Esa-Pekka Salonen

Esa-Pekka Salonen (s. 30. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hän toimii San Franciscon sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana vuodesta 2020. Kauden 2020–2021 loppuun saakka hän toimi myös Lontoossa toimivan Philharmonia-orkesterin ylikapellimestarina. Ennen Lontoota hän toimi Los Angelesin filharmonikkojen musiikillisena johtajana ja ylikapellimestarina.

Koulutus
Salonen valmistui ylioppilaaksi  Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1977. Musiikillisen koulutuksensa hän sai Sibelius-Akatemiassa, missä häntä opettivat käyrätorvensoitossa Holger Fransman, säveltämisessä Einojuhani Rautavaara ja orkesterinjohdossa Jorma Panula vuosina 1973–1980. Salonen suoritti sävellyksen jatko-opintoja Italiassa Sienassa 1979 Franco Donatonin sekä Milanossa 1980–1981 Niccolò Castiglionin johdolla. Lukioaikanaan vuonna 1975 hän soitti käyrätorviosuuden Piirpauke-yhtyeen levyttämässä karjalaisessa kansansävelmässä Konevitsan kirkonkellot. 

Salonen kuului nuorten säveltäjien perustaman Korvat auki -yhdistyksen perustajajäseniin ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana.

Ura 

Salonen esiintyi kapellimestarina ensimmäisen kerran Radion sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1979. Vuosina 1979–1980 hän johti Ylioppilaskunnan Soittajia. Hän vieraili Kansallisoopperassa vuosina 1981–1982. Salosen kansainvälinen läpimurto kapellimestarina tapahtui vuonna 1983, kun häntä pyydettiin lyhyellä varoitusajalla johtamaan Lontoon Philharmonia-orkesteria, teoksena Gustav Mahlerin kolmas sinfonia. Hän oli myöhemmin orkesterin päävierailija vuosina 1985–1994.

Vuosina 1985–1995 Salonen toimi Ruotsin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Hän oli vuosina 1985–1989 myös Oslon filharmonisen orkesterin päävierailija. Vuonna 1992 hänet valittiin Los Angelesin filharmonikkojen ylikapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Hän siirtyi vuonna 2008 Lontoon Philharmonia-orkesterin ylikapellimestariksi.

Salonen toimi Jean Sibelius -kapellimestarikilpailun tuomariston puheenjohtajana vuosina 1995, 2000 ja 2005.
 
Musical America nimesi Salosen vuoden 2006 muusikoksi. Vuonna 2009 hänelle  ja viulisti Hilary Hahnille myönnettiin Grammy-palkinto parhaasta taidemusiikin solistin ja orkesterin yhteisesityksestä; levyllä Ruotsin radion sinfoniaorkesteri ja Hahn esittävät Arnold Schönbergin ja Jean Sibeliuksen viulukonsertot Deutsche Grammophonin taltioimina.

New Yorkin filharmonikot on nimittänyt Salosen nimikkosäveltäjäkseen. Orkesteri esitti kaudella 2015–2016 Salosen teokset LA Variations ja Karawane. Lisäksi Salonen kuratoi orkesterin uuden musiikin biennaalin NY Phil Biennalin vuonna 2016. Hän jatkoi edelleen Lontoon Philharmonia Orchestran ylikapellimestarina. Sopimus umpeutui elokuussa 2017.

Elokuussa 2016 Salonen solmi viiden vuoden mittaisen yhteistyösopimuksen Suomen Kansallisoopperan ja -baletin kanssa. Hän toimii sen taiteellisena partnerina johtaen esityksiä ja toimien taiteellisena neuvonantajana. He esittävät myös Salosen sävellyksiä.   

Salonen palkittiin Emma-gaalassa helmikuussa 2019 Emmalla vuoden vienti-Emmalla.

Joulukuussa 2020 ilmoitettiin Salosen saavan kuningatar Elisabeth II:lta brittiläisen imperiumin ritarikomentajan kunniamerkin (Knight Commander of the Order of the British Empire, KBE). Salonen sai kunniamerkin musiikkiurastaan sekä Suomen ja Britannian välisen yhteistyön parantamisesta.

Berliinin filharmonikot valitsivat Salosen nimikkosäveltäjäkseen konserttikaudelle 2022–2023. Orkesteri esittää kauden aikana hänen sävellyksiään kaikkiaan viidessä konsertissa.

Yksityiselämä
Salonen avioitui 1991 viulisti Elisabeth Jane Pricen kanssa. Heillä on kolme lasta. Vuonna 2017 Jane Salonen jätti avioerohakemuksen Los Angelesissa Yhdysvalloissa. Perheellä on asunnot Los Angelesissa ja Lontoossa sekä kesäpaikka Sipoossa.

Teoksia

Orkesteriteoksia 
 Alttosaksofonikonsertto ... auf den ersten Blick und ohne zu wissen... (1980)
 Giro (1982)
 Mimo II  (1992) oboelle ja orkesterille
 LA Variations (1996)
 Gambit (1998)
 Five Images After Sappho (1999) sopraanolle ja kamariyhtyeelle
 Mania (2000) sellolle ja kamariyhtyeelle
 Foreign Bodies (2001)
 Insomnia  (2002)
 Stockholm Diary (2004) jousiorkesterille
 Wing on Wing (2004) kahdelle soolosopraanolle ja orkesterille
 Helix (2005)
 Pianokonsertto (2007)
 Viulukonsertto (2009) – Grawemeyer-palkinto 2011
 Nyx (2011)
 Karawane (2014) sekakuorolle ja orkesterille
 Sellokonsertto (2016)
 Gemini (2018/2019)
 Urkukonsertto (2022)

Kamarimusiikkiteoksia
 Nachtlieder (1978) klarinetille ja pianolle
  Goodbye (1979) viululle ja kitaralle
 Prologue  (1979) oboelle, viululle, sellolle ja lyömäsoittimille 
 Floof (1982) sopraanolle, klarinetille, lyömäsoittimille, pianolle/syntetisaattorille ja sellolle
 Meeting  (1982) klarinetille ja cembalolle 
 Mimo I (1982) puhallinkvintetille
 Second Meeting (1992) oboelle ja pianolle
 Memoria (2003) puhallinkvintetille
 Catch and Release (2006) kamariyhtyeelle
 Homunculus (2008) jousikvartetille

Sooloteoksia
 Yta I (1982) alttohuilulle 
 Yta II (1985) pianolle 
 Yta IIb (1987) cembalolle 
 Yta III (1986) sellolle 
 Dichotomie (2000) pianolle
 Concert étude  (2000) käyrätorvelle
 Lachen verlernt (2002) viululle 
 Invenzione and Chorale (2004) pianolle
 Kolme preludia (2005) pianolle
 knock, breathe, shine (2010) sellolle

Kuoroteoksia
 Två sånger från Kalender Röd (2000) sekakuorolle
 Dona nobis pacem (2011) lapsikuorolle
 Iri da iri (2014) sekakuorolle

Muita teoksia
 Baalal (1982) nauhalle

Kirjallisuutta

Lähteet

Aiheesta muualla 

 Esa-Pekka Salosen kotisivut
 Ylen Elävä arkisto
 Esa-Pekka Salonen Ondinen sivulla
 Virtual Finland. 
 

Suomalaiset kapellimestarit
Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät
Einojuhani Rautavaaran sävellysoppilaat
Pro Finlandia -palkitut
Grammy-palkinnon saajat
Emma-palkinnon saajat
Vuonna 1958 syntyneet
Elävät henkilöt
Seulonnan keskeiset artikkelit
Litteris et Artibus -palkitut