöstalo, sitä ennen Atte Pettinen.

Huuskola on saanut 4 × 100 metrin viestijuoksussa SM-kultaa vuosina 2019 ja 2020 ja SM-pronssia vuosina 2015, 2018 ja 2021.sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa SM-hopeaa vuonna 2020. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 4 × 300 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2020 ja hopeaa vuonna 2016. Kalevan kisoissa hän on ollut parhaimmillaan 100 metrillä neljäs ja 200 metrillä viides vuonna 2020. Hänellä on SM-mitaleja ja maaotteluedustuksia nuorten ja aikuisten sarjoista. Huuskola edusti Suomea Gävlessä alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 4 × 100 metrin viestissä 2019.

Kesäkuussa 2020 Huuskola juoksi 150 metrin Suomen ennätyksen 15,53. Huuskolan 2020 juoksema 200 metrin ennätys 20,90 on Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalla 13.

Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet 

Suomalaiset pikajuoksijat
Vuonna 1998 syntyneet
Elävät henkilöt
Sinkkuisä Gary

Sinkkuisä Gary (Gary Unmarried) on yhdysvaltalainen  Ed Yeagerin luoma tilannekomediasarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla vuosien 2008–10 aikana.

Toukokuussa 2010 CBS ilmoitti lopettavansa sarjan toisen tuotantokauden jälkeen.

Juoni 
Sarja seuraa Gary ja Allison Brooksia, joilla on kaksi yhteistä lasta ja asuvat erossa 15-avioliittovuoden jälkeen. Gary toimii maalaajana ja yrittää saada elämäänsä kasaan pomottelevan ex-vaimon, lapsien ja uuden tyttöystävän välillä.

Näyttelijät

Tuotanto 
Tuotantovaiheessa sarjan nimenä oli Project Gary. Alkujaan 13 jakson pituinen pilottikausi sai CBS:ltä seitsemän lisäjakson tilauksen marraskuussa 2008.

Toukokuussa 2009 vastaavat tuottajat Yeager ja Swartzlander lähtivät projektista taiteellisten erimielisyyksien johdosta. Tuon jälkeen 19. toukokuuta CBS vahvisti tilanneensa toisen tuotantokauden.

CBS ilmoitti lopettavansa sarjan toisen kauden jälkeen toukokuussa 2010.

Tuotantokaudet

Lähteet

Aiheesta muualla 
 
 Sinkkuisä Gary TV.comissa  

Tilannekomediat
Pyörön terveysasema

Pyörön terveysasema on Kuopion Petosten asuinalueen keskustassa sijaitsevan Vapaudenaukion laidalla toimiva kaupungin terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiireellinen hoito ja päivystys (kuopio.fi)

Kuopion rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Litmanen (Kuopio)
Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri
Kuopion pääterveysasema

Kuopion pääterveysasema on Kuopion keskustassa, Vahtivuoren kaupunginosassa toimiva kaupungin terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiireellinen hoito ja päivystys (kuopio.fi)

Kuopion rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Vahtivuori
Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri
Karttulan terveysasema

Karttulan terveysasema on Kuopion Karttulan pitäjän kirkonkylällä toimiva, lähellä Karttulantietä sijaitseva kaupungin terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiireellinen hoito ja päivystys (kuopio.fi)

Kuopion rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Karttula (kaupunginosa)
Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri
Riistaveden terveysasema

Riistaveden terveysasema on Kuopion Riistaveden kirkonkylän taajamassa Melalahdessa toimiva kaupungin terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiireellinen hoito ja päivystys (kuopio.fi)

Kuopion rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Melalahti (Kuopio)
Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri
Maaningan terveysasema

Maaningan terveysasema on Kuopion Maaningan pitäjää palveleva, Maaningan kirkonkylässä toimiva kaupungin terveysasema.

Lähteet

Aiheesta muualla
Kiireellinen hoito ja päivystys (kuopio.fi)

Kuopion rakennukset ja rakennelmat
Suomen terveysasemat, terveyskeskukset ja terveyskeskuspäivystykset
Maaninka (kaupunginosa)
Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri
NRP António Enes (F471)

NRP António Enes (runkonumero F471) oli Portugalin laivaston vuonna 1969 vesillelaskettu João Coutinho -luokan korvetti.

Valmistus 

Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin huhtikuussa 1968. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 18. kesäkuuta 1971.

Palvelus

Lähteet

Viitteet 

João Coutinho -luokan korvetit
Ian Tyson

Ian Tyson (s. 1933 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen folk- ja countrylaulaja ja -lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten 1960-luvun alussa kirjoittamastaan, lukemattomia cover-versioita saaneesta kappaleestaan ”Four Strong Winds”.

Tysonin musiikillisia esikuvia olivat countrylaulajat Bob Nolan ja Roy Acuff. Tyson esiintyi folklaulajana Vancouverissa jo 1950-luvun lopulla ja muutti sitten New Yorkiin, jossa hän esiintyi Greenwich Villagen folk-klubeilla yhdessä silloisen vaimonsa Sylvia Frickerin kanssa duona nimeltä Ian & Sylvia. Vuonna 1961 kirjoitettu ”Four Strong Winds” ja duon samanniminen albumi nousivat vuonna 1963 myyntilistoille, ja duo pääsi esittämään hittiään moniin televisio-ohjelmiin.

1970-luvun keskivaiheilla Ian Tyson ja Sylvia Fricker erosivat. Tyson alkoi kasvattaa hevosia Albertan provinssissa sijaitsevalla maatilallaan, mutta myös levytti edelleen, tuloksena muun muassa myyntimäärällään platinalevyn ansainnut Cowboyography (1987). Hän on saanut Juno-palkinnon vuoden parhaana miespuolisena countrylaulajana sekä monia muita kanadalaisia musiikkipalkintoja. Vuonna 2003 hänet otettiin mukaan Canadian Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2005 Kanadan yleisradioyhtiö CBC järjesti yleisöäänestyksen, jossa ”Four Strong Winds” äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi kanadalaislauluksi.

Albumeja
 1973: Ol' Eon
 1978: One Jump Ahead of the Devil
 1983: Old Corrals and Sagebrush
 1984: Ian Tyson
 1987: Cowboyography (sai platinalevyn)
 1989: I Outgrew the Wagon (sai kultalevyn)
 1991: And Stood There Amazed
 1994: Eighteen Inches of Rain
 1996: All the Good ’Uns (sai kultalevyn)
 1999: Lost Herd
 2002: Live at Longview
 2005: Songs from the Gravel Road
 2008: Yellowhead to Yellowstone and Other Love Stories
 2011: Songs from the Stone House
 2012: Raven Singer
 2013: All the Good ’Uns Vol. 2
 2015: Carnero Vaquero

Lähteet

Vuonna 1933 syntyneet
Elävät henkilöt
Kanadalaiset laulaja-lauluntekijät
Rodrigo Hernández

Rodrigo Hernández Cascante eli Rodri (s. 22. kesäkuuta 1996 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Seurajoukkueura 
Rodri pelasi Atlético Madridin juniorijoukkueissa ennen siirtymistään Villarrealiin, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä huhtikuussa 2016. Kaudella 2016–2017 hän pelasi 23 pääsarjaottelua ja seuraavalla kaudella 37 ottelua. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki helmikuussa 2018 Espanyolia vastaan. Atlético hankki hänet takaisin riveihinsä kesällä 2018. Kaudella 2018–2019 hän pelasi La Ligassa 34 ottelua, joista 23:ssa täyden ajan, ja teki niissä kolme maalia, marraskuussa Bilbaota, joulukuussa Alavésia ja toukokuussa sarjan päätöskierroksella Levantea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi joukkueensa kaikki kahdeksan ottelua ja niissä kahta alkulohko-ottelua lukuun ottamatta täyden ajan.

Kesällä 2019 Rodri siirtyi englantilaisseura Manchester Cityyn 62,8 miljoonan punnan hinnalla, mikä oli seuran ennätyssiirtosumma. Hän pelasi avauskaudellaan 35 valioliigaottelua ja niistä 21:ssa täyden ajan. Hän teki maalin syyskuussa Norwich Cityä, joulukuussa Burnleyä ja helmikuussa West Hamia vastaan. Hän teki voittomaalin liigacupin loppuottelussa Aston Villaa vastaan. Hän oli voittamassa myös FA Community Shieldiä. Cityn yhdeksästä Mestarien liigan ottelusta hän pelasi kahdeksan.

Rodri pelasi kaudella 2020–2021 kaikkiaan 34 valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia Cityn voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua, muttei päässyt tappiollisessa loppuottelussa kentälle. Liigacupin voittajajoukkueessa hän pelasi viidessä ottelussa, finaalissa tosin vain kuusi minuuttia. Kaudella 2021–2022 hän teki pelaamissaan 33 valioliigaottelussa seitsemän maalia Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua.

Maajoukkueura 
Rodri on edustanut Espanjaa eri ikäluokissa alle 19-vuotiaiden maajoukkueesta alkaen. Hän esiintyi ensimmäisen kerran maansa A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018 pelatussa ystävyysottelussa Saksaa vastaan. Ensimmäisen kerran hän pelasi täydet 90 minuuttia lokakuussa 2018 ystävyysottelussa Walesia vastaan. Vuonna 2019 pelatuissa EM-karsintaotteluissa hän pelasi seitsemän ottelua, joista viidessä täyden ajan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Saksaa vastaan marraskuussa 2020. Kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän pelasi viidessä ottelussa Espanjan karsiutuessa välierissä.

Lähteet 

Espanjalaiset jalkapalloilijat
Vuonna 1996 syntyneet
Elävät henkilöt
Litukan siirtolapuutarha

Litukan siirtolapuutarha on Tampereella Petsamon ja Kaupin kaupunginosissa sijaitseva siirtolapuutarha, joka kuuluu Suomen vanhimpiin siirtolapuutarha-alueisiin. Puutarha on perustettu 23. syyskuuta 1922, ja sitä on laajennettu vuonna 1943. Pirkanmaan maakuntakaavassa (2040) Litukan siirtolapuutarhan vanha puoli ja vuonna 1952 valmistunut siirtolapuutarhan kerhotalo on määritelty osaksi Saukonmäen ja Litukan maakunnallisesti arvokasta rakennettua kulttuuriympäristöä.

Litukan siirtolapuutarhan uuden ja vanhan puolen välissä kulkee nykyään nelikaistainen ohitustie Kekkosentie, joka on valmistunut vuonna 1989. Tien rakentaminen hävitti siirtolapuutarha-alueen keskusaukion ja 13 mökkiä. Korvaukseksi kaupunki kaavoitti uusia siirtolapuutarhatontteja 1940-luvun laajennuksen itä- ja pohjoisreunasta.

Litukan pinta-ala on 8,15 hehtaaria, ja vuokrattavia mökkipalstoja on 201. Palstojen koko on noin 300–350 neliötä. Palstalle saa rakentaa mökin, joka on enintään 23 neliön suuruinen.

Siirtolapuutarhaa hallinnoi Litukan siirtolapuutarhayhdistys, ja alueen omistaja on Tampereen kaupunki.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Litukan siirtolapuutarhayhdistys

Siirtolapuutarhat
Petsamo (Tampere)
Kauppi
James Smith

James Smith -nimisiä henkilöitä ovat:

 James Smith (1719–1806), yhdysvaltalainen poliitikko
 James Skivring Smith (1825–1892), Liberian presidentti 1871–1872
 James Smith (1909–1982), yhdysvaltalainen kilpapurjehtija
 James Smith (s. 1953), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
 James Todd Smith, LL Cool J (s. 1968), yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä
 James Smith (s. 1985), englantilainen jalkapalloilija
Andreea Bălan

Andreea Bălan (s. 23. kesäkuuta 1984 Ploiești, Romania) on romanialainen poplaulaja. Hän teki ensiesiintymisensä laulamisen parissa lasten televisio-ohjelmassa nimeltään Ba da, ba nu vuonna 1994. Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltään Amețiți de fum. Bălan sai kaupallista suosiota oltuaan osana tanssiduo Andrèa, joka julkaisi yhteensä kuusi albumia vuosina 1998–2001. Vuonna 2002 duo palkittiin neljällä platina ja yhdellä kultalevyllä myytyään yli 1,5 miljoonaa albumikopiota. Andrè oli hyvin vaikutusvaltainen korkokenkien, pikkulettien, minihameiden ja push-up rintaliivien muotiin tuomisessa.

Andrèn hajottua Bălan julkaisi 23. kesäkuuta 2002 uuden sooloalbumin nimeltään Te joci cu mine. Sen jälkeen hän on julkaissut urallaan yhteensä viisi studioalbumia ja kaksikymmentä musiikkivideota. Vuonna 2007 Bălan osallistui Dancing-tanssiohjelmaan, jonka hän myös voitti. Hän on myös sijoittunut toiseksi ohjelman kansainvälisessä versiossa nimeltään Dancing Around the World hänen kumppaninsa Petrișor Rudgen kanssa. Vuonna 2008 hän sijoittui samassa ohjelmassa kolmanneksi. Konserttien ehdoilla tilastoituna Bălan on yksi Romanian kaikkien aikojen menestyneimmistä artisteista. Bălan on saanut huomiota Romaniassa hänen vaikuttavilla esityksillään, yhdistellen täydellisesti musiikkia ja tanssia sekä vaihtamalla asuaan esityksien aikana yli kymmenen kertaa. Bălan on työskennellyt musiikin parissa muun muassa Connect-R:n, Keon ja Puyan kanssa.

Lähteet

Vuonna 1984 syntyneet
Elävät henkilöt
Romanialaiset muusikot
Täällä taas (elokuva)

Täällä taas () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut David Wnendt. Elokuva pohjautuu Timur Vermesin kirjoittamaan satiiriseen romaaniin Täällä taas ja se kertoo Adolf Hitlerin ilmestymisestä keskelle 2010-luvun Saksaa, missä ihmiset uskovat hänen vain tekeytyvän Hitleriksi.

Täällä taas sisältää viittauksia muun muassa elokuviin Perikato ja Terminator. Siinä esiintyy myös lukuisia saksalaisia julkisuuden henkilöitä, televisio- ja internetpersoonia.

Näyttelijät

Lähteet 

Vuoden 2015 saksalaiset elokuvat
Komediaelokuvat
Palava pensas

Palava pensas on nimensä mukainen liekehtivä pensas Raamatun Vanhan testamentin toisessa Mooseksen kirjassa, jonka kautta Jumala ilmestyy Moosekselle.

Raamatun tarina
Palava pensas esiintyy Raamatun Vanhan testamentin toisessa Mooseksen kirjassa, jossa pensas yhdistetään Jumalan ilmestykseen Moosekselle. Raamatun tarinan mukaan Mooses kohtasi pensaas Horebin vuorella. Tuli ei kuluta palavaa pensasta ja pensaasta huutava Jumalan ääni kertoo Moosekselle, että Jumala tulee vapauttamaan juutalaiset egyptiläisten käsistä ja vievämään heidät luvattuun maahan. Mooses käsketään menemään faaraon luo ja johtamaan juutalaiset pois Egyptistä.

Mahdolliset kasvit

Hepreankielisen tekstin nimitys pensaalle on seneh. Seneh on liitetty eri teorioissa useisiin eri kasveihin. Kruunujujuba (Ziziphus spina-christi) on aavikkojen wadeilla tavattava piikkipensas, joka tunnetaan egyptiksi ja arabiaksi nimellä nabs. Siinailta tunnetaan vanha kaiverrus, jossa puhutaan jumalasta Sadfu nabs-pensaissa. Luonnehdinta on samankaltainen, kuin viidennen Mooseksen kirjan ilmaus "Hän, joka asuu palavassa pensaassa" (33:16). Muita mahdollisia kasveja ovat Siinailla kasvavat akaasiat tai niissä kasvava Loranthus acaciae, sekä aavikoilla esiintyvä Cassia obovata. C. obvatan nimi on arabiaksi sana ja nimen on katsottu muistuttavan heprealaista nimeä seneh.

Siinain niemimaalla sijaitsevan Pyhän Katariinan luostarin perinteessä palava pensas on yhdistetty pensaaseen Colutea istria tai vatukkaan Rubus sanctus.

Lähteet

Raamattu
HK Tambov

HK Tambov () on venäläinen jääkiekkoseura. Joukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.

Joukkue kaudella 2022–2023 
(Tilanne 11. marraskuuta 2022)

Joukkueenjohto 
 Päävalmentaja: Aleksei Vaulin 
 Apuvalmentaja: Dmitri Šandurov 
 Apuvalmentaja: Boris Strikov 
 Maalivahtivalmentaja: Andrei Šutov 
 Toimitusjohtaja: Dmitri Kazadajev 

Lähde: EliteProspects

Lähteet 

Venäläiset VHL-seurat
Vuonna 1981 perustetut urheiluseurat
Luettelo HTTP-tilakoodeista

Tämä artikkeli on luettelo HTTP-tilakoodeista. HTTP:n tilakoodit () ovat useimmiten kolminumeroisia lukuja, joita käytetään HTTP-pyynnön tilan seurantaan. Numerokoodeja vastaa myös englanninkielinen selitys.

Suurin osa HTTP:n tilakoodeista on -standardissa (Hypertext Transfer Protocol (HTTP/1.1): Semantics and Content) määriteltyjä.

Tilakoodit 

Tilakoodit jakautuvat viiteen eri sarjaan ensimmäisen numeronsa perusteella:

 1xx Informal: Pyyntö on vastaanotettu, jatketaan
 2xx Successful: Pyyntö on vastaanotettu, ymmärretty ja käsitelty
 3xx Redirection: Jatkotoimenpiteitä tarvitaan pyynnön suorittamiseksi
 4xx Client Error: Pyyntöä ei suoritettu onnistuneesti asiakkaasta johtuvan virheen vuoksi
 5xx Server Error: Pyyntöä ei suoritettu onnistuneesti palvelimesta johtuvan virheen vuoksi

1xx Informal 

1xx-sarjan tilakoodit ilmaisevat, että pyyntö on vastaanotettu, mutta sitä ei ole vielä käsitelty. Koska nämä tilakoodit määriteltiin vasta HTTP-standardin versiossa 1.1, niitä ei tulisi lähettää versiota 1.0 käyttäville asiakkaille.

 100 Continue
 Jatka () -tilakoodi ilmaisee, että asiakasohjelma voi jatkaa pyynnön tekemistä. Tätä koodia voidaan käyttää esimerkiksi siihen, että varmistetaan, onko palvelin valmis ottamaan vastaan suuren POST-pyynnön.

 101 Switching Protocols
 Vaihdetaan protokollaa () -tilakoodi ilmaisee, että palvelin on halukas vaihtamaan protokollaa Upgrade-otsikon mukaisesti.

 102 Processing (WebDAV, )
 WebDAV-laahennuksen lisäämä Käsitellään () -tilakoodi ilmaisee, että palvelin on vastaanottanut ja käsittelee pyyntöä, mutta siihen ei ole vielä vastausta. Tätä vastausta käytetään aikakatkaisun välttämiseksi.

 103 Early Hints ()
 Aikaisia vihjeitä () -tilakoodia voidaan käyttää joidenkin otsikoiden (kuten esilatauksessa käytettävän Link-otsikon) palauttamiseen ennen varsinaista sisältöä.

2xx 
 200 OK
 Standardivastaus onnistumiselle.

4xx Client Error 

4xx-sarjan tilakoodit ilmaisevat asiakkaan puolella tapahtuneen virheen.

 400 Bad Request
 Asiakas on antanut palvelimelle huononmuotoisen pyynnön.

 401 Unauthorized
 Asiakas ei todistanut henkilöllisyyttään, eikä siis vielä saa resurssia.

 403 Forbidden
 Asiakkaalla ei ole lukuoikeuksia resurssiin.

 404 Not Found
 Asiakkaan pyytämää resurssia ei löytynyt.

 451 Unavailable For Legal Reasons ()
 Sivu ei ole saatavilla lakiteknisistä syistä, katso HTTP 451.

Huomiot

Lähteet 

HTTP-tilakoodit
HTTP
Miika Kirmula

Miika Kirmula (s. 12. joulukuuta 1994) on suomalainen suunnistaja. Kirmula on saavuttanut MM-kilpailuissa viestihopeaa vuonna 2019.

Kirmula voitti nuorten maailmanmestaruuden keskimatkalla vuonna 2014. Hän edustaa Kalevan Rastia, johon hän siirtyi Angelniemen Ankkurista kaudeksi 2018.

Kirmula on voittanut SM-kultaa sprintissä 2019 ja 2022, keskimatkalla 2020 ja pitkällä matkalla 2016, 2018, 2019 sekä 2021.

Lähteet 

Suomalaiset suunnistajat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
Bolšoi Kizil

Bolšoi Kizil ( eli ”Suuri Kisil” ja , mikä luetaan ”Ulken Kizil”) on Venäjällä Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan itärinteillä. Joen pääuoma virtaa yläjuoksulla pääosin Baškortostanissa, mutta aivan alajuoksulla se siirtyy Tšeljabinskin alueelle.

Maantietoa

Pääuoma 
Joen lähteet sijaitsevat Uralvuoriston eteläosissa Uraltaun ja Kriktitaun vuoristoharjanteiden välissä noin 760 metrin  korkeudella merenpinnasta ja se virtaa 172 kilometriä (toinen lähde antaa 155 km ) kunnes se yhtyy oikealta 294 metrin korkeudella Uraljokeen Kizilskojessa () 2 014 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa.

Joen pääuomalle tulee korkeuseroa 466 metriä ja joen kaltevuus on siten 2,71 m/km . Joen yläjuoksulla on joella enemmän pudotusta, kun taas alajuoksulla jyrkkyys tasaantuu ja joki saavuttaa alajuoksun lopussa alankoalueen. Joella on syvyyttä 0,6–0,8 metriä. Joella harrastetaan koskenlaskua kajakeilla.

Sivujoet 
Bolšoi Kizil ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 2 080 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen (toinen lähde antaa 1870 km² ). Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat) :

Lähteet: 1 =

Geologia ja kasvillisuus 
Uralvuorten matalat vuoristoharjanteet leimaavat koko aluetta. Vuorten kallioiden geologia muodostuu devonisista sedimenteistä, kun taas alhaalla tasangot ovat paleotsooisista kalliosta. Vuorten kallioperässä on runsaasti karbonaattia, hydrokarbonaattia ja kalsiumia ja siellä ovat karstimuodostumat tavallisia. Tämä vaikuttaa myös joen vedenlaatuun. Vedessä on mineraaleja 200-300 milligrammaa litrassa vettä (mg/l), mutta tulva-aikana pitoisuudet kasvavat 500 mg/l. Joen valuma-alueen yläosia peittää havumetsä 76 % pinta-alasta, ja alaosia 41 %. Muu osa maastoa on aroa, joten maisema on niin sanottua metsäaroa.

Vuodenajat ja virtaamat 
Joki sijaitsee Uralvuoriston eteläosassa sen itärinteillä, missä vallitsee mannermainen ilmasto. Korkeudesta johtuen siellä kuitenkin sataa hieman enemmän kuin alangolla. Vuotuinen sademäärä on 570 millimetriä. Joen virtaamasta 71 % tapahtuu keväällä huhtikuun ja toukokuun aikana, kun lumet sulavat, 22 % kesällä ja syksyllä kesäkuusta lokakuuhun, ja loput 7 % talvella eli marraskuusta maaliskuuhun. Joen vuotuinen keskivirtaama (MQ) on 4,17 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) 179 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 0,010 m³/s. Arvot on mitattu 48 kilometriä joen suusta.

Muuta 
Jokilaakso on kaunista seutua ja siellä vierailee turisteja ja kalastajia. Joen rannat ovat Baškortostanin puolella tiheästi asuttuja kyliä, mutta Tšeljabinskin alueella niitä on vain yksi, Kizilskojen pikkukaupunki joensuussa.

Nimitys 
Baškiirin kielellä ”kizil” tarkoittaa punaista, minkä arvellaan johtuvan joko veden ajoittaisesta savella värjäytymisestä tai joen uoman punaisista kallioista. Alueella on toinenkin saman niminen joki, joka erotetaan tästä joesta nimellä Malyi Kizil ( eli Pieni Kizil). Sen lähteet ovat samalla rinteellä lähellä toisiaan, mutta sen pääuoma virtaa pohjoiseen päin.

Huomautukset

Lähteet 

Tšeljabinskin alueen joet
Baškortostanin joet
Uraljoen vesistö
Emilia Itävalo

Emilia Itävalo (s. 26. heinäkuuta 1994 Kankaanpää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Porin Pesäkarhuja.

Ura 
Itävalo on Kankaanpään Mailan kasvatti. Itävalo pelasi B-tyttöjen Itä-Lännessä kaksi kertaa vuosina 2012 ja 2013. Hän siirtyi kaudeksi 2014 Rauman Feran riveihin. Itävalo pelasi ensimmäisen Superpesiksen runkosarjaottelun kotona 14. toukokuuta 2014 Lapuan Virkiää vastaan. Hän palasi kaudeksi 2015 kasvattajaseuraansa Kankaanpään Mailaan. Itävalo on pelannut kaudesta 2016 lähtien Porin Pesäkarhuissa. Hänellä jäi kausi 2017 pelaamatta polvileikkauksen takia.

Saavutukset 

1 SM-kulta: 2021
2 SM-hopeaa: 2019,2020
1 SM-pronssi: 2018
6 Itä–Länsi-ottelua: 2015, 2016, 2018, 2019, 2021, 2022
Superpesiksen etenijäkuningatar: 2021
Vuoden pesäpalloilija 2019
Kultainen räpylä 2019
Superpesiksen kuukauden pelaaja (1): toukokuu 2019

Muuta 
Itävalo opiskelee opettajaksi. Hänen veljensä Henri ja heidän serkkunsa Jouni pelaavat myös pesäpalloa.

Lähteet 

Suomalaiset pesäpalloilijat
Vuonna 1994 syntyneet
Elävät henkilöt
HMCS Fort York

HMCS Fort York (viirinumero J19) oli Kanadan laivaston vuonna 1942 valmistunut Bangor-luokan miinanraivaaja, joka palveli toisessa maailmansodassa.

Valmistus 

Alus tilattiin 28. marraskuuta 1940 osana Britannian vuoden 1940 hankintaohjelmaa Dufferin Shipbuilding Companyltä Ontariosta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 27. helmikuuta 1942.

Palvelus

NRP Almirante Lacerda 
Alus myytiin Portugalille 26. syyskuuta 1950. Portugalin laivasto otti aluksen palvelukseen merentutkimusaluksena nimellä NRP Comandante Almeida Carvalho (A527). Portugalin siirtomaasodat pakottivat uusien taistelualusten, jotka kykenivät operoimaan Afrikan vesillä, hankintaan. Comandante Almeida Carvalho luokiteltiin uudelleen korvetiksi ja se nimettiin 1964 uudelleen NRP Cacheuksi (F470). Alus oli samalla ensimmäinen korvetiksi luokiteltu Portugalin laivaston alus toisen maailmansodan päätyttyä. Alus aseistettiin 76 millimetrin kansitykillä ja kahdella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä, minkä jälkeen se osallistui sotatoimiin Cape Verdellä ja Portuugalin Guineassa. Alus poistettiin palveluksesta 1971.

Lähteet

Viitteet 

Kanadan laivaston Bangor-luokan miinanraivaajat
Sagres (1858)

Sagres oli Portugalin laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu korvetti.

Valmistus 
Alus tilattiin Messrs. Young, Son and Magnaylta Limehousesta, missä se laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1858.

Palvelus 
Alus oli 1884-1898 Douro-jokeen ankkuroituna koululaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1898.

Lähteet

Viitteet 

Portugalin laivaston korvetit
Kvasikoe

Kvasikoe on empiirinen interventionaalinen tutkimus, jolla tutkitaan intervention syyvaikutusta intervention kohteisiin tilanteessa, jossa kohderyhmää ja verrokkiryhmää ei ole valittu satunnaisesti.

Esimerkiksi huippulukion vaikutusta oppilaan menestykseen on vaikea tutkia, koska huippulukioon päässeet oppilaat ovat jo valmiiksi parempia kuin muut. Yleensä ei ole mahdollista arpoa huippulukioiden oppilaita, joten kohdehenkilöiden (huippulukioon päässeet) ja verrokkiryhmän (huonompaan lukioon päätyneet) erot ylioppilaskirjoituksissa eivät välttämättä ole huippulukion vaikutuksen ansiota.

Tällainen vinoutunut otos voidaan osittain korjata ottamalla koehenkilöiden keskiarvo huomioon mallissa, esimerkiksi regressioanalyysissä. Usein parempi keino on yrittää löytää otos, joka on "yhtä hyvä kuin satunnainen". Esimerkiksi tutkitaan vain niitä, joiden keskiarvo oli juuri ja juuri lukion pääsyrajan ylä- tai alapuolella. Nämä henkilöt ovat melko tarkkaan samanlaisia keskenään, joten heidän eronsa johtunevat huippulukiosta. Jälkimmäinen ratkaisu on tyypillisesti regressioepäjatkuvuusasetelma.

Ulkoiset linkit 
 Quasi-Experimental Design Research Methods Knowledge Base
 Tieteellinen menetelmä
Oma maa

Oma maa voi tarkoittaa seuraavia:

 Oma maa, WSOY:n vuosina 1907–1911 ja uusintapainoksena 1958–1959 julkaisema Suomea käsittelevä kirjasarja
 Oma maa (Op. 92), Jean Sibeliuksen säveltämä kantaatti
 Oma maa, Markku Pölösen ohjaama elokuva vuodelta 2018.
Oma maa (kirjasarja)

Oma maa: tietokirja Suomen kodeille on WSOY:n julkaisema, pääasiassa Suomeen liittyviä mutta jonkin verran myös maailmanlaajuisia aiheita käsittelevä, alun perin vuosina 1905–1912 ilmestynyt kuusiosainen tietokirjasarja. Sen päätoimittajana toimi E. G. Palmén, mutta siihen laativat artikkeleja myös monet muut eri alojen asiantuntijat. Kirjasarja oli laadittu niin, että vuoden jokaiselle päivälle oli koottu joukko mainintoja historiallisista tapahtumista, jotka olivat sattuneet juuri kyseisenä päivänä vuodesta, sekä ainakin yksi laajempi artikkeli, joka käsitteli yleensä jotakin Suomeen liittyvää aihetta, joka usein voitiin tavalla tai toisella liittää kyseiseen päivämäärään. Esimerkiksi monet näistä päivän pääkirjoituksista käsittelivät jotakuta historiallista henkilöä, joka oli syntynyt kyseisenä päivänä vuodesta, tai historialliseen tapahtumasarjaan, jossa jotakin merkittävää oli tapahtunut juuri kyseisenä päivänä. Suuri osa artikkeleista on kuitenkin sijoitettu jokseenkin mielivaltaisesti vuoden eri päivien kohdalle.  Lisäksi on jokaista vuoden kuukautta käsittelevän osuuden alussa erillinen artikkeli, joka käsittelee alkavaa kuukautta tähtitieteen, eri kuukausille tyypillisten sääilmiöiden sekä maataloudessa vuoden eri aikoina vuodesta  suoritettavien töiden kannalta.

Teoksen esikuva oli ruotsalaisen Johan Gabriel Carlénin toimittama teos Svenska Familjeboken. Läsning för hvar dag under året.

Samalla nimellä on julkaistu täysin uudistettu mutta samalla periaattella laadittu  kuusiosainen kirjasarja vielä vuosina 1958–1959. Sen päätoimittajana toimi Edwin Linkomies.

Lähteet

Viitteet

Kirjallisuutta

Alkuperäinen painos

Uusintapainos 
 
 
 
 
 
 

Suomalaiset tietokirjat
Kansakunta ja kohtalo

Kansakunta ja kohtalo () on 62-osainen pohjoiskorealainen elokuva-sarja, joka julkaistiin vuosien 1992 ja 2002 välillä. Se pyrkii osoittamaan, että Korean kansan ainoa mahdollisuus elää kunniakasta elämää on suuren johtajan ja sosialistisen isänmaan helmassa. Kim Jong-il valitsi henkilökohtaisesti elokuvan nimen ja oli vahvasti mukana ensimmäisten jaksojen suunnittelussa. Elokuva oli Pohjois-Korean elokuvateollisuuden suurin investointi, ja sitä pidetään maailman pisimpänä elokuva-sarjana. Elokuva-sarjan teon alkuvaiheissa suurin osa maan johtavista kirjoittajista, ohjaajista ja näyttelijöistä oli mukana työssä, ja maan tiedotusvälineet ylistivät elokuvaa. Sarjan oli kaavailtu saavuttavan sadan jakson raja, mutta 2002 vuoden jälkeen yhtään uutta osaa ei ole julkaistu.

Elokuva on tunnettu sen läntisessä maailmassa ja Etelä-Koreassa kuvatuista kohtauksista. Huomionarvoista on myös se, miten elokuva käsittelee korealaista kirjailijaa ja poliitikkoa Han Soryaa. Han Sorya esitettiin positiivisessa valossa, vaikka hänet erotettiin puolueesta ja viroistaan 1960-luvulla Kim Il-sungin puhdistusten seurauksena. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun järjestelmän viholliseksi leimattu henkilö esiteltiin positiivisessa valossa. Elokuvassa käytettiin suosittuja eteläkorealaisia lauluja, minkä tarkoituksena oli saattaa Pohjois-Korean kansa immuuniksi ulkomaailman kulttuureille. Tätä strategiaa nimitettiin "hyttysverkko strategiaksi" Pohjois-Koreasta loikanneiden henkilöiden kertomien tarinoiden mukaan pohjoiskorealainen yleisö oli valloittunut siitä, miten ensimmäisen maailman vaurautta kuvailtiin elokuvassa.

Tiivistelmä 

 Osat 1-4 perustuvat vuonna 1986 Pohjois-Koreaan loikanneen Etelä-Korean ulkoministeri Choe Deok-sinin elämään
 Osat 5-8 perustuvat Länsi-Saksassa uransa tehneen korealaisen säveltäjä Isang Yunin elämään
 Osat 9-13 perustuvat Choi Hong Hin elämään
Jakso 13 sisältää merkittävän kohtauksen, jossa esitetään Etelä-Korean presidentti Park Chung-heen murha. Jakso sisältää myös Kanadassa kuvatun kohtauksen, jossa yksi sarjan päähenkiöistä toteaa, että Park Chung-heen murha oli historian rangaistus siitä, että hän oli separatisti ja yritti jakaa isänmaan kahtia. Tämän voi nähdä kuvaavan Pohjois-Korean hallinnon asennetta Park Chung-heetä kohtaan.
 Osat 14-16 perustuvat 40 vuotta Etelä-Koreassa poliittisena vankina olleen Ri In-mon elämään
 Osat 17-19 perustuvat Ho Jong-sunin elämään
 Osat 20-25 perustuvat kansalaistettujen Japanilaisten naisten elämään, mukaan lukien Rim Un-jong (Izumi Kiyoshi)
 Osat 26-36 perustuvat työläisten elämään
 Osat 46-51 perustuvat Kiinassa syntyneen pohjoiskorealaisen kenraalin ja poliitikon Choe Hyonin elämään
 Osat 52-60 perustuvat menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden ihmisten elämään läpi sukupolvien
 Osat 61-62 perustuvat talonpoikien elämään

Lähteet

Siteeraukset

Ulkoiset linkit 

 "Nation and Destiny": the North Korean serial drama with the secret to unification, Tatiana Gabroussenko, NK News

Pohjoiskorealaiset elokuvat
Zangbeto

Zangbetot ovat perinteisen voodoo-uskonnon yön vartijoita Beninin ja Togon alueiden joruba-uskonnoissa. Heidät tunnetaan nimellä "yövartijat". He ovat Egungunien tapaan erittäin arvostettuja ja toimivat epävirallisina poliisipartioina kaduilla, tarkkailevat ihmisiä ja jäljittävät rikollisia sekä tuovat nämä yhteisön rangaistaviksi.

Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla 

A Zangbeto Youtubessa

Voodoo
Togolainen kulttuuri
Beniniläinen kulttuuri
Satu Kankare

Satu Kankare on Lapuan  kaupunginjohtaja 1. helmikuuta 2018 alkaen. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.

Lähteet 

Lapuan kaupunginjohtajat
Syntymävuosi puuttuu
elävät henkilöt
Reino Kuusi

Reino Kalervo Kuusi (18. lokakuuta 1908 Tampere – 13. toukokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos ja ulkoministeriön arkistonhoitaja.

Kuusen vanhemmat olivat professori Eino Akseli Kuusi (Granfelt) ja Hanna Bergman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1932 ja filosofian maisteriksi 1942.

Kuusi toimi Oulun maakunta-arkiston arkistonhoitajana 1935–1936, valtionarkiston
nuorempana amanuenssina 1936–1937, Hämeenlinnan maakunta-arkiston arkistonhoitajana 1937–1946 ja ulkoasiainministeriön arkistonhoitajana vuodesta 1946. Hän oli lisäksi Hämeenlinnan kauppakoulun tuntiopettajana 1943–1946 ja Valtion terveydenhuolto-oppilaitoksen sosiaalipolitiikan opettajana 1948–1950. 

Kuusi oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä 1946 ja Hämeenlinnan historiallisen seuran puheenjohtajana vuodesta 1938.

Reino Kuusi oli naimisissa vuodesta 1935 voimistelunopettaja Kaisa Maria Enäjärven (Eklund) kanssa.

Julkaisuja 
 Anniskeluyhtiöiden voittovarakysymys säätyvaltiopäivien aikana. Vammala 1935
 Huomioita August Edvard Granfeltin suhteesta raittiuskysymykseen. Suomen akateeminen raittiusliitto, Helsinki 1941
 Yhteiskuntaopin oppikirja : kouluja ja itseopiskelijoita varten. WSOY 1944, 5. painos 1957

Toimitustöitä 
 Eino Kuusi : Sosiaalinen kysymys ja sosiaalinen liike kautta aikojen ; täydentänyt ja toimittanut Reino Kuusi. Sivistys ja tiede 111. WSOY 1939
 Kansalaistiedon peruskirja ; toim. Reino Kuusi ; kirjoittajat Jaakko Enäjärvi ym. WSOY 1956

Lähteet 

Suomalaiset virkamiehet
Hämeenlinnan kaupunginvaltuutetut
Vuonna 1908 syntyneet
Vuonna 1988 kuolleet
Jacob Reinhold de Pont

Jacob Reinhold de Pont (Depong), 18. syyskuuta 1717 Uppsala –  4. toukokuuta 1788 Somero) oli suomalainen kartanonomistaja ja Åvikin lasitehtaan perustaja.

De Pontin vanhemmat olivat Karjalan rakuunarykmentin majuri Mårten Depong (de Pont, k. 1750) ja Anna Sofia Ritz. De Pontin isänpuoleinen suku oli perimätiedon mukaan kotoisin Ranskasta josta he olivat paenneet hugenottisotien aikana. Suvun ensimmäinen tunnettu Suomessa ollut edustaja oli Viipurissa 1680-luvulla asunut satulaseppä Anders Dupont. De Pont pääsi ylioppilaaksi Turussa 1734 tai 1735 ja opiskeli Turun akatemiassa. Hänestä tuli sotakollegion kanslisti 1738 ja eräiden muiden tehtävien jälkeen hän toimi siellä notaarina 1743–1748. 

De Pont perusti Somerolle Sillanpään kylään Åvikin lasitehtaan vuonna 1748. Tehtaan perustamista ohjasivat saksalaiset lasinpuhaltajamesterit Johan Thomas Fromm ja Enewald Waltzer ja lasin valmistus alkoi syyskuussa 1748. Vuonna 1754 de Pont osti kolmen kilometrin päässä lasitehtaasta sijainneen Lahden kartanon ja asettui sinne asumaan. Vuonna 1757 tehtaan osakkaiksi tulivat turkulaiset kauppiaat Jacob Bremer ja Johan Jacob Kijk. He ottivat vastuulleen tehtaan tarvitsemien raaka-aineiden hankinnan ja valmiiden tuotteiden markkinoinnin joten de Pont saattoi keskittyä tehtaan johtamiseen. 1760-luvun alussa osakkaat rakensivat Turun läänin Koskelle myös hienoteräisen vientivesisahan. Åvikin lasitehdas oli kolmen vuosikymmenen ajan Suomen ainoa lasitehdas ja sen toiminta laajeni niin että 1760-luvulla valmistui toinen ja vuonna 1777 kolmas lasihytti. Tehtaan valmistamaa ikkunalasia vietiin myös Ruotsiin. Kijk luopui osakkuudestaa jo 1762 jonka jälkeen de Pont ja Bremer olivat tehtaan ainoat osakkaat. De Pont sai tirehtöörin arvonimen 1758. 

De Pont oli naimisissa vuodesta 1749 Katarina Elisabet Ahlgrenin (k. 1793) tämän toisessa avioliitossa. Heidän poikansa majuri Jacob Wilhelm de Pont perusti Nuutajärven lasitehtaan 1794.

Lähteet

Aiheesta muualla 
 

Suomalaiset yrittäjät
Suomen ranskalaiset
Vuonna 1717 syntyneet
Vuonna 1788 kuolleet
De Pont

De Pont on Suomessa vaikuttanut aatelinen mutta Suomessa introdusoimaton suku. Suku omisti Someron Lahden kylässä sijaitsevaa Lahden kartanoa 1700-luvulta 1900-luvulle. Sen jäsenet ovat vaikuttaneet Suomessa muun muassa lasiteollisuuden edelläkävijöinä ja sotilaina.

Suvun tunnettuja jäseniä ovat:
 
 Mårten de Pont majuri
 Jacob Reinhold de Pont (1717–1788), Someron Lahden kartanon omistaja ja Åvikin lasitehtaan perustaja, Mårten de Pontin poika
 Mårten Reinhold de Pont, Someron Lahden kartanon omistaja, Jacob Reinhold de Pontin poika
 Jacob Wilhelm de Pont (1755–1809), majuri, kartanonomistaja ja Nuutajärven lasitehtaan perustaja, Jacob Reinhold de Pontin poika
 Karl Jacob Reinhold de Pont, Someron Lahden kartanon omistaja, Mårten Reinhold de Pontin poika
 Carl Wilhelm de Pont, Someron Lahden kartanon omistaja, Karl Jacob Reinhold de Pontin poika
 Kasten Frredrik de Pont (1849–1929), kenraalimajuri ja lääninkuvernööri, Carl Jacob Reinhold de Pontin poika
 Carl Ossian de Pont, agronomi, Someron Lahden kartanon omistaja, Carl Wilhelm de Pontin veljenpoika
 Claës Claësson de Pont (1891–1932), Helsingin taiteilijapiireissä 1900-luvun alussa vaikuttanut elämäntaiteilija, hänen isänsä Claes Alfred Nicolai de Pont (1855–1891) omisti Turun läänin Koskella Kosken kartanon

Lähteet

Pont
Mina Mojtahedi

Mina Mojtahedi  (s. 21. maaliskuuta 1973 Teheran) on helsinkiläinen aktiiviuransa päättänyt vammaisurheilija  ja Suomen Paralympiakomitean puheenjohtaja kaudella 2016–2020. Hänellä on ollut paraplegia 13-vuotiaasta saakka. Hänen isänsä on iranilainen ja äitinsä suomalainen.

Mojtahedin ensimmäinen urheilulaji oli pyörätuolikelaus, jossa hän kilpaili luokassa T53. Kelauksessa hän on voittanut useita SM-mitaleja ja tehnyt lukuisia Suomen ennätyksiä. Hän osallistui vuonna 1996 järjestettyihin Atlantan kesäparalympialaisiin kelaten 100:lla, 200:lla ja 800 metrillä sekä maratonilla. Radalla hän jäi joka matkalla eränsä viimeiseksi ja maratonilla hän saapui maaliin toiseksi viimeisenä ajalla 2:31:43. Sittemmin hänen lajikseen vakiintui pyörätuolikoripallo. Suomessa pelatessaan hän edusti Tapiolan Honkaa, kunnes alkoi pelata entistä ammattimaisemmin  Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 2003. Hän voitti yliopistojoukkueessa kolme USA:n mestaruutta. Myöhemmin hän siirtyi koripalloammattilaiseksi RSV Lahn-Dill -joukkueeseen Saksassa. Hän pelasi ammattilaisena vuodet 2010–2012, joista kumpanakin hän voitti Saksan mestaruuden. Hän on lisäksi voittanut Saksan Cupin ja Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden. Hän on edustanut Suomea myös pyörätuolicurlingissa MM- ja paralympiatasolla osallistuen muun muassa Sotšin talviparalympialaisiin vuonna 2014. Hänen paras saavutuksensa curlingissa oli MM-pronssi vuodelta 2015.

Koulutukseltaan Mojtahedi on ravitsemustieteen tohtori, joksi hän valmistui Illinois’n yliopistosta vuonna 2010. Hänen väitöskirjansa oli aiheeltaan ”Ravinnon proteiinin vaikutus kehon koostumukseen ikääntyneiden naisten laihdutuksessa”. Hänellä on myös ravitsemusterapeutin pätevyys. Vuonna 2003 hän suoritti kandidaatin tutkinnon englantilaisesta filologiasta. Suomen Punaisessa Ristissä hän koordinoi vammaisten osallistamista. Hän vastaa Kynnys ry:n kehitysyhteistyöstä. Muun työnsä ohessa hän työskentelee valtion liikuntaneuvoston yhdenvertaisuus- ja tasa-arvojaostossa ja toimii pyörätuolikoripallovalmentajana.

Lähteet 
 
 
 
 
 
 

Suomalaiset urheiluvaikuttajat
Suomalaiset koripalloilijat
Suomalaiset koripallovalmentajat
Suomalaiset pyörätuolikelaajat
Vuonna 1973 syntyneet
Elävät henkilöt
Mikko Heikinheimo (suurlähettiläs)

Mikko Heikinheimo (2. kesäkuuta 1946 Pielisensuu – 16. lokakuuta 2022 Pariisi, Ranska) oli suomalainen diplomaatti ja kirjailija.

Heikinheimo aloitti uransa vapaana toimittajana tehden juttumatkoja 1960- ja 1970-luvuilla varsinkin Itä-Euroopassa. Hän oli sitten Helsingin Juhlaviikkojen palveluksessa mutta siirtyi ulkoasiainministeriön diplomaattikoulutukseen ja jäi ulkoministeriön palvelukseen. Heikinheimo oli viimeksi Suomen Romanian suurlähettiläänä 1996–2000.

Anssi Sinnemäen mukaan Mikko Heikinheimo oli Antti Kuusen ohella toinen vuoden 1968 ylioppilaskumouksen keskeisistä suomalaisvaikuttajista. Hän raportoi keväällä 1968 silloisen Teiniliiton julkaisemaan Teinilehteen Pariisin opiskelijamellakoista suoraan tapahtumapaikoilta. 

Heikinheimo julkaisi muistelmansa alun perin ranskan kielellä vuonna 2004, kirja sai Pariisissa ranskankielisten kirjailijoiden yhdistyksen Eurooppa-palkinnon. Toimiessaan suurlähettiläänä Romaniassa Heikinheimo kiinnostui maan romaniväestön elämästä ja sai ajatuksen tehdä tietokirjan Euroopan romaneista. Kirja ilmestyi sittemmin omakustanteena vuonna 2015.

Teoksia 
 Mémoires d'Europe : témoignage. France européenne, Paris 2004, suomeksi nimellä Pavel, Jaan, Juliette ja muut : eurooppalaiset muistelmat. Edita, Helsinki 2006
 Unelmieni kansat : polynesialaiset ja intiaanit. Mediapinta, Tampere 2010
 Romanit. Mediapinta, Tampere 2015

Lähteet

Aiheesta muualla 
 Yle Areena : Emeritus suurlähettiläs Mikko Heikinheimo ja Juha Kulmanen keskustelevat Heikinheimon Romanit-kirjasta, ohjelma lähetetty 26.8.2015

Suomen suurlähettiläät
Suomalaiset toimittajat
Suomalaiset tietokirjailijat
Vuonna 1946 syntyneet
Vuonna 2022 kuolleet
Ranskansuomalaiset
Lapinniemen isännöitsijän talo

Lapinniemen isännöitsijän talo on arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema asuinrakennus Tampereella. Lapinniemen puuvillatehtaan johtajalle Magnus Lavoniukselle tehty rakennus valmistui 1912. Se on vaaleaksi rapattu, kaksikerroksinen tiilirakennus, jossa näkyy Lönnin arkkitehtuurin yksinkertaistuminen.

Historia 
Lapinniemen puuvillatehdas pyysi arkkitehti Wivi Lönnilta suunnitelman tehtaan isännöitsijän eli johtajan Magnus Lavoniuksen asuntoa varten. Lönnin puoleen käännyttiin, koska hänen osaamistaan arvostettiin ja koska hän oli ilmeisesti Lavoniusten perhetuttu. Lönn teki piirustukset vuonna 1911, ja rakennus valmistui seuraavana vuonna. Asumiseen tarkoitettu rakennus on muutettu myöhemmin toimistokäyttöön. Sen tiloihin on tehty myös monia uusien aikakausien vaatimia muutoksia. Nykyään rakennus on suojeltu.

Arkkitehtuuri 
Lapinniemen isännöitsijän talo on vaaleaksi rapattu tiilirakennus. Se on kaksikerroksinen, jonka ensimmäiseen kerrokseen suunniteltiin keittiö ja avarimmat huoneet, jotka oli tarkoitettu seurusteluun ja ruokailuun. Toisessa kerroksessa oli makuuhuoneet. Rakennus on lähes symmetrisen suorakaiteen muotoinen, mutta siitä erkanevat ruokailu- ja olohuoneen erkkerit ja niiden päällä olevat parvekkeet.

Lönnin tekemät Lapinniemen isännöitsijän talon piirustukset ovat samalta vuodelta kuin kauppaoppilaitoksen piirustukset. Niissä onkin yhtäläisyyksiä, vaikka kauppaoppilaitos onkin punatiilinen ja isännöitsijän talo valkoiseksi rapattu. Molemmissa rakennuksissa voi havaita, että Lönnin arkkitehtuuri on 1910-luvulla tultaessa yksinkertaistunut ja keventynyt. Aumakaton räystään alla on pieniruutuisten ikkunoiden rivi, joka on uusi piirre Lönnin arkkitehtuurissa.

Lähteet

Viitteet 

Tampereen suojellut rakennukset
Tampereen asuinrakennukset
Wivi Lönnin suunnittelemat rakennukset
Lapinniemi
Kiiltokirjanpainaja

Kiiltokirjanpainaja (Ips amitinus) on kaarnakuoriaisten alaheimoon ja kirjanpainajien sukuun kuuluva laji. Aikuinen kiiltokirjanpainaja on 3,5-4,8 mm pitkä ollen lähisukulaistaan kirjanpainajaa (Ips typographus) kapeampi ja usein tummempi laji. Lajin peräkuoppa on lakankiiltoinen ja karkeapisteinen. Tuholaisena se on kirjanpainajaa vaarattomampi.
Kiiltokirjanpainaja on sekundaarinen tuhonaiheuttaja eli se ei iskeydy terveisiin puihin. Kiiltokirjanpainaja iskeytyy pääasiassa heikentyneisiin kuusiin ja joskus myös mäntyihin vioittaen runkoja  puun pituussuuntaisilla 1,5-2,0 mm leveillä emokäytävillä. Emokäytävät ovat jonkin verran mutkikkaista. Kiiltokirjanpainaja tekee puussa käytäviään sekä ohuen että paksun kuoren alle estäen puun nestevirtauksia. Jos syömäkuvioita on laajasti puun rungon ympäri, puut voivat kuolla.

Keskeinen kiiltokirjanpainajien torjuntakeino on kuorellisen puutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä, sillä se käyttää niitä lisääntymismateriaalinaan. Kiiltokirjanpainajan parveilu tapahtuu toukokuun lopulla ja kesäkuun alussa ja toukkien kuoriutuminen munista ja koteloituminen tapahtuu kesä- ja heinäkuussa. Aikuiset kiiltokirjanpainajat alkavat poistua puista heinäkuun lopulla jatkuen aina lokakuun alkuun asti. Aikuiset kiiltokirjanpainajat talvehtivat karikkeessa.

Kiiltokirjanpainaja havaittiin ensimmäisen kerran Suomessa 1950-luvulla ja nykyisin sitä tavataan suurimmassa osassa maata.

Aiheesta muualla 
Laji.fi: Kiiltokirjanpainaja (Ips amitinus)
Metla: Kiiltokirjanpainaja (Ips amitinus)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW):  Ips amitinus 
Plantwise: Small spruce bark beetle (Ips amitinus) 
Pherobase: Semiochemicals of Ips amitinus, the Small spruce bark beetle 

Kaarnakuoriaiset
Kasvien tuhohyönteiset
Metsätuhot
Crewen rautatieasema

Crewen rautatieasema on rautatieasema Crewen kaupungissa Cheshiressä, Englannissa. Sitä käyttävät West Coast Main Linen, North Wales Coast Linen, Welsh Marches Linen, Crewe–Derby-radan ja Crewe–Manchester-radan junat. Asemalle liikennöivät Arriva Trains Wales, East Midlands Trains, Caledonian Sleeper, London Northwestern Railway, Northern, CrossCountry ja Virgin Trains West Coast.

Crewen asema avattiin 4. heinäkuuta 1837. Sitä käytti yli 3,1 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.

Lähteet

Viitteet 

Cheshiren rautatieliikennepaikat